stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nordalin kirkko

| Nordalin kirkko Nordal kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Kinn, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Bjørgvinin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1898
Suunnittelija:  Jacob Wilhelm Nordan
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nordalin kirkko (norj. Nordal kyrkje) on Kinnin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1898.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nordalin kirkko Wikimedia Commonsissa
Nauvon kirkko

| Nauvon kirkko Nagu kyrka |
| --- | --- |

Sijainti:  Nauvo
Koordinaatit:  60°11′37.0″N, 021°54′29.1″E
Rakentamisvuosi:  noin 1430–1450
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Nauvon kirkko, sankarihaudat
För Fosterlandet, en tillflykt är han urtidens Gud
Nauvon kirkko (ruots. Nagu kyrka) on Nauvossa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko. Kivikirkko rakennettiin todennäköisesti noin vuosina 1430–1450.
Museovirasto on määritellyt Nauvon kirkon ja kirkonseudun valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Nauvossa on säilynyt Suomen vanhin 1600-luvulta peräisin oleva urkusoitin, "Nauvon positiivi", joka on nykyään Kansallismuseossa. Nauvon positiivi sijaitsi kirkossa sivuseinän lehterillä, jonka kannatinpalkki on edelleen paikoillaan. Nykyiset urut länsipään oven päälle tehdylle lehterille rakensi ruotsalainen urkurakentaja Olof Schwan 1791. Urut olivat alun perin yksisormioiset, liitejalkiolla varustetut. Urkujen erikoisuutena on kaksiosainen rakenne, joka jakautuu länsipäädyn ikkunan molemmille puolille. Jens Zachariassen teki urkuihin vuonna 1878 toisen sormion ja jalkion sekä myös muutoksia I-sormion dispositioon. Urkujen soittopöytä sekä soittokoneisto ovat Zachariassenin tekemiä. Veljekset Moberg Ruotsista korjasi urut vuonna 1975 ja palautti I-sormion Schwanin muotoon. Nauvon urut ovat Suomen säilyneistä 1700-luvun uruista suurimmat ja ainoat restauroidut.
Kuvia

Nauvon kirkon urut.
Nauvon kirkon kuori.
Nauvon hautausmaata.
Nauvon hautausmaata.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nauvon kirkko Wikimedia Commonsissa
Nauvon kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Nauvon positiivi
Schwan-urut
The Organs of Nauvo
Nationalliga

| Nationalliga |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Itävalta
Perustettu:  1959
Lopetettu:  2012
Seuraaja:  Inter-National-League
Joukkueita:  14
Eniten mestaruuksia:  EK Zell am See ja EHC Lustenau (8)
Ylempi taso:  Erste Bank Eishockey Liga
Alempi taso:  Oberliga
Nationalliga oli Itävallan toiseksi korkein jääkiekon sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 1959 paikalliseksi sarjaksi, josta kehittyi lajin kasvaessa valtakunnallinen sarja. Nationalliga lakkautettiin vuonna 2012, kun seitsemän sarjan joukkuetta jätti sarjan kauden päätteeksi. Seurat joko lopettivat tai siirtyivät harrastesarjoihin. Kaksi seuraa nousi pääsarjaan ja jäljelle jääneet seurat perustivat slovenialaisten seurojen kanssa uuden sarjan jotta ammattilaisjääkiekkoa olisi Itävallassa jatkossakin toisella sarjatasolla.
Mestarit

