stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo 1900-luvun taidemusiikin säveltäjistä
J

Gordon Jacob (1895–1984)
Leoš Janáček (1854–1928)
Leroy Jenkins (s. 1932)
Tom Johnson (s. 1939)
Ben Johnston (s. 1926)
André Jolivet (1905–1974)
K

Dmitri Kabalevski (1904–1987)
Mauricio Kagel (s. 1931)
Gija Kantšeli (s. 1935)
Shigeru Kan-no (s. 1959)
Nikolai Kapustin (s. 1937)
Nicolas Kaviani (s. 1977)
Aaron Jay Kernis (s. 1960)
Uuno Klami (1900–1961)
Gideon Klein (1919–1945)
Phil Kline
Oliver Knussen (s. 1952)
Zoltán Kodály (1882–1967)
Charles Koechlin (1867–1950)
Joonas Kokkonen (1921–1996)
Olli Kortekangas (s. 1955)
William Kraft (s. 1923)
Ernst Křenek (1900–1991)
Andreas Kunstein (s. 1967)
Ladislav Kupkovič (s. 1936)
György Kurtág (s. 1926)
Toivo Kuula (1883–1918)
L

Joan LaBarbara (s. 1947)
Juan Sebastian Lach (s. 1970)
Helmut Lachenmann (s. 1935)
Constant Lambert (1905–1951)
Eastwood Lane (1879–1951)
David Lang (s. 1957)
Paul Lansky (s. 1944)
Lars-Erik Larsson (1908–1986)
Morten Lauridsen (s. 1943)
Elodie Lauten
Mary Jane Leach (s. 1949)
Anne Lebaron (s. 1953)
Jón Leifs (1899–1968)
Wadada Leo Smith (s. 1941)
Philippe Leroux (s. 1959)
György Ligeti (s. 1923–2006)
Douglas Lilburn (1915–2001)
Magnus Lindberg (s. 1958)
Annea Lockwood (s. 1939)
Alvin Lucier (s. 1931)
Marcin Lukaszevski
Pawel Lukaszevski
Wojciech Lukaszevski
Witold Lutosławski (1913–1994)
Elisabeth Lutyens (1906–1983)
M

François-Bernard Mâche (s. 1935)
James Macmillan (s. 1959)
Elizabeth Maconchy (1907–1994)
Bruno Maderna (1920–1973)
Leevi Madetoja (1887–1947)
David Mahler (s. 1944)
Gustav Mahler (1860–1911)
Gian Francesco Malipiero (1882–1973)
Philippe Manoury (s. 1952)
Bunita Marcus (s. 1952)
Anti Marguste (s. 1931)
Ingram Marshall (s. 1942)
Frank Martin (1890–1974)
Bohuslav Martinů (1890–1959)
Steve Martland (s. 1959)
Pietro Mascagni (1863–1945)
David Maslanka (s. 1943)
Colin Matthews (s. 1946)
David Matthews (s. 1943)
Nicholas Maw (s. 1935)
Peter Maxwell Davies (s. 1934)
James MacMillan
Colin McPhee (1900–1964)
Erkki Melartin (1875–1937)
Peter Mennin (1923–1983)
Gian-Carlo Menotti (1911–2007)
Aarre Merikanto (1893–1958)
Oskar Merikanto (1868–1924)
Olivier Messiaen (1908–1992)
Krzysztof Meyer (s. 1943)
Francisco Mignone (1897–1986)
Darius Milhaud (1892–1974)
Eduard Mirzojan (1921–2012)
Roscoe Mitchell (s. 1940)
Luca Miti (s. 1957)
Nikolai Mjaskovski (1851–1950)
Ernest John Moeran (1894–1950)
Federico Mompou (1893–1987)
Meredith Monk (s. 1942)
Douglas Stuart Moore (1893–1969)
Gordon Mumma (s. 1935)
Tristan Murail (s. 1947)
Ester Mägi (1922–2021)
N

