stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kingsley’s Adventure

| Kingsley’s Adventure |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Psygnosis
Julkaisija:  Psygnosis
Julkaistu:   1999
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  
Alusta:  PlayStation
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Kingsley’s Adventure on Psygnosisin kehittämä ja julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna 1999 PlayStationille.
Tarina

Tarina alkaa siitä, että Hedelmämaata ja Porkkanalinnaa on kohdannut onnettomuus: Häijy Kiisseli (kokiksi tekeytynyt taikuri) on varastanut kuningattaren taikaoppaan ja muuttanut Hedelmämaata suojelleet ritarit omiksi kätyreikseen (Pimeyden ritarit). Valtakunta on sekasorron partaalla ja tarvitsee sankaria. Orpo ketunpoika Kingsley, ritarikokelas, on Hedelmämaan viimeinen toivo. Apunaan Kingsleyllä on miekka ja varsijousi, ja tarinan edetessä hän saa muitakin apuvälineitä, jotka kuuluvat todellisen ritarin varustukseen.
Vastaanotto

Peli on saanut Pelit-lehden arvostelussa arvosanaksi 75/100.
Aiheesta muualla

Kingsley’s Adventure MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kleinin neliryhmä

Kleinin neliryhmä on pienin mahdollinen ei-syklinen ryhmä. Kleinin neliryhmän esitteli vuonna 1884 sen kehittäjä Felix Klein. Sen symbolina käytetään kirjainta V, joka tulee saksan kielen sanasta Vierergruppe.
Kleinin neliryhmä on Abelin ryhmä, ja siinä kaikki alkiot itsensä kanssa yhdistettyinä tuottavat yksikköalkion. Kleinin neliryhmä voidaan muodostaa myös syklisen ryhmän  \mathbb {Z} _{2} suorana summana itsensä kanssa:  V=\mathbb {Z} _{2}\oplus \mathbb {Z} _{2}.
Jos Kleinin neliryhmän alkioille käytetään merkintöjä 1, a, b ja ab, niiden yhdistämisen tulokset ovat seuraavat:
| * | 1 | a | b | ab |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | a | b | ab |
| a | a | 1 | ab | b |
| b | b | ab | 1 | a |
| ab | ab | b | a | 1 |
Tasossa Kleinin ryhmä on neljäkkään sekä myös suorakulmion symmetriaryhmä. Tällöin ryhmän alkiot vastaavat seuraavia yhtenevyys­kuvauksia: identiteetti, peilaus vaaka­suoran akselin suhteen, peilaus pysty­suoran akselin suhteen ja 180 asteen rotaatio.
Kolmiulotteisessa avaruudessa voidaan eri tavoin muodostaa kolme keskenään isomorfista symmetriaryhmää, jotka vastaavat Kleinin neli­ryhmää. Sellaisen muodostavat (kaikkiin näihin kuuluu lisäksi identiteetti yksikkö­alkiona):
avaruuden 180 asteen kierrot kolmen keskenään kohti­suoran akselin ympäri: D2
180 asteen kierto tietyn akselin ympäri, peilaus tätä vastaan kohti­suoran tason suhteen sekä näiden yhdistelmä: C2h = D1d
peilaukset kahden toisiaan vastaan kohti­suoran tason suhteen sekä näiden yhdistelmä : C2v = D1h
Kleinin neliryhmän muut alkiot yksikköalkiota lukuun ottamatta ovat keskenään vaihdettavissa: jokainen kuvaus, jossa kaksi tai kolme näistä vaihdetaan keskenään, on ryhmän automorfismi.
Kleinin neliryhmällä on triviaalien aliryhmiensä {1} ja V lisäksi kolme aliryhmää. Ne ovat {1,a},{1,b} ja {1,ab}.
Kino-Pravda

