stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Idols (7. tuotantokausi)
Jaksot

Idolsia esitettiin seitsemännellä tuotantokaudella joka maanantai ja torstai koelaulu- ja teatteriviikonloppujaksojen ajan. Suorien lähetysten alettua jaksoja esitettiin joka torstai.
| Jakso | Esityspäivä | Esityspäivä | Katsojaluvut | Tapahtumat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ma | 16.09.2013 | 680 000  | Helsingin koelaulut, osa 1 |
| 2 | to | 19.09.2013 | 611 000  | Helsingin koelaulut, osa 2 |
| 3 | ma | 23.09.2013 | 595 000  | Oulun koelaulut, osa 1 |
| 4 | to | 26.09.2013 | 607 000  | Oulun koelaulut, osa 2 |
| 5 | ma | 30.09.2013 | 586 000  | Tampereen koelaulut, osa 1 |
| 6 | to | 03.10.2013 | 535 000  | Tampereen koelaulut, osa 2 |
| 7 | ma | 07.10.2013 | 620 000  | Teatteriviikonloppu, osa 1 (Rivilaulut) |
| 8 | to | 10.10.2013 | 599 000  | Teatteriviikonloppu, osa 2 (Ryhmälaulut) |
| 9 | ma | 14.10.2013 | 671 000  | Teatteriviikonloppu, osa 3 (Duettolaulut) |
| 10 | to | 17.10.2013 | 716 000  | 1. suora finaalilähetys Vieraileva artisti: Diandra |
| 11 | to | 24.10.2013 | 709 000  | 2. suora finaalilähetys Vieraileva artisti: Cheek |
| 12 | to | 31.10.2013 | 633 000  | 3. suora finaalilähetys Vieraileva artisti: Erin |
| 13 | to | 07.11.2013 | 572 000  | 4. suora finaalilähetys Vieraileva artisti: Envy, korvasi Birdyn |
| 14 | to | 14.11.2013 | 530 000  | 5. suora finaalilähetys J. Karjalainen -teemalähetys |
| 15 | to | 21.11.2013 | 594 000  | 6. suora finaalilähetys Jenni Vartiainen -teemalähetys |
| 16 | ma | 25.11.2013 | – | Erikoisjakso, jossa kerrattiin mukana olevien finalistien matkaa Idolsissa. |
| 17 | to | 28.11.2013 | 590 000  | 7. suora finaalilähetys Vieraileva artisti: James Blunt |
| 18 | to | 05.12.2013 | 344 000  | Erikoisjakso |
| 19 | to | 12.12.2013 | 542 000  | 8. suora finaalilähetys Vieraileva artisti: Antti Tuisku |
| 20 | to | 19.12.2013 | 672 000  | 9. suora finaalilähetys Viimeisessä suorassa finaalilähetyksessä esiintyivät Sini Sabotage, Lauri Ylönen ja Jussi 69.  Lähetyksessä selvisi, että Mitra Kaislaranta on vuoden 2013 Idols-voittaja. |
Aiheesta muualla

Idolsin virallinen sivusto
Idols
| --- | --- |
Kaudet:  1. kausi ·  2. kausi ·  3. kausi ·  4. kausi ·  5. kausi ·  6. kausi ·  7. kausi ·  8. kausi ·  9. kausi
Juontajat:  Heikki Paasonen (2003–2005, 2008–2013) ·  Ellen Jokikunnas (2003–2008) ·  Jani Toivola (2007–2008) ·  Niina Backman (2011–2012) ·  Juuso Mäkilähde (2017–2018) ·  Anni Hautala (2017–2018)
Tuomarit:  Jone Nikula (2003–2013, 2018) ·  Asko Kallonen (2003–2004, 2007) ·  Hannu Korkeamäki (2003–2004, 2008) ·  Nanna Mikkonen (2003–2004) ·  Nina Tapio (2005–2011) ·  Jarkko Valtee (2005) ·  Kim Kuusi (2005) ·  Patric Sarin (2008) ·  Sami Pitkämö (2011) ·  Laura Voutilainen (2012) ·  Tommi Liimatainen (2012) ·  Sini Sabotage (2013) ·  Jussi 69 (2013) ·  Lauri Ylönen (2013) ·  Antti Tuisku (2017) ·  Erin (2017) ·  Jurek Reunamäki (2017) ·  Elastinen (2018) ·  Jannika B (2018) ·  Maija Vilkkumaa (2018)
Voittajat:  Hanna Pakarinen ·  Ilkka Jääskeläinen ·  Ari Koivunen ·  Koop Arponen ·  Martti Saarinen ·  Diandra Flores ·  Mitra Kaislaranta ·  Anniina Timonen ·  Patrik Blomberg
Germano Grachane