2011–2012: HC Innsbruck
2010–2011: VEU Feldkirch
2009–2010: EC Dornbirn
2008–2009: EHC Lustenau
2007–2008: EC Dornbirn
2006–2007: VEU Feldkirch
2005–2006: EHC Lustenau
2004–2005: EK Zell am See
2003–2004: EC Red Bull Salzburg
2002–2003: EK Zell am See
2001–2002: EC Supergau Feldkirch
1999–2000: EC Graz 99ers
1998–1999: Kapfenberger SV
1997–1998: DEK Klagenfurt
1996–1997: EHC Lustenau
1995–1996: EC Kitzbühel
1994–1995: SK DSG Rotschitzen
1993–1994: EV Innsbruck
1992–1993: EC Ehrwald
1991–1992: EHC Lustenau
1990–1991: EK Zell am See
1989–1990: EK Zell am See
1988–1989: Kapfenberger SV
1987–1988: Kapfenberger SV
1986–1987: UEC Mödling
1985–1986: EK Zell am See
1981–1985: Wiener EV
1983–1984: EHC Lustenau
1982–1983: Grazer SV
1981–1982: EHC Lustenau
1980–1981: ATSE Graz
1979–1980: WAT Stadlau
1978–1979: EK Zell am See
1977–1978: EHC Lustenau
1976–1977: EC VSV
1975–1976: EC VSV
1974–1975: EK Zell am See
1973–1974: EHC Lustenau
1972–1973: Kapfenberger SV
1971–1972: HC Salzburg
1970–1971: WAT Stadlau
1969–1970: Grazer AK
1968–1969: EC Innsbruck Pradl
1967–1968: EC Ehrwald
1966–1967: VEU Feldkirch
1965–1966: A: ATSE Graz, B: ASKÖ Wien
1964–1965: EC Innsbruck Pradl
1963–1964: Salzburger EV
1962–1963: ATSE Graz
1961–1962: itä: ASKÖ Wien, länsi: SV Ehrwald, etelä: ATSE Graz
1960–1961: EK Zell am See
1959–1960: itä: Wiener EV, länsi: EK Zell am See
Natriumtriklooriasetaatti

| Natriumtriklooriasetaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  650-51-1
PubChem CID:  23681045
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CCl3CO2Na
Moolimassa:  185,36
Ulkomuoto:  Väritön tai valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  Hajoaa
Tiheys:  0,9 g/cm3
Liukoisuus veteen:  120 g/100 ml (25 °C)
Natriumtriklooriasetaatti (CCl3CO2Na) on trikloorietikkahapon natriumsuola. Yhdistettä käytetään katalyyttinä ja aiemmin myös rikkakasvien torjunta-aineena.
Ominaisuudet

Natriumtriklooriasetaatti on huoneenlämpötilassa valkoista kiinteää ainetta. Kuumennettaessa se alkaa hajota noin 125–175 °C lämpötilassa ja tärkeimmät hajoamistuotteet ovat natriumkloridi, hiilimonoksidi, hiilidioksidi ja triklooriasetyylikloridi. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten alkoholeihin. Vesiliuoksessa se hydrolysoituu muodostaen kloroformia ja natriumvetykarbonaattia. Tämä tapahtuu etenkin vesiliuosta kuumennettaessa. Jos liuotin on aproottinen, kuten 1,2-dimetoksietaani, muodostuu natriumtriklooriasetaatin liuosta kuumennettaessa dikloorikarbeenia.
Valmistus ja käyttö

Natriumtriklooriasetaattia valmistetaan neutraloimalla trikloorietikkahappoa natriumhydroksidilla tai natriumkarbonaatilla.
Yhdiste on herbisidi, joka tehoaa moniin yksivuotisiin kasveihin. Nykyään yhdisteen käyttö on kielletty muun muassa Euroopan unionin, Yhdysvaltojen ja Kanadan alueilla, mutta sitä käytetään edelleen Aasiassa. Nykyään yhdisteen tärkeimmät käyttökohteet ovat polymeroitumiskatalyyttinä toimiminen valmistettaessa polyvinyylipolymeerejä ja apuaineena tekstiilien värjäyksessä.
Aiheesta muualla

PubChem: Trichloroacetic Acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Trichloroacetic acid sodium (englanniksi)
Nex

