stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yaguarón
Historia

Yaguarón on yksi nykyisen Paraguayn alueen vanhimmista espanjalaisista siirtokunnista. Sen tarkasta perustamisajankohdasta on kuitenkin epäselvyyttä. Joidenkin mukaan sen perusti kuvernööri Domingo Martínez de Irala vuonna 1539. Myöhemmät tutkijat ovat kuitenkin pitäneet perustajina fransiskaaneja vuonna 1586. Kunta itse on pitänyt vuotta 1539 "virallisena" perustamisvuonna. Paikannimen perusteella on mahdollista, että paikalla oli jo ennen espanjalaisia guaranien tavas-kylä. Tavas oli intiaanien lähinnä puolustustarkoituksessa käyttämä asutus. Nimi Yaguarón saattaa olla johdettu guaraninkielisestä sanasta jaguaru, joka guaranien mytologiassa hirviömäinen koira. Vaihtoehtoisesti nimi voi olla johdettu paikallisen päällikkö Ñaguarún nimestä. Myös lähellä sijaitseva kukkula Cerro Yaguarón esiintyy guaranien mytologiassa.
Siirtomaakaudella se oli yksi niin sanotuista pueblos de indios-kylistä ja siitä muodostui fransiskaanien toiminnan keskus seudulla. Sen nimi oli kokonaisuudessaan San Buenaventura de Yaguarón. Paikallinen puurkirkko valmistui vuosien 1772 ja 1775 välillä ja se on nykyisin nähtävyys. Kaupunki oli myös Paraguayn diktaattori José Gaspar Rodríguez de Francian syntymäpaikka. Hänen isänsä García Rodríguez de Francian jälleenrakennettu kotitalo on kirkon tapaan paikallinen nähtävyys. Yaguarónista tuli oma kuntansa 21. huhtikuuta 1882.
Väestö

Yaguarónin asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 29 242.
Cerro Yaguarón, kukkula kaupungin vieressä.
García Rodríguez de Francian kotitalo.
Puukirkko.
Jasper Philipsen

| Jasper Philipsen |
| --- | --- |
 Jasper Philipsen 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1998 (ikä 27) Mol
Kansalaisuus:   Belgia
Pyöräilijä
Pituus:  176 cm
Paino:  75 kg
Joukkue:  Alpecin-Deceuninck
Laji:  maantiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2015–2016 2017:  Acrog-Balen BC BMC Development Team
Ammattilaisjoukkue(et)
2018 2019–2020 2021–:  Hagens Berman Axeon UAE Team Emirates Alpecin-Fenix / Alpecin-Deceuninck
Suurimmat voitot
 Milano – San Remo 2024 Eschborn–Frankfurt 2021 Classic Brugge–De Panne 2023, 2024 Ranskan ympäriajo, pistekilpailu 2023, 9 etappia Espanjan ympäriajo, 3 etappia 
 Tiedot päivitetty: 21. heinäkuuta 2024 
Jasper Philipsen (s. 2. maaliskuuta 1998 Mol, Flanderi) on belgialainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään kirimies. Hän aloitti ammattilaisuransa yhdysvaltalaisessa Hagens Berman Axeon -joukkueessa 2018, edusti UAE Team Emiratesia 2019–2020 ja on vuodesta 2021 kilpaillut Alpecin-Fenix / Alpecin-Deceuninck -tallissa.
Philipsen voitti suurklassikko Milano – San Remon 2024. Hän on voittanut lisäksi UCI World Tour -kilpailut  Eschborn–Frankfurtin 2021 sekä Classic Brugge–De Pannen 2023 ja 2024. Hän on voittanut pistekilpailun ja yhdeksän etappia Ranskan ympäriajossa sekä kolme etappia Espanjan ympäriajossa.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Jäsenkorjaus

