stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Älykkyysosamäärä
Älykkyysosamäärän merkitys

Älykkyysosamäärän merkitys ja tulkinta on muuttunut aikojen kuluessa. Yhteistä älykkyydestä käytetyille mittauksille on se, että keskimääräinen älykkyysosamäärä on 100 ja että älykkyysosamäärän asteikko ei ole absoluuttinen eli suhdeasteikko vaan järjestysasteikko. Älykkyystesteillä mitataan siis ihmisten älykkyyttä suhteessa toisiinsa, ei ”absoluuttista” älykkyyttä. ÄO-testien kanssa melko voimakkaasti korreloivat yksinkertaiset kognitiiviset tehtävät (elementary cognitive task, ECT), esimerkiksi reaktionopeustestit, perustuvat kuitenkin absoluuttiseen asteikkoon.
Ensimmäinen älykkyysosamäärän määritelmä tulee Alfred Binet’n vuonna 1904 lapsille kehittämästä testistä, joilla hän halusi selvittää oppilaat, joille olisi annettava lisäopetusta. Lapsen älykkyysosamääräksi katsottiin henkinen ikä jaettuna fyysisellä iällä kerrottuna sadalla. Tämän määritelmän vahvuus oli, että se pysyi yleensä muuttumattomana lapsuusiän ajan. Kyseinen määritelmä ei kuitenkaan sovi aikuisten älykkyyden ilmoittamiseen.
Myöhemmin älykkyysosamäärä määriteltiin normaalisti jakautuneeksi, ja älykkyysosamäärän keskiarvoksi valittiin 100. Käytännössä älykkyysosamäärä ei noudata aivan normaalijakaumaa, koska sen määrittelyssä käytetty populaatio on rajallinen eikä riittävän edustava ääripäissä. Niinpä huippupisteitä saavien osuus on korkeampi kuin ÄO-asteikon perusteella ennustaisi.
Nykyinen älykkyysosamäärän tulkinta perustuu persentiileihin, jotka siirretään normaalijakaumalle. Esimerkiksi älykkyys, jonka alle jää 98 prosenttia väestöstä, vastaa normaalijakaumassa pistettä joka on kahden keskihajonnan päässä keskiarvosta.
Älykkyysosamäärän merkitys > Älykkyysosamääriä eri keskihajonnoilla

| ÄO-luokitus | Keskihajonta 15 | Keskihajonta 16 | Keskihajonta 24 | Jakautuminen väestöön |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Erittäin korkea | ÄO 130 | ÄO 132 | ÄO 148 | 2 % populaatiosta saavuttaa vähintään tämän ÄO:n Huippuälykkyys Älykkyysosamäärän mittauksissa kriteerinä on ÄO, joka on kaksi keskihajontaa väestön keskiarvon yläpuolella |
| Korkea | ÄO 115 | ÄO 116 | ÄO 124 | 16 % populaatiosta saavuttaa vähintään tämän ÄO:n |
| Normaali | ÄO 100 | ÄO 100 | ÄO 100 | 50 % populaatiosta saavuttaa vähintään tämän ÄO:n 68 %:lla suomalaisista on normaali älykkyysosamäärä |
| Matala | ÄO 85 | ÄO 84 | ÄO 76 | 84 % populaatiosta saavuttaa vähintään tämän ÄO:n |
| Erittäin matala | ÄO 70 | ÄO 68 | ÄO 52 | 98 % populaatiosta saavuttaa vähintään tämän ÄO:n Älyllinen kehitysvammaisuus Älykkyysosamäärän mittauksissa kriteerinä on ÄO, joka on kaksi keskihajontaa väestön keskiarvon alapuolella (WHO:n luokitus) |
Älykkyysosamäärän reliabiliteetti ja validiteetti