Kino-Pravda 23 (1925)
Kino-Pravda (ven. Кино-Правда, kirjaimellisesti ’elokuvan totuus’) oli Dziga Vertovin, Jelizaveta Svilovan ja Mihail Kaufmanin julkaisema 23 uutiskatsauksen sarja, jota julkaistiin 21. toukokuuta 1922 lähtien maaliskuuhun 1925 saakka. Vertovin itsensä mukaan hänen käsityksensä elokuvasta on ensimmäisen kerran nähtävissä Kino-Pravda -katsauksissa.
Taustaa

Kino-Pravdan nimi viittasi Vladimir Leninin perustamaan Pravda-sanomalehteen, ja Vertovin tavoite oli luoda uutislehti elokuvakankaalle. Pravdan tavoin tavoite ei ollut pelkkien uutisten kertominen. Vertov pyrki 1920-luvun Kino-Pravda -uutiskatsauksissa paljastamaan syvemmän totuuden, jota oli mahdotonta havaita arkitodellisuudessa. Hänen metodinsa oli tallentaa ja järjestää uudelleen esitettäväksi pieniä todellisuuden fragmentteja. Uutiskatsaukset keskittyivät arkipäivän kokemuksiin ja pyrkivät välttämään porvarillisia aiheita. Erityisesti aiheena olivat yhteiskunnan kehitys ja kollektivisointi. Vertov kuvasi katujen, torien, baarien ja koulujen todellisuutta, usein piilokameralla kysymättä kuvauslupaa etukäteen. Vertov kirjoitti myös tunnetuimmat teoreettiset artikkelinsa Kino-Pravda -kauden aikana.
"Kino-Pravdaa" ei tule sekoittaa dokumenttielokuvan cinéma vérité -liikkeeseen, jonka nimi voidaan myös kääntää "elokuvan totuudeksi". Kino-Pravda kuitenkin vaikutti 1960-luvulla Ranskassa syntyneeseen liikkeeseen, joka pyrki myös kuvaamaan maailmaa mahdollisimman totuudellisesti, kaikkine virheineen.
Taustaa > Muoto ja sisältö

Vertov kuvasi vain harvoin itse Kino-Pravda -uutiskatsausten materiaalia. Sen sijaan hän rakensi kaikkialta Neuvostoliittosta raportoineiden kuvaajien verkoston, jonka lähettämästä materiaalista leikkasi ja koosti katsaukset yhdessä leikkaaja-avustajansa ja toisen vaimonsa Elizaveta Svilovan kanssa. Muita keskeisiä tekijöitä olivat kuvaaja Ivan Belyakov ja Vertovin armeijapalveluksesta vapautettu veli Mikhail Kaufman. Veljestä tuli Vertovin keskeinen työtoveri ja kuvaaja seuraavan seitsemän vuoden ajaksi.
Uutiskatsauksista tuli koekenttä, jonka sisällä Vertov pystyi kokeilemaan erilaisia tapoja liittää yhteen ja esittää hyvin erilaista materiaalia, esimerkiksi arkistofilmejä, kuvattuja dokumentaarisia otoksia, animaatioita, välitekstejä ja jopa satunnaisia lavastettuja kohtauksia. Yhdessä ensimmäisistä Kino-Pravda -julkaisuista on jakso, joka kuvaa sosialistivallankumouksellisten oikeudenkäyntiä. Jaksoon kuvattiin jälkikäteen lavastetut kohtaukset sanomalehtien myymisestä kadulla ja ihmisistä, jotka lukevat uutisia raitiovaunussa. Vertovin tavoite oli selvästi luoda aktiivinen yhteys katsojiin, sillä viimeiseen jaksoon oli upotettu tekijöiden yhteystiedot. Kino-Pravda -katsauksista tuli kuitenkin vähitellen yhä kokeellisempia, ja sarjan neljännentoista jakson jälkeen kriitikot tuomitsivat Vertovin työt "mielipuolisina".
Katsauksia julkaistiin 23 kappaletta kolmen vuoden aikana. Yksittäinen katsaus kestää noin kaksikymmentä minuuttia, ja käsittelee yleensä kolmea erillistä aihetta. Jaksojen kerronta ei ole kertovaa vaan kuvailevaa. Uutistarinat sisältävät usein tekstivinjettejä ja lyhyitä tilannekuvia, joissa näytetään esimerkiksi johdinautojen kunnostamista, maanviljelijöiden järjestäytymistä kommuuneiksi ja sosialistivallankumouksellisten oikeudenkäyntiä. Yksi lyhyt tarina kuvaa nälänhätää varhaisessa marxilaisessa valtiossa. Katsaukset sisältävät myös hienovaraista propagandaa, esimerkiksi tarinassa, jossa kuvataan lentokoneiden rakentamista. Toinen lyhyt jakso alkaa tekstivinjetillä "panssarivaunut työrintamalla", ja näyttää tsaarinaikaisia panssarivaunuja avustamassa talon perustusten rakentamisessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kino-Pravda Wikimedia Commonsissa
Keskiboreaalinen vyöhyke

