stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tashi

| Tashi |
| --- | --- |
Tyyli:  lastenohjelma
Kestoaika:  11 minuuttia
Perustuu:  Anna Fienbergin ja Barbara Fienbergin Tashi-kirjat
Pääosissa:  James Buckingham Leon Williams Jacqueline Marriott
Alkuperämaa:  Australia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Verkko:   Studio 100 Animation    Nelonen
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  52
Ikäraja:  
Aiheesta muualla
IMDb
Tashi on australialainen animoitu televisiosarja, joka perustuu äidin ja tyttären Anna Fienbergin ja Barbara Fienbergin Tashi-kirjoihin ja kuvituksen Kim Gamble. Suomessa sarjaa on esitetty Nelosella vuosina 2017.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Henri Piispanen  | … |  Tashi   |
|  Akira Takaki  | … |  Jack   |
|  Carla Rindell  | … |  Muumi   |
|  Petri Hanttu  | … |  Paroni   |
|  Amy Burgess  | … |  Lootuskukka   |
|  Tero Koponen  | … |  Ti-Kuu   |
|  Sari Ann Stolt  | … |  sivuäänet   |
|  Jenni Sivonen  | … |  sivuäänet   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  sivuäänet   |
|  Jon-Jon Geitel  | … |  sivuäänet   |
|  Rauno Ahonen  | … |  sivuäänet   |
|  Pinjan Hanski  | … |  sivuäänet   |
|  Kari Leppälä  | … |  sivuäänet   |
|  Tarja Alexander  | … |  sivuäänet   |
|  Laura Aarre  | … |  sivuäänet   |
Äänirooleissa > Suomenkielinen versio

| --- | --- |
Kääntäjä:: Aki Heinlahti
Dubbausstudio:: SDI Media A/S Finnish Branch
Tunnuslaulu:: Ilari Hämäläinen
Takayuki Tanii

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Takayuki Tanii vuonna 2013. |  Takayuki Tanii vuonna 2013. |  Takayuki Tanii vuonna 2013. |  |
Maa:  Japani
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | 50 km kävely |  |
| Aasian  kisat  | Aasian  kisat  | Aasian  kisat  |  |
|  Kultaa | Incheon 2014 | 50 km kävely |  |
Takayuki Tanii (jap. 谷井 孝行, s. 14. helmikuuta 1983 Namerikawa) on japanilainen kävelijä.
Tanii saavutti Bygdoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1999 pronssia 10 000 metrin kävelyssä ajalla 42.40.86. Hän oli samalla matkalla seitsemäs alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Kingstonissa 2002. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 15:nneksi. Hän voitti kultaa Aasian kävelymestaruuskilpailujen 20 kilometrillä 2007 ajalla 1.21.09.
Tanii sijoittui 50 kilometrin kävelyssä yhdeksänneksi MM-kilpailuissa Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013. Hän voitti kultaa 50 kilometrin kävelyssä Incheonin Aasian kisoissa 2014 ajalla 3.40,19. Hän saavutti pronssia 50 kilometrin kävelyssä Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ajalla 3.42.55.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 000 metrin kävely | 19.36,78 | Amagasaki | 19. toukokuuta 2013 |
| 10 000 metrin kävely | 40.03,42 | Jokohama | 6. heinäkuuta 2003 |
| 10 kilometrin kävely | 39.56 | Kobe | 16. helmikuuta 2014 |
| 20 kilometrin kävely | 1.20.39 | Kobe | 25. tammikuuta 2004 |
| 35 kilometrin kävely | 2.34.43 | Lontoo | 11. elokuuta 2012 |
| 50 kilometrin kävely | 3.40.19 | Incheon | 1. lokakuuta 2014 |
Taininiemi

Taininiemi on kylä Simojokivarressa Simon kunnassa. Kylä sijaitsee Simojoen Tainikosken varrella paikassa, jossa Simojoki ja Tainijoki yhtyvät. Simon ja Ranuan välinen seututie 924 sekä Taininiemen ja Kiimingin välinen seututie 849 risteävät Taininiemellä. Kylässä on myös matkailuvaunualue.
Kylän nimi kirjoitetaan usein väärin muodossa Tainiemi.

