stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hailee Steinfeld
Ura

Steinfeld innostui näyttelemisestä kahdeksanvuotiaana ja harjoiteltuaan vuoden verran hän alkoi esiintyä muun muassa mainoksissa ja lyhytelokuvissa. Hän esiintyi myös vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa Back to You ja Sons of Tucson. Läpimurtonsa Steinfeld teki 13-vuotiaana, kun hänet valittiin usean tuhannen ehdokkaan joukosta näyttelemään Mattie Rossia Jeff Bridgesin rinnalla Coenin veljesten elokuvassa Kova kuin kivi. Steinfeld sai roolistaan kiitosta elokuvakriitikoilta sekä muun muassa Bafta- ja Oscar-ehdokkuuden.
Vuonna 2013 Steinfeld näytteli esimerkiksi Juliaa Romeo & Julietissa, Petraa Gavin Hoodin elokuvassa Ender’s Game sekä Uusia alkuja -elokuvassa Violetia Keira Knightleyn rinnalla.
Steinfeld solmi Republic Records -yhtiön kanssa levytyssopimuksen keväällä 2015 esiinnyttyään musikaalielokuvassa Pitch Perfect 2, jossa hän lauloi kappaleen ”Flashlight”. Hänen debyytti-EP:nsä HAIZ julkaistiin lokakuussa 2015. Se sijoittui Billboard 200 -listalla ainoalla listaviikollaan joulukuussa 2015 sijalle 57. Levyltä on julkaistu singlet ”Love Myself”, ”Rock Bottom” ja ”Starving”. Steinfeld oli myös mukana Shawn Mendesin kappaleen ”Stitches” akustisessa versiossa ja esiintyi vuonna 2015 Taylor Swiftin musiikkivideolla ”Bad Blood”.
Steinfeld on tehnyt myös mallintöitä ja esiintyi Miu Miu -muotimerkin mainoskasvona vuonna 2011.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Kova kuin kivi | True Grit | Mattie Ross |
| 2013 | Hateship, Loveship | Hateship, Loveship | Sabitha |
| 2013 | Uusia alkuja | Begin Again | Violet Mulligan |
| 2013 | Romeo & Juliet | Romeo & Juliet | Juliet Capulet |
| 2013 | Ender’s Game | Ender’s Game | Petra Arkanian |
| 2014 | 3 Days to Kill | 3 Days to Kill | Zooey Renner |
| 2014 | The Homesman | The Homesman | Tabitha Hutchinson |
| 2014 | The Keeping Room | The Keeping Room | Louise |
| 2015 | Ten Thousand Saints | Ten Thousand Saints | Eliza |
| 2015 | Pitch Perfect 2 | Pitch Perfect 2 | Emily Junk |
| 2015 | Marnie – tyttö ikkunassa | When Marnie Was There | Anna Sasaki (ääni engl. versiossa) |
| 2015 | Barely Lethal | Barely Lethal | Megan Walsh |
| 2016 | Term Life | Term Life | Cate Barrow |
| 2016 | The Edge of Seventeen | The Edge of Seventeen | Nadine Franklin |
| 2017 | Pitch Perfect 3 | Pitch Perfect 3 | Emily Junk |
| 2018 | Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia | Spider-Man: Into the Spider-Verse | Gwen Stacy / Hämähäkki-Gwen (äänirooli) |
| 2018 | Bumblebee | Bumblebee | Charlie Watson |
| 2019 | Charlien enkelit | Charlie’s Angels | Värvätty Enkeli (cameorooli) |
| 2023 | Spider-Man: Across the Spider-Verse | Spider-Man: Across the Spider-Verse | Gwen Stacy / Hämähäkki-Gwen (äänirooli) |
| 2023 | The Marvels | The Marvels | Kate Bishop / Haukansilmä (cameorooli) |