Jäsenkorjaus on perinteinen suomalainen suomalaisen kansanparannuksen muoto, jossa ihmistä pyritään hoitamaan fyysisenä kokonaisuutena.
Jäsenkorjaus on kansan parissa syntynyt ja kehittynyt käsin suoritettava (manuaalinen) hoitomuoto, jolla pyritään korjaamaan erilaisia tukirangan ja nivelten ongelmia ja kiputiloja. Jäsenkorjauksella hoidetaan nivelten kiputiloja, kuten polven, olkapään, kyynärpään, ranteen ja nilkan kipuja sekä selän ongelmia. Pohjanmaalla on perinteisesti puhuttu ”jäsenvaivoista” tai ”jäsenvioista”
Ennen julkisen terveydenhuoltojärjestelmän vakiintumista Suomessa sisältyi kansan omassa keskuudessaan harjoittamaan jäsenkorjaukseen myös luiden katkeamisten, murtumien ja sijoiltaanmenojen hoidot.
Historia

Jäsenkorjauksen historia Suomessa on osa laajempaa globaalia väestön parissa harjoitettuja manuaalisia parannusmenetelmiä. Samantyyppisiä käsin tehtyjä selkään, raajoihin ja niveliin kohdistuvia hoitotekniikoita on jäljitettävissä historiallisesti eri aikoina ja eri puolilla maailmaa.
Tämä manuaalisen hoidon historia ulottuu esihistorialliseen aikaan, joten sen syntyä Suomessa ei pystytä aukottomasti jäljittämään (15. runo). Oletettavasti manuaaliset hoitotekniikat ovat kehittyneet luonnollisen tarpeen mukaan ratkaisuna sodissa, loukkaantumisissa ja fyysisen työn ja rasituksen seurauksina tulleisiin tuki- ja liikuntaelimistön ongelmiin kuten sijoiltaanmenoihin ja kiputiloihin. Hoitotekniikat ovat usein säilyneet erityisten parantajasukujen sisällä ja periytyneet seuraavalle sukupolvelle mestari-oppipoika -menetelmänä. Jäsenkorjaajiksi on päädytty myös täysin itseoppien (s. 72). Jäsenkorjauksen harjoittaminen vaatii hyvää fyysistä voimaa ja kestävyyttä, joten sen harjoittajan taustana on usein ollut metsurin, maanviljelijän, sepän, kivimiehen, rakentajan tms. ammatti. Jäsenkorjausta on usein harjoitettu oman päivätyön ohessa ja Suomessa lähes joka pitäjässä on ollut muutama jäsenkorjaaja..
Kansanperinteen tutkijat ja kansa itse ovat kutsuneet jäsenkorjaajia useita eri nimillä kuten luunlaittaja, jäsenkorjari, jäsentohtori ja tilottaja. Jäsenkorjausta on kutsuttu myös niksautukseksi, mihin todennäköisesti on vaikuttanut englantilaisten jäsenkorjaajien l. ”bonesettereiden” manuaalisten menetelmien pohjalle USA:ssa vuonna 1894 kehitetty kiropraktiikka (viittaus Pohakkaan 1-2/89). Kiropraktiikka rantautui Suomeen 1970-luvulla, mikä on sekoittanut etenkin perinteentutkijoiden hallinnoimaa käsitteistöä jäsenkorjauksesta.
Tutkimus ennen 1980-lukua

Jäsenkorjauksen harjoituksesta ja harjoittajista on niukasti kirjallisia lähteitä eikä hoitomenetelmästä ole tehty lääketieteellisiä tutkimuksia ennen 1980-lukua.  Aiemmat kirjalliset maininnat, tutkimukset ja väitöskirjat ovat olleet folkloristiikkaa ja kansanperinteen tutkijan tulkintaa rahvaan ajattelumalleista ja käytännöistä. Kansatiede eli etnologia on aikaan ja yhteiskunnalliseen yhteyteensä sidottua ja siten tutkijan oman maailmankuvan ja ennakkoluulojen värittämää. Tämä akateeminen katse ”rahvaaseen” on eri lähteiden mukaan toiminut myös pelotteena, millä on pyritty siirtämään väestön omassa piirissä harjoittamat parannusmetodit lääketieteen ja lääkärien hallinnoimaksi (s. 77). Jäsenkorjaajat ovat olleet myös noitaoikeudenkäyntien kohteena, kun 1400-1700-lukujen Euroopassa keskusvalta (kirkko ja kruunu) hallintomallina tiivisti otettaan. Myöhemmät tutkimukset näistä keskiajan noitaoikeudenkäynneista eivät ole kyseenalaistaneet keskushallinnon antamaa leimaa ja valtapoliittisesti määriteltyä yksipuolista näkökulmaa kansanparannukseen ja kansan parissa toimivia parantajia kohtaan. Kansan harjoittaman jäsenkorjauksen anatominen, fyysinen ja manuaalinen sisältö ja hoidon tavoitteet ovat historiassa jääneet ymmärtämättä ja tallentamatta.
Jäsenkorjauksen tutkimus