Jotta älykkyysosamäärä voisi olla käyttökelpoinen mittari, täytyy älykkyysosamäärätestillä olla riittävä reliabiliteetti ja validiteetti.
ÄO-testin reliabiliteetilla viitataan testin tulosten toistettavuuteen. Reliabiliteettia voidaan mitata teettämällä samoilla henkilöilla useita älykkyystestejä ja vertaamalla samojen henkilöiden tekemien testien tuloksia. Eri testikertojen tulosten välistä korrelaatiota kutsutaan reliabiliteettikertoimeksi. Mitä suurempi tämä kerroin on, sitä suurempi reliabiliteetti testillä on.
ÄO-testin validiteetista puhuttaessa viitataan siihen, miten hyvin testi mittaa haluttua ominaisuutta eli kognitiivisia kykyjä. Validiteettia mitataan vertaamalla ÄO-testin tuloksia ja kognitiivisia kykyjä vaativia suorituksia kuten koulumenestystä.
ÄO-testit ennustavat hyvin opintomenestystä. Englantilaisessa tutkimuksessa havaittiin, että 11-vuotiaana tehdyn ÄO-testin tulokset selittivät suuren osan tulosten vaihtelusta osaamista useissa kouluaineissa mittaavassa GCSE-tutkinnossa, joka suoritetaan 16-vuotiaana. Selittävä osuus vaihteli aineittain siten, että esimerkiksi matematiikassa se oli lähes 60 prosenttia, kieliaineissa noin 40–50 prosenttia ja taideaineissa alle 20 prosenttia.
Schmidtin ja Hunterin meta-analyysin mukaan ÄO on paras yksittäinen työssä menestymistä ennustava tekijä, kun työnhakijoilla ei ole ennestään kokemusta vastaavasta työstä. ÄO korreloi positiivisesti työsuorituksen laadun kanssa kaikissa ammattiryhmissä, joita on tutkittu. Korrelaatio vaihtelee 0,2:n ja 0,6:n välillä. ÄO kuitenkin ennustaa menestystä paremmin tehtävissä, joissa älyllinen panos on keskeinen, kuin tehtävissä, joissa motoriset kyvyt on tärkeitä. Matala ÄO estää tavallisesti tyydyttävän työsuorituksen tutkimus- ja johtotehtävissä, kun taas vähän muodollisia tietoja ja taitoja vaativissa tehtävissä fyysinen kunto ja kehonhallinta ovat yleensä ÄO:ta tärkeämpiä työsuorituksen laadun vaihtelun selittäjiä.
Älykkyysosamäärän ja elämässä menestymisen välillä on havaittu yhteys. Tutkimus Skotlannissa näytti, että 15 pistettä alhaisempi ÄO merkitsisi 20 % pienempää mahdollisuutta ylittää 76 vuoden ikä ja 30 pistettä alempi tulos tarkoittaisi 37 % pienempää mahdollisuutta. Tutkimuksessa ei kuitenkaan selvitetty muiden ’kolmansien tekijöiden’ (kuten yleinen terveys) vaikutusta ÄO:n ja kuolemisen välillä, joten älykkyyttä ei voida pitää kuolleisuuden kausaalisena syynä. Charles Murrayn tutkimuksissa ÄO:n ja tulotason väliltä löytyi korrelaatiota.
Frey ja Detterman (2003) ovat löytäneet yleisälykkyyden (g) ja yhdysvaltalaisten SAT-kokeiden tulosten väliltä 82 prosentin korrelaation.
Älykkyysosamäärän periytyvyys

American Psychological Associationin mukaan älykkyyden heritabiliteetti eli perimän vaikutus olisi 0,75 aikuisille ja myöhäisnuorille, 0,45 lapsille. G-tekijän heritabiliteetti olisi 0,9 aikuisille, 0,4 keskilapsuudessa ja 0,2 pikkulapsille. Eräs mahdollinen selitys on, että ihmisten toiminta vahvistaa heidän geeniensä vaikutusta.
Älykkyysosamäärän heritabiliteetilla tarkoitetaan sitä osuutta, joka populaation sisäisestä ÄO-tulosten vaihtelusta on selitettävissä perinnöllisillä tekijöillä; muu osa vaihtelusta selittyy ympäristötekijöillä. Heritabiliteettia voidaan tutkia muun muassa adoptio- ja kaksostutkimusten avulla. Tutkimuksissa on havaittu, että perinnölliset tekijät selittävät 40–80 prosenttia ÄO:n vaihtelustalähde?. Varhaisessa lapsuudessa heritabiliteetti selittää vähemmän kuin puolet ÄO:n vaihtelusta populaatiossa, mutta aikuisten ÄO:n vaihtelusta se selittää valtaosanlähde?.
Heritabiliteettia koskevat tulokset on saatu länsimaissa ja Japanissa tehdyistä tutkimuksista. Vähemmän kehittyneissä maissa, joissa aliravitsemus ja sairaudet ovat suuria ongelmia, ympäristötekijät saattavat selittää suuremman osan ÄO:n vaihtelusta populaatiossa kuin kehittyneissä maissa.
Sukupuoli ja älykkyysosamäärä