Germano Grachane vuonna 2000.
Germano Grachane (s. 4. toukokuuta 1942) on mosambikilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 24. toukokuuta 1970 ja nimitettiin Nampulan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thunusudan titulaaripiispaksi 22. tammikuuta 1990. Piispaksi konsekroinnin suoritti 3. kesäkuuta Manuel Vieira Pinto, jota avustivat Paulo Mandlate ja Júlio Duarte Langa.
11. lokakuuta 1991 Grachane sai nimityksen Nacalan piispaksi.
Isopiippo

| Isopiippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Piipot Luzula
Laji::  sylvatica
Kaksiosainen nimi
 Luzula sylvatica  (Huds.) Gaudin 
Synonyymit
 Luzula maxima (Reichard) DC. 
Katso myös
   Isopiippo Wikispeciesissä   Isopiippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isopiippo eli metsäpiippo (Luzula sylvatica) on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon, piippojen (Luzula) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji.
Isopiippo kasvaa suurina mättäinä ja sen varret voivat kasvaa noin metrinkorkuisiksi asti. Mättäiden lehdet ovat talvivihreitä, 20–30 cm pitkiä sekä yleensä yli 8 mm leveitä, kun taas varsilehdet ovat lyhyitä ja kukinnossa on myös yksi lyhyt tukilehti. Isopiipon kukinto on varren kärjessä sijaitseva sekä pienistä kukista koostuva harvahko kukkarykelmä. Isopiippo kukkii touko–kesäkuussa. Isopiipon hedelmä on mustanruskea pähkylä.
Isopiippoa ei kasva Suomessa, ja Ruotsissa sitä tavataan harvinaisena vain paikoitellen Etelä-Ruotsista, jonne se on levinnyt luultavasti ulkomailta tuodun heinänsiemenen mukana. Muuten isopiippoa tavataan Euroopassa laajalti Pyreneiltä Karpaateille sekä Isossa-Britanniassa ja Irlannissa.
Isopiippoa käytetään jonkin verran koristekasvina.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Luzula sylvatica
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Luzula sylvatica
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Luzula sylvatica (englanniksi)
Isopihlaja-angervo

| Isopihlaja-angervo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Amygdaloideae
Suku::  Pihlaja-angervot Sorbaria
Laji::  kirilowii
Kaksiosainen nimi
 Sorbaria kirilowii  (Regel & Tiling) Maxim. 
Synonyymit
 Sorbaria sorbifolia var. kirilowii (Regel) T.Itô 
Katso myös
   Isopihlaja-angervo Wikispeciesissä   Isopihlaja-angervo Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isopihlaja-angervo (Sorbaria kirilowii) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, pihlaja-angervojen (Sorbaria) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on pystykasvuinen pensas, joka voi kasvaa noin kolme metriä korkeaksi. Silmujen väri vaihtelee punaisesta ruskeaan. Lehdissä on 13–21 lehdykkää, jotka ovat 4–7 cm pitkiä, 1,5–2 cm leveitä ja muodoltaan suikeita tai puikeita. Korvakkeet ovat 0,8–1,5 cm pitkiä. Kukintona on tiheä, 7–11 cm × 5–20 cm kokoinen kerrannaishuiskilo. Yksittäisten kukkien halkaisija on 5–7 mm. Kukkien terälehdet ovat valkoisia ja 4–5 mm pitkiä. Kukissa on noin 20 hedettä ja ne ovat hieman terälehtiä lyhyempiä. Isopihlaja-angervo kukkii kesä–heinäkuussa ja tuottaa hedelmiä syys–lokakuussa.
Isopihlaja-angervo kasvaa sekametsissä rinteillä 200–1300 metrin korkeudella merenpinnasta. Kiinassa lajia tavataan Gansun, Hebein, Henanin, Qinghain, Shaanxin, Shandongin, Shanxin ja Sisä-Mongolian maakunnissa.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Sorbaria kirilowii (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sorbaria kirilowii (englanniksi)
Graham Arnold

