stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Denali

Denali
| --- | --- |
Tyyppi:  Plutoni
Sijainti:  Alaska, Yhdysvallat
Vuoristo:  Alaskavuoristo
Korkeus merenpinnasta:  6 190 m
Prominenssi:  6 138 m
Suojelualue:  Denalin kansallispuisto 
Ensimmäinen nousu huipulle:  Hudson Stuck, Harry Karstens, Walter Harper ja Robert Tatum 7. kesäkuuta 1913
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Denali (liittovaltion tasolla virallisesti Mount McKinley) on Pohjois-Amerikan korkein huippu (6 190 m), joka sijaitsee Denalin kansallispuistossa Alaskan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuori oli vuodesta 1896 vuoteen 2015 nimellä Mount McKinley, jonka se sai presidentti William McKinleyn mukaan. Nimi otettiin takaisin käyttöön tammikuussa 2025.
Alaskan osavaltio palautti vuorelle nimen Denali jo vuonna 1975. 31. elokuuta 2015 sama muutos hyväksyttiin myös liittovaltion hallintotasolla, kun Yhdysvaltain sisäministeriö vahvisti nimenmuutoksen huolimatta siitä, että Ohion osavaltio vastusti nimenmuutosta, koska se on presidentti McKinleyn kotiosavaltio. Denalin nimi tulee athabasca-kieliin kuuluvan dena’inan kielestä ja tarkoittaa ”suurta”.
Denalin valloitti ensimmäisenä Hudson Stuckin johtama retkikunta 7. kesäkuuta 1913; Frederick Cook tosin väitti käyneensä siellä jo vuonna 1906, mutta hänen väitteensä on todistettu perättömäksi. Ensimmäisenä naisena vuoren huipulle kiipesi Barbara Washburn vuonna 1947.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Denali Wikimedia Commonsissa
First successful ascent of Denali History.com. 28.7.2019. Viitattu 18.9.2019. (englanniksi)
Elis Palander

Elis Palander
Elias Lyonel (Elis Lionel) Palander (1. toukokuuta 1878 Sääminki – 3. heinäkuuta 1930 Kotka) oli suomalainen oppikoulunopettaja ja säveltäjä.
Elis Palanderin vanhemmat olivat kirjakauppias, lehdenkustantaja Karl Otto Palander ja Katarina Johanna Nyroos. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1898 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista 1901.
Palander opetti ruotsin kieltä, laulua ja muita aineita Nurmeksen yhteiskoulussa 1903–1925 ja Haminan yhteiskoulussa 1925–1930. Nurmeksessa asuessaan Palander sävelsi kolme pienoisoopperaa Edvi ja Elgiiva (kantaesitetty kevättalvella 1911), Joutsenluola Carl Jonas Love Almqvistin tekstiin (kantaesitetty 1915) ja Lemminkäinen (kantaesitetty 1917). Hän sävelsi myös kantaatit yhteiskoulun uuden talon vihkiäisiin 10. joulukuuta 1905 ja Nurmeksen sankaripatsaan paljastustilaisuuteen 27. elokuuta 1921 sekä laulun Me Karjalan lapsia laulavia Iivo Härkösen sanoihin. Palander toimi Nurmeksessa myös kuoronjohtajana, kapellimestarina, urkurina, klarinetistina ja viulistina.
Elis Palander oli naimisissa vuodesta 1902 Elin Lindbergin kanssa. Elis Palanderin nuorempi veli oli kantelemestari, trubaduuri ja kirjailija Olli (Otto) Isidor Palander, käytti nimeä Olli Suolahti.
Elis Palander kuoli heinäkuun alussa 1930 Kotkan kunnallissairaalassa pitkäaikaisen vatsahaavan johdosta tehdyn leikkauksen komplikaatioihin.
Teoksia