Nex oli Neste Oilin automaattiasemakonsepti, joka pyrki kilpailemaan ennen kaikkea hinnalla muiden halpa-asemien, kuten Shell Expressin ja Conoco Jetin kanssa. Kesällä 2006 Nex-asemia oli Suomessa noin 45 kappaletta. Ketju keskittyi pääosin Vaasa—Jyväskylä—Joensuu-linjan eteläpuolelle.
Asemat tarjosivat pelkistetyn tuotevalikoiman, johon kuuluivat vain diesel ja 95-oktaaninen bensiini. Kustannusten alentamiseksi Nex-automaateissa kävivät maksuvälineinä ainoastaan pankki- ja luottokortit sekä Visa Electron. Bonus- ja kanta-asiakaskortteja ei hyväksytty.
Neste Oil aloitti keväällä 2008 asemakonseptinsa uudistuksen. Uudistuksen myötä kaikki Nex- ja A24 -automaattiasemat muuttuivat joko Neste Oil Express tai Neste Oil -automaattiasemiksi. Uudistus valmistui kokonaisuudessaan vuonna 2010.
Huoltoasemat Suomessa
| asemaketju | (tuotemerkin) omistaja |
| --- | --- |
ABC | ABC Deli: S-ryhmä
Gulf: Hinduja Group → Gulf Oil Corporation → Us-Parts Finn-Am
Neste | Neste Express: Neste
Ritoil: Risto Rämä → Ritoil
Seo: Suomalainen Energiaosuuskunta (SEO, Seo)
St1 | Shell | Shell Express: St1 Nordic → St1
Teboil | Teboil Express: Lukoil → Teboil
Luettelo vuonna 1916 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1916 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
* Kaatui ensimmäisessä maailmansodassa. ** Ensimmäisen maailmansodan siviiliuhri.
Tammikuu

27. tammikuuta – Aadolf Tikkanen, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1850)
Helmikuu

8. helmikuuta – Gustav Falke, saksalainen kirjailija (s. 1853)
8. helmikuuta – Nils Otto Nordenskiöld, suomalainen juristi, tilanomistaja ja valtiopäivämies (s. 1834)
11. helmikuuta – Ossian Ansas, suomalainen päätoimittaja, lehdenkustantaja ja valtiopäivämies (s. 1856)
14. helmikuuta – Albert Ehnberg, suomalainen näyttelijä (s. 1870)
20. helmikuuta – Klas Pontus Arnoldson, vuoden 1908 Nobelin rauhanpalkinnon saanut ruotsalainen kirjailija, journalisti ja poliitikko (s. 1844)
Maaliskuu

8. maaliskuuta – Johan Strömberg, suomalainen suutarimestari, kauppias, valtiopäivämies ja taloustirehtööri (s. 1839)
14. maaliskuuta – Gustaf Wilhelm Liukkonen, suomalainen varatuomari ja valtiopäivämies (s. 1844)
28. maaliskuuta – Georg Hirth, saksalainen kirjailija, kustantaja ja Jugend-lehden perustaja (s. 1841)
30. maaliskuuta – Carl Gustaf Fredriksson, suomalainen maanviljelijä, talousjohtaja ja valtiopäivämies (s. 1840)
Huhtikuu

4. huhtikuuta – Albert Atterberg, ruotsalainen geologi (s. 1846)
7. huhtikuuta – Jeremias Alin, suomalainen maalarimestari ja koristemaalari (s. 1850)
14. huhtikuuta – Gina Krog, norjalainen naisasianainen (s. 1847)
22. huhtikuuta – Gösta Lindblom, suomalainen kauppias, yritysjohtaja ja valtiopäivämies (s. 1862)
Toukokuu

17. toukokuuta – Karl Wilén, suomalainen pappi, valtiopäivämies ja rovasti (s. 1842)
Kesäkuu

3. kesäkuuta – Victor Magnus Rydman, suomalainen kauppias ja liike- ja valtiopäivämies (s. 1850)
16. kesäkuuta – Juho Foudila, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1828)
Heinäkuu

6. heinäkuuta – Béla Békessy, unkarilainen miekkailija ja olympiamitalisti (s. 1875)*
20. heinäkuuta – Ludvig Douglas, ruotsalainen kreivi ja poliitikko (s. 1849)
Elokuu

8. elokuuta – Paavo Niskanen, suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja herastuomari (s. 1836)
9. elokuuta – Guido Gozzano, italialainen kirjailija (s. 1883)
11. elokuuta – Arthur Lindberg, suomalainen näyttelijä (s. 1871)
Lokakuu

25. lokakuuta – William Merrit Chase, yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1849)
Marraskuu

30. marraskuuta – Teodor Avellan, suomalainen Venäjän laivaston amiraali ja Venäjän meriministeri 1903–1905 (s. 1839)
Joulukuu

