stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Burnout (videopeli)

| Burnout |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Criterion Games
Julkaisija:  Acclaim
Pelisarja:  Burnout
Pelimoottori:  RenderWare
Julkaistu:  PlayStation 2NA 1. marraskuuta 2001EU 16. marraskuuta 2001 GameCubeNA 29. huhtikuuta 2002EU 3. toukokuuta 2002 XboxNA 30. huhtikuuta 2002EU 5. toukokuuta 2002
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ELSPA: 11+ ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo OFLC: M
Alusta:  PlayStation 2, Nintendo GameCube, Xbox
Jakelumuoto:  DVD, optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Burnout on Criterion Gamesin kehittämä ja Acclaimin julkaisema ajopeli. Burnout-pelisarjan ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2001 PlayStation 2:lle sekä seuraavana vuonna Nintendo GameCubelle ja Xboxille.
Burnoutiin sisältyy melko pieni määrä autoja. Kokoelmaan kuuluu muun muassa lava-auto, Sedan ja pieni c-segmentin auto. Pelin radat perustuvat oikean maailman paikkoihin. Kolme radoista sijoittuu Yhdysvaltoihin (Route 66, New York ja Napan piirikunta), yksi Ranskaan (Pariisi) ja yksi Espanjaan (Aurinkorannikko).
Aiheesta muualla

Burnout MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
Burnout
Burnout 2: Point of Impact
Burnout 3: Takedown
Burnout Revenge
Burnout Legends
Burnout Dominator
Burnout Paradise
Burnout Legends

| Burnout Legends |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Criterion Games   Visual Impact (Nintendo DS)
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  Burnout
Pelimoottori:  RenderWare
Julkaistu:  PlayStation Portable NA 13. syyskuuta 2005EU 16. syyskuuta 2005Nintendo DS NA 29. marraskuuta 2005EU 9. joulukuuta 2005
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  PEGI 3 
Alusta:  PlayStation Portable Nintendo DS
Jakelumuoto:  Universal Media Disc Nintendo DS Game Card
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Burnout Legends on Criterion Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 2005 julkaisema ajopeli. Legends on Burnout-pelisarjan viides osa, ja pelisarjan neljännen osan Burnout Revengen PlayStation Portable -versio. Peli on samalla pelisarjan ensimmäinen peli PlayStation Portablelle. Peliä seurasi Burnout Dominator vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Burnout: Legends MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
Burnout
Burnout 2: Point of Impact
Burnout 3: Takedown
Burnout Revenge
Burnout Legends
Burnout Dominator
Burnout Paradise
Saajoki

| Saajoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä (Korpilahti)
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saajoen valuma−alue (14.27)
Pinta-ala:  129,49 km²  
Järvisyys:  6,46 %
Pääuoman pituus:  22 km 
Pääuoman osuudet:  Saajoki ←Saarijärvi ←Kattilaoja ←Auvastenjoki ←Suojärvi ←Hoikanoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Yläkoski, Saarijärvi 
 :  61.98773°N, 25.36835°E
Laskupaikka:  Saalahti, Päijänne 
 :  61.94979°N, 25.41674°E
Läpivirtausjärvet:  Koskenlampi
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  117,4 m
Laskukorkeus:  78,3 m
Korkeusero:  39,1 m
Pituus:  7,7 km
Kaltevuus:  5,1 m/km
Muuta
Saajoki on Keski-Suomessa Jyväskylässä Korpilahdella virtaava kahdeksan kilometriä pitkä joki, joka muodostaa noin 22 kilometriä pitkästä pääuomasta sen alajuoksun osuuden.
Joen kulku

Joki alkaa Saarijärven kaakkoispäässä sijaitsevasta 1,4 kilometriä pitkästä Kylmälänlahdesta. Joen pääsuunta on koko matkan kohti kaakkoa. Se alittaa alussa Saakoskelta Yläkosken kautta kulkevan kylätien. Noin 1,3 kilometrin jälkeen joki alittaa Orivesi–Jyväskylä-rautatien. Kylätie seuraa jokea pienen matkan päässä, kun joki tekee edestakaisia mutkia. Maasto alkaa laskea, jolloin jokeen muodostuu kilometrin pituinen Saakosken koskijakso (Yläkoski ja Alakoski). Joki putoaa koskijaksolla noin 30 metriä alemmaksi, joten etenkin keväisin kuuluu kylällä kova koskenpauhu. Joen rantaan on rakennettu laavu Saakosken kylätien risteykseen koskien alajuoksulle. Kosket loppuvat vasta valtatien 9 sillalla.  Valtatien jälkeen joki alkaa mutkitella, ja se virtaa Palovuoren ja Haukivuoren välistä laajalle peltoaukealle. Täällä joki laskee lyhyen kosken jälkeen Koskenlampeen, josta alkaa joensuun suistomainen vesialue. Suistoalue aukeaa kilometrin jälkeen Saalahden pohjukkaan. Saalahti jää Saaniemen suojaan ja vesi poistuu sieltä Isosalmen kautta Juokslahteen, joka on Vanhanselän lahti.
Luontoarvoja

