stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Triton (jumala)

Triton (m.kreik. Τρίτων) on kreikkalainen jumala, syvyyksien viestinviejä. Hän on meren jumalan Poseidonin ja Amfitriten poika. Hänet kuvataan usein ihmisenä, jolla on kalan alavartalo.
Triton Otricoli Pio-Clementino
Tritonin suihkulähde Roomassa Via del Tritonen alkupäässä.
Isänsä tavoin Triton kuvataan yleensä atrain kädessä. Tritonin oma erityispiirre on kuitenkin simpukankuori, jota hän käyttää torven lailla nostattamaan tai rauhoittamaan aallot. Hyginuksen mukaan sen ääni oli niin kauhistuttava, että se sai jättiläisetkin pakenemaan.
Hesiodoksen Jumalten synnyn mukaan Triton eli vanhempiensa kanssa kultaisessa palatsissa meren pohjassa. Argonauttien tarina sijoittaa hänen kotinsa Libyan rannikolle. Apollonios Rodoslaisen kertomuksessa Argo-laivan rantauduttua Vähä-Syrtin rannalle miehistö kantaa laivan Tritonis-järvelle, josta paikallinen jumala Triton ohjaa sen Välimeren poikki.
Triton esiintyy myös roomalaisissa taruissa ja eepoksissa. Aeneis-eepoksessa Aeneaan torvensoittaja Misenus haastaa Tritonin kilpasoittoon. Tällöin Triton lennättää ylimielisen Minesuksen mereen.
Aikojen kuluessa Tritonin nimestä ja mielikuvasta on muotoutunut taru merenneitomaisesta kansasta nimeltä tritonit. Tritonit voivat olla sekä mies- että naispuolisia, ja ne kuvataan usein meren jumalten saattajina. Tavallisia tritoneja on kuvaillut maantieteilijä Pausanias. Tritonin muunnokselle kentauri-tritonille eli iktyokentaurille kuviteltiin ihmisen ylävartalon ja kalan pyrstön lisäksi vielä hevosen eturaajat. Triton on saanut ulkomuotonsa mahdollisesti foinikialaisilta kalajumalilta.
Tritonin mukaan on nimetty useita asioita, kuten Neptunuksen kuu Triton. Nimeämisellä on symbolista arvoa, sillä Tritonin isän Poseidonin vastine roomalaisessa mytologiassa on nimeltään Neptunus.
Populaarikulttuurissa

Stephen Hillenburgin televisiosarjassa Paavo Pesusieni Triton on Neptunuksen poika.
Pieni merenneito -elokuvassa Triton on prinsessa Arielin isä.
Rusovaskiyökkönen

| Rusovaskiyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Metalliyökköset Plusiinae
Suku::  Autographa
Laji::  jota
Kaksiosainen nimi
 Autographa jota  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Rusovaskiyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rusovaskiyökkönen (Autographa jota) on melko yleinen metalliyökkösiin kuuluva yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Rusovaskiyökkönen muistuttaa paljon erityisesti kirjovaskiyökköstä (Autographa pulchrina). Etusiivet ovat yleisväritykseltään melko tasaisesti vaalean punertavanruskeat ja keskiosan takaosaa lukuun ottamatta selvästi ruusunpunahohteiset. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset, vaaleanruskeat, keskeltä vaaleat ja lähes suorat. Ulompi poikkiviiru tekee siiven kuitenkin takaosassa pienen mutkan sisäänpäin. Siiven keskellä on hopeanvalkoinen kuvio, joka muistuttaa muodoltaan kreikkalaisen aakkoston gammaa, mutta on usein jakaantunut kahdeksi erilliseksi osaksi. Kuviosta takareunaan saakka siipi on keskiosastaan lämpimän oranssinruskea. Siipiripset ovat alapinnaltaan yksiväriset. Takasiivet ovat vaalean kellanruskeat, ulkoreunastaan tummemmat. Siipiväli 43–46 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Levinneisyysalue ulottuu Euroopasta Keski-Aasian poikki Siperian itäosiin. Suomessa rusovaskiyökköstä tavataan Ahvenanmaalta lounaisrannikolle ja Hankoniemelle sekä idempänä Etelä-Karjalan ja Itä-Uudenmaan rannikoilla. Levinneisyys painottuu eteläisille rannikkoalueille ja sisämaasta havaintoja on vain vähän. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat

