stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eredivisie (jääkiekko)
Alankomaiden mestarit

| Kausi | Mestari | Joukkueita |
| --- | --- | --- |
| 1945–1946 | H.H.IJ.C. Den Haag | 3 |
| 1946–1947 | T.IJ.S.C. Tilburg | 3 |
| 1947–1948 | H.H.IJ.C. Den Haag | 4 |
| 1948–1949 | ei pelattu |  |
| 1949–1950 | IJsvogels Amsterdam | 3 |
| 1950–1964 | ei pelattu |  |
| 1964–1965 | H.IJ.S. Hoky Den Haag | 5 |
| 1965–1966 | H.IJ.S. Hoky Den Haag | 5 |
| 1966–1967 | H.IJ.S. Hoky Den Haag | 5 |
| 1967–1968 | H.IJ.S. Hoky Den Haag | 5 |
| 1968–1969 | H.IJ.S. Hoky Den Haag | 3 |
| 1969–1970 | S.IJ. Den Bosch | 4 |
| 1970–1971 | Tilburg Trappers | 5 |
| 1971–1972 | Tilburg Trappers | 10 |
| 1972–1973 | Tilburg Trappers | 7 |
| 1973–1974 | Tilburg Trappers | 6 |
| 1974–1975 | Tilburg Trappers | 6 |
| 1975–1976 | Tilburg Trappers | 8 |
| 1976–1977 | Feenstra Verwarming Heerenveen | 7 |
| 1977–1978 | Feenstra Verwarming Heerenveen | 6 |
| 1978–1979 | Feenstra Flyers Heerenveen | 10 |
| 1979–1980 | Feenstra Flyers Heerenveen | 10 |
| 1980–1981 | Feenstra Flyers Heerenveen | 9 |
| 1981–1982 | Feenstra Flyers Heerenveen | 8 |
| 1982–1983 | Feenstra Flyers Heerenveen | 8 |
| 1983–1984 | Vissers Nijmegen | 8 |
| 1984–1985 | Deko Builders Amsterdam | 10 |
| 1985–1986 | Lada GIJS Groningen | 9 |
| 1986–1987 | IJ.H.C. Rotterdam Panda’s | 8 |
| 1987–1988 | Spitman Nijmegen | 8 |
| 1988–1989 | Gunco Panda’s Rotterdam | 8 |
| 1989–1990 | Gunco Panda’s Rotterdam | 8 |
| 1990–1991 | Peter Langhout Reizen Utrecht | 7 |
| 1991–1992 | Pro Badge Utrecht | 6 |
| 1992–1993 | Flame Guards Nijmegen | 7 |
| 1993–1994 | Couwenberg Trappers Tilburg | 10 |
| 1994–1995 | Couwenberg Trappers Tilburg | 7 |
| 1995–1996 | CVT Keuken Trappers Tilburg | 6 |
| 1996–1997 | Fulda Tigers Nijmegen | 8 |
| 1997–1998 | Van Heumen Tigers Nijmegen | 7 |
| 1998–1999 | Agio Huys Tigers Nijmegen | 6 |
| 1999–2000 | Agio Huys Tigers Nijmegen | 7 |
| 2000–2001 | Diamant Trappers Tilburg | 6 |
| 2001–2002 | Boretti Tigers Amsterdam | 5 |
| 2002–2003 | Boretti Tigers Amsterdam | 5 |
| 2003–2004 | Amsterdam Bulldogs | 4 |
| 2004–2005 | Amsterdam Bulldogs | 6 |
| 2005–2006 | Hatulek Emperors Nijmegen | 6 |
| 2006–2007 | Tilburg Trappers | 6 |
| 2007–2008 | Tilburg Trappers | 7 |
| 2008–2009 | HYS The Hague | 9 |
| 2009–2010 | Romijnders Devils Nijmegen |  |
| 2010–2011 | HYS The Hague |  |
| 2011–2012 | Ruijters Eaters Geleen |  |
| 2012–2013 | HYS The Hague |  |
| 2013–2014 | Tilburg Trappers |  |
| 2014–2015 | Tilburg Trappers |  |
2015–2016: 
2016–2017: 
2017–2018: 
2018–2019: 
2019–2020:
Aiheesta muualla

