stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lykynlammen ulkoilukeskus
Ulkoilukeskuksen perustamisvaiheet

Mäenlaskun suuri suosio Norjassa ja Ruotsissa heijastui 1920-30 -luvuilla näkyvästi myös suomalaisiin hiihtopiireihin. Innostus lajiin vauhditti useita hyppyrimäkihankkeita myös itäisessä Suomessa. Joensuussa hankkeen otti omakseen v. 1938 perustettu Joensuun Mäki Oy, jonka taustalta löytyi niin kaupungin korkeita virkamiehiä kuin puolustusvoimien, rajavartiolaitoksen ja liike-elämän vaikuttajia.
Hyppyrimäen suunnittelu annettiin aihepiiriä hyvin tunteneelle rovaniemeläiselle diplomi-insinööri Suune Sirolalle. Hyppyrimäen sijoituspaikaksi oli kaksi vaihtoehtoa kaupungin kupeesta: Lehmonharju ja Lykynlampi. Sirolan mielestä Lehmonharju olisi ollut teknisesti parempi ratkaisu, sillä Lykynlammen heikkoutena oli hyppyrinteen avautuminen eteläiseen ilmansuuntaan. Tästä johtuva rinteen alttius sulamiselle sekä hyppääjien häikäistymisen vaara eivät kuitenkaan painaneet riittävästi kun toisessa vaakakupissa oli Lykynlammen yleisöystävällisempi luonne. Hankkeesta haluttiin myös liiketaloudellisesti kannattava.
Sirola arvioi suunnittelmansa mäen mäkiennätyksen asettuvan 55 metrin paikkeille. Höytiäisen mäkenä tunnettu hyppyri valmistui marraskuussa 1938 ja oli joensuulaisten arvion mukaan lajissaan Suomen kolmanneksi suurin. Luonnollisesti mäki oli Suomen Hiihtoliiton ja Kansainvälisen Hiihtoliiton hyväksymä. Pian mäen valmistumisen jälkeen, 1.2.1939, avattiin yleisölle myös arkkitehti Väinö Vähäkallion suunnittelema hiihtomaja oheisrakennuksineen. Hiihtokeskuksen vihkiäiskisana toimivat Pohjois-Karjalan Hiihtoseuran järjestämät kansainväliset 'Pohjoismaiset talvikisat' 11.-12.3.1939.
Suursodan syttyminen Euroopassa vaikutti syvästi hiihtokeskuksen ja sen omistajayhtiön toimintaan. Hiihtomaja otettiin 10.10.1939 alkaen sotilasmajoitukseen. Hyppyrimäkeä puolestaan käytettiin ilmavalvonnan tähystyspaikkana. Talvella 1940-1941 kilpailutoiminta oli kielletty seudun linnoitustöiden takia, ja kesästä 1941 lähtien rakennukset olivat jälleen sotilaskäytössä aina sodan loppuun saakka. Hiihtokeskusta pidettiin silti Joensuun kaupungille tärkeänä, joten jo sodan aikana aloitettiin valmistelut sen siirtämiseksi kaupungin omistukseen. Lopullisesti omistajanvaihdos toteutui keväällä 1945.
Ulkoilumaja, polut ja ladut

Lykynlammella on suuri ulkoilumaja, joka toimii kahviona, kokoontumistilana ja suksien huoltotilana. Hiihtomajaa on laajennettu 1980-luvulla.
Joensuun Latu  ylläpitää ulkoilumajan kahvilaa talvella viikonloppuisin.
Ulkoilumaja on korkean ja jyrkän rantatörmän päällä. Talvella majalta lammelle saa pulkalla huikeat vauhdit. 1970-luvulla rinteessä oli pieni hiihtohissi. Lammelle vieviä portaita urheilijat käyttävät kuntotestauksessa.
Ulkoilumajan ympärillä on monipuoliset luontopolut ja talvella hiihtoladut kuntoilijoille ja kilpailijoille. Valaistu latu on 2,7 kilometrin pituinen. Latuyhteyksiä on Joensuun Mehtimäelle (10 km), Pärnävaaralle (10–13 km) ja Karelia Hiihdon aikaan Kontiolahden ampumahiihtokeskukseen (n. 20 km) sekä Lehmoon ja Utraan. Talvella 2008 lammen jäälle aurattiin ensimmäisen kerran retkiluistelurata. Vuonna 2009 se avattiin tammikuussa.
Lampi ja laavu

