stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oskar R. Lange

Oskar Langen monumentti Wroclawissa.
Oskar Ryszard Lange (27. kesäkuuta 1904 Tomaszow Mazowiecki, Veikselin aluepiiri, Venäjän keisarikunta) – 2. lokakuuta 1965 Lontoo, Britannia) oli puolalainen taloustieteilijä ja diplomaatti. Hänet tunnetaan parhaiten markkinoiden mekanismien kehittämisessä sosialistisessa taloudessa ja aikaisimman markkinasosialismin mallin kehittäjänä.
Lange opiskeli lakia ja taloutta Poznańissa ja Krakovassa, jossa hän valmistui vuonna 1928. Hän toimi aluksi luennoitsijana Krakovan Jagellon yliopistossa. Rockefeller säätiön stipendi vei hänet Englantiin, josta hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1937. Hänestä tuli sitten Chicagon yliopiston professori vuonna 1938, ja hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1943. Toisen maailmansodan lopulla Lange katkaisi suhteensa Lontoon puolalaiseen pakolaishallitukseen ja siirtyi kannattamaan Neuvostoliiton tukemaa Lublinin komiteaa. Lange toimi välittäjänä Franklin Delano Rooseveltin ja Josif Stalinin välisissä sodan jälkeisissä neuvotteluissa Puolassa. Vuosina 1945–1946 hän luopui professorin virastaan Chicagossa ja hänet nimitettiin Puolan lähettilääksi Yhdysvaltoihin. Hän palveli Puolan valtuuskunnassa YK:n turvallisuusneuvostossa. Puolaan hän palasi 1947 ja jatkoi työtään Puolan hallituksessa ja akateemista työtä Varsovan yliopistossa ja suunnittelu- ja tilastotieteen keskuskoulussa.
Vuonna 1974 Wrocławin taloustieteiden yliopisto nimettiin hänen mukaansa. Nimeäminen peruttiin vuonna 2008.
Teokset

The Determinateness of the Utility Function, 1934
Marxian Economics and Modern Economic Theory, 1935
The Place of Interest in the Theory of Production, 1936
On The Economic Theory of Socialism 1938
The Foundations of Welfare Economics 1942
The Stability of Economic Equilibrium 1944
Oktjabrskajan metroasema (Koltsevaja)

Aseman sisäkuvaa
Oktjabrskaja (ven. Октя́брьская) on Moskovan metron Koltsevaja-linjan asema. Se sijaitsee asemien Park kultury ja Dobryninskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Kalužsko-Rižskaja-linjan asemalle Oktjabrskaja. Asema avattiin 1. tammikuuta 1950.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oktjabrskajan metroasema (Koltsevaja) Wikimedia Commonsissa
55.7297°N, 37.6091°E
Ornitiinitranskarbamylaasin puutos

Ornitiinitranskarbamylaasin puutos (OTC-puutos) on ureakiertotauti, jossa ornitiinitranskarbamylaasi-nimisen entsyymin osittainen tai täydellinen puutos aiheuttaa hyperammonemiaa. Taudin taustalla on X-kromosomin OTC-geenin mutaatio. Osassa tapauksista mutaatio on uusi ja satunnainen. OTC-puutos aiheuttaa merkittäviä oireita lähinnä miespuolisilla mutaation kantajilla. Sairaus tunnistettiin ensimmäisen kerran 1960-luvulla.
Oirekuva