Tutkimusta jäsenkorjauksesta on tehnyt mm. Antti Hernesniemi väitöskirjassaan Oulun yliopistossa . Hernesniemen tutkimuskenttänä oli Keski-Pohjanmaa, jossa jäsenkorjauksella on pitkät perinteet
LT Antti Hernesniemen aloitti 1980-luvulla kansanlääkinnän tutkimuksen ja myöhemmin yhteistyön pohjalaisten jäsenkorjaajien kanssa. mm. Kaustisen Kansanparannuskeskuksessa. Tämän yhteistyön pohjalta syntyi visuaalisia tallenteita ja kirjallisia kuvauksia eri jäsenkorjaajien suorittamista hoitotapahtumista, joita Hernesniemi on kuvannut väitöskirjassaan.
Yhteistyön synnyttämien myönteisten kokemuksien innoittamana halusi hän keväällä 1986 organisoida kaustislaisten kansanparantajien ja asianharrastajien kanssa aktivoitunutta mielenkiintoa kansanlääkintään. Tavoitteena oli perustaa pysyvä kansanlääkinnän tutkimus- ja hoitokeskus, mitä silmällä pitäen samana vuonna perustettiin Kansanlääkintäseura ry. (s.179-180).
Antti Hernesniemi, Pentti Penttilä ja Olavi Mäkelä olivat alusta saakka mukana Kansanlääkintäseuran toiminnassa ja työskentelivat lyhyen aikaa myös Kansanlääkintäseura ry:n ja Kaustisen kunnan hallinnoiman Terveyskyläsäätiön yhteistyönä syntyneessä Kansanlääkintäkeskuksessa. Hernesniemi koki kolmivuotisen yhteistyösopimuksen Kansanlääkintäseura ry:n kannalta sinisilmäiseksi ja linjaerimielisyydet johtivatkin yhteistyön päättymiseen syksyllä 1990. Vuonna 1994 myös Pentti Penttilä ja Olavi Mäkelä sanoutuivat irti keskuksen toiminnasta.
Ensimmäinen jäsenkorjauksen vaikuttavuutta käsitellyt pilot-tutkimus tehtiin Kuopion yliopistolla 1997. Pilot-tutkimuksen tarkoitus oli selvittää jäsenkorjauksen vaikuttavuutta alaselkäkipuun. Tutkimus käsitti 34 kroonista alaselkäkipupotilasta ja tutkimuksessa hoitajina toimivat Pentti Penttilä ja Olavi Mäkelä.
Jäsenkorjausta ja esimerkiksi sen vaikuttavuutta alaselkäkipuun sekä hoidon taloudellisuutta on väitöskirjatyössään ja tutkinut myös Kaustisella työterveyslääkärinä aiemmin toiminut Heikki Hemmilä .
Jäsenkorjauksen vaikuttavuutta on lisäksi tutkittu alaselkäkipujen yhteydessä sekä laajemmin osana täydentäviä- ja vaihtoehtoisia hoitomuotoja (CAM) (Ks. myös integratiivinen lääketiede). Tutkimusta suomalaisista Complimentary And alternative Medicinestä (CAM) on pohdittu eri näkökulmista Tampereen yliopistossa 13.11.2015 järjestetyssä seminaarissa "Täydentävät ja vaihtoehtoiset hoitomuodot: Tieteellinen tutkimus ja sen haasteet Suomessa".lähde?
Globaalilla tasolla etnografista tutkimusta jäsenkorjauksen kaltaisista käsillä suoritettavista perinteisistä hoitomuodoista on tehty mm. Maya hueserojen parissa.Teoksessa ehdotetaan jaottelua energioilla tehtävien hoitojen ja kosketukseen perustuvien hoitomuotojen välille nk. vaihtoehtoishoitojen laajan kentän hahmottamisen teoreettiseksi apuvälineeksi.
Jäsenkorjauksen oppiminen ja koulutus

