stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henri Paul
Aiheesta muualla

Lord Stevens’ 832-page Operation Paget Report Into The Deaths of Diana, Princess of Wales, Dodi Al Fayed & Henri Paul. (Chapter 4 of the report is devoted to Henri Paul) 14.12.2006, 832-sivuinen PDF-tiedosto Internet Archivesta
Unknown secrets about Henri Paul, Britannia.com (englanniksi)
Qui était Henri Paul?, Agencebretagnepresse.com (ranskaksi)
Funeral for Diana’s driver, CNN.com (englanniksi)
Janice Turner: The Life and poignant death of Diana’s driver Times online 16.12.2006 (Arkistolinkki)
Hensbackan kulttuuri

Hensbackan kulttuuri oli noin 9 000–6 000 vuotta sitten jääkauden lopun aikainen Ruotsissa esiintynyt metsästäjä – keräilijäkulttuuri. Se syntyi luultavimmin Norjan rannikon Fosnan kulttuurin ja eteläisemmän Ahrensburgin kulttuurista peräisin olevien siirtolaisten sulautuessa yhteen. Ei tiedetä, kumpi vaikutti voimakkaammin. Fosnalaiset alkoivat vaeltaa 9 300 vuotta sitten Köli-vuoriston yli. Ahrensburgin tai Brommen kulttuurin ihmisiä vaelsi Etelä-Ruotsiin jo aikaisemmin, 11 000 vuotta sitten.
Hensbackaa seurasivat Sandarna- ja Lihult-kulttuurit. Asutus laajeni vähin erin koilliseen ja Pohjois-Ruotsiin vasta 8 000 vuotta sitten.
Asutus oli edennyt pitkälle Etelä-Skandinaviaan boreaalikauden päättymiseen 6800 eaa. mennessä, jolloin asutusta oli Garaseletissa Byskefloden-joen varressa (C-14-ajoitus).
Noin 6300 eaa. levisivät mikroliitit myös pohjoiseen, kuten ehkä kalliomaalauksetkin .
Ruotsissa oli tuohon aikaan asuttavaksi huonosti soveltuvaa tundraa. Noin 9 000–7 000 vuotta sitten ilmaantui Pohjois-Suomeen ns. "botninen kulttuuri", joka oli aivan eri asia kuin eteläisempi Suomusjärven kulttuuri.
Hirvilammi (Hämeenlinnan Longankulma)

| Hirvilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°50′46″N, 24°05′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  oja Pitkäjärveen 
Järvinumero:  35.984.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,9 m 
Rantaviiva:  1,658 km 
Pinta-ala:  0,14375 km² 
 fiHirvilammi 
Hirvilammi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa oleva järvi, joka kuuluu  Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 14 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 450 metriä. Siihen laskee viisi suo-ojaa suon ojitetulta puoliskolta. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Pitkäjärveen. Oja alittaa matkallaan valtatien 10.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin suomaastoa, mutta järven eteläranta päättyy moreenipohjaiseen metsämaastoon. Rannoille on rakennettu loma-asunto, jolle johtaa tie valtatieltä 10. Noin 350 metrin päässä sijaitsee Pikku Hirvilammi.
He Wenna

He Wenna vuonna 2008.
He Wenna (s. 19. tammikuuta 1989 Xinluo, Longyan, Fujian) on kiinalainen trampoliinivoimistelija.
Wenna voitti kultaa joukkuekilpailussa trampoliinivoimistelun maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 ja 2009. Yksilökilpailussa hän sijoittui vuonna 2009 toiseksi. Vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sekä joukkuekilpailussa että yksilökilpailussa.
Wenna on osallistunut olympialaisiin kaksi kertaa, kesäolympialaisiin 2008 ja kesäolympialaisiin 2012. 2008 hän sijoittui lajissaan ensimmäiseksi ja 2012 kolmanneksi.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:He Wenna
Henryk Tomasik

Henryk Tomasik
Henryk Marian Tomasik (s. 4. tammikuuta 1946 Luków) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Siedlcen hiippakuntaan Jan Mazur 31. toukokuuta 1969. Hänet nimitettiin Siedlcen vihkipiispaksi sekä Furnos Minorin titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1992, ja piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Tomasik sai 16. lokakuuta 2009 nimityksen Radomin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. marraskuuta.
Heikki Hollmén