Conlon Nancarrow (1912–1997)
Vaclav Nelhybel (1919–1996)
Carl Nielsen (1865–1931)
Arne Nordheim (s. 1931)
Pehr Henrik Nordgren (1944–2008)
Luigi Nono (1924–1990)
Michael Nyman (s. 1944)
Per Nøgård
O

Sergio Roberto de Oliveira
Pauline Oliveros (s. 1932)
Daphne Oram
Carl Orff (1895–1982)
Sean Ó Riada (1931–1971)
Willson Osborne (1906–1979)
P

Paul Panhuysen
Andrzej Panufnik (1914–1991)
Roxanna Panufnik
Carlos Paredes (1925–2002)
Hubert Parry (1848–1918)
Arvo Pärt (s. 1935)
Harry Partch (1901–1974)
Krzysztof Penderecki (s. 1933)
Scott Perry
Allan Pettersson (1911–1980)
Astor Piazzolla (1921–1992)
Walter Piston (1894–1976)
Larry Polansky (s. 1954)
Francis Poulenc (1899–1963)
Simon Proctor
Sergei Prokofjev (1891–1953)
R

Sergei Rahmaninov (1873–1943)
Eliane Radigue (s. 1932)
Priaulx Rainier (1903–1986)
Väinö Raitio (1891–1945)
Karl Aage Rasmussen (s. 1947)
Aleksandr Raskatov
Einojuhani Rautavaara (s. 1928)
Maurice Ravel (1875–1937)
Alan Rawsthorne (1905–1971)
Alfred Reed (s. 1921)
Steve Reich (s. 1936)
Ottorino Respighi (1879–1936)
Silvestre Revueltas (1899–1940)
Roger Reynolds (s. 1934)
Emil Nikolaus von Reznicek (1860–1945)
Wolfgang Rihm (s. 1952)
Terry Riley (s. 1935)
Nils-Eric Ringbom (1907–1988)
George Rochberg (1918–2005)
Dirk Rodney (1936–1968)
Joaquín Rodrigo (1901–1999)
Ernesto Rodrigues (s. 1959)
Ned Rorem (s. 1923)
David Rosenboom (s. 1947)
Nino Rota (1911–1979)
Mikel Rouse (s. 1957)
Albert Roussel (1869–1937)
Miklós Rózsa (1907–1995)
Edmund Rubbra (1901–1986)
Dane Rudhyar (1895–1985)
Carl Ruggles (1876–1971)
John Rutter (s. 1945)
Frederic Rzewski (s. 1938)
S

Kaija Saariaho (s. 1952)
Tolibjon Sadikov (1907–1957)
Camille Saint-Saëns (1835–1921)
Oskar Sala (1910–2002)
Aulis Sallinen (s. 1935)
Vadim Salmanov (1912–1978)
Erik Satie (1866–1925)
Ahmed Adnan Saygun (1907–1991)
Giacinto Scelsi (1905–1988)
Franz Schmidt (1874–1939)
Florent Schmitt (1870–1958)
Alfred Schnittke (1934–1998)
Arnold Schönberg (1874–1951)
Franz Schreker (1878–1934)
Gunther Schuller (s. 1925)
William Schuman (1910–1992)
Wolfgang von Schweinitz (s. 1953)
Peter Sculthorpe (s. 1929)
Leif Segerstam (s. 1944)
Roger Sessions (1896–1985)
Harold Shapero (s. 1929)
Jean Sibelius (1865–1957)
Roberto Sierra (s. 1953)
Robert Simpson (1921–1997)
Ezra Sims (s. 1928)
Alvin Singleton (s. 1940)
Nikos Skalkottas (1904–1949)
Aleksandr Skrjabin (1872–1915)
Reginald Smith Brindle (1917–2003)
Juan Maria Solare (s. 1966)
Kaikhosru Shapurji Sorabji (1892–1988)
Dmitri Šostakovitš (1906–1975)
Bernadette Speach (s. 1948)
Laurie Spiegel (s. 1945)
Charles Villiers Stanford (1852–1924)
Rudi Stephan (1887–1915)
Bernard Stevens (1916–1983)
Karlheinz Stockhausen (1928–2007)
Carl Stone (s. 1953)
Richard Strauss (1864–1949)
Igor Stravinski (1882–1971)
Rodion Štšedrin (s. 1932)
Steven Stucky (s. 1949)
Morton Subotnick (s. 1933)
Giles Swayne (s. 1946)
Karol Szymanowski (1882–1937)
Pawel Szymanski
T