Jäsenkorjausta on monenlaista ja sen on perinteisesti taloissa ja suvuissa kulkenutta tietotaitoa. Perinne on siirtynyt eteenpäin mestari-kisälli-periaatteella. Suurin perinteen nykyinen ilmenemisalue on Keski-Pohjanmaalla sijaitseva Kaustisen kunta, joka on tunnettu paitsi Kaustisen kansanmusiikkijuhlistaan, myös kansanparannustaidoistaan.
Ennen parantajasuvut ja parantajamestarit pitivät taidot tiukasti omanaan. Tiedot opetettiin vain omille lapsille tai lähisukulaisille, joilla mestari katsoi olevan riittävästi taipumuksia osaamisen jatkamiseen.
Jäsenkorjauksen koulutus perinteellisestä itseoppineisuudesta ja/tai sukujen sisällä tapahtuneesta mestari-kisälli-periaatteesta poiketen alkoi, kun ullavalainen Olavi Mäkelä ja kaustislainen Pentti Penttilä alkoivat Kaustisella 1990-luvun alkupuolella Kansanlääkintäseura ry:n puitteissa opettaa sitä ulkopuolisille. Ensin tämä opetus oli tarkoitettu vain hierojille mutta myöhemmin suurimman osan Kansanlääkintäseuran perustajajäsenistä siirtyessä toiminnasta sivuun laajeni koulutus kaikille halukkaille jäsenkorjauksesta kiinnostuneille.
Lähipiiristään ja omasta harjoittelusta oppimaansa jäsenkorjaustaitoa kehittämällä Olavi Mäkelä ja Pentti Penttilä ovat luoneet perustan ainakin kahdelle eri jäsenkorjauskoulutussuuntauksille. Samoilta seuduilta, samoilta oppi-isiltä ja ainakin osittain samoista Leila Kattilakosken kokoamista opetusmateriaaleista koostuu perinteisen jäsenkorjauksen- ja kalevalaisen jäsenkorjauksen oppihaara.
Jäsenkorjaus on sen myötä sukujen perinnetiedoista ja parantajan yksilöllisistä ominaisuuksista ja taidoista kehittyneestä traditiosta hajaantunut Suomessa eri nimikkeiden alla kulkeviksi oppisuunniksi. Nykyisin jäsenkorjaustaitoja opetetaan esimerkiksi Kaustisen evankelisella opistolla, sekä Kansanlääkintäseura Ry:n ja Perinteinen jäsenkorjaus Ry:n järjestämillä kurssimuotoisilla koulutuksilla. Koulutuksia järjestetään laajasti eri puolilla Suomea viikonloppukoulutuksina. Kaustisen evankelisen opiston kouluttamia jäsenkorjaajia kutsutaan kaustislaisiksi jäsenkorjaajiksi, kansanlääkintäseuran kouluttamia kalevalaisiksi jäsenkorjaajiksi ja perinteisen jäsenkorjaus yhdistyksen kouluttamat kulkevat nimellä perinteinen jäsenkorjaaja.
Tunnettuja jäsenkorjaajia Suomessa ennen 1990-lukua