Heikki Johannes Hollmén (4. heinäkuuta 1966 – 15. helmikuuta 1993) oli suomalainen kiekonheittäjä. Hollmén voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden vuonna 1991 Helsingissä tuloksella 58,18 ja uusi mestaruutensa seuraavana vuonna Jyväskylässä tuloksella 57,42. Hän voitti myös halli-SM-kultaa vuosina 1991 ja 1992. Hollmén heitti ennätyksensä 63,98 Lanzarotella huhtikuussa 1992.
Seuratasolla Hollmén edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Alpo Nisula.
Hermann Maier

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hermann Maier |  Hermann Maier |  Hermann Maier |  |
Maa:   Itävalta
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | supersuurpujottelu |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | supersuurpujottelu |  |
|  Pronssia | Torino 2006 | suurpujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 1999 | supersuurpujottelu |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 1999 | syöksylasku |  |
|  Kultaa | Bormio 2005 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | St. Anton 2001 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | St. Moritz 2003 | supersuurpujottelu |  |
|  Pronssia | St. Anton 2001 | supersuurpujottelu |  |
"Day of Sports" 2006 Vienna, Austria
Hermann Maier (s. 7. joulukuuta 1972 Altenmarkt im Pongau, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja yksi lajinsa menestyneimpiä. Hän on voittanut alppihiihdon maailmancupin neljä kertaa (1998, 2000, 2001 ja 2004), kaksi olympiakultaa (molemmat 1998) ja kolme lajin maailmanmestaruutta (kaksi 1999 ja yksi 2005). Lisäksi Maier on voittanut Ingemar Stenmarkin ja Marcel Hirscherin jälkeen miesalppihiihtäjistä eniten alppihiihdon maailmancupin osakilpailuita (yhteensä 54 kappaletta). Maierista on käytetty erityisesti hänen uransa huippuhetkillä lempinimeä Herminaattori, mikä viittaa terminatoriin.
Maier joutui vakavaan moottoripyöräonnettomuuteen vuonna 2001.
Maier ilmoitti lopettavansa uransa lokakuussa 2009.
Tilastot > Maailmancup

Neljä maailmancupin kokonaiskilpailun voittoa: 1998, 2000, 2001, 2004
Kolme suurpujottelucupin voittoa: 1998, 2000, 2001
Viisi supersuurpujottelucupin voittoa: 1998, 1999, 2000, 2001, 2004
Kaksi syöksycupin voittoa: 2000, 2001
54 maailmancup-osakilpailuvoittoa (14 suurpujottelussa, 24 supersuurpujottelussa, 15 syöksylaskussa ja 1 alppiyhdistetyssä)
96 palkintokorokesijoitusta
162 kertaa 10 parhaan joukossa
Tilastot > Arvokilpailut

2 olympiakultaa (suurpujottelu ja supersuurpujottelu 1998)
1 olympiahopea (supersuurpujottelu 2006)
1 olympiapronssi (suurpujottelu 2006)
3 maailmanmestaruutta (syöksylasku ja supersuurpujottelu 1999, suurpujottelu 2005)
2 maailmanmestaruushopeaa (syöksylasku 2001, supersuurpujottelu 2003)
1 maailmanmestaruuspronssi (supersuurpujottelu 2001)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (saksaksi) (englanniksi)
Miesten suurpujottelun olympiavoittajat
Miesten supersuurpujottelun olympiavoittajat
1988: Franck Piccard | 1992: Kjetil André Aamodt | 1994: Markus Wasmeier | 1998: Hermann Maier | 2002: Kjetil André Aamodt | 2006: Kjetil André Aamodt | 2010: Aksel Lund Svindal | 2014: Kjetil Jansrud | 2018: Matthias Mayer | 2022: Matthias Mayer
Miesten alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun voittajat
Hollywood (albumi)

