stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viktor Kozlov
Ura

Kozlov siirtyi vuonna 1992 17-vuotiaana Dynamo Moskovaan. San Jose Sharks varasi Kozlovin vuonna 1993 ensimmäisellä kierroksella kuudennella vuorolla. Yhden Dynamon kauden jälkeen Kozlov siirtyi San Jose Sharksiin, mutta pari ensimmäistä kautta meni farmijoukkue Kansas City Bladesissa. Kozlov vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa kaudella 1996–1997 ja pelasi 78 ottelua runkosarjassa. Kozlov ei kuitenkaan löytänyt yhteistä säveltä seuran valmennusjohdon kanssa ja siirtyi Florida Panthersiin.
Panthersissa meni viisi kautta, kunnes edessä oli kauppa New Jersey Devilsiin. Työsulkukauden 2004–2005 Kozlov pelasi synnyinkaupunkinsa joukkueen Lada Toljattin riveissä. Devilsissä Kozlov pelasi vielä kauden 2005–2006, kunnes matkusti New York Islandersiin. Vuonna 2007 Kozlov solmi sopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Capitalsissa hän pelasi kaksi kautta (2007–2009), kunnes siirtyi KHL:n Salavat Julajev Ufaan.
Ufasta Kozlov siirtyi kolmen kauden (2009–2012) jälkeen Lokomotiv Jaroslavliin. Jaroslavlissa Kozlov pelasi vain kauden 2012–2013. Hänen sopimuksensa purettiin 21 ottelun jälkeen, ja hän siirtyi tammikuussa 2013 TsSKA Moskovaan. Kozlov oli sivussa koko kauden 2013–2014 loukkaantumisen takia. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Avtomobilist Jekaterinburgiin.
Kozlov on edustanut Venäjää viidesti MM-kisoissa ja kahdesti olympialaisissa.
Pelityyli

Kozlov on kiekon kanssa taitava ja suuren kokonsa ja hyvän ulottuvuuden ansiosta pystyy suojaamaan kiekkoa hyvin. Kozlovilla on myös loistava pelikäsitys. Heikkoutena saattavat olla epätasaiset otteet.
Valamonruusu

| Valamonruusu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Lajikeryhmä::  Rosa Francofurtana-ryhmä
Lajike::  Rosa ’Splendens’
Katso myös
   Valamonruusu Wikispeciesissä   Valamonruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valamonruusu (Rosa ’Splendens’) on Rosa Francofurtana-ryhmään eli kirkonruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle tunnusomaista ovat karmiininpunaiset kukat. Ruusu kuuluu Suomen historiallisiin ruusuihin.
Alkuperä

Valamonruusu on ollut jo 1600-luvulta hyvin yleinen Suomessa. Suomenkielinen nimi valamonruusu on kauan sitten syntynyt ruusun ruotsinkielisestä nimestä ”vallmoros” eli ”unikkoruusu”. Valamon luostarin kanssa nimellä ei ole mitään tekemistä. Aikaisemmin uskottiin valamonruusuja olevan Suomessa useita eri kantoja, mutta DNA-tutkimukset ovat osoittaneet niiden olevan perimältään identtisiä.
Rosa Splendensin ja Rosa Francofurtana-ryhmän uskotaan olevan metsäruusun (Rosa cinnamomea) ja gallianruusun (Rosa gallica) luonnossa syntynyt risteymä. Kasvitieteilijä Carolus Clusius mainitsee vuonna 1583, että Rosa Frankofurtana-ryhmään kuuluvaa Frankfurt-ruusua kasvatetaan puutarhoissa Frankfurt am Mainissa. Vuonna 1774 se sai nimekseen Rosa francofurtana. Nimi viittaa nykyisin koko ryhmään.
Kuvaus