Tōru Takemitsu (1930–1996)
Germaine Tailleferre (1892–1983)
John Tavener (s. 1944)
Robert Taylor (s. 1931)
Richard Teitelbaum (s. 1939)
James Tenney (s. 1934)
Mikis Theodorakis (s. 1925)
Virgil Thomson (1896–1989)
Jukka Tiensuu (s. 1948)
Michael Tippett (1905–1998)
Ernst Toch (1887–1964)
Isao Tomita (s. 1932)
Michael Torke (s. 1961)
Joan Tower (s. 1938)
David Del Tredici (s. 1937)
Eduard Tubin (1905–1982)
David Tudor (1926–1996)
Mark-Anthony Turnage (s. 1960)
Erkki-Sven Tüür (s. 1959)
Geirr Tveitt (1908–1981)
Gene Tyranny (s. 1945)
U

İlhan Usmanbaş (1923–2025)
Vladimir Usatševski (1911–1990)
V W

Moisei Vainberg (1919–1996)
David Ward-Steinman (s. 1936)
Edgar Varèse (1883–1965)
Pēteris Vasks (s. 1946)
Ralph Vaughan Williams (1872–1958)
Anton Webern (1883–1945)
Kurt Weill (1900–1950)
Jasna Velickovic
Egon Joseph Wellesz (1885–1974)
Matthijs Vermeulen (1888–1967)
Lois V. Vierk (s. 1951)
Frank Wigglesworth
Heitor Villa-Lobos (1887–1959)
John Williams (s. 1932)
Malcolm Williamson (1931–2003)
Dag Wirén (1905–1986)
Daniel James Wolf (s. 1961)
Julia Wolfe (s. 1958)
Christian Wolff (s. 1934)
Ermanno Wolf-Ferrari (1876–1948)
Stefan Wolpe (1902–1972)
Charles Wuorinen (1938–2020)
X

Iannis Xenakis (1922–2001)
Y

La Monte Young (s. 1935)
Isang Yun (1917–1995)
Z

Alexander von Zemlinsky (1871–1942)
Hans Zender (s. 1936)
Bernd Alois Zimmermann (1918–1970)
Evan Ziporyn (s. 1959)
Ellen Taaffe Zwilich (s. 1939)
John Zorn
Ulappakeijulinnut

| Ulappakeijulinnut |
| --- | --- |
 Isoliitäjä (Puffinus gravis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Osaluokka::  Neognathae
Ylälahko::  Neoaves
Kladi::  Aequornithes
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes  Fürbringer, 1888
Heimot
 Albatrossit (Diomedeidae)  Keijut (Oceanitidae)  Ulappakeijut (Hydrobatidae)  Ulappaliitäjät (Procellariidae) 
Katso myös
   Ulappakeijulinnut Wikispeciesissä   Ulappakeijulinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ulappakeijulinnut (Procellariiformes) ovat merilintuja. Ne jaetaan albatrosseihin, keijuihin, ulappaliitäjiin ja ulappakeijuihin.
Ulappakeijulinnuilla on suora, koukkupäinen nokka ja putkimaiset sieraimet, ja niiden sierainrauhaset poistavat kehosta meriveden sisältämän suolan. Suurien lajien siivet ovat pitkät ja kapeat, ja ne voivat liitää merellä pitkiä aikoja lyömättä siivillään juuri ollenkaan. Pienimillä lajeilla siivet ovat lyhyemmät ja siiveniskut lentäessä nopeita ja lepattavia. Ulappakeijulinnut käyttävät ravinnokseen kalaa, äyriäisiä, planktonia ja nilviäisiä.
Evoluutio