Simo
| --- | --- |
Kylät ja alueet:   Alaniemi  Asemakylä, keskustaajama  Hamari  Karisuvanto  Maksniemi  Matala  Onkalonperä  Pömiö  Simonkylä eli Filpus  Simoniemi, kirkonkylä  Soikko  Tainijoki  Taininiemi  Viantie  Ylikärppä 
Vesistöt:   Simojoki  Viantienjoki 
Muuta Simoon liittyvää:   Karsikkoniemi  Maksniemen seisake  Kirkko  Kivalot  Rautatieasema  Ykskuusi  Veljekset Salmela  Viantien seisake
Tecia Torres

| Tecia Torres> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. elokuuta 1989 (ikä 35) Fall River, Massachusetts
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Tiny Tornado
Aktiivisena:  2012–
Pituus:  154 cm
Paino:  52 kg
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  Taekwondo, thainyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  American Top Team
Tilastot
Ottelut:  19
Voitot:  13
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  11
Tappiot:  6
– päätöksellä:  6
| Tecia Torres> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. elokuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Potkunyrkkeilijä
Aktiivisena:  2008–2013
Pituus:  154 cm
Paino:  52 kg
Tilastot
Ottelut:  21
Voitot:  17
– tyrmäyksellä:  2
– päätöksellä:  15
Tappiot:  4
Tecia Lyn Torres Moncaio (s. 16. elokuuta 1989 Fall River, Massachusetts) on yhdysvaltalainen korsisarjan vapaaottelija ja entinen potkunyrkkeilijä. Hän on voittanut IKF-liitossa kolmen eri potkunyrkkeilyn painoluokan mestaruudet.
Alkuvuodet

Torres syntyi Massachusettsissa puertoricolaiselle isälle ja yhdysvaltalaiselle äidille kuusilapsiseen perheeseen. Hän aloitti äidin myötä kamppailulajien harrastamisen 5-vuotiaana aluksi Jhoon Rheen taekwondolla, josta hän sai mustan vyön 12 vuoden harjoittelun jälkeen. Torres siirtyi tämän jälkeen 18-vuotiaana harjoittelemaan potkunyrkkeilyä ja thainyrkkeilyä.
Torres valmistui Florida Atlanticin yliopistosta, jossa hänen pääaineenaan oli rikosoikeus ja sosiologia. Torres suoritti 2017 maisterin tutkinnon kriminologiasta.
Potkunyrkkeily ja thainyrkkeily (2008–2013)

Torres otteli ensimmäisen ottelunsa thainyrkkeilyssä 13. syyskuuta 2008 Alyssa Alfonsoa vastaan, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä 57 sekunnissa.
Torres kävi myös toisen ottelunsa thainyrkkeilyn amatöörisäännöillä toukokuussa 2009, jolloin hän voitti Sahara Solimanin tuomariäänin. Kesäkuussa Torres otteli potkunyrkkeilysäännöillä Tiffany Connellia vastaan, jonka hän voitti myös tuomariäänin.
Potkunyrkkeily ja thainyrkkeily (2008–2013) > Haastaminen IKF-liiton ja World Combatin mestaruudesta (2009)

Kolmen ottelun jälkeen Torres osallistui 25. heinäkuuta IKF-liiton thainyrkkeily turnaukseen Orlandossa. Hän voitti avauskierroksella Ashley Albmanin hajaäänin ja toisella kierroksella Hannah Wilsonin tuomariäänin. Torres kohtasi loppuottelussa toista kertaa urallaan Tiffany Connellin, jolle hän tällä kertaa hävisi mestaruuden tuomariäänin.
Turnauksen jälkeen Torres otteli syyskuussa 2009 haastajana World Combat Sportsin thainyrkkeilyn mestaruudesta Marisela Badilloa vastaan. Hän hävisi mestaruuden hajaäänin.
Potkunyrkkeily ja thainyrkkeily (2008–2013) > IKF- ja IMTC-liiton kääpiösarjan mestaruudet (2010)