Juho Ylioja (1882–1943) oli ison talon isäntä Ikaalisten Iso-Röyhän kylästä. Yliojan isännät olivat 1800-luvulta aina 1940-luvulle saakka olleet kansanparantajia ja myös Juho Ylioja oli aikansa kuuluisa jäsenkorjaaja ja kansanparantaja.
”Enemmän kuin paikallisiin rientoihin kohdistuvilla harrastuksillaan Juho Ylioja, tai vain Oja, on tullut kuuluisaksi kansanparantajana. Jo hänen isänsä oli paljon käytetty jäsenvikojen parantaja. Hänen jälkeensä Juho poika peri ammatin. Kaukaa maaseudulta ja kaupungeistakin kävi jatkuvasti kansaa hänen luonaan apua hakemassa alkuaikoina jäsenvikoihin, myöhemmin monenlaisiin muihinkin sairauksiin. Ja usealle hän aikanaan antoikin avun.” (lähde: Juho Yliojan kuolinilmoitus 1943). Kurulaisen jäsenkorjaaja Eino Lahtisen (s. 1913) mukaan ”Se oli kuuluisa ihminen siihen aikaan Suomessa. Se kokosi ihmisen luuston, kun se vain nahan sisässä oli. Vaikka olisi ollut tohjona luut, niin se kokosi ne yhteen. Pakettiautollisen se varmasti pelasti ihmisille jäseniä, jotka lääkärit olisivat amputoineet. Kyllä se olikin lääkäreitten vihaama mies”  s. 66.
Tunnettuja jäsenkorjaajia Suomessa ennen 1990-lukua > Pohjanmaan jäsenkorjaajat

Jäsenkorjaus on säilynyt nimenomaan Pohjanmaalla ja osin tutkimustoiminnan ansiosta on keskipohjalainen jäsenkorjaus ja keskipohjalaiset jäsenkorjaajat yhä vielä tunnetuimpia Suomessa. Kaustisella vaikutti 1980-luvun alkupuolella Pauanne-ryhmä (Kimmo Anttila, Pentti Penttilä, Olavi Virkkala ja Eerik Känsälä). Ina Känsälä oli alueen merkittävä jäsenkorjauksen taitaja, jolta alueen jäsenkorjaajat hakivat hoitoa ja oppia. Taitonsa Ina Känsälä oli perinyt isältään.lähde?
Tunnettuja jäsenkorjaajia Suomessa ennen 1990-lukua > Muita kirjallisissa lähteissä esiintyviä suomalaisia jäsenkorjaajia ennen 1990-lukua

Niilo Härmä ”Sippolan kuuluisampi selänparantaja”
Toivo Antila ”kurikkalainen kansanedustaja ja hevosmies”
Oskari Polvikoski, Kannus
Eno Polvikoski, Kannus
Arvi Louko, Ylistaro
Finlandia Uistin

| Finlandia Uistin Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1963 Kalkkinen
Perustaja:  Hannu ja Kalevi Kangas
Toimitusjohtaja:  Hannu Kangas
Kotipaikka:  Asikkala
Tuotteet:  uistimet, lusikat ja pilkit
Liikevaihto:  1,1 milj. € (vahvistamaton, 2012)
Tilikauden tulos:  0,1 milj. € (vahvistamaton, 2012)
Kotisivu:  http://www.nilsmaster.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finlandia Uistin Oy on toinen suomalainen Kalkkisissa toiminut uistinvalmistaja, jonka liikeidea perustuu vaappuviin uistimiin. Samankaltainen liikeidea on Päijänteen kalastusta varten ollut myös Rapalalla. Finlandia Uistimen perustivat Hannu ja Kalevi Kangas vuonna 1963. Kokemusta uistinten teosta oli saatu Unto Saarisen Päijänne-uistimesta.
Vuosina 1963–1965 olivat Finlandia-Uistimen puu-uistimet Rapala-tyyppisiä eli balsa- tai kaarnarunkoisia, foliopäällysteisiä ja mustaselkäisiä. Vuonna 1966 luotiin pyrstöä vaaputtava Invincible (englantia, suomeksi Voittamaton) ja samalla luotiin Nils Master -tuotemerkki pääasiassa vientiä varten.
Nils Master Invincible oli aluksi tasapaksu uistin, kunnes Tenojoella Lapissa kalastanut Martti Pyymäki vuolemalla ohensi uistimen perän kapeammaksi, mikä tehosti lohenkalastusta. Kavennus siirtyi myös Finlandia Uistimen Nils Master -tuotantoon, jolloin Invincible sai lopullisen muotonsa. Malleja oli aluksi kuusi, sittemmin seitsemänä eri pituutena 44:n värisenä sekä syväuistimena, uppouistimena ja pintauistimena. Vuonna 2017 Invincible-malleja on 18 ja värejä pitkälti toista sataa.
Finlandia-Uistin osti 1978 ruotsalaisen 1940-luvulta peräisin olevan Tage Tysklindin Bete-uistinmerkin.
Tuotemerkkejä > Puu-uistimet > Invincible