Saajoki on hyvä taimenjoki, sillä erityisesti pitkässä Saakoskessa on kutupaikkoja runsaasti ja esimerkiksi vuoden 2022 kalanpoikasseurannassa kalanpoikasia tavattiin paljon. Kun jokea käytettiin tutkimuksessa vertaisjokena, otettiin Saakoskesta vesinäytteitä. Niiden vedenlaatua tutkittiin ja tulokseksi saatiin seuraavia keskiarvoja: kokonaisfosforipitoisuus oli 24 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l), kokonaistyppipitoisuus oli 609 μg/l, vedenväri 120 mg Pt/l, happipitoisuus 87 %, happamuustaso pH 6,3 ja keskivirtaama 0,1 kuutiometriä sekunnissa. Sähkökalastuksessa Saakoskesta on havaittu ahventa, särkeä, haukea, kivisimppua ja madetta.
Historiaa

Saajoen suu on kiinnostanut ihmisiä jo kivikaudella, koska aivan alimmaisen kosken läheltä on löydetty alkeellinen kivikirves. Aarian talon luota on puolestaan löytynyt reikäkivi ja kvartsi-iskoksia. Kumpaakaan löytöpaikkaa ei ole tarkemmin tutkittu.
Saakosken kummassakin suuressa kylässä, Juokslahdella ja Ruotsulassa, on ollut asutusta maakirjan mukaan vuonna 1539. Jokea on käytetty vesivoimana vesimyllyjen pyörittämiseen. Kun Saajoessa aloitettiin 1800-luvun loppupuolella tukinuitto, tarvittiin työvoimaksi kaikki liikkeelle saadut miehet ja naiset, omasta kylästä ja vähän kauempaakin. Uittotoiminta loppui Saajoella vuonna 1952.
Saajoen valuma-alue

Saajoki sijaitsee Kymijoen vesistössä (14) Suur-Päijänteen alueella (14.2) ja muodostaa siinä oman Saajoen valuma-alueensa. Sen pinta-ala on 129 neliökilometriä ja sen järvisyys on 6,5 %. Valuma-alue sijaitsee Keski-Suomessa Jämsän ja Jyväskylän alueilla. Saajoki on valuma-alueensa laskujoki Päijänteeseen. Valuma-alueen pääuomaan voidaan lukea Saarijärven lisäksi Kattilaoja ja Auvaistenjoki.
Huomioita

↑  Pääuoman ja sen pituuden määrittäminen on selostettu artikkelin Saajoen valuma-alue kappaleessa Pääoman kulun ja pituuden määritys.
Aiheesta muualla

Saakoski, kyläyhdistyksen verkkosivut
Saajoen kunnostussuunnitelma valmis, Perhokalastajien keskustelusivut, 2009
(14.2)
Viktor Schreckengost

Viktor Schreckengost vastaanottamassa National Medal of Arts:a 2006.
Viktor Schreckengost (26. kesäkuuta 1906 Sebring, Ohio – 26. tammikuuta 2008) oli yhdysvaltalainen taiteilija ja merkittävä huonekalusuunnittelija. Hänelle myönnettiin National Medal of Arts vuonna 2006.
Rutajoki (Joutsa)

