stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abdullah Ahmad Badawi
Varhaisvaiheet

Abdullah syntyi huomattavaan, uskonnolliseen perheeseen 26. marraskuuta 1939. Hänet nimettiin isoisänsä Syeikh Abdullah Fahimin mukaan, joka oli Mekassa opiskellut malesialainen uskonoppinut. Abdullah oli nuorena muutenkin hyvin läheinen isoisänsä kanssa ja kävi usein moskeijassa lukemassa Koraania isoisänsä opetuksessa. Abdullahin perheeseen kuuluivat myös pikkusisko Aminah sekä kaksi veljeä, Ibrahim ja Mohammad Tahir.
Abdullahin isä, Ahmad bin Abdullah, oli aktiivinen jäsen Malesian suurimmassa poliittisessa puolueessa, Yhdistyneiden malaijien kansallisessa organisaatiossa (UMNO). Hänellä oli usein tapana ottaa nuori Abdullah mukaan poliittisiin tilaisuuksiin. Sittemmin Abdullah on muistellut, kuinka erityisesti Onn Jaafarin kohtaamisella oli häneen erittäin suuri vaikutus.
Ollessaan valmistumassa Bukit Mertajamin lukiosta Abdullah liittyi opiskelijatoimintaan. Hän muun muassa edusti Penangin ja Seberang Perain alueiden opiskelijoita vuotuisessa Malesian opiskelijayhteisön (GPMS) kokouksessa. Tuolloin Abdullah ajoi onnistuneesti läpi hanketta, jonka oli tarkoitus tarjota tukiopetusta sitä tarvinneille opiskelijoille. Hänelle myönnettiin apuraha talousopintoihin, mutta Abdullah halusi mieluummin opiskella isänsä ja isoisänsä tapaan islamia. Hänet hyväksyttiin opiskelemaan Malayan yliopistoon, ja samaan aikaan Abdullah hyväksyttiin myös Malakan niemimaan opiskelijayhdistykseen. Abdullah toimi aktiivisesti yhdistyksessä, ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi 1961–1964.
Valmistuttuaan yliopistosta vuonna 1964 Abdullah haki valtion virkamieheksi. Hän päätyi lopulta NOC:hen, joka oli perustettu selvittämään vuoden 1969 Kuala Lumpurin rotumellakoita. Hän työskenteli komiteassa Tun Abdul Razakin alaisuudessa, josta sittemmin tuli Malesian toinen pääministeri.
Parlamentissa