Iivo Härkönen : Lemmennosto : laulunsekainen huvinäytelmä 1:ssä näytöksessä ; laulut säveltänyt Elis Palander. Näytelty ensikerran Sortavalan kaupungintalolla tirehtööri Aug. Aspegrenin toimesta 2 päivä jouluk. 1903. Näytelmäkirjallisuutta n:o 62. U. W. Telén ja K., Kuopio 1904, 3. uud. painos Otava 1939
Iivo Härkönen : Kyläjuhla-yö : kaksinäytöksinen karjalainen huvinäytelmä ; laulut osaksi säveltänyt, osaksi sovittanut Elis Palander. Näytelmäkirjallisuutta n:o 134. 2. uud. p. tekijän näytelmästä ”Lemmennosto”. U. W. Telén, Kuopio 1915
Aiheesta muualla

Opettaja Elis Palander kotonaan pianonsa ääressä, Nurmeksen kaupunginmuseo (Finna) (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Antti Tuisku

| Antti Tuisku |
| --- | --- |
 Antti Tuisku Ilosaarirockissa Joensuussa heinäkuussa 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1984 (ikä 40) Rovaniemi, Suomi
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2004-2023
Tyylilajit:  pop, dance
Soittimet:  laulaja
Levy-yhtiöt:  BMG Finland / SonyBMG (2004–2007) HMC / Warner Music Finland (2008–)
Aiheesta muualla
www.anatude.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Antti Tapani Tuisku (s. 27. helmikuuta 1984 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut poplaulaja. Hän tuli tunnetuksi Idols-televisio-ohjelman ensimmäisenä kautena vuonna 2003, jolloin hän sijoittui kolmanneksi. Antti Tuiskun ensimmäinen albumi Ensimmäinen julkaistiin vuonna 2004, ja se myi lopulta tuplaplatinaa. Tämän jälkeen hän on julkaissut kymmenen albumia, joista jokainen on myynyt vähintään kultaa ja yhden kokoelmalevyn. Tuiskun albumeita on myyty yhteensä yli 300 000 kappaletta.
Vuonna 2016 Antti Tuisku voitti Emma-gaalassa vuoden 2015 miessolisti -palkinnon. Tuiskun albumi En kommentoi palkittiin vuoden albumina ja vuoden pop-albumina. Hän oli ehdokkaana myös vuoden 2017 Emma-gaalassa ja voitti vuoden live-Emman.
Tuisku päätti laulajauransa Ruisrockissa 2023.
Ura > 2003–2005: Idols ja uran alku

Tuisku osallistui vuonna 2003 Turun Idols-koelauluihin, pääsi jatkoon ja sai kolmannessa semifinaalissa 70 prosentin äänienemmistön, jonka turvin hän pääsi finaaleihin. Hän eteni kilpailussa toiseksi viimeiseen finaaliin asti, jossa sijoittui kolmanneksi Hanna Pakarisen ja Jani Wickholmin jälkeen. Tuisku solmi levytyssopimuksen levy-yhtiö BMG:n kanssa. Tuisku julkaisi keväällä 2004 esikoislevynsä Ensimmäinen, josta ilmestyi myöhemmin myös Deluxe-versio. Levy myi platinaa. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”En halua tietää”, joka nostatti pienen kohun, sillä sen katsottiin plagioivan Justin Timberlaken ”Cry Me a River” -hittiä. ”En halua tietää” oli Suomen virallisella singlelistalla yhdeksän viikkoa, joista kaksi ensimmäistä kärkipaikalla.
Toukokuussa 2004 Tuisku valmistui ylioppilaaksi Ounasvaaran lukiosta.
Keväällä 2005 Tuisku julkaisi uuden singlen ”Tyhjä huone” toiselta albumiltaan, joka sai nimekseen Antti Tuisku. Albumi myi päivässä kultaa ja lopulta platinaa. Samana vuonna ilmestynyt joulualbumi Minun jouluni ylitti myös kultalevyrajan.
Ura > 2006–2007: Uusia albumeja