Valamonruusu kasvaa noin 1,5–2 metrin korkuiseksi pensaaksi. Versot ovat vahvat ja pystyt. Piikkejä on melko vähän. Lehdet ovat tummanvihreät, alta vaaleammat. Runsas kukinta alkaa Suomessa kesä-heinäkuun vaihteessa. Kukat ovat puolikerrannaisia tai lähes yksinkertaisia, halkaisijaltaan 6–7 senttiä. Kirkkaankeltaiset heteet erottuvat hyvin teriön keskellä. Kukan tuoksu on mieto, miellyttävä, hienostunut ja pohjatuoksuna on ruusuntuoksu. Kukinnan jälkeen pensaat ovat täynnä päärynänmuotoisia, oranssinpunaisia kiulukoita. Syksyllä pensas värjäytyy yleensä keltaiseksi. Ruusu sietää auringon paahdetta ja kuivuutta. Valamonruusu menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I – V.
Varudu

| Varudu> వరుడు |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Gunasekhar
Käsikirjoittaja:  Gunasekhar Thota Prasad
Tuottaja:  D. V. V. Danaya
Säveltäjä:  Mani Sharma
Kuvaaja:  R. D. Rajasekhar
Leikkaaja:  Anthony Gonsalvez
Pääosat:  Allu Arjun Arya Bhanu Sri Mehra
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Goldmine Tele Films
Ensi-ilta:  31. maaliskuuta 2010
Kesto:  146 minuuttia
Alkuperäiskieli:  telugu
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varudu (teluguksi వరుడు) on vuonna 2010 ilmestynyt, Gunasekharin ohjaama telugunkielinen elokuva, jonka pääosia esittävät Allu Arjun, Arya ja Bhanu Sri Mehra. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet ohjaaja Gunasekhar sekä Thota Prasad ja sen on tuottanut D. V. V. Danaya. Elokuvan soundtrackin on säveltänyt Mani Sharma. Varudu on dubattu malajalamiksi (Varan) ja hindiksi (Ek aur Rakshak). Elokuva voitti vuoden parhaiden erikoistehosteiden Nandi Awards -palkinnon.
Juoni

Sandeep (Allu Arjun) on villi nuorukainen, mutta hänen avioliittoa koskevat mielipiteensä ovat hyvin perinteikkäitä. Hän pyytää vanhempiaan valitsemaan hänelle aviopuolison, eikä suostu tapaamaan tätä ennen hääseremoniaa. Häissä hänen tuleva puolisonsa Deepthi (Bhanu Sri Mehra) kuitenkin siepataan, ja loput tarinasta kertoo kuinka Sandeep rakastuu Deepthiin pelastaessaan tätä Diwakar-nimisen roiston (Arya) kynsistä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Allu Arjun   | … |   Sandip Mohan Raj   |
|   Arya   | … |   Diwakar   |
|   Bhanu Sri Mehra   | … |   Deepthi   |
|   Suhasini Mani Ratnam   | … |   asianajaja Vasanthi   |
|   Ashish Vidyarthi   | … |   Rajgopal   |
|   Nassar   | … |   Ahmed Khan   |
|   Sayaji Shinde   | … |   sisäministeri   |
|   Naresh   | … |     |
|   Ahuti Prasad   | … |   Prabhakar   |
|   Brahmanandam   | … |   Dilip Raja   |
|   Brahmaji   | … |   Umesh Gupta   |
|   Vinaya Prasad   | … |     |
|   Sneha Ullal   | … |   Nisha   |
|   Balaraju   | … |     |
|   Rao Ramesh   | … |     |
|   Sunil   | … |     |
Aiheesta muualla

Varudu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viuhkalisäke

Viuhkalisäke (pecten oculi) keltaisella.
Viuhkalisäke eli pekten on erityisesti lintujen ja matelijoiden silmän verkkokalvon sisäpinnalla oleva elin tai rakenne. Viuhkalisäke työntyy suonikalvosta lasiaiseen. Viuhkalisäkkeen merkitys on vielä toistaiseksi arvoitus. Arveluina on esitetty, että se saattaa toimia silmän lämmittimenä, lisäravinteiden ja/tai -hapen tuojana silmään, tai jopa että se toimisi auringon korkeuskulman aistinelimenä.[lähde? ]
Päiväaktiivisilla linnuilla on suurempi ja monimutkaisempi viuhkalisäke kuin yölinnuilla.
Viipurinlahti