| Rutajoki |
| --- | --- |
 Rutajoen koskiosuutta
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rutajoen valuma−alue (14.236)
Pinta-ala:  180,31 km²  
Järvisyys:  14,61 % 
Pääuoman pituus:  26,6 km 
Pääuoman osuudet:  Rutajoki ←Rutajärvi ←Sorsanselkä–Keskinenvesi ←Joutsjoki ←Pyydysoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Rutajärvi 
 :  61.97615°N, 26.04028°E
Laskupaikka:  Rutalahti, Päijänne 
 :  61.99284°N, 25.96348°E
Läpivirtausjärvet:  Matkus
Esteet:  kaksi patoa
Taajamat:  Rutalahti
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  123,1 m  
Laskukorkeus:  78,3 m  
Korkeusero:  44,8 m
Pituus:  6,6 km  
Kaltevuus:  6,79 m/km
Keskivirtaama:  1,9 m³/s  
Muuta
Rutajoki on Keski-Suomessa Joutsassa virtaava seitsemän kilometriä pitkä joki, joka muodostaa 27 kilometriä pitkästä pääuomasta alajuoksun osuuden. Joen alkuosuus kulkee Rutapohjan kanavassa.
Joen kulku

Joki alkaa kanavana Rutajärven pohjoispäästä sen länsirannasta. Kanavan alussa on pato, joka säännöstelee järveä. Padon jälkeen joki virtaa vuolaasti ja laskee alapuoliseen patolampeen. Kanavassa joki putoaa korkeintaan kolme metriä, sillä lammen pato sijaitsee kartassa 120 metrin korkeuskäyrällä. Patolammen alapuolella on joessa seuraava lyhyt koski (Korvenkoski?), jonka jälkeen joki virtaa luontaisen oloisena Rimminlampeen, jonne on padolta noin 1,4 kilometriä matkaa ja jossa joelle kertyy pudotusta 3,8 metriä. Rimminlampi ja Matkus (23 ha) ovat yhteydessä toisiinsa, ja niiden vedenpinnat ovat samalla korkeudella. Matkus laskee edelleen Matkuksenkoskena kohti luodetta. Koskella on pituutta 280 metriä pitkä ja pudotusta 6,9 metriä. Se alapuolella on vielä Kissakoski (150 metriä pitkä ja 3,0 metriä pudotusta), Porraskoski (160 metriä ja 1,5 metriä) ja Lohikoski (50 metriä ja 2,0 metriä). Joki laskee lopuksi 3,1 kilometrin jälkeen Päijänteen Rutalahteen. Alajuoksulla sijaitsevat vielä Tammenmylly (pudotusta 3,0 metriä) ja Tamppikoski. Alajuoksu on koskien takia varsin kaltevaa (12,2 m/km). Jokea seuraa patikkapolkuja, ja joenvarsi on luontomatkailijoiden suosiossa. Joen rantametsät ovatkin suojeltuja. Joen ylittää yksityinen ajotie ja kylällä yhdystie 6134.
Koskijaksoilla on kivisiä koskia.
Yläjuoksulla joki virtaa rauhallisesti rehevien luhtarantojen välissä.
Joen vesi on humuspitoista ja siksi ruskeaa.
Historiaa

Rutajärven järvenlaskuun liittyen kaivettiin vuosina 1850–1853 Rutajoen uomalle oikaisukanava, joka oli 386 metriä pitkä. Sen avulla laskettiin Rutajärven pintaa ensin kaksi metriä ja myöhemmin vuosina 1890–1894 vielä 1,5 metriä lisää. Joen vanha uoma näyttäisi tulevan patolampeen etelästäpäin pienenä ojana, ja uusi kanava on kartasta mitattuna yli 400 metriä pitkä . Viimeisen järvenlaskun yhteydessä myös Rutajokea perattiin puutavaran uiton helpottamiseksi ja jyrkät kosket ohitettiin erilaisilla uittorakenteilla. Puutavaran uittotoiminta loppui Rutajoella 1950-luvulla.
Luontoarvoja ja Natura-alue

Rutajoki on koko Päijänteen kannalta tärkeä taimenen kutujoki. Sen yläjuoksulla olevat säännöstelypato ja voimalapato estävät kuitenkin vaelluskalojen nousun järviin ja niihin laskeviin puroihin. Uiton vuoksi perattuja koskia ei ole vielä kaikkia kunnostettu.
Rutajoki ja sen rantametsät sisältyvät lähes kokonaisuudessaan Natura 2000 -ohjelmassa mukana olevaan Haapasuo–Syysniemi–Rutajärvi–Kivijärvi-suojelualueeseen (5 063,8 hehtaaria, FI0900074). Natura-alueeseen sisältyy pääosa Leivonmäen kansallispuistosta (2 631 hehtaaria), Rutajärvi pois lukien muutama saari ja lukuinen joukko pienempiä järviä saarineen, 145 hehtaaria yksityisiä luonnonsuojelualueita ja alueita Haapasuolta ja Rutajoen ympäristöstä. Natura-alueen ulkopuolelle on rajattu pois 361 hehtaaria valtion entisiä talousmetsäalueita. Natura-alue on samalla sekä SPA- että SCI-alue.
Opastus kylältä.
Koskikaran kierroksen pitkoispuita.
Kierroksen rakennetut polut.
Joki ylitetään kävelysiltaa pitkin.
Rutalahden katos.
Rutajoen lähialue