21. joulukuuta − Daniel Oliver, englantilainen kasvitieteilijä ja professori (s. 1830)
31. joulukuuta – Alice Ball, yhdysvaltalainen kemisti (s. 1892)
joulukuussa – Leonid Belski, venäläinen kirjallisuushistorioitsija (s. 1855)
Tuntematon päivämäärä

V. F. Aaltoranta, suomalainen työväenlehtien päätoimittaja (s. 1886)
Selim Ahmed (Dahoum), syyrialainen T. E. Lawrencen ystävä (n. 1897)
Jean Webster, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1876)
Newtontoppen

Newtontoppen
| --- | --- |
Tyyppi:  graniitti
Sijainti:  Huippuvuoret Norja
Korkeus merenpinnasta:  1 717 m
Prominenssi:  1 713  m 
Ikä:  Siluurikausi 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Newtontoppen on Huippuvuorten suurin ja korkein vuori, jonka korkeus on 1 717 metriä. Se sijaitsee Länsimaan saarella. Vuori on nimetty englantilaisen fyysikon Isaac Newtonin mukaan.
Helge Backlund ja A. Vasilev valloittivat vuoren ensimmäisenä vuonna 1900.
Newtown AFC

| Newtown AFC |
| --- | --- |
Koko nimi:  Newtown Association Football Club
Perustettu:  1875
Kaupunki:  Newtown
Kenttä:  G.F. Grigg Latham Park
– kapasiteetti:  5 000
Sarja:  Walesin Valioliiga
Puheenjohtaja:  Howard Ellis
Päävalmentaja:  Chris Hughes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Newtown Association Football Club on jalkapalloseura Newtown kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–2022 Walesin korkeimmalla sarjatasolla Walesin Valioliigassa. Seura on perustettu vuonna 1875. Newtown on voittanut kahdesti Walesin Cupin. Mestaruudet ovat kausilta 1878–79 ja 1894–95.
Nexa

| nexa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Nemanja Isaković
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Serbia
Ammatti:  ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  nexa
Aktiivisena:  2013–
Nyk. joukkue:  BLEED (penkitetty)
Rooli:  tukipelaaja
Peli:  Counter-Strike 2
Mestaruudet:  Copenhagen Games 2018 DreamHack Open Summer 2018 United Masters League Season 1 Champions Cup 2019 Intel Extreme Masters Dallas 2024
Ammattilaisjoukkueet

 2015–2016 :  iNation
 2016 :  Guerilla Method
 2016 :  Brewtopia
 2016–2017 :  iNation
 2017 :  Renegades
 2017–2018 :  MANS NOT HOT
 2018 :  Imperial
 2018–2019 :  Valiance
 2019 :  CR4ZY
 2019–2022 :  G2 Esports
 2022–2023 :  OG Esports
 2023–2024 :  G2 Esports
 2024 :  BLEED
 2024– :  UNPAID
Nemanja ”nexa” Isaković (serb. Немања Исаковић; s. 25. huhtikuuta 1997) on serbialainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän on edustanut lokakuusta 2024 UNPAID-joukkuetta.
Isaković on pelannut uransa aikana lukuisissa joukkueissa, joihin lukeutuvat muun muassa G2 Esports, OG Esports, Imperial ja iNation. Merkittävimpänä sijoituksena hän tuli toiseksi G2:n riveissä erittäin merkittävästä PGL Major Stockholm 2021 -turnauksesta. Isakovićin keskiarvo oli finaalissa joukkueensa toisiksi paras 0,95. Hän sai finaalissa yhteensä 42 tappoa ja kuoli 47 kertaa.
Imperialin kanssa Isaković voitti muun muassa DreamHack Open Summer 2018 -turnauksen. Hän oli finaalissa joukkueen toisiksi paras pelaaja 1,28 keskiarvollaan. G2 Esportsin kanssa hän on voittanut aiemmin Champions Cup 2019 -turnauksen. Isaković oli sekä semifinaalissa että finaalissa joukkueensa paras pelaaja.
Isaković liittyi BLEED Esportsille heinäkuussa 2024. Hänet penkitettiin syyskuussa. Koko joukkue erosi organisaatiosta ja liittyi eronneiden jäsenten perustamaan UNPAID-joukkueeseen lokakuussa 2024 BLEED Esportsin väitetysti maksamattomien palkkojen ja muiden maksujen takia.
Nikkelin rata