Viipurinlahti
Viipurinlahti yhdistää Saimaan kanavan Suomenlahteen.
Viipurinlahti (ven. Выборгский залив, Vyborgski zaliv) on Suomenlahden itäosassa Leningradin alueella sijaitseva pohjoiseen työntyvä merenlahti, jonka perällä sijaitsee Viipurin kaupunki.
Laivaväylä Suomenlahdelta Saimaan kanavaan kulkee Viipurinlahden kautta. Kanavan eteläpää on Viipurinlahden äärimmäisessä perukassa, Suomenvedenpohjassa. Se liittyy muuhun lahteen Viipurin kaupungissa olevien salmien välityksellä.
Viipurinlahdessa on paljon saaria, joista suurimmat ovat Uuraansaari, Ravansaari ja Essaari lahden keskiosassa, Revonsaari Viipurinlahdesta etelään työntyvässä Makslahdessa sekä Kuninkaansaari lahden suulla. Viipurinlahteen laskevia jokia ovat muun muassa lännestä Tervajoki ja Rakkolanjoki–Hounijoki, pohjoisesta Juustilanjoki ja Kilpeenjoki sekä idästä Rokkalanjoki.
Lahti sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Viipurinlahden etelärajana voidaan pitää Koivistonniemen kärjessä olevasta Pullinniemestä Kuninkaansaaren kautta Säkkijärvelle Vilaniemeen kulkevaa linjaa.
Suomelle kuuluessaan Viipurinlahden rannoilla oli monia puutavara- ja muita satamia. Suurimmat olivat Viipurin ulkosatama Uuras sekä Viipurin sataman kuuluneet Etelä- ja Pohjoissatama. Muita satamia olivat Johanneksen Kirkkoniemi, Koiviston Makslahti ja Vahvialan Tervajoki. Nykyisin merkittävin satama on Uuraassa.
Suomen suurruhtinaskunnan ajan kartta (1864) Viipurinlahdesta ympäröivine Suomenlahden osineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viipurinlahti Wikimedia Commonsissa
Viipurin vankileiri

Viipurin vankileiri oli Suomen sisällissodan vankileiri, joka toimi Viipurissa huhtikuusta 1918 toukokuuhun 1919. Leirillä oli enimmillään toukokuun 1918 alussa noin 11 350 vankia.Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan Viipurin vankileirillä kuoli nälkään, tauteihin tai teloituksiin 834 vankia.
Historia

Valkoiset perustivat vankileirin Viipurin taistelun yhteydessä 29. huhtikuuta, jolloin leirille alettiin keräämään kaupungissa antautuneita punaisia. Leirille sijoitettiin myös 5 000–6 000 Viipurin maalaiskunnassa käydyn Naulasaaren taistelun jälkeen vangittua punaista. Vangit sijoitettiin pääosin Linnoituksen kaupunginosaan Keskuskasarmille, mutta heitä oli myös useassa muussa paikassa eri puolilla Viipuria, kuten Paraatikentällä, lääninvankilassa ja Markovillan sotilassairaalassa. Leirin päällikkönä toimi aluksi Viipurin suojeluskuntaan kuulunut liikemies Hjalmar Sarkanen ja heinäkuusta 1918 lähtien majuri Gunnar Wennerström. Vankileirin koulutusohjaajana toimi pastori Arvo Pohjannoro ja lääkärinä Oskari Reinikainen.[lähde? ]
Kesällä 1918 Viipurin vankileiristä tuli yksi 13 keskusleiristä, jonne pienempien vankileirien vangit keskitettiin. Kun punaisia samaan aikaan myös vapautettiin jäi Viipuriin enää noin 8 000 vankia. 15. syyskuuta leirin ylläpito siirtyi armeijan vastuulta vankeinhoitolaitokselle ja samalla se muuttui pakkotyölaitokseksi. Viipurin pakkotyölaitos suljettiin toukokuun lopussa 1919, jolloin jäljellä olleet vangit siirrettiin Lahden pakkotyölaitokseen.
Viipurin vankileirillä olivat vangittuna muun muassa kansanedustajat Anni Savolainen, Maria Paaso, Kaarlo Saari ja Axel Åhlström, ay-toimitsija Väinö Uurtamo, toimittajat Osvald Fager, A. E. Forsman, Gunnar Mörn ja Hannes Uksila, kirjailijat Oskar Johansson, Verneri Jokiruoho ja Otto Saarnio, taidemaalari Väinö Kunnas, valokuvaaja Heikki Aho sekä Aarne Arvonen, Otto Kalvitsa, Oiva Lundén ja Vilho Pentikäinen. Vankileirillä teloitettujen joukossa olivat kansanedustajat J. V. Hakkinen, Samuli Häkkinen, Sofia Hjulgrén, Vilho Lehokas ja Juho Rikkonen sekä kirjailija Emil Lehén ja opettaja Riku Penttinen. Kansanedustajat Julius Nurminen ja Albin Valjakka kuolivat tauteihin. Huomiota on herättänyt myös punakaartin keittiössä työskennelleen 15-vuotiaan Ester Rahkosen teloitus.
Vratislav Šustr