Rutajoki sijaitsee Kymijoen vesistössä (14) Suur-Päijänteen alueella (14.2) ja muodostaa siinä oman Rutajoen valuma-alueensa. Sen pinta-ala on 180 neliökilometriä ja sen järvisyys on 15 %. Valuma-alue sijaitsee Keski-Suomessa pääasiassa Joutsan alueella, mutta sen reuna-alueet ulottuvat Toivakkaan ja Jyväskylän Korpilahden alueille. Rutajoki on valuma-alueensa laskujoki Päijänteeseen. Valuma-alueen pääuomaan voidaan lukea Rutajärvi, Sorsanselkä–Keskinenvesi, Joutsjoki ja Pyydysoja.
Rutajoen valuma-alueen joet ja purot ovat alajuoksulla suhteellisen pieniä, sillä valuma-alue on alajuoksulla kapea. Alin laskuoja on Valkeisella (9 ha), joka sijaitsee aivan Rutalhden rannan tuntumassa. Hiilenpuro laskee kylän läpi Rutakosken ja Kissakosken väliin. Sen valuma-alueella sijaitsevat Iso Sailampi (2 ha), Kapea Sailampi (1 ha), Pieni Sailampi, Sammakkolampi, Susilampi, Hiilenjärvi (18 ha), Pyöreä Kuorejärvi (3 ha) ja Kaita Kuorejärvi. Juoksenuksen ojan valuma-alueella sijaitsevat Valkeajärvi (12 ha), Kolmisoppinen (2 ha), Iso Kuorejärvi (15 ha) ja Valkea Kuorejärvi (3 ha). Vielä on Kotasenlamminoja, joka valuma-alueella on Kotasenlampi (6 ha) ja pieni lammikko.
Huomioita

↑  Pääuoman ja sen pituuden määrittäminen on selostettu kappaleessa Pääuoma.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rutajoki Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koskikaran kierros Wikimedia Commonsissa
Rutalahden kylän sivut: Rutajoen historiaa
(14.2)
Virttaa

| Virttaa |
| --- | --- |
 Virttaan kirkon ja koulun vaiheilta.
 Virttaa
 Koordinaatit: 60°56.5′N, 22°40.5′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Varsinais-Suomi
Kunta:  Loimaa
Entinen kunta:  Alastaro
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1,68 km²
Väkiluku (2021):  227
 – Väestötiheys:  135,1 as./km²
Postinumero:  32560
 
 Virttaan seudun kyläyhdistys 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virttaa on kylä ja taajama Loimaan kaupungin Alastarolla, Varsinais-Suomessa. Taajamassa on 227 (2021) ja postinumeroalueella 436 asukasta (2023). Virttaa rajautuu lännessä Pöytyään, pohjoisessa Säkylään ja Huittisiin sekä etelässä Oripäähän.
Vuonna 2017 Virttaa valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Historia

Historiallisesti Virttaa eli Virtsanoja kuului vuoteen 1869 Loimaan pitäjään, jolloin se liittyi pitäjästä itsenäistyneeseen Alastaroon. Vuonna 2009 Alastaro liittyi Loimaan kaupunkiin.
Virttaan kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1877. Koulun nykyinen tontti saatiin lahjoituksena kirkon vierestä, ja opetus alkoi siellä 1883. Ensimmäisenä syksynä Virttaan koulussa opiskeli 7 tyttöä ja 9 poikaa. Opetustilat uusittiin vuosina 1950 ja 1960. Koulu lakkautettiin vuonna 2021, ja nykyisin virttaalaiset käyvät koulussa Alastarolla ja Oripäässä. Myös Virttaan Niittykylässä on toiminut vuosina 1947–64 kansakoulu.
Kirjasto Virttaalle perustettiin vuonna 1862, ja se siirtyi Alastaron kunnan alaisuuteen 1927. Kirjaston toiminta päättyi Loimaan kaupungin päätöksellä 2014.
Talvi- ja jatkosodassa kaatui 18 virttaalaista. Vuonna 1951 paljastettu sankarihaudan muistomerkki Nukkuva sotilas on Ilmari Wirkkalan suunnittelema.
Historia > Kirkko