Kesäkuussa 2006 julkaistiin ”Sekaisin”-single. Se pysyi Suomen virallisella singlelistalla neljätoista viikkoa ja nousi parhaimmillaan kakkossijalle.
Vuonna 2007 Tuiskulle myönnettiin WWF:n tunnustuspalkinto. Palkintoperusteluissa korostettiin, että Tuiskun avulla WWF tavoittaa ympäristöviestillään nuoria ja nuoria aikuisia.
Tuisku julkaisi lokakuussa 2006 kaksi uutta levyä, joista New York sisälsi tanssimusiikkia ja Rovaniemi pääasiassa balladeja. Tuisku oli ensimmäinen suomalainen artisti, jolta ilmestyi kaksi erillistä levyä samana päivänä.lähde? Albumikaksikko teki listahistoriaa, kun New York nousi virallisen albumilistan ensimmäiselle ja Rovaniemi toiselle sijalle. Helsingin Sanomien Nyt-liitteen kriitikolta albumit saivat kehnon vastaanoton.
Tuisku on esiintynyt äänellään Arthurina Shrek kolmas -animaatioelokuvassa, joka sai ensi-iltansa 18. toukokuuta 2007.
Tuiskun ensimmäinen kokoelma-albumi Aikaa (Greatest Hits vol. 1) julkaistiin 7. marraskuuta 2007. Vuosia myöhemmin Tuisku myönsi kokoelmalevyn olleen vain tekohengitystä hiipuvalle suosiolleen.
Tuisku näytteli Mikkoa elokuvassa Joulutarina, jonka Suomen ensi-ilta oli 16. marraskuuta 2007.
Ura > 2008–2010: Kaksi albumia ja Tanssii tähtien kanssa

Vuonna 2008 Tuisku esiintyi pääosassa Altar Boyz -musikaalissa, jota esitettiin Helsingin Aleksanterin teatterissa.
”Juuret”-single julkaistiin kesäkuussa 2009.
Suomalaiset euroviisufanit valitsivat heinäkuussa 2009 Antti Tuiskun "Juuret"-kappaleen edustamaan Suomea kansainvälisen Euroviisuklubin järjestämään OGAE Song Contest 2009 -laulukilpailuun, joka pidettiin 8. joulukuuta 2009. Hänen sijoituksensa kilpailussa oli 12., keräten yhteensä 52 pistettä. Kilpailuun osallistui yhteensä 30 maata.
Tuisku julkaisi 23. syyskuuta 2009 uuden albumin Hengitän. Albumi nousi ilmestyttyään Suomen virallisen albumilistan kolmanneksi. Albumista julkaistiin 2. joulukuuta 2009 uusi versio, joka sisälsi Hengitän-albumin lisäksi yhden uuden kappaleen sekä DVD:n, jolla on mukana Tuiskun konsertti ja dokumentti "Juuret"-musiikkivideon teosta.
Syksyllä 2010 ilmestyi Juhana Salakarin kirjoittama kirja Hengitän – Äänessä Antti Tuisku.
Vuonna 2010 Antti Tuisku julkaisi ”Atlantti”-singlen, joka sai ensiesityksensä MTV3:n Pitkä kuuma kesä -ohjelmassa. Singleä seurasi albumi Kaunis kaaos, joka julkaistiin 27. lokakuuta 2010. Albumin tuottivat Antti Riihimäki, Samuli Sirviö ja Kalle Lindroth. Albumi myi vuonna 2011 platinaa.
Tuisku voitti MTV3:n Tanssii tähtien kanssa -ohjelman viidennen tuotantokauden tanssija Anna-Liisa ”Ansku” Bergströmin kanssa 28. marraskuuta 2010. Pari sai 78 % finaalissa annetuista äänistä.
Ura > 2011–2014: Minun jouluni 2, keikka- ja levytystauko sekä Toisenlainen tie