Torres voitti ennen kääpiösarjan turnausta yksittäisen ottelun Erica Eberlyä vastaan tuomariäänin huhtikuussa 2010. Torres otteli toistamiseen IKF-liiton turnauksessa, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Lacey Robertsin tuomariäänin. Toisella kierroksella Torres voitti Lakesha Springlen myös tuomariäänin. Loppuottelussa hän kohtasi Jaqui Bradleyn, jonka Torres voitti tuomariäänin.
Potkunyrkkeilyn mestaruuden jälkeen Torres otteli heti perään IMTC-liiton thainyrkkeilyn kääpiösarjan mestaruudesta 2. lokakuuta 2010. Hän kohtasi Woo Leon Parkin, jonka Torres voitti tuomariäänin ja voitti samalla ensimmäisen thainyrkkeilymestaruuden.
Potkunyrkkeily ja thainyrkkeily (2008–2013) > IKF-liiton atomisarjan mestaruus (2011)

Torres otteli suoraan IKF-liiton mestaruudesta 17. heinäkuuta 2011, tällä kertaa painoluokkaa kevyemmässä atomisarjassa. Hän kohtasi Carolina Garcian, jonka hän voitti tuomariäänin.
Torres otteli yhden thainyrkkeilyottelun Erica Tayloria vastaan heti perään 30. heinäkuuta, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Mestaruuden jälkeen Torres valittiin myös Yhdysvaltain potkunyrkkeilymaajoukkueeseen WAKOn -tapahtumaan. Hän kohtasi marraskuussa 2011 Irlannissa puolalaisen Żaneta Cieślan, jolle Torres hävisi tuomariäänin.
Potkunyrkkeily ja thainyrkkeily (2008–2013) > IKF-liiton kärpässarjan mestaruus (2012)

Torres otteli vähemmän potkunyrkkeilyn parissa aloitettuaan kilpailemisen vapaaottelussa 2011. Hän otteli WAKO-liiton jälkeen vielä tammikuussa 2012 yhden thainyrkkeilyottelun Christina Jamesia vastaan voitokkaasti tuomariäänin.
Torres osallistui viimeisen kerran IKF-liiton turnaukseen 21. heinäkuuta 2012, tällä kertaa kärpässarjaan. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Karina Monteron tuomariäänin ja toisella kierroksella Michelle Burken myös tuomariäänin. Loppuottelu käytiin päivää myöhemmin turnauksen alkamisesta, jossa Torres voitti Nicole Ballin tuomariäänin.
Torres teki vielä yhden ottelun paluun potkunyrkkeilyn pariin toukokuussa 2013 aloitettuaan vapaaottelun ammattilaisena vuonna 2012. Hän kohtasi Crystal Parrishin Combat Sports Challenge -tapahtumassa K-1 säännöillä. Torres voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
Vapaaottelu

Ennen ammattilaiseksi siirtymistä Torres otteli vapaaottelussa amatöörinä vuosina 2011–2012 ja voitti tuona aikana MMA Solutions, US Freedom Fighter ja American Battle organisaatioiden korsisarjan mestaruudet.
Vapaaottelu > Invicta (2012–2013)

Torres aloitti ammattilaisuransa Invicta FC organisaatiossa, jossa hänen ensimmäinen ottelu käytiin 6. lokakuuta 2012 Invicta FC 3: Penne vs. Sugiyama -tapahtumassa. Hän voitti kamppailun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27).
Torres kohtasi seuraavaksi tammikuussa 2013 ensimmäistä otteluaan Invictassa käynyttä Paige VanZantia. Invicta FC 4 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Torresin voittoon tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Hän otteli vielä kahdesti vuoden aikana. Toisen ottelunsa Torres kävi heinäkuussa Rose Namajunasia vastaan Invicta FC 6 -tapahtumassa, jonka hän voitti tuomariäänin (30-27, 29-28, 29-28). Bleacher Report internetsivusto palkitsi ottelun vuoden 2013 parhaana naisvapaaottelun kamppailuna. Joulukuussa Torres otteli Felice Herrigia vastaan, joka oli otellut ennen Invictaan tuloaan tilastolla 9–4. Torres voitti Invicta FC 7 -tapahtumassa käydyn kamppailun tuomariäänin (30-27, 30-27, 30-27).
Vapaaottelu > Ultimate Fighter (2014)