Neoaves jakautui kahteen kehityslinjaan noin 79,6 miljoonaa vuotta sitten. Yhdestä kehittyivät varpuslinnut (Passeriformes), toisesta jalohaukkalinnut (Falconiformes), rantalinnut (Charadriiformes), ulappakeijulinnut (Procellariiformes), kuikkalinnut (Gaviiformes), haikaralinnut (Ciconiiformes) ja pingviinilinnut (Sphenisciformes).
Pingviinilinnuilla ja ulappakeijulinnuilla on luultavasti yhteinen esi-isä, joka tutkijoiden mukaan eli Gondwanalla noin 71 miljoonaa vuotta sitten, kun Australia, Etelämanner ja Etelä-Amerikka olivat kiinni toisissaan ja suuri maa-alue sijaitsi etelämpänä.
Suomessa tavatut lajit

Suomessa ulappakeijulinnut ovat harvinaisuuksia. Alueella on tavattu seuraavat lajit:
myrskylintu - Fulmarus glacialis
nokiliitäjä - Puffinus griseus
pikkuliitäjä - Puffinus puffinus
madeirankeiju - Hydrobates castro
merikeiju - Hydrobates pelagicus
myrskykeiju - Hydrobates leucorhous
Killa Season

| Killa Season Cam’ron |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005–2006
 Julkaistu: 16. toukokuuta 2006
 Tuottaja(t): Cam’ron Giles
 Tyylilaji: rap / hip hop
 Kesto: 74.04
 Levy-yhtiö: Diplomatic Man/ Asylum Records
Cam’ronin muut julkaisut
| Purple Haze 2004 | Killa Season 2006 | Shade of Black 2006 |
Killa Season on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Cam’ronin viides albumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2006. Samana vuonna julkaistiin myös samanniminen elokuva.
”You Gotta Love It” -kappaleella Cam’ron solvaa Jay-Z:tä muun muassa tämän pukeutumisesta ja iästä. Cam’ron myös moittii Jay-Z:tä vanhan yhtiökumppaninsa, Damon Dashin, kaltoinkohtelusta.
”Get ’Em Daddy (Remix)” -kappaleessa käsitellään loppuvuonna 2005 tapahtunutta ampumavälikohtausta, jossa Cam’ron haavoittui. Alun perin kappale levisi internetiin vain muutama päivä tapahtuneen jälkeen.
Cam’ron kertoo häntä vaivanneesta suolistosairaudesta kappaleella ”I.B.S.”.
”Touch it or Not” oli albumin ensimmäinen singlejulkaisu.
Kappaleet

Killa Cam (Intro) – 5.01
He Tried to Play Me – 3.43 (feat. Hell Rell)
Leave You Alone – 3.24
Living a Lie – 4.32 (feat. Mo' Money)
We Make Change – 3.10 (feat. Juelz Santana)
Voicemail (Interlude) – 2.04
Wet Wipes – 3.35
Touch it or Not – 3.41 (feat. Lil' Wayne)
War – 3.51 (säv. feat. Hell Rell)
Triple Up – 4.09 (feat. 40 Cal.)
I.B.S. – 3.32
Get Ya Gun – 3.58
White Girls – 3.48
Girls, Cash, Cars – 3.02
Do Ya Thing (Remix) – 2.54
Get 'Em Daddy (Remix) – 4.33 (feat. Hell Rell, J.R. Writer, Jim Jones)
Voicemail 2 (Interlude) – 1.13
Something New – 3.18 (feat. Hell Rell)
You Gotta Love It – 6.13 (feat. Max B.)
Love My Life – 4.23 (feat. Nicole Wray)
Arvostelut