Tyypillisimmin rusovaskiyökkönen elää rehevissä kosteapohjaisissa lehti- ja sekametsissä, lehdoissa tai rannoilla. Satunnaisemmin sen saattaa kuitenkin tavata myös kuivemmilla paikoilla tai kulttuuriympäristöissä. Lajia tavataan yksitellen, mutta joskus sopivalla paikalla se voi olla runsaslukuinenkin. Perhoset lentävät yöllä, tulevat valolle ja käyvät kukilla. Syötille laji ei ilmeisesti juurikaan lennä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka elää erilaisilla ruohovartisilla kasveilla sekä lehtipuilla ja pensailla.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q794284  BioLib: 53388  BOLD: 196759  CoL: 67YSQ  EoL: 544049  EUNIS: 309376  Fauna Europaea: 449609  Fauna Europaea (new): 35f4704a-4afc-474c-8d30-500164c95926  GBIF: 1792426  iNaturalist: 359095  IRMNG: 10312449  LepIndex: 280509  LoB: 5584  MaBENA: AutogJota  NBN: NBNSYS0000006548  NCBI: 1100924  Observation.org: 9004  Laji.fi: MX.62414
Triton-luokka

| Triton-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  800 t
Pituus:  79,0 m (kokonaispituus) 76,3 m (vesiraja)
Leveys:  9,6 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  2 x Ansaldo Fiat 409T -dieselmoottoria 4 400 bhp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  109
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 76 mm Mk M/55 LvSa -tykkiä 2 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitintä 4 x syvyyspomminheitintä
Ilmatorjunta:  1 x kaksiputkinen 40 mm M/48 LvSa2 -ilmatorjuntatykki
Triton-luokka oli Tanskan laivaston kolmen aluksen muodostama korvettiluokka, jonka alukset valmistettiin 1955-1957 Italiassa ja ne poistettiin palveluksesta vuoteen 1981 mennessä.
Alukset

Luokan alukset olivat samanlaisia Italian laivaston Albatros-luokan kanssa. Ne luokiteltiin aluksi sukellusveneentorjunta-aluksiksi ja vuodesta 1954 alkaen korveteiksi. Niiden runkonumerot olivat kuitenkin seurasivat fregattien numerointia.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KDM Bellona | Navalmeccanica, Castellammare | 1954 | 9. tammikuuta 1955 | 31. tammikuuta 1957 | poistettu palveluksesta 9. tammikuuta 1981 |
| KDM Diana | Cantiere del Tirreno, Riva Trigoso | 1953 | 19. joulukuuta 1954 | 30. heinäkuuta 1955 | poistettu palveluksesta 30. elokuuta 1974 |
| KDM Flora | Cantiere del Tirreno, Riva Trigoso | 1953 | 25. kesäkuuta 1955 | 28. elokuuta 1956 | poistettu palveluksesta 1977 |
| KDM Triton | Cantiere del Tirreno, Riva Trigoso | 1953 | 12. syyskuuta 1954 | 10. elokuuta 1955 | poistettu palveluksesta 9. tammikuuta 1981 |
Trikloorimetaanisulfenyylikloridi

| Trikloorimetaanisulfenyylikloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  594-42-3
PubChem CID:  11666
SMILES:  C(SCl)(Cl)(Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CSCl4
Moolimassa:  185,88 g/mol
Kiehumispiste:  149 °C
Tiheys:  1,6996 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Trikloorimetaanisulfenyylikloridi eli perkloorimetyylimerkaptaani (CSCl4) on kloorattuihin sulfenyyliklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa fungisideja ja lääkeaineita sekä eräiden polymeerien synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trikloorimetaanisulfenyylikloridi on keltaista tai oranssia voimakkaan pistävänhajuista nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta. Kuumennettaessa kiehumispisteeseensä yhdiste hajoaa muodostaen rikkimonokloridia, tetrakloorimetaania ja hiilidisulfidia. Yhdiste voidaan hapettaa trikloorimetaanisulfonyylikloridiksi typpihapon vaikutuksesta tai pelkistää tiofosgeeniksi metallien kuten tinan tai raudan avulla. Monet nukleofiilit kuten amiinit, alkoksidit ja sulfidit reagoivat trikloorimetaanisulfenyylikloridin kanssa nukleofiilisella substituutiolla korvaten rikkiin sitoutuneen klooriatomin. Amidiinien kanssa trikloorimetaanisulfenyylikloridi reagoi muodostaen heterosyklisen 5-kloori-1,2,4-tiadiatsolijohdannaisen.
Valmistus ja käyttö

Trikloorimetaanisulfenyylikloridia valmistetaan klooraamalla hiilidisulfidia kloorin avulla. Katalyyttinä prosessissa voidaan käyttää jodia tai aktiivihiiltä. Tyypillisiä tällä menetelmällä syntyviä sivutuotteita ovat tetrakloorimetaani ja rikkimonokloridi. Toinen vähemmän sivutuotteita muodostava tapa on hiilidisulfidin klooraus rikkihapon ja suolahapon vesiliuosten läsnä ollessa tai käyttämällä apuaineina dikarbonyyliyhdisteitä tai fosforiyhdisteitä kuten fosfonaatteja. Muodostuva tuote voidaan puhdistaa tislaamalla. Trikloorimetaanisulfenyylikloridia voidaan valmistaa joko panos- tai jatkuvatoimisella prosessilla.
Tärkein trikloorimetaanisulfenyylikloridin käyttökohde on fungisidien kuten diklofluanidin, etridiatsolin, folpetin, kaptaanin ja tolyylifluanidin valmistus. Yhdistettä käytetään myös lääkkeiden ja voiteluaineiden valmistuksessa. Trikloorimetaanisulfenyylikloridia voidaan käyttää myös kumien vulkanointia kiihdyttävänä aineena.
Myrkyllisyys

Trikloorimetaanisulfenyylikloridi on myrkyllinen ja voimakkaasti hengitysteitä, ihoa ja silmiä ärsyttävä yhdiste. Aineelle altistumisesta oireina voivat olla pahoinvointi, vaikeutunut hengitys, yskiminen, syanoosi ja tajuttomuus. Trikloorimetaanisulfenyylikloridi voi aiheuttaa myös keuhkopöhön ja maksa- tai munuaisvaurion.
Triviaali ryhmä

Matematiikassa ryhmää G sanotaan triviaaliksi ryhmäksi jos se sisältää vain neutraalialkion. Triviaali ryhmä on jokaisen ryhmän normaali aliryhmä. Triviaali ryhmä on Abelin ryhmä.
Kirjallisuutta

Häsä, Jokke; Rämö, Johanna: Johdatus abstraktiin algebraan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2015.  ISBN 978-952-495-361-0
Trinity ratsastaa jälleen

