stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jules Mazarin
Vallankäyttäjä

Roomalaisen nepotismin perinteen mukaan Mazarin antoi runsaita myötäjäisiä ja järjesti aatelisia avioliittoja veljenpoikiensa ja erityisesti Mancini ja Martinozzi sukuisille seitsemälle veljen- ja sisarentyttärelleen. Hän ei kuitenkaan antanut kiintymyksensä setänä voittaa poliittisia näkökohtia; näin ollen hän teki tyhjäksi Ludvig XIV:n halun mennä naimisiin oman sisarentyttärensä Anna Maria Mancinin (1639–1715) kanssa, koska valtapoliittisesta avioliitosta espanjalaisen infantan kanssa oli jo sovittu.
Hän vastasi myös nuoren hallitsijan koulutuksesta. Leskikuningatar Anna Itävaltalainen tunsi voimakasta vetovoimaa häntä kohtaan: hän oli komea mies, kaunopuheinen ja viehättävä ja vailla poliittista kokemusta oleva Anna Itävaltalainen hyväksyi tämän neuvot kyselemättä. Heitä syytettiin laittomasta suhteesta, mutta todisteet ovat ristiriitaisia. Myös hypoteesi sijaishallitsija Annan ja hänen pääministerinsä salaisesta avioliitosta on epätodennäköinen, sillä kardinaalin arvo, jopa maallikkona, merkitsi selibaatin noudattamista. Mazarin ei ollut vihitty pappi, vaikka hän ajatteli useaan otteeseen ottavansa pappisvihkimyksen, etenkin vuonna 1651 ja jopa vielä vuonna 1660 vähän ennen kuolemaansa.
Taiteiden suosija

Taiteen rakastajana Mazarin hankki omistukseensa hienoja kokoelmia, sisusti pariisilaisen kartanon (nyk. Ranskan kansalliskirjasto, Bibliothèque Nationale) italialaisten taiteilijoiden teoksilla ja sai aikaan italialaisen oopperan suosion Ranskassa. Hänen kirjastonsa on säilynyt palatsissa (nyk. Ranskan instituutti, Institut de France), jonka hän määräsi rakennettavaksi Collège des Quatre-Nations oppilaitokselle, joka oli tarkoitettu nuorten miesten koulutukseen neljästä provinssista, jotka Ranska oli hankkinut omistukseensa hänen hallintokaudellaan: Alsace, Roussillon, Flanderi-Artois ja Pinerolon alue Italiassa. Hän perusti Ranskan kuninkaallisen taideakatemian vuonna 1648 ja maksoi eläkkeitä useille kirjailijoille ja oppineille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jules Mazarin Wikimedia Commonsissa
Kardinaali Jules Mazarin kirjastossaan, joka on säilynyt palatsissa, jossa nykyisin toimii Ranskan instituutti, Institut de France.
Kardinaali Jules Mazarin, Pierre Mignard 1658-1660.
Etelästoa (Olympia)

| Etelästoa |
| --- | --- |

Sijainti:  Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka  Kreikka
Koordinaatit:  37°38′13″N, 21°37′51″E
Rakennustyyppi:  stoa
Valmistumisvuosi:  noin 360–350 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen/korinttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelästoa oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa Buleuterionin raunioiden eteläpuolella.
Etelästoa rakennettiin klassisen kauden lopulla noin vuonna 360–350 eaa., suunnilleen samaan aikaan niin kutsutun Kaikuhallin kanssa. Rakennuksesta käytetty nimi on nykyaikainen ja perustuu sen sijaintiin. Stoan on ehdotettu olleen sama kuin Olympian nimellä Proedria tunnettu rakennus, jonka Pausanias mainitsee, mutta tästä ei ole varmuutta. Herulien hyökkäyksen pelossa stoan ja Zeuksen temppelin ympärille rakennettiin muuri vuonna 267 jaa.
Etelästoa sijaitsi nimensä mukaisesti Olympian pyhäkköalueen etelälaidalla varsinaisen temenos-alueen eli Altiksen ulkopuolella. Rakennuksen pituus oli noin 80,6 metriä ja leveys noin 14,1 metriä. Stoa avautui etelään ja siinä oli julkisivun puolella doorilaiset pylväät, pitkillä sivuilla 34 pylvästä ja lyhyillä sivuilla 6 pylvästä. Eteläosan keskellä oli ulkoneva, noin 7 metriä leveä portiikki, jonka julkisivussa oli kuusi doorilaista pylvästä ja sivuilla kolme pylvästä. Se teki rakennuksesta hieman T-kirjaimen muotoisen. Stoan sisäpuolella oli pituussuunnassa 17 korinttilaista pylvästä, jotka jakoivat rakennuksen kahteen laivaan. Stoan pohjoislaita muodostui seinästä, jossa oli pohjoiseen pyhäkköalueen puolelle johtava ovi kummassakin päässä. Stoa oli rakennettu marmoriselle jalustalle ja tehty paikallisesta kalkkikivestä, jossa on paljon mm. simpukankuoria.
Esko Hellén