www.nijp.nl
Euroopan jääkiekon alemmat sarjatasot
| --- | --- |
Toinen sarjataso:  Alankomaat | Belgia | Bulgaria | Iso-Britannia | Italia | Itävalta | Norja | Puola | Ranska | Ruotsi | Saksa | Skotlanti | Slovakia | Suomi | Tanska | Sveitsi | Tšekki | Turkki | Valko-Venäjä | Venäjä
Kolmas sarjataso:  Alankomaat | Iso-Britannia | Itävalta | Norja | Ranska | Ruotsi | Saksa | Slovakia | Suomi | Sveitsi | Tšekki | Venäjä
Juniorisarjoja:  Itävalta | Ruotsi | Saksa | Slovakia | Suomi | Sveitsi | Tšekki | Venäjä
Eerik Tuurenpoika Bielke

Eerik Tuurenpoika Bielke (ruots. Erik Turesson Bielke, k. 1511) oli Viipurin käskynhaltija 1500-luvun alussa ja hoiti Ruotsin valtakunnan idänpolitiikkaa vaikeana unioniriitojen aikakautena.
Bielke oli syntynyt luultavasti 1460-luvulla, hänen vanhempansa olivat Tuure Tuurenpoika Bielke ja Birgitta Abrahamintytär Tjurhuvud (toisen tiedon mukaan Ingeborg Körning). Toisin kuin isänsä Bielke oli valtionhoitaja Sten Sture vanhemman kannattaja ja tanskalaisvastainen. Bielke toimi Sturen voutina Tukholman linnassa 1487–1490. Vuonna 1495 hänestä tuli Stegeborgin linnanvouti, mutta 1496 rutto iski linnaan ja suuri osa sen asukkaista kuoli.
Bielke lähetettiin 1499 Viipurin linnaan Viipurin läänin ja Olavinlinnanläänin käskynhaltijaksi, ja 1504 hänestä tuli koko Suomen käskynhaltija. Bielken onnistui turvata Suomen itäraja, mutta 1507 tanskalaiset valloittivat Kastelholman ja ryöstivät pahoin Turkua 1509. Sten Sturen seuraaja Svante Niilonpoika syyttikin häntä laiminlyönneistä. Bielkeä voi kuitenkin pitää yhtenä keskiajan huomattavimmista hallitusmiehistä Suomessa, joka muun muassa kannatti ajatusta ottaa virkamiehiksi suomea ymmärtäviä henkilöitä "enemmän kuin tähän saakka on tapahtunut."
Bielke oli naimisissa Gunilla Besen (s. noin 1475, k. 1552 tai 1553) kanssa. He saivat kolme lasta, Akseli Eerikinpoika Bielke, Anna Eerikintytär Bielke ja Karin Eerikintytär Bielke. Bielken vaiheita käsitellään myös Kaari Utrion kirjassa Viipurin kaunotar, jossa päähenkilön sisaresta tulee Bielken rakastajatar.
Aiheesta muualla

Svenskt biografiskt lexikon
Europasaurus

| Europasaurus |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys Europasauruksesta
 154 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Sauropodomorfit Sauropodomorpha
Osalahko::  Sauropodit Sauropoda
Heimo::  †Brachiosauridae
Suku::  Europasaurus
Laji::  holgeri
Kaksiosainen nimi
 Europasaurus holgeri  Mateus  et al. in Sander et al., 2006 
Katso myös
   Europasaurus Wikispeciesissä   Europasaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Europasaurus (nimen merkitys "eurooppalainen lisko") on Brachiosauridae-heimoon kuulunut, sukupuuttoon kuollut dinosaurussuku. Siihen luetaan yksi laji, Europasaurus holgeri. Laji oli noin 304 senttimetrin mittainen ja painoi noin 453–907 kilogrammaa. Europasaurus eli myöhäisellä jurakaudella ja hävisi noin 155–150 miljoonaa vuotta sitten. Se oli elintavoiltaan kasvinsyöjä. Europasauruksen fossiileja on löydetty Saksasta.
Esfenvaleraatti

