stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sanni Pohjonen
Raskaus ja Ilja > Iljan katoaminen

Kun Sannin ja Talen lakkiaiset lähestyivät niin Ullan uusi kumppani Gunnar Mustavaara päätti kustantaa lakkiaset, koska oli mielestään vienyt Ullan aikaa Iljan hoitamisesta. Sanni ja Tale oli innoisaan tästä ja päättivät mennä ostamaan pukuja, Ullakin meni lenkille ja Ilja jäi Gunnarille vahdittavaksi. Gunnar päätti mennä kahvilaan pikaisesti hakemaan kahvia ja jätti Iljan hetkeksi ulos rattaisiin. Kun Gunnar tuli kahvilasta hän ei huomannut mitään ja jatkoi matkaansa rattaiden kanssa. Lenkkeilevä Ulla tuli häntä vastaan ja huomasi, ettei Ilja ole rattaissa. Ulla ja Gunnar kertoivat siitä Sannille ja Talelle ja tekivät katoamisilmoituksen poliisille. Kun Lari sai kuulla Iljasta, hän halusi auttaa. Pian selvisi, että Lari halusi olla Iljan isä, ja kun hänelle ei annettu mahdollisuutta niin hän ilmoitti siitä lastensuojeluun saadakseen tunnustaa Iljan isyyden. Lastensuojelun työntekijä Moilasesta tuli lisää päänvaivaa Sannille ja Talelle. Moilanen kertoi, että jos poika löytyy hänet saatetaan ottaa huostaan. Pitkän etsinnän jälkeen poliisit kertoivat, että he löysivät Iljan hupparin merestä. Poliisit varoittelivat, että Ilja saattaisi olla kuollut, mutta Sanni ei halunnut uskoa siihen. Myöhemmin Ulla pyysi Ismoa hypnotisoimaan hänet, sillä hän oli varma, että Ilja olisi elossa. Ulla ehti nähdä että Ilja istuu jonkun sylissä mutta Kalle kuitenkin keskeytti hypnoosin niin ettei Ulla ehtinyt näkemään kaappaajaa. Myöhemmin, kun Lari ja Elias olivat ostoskeskuksessa, auto meinasi ajaa heidän päältään tahallaan ja Ulla päätteli sen olevan Iljan kaappaaja. Pian he pyysivät Linda Eerikäistä näyttämään ostoskeskuksen valvontakamerat, mutta niistä ei ollut apua. Myöhemmin Lari murtautui samaiseen autoon, joka oli yrittänyt ajaa hänen ja Eliaksen päältä ja löysi navigaattorin avulla, missä kaappaaja asui. Pian selvisi että kaappaaja oli Moilanen. Moilanen vangitsi Larin, ettei hän pääsisi pois asunnosta kertomaan kaappaajan henkilöllisyyttä. Elias saapui aseen kanssa uhkailemaan Moilasta, jotta tämä vapauttaisi Iljan. Moilanen tarttui aseeseen ja yritti ottaa sitä, jonka seurauksena ase laukesi. Iljan tai Eliaksen käynyt kuinkaan, mutta luoti osui Lariin, joka selvisi tapahtumasta hengissä.
Yhteenpaluu Talen kanssa, onnettomuus ja kuolema

Sannin erottua Talesta kumpikin päätti aloittaa uuden elämän. Sanni seurusteli jonkin aikaa työnantajansa Aki Nikkisen kanssa. Eron aikana Tale ja Sanni jakoivat Iljan huoltajuuden. Jonkin ajan kuluttua pariskunta päätyi kuitenkin sänkyyn ja he päättivät palata takaisin yhteen. Tale muutti takaisin Sannin luo.
Pian yhteenpaluun jälkeen Tale alkoi suunnittelemaan perheelleen yllätysmatkaa Kanariansaarille yhdessä Janne Haukkalan kanssa. Heidän jo ajaessaan lentokentälle kävi ilmi, että Janne oli epähuomiossa pakannut mukaan Ullan passin, joten he joutuivat kääntymään takaisin. Passin haku sai kuitenkin traagisen käänteen, kun helikopteri, jonka kyydissä olivat Aki ja Camilla, putosi suoraan heidän autonsa päälle aiheuttaen räjähdyksen jonka Lauri Rossi oli sabotoinut. Helikopterin pudotessa auton sisällä istui Ilja, jota Sanni sekä Tale yrittivät saada ulos autosta. Kolmikko menehtyi auton puristuessa kasaan sen jäädessä helikopterin alle.
Perhesuhteet