Vratislav Šustr (s. 24. heinäkuuta 1959 Prostějov) on Tšekkoslovakiaa edustanut entinen ratapyöräilijä. Hän sijoittui sprintissä viidenneksi Soulin olympialaisissa 1988.
Victoria Duval

| Victoria Duval |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1995 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Tennispelaaja
Pituus:  177 cm
Paino:  70 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  479 133 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  90. (14.7.2014)
Voitot/tappiot:  147–107
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2016)
Wimbledon:  2. kierros (2014)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2013)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  383  (20. lokakuuta 2014)
Voitot/tappiot:  22–15
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Victoria Duval (s. 30. marraskuuta 1995 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 90 heinäkuussa 2014.
Lapsuus

Duval syntyi 30. marraskuuta 1995 Yhdysvaltain Miamissa, mutta vietti lapsuutensa Haitissa. Hänen vanhempansa ovat haitilaisia. Ollessaan seitsemänvuotias, Duval joutui tätinsä luona ollessaan ryöstäjien panttivangiksi. Tämän jälkeen hän muutti äitinsä, Nadinen, kanssa takaisin Yhdysvaltoihin, hänen isänsä, Jean-Mauricen, jäädessä Haitiin töihin. Haitin maanjäristyksessä 2010 hänen isänsä hautautui, mutta sai kaivettua itsensä ylös. Hän kärsi kuitenkin luunmurtumista, ja hänen keuhkonsa puhkesivat. Hänen vasen kätensä halvaantui.
Tennisura

Duval pelasi ITF-turnauksessa ensimmäisen kerran vuonna 2010. Ensimmäisen voittonsa ITF-kiertueen ottelussa hän saavutti Midlandin 100 000 Yhdysvaltain dollarin turnauksessa helmikuussa 2011. Lokakuussa 2011 hän eteni välieriin Williamsburgin 10 000 dollarin ITF-turnauksessa. Hän saavutti finaalipaikan Bayamonin ITF-nelinpeliturnauksessa Allie Kiickin parina. Tammikuussa 2012 Duval pääsi finaaliin Sumterin 10 000 dollarin ITF-turnauksessa. Elokuussa 2012 Duval pääsi mukaan Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Yhdysvaltain avoimissa selvitettyään karsinnat. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella Kim Clijstersille.
Helmikuussa 2013 maailmanlistan sijalla 451 ollut Duval teki debyyttinsä WTA-kiertueella pelattuaan Memphisissä. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 69 olleen Johanna Larssonin. Toisella kierroksella hän hävisi Kristina Mladenovicille. Maaliskuussa hän pelasi Miamissa voittaen ensimmäisellä kierroksella Andrea Hlaváčkován. Toisella kierroksella hän hävisi Jelena Jankovićille. Hän tienasi turnauksesta 13 750 Yhdysvaltain dollaria. Yhdysvaltain avoimissa 2013 Duval saavutti ensimmäisen voittonsa Grand Slam -turnauksen pääsarjassa, kun hän voitti ensimmäisellä kierroksella vuonna 2011 turnauksen voittaneen Samantha Stosurin. Toisella kierroksella hän hävisi Daniela Hantuchoválle suoraan kahdessa erässä.
Aiheesta muualla