Esko Rafael Hellén (14. helmikuuta 1898 Helsinki – 9. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Hellénin vanhemmat olivat vahtimestari Johan Edvard Hellén ja johtaja Alina Josefina Björklund ja puoliso vuodesta 1925 farmaseutti Anna Alice Fagerström. Hellén tuli ylioppilaaksi vuonna 1918 ja valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1921. Hän oli valmistuttuaan Metsähallituksen palveluksessa useissa eri tehtävissä ja paikkakunnilla. Vuodesta 1930 hän toimi puunhankinnan päällikkönä Itä-Suomen piirissä, perehtyen metsäalan palkkapolitiikkaan ja alan valvontaan. Hellénistä tuli tunnettu metsätyöväen sosiaalisten ja palkkauskysymysten asiantuntija, kun hän siirtyi vuonna 1933 kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriöön ja erikoistui metsäpalkkojen tarkkailuun.
Virkamiehenä Hellén vaikutti metsä- ja uittotöiden urakka- ja tuntitöiden palkkanormien asettamiseen ja valvomiseen. Sotien aikana Hellénin asiantuntemusta käytettiin myös kansanhuoltoministeriössä, jonka puu- ja polttoaineosastoa hän johti 1941–1942. Sosiaaliministeriössä hän oli vuodesta 1943 palkkaneuvoston toiminnanjohtaja, ministeriön metsäosaston päällikkö ja metsätyöpalkkojen ylitarkastaja vuoteen 1964 asti. Vuonna 1954 metsäneuvoksen arvonimen saaneella Hellénillä oli runsaasti kotimaisia ja kansainvälisiä asiantuntijatehtäviä. Hän laati julkaisuja erikoisalaltaan, teki opintomatkoja ja osallistui alan tapahtumiin ympäri maailmaa vielä 75-vuotiaana.
Julkaisuja

Sekatyöläisten minimituntipalkat valtion töissä 1/9-41 alkaen, 1941
Sosiaaliministeriön tilasto metsätyöntekijäin ansioista ja palkoista, 1954
Metsä- ja uittotyöpalkkatarkkailu vuosina 1932–1957, 1958, Esko Hellén, Martti J. Havukkala, Gert Bråfield, Olavi Sajama
Metsätöiden palkkatilastot vv. 1957–1962, 1962
Enter the Realm

| Enter the Realm Iced Earth |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1986–1989
 Julkaistu: 1989
 Tuottaja(t): Iced Earth
 Tyylilaji: Power Metal ja Thrash Metal
 Kesto: 20.20
 Levy-yhtiö: Itsejulkaistu
Iced Earthin muut julkaisut
|   | Enter the Realm 1989 | Iced Earth 1990 |
Enter the Realm on Iced Earthin ensimmäinen minialbumi ja julkaisu. Se julkaistiin uudestaan Dark Genesis -boksin sisältönä.
Kappaleet

Enter the Realm – 0.54 (instrumentaali, säv. Jon Schaffer)
Colors – 5.04 (säv. Tom Schaffer, Randall Sawver)
Nightmares – 3.42 (säv. J. Schaffer)
Curse the Sky – 4.45 (säv. Schaffer, Shawver)
Solitude – 1.43 (instrumentaali, säv. J. Schaffer, Shawver)
Iced Earth – 5.32 (säv. T. Schaffer)
Aiheesta muualla