Keskiboreaalinen vyöhyke on yksi boreaalisen vyöhykkeen alavyöhykkeistä. Vyöhyke kulkee koko maapallon ympäri pohjoisella pallonpuoliskolla. Suomessa mänty on jo keskiboreaalisella kuusta yleisempi. Lehtipuita on noin viidennes puustosta. Kuiva kangasmetsä yleisin metsätyyppi, vaikka tuoreita kankaitakin on melko paljon. Lehtoja on siellä täällä, mutta jalopuita ei niissä enää eteläboreaalisesta vyöhykkeestä poiketen esiinny. Keski-Boreaalisella vyöhykkeellä lehdot sijaitsevat topografisesti enää hyvin yksipuolisilla paikoilla, lähinnä purolaaksoissa tai kallionalusilla. Lehtojen pääpuulaji on yleensä kuusi, tai koivu. Kasvukausi 140–160 vrk, PE 430–465 mm, metsät melko tiheitä ja kohtalaista vauhtia kasvavia. Keskiboreaalisia metsiä kasvaa Suomessa lähinnä Oulun läänissä, Tornion ja Kemin rannikkoseudulla, Etelä-Lapissa, Pohjois-Karjalan pohjoisosissa, Keski-Pohjanmaalla ja paikoitellen Keski-Suomen maakunnan ja Etelä-Pohjanmaan maakunnan pohjoisissa osissa. Runsaasti soita, joita muodostuu myös alaville, tasaisille paikoille. Syvällä maaperässä esiintyy laikuttaisesti ikiroutaa.[lähde? ] Yöhalloja voi esiintyä jopa pitkin kesää. Vyöhyke on viljan viljelyn pohjoisraja, tosin kannattavaa metsätalousaluetta.
Kivi-kynttilälyhty

Kirkas Kivi-lyhty (60 mm).
Mustikansininen ja punainen Kivi-lyhty (60 mm). Taustana Primavera-liina, jota on myös käytetty Iittalan ja Marimekon yhteistuotteissa.
Kivi-kynttilälyhty on Heikki Orvolan vuonna 1988 Iittala Oy:lle suunnittelema lasiesine. Kivi-lyhty on lähes sylinterin muotoinen, tosin se kapenee hieman ylhäältä alas. Tuotetta on valmistettu lukuisina väriversioina. Sinisen, punaisen, keltaisen ja vihreän eri sävyjen lisäksi on kehitetty muun muassa kirkas ja mattavalkoinen versio. Lyhtyä on valmistettu sekä 60 millimetrin että 80 millimetrin korkuisina versioina, joista 80-milliset poistuivat tuotannosta vuonna 2014.
Kivi-kynttilälyhty on Mariskoolin ohella toinen tunnettu Iittalan ja Marimekon yhteistuote. Sen värivaihtoehdot on sovitettu molempien yritysten tuotteiden väriskaalaan.
Mittoja

|  |
| --- | --- | --- |
| Korkeus | 60 millimetriä | 80 millimetriä |
| Ympärysmitta | noin 210 mm | tieto puuttuu |
| Halkaisija | noin 65 mm | tieto puuttuu |
| Säiliön halkaisija | noin 47 mm | tieto puuttuu |
| Reunan paksuus | noin 9 mm | tieto puuttuu |
| Tilavuus | noin 200 cm3 | tieto puuttuu |
| Säiliön tilavuus | noin 80 cm3 | tieto puuttuu |
| Pohjan pinta-ala | noin 30 cm2 | tieto puuttuu |
| Paino | noin 300–330 g | tieto puuttuu |
Kings of Time