Vuonna 1965 Abdullah liittyi UMNO:hon rivijäsenenä, ja samana vuonna meni naimisiin Endon Mahmoodin kanssa.  Seuraavina vuosina Abdullah toimi muutamissa eri viroissa, kunnes häntä pyydettiin ehdokkaaksi parlamenttivaaleissa vuonna 1977. Hänen isänsä oli juuri kuollut, eikä Abdullah ensin suostunut ehdotukseen, mutta lopulta muutti mielensä. Seuraavan vuoden vaaleissa hänet valittiin parlamenttiin Kepala Batasin vaalipiiristä 5029 äänellä.
Seuraavina vuosina Abdullah nousi nopeasti sekä puolueen sisällä että parlamentissa. Kesäkuussa 1981 hänet nimitettiin UMNO:n ylimpään valtuustoon, ja toukokuussa 1984 hänet äänestettiin yhdeksi puolueen kolmesta varapuheenjohtajasta.
14. heinäkuuta 1984 Abdullah nimitettiin Malesian opetusministeriksi. Opetusministerinä Abdullah pyrki kannustamaan ulkomailla opiskelun apurahoja, ja tämän seurauksena 25000 malesialaista opiskelijaa lähetettiin opiskelemaan Yhdysvaltoihin ja Britanniaan. Hän oli myös perustamassa kansallista kirjallisuuslinjausta, joka pyrki kehittämään Malesian kirjallisuutta pitkällä aikavälillä. Abdullah toimi opetusministerinä vuoteen 1986 asti, jolloin hänet nimitettiin vuorostaan puolustusministeriksi.
Vuonna 1987 Abdullahin tilanne muuttui täysin, sillä tuolloin UMNO:n korkeimmat jäsenet hajosivat kahteen leiriin. Tengku Razaleigh Hamzahin johtama vastarintaliike haastoi pääministeri Mahathir bin Mohamadin, ja haki voittoa huhtikuun puoluevaaleista. Abdullah päätti kannattaa Razaleigh’ta, kun taas entinen varapääministeri Tun Abdul Ghafar Baba liittyi Mahathirin tukijoihin. Oppositioliike hävisi vaalit täpärästi, mutta Abdullah onnistui saamaan tarpeeksi ääniä pitääkseen varapuheenjohtajan paikkansa.
Varmistettuaan paikkansa puolueen johdossa Mahathir alkoi puhdistaa puoluetta vastustajistaan. Abdullahilta suljettiin paikat parlamentissa, ja hän joutui luopumaan puolustusministerin salkustaan. Useat uskoivat Abdullahin uran päättyneen ja alkoivat vältellä tämän läsnäoloa. Abdullah ei kuitenkaan halunnut perustaa uutta puoluetta vaan alkoi matkustaa ympäri maata tapaamassa UMNO:n jäseniä.
Vuoden 1990 puoluevaaleissa Abdullah valittiin toiseksi suurimmalla äänimäärällä puolueen varapuheenjohtajaksi, vaikkei hänellä ollut ministerin salkkua. Tämän myötä hänet nimitettiin ulkoministeriksi maaliskuussa 1991. Mahathirin suuri kiinnostus ulkopolitiikkaa kohtaan johti kuitenkin siihen että Abdullah pysytteli ministerin kautensa lähinnä taka-alalla. Tästä huolimatta Abdullahilla oli jatkuvasti tapaamisia ympäri maailmaa, minkä seurauksena hän joutui jäämään lomalle. Tuolloin häneltä löydettiin tukkiintuneita verisuonia, ja hän joutui leikkaukseen.
Pääministerinä

Vuonna 2003 Abdullah nimitettiin Malesian viidenneksi pääministeriksi. Seremonia käytiin Istana Negaran palatsissa hallitsija Tuanku Syed Sirajuddinin läsnä ollessa.
20. lokakuuta 2005 Endon kuoli vuonna 2003 todettuun rintasyöpään. Vaimo oli ollut hoidossa Yhdysvalloissa ja palasi Malesiaan vasta 18 päivää ennen kuolemaansa. Hänet on haudattu Taman Selataniin Putrajayaan. 6. kesäkuuta 2007 tiedotettiin virallisesti pääministerin uudesta avioliitosta Jeanne Abdullahin kanssa.
Abdullahista käytetään hänen kotimaassaan lempinimeä Pak Lah. Hallitus on kuitenkin ilmaissut, että pääministeriin ei tulisi viitata tällä nimellä virallisissa artikkeleissa ja uutisissa; kutsumanimeä käytetään kuitenkin yhä epävirallisesti. Myös Abdullah on toisinaan viitannut sillä itseensä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat
Axel Wilhelm Granström

Axel Wilhelm Granström
Axel Wilhelm Granström (26. toukokuuta 1852 Rauma – 14. elokuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja senaattori.
Granströmin vanhemmat olivat kauppias, raatimies Adolf Wilhelm Granström ja Sofia Wilhelmina Hellsten. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Turun lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarin tutkinnon 1877 ja yleisen oikeustutkinnon 1878. Granström sai varatuomarin arvon 1880.
Granström toimi Kristiinankaupungin oikeusraatimiehenä 1882–1883, eri maanjako-oikeuksien puheenjohtajana 1883–1884, Suomen Pankin kanslistina 1884–1885, senaatin oikeusosaston jäsenenä 1886–1891 ja teollisuushallituksen sihteerinä 1891–1897. Hän oli Ahvenanmaan tuomiokunnan tuomarina 1897–1901 ja Halikon tuomiokunnan tuomarina 1901–1906. Granström oli sitten senaatin oikeusosaston senaattorina 1906–1909.
Gramström oli naimisissa vuodesta 1881 Laura Augusta Sallménin kanssa.
Teoksia