Enter the Realm discogs.com -sivustolla
Albumi Enter the Realm Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iced Earth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iced Earth  Night of the Stormrider  Burnt Offerings  The Dark Saga  Days of Purgatory  Something Wicked This Way Comes  Horror Show  Dark Genesis  Tribute to the Gods  The Glorious Burden  The Blessed and the Damned  Framing Armageddon  The Crucible of Man  Dystopia  Plagues of Babylon  Incorruptible  A Narrative Soundscape 
EP:t:   Enter the Realm  The Melancholy E.P.  The Reckoning  Overture of the Wicked  I Walk Among You 
Livealbumit:   Alive in Athens  Live in Ancient Kourion
Järvelin

Järvelin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Esko Järvelin (1927–1988), apulaiskaupunginsihteeri ja kotiseutuhistorioitsija
Ilmi Järvelin (o.s. Ikäheimonen, 1926–2002), kirjastonhoitaja, koulutoimentarkastaja ja historiantutkija, Esko Järvelinin puoliso
Kalervo Järvelin (s. 1953), tiedonhaun professori
Marjo-Riitta Järvelin (o.s. Kallio, s. 1954), lääkäri ja professori.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jussi-palkinnot 2012

Jussi-gaala 2012 järjestettiin 29. tammikuuta 2012 Helsingin Kaapelitehtaalla. Tilaisuudessa jaettiin Jussi-palkinnot vuoden 2011 parhaille elokuville. Eniten palkintoja keräsi Aki Kaurismäen elokuva Le Havre kuudessa eri sarjassa. Tilaisuuden juonsi Lorenz Backman. Parhaan ohjaajan palkinnon jakoi Jussi Vatanen ja parhaan elokuvan Nicke Lignell. Tilaisuus televisioitiin suorana Nelosella ja se keräsi 452 000 katsojaa.
Voittajat ja ehdokkaat

| Voittaja> Paras elokuva | Elokuva> Paras elokuva | Muut ehdokkaat> Paras elokuva |
| --- | --- | --- |
| Aki Kaurismäki (tuottaja) | Le Havre |  Hiljaisuus (Joonas Berghall, Alf Hemming ja Petri Rossi)  Hyvä poika (Misha Jaari, Mark Lwoff ja Elli Toivoniemi) |
Paras ohjaus
| Aki Kaurismäki | Le Havre |  Hyvä poika – Zaida Bergroth  Varasto – Taru Mäkelä |
Paras miespääosa
| Joonas Saartamo | Hiljaisuus |  Hyvä poika – Samuli Niittymäki  Kotirauha – Samuli Edelmann |
Paras naispääosa
| Elina Knihtilä | Hyvä poika |  Missä kuljimme kerran – Jessica Grabowsky  Syvälle salattu – Krista Kosonen |
Paras miessivuosa
| Ilkka Heiskanen | Hiljaisuus |  Le Havre – Jean-Pierre Darroussin  Pussikaljaelokuva – Ylermi Rajamaa |
Paras naissivuosa
| Elina Salo | Le Havre |  Hyvä poika – Anna Paavilainen  Varasto – Hannele Lauri |
Paras käsikirjoitus
| Aki Kaurismäki | Le Havre |  Hiljaisuus  – Esko Salervo  Hyvä poika – Zaida Bergroth ja Jan Forsström |
Paras kuvaus
| Timo Salminen | Le Havre |  Hella W – Peter Flinckenberg  Likainen pommi – Hena Blomberg |
Paras musiikki
| Timo Hietala | Hiljaisuus |  Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri –  Timo Kahilainen ja Janne Louhivuori  Matka Edeniin – Pascal Gaigne |
Paras äänisuunnittelu
| Olli Huhtanen ja Pietari Koskinen | Hiljaisuus |  Hyvä poika – Micke Nyström  Likainen pommi – Pasi Peni |
Paras leikkaus
| Timo Linnasalo | Le Havre |  Likainen pommi – Iikka Hesse  Pussikaljaelokuva – Harri Ylönen |
Paras lavastus
| Kari Kankaanpää | Hella W |  Hiljaisuus – Tiina Tuovinen ja Jukka Uusitalo  Le Havre – Wouter Zoon |
Paras puvustus
| Anu Pirilä | Hella W |  Iris – Riitta Peteri  Le Havre – Fred Cambier |
Paras dokumenttielokuva
| Mia Halme | Ikuisesti sinun |  Salla - Selling the Silence – Markku Tuurna  Tuntematon emäntä – Elina Kivihalme |
Betoni-Jussi elämäntyöstä
Elina Salo
Yleisön suosikkielokuvana palkittiin Varasto.
Voittajat ja ehdokkaat > Ehdokkuudet ja palkinnot elokuvittain