Ornitiinitranskarbamylaasin puutoksen oireet voivat alkaa jo vastasyntyneenä. Tyypillisiä oireita ovat imemisvaikeudet, hypotonia ja voimattomuus, joita seuraavat uneliaisuus ja mahdollinen kooma. Mahdollisiin oireisiin kuuluvat myös oksentelu, hyperventilaatio ja epilepsiakohtaukset. OTC-puutoksen varhainen tunnistaminen on tärkeää, koska ilman hoitoa voi kehittyä vaikea aivovaurio ja kuolleisuus on korkea. Sairaus voi aiheuttaa kehitysvammaisuuden, minkä lisäksi sen yhteydessä saattaa esiintyä muun muassa ADHD:ta ja toiminnanohjauksen häiriöitä. OTC-puutoksen vaikeusaste kuitenkin vaihtelee yksilöllisesti. Lievemmissä tapauksissa sairauden oireet voivat alkaa myöhemmin lapsuudessa tai joissain tapauksissa aikuisiällä. Isommilla lapsilla hyperammonemiatilat voivat aiheuttaa kehityksen taantumista, ataksiaa, psykiatrista oireilua ja sekavuutta. Jos oireiden puhkeamisikä on myöhäinen, diagnoosi herkästi viivästyy oireiden suhteellisen lievyyden ja epämääräisyyden johdosta. Runsas proteiinin saanti usein aiheuttaa ja vaikeuttaa OTC-puutoksen oireita. Myös paasto ja infektiot ovat oireita laukaisevia tekijöitä, koska ne lisäävät elimistön proteiinien käyttöä ja hajotusaineenvaihduntaa.
Ornitiinitranskarbamylaasin puutoksen vaikeusasteeseen vaikuttaa taustalla olevan mutaation laatu. Jos mutaatio estää kokonaan entsyymituotannon tai -aktiivisuuden, oirekuva on vaikea. Jos entsyymiaktiivisuutta kuitenkin on jonkin verran jäljellä, oirekuva on lievempi ja myöhemmin puhkeava. Yhdysvalloissa Johns Hopkins -sairaalassa vuosina 1974–1994 ureakiertotautidiagnoosin saaneiden potilaiden aineistosta laskettiin OTC-puutoksen ilmaantuvuudeksi 1/14 000. Kyse onkin Euroopan ja Yhdysvaltain yleisimmästä ureakiertosairaudesta.
Diagnostiikka ja hoito

Jos OTC-puutosta epäillään, voidaan potilaalle suorittaa allopurinolikoe. OTC-puutoksen diagnostiikka perustuu maksan koepalan osoittamaan vähäiseen tai olemattomaan entsyymiaktiivisuuteen. Jos sairastuneella on aivovaurio, voidaan plasmasta mitata yli 200 mikromoolin ammoniumionipitoisuus litraa kohden. OTC-puutoksessa plasmassa on myös kohonnut glutamiinitaso sekä matalat sitrulliini- ja arginiinitasot. Lisäksi koholla oleva oroottihappoarvo voidaan todeta virtsanäytteestä. Erotusdiagnostiikassa huomioitavia tiloja ovat muut ureakiertotaudit: sitrullinemia, arginaasin puutos, ASAuria ja CPS-puutos, joilla kuitenkin on peittyvä autosomaalinen periytymistapa.
Akuutissa hyperammonemiassa hoitona voidaan käyttää ammoniakkia sitovaa lääkitystä ja hemodialyysihoitoa. Näin plasman ammoniakkipitoisuutta saadaan alennettua. Katabolian kääntämiseksi anaboliaksi saatetaan sairastuneelle antaa glukoosia ja rasva-aineita. Vaikeahoitoisissa, toistuvissa hyperammonemiatiloissa myös maksansiirto on mahdollinen hoitomuoto. OTC-puutoksen pitkäaikaisessa hallinnassa ennaltaehkäistään akuutteja hyperammonemiatiloja oireineen. Tämä toteutetaan rajoittamalla proteiinin saantia ja käyttämällä lääkitystä ammoniakin sitomiseen. OTC-puutoksesta kärsivän lapsen kasvua voidaan tukea tarpeellisilla aminohappolisillä.
OTC-puutoksen ennuste vaihtelee sairauden yksilöllisen vaikeusasteen mukaan.
Otto Johan Niklas Silfversvan