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Graham James Arnold
Syntymäaika: 3. elokuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Sydney, Australia
Kansalaisuus:  Australia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1982-1990 1990-1992 1992-1994 1994 1995-1996 1997-1998 1998-2001 | Sydney Croatia Roda Liège Charleroi NAC Breda Sanfrecce Hiroshima Northern Spirit |  |
Maajoukkue
| 1985–1997 | Australia | 54 (19) |
Graham Arnold (s. 3. elokuuta 1963 Sydney) on australialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Arnold debytoi Australian maajoukkueessa 1985. Hän on pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia.
Ilvesjärvi (Orivesi)

| Ilvesjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°48′09″N, 24°09′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Venehjoen valuma-alue (35.74)
Laskujoki:  oja Rooppiojaan 
Järvinumero:  35.745.1.031
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  181,9 m  
Rantaviiva:  0,447 km  
Pinta-ala:  1,117 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIlvesjärvi 
Ilvesjärvi  on Pirkanmaalla Orivedellä aivan Siikanevan eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Metsäautotie kulkee järven vierestä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Kooninjoen valuma-alueeseen (35.745) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 181,9 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme metsäojaa ja sen laskuoja laskeutuu laaksoa pitkin Siikanevan eteläpään kuivatusojiin.
International Campaign to Ban Landmines

Järjestön logo
International Campaign to Ban Landmines (ICBL) eli Kansainvälinen kampanja maamiinojen kieltämiseksi on useiden kansalaisjärjestöjen yhteistyöelin, joka pyrkii kieltämään maamiinat. Se on perustettu 1992, nykyisin siihen kuuluu yli 1100 paikallista järjestöä. Järjestön suurin saavutus on ollut Ottawan sopimus 1999. Sille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1997 yhdessä koordinaattori Jody Williamsin kanssa.
Walesin Prinsessa Diana toi järjestölle näkyvyyttä 1997 kävellessään miinakentällä Angolassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut englanniksi, saksaksi, espanjaksi, venäjäksi, italiaksi, portugaliksi, kiinaksi ja arabiaksi
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
Georges Johin

Georges Édouard Johin (31. heinäkuuta 1887 Pariisi – 6. joulukuuta 1955 Tessancourt-sur-Aubette) oli ranskalainen kroketinpelaaja ja olympiavoittaja. Hän voitti hopeaa yhden pallon yksinpelissä vuoden 1900 olympialaisissa Pariisissa.
Hän voitti myös kultaa paripelissä Gaston Aumoitten kanssa. Muita osanottajia ei paripelissä ollut.
Greta Small

Greta Small (s. 10. lokakuuta 1995) on australialainen alppihiihtäjä. Hän on arvokilpailuissa yltänyt parhaimmillaan 15:nneksi alppiyhdistetyssä.
Small sijoittui Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 superalppiyhdistetyssä 25:nneksi, syöksylaskussa 33:nneksi, suurpujottelussa 45:nneksi ja pujottelussa 45:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 15:nneksi, syöksylaskussa 29:nneksi, pujottelussa 31:nneksi ja suurpujottelussa 41:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli alppiyhdistetyssä 18:s, supersuurpujottelussa 29:s, syöksylaskussa 33:s ja suurpujottelussa 36:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui syöksylaskussa 20:nneksi ja supersuurpujottelussa 31:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 tuloksena oli 20. sija alppiyhdistetyssä, 25. sija supersuurpujottelussa ja 30. sija syöksylaskussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 15:nneksi, syöksylaskussa 28:nneksi ja supersuurpujottelussa 37:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 13:nneksi (15 laskijaa 26:sta pääsi molemmissa laskuissa maaliin), syöksylaskussa 26:nneksi ja supersuurpujottelussa 31:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Small kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin pujottelussa lokakuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 25:s Banskon alppiyhdistetyssä maaliskuussa 2015. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 22:nneksi Crans-Montanan alppiyhdistetyssä helmikuussa 2019. Hän on voittanut neljä Australian-mestaruutta, kahdesti pujottelussa ja kahdesti suurpujottelussa.
Fermon maakunta