Kristiina Pohjonen: äiti
Heikki Pohjonen: isä (kuollut)
Miia Laitela: siskopuoli (kuollut)
Kalle Laitela: velipuoli
Ismo Laitela: veli- ja siskopuolen isä
Ressu Mattila: veli- ja siskopuolen isän poika
Ilja Taalasmaa: poika, kuollut
Rakkauselämä

Janne Haukkala: yhden illan juttu
Lari Väänänen: yhden illan juttu, Iljan biologinen isä
Onni ”Tale” Taalasmaa: avioliitto, myöhemmin suhde, kuollut
Aki Nikkinen: suhde, päättynyt
Vihamieliset suhteet

Elina Taalasmaa: Sanni heitti viiniä Elinan paitaan, sopivat välinsä ennen Sannin kuolemaa
Tiina Järvinen: Sanni löi Tiinaa kasvoihin
Alissa Nikkinen: Olivat aluksi vihamielisiä toisiaan kohtaan Iidan ja Alissan riitojen vuoksi, myöhemmin ystävystyivät
Hockeyettan

| Hockeyettan |
| --- | --- |
Laji:  Jääkiekko
Maa(t):   Ruotsi
Joukkueita:  36
Alempi taso:  HockeyTvåan
Hockeyettan on Ruotsin jääkiekon kolmanneksi korkein sarjataso SHL:n ja HockeyAllsvenskanin jälkeen. Vuosina 1941―1975 Division 1 oli maan korkein sarjataso ja se oli jaettu etelä- ja pohjoislohkoihin. Vuosina 1975-1999 se oli maan toiseksi korkein sarjataso.
Joukkueet 2024-2025

| Hockeyettan Pohjoinen | Hockeyettan Itä | Hockeyettan Länsi | Hockeyettan Etelä |
| --- | --- | --- | --- |
| Bodens HF Clemensnäs HC Hudiksvalls HC IF Sundsvall Hockey Kalix HC Kiruna IF Piteå HC Örnsköldsviks HF | Brödernas/Väsby IK HK Enköpings SK Huddinge IK Nyköpings SK Sollentuna HC Surahammars IF Tyresö/Hanviken Vallentuna BK Visby/Roma Wings HC | Borås HC Borlänge HF Falu IF Forshaga IF Grästorps IK HC Dalen Lindlövens IF Mariestad BoIS Mjölby HC Tranås AIF | Alvesta SK Halmstad Hammers HC IF Troja-Ljungby IK Pantern Karlskrona HK Mörrums GoIS Tyringe SoSS Västerviks IK |
Euroopan jääkiekon alemmat sarjatasot
| --- | --- |
Toinen sarjataso: Alankomaat | Belgia | Bulgaria | Iso-Britannia | Italia | Itävalta | Norja | Puola | Ranska | Ruotsi | Saksa | Skotlanti | Slovakia | Suomi | Tanska | Sveitsi | Tšekki | Turkki | Valko-Venäjä | Venäjä
Kolmas sarjataso: Alankomaat | Iso-Britannia | Itävalta | Norja | Ranska | Ruotsi | Saksa | Slovakia | Suomi | Sveitsi | Tšekki | Venäjä
Juniorisarjoja: Itävalta | Ruotsi | Saksa | Slovakia | Suomi | Sveitsi | Tšekki | Venäjä
The Go-Betweens