| Trinity ratsastaa jälleen> Continuavano a chiamarlo Trinità |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Enzo Barboni
Käsikirjoittaja:  Enzo Barboni
Tuottaja:  Italo Zingarelli
Säveltäjä:  Guido De Angelis Maurizio De Angelis
Kuvaaja:  Aldo Giordani
Leikkaaja:  Antonio Siciliano
Pääosat:  Terence Hill Bud Spencer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  West film
Levittäjä:  Mokép Disney+
Ensi-ilta:  1971
Kesto:  127 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trinity ratsastaa jälleen (Continuavano a chiamarlo Trinità) on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut italowestern-komedia. Elokuvan ohjasi Enzo Barboni ja pääosissa ovat Terence Hill ja Bud Spencer. Trinityn tyttöystävän roolissa näyttelee suomalainen Kirsti Somersalo (Yanti Somer).
Elokuva kertoo veljeskaksikosta, Trinitystä ja Bambinosta. Toisiaan karttava kaksikko tapaa toisensa vanhempiensa luona, he kuulevat vanhalta isältään että tämän viimeisiä toivomuksia ennen kuolemaansa olisi nähdä Trinity ja Bambino yhteistyössä ja että he alkaisivat yhdessä pelätyiksi hevosvarkaiksi. Isänsä toivetta kunnioittaen he rupeavat hevosvarkaiksi, joka osoittautuukin hyvin hankalaksi puuhaksi. Kaksikko ajautuu pieneen kylään, jossa heidät pienen erehdyksen takia sekoitetaan liittovaltion agentteihin.
Trinity ratsastaa jälleen on jatkoa elokuvalle Nimeni on Trinity – paholaisen oikea käsi.
Näyttelijät

Terence Hill – Trinity
Bud Spencer – Bambino
Vastaanotto

Trinity ratsastaa jälleen sai Suomen ensi-iltansa 7. heinäkuuta 1972 ja nousi loppuvuoden aikana 328 682 katsojallaan vuoden neljänneksi katsotuimmaksi elokuvaksi Suomen elokuvateattereissa.
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuvan VHS-julkaisulle annetaan yksi tähti viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”huono”.
Triumviraatti

| --- | --- |
Rooman valtakunta
  Osa historian artikkelisarjaa  Rooman valtakunnan hallinto
Ajanjaksot
Rooman kuningaskunta 753 eaa. – 510 eaa.  Rooman tasavalta 510 eaa. – 27 eaa.  Rooman keisarikunta 27 eaa. – 476 jaa.
 Länsi-Rooma 330–476:  Itä-Rooma 330–1453  Trebizond 1204–1461  Theodoro 1204–1475
Virkamiehet
Konsuli Preettori Prokonsuli Propreettori: Ediili Kvestori Tribuuni Kensori
Poikkeusvirat
Diktaattori Magister equitum Sotatribuuni-konsuli: Kuningas Triumviraatti Decemviri
Tribunicia potestas: 
Arvonimet
Keisari
Legaatti Dux Officium Prefekti Vicarius Vigintisexviri: Liktori Magister militum Imperaattori Princeps senatus Pontifex maximus Tetrarkki
Instituutiot ja lait
Rooman senaatti Cursus honorum Rooman kansankokoukset: Rooman laki Rooman kansalaisuus Imperium
Triumviraatti (latinan sanoista tres ja viri, ’kolme miestä’) on järjestely, jossa kolme hallitsijaa, triumviriä, hallitsevat yhdessä.
Ensimmäinen triumviraatti Rooman valtakunnassa muodostettiin noin vuonna 60 eaa. Se oli luonteeltaan epävirallinen. Julius Caesar, Gnaeus Pompeius Magnus ja Marcus Licinius Crassus jakoivat yhdessä vallan. Toinen triumviraatti, tällä kertaa virallinen, muodostettiin 42 eaa. Siinä Marcus Antonius, Octavianus Augustus ja Lepidus jakoivat vallan.
Triumviri

Triumviri oli nimitys kolmimiehisen virkakunnan jäsenelle. Seitsenhenkisen ryhmän jäsen oli vastaavasti septemviri.
RN Tripoli (1886)

| RN Tripoli |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  10. kesäkuuta 1885
Laskettu vesille:  25. elokuuta 1886
Palveluskäyttöön:  1. joulukuuta 1886
Poistui palveluskäytöstä:  4. maaliskuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  835 t (normaali) 952 t (maksimi)
Pituus:  73,40 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,88 m
Syväys:  3,65 m
Koneteho:  2 543 ihp
Nopeus:  17,5 solmua
Miehistöä:  105–111
Aseistus
Aseistus:  1 × 4,7”/32 tykki 6 × 57 mm/43 tykkiä 3 × 37 mm tykkiä 5 × 14” torpedoputkea
RN Tripoli (ital. Regia Nave Tripoli) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu torpedoristeilijä. Tripoli oli kokeellinen teräsrunkoinen alus ja samalla Regia Marinan ensimmäinen oikea torpedoristeilijä ja kolmipotkurinen alus.
Valmistus