| Kings of Time Magyar Posse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : touko–joulukuu 2003, SS-Palace Studio, Ulvila
 Julkaistu: maaliskuu 2004
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Sami Sänpäkkilä
 Tyylilaji: progressiivinen rock, post rock
 Kesto: 48.17
 Levy-yhtiö: Verdura Records
Listasijoitukset
 Suomen virallinen lista: 19 (12/2004)
Magyar Possen muut julkaisut
| We Will Carry You Over the Mountains 2002 | Kings of Time 2004 | Random Avenger 2006 |
Kings of Time on vuonna 2004 ilmestynyt Magyar Possen toinen studioalbumi. Levy oli huikea arvostelumenestys, joka sai täydet pisteet muun muassa Rumban, Soundin ja Suen kriitikoilta. Sitä on kutsuttu jopa yhdeksi hienoimmista Suomessa koskaan julkaistuista albumeista. Suomen viralliselle listalle Kings of Time nousi kolmen viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla 19 maaliskuussa 2004. Vuoden 2005 Femmagaalassa levy palkittiin vuoden albumina.
Kings of Time koostuu seitsemästä nimettömästä sävellyksestä, jotka muodostavat yhden kokonaisuuden. Yhtyeen kitaristin Harri Sippolan mukaan kappaleiden nimettömyys johtuu pelkästään siitä, ettei niille keksitty tarpeeksi hyviä nimiä. Vierailevien muusikkojen joukossa on muun muassa amerikkalais-suomalainen kokeellisen musiikin artisti Vuk, joka ääntä kuullaan kolmella kappaleella.
Albumin kansitaiteen on suunnitellut Herra Ylppö. Tavallisen kansivihkosen sijaan levyn mukana tuli neljä kaksipuolista korttia, joiden kahdeksan kuvaa ovat tyyliltaan saaneet vaikutteita Neuvostoliiton 1920- ja 1930-lukujen avantgardesta.
Arvioita

Desibeli.net:
Soundi:
Imperiumi.net:
Muusikot

Mikko Rintala – kitara, basso
Harri Sippola – kitara
Olli Joukio – rummut
Jari Lähteinen – kosketinsoittimet
Pasi Salmi – kosketinsoittimet
Ville Kainulainen – lyömäsoittimet (7)
Sandra Mahlamäki – viulu (2, 3)
Irina Niemelä – saksofoni (3)
Maiju Peltomäki – laulu (2, 3, 7)
Vuk – laulu (1, 5, 6)
Kappaleet

(nimetön kappale) – 7.31
(nimetön kappale) – 5.24
(nimetön kappale) – 11.01
(nimetön kappale) – 6.04
(nimetön kappale) – 6.35
(nimetön kappale) – 5.08
(nimetön kappale) – 6.34
Fortuna Düsseldorf

Seuran kotistadion, Merkur Spiel-Arena.
Fortuna Düsseldorf on saksalainen jalkapalloseura Düsseldorfista. Joukkueesta käytetään myös lyhennystä Fortuna tai F95. Seura on voittanut historiansa aikana Saksan mestaruuden kerran. Se pelaa kaudella 2021–2022 Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesliigassa, jonne se putosi keväällä 2020 pelattuaan kaksi kautta Bundesliigassa.
Historia > Seuran perustaminen ja alkuvuodet (1895–1945)