AllMusic:
Victory (DJ Khaledin albumi)

| Victory DJ Khaled |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. maaliskuuta 2010
 Tuottaja(t): DJ Khaled (vast.) The Runners, The Inkredibles, Schife, DJ Nasty
 Tyylilaji: hip hop
 Levy-yhtiö: We The Best, Def Jam, E1 Music
DJ Khaledin muut julkaisut
| We Global 2008 | Victory 2010 | We the Best Forever 2011 |
Singlet albumilta Victory
 ”Fed Up” Julkaistu: 28. lokakuuta 2009  ”Put Your Hands Up” Julkaistu: 27. tammikuuta 2010  ”All I Do Is Win” Julkaistu: 1. helmikuuta 2010
Victory on hip hop -tuottaja DJ Khaledin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2010.
Kappaleet

Intro – 2.34 (feat. Diddy & Busta Rhymes)
All I Do Is Win – 3.47 (feat. T-Pain, Ludacris, Rick Ross & Snoop Dogg)
Put Your Hands Up – 5.12 (feat. Young Jeezy, Rick Ross, Schife & Plies)
Fed Up – 4.11 (feat. Usher, Young Jeezy, Rick Ross, Drake & Lil Wayne)
Victory – 3.13 (feat. Nas & John Legend)
Ball – 3.48 (feat. Jim Jones & Schife)
Rockin All My Chains On – 3.40 (feat. Birdman, Bun B, Schife & Soulja Boy Tell ’Em)
Killing Me – 3.44 (feat. Buju Banton, Busta Rhymes & Bounty Killer)
Bringing Real Rap Back – 4.04 (feat. Rum)
Bring the Money Out – 3.20 (feat. Nelly, Lil Boosie, Schife & Ace Hood)
On My Way – 5.50 (feat. Kevin "KC" Cossom, Ace Hood, BallGreezy, Desloc, Piccalo, Ice "Billion" Berg, Bali, Rum & Young Cash)
Rep My City – 3.38 (feat. Pitbull & Jarvis)
Arvostelut

AllMusic:
Érik Morales

| Érik Morales |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Erik Isaac Morales Elvira
Syntynyt: 1. syyskuuta 1976 (ikä 48) Tijuana
Kansalaisuus:  Meksiko
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  El Terrible
Pituus:  173 cm
Paino:  64 kg
Painoluokka:  kevytsarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  61
Voitot:  52
– tyrmäysvoitot:  36
Tappiot:  9
Ratkaisemattomat:  0
Érik Isaac Morales Elvira (tunnetaan nimellä Érik Morales, (s. 1. syyskuuta 1976 Tijuana) on meksikolainen nyrkkeilijä. Hän on voittanut ammattilaisten maailmanmestaruuden kolmessa eri painoluokassa.
Ura

Morales aloitti nyrkkeilyuransa 5-vuotiaana nyrkkeilijäisänsä salilla. Hän otteli amatöörinä 114 ottelua, joista hän voitti 108 ja hävisi 14. Erilaisia amatöörimestaruuksia hän voitti 11 kappaletta. Ammattilaisuransa hän aloitti 16-vuotiaana vuonna 1993.
Uransa kahdennessatoista ottelussa Morales pääsi ensi kertaa titteliotteluun voitettuaan tätä ennen suurimman osan vastustajistaan ennen täyttä aikaa. Hän voitti Jose Valdezin WBC-liiton Mundo hispano -titteliottelussa vuonna 1994 ja sittemmin puolusti titteliään kolmesti tyrmäysvoitoilla. Huhtikuussa 1995 hän voitti Meksikon mestaruuden ylemmässä kääpiösarjassa Enrique Jupiteria vastaan, ja saman vuoden heinäkuussa hän voitti Pohjois-Amerikan mestaruuden kaikin tuomariäänin Juan Luis Torresilta. Hän puolusti mestaruuksiaan samana vuonna Alberto Martinezia vastaan teknisellä tyrmäyksellä ja voitti Meksikon-mestaruusottelussa haastaja Enrique Angelesin kaikin tuomariäänin. Pohjois-Amerikan mestaruuttaan Morales puolusti Kenny Mitchelliä, Rudy Bradleytä, Hector Acero Sanchezia ja Pedro Javier Torresia vastaan.
Ura > Ensimmäinen maailmanmestaruus