Om kooperativa själfhjälpsföreningar. Mariehamn 1898
Andelsverksamhet : ett medel till välstånd och förändling. Folkupplysningssällskapets skrifter, Häft 110. Helsingfors 1900, suomeksi nimellä Osuustoiminta : keino vaurastumiseen ja jalostumiseen. Kansanvalistus-seuran toimituksia 110. Kansanvalistus-seura, Helsinki 1899
Lagen om andelsvärksamhet med anvisningar till dess begagnande ; af Axel Granström och Julian Serlachius. Pellervo-bibliotek N:o 5. Sällskapet Pellervo, Helsingfors 1901, andra omarbetade uppl. 1908, suomeksi nimellä Osuustoimintalaki : ohjeita sen käyttämiseen. Pellervon kirjasto; n:o 5. Pellervo-seura, Helsinki 1901, 3. painos 1903
Skole

| Skole Сколе |
| --- | --- |
 Ilmakuva Skolesta (2019).
 lippu:  vaakuna
 Skole
 Koordinaatit: 49.0380°N, 23.5145°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Lvivin alue
Piiri:  Stryin piiri
Historiallinen maininta:  1397
Väkiluku (2022)  ():  6 054 as.
 
 skole-rada.gov.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skole (ukr. Ско́ле) on kaupunki Ukrainan Lvivin alueen Stryin piirissä. Skole sijaitsee Dnestrin vesistöön kuuluvan Opirjoen varrella, linnuntietä 97 kilometriä aluekeskus Lvivistä etelälounaaseen. Kaupunkia ympäröi Skolen Beskidien kansallispuisto.
Skolen kaupungin ja ympäristön topografinen kartta.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Skolen väkiluvuksi 6 054 (2022). Vuonna 2001 siellä oli 6 742 asukasta, ja vuonna 1990 noin 6 900 asukasta.
Tammikuun keskilämpötila on −4,3 ja heinäkuun +18,0 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä on 949 millimetriä.
Paikkakunnan ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1397, jolloin kuningas Jagello salli väen asettautua asumaan Karpaattien laaksoihin. Skole sai myös Magdeburgin oikeudet samana vuonna. Arkeologiset havainnot osoittavat kuitenkin paikkakunnan olleen asuttu jo 1000-luvun alun tienoilla (Kiovan Rusin aikoihin). Tataarit (1594) ja unkarilaisjoukot (1610, 1657) tuhosivat kylän.
Vuonna 1912 Skole erotettiin Galitsiassa omaksi kihlakunnakseen Stryin kihlakunnasta; Skolesta tuli kihlakuntakaupunki.
Skole on Ukrainan kesän 2020 aluehallintouudistuksen jälkeen kuulunut Stryin piiriin; sitä ennen se oli Skolen piirin hallintokeskus.
Kaupungin arkkitehtuurisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaisiin rakennuksiin lukeutuu muun muassa puurakenteinen Pyhän Panteleimonin kirkko ikonostaaseineen ja kellotapuleineen (kirkko 1597, kellotapuli 1600-luvulta).
Kuvia

Valtuuston talo.
Skolen rautatieasema.
Pyhä Panteleimonin kirkko kellotapuleineen (1597 ja 1600-luku).
Pyhä Panteleimonin kirkon ikonostaasia.
Grödelin palatsia puistoineen.
Opirjoki Skolen laidalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skole Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Tšekki
Nuorten Miesten Kristillinen Yhdistys