Otto Johan Niklas Silfversvan (19. tammikuuta 1823 Hamina – 13. tammikuuta 1879 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Otto Johan Niklas Silfversvanin vanhemmat olivat kenraalimajuri Claes Ernst Silfversvan ja Albertina Gustava Ammondt.   Kontra-amiraali Alexander Julius Silfversvan oli hänen veljensä ja kontra-amiraali Teodor Ernst Silfversvan hänen velipuolensa. Otto Johan Niklas Silfversvan valmistui Pietarin 1. kadettikoulusta 1841, jolloin hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen 4. tykistöprikaatiin. Vuonna 1843 hänet siirrettiin 1. tykistöprikaatiin. Aliluutnantiksi Silfversvan ylennettiin 1846, luutnantiksi 1848 ja alikapteeniksi 1854. Hän osallistui Krimin sotaan 1854–1855 ja yleni kapteeniksi syyskuussa 1855. Kesäkuussa 1860 Silfversvan siirrettiin palvelukseen Siperian alueen asevarikolle, lokakuussa hänet määrättiin asevarikon päälliköksi. Vuonna 1864 Silfversvan nimitettiin Siperian rannikkotykistön ratsastavan patterin päälliköksi, everstiluutnantiksi hän yleni seuraavana vuonna. Silfversvan osallistui sotatoimiin Buharan emiirikuntaa vastaan 1866, everstiksi hänet ylennettiin 1867. Vuonna 1868 Silfversvan määrättiin 1. Turkestanin tykistöprikaatin komentajaksi, vuonna 1874 hänet siirrettiin palvelukseen Kronstadtin linnoitustykistöön. Silfversvan sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina helmikuussa 1875.
Oktjabrskin piiri

Oktjabrskin piiri Permin aluepiirin kartalla.
Oktjabrskin piiri (ven. Октя́брьский райо́н, Oktjabrski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 3444 neliökilometriä. Asukkaita on 34 700 henkeä (vuonna 2009).
Oktjabrskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin kaakkoisosassa. Lännessä se rajoittuu Tšernuškan, pohjoisessa Uinskojen, Ordan ja Suksunin piireihin, idässä Sverdlovskin alueeseen ja etelässä Baškortostaniin. Pinta-alasta 60 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy ja kaasu, dolomiitti, kalkkikivi, kipsi ja anhydriitti.
Piiriin kuuluvat Oktjabrskin ja Sarsin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 11 maalaiskuntaa: Atnjaguzi, Basino, Bijavaš, Bogorodsk, Išimovo, Jenapajevo, Petropavlovsk, Russkij Sars, Štšutše-Ozero, Tjuš ja Verh-Tjuš. Hallinnollinen keskus on Oktjabrski. Asutuskeskuksia on yhteensä 85.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 59,6 % venäläisiä, 34,7 % tataareja ja 2,3 % baškiireja. Kaupunkiväestön osuus on 46,8 %.
Piirin kautta kulkee Kungurin ja Oktjabrskin välinen kestopäällysteinen maantie sekä Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Puunjalostusteollisuus tuottaa 50 % teollisuustuotannosta ja elintarviketeollisuus 40 %. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn.
Piirissä toimii ammatikoulu, kaksi musiikkikoulua, lasten luomistyön keskus, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Vperjod (”Eteenpäin”). Nähtävyyksiin kuuluvat Mosinon ja Mostovajan kylien ortodoksiset kirkot.
Aiheesta muualla

Oktjabrskin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Aleksandrovsk • Barda • Berezniki • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • Kudymkar • Kujeda • Kungur • Kungur • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • Perm • Siva • Solikamsk • Solikamsk • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • Zvjozdnyi
Otto Julius Bierbaum

| Otto Julius Bierbaum |
| --- | --- |
 Otto Julius Bierbaum vuonna 1899 (etsaus).
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1865 Zielona Góra, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Kuollut: 1. helmikuuta 1910 (44 vuotta) Dresden, Saksan keisarikunta
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Martin Möbius ja E. Rhoidis
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Otto Julius Bierbaum (28. kesäkuuta 1865 Zielona Góra – 1. helmikuuta 1910 Dresden) oli saksalainen toimittaja ja kirjailija, jonka monipuoliseen tuotantoon kuuluu muun muassa runoja. Hän käytti myös pseudonyymiä Martin Möbius ja E. Rhoidis. Hän opiskeli filosofiaa, oikeustiedettä, itämaisia kieliä ja historiaa.
Ornitiiniaminotransferaasi