| The Go-Betweens |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1977–1989, 2000–2006
Tyylilaji:  indie rock, jangle pop
Kotipaikka:   Brisbane, Australia
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Able Missing Link Rough Trade True Tone Records Beggars Banquet Postcard Capitol LO-MAX
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Go-Betweens oli australialainen indie rock-yhtye, joka perustettiin Brisbanessa vuonna 1977. Perustajajäsenet olivat laulaja-lauluntekijät ja kitaristit Robert Forster ja Grant McLennan. Myöhemmin yhtyeeseen liittyivät Lindy Morrison (rummut), Robert Vickers (basso) ja Amanda Brown (viulu, oboe, kitara ja taustalaulu). Yhtye hajosi loppuvuodesta 1989, ja Forster ja McLennan tekivät comebackin vuonna 2000 uudella kokoonpanolla. McLennan kuoli 6. toukokuuta 2006 sydänkohtaukseen, ja yhtye hajosi toistamiseen.
Jäsenet

| --- | --- |
 Robert Forster - laulu, kitara (1977-1989, 2000-2006)  Grant McLennan - laulu, kitara, huuliharppu, bassokitara (1977-1989, 2000-2006)  Bruce Anthon -  rummut (1978, 1979-1980)  Dennis Cantwell - rummut (1978)  Lissa Ross - rummut (1978)  Tim Mustapha - rummut (1978-1979)  Peter Milton Walsh - laulu, kitara (1978-1979)  Malcolm Kelly - piano, urut (1979)  Steven Daly - rummut (1980)  Claire McKenna - rummut (1980)  Dave Tyrer - kitara (1980) :  Lindy Morrison - rummut, laulu (1980-1989)  Robert Vickers - basso (1983-1987)  Amanda Brown - viulu, oboe, kitara, koskettimet, taustalaulu (1986-1989)  John Willsteed - basso, kitara (1987-1989)  Michael Armiger - basso (1989)  Adele Pickvance - basso, taustalaulu (2000-2006)  Mathias Strodler - rummut (2000)  Janet Weiss - rummut, taustalaulu (2000)  Glenn Thompson - rummut, taustalaulu, koskettimet (2002-2006)  Ross McLennan -
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Send Me a Lullaby (1982)  Before Hollywood (1983)  Spring Hill Fair (1984)  Liberty Belle and the Black Diamond Express (1986)  Tallulah (1987)  16 Lovers Lane (1988)  The Friends of Rachel Worth (2000)  Bright Yellow Bright Orange (2003)  Oceans Apart (2005) Livealbumit Live on Snap with Deirdre O'Donoghue (1999)  Live in London (2005)  That Striped Sunlight Sound Live CD/DVD (2006) :  Kokoelmat Very Quick on the Eye (1982; uudelleenjulkaisu 2002)  Metal and Shells (1985)  1978–1990 (1990)  Bellavista Terrace: Best of The Go-Betweens (1999)  78 'til 79 the Lost Album (1999)  Quiet Heart: The Best Of The Go-Betweens (2012 2 x CD)  G Stands for Go-Betweens — Volume 1 (2015) EP:t The Able Label Singles (1986)  The Peel Sessions (1989)  Worlds Apart (2005) 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Song Kang-ho

| Song Kang-ho> 송강호 |
| --- | --- |
 Song Kang-ho vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1967 (ikä 57) Gimhae, Etelä-Korea
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Hwang Jang-suk   (vih. 1995)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1991–
Merkittävät roolit:   Snowpiercer  Parasite 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Song Kang-ho (hangul: 송강호; hanja: 宋康昊; uudistettu latinisaatio: Song Gang-ho; s. 17. tammikuuta 1967 Gimhae) on eteläkorealainen näyttelijä, joka on saanut kansainvälistä näkyvyyttä rooleistaan elokuvissa Snowpiercer (2013) ja Parasite (2019).
Song teki debyyttinsä näyttelijänä elokuvassa The Day a Pig Fell into the Well  vuonna 1996. Myöhemmin hän on näytellyt muun muassa elokuvissa No. 3 (1997), Joint Security Area (2000), Sympatiaa herra kostajalle (2002), Memories of Murder (2003), The Host (2006) ja A Taxi Driver (2017).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Song Kang-ho Wikimedia Commonsissa
Song Kang-ho Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Jouko Luukkonen