| Hollywood Circle |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Headline Studio, Tampere, Toneduff Studios, Hollywood ja Rattkellar Studio, Pori 2005–2008
 Julkaistu: 15. lokakuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: krautrock, heavy rock
 Kesto: 60.13
 Levy-yhtiö: Ektro Records
Circlen muut julkaisut
| Telescope 2007 | Hollywood 2008 | Triumph 2009 |
Hollywood on vuonna 2007 ilmestynyt Circlen 18. studioalbumi. Laulajana levyllä vieraillee yhdysvaltalaisen Jesters of Destinyn vokalisti Bruce Duff, johon Circlen johtohahmo Jussi Lehtisalo oli tutustunut Ektro Recordsin julkaistua yhtyeen esikoisalbumin uudelleen vuonna 2001. Duff oli toiminut laulajana jo Circlen 2006 ilmestyneellä EP:llä Earthworm, jolta Hollywood-albumille poimittiin kappaleet Earthworm ja Connection.
Vuonna 2014 Full Contact Records julkaisi Hollywoodin tuplavinyylinä, jolla ovat mukana myös Earthworm-EP:n kaksi muuta kappaletta Taking It Back ja Coda.
Kappaleet

Connection – 3.45
Mercy and Tuesday – 7.52
Earthworm – 5.14
Sacrifice – 4.03
Spam Folder – 8.11
Hard to Realize – 4.19
Madman – 15.19
Suddenly – 11.33
Kokoonpano

Bruce Duff, laulu
Janne Westerlund – kitara
Jussi Lehtisalo – basso
Tomi Leppänen – rummut
Mika Rättö – kosketinsoittimet, akustinen kitara
Heikki Hildén

Heikki Hildén (11. tammikuuta 1914 Helsinki – 21. helmikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Hildénin puoliso vuodesta 1936 oli Lempi Viinikainen. Heikki Hildén kävi kansakoulun ja ammattikoulun ja teki opintomatkoja Yhdysvaltoihin, Ruotsiin, Tanskaan, Itävaltaan, Saksaan ja Belgiaan. Hän oli Kirjapaino Lause Oy:n, Kirjapaino Gutenbergin, Oy Pohjoismaiden Kahvikomppanian Mäntsälän Meijeri Oy:n palveluksessa, työskenteli autonkuljettajana ja oli Leipomo Hildén Oy:n perustaja 1941, toimitusjohtaja ja yhtiön osakas 1945–1948, H-Kahvin osakas vuodesta 1948, H-Kahvi Oy:n, vuodesta 1974 Leipomo Hildén Oy, perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1959–1974, Asunto Oy Mäkitalon omistaja ja isännöitsijä vuodesta 1950, Cinderella Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1955, Asunto Oy Toiven omistaja vuodesta 1959, Matthes Konfekturen osakas vuodesta 1962, Ravintola Oy Oivan omistaja ja hallituksen puheenjohtaja 1964–1970 sekä Ravitsemisliike Oy Atrian omistaja ja hallituksen puheenjohtaja 1965–1970.
Hildénillä oli myös useita luottamustehtäviä, kuten Suomen Leipuriliiton hallituksen jäsenyys 1947–1950 ja Suomen Kahvilaravintolaliiton johtokunnan puheenjohtajuus 1953–1957. Hildén harrasti nuoruudessaan pesäpalloa kansallisella tasolla ja oli Työväen Mailapoikien perustajajäsen 1932 ja seuran johtokunnan jäsen 1937–1940 ja 1946. Sotilasarvoltaan talvisodassa vaikeasti haavoittunut Hildén oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.
Himki BK

| Himki BK |
| --- | --- |


Lempinimet:  Derevnya
Liiga:  VTB United-liiga Euroliiga
Perustettu:  1997
Areena:  Basketball Center of Moscow Region kapasiteetti: 10 000
Kotipaikka:  Himki, Moskovan alue, Venäjä
Värit:           
Päävalmentaja:   Rimas Kurtinaitis
Mestaruudet:   (1) Venäjän Cup  (1) VTB United-liiga  (2) ULEB Eurocup 
Kotisivu:  www.bckhimki.ru
BK Himki (ven. Баскетбольный клуб Химки, Basketbolnyi klub Himki) on venäläinen koripalloseura.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1997. Se nousi Superliigaan kaudeksi 1999–2000. Vuonna 2003 seura sijoittui maansa sarjassa neljänneksi. Samana kautena Himki pääsi EuroCup Challengessa lohkovaiheesta jatkoon. Seuraavana kautena Himki sai osallistumisoikeuden FIBA Europe Leagueen, jossa seura selviytyi puolivälieriin. Kaudella 2004–2005 seura paransi sijoitustaan Europe Leaguessa ja voitti pronssia. Kaudella 2006–2007 Himki voitti ensimmäisen mitalinsa kotimaassa, sillä se voitti pronssia. Vuoden 2008 Venäjän cupin loppuottelussa Himki kohtasi TsSKA Moskovan. Voitolla Himki varmisti ensimmäisen cup-mestaruutensa. Kaudella 2009–2010 seura debytoi Euroliigassa ja selviytyi kuudentoista parhaan joukkoon.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi) (venäjäksi)
Euroliigan joukkueprofiili (englanniksi)
Euroliiga 2022–2023
Lohkovaihe