Ulkoilukeskus sijaitsee pienen Lykynlammen ympärillä. Lampi on kesäisin hyvä, lämminvetinen uimapaikka. Sen rannalla on sauna, jossa on ilmainen saunavuoro lauantaisin tammi-maaliskuussa.
Rannalla on laavu, jossa voi paistaa makkaraa tai jopa yöpyä.
Hiihtomaa

Lapsille on hiihtomaa, jossa Joensuun Latu järjestää muumihiihtokouluja.
Suunnistus

Suunnistajat, hiihtosuunnistajat ja pyöräsuunnistajat käyttävät Lykynlammen maastoja kuntoiluun ja kilpailuihin. Kesällä 2006 se oli yksi Fin5-kisojen sekä pyöräsuunnistuksen MM-kisojen pitopaikka.
Hyppyrimäki

Höytiäisen hyppyrimäkenä tunnettu hyppyrimäki ulkoilumajaa vastapäätä purettiin räjäyttämällä 1993. Mäessä ei ollut hypätty 1980-luvun lopun jälkeen. Hyppyrimäki valmistui 1964, edellinen hyppyrimäki oli purettu vuonna 1960. Alastulorinteenä oli korkean harjun rinne, joka päättyi Lykynlampeen. Hyppyrimäen portaat säilyivät kuntoilijoiden käytössä.
Frisbeegolf

Vuonna 2016 Lykynlammelle valmistui Joensuun Ladun, Joensuun kaupungin ja Joen Liitokiekon yhteisprojektina 18-väyläinen frisbeegolfrata. Rata on hyvä lisäys Joensuun kasvavaan frisbeegolfratavalikoimaan.
Lykynlammen opasteita
Latukartta
FA Šiauliai

Šiaulių futbolo akademija (FA Šiauliai) on liettualainen jalkapalloseura Šiauliain kaupungista. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A lygassa. Seura on perustettu vuonna 2007.
Kausi

| Kausi | Sarjataso | Liiga | Paikka | Linkki |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 4. | Trečia lyga (Šiauliai) | 9. |  |

| 2016 | 4. | Trečia lyga (Šiauliai) | 6. |  |

| 2017 | 3. | Antra lyga (Vakarai) | 4. |  |
| 2018 | 3. | Antra lyga (Vakarai) | 6. |  |

| 2019 | 2. | Pirma lyga | 6. |  |
| 2020 | 2. | Pirma lyga | 5. |  |
| 2021 | 2. | Pirma lyga | 1. |  |

| 2022 | 1. | A lyga | 7. |  |
| 2023 | 1. | A lyga | 3. |  |
| 2024 | 1. | A lyga | 7. |  |
Aiheesta muualla

siauliufa.lt
Facebook
1lyga.lt
A lygan joukkueet
Banga
Dainava
Džiugas
Hegelmann
Kauno Žalgiris
Panevėžys
Sūduva
Riteriai
FA Šiauliai
Žalgiris (Vilnius)
Atlantas
Atletas
DFK Dainava
Dainava
Ekranas
Jonava
FBK Kaunas
Klaipėda
Klaipėdos Granitas
Kruoja
Nevėžis
Mažeikiai
Palanga
REO
Stumbras
Šiauliai
Šilutė
Tauras
Utenis
Vėtra
Marko Yli-Hannuksela