Jouko Arttu Ilmari Luukkonen (s. 8. lokakuuta 1968 Raahe) toimi Haapaveden kaupunginjohtajana 2004–2014.
Puoluetaustaltaan Luukkonen on keskustalainen, koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Hän oli vuosina 1993–1994 Luvian ja 1994–1996 Uuraisten kunnansihteeri, Haapaveden kaupungin taloussuunnittelija 1996–1998, kaupunginkamreeri 1999–2000 ja uudelleen 2003–2004 ja vs. kaupunginjohtaja 2001–2002. Luukkosella on vaimo, viisi tytärtä ja kolme poikaa. Hän on yliluutnantti.
Niko Jokinen

| Niko Jokinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Niko Jokinen
Syntynyt: 28. joulukuuta 1987 Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Stadin Kingi
Pituus:  183 cm
Painoluokka:  Keskisarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  23
Voitot:  21
– tyrmäysvoitot:  7
Tappiot:  2
Ratkaisemattomat:  0
Niko Jokinen (s. 28. joulukuuta 1987) on suomalainen ammattilaisnyrkkeilijä.
Amatöörinä Jokinen voitti keskisarjan Suomen mestaruuden vuosina 2007 ja 2008. Hän siirtyi P3 Boxing -ammattilaistalliin keväällä 2008.
Ensimmäisen ammattilaisottelunsa ylemmässä keskisarjassa nyrkkeilevä Jokinen kävi Espoossa 14. kesäkuuta 2008 voittaen venäläisen Aleksandr Lykovin ensimmäisen erän tyrmäyksellä. Marraskuussa Helsingissä hän voitti latvialaisen Sandris Tomsonsin 2. erässä kehätuomarin keskeytyksellä.
Vuonna 2009 helmikuussa hän voitti Tampereella venäläisen Andrei Tylilyukin 4. erässä kehätuomarin keskeytyksellä.
Huhtikuussa Jokinen tyrmäsi virolaisen vastustajansa Dmitri Protkunasin ensimmäisessä erässä ja toukokuussa Jokinen kukisti Helsingissä Unkarin Istvan Petroczkin kaikin tuomariäänin. Saman vuoden elokuussa Jokinen voitti Helsingissä latvialaisen Ruslans Pojonisevsin pisteillä ja lokakuussa Helsingissä Ruotsin Cliff Soukan pistein.
Espoossa joulukuussa Jokinen voitti Latvian Pavels Lotahsin pistein.
Vuonna 2010 Jokinen voitti pistein latvialaisen Jevgenijs Skukinsin helmikuussa Porvoossa sekä espanjalaisen Miguel Ángel Peñan maaliskuussa Helsingissä. Voittoputki jatkui samana vuonna pistevoitoin Ivan Maslovia ja Jorge Silvaa vastaan.
Vuonna 2011 Jokinen otti pistevoiton Martins Kukulisista ja Mike Algoetista. Jälkimmäisen ottelun kolmannessa erässä Jokinen kävi kanveesissa. Marraskuussa Jokinen voitti Porissa liettualaisen Andrej Cepurin neljännessä erässä ja joulukuussa Espoon Leppävaarassa liettualaisen Sergej Drobin kolmannessa erässä.
Maaliskuussa 2012 Jokinen otteli täydet kahdeksan erää ghanalaista Mohammed Akrongia vastaan, ja voitti ottelun yksimielisillä tuomariäänillä. Ja saman vuoden toukokuussa Jokinen voitti kaikin tuomariäänin Liettuan Dmitri Kalinovskin Espoon Leppävaarassa käydyssä ottelussa.
Maaliskuussa 2013 Jokinen otteli täydet kahdeksan erää espanjalaista Gutzman Castiloa vastaan, ja voitti ottelun yksimielisillä tuomariäänillä.
Elokuussa 2013 Jokinen otteli Olavinlinnassa Savonlinnassa täydet kahdeksan erää liettualaista Virgilijus Stapulionisia vastaan häviten ottelun kaikin tuomariäänin.
Joulukuussa 2013 Jokinen otteli Espoossa uudelleen liettualaista Virgilijus Stapulionisia vastaan häviten jälleen ottelun, nyt teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Aiheesta muualla

Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa
Mirzadeh

| Mirzadeh> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  black metal, dark metal
Kotipaikka:   Alajärvi
Laulukieli:  englanti,suomi
Jäsenet:  Mirox, laulu, kitara   Shagul, kitara   Lues, bassokitara   Fafner, rummut  
Levy-yhtiö:  Kalmisto Production, 2006  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mirzadeh on suomalainen vuonna 2000 perustettu metalliyhtye. Sen vaikutteina ovat muun muassa Dimmu Borgir, Cradle of Filth, Thyrane ja Old Man’s Child.
Yhtyeen sanoitukset perustuu usein suomalaiseen mytologiaan, ja laulukielenä käytetään englannin lisäksi myös suomea.
Albumilla Desired Mythic Pride vieraili Tommi ”Tuple” Salmela (Tarot, Lazy Bonez).
Jäsenet

Mirox – laulu, kitara (2000–)
Lues – basso (2001–)
Fafner – rummut (2000–)
Descrato – kosketinsoitin (2022–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Jani Vuorela – kitara (2000–2002)
Exitus – kosketinsoitin (2000–2020)
Shagul – kitara (2002–2024)
Diskografia > Studioalbumit

Ancient Rites (2003,  omakustanne)
The Creatures of Loviatar (2006,  Firebox Records)
Desired Mythic Pride (2014,  Inverse Records)
Sauna EP (2021, Inverse Records)
Diskografia > Demot

First Demon (2000)
Profetia (2002)
Sweet Souls of Shadows (2002)
Diskografia > Musiikkivideot

Tuonelan Lasten Tanssi
Lost
Sauna
Rotten Sights
Valakea
Aiheesta muualla

Mirzadeh Myspacessa (englanniksi)
Mirzadeh Mikseri.netissä
Mirzadeh Last.fm:ssä (englanniksi)
Edward Yang

Edward Yang (kiin.: 楊德昌; pinyin: Yáng Déchāng; 6. marraskuuta 1947 Shanghai, Kiina – 29. kesäkuuta 2007 Beverly Hills, Kalifornia) oli taiwanilais-yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka työskenteli myös teatterissa. Hänen palkituimpia elokuviaan ovat lähes nelituntinen nuorisokuvaus Kirkkaampi kesäpäivä (1991) sekä Cannesin parhaan ohjaajan palkinnon tuonut perhetarina 1 + 2 (2000), joka jäi hänen viimeiseksi ohjaustyökseen.
Manner-Kiinan Shanghaissa syntynyt Yang muutti lapsena perheineen Taiwaniin, jonne tasavaltalaisia kiinalaisia pakeni 1950-luvun taitteessa kommunistien päästyä valtaan. Jo 12-vuotiaana Yang oli lahjakas manga-piirtäjä ja -käsikirjoittaja. Hän opiskeli sähköinsinööriksi ensin Taipeissa ja sitten Yhdysvalloissa Floridan yliopistossa, vietti sitten jonkin aikaa USC-elokuvakoulussa Kaliforniassa mutta totesi sen liian kaupalliseksi. Hän työskenteli mikrotietokoneiden suunnittelijana Seattlessä. Nähtyään Werner Herzogin elokuvan Aguirre – jumalan viha hän palasi kotikaupunkiinsa Taipeihin 1981 ja päätti toteuttaa siellä haaveensa elokuvaurasta. Hän pääsi ohjaamaan yhden neljästä osasta episodielokuvassa Guang yin de gu shi (engl. In Our Time, 1982), jota pidetään ”taiwanilaisen uuden aallon” aloittaneena teoksena.
Yang oli myös Yhdysvaltojen kansalainen ja asui Kalifornian Beverly Hillsissä. Hän oli naimisissa pianisti Kaili Pengin kanssa, joka teki musiikin Yangin viimeiseksi jääneeseen elokuvaan 1 + 2. Yang kuoli maksasyöpään 59-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Edward Yang Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lipponen, Juho: ”Edward Yangin Taiwan ja Taipei”, Filmihullu 1/2020.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Australia  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Luettelo Suomen tuulivoimaloista