Televisiosarjat
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Rooli | Huomautuksia |
| 2007 | Takaisin ruutuun | pikkutyttö | jakso ”Gracie’s Bully” |
| 2010 | Tucsonin veljekset | Bethany Springs | jakso ”Chicken Pox” |
| 2019– | Dickinson | Emily Dickinson | päärooli; Apple TV+-alkuperäissarja |
| 2021 | Hawkeye | Kate Bishop | toinen päärooleista |
| 2021– | Arcane | Violet / ”Vi” | päärooli |
| 2024 | What If...? | Kate Bishop / Haukansilmä | äänirooli; jakso ”Mitä jos… 1872?” |
Diskografia

| --- | --- |
 EP:t Haiz (2015)  Half Written Story (2020) :  Singlet ”Love Myself” (2015)  ”Rock Bottom” (2016)  ”Starving” (2016)  ”Most Girls” (2017)  ”Let Me Go” (2017)  ”Capital Letters” (2018)  ”Back to Life” (2018)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hailee Steinfeld Wikimedia Commonsissa
Hailee Steinfeld Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  IdRef
4-metyylitioamfetamiini

| 4-metyylitioamfetamiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-(4-metyylisulfanyylifenyyli)propan-2-amiini
CAS-numero:  14116-06-4
PubChem CID:  151900
SMILES:  CC(CC1=CC=C(C=C1)SC)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H15NS
Moolimassa:  181,298 g/mol
4-metyylitioamfetamiini (4-MTA, "Flatliners") on muuntohuume, jonka David E. Nichols kehitti 1990-luvulla ryhmänsä kanssa Purduen yliopistossa. Se on ei-neurotoksinen hyvin valikoiva serotoniinin vapauttaja (engl. Selective serotonin releasing agent, SSRA). 4-metyylitioamfetamiini kehitettiin alun perin serotoniinin siirtäjäproteiinin laboratoriotutkimuksia varten.
Farmakologia

4-MTA on potentti monoamiinioksidaasi A (MAO-A) estäjä. Sen IC50 arvo MAO-A estolle on raportoitu olevan 250 nM.
Laki

4-MTA on listattu Suomessa valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.
Aiheesta muualla

Erowid: 4-MTA (englanniksi)
Lampuoti

Lampuoti (ruots. landbonde) on agraarisessa Suomessa maanviljelyyn tarkoitetun koko tilan vuokraaja. Vanhassa maanvuokralainsäädännössä käytettiin termiä "lampuotitilan vuokramies". Tässä suhteessa lampuodit erosivat torppareista, jotka olivat vuokranneet vain osan vuokranantajan tilasta työvastiketta, taksvärkkiä vastaan. Mäkitupalaiset puolestaan olivat vuokranneet vain asuntotontin, eivät viljelymaata.
Luokka

Lampuotien yhteiskunnallista asemaa on jossain määrin vaikea määrittää. Omaa yhteiskunnallista luokkaa he eivät periaatteessa milloinkaan muodostaneet, vaan kuuluivat torpparien ja mäkitupalaisten kanssa ns. tilattomaan väestöön. Heidän ryhmänsä oli melko vähäinen, sillä kokonaan vuokrattavissa olevia tiloja on aina ollut suhteellisen vähän.
Lampuodit eivät maksaneet tuloistaan veroja yhteiskunnalle, vaan kaikki suoritukset tapahtuivat tilan omistajalle, joka puolestaan usein nautti verovapautta. Lampuotien yhteiskunnallinen asema kävi yhä epäselvemmäksi, kun muutkin kuin verovapaat aateliset tai papit hankkivat verovapaita tiloja ja vuokrasivat näitä lampuodeille.
Historiaa > Keskiaika

Keskiajalla kirkolla oli arvion mukaan noin 800 maatilaa ja usein niitä viljelivät lampuodit, jotka maksoivat vuokraa todennäköisesti enemmän kuin tavallinen tilallinen kirkon kymmenyksiä. Arviot lampuotien tuolloisesta lukumäärästä vaihtelevat. Anthoni on arvioinut, että Suomen alueella olisi ollut 1530-luvulla noin 250 kartanoa ja lampuotitiloja vastaavasti noin 720. Lampuotitilojen, kuin myös kartanoiden sijainti keskittyi erityisesti Varsinais-Suomeen, sillä siellä sijaitsi 1500-luvulla ko. tiloista noin puolet. Yhteenvedon omaisesti lampuotitilojen määrää keskiajalla on luonnehdittu "hyvin pieneksi".
Lampuotien maksamilla veroilla oli usein suuri merkitys niiden omistajien taloudelle. On arvioitu, että tavallinen verotalonpoika maksoi keskiajan lopulla kuninkaalle ja kirkolle keskimäärin 10–15 prosenttia tuloistaan, mutta samaan aikaan lampuotien vuokra, joka oli samalla myös vero, nousi 30–50 prosenttiin tilan tuloista. Myöhemmin tosin lampuoti voitiin velvoittaa huolehtimaan myös tilan veroista, mikäli tila oli ns. veroon pantua maata.
Historiaa > Uusi aika