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marko Yli-Hannuksela Helsingin kirjamessuilla 2013. |  Marko Yli-Hannuksela Helsingin kirjamessuilla 2013. |  Marko Yli-Hannuksela Helsingin kirjamessuilla 2013. |  |
Maa:   Suomi
Miesten Kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 74 kg |  |
|  Pronssia | Sydney 2000 | 76 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wrocław 1997 | 76 kg |  |
|  Hopeaa | Guangzhou 2006 | 74 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2005 | 74 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Besancon 1995 | 68 kg |  |
|  Pronssia | Seinäjoki 2002 | 74 kg |  |
Marko Juhani Yli-Hannuksela (s. 21. joulukuuta 1973 Ilmajoki) on ilmajokelainen kaksinkertainen olympiamitalisti ja maailmanmestari kreikkalais-roomalaisessa painissa. Yli-Hannukselan seura on Ilmajoen Kisailijat ja valmentajana on toiminut isä Seppo Yli-Hannuksela. Yli-Hannuksela valittiin vuonna 2004 vuoden urheilijaksi.
Yli-Hannuksela kärsi uransa loppuvaiheissa loukkaantumisista. Elokuussa 2008 hän siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti Suomen maajoukkueen kreikkalais-roomalaisen painin vastuuvalmentajana tammikuussa 2017. Aiemmin hän toimi maajoukkueen kakkosvalmentajana ja nuorten valmentajana. Hänellä on vaimonsa Gitan kanssa viisi lasta, joista Akseli Yli-Hannuksela on myös painija.
”Myhistä” on julkaistu elämäkertakirja Marko Yli-Hannuksela – Master Sporta vuonna 2013. Elämäkerran on kirjoittanut ilmajokelainen painin Euroopan-mestari Jarkko Ala-Huikku ja se valittiin vuoden urheilukirjaksi vuonna 2013. Kirjasta on tehty myös dokumentti Marko Yli-Hannuksela – Maailman paras.
Saavutukset > Olympialaiset

Atlanta 1996 – 15. (sarja 68 kg)
Sydney 2000 – pronssia (sarja 76 kg)
Ateena 2004 – hopeaa (sarja 74 kg)
Saavutukset > MM-kisat

1994 – 6. (sarja 68 kg)
1995 – 8. (sarja 68 kg)
1997 – kultaa (sarja 76 kg)
1998 – 9. (sarja 76 kg)
1999 – 10. (sarja 76 kg)
2001 – 6. (sarja 76 kg)
2002 – 9. (sarja 74 kg)
2003 – 7. (sarja 74 kg)
2005 – pronssia (sarja 74 kg)
2006 – hopeaa (sarja 74 kg)
2007 – 15. (sarja 74 kg)
Saavutukset > EM-kisat