Sukupuolten ÄO-eroista on tehty monia tutkimuksia ja niiden tuloksista on asiantuntijoiden keskuudessa kiistelty. Joidenkin tutkimusten mukaan miesten ja naisten välillä on keskimäärin noin 4 pisteen keskiarvoinen ÄO-ero miesten hyväksi, mutta useimmissa tutkimuksissa eroa ei ole havaittu. Tanskalainen Helmuth Nyborg päätteli, että kunnollisia metodeja käyttämällä miesten etu g-faktorilla tulee esiin. Se kasvaa eksponentiaalisesti ylemmillä tasoilla, liittyy aivojen suurempaan kokoon ja selittää ainakin osittain miesten dominoivan aseman yhteiskunnassa.
Deary et al. tutkimuksessa vuonna 2003 on tutkittu miesten yliedustusta korkean pistemäärän älykkyysosamäärässä ja miesten pisteiden keskihajonta on todettu suuremmaksi kuin naisten, mikä tarkoittaa että miehiä on enemmän kuin naisia sekä erityisen matalissa että erityisen korkeissa pisteluvuissa, kun taas naisten pisteluvut ovat lähempänä keskiarvoa. Paul Irvingin mukaan miehiä on kaksinkertaisesti henkilöissä, joiden älykkyysosamäärä on yli 120 ja henkilöissä joiden älykkyysosamäärä on yli 170 on 30-kertainen määrä miehiä.
Sukupuoli ja älykkyysosamäärä > Kielelliset kyvyt ja avaruudellinen hahmotus

Tutkimusten mukaan naisilla on korkeampi kielellinen älykkyys, miehillä taas parempi avaruudellinen hahmotuskyky. Tytöt pärjäävät keskimäärin kielellisissä tehtävissä poikia paremmin, kun taas pojat suoriutuvat paremmin avaruudellista hahmotuskykyä vaativista tehtävistä. Tämän on yleensä väitetty pätevän kulttuurista riippumatta, jolloin se olisi biologisen sukupuolen ominaisuus. Kuitenkin on osoitettu, ettei miesten parempi avaruudellinen hahmotuskyky olisi biologinen välttämättömyys, sillä tätä eroa avaruudellisessa hahmotuskyvyssä ei yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa löydetty koillisintialaisten matriarkaalisessa yhteisössä eläneiden miesten ja naisten väliltä. Tästä tutkijat esittivät, että koulutuksen kohentaminen vähentäisi sukupuolten välistä erilaista suoriutumista avaruudellisessa hahmottamisessa. Tutkijat ovat havainneet, että kielellisistä toiminnoista vastaavat aivojen kielialueet ovat naisilla selvästi suuremmat kuin miehillä. Toisaalta useassa meta-analyysissä on osoitettu eroja miesten ja naisten avaruudellisessa hahmottamisessa.
Sukupuoli ja älykkyysosamäärä > Matemaattiset taidot

Aiemmin luultiin, että pojat olisivat matemaattisesti lahjakkaampia kuin tytöt, mutta joissain tutkimuksissa näin ei ollut. Matematiikan professori Jonathan Kane Wisconsin-Whitewaterin yliopistosta tutkija Janet Mertzin kanssa havaitsivat tutkimuksissa, että useiden mittausten nojalla tytöt pärjäävät matematiikassa siinä missä pojatkin. Monissa maissa keski- ja ylätasolla matemaattista sukupuolieroa ei ilmene ollenkaan. Kane ja Mertz uskovatkin, että erot kumpuavat sosiokulttuurisista tekijöistä. Joitain eroja matemaattisissa kyvyissä kuitenkin on sukupuolten välillä, mutta tämä erilaisuus taidoissa vaihtelee maiden välillä, joten sen ei voi olettaa johtuvan pelkästään geneettisistä eroista sukupuolten välillä. Tutkijat ovat myös havainneet, matemaattiset taidot ovat paremmat sekä tytöillä että pojilla maissa, jossa sukupuolten välinen tasa-arvo on paremmalla tolalla kuin niissä, joissa se ei ole.
Kaikki nämä erot ovat kiistanalaisia, koska vain osa tutkimuksista tukee niitä. Siitäkään en olla varmoja, johtuuko mahdollinen ero geeneistä, kulttuurista vai molemmista.
Sukupuoli ja älykkyysosamäärä > Älykkyystutkimusten arkaluonteisuus