Suurvaltakausi merkitsi aateliston voimakasta laajentumista myös Suomen alueella. Jatkuvasti käydyissä sodissa ansioituneet aateliset saivat hallitsijalta läänityksiä, joilla he eivät usein edes käyneet. Ratkaisu tilojen hoitoon löytyi saatujen läänitysten vuokraamisesta lampuotien viljeltäviksi. Usein myös tavalliset talonpoikaistilat joutuivat läänitetyiksi, ja useasti, eritoten Baltiasta toisenlaisiin maaomistusoloihin tottuneet, läänityksen saajat tekivät, tai ainakin pyrkivät tekemään, näistä entisistä tilansa omistaneista talonpojista lampuoteja.
Aateliston ohella myös hiljalleen kehittyvä teollisuus turvautui lampuoteihin. 1600-luvulla perustetut rautaruukit saivat privilegioita ja niiden myötä muun muassa oikeuden ostaa verovapaata maata. Ruukit viljelivät tilojaan harvoin itse, palkattujen työläisten voimin, vaan ne annettiin lampuotien viljeltäviksi. Järjestely takasi näille lampuodeille hyvin varman ja turvatun aseman. Ruukit saattoivat vaatia osan vuokrasta työnä tai ruukille sopivina tuotteina, kuten hiilinä.
1800-luku

Vaikka suomalaisessa yhteiskunnassa elinkeinorakenteen muutokset olivat vähäisiä, niin maatalousväestön sisäisessä sosiaalisessa rakenteessa varsinkin 1800-luku merkitsi merkittäviä muutoksia. Eräänä keskeisinä lähtökohtina olivat isojako ja vähitellen alkanut puun teollinen hyötykäyttö. Erityisen voimakkaasti tämä näkyi maata omistavan ryhmän pienemisenä suhteessa maata omistamattomaan ryhmään. Myös lampuotien määrä väheni ja heidän sosiaalinen statuksensa alkoi yhä enemmän muistuttaa torpparien asemaa.
Hyvänä esimerkkinä muutoksesta lampuotien asemasta käy Hakoisten kartano. Aiemmin kartanolla oli ollut suhteellisen vähän omaa viljelyä ja lampuodit olivat hoitaneet melko isoilla vuokratiloillaan viljelyn ja maksaneet kartanoon vuokran tiloistaan. Kuitenkin 1850- ja 1860-luvuilla kaikki nämä tilat liitettiin kartanon suoranaiseksi osaksi jolloin lampuodit siirrettiin usein kartanon todellisiin torppiin. Tällöin heille tuli usein verojen lisäksi myös päivätyövelvollisuus, sillä kartanon laajentunut viljelysala vaati varsinkin kylvön ja korjuun aikoina runsaasti työväkeä.
Oman lisänsä 1800-luvulla tilanvuokraajien ryhmään toivat kruununpuustelleiksi muuttuneiden upseerinpuustellien vuokraajat, jotka usein saattoivat olla myös säätyläisiä. Myös ns. Karjalan lahjoitustilojen talonpoikia pidettiin tuossa vaiheessa lampuoteina. Kokonaismäärältään kokotilanvuokraajat olivat kuitenkin vain noin 2–3 prosenttia maatilatalouden ammatissa toimivasta väestöstä, johon kuuluivat lampuotien lisäksi talonpojat, torpparit, muonamiehet, mäkitupalaiset sekä piiat ja rengit.
Myös Karjalassa oli tilojen lampuotioikeus yleistä 1800-luvulta aina 1900-luvun alkupuolelle asti. Suomen valtio ei kyennyt ratkaisemaan Karjalassa tilojen omistusoikeutta suurjaon yhteydessä (metsävarannoista johtuen), vaan vasta vuosina 1922–1924 annetut tilojen omistuskirjat lopettivat lampuotiuden ja tilojen haltijoista tuli niiden laillisia omistajia.
Instituutiona lampuotius menetti merkityksensä, kun tilojen verovapaudet kumottiin ja kaikki verosuoritukset ohjautuivat yhteiskunnalle. Vuoden 1918 torpparivapautuksessa ei kuitenkaan aluksi käsitelty lampuotien asemaa. He eivät voineet vielä silloin lunastaa viljelemiään tiloja omiksi torppareiden ja myöhemmin mäkitupalaisten tavoin, vaan oikeus myönnettiin heille lainmuutoksella vuonna 1919.
Luettelo Kuusamon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kuusamon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kuusamon kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Efektipedaali