1994 – 12. (sarja 68 kg)
1995 – pronssia (sarja 68 kg)
1996 – 5. (sarja 68 kg)
1997 – 4. (sarja 69 kg)
1998 – 7. (sarja 76 kg)
1999 – 6. (sarja 76 kg)
2000 – 12. (sarja 76 kg)
2001 – 9. (sarja 76 kg)
Seinäjoki 2002 – pronssia (sarja 74 kg)
2003 – 8. (sarja 74 kg)
2007 – 17. (sarja 74 kg)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Yli-Hannukselalle hopeaa molskilta
Ylen Elävä arkisto: Marko Yli-Hannukselasta maailmanmestari
| n k Suomen vuoden urheilija |
| --- | --- |
Valitut:  1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen  1948: Heikki Hasu  1949: Viljo Heino  1950: Heikki Hasu  1951: Veikko Karvonen  1952: Veikko Hakulinen  1953: Veikko Hakulinen  1954: Veikko Hakulinen  1955: Voitto Hellsten  1956: Antti Hyvärinen  1957: Olavi Vuorisalo  1958: Vilho Ylönen  1959: Juhani Järvinen  1960: Veikko Hakulinen  1961: Kalevi Huuskonen  1962: Pentti Nikula  1963: Pentti Eskola  1964: Eero Mäntyranta  1965: Jouko Launonen  1966: Eero Mäntyranta  1967: Eero Tapio  1968: Kaarlo Kangasniemi  1969: Kaarlo Kangasniemi  1970: Kalevi Oikarainen  1971: Juha Väätäinen  1972: Lasse Virén  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Heikki Ikola  1976: Lasse Virén  1977: Pertti Ukkola  1978: Helena Takalo  1979: Pertti Karppinen  1980: Pertti Karppinen  1981: Heikki Ikola  1982: Keke Rosberg  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Matti Nykänen  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Matti Nykänen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Kimmo Kinnunen  1992: Toni Nieminen  1993: Juha Kankkunen  1994: Jani Sievinen  1995: Jari Litmanen  1996: Heli Rantanen  1997: Mika Myllylä  1998: Mika Häkkinen  1999: Mika Myllylä  2000: Arsi Harju  2001: Sami Hyypiä  2002: Samppa Lajunen  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Marko Yli-Hannuksela  2005: Janne Ahonen  2006: Jukka Keskisalo  2007: Tero Pitkämäki  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen  2010: Minna Kauppi  2011: Kaisa Mäkäräinen  2012: Tuuli Petäjä-Sirén  2013: Tero Pitkämäki  2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi  2015: Tero Pitkämäki  2016: Leo-Pekka Tähti  2017: Iivo Niskanen  2018: Iivo Niskanen  2019: Teemu Pukki  2020: Lukas Hradecký  2021: Matti Mattsson  2022: Iivo Niskanen  2023: Lauri Markkanen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
DFK Dainava

Dzūkijos Futbolo Klubas Dainava on liettualainen jalkapalloseura Alytus kaupungissa. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A lygassa. Seura on perustettu vuonna 2016.
Kausi

| Kausi | Sarjataso | Liiga | Paikka | Linkki |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 2016 | 2. | Pirma lyga | 9. |  |
| 2017 | 2. | Pirma lyga | 4. |  |
| 2018 | 2. | Pirma lyga | 2. |  |
| 2019 | 2. | Pirma lyga | 4. |  |
| 2020 | 2. | Pirma lyga | 6. |  |
| 2021 | 1. | A lyga | 9. |  |
| 2022 | 2. | Pirma lyga | 1. |  |
| 2023 | 1. | A lyga | 8. |  |
| 2024 | 1. | A lyga | 4. |  |
Aiheesta muualla

dfkdainava.com
Facebook
A lygan joukkueet
Banga
Dainava
Džiugas
Hegelmann
Kauno Žalgiris
Panevėžys
Sūduva
Riteriai
FA Šiauliai
Žalgiris (Vilnius)
Atlantas
Atletas
DFK Dainava
Dainava
Ekranas
Jonava
FBK Kaunas
Klaipėda
Klaipėdos Granitas
Kruoja
Nevėžis
Mažeikiai
Palanga
REO
Stumbras
Šiauliai
Šilutė
Tauras
Utenis
Vėtra
Novartis

