stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bret Hart

| Bret Hart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1957 (ikä 67) Calgary, Alberta
Kansalaisuus:   Kanada
Showpainija
Kehänimet:  Bret Hart Buddy Hart
Aktiivisena:  1978–2000 2010–2011
Pituus:  183 cm
Paino:  107 kg
Kouluttajat:  Hartin painisuku, Harry Smith, Stu Hart, Katsui Adachi, Kazuo Sakurada, Harley Race
Aiheesta muualla
www.brethart.com
Bret Sergeant Hart (s. 2. heinäkuuta 1957) on kanadalainen show-painija ja eräs alansa kuuluisimmista ja menestyneimmistä. Hänen uransa aikana hänet tunnettiin parhaiten nimellä Bret "The Hitman" Hart. Hän myös käytti mottoja "The Excellence of Execution" viitaten hänen ylivertaiseen suorittamiseen liikkeissä (execution tarkoittaa tässä tapauksessa liikkeen suorittamista "execute" a move), "The Pink and Black Attack" (Pinkki ja Musta hyökkäys, käytetty yleensä yhdessä Jim Neidhart nimisen painijan kanssa) ja ehkä eniten kuulluin ja tunnetuin "The best there is, the best there was, the best there ever will be" (Paras joka on, paras joka oli, paras joka tulee olemaan, joka on otettu elokuvasta The Natural - Voittajan Paluu, jonka pääosassa on Robert Redford).
Bret Hart oikeuttaa viimeisen moton käytön kolmella faktalla: Hän ei koskaan vakavasti vahingoittanut vastustajaansa, häneltä jäi vain kaksi ohjelmaa väliin pitkän uransa aikana (molemmat ruuhka- ja lento-ongelmien takia) ja hän ei koskaan kieltäytynyt häviämästä käsikirjoitettua ottelua. Bret Hartia pidettiin yhtenä sukupolvensa lahjakkaimmista show-painijoista. Bret Hart voitti uransa aikana seitsemän Maailman Raskaansarjan mestaruutta.
Ura > Varhaisvaiheet

Bret Hart syntyi Calgaryssa Albertan osavaltiossa. Hän on entisen showpainipromoottori Stu Hartin kahdeksas lapsi. Hänen seitsemän veljeään olivat joko painijoita tai muuten vapaapainin liiketoiminnassa mukana ja hänen kaikki neljä siskoaan menivät naimisiin painijoiden kanssa. Kahdesta hänen langostaan, Jim Neidhart ja Davey Boy Smith, tuli myös kuuluisia vapaapainijoita. Myös hänen pikkuveljestään tuli oikeutetusti kuuluisa painija ennen kuolemaansa vuonna 1999.
Kun puhutaan kehän sisäisistä taidoista, Hart tunnettiin sulavista tekniikkaliikkeistään ja notkeudestaan. Kerran häntä on kutsuttu "parhaimmaksi tarinan kertojaksi painin liiketoiminnassa" Vince McMahonin myötä, hän pystyi luomaan jännitystä ja viihdyttäviä matseja. Gene Okerlund myös asetti hänet viiden parhaimman teknisen painijan joukkoon.
Bret Hart tutustui vapaapainiin todella nuoressa iässä. Hän usein todisti kun hänen isänsä koulutti tulevaisuuden painijoita  harjoittelusalissaan, joka sijaitsi hänen kotinsa kellarissa. Lukiossa Bret alkoi kerätä kokemusta amatööripainin kautta ja hän voitti monta lukion mestaruutta, vaikka Bret on kuvaillut teiniruumiinrakenteensa olleen pelkää "luuta ja nahkaa".
Ura > Stampede Wrestling