Ibanez Tube Screamer -overdrive -tyyppinen säröpedaali. Kyseistä mallia on valmistettu vuosikymmeniä, ja yleisesti halutuimpia ovat vanhimmat pedaalit.
Ibanez Tube King Comperssor on putkitoiminen kompressori, ja pakattu jämäkkään metallikuoreen.
Ylärivissä ketjutettuja yksittäisiä efektipedaaleja, ja niiden alla Line 6 POD X3 Pro -etuasteen ohjauspaneeli. Oikeanpuolimmaisena on efektilaitteiden virtalähde.
Bossin valmistamia efektipedaaleja pöydällä. Pedaalit ovat jatkuvasti päällä soitettaessa, ja niitä ohjataan erillisillä lattialla olevilla loopeilla (ks. ylempi kuva), siten pedaaleja voidaan helposti säätää soitettaessa.
Efektipedaalit eli tehostepedaalit tai tehostimet vaikuttavat sähköisen signaalin tuottavan soittimen signaaliin siten, että sen äänenväriä, sävelkorkeutta ja sointia tai äänen kiertoa voidaan tehostaa tai muunnella. Efektipedaaleilla ja signaalien muokkaamisella on suuri rooli eri musiikkityyleissä, jotta esimerkiksi kitara saadaan kuulostamaan tyylilajiin sopivalta. Esimerkiksi rock- ja metallimusiikissa kitaran säröllä on suuri merkitys.
Efektipedaalilla voidaan muokata minkä tahansa sähköisen signaalin tuottavan soittimen sointia. Myös laulun tai akustisten soitinten sointia voidaan muokata mikrofonin avulla viemällä sen sähköinen signaali efektien läpi.
Bassoa soittavat käyttävät yleensä erikseen bassolle tarkoitettuja efektipedaaleja, jotka on suunniteltu vastaamaan soittimelle ominaiseen taajuusalueeseen. Tietyt kitaraefektit toimivat hyvin myös basson kanssa, mutta basson sointi rajoittaa käyttöä. Päinvastaisena esimerkkinä bassolle tarkoitetun säröpedaalin käyttö kitarassa voi tuottaa kitaralla säröä vain matalilla taajuuksilla.
Tunnetuimpia kitaraefektien valmistajia ovat muun muassa BOSS, DigiTech, Electro-Harmonix, Line 6, MXR ja Dunlop.
Efektipedaalien suomalaisista valmistajista suurimmat ovat Darkglass Electronics, Neural Dsp, Uraltone, Mad Professor Amplification, Custom Boards ja Soulman Pedalboards.
Tyypit

Efektipedaaleja on lukuisia erilaisia malleja ja kokoja. Yleensä yksittäisen efektit tuottavat pedaalit ovat kooltaan noin kämmenen kokoisia. Markkinoilla on myös niin sanottuja multiefektejä, joissa samassa kotelossa on useita efektejä ja niiden muunnoksia. Multiefekteissä on useita jalalla ohjattavia kytkimiä, joista voidaan kytkeä haluttu efekti päälle. Joissakin malleissa on niin sanottu "tap tempo" -kytkin, jolla voidaan säätää polkemalla esimerkiksi viive-efektin toistonopeus. Joissakin efektipedaaleissa asetukset on mahdollista tallentaa laitteen sisäiseen muistiin.
Säätäminen

Efektipedaaleissa on potentiometrejä, joilla säädetään efektien määrää, luonnetta, signaalin ulostulovoimakkuutta jne. Asetuksia muuttamalla efektipedaalista on mahdollista saada tyylille sopivia sointeja moniin eri käyttötarkoituksiin.
Kaupallisista syistä efektipedaalien ja säädettävien parametrien nimitykset vaihtelevat vaikka perusperiaate on samankaltainen. Toisinaan käytetään tunnetun efektin keksineen valmistajan nimeä kuvaamaan säätöjen mahdollisuuksia, esimerkiksi leslie.
Kytkeminen