Esfenvaleraatti
Esfenvaleraatti on synteettisiin pyretroideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään hyönteismyrkkyjen tehoaineena hyötykasvien tuholaisten kemiallisessa torjunnassa. Torjunta-aineen kaupallisena nimenä on Sumi Alpha.
Esfenvaleraatin kemiallinen kaava on C25H22ClNO3, moolimassa on 419,9  g/mol ja CAS-numero 66230-04-4. Esfenvaleraatti on rakenteeltaan värittömiä-valkoisia kiteitä, joiden sulamispiste on 59-60 °C ja leimahduspiste 256 °C sekä suhteellinen tiheys 1,2 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3). Yhdiste ei liukene veteen, mutta se on myrkyllistä vesieliöille. Esfenvaleraatti on palavaa ja se vapauttaa palaessaan ärsyttäviä tai myrkyllisiä kaasuja.
Aiheesta muualla

Inchem.org: Esfenvalerate (englanniksi)
PubChem: Esfenvalerate (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Esfenvalerate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Esfenvalerate (englanniksi)
ChemBlink: Esfenvalerate (englanniksi)
Egon Zimmermann

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Egon Zimmermann talviolympialaisissa 1968. |  Egon Zimmermann talviolympialaisissa 1968. |  Egon Zimmermann talviolympialaisissa 1968. |  |
Maa:   Itävalta
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | syöksylasku |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Chamonix 1962 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Chamonix 1962 | syöksylasku |  |
Egon Zimmermann (8. helmikuuta 1939 Lech, Vorarlberg, Itävalta, Natsi-Saksa – 23. elokuuta 2019) oli itävaltalainen alppihiihdon olympiavoittaja.
Zimmermann voitti syöksylaskun olympiakultaa Innsbruckissa 1964. Chamonix'n maailmanmestaruuskilpailuissa 1962 hän voitti kultaa suurpujottelussa ja sijoittui pronssille syöksylaskussa.
Alppihiihdon maailmancupiin Zimmermann osallistui kausilla 1966–1967 ja 1967–1968 saavuttamatta suurempaa menestystä.
Esfigménoksen luostari

| Esfigménoksen luostari Μονή Εσφιγμένου |
| --- | --- |
 Esfigménoksen luostari.
Sijainti:  Athos,  Kreikka
Koordinaatit:  40°21′10″N, 24°08′18″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustettu:  900–1000-luku
Asukkaita:  2
Tyylisuunta:  bysanttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Athosvuori 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Esfigménoksen luostari (kreik. Μονή Εσφιγμένου, Moní Esfigménou, myös Esfigmenoun luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Esfigménos on sijalla kahdeksantoista.
Esfigménoksen luostari on perustettu 900- tai 1000-luvulla paikalle, jossa on jäännöksiä sekä antiikin ajalta että paikalla aiemmin asuneista hermiiteistä. Se mainitaan ensimmäisen kerran nykyisellä nimellään vuonna 1045. Perimätieto kuitenkin pitää perustajana keisarinna Pulcheriaa 400-luvulla. Luostari on tuhoutunut merirosvojen hyökkäyksissä tai tulipaloissa ainakin vuosina 1047, 1491 ja 1534. Gregorios Palamas asui luostarissa 1300-luvulla. Luostari taantui 1600-luvulla ja sen toiminta elpyi 1800-luvun alussa. 1821–1832 luostari toimi turkkilaisten armeijan tukikohtana. Tämän jälkeen se perustettiin käytännössä uudelleen ja sen nykyiset suuret rakennukset rakennettiin.
Piirros Esfigménoksen luostarista vuodelta 1744.
Luostari on ollut vuodesta 1967 lähtien riidoissa ekumeenisen patriarkaatin kanssa tämän käynnistettyä ekumeenisen vuoropuhelun katolisen kirkon kanssa. Luostarin munkit syyttävät patriarkaattia ortodoksisuuden pettämisestä ja ovat ripustaneet luostariin mustia lippuja, joissa lukee ”Ortodoksisuus tai kuolema” (Ορθοδοξία η θάνατος, Orthodoxía i thánatos). Vuonna 2002 patriarkka Bartolomeos julisti luostarin munkkiveljestön skismaattiseksi ja määräsi heidät karkotettaviksi. Tämän myötä luostari on myös erotettu yhteydestä muihin Athoksen luostareihin eikä se ota osaa alueen hallinnosta vastaavan neuvoston kokouksiin. Luostarin veljestö on vastustanut karkotusta ja linnoittautunut luostariin. Veljestöä on yritetty pitkään häätää luostarista erilaisin päätöksin, katkaisemalla ruokahuolto sekä muun muassa poliisivoimin. Luostarilla on kuitenkin tukijoita sekä Athoksella että ulkomaita myöten.
Luostarin kapinoivaan veljestöön kuuluu noin 125 munkkia, mutta vuonna 2011 luostariin oli rekisteröity pysyvästi vain kaksi asukasta. Patriarkka on nimittänyt luostarille uuden veljestön, joka ei kuitenkaan ole saanut luostaria käyttöönsä.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan pohjoisosissa niemimaan itärannikolla. Luostarin nykyinen pääkirkko (katholikon) on rakennettu vuonna 1808. Kirkossa on suuri kupoli ja seitsemän pienempää kupolia. Luostarin kirjastossa on 372 käsikirjoitusta ja yli 8 000 painettua kirjaa. Luostarin hallussa on myös muun muassa Napoleonin teltta. Noin kahden kilometrin päässä luostarista sijaitsee Chilandárin luostari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esfigménoksen luostari Wikimedia Commonsissa
Esfigmenoun luostari. Ortodoksi.net.
Esfigménoksen luostari
Athos (Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio)
| --- | --- |
Luostarit:   Suuri lavra  Vatopédin luostari  Ivíronin luostari  Chilandárin luostari  Pyhän Dionysioksen luostari  Koutloumoúsin luostari  Pantokrátorin luostari  Xiropótamoksen luostari  Zográfoksen luostari  Docheiárioksen luostari  Karákalloksen luostari  Filótheoksen luostari  Simonópetran luostari  Pyhän Paavalin luostari  Stavronikítaksen luostari  Xenofónin luostari  Pyhittäjä Gregorioksen luostari  Esfigménoksen luostari  Pyhän Panteleimonin luostari  Konstamonítoksen luostari 
Skiitat:   Bogoroditsan skiitta  Johannes Kastajan skiitta  Johannes Kastajan skiitta (Ivíron)  Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta  Profeetta Elian skiitta  Pyhän Andreaan skiitta  Pyhän Annan skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta (Lákkos)  Pyhän Kolminaisuuden skiitta  Pyhän Panteleimonin skiitta  Uusi skiitta 
Kylät:   Dáfni  Karyés
Etrurian kuningaskunta