Nils Master Invincible Deep Runner
5 cm pituus, 6 g massa, 2 m uintisyvyys
8 cm pituus, 8 g massa, 3 m uintisyvyys
12 cm pituus, 24 g massa, 7 m uintisyvyys
15 cm, 30 g, 4–5 m ** metallinen uintilista
18 cm, 40 g, 4–5 m ** metallinen uintilista
Nils Master Invincible Floating
5 cm pituus, 6 g massa, 1 m uintisyvyys
8 cm pituus, 8 g massa, 2 m uintisyvyys
12 cm pituus, 24 g massa, 2 m uintisyvyys
15 cm pituus, 30 g massa, 3 m uintisyvyys
18 cm pituus, 40 g massa, 3,5 m uintisyvyys
20 cm pituus, 70 g massa, 6 m uintisyvyys
25 cm pituus, 120 g massa, 6  m uintisyvyys
Nils Master Invincible Jointed
8 cm
12 cm
25 cm, 120 g massa
Nils Master Invincible Shallow
12 cm pituus, 13 g massa
15 cm pituus, 20 g massa
18 cm pituus, 25 g massa
Nils Master DartMaster Jerk
12 cm pituus, 68 g massa, 2,5 m uintisyvyys
15 cm pituus, 100 g massa, 2,5 m uintisyvyys
Nils Master Spearhead
Nils Master Stalwart
Nils Master Haka, matalavesiuistin, taimen- ja lohikoskikalastukseen
Haka 2DD 5 cm syvännemalli
Haka 3DD 7 cm syvännemalli
Haka C 7 cm uppoava malli
Haka SH 7 cm matalauintimalli
Nils Master Finlandia-S
3 cm yksi koukkuinen matalan veden pienkaloille suunnattu malli
Nils Master Nirha, pintauistin, taimen- ja lohikoskikalastukseen
Nils Master Jumbo
Jumbo DD 12 cm, 32 g, 0-6 m syvännemalli
Jumbo SH 12 cm, 30 g matalauintimalli
Nils Master Jäpittäjä, uppoava heittouistin
Jäpittäjä I 5,5 cm 9 g uppoava heittokalastukseen suunnattu malli
Jäpittäjä II 7,7 cm 17 g uppoava heittokalastusmalli
Nils Master Big Mouth, muoviuistin heitto- ja vetokalastukseen
7,5 cm 6g 1 m heittokalastettaessa, 2 m vetouistellessa
11,5 cm 22g 2 m heittokalastettaessa 3–4 m vetouistellessa
Nils Master Trolling Spoon, vetouistelu-uistin
Bete Lotto, suomen paras heittouistin selvennä
6 g, 9 g, 12 g, 15 g ja 24 g
Bete Bingo Spinner
6 g ja 8 g
Bete ZAP ja ZAP jatko Muoviuistin
ZAP 10 cm 12 g 4 m
ZAP jatko 12 cm, 12 g 4 m
Puu-uistimet valmistetaan edelleen Suomessa käsityönä apassi- tai balsapuusta.
Tuotemerkkejä > Lusikkauistimet

Bete
Utö
Krokodil
Jämtland
Nix ruohikkouistin
Turku
Aiheesta muualla

Finlandia Uistin Oy:n verkkosivut
Charles de Gaullen kunnianosoitukset

de Gaulle kuvattuna kahdesti vuonna 2020 liikkeelle lasketussa 2 euron kolikossa.
Charles de Gaulle otti elämänsä aikana vastaan useita kunnianosoituksia niin Ranskassa kuin ulkomaillakin.
Ritarikunnat ja mitalit > Ranskalaiset