19-vuotiaana Bret Hart alkoi työskennellä isänsä "Stampede Wrestling" -promootiossa, jossa hänen isänsä toimi hänen valmentajanaan. Ensin Bret työskenteli tuomarina promootion otteluissa, mutta yhtenä iltana yksi "Stampede Wrestling" -painijoista ei voinut työskennellä loukkaantumisen takia, mikä pakotti Stu Hartin pyytämään poikaansa toimimaan sijaisena. Tämä päätös oli hyvin tärkeä Bretin tulevaisuuden takia ja se laatoitti tietä hänen ensimmäiseen viralliseen otteluunsa Saskatoon, Saskatchewan:issa.
Tärkeimmän painikokemuksen Bret Hart sai japanilaisilta "Stampede"-painijoilta nimeltä "Mr. Hito" ja "Mr. Sakurada" ja myöhemmin Hart on pitänyt heitä tärkeimpinä kouluttajinaan. Ennen pitkää Bret Hart ällistytti katsojia upeilla ja ilmavilla otteluillaan The Dynamite Kidin kanssa.
Bret Hart voitti "Stampede Wrestling" -promootion kaikki vyöt ainakin kerran. Hän myös kävi Japanissa ottelemassa "Tiger Mask" -painijaa vastaan (Eddie Guerrero) ja pysyi yhtenä kuuluisimmista "Stampede Wrestling" -painijoista, kunnes World Wrestling Federation osti promootion elokuussa 1984.
Ura > World Championship Wrestling

Yhden päivän jälkeen Survivor Seriesin tapahtumien WCW-promoottori Eric Bischoff ilmoitti julkisesti Bret Hartin sopimuksesta WCW:n kanssa ja samalla ilmoitti hänen liittyneen New World Order -joukkueeseen. Hart kuitenkin "petti" Bischoffin ja liittyi WCW:n joukkoon.
Ensi esiintymisensä Bret Hart WCW:ssä teki StarCade-turnauksessa tuomarina ja samana iltana hän ratkaisi WCW-maailmanmestaruusottelun. Parin kuukauden jälkeen hän muuttui pahaksi ja lopullisesti liittyi Hulk Hoganin nWo-joukkueeseen, minkä takia Bret laitettiin otteluihin "WCW United States" -vyöstä maailmanmestaruuden sijaan, jonka hän voitti urallaan neljästi.
24. toukokuuta 1999 Owen Hart kuoli epäonnistuneessa stuntissa "WWF Over The Egde" -tapahtumassa. Kuullessaan veljensä kuolemasta Bret Hart oli matkalla vieraaksi Jay Lenon isännöimään ohjelmaan. Bretin esiintyminen peruttiin heti. 4. lokakuuta 1999 WCW järjesti Bret Hartin pyytämän ottelun, jossa vastustajaksi Bret valitsi Chris Benoitin. Ottelu tapahtui samalla areenalla, jossa Owen Hart kuoli kuukausia aiemmin. Myöhemmin samana vuonna Bret Hart voitti WCW:n maailmanmestaruusturnauksen, täten voittaen ensimmäisen kerran maailmanmestaruuden WCW-yhtiössä.
Kun Bret Hart voitti toisen mestaruuden WCW-promootiossa hänen täytyi puolustaa mestaruutta Bill Goldbergia vastaan vuoden 1999 "Starcade"-tapahtumassa. Tässä ottelussa Bret Hart kärsi vakavan aivotärähdyksen Bill Goldbergin potkusta. Loukkaantumisen takia WCW maksoi Bret Hartin ulos yhtiöstä.
Elämä vapaapainin jälkeen > 2002 aivoinfarkti

Kesäkuussa 2002 Bret Hart kärsi aivoinfarktin pyöräilyonnettomuudessa. The Calgary Herald -lehden mukaan Hart ajoi kuoppaan, lensi pyörän sarvien ylitse ja laskeutui takaraivo edellä maahan. Vaikka Hart kärsii äkkinäisistä tunnetilojen vaihteluista, on sanottu että hän on täysin terve.
Elämä vapaapainin jälkeen > Bret Hartin tarina

Bret Hartin ja Vince McMahonin suhde alkoi parantua vuoden 2000 jälkeen ja kun Bret kärsi aivoinfarktin, ensimmäinen ihminen joka otti häneen yhteyttä oli Vince. Suhteiden parantumisen kautta Bret Hart on ollut mukana monissa WWE -videopeleissä ja samalla Bret on sanonut halunneensa painia Kurt Anglen kanssa. Marraskuun 15. päivänä 2005 WWE julkaisi kolmen DVD:n kokoelman, jossa on seitsemän tunnin Bret Hartin haastattelu ja hänen itse valitsemiaan otteluita.
Elämä vapaapainin jälkeen > WWE Hall Of Fame