Virttaan saarnahuonekunta perustettiin virallisesti vuonna 1809, mutta kylässä tiedetään olleen saarnahuone jo vuonna 1740. Nykyinen Virttaan kirkko valmistui vuonna 1845, ja sen on suunnitellut rakennusmestari Carl Vettervik. Se rakennettiin kyläläisten toimesta pääasiassa talkootyönä. Kristusta ristillä esittävän alttaritaulun on maalannut Jonas Bergman, ja se on ollut aiemmin Loimaan kirkossa, joka siirrettiin Alastarolle vuosina 1840–41 sen jäätyä tarpeettomaksi Kanta-Loimaan kirkon valmistuttua. Vuonna 1782 rakennettu saarnastuoli on niin ikään peräisin Loimaalta, ja sen väitetään olevan Kustaa III:n lahjoittama. Virttaan kirkon omistanut, vuonna 1957 perustettu kirkkoyhdistys lakkautettiin 2012 ja nykyään kirkko kuuluu Loimaan seurakunnan omistukseen.
Kirkkoa ympäröivä hautausmaa on perustettu vuonna 1827, ja sitä laajennettiin 1940. Ruumishuoneen seinältä löydetyn kaiverruksen mukaan hautausmaan maa-alue on Tuomo (Thomas) Tuomonpoika Tuomolan lahjoittama. Kaiverrus valettiin pronssiin ja kiinnitettiin kirkon vieressä olevaan kiveen 1959 arkkipiispa Ilmari Salomiehen suorittaman tarkastuksen yhteydessä.
Maantiede

Maisemaa kylän ympäristössä hallitsee Virttaankangas, jonka tasainen harjumaasto on muodostanut hyvät edellytykset sekä varalaskupaikkaa että moottorirataa varten. Samoin se on mahdollistanut Turun seudun tekopohjavesihankkeen alueella. Virttaankankaalla kulkee usean kunnan alueelle ulottuva, ulkoiluun tarkoitettu harjureitti.
Nähtävyydet

Harjureitti on vuonna 1998 avattu lähes 30 kilometrin pituinen ulkoilureitti, joka kulkee Loimaan, Oripään, Säkylän ja Huittisten alueella. Virttaankankaan ympäristössä kulkevan reitistön kohteita ovat muun muassa Myllylähde, Kankaanjärvi sekä lukuisat taukopaikat. Virttaan kyläkeskuksesta pohjoiseen sijaitsevat Alastaron moottorirata sekä Alastaro Golf. Eräänlaisena nähtävyytenä voidaan pitää myös kylässä vuosikymmenien ajan toiminutta kyläkauppaa.
Liikenne

Virttaa sijaitsee kantatien 41 varressa, jonka läheisyydessä kylän alueella sijaitsee ilmavoimien käyttämä lentokoneiden varalaskupaikka, ja kylän pohjoispuolelta kulkee myös seututie 213 Loimaalta Säkylään. Kylää halkoo Virttaanraitti eli paikallistie 12577.
Matkaa entiseen kuntakeskukseen Alastarolle on 12 kilometriä ja Loimaalle 26 kilometriä.
Aiheesta muualla

Virttaan seudun kyläyhdistyksen sivu
Virttaan kirkko vuonna 2011.
Kankaanjärvi.
Virttaan varalaskupaikka vuonna 2011.
Jesús Navas
Saavutukset

UEFA Cup: 2006 ja 2007
Eurooppa-liiga 2020 ja 2023
UEFA Super Cup: 2006
Copa del Rey (Espanjan cup): 2007 ja 2010
Supercopa de España (Espanjan supercup): 2007
Valioliiga: 2014
Englannin liigacup: 2014 ja 2016
Maailmanmestaruus: 2010
Euroopan-mestaruus: 2012
kansojen liiga: 2023
Aiheesta muualla