Victoria Duval WTA:n sivuilla (englanniksi)
Victoria Duval ITF:n sivuilla (englanniksi)
Virpi Lehtonen

| Virpi Lehtonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1969 (ikä 54–55) Oulu
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Ala:  maalaustaide
Aiheesta muualla
Kotisivut
Virpi Lehtonen (s. 1969 Oulu) on suomalainen kuvataiteilija ja taidemaalari, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Hän on opiskellut Lapin taidekoulussa ja valmistunut Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksesta kuvataiteilijaksi. Lehtonen on opiskellut myös taidehistoriaa ja valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopistosta. Hän on pitänyt useita taidenäyttelyitä ja toiminut kuvataidealan luottamustoimissa.
Aiheesta muualla

Virpi Lehtonen taiteilijamatrikkelissa
Virpi Lehtosen wixsite-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Virala

| Virala |
| --- | --- |
 Virala
 Koordinaatit: 60°54′36″N, 24°30′53″E 
Kunta:  Janakkala
Väkiluku:  n. 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virala on Janakkalan kunnassa sijaitseva kylä. Viralassa sijaitsee Viralanjärvi, ja siellä on myös ala-aste sekä Viralanjärven tuntumassa sijaitseva leirintäalue, Virala Camping. Viralassa asuu noin 400 asukasta.
Aiheesta muualla

Virala; Janakkalan kunta
Viola von Cramon-Taubadel

| Viola von Cramon-Taubadel |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  Vihreät/EFA
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1970 (ikä 54) Halle, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Tiedot
Puolue:  Liittouma 90/Vihreät
Aiheesta muualla
violavoncramon.de
Viola von Cramon-Taubadel (s. 23. maaliskuuta 1970 Halle, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Von Cramon-Taubadel edustaa Liittouma 90/Vihreät-puoluetta. Von Cramon-Taubadel on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viola von Cramon-Taubadel Wikimedia Commonsissa
Viola von Cramon-Taubadel Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Vratsa

| Vratsa Враца |
| --- | --- |

 vaakuna
 Vratsa
 Koordinaatit: 43°12′N, 23°33′E 
Valtio:  Bulgaria
Alue:  Vratsa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  149 km²
Korkeus:  344 m
Väkiluku (2018)  (arvio):  52 617
 – Väestötiheys:  353,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vratsa (bulg. Враца) on kaupunki Pohjois-Bulgariassa Balkanvuorilla. Kaupunki kuuluu Vratsan alueeseen. Vratsan asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 52 617.
Vratsa on vuorten ja metsien ympäröimä ja sinne järjestetään turismia muun muassa metsästyksen, kalastuksen tai laskettelun parissa.[lähde? ]
Vratsa on ollut jo muinaisten traakialaisten asuttama. Roomalaiset kutsuivat kaupunkia nimellä Valve kaupunkiin johtavan kapean solan mukaan. Nykyisin sola on Vratsan symboli, joka on kuvattu myös sen vaakunassa. 600-luvulla kaupunki päätyi bulgaarien haltuun, jotka kutsuivat sitä nimellä Vratitsa. Siitä tuli tärkeä Bulgarian valtakunnan rajakaupunki Bysanttia, Serbiaa ja magyaareja vastaan. Myöhemmin se menetti asemansa Sofialle.
Kaupunkinäkymää
Käännös suomeksi
Vratislav Lokvenc