Joulukuussa 2013 Torresin ilmoitettiin olevan yksi yhdestätoista naisottelijasta, jotka ottavat osaa tosi-tv-sarjaan Ultimate Fighter. UFC haki uusia ottelijoita uuteen korsisarjaan. Torres otettiin Gilbert Melendezin joukkueeseen toisena valintana. Hän otteli ensimmäisellä kierroksella Randa Markosia vastaan, jolle Torres hävisi tuomariäänin. Hän sai tilaisuuden palata takaisin, kun Anthony Pettisin joukkueeseen kuulunut Justine Kish loukkasi polvensa kesken harjoittelun. Torres kohtasi Bec Rawlingsin ensimmäisellä kierroksella, jonka hän voitti tuomariäänin. Torres eteni toiselle kierrokselle, jossa hän kohtasi Carla Esparzan. Torres hävisi kamppailun tuomariäänin.
Vapaaottelu > UFC (2014–)

Torres sai moniotteluisen sopimuksen UFC:n kanssa ja kohtasi Angela Magañan The Ultimate Fighter 20 Finale -tapahtumassa, jossa käytiin myös naisten ensimmäinen korsisarjan mestaruusottelu. Torres voitti ottelun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–26).
Hän otteli kahdesti vuonna 2015, joista ensimmäinen ottelu käytiin kesäkuussa UFC 188 -tapahtumassa. Torres kohtasi Angela Hillin, jonka hän voitti tuomariäänin (30–27, 30–27, 29–28). Joulukuussa Torres kohtasi Jocelyn Jones-Lybargerin, joka korvasi hänen aluperäisen loukkaantumisesta kärsineen vastustajan Michelle Watersonin. Jones-Lybarger otteli ensimmäistä kertaa UFC:ssä. Hän voitti UFC 194 -tapahtumassa käydyn ottelun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27).
Huhtikuussa 2016 Torres kohtasi urallaan toisen kerran Rose Namajunasin. Ottelu käytiin UFC on Fox: Teixeira vs. Evans -tapahtumassa, joka oli samalla illan toinen pääottelu. Torres hävisi kamppailun tuomariäänin (28–29, 28–29, 28–29).
Torres otteli kolmesti vuoden 2017 aikana. Hän kohtasi ensin helmikuussa Bec Rawlingsin, jota vastaan Torres oli otellut Ultimate Fighterissa. Rawlingsin painittua sallitun painorajan yli, ottelu käytiin epävirallisessa painoluokassa. Torres voitti kamppailun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Heinäkuussa hän kohtasi Juliana Liman, jonka Torres voitti takakuristuksella toisen erän alussa. Hänet palkittiin voitosta illan suoritus bonuksella. Joulukuussa Torres kohtasi Michelle Watersonin, jota vastaan hänen oli tarkoitus otella vuotta aiemmin. UFC 218 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Torresin voittoon tuomariäänin (30–27, 29–28, 29–28).
Torresin vuosi 2018 ei mennyt voitokkaasti hävittyään molemmat ottelunsa. Ensin hän koki tappion helmikuussa mestaruudesta aiemmin otelleelle Jéssica Andradelle tuomariäänin (27–29, 28–29, 28–29) ja heinäkuussa entiselle korsisarjan mestarille Joanna Jędrzejczykille myös tuomariäänin (27–30, 27–30, 27–30).
Torres otteli 2019 vuoden myös kahdesti, joista ensimmäinen oli maaliskuussa Zhang Weilitä vastaan. Ottelu käytiin UFC 235 -tapahtumassa, jossa hän hävisi tuomariäänin (28–29, 27–30, 27–30). Elokuussa Torres kohtasi 12 otteluun voittamattoman Marina Rodriguezin. Hän hävisi kamppailun tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–26), joka oli neljäs peräkkäinen tappio.
Torres otteli myös vuonna 2020 kahdesti ja oli tarkoitus kohdata ensin Mizuki Inoue maaliskuussa, mutta koronaviruspandemian vuoksi ottelu peruttiin. Torres kohtasi sitä vastoin Brianna Van Buren kesäkuussa, jonka hän voitti tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Joulukuussa Torres voitti Sam Hughesin UFC 256 -tapahtumassa teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä, kun Hughes ilmoitti ennen toisen erän alkua, ettei kyennyt enää näkemään selkeästi.
Torres palasi sittemmin elokuussa 2021 takaisin ottelemaan, jolloin hän kohtasi Angela Hillin UFC 265 -tapahtumassa. Kaksikon oli tarkoitus kohdata jo edellisvuoden aikana. Torres voitti kamppailun tuomariäänin (30–27, 30–27, 29–28).
Hän palasi takaisin häkkiin huhtikuussa 2022 käsivamman jälkeen ja kohtasi Mackenzie Dernin. UFC 273 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi tappioon hajaäänin (29–28, 28–29, 28–29).
Saavutukset > Potkunyrkkeily