Helmuth Nyborgin vuonna 2005 julkaisema artikkeli sukupuolten eroista johti siihen, että hänet pidätettiin työstään tutkimusta kohtaan esitetyn kritiikin jälkeen. Aarhusin yliopiston tutkintakomitean mukaan hän oli  syyllinen "törkeään huolimattomuuteen". Yliopiston rehtori antoi hänelle ankaran huomautuksen, minkä jälkeen yliopisto palautti hänet sen jälkeen virkaansa. Myöhemmin ankara varoitus muutettiin "huomautukseksi".
Science-lehden vuoden 2006 uutisartikkelin mukaan "kollegat ympäri maailmaa asettuivat puolustamaan häntä, syyttäen yliopistoa poliittisista motiiveista ja väittäen, että hänen tutkimuksissaan havaitut virheet olivat vähäisiä."
Rotu ja älykkyysosamäärä

Kirjallaan The Bell Curve (1994) R. J. Herrnstein ja Charles Murray saivat aikaan vilkkaan keskustelun rodun ja älykkyyden yhteydestä. Teoksessaan he esittivät muun muassa, että eri ihmisrotujen älykkyydessä on eroja. Heidän mukaansa kaakkoisaasialaiset saivat kokeissa korkeimmat pistemäärät. Kirjan tilastojen mukaan afrikkalaislähtöisten amerikkalaisten ÄO on keskimäärin yhden keskihajonnan (15 pistettä) matalampi kuin eurooppalaislähtöisten. Kirjan julkistuksen aikaan Yhdysvaltain medioissa keskusteltiin runsain mitoin tutkimuksen väittämästä mustien ja valkoisten älykkyyserosta, muttei juuri lainkaan aasialaisten ja valkoisten älykkyyserosta. Sama ilmiö toistui Suomessakin Tatu Vanhasen tutkimuksen kohdalla vuosikymmen myöhemmin.
American Psychological Association (APA) asetti selvitystyöryhmän, jonka tehtävä oli arvioida kysymystä aiheesta tehdyn tutkimuksen valossa. Raportissa päädyttiin johtopäätökseen, että rotujen väliset keskimääräiset älykkyysosamääräerot ovat olemassa, mutta erojen syyt ovat tuntemattomat. Myös Herrnsteinin ja Murrayn käyttämiä tilastoanalyyseja ja lähtöoletuksia on syytetty virheellisiksi. Kirjan kirjoittajat saivat uhkauksia, ja heitä on pitänyt rasisteina muun muassa musta demokraattipoliitikko Jesse Jackson.
Kouluosaaminen ja älykkyysosamäärä

Professori Pertti Tötön mukaan Lynnin ja Vanhasen määrittämät valtioiden keskimääräiset älykkyysosamääräarviot ennustavat erittäin hyvin valtioiden menestystä kouluosaamista mittaavassa PISA-testissä (korrelaatio 78–92 %). Tötön mukaan tämä viittaa siihen, että nämä valtioittaiset älykkyysosamääräarviot olisivat melko oikeita. Myös yksilötasolla on osoitettu koulutuksen parantavan tuloksia älykkyystesteissä.
Älykkyyteen vaikuttaminen

Koulutusinterventioilla on osoitettu lyhytaikainen vaikutus älykkyysosamäärään, mutta pitkän aikavälin tutkimus usein puuttuu. Yhdysvalloissa hyvin suuretkaan interventio-ohjelmat, kuten Head Start Program eivät ole tuottaneet kestäviä vaikutuksia älykkyysosamäärään. Silloinkin, kun oppilaat ovat parantaneet pisteitään standardoiduissa testeissä, heidän kognitiiviset kykynsä, kuten muisti, keskittyminen ja nopeus, eivät välttämättä ole parantuneet.
Älykkyyteen vaikuttaminen > Työmuisti

Työmuistin harjoittaminen voi nostaa ÄO:ta. Michiganin ja Bernin yliopistojen tutkimus puolsi mahdollisuutta parantaa joustavaa älykkyyttä työmuistia harjoittamalla. Vaikutuksen kestoa ja yksityiskohtia ei tiedetä, esimerkiksi vaikuttaako se muuhun kuin matriisitesteihin, tai vaikuttaako se koulutus- ja työurasaavutuksiin.
Älykkyyteen vaikuttaminen > Muisti ja älykkyys