Nikkelin rata kulkee Muurmannin radan varrelta Kuolasta (Kola) Nikkeliin (Nikel). Rata rakennettiin vasta sen jälkeen, kun Neuvostoliiton Sisäasiainministeriön (MVD) edellinen Kitsa–Kolosjoki–Petsamo–Liinahamari-rautatierakennushanke oli haudattu Josif Stalinin kuoleman jälkeen kaikessa hiljaisuudessa vuonna 1954.[lähde? ]
Neuvostoliiton Rautatieministeriö avasi nykyisen Kuola–Petsamo (Luostari) -radan yleiselle liikenteelle vasta vuonna 1966. Radan pituus Kuolasta Luostarille on 140 km. Radalla on seitsemän asemaa: Murmaši, Tuuloman laiturivaihde (15 km Kuolasta), Päiväjärvi (josta 16 km:n haararata Kilpijärvelle), Niljärvi, Muotka, Titovka (Vaalesjoki) ja Luostari. Luostarin aseman raidejärjästelyt antavat selvän kuvan siitä, että rata Liinahamari–Petsamo–(Ylä-)Luostari–Nikkeli on rakennettu erillisenä ratahankkeena. Kuolan–(Ylä-)Luostarin rata seuraa kolttasaamelaisten vanhaa Kuolan–Petsamon–(Ylä-)Luostarin välistä erämaatietä.
Petsamon radalla kulkee päivittäin yksi henkilöjunapari Murmanskin ja Nikkelin välillä. Siinä kuljetetaan myös Moskovan ja Nikkelin välisiä makuuvaunuja. [lähde? ]
Luettelo vuonna 1922 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1922 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

22. tammikuuta – Elsa Andersson, ruotsalainen lentäjäpioneeri (s. 1897)
22. tammikuuta – Benedictus XV, paavi (s. 1854)
22. tammikuuta – Fredrik Bajer, vuoden 1908 Nobelin rauhanpalkinnon saanut tanskalainen kirjailija ja poliitikko (s. 1837)
22. tammikuuta – William Christie, brittiläinen tähtitieteilijä ja Astronomer Royal (s. 1845)
22. tammikuuta – Camille Jordan, ranskalainen matemaatikko (s. 1838)
23. tammikuuta – Stephan Sinding, norjalais-tanskalainen kuvanveistäjä (s. 1846)
28. tammikuuta – Elizabeth Jane Gardner, yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1837)
Helmikuu

6. helmikuuta – Kyrre Grepp, norjalainen poliitikko (s. 1879)
13. helmikuuta – Wilhelmiina Arpiainen, suomalainen opettaja, kirjailija ja lähetystyöntekijä (s. 1859)
14. helmikuuta – Magnus Halvorsen, norjalainen poliitikko (s. 1853)
14. helmikuuta – Heikki Ritavuori, suomalainen lakitieteen kandidaatti, Edistyspuolueen poliitikko, kansanedustaja, sisäasiainministeri (s. 1880)
Maaliskuu

22. maaliskuuta – Tilda Vuori, suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja (s. 1869)
27. maaliskuuta – Robert Hartman, suomalainen merikapteeni, pankinjohtaja ja valtiopäivämies (s. 1837)
Huhtikuu

1. huhtikuuta – Mimmi Kanervo, suomalainen poliitikko (SDP:n kansanedustaja) ja naisasianainen (s. 1870)
2. huhtikuuta – Hermann Rorschach, sveitsiläinen psykiatri ja psykoanalyytikko (s. 1884)
8. huhtikuuta – Erich von Falkenhayn, saksalainen kenraali (s. 1861)
22. huhtikuuta – Oskar Aleksander Laakso, suomalainen maanviljelijä, lautamies ja valtiopäivämies (s. 1859)
13. huhtikuuta – Kaarlo Vilho Piintilä, suomalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja kunnallisneuvos (s. 1843)
19. huhtikuuta – Kaarlo Uskela, suomalainen kirjailija (s. 1878)
28. huhtikuuta – Konstantin Saarenpää, suomalainen kanttoriurkuri ja valtiopäivämies (s. 1852)
Toukokuu