Kääpiösarjan mestaruus
Atomisarjan mestaruus
Kärpässarjan mestaruus
Saavutukset > Thainyrkkeily

Kääpiösarjan mestaruus
Saavutukset > Vapaaottelu

Illan suoritus (kerran, vs. Juliana Lima)
Muualla

Torres on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä EA Sports UFC 2 (2016), EA Sports UFC 3 (2018) ja EA Sports UFC 4 (2020).
Tanskan koripallomaajoukkue

Tanskan koripallomaajoukkue edustaa Tanskaa koripallon arvokisoissa.
Tanskan maajoukkue osallistui Euroopan-mestaruuskilpailuihin kolmesti 1950-luvulla. Joukkueessa ovat pelanneet muun muassa Chanan Colman ja NBA-varattu Christian Drejer.
Maajoukkuetta valmensi vuosina 2013–2016 suomalainen Pieti Poikola. Hänen apuvalmentajanaan toimi ensin Lasse Rantala ja vuodesta 2014 Harri Mannonen.
Tainaron

Tainaron (m.kreik. Ταίναρον, lat. Taenarum) tai Tainaros (m.kreik. Ταίναρος, lat. Taenarus) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Taínaro eli Matapás, antiikin Tainaron, niemi Peloponnesoksen niemimaalla
Tainaron, antiikin aikainen kaupunki Tainaronin niemellä
Kainepolis eli Tainaros, antiikin aikainen kaupunki Tainaronin niemellä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tainaron”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Taine

Taine on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Christophe Taine (s. 1973), ranskalainen jalkapalloilija
Eric Temple Bell, kirjailijanimi John Taine, (1883–1960), skotlantilais-yhdysvaltalainen matemaatikko ja tieteiskirjailija
Hippolyte Taine (1828–1893), ranskalainen historioitsija ja filosofi.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Taveuni

Taveuni
| --- | --- |
Sijainti:  Northern Division Fidži
Saariryhmä:  Vanua Levu -saaret
Korkein kohta:  Uluiqalau, 1 241 m
Pinta-ala:  435 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  9 000
Suurin kaupunki:  Somosomo
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Taveuni on Fidžin kolmanneksi suurin saari Vanua Levun ja Viti Levun jälkeen. Sen asukasluku on noin 9 000 ja pinta-ala 435 neliökilometriä.[lähde? ] Saari sijaitsee Vanua Levusta 6,5 kilometriä itään. Taveunin asutus on keskittynyt saaren länsiosiin. Sen hallinnollinen keskus on Waiyevo. Ensimmäinen Taveunin nähnyt  eurooppalainen oli Abel Tasman, joka näki saaren vuonna 1643.
Tanakyyntähkä

| Tanakyyntähkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Kyyntähkät Parapholis
Laji::  strigosa
Kaksiosainen nimi
 Parapholis strigosa  (Dumort.) C.E.Hubb. 
Katso myös
   Tanakyyntähkä Wikispeciesissä   Tanakyyntähkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanakyyntähkä eli kyyntähkä (Parapholis strigosa) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, kyyntähkien (Parapholis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja pienikokoinen heinälaji.
Tanakyyntähkä on mätästävä heinälaji. Sen varret ovat kasvutavaltaan maanmyötäisiä tai kohenevia ja voivat kasvaa noin 20 cm korkeiksi, mutta jäävät yleensä hyvin mataliksi. Lehdet ovat kapeita ja melko lyhyitä. Kieleke on lyhyt. Kukinto on tähkämäinen, eikä juurikaan vartta leveämpi. Kukinto on kaksipuoleinen ja siinä on myös yksi tähkylä kukinnon kärjessä. Tähkylät ovat yksikukkaisia ja niiden kaleet ovat siirottavia. Ulkohelpeet ovat kalvomaisia ja kaleita lyhyempiä. Tanakyyntähkä kukkii kesä–heinäkuussa. Kukinnan jälkeen tähkylät putoavat kokonaisina ja yleensä koko kukinto hajoaa osiin.
Tanakyyntähkä kasvaa avoimilla ja suolapitoisilla kasvupaikoilla meren rannoilla.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tanakyyntähkä (Parapholis strigosa)
Kasviatlas 2020: Tanakyyntähkän (Parapholis strigosa) levinneisyys Suomessa
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Parapholis strigosa (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Parapholis strigosa (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Parapholis strigosa (englanniksi)
Sykeröpiippo

| Sykeröpiippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Piipot Luzula
Laji::  sudetica
Kaksiosainen nimi
 Luzula sudetica  (Willd.) DC. 
Katso myös
   Sykeröpiippo Wikispeciesissä   Sykeröpiippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sykeröpiippo (Luzula sudetica) on monivuotinen vihviläkasvilaji piippojen suvussa.
Ulkonäkö

Sykeröpiippo kasvaa löyhästi mätästävästi 15–20 senttimetriä korkeaksi. Sen kukinto on yleensä tiivis sykeröstö, jossa on viidestä kymmeneen pallomaista lyhytperäistä sykeröä. Kehälehdet ovat mustanruskeita, samoin kotahedelmä. Sykeröpiippo risteytyy kalvaspiipon (Luzula pallescens) kanssa.
Sykeröpiippo Suomessa

Suomessa sykeröpiippo on yleinen ja yksi runsaslukuisimmista piippolajeista kevätpiipon, nurmipiipon ja kalvaspiipon jälkeen. Etelä-Suomessa sykeröpiippo on harvinainen, laji puuttuu kokonaan lounais- ja länsirannikoilta. Se yleistyy noin Keski-Pohjanmaa–Pohjois-Karjala-linjan pohjoispuolella. Sykeröpiippo on aivan tavallinen koko Lapissa, esimerkiksi Utsjoella hyvinkin yleinen. Sykeröpiipon kasvupaikkoja Suomessa ovat etelässä letot ja lähdesuot, pohjoisessa rannat, tuoreet niityt, teiden ja polkujen varret.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Sykeröpiipon (Luzula sudetica) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Sykeröpiippo (Luzula sudetica)
Suomen Lajitietokeskus: Sykeröpiippo (Luzula sudetica)
Take Five

| ”Take Five” The Dave Brubeck Quartet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Time Out
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 1959 (levyltä singleksi vuonna 1961)
 Tuottaja(t): Teo Macero
 Tyylilaji: jazz (West Coast -jazz)
 Kesto: 05.28
 Levy-yhtiö: Columbia / Legacy
The Dave Brubeck Quartetin muut singlet
| ”Jazz Impressions of Eurasia” 1957 | ”Take Five / Blue Rondo à la Turk” 1959 | ”Camptown Races / Short’nin’ Bread” 1959 |
Musiikkinäyte
The Dave Brubeck Quartetin levytys vuodelta 1959.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Take Five on musiikkiyhtye The Dave Brubeck Quartetin jazzkappale, joka julkaistiin vuonna 1959 ilmestyneellä Time Out -albumilla. Take Five julkaistiin singlenä vuonna 1961 B-puolenaan ”Blue Rondo à la Turk”. Kappaleen on säveltänyt yhtyeen saksofonisti Paul Desmond. Take Fiven tahtilaji on 5/4  ja se tunnetaan myös Joe Morellon rumpusoolosta.
Take Five on lukuisien esittäjien levyttämä jazzstandardi josta tuli Yhdysvalloissa radiohitti aikana, jolloin rockmusiikki oli muodissa.
Muusikot