Etrurian kuningaskunta (ital. Regno di Etruria) oli kuningaskunta nykyisen Toscanan alueella 1801–1807. Se otti nimensä Etruriasta, vanhasta roomalaisesta nimityksestä etruskien maalle. Käytännössä Etrurian kuningaskunta oli Napoleonin vasallivaltio.
Etrurian kuningaskunta perustettiin Aranjuezin sopimuksella 21. maaliskuuta 1801 entisestä Toscanan suurherttuakunnasta. Kuningaskunnan hallitsijoiksi nousivat Parman Bourbonit, jotka olivat menettäneet maansa Ranskan valloitettua Parman herttuakunnan 1796. Ensimmäinen kuningas Louis I kuoli nuorena vuonna 1803, ja häntä seurasi Louis II.
Napoleon hajotti kuningaskunnan vuonna 1807. Sen alueista tehtiin kolme Ranskan departementtia. Entiselle kuninkaalle luvattiin kruunu perustettavasta Pohjois-Lusitanian kuningaskunnasta Portugalin alueella, mutta suunnitelma peruuntui Espanjan aloittaessa kapinan Napoleonia vastaan.
Napoleonin hävittyä sodan Toscanan suurherttuakunta perustettiin uudelleen. Kuningaskunta lakkasi olemasta Italian yhdistymisen aikana 1800-luvun alkupuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etrurian kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Ranskan vasallivaltiot vallankumoussotien (1792–1802) ja Napoleonin sotien (1803–1815) aikana
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ranskan vasallit | Balkanilla | Illyrian provinssit | Illyrian provinssit | Illyrian provinssit |  |
| Ranskan vasallit | Saksassa | Cisrhenia • Danzig • Mainz | Cisrhenia • Danzig • Mainz | Cisrhenia • Danzig • Mainz |  |
| Ranskan vasallit | Irlannissa | Connaught | Connaught | Connaught |  |
| Ranskan vasallit | Italiassa | Alba • Ancona • Bergamo • Bologna • Brescia • Cisalppinia • Cispadania • Crema • Etruria • Italia • Liguria • Parthenopaea • Pescara • Rooma • Subalppinia • Tiberina • Transpadania | Alba • Ancona • Bergamo • Bologna • Brescia • Cisalppinia • Cispadania • Crema • Etruria • Italia • Liguria • Parthenopaea • Pescara • Rooma • Subalppinia • Tiberina • Transpadania | Alba • Ancona • Bergamo • Bologna • Brescia • Cisalppinia • Cispadania • Crema • Etruria • Italia • Liguria • Parthenopaea • Pescara • Rooma • Subalppinia • Tiberina • Transpadania |  |
| Ranskan vasallit | Alankomaissa | Batavia • Bouillon | Batavia • Bouillon | Batavia • Bouillon |  |
| Ranskan vasallit | Sveitsissä | Helvetia • Lemania • Raurakia • Rhodania • Sveitsin konfederaatio | Helvetia • Lemania • Raurakia • Rhodania • Sveitsin konfederaatio | Helvetia • Lemania • Raurakia • Rhodania • Sveitsin konfederaatio |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Saksassa | Reinin liitto • Berg • Frankfurt • Leyen • Westfalen • Würzburg | Reinin liitto • Berg • Frankfurt • Leyen • Westfalen • Würzburg | Reinin liitto • Berg • Frankfurt • Leyen • Westfalen • Würzburg |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Italiassa | Etruria • Italia • Napoli | Etruria • Italia • Napoli | Etruria • Italia • Napoli |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Alankomaissa | Hollanti | Hollanti | Hollanti |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Puolassa | Varsova | Varsova | Varsova |  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kingdom of Etruria
Käännös suomeksi
Etuhampaat