Tuisku esiintyi ääninäyttelijänä EB:nä elokuvassa Hop, jonka ensi-ilta oli 2011.
Jouluksi 2011 Tuisku julkaisi Minun jouluni 2 -nimisen jatko-osan vuonna 2005 julkaistulle Minun jouluni -albumille. Albumi myi samana vuonna kultaa. Joulukuussa 2011 Tuisku jäi keikka- ja levytystauolle.
Antti Tuisku julkaisi 18. helmikuuta 2013 uuden singlen ”Rakkaus on” 10. toukokuuta julkaistulta albumilta Toisenlainen tie. Singlen kanssa julkaistiin kappaleen musiikkivideo, joka on kuvattu Egyptissä Mikko Harman ohjaamana. Keväällä 2013 Antti Tuisku oli päätuomarina MTV3-kanavalla nähtävässä KIDSing-laulukilpailussa.
Tuisku juhli siihenastista uraansa Toisenlainen tie -nimisellä 10-vuotisjuhlakiertueella syksyllä 2013.
Ura > 2015–2016: Peto on irti ja En kommentoi

Helmikuussa 2015 Tuiskun julkaisi uuden ”Peto on irti” -singlen. Hän esitti sen ensimmäistä kertaa Uuden Musiikin Kilpailussa 21. helmikuuta 2015. Kyseisen esityksen myötä hänestä tuli Twitterissä maailman kuudenneksi trendaavin artisti sinä päivänä.
Tuisku julkaisi kymmenennen albuminsa En kommentoi toukokuussa 2015. Albumin on tuottanut Jurek. Albumi myi platinaa eli yli 20 000 kappaletta vuoden 2015 loppuun mennessä. Toukokuuhun 2016 mennessä se oli myynyt tuplaplatinaa. Helsingin Sanomat piti sitä yhtenä vuoden parhaimmista levyistä. Albumi oli Suomen virallisella listalla yhtäjaksoisesti 119 viikkoa syksyyn 2017 mennessä ja oli 119. listaviikollaan sijalla 11.
Tuisku oli mukana Vain elämää -sarjan neljännellä tuotantokaudella syksyllä 2015.
Tuisku julkaisi ”Party (papiidipaadi)” -nimisen singlensä 15. joulukuuta 2015. Singlellä esiintyy myös Nikke Ankara. Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi.
Huhtikuussa 2016 En kommentoi -albumista julkaistiin Deluxe-versio, jossa on kolme uutta kappaletta: ”Party (papiidipaadi)”, ”Pyydä multa anteeks kunnolla” ja ”Suurin fani”. ”Pyydä multa anteeks kunnolla” -kappaleesta julkaistiin musiikkivideo, jossa Tuisku ja tanssija Haza Hajipoori esiintyvät Antti Tuisku by Seppälä -malliston vaatteissa.
Tuisku julkaisi suunnittelemansa vaatemerkin Antti Tuisku by Seppälä huhtikuussa 2016. Tuisku suunnitteli malliston yhdessä stylisti Vesa Silverin ja Seppälän suunnittelija Petri Pelkosen kanssa.
Tuisku konsertoi Hartwall Arenalla 23. ja 24. huhtikuuta 2016 Peto Show -nimisessä konsertissa. Hänen Peto on irti -kiertueensa käynnistyi loppuunmyydyltä Tavastia-klubilta kesäkuussa 2015 ja päättyi Rovaniemen Lappi-areenalle 16. joulukuuta 2016.
WSOY julkaisi lokakuussa 2016 kesän kiertueesta Antti Tuiskun ja valokuvaaja Otto Virtasen kirjan Petokesä.
Ura > 2017–2019: Anatude, Idols-tuomarointi ja keikkatauko