Benedetto Brinin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 10. kesäkuuta 1885. Alus laskettiin vesille 25. elokuuta 1886 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 1. joulukuuta.
Alus oli alun perin varustettu kahdella mastolla, joissa oli kummassakin keveä takilointi.
Palvelus

Alus muutettiin vuonna 1897 miinalaivaksi. Vuonna 1904 aluksen aseistukseksi muutettiin yksi kolmen tuuman, kuusi 57 millimetrin ja yksi 47 millimetrin 40 pituuskaliiperin tykkiä. Lisäksi aluksella oli kolme neljäntoista tuuman torpedoputkea. Vuodesta 1910 alkaen aluksen aseistuksena oli kaksi kolmen tuuman ja neljä 57 millimetrin 40 pituuskaliiperin tykkiä ja 64 miinaa. Ensimmäisessä maailmansodassa alus oli miinalaivana ja se luokiteltiin virallisesti miinalaivaksi 1. heinäkuuta 1921. Alus poistettiin alusluettelosta 4. maaliskuuta 1923.
Triuraanioktaoksidi

| Triuraanioktaoksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1344-59-8
PubChem CID:  11968241 ja 92028829
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  U3O8
Moolimassa:  842,1 g/mol
Ulkomuoto:  oliivinvihreästä mustaan, ortorombisia kiteitä
Sulamispiste:  1 150 °C
Kiehumispiste:  1 300 °C (hajoaa uraanidioksidiksi)
Tiheys:  8,38 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Triuraanioktaoksidi (myös uraani(V,VI)oksidi tai uranyyliuranaatti) on uraanin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa, jossa uraani esiintyy hapetusluvuilla +V tai +VI. Se on eräs uraanin oksideista, ja sen rakennekaava on U3O8. Se on uraanirikasteen (ns. yellow cake) pääasiallinen ainesosa (n. 70–90 painoprosenttia). Se on stabiilimpia uraanin oksideista, koska muilla oksideilla on taipumusta hapettua triuraanioktaoksidiksi.
Hapen läsnä ollessa, uraanidioksidi UO2 hapettuu U3O8:ksi, kun taas uraanitrioksidi UO3 menettää happea yli 500 °C:n lämpötilassa ja muuttuu sitä kautta U3O8:ksi. Triuraanioktaoksidia voidaan teollisuudessa tuottaa ydinpolttoaineen valmistusta varten kolmella erilaisella valmistusprosessilla; näissä syntyviä välituotteita ovat joko uraanitetrafluoridi UF4 tai uranyylifluoridi UO2F2. Uraanin väkevöinnissä U3O8 konvertoidaan ensin uraaniheksafluoridiksi.
Aiheesta muualla