| Elokuva | Ehdokkuudet | Voitot |
| --- | --- | --- |
| Le Havre | 9 | 6 |
| Hiljaisuus | 7 | 4 |
| Hella W | 3 | 2 |
| Hyvä poika | 7 | 1 |
Ikuisesti sinun: 1
| Likainen pommi | 3 | 0 |
| Pussikaljaelokuva | 2 | 0 |
| Varasto | 2 | 0 |
| Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri | 1 | 0 |
| Iris | 1 | 0 |
| Kotirauha | 1 | 0 |
| Matka Edeniin | 1 | 0 |
| Missä kuljimme kerran | 1 | 0 |
| Salla - Selling the Silence | 1 | 0 |
| Syvälle salattu | 1 | 0 |
| Tuntematon emäntä | 1 | 0 |
↑  Varasto ei voittanut yhtäkään varsinaista Jussi-palkintoa. Se kuitenkin palkittiin yleisön suosikkielokuvana.
Aiheesta muualla

Jussi-gaala 2012 Nelosen sivuilla
Juri Andruh’ovytš

| Juri Andruh’ovytš |
| --- | --- |
 Juri Andruh’ovytš vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1960 (ikä 64) Stanislav, nyk. Ivano-Frankivsk, Ukrainan SNT
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä, kriitikko
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juri Andruh’ovytš (ukr. Юрій Андрухович; s. 13. maaliskuuta 1960 Stanislav, nyk. Ivano-Frankivsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen runoilija, prosaisti, esseisti, kääntäjä ja kirjallisuuskriitikko.
Andruh’ovytš valmistui 1982 Lvivin kirjapaino-oppilaitoksesta ja 1991 Moskovasta Maksim Gorkin kirjallisuusinstituutista. Hän puolusti 1994 länsiukrainalaisessa Vasyl Stefanykin yliopistossa väitöskirjaansa, jonka aiheena on Bohdan Ihor Antonytšin runous. Hän käsittelee Antonytšia myös romaanissa Dvanatsjat obrutšiv (2003, 'Kaksitoista vannetta') eikä aivan helläkätisesti.
Andruh’ovytš tuli tunnetuksi 1980-luvulla Bu-Ba-Bu-runoilijaryhmän jäsenenä. Hän oli perustanut sen 1985 Viktor Neborakin ja Oleksandr Irvanetsin kanssa. Ryhmä pyrki karnevalistisella toiminnallaan mitätöimään sosialistisen realismin opin lisäksi dogmaattisen vakavahenkisyyden runoudessa, myös Ukrainan isänmaallisen kaanonin. Ryhmä halusi määritellä uudestaan kirjailijan roolin yhteiskunnassa. Ryhmän runouteen liittyi alusta alkaen performanssi, ja sitä esitettiin teatterityylisissä yhteisissä runonlukutapahtumissa. Erityisen suosittuja ryhmän tapahtumat olivat yliopisto-opiskelijoiden ja kaupunkilaisälymystön keskuudessa. Näyttävimpiä tapahtumia oli ”runo-ooppera” Chrysler Imperialin esitys syksyllä 1992 Lvivin ooppera- ja balettinäyttämöllä.
Andruh’ovytš lopetti runojen kirjoittamisen 1990-luvulla mutta aloitti uudestaan 2000-luvulla julkaisemalla kokoelman Pisni dlia mertvoho pivnia (2004 'Lauluja kuolleelle kukonpojalle'). Runoja myös sävellettiin ja levytettiin.
Andruh’ovytš alkoi 1980-luvulla kirjoittaa myös proosaa, ensin realistisia novelleja omista neuvostoarmeijakokemuksistaan. Hän kirjoitti yhdessä Andri Dontšykin kanssa elokuvakäsikirjoituksen Kisneviy golod (1992, 'Hapen nälkä'). Varsinaisesti hän vakiinnutti maineensa prosaistina kolmella pienoisromaanilla Rekreatsi (1992, 'Huvituksia'), Moskovjada (1993, 'Moskovjadi') ja Perverzija (1996, 'Perversioita'), joita pidetään usein ukrainalaisen postmodernismin merkittävimpinä edustajina. Hänen mainettaan vahvisti myös Mala entsyklopedija aktualnoi ukrainskoi literatury (1996, 'Nykyukrainalaisen kirjallisuuden pieni tietosanakirja'), jolla oli merkitystä 1990-luvun ukrainalaisen kirjallisuuden Stanislav-ilmiö-ryhmän syntyyn ja kehittymiseen. Hän matkusteli Keski- ja Itä-Euroopassa ja kirjoitti matkoistaan esseitä, joita on julkaistu kokoelmina.
Andruh’ovytš käänsi ukrainaksi muun muassa William Shakespearen Hamletin (2008) ja yhdysvaltalaista beat-runoutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juri Andruh’ovytš Wikimedia Commonsissa
Jääkiekon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1993