Huhtikuun 1. päivänä 2006 Bret Hart valittiin WWE Hall Of Fameen jonne hänet esitteli Stone Cold Steve Austin. Vince McMahon pyysi Bret Hartia osallistumaan otteluun Vinceä vastaan Wrestlemania 22:teen, mutta Bret kiittäen kieltäytyi sanoen, että hän on löytänyt hyvän paikan elämässään.
Elämä vapaapainin jälkeen > Paluu WWE:hen 2010

Bret Hart palasi 4.1.2010 WWE RAW:n Guest Hostina. Hän on kirjoittanut lyhyen ajan sopimuksen WWE:n kanssa.
Guest Host:ina hän sopi riitansa Shawn Michaelsin kanssa, ja joutui Vince McMahonin potkaisemaksi. 1.3.2010 McMahon ja Hart sopivat heidän välisensä ottelun Wrestlemaniaan. WrestleMania 26:ssa Hart ja McMahon siis kohtasivat No Holds Barred Lumberjack -ottelussa, jonka Bret voitti helposti (Sharpshooter-luovutusliikkeellä). 17.5.2010 Bret voitti WWE United States Championshipin The Miziltä no disqualification -matsissa David Hart Smithin ja Tyson Kidin avulla. 24. toukokuuta Bret nimettiin Rawin uudeksi toimitusjohtajaksi, minkä johdosta hän joutui luopumaan Yhdysvaltain mestaruudestaan, jonka R-truth voitti myöhemmin ottelussa The Miziä vastaan.
21.6.2010 Bret sai potkut toimitusjohtajan virasta.
Yksityiselämä

Bret Hartilla on neljä lasta, Jade Michelle Hart (s. 31. maaliskuuta 1983), Dallas Jeffery Hart (s. 11. elokuuta 1984), Alexandra Sabina Hart (s. 18. toukokuuta 1988) ja Blade Coleton Hart (s. 4. kesäkuuta 1990), jotka hän sai entisen vaimonsa Julie Smadu-Hartin (s. 25. maaliskuuta 1960) kanssa. Bret meni naimisiin Cinzia-nimisen italialaisen naisen kanssa 15. syyskuuta 2004. Pari on sittemmin eronnut.
Yksityiselämä > Mestaruudet koko uralla

Stampede Wrestling:
North American Heavyweight Title (6), International Tag Team Title (5), British Commonwealth Mid-Heavyweight Title (2)
World Wrestling Federation (nyk. World Wrestling Entertainment):
Tag Team Title (2), 
Intercontinental Title (2), 
WWF Champion (5)
Royal Rumble 1994 (Lex Luger Ja Bret Hart tiputtautuivat samaa aikaan joten seuraavana päivänä Raw:issa Lex Luger ja Bret Hart ottelivat Royal Rumblen voitosta, jonka Bret Hart voitti.)
World Championship Wrestling:
World Heavyweight Title(2), United States Heavyweight Title (Nykyinen) (4), Tag Team Title
Yksityiselämä > Lopetusliikkeet (Finishers)

Sharpshooter
Piledriver
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
BretHart.com
Bret Hart News
WWE:n mestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
The Hart Foundation tiimi, Bret Hart ja Jim Neidhart vuonna 1987
Bret Hart - Miljoonan Dollarin mestari Ted DiBiase, WWF Saturday Night's Main Event vuonna 1991
Bret Hart vuonna 2023
Yellowhead Highway