| --- | --- |
Ornitiiniaminotransferaasi

Malli ihmisen ornitiiniaminotransferaasin rakenteesta
Tunnisteet
Tietokannat
Nimet: OAT
Entrez: 4942
OMIM: 258870
RefSeq: NM_000274
UniProt: P04181
Ornitiiniaminotransferaasi on entsyymi, joka katalysoi aminoryhmän siirtämistä ornitiinilta α-ketohapolle. Siten ornitiinista muodostuu glutamaatti-δ-semialdehydiä, joka on tasapainossa syklisen Δ-pyrroliini-5-karboksyylihapon kanssa. Yleensä aminoryhmän vastaanottajana on α-Ketoglutaarihappo, josta muodostuu glutamiinihappoa. Ornitiiniaminotransferaasi on tärkeimpiä ornitiinin aineenvaihduntaan osallistuvia entsyymejä ja reaktion tuote glutamaatti-δ-semialdehydi on välituote proliiniaminohapon biosynteesissä. Ornitiiniaminotransferaasin EC-numero on EC 2.6.1.13 ja CAS-numero 9030-42-6.
Toiminta

Rakenteeltaan ornitiiniaminotransferaasi koostuu kuudesta samanlaisesta alayksiköstä, eli se on heksameeri. Alayksiköt ovat kooltaan noin 45 kDa. Toiminnaltaan entsyymi poikkeaa useista muista aminotransferaaseista siten, että siirtyvä aminoryhmä on sivuketjussa eikä karboksyyliryhmään nähden α-asemassa oleva aminoryhmä. Entsyymi muistuttaa rakenteeltaan paljon GABA-aminotransferaasia. Toimiakseen entsyymi tarvitsee kofaktorikseen pyridoksaalifosfaatin. Ornitiinitransaminaasia esiintyy ihmisellä lähes kaikissa kudoksissa, ja se on mitokondriaalinen entsyymi.
Pyridoksaalifosfaatti muodostaa ornitiiniaminotransferaasin erään lysiiniaminohapon kanssa aldimiinin eli Schiffin emäksen. Ornitiinimolekyyli sitoutuu aktiiviseen kohtaan ja muodostaa aldimiinin pyridoksaalifosfaatin sivuketjun aminoryhmän kanssa. Tätä seuraa ornitiinin γ-asemassa olevan hiilen deprotonointi ja hydrolyysi, jolloin vapautuu glutamaatti-γ-semialdehydi ja pyridoksaalifosfaattiin on liittynyt aminoryhmä, jolloin on muodostunut pyridoksamiinifosfaattia. Pyridoksamiinifosfaatti ja α-ketoglutaarihappo sitoutuvat ja kofaktori luovuttaa aminoryhmän hapolle. Sen jälkeen glutamiinihappomolekyyli vapautuu entsyymistä.
Yksi ornitiiniaminotransferaasin voimakkaimmista inhibiittoreista on ornitiinin johdannainen 5-fluorimetyyliornitiini. Muita entsyymin inhibiittoreita ovat muun muassa kanaliini ja gabakuliini.
Ornitiiniaminotransferaasin puutos

Ornitiiniaminotrasferaasin puutos johtuu kolmesta tai neljästä mutaatiosta, jotka ovat resessiivisesti autosomien kautta periytyviä. Toimivan entsyymin puutos aiheuttaa ornitiinin kertymisen elimistöön. Pitoisuudet ovat yleensä 6–15-kertaiset verrattuna tavanomaisiin pitoisuuksiin. Muita poikkeavuuksia voivat olla lysiinin, kreatiniinin ja fosfokreatiniinin määrän vähäisyys elimistössä. Ornitiinitransaminaasin puutos on yhteydessä silmänpohjan pyörörappeumaan, joka edetessään aiheuttaa sokeuden. Ornitiinitransaminaasin puutos on yleisintä Pohjoismaissa, erityisesti Suomessa (HOGA).
Oktjabrski (Baškortostan)

| Октябрьский, Oktjabrski Октябрьск, Oktjabrsk |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Koordinaatit: 54°29′N, 53°29′E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Baškortostan
Perustettu (öljykentän löydyttyä):  1937
Kaupungiksi:  1946
Väkiluku (2010)  ():  109 474
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Suuntanumero(t):  (+7) 34767
 