Jääkiekon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1993 olivat kolmannet naisten Euroopanmestaruuskilpailut jääkiekossa. A-sarjan turnaus pelattiin Tanskassa 24.–27.maaliskuuta, ja B-sarjaa isännöi Ukraina. A-sarjan pistepörssin voitti Suomen Hanna Teerijoki yhdeksällä maalilla ja kolmella maaliin johtaneella syötöllä. Suomi voitti myös Euroopan-mestaruuden kolmannen kerran peräkkäin.
A-sarja > Lohko A

| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | FIN | NOR | SUI |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 2 | 2 | 0 | 0 | 25–4 | 4 |  | 8–3 | 17–1 |
|  Norja | 2 | 1 | 0 | 1 | 8–10 | 2 |  |  | 5–2 |
|  Sveitsi | 2 | 0 | 0 | 2 | 3–22 | 0 |  |  |  |
A-sarja > Lohko B

| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | SWE | GER | DEN |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ruotsi | 2 | 2 | 0 | 0 | 16–3 | 4 |  | 10–3 | 6–0 |
|  Saksa | 2 | 1 | 0 | 1 | 9–14 | 2 |  |  | 6–4 |
|  Tanska | 2 | 0 | 0 | 2 | 4–12 | 0 |  |  |  |
A-sarja > Sijoitusottelut

Loppuottelu
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Suomi | – |  Ruotsi |  | 8–2 (3–2, 3–0, 2–0) |
Pronssiottelu
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Norja | – |  Saksa |  | 6-3 (1–1, 3–1, 2–1) |
Ottelu 5. sijasta
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Tanska | – |  Sveitsi |  | 1-4 (0–0, 1–3, 0–1) |
Tanska putosi B-sarjaan.
B-sarja

| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | LAT | CZE | FRA | GBR | UKR |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Latvia | 4 | 3 | 0 | 1 | 10–5 | 6 |  | 3–1 | 4–3 | 3-0 | 0-1 |
|  Tšekki | 4 | 2 | 1 | 1 | 8–6 | 5 |  |  | 3–2 | 1-1 | 3-0 |
|  Ranska | 4 | 2 | 0 | 2 | 13–9 | 4 |  |  |  | 7-2 | 1-0 |
|  Iso-Britannia | 4 | 1 | 1 | 2 | 4–11 | 3 |  |  |  |  | 1-0 |
|  Ukraina | 4 | 1 | 0 | 3 | 1–5 | 2 |  |  |  |  |  |
Latvia nousi A-sarjaan.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1927

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1927 pelattiin Wienissä 24.–29. tammikuuta. Isäntäjoukkue Itävalta voitti mestaruuden. Kisojen ensikertalainen Unkari liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi kisojen avauspäivänä. Ensimmäisen kerran nimettiin Fair Play -joukkue ja sen arvon sai Belgia.
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | AUT | BEL | GER | POL | TCH | HUN |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Itävalta | 5 | 5 | 0 | 0 | 13–2 | 10 |  | 1–0 | 2–1 | 3–1 | 1–0 | 6–0 |
|  Belgia | 5 | 3 | 1 | 1 | 13–3 | 7 |  |  | 3–0 | 2–2 | 2–0 | 6–0 |
|  Saksa | 5 | 3 | 0 | 2 | 10–7 | 6 |  |  |  | 2–1 | 2–1 | 5–0 |
|  Puola | 5 | 1 | 2 | 2 | 11–8 | 4 |  |  |  |  | 1–1 | 6–0 |
|  Tšekkoslovakia | 5 | 1 | 1 | 3 | 7–6 | 3 |  |  |  |  |  | 5–0 |
|  Unkari | 5 | 0 | 0 | 5 | 0–28 | 0 |  |  |  |  |  |  |
Mestarijoukkue