Työmuisti on voimakkaasti yhteydessä älykkyyteen. Kun se on muuttujana, erään tutkimuksen mukaan mentaalinen nopeus ja huomion kontrolli eivät olleet yhteydessä älykkyyteen, vaan nimenomaan yksinkertainen lyhytkestoinen muisti. Kyseessä saattaa olla kyky samanaikaisesti prosessoida ja tallentaa asioita. Sen heikkous voi haitata monimutkaista ajattelua. Muisti on yhteydessä luetun ymmärtämiseen jopa matemaattisesti samankykyisten ihmisten kesken. Joissain tutkimuksissa työmuisti on vahvemmin yhteydessä älykkyyteen kuin lyhytkestoinen muisti.
Oregonin yliopiston tutkimuksessa (joustava) älykkyys korreloi voimakkaasti (r=0,66) sen kanssa, montako objektia henkilön lyhytkestoiseen muistiin mahtui, muttei sen kanssa (r=-0,05), miten tarkasti hän muisti niiden (kuva)objektien yksityiskohdat.
Valokuvamuisti ei näyttäisi olevan yhteydessä korkeaan älykkyyteen. Tosin päinvastainen tulos saatiin tutkimuksessa, jossa käytiin läpi 150 suurhenkilöä. Näistä 58:n muistia kuvattiin ja 24:llä se oli valokuvamuisti, 27 muulla eritäin hyvä ja 7:llä tavanomainen tai huono. Tutkijat katsoivat tämän tukevan aiempia tuloksia muistin ja älykkyyden yhteydestä.
Sekä älykkyys että työmuisti tai lyhytkestoinen muisti ennustavat hyvin opintomenestystä. Niiden merkitys romahtaa, jos muuttujaksi otetaan myös aiempi osaaminen. Tätä näytti selittävän se, että älykkyys vaikuttaa varhaiseen oppimiseen.
Uskonnollisuus ja älykkyysosamäärä

Useiden tutkimusten mukaan älykkyysosamäärän kasvaessa uskonnollisten ihmisten määrä vähenee. Syyksi on esitetty esimerkiksi älykkäämpien menestystä elämässä, jolloin heille syntyy helpommin kuva siitä, että he voivat kontrolloida kaikkea elämässään.
Korkean älykkyysosamäärän yhdistykset

Korkean älykkyysosamäärän seura on nimensä mukaisesti seura tai organisaatio, johon liittyäkseen tarvitaan korkea älykkyysosamäärä standardoidusta testistä. Tunnetuin on Mensa, jonka jäseneksi pääsemiseen vaaditaan korkeampi tulos kuin 98 prosentilla väestöstä. Toisin sanoen tuloksen tulee olla yli kaksi keskihajontaa keskimääräisen tuloksen eli 100:n yläpuolella. Suomen Mensa siirtyi elokuussa 2007 käyttämään keskihajontaa 15; aiemmin se oli 24. Siten Mensan jäsenyyteen vaaditaan Suomessa nykyisin vähintään tulos 131. On myös olemassa vielä korkeamman älykkyysosamäärän seuroja, esimerkiksi Triple Nine Society, johon pääsee vain, jos älykkyysosamäärä on korkeampi kuin 99,9 prosentilla väestöstä, eli yksi tuhannesosa väestöstä on sinne tarpeeksi älykäs.
Henkilöitä, joilla on korkea älykkyysosamäärä

Korkeimmat mitatut aikuisten älykkysosamäärät ovat lähellä 200 pistettä. Lasten testeissä on saatu korkeampia lukemia, mutta ne eivät ole vertailukelpoisia aikuisten testeistä saatujen lukujen kanssa. Korkeasta ÄO:staan tunnettuja henkilöitä ovat esimerkiksi Abdesselam Jelloul (ÄO 198) sekä yhdysvaltalaiset William James Sidis (197), Rick Rosner (192) ja Marilyn vos Savant (185, lapsena 228).
Älykkyysosamäärän kritiikki