| Novartis AG |
| --- | --- |

 Novartisin pääkonttori Baselissa.
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  SIX: NOVN NYSE: NVS
ISIN:  CH0012005267
Perustettu:  1996
Toimitusjohtaja:  Joseph Jimenez
Puheenjohtaja:  Daniel Vasella
Kotipaikka:   Basel, Sveitsi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  Lääketeollisuus
Henkilöstö:  119 418 (2010)
Kotisivu:  www.novartis.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novartis AG on sveitsiläinen maailmanlaajuisesti toimiva lääkealan yritys. Vuonna 2010 Novartis oli maailman toiseksi suurin alansa yritys. Sen palveluksessa on tytäryhtiöt mukaan lukien noin 119 418 henkilöä (2010). Yritys perustettiin Sveitsin Baselissa 1996, kun kaksi sitä edeltänyttä yritystä, Ciba-Geigy ja Sandoz, yhdistyivät. Vuonna 2005 Novartis osti saksalaisen Hexalin, joka oli tuolloin Saksan 2. suurin rinnakkaisvalmisteyhtiö.
Novartis valmistaa ja myy geneerisiä lääkkeitä nimillä Sandoz ja Hexal.
Novartis valmistaa muun muassa klotsapiinia, diklofenaakkia, karbamatsepiinia, letrotsolia, metyylifenidaattia ja terbinafiinia.
Sen paikallinen tytäryhtiö Novartis Finland Oy työllistää 170 työntekijää, pääosa Espoossa Pohjois-Tapiolan Spektrissä sijaitsevissa toimitiloissa. Novartis Finland markkinoi ja myy lääkkeitä sekä tekee kliinisiä lääketutkimuksia Suomessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novartis Wikimedia Commonsissa
| n k  Swiss Market Index |
| --- | --- |
 ABB  Alcon  Geberit  Givaudan  Holcim Group  Kuehne + Nagel  Logitech  Lonza Group  Nestlé  Novartis  Partners Group  Richemont  Roche  Sika AG  Sonova  Swiss Life  Swiss Re  Swisscom  UBS  Zurich Insurance Group 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
| n k  Swiss Leader Index |
| --- | --- |
 Alcon  Geberit  Givaudan  Holcim Group  Julius Bär  Kuehne + Nagel  Lindt  Logitech  Lonza Group  Nestlé  Novartis  Partners Group  Richemont  Roche  Sandoz Group  Schindler  SGS  SIG Group  Sika AG  Sonova  Straumann   Swatch Group  Swiss Life  Swiss Re  Swisscom  UBS  VAT Group  Zurich Insurance Group 
Päivitetty: 8. tammikuuta 2024
| n k Rokotealan toimijat |
| --- | --- |
Valmistajat:  Astra Zeneca  bioMérieux  CSL Limited  Eli Lilly  Glaxo Smith Kline  Merck  Novartis  Pfizer  Sanofi pasteur (Sanofi)  Teva  Valneva 
Valvovat viranomaiset:  CDC (Yhdysvallat)  FDA (Yhdysvallat)  EMA (EU)  Fimea (Suomi)  Läkemedelsverket (Ruotsi)  THL (Suomi) 
Tutkimuslaitoksia:  Rokotetutkimuskeskus (Suomi) 
 Katso myös: Rokottaminen (toimenpide)  Rokote (vaikuttava valmiste)  Lääketeollisuus 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Portugali 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  IdRef
Jussi Karlgren

Jussi Karlgren vuonna 2007.
Jussi Karlgren (s. 1965) on ruotsalainen kielitieteen tutkija. Karlgren on kieliteknologian dosentti Helsingin yliopistolla. Hän on toiminut tekoälytutkijana muun muassa Spotifyn tiedonhakututkimusryhmässä.
Swiss Market Index

| Swiss Market Index |
| --- | --- |


Perustettu:  30. kesäkuuta 1988
Pörssi(t):  Sveitsin pörssi
Symboli:  SMI
Osat:  20
Taso:  Large cap
Liittyvät:   SMI MID  SMI Expanded  SPI 20  SPI  SLI 
ISIN:  CH0009980894
Reuters:  ^SSMI
Bloomberg:  SMI <INDEX>
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Swiss Market Index eli Sveitsin markkina-indeksi on Sveitsin pörssin blue chip -indeksi. Indeksi sisältää Swiss Performance Indexin 20 suurinta osaketta ja kattaa noin 80 prosenttia Sveitsin osakemarkkinoiden kokonaisarvosta.
Luettelo indeksin yhtiöistä