The Yellowhead Highway -maantie Kanadassa on itä-länsisuuntainen valtaväylä, joka yhdistää Brittiläisen Kolumbian, Albertan, Saskatchewanin ja Manitoban provinssin. Vaikka Yellowhead Highway on osa Trans-Canada Highway -tieverkkoa, ei sitä pidä sekoittaa alkuperäiseen Trans-Canada Highway -maantiehen, joka kulkee etelämpänä. Yellowhead Highwayn tunnus on koko matkalla Highway 16.
Tie ylittää Kanadan kalliovuoret Mount Robson Provincial Park luonnonpuiston ja Jasperin kansallispuiston alueilla Yellowhead Pass -solaa pitkin, 1 130 metrin korkeudella merenpinnasta. Yellowhead-sola ja tie on molemmat nimetty irokeesi-métis-turkiskauppias Pierre Bostonaisin mukaan. Hänen lempinimensä oli Tête Jaune (ranskaksi tarkoittaa keltaista päätä), jonka hän sai vaaleista hiuksistaan.
Tien länsipää sijaitsee Grahaminsaarella, Massetin kylässä, Brittiläisessä Kolumbiassa. Tie kulkee 101 kilometrin matkan saaren läpi Skidegaten satamaan, josta on 172 kilometrin mittainen lauttayhteys mannermaalle Prince Rupertiin.
Prince Rupertista tie kulkee kaakkoon 724 kilometrin matkan Prince Georgen kaupunkiin, ja edelleen 268 kilometriä Tête Jaune Cacheen. 100 kilometriä Tête Jaune Cachesta länteen tullaan Albertan puolelle ajamalla Kalliovuorten ylitse lähellä Jasperia. 366 kilometriä tästä tie kulkee Edmontonin läpi, 532 km myöhemmin Saskatoonin lävitse. Tie yhtyy Trans-Canada Highwayhin Portage la Prairiessa Manitobassa, 697 km Saskatoonista länteen. Virallisesti tien itäinen pää on The Forksissa Winnipegissä. Lauttamatkat mukaan lukien reitin pituus on 3 057 kilometriä.
The Yellowhead Highway Association on pyrkinyt jatkamaan Yellowhead Highwayn nimeä kantavaa tietä aina Abbotsfordiin saakka. Tästä seuraisi se, että osuus tiestä olisi yhtäaikaisesti sekä Yellowhead Highwaytä että Trans-Canada Highwaytä.
Historia

Ajatus Yellowhead tiestä syntyi pian ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Maanmittaaja Fred Driscoll ehdotti tietä rakennettavaksi hylätyn rautatielinjauksen paikalle, ja yhdessä Edmonton Automobile and Good Roads Associationin johtaja Charles Grantin kanssa perustivat kilpailun, jossa palkintona oli kultainen mitali ensimmäiselle autokunnalle, joka matkustaisi Edmontonista Victoriaan. Ensimmäisenä Edmontonista matkalle 17. kesäkuuta 1922 lähtivät Charles Neiymer ja Frank Silverthorne Overland Four -autolla. Viikkoa myöhemmin George Gordon ja J. Sims lähtivät samalle matkalle Ford Model T -autolla. Molemmat ryhmät saapuivat Victoriaan 4. heinäkuuta ja molemmat saivat palkinnokseen kultaisen mitalin.
Toisen maailmansodan aikana tien rakentamisessa käytettiin internoituja japanilaisia, Noin 1500 rakentajaa perusparansivat 30 kilometriä hylättyä rautatienpohjaa tieksi, rakensivat kokonaan uutta tietä 40 kilometriä ja 19 siltaa. Vuonna 1944 metsäautotietyyppinen tie (Tote road) oli valmis. Vuonna 1952 Trans Mountain Oil Pipe Line Company rakensi öljyputken tielinjauksen viereen ja rakennustöiden aikana metsäautotie tuhoutui lähes täysin. Vuoteen 1969 mennessä tie oli rakennettu uudelleen ja asfaltoitu. Seuraavan vuoden elokuussa Brittiläisen Kolumbian pääministeri W.A.C. Bennett avasi Yellowhead -tien virallisesti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Trans-Canada Yellowhead Highway Association (englanniksi)
Internoiduista kanadanjapanilaisista koostuva tietyöryhmä vuodelta 1942.
Nintendo Switch -konsolisarja

Nintendo Switch -konsolisarja on Nintendon kehittämä sarja pelikonsoleita. Siihen kuuluu kaksi pelikonsolia ja yksi käsikonsoli.
| Käsikonsoli | Lyhenne/-teet | Sukupolvi | Julkaistu | Valmistus lopetettu | Logo | Kuva |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nintendo Switch |  | Kahdeksas sukupolvi | WW 3. maaliskuuta 2017 | – |  |  |
| Nintendo Switch Lite |  |  | 20. syyskuuta 2019 | – |  |  |
| Nintendo Switch 2 | Switch 2 | TBA | TBA | – | TBA | TBA |
Suomi Tyres