Dave Brubeck – piano
Paul Desmond – alttosaksofoni
Eugene Wright – basso
Joe Morello – rummut
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat (Arkistoitu – Internet Archive)
Södra Vallgrund

| Södra Vallgrund |
| --- | --- |
 Södra Vallgrund
 Koordinaatit: 63°10′43″N, 21°16′45″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjanmaa
Kunta:  Mustasaari
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä, taajaman osa
Väkiluku (2020):  353
Postinumero:  65930
 Väkiluku koskee postinumeroaluetta ja sen lähde on Tilastokeskus. Tieto on ajankohdan 31.12.2020 mukainen. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Södra Vallgrund on noin 350 asukkaan kylä Raippaluodon saarella Mustasaaren kunnassa Pohjanmaalla. Vallgrundin kyliä on Raippaluodossa kaksi, joista Södra Vallgrund on nimensä mukaisesti eteläisempi. Norra Vallgrundin keskus sijaitsee noin 3 kilometrin päässä kylästä pohjoiseen.
Kylä muodostaa oman postinumeroalueen 65930 Södra Vallgrund. Postinumeroalueella asui 353 ihmistä vuonna 2020.
Södra Vallgrund on valittu Pohjanmaan vuoden kyläksi vuonna 2016.
Nähtävyydet ja palvelut

Kylän keskustassa sijaitsee vanhaan bussihalliin vuonna 1992 perustettu käsityöpuoti Sommaröhallen, jossa myydään käsityöläisten ja pienyritysten tuotteita. Sommaröhallen pyörii lähes kokonaan talkootyönä. Granösundin kalastajakylä on kylän länsiosassa sijaitseva ulkoilmamuseo, joka esittelee saaristolaiselämää sadan vuoden takaa. Museon rakennukset on tuotu alueelle muualta.
Kylän keskuksesta noin kolme kilometriä etelään löytyy Vaasan rannikkopatteriston käyttämä entinen Sommarön linnake. Nykyään alue on suosittu luontokohde.
Palveluita Södra Vallgrundissa on kyläläisten omistama kauppa, joka toimii myös asiamiespostina ja apteekkina. Oma koulu oli kylässä vuoteen 2015 asti. Kylän lapset käyvät nykyään koulua Vallgrundin koulussa Norra Vallgrundin kylässä.
Taajama

Södra Vallgrund kuuluu pohjoisnaapurinsa Norra Vallgrundin kanssa yhteiseen taajamaan nimeltä Norra Vallgrund-Södra Vallgrund. Vuonna 2020 taajaman väkiluku oli 524 ja se oli Mustasaaren kolmestatoista taajamasta asukasluvultaan kuudenneksi suurin. Taajaman maapinta-ala on 5,50 km² ja väestöntiheys 95,3 as./km² (2020).
Tainion majakka

Tainio
| --- | --- |
Sijainti:  Loviisan edusta, Loviisa Suomi
Vesistö:  Suomenlahti 
| --- | --- |
Korkeus:  16,7 m
Värit:  Musta, valkoinen 
| --- | --- |
Valmistunut:  1966
| --- | --- |
Valon korkeus:  16,7 m
Valonkanto:  11 km
Valon ominaisuudet:  VQ(5) W 6s 
Tutka:  M 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN064 
Admiralty:  C5321 
List of Lights:  30151 
MarineTraffic:  1000005923 
NGA:  116-13824 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tainion majakka sijaitsee Enighetenin matalikolla Loviisan edustalla. Ensimmäinen kasuuniperustainen pohjamajakka paikalle valmistui vuonna 1956, mutta se katkesi keväällä 1964 majakan tornin epäonnistuneen betonivalun seurauksena. Uusi kasuunimajakka rakennettiin kokonaan telakalla ja se tuotiin paikalle upotettavaksi 1966. Majakan valon korkeus on 16,7 metriä ja tornissa on myös tutkamajakka. Majakka on saanut nimensä merenkulkuneuvos Sakari Tainion mukaan.
Entisen majakan majakkavalon korkeus vedenpinnasta oli 14,9 m, tornin läpimitta oli 4 m, vedenalaisen perustan suurin läpimitta 15 m, veden syvyys 6,4 m. Majakka oli katkennut noin 1,5 m vesirajan alapuolelta. Majakan perusta- eli kasuuniosa oli kaatumisen jälkeen alkuperäisessä paikassaan. Torniosa makasi kaatuneena merenpohjassa noin 9 metrin päässä kasuuniosasta.