Fermon maakunta (ital. Provincia di Fermo) on maakunta Marchen hallintoalueella Keski-Italiassa Adrianmeren rannalla.
Fermon maakunnan pinta-ala on 863 km2 ja asukasluku noin 175 000. Maakunta muodostuu 40 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Fermo.
Fermon maakunnan perustamisesta päätettiin vuonna 2004, mutta päätös tuli voimaan lopullisesti 1. tammikuuta 2009.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (italiaksi)
Fermon maakunta
Altidona | Amandola | Belmonte Piceno | Campofilone | Falerone | Fermo | Francavilla d’Ete | Grottazzolina | Lapedona | Magliano di Tenna | Massa Fermana | Monsampietro Morico | Montappone | Montefalcone Appennino | Montefortino | Monte Giberto | Montegiorgio | Montegranaro | Monteleone di Fermo | Montelparo | Monte Rinaldo | Monterubbiano | Monte San Pietrangeli | Monte Urano | Monte Vidon Combatte | Monte Vidon Corrado | Montottone | Moresco | Ortezzano | Pedaso | Petritoli | Ponzano di Fermo | Porto San Giorgio | Porto Sant’Elpidio | Rapagnano | Santa Vittoria in Matenano | Sant’Elpidio a Mare | Servigliano | Smerillo | Torre San Patrizio
Fermín IV

| Fermín IV |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Fermín IV Caballero Elizondo
Syntynyt: joulukuu 1974
Muusikko
Aktiivisena:  1996-
Tyylilajit:  Hip-Hop, Rap, Rapcore, Conscious Rap, Gangsta Rap
Levy-yhtiöt:  Sony Music Entertainment 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Fermín IV Caballero Elizondo (s. joulukuu 1974) on meksikolainen rap-artisti. Hän on Control Machete -ryhmän perustaja.
Aiheesta muualla

Fermín IV Genius lyrics (englanniksi)
All Music: Fermín IV - Biography (englanniksi)
Sony Music: Fermín IV on Sony Music (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Spotify: Fermín IV on Spotify
Publimetro: Fermin IV No Tengo Que Impresionar a Nadie (Arkistoitu – Internet Archive)
Fern Sutherland

Fern Sutherland (s. 1987 Uusi-Seelanti) on näyttelijä, joka on tullut maailmalla tunnetuksi lähinnä televisiosarjoista Almighty Johnsons Dawnin osassa vuosina 2011–2013 sekä Suomessakin esitetyssä rikossarjassa Murhia ja kantrimusiikkia (englanniksi The Brokenwood Mysteries) vuosilta 2014–2023 ylikonstaapeli Kristin Simsin osasta. Tässä hän on toisessa pääosassa komisario Mike Shepherdiä esittävän Neill Rean ohella. Sutherlandilla on myös teatteriosia Aucklandissa vuodesta 2008 alkaen.
Aiheesta muualla