 http://www.oktb.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oktjabrski (ven. Октябрьский, baškiiriksi Октябрьск, Oktjabrsk) on noin 110 000 asukkaan kaupunki Baškortostanin lähsiosassa Venäjällä. Se sijaitsee Ik-joen varrella Tatarstanin rajan tuntumassa,  195 kilometriä Baškortostanin pääkaupungista Ufasta länteen.
Ilmakuva osasta kaupunkia
Oktjabrski perustettiin vuonna  1937 öljykentän löytymisen seurauksena ja kaupungin asema se sai 1946. Se on öljytalouden keskus sekä teollisuuskaupunki, jossa on mm. koneenrakennustuotantoa.
Asukasluvun kehitys

64 700 (1959)
108 674 (2002)
109 474 (2010)
Nolwenn Leroy

| Nolwenn Leroy |
| --- | --- |
 Nolwenn Leroy vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1982 (ikä 42) Saint-Renan
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  laulaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2002 -
Aiheesta muualla
Kotisivu
Nolwenn Le Magueresse (s. 28. syyskuuta 1982 Saint-Renan, Bretagne, Ranska), taiteilijanimeltään Nolwenn Leroy, on ranskalainen laulaja-lauluntekijä.
Leroy oli alun perin klassisesti koulutettu viulisti ja oopperalaulaja, ja nousi kuuluisuuteen voitettuaan ranskalaisen televisiomusiikkikilpailun Star Academy toisen kauden vuonna 2002.
Leroy on saanut lukuisia palkintoja ja nimityksiä. Tammikuussa 2015 hän sijoittui Le Journal du Dimanchen 50 suosituimman julkkiksen joukkoon Ranskassa 17. sijalle, joten hän oli listan paras naislaulaja joulukuusta 2012 lähtien.
Lapsuus ja nuoruus

Leroy syntyi Saint-Renanissa, Bretagnessa.
Leroyn vanhemmat muuttivat Saint-Renanista (Finistère), kun hän oli neljävuotias. Asuessaan Pariisissa, Lillessä ja Guingampissa hänen äitinsä Muriel Leroy ja hänen pikkusiskonsa Kay asettuivat Leroyn isovanhempien luokse Saint-Yorreen.
Heinäkuussa 1998 Leroy sai apurahan Vichyn Rotary-klubilta ja matkusti vaihto-oppilaaksi Hamiltoniin, Ohioon, Yhdysvaltoihin.
Hän valmistui vuonna 1999 ja palasi Ranskaan puhuen sujuvasti englantia. Hän aloitti klassisen laulun oppitunnit Vichyssä ja jatkoi vuonna 2001 oikeustieteen opintojaan Clermont-Ferrandin yliopistossa.
Musiikki ja tähtiakatemia

Leroy puhuu sujuvasti englantia vietettyään vuoden Yhdysvalloissa vaihto-opiskelijana. Hän laulaa monilla kielillä, mukaan lukien ranska, bretoni, englanti ja iiri. Hän on esiintynyt myös italiaksi ja espanjaksi.
Vuonna 2012 hänen albuminsa Bretonne sai kaksi kertaa timanttilevyn yli miljoonan kappaleen myynnistä.
Leroyn katsottua ranskalaisen musiikkiohjelman Star Academy ensimmäisen kauden vuonna 2001 yksi tuomariston jäsenistä teki häneen vaikutuksen ja hän päätti opiskella klassista laulua hänen johdollaan Pariisissa. Vuonna 2002 hän päätti hakea ohjelman toiselle kaudelle, jonka hän voitti joulukuussa 2002.
Diskografia > Studioalbumit

Nolwenn Leroy (2003)
Histoires Naturelles (2005)
Le Cheshire Cat et Moi (2009)
Bretonne (2010)
Ô Filles de l'eau (2012)
Gemme (2017)
Folk (2018)
La Cavale (2021)
Diskografia > Livealbumit