PubChem: Uranyluranate (englanniksi)
Rutulin kieli

| Rutuli |
| --- | --- |
Oma nimi:  мыхӀабишды чӀел, myx’abišdy č’el
Tiedot
Alue:  Azerbaidžan, Dagestan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  29 400
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  lezgiläiskielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-3:  rut
 Ohje 
Rutulin kieli (rutuliksi мыхIабишды чIел, myx’abišdy č’el) on rutulien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Rutulin piirissä, Ahtyn piirin Hnovin kylässä sekä Azerbaidžanin Şəkin ja Qaxin piirien muutamissa kylissä. Rutul on yksi Dagestanin virallisista kirjakielistä.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliitossa oli 20 400 rutulia. Todellisen määrän arvioitiin kuitenkin olevan huomattavasti suuremman, koska osa rutuleista pitää itseään lezgeinä. Venäjällä oli vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 29 400 rutulin puhujaa, joista 25 000 Dagestanissa. Dagestanin rutuleista 98,9 % osaa rutulia ja 88,8 % venäjää. Osa rutuleista puhuu myös azeria ja lezgiä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 30 400 rutulin puhujaa.
Rutulin kieli kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään, jossa se muodostaa tsahurin kanssa oman alaryhmänsä. Kieli jakaantuu 3–5 murteeseen sekä muutamaan sekamurteeseen.
Rutulit käyttävät sivistyskielinään venäjää ja azeria. Azeri oli koulujen opetuskielenä vuoteen 1952 sakka, jolloin Dagestanissa siirryttiin venäjään. 1990-luvun alussa luotiin kyrilliseen kirjaimistoon perustuva kirjakieli, jota käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla. Dagestanin muiden kielten tapaan venäjästä poikkeavia äänteitä merkitään kirjainyhdistelmillä sekä merkin Ӏ avulla. Rutulin kylässä julkaistaan rutulin- ja venäjänkielistä sanomalehteä Myhab’išdy c’indy habarbyr – Rutulskije novosti.
Trigonometriset integraalit

Trigonometriset integraalit ovat joukko trigonometrisia funktioita sisältäviä integraaleja, joita ei voida lausua alkeisfunktioiden avulla ja siksi niitä pidetään omina funktioinaan.
Sini-integraali

Sini-integraali (engl. sine integral) määritellään
Tätä funktiota vastaava Taylorin sarjakehitelmä on
missä  ! tarkoittaa kertomaa. Sini-integraali on pariton funktio, sillä
Kosini-integraali

Kosini-integraali (engl. cosine integral) muistuttaa jonkin verran edellistä:
Tämä voidaan kirjoittaa myös integraalina nollasta  x:ään
missä  \gamma  on Eulerin–Mascheronin vakio ja arvoltaan likimain 0,57721. Kosini-integraalifunktiota ei vastaa varsinainen Taylorin sarja, mutta jälkimmäisen esitysmuodon integraalille voidaan kirjoittaa sarjakehitelmä
Kirjallisuutta

Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus.  Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry, 2015.  ISBN 978-952-7010-12-9
Aiheesta muualla

Mathworld: Sini-integraali (englanniksi)
Mathworld: Kosini-integraali (englanniksi)
Sini-integraali
Kosini-integraali
Ruukin vaakuna

Ruukin vaakuna (1973–2006)
Ruukin kunnanvaakuna oli Ruukin kunnan tunnus, joka perustui Ruukin kunnan muodostaneiden Paavolan ja Revonlahden vaakunoiden aiheisiin. Paavolan vaakunan sinistä väriä tummennettiin ja keskelle lisättiin kolme hopeatähteä Revonlahden vaakunasta. Lisäksi sahakoron hammasväliä tihennettiin.
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja sen selitys on ”sinisessä kentässä kaksi yläreunaltaan sahakoroista ja alareunaltaan aaltokoroista hirttä, joiden välissä saatteena kolme kuusisakaraista tähteä, kaikki hopeaa.” Ruukin kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan 15. tammikuuta 1973, ja sisäasiainministeriö vahvisti sen käyttöön 15. toukokuuta samana vuonna.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi sen jälkeen kun Ruukki muodosti uuden Siikajoen kunnan yhdessä Siikajoen kanssa 2007.
Trikloorietikkahappo

| Trikloorietikkahappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2,2-trikloorietikkahappo
CAS-numero:  76-03-9
PubChem CID:  6421 ja 23223116
SMILES:  C(=O)(C(Cl)(Cl)Cl)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2HCl3O2
Moolimassa:  163,378 g/mol
Sulamispiste:  58 °C (α-kiteet) 49,6 °C (β-kiteet)
Kiehumispiste:  197,6 °C
Tiheys:  1,6218 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1306 g/100ml (25 °C), liukenee myös metanoliin, etanoliin ja muihin orgaanisiin liuottimiin
Trikloorietikkahappo eli TCA (C2HCl3O2) on karboksyylihappo ja etikkahapon johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä ja kosmeettisissa hoidoissa. Trikloorietikkahapon suoloja kutsutaan triklooriasetaateiksi. Trikloorietikkahappo voidaan pelkistää dikloorietikkahapoksi (DCA), jota on tutkittu mahdollisena syöpälääkkeenä.
Ominaisuudet