Kitaran efektipedaali kytketään instrumenttikaapelein kitaran ja vahvistimen väliin tai vahvistimen efektilenkkiin. Yleensä pedaaleissa on virtalähteeksi valittavissa paristo ja/tai verkkovirtaan kytkettävä muuntaja eli virtalähde, joka muuntaa verkkovirran pedaalille sopivaksi. Useimmat pedaalit käyttävät 9 voltin tasajännitettä. Kitaraefektikäyttöön tarkoitetut muuntajissa on suotokondensaattorit, joiden tarkoitus on minimoida rippelijännite ja siten vähentää hurinaa.
Laadukas efektipedaali tuottaa vain vähän häiriöääniä ja kohinaa. Laadukkaammissa pedaaleissa on niin sanottu true-bypass -ominaisuus. Tällöin efektin ollessa pois päältä kytkettynä signaali kulkee suoraan läpi ja efektipiiri ohitetaan kokonaan ja signaali pysyy mahdollisimman häiriöttömänä. Monissa pedaaleissa signaali kulkee koko ajan efektipiirin läpi ja se muuttaa kytkennästä riippuen signaalin taajuusvastetta ja impedanssia.
Fyysiset ominaisuudet

Edullisten efektipedaalien kotelot ovat yleensä muovisia, mutta laadukkaammissa malleissa käytetään metallia, esim. valettua alumiinia.
Pedaalin pohjassa on pehmeästä materiaalista valmistettu pito-osa, jonka tarkoitus on estää laitteen liukuminen alustalla käytettäessä. Myös elektroniikan ja kytkentöjen taso vaihtelee usein hinnan mukaan, mutta elektroniikan kehitys vaikuttaa tähän. Tällöin edullinen laite voi olla ominaisuuksiltaan kilpailukykyinen kalliimman laitteen kanssa. Kääntäen, kalliimpi laite voi vastaavasti tarjota enemmän tai uudenlaisia ominaisuuksia hinnan kohoamatta.
Pedaaleita varten on saatavissa koteloita, joissa ne pysyvät sekä suojassa että paikoillaan alustallaan, ja koteloa on myös helppo kuljettaa. Kotelossa olevat efektit kytketään valmiiksi, ja näin säästytään pedaalien järjestämiseltä ja kytkemiseltä, jos halutaan esimerkiksi siirtää pedaalit treenitilasta esiintymislavalle. Kokonaisuudesta käytetään nimitystä efektilauta tai pedaalilauta.
Re-issue -mallit

Markkinoilla on myös useita niin kutsuttuja re-issue malleja, jotka ovat kopioita vanhoista ja alkuperäisistä malleista. Esimerkiksi Ibanez on valmistanut klassisesta Tube Screamer -säröpedaalistaan (vihreä pedaali kuvassa artikkelin yläosassa) vuosien varrella useita erilaisia versioita, joiden sointi saattaa poiketa toisistaan. Alkuperäisessä Tube Screamerissa käytetään tietynlaisia operaatiovahvistimia, joiden tuotanto on lopetettu. Tämän vuoksi alkuperäiset mallit ovat hyvin haluttuja ja siten kalliita niiden rajoitetun saatavuuden vuoksi.
Re-issue malleissa vanhan mallin ominaisuudet on kopioitu uuteen, ja yleensä halvempaan malliin. Jotkut pitävät re-issue malleja soinniltaan huomattavasti huonompina alkuperäisiin verrattuna. Käytettäessä niin sanottua mallinnusta, eroa alkuperäisen ja mallinnusta käyttävän re-issue -efektin soinnissa on käytännössä niin olematon ero, ettei sitä pysty harjaantumatta huomaamaan. Esimerkkinä Line 6:n laitteet ovat kaikki mallinnettuja tunnetuista pedaalityypeistä. Line 6 onkin hyvin suosittu merkki efektien laadun vuoksi.
Ketjuttaminen eli efektilenkki