Seuran historian katsotaan alkaneen vuonna 1895 perustetusta Turnverein Flingern 1895:sta. Vuonna 1908 perustettiin jalkapalloseura nimeltä Düsseldorfer Fußballklub Spielverein, joka vuonna 1913 yhdistyi Fußballklub Fortuna 1911:n kanssa muodostaen Düsseldorfer Fußballklub Fortuna 1911:n. Seura pelasi kaudella 1913–1914 ensimmäistä kertaa alueellisessa sarjassa. Düsseldorfer Fußballklub Fortuna 1911 voitti ensimmäistä kertaa Düsseldorfin mestaruuden kaudella 1917–1918. Vuonna 1919 TV Flingern liittyi Fortunaan, jolloin seuran uudeksi nimeksi vaihdettiin Düsseldorfer Turn- und Sportverein Fortuna 1895.
Seura voitti ensimmäisen suuremman mestaruutensa vuonna 1927, jolloin se voitti Bezirksligan-mestaruuden. Tämän myötä Fortuna eteni Saksan-mestaruusturnauksessa loppukierrokselle. Seura voitti Bezirksligan myös vuosina 1929, 1931 ja 1933. Vuonna 1933 Fortuna selviytyi Saksan-mestaruusturnauksen loppuotteluun, jossa se kohtasi Schalken. Ottelu päättyi Fortunan 3–0-voittoon, jolloin seura voitti toistaiseksi ainoan Saksan-mestaruutensa.
Vuonna 1935 Kraftsportverein 1920 yhdistyi seuraan. Fortuna eteni Saksan-mestaruusturnauksessa loppuotteluun vuonna 1936, mutta tällöin 1. FC Nürnberg voitti loppuottelun maalein 1–2. Tammikuussa 1938 joukkue pelasi Saksan cupin loppuottelussa, jossa se hävisi 1–2 Schalkelle. Ennen 1930-luvun loppua seuran lajivalikoimaan kuuluivat muun muassa yleisurheilu, rugby ja käsipallo, mutta lajivalikoimaa alettiin karsia vuosikymmenen lopulla. Vuosina 1944–1945 seura tunnettiin nimellä Kriegsspielgemeinschaft Düsseldorf. Tällä nimellä seura pelasi yhdessä Düsseldorfer Sport Clubin kanssa. Nimeä ei kuitenkaan käytetty enää toisen maailmansodan jälkeen.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeinen aika

Sodan jälkeen Fortuna aloitti pelaamisen uudessa Oberliga Westissä.
Historia > Bundesliigassa

Seura pääsi nousemaan Bundesliigaan kaudeksi 1966–1967, mutta päätyi 17:ksi joutuen putoamaan. Kaudeksi 1971–1972 joukkue nousi Bundesliigaan ollen siellä aina vuoteen 1987 saakka. Parhaimmillaan joukkue oli Bundesliigan kolmas vuosina 1973 ja 1974. Bundesliiga-kausina joukkue voitti Saksan Cupin kahdesti vuosina 1979 ja 1980, jonka lisäksi se oli Cup-voittajien cupissa toinen vuonna 1979. Kauden 1986–1987 päätteeksi seura putosi Bundesliigasta oltuaan 17:s.
Joukkue ei kuitenkaan luovuttanut, vaan nousi Bundesliigaan kolmeksi kaudeksi vuonna 1990. Putoamisen jälkeen vuonna 1992 seurasta on tullut ns. hissiseura, kun se on noussut ja pudonnut sarjojen välillä. Seura nousi Bundesliigaan kertaalleen vuosiksi 1995–1997, jonka jälkeen se on pudonnut alasarjoihin. Kaudeksi 2008–2009 seura pääsi 3. Ligaan. Voittokulku jatkui ja kauden päätteeksi seura nousi 2. Bundesliigaan.
Viime kaudet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kausi | sarja | Sijoitus |
| 1980–1981 | Bundesliiga (I) | 13. |
| 1981–1982 | Bundesliiga (I) | 15. |
| 1982–1983 | Bundesliiga (I) | 9. |
| 1983–1984 | Bundesliiga (I) | 14. |
| 1984–1985 | Bundesliiga (I) | 15. |
| 1985–1986 | Bundesliiga (I) | 14. |
| 1986–1987 | Bundesliiga (I) | 17. |
| 1987–1988 | 2. Bundesliiga (II) | 5. |
| 1988–1989 | 2. Bundesliiga (II) | 1. |
| 1989–1990 | Bundesliiga (I) | 9. |
| 1990–1991 | Bundesliiga (I) | 12. |
| 1991–1992 | Bundesliiga (I) | 20. |
| 1992–1993 | 2. Bundesliiga (II) | 21. |
| 1993–1994 | Oberliga (III) | 1. |
| 1994–1995 | 2. Bundesliiga (II) | 3. |
| 1995–1996 | Bundesliiga (I) | 13. |
| 1996–1997 | Bundesliiga (I) | 16. |
| 1997–1998 | 2. Bundesliiga (II) | 7. |
| 1998–1999 | 2. Bundesliiga (II) | 18. |
| 1999–2000 | Regionalliga West/Südwest (III) | 6. |
| 2000–2001 | Regionalliga Nord (III) | 16. |
| 2001–2002 | Regionalliga Nord (III) | 17. |
| 2002–2003 | Oberliga Nordrhein (IV) | 8. |
| 2003–2004 | Oberliga Nordrhein (IV) | 2. |
| 2004–2005 | Regionalliga Nord (III) | 8. |
| 2005–2006 | Regionalliga Nord (III) | 5. |
| 2006–2007 | Regionalliga Nord (III) | 10. |
| 2007–2008 | Regionalliga Nord (III) | 3. |
| 2008–2009 | 3. Liga (III) | 2. |
| 2009–2010 | 2. Bundesliga (II) | 4. |
| 2010–2011 | 2. Bundesliga (II) | 7. |
| 2011–2012 | 2. Bundesliga (II) | 3. |
| 2012–2013 | Bundesliga (I) | 17. |
| 2013–2014 | 2. Bundesliga (II) | 6. |
| 2014–2015 | 2. Bundesliga (II) | 10. |
Entisiä valmentajia