Vuonna 2017 Tuisku jatkoi keikkailua ahkerasti esiintyen muun muassa kesän suurimmilla festivaaleilla.
Helmikuussa 2017 Tuisku tiedotti, että hän toimii syksyllä 2017 Nelosella alkavassa Idolsissa päätuomarina. Muita tuomareita olivat Erin sekä Jurek Reunamäki. Kahdeksas Idols-tuotantokausi alkoi 13. syyskuuta ja päättyi finaaliin Espoon Metro Areenalle 1. joulukuuta.
Hän julkaisi 15. syyskuuta albumin Anatude, joka oli hänen 11. albuminsa. Albumilta julkaistiin vuoden 2017 aikana singlet ”Mä hiihdän”, ”Rahan takii”, ”Hanuri” (mukana Boyat), ”Aamukuuteen” (mukana Erin), ”Tragedia” ja ”Swäg” (mukana JVG). Samana päivänä aukesi myös Anatude pop-up -kauppa sekä näyttely Helsingin Forumissa.
Antti Tuiskun yhdeksän konserttia sisältävä Mun on pakko twerkkaa -areenakiertue käynnistyi perjantaina 30. maaliskuuta 2018 Tampereen Tähtiareenalta ja päättyi Helsingin Hartwall Arenalle 5. toukokuuta.
Tuisku tiedotti 7. marraskuuta 2017, että aikoo jäädä määrittelemättömän mittaiselle tauolle. Ennen tauolle jäämistään hän esiintyi areenakiertueen jälkeen vielä Provinssissa kesäkuussa 2018.
Elokuussa 2018 WSOY julkaisi Antti Tuiskun elämäkerran Antti Tapani, jonka kirjoittivat Antti Aro ja Anton Vanha-Majamaa.
Syksyllä Tuisku muutti Espanjaan ja suoritti Varalan urheiluopistossa liikunta-alan ammattitutkinnon pääosin etäopintoina valmistuen toukokuussa 2019.
Syksyllä 2019 Tuisku osallistui Vain elämää -sarjan kymmenennelle tuotantokaudelle.
Tuisku ilmoitti marraskuussa 2019 konsertoivansa uusitulla Helsingin olympiastadionilla 21.–22. elokuuta 2020. Ensimmäinen Bailantai-niminen konsertti myytiin loppuun muutamassa minuutissa ja siksi oli tarkoitus järjestää edellisenä päivänä lisäkonsertti. Kyseiset konsertit kuitenkin peruuntuivat koronaviruspandemian vuoksi ja ne siirrettiin syyskuuhun 2022.
Ura > 2020–2023: Valittu kansa

Tuiskun albumi Valittu kansa, julkaistiin 7. helmikuuta 2020. Helsingin Sanomien Oskari Onninen antoi uskontoteemaiselle levylle viisi tähteä: ”Valittu kansa on itsetarkoituksellista pervoilua keskellä evankelis-luterilaisen kirkon sisällissotia.” Valittu kansa nousi albumilistan ykköseksi avausviikollaan helmikuussa 2020. Samalla viikolla albumin 11 kappaleesta yhdeksän nousi singlelistan top 20:een.
Vuonna 2021 ilmestyi WSOY:n kustantama, Tuiskun kirjoittama kirja Menesty!. 19. helmikuuta 2021 julkaistiin Tuiskun ensimmäinen EP-levy, Master Workout, jolta julkaistiin kaksi singleä ”Treenaa” ja ”Kipee”.
22. lokakuuta 2021 Tuisku julkaisi uuden singlen, ”Huonoja ideoita”, yhdessä Erika Vikmanin kanssa.
Maaliskuussa 2022 julkaistiin single ”Koti”. 9. ja 10. syyskuuta 2022 Tuisku piti jo kahdesti lykkääntyneet Bailantai-konserttinsa Helsingin olympiastadionilla.
Lokakuussa 2022 Tuisku ilmoitti lopettavansa uransa ja esiintyvänsä viimeisen kerran Ruisrockissa Turussa 7.–9. heinäkuuta 2023.
Loppuvuodesta 2022 Antti Tuisku valmistui ratkaisukeskeiseksi lyhytterapeutiksi Helsingin psykoterapiainstituutista, ja hän on perustanut etävastaanoton.
Tuisku on ostanut talon Espanjasta ja ilmoitti keväällä 2023 muuttavansa sinne. Keväällä 2023 Tuisku ilmoitti ryhtyneensä yrittäjäksi. Hän on osaomistajana Loma Espanjassa -nimisessä kiinteistö- ja lomavuokrausyrityksessä.
Tuisku ilmoitti syksyllä 2023 kirjoittavansa itsestään kirjaa, jonka on määrä ilmestyä helmikuussa 2024, kun hän täyttää 40 vuotta.
Tammikuussa 2024 Tuisku ilmoitti tähtäävänsä hiihdossa SM-tasolle ja osallistuvansa lajin Suomen mestaruuskilpailuihin vuonna 2025. Hänen valmentajanaan toimii hiihtovalmentaja Reijo Jylhä. Tuisku edustaa nimeänsä kantavaa hiihtoseuraa AT Ski Teamia.
Julkaisut