Tahkoluodon merituulipuisto Porissa.
Tämä on luettelo Suomen tuulivoimaloista, joka sisältää sekä yksittäisiä tuulivoimalaitoksia että tuulivoimapuistoja. Luetteloon voidaan liittää kaikki valmiit tuulivoimalaitokset ja tuotannossa olevat tuulivoimapuistot. Kun jokin tuulivoimayksikkö poistetaan tuotannosta, poistetaan se luettelosta tai vähennetään se tuulipuiston lukumäärästä, ja liitetään luetteloon ”Luettelo Suomen lakkautetuista tuulivoimaloista”.
Taulukossa ”nimellä” tarkoitetaan sellaista nimeä, jota käytetään voimalasta yleisesti, ja nimeen liitetty linkki johtaa kohdetta kuvailevaan artikkeliin, ”kunta”-sarakkeeseen ilmoitetaan kaikki kunnat, jossa tuulipuiston voimaloita on, ”omistaja” on sen nykyinen omistaja, ”valmistaja”  ilmoitetaan kaikki puiston valmistajat, ”vuosi” tarkoittaa sähköverkkoon kytkemisvuotta, ”lkm” on tuulivoimaloiden nykyinen lukumäärä, ”teho” tarkoittaa tuulivoimaloiden nykyistä yhteiskapasiteettia, ja ”muuta”-sarakkeeseen voi mainita sijainnin, laajennussuunitelmat tai muun erikoisen tiedon. Koordinaatteja ei laiteta näkyviin, jos voimalasta on artikkeli. Mikäli siinä esiintyy lähdeviitteen tilalla viiva, ei tietoa ole tai sen lähdettä ei ole vielä määritetty.
Aiheesta muualla

Wind farms (FI) www.thewindpower.net. Ranska:  The Wind Power. (englanniksi)
Suomessa[vanhentunut linkki] (kartta), Tuulivoimayhdistys
Mika Sundqvist

| Mika Sundqvist |
| --- | --- |
 Mika Sundqvist ja moottoripyörä 1980.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Yrjö Mikael Sundqvist
Syntynyt: 22. helmikuuta 1947 Kihniö
Kuollut: 7. elokuuta 2021 (74 vuotta) Kihniö
Ammatti:  muusikko, äänittäjä, äänitetuottaja
Vanhemmat:  Toivo Sundqvist, Kerttu Sundqvist
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mr. Spirit (sanoittajana)
Tyylilajit:  rock, pop, iskelmä, huumorimusiikki
Soittimet:  bassokitara, kitara
Yhtyeet:  Alwari Tuohitorvi, Non-Stop Band
Levy-yhtiöt:  EMI, M&T, AXR, Poptori
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Yrjö Mikael ”Mika” Sundqvist (22. helmikuuta 1947 Kihniö – 7. elokuuta 2021 Kihniö) oli suomalainen musiikkituottaja, kevyen musiikin säveltäjä ja sanoittaja, muusikko ja laulaja. Sundqvistin omistamalla MSL-studiolla äänitettiin suuri joukko suomalaisia äänilevyjä, erityisesti suuri osa Poko Rekordsin tuotannosta. Myös valtaosa Juice Leskisen levytyksistä tehtiin hänen studiollaan.
Sundqvist soitti 1970-luvulla bassokitaraa suositussa Alwari Tuohitorvi -yhtyeessä. Hän erosi siitä vuonna 1979. Samana vuonna häneltä ilmestyi uransa suurin menestyskappale ”Moottoripyörä on moottoripyörä”. Vuonna 1982 Sundqvist voitti Syksyn sävel -kilpailun kappaleellaan ”Hormoonihiiret”.
Lapsuus ja nuoruus