Etuhampaiden sijainti purukalustossa.
Etuhampaat (lat. dens incisivus) ovat ihmisen hampaiston hampaita. Ne sijaitsevat kulmahampaiden edessä ja ovat koko hammasrivistön etummaisia. Ihmisen pysyvässä hampaistossa on kahdeksan etuhammasta, eli kaksi joka hammassektorilla.
Monilla kasvinsyöjillä ja kaikkiruokaisilla, kuten ihmisillä ja hevosilla, etuhampaat on tarkoitettu ruokapalojen irrottamiseen. Jyrsijöiden etuhampaat kasvavat niiden koko elämän ajan. Etuhampaiden lukumäärä nisäkkäillä ei ole vakio, sillä esimerkiksi norsuilla ja kissoilla on 12 etuhammasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etuhampaat Wikimedia Commonsissa
Ernesti Luoma

Ernesti Juho Konstantin Luoma, ent. Grönroos (29. syyskuuta 1856 Nurmijärvi – 30. kesäkuuta 1930 Hollola) oli suomalainen rovasti, kuurojen opettaja ja pitkäaikainen kuurojen koulun johtaja.
Henkilöhistoria

Luoman vanhemmat olivat värjäri Erik Johan Grönroos ja Maria Olivia Tavén ja puoliso vuodesta 1891 opettaja Helena Ingelius (k. 1924). Luoma tuli ylioppilaaksi 1879 ja suoritti teologisen erotutkinnon 1883, papiksi hänet vihittiin 1884. Hän toimi opettajana Käyrän kasvatuslaitoksessa 1881–1882, kirkkoherran apulaisena Huittisissa 1884–1890, Hauhon kappalaisena 1890–1894, apulaisjohtajana Hefata-kuuromykkäin koulussa Huittisissa ja Hauholla 1885–1894 ja sitten vuoteen 1926 eli yli 30 vuotta opettajana ja johtajana Jyväskylän kuuromykkäin koulussa, jossa myös hänen vaimonsa työskenteli opettajana. Luoma oli lisäksi kuuromykkäin matkapappi ja hänellä oli useita luottamustoimia, mukaan lukien Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenyys 1904–1907. Rovastin arvon Luoma sai vuonna 1919.
Julkaisuja