Indeksin yhtiöt 26. marraskuuta 2024:
ABB
Alcon
Geberit
Givaudan
Holcim Group
Kuehne + Nagel
Logitech
Lonza Group
Nestlé
Novartis
Partners Group
Richemont
Roche
Sika AG
Sonova
Swiss Life
Swiss Re
Swisscom
UBS
Zurich Insurance Group
Valko-Venäjän mielenosoitukset 2020–2021

Mielenosoitus Minskissä elokuussa 2020
Valko-Venäjän mielenosoitukset 2020–2021 (”Tossuvallankumous”, ”Vallankumous torakkaa vastaan”) olivat opposition mielenosoituksia, joilla se pyrki kaatamaan presidentti Aljaksandr Lukašenkan.
Protestien syynä oli tyytymättömyys Lukašenkan politiikkaan, vaalivilppi ja poliisiväkivalta.
Oppositio järjesti elo-lokakuussa 2020 joka viikonloppu suuria mielenosoituksia. Myös joitain Lukašenkaa tukeneita protesteja on ollut. Protestit ovat olleet lähes täysin rauhanomaisia kokoontumisia ja marsseja. Poliisi on silti käsitellyt mielenosoittajia kovakouraisesti. Mielenosoitukset jatkuivat, mutta muuttivat muotoaan ajan myötä.
Protestien takia pidätettiin ainakin 25 000.  450 haavoittui ja ainakin kuusi protestoijaa kuoli. Noin 50 oli kateissa. Yli 100 virkavallan puolella ollutta haavoittui.
Länsi tuki protestien takia syntyneessä kriisissä oppositiota, Venäjä hallitusta.
Protestit ajoivat Valko-Venäjän vuoden 2020 lopulla umpikujaan, jossa kukaan ei näyttänyt olevan voitolla.
Valko-Venäjän hallinto alkoi syyskuussa valmistella perustuslain muutosta ja uusia presidentinvaaleja, jotka oli määrä pitää parin vuoden päästälähde?.
Protestien syyt

Lukašenka oli hallinnut maata pitkään itsevaltaisin ottein. Tämä herätti vastustusta oppositiossalähde?. Hallitus painosti oppositiota monin tavoinlähde?. Se raivasi rikossyytteillä opposition ehdokkaita pois ennen vaalejalähde?. Vaalivilppi oli ilmiselvääkenen mukaan?. Siihen viittasi se, että viranomaiset kielsivät itsenäiset vaalitarkkailijat ja se, että ennakkoääniä oli paljon. Lukašenka vähätteli koronaviruspandemiaa.  Taloudessa oli ongelmia. Nämä kaksi asiaa laskivat Lukašenkan suosiota vuonna 2020. Kansallisen tiedeakatemian tekemän salaisen, julkisuuteen vuotaneen tutkimuksen mukaan Lukašenkaan luotti huhtikuussa enää vain 1/3 valkovenäläisistä.
Protesteja voimisti alussa poliisiväkivalta, jolla mellakkapoliisit yrittivät tukahduttaa mielenosoitukset. Presidentti Lukašenka ja maan ulkoministeri syyttivät länsimaita protesteista.
Aiemmat protestit

Valko-Venäjän demokratialiike on toiminut ainakin vuodesta 1997lähde?. Oppositio on usein protestoinut vaalien jälkeenlähde?. Ensimmäinen protesti, vuoden 2006 ”farkkuvallankumous” lässähtilähde?. Pieniä protesteja oli esiintynyt myös vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2017.lähde? Näiden syinä oli monesti Lukašenkan itsevaltainen, jatkuva hallinto ja talousvaikeudetlähde?.
Vaaleja edeltävät mielenosoitukset