Otto Rehhagel (1979–1980)
Jörg Berger (1981–1982)
Josef Hickersberger (1990–1991)
Rolf Schafstall (1991–1992)
Horst Köppel (1992)
Klaus Allofs (1998–1999)
Peter Neururer (1999)
Norbert Meier (2008–2013)
Michael Büskens (2013)
Oliver Reck (2013, 2014–2015)
Lorenz-Günther Köstner (2014)
Frank Kramer (2015)
Marco Kurz (2015–2016)
Friedhelm Funkel (2016–2020)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu
Fanien sivusto
Ultras-ryhmän sivu
Saksan jalkapallon 2. Bundesliiga 2019–2020
Arminia Bielefeld • VfL Bochum • SV Darmstadt 98 • Dynamo Dresden • Erzgebirge Aue • Greuther Fürth • Hamburger SV • Hannover 96 • FC Heidenheim • Holstein Kiel • SSV Jahn Regensburg • Karlsruher SC • FC Nürnberg • VfL Osnabrück • SV Sandhausen • FC St. Pauli • VfB Stuttgart • SV Wehen Wiesbaden
Komlavi Loglo

Komlavi Loglo (s. 30. joulukuuta 1984 Badougbe) on vuonna 2003 ammattilaisuransa aloittanut togolainen tennispelaaja. Hänen korkein listasijoituksensa on ollut kaksinpelissä 316. ja nelinpelissä 235. Hän kilpaili miesten kaksinpelissä vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä.
Kazakstanin parlamenttivaalit 2016