Histoires Naturelles Tour (2007)
Ô Tour de l'eau (2014)
Diskografia > Singlet

Cassé (2003)
Une femme cachée (2003)
Suivre une étoile (2003)
Inévitablement (2004)
Nolwenn Ohwo ! (2006)
Histoire Naturelle (2006)
Mon ange (2006)
J'aimais tant l'aimer (2007)
Reste encore (2007)
Faut il, Faut il pas? (2009)
Textile schizophrénie (2010)
Suite Sudarmoricaine (2010)
Mná na h-Éireann (2010)
La Jument de Michao (2010)
Tri martolod (2011)
Brest (2011)
Moonlight Shadow (2011)
Juste pour me souvenir (2012)
Sixième Continent (2013)
J'ai volé le lit de la mer (2013)
Ophélia (2014)
Gemme (2017)
Trace ton chemin (2017)
Bien plus précieux (2017)
Ce que je suis (2017)
Brésil, Finistère (2021)
Loin (2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nolwenn Leroy viralliset kotisivut
Nolwenn Leroy vuonna 2012.
Olli Kaski

| Olli Kaski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1967 (ikä 57) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Opa
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–2000
Seurat:  Ässät (SML), (I-div) Färjestads BK (Elitserien) EV Landshut (DEL)
Olli Ensio Kaski (s. 21. huhtikuuta 1967 Pori) on entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Kaski edusti SM-liigassa ainoastaan Porin Ässiä. Hän pelasi urallaan myös kauden Färjestadissa Ruotsissa sekä kolme kautta EV Landshutissa DEL-liigassa Saksassa. Saksasta Kaski palasi vielä pelaamaan yhden kauden Ässissä kunnes lopetti kevääseen 2000.
Kaski toimi peliurallaan myös Ässien kapteenina ja pelasi kahdeksan A-maaottelua. Myös vanhempi veli Jari on entinen SM-liigapelaaja.
Siviilielämä

Vaikka Kasken vanhemmat olivat ns. työväenluokkaa, hän itse oli jo nuoresta pitäen ajatusmaailmaltaan porvarillinen. Valmistuttuaan yo-merkonomiksi vuonna 1989 hänen ensimmäinen työpaikkansa oli Kansallis-Osake Pankin konttorissa kassatoimihenkilönä. Nykyään Kaski toimii osakkaana Finanssiryhmä Taaleritehtaassa. Kaski toimi Taaleritehtaassa myös sijoitusjohtajana, josta toimesta hän erosi maaliskuussa 2019
Kaskella on aiemmasta avioliitostaan 1993 syntynyt tytär Annabella sekä kaksi vuotta nuorempi poika Oliwer sekä nykyisestä avioliitostaan 2015 syntynyt tytär Iines.
Kaski valittiin elokuussa 2016 HC Ässät Pori Oy:n hallitukseen, josta hän erosi toukokuussa 2018
Niihau

Niihau
Niihau satelliittikuvassa
| --- | --- |
Sijainti:  Tyyni valtameri (21.9°N, 160.15°W) Kauai, Havaiji Yhdysvallat
Saariryhmä:  Havaiji
Vesialue:  Tyynimeri 
Korkeimmat kohdat:  Pānīʻau (en), 1 250  ft, 381  m 
Pinta-ala:  181,04 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  160 (2000)
Suurin kaupunki:  Puuwai (21.9°N, 160.2°W)
Kieli:  havaiji
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Niihau (havaijiksi Niʻihau) on Havaijin saariryhmän seitsemänneksi suurin saari, joka on pääsaarista luoteisin, noin 29 km Kauain saarelta länteen. Saaren korkein kohta on Paniau, 390 metriä. Niihau on yksityisomistuksessa, ja se oli ennen täysin suljettu ulkopuolisilta. Nykyisin saarelle voi tehdä päiväretkiä helikopterilla. Saaren asukkaat puhuvat havaijia äidinkielenään.
Historia