Alba Berlin | Anadolu Efes | Barcelona | Bayern München | Cazoo Baskonia | Virtus Bologna | Crvena zvezda | Olimpia Milano | Fenerbahçe Beko | AS Monaco Basket | ASVEL Lyon-Villeurbanne | KK Partizan | Maccabi Tel Aviv | Olympiakos | Panathinaikos | Real Madrid | Valencia BC | Žalgiris
Grazin yliopiston kirjasto

Yliopiston päärakennus. Kirjasto sijaitsee rakennuksen takaosassa.
Grazin yliopiston kirjasto (Universitätsbibliothek Graz, UB Graz) on itävaltalaisen Steiermarkin osavaltion suurin tieteellinen kirjasto, jolla on osavaltiossaan myös vapaakappaleoikeus. Se on osa Grazin yliopistoa ja koostuu pääkirjastosta, kahdesta tiedekunnan kirjastosta (oikeus-, sosiaali- ja taloustieteet sekä teologia) sekä useista laitosten erikoiskirjastoista ja laitosten aineistoista. Kirjasto on avoin myös yliopiston ulkopuolisille.
Vuosina 1994–1996 rakennetun lisärakennuksen julkisivua.
Historia > Jesuiittayliopiston kirjasto

Grazin yliopiston kirjaston syntyvaiheet liittyvät vastauskonpuhdistukseen. Vuodesta 1571 alkaen enemmistöltään protestanttisessa Grazissa oleili jesuiittoja, jotka vaalivat hallitsevan ruhtinaan arkkiherttua Kaarle II:n toivomuksesta takaisinkäännyttämistä katolilaisuuteen. Tätä tarkoitusta varten tuomiokirkon viereen perustettiin vuonna 1573 jesuiittakollegio ja sen yhteyteen koulu, jossa oli myös oma kirjastonsa. Paavi Gregorius XIII vahvisti koulun vuonna 1585 jesuiittayliopistoksi, mikä toi kirjastolle yliopiston kirjaston statuksen. Kirjasto kasvoi nopeasti lopetetuista luostareista takavarikoitujen kirjojen sekä lahjoitusten ja ostojen ansiosta. Yliopisto koostui olennaisesti vain teologian tiedekunnasta, joten teologia oli myös kirjaston tärkein keräysalue, joka ei kuitenkaan rajoittunut ainoastaan katolisiin teoksiin. Matemaatikko Paul Guldinin, Grazin jesuiittayliopiston professori, vaikutuksesta myös luonnontieteet olivat hyvin edustettuina. Jesuiittayliopiston toiminta päättyi jesuiittaveljeskunnan lakkauttamiseen vuonna 1773 ja yliopisto muuttui valtiolliseksi yliopistoksi.
Historia > Valtiollinen yliopiston kirjasto

Grazin yliopisto perustettiin keisarillisella deskreetillä uudelleen vuonna 1775 ja se otettiin kirjastoineen valtiollisen hallinnon alaiseksi. Tosin suurin osa keisarillisista virkamiehistä, jotka hoitivat yliopistoa ja sen kirjastoa, olivat entisiä jesuiittoja. Vuonna 1781 kirjasto avattiin uudelleen sen uusien tilojen rakennusmuutosten jälkeen. Siten se oli ensimmäistä kertaa auki yleisölle. Sen suurin ongelma oli 28 niteestä koostuneen kirjaston luettelon katoaminen – ilmeisesti luettelo joutui jesuiittojen vihan uhriksi. Sitä ei ole löydetty tähän päivään mennessä. Kirjakokoelman kasvaminen lakkautetuista jesuiittakirjastoista vain lisäsi kaaosta.
Historia > Lyseon kirjasto