Fern Sutherland International Movie Databasessa
Georges Jouatte

Georges Jouatte (17. kesäkuuta 1892 Monaco – 13. helmikuuta 1969 Pariisi) oli ranskalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.
Jouatte syntyi oluenpanijan pojaksi. Hän rahoitti opintojaan esiintymällä tanssijana Casino de Parisin lavalla. Hän saattoi lauluopintonsa loppuun Saksassa. Tenoriksi hän kouluttautui Paul Cabanelin ja Louis Fourestierin johdolla. Jouatte esiintyi konserttisaleissa ennen näyttämödebyyttinsä tekemistä vuonna 1932 Théâtre Mogadorissa. Pariisin oopperaan hän pääsi vuonna 1934. Siellä hän teki ensimmäisen esiintymisensä Charles Gounod'n Faustin nimiroolissa. Vuonna 1936 hän esiintyi siellä menestyksekkäästi Richard Straussin Ruusuritarissa säveltäjän läsnäollessa. Jouatte esiintyi vuodesta 1937 myös Opéra-Comiquessa. Ensimmäiset oopperat, joissa hän siellä esiintyi, olivat Wolfgang Amadeus Mozartin Ryöstö Seraljista (Belmonten rooli) ja Claudio Monteverdin L'incoronazione di Poppea. Tämän jälkeen Jouatte teki kiertueet Itävallassa ja Italiassa.
Jouatte esiintyi vuonna 1937 Covent Gardenissa Admètena Christoph Willibald Gluckin Alcestessa. Hän teki vuosina 1933 ja 1936 konserttiesiintymiset Salzburgin musiikkijuhlilla. Montreux'ssa hän teki festivaaliesiintymisen laulaen tenorisolistina Giuseppe Verdin Requiemin esityksessä Bruno Walterin johdolla. Jouatte teki jäähyväisesiintymisensä Opéra-Comiquessa Taminon roolissa Mozartin Taikahuilussa vuonna 1946. Hän lauloi vielä 22. marraskuuta 1951 Énéen roolin Hector Berlioz'n Troijalaisten lyhennetyssä radioesityksessä Pariisin Salle Érardista Henri Tomasin johdolla. Jouatte lauloi myös Berlioz'n La damnation de Faustin ensimmäisessä kokonaisäänityksessä vuonna 1942 Jean Fournet'n johdolla. Hän oli tenorisolistina Berlioz'n Requiemin äänityksessä ja toisti Berlioz'n Faustin roolin vuonna 1948 Radio Francen lähetyksessä Albert Wolffin johdolla. Lisäksi Jouatte lauloi Serge Koussevitzkyn johtamalla Ludwig van Beethovenin 9. sinfonian äänityksellä, jossa lauloivat myös Janine Micheau, Solange Michel ja Charles Cambon.
Jouatte opetti Pariisissa muiden muassa sopraano Régine Crespiniä. Hän esiintyi varhaisella urallaan myös elokuvanäyttelijänä. Hänet nähtiin esimerkiksi saksalaisessa elokuvassa Das Land ohne Frauen.
International Boxing Federation

International Boxing Federation (IBF) on yksi neljästä suuresta maailmanlaajuisesta ammattilaisnyrkkeilyjärjestöstä, jotka järjestävät nyrkkeilyn maailmanmestaruusotteluita.
Historia

IBF:n edeltäjä oli USBA (United States Boxing Association), joka järjesti alueellisia mestaruusotteluita. Vuonna 1983 WBA-ammattilaisiiton Puerto Ricossa pidetyssä vuosikokouksessa WBA:n puheenjohtajuutta tavoitellut USBA:n silloinen puheenjohtaja Bob Lee hävisi puheenjohtajakilvan hallitsevalle puheenjohtaalle Gilberto Mendozalle, minkä seurauksena hän kumppaniensa kanssa irtautui WBA:sta ja perusti USBA:n pohjalta uuden maailmanlaajuisen ammattilaisnyrkkeilyjärjestön. Alun perin järjestö tunnettiin nimellä USBA-International. Sittemmin IBF on raivannut tiensä yhdeksi neljästä yleisesti tunnustetusta suuresta ammattilaisnyrkkeilyjärjestöstä.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Fermín Cacho