Ennen Havaijin kuningaskunnan yhdistymistä 1810 Niihau oli ollut Kauain kuninkaiden alamaisuudessa.
Vuodesta 1864 saari on ollut Robinsonin perheen yksityisomistuksessa, jolloin Elizabeth Sinclair (myöh. Robinson) osti sen 10 000:lla kultadollarilla kuningas Kamehameha IV:ltä. 1915 Sinclairin lapsenlapsi Aubrey Robinson sulki saaren ulkopuolisilta vierailijoilta, vaatien vierailuluvan erityistä hankkimista jopa asukkaiden muualla asuvilta omaisilta. Tämän takia saaren lempinimi on "Kielletty saari" (engl. The Forbidden Island).
Vuonna 1952 saari suljettiin kaikilta ulkopuolisilta polion leviämisen estämiseksi.
Kun Havaijilla äänestettiin territorion muuttamisesta osavaltioksi vuonna 1959, Niihau oli ainoa saari, jossa enemmistö vastusti osavaltioksi tulemista.
Pearl Harborin hyökkäyksen yhteydessä 7. joulukuuta 1941 japanilainen lentäjä teki saarelle pakkolaskun ja asukkaat pidättivät hänet. Paikallisten japanilaisperäisten asukkaiden avustuksella pilotti kuitenkin pakeni, mutta tavoitettiin ja surmattiin myöhemmin. Tapaus tunnetaan paikallisten keskuudessa nimellä Niihaun välikohtaus.
Talouselämä

Monet saaren asukkaat olivat perinteisesti töissä Niihaun karjatilalla, kunnes Robinsonin perhe lopetti sen toiminnan 1999 kannattamattomana. Tällöin useimmat asukkaat joutuivat liittovaltion sosiaalihuollon varaan. Saaren omistajat ovat sittemmin pohtineet muun muassa lisääntyneen armeijan toiminnan, kuten ohjuskokeiden, sallimista saarella eräänä työllistämisvaihtoehtona.
Saaren rannoilta löytyy simpukankuoria, joista tehdyt erityisellä asetuksella tavaramerkityt korut tuovat tuloja asukkaille. Muita elinkeinoja ovat kalastus, kalankasvatus, hiilen tuottaminen ja mehiläistarhaus.
Säännölliset kuivuudet pakottavat aika ajoin väestön muuttamaan tilapäisesti Kauaille, kunnes makean veden saanti jälleen sateiden myötä elpyy.
Kulttuuri

Niihau on ainut Havaijin saarista, joilla havaijin kieli on edelleen valtakielenä, johtuen omistajien Havaijin kulttuuria suojelevasta politiikasta. Asukkaiden puhuma havaijin murre eroaa joltain osin standardihavaijista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niihau Wikimedia Commonsissa
Olaf Hoffsbakken

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Olaf Hoffsbakken |  Olaf Hoffsbakken |  Olaf Hoffsbakken |  |
Maa:   Norja
Miesten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | 4 × 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Vysoké Tatry 1935 | 4 × 10 km |  |
|  Pronssia | Vysoké Tatry 1935 | 18 km |  |
Yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 1936 | yhdistetty |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lahti 1938 | yhdistetty |  |
Olaf Hoffsbakken (2. syyskuuta 1908 Snertingdal – 23. marraskuuta 1986 Gjøvik) oli norjalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän saavutti kaksi hopeamitalia, yhdistetyssä ja 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa, vuonna 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa. Lisäksi hän sijoittui 18 kilometrin hiihdossa viidenneksi.
Hoffsbakken voitti yhdistetyssä kultaa hiihdon MM-kilpailuissa Lahdessa 1938. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1935 hän saavutti hopeaa 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa ja pronssia 18 kilometrin hiihdossa.
Hoffsbakken voitti Holmenkollenin hiihtokilpailujen yhdistetyn kahdesti (1936 ja 1939). Vuonna 1937 hänelle myönnettiin Holmenkollen-mitali.
Oksana Tsyhulova

| Mitalit> Maa:   Ukraina.Naisten trampoliinivoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Naisten trampoliinivoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Naisten trampoliinivoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Ukraina> Naisten trampoliinivoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | yksilökilpailu |  |
Oksana Mykolajivna Tsyhulova (ukr. Оксана Миколаївна Цигульова, s. 15. joulukuuta 1973 Mykolajiv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt trampoliinivoimistelija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Tsyhulova saavutti yksilökilpailun olympiahopeaa Sydenyssä 2000. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa hän voitti synkrosta vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Oksana Tsyhulova Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)