Muutaman muun yliopiston tavoin keisari Joosef II laski vuonna 1782 myös Grazin yliopiston lyseon statukseen. Kirjaston aineisto kasvoi kuitenkin edelleen.
Historia > Uudelleen perustettu yliopiston kirjasto

19. huhtikuuta 1827, 45 vuoden jälkeen, keisari Frans II saattoi voimaan vanhat oikeudet. Siitä lähtien yliopisto alkoi käyttää molempien perustajiensa mukaista nimeä Grazin Karl-Franzens-yliopisto. Koska yliopiston uudelleen perustamiseen liitettiin velvollisuus olla aiheuttamatta valtiolle lisäkustannuksia, yliopiston kirjaston aineiston kasvu oli edelleen jäämistöjen ja lahjoituksien varassa. Vasta kun henkilöstö kasvoi vuonna 1870 kolmesta kuuteen virkailijaan ja määräraha nostettiin 830:stä 4 000 guldeniin, kirjasto kykeni ensimmäisen kerran pitkään aikaan täyttämään jollakin tavoin tehtävänsä.
Historia > Muutosta toisen maailmansodan loppuun

Grazin keskustassa sijaitsevan yliopiston tilojen ahtauden vuoksi vuonna 1891 kaupungin reunaan (nykyiseen Geidorfin kaupunginosaan) alettiin rakentaa uutta rakennusta, jolloin yksittäiset rakennukset otettiin käyttöön eri aikoina. Kirjasto muutti vuonna 1895 syyskuun 9. ja 22. välisenä aikana 135 000 niteensä kanssa uuden yliopiston päärakennukseen. Vuonna 1914 keskisen lukusalin koilliseen pitkittäisreunaan rajoittuvaan hallintosivurakennukseen rakennettiin toinen kerros. Aineiston kartuttamisen ja hoidon osalta kirjaston kehitys kärsi maailmansotien aiheuttamista vastoinkäymisistä. Graziin vuonna 1944 kohdistuneiden ilmahyökkäysten vuoksi kirjaston aineistoa suojeltiin varastoimalla 60 000 nidettä muualle. Kirjasto avattiin uudelleen 22. lokakuuta 1945. Toisen maailmansodan aikana tuhoutui 4 500 nidettä (niiden joukossa 200 käsikirjoitusta).
Historia > Uusin kehitys

1900-luvun toinen puolisko oli lähinnä rakennusmuutosten ja lisääntyvän desentralismin aikaa. Vuonna 1950 molempia lukusalin kapeamman sivun takana kaakkoispuolella sijaitsevia lähivarastoja laajennettiin suurella varastolisärakennuksella. Vuonna 1970 kirjaston luoteispuolelle rakennettiin uudenaikainen lisätila, jossa on oma erillinen sisäänkäynti. Vuosien 1994 ja 1996 välisenä aikana seurasi ReSoWi-keskuksen rakentaminen, keskukseen sijoitettiin yliopiston kirjastoon kuuluva oikeus-, sosiaali- ja taloustieteellinen tiedekunnan kirjasto. Samalla päärakennusta laajennettiin suurella lisärakennuksella, joka on ainoastaan pääkirjaston käytössä. Lisäksi pääkirjaston laajennuksen yhteydessä perustettiin siitä erillään sijaitsevia erikoiskirjastoja, esimerkiksi Merangasse-kadulla sijaitsevaan Universitätszentrum Walliin. Vuonna 1996 aloitti toimintansa audiovisuaalisten medioiden mediateekki. Yliopiston jakautumisen seurauksena siihenastiset lääketieteelliset osakirjastot yhdistettiin vuonna 2004 itsenäiseksi yliopiston kirjastoksi. Yhdessä Innsbruckin ja Wienin yliopistojen kirjastojen kanssa Grazin yliopiston kirjasto otti johtajuuden kotimaisten ja kansainvälisten konsortioiden muodostamisessa elektronisten kausijulkaisujen ja kirjojen huokeamman yhteisen käytön edistämiseksi. Aloite käynnistyi vuonna 1998, ja 1. heinäkuuta 2005 Grazin yliopiston kirjastossa aloitti toimintansa ”Kooperation E-Medien Österreich”. Grazin yliopiston kirjasto osallistuu myös olennaisesti Austrian Literature Online -projektiin Itävallan kirjallisuuden digitalisoimiseksi.
Henkilöstö