Yrjö Mikael Sundqvist syntyi 22. helmikuuta 1947 Kihniön Korhoskylässä Yli-Moisio-nimisellä pientilalla. Hänen vanhempansa olivat Toivo ja Kerttu Sundqvist. Lapsi sai ensimmäisen nimensä runoilija Yrjö Jylhän mukaan. Myöhemmin hänet tunnettiin kuitenkin Mikana.
Kihniöstä Sundqvistin perhe muutti 1950-luvun alussa Tampereen Kuokkamaantielle, kun Mika oli neljävuotias. Aiemmin sorvarina työskennellyt Toivo-isä valmistui myöhemmin opettajaksi ja sai työpaikan kansakoulun puu- ja metallityön opettajana Lempäälästä, jolloin perhe muutti sinne. Lempäälässä Mika asui 7–8-vuotiaasta aina 1970-luvun alkuun saakka.
Sundqvist soitti lapsuudessaan klarinettia lempääläisen partiolippukunnan torvisoittokunnassa. Hän kuitenkin lopetti sen 1960-luvun alkupuolella kuultuaan radiosta The Sounds -yhtyeen version kappaleesta ”Emma” sekä pian sen jälkeen brittiläistä musiikkia, kuten Beatlesia, josta tuli hänen suosikkiyhtyeensä.
Yksityiselämä

Sundqvist asui elämänsä loppuun asti puolisonsa kanssa synnyinpaikkakunnallaan Kihniössä. Hän kuoli elokuussa 2021 haimasyöpään.
Diskografia > Sooloalbumit

Aurinkolaiva (1977)
Non-stop! (1979)
Moottoripyörä on moottoripyörä (1980)
Hormoonihiiret (1982,  myynyt kultaa)
Sade (1984)
20 parasta vuotta (2001)
Mika Sundqvist & Veli-Matti Järvenpää: Kuuhulluus (2003)
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Mika Sundqvist Wikisitaateissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Nonstop-yhtye Iltatähti-ohjelmassa Beatles-teemalla 1980.
Eeppinen kyklos