Jesús Navasin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Marchena |
5 Puyol |
6 Iniesta |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Capdevila |
12 Valdés |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Arbeloa |
18 Pedro |
19 Llorente |
20 Martínez |
21 Silva |
22 Navas |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Juanfran |
6 Iniesta |
7 Pedro |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Negredo |
12 Valdés |
13 Mata |
14 Alonso |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Arbeloa |
18 Alba |
19 Llorente |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Navas |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Casillas |
2 Albiol |
3 Piqué |
4 Martínez |
5 Azpilicueta |
6 Iniesta |
7 Villa |
8 Xavi |
9 Torres |
10 Fàbregas |
11 Pedro |
12 Valdés |
13 Mata |
14 Soldado |
15 Ramos |
16 Busquets |
17 Arbeloa |
18 Alba |
19 Monreal |
20 Cazorla |
21 Silva |
22 Navas |
23 Reina |
Valmentaja Del Bosque
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Raya |
2 Carvajal |
3 Le Normand |
4 Nacho |
5 Vivian |
6 Merino |
7 Morata |
8 Fabián |
9 Joselu |
10 Olmo |
11 Torres |
12 Grimaldo |
13 Remiro |
14 Laporte |
15 Baena |
16 Rodri |
17 Williams |
18 Zubimendi |
19 Yamal |
20 Pedri |
21 Oyarzabal |
22 Navas |
23 Simón |
24 Cucurella |
25 Fermín |
26 Ayoze |
Valmentaja de la Fuente
Osakunta

Osakunnat ovat yliopistossa toimivia poikkitieteellisiä opiskelijayhdistyksiä, jotka keräävät jäsenensä perinteisesti näiden syntymäpaikan mukaan. Lakisääteisiä osakuntia on Ruotsissa Lundin sekä Uppsalan yliopistoissa ja Suomessa Helsingin yliopistossa sekä Aalto-yliopistossa.
Suomen osakunnat

Osakunnat ovat ensimmäisiä opiskelijajärjestöjä Suomessa. Osakunnat ovat julkisoikeudellisia yhdistyksiä, joista säädetään yliopistolaissa. Lain mukaan osakuntien tarkoituksena on tukea ja kehittää jäsentensä henkisiä harrastuksia sekä edistää näiden sosiaalisia olojaan. Osakunnat ovat poikkitieteellisiä, ja vaikka alun perin niiden jäseniä yhdistävät siteet samalle maantieteelliselle alueelle, voi niihin liittyä kotipaikkakunnasta riippumatta. Nykyään liittyminen osakuntaan on vapaaehtoista.
Alkuperäisinä Turun Akatemiaan 1643 perustettujen osakuntien perillisinä Helsingin yliopistossa on osakuntia, jotka vastaavat määrättyjä maan alueita. Sama alue voi kuitenkin olla kahden tai useamman osakunnan yhteisenä osakunta-alueena, kanta-alueena. Opiskelija voi kuulua vain yhteen Helsingin yliopiston osakuntaan. Lisäksi Aalto-yliopistossa on 1872 perustettu ruotsinkielinen osakunta, Teknologföreningen.
Muiden Suomen yliopistojen piirissä toimivat, osakunta-nimiset järjestöt keräävät nekin jäseniään pääosin kotipaikan perusteella. Nämä osakunnat ovat myöhempää perua eikä niitä ole määritelty yliopistolaissa, vaan ne ovat yksityisoikeudellisia, rekisteröityjä yhdistyksiä (ry), joita säätelee yhdistyslaki. Esimerkiksi Turun yliopistossa on neljä 1920-luvulla perustettua osakuntaa.
Suomessa on tällä hetkellä kaikkiaan 16 (lakisääteistä) osakuntaa, joista 15 (11 suomen- ja neljä ruotsinkielistä) toimii Helsingin yliopistossa ja yksi ruotsinkielinen, Teknologföreningen, Aalto-yliopistossa. Näiden osakuntien asema on määritelty yliopistolaissa (24.7.2009/558)  (aiemmin yliopistolaissa (27.6.1997/645) sekä ylioppilaskunta-asetuksessa (6.2.1998/116).).
Akateemisessa järjestyksessä Helsingin yliopiston nykyiset osakunnat ovat:
Nylands Nation (NN)
Eteläsuomalainen osakunta (ESO)
Savolainen osakunta (SavO)
Karjalainen Osakunta (KO)
Hämäläis-Osakunta (HO)
Keskisuomalainen Osakunta (KSO)
Kymenlaakson Osakunta (KyO)
Åbo Nation (ÅN)
Varsinaissuomalainen osakunta (VSO)
Satakuntalainen Osakunta (SatO)
Wiipurilainen Osakunta (WiO)
Östra Finlands Nation (ÖFN)
Etelä-Pohjalainen Osakunta (EPO)
Vasa nation (VN)
Pohjois-Pohjalainen Osakunta (PPO)
Edellisten lisäksi Teknologföreningen vastaa Aalto-yliopiston osakuntaa.
Suomen osakunnat > Suomen osakuntien historiaa