2004 – Ensimmäinen
2005 – Antti Tuisku
2005 – Minun jouluni
2006 – New York
2006 – Rovaniemi
2009 – Hengitän
2010 – Kaunis kaaos
2011 – Minun jouluni 2
2013 – Toisenlainen tie
2015 – En kommentoi
2017 – Anatude
2020 – Valittu kansa
2021 – Master Workout
2023 – Sisään ja ulos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antti Tuisku Wikimedia Commonsissa
Antti Tuiskun virallinen sivusto
Antti Tuisku Last.fm:ssä (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto: Antti Tuisku vuosina 2004-2006
Ylen Elävä arkisto: Antti Tuisku yleisurheilijana (1997)
| n k Antti Tuisku |
| --- | --- |
Antti Tuiskun diskografia
Studioalbumit:  Ensimmäinen  Antti Tuisku  Minun jouluni  New York  Rovaniemi  Hengitän  Kaunis kaaos  Minun jouluni 2  Toisenlainen tie  En kommentoi  Anatude  Valittu kansa  Sisään ja ulos 
EP-levyt:  Master Workout 
Kokoelmat:  Aikaa – Greatest Hits vol. 1 
Singlet:  ”En halua tietää”  ”Yritä ymmärtää”  ”Kahdestaan”  ”Vaarallinen”  ”Tyhjä huone”  ”Läpi jään”  ”Yksityinen”  ”Palaan kotiin”  ”Lämmin lumi peittää maan”  ”Sekaisin”  ”Valo”  ”Levoton”  ”Tunturibiisi”  ”Hyppää kyytiin”  ”Ei aikaa”  ”Marraskuu”  ”Valovuodet (varjosi jäi)”  ”Juuret”  ”Viilto”  ”En kiellä”  ”Atlantti”  ”Hyökyaalto”  ”Yksinäinen”  ”Rakkaus on.”  ”Jää tai mee”  ”Leila”  ”Mies”  ”Peto on irti”  ”Blaablaa (En kuule sanaakaan)”  ”Keinutaan”  ”Hiton pelkuri”  ”Party (papiidipaadi)”  ”Pyydä multa anteeks kunnolla”  ”Suurin fani”  ”Mä hiihdän”  ”Rahan takii”  ”Hanuri”  ”Aamukuuteen”  ”Tragedia”  ”Swäg”  ”Vedän sut henkeen”  ”Kumipuku”  ”Mikko vaan paketoi”  ”Valittu kansa”  ”Treenaa”  ”Huonoja ideoita”  ”Koti”  ”Grindr Mayhem”  ”Elämä tuulee beibi”  ”Baila por mi” 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana 
Tuisku Lahden YlexPop-tapahtumassa kesäkuussa 2016
Conor Coady