Trikloorietikkahappo on huoneenlämpötilassa värittömiä ja hygroskooppisia eli vettä sitovia kiteitä. Se liukenee erittäin hyvin veteen, metanoliin, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja tetrakloorimetaaniin. Yhdisteen happovakio on 0,2159 eli se on lähes yhtä hapanta kuin suolahappo. Yhdisteen etikkahappoa suurempi happamuus johtuu elektronegatiivisista klooriatomeista, jotka vetävät elektroneja voimakkaasti puoleensa. Tällöin muodostuu dipoli ja negatiivisen anionin muodostuminen on suotuisampaa kuin etikkahapolla. Tätä kutsutaan induktiiviseksi efektiksi.
Kuumennettaessa trikloorietikkahappo hajoaa kloroformiksi ja hiilidioksidikaasuksi. Erityisen nopeaa tämä on emäksisten amiinien, kuten aniliinin läsnä ollessa. Katalyyttinä voi toimia myös resorsinoli ja aktiivihiili.
Valmistus

Trikloorietikkahappoa tuotetaan etikkahapon ja kloorin välisellä reaktiolla ja kalsiumhypokloriittia tai raskasmetallisuoloja voidaan käyttää reaktiota kiihdyttävänä aineena. Trikloorietikkahapon lisäksi reaktiossa muodostuu myös kloorietikkahappoa ja dikloorietikkahappoa. Trikloorietikkahappo erotetaan kiteyttämällä raakatuote, josta poistetaan epäpuhtaudet vedellä pesemällä. Puhtausastetta voidaan parantaa uudelleenkiteytyksellä tai sentrifugin avulla.
Yhdisteen valmistamiseen on kehitetty myös muita tapoja, kuten kloraalin hapetus vetyperoksidilla tai tetrakloorietyleenin hydrolyyttisellä hapetuksella.
Käyttö

Suurin yksittäinen trikloorietikkahapon käyttökohde on rikkaruohomyrkkynä käytettävän natriumtriklooriasetaatin valmistus. Lisäksi yhdistettä käytetään orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa, polymerisointikatalyyttinä, antiseptisenä aineena, kosmetiikassa syylien ja ryppyjen poistoon sekä biokemiassa proteiinien saostamiseen.
Aiheesta muualla

Trikloorietikkahapon kansainvälinen kemikaalikortti
HMS Triumph (1870)

| HMS Triumph |
| --- | --- |
 HMS Triumph

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  31. elokuuta 1868
Laskettu vesille:  27. syyskuuta 1870
Palveluskäyttöön:  8. huhtikuuta 1873
Poistui palveluskäytöstä:  nimetty 1903 HMS Tenedos 1910 HMS Indus IV 1914 HMS Algiers
Loppuvaihe:  romutettu 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 640 t
Pituus:  85 m
Leveys:  17 m
Syväys:  7,44 m
Koneteho:  4 890 ihp
Nopeus:  14,07 solmua
Miehistöä:  450
Aseistus
Aseistus:  10 × 9" 12 ton MLR -tykkiä 4 × 6" 64 naulan MLR -tykkiä 6 × 20 naulan tykkiä
HMS Triumph oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1870 vesillelaskettu Swiftsure-luokan ironclad-taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Jarrow'sta Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä ja sen köli laskettiin 31. elokuuta 1868. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1870 ja se valmistui 8. huhtikuuta 1873.