Jo ennen vaaleja maassa oli vuonna 2020 protesteja Lukašenkaa vastaan. Ensimmäiset protestit olivat jo toukokuussa 2020.  Tässä kuussa päätettiin presidentinvaalien pitoajankohta. Protestit lisääntyivät, kun poliisi pidätti opposition ehdokkaan Viktar Babarykan epäiltynä veronkierrosta ja rahanpesusta. Babarykaa myös epäiltiin Moskova-mielisyydestä.   Viranomaiset myös mitätöivät 14. heinäkuuta toisen opposition ehdokkaan Valery Tsapkalan, koska heidän mielestään tämän keräämissä nimikirjoituksissa oli epäselvyyksiä. Tsapkala lensi 24. heinäkuuta Moskovaan, koska pelkäsi pidätystä.
19. kesäkuuta oli viimeinen päivä uusille presidenttiehdokkaille. Seuraavana päivänä oli mielenosoitus, jossa poliisi pidätti monissa kaupungeissa yhteensä 120 mielenosoittajaa. Pidätetyt kertoivat pahoinpitelyistä ja täyteen ahdetuista selleistä. Myös alaikäistä Aljaksandr Seradaa pahoinpideltiin pidätyksen aikana.
29. kesäkuuta Valko-Venäjän viranomaiset pidättivät ilmeisesti näennäisesti Venäjältä saadun rahan takia suositun bloggaajan Sjarhei Tsihanouskin, joka on oppositiojohtaja Svjatlana Tsihanouskajan mies.
29. heinäkuuta Valko-Venäjä pidätti venäläisiä palkkasotureita. Valko-Venäjän viranomaiset väittivät näiden yrittäneen häiritä vaaleja. Valko-Venäjä syytti, että oppositio toimii sitä vastaan Venäjän avulla.
30. heinäkuuta Minskissä oli eri arvioiden mukaan noin 18 000-70 000 ihmistä luvallisessa, poliisin valvomassa mielenosoituksessa. Mielenosoitus oli suurin kymmeneen vuoteen.
Poliisi pidätti kesän aikana satoja oppositioaktivisteja ja journalisteja.
8. elokuuta poliisi alkoi pidättää oppositioaktivisteja ja ihmisiä summamutikassa jo päivää ennen vaaleja.
Vaaleja seuranneet protestit > 9. elokuuta

Poliisi sulki Minskiin johtavat tiet jo vaalipäivän aamuna, ettei muista kaupungeista pääsisi protestoijia Minskiin. Hallitus sulki Internetin osittain, viestipalveluista vain Telegram toimi.
Lukašenka voitti 9. elokuuta 2020 presidentinvaalit 80,2 prosentin ääniosuudella. Vaalivilppi oli ilmiselvä.
Sen takia katumielenosoitukset voimistuivat.
Niitä oli yöllä kaikissa suurissa kaupungeissa. Ne olivat lähes täysin rauhallisia. Mutta Minskissä jotkut protestoijat rakensivat katusulkuja, joita poliisi hajotti. Protestoijat myös käyttivät ilotulitteita. Rauhallinen mielenosoitus muuttui kamppailuksi poliisin ja joidenkin protestoijien kanssa. Lisäksi poliisi hyökkäsi rauhallisten protestoijien kimppuun. Poliisi käytti mm tainnutuskranaatteja, kumiluoteja ja vesitykkejä. Ambulansseja saapui, ainakin yksi mielenosoittaja sai ensiapua paikan päällä.
9. elokuuta poliisi pidätti yhteensä 3000, joista 1000 Minskissä. Alle 100 vammautui.
Yksi protestoija kuoli jäätyään poliisin kuorma-auton alle.. Kaksi pidätettyä vammautui. Poliisi pidätti tänä ja seuraavina päivinä 5000.
Vaaleja seuranneet protestit > 10. elokuuta