Eeppinen kyklos (m.kreik. ἐπικός κύκλος, epikos kyklos) oli joukko antiikin kreikkalaisia eeppisiä runoja. Se voidaan jakaa kahteen ryhmään, Troijan kyklokseen eli Troijan tarupiiriin, joka käsittelee Troijan sotaan liittyviä tapahtumia, sekä Theban kyklokseen eli Theban tarupiiriin, jossa aiheena ovat Theban kaupunkiin liittyvät legendat. Usein eeppisellä kykloksella viitataan vain ensin mainittuun.
Eeppiseen kyklokseen luetaan joskus myös Homeroksen teokset Ilias ja Odysseia, mutta usein termillä viitataan juuri ei-homeerisiin runoihin, kuten Kypria, Aithiopis, Pieni Ilias (Ilias mikra), Troijan tuho (Iliū persis), Nostoi (”Paluut”) ja Telegoneia.
Eeppinen kyklos oli Kreikan pimeinä vuosisatoina kehittyneen suullisen perinteen kirjalliseksi muutettu muoto, joka perustui paikallisiin heeros-kultteihin. Se esitti mykeneläisen pronssiajan muistumia myöhemmän rautakautisen Kreikan näkökulmasta. Kaikki eeppisen kykloksen runot oli kirjoitettu daktyylisellä heksametrillä eli herooisella runomitalla.
Iliaan ja Odysseian lisäksi kykliset eepokset ovat säilyneet vain katkelmina. Näistä merkittävimmät ovat Prokloksen teoksesta Khrestomatheia peräisin olevia tiivistelmiä eepoksista. Fotios kuvasi 800-luvulla teoksessaan Bibliotheke laajemman eeppisen kykloksen, johon kuuluivat myös Theban kykloksen eeppiset runot. On kuitenkin varmaa, etteivät muut kuin Ilias ja Odysseia olleet säilyneet enää tuohon aikaan saakka, ja on todennäköistä, etteivät sen enempää Proklos kuin Fotioskaan viitanneet mihinkään kanoniseen kokoelmaan runoja.
Sisältö > Troijan kyklos

Troijan tarupiirin runojen aiheina olivat Troijan sotaan liittyvät tapahtumat. Se koostui seuraavista yhdeksästä eepoksesta:
| Teoksen nimi | Kirjoja | Kirjoittajaksi nimetty | Aihe |
| --- | --- | --- | --- |
| Kypria | 11 | Stasinos | Troijan sotaan johtaneet tapahtumat sekä konfliktin yhdeksän ensimmäistä vuotta, erityisesti Pariksen tuomio. |
| Ilias | 24 | Homeros | Akhilleuksen viha ensin kuningas Agamemnonia ja sitten Troijan prinssi Hektoria kohtaan, päättyen Hektorin surmaan kostoksi Patrokloksen kuolemasta. |
| Aithiopis | 5 | Arktinos | Troijan liittolaisten Penthesileian ja Memnonin saapuminen; heidän kuolemansa Akhilleuksen käden kautta kostoksi Antilokhoksen kuolemasta; Akhilleuksen oma kuolema. |
| Pieni Ilias | 4 | Leskhes | Tapahtumat Akhilleuksen kuoleman jälkeen, mukaan lukien Troijan puuhevosen rakentaminen. |
| Troijan tuho | 2 | Arktinos | Troijan tuhoaminen. |
| Nostoi (”Paluut”) | 5 | Agias tai Eumelos | Kreikkalaisten palaaminen kotiin ja tähän liittyvät tapahtumat, päättyen Agamemnonin ja Menelaoksen paluuseen. |
| Odysseia | 24 | Homeros | Odysseuksen kotimatka ja tämän vaimon Penelopen kaipuu; Odysseuksen kosto Penelopen kilpakosijoille. |
| Telegoneia | 2(?) | Eugamon tai Kinaithon | Odysseuksen matka Thesprotiaan ja paluu Ithakalle; Odysseuksen kuolema tämän oman aviottoman pojan Telegonoksen käden kautta. |
Sisältö > Theban kyklos

Theban tarupiirin runojen aiheina olivat Theban kaupunkiin liittyvät legendat. Siihen voidaan lukea seuraavat eepokset:
| Teoksen nimi | Kirjoja | Kirjoittajaksi nimetty | Aihe |
| --- | --- | --- | --- |
| Oidipodeia |  ? | Kinaithon | Sfinksin ja Oidipuksen tarina, vaihtoehtoinen Oidipus-myytti. |
| Thebais |  ? | Homeros | Veljesten Eteokles ja Polyneikes välinen sota eli seitsemän sotaretki Thebaa vastaan. |
| Epigonoi |  ? | Homeros tai Antimakhos | Epigonien sotaretki Thebaan. |
| Alkmaionis |  ? |  ? | Erifyleen kuolema Alkmaionin käden kautta kostoksi Amfiaraoksen kuolemasta. |