|  | Joukkue | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1 | AUT |  Herman Weiss, Kurt Wollinger. Walter Brück, Jacques Ditrichstein. Peregin Spewak, Herbert Brück, Ulrich Lederer, Walter Sell, Alfred Revi, Hans Tatzer, Josef Göbel.  |
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1922

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1922 pidettiin St. Moritzissa, Sveitsissa 7.–10. maaliskuuta.
| joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | TCH | SWE | SUI |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Tšekkoslovakia | 2 | 2 | 0 | 0 | 11–3 | 4 |  | 3–2 | 8–1 |
|  Ruotsi | 2 | 1 | 0 | 1 | 9–3 | 2 |  |  | 7–0 |
|  Sveitsi | 2 | 0 | 0 | 2 | 1–15 | 0 |  |  |  |
Mestarijoukkue

|  | Joukkue | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1 | TCH |  Jaroslav Pospíšil, Jaroslav Řezáč. Karel Pešek-Káďa, Otakar Vindyš, Jan Hamáček. Josef Šroubek, Jaroslav Jirkovský, Vilém Loos, Karel Hartmann, Josef Maleček, Miloslav Fleischmann. |
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1923

Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 1923 pelattiin Belgiassa 7.–11. maaliskuuta.
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | SWE | FRA | TCH | BEL | SUI |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ruotsi | 4 | 4 | 0 | 0 | 23–6 | 8 |  | 4–3 | 4–2 | 9–1 | 6–0 |
|  Ranska | 4 | 3 | 0 | 1 | 13–8 | 6 |  |  | 2–1 | 4–1 | 4–2 |
|  Tšekkoslovakia | 4 | 2 | 0 | 2 | 16–9 | 4 |  |  |  | 3–0 | 10–3 |
|  Belgia | 4 | 1 | 0 | 3 | 5–18 | 2 |  |  |  |  | 3–2 |
|  Sveitsi | 4 | 0 | 0 | 4 | 7–23 | 0 |  |  |  |  |  |
Mestarijoukkue

|  | Joukkue | Pelaajat |
| --- | --- | --- |
| 1 | SWE |  Albin Jansson, Einar Lundell, Einar Svensson, Karl Björklund, Birger Holmqvist, Gustaf Johansson, Nils Molander, Torsten Tegnér |
Farahin maakunta

| Farahin maakunta |
| --- | --- |

 Farah Afganistanin kartalla
Valtio:  Afganistan
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Farah
Pinta-ala:  48 471 km²
Väkiluku (2020)  (Arvio):  563 027
Aikavyöhyke:  UTC+4:30
Farahin maakunta on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion länsiosassa, Iranin  rajalla. Myös maakunnan pääkaupunki on nimeltään  Farah. Farah on melko laaja ja harvaan asuttu maakunta, vuonna 2020 siellä oli noin 563 000 asukasta.
Valtaosa - 80 prosenttia - heistä on pataaneja. Itäosissa elää myös merkittävä tadžikkivähemmistö.
Farahin maakunnan läpi virtaa kaksi suurta jokea: Herat ja Farah. Farah-joelta etelään maasto on lähinnä aavikkotasankoa, pohjoisessa ja idässä on vuoristosempaa.
Farah ja Bakwa ovat Afganistanin keskeisiä oopiumiunikon viljelyalueita.
Vuonna 2017 arvioitiin, että 15% väestöstä oli lukutaitoisia.
Farai