Lokakuussa 1997 Morales pääsi iskemään WBC-ammattilaisliiton ylemmän kääpiösarjan maailmanmestaruudesta hallitsevaa mestaria Daniel Zaragozaa vastaan ja voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä viimeistä edellisessä erässä. Saman vuoden lokakuussa hän puolusti titteliään John Loweytä vastaan. Likaisessa ottelussa hän sai haavoja päähänsä Loweyn pääpuskuista, mutta voitti lopulta keskeytystuomiolla seitsemännessä erässä Loweyn loukattua kätensä.
Huhtikuussa 1998 Morales puolusti mestaruuttaan Remigio Molinaa vastaan. Hän käytti Molinaa kanveesissa jo kolmannessa erässä ja löi tämän lopulta kuudennessa erässä keskeytyskuntoon. Kolmannessa tittelinpuolustuksessaan toukokuussa hän tyrmäsi entisen maailmanmestarin Jose Luis Buenon jo toisessa erässä. Syyskuussa hän pysäytti kaksinkertaisen maailmanmestarin Junior Jonesin neljännessä erässä. Vuonna 1999 Morales puolusti titteliään neljästi. Helmikuussa Angel Chacon joutui taipumaan jo toisessa erässä. Toukokuussa vastassa ollutta Juan Carlos Ramirezia hän käytti kanveesissa kolmesti kunnes tuomari keskeytti ottelun yhdeksännessä erässä. Heinäkuussa Reynante Jamilia vastaan ottelu ehti vanhentua kuudenteen erään. Ensimmäisen kerran Morales joutui ottelemaan täydet 12 erää mestaruusottelussaan vasta kahdeksannella kerralla, kun hän voitti joulukuussa entisen kääpiösarjan mestarin Wayne McCulloughin kaikin tuomariäänin. Helmikuussa 2000 Morales puolusti mestaruuttaan vielä yhdeksännen kerran WBO:n maailmanmestaria maanmiestään Marco Antonio Barreraa vastaan ja voitti uransa tuohon mennessä kovimman kamppailun lopulta hajaäänituomiolla.
Ura > Nousu höyhensarjaan

Barrerasta saavuttamansa niukan voiton jälkeen Barrera nousi samana vuonna painoluokkaa ylöspäin höyhensarjaan (57,2 kg) ja tyrmäsi ensimmäisessä ottelussaan Mike Juarez -nimisen vastustajansa kolmannessa erässä. Saman vuoden joulukuussa hän otteli entistä maailmanmestaria Kevin Kelleytä vastaan väliaikaisesta WBC-liiton maailmanmestaruudesta ja voitti ottelun seitsemännen erän teknisellä tyrmäyksellä. Helmikuussa 2001 hän kohtasi puolustavan mestarin Guty Espadas Jr.:n ja voitti täyden ajan kestäneen ottelun kaikin tuomariäänin.
Morales puolusti höyhensarjan mestaruuttaan ensimmäisen kerran ykköshaastaja Injin Chitä vastaan. Kiihkeässä ja tasaisessa ottelussa Morales sai haavan silmäkulmaansa Chin pään kolautuksesta. Kymmenennessä erässä Chi syyllistyi toistuviin rikkeisiin, mutta ottelu kesti täydet 12 erää ja silmä lähes umpeen muurautuneena Morales vei voiton lopulta kaikin tuomariäänin.
Kesäkuussa 2000 Morales kohtasi uudelleen niin ikään painoluokkaan nousseen Marco Antonio Barreran. Ottelu eteni jälleen tasaisissa merkeissä vaikka Morales sai pahan osuman nenänvarteensa jo toisessa erässä sekä haavan silmäkulmaansa kahdeksannessa erässä. Morales hallitsi ottelun alkupuolta, mutta erien lähetessä loppuaan Barrera lisäsi hallintaansa ja lopulta voitti arvostelutuomarien hajaäänituomiolla. Sittemmin Barrera luopui WBC-mestaruudestaan ja Morales kohtasi marraskuussa Paulie Ayalan avoimena olleesta tittelistä ja otti voiton nimiinsä kaikin tuomariäänin. Vuonna 2003 Barrera puolusti mestaruuttaan kahdesti tyrmäysvoitoilla Eddie Croftista ja Fernando Velardezista. Lokakuussa hän otteli vielä uudelleen Guty Espadas Jr:a vastaan ja tyrmäsi tämän kolmannessa erässä.
Ura > Ylempi höyhensarja