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fermín Cacho |  Fermín Cacho |  Fermín Cacho |  |
Maa:   Espanja
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 1 500 metriä |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 1 500 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 1 500 metriä |  |
|  Hopeaa | Ateena 1997 | 1 500 metriä |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1991 | 1 500 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1994 | 1 500 metriä |  |
|  Pronssia | Budapest 1998 | 1 500 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Glasgow 1990 | 1 500 metriä |  |
Fermín Cacho Ruiz (s. 16. helmikuuta 1969 Ágreda) on espanjalainen keskipitkien matkojen juoksija ja olympiavoittaja.
Cachon ensimmäinen arvokisamitali tuli yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailuista vuonna 1990, jolloin hän sijoittui toiseksi 1 500 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna sisäratojen MM-kilpailussa hän oli samalla matkalla jälleen toinen häviten Noureddine Morcelille.
Vuoden 1992 olympialaisissa Barcelonassa Cacho ei kuulunut suurimpiin suosikkeihin. Loppukilpailussa puoli kierrosta ennen maalia Cacho spurttasi voittoon ajalla 3.40,12. Cachosta tuli ensimmäinen espanjalainen juoksija, joka on voittanut olympiakultaa.
Vuoden 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa Cacho tuli toiseksi, mutta voitti EM-kultaa Helsingissä vuonna 1994. Göteborgin MM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi.
Suhteellisen vaatimattoman vuoden 1995 jälkeen Cacho paransi vauhtiaan Atlantan olympiavuonna 1996. Vaikka Cacho oli puolustava olympiavoittaja, 1 500 metrin juoksun luultiin olevan Morcelin ja Hicham El Guerroujin välinen kamppailu. Kaksikko oli edellisenä vuonna ollut kärjessä MM-kisoissa. Kolmannen kierroksen lähestyessä loppuaan Morceli johti ennen El Guerroujta. Yhtäkkiä marokkolainen horjahti ja Cachon piti hypätä yli kaatuneen El Guerroujin, liike, jonka takia hän myöhemmin arvioi menettäneensä viiden metrin matkan Morceliin. Morceli lähti kiriin ja Cacho seurasi häntä, mutta hävisi lopulta kullan noin viidellä metrillä.
Ateenan MM-kisoissa 1997 Cacho oli jälleen hopealla (mestarina Hicham El Guerrouj) ja saman kauden lopussa hän vihdoin onnistui juoksemaan todella kovan ennätyksen, kun hän Hicham El Guerroujin perässä juoksi 3.28,95. Se oli kaikkien aikojen kolmanneksi paras aika Morcelin ja El Guerroujin jälkeen ja uusi Euroopan ennätys. Aika säilyi Euroopan ennätyksenä vuoteen 2013 ja Espanjan ennätyksenä vuoteen 2021 saakka.
Vuonna 1998 Budapestin EM-kisoissa Fermín Cacho oli pronssilla ja seuraavana vuonna neljäs Sevillan MM-kisoissa. Akillesjännevaivat estivät hänen osallistumisensa Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000.
Cacho voitti Espanjan mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1989–1993 ja 1995–1996.
Aiheesta muualla

Cacho olympic.org:ssa
Miesten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat
Giacomo Biffi

Giacomo Biffin vaakuna
Giacomo Biffi (13. kesäkuuta 1928 Milano – 11. heinäkuuta 2015 Bologna) oli italialainen kardinaali. Hän toimi Bolognan arkkipiispana vuosina 1984–2003 ja osallistui uuden paavin valintaan vuonna 2005.
Biffi väitti Antikristuksen olevan jo elossa ja sanoi tämän todennäköisesti ottavan filantroopin hahmon ja kannattavan kasvissyöntiä ja pasifismia.
Jabiru

| Jabiru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Haikaralinnut Ciconiiformes
Heimo::  Kattohaikarat Ciconiidae
Suku::  Jabiru
Laji::  mycteria
Kaksiosainen nimi
 Jabiru mycteria  (Lichtenstein, 1819) 
Katso myös
   Jabiru Wikispeciesissä   Jabiru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jabiru (Jabiru mycteria) on suurikokoinen amerikkalainen haikaralintu. Sen nimi tulee guaranin kielen turvonnutta niskaa tarkoittavasta sanasta. Myös afrikansatulahaikaraa (Ephippiorhynchus senegalensis) sekä aasialaista mustaniskahaikaraa (Ephippiorhynchus asiaticus) on kutsuttu yhdennäköisyyden takia jabiruksi. Ne kuuluvat kuitenkin eri sukuun. Varsinainen jabiru on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö

Jabiru on aikuisena 120–140 senttimetriä korkea, siipien kärkiväli on 2,5 metriä ja painoa voi olla jopa kahdeksan kiloa. Nokka on noin 30 senttimetriä pitkä, teräväkärkinen, musta ja leveä, kaareutuu hieman ylöspäin. Höyhenpeite on pääosin valkoinen, pää ja niska ovat paljaat ja mustat.