Vratislav Lokvenc vuonna 2013.
Vratislav Lokvenc (s. 27. syyskuuta 1973 Náchod, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi vuonna 2008 Sveitsin pääsarjassa FC Baselin voittoisassa joukkueessa ja lukeutui aikanaan myös Tšekin maajoukkueen vakiomiehistöön.
Lokvenc pelasi vuosina 1992–1994 Hradec Královéssa, 1994–2000 Sparta Prahassa, 2000–2004 Kaiserslauternissa, 2004–2005 VfL Bochumissa ja 2005–2008 FC Red Bull Salzburgissa.  Baselissa hän pelasi vain yhden vuoden ja siirtyi sen jälkeen  vuodeksi Saksaan FC Ingolstadt 04:iin.
Maansa maajoukkueessa hän on pelannut EM-kisoissa sekä vuonna 2000 että 2004. Hän pelasi myös vuoden 2006 MM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 74 maaottelua ja teki niissä 14 maalia vuosina 1995–2006.
Voimansiirtoyksikkö

Voimansiirtoyksikkö (engl. Power Transfer Unit, lyh. PTU) on useimmissa moderneissa lentokoneissa käytettävä hydrauliikan osa, joka siirtää ja tasaa voimaa lentokoneen hydrauliikkajärjestelmien välillä.
Voimapolitiikka

Voimapolitiikka on kansainvälisiin suhteisiin vaikuttamista sotilaallisesti; sotilaallisella voimalla uhkaamalla tai sitä käyttämällä pyritään saavuttamaan valtion poliittiset päämäärät, jotka koskevat usein valtion vaikutusvallan tai alueen laajentamista. Voimapolitiikka on osa suurvaltojen harjoittamaa valtapolitiikkaa. Esimerkiksi Adolf Hitlerin toimet 1930-luvun lopulla ja Yhdysvaltain toimet Irakissa ja Afganistanissa 2000-luvun alussa perustuivat voimapolitiikkaan.
Valkeinen (Rautalampi, Liimattala)

| Valkeinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°40′47″N, 26°42′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Sääksjärveen 
Järvinumero:  14.717.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,3 m  
Pituus:  1,5 km  
Leveys:  390 m  
Rantaviiva:  3,751 km  
Pinta-ala:  30,702 ha  
Suurin syvyys:  10,2 m  
Saaria:  1 
 fiValkeinen 
Valkeinen tai Iso-Valkeinen on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Liimattalan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 390 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 31 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Korpipuron valuma-alueeseen (14.717) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,3 metriä mpy.
Vain Glory Opera

| Vain Glory Opera Edguy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Toxic Beat-Studio, Fulda, Saksa
 Julkaistu: 18. tammikuuta 1998
 Tuottaja(t): Edguy
 Tyylilaji: Power metal
 Kesto: 51.31
 Levy-yhtiö: AFM Records
Edguyn muut julkaisut
| Kingdom of Madness 1997 | Vain Glory Opera 1998 | Theater of Salvation 1999 |
Vain Glory Opera on saksalaisen power metal -yhtye Edguyn kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1998. Albumi toimi perustana Edguyn myöhemmälle menestykselle ja on todennäköisesti yhtyeen tunnetuin levy. Albumilla vierailevat Blind Guardianin Hansi Kürsch ja Stratovariuksen Timo Tolkki. Laulun osalta kuorokohdissa lisä-ääninä toimivat Ralf Zdiarstek, Norman Meiritz ja Andy Allendorfer. Edguyn virallinen rumpali albumin levytyksen aikaan oli Felix Bohnke, mutta Vain Glory Operalla rumpuja soittaa Frank Lindenhall. Albumin viimeinen kappale "Hymn" on cover Ultravoxin kappaleesta.
Kappalelista

Overture – 1.31
Until We Rise Again – 4.28
How Many Miles – 5.39
Scarlet Rose – 5.10
Out of Control – 5.04
Vain Glory Opera – 6.08
Fairytale – 5.11
Walk on Fighting – 4.46
Tomorrow – 3.53
No More Foolin' – 4.55
Hymn – 4.53 (Ultravox-cover)
But Here I Am – 4.33 (piilotettu raita)
Kappaleet 1-2, 4, 6, 9: Musiikki ja sanat Tobias Sammet
Kappaleet 3, 5, 7-8, 10: Musiikki Edguy, sanat Tobias Sammet
Kappale 11: B. Currie, C. Cross, W. Cann, M. Ure
Jäsenet > Kokoonpano