Vuonna 2004 Morales luopui höyhensarjan mestaruudestaan noustakseen jälleen painoluokkaa ylemmäs ylempään höyhensarjaan (59 kg). Ensimmäisessä ottelussaan helmikuussa hän kohtasi WBC-liiton maailmanmestaruusottelussa Jesus Chavezin. Chavez otti ottelun aikana kahdesti lukua, mutta kesti kuitenkin loppuun asti. Morales julistettiin voittajaksi kaikin tuomariäänin. Heinäkuussa Morales voitti nimiinsä myös IBF-liiton mestaruuden voitolla kaikin tuomariäänin Carlos Hernándezista.
Saman vuoden marraskuussa Morales kohtasi kolmannen kerran urallaan Marco Antonio Barreran. 11 000 silmäparin edessä käyty ottelu oli jälleen äärimmäisen tasaväkinen. Barrera löi toisessa erässä Moralesin nenän auki, mutta Morales piristyi ottelun loppua kohti ja vei tuomarien pistekorteissa nimiinsä viimeiset kuusi erää lukuun ottamatta yhtä tuomaria, joka näki 11. erän menneen tasan Tämä piste-ero riitti siihen että Barrera julistettiin voittajaksi kahden tuomarin pistekorttien perusteella, kun kolmannen tuomarin kortissa pisteet olivat tasan (114-114, 114-115, 113-115). The Ring -nyrkkeilyjulkaisu nimesi ottelun vuoden parhaaksi otteluksi.
Maaliskuussa 2005 Morales kohtasi silloisen WBC-liiton kärpässarjan mestarin Manny Pacquiaon WBC-liiton international-titteliottelussa ja vei voiton nimiinsä kaikin tuomariäänin kahden pisteen erolla jokaisen tuomarin pistekorteissa. Tämä oli toistaiseksi sittemmin seitsemän eri painoluokan maailmanmestaruuden voittaneen Pacquiaon uran viimeinen tappio. Saman vuoden syyskuussa Morales kuitenkin menetti international-tittelinsä vailla suuria meriittejä olleelle Zahir Raheemille.
Tammikuussa 2006 Morales kohtasi uudelleen Pacquiaon international-titteliottelussa, jossa panoksena oli myös pääsy maailmanmestaruusotteluun. Ottelussa Morales kärsi uransa ensimmäisen tappion ennen täyttä aikaa Pacquiaon lyötyä hänet keskeytyskuntoon kymmenennessä erässä. Marraskuussa hän kohtasi Pacquiaon vielä kolmannen kerran, mutta tällä kertaa noutaja tuli jo kolmannessa erässä.
Ura > Kevytsarja

Yhdeksän kuukauden kuluttua viimeisestä Pacquiao-tappiosta elokuussa 2007 Morales palasi kehään jälleen painoluokkaa ylöspäin nousseena kevytsarjalaisena (61,2 kg), kun hän kohtasi WBC-liiton maailmanmestaruusottelussa David Díazin. Ottelu oli varsin tasainen, mutta Díaz julistettiin lopulta voittajaksi kaikin tuomariäänin. Kärsittyään neljännen peräkkäisen tappionsa Morales ilmoitti lopettavansa uransa
Ura > Kevytsarja > Paluu