Lyhyt Raamatun historia kuuromykille, 1902 (2. painos 1909)
Ähky

Ähky on hevosen vatsaontelon kiputila, jonka syyt vaihtelevat mutta saattavat olla hevoselle hengenvaarallisia. Ähkyä tavataan myös karjalla. Ähkyn syy on usein suolistoperäinen, mutta myös muut sairaudet voivat aiheuttaa vatsakipua. Ähky voi olla seurausta muun muassa liikunnan määrän tai ruokinnan muutoksista, sisäloisista tai pilaantuneesta rehusta. Hevonen tarvitsee luonnostaan runsaasti liikuntaa, joten pitkät kuljetukset tai runsas tallissa seisominen (esimerkiksi loukkaantumisen takia) voivat lisätä ähkyn vaaraa.
Joillakin hevosilla on tavallista vahvempi taipumus sairastua ähkyyn. Ähkyn vaaraa voi kuitenkin huomattavasti vähentää ruokkimalla hevosta säännöllisesti ja sopivasti hyvälaatuisella rehulla, järjestämällä sille riittävästi puhdasta juomavettä sekä huolehtimalla säännöllisestä liikunnasta, mahdollisimman runsaasta ulkona oleskelusta ja asianmukaisista sisäloishäädöistä.
Oireita

Vatsakivuista kärsivä hevonen on levoton ja saattaa purra tai potkia kylkiään ja kuopia maata. Se voi yrittää helpottaa oloaan menemällä makuulle ja piehtaroimalla. Hevonen tulisi kuitenkin pyrkiä pitämään seisaallaan, koska piehtarointi saattaa pahentaa suolistoon mahdollisesti syntynyttä asentovirhettä. Ähkyisen hevosen syke ja hengitystiheys nousevat. Hevonen saattaa lisäksi hikoilla voimakkaasti. Varsinkin kaasuähkyssä kipuoireet ovat selvät.
Ähkytyyppejä > Kaasuähky

Kaasuähky on ähkyn yleisin tyyppi. Se voi johtua esimerkiksi voimakkaasta väkirehuruokinnasta tai äkillisistä ruokinnan muutoksista, jotka aiheuttavat virheellistä mikrobikäymistä suolistossa. Käymisreaktioista syntyy runsaasti kaasua, joka aiheuttaa suolen laajenemisen ja suolenseinämän venymisen. Kun ähky etenee, suolen liikkeet lakkaavat, suolistoäänet häviävät ja hevosen kyljet turpoavat. Kaasuähkyn voi saada myös jäistä ruohoa syönyt hevonen.
Ähkytyyppejä > Kouristusähky

Kouristusähkyssä hevosen suoliston seinämät supistuvat tavallista voimakkaammin, mikä saattaa aiheuttaa hevoselle ankaraakin kipua. Hevonen voi saada kouristusähkyn muun muassa juotuaan kylmää vettä ollessaan kuumissaan. Tähän ähkytyyppiin auttavat yleensä kipulääkkeet ja lihaskouristuksia laukaiseva lääkitys.
Ähkytyyppejä > Ummetusähky

Ummetusähky voi johtua muun muassa riittämättömästä juomisesta, vähäisestä liikunnasta, sisäloisista, rehujen homemyrkyistä, huonosti pureskellusta rehusta tai hiekan syömisestä. Rehumassa tai hiekka muodostaa suoleen tukoksen, ja koska hevonen ei rakenteellisista syistä pysty oksentamaan, vaarana on mahalaukun repeäminen suoliston paineen kasvaessa. Ummetusähky vaatii yleensä useita hoitokertoja.
Ähkytyyppejä > Suoliston asentovirheet

Hevosen suolisto on rakenteeltaan sellainen, että suolenkiertymiä syntyy helposti. Suoliston asentovirheet ovatkin yleisin syy hevosen äkilliseen kuolemaan. Kiertyneen suolen verenkierto estyy, ja hoitamattomana tila johtaa suolen kuolioon. Suoli voi myös revetä, tai hevonen voi kuolla ähkyn aiheuttamaan šokkiin.
Hoito

Ensiapuna rehut otetaan pois hevosen saatavilta ja hevonen pidetään lämpimänä esimerkiksi loimen avulla. Rauhallinen kävelytys helpottaa usein hevosen oloa. Eläinlääkärin tulisi suorittaa ähkyhevoselle rektaalitutkimus. Hevosen vatsaontelosta on kuitenkin tunnusteltavissa vain noin kolmannes, joten varmaa diagnoosia rektaalitutkimuksella ei aina saada. Eläinlääkäri voi letkuttaa suolistoon parafiiniöljyä ja vettä. Tällä tavoin suolen tukkinut rehumassa pehmenee ja lähtee liikkeelle. Lisäksi hevoselle voidaan antaa nestetiputusta, kipulääkettä sekä B-vitamiiniliuosta.
Hoito > Ähkyleikkaukset