Opposition ehdokas Svjatlana Tsihanouskaja sanoi olevansa vaalien todellinen voittaja.
Minskissä oli protestia kukistamassa monia turvallisuusjoukkoja: mellakkapoliisi AMAP/OMON, armeijan sisäministeriön joukot ja terrorisminvastainen eliittijoukko Almaz.
10. elokuuta mielenosoittajat pyrkivät vaihtamaan nopeasti kaupunginosaa protestin aikana häiritäkseen turvallisuusjoukkojen yrityksiä kukistaa protestointi.
10. elokuuta kuoli 34-vuotias Aljaksandar Taraikouski poliisin ampumana. Poliisi väitti alussa että Taraikouskilla olisi ollut räjähteitä, joilla räjäytti itsensä. Protestoijien mukaan tämä ei ollut totta. Videon mukaan Taraikouskin kädet olivat tyhjät, kun poliisi ampui häntä. Myöhemmin sisäministeri selitti Taraikouskin kuolleen kumiluotiin.
Opposition ehdokas Svjatlana Tsihanouskaja pakeni illalla 10. elokuuta Liettuaan. Tsihanouskajaa oli uhkailtu vaalien jälkeen, ja maan turvallisuuspalvelu KGB kertoi estäneensä Tsihanouskajaan kohdistuneen hyökkäyksen
Joidenkin tietojen mukaan viranomaiset painostivat Tsihanouskajaa lähtemään Liettuaan lupaamalla vapauttaa ja vapauttamallakin hänen kampanjapäällikkönsä Maryja Marozin. Tsihanouskajasta julkaistiin valtion TV:ssä nauhoite, jossa hän keskusvaalilautakunnan tilassa lukee ilmeisesti painostuksen alla paperin, jossa kehottaa lopettamaan mielensoitukset
Novaja gazetan mukaan 10. päivän pidätyksistä ja hakkaamisista olisi ollut vastuussa sisäministeriön joukkojen yksikön 3214 eläkkeelle jäänyt komentaja Dzmitry Paulitšenka, joka nykyään johtaa nopean toiminnan joukkoja.
Vaaleja seuranneet protestit > 11. elokuuta

Protestit uusiutuivat Minskissä ja muissa kaupungeissa. Turvallisuusjoukot käyttivät laajalti kumiluoteja ja pelotuspommeja. Sisäministeriö vahvisti, että sen joukot käyttivät myös kovia ammuksia protestoijia vastaan. Yksi protestoija, Henadz Šutau, kuoli ampumisesta johtuneeseen aivovaurioon noin viikon päästä.
Vaaleja seuranneet protestit > 12. elokuuta

12. elokuuta poliisi käytti monenlaisia keinoja: kumiluodeista ja paukkukranaateista kyynelkaasuun.  Poliisi ajoi hajaantuneen väkijoukon osasia esikaupunkeihin asti. Poliisi ampui kohti rautaputkin aseistautuneita protestoijia lähellä Puolan rajaa.
Jotkut protestoijat ajoivat päin sotilaiden autoja, ja yksi sotilas haavoittui.
Poliisi pidätti tuhansia mielenosoittajia. Erikoispoliisijoukot pahoinpitelivät ja kiduttivat protestoijia. Kymmeniä naisia pidätettiin kovaotteisesti. Kaltoinkohtelu riippui monesta tekijästä. Jos erikoispoliisit epäilivät jotakuta vahvasta aktivismista, he kohtelivat tätä huonommin. Esimerkiksi pitkähiuksisia ja oppositiotunnuksia kantavia miehiä hakattiin enemmän. Sisäministeri pahoitteli turvajoukkojen käyttämää väkivaltaa ylilyöntinä.
12. elokuuta katosi 18-vuotias Mikita Kryutsou, jonka ruumis löydettiin 10 päivää myöhemmin hirtettynä Minskin läheltä. Poliisin mukaan kyse oli itsemurhasta, mutta omaiset eivät uskoneet sitä.
12. elokuuta mennessä 200 oli haavoittunut, pari kuollut ja 600 pidätetty.
Poliisien raaka käytös kasvatti entisestään mielenosoittajien määrää.