| Nuorten Miesten Kristillinen Yhdistys |
| --- | --- |
 YMCA:n logo
Perustettu:  1844
Perustaja:  George Williams
Tyyppi:  ekumeeninen järjestö
Päämaja:   Geneve, Sveitsi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuorten Miesten Kristillinen Yhdistys (NMKY, ”Namika”, ”Kristika”, "Ynni", engl. ”YMCA”, ”The Y”) on maailmanlaajuinen ekumeeninen nuorisojärjestö, joka tarjoaa lapsille, nuorille ja aikuisille kristillisiin arvoihin pohjautuvaa laaja-alaista toimintaa avoimen jäsenyyden periaatteella.
NMKY toimii yli 125 maassa ja sillä on noin 11 000 toimipistettä. Liikkeeseen kuuluu noin 60 miljoonaa jäsentä ja sillä on noin 700 000 vapaaehtoista ja 96 000 työntekijää. NMKY-liikkeen tunnuslause on ”että he kaikki olisivat yhtä!” (lainattu Jeesuksen ylipapillisesta rukouksesta, Johannes 17:21). Liikkeen perusti George Williams (1821–1905) Lontoossa kesäkuussa vuonna 1844 tarkoituksenaan saada nuoret miehet "hyvien" harrastusten pariin ja kiinnostumaan samalla kristinuskosta.
Nykyisin nimestään huolimatta liikkeen jäseninä on sekä miehiä että naisia: Suomessa 65 % noin 15 000 jäsenestä on miehiä ja yli 80 % alle 29-vuotiaita. Eri maiden NMKY:issä on noin 40 % naisjäseniä. Maailmanliiton johtokunnassa on vuosina 2006–2010 lievä naisenemmistö.
Toiminta

NMKY on maallikkoekumenian (”Ecumenism of the laity”) aloittaja. Vuonna 1855 perustetun NMKY:n Maailmanliiton perussääntö, ns. ”Pariisin baasis”, on maallikkoekumenian ensimmäinen julkilausuma.
NMKY-toiminta on monimuotoista, paikallisista oloista ja sen tarpeista nousevaa. Toiminta, toimipisteet ja toimintatavat vaihtelevat maanosittain, maittain ja paikkakunnittain.
Suomen NMKY

Suomen NMKY-työn innoittaja oli ylioppilas, myöhemmin professori Arthur Hjelt. Helsingin NMKY perustettiin 17. marraskuuta 1889. Suomessa NMKY toimii noin 50 paikkakunnalla. Sillä on kaksi kansallista liittoa. Suomen NMKY:n Liitto ry on Maailmanliiton ja Euroopan NMKY:n jäsen. Suomen NMKY:n Urheiluliitto ry on liikuntakasvatus- ja urheilutoimintaa koordinoiva kansallinen toimija. Molempien kansallisten liittojen puheenjohtajana Suomessa toimii Otto Vainio. Suomen NMKY:n Liitto ry:tä johtaa kansallisena pääsihteerinä kasvatustieteen tohtori Juha Virtanen. Suomen NMKY:n Urheiluliitto ry:n toiminnanjohtaja on Risto Koikkalainen.
Liiton harjoittamaa henkistä toimintaa ovat muun muassa kulttuurityö, johon kuuluu kuoroja, orkestereja ja kaksi musiikkiopistoa. Lisäksi on koulutus- ja opintotoiminta sekä kansainvälinen työ. Kehitysyhteistyö on elintärkeä liikkeen leviämisen kannalta. Suomen NMKY:n pääprojektit ovat olleet vuodesta 1979 alkaen Gambiassa. YMCA-liike ylläpitää halpoja hotelleja, hospitseja ja nuorison suosimia retkeilymajoja.
NMKY-liike on aloittanut nuorisotyön ja liikuntakasvatuksen alueella uusia harrastemuotoja, kuten koripallo ja lentopallo. Hengellistä työtä tehdään ekumeenisessa hengessä.
NMKY-järjestöillä on monimuotoista nuorisotoimintaa, kuten harrastekerhoja, leirejä ja leirikeskuksia, sekä partiotoimintaa joka kuitenkaan ei ole suoranaisesti NMKY:n vaan Suomen partiolaiset ry:n alaista toimintaa. Suomen NMKY:n jäsenyhdistykset toteuttavat lukuisia sosiaaliprojekteja ja innovatiivisia päihdetyön hankkeita. Kaikessa toiminnassa pääpaino on lasten ja nuorten hyvinvoinnin lisäämisessä. Urheilun painopiste on junioritoiminnassa.
NMKY on SOSTEn jäsenjärjestö.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NMKY:n Liittojen kotisivut
Euroopan NMKY
NMKY:n Maailmanliitto
Ylen Elävä arkisto: Stadin lankkipojat
Village People - YMCA
The Washington Post