Farai (m.kreik. Φαραί, lat. Pharae) voi viitata seuraaviin:
Farai, antiikin aikainen kaupunki Akhaiassa
Farai, antiikin aikainen kaupunki Boiotiassa
Farai, antiikin aikainen kaupunki Lakoniassa
Farai, antiikin aikainen kaupunki Messeniassa, nykyisen Kalamátan paikalla
Far Out

| Far Out |
| --- | --- |
Tyyli:  kilpailuohjelma
Pääosissa:  Jaana Pelkonen Wallu Valpio Tuomas Enbuske
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  2001 – 2002
Tuotantokausia:  kaksi kautta
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Broadcasters
Aiheesta muualla
IMDb 
Far Out oli vuosina 2001–2002 MTV3-kanavalla esitetty matkailuaiheinen kilpailuohjelma. Ohjelmassa seurattiin kilpailijaparien pärjäämistä eri puolilla maailmaa sekä heidän tekemiään kotivideoita. Yleisö sai äänestää suosikkipariaan jatkoon. Ohjelmaa juonsivat Jaana Pelkonen, Wallu Valpio, Tuomas Enbuske (2001) ja Tatu Ferchen (2001–2002).
Far Outin ensimmäisen tuotantokauden voittaneet Tatu Ferchen ja Eeka Mäkynen nousivat yleisön suosioon ja ponnahtivat kuuluisuuteen sarjan myötä. Far Out oli ensimmäinen suomalainen tv-formaatti, joka myytiin ja tuotettiin ulkomaille.
Aiheesta muualla

Far Out Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kaas

Kaas on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Carl Godager Kaas (s. 1982), norjalainen suunnistaja
Erling Kaas (1915–1996), norjaalinen yleisurheilija
Frederik Christian Kaas (1727–1804), tanskalainen amiraali
Nikolaj Lie Kaas (s. 1973), tanskalainen näyttelijä
Patricia Kaas (s. 1966), ranskalainen laulaja.
Enter the Void

| Enter the Void |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gaspar Noé
Käsikirjoittaja:   Gaspar Noé  Lucile Hadžihalilović 
Tuottaja:   Pierre Buffin  Olivier Delbosc  Vincent Maraval  Marc Missonnier  Gaspar Noé 
Säveltäjä:  Thomas Bangalter
Kuvaaja:  Benoît Debie
Leikkaaja:   Gaspar Noé  Gaspar Noé 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa  Ranska  Italia 
Tuotantoyhtiö:  Wild Bunch
Levittäjä:  Wild Bunch Netflix
Ensi-ilta:  22. toukokuuta 2009 (Cannes)
Kesto:  Pitkä versio: 160 minuuttia Kansainvälinen versio: 140 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  12,4 miljoonaa euroa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Enter the Void on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut kokeellinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Gaspar Noé. Sen pääosia esittävät Nathaniel Brown, Paz de la Huerta ja Cyril Roy. Ohjaaja Gaspar Noé on itse kutsunut elokuvaa "psykedeeliseksi melodraamaksi".
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nathaniel Brown  | … |  Oscar   |
|  Paz de la Huerta  | … |  Linda   |
|  Cyril Roy  | … |  Alex   |
|  Emily Alyn Lind  | … |  nuori Linda   |
|  Jesse Kuhn  | … |  nuori Oscar   |
|  Olly Alexander  | … |  Victor   |
|  Ed Spear  | … |  Bruno   |
|  Masato Tanno  | … |  Mario   |
Arvioita

Nyt-liitteessä kolme kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 2,3.
Episodi-lehden kolme kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 4,33.
Suomen Kuvalehden elokuvakriitikko Kalle Kinnunen tunnustautui tuoreeltaan suureksi Enter the Voidin ihailijaksi ja sanoi marraskuun 2009 ja kesäkuun 2010 välillä katsoneensa sen neljä kertaa. Hänestä Gaspar Noé on yksi nykyelokuvan rohkeimmista kokeilijoista Aleksandr Sokurovin ja Lars von Trierin rinnalla.
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Noé ei nyt yllä hirvittävyydessään ylittämättömän esikoiselokuvansa Yksin kaikkia vastaan (1998) tasolle, vaikka ohjaajan osaaminen ja omaperäisyys jälleen näkyykin. Noén visuaalinen kädenjälki on vahva, mutta tarina on ylipitkä eikä sen sanoma ole yhtä tinkimätön kuin aiemmissa elokuvissa.
Aiheesta muualla

Enter the Void Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Enter the Void Elonet.