2. toukokuuta – Anna Missuna, venäläis-puolalainen geologi, mineralogi, paleontologi ja professori (s. 1868)
4. toukokuuta – Viktor Kingissepp, virolainen kommunisti (Viron Kommunistisen puolueen perustaja) (oletettu kuolinpäivä) (s. 1888)
11. toukokuuta – Kössi Ojala, suomalainen näyttelijä (s. 1886)
18. toukokuuta – Charles Louis Alphonse Laveran, vuoden 1907 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut ranskalainen lääkäri ja bakteriologi (s. 1845)
Kesäkuu

7. kesäkuuta – Pekka Siira, suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies (s. 1853)
12. kesäkuuta – Wolfgang Kapp, saksalainen poliitikko (s. 1858)
13. kesäkuuta – Fredrik Stang Lund, norjalainen poliitikko (s. 1859)
16. kesäkuuta – Juho Linnainmaa, suomalainen päätoimittaja ja pakinoitsija (s. 1883)
22. kesäkuuta – Henry Wilson, brittiläinen sotamarsalkka (s. 1864)
24. kesäkuuta – Aleksandr Antonov, venäläinen kapinajohtaja (Tambovin talonpoikaiskapina) (s. 1888 tai 1889)
24. kesäkuuta – Walther Rathenau, saksalainen teollisuusmies ja poliitikko (Weimarin tasavallan ulkoministeri) (s. 1867)
26. kesäkuuta – Albert I, Monacon ruhtinas 1889–1922 (s. 1848)
Heinäkuu

2. heinäkuuta – Christian Sibelius, suomalainen dosentti, professori ja psykiatrian uudistaja (s. 1869)
3. heinäkuuta – Alex Alfthan, suomalainen tilanomistaja, pankinjohtaja, poliitikko ja kansanedustaja (Kokoomus) (s. 1865)
17. heinäkuuta – Heinrich Rubens, saksalainen fyysikko (s. 1865)
24. heinäkuuta – Saint-George Ashe, brittiläinen kilpasoutaja ja olympiamitalisti (s. 1871)
Elokuu

2. elokuuta – Alexander Graham Bell, skotlantilaissyntyinen fyysikko, fysiologi ja keksijä (puhelin) (s. 1847)
4. elokuuta – Enver pašša (İsmail Enver Paşa), nuorturkkilainen poliitikko ja kenraali (s. 1881)
4. elokuuta – David Frischmann, puolanjuutalainen kirjailija ja toimittaja (s. 1859)
8. elokuuta – Lars Utne, norjalainen kuvanveistäjä (s. 1862)
12. elokuuta – Arthur Griffith, irlantilainen poliitikko (Dáil Éireannin puheenjohtaja) (s. 1872)
14. elokuuta – Alfred Harmsworth Northcliffe, brittiläinen lehdenkustantaja (s. 1865)
19. elokuuta – Felipe Pedrell, espanjalainen säveltäjä ja musiikintutkija (s. 1841)
21. elokuuta – Amanda Jokinen (Tyrvään Manta), suomalainen kansanparantaja (s. 1853)
22. elokuuta – Michael Collins, irlantilainen vapaustaistelija (s. 1890) (salamurha)
29. elokuuta – Georges Sorel, ranskalainen filosofi ja politiikan teoreetikko (s. 1847)
Syyskuu

5. syyskuuta – Georgette Agutte, ranskalainen taidemaalari (s. 1867)
10. syyskuuta – Artturi Aarre, suomalainen taidemaalari (s. 1887)
Lokakuu

10. lokakuuta – Jonas Castrén, suomalainen kansanedustaja (nuorsuomalainen) (s. 1850)
Marraskuu

16. marraskuuta – Max Abraham, saksalainen fyysikko (s. 1875)
18. marraskuuta – Marcel Proust, ranskalainen kirjailija (Kadonnutta aikaa etsimässä) (s. 1871)
27. marraskuuta – Karl Waldemar Forsman, suomalainen rehtori, päätoimittaja ja kansakoulutarkastaja (s. 1847)
28. marraskuuta – Atle Genetz, suomalainen opettaja, yritys- ja pankinjohtaja ja valtiopäivämies (s. 1859)
Joulukuu