Vuosien 1914–1918 sotaristi hopeatähdellä
Sodassa haavoittuneen mitali (1916)
Kunnialegioonan suurristi (1959, suurmestari)
Kansallinen ansioritarikunnan suurristi (1959, suurmestari)
Vapautuksen ritarikunta (1940)
Vuosien 1939–1945 sotaristi pronssipalmunlehvällä (1940)
Ympärysvaltojen voiton mitali (1922)
Paenneiden mitali (1927)
Vapaan Ranskan vapaaehtoisten muistomitali (1946)
Ritarikunnat ja mitalit > Ulkomaalaiset

Pyhän Annan ritarikunnan III luokka (Etelä-Venäjä, 1920)
Virtuti Militarin hopearisti (Puola, 1922)
Ouissam Alaouiten ritarikunnan suurristi (Marokko, 1943)
Valkoisen leijonan ritarikunnan I luokka (Tšekkoslovakia)
Vuosien 1939–1945 sotaristi (Tšekkoslovakia)
Pyhän Kaarlen ritarikunnan suurristi (Monaco, 1944)
Legion of Merit (USA, 1944)
Leopoldin ritarikunnan suurristi (Belgia, 1945)
Sotaristi (Belgia)
Saban kuningattaren ritarikunnan suurristi (Etiopia)
Italian tasavallan ansioritarikunnan suurristi ketjulla (Italia, 1959)
Kristuksen ylin ritarikunnan ritari (Vatikaani, 1959)
Perun auringon ritarikunnan suurristi timantein (Peru, 1960)
Valkoisen ruusun ritarikunta ketjulla (Suomi, 1962)
Pyhän Olavin ritarikunta ketjulla (Norja, 1962)
Kuninkaallinen viktorialaisritarikunnan ketjulla (Yhdistynyt kuningaskunta, 1960)
Vapauttaja kenraali San Martínin ritarikunta ketjulla (Argentiina, 1960)
Urhoollisuuden ritarikunnan suurupseeri (Kamerun, 1960)
Chakri-dynastian ritarikunnan ritari (Thaimaa, 1960)
Madagaskarin kansallinen ritarikunnan suurristi (Madagaskar, 1960)
Nassaun perheen kultaisen leijonan ritarikunnan ritari (Luxemburg, 1961)
Päiväntasaajan tähden ritarikunnan suurristi (Gabon, 1961)
Leijonan kansallinen ritarikunnan suurristi (Senegal, 1961)
Norsunluurannikon kansallinen ritarikunnan suurristi (Norsunluurannikko, 1961)
Saksan liittotasavallan ansioritarikunnan suurristin erikoisluokka (Saksa, 1961)
Nigerin kansallinen ritarikunnan suurristi (Niger, 1961)
Pahlavin ritarikunta ketjulla (Iran, 1961)
Dahomeyn kansallisen ritarikunnan suurristi (Dahomey, 1961)
Ansioritarikunnan suurristi (Kongo, 1961)
Tšadin kansallinen ritarikunnan suurristi (Tšad, 1962)
Ylä-Voltan kansallinen ritarikunnan suurristi (Ylä-Volta, 1962)
Keski-Afrikan tasavallan ansioritarikunnan suurristi (Keski-Afrikan tasavalta, 1962)
Baijerin ansioritarikunnan ritari (Baijeri, 1962)
Asteekkikotkan ritarikunta ketjulla (Meksiko, 1963)
Vapahtajan ritarikunnan suurristi (Kreikka, 1963)
Serafiimiritarikunnan ritari (Ruotsi, 1963)
Sotilasmitali (Luxemburg, 1963)
Monon ritarikunnan suurristi (Togo, 1963)
Vapauttajan ritarikunnan suurristi (Venezuela, 1964)
Boyacá-ritarikunnan suurristi (Kolumbia, 1964)
Ayacuchon sotilasritarikunnan suurristi (Peru, 1964)
Andien kondorin ritarikunta ketjulla (Bolivia, 1964)
Chilen ansioritarikunta ketjulla (Chile, 1964)
Kansallinen ansioritarikunta (Paraguay, 1964)
Etelän Ristin ritarikunta ketjulla (Brasilia, 1964)
Brasilian sotilasansioritarikunnan suurristi (Brasilia, 1964)
Al-Husseinin ritarikunnan suurristi (Jordania, 1964)
Elefanttiritarikunnan ritari (Tanska, 1965)
Libanonin ansioritarikunnan erikoisristi (Libanon, 1965)
Ylimmän auringon ritarikunnan erikoisristi (Afganistan, 1965)
Miljoonan elefantin ja valkoisen päivänvarjon ritarikunnan suurristi (Laos, 1965)
Jälleensyntyneen Puolan ritarikunnan suurristi (Puola, 1965)
Hyveellisen hallitsijan ritarikunta ketjulla (Nepali, 1965)
Kansallinen ansioritarikunta ketjulla (Ecuador, 1965)
Lähde:
Muita huomionosoituksia