Älykkyysosamäärään on kohdistettu voimakastakin kritiikkiä, sillä älykkyysosamäärä viittaa käsitykseen jonka mukaan ihmisen älylliset kyvyt voitaisiin ilmaista yhdellä yksiselitteisellä mitta-asteikolla. Psykologi Howard Gardner on tarjonnut moniälykkyysteorian, jossa on ajatuksena että älykkyyttä on useampaa lajia. Moniälykkyysteorian mukaan ihmisen kykyä toimia älykkäästi erilaisissa tilanteissa ei voi selittää yhden yleisen älykkyyden avulla, vaan käytössä on useita eri tehtäviin erikoistuneita ja pitkälti toisistaan riippumattomia älykkyyksiä. Kuitenkin esimerkiksi Yhdysvaltojen asevoimat luottaa älykkyysosamäärään. Yhdysvaltojen puolustusvoimat eivät värvää sotilaiksi henkilöitä joilla älykkyysosamäärä on alle 85. Rajaa on kokeiltu alentaa kaksi kertaa 80:een, mutta molempien kokemusten mukaan alle 85:n henkilöt eivät ole riittävän hyviä sotilaita palkkaukseen nähden (Yhdysvalloissa on ammattiarmeija).
Kirjallisuutta

Ahmavaara, Yrjö: Hyvinvointivaltion tabut: Nykykulttuurimme kritiikki.  (2. lisätty painos)  Helsinki:  Yliopistopaino, 1998.  ISBN 951-570-420-0
Stephen Jay Gould: The Mismeasure of Man.  Penguin, 1981.
R. J. Herrnstein ja Charles Murray: The Bell Curve. Määritä julkaisija!
Richard Lynn ja Tatu Vanhanen: IQ and the Wealth of Nations. Määritä julkaisija!
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Älykkyysosamäärä Wikimedia Commonsissa
Outi Paloposki

Outi Paloposki (s. 1956 Kerava) on suomalainen käännöstieteilijä. Hänen tutkimuksensa pääalueita ovat kääntämisen historia ja uudelleenkääntäminen. Tällä hetkellä Paloposki työskentelee englannin kielen professorina Turun yliopistossa.
Tutkimus