Ääninäytteet
Sähkökitaralla soitettu näyte jossa soitetaan kitaraa ensin puhtaana, ja särön määrää lisätään hiljalleen maksimiin.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Ääninäytteet
Sähkökitaralla soitettu näyte jossa ensin kaiku särön jälkeen, sen jälkeen särö kaiun jälkeen jälkeen.
Kummassakin esimerkissä käytetty täsmälleen samaa laitteistoa ja asetuksia, ainoastaan efektien paikkaa on vaihdettu keskenään.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Yksittäisiä efektilaitteita voidaan myös ketjuttaa eli kytkeä peräkkäin, jolloin signaali kulkee efektistä seuraavaan. Ketjutuksessa tulee ottaa huomioon efektien ominaisuudet, mutta mitään yksiselitteistä tapaa kytkeä efektit tiettyyn järjestykseen ei ole, joten mieltymykset voivat ratkaista.  On olemassa kuitenkin joitakin nyrkkisääntöjä kuten että kaiku kytketään aina vasta särön jälkeen. Perusteluna on, että kaiku ennen säröä muuttaa signaalia ja näin haluttu säröefekti ei toimi vaan sointi sekoittuu. Efektin tarkoituksen ratkaisee lopulta aiottu ilmaisu ja musiikillinen päämäärä.  (ks. ääninäyte ohessa)
Joissain musiikkityyleissä, kuten shoegazessa efektejä käytetään myös omintakeisesti kytkemällä esimerkiksi useita säröefektejä peräkkäin. Tulos riippuu jälleen laitteiden ominaisuuksista
ja myös taidosta käyttää niitä. Huolimattomasti kytkettyinä ja säädettyinä sointion epäselvä, minkä lisäksi pedaalien tuottama kohina kertautuu sekoittaen sointia edelleen.
Joskus säröpedaalia voidaan käyttää myös vahvistimen edessä ajamalla signaali vahvistimen särökanavaan. Säröpedaali toimii vahvistimen etuasteena ja vahvistin säröytyy helpommin. Haluttu
lopputulos on säätö- ja makuasia.
Putki- ja transistorivahvistimet reagoivat toimintatapansa vuoksi säröpedaalehin eri tavoilla. Putkivahvistimessa yliohjatuminen on pehmeämpi, kun transistorivahvistin alkaa tuottamaan
kanttiaaltomaista, terävästi leikkautunutta signaalia, joka koetaan epämiellyttävänä äänenä.
Sopivilla asetuksilla säröpedaalia voi käyttää pelkästään nostamaan voimakkuutta esimerkiksi soolon ajaksi.
Säröpedaalin etuna verrattuna vahvistinsäröön on,  että sointi saadaan ilman suurta äänenvoimakkuutta ja on nopeasti muokattavissa käytettävissä olevan vahvistimen mukaisesti tuottamaan haluttu sointi. Äänenvoimakkuus pysyy tällöin hallinnassa erilaisissa ympäristöissä koska tällöin haluttu särö on vahvistimeen tulevassa signaalissa jo mukana eikä vahvistinta tarvitse kuormittaa särön tuottamiseksi. Lainavahvistimella soitettaessa pedaalin tuottama särö on identtinen jolloin vahvistimen säätöjä voi käyttää halutun tuloksen viimeistelemiseksi.
Efektejä > Särö

Säröefektiä käytetään alkuperäisen puhtaan signaalin muokkaamiseen rikkomalla signaalin aaltomuoto. Tällä lisätään signaalin taajuuskomponetteja. Säröä tuottavaa efektipedaalia kutsutaan usein äänensärkijäksi.
Säröefekti sai alkunsa 1950-luvulla, kun huomattiin että kitaravahvistinta soitettaessa tarpeeksi kovalla äänenvoimakkuudella, laite ei pystynyt tuottamaan ääntä puhtaasti, vaan ääni säröytyi. Säröytymistä saatiin lisättyä käyttämällä lisäksi rikkinäistä tai puhkottua kaiutinelementtiä. Särö tuli pian kitaristien keskuudessa niin suosituksi, että alettiin käyttää niin sanottua overdrivea, jolla jo vahvistimelle menevää signaalia yliohjattiin.
Varsinaisen säröpedaalin keksimisen myötä signaali saatiin säröytymään vahvistimen säätöihin puuttumatta, tai rikkomatta kaiutinelementtiä.
Efektejä > Särö > Fuzz