| The Washington Post |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Frederick J. Ryan Jr.
ISSN:  ISSN 0190-8286 ja 2641-9599
Perustettu:  1877
Päätoimittaja:  Martin Baron
Kotikunta:  Washington, D.C.
Kotimaa:  Yhdysvallat
Sivukoko:  broadsheet
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
OCLC
www.washingtonpost.com
The Washington Postin etusivu Apollo 11:n Kuuhun laskeutumisesta 21. heinäkuuta 1969.
The Washington Post on Yhdysvalloissa Washingtonin kaupungissa ilmestyvä sanomalehti. Se on alueen lehdistä levikiltään suurin ja olemassa olevista vanhin.
Lehti sai maailmanlaajuista kuuluisutta 1970-luvun alussa toimittajiensa Bob Woodwardin ja Carl Bernsteinin Watergate-skandaalia koskevilla tutkimuksilla. Pitkälti näiden juttujen takia presidentti Richard Nixon joutui eroamaan.lähde?
Lehteä kustansi 1970-luvulla Katharine Graham (1917–2001), joka oli myös omistajayhtiön Washington Post Companyn toimitusjohtaja. Omistajayhtiö myi lehden elokuussa 2013 Amazon-verkkokirjakaupan perustaja Jeff Bezokselle. Kauppaan kuului lehden lisäksi seitsemän pienempää julkaisua. Myyjäyhtiön omistukseen jäi Kaplan-koulutusyhtiö ja muutamia muita toimintoja.
Lehden kustantajaksi tuli vuonna 2014 Katharine Weymouthin jälkeen Ronald Reaganin entinen avustaja Frederick J. Ryan Jr., joka oli sitä ennen Politico-lehden toimitusjohtaja.
Vuonna 2024 omistaja Bezos sekaantui lehden toimitukselliseen sisältöön estämällä lehteä kannattamasta kumpaakaan presidentinvaalien ehdokkaista. Yli 200 000 lehden 2,5 miljoonasta tilaajasta perui tilauksensa ja useita kolumnisteja ja toimittajia erosi.
Bezos linjasi helmikuusssa 2025 lehden mielipideosaston uudelleen. Sen kirjoitukset keskittyisivät vastedes yksilön vapauksia ja vapaata markkinataloutta puoltaviin teksteihin. Vastalauseeksi päätökselle osaston vastaava toimittaja David Shipley jätti eronpyynnön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Washington Post. (englanniksi)
Mikael Pentikäinen

| Mikael Pentikäinen |
| --- | --- |
 Mikael Pentikäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. marraskuuta 1964 (ikä 60) Espoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja, yrittäjä
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Silja Pentikäinen (o.s. Karvonen)
Juha Mikael Pentikäinen (s. 28. marraskuuta 1964 Espoo) on suomalainen toimittaja ja yrittäjä ja entinen Helsingin Sanomien ja Maaseudun Tulevaisuuden päätoimittaja. Vuodesta 2016 Pentikäinen on toiminut Suomen Yrittäjien toimitusjohtajana.
Ura

Pentikäinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1984 ja valmistui Sanoman toimittajakoulusta vuonna 1990. Vuonna 1992 hän valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi.
Vuonna 1991 Pentikäinen työskenteli Sanoman toimittajakoulun assistenttina ja vuosina 1992–1996 Helsingin Sanomien toimittajana. Vuosina 1996–1999 hän oli Etelä-Saimaan päätoimittaja ja 1999–2004 STT:n päätoimittaja ja toimitusjohtaja.
Pentikäinen oli Helsingin Sanomien vastaava päätoimittaja vuosina 2010–2013. Vuosina 2004–2010 Pentikäinen oli Sanoma Newsin toimitusjohtaja ja 2009–2010 Sanomalehtien liiton hallituksen puheenjohtaja. Vuosina 2010–2012 Pentikäinen oli Helsingin Sanomien kustantaja.Sanoma Oy:n toimitusjohtajaksi Pentikäinen siirtyi vuonna 2004 ja jatkoi tehtävässä kunnes aloitti Helsingin Sanomien kustantajana ja vastaavana päätoimittajana vuonna 2010. Pentikäisen päätoimittajakaudella Helsingin Sanomat muuttui broadsheetista tabloidiksi tammikuussa 2013.
Toukokuun lopulla 2013 Pentikäinen irtisanottiin Helsingin Sanomien päätoimittajuudesta luottamuspulan vuoksi. Sanoma-uran jälkeen Pentikäinen ryhtyi yrittäjäksi ja työskenteli viestinnän konsulttiyhtiö Tekirin neuvonantajana.
Pentikäisen kirja Luottamus julkaistiin helmikuussa 2014 vaalien alla. Kirjassa Pentikäinen kertoo näkemyksensä siitä, mitä on luottamus ja miten jokainen voi rakentaa sitä omassa elämässään. Pentikäinen on uransa aikana pohtinut luottamusta niin päätoimittajana, toimitusjohtajana kuin luottamusmiehenäkin. Osin omakohtainen, osin muiden kokemuksiin ja tutkimustietoon nojaava Luottamus-kirja on itsetutkistelua mutta myös pohdintaa luottamuksen olemuksesta ja yhteiskunnallisesta merkityksestä. Helsingin Sanomien tilaamassa arviossa Kauppalehden toimittaja Heikki Haapavaara kutsui teosta luonteeltaan hyväksi johtajaoppaaksi.
Marraskuussa 2014 Pentikäinen nimitettiin Maaseudun Tulevaisuuden päätoimittajaksi. Hän aloitti päätoimittajana tammikuussa 2015 ja vastaavana päätoimittajana helmikuussa 2015. Lokakuussa 2015 hänet valittiin Suomen Yrittäjien toimitusjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässä toukokuussa 2016.
Politiikka

Vuonna 1988 Pentikäinen oli Keskustan opiskelijaliiton puheenjohtaja ja järjestön julkaisun Politiikan Puntarin päätoimittaja. Opiskeluaikanaan hän oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston (1985–1991) ja hallituksen (1988–1989) jäsen. Hän jätti puolueen jäsenyyden aloittaessaan toimittajan uransa.
Pentikäinen oli keskustan ehdokas 2014 europarlamenttivaaleissa. Hän sai 17 732 ääntä eikä tullut valituksi. Myöhemmin Pentikäinen arvioi myönteisten näkemystensä esimerkiksi Natosta ja naispappeudesta olleen liian radikaaleja keskustan kannattajille.
Yksityiselämä

Pentikäisen isä on professori Juha Pentikäinen ja veli Kirkon Ulkomaanavun toiminnanjohtaja Antti Pentikäinen. Hänen sisarensa on Turun arkkihiippakunnan piispa Mari Leppänen. Hän on ollut naimisissa vuodesta 1991 ja hänellä on viisi lasta.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Pentikäinen on lestadiolainen.
Juoksija (lehti)

| Juoksija |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  kestävyysurheilu
Kustantaja:  Fokus Media Finland Oy
ISSN:  ISSN 0728-4971
Perustettu:  1971
Päätoimittaja:  Pena Rekiranta
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  8 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla

Juoksija on vuonna 1971 perustettu suomalainen kestävyysurheiluun ja kuntoiluun sekä terveelliseen elämään keskittyvä aikakauslehti. Lehdessä käsitellään muun muassa juoksua, maastohiihtoa, suunnistusta ja pyöräilyä sekä kilpaurheilun että kuntoilun kannalta. Se on Euroopan pitkäikäisin juoksulehti.
Lehden perusti Tapio Pekola, joka toimi myös pitkään lehden päätoimittajana. Hän siirtyi eläkkeelle keväällä 2008 lehden toimitusjohtajan paikalta. Jo aiemmin lehden päätoimittajan tehtäviin oli tullut entinen huippujuoksija Ari Paunonen.
Juoksija ilmestyy kahdeksan kertaa vuodessa. Mukana on tulospörssi, ja kerran vuodessa ilmestyy juoksukalenteri.
Lehdellä on kaksi tytärlehteä, vuonna 2009 perustettu, viisi kertaa vuodessa ilmestyvä Hiihto-lehti, joka käsittelee murtomaahiihtoa ja Suunnistaja, joka ilmestyy kuusi kertaa vuodessa. Lisäksi kerran vuodessa tehdään Juoksijan erikoisnumero Polkujuoksija.
Aiheesta muualla