Vuonna 1946 Ranskan väliaikainen hallinto tarjosi de Gaullelle Ranskan marsalkan arvonimeä, mutta de Gaulle kieltäytyi kunnianosoituksesta.
Ordre de la Libération -ritarikuntaan ei ole nimitetty uutta suurmestaria de Gaullen kuoleman jälkeen.
Charles de Gaullen mukaan nimettyjä asioita

Pariisin suurin lentokenttä on nimetty de Gaullen mukaan. Myös Ranskan ainoa lentotukialus on nimetty de Gaullen mukaan.
Vuodesta 1988, kun Élysée-sopimuksen allekirjoittamisesta oli kulunut 25 vuotta, Saksa ja Ranska ovat yhdessä jakaneet de Gaullen ja Konrad Adenauerin mukaan mukaan nimettyä palkintoa maiden välisen yhteistyön edistämisestä. Bonnissa sijaitsee myös kaksikon mukaan nimetty koulu (ransk. École de Gaulle-Adenauer). Koulua on käynyt muun muassa Ranskan entinen pääministeri Édouard Philippe, jonka isä työskenteli koulun rehtorina.
Bella Forsgrén

| Bella Forsgrén |
| --- | --- |
 Bella Forsgrén vuonna 2020
Kansanedustaja
 17.4.2019–  
Ryhmä/puolue:  Vihreä eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Keski-Suomen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. helmikuuta 1992 (ikä 33) Addis Abeba, Etiopia
Asuinpaikka:  Jyväskylä
Ammatti:  opiskelija
Tiedot
Puolue:  vihreät
Aiheesta muualla
www.bellaforsgren.fi
Bella Asha Maria Belaynesh Forsgrén (s. 10. helmikuuta 1992 Addis Abeba, Etiopia) on suomalainen poliitikko, joka valittiin kansanedustajaksi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa vihreiden edustajana Keski-Suomen vaalipiiristä. Forsgrén on myös Jyväskylän kaupunginvaltuutettu. Forsgrén on Suomen ensimmäinen mustaihoinen naiskansanedustaja.
Elämä

Etiopiassa syntynyt Forsgrén adoptoitiin Suomeen kolmevuotiaana. Hän vietti lapsuutensa Äänekosken Hietaman kylässä kahdeksanlapsisessa perheessä. Forsgrénin sisaruksista viisi on adoptoitu. Hänen isänsä työskenteli Äänekosken paperitehtaalla ja äitinsä oli kotiäitinä. Hän on saanut kristillisen kasvatuksen.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Äänekosken lukiosta Forsgrén aloitti yhteiskuntapolitiikan opinnot Jyväskylän yliopistossa ja lähti myös mukaan opiskelijapolitiikkaan.
Jyväskylän kaupunginvaltuustoon hänet valittiin vuoden 2017 kuntavaaleissa, joissa Forsgrén sai 1 279 ääntä. Vuoden 2018 seurakuntavaaleissa Forsgrén valittiin Jyväskylän kirkkovaltuustoon. Eduskuntavaaleissa 2019 hän sai 4 351 ääntä tullen valituksi kansanedustajaksi. Eduskuntavaaleissa 2023 Forsgrén uusi paikkansa saaden 5 787 ääntä.
Forsgren oli ehdokkaana vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa, sai 5 131 ääntä mutta ei tullut valituksi.
Forsgren on ollut kesäkuusta 2023 vihreiden varapuheenjohtaja.