Tammikuussa 2010 Morales ilmoitti palaavansa kehään, yli kolmen vuoden tauon jälkeen, ja kohtaa 27. maaliskuuta nicaragualaisen Jose Alfaron.
Kolme muskettikoiraa

| Kolme muskettikoiraa> Dogtanian and the Three Muskehounds D'Artacan y los Tres Mosqueperros |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  20 minuuttia
Alkuperämaa:   Espanja  Japani
Alkuperäiskieli:  espanja japani
Verkko:   TVE  Yle TV1  MTV Juniori  Viaplay
Julkaistu:  1981
Esitetty:  9. lokakuuta – 1. joulukuuta 1981 (Espanja)
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  26
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:   
Tuotanto
Tuottaja(t):  Claudio Biern Boyd
Vastaava(t) tuottaja(t):  Claudio Biern Boyd
Säveltäjä(t):  Guido De Angelis Maurizio De Angelis Tom Wyner
Tuotantoyhtiö(t):  BRB Internacional Nippon Animation
Seuraaja:  Muskettikoirien paluu
Aiheesta muualla
IMDb 
Kolme muskettikoiraa (esp. D'Artacan y los Tres Mosqueperros jap.ワンワン三銃士 Wanwan Sanjushi) on espanjalais-japanilainen vuonna 1981 valmistunut 26-osainen piirrossarja. Sarja perustui Alexandre Dumas’n Kolme muskettisoturia -kirjasarjaan, jonka oli tarkoitus esitellä romaanit myös tuon ajan sukupolvelle.
Sarja kertoo D'Artagnanin, sekä kolmen muskettikoiran: Porthoksen, Athoksen ja Aramiksen seikkailuista, jotka joutuvat taisteluihin muun muassa kardinaali Richelieun armeijaa vastaan.
Vuonna 1989 sarjalle tehtiin jatkoa nimellä Muskettikoirien paluu.
Jaksot

Jaksojen suomenkieliset nimet DVD-julkaisusta.
| # | Suomenkielinen nimi | Englanninkielinen nimi | Tuotantokoodi |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Matka alkaa | Dogtanian's Journey | 101 |
| 2. | D'Artagnan kohtaa Mustaviiksen | Dogtanian Meets The Man with the Black Moustache | 102 |
| 3. | Pariisi, unelmien kaupunki | Paris, the City of Dreams | 103 |
| 4. | Kolme voittamatonta muskettikoiraa | The Three Invincible Musketeers | 104 |
| 5. | Herra de Tréville, muskettikoirien kapteeni | Monsieur Treville, Captain of the Musketeers | 105 |
| 6. | D'Artagnan kohtaa vertaisensa | Dogtanian Meets His Match | 106 |
| 7. | D'Artagnan tapaa kuninkaan | Dogtanian Meets The King | 107 |
| 8. | Julietten salaisuus | Juliette's Secret | 108 |
| 9. | Juliette kidnapataan | Juliette Kidnapped | 109 |
| 10. | Suuri pako | The Great Getaway | 110 |
| 11. | D'Artagnan pahassa pulassa | Dogtanian's Trance | 111 |
| 12. | D'Artagnan pelastusretkellä | Dogtanian to the Rescue | 112 |
| 13. | D'Artagnan tapaa Herra Pipin | Dogtanian Meets Monsieur Pip | 113 |
| 14. | Juliettea etsimässä | The Search for Juliette | 114 |
| 15. | D'Artagnan pelastaa päivän | Dogtanian Saves the Day | 115 |
| 16. | Tikareita ja timantteja | Daggers and Diamonds | 116 |
| 17. | Matka Englantiin | The Journey to England | 117 |
| 18. | Ajojahti | The Chase | 118 |
| 19. | D'Artagnanin koettelemus | Dogtanian is Put to the Test | 119 |
| 20. | D'Artagnan ja Sinihaukka | Dogtanian and the Blue Falcon | 120 |
| 21. | Haaksirikko | The Shipwreck | 121 |
| 22. | Viidakkoseikkailu | The Jungle Adventure | 122 |
| 23. | Marcon tehtävä | Marco's Mission | 123 |
| 24. | Huijari | The Impostor | 124 |
| 25. | Miladyn kosto | Milady's Revenge | 125 |
| 26. | D'Artagnan unelma toteutuu | Dogtanian's Dream Comes True | 126 |