Juoksijan päätoimittaja vaihtuu, juoksija.fi
Fokus Media ostaa Kustannus Oy Juoksijan medialiiketoiminnan – kasvaa vahvoilla liikuntamedioilla, fokusmedia.fi
Johannes Thingnes Bø
Arvokilpailut

Vuonna 2012 Bø voitti nuorten EM-kilpailuissa hopeaa normaalimatkalla ja pronssia takaa-ajossa ja kuului myös kultaa voittaneeseen Norjan sekaviestijoukkueeseen. Nuorten MM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa pikakilpailussa, takaa-ajossa ja viestissä. Vuoden 2013 nuorten MM-kilpailuissa Obertilliachissa Bø saavutti hopeaa pikakilpailussa ja kultaa takaa-ajossa sekä viestissä.
Sotšin olympialaisissa 2014 Bø oli yhteislähtökilpailussa kahdeksas, normaalimatkalla yhdestoista ja viestissä neljäs. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän voitti pikakilpailussa kultaa ja hiihti kolmannen osuuden sekä hopeaa saaneessa Norjan viestijoukkueessa että pronssille sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän oli kuudes ja normaalimatkalla seitsemäs.
Bø hiihti Oslon MM-kilpailuissa 2016 kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa. Hän voitti lisäksi yhteislähtökilpailun, sai pronssia sekaviestissä sekä oli neljäs pikakilpailussa, takaa-ajossa ja normaalimatkalla. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa pikakilpailussa, takaa-ajossa ja yhteislähdössä sekä oli kahdeksas normaalimatkalla.
Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Bø voitti kultaa normaalimatkalla kahdesta sakkominuutista huolimatta. Hän hiihti kolmannen osuuden Norjan hopeajoukkueissa sekä miesten viestissä että sekaviestissä. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kultaa pikakilpailussa, viestissä, sekaviestissä ja ensimmäistä kertaa arvokisaohjelmassa olleessa sekapariviestissä sekä hopeaa takaa-ajossa. Normaalimatkalla hän sijoittui yhdeksänneksi. Yhteislähdössä Bø oli vielä ennen viimeistä ampumapaikkaa voittotaistelussa mukana, mutta ampui kaikki viisi laukausta ohi ja putosi 13:nneksi.
Bø saavutti Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 kultaa yhteislähdössä, sekaviestissä sekä sekapariviestissä ja hopeaa takaa-ajossa, normaalimatkalla sekä viestissä. Lisäksi hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Norjan sekaviestijoukkueessa. Hän voitti myös viestin maailmanmestaruuden. Pariviestissä hän saavutti hopeaa ja takaa-ajossa pronssia. Pikakilpailussa ja normaalimatkalla hän sijoittui viidenneksi sekä yhteislähdössä kahdeksanneksi.
Bø ilmoitti keväällä 2020 jatkavansa ampumahiihtouraansa vuoden 2026 talviolympialaisiin saakka ja sitten lopettavansa.
Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa pikamatkalla, yhteislähtökilpailussa, sekaviestissä ja miesten viestissä. Normaalimatkalla hän saavutti pronssia ja takaa-ajossa hän sijoittui viidenneksi.
Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa pikakilpailussa, takaa-ajossa, normaalimatkalla, sekaviestissä ja parisekaviestissä. Viestissä hän saavutti hopeaa ja yhteislähdössä pronssia.
Nove Meston MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti kultaa takaa-ajossa, normaalimatkalla ja yhteislähdössä. Sekaviestissä, pikakilpailussa ja viestissä hän saavutti hopeaa. Parisekaviestissä hän saavutti pronssia.
Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän voitti kultaa pikakilpailussa, takaa-ajossa ja viestissä sekä saavutti hopeaa parisekaviestissä ja pronssia yhteislähdössä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Thingnes Bø Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Tšekki