Osakunnat instituutiona perustettiin Suomeen Turun Akatemiassa 1643, koska opiskeleva nuoriso tarvitsi päättäjien mielestä valvontaa. Tällöin ylioppilaat jaettiin kotiseudun perusteella maakuntiin, nationes, jonka jäsenet ovat kansalaisia, cives. Kullekin osakunnalle valittiin valvojaksi, inspehtoriksi, joku akatemian professoreista. Osakuntaan oli kuuluttava, eikä yliopistoon voinut kirjoittautua ellei ollut minkään osakunnan jäsen.
1800-luvun puolessa välissä osakunnat yritettiin korvata ylioppilastiedekunnilla, jotka jakoivat opiskelijat tiedekunnittain maakunnallisen jaon sijasta. 1850-luvun vapautuneempi ilmapiiri kuitenkin mahdollisti paluun osakuntajärjestelmään. Osakuntia kutsuttiin kuitenkin "osastoiksi" (ruots. afdelning), ei "kansakunniksi" (ruots. nation). Nykyinen sana osakunta onkin sanan afdelning (nyk. avdelning) käännös. Aikana, jolloin yliopisto Helsingissä oli ainoa laatuaan ja sen johtava asema yhteiskunnan ylempien kerrosten kouluttajana Suomessa kiistaton, osakunnat kokosivat opiskelevan sivistyneistön tehokkaasti yhteen.
1800-luvun kansallinen aate eri aspekteineen sai innokkaita puolestapuhujia ylioppilaista ja useat osakunnat profiloituivat tietyn aatteen kannattajina. Tämä aiheutti eräiden osakuntien jakautumisen kielipohjalta, kun suomen- ja ruotsinmieliset ylioppilaat eivät kyenneet toimimaan samassa osakunnassa.
Osakunnat perustivat Suomen Ylioppilaskunnan (sittemmin Helsingin yliopiston ylioppilaskunta, HYY) yhteiseksi toimielimekseen 1868.
Osakuntaan kuulumisen pakollisuus jatkui Helsingin yliopistossa aina vuoteen 1937, ja käytännössä lähes kaikki yliopisto-opiskelijat olivat osakuntien jäseniä aina vuoteen 1969, jolloin uuden lain myötä ylioppilaskunta lakkasi perimästä osakunnan jäsenmaksua oman jäsenmaksunsa yhteydessä.
Myös Turun yliopiston ylioppilaskunta jakautui vuosina 1957–1969 neljään osakuntaan, joiden jäseneksi liittyminen oli Turun yliopiston opiskelijoille pakollista. Vuoden 1969 ylioppilaskunnan sääntömuutosten myötä osakuntien pakkojäsenyydestä kuitenkin luovuttiin, minkä seurauksena Turun yliopiston Satakuntalais-Hämäläinen Osakunta, Turun yliopiston Savo-Karjalainen Osakunta, Turun yliopiston pohjalainen osakunta ja Turun yliopiston varsinaissuomalainen osakunta tämän jälkeen hakivat ja merkittiin yhdistysrekisteriin.
Suomen osakunnat > Nykyinen toiminta Suomessa

Osakunnat ovat poliittisesti sitoutumattomia. Niihin kuuluu jäseniä yliopiston kaikista eri tiedekunnista sekä kunkin osakunnan säännöistä riippuen myös muista korkeakouluista. Osakunnat järjestävät jäsenilleen monenlaista toimintaa, kuten liikuntaa ja ajanviettomahdollisuuksia. Monet osakunnat tarjoavat jäsenilleen myös konkreettisempia sosiaalisia etuja, kuten esimerkiksi asuntoja tai stipendejä.
Helsingin yliopiston osakunnilla on kullakin oma inspehtori ja kuraattori. Aalto-yliopiston osakunnalla on kuraattori.
Ruotsin osakunnat

Ruotsissa osakuntia on Lundin ja Uppsalan yliopistoissa.
Kirjallisuutta

Klinge, Matti: Ylioppilaskunnan historia, osat I - IV.