Suomi Tyres on suomalainen polkupyörän renkaiden tuotemerkki, jonka omistaja ja valmistaja on lieksalainen DMACK Nordic Oy.
Valmistus ja markkinointi

Suomi Tyres polkupyörän renkaita on valmistettu ja markkinoitu alun perin kahdessa pääkategoriassa; talvirenkaita ja kesärenkaita. Lisäksi tuotannossa on ollut renkaita pyörätuoleihin, mopedeihin ja ravikärryihin.
Vuosien 2020-2022 uutuuksina tuotantoon tulivat Piikkisika ja Routa sarjojen talvirenkaat, sekä Lieksa ja Koli sarjojen kesärenkaat, joista Routa ja Koli renkaita valmistettiin myös sähköpyörissä käytettäviksi. Piikkisika renkaissa nastoja on jopa ennennäkemättömät 408 kpl.
Vuosina 2019-2023 tuotannossa oli myös alkujaan Oy Nokia Ab kumiteollisuuden ja sen seuraajien suunnittelemia klassikkorenkaita. Talvirenkaissa klassikkoja edustivat A10, Kide W106, Hile W240 ja WXC, sekä Mount & Ground W160. Kesärenkaiden klassikkoja olivat SL-35 (alkujaan Nokia SL-35), Mount & City, Pacer S, Rollspeed TS ja Ultra Tour 2.
Maaliskuusta 2024 lähtien klassikkoja edustavat STUD (alkujaan Nokia A10), Kide ja Hile (aiemmin Hakkapeliitta W106 ja Hakkapeliitta W240).
Renkaissa käytetään erityisesti pohjoisen ankariin ja kylmiin olosuhteisiin kehitettyjä kumilaatuja ja kotimaisia teräs- tai kovametallinastoja. Kaikki renkaat valmistetaan myrkyttömistä ja ympäristöystävällisistä kumilaaduista, joihin siirtyminen alkoi jo Nokian Renkailla vuonna 2000.
Kumimateriaalin Suomi Tyres renkaisiin toimittavat ja valmistavat Teknikum Oy ja ruotsalainen Trelleborg Ab.
Tunnustukseksi tuotteiden korkeasta kotimaisuusasteesta niille myönnettiin vuonna 2022 Avainlippu-merkki.
Talvirenkaita ISO / ETRTO koossa 54-584 on markkinoitu käytettäviksi kotimaisissa klassikkopyörissä kuten Helkaman valmistamissa Ainossa, Oivassa ja Jääkärissä.
Aiheesta muualla

Miten pyöränrengas valmistetaan? YouTube kanava Velogi yhteistyössä Suomi Tyresin kanssa vuonna 2020.
Home of Winter Tyres by Suomi Tyres Suomi Tyres markkinointivideo vuodelta 2014.
Suomi Tyres Tuotemerkin verkkosivu.
Meri

Atlantin valtamerta Färsaarten lähistöllä.
Vettä tutkivat tieteet
Hydrobiologia
Limnologia
Meritiede
Aiheeseen liittyvää
Hulevesi
Rehevöityminen
Sedimentti
Valuma-alue
Vesimuodostuma
Vesistö
Joet ja järvet
Joen uoma
Järvityyppi
Koski
Suisto
Suolajärvi
Meret
El Niño
Merivirta
Trooppinen hirmumyrsky
n
k
Meri on mantereiden ympärillä oleva laaja ja yhtenäinen suolavesikerros, joka peittää noin 381 miljoonaa neliökilometriä eli 70,8 prosenttia maapallon pinta-alasta. Meriksi kutsutaan myös eräitä suuria laskujoettomia järviä, kuten Kaspianmerta. Meriä tutkii meritiede. Maa on Aurinkokunnan ainoa planeetta, jonka pinnalla on nestemäistä vettä. Maapallolla voidaan katsoa olevan kolmesta viiteen valtamerta: Tyynimeri, Atlantin valtameri ja Intian valtameri sekä usein mukaan luetut Pohjoinen ja Eteläinen jäämeri. Lisäksi mannerten välissä on välimeriä, kuten Välimeri, saariryhmien erottamina reunameriä (esimerkiksi Pohjanmeri) sekä syvälle mannerten sisäosiin ulottuvia sisämeriä (esimerkiksi Itämeri).
Maailman merien keskimääräinen syvyys on 3 795 metriä.
Meret