Fuzz on tietyn tyyppinen särö. Se on itse efektilaitteen mallista ja ominaisuuksista riippuen useimmiten karkeampi verrattuna tavalliseen overdriveen. Yksi tunnetuimpia fuzzin käyttäjiä oli kitaristi Jimi Hendrix.
Efektejä > Wah-wah

Musiikkinäytteet
Wahwah-efekti sähkökitaralla soitettuna.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Wah-wah on pedaali, jota ohjataan jalkakäyttöisellä keinupolkimella. Poljin säätää laitteen sisältämää kaistanpäästösuodatinta. Efektillä saadaan aikaan "vaakkuvaääninen" sointi, kuulostaen siltä, kuin joku sanoisi "wah-wah" (englannin kielen mukaan äännettynä).
Efektejä > Tremololaitteet

Musiikkinäytteet
Sähkökitaralla soitettu näyte jossa soitetaan kitaraa ensin puhtaana, ja seuraavaksi tremoloefektiä käyttäen.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Tremolo on edestakaiseen äänen voimakkuuden muuttamiseen (amplitudimodulaatioon) perustuva efekti. Tremolotoiminto voi olla toteutettu erillisellä pedaalilla tai se voi olla rakennettu vahvistimen sisään. Tremololaitteen äänenvoimakkuuden muutosten nopeutta ja syvyyttä voidaan säätää säätönupeista.
Efektejä > Vibrato

Vibrato saadaan esimerkiksi kitaralla aikaiseksi venyttämällä kieliä edestakaisin nopeaan tahtiin. Kuitenkin on olemassa erillisiä vibratoefektejä, jotka vaikuttavat koko signaalin sävelkorkeuksiin vaihdellen niitä ylös alas joko tasaiseen tahtiin tai epätahtiin, riippuen käytetystä efektistä.
Efektejä > Flanger

Flanger-efekti saadaan aikaan toistamalla samaa signaalia kahdella eri kanavalla, joista toinen soi normaalitaajuudella ja toinen on hieman jäljessä. Näin saadaan ääneen aikaiseksi huojuvalta efekti. Flanger on läheistä sukua chorukselle, joskin chorus on flangeria miedompi "huojunnaltaan". Flangerin ja choruksen ero on hyvin häilyvä, eikä sitä välttämättä voida tarkasti rajoittaa tiettyyn pisteeseen sillä tietyt choruspedaalit voidaan saada kuulostamaan flangerilta, ja päinvastoin.
Efektejä > Phaser

Phaserin toimintaperiaate perustuu siihen, että äänen signaaleita filtteröidään vaiheenmuunnoksin. Myös phaserissa on huojuva efekti kuten flangerissa, mutta ääni on erilainen ja toimintaperiaate eri.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Phaser (effect)
Efektejä > Chorus

Musiikkinäytteet
Sähkökitaralla soitettu sävelmä ensin puhtaalla signaalilla, sitten choruksella
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Chorus-efekti on kahden soinniltaan samankaltaisen, mutta taajuudeltaan hieman erilaisen äänen tuottama ilmiö. Akustisessa musiikissa ilmiön voi kuulla esimerkiksi samaa säveltä soittavien soitinten soinnissa tai vaikkapa kuorolaulussa. Ilmiö perustuu siihen, että akustinen soitin tai ihmisääni ja niiden vire sekä esittäjän ilmaisu eivät ole absoluuttisesti samanlaisia keskenään. Tätä ei kuitenkaan tule sekoittaa varsinaiseen epävireisyyteen tai dissonanssiin.
Chorus aiheuttaa esimerkiksi kitaralla soitettuna sointiin syvyyttä, ja se onkin hyvin suosittu efekti soitettaessa sähkökitaraa puhtaalla signaalilla, ilman säröä.
Esimerkiksi Pink Floydin kitaristi David Gilmour käyttää usein chorusta.
Efektejä > Kohinasalpa

Kohinasalpa (noise gate) sulkee signaalilinjan, kun sillä ei kulje mitään signaalia. Väliin tunkeva taustakohina saadaan näin eliminoitua. Taustakohina saattaa johtua jostain signaalin kulkuväylällä olevasta laitteesta. Merkittävä rooli on signaalin voimakkuudella ja värähtelevän äänen havainnoinnilla. Näin määritetään katkaisutaso, jonka alittavaa signaalia ei kuulla.