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Conor Coady
Syntymäaika: 25. helmikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Liverpool, Englanti
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Leicester
Pelinumero: 4
Junioriseurat
2001−: Liverpool
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010−2014 | Liverpool | 1 | (0) |
| 2013−2014 | → Sheffield United | 39 | (5) |
| 2014−2015 | Huddersfield | 45 | (3) |
| 2015−2023 | Wolverhampton | 273 | (6) |
| 2022−2023 | → Everton | 24 | (1) |
| 2023− | Leicester | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2009 | Englanti U16 | 4 | (0) |
| 2009−2010 | Englanti U17 | 17 | (0) |
| 2010−2011 | Englanti U18 | 2 | (0) |
| 2011 | Englanti U19 | 12 | (0) |
| 2013 | Englanti U20 | 4 | (1) |
| 2020– | Englanti | 10 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. heinäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. heinäkuuta 2023.
Conor Coady (s. 25. helmikuuta 1993 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicesteriä.
Seurajoukkueura

Coady toimi Liverpoolin 18-vuotiaiden joukkueen kapteenina. Edustusjoukkueessa hän oli ensimmäistä kertaa vaihtopenkillä Liverpoolin pelattua Sparta Prahaa vastaan Eurooppa-liigassa helmikuussa 2011.
Kauden 2011–2012 alla Coady pääsi mukaan edustusjoukkueen Aasian-kiertueelle. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa Cuangdong Sunray Cavea vastaan ja teki heti ensimmäisessä pelissään maalin.
Coady pelasi kaksi virallista ottelua Liverpoolin ykkösjoukkueessa: Eurooppa-liigassa hän oli avauskokoonpanossa FK Anži Mahatškalaa vastaan marraskuussa 2012 ja Valioliigassa hän pelasi minuutin Fulhamia vastaan toukokuussa 2013.
Coady pelasi kauden 2013−2014 lainalla Ykkösliigan Sheffield Unitedissa, jossa teki 39 sarjaottelussa viisi maalia. FA Cupissa hän pelasi kaikki kahdeksan ottelua mukaan lukien tappiollisen välierän Hullia vastaan.
Coady siirtyi 470 000 euron siirtosummalla Huddersfieldiin elokuussa 2014. Hän pelasi kauden 2014−2015 aikana 45 Mestaruussarjan ottelua, ja teki kolme maalia.
Kesällä 2015 Coady siirtyi 2,8 miljoonalla eurolla Mestaruussarjassa pelanneeseen Wolverhamptoniin. Hän nousi heti avauskokoonpanoon ja pelasi kolmella mestaruussarjakaudella yhteensä 122 ottelua, joissa teki yhden maalin. Wolverhamptonin noustua Valioliigaan hän pelasi kaudella 2018–2019 täydet minuutit jokaisessa Valioliigan, FA Cupin ja Liigacupin ottelussa. FA Cupissa Wolves eteni välieriin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi jälleen alusta loppuun Valioliigassa kaikki 38 ottelua, kuten myös Eurooppa-liigassa kaikki kuusi karsintaottelua ja 11 varsinaisen liigan ottelua Wolverhamptonin yltäessä puolivälieriin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 37 valioliigaottelua ja teki uransa ensimmäisen valioliigamaalin maaliskuussa Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi joukkueensa kaikki 38 valioliigaottelua avauskokoonpanossa ja teki niissä neljä maalia: lokakuussa Aston Villaa, tammikuussa Southamptonia, maaliskuussa Evertonia ja toukokuussa viime hetken tasoitusmaalin Chelseaa vastaan. Coady toimi Wolvesin kapteenina kaudesta 2017–2018 alkaen.
Coady siirtyi kaudeksi 2022–2023 lainalle Evertoniin. Hän kuului helmikuun lopulle saakka vakiokokoonpanoon mutta jäi sitten pitkäksi aikaa vaihtopenkille. Hän pelasi kauden aikana 24 valioliigaottelua ja teki yhden maalin lokakuun alussa Southamptonia vastaan.
Coady siirtyi Englannin Mestaruussarjan Leicesteriin 8,7 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023.
Maajoukkueura