Tobias Sammet – laulu, basso, koskettimet
Jens Ludwig – kitara
Dirk Sauer – kitara
Frank Lindenhall – rummut
Jäsenet > Vierailevat muusikot

Ralf Zdiarstek – kuorolaulu (kappaleet 1-2, 5-6, 8 ja 10)
Norman Meiritz – kuorolaulu (1-2, 5-6 ja 10)
Andy Allendorfer – huutokuoro (10)
Hansi Kürsch (Blind Guardian) – laulu (5-6)
Timo Tolkki – kitara (5)
Tuotanto

Tuotanto: Edguy
Vastaavat tuottajat: Andy Allendörfer ja Nils Wasko
Nauhoitus: Norman Meiritz Toxic Beat -studiolla Fuldassa, Saksassa
Miksaus: Timo Tolkki Finnvox-studioilla
Masterointi: Mika Jussila Finnvox-studioilla
Remasterointi: Bernd Steinwedel Studio Nordissa, Bremenissä
Kansitaide ja asemointi: Adrian Maleska (Soft Enterprises)
Arvostelut

AllMusic:
Metalliluola: 8½/10
Aiheesta muualla

Vain Glory Opera Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Vain Glory Opera Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Voimaorkesteri

Voimaorkesteri on Tampereella vuonna 2000 perustettu tanssiorkesteri. Sen jäsenet vuonna 2020 ovat Petri Grönfelt, Pertti Kurki, Kai Vuorela ja Harri Jokihaara.
Voimaorkesteri tunnetaan parhaiten vuonna 2007 voitetusta SMORK-kilpailusta. 
Vuosi 2007 oli viimeinen vuosi jona tuomariston puheenjohtajana vaikutti suurmestari Martti Metsäketo, joten voitto oli oikea työvoitto ja osaamisen palkkio. Voimaorkesteri on myös tehnyt kolme singleä "Tuulen kanssa", "Hetket yhteiset" ja "Sä kaipaatko mua". Voimaorkesterin voimahahmo ja perustajajäsen on tamperelainen laulaja-basisti Petri "Pete" Grönfelt. Alkuvuodet Voimaorkesteri keikkaili triona, kunnes vuonna 2004 se laajentui kvartetiksi. Voimaorkesteri tunnetaan tanssiyleisön joukossa hyväntuulisesta, energisestä esiintymisestä, lauluosaamisesta ja mielenkiintoisesta ohjelmistosta.
Voimaorkesterissa soittaneita muusikoita:
Petri Grönfelt basso ja laulu (2002-). Ilkka Peltoniemi koskettimet (2002–2005). Jasu Mäntylä rummut (2002-2004). Mikael Kienokoski rummut ja laulu (2004-2006). Jyrki Kallio kitara ja laulu (2004-2005). Tomi Mattila kitara ja laulu (2005-2008). Pekka Saralevä koskettimet ja laulu (2005-2006). Sami Varvio harmonikka ja koskettimet (2006-2008). Jari Jake Niska-rummut ja laulu (2007-2008). Jouni Järvenpää rummut (2008-2012). Janne Törni rummut (2010–2014). Jonte Laihiala kitara ja laulu (2008-2012). Harri Jokihaara Kitara ja saksofonit (2012- ). Kenneth Huumarsalo, koskettimet ja laulu (2008-2011). Arto Saaranen harmonikka, koskettimet, laulu(2011-2014). Elina Kattilakoski- koskettimet ja laulu (2014-2017). Aleksi Heinonen- koskettimet ja laulu (2017-2019), Pertti Kurki- Koskettimet ja laulu (2019-.
Voimaorkesteri on säestänyt lukuisia artisteja mm. Antti Ahopeltoa, Marko Lämsää, Johanna Debreczeniä, Maria Tyysteriä, Susanna Heikkiä.