Valtameret ovat maapallon suurimpia meriä. Jokaisella niistä on lukuisia reunameriä.
Tyynimeri eli Tyyni valtameri eli Iso valtameri
Atlantin valtameri eli Atlantti
Intian valtameri
Eteläinen jäämeri
Pohjoinen jäämeri
Merivesi

Merissä on vettä noin 1 350 miljoonaa kuutiokilometriä, mikä on 96,8 prosenttia kaikesta maapallon vesivarastosta.
Valtamerten keskilämpötila on 3,9 °C. Pintavesien lämpötila on keskimäärin 17,4 °C; tropiikissa se on 27–28 °C ja napaseuduilla −1...−2 °C. Meriveden pohjaveden lämpötila on noin 0 °C. Meriveden jäätymispiste on noin −1,9 °C.
Valtamerten suolaisuus vaihtelee 33 ja 37 promillen välillä. Itämeren pohjoisosien ja sen lahtien murtovedessä suolaa on kuitenkin vain 3–7 promillea. Merivedessä on liuenneena kaikkia maapallolla luonnossa esiintyviä alkuaineita. Suoloista eniten on kloridia (55,0 % suoloista) ja natriumia (30,6 %).
Merenpohja

Merenpohja on veden peittämää maata meren pohjassa. Mannerjalusta on matalaa vettä, jolta laskeutuu jyrkästi mannerrinne. Sen alaosassa on usein loivasti kumpuilevaa maastoa, joka viettää syvänmeren tasangolle, joka on hyvin tasainen. Valtameren pohjaa peittää tavallisesti ohut mutainen sedimenttikerros, joka muodostaa merenalaisten vuorten ja ylänköjen erottamia syvänmeren tasankoja. Tasangon syvyys voi vaihdella kolmen ja viiden kilometrin välillä. Sitä syvemmällä on kapeita syvänmeren hautoja, joista syvimmät ovat yli kymmenen kilometriä syviä.
Atlantin keskellä, Intian valtameressä ja eteläisellä Tyynellämerellä sijaitsevat laajat ja lähes yhtenäiset vuoristoketjut, valtamerten keskiselänteet. Niiden keskustassa ovat murroslaaksot, uuden basalttisen merenpohjan syntyalueet.
Merien vaikutus

Meret vaikuttavat suunnattomasti alueen luontoon ja ihmisiin. Meristä aiheutuva ilmiö on vuorovesi, joka paikallisesti voi olla erittäin merkittävä muutos. Merivirrat vaikuttavat ilmastoon vielä kaukana merestäkin. Tunnetuin merivirta lienee Golfvirta. El Niño on ilmiö, joka vaikuttaa laajalti eteläisen pallonpuoliskon sääoloihin.
Merien vaikutus > Vuorovesi

Vuorovedeksi kutsutaan Kuun ja Auringon vetovoiman aiheuttamaa merenpinnan laskua ja nousua. Todellisuudessa tällainen malli ei selitä havaittuja vuorovesiä, vaan mukaan on otettava muita tekijöitä. Paikalliset maantieteelliset tekijät voivat johtaa jopa yli kymmenen metrin vuorovesivaihteluun. Vedenpinnan korkeinta vaihetta kutsutaan vuokseksi ja matalinta vaihetta luoteeksi.
Merien vaikutus > Merivirta

Merivirta on pysyvä tai tilapäinen valtameressä tapahtuva virtaus. Monet merivirrat ovat suuria ja melko pysyviä. Golfvirta on lämmin merivirta. Muita tunnettuja virtauksia ovat kylmä Labradorinvirta Grönlannin lähellä sekä lämmin Kuroshio (Kuroshivo) Tyynellämerellä sekä kylmä Ojashio (Ojashivo). Myös Etelämannerta kiertää lännestä itään kylmä virtaus.
Meri elinympäristönä