Paloposken tutkimuksen tärkeimpiä kohteita on kääntämisen historia Suomessa. Hänen tutkimuksensa painottuu erityisesti kääntäjän ammatin syntyyn 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla ja 1900-luvun alussa. Paloposken tutkimus on valottanut kääntäjien toimenkuvaa ja asemaa ajanjaksona, jolloin kääntäjän tointa ei vielä mielletty ammatiksi. Hän on tutkinut muun muassa kääntäjien toimijuutta, tiedonhakua, työnkuvaa ja kielellisiä profiileja, kääntäjän nimikkeen käyttöä, käännösten roolia, kääntäjän toimen ammatillisuutta ja kääntäjien ja kustantajien välistä suhdetta 1800-luvun lopun Suomessa. Vuonna 2018 Paloposki julkaisi Laura Ivaskan kanssa artikkelin epäsuorista eli välikielen kautta tehdyistä käännöksistä Suomessa.
Paloposken toiseksi kiinnostuksenkohteeksi on noussut uudelleenkääntäminen, jota hän on tutkinut Kaisa Koskisen kanssa. Heidän tutkimuksensa on käsitellyt uudelleenkäännösten määrää, uudelleenkäännösten tekemisen syitä ja niiden vastaanottoa sekä teokselle uudelleenkääntämisprosessissa tapahtuvia muutoksia Suomessa. Tutkimuksen tuloksena on syntynyt muun muassa teos Sata kirjaa, tuhat suomennosta (2015) sekä Across Languages and Cultures -lehdessä julkaistu artikkeli ”Reprocessing Texts.The Fine Line Between Retranslating and Revising” (2010). Lisäksi Paloposki ja Koskinen ovat tutkineet uudelleenkäännöksen tekijän suhtautumista aikaisemman käännöksen tekijään. Paloposki on tutkinut lisäksi käännöskritiikkiä, paratekstejä eli kirjallisten julkaisujen muita osia kuin leipätekstiä sekä tietokirjallisuuden kääntämistä. Tällä hetkellä hänen tutkimuskohteenaan on uudelleenkääntämisen ohella myös valtion viroissa toimineiden kääntäjien työ 1800–1900-luvulla sekä suomentajien työolosuhteet ja arki.
Valikoidut julkaisut > Tieteelliset artikkelit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Nimi | Julkaisu | Tekijä(t) | Julkaisuvuosi |
| Attitudes  towards indirect translation in Finland and translators’ strategies:  Compilative and collaborative translation | Translation Studies 11:1 | Laura Ivaska, Outi Paloposki | 2018 |
| In  search of an ordinary translator. Translator histories, working practices and  translator-publisher relations in the light of archival documents | Translator:  Studies in Intercultural Communication 23:1 | Outi Paloposki | 2016 |
| Translation  and translators before the professional project | The Journal of  Specialised Translation | Outi Paloposki | 2016 |
| Anxieties  of influence: the voice of the first translator in retranslation | Target 25:1 | Kaisa Koskinen, Outi Paloposki | 2015 |
| ’Sujuvasti suomesta  saksaan kääntävä konekirjoittajatar saa paikan heti.' Historian näkökulma  kääntäjyyteen ammattina tai tehtävänä | Virittäjä | Pekka Kujamäki, Outi Paloposki | 2015 |
| Suomentaja  kansanvalistajana – Karl Gustaf Samuli Suomalainen ja Suuret keksinnöt | Kasvatus ja Aika | Outi Paloposki | 2015 |
| Translation  history – Audiences, collaboration and interdisciplinarity | Monti  : Monographs in Translation and Interpretation | Outi Paloposki | 2013 |
| Reprocessing  texts. The fine line between retranslating and revising | Across Languages and Cultures | Kaisa Koskinen, Outi Paloposki | 2010 |
Valikoidut julkaisut > Artikkelit muissa teoksissa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Nimi | Tekijä(t) | Teos | Julkaisuvuosi |
| Translators  and the task of popular education: Furthering knowledge in Finland in the  19th century | Outi Paloposki | Communities in Translation and Interpreting | 2017 |
| Kääntämisen historia ja  sen tutkimus – Saduista sarjakuviin, hartauskirjoista kirjavalioihin | Outi Paloposki | Käännetyt maailmat. Johdatus käännösviestintään | 2015 |
| August  Ahlqvist; Suomennetun tietokirjallisuuden  kritiikistä | Outi Paloposki, H. K. Riikonen | Suomennetun tietokirjallisuuden historia  1800-luvulta 2000-luvulle | 2013 |
| Keksintöjen kirjat -  sivistyshistoriaa ja tekniikan voittokulkua; Edlundin kustantamo -  ensimmäinen suomalainen suurkustantamo; J. A. Hollon palkinto; Käännöstieteen suomennoksista; Kimmo Pietiläinen ja Terra Cognita; Rikkautta ja menestystä Suomen kansalle - Benjamin  Franklinin "Wanhan Rikhardin" neuvot; Risto Varteva;  Sosiologinen kirjallisuus | Outi Paloposki | Suomennetun tietokirjallisuuden historia  1800-luvulta 2000-luvulle | 2013 |
| Domestication  and Foreignization | Outi Paloposki | Handbook of Translation Studies | 2011 |
| Retranslation | Outi Paloposki, Kaisa Koskinen | Handbook of Translation Studies | 2010 |
| Suomennokset ja  suomentaminen 1800-luvulla; Shakespearea suomeksi ensi kerran: Ruunulinna;  Suomentaa-sanan synty | Outi Paloposki | Suomennoskirjallisuuden historia, osa 1 | 2007 |
| Samuli Suomalainen | Sari Kivistö, Outi Paloposki | Suomennoskirjallisuuden historia, osa 1 | 2007 |
| Suomennosten  maailmankartta; Tuhat ja yksi yötä; Suomennoskritiikin alkuvaiheet | Outi Paloposki | Suomennoskirjallisuuden historia, osa 2 | 2007 |
Alkeisfunktio

Alkeisfunktio on mikä tahansa yhden muuttujan funktio, joka voidaan muodostaa käyttämällä äärellinen määrä aritmeettisia alkeisoperaatioita (yhteen-, vähennys-, kerto- ja jakolasku), potenssiin korottamalla, funktion- tai käänteisfunktion otolla (funktiot lueteltu alla), yhdistämällä funktioita, aloittamalla vakioista, muuttujista tai muista perusalkeisfunktioista tai jatkamalla jo näin muodostetuista alkeisfunktioista. Alkeisfunktioiden derivaattafunktiot ovat aina alkeisfunktioita, mutta niiden integraalifunktiot eivät aina ole niitä. Silloin on kyse erikoisfunktioista, jotka eivät ole muodostettavissa pelkästään alkeisfunktioiden avulla edellä kerrotulla tavalla.