Kazakstanin parlamentin eli mažiliksen vaalit 2016 järjestettiin 20. maaliskuuta 2016. Ne olivat ennenaikaiset, koska sääntömääräisesti ne olisi pitänyt järjestää vasta syksyllä 2016. Myös Kazakstanin presidentinvaalit järjestettiin ennenaikaisesti 2015, vaikka ne olisi pitänyt sääntömääräisesti järjestää vasta 2016. Ei haluttu, että presidentinvaalit ovat samana vuonna kuin mažiliksen vaalit, ja haluttiin, että hallituksen taloudellisia antikriisitoimia tukemaan saataisiin varhain tuki sekä ennenaikaisesti valitulle presidentille että ennenaikaisesti valitulle mažilikselle.[lähde? ]
Kazakstanin valtapuolue Nur Otan sai 6 183 757 ääntä ja sillä 84 paikkaa, Kazakstanin kommunistinen kansanpuolue 537 123 ääntä ja 7 paikkaa sekä Kazakstanin demokraattinen puolue Ak Žol 540 406 ääntä ja 7 paikkaa.
Kazakstanin kansan yleiskokous valitsi Astanasta kazakki Sauytbek Abdrahmanovin, venäläisen Vladimir Božkon, korealaisen Roman Kimin, tšetseeni Ahmed Muradovin, ukrainalaisen Juri Tymošenkon ja dunganilaisen Šakir Hahazovin, Qızılordasta mordvalaisen Natalija Žumadildajevan, Almatysta armenialaisen Narine Mikaeljanin ja uiguuri Šaimardan Nurumovin.
Vaaleja tarkkailivat suurimmilla vaalitarkkailijajoukoilla mm. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimisto johtajanaan suurlähettiläs Boris Frlec sekä itsenäisten valtioiden yhteisön toimeenpaneva sihteeri Sergei Lebedev. Itsenäisten valtioiden yhteisön vaalitarkkailun varajohtajana toimi Oleg Kuleba. Ivy lähetti vaalitarkkailuun 301 henkilöä.
Kazakstanin kansan yleiskokous valitsi Astanasta kazakki Sauytbek Abdrahmanovin, venäläisen Vladimir Božkon, korealaisen Roman Kimin, tšetseeni Ahmed Muradovin, ukrainalaisen Juri Tymošenkon ja dunganilaisen Šakir Hahazovin, Qızılordasta mordvalaisen Natalija Žumadildajevan, Almatysta armenialaisen Narine Mikaeljanin ja uiguuri Šaimardan Nurumovin.
Nur Otan

Kazakstanin valtapuolue Nur Otan sai 6 183 757 ääntä ja sillä 84 paikkaa. Valituiksi tulivat[lähde? ]
Maira Aisina
Zaureš Amanžolova
Irina Aronova
Sapar Ahmetov
Әбдірайым Бақытжан Жарылқасынұлы
Nurlan Abdirov, 2007-2012, 2012-2016, 2016-
Maulen Ašimbajev
Askar Basarbajev
Zagipa Balijeva, 2012-2016, 2016-
Abdimanap Bekrurganov
Jersultan Bekturganov
Gulnara Bišanova
Marat Bopazov
Svetlana Bytškova
Amangeldi Daurenbajev
Nurlan Dulatbekov 2016-
Žeksenbai Duisebajev
Sergei Djatšenko 2016- (Aqmolan alueen aluejohtaja)
Abzal Jeralijev 2016-
Kudaibergen Jeržan
Muhtar Jerman
Bahytžan Jertajev
Kožahan Žabargijev
Anar Žalganova
Kabibulla Džakupov 2007-2012, 2012-2016, 2016-
Amanžan Žamalov
Žanat Džarasov
Baidilda Žilkišev
Sergei Zvolski
Guldar Iksanova
Snežanna Imaševa
Gulmira Isimbajeva
Pavel Kazantsev
Balaim Keselbajeva
Ivan Klimenko
Jevgeni Kozlov
Valikan Kainazarov
Saken Kamybekov
Kuralai Karaken
Gulžana Karagusova
Fahriddim Karatajev
Arman Kožahmetov
Aizada Kurmanova
Serik Kusainov
Beibit Mamrajev
Mansurkan Mahambetov
Baktir Möken
Kanat Musin
Karibai Musyrman
Aigul Nurkina
Džamilja Nurmanbetova 2016-
Vasili Oleinik
Žanat Omarbekova
Saparhan Omarov
Berik Ospanov
Omarhan Oksibajev 2016-
Saken Utebajev
Šavhat Utemisov
Artur Platonov 2016-
Meiram Pšembajev
Nurtai Sabiljanov
Alija Sarapova
Sergei Simonov
Serik Seidumanov
Roman Skljar
Bahybek Smaful
Aslybek Smagulov
Aleksandr Suslov
Kuanyš Sultanov
Abai Tasbulatov 2012-2016, 2016-
Murat Temipžanov
Bekbolat Tileuhan
Muhtar Tihikejev 1999-2004, 2004-2007, 2007-2012, 2012-2016, 2016-
Irina Unžakova
Serik Umbetov 2012-2016,2016-
Bakytgyl Hamenova
Taras Hituov
Mihail Tširkov
Pjotr Šapabajev
Gennadi Šipovski
Olga Šišigina 2016-
Gleb Šelenski
Baktykoža Izmuhambetov  2012-2016,2016- (puhemies 2016-)
Tatjana Jakovlevna
Kiviak