Yliopiston kirjasto sai sen muuttuessa valtiolliseksi kaksi virkailijaa (johtajan ja kirjaston palvelijan). 1900-luvun alussa oli kirjaston palveluksessa 17 henkilöä, joista 8 oli tieteellisiä virkamiehiä. Vuosituhannen vaihtuessa kuului kirjaston henkilöstöön 120 henkilöä.
| --- | --- |
Grazin yliopiston kirjaston johtajat valtiollistamisen jälkeen
1773–1774 : Josef Bardarini (1708–1791), teologian ja filosofian professori, rehtori
1775–1778: Richard Tecker (1723–1798), dogmatiikan professori
1778–1783: Franz de Paula Tomicich (1729–), kanonisen oikeuden professori, rehtori
1783–1797: Augustin Herz
1798–1814: Josef Alois Jüstel (1765–1832), moraaliteologian professori, rehtori
1817–1832: Markus Sandmann (1764–1832), kirjailija
1833–1852: Johann Krausler (k. 1852)
1853–1861: Leopold Michelitsch
1861–1866: Karl Kreutzer
1866–1880: Ignaz Tomaschek
1880–1895: Alois Müller (1835–1901), heprean kielen tuntija
1895–1903: Wilhelm Haas (1842–1918), sen jälkeen Wienin yliopiston kirjaston johtaja
1903–1910: Anton Schlossar (1849–1942)
1910–1919: Johannes Peisker (1851–1933), myöhemmin sosiaali- ja taloushistorian professori Prahassa  
1919–1924: Ferdinand Eichler (1863–1945), filologi und kirjastotieteitten professori
1924–1933: Jakob Fellin (1869–1951)
1934–1945: Franz Gosch (1884–1952), arkeologi ja slavisti
1945–1953: Wolfgang Benndorf (1901–1959)
1954–1971: Erhard Glas (1906–1992)
1972–1988: Franz Kroller (1923–2000), juristi
1989–2006: Sigrid Reinitzer (1941–)
2004–: Werner Schlacher (1955–)
Aineisto

Vanhemman yliopiston kirjaston aineiston suuruus on historiallisesti epävarma. Vuonna 1773 annettu tieto oli 10 000 nidettä, vuonna 1776 jo 42 000. Myöhemmin annettujen tietojen perusteella, kaiketi yhtä epävarmoista lähteistä, taas vähemmän ja vuonna 1839 väitetään aineistoa olleen jo 50 000 nidettä. Vuonna 1860 suoritetun laskennan mukaan painettuja teoksia oli noin 38 000 (osittain moniosaisia). 100 000 niteen raja saavutettiin noin vuonna 1879 ja 200 000 niteen raja 1900-luvun ensimmäisinä vuosina. Vuosituhannen vaihtuessa Grazin yliopiston kirjaston  kokonaisaineiston määrä oli lähes kolme miljoonaa painettua nidettä, yli 2 000 käsikirjoitusta, noin 1 200 inkunaabelia, lukemattomia oppineiden jäämistöjä sekä noin 1 400 kausijulkaisutilausta.
Erikoiskokoelmat

Erikoiskokoelmien osasto säilyttää käsikirjoituksia ja kaikkia vuoteen 1900 mennessä ilmestyneitä teoksia. Huomatuimpiin pergamenttikäsikirjoituksiin kuuluu viisi vanhinta georgialaista käsikirjoitusta 600- ja 1000-luvun väliseltä ajalta. Ne ovat peräisin Katariinan luostarista Siinaivuoren juurelta. Merkityksellisimpiin paperikäsikirjoituksiin kuuluvat Johannes Keplerin kirjoittamat kirjeet Paul Guldinille.
Myös Oksyrhynkhoksen ja Hibehin 42 papyruskäsikirjoitusta ansaitsevat maininnan. Ne ovat kotoisin brittiläisen Egypt Exploration Societyn vuosien 1896 ja 1907 välisenä aikana tekemistä kaivauksista ja ne saatiin Graziin vastapalveluksena rahasta, jolla tuettiin kaupungissa suoritettuja kaivauksia. Suurin osa löydöistä on nykyään Ashmolean Museumissa Oxfordissa, British Museumissa Lontoossa ja Egyptiläisessä museossa Kairossa.
Aiheesta muualla