Jos suolistossa on asentovirhe, leikkaus on hevosen hengen pelastamiseksi usein välttämätön. Leikkauksessa asentovirhe korjataan ja mahdollisesti kuolioitunut suolen osa poistetaan. Leikkauksen onnistumismahdollisuudet ovat sitä paremmat, mitä paremmassa kunnossa hevonen on leikkauksen alkaessa. Kaikissa tapauksissa hevosta ei voida pelastaa. Leikkauksen jälkeen hevonen tarvitsee yleensä tehohoitoa useita päiviä. Iäkkäälle, jo valmiiksi huonokuntoiselle tai jo aiemmin ähkyleikkaukseen joutuneelle hevoselle leikkaus ja siitä toipuminen saatetaan katsoa liian rankaksi, jolloin hevonen katsotaan parhaaksi mieluummin lopettaa.
Ephemeral

| Ephemeral Insomnium |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 19. syyskuuta 2013
 Formaatti: digitaalinen
 Tyylilaji: melodinen death metal post-rock
 Kesto: 11.42
 Levy-yhtiö: Century Media
Insomniumin muut julkaisut
| One for Sorrow 2011 | Ephemeral 2013 | Shadows of the Dying Sun 2014 |
Ephemeral on Insomniumin EP-levy, joka julkaistiin 19. syyskuuta 2013. Nimikappale Ephemeral julkaistiin myöhemmin Shadows of the Dying Sun -albumilla.
Kappaleet

Ephemeral – 3.51
The Emergence – 1.46 (instrumentaali)
The Swarm – 2.54 (instrumentaali)
The Descent – 3.11 (instrumentaali)
Kokoonpano

Markus Hirvonen ‎– rummut
Ville Friman ‎– kitara, laulu
Niilo Sevänen ‎– laulu, bassokitara
Markus Vanhala ‎– kitara
Arvostelut

Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Ephemeral Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ephemeral Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Insomnium
| --- | --- |
Studioalbumit:   In the Halls of Awaiting  Since the Day It All Came Down  Above the Weeping World  Across the Dark  One for Sorrow  Shadows of the Dying Sun  Winter’s Gate  Heart Like a Grave  Anno 1696 
EP:t:   Where the Last Wave Broke  Ephemeral  Argent Moon  Songs Of The Dusk 
Kokoelmat:  The Candlelight Years
Etelämarquesasin kieli

| Etelämarquesas |
| --- | --- |
Oma nimi:  ʻEo ʻenata
Tiedot
Alue:   Ranskan Polynesia
Puhujia:  2100
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet oseanialaiset kielet polynesialaiset kielet marquesaskielet
ISO 639-3:  mqm
 Ohje 
Etelämarquesas (omakielinen nimi: ʻEo ʻenata) on eteläisillä Marquesassaarilla, Ranskan Polynesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 2100 ihmistä (1981). Etelämarquesasin murteita ovat hivaoa, tahuta ja fatuhiva. Etelämarquesasia pidetään useimmiten eri kielenä kuin pohjoisilla Marquesasaarilla puhuttava pohjoismarquesas.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on vain osittain käännetty etelämarquesasiksi.
Monet etelämarquesasin puhujat puhuvat myös ranskaa tai tahitia. Tahitin kielen vaikutus etelämarquesasin kieleen (ns. tahitisaatio) on kuitenkin vähäistä verrattuna muihin Ranskan Polynesian kieliin. Etelämarquesasia opetetaan paikallisissa kouluissa ala-astetasolla ja etelämarquesaksi lähetetään myös jonkin verran radio-ohjelmia.
Fonologia > Konsonantit

|  | Labiaali | Alveolaari | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m | n |  | ŋ |
| Klusiili | p | t | k | ʔ |
| Frikatiivi | f | v | s | x | h |
| Tremulantti |  | r |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto

Lukusanat 1–10 etelämarquesaksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| te tahi | e úa | e to‘u | e fa | e ‘ima | e ono | e fitu | e va‘u | e iva | ‘onohu‘u |