2. joulukuuta – Fritz Wetterhoff, suomalainen jääkäriliikkeen vaikuttaja (s. 1878)
12. joulukuuta – Hugo Berghell, suomalainen valtiongeologi (s. 1864)
12. joulukuuta – Kyösti Wilkuna, suomalainen kirjailija, aktivisti, suojeluskuntaorganisaattori ja heimosoturi (s. 1879)
18. joulukuuta – Betzy Akersloot-Berg, norjalainen taidemaalari (s. 1850)
Tuntematon päivämäärä

Gaston Ahrenberg, suomalainen sotilasjohtaja ja Uudenmaan rakuunarykmentin komentaja Suomen sisällissodassa (s. 1878)
José de Amézola y Aspizúa, espanjalainen pelotari ja olympiavoittaja (s. 1874)
Jonas Andersson, suomalainen rakennusmestari ja keksijä (s. 1864)
Lyydiläiset

Lyydiläiset eli lyydiköt ovat Aunuksenkannaksen itäosassa elävä itämerensuomalainen kansa. Lyydiläisten määrää ei tarkkaan tiedetä, koska Venäjällä heidät tilastoidaan karjalaisiksi. Heidän määräkseen arvioidaan noin 10 000, mutta heistä vain noin 3 000 puhuu lyydiä jollain tasolla. Tätä kattavammin heistä lyydiä puhuu ainoastaan noin 100–500 henkeä. Lyydiläisillä on oma seura Suomessa, ja seuran puheenjohtajan dosentti Herman Hakalan mukaan hyvin lyydin kielen taitavia on noin 300. Nämä puhujat elävät enimmäkseen Kontupohjan, Prääsän ja Aunuksen piirin kylissä. Aluetta kutsutaan Lyydinmaaksi, ja akateemikko Martti Haavio nimitti sitä lyydiläisten lintukodoksi. Suomalaisen kielitieteen perinne pitää lyydiä omana kielenään, vaikka osa kielentutkijoista on pitänyt lyydiä karjalan kielen murteena. Koska kielellä ei ole virallista asemaa Venäjällä, vaan sitä pidetään murteena, ei sille saada virallisia opetusmateriaaleja, eikä sitä ole voitu opettaa alueen kouluissa. Tilanne on kuitenkin muuttumassa, ja vuosina 2014–2015 opetusta on saanut noin 50 oppilasta.
Vielä 1900-luvun alussa lyydin kielen puhujamäärä oli noin 10 000 henkeä, ja se jakautui viiteen eri päämurteeseen, joista 1940-luvun jälkeen oli jäljellä enää kolme. Nämä kolme elävää murretta ovat järvilyydi (pohjoismurteet), jokilyydi (keskimurteet) ja metsälyydi (Kuujärven lyydiläismurre). Kuolleita ovat Sakilan (Järventakuisen) murre sekä Petroskoinlahden pohjoisrannalla puhuttu Lohmojan murre. Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen lyydiläiset ovat kokeneet painostusta, ja heitä on lähetetty esimerkiksi pakkotyöhön.Tämä on hankaloittanut merkittävästi heidän kulttuurinsa ja kielensä säilymistä Neuvostoliitossa ja Venäjällä.
Kuten kaikilla itämerensuomalaisilla kansoilla, siitä huolimatta, että lyydiläiset ovat kääntyneet kristinuskoon, he ovat säilyttäneet monia tapoja ja uskomuksia, jotka periytyvät heille heidän esi-isiensä harjoittamasta muinaisuskosta ja šamanismista. Lyydiläisten muinaisuskossa on erittäin paljon samoja piirteitä verrattuna muiden itämerensuomalaisten kansojen muinaisuskoon. Esikristillisen ajan jälkeen lyydiläiset ovat harjoittaneet ortodoksisen uskon lisäksi vanhauskoisuutta praasniekkoineen. Lyydiläisten kansallispäivä on 23. päivänä toukokuuta. Lyydiläisen kulttuurin päivä on 1. päivänä elokuuta, ja sitä on vietetty vuodesta 2021 alkaen.