Merissä on monia erityyppisiä elinympäristöjä: koralliriuttoja, jokisuiden murtovesialueita, vuorovesirannikkoa, mangrovemetsiä, levämetsiä, hiekka- ja kivikkorantoja, meriruohoniittyjä, vedenalaisia vuoria ja syvän veden sienieläinyhteisöjä.
Koralliriuttoja voi muodostua vain alueilla, joissa merivesi ei ole pitkiä aikoja kylmempää kuin 18 astetta. Useiden korallien kanssa elää symbioosissa leviä, jotka voivat yhteyttää vain lähellä pintaa, missä valoa on tarpeeksi. Tämän takia useimmat riuttoja muodostavat korallilajit pärjäävät vain alle 70 metrin syvyydessä. Koralliriutoilla elää korallien lisäksi miljoonia muita eläinlajeja.
Mangrovemetsissä elää erityisiä nousevaan ja laskevaan vedenpintaan sopeutuneita puita ja niiden joukossa omia lajejaan. Sen lisäksi ne suojaavat rannikoita eroosiolta ja esimerkiksi tsunameilta.
Eräät suurikokoiset Laminariales-lahkon ruskolevät muodostavat ”metsiä”, jotka kuuluvat maapallon tuottavimpiin ekosysteemeihin. Niitä on ennen kaikkea lauhkeissa ja viileissä vesissä, mutta vuonna 2007 myös Ecuadorin trooppisilta vesiltä löytyi ruskolevämetsä.
Meriruohoniityt näyttävät etäältä hyvin samoilta kuin merilevämetsät, mutta meriruohot eivät ole leviä vaan putkilokasveja. Ne ovat taustaltaan kuivalla maalla kehittyneitä kasveja, jotka ovat sopeutuneet vedenalaiseen elämään pölytystä myöten. Meriruohoniityt tarjoavat tärkeän suojapaikan kalojen ja muiden merieläinten poikasille. Ruohojen juuret sitovat sedimenttiä paikalleen. Meriruohoniityt sitovat noin 15% maailman hiilivarastoista.
Sienieläimet muodostavat koralliriuttojen kaltaisia yhteisöjä syvempään veteen, tyypillisesti yli 20 metrin syvyyteen. Niissä elää sienieläinten lisäksi monia muita selkärangattomia.
Monimuotoista elämää Isolla valliriutalla.
Ruskolevämetsää.
Meriruohoniitty.
Merenkulku

1400- ja 1500-lukujen löytöretket olivat ennen kaikkea uusien meriteiden etsimistä. Löytöretkeilijät loivat yhteyden kaikkien mannerten välille. Matkat valtamerten yli olivat mahdollisia, kun keksittiin parannuksia sekä itse laivojen rakenteeseen että navigointimenetelmiin. Vähitellen merenkulkijat oppivat tuntemaan valtamerillä vallitsevat tuulijärjestelmät: pasaatituulet ja monsuunit, ja hyödyntämään niitä reittisuunnittelussa. Kauppareittien lyhentämiseksi on rakennettu Panaman kanava ja Suezin kanava. Mannertenväliset merimatkat ovat tuhansia kilometrejä nykyistä lyhempiä, jos käytetään Luoteisväylää Kanadan ympäri ja Koillisväylää Siperian pohjoisrannikolla. Nykyään jääpeite estää niiden käytön talvipuolella vuotta. Ilmaston lämpenemisen myötä pohjoisten reittien käytön odotetaan lisääntyvän.
Meret ovat edelleen tärkeä ihmisten ja tavaroiden kulkuväylä. 90 prosenttia maailman kauppatavarasta kulkee meriteitse.
Maailman kymmenen vilkkainta satamaa vuonna 2012 olivat Singapore, Shanghai, Hongkong, Shenzhen, Busan, Ningbo, Kanton, Dubai, Qingdao ja Rotterdam.
Hyödyntäminen

Kalastus ja kalanviljely ovat tärkeitä elinkeinoja etenkin kehitysmaissa. Ne työllistivät maailmassa 44,9 miljoonaa ihmistä vuonna 2008. Noin 53 prosenttia maailman merten kalaresursseista hyödynnetään täysimääräisesti, lisäksi 32 prosenttia kärsii tai on toipumassa ylikalastuksesta.
Merivesi on niin suolaista