Kotisivu
Kiertokäynti (Arkistoitu – Internet Archive) Tien suunta, jossa tämä valokuvauksellinen kiertokäynti johtaa yliopiston kirjaston tilojen läpi ja esittää valokuvaa klikkaamalla kunkin paikan.
Kirjaston luettelo (Arkistoitu – Internet Archive)
Erikoiskokoelmat (Arkistoitu – Internet Archive)
Lukusalin parvi
Grazin yliopiston kirjaston historiallinen uusrenessanssityylinen lukusali.
Moniosainen latinalainen sanakirja Grazin yliopiston kirjaston lukusalissa.
Käännös suomeksi
Grace Hopper

| Grace Hopper |
| --- | --- |
 Grace Hopper vuonna 1984.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1906
Kuollut: 1. tammikuuta 1992 (85 vuotta)
Grace Murray Hopper (9. joulukuuta 1906 – 1. tammikuuta 1992) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelyn tutkija ja laivaston lippueamiraali. Hän oli ensimmäinen Harvard Mark I -tietokoneen ohjelmoija ja kehitti ensimmäisen kääntäjän ohjelmointikielelle. Hopperin ohjelmointikieli oli luonnollista kieltä jäljittelevä FLOW-MATIC. Sen piirteisiin pohjautuen muut kehittivät COBOL-kielen ja Hopper työskenteli elämänsä aikana myös käyttäen COBOLia.
Varhainen elämä ja opiskelu

Hopperin alkuperäinen nimi oli Grace Brewster Murray. Hän meni naimisiin Vincent Hopperin kanssa 1930, mutta avioliitto päättyi eroon 1945. Hopper valmistui 1928 Vassar Collegesta kandidaatiksi pääaineinaan matematiikka ja fysiikka. Hän jatkoi opintojaan Yalen yliopistossa, josta valmistui 1930 maisteriksi samoista pääaineista. Vuonna 1934 Hopper väitteli filosofian tohtoriksi alanaan matematiikka. Hänen väitöskirjansa nimi oli New Types of Irreducibility Criteria. Opiskelun jälkeisen uransa Hopper aloitti matematiikan lehtorina Vassarissa 1931, ja vuonna 1941 hänestä tuli apulaisprofessori.
Mark I ja Mark II

Hopper liittyi 1943 Yhdysvaltain laivastoon. Hänet määrättiin työskentelemään Howard Aikenin kanssa Mark I -tietokoneella. Hopper oli ensimmäinen joka kirjoitti ohjelman laitteelle. Sodan lopulla hän jätti vakinaisen palveluksen ja siirtyi reserviin, mutta jatkoi silti työtään Mark II ja Mark III -tietokoneiden kehitystyössä. Mark II -koneen kanssa työskennellessään hän löysi koiperhosen laitteen releitten välistä; bugin tai virheen tietokoneessa. Hopper kertoi löydöstään laitteen lokikirjassa ja kiinnitti kuolleen eläimen siihen viitaten tapaukseen ensimmäisenä löytyneenä bugina. Virheellisesti tätä tapausta pidetään termin tietokonebugi alkuperäisenä lähteenä, sillä sitä käytettiin jo yleisesti tuohon aikaan.
UNIVAC

Vuonna 1949 Hopper siirtyi Eckert–Mauchly Computer Corporation -yhtiöön ja liittyi UNIVAC I -kehitystiimiin. 1950-luvulla yritys siirtyi Remington Rand -yhtiön omistukseen ja Randilla työskennellessään Hopper sai alkuperäisen kääntäjänsä valmiiksi. Myöhemmät versiot julkaistiin tuotenimillä ARITH-MATIC, MATH-MATIC ja FLOW-MATIC.