Kiviak on perinteinen grönlantilainen talviruoka, joka valmistetaan laittamalla ruokkilintuja nyljetyn hylkeen sisälle.
Noin 500 ruokkia laitetaan hylkeennahkaan kokonaisina, poistamatta nokkia, jalkoja tai höyheniä, ja ilma pyritään poistamaan mahdollisimman huolellisesti nahan sisältä. Tämän jälkeen nahka ommellaan kiinni ja sinetöidään rasvalla ja päälle asetetaan suuri kivi, jotta hylje pysyisi mahdollisimman tiiviinä. Useiden kuukausien aikana linnut fermentoituvat ja niitä syödään talvisaikaan, erityisesti syntymäpäivillä ja häissä.
Kiviakin valmistamista on esitelty BBC:n Human Planet -sarjassa vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kiviak Food Lorists.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Kevätvillaselkä

| Kevätvillaselkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Sirppisiipismäiset Drepanoidea
Heimo::  Sirppisiivet ja villaselät Drepanidae
Alaheimo::  Villaselät Thyatirinae
Suku::  Achlya
Laji::  flavicornis
Kaksiosainen nimi
 Achlya flavicornis  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Kevätvillaselkä Wikispeciesissä   Kevätvillaselkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kevätvillaselkä (Achlya flavicornis) on sirppisiipismäisiin kuuluva, erittäin yleinen yöperhoslaji. Se kuuluu kevään aivan ensimmäisiin yöperhosiin.
Koko ja ulkonäkö

Kevätvillaselkä on keskikokoinen perhoslaji, jota erehtyy helposti pitämään yökkösenä. Etusiipien pohjaväri on sinertävän harmaa. Sisempi poikkiviiru on tumma ja kaksinkertainen. Ulompi poikkiviiru on myös tumma mutta yksinkertainen. Siiven kärkiosassa on tumma, aaltoileva viiru, joka erottuu joskus huonosti ja joka päättyy etureunassa aivan siiven kärkeen. Keskisarakkeessa on selkeänä erottuva valkoinen tai vaaleanharmaa rengastäplä sekä hieman himmeämpi munuaistäplä. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat ja sävyltään hieman rusehtavat. Takasiipien reuna on hieman muuta siipeä tummempi, ja siiven poikki kulkee tummempi, kaksinkertainen kaariviiru. Perhosen ruumis on kokonaan tuuhean, harmaan karvoituksen peittämät, ja karvat muodostavat keskiruumiin selkäpuolelle kaksi terävää tupsua. Tuntosarvet ovat kuitenkin selvästi oranssinkeltaiset, mihin tieteellinen lajinimikin viittaa. Siipiväli on 35–40 mm.
Toukka on nuorena sammaleenvihreä, myöhemmin ruskeansävyinen, ja sen pinnassa on ryhmittäin mustareunaisia, valkoisia pisteitä. Kylkien alaosat ovat vaaleammat. Toukan pää on ruskea.
Levinneisyys ja lentoaika

Kevätvillaselkää tavataan läntisestä Euroopasta Itä-Siperiaan. Suomessa lajia tavataan koko maassa aivan pohjoisinta Lappia myöten. Keski-Euroopassa lento alkaa jo maaliskuussa, mutta Suomessa perhoset lentävät huhtikuun alusta toukokuun alkupuolelle lentoajan huipun osuessa vapun tienoolle.