Coady on pelannut lukuisissa Englannin ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua sekä alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2012 että alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013. Englannin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa syyskuussa 2020 Kansojen liigassa Tanskaa vastaan. Kuukausi myöhemmin toisessa maaottelussaan Walesia vastaan hän teki maalin. Ennen kesän 2021 EM-kilpailuja hän oli pelannut kaikkiaan viisi maaottelua, ja hänet valittiin EM-kisajoukkueeseen. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa Englannin hopeajoukkueessa. Hän kuului Englannin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2022 mutta ei tälläkään kertaa päässyt pelaamaan. Coady on pelannut toukokuun 2023 loppuun mennessä kymmenen A-maaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa.
Ossi Martikainen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. marraskuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 184 cm
Junioriseurat
1993–1997: EBK
1998–2000: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2001 | KäPa | 22 | (0) |
| 2000–2002 | HJK | 13 | (0) |
| 2000 | → Honka (laina) | 5 | (0) |
| 2002 | → Viikingit (laina) | 9 | (1) |
| 2003–2004 | FC Hämeenlinna | 32 | (0) |
| 2005–2006 | Viikingit | 37 | (1) |
| 2007–2010 | Gnistan | 69 | (9) |
| 2011 | EBK | – | (5) |
| 2012 | GrIFK | 4 | (0) |
| 2012–2013 | EBK | 23 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 214 | (13) |
Maajoukkue
| 1998 | Suomi U16 | 8 | (0) |
| 1998–1999 | Suomi U17 | 12 | (1) |
| 1999–2000 | Suomi U18 | 14 | (0) |
| 2000–2001 | Suomi U19 | 13 | (0) |
| 2001 | Suomi U20 | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ossi Martikainen (s. 25. marraskuuta 1982 Oulu) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai vasen laitapuolustaja.
Vuodesta 2007 vuoteen 2010 IF Gnistanissa pelannut Martikainen on Esbo Bollklubbin kasvatti. Hän on edustanut Helsingin Jalkapalloklubia ja FC Hämeenlinnaa ja pelannut yhteensä 45 ottelua Veikkausliigassa. Hän oli nostamassa myös FC Viikinkejä Veikkausliigaan.
Martikainen edusti Suomea vuonna 2001 pelatuissa nuorten MM-kilpailuissa Argentiinassa.
Saavutukset

SM-hopea 2001
Trajanuksen forum

Trajanuksen forum
Trajanuksen forum (lat. Forum Traiani) on viimeinen Rooman keisariforumeista. Yhdessä kauppahallien kanssa se on laajin yhtenäinen rakennuskokonaisuus antiikin Roomassa. Torialue oli keisariforumeista viimeinen, suurin ja komein.
Keisariforumien kartta
Historia

Keisari Trajanus rakennutti forumin Daakiasta vuonna 106 saadun voiton jälkeen. Erään Ostiasta löydetyn kalenterin mukaan forum otettiin käyttöön vuonna 112, kun taas Trajanuksen pylväs kohotettiin torille vuotta myöhemmin vuonna 113. Monumentaalisen forumin rakentamiseksi oli tehtävä laajoja maansiirtotöitä, minkä takia kahdesta Rooman seitsemästä kukkulasta (Collis Quirinalis ja Collis Capitolinus) poistettiin maata. Kaivuutyöt aloitettiin mahdollisesti jo keisari Domitianuksen aikana, kun taas forumin rakentaminen liitettiin arkkitehti Apollodoros Damaskolaiseen.
Forum > Torialue

Valmistuttuaan Trajanuksen forum oli kaikista forumeista suurin ja loisteliain. Sen portiikin reunustama aukio oli arviolta 300 metriä pitkä ja 185 metriä pitkä. Aukiolla oli myös kaksi eksedraa ja sen pääsisäänkäynti oli Augustuksen forumin luona. Pääsisäänkäynnin muodosti Trajanuksen riemukaari. Keskellä aukiota oli Trajanuksen ratsastajapatsas ja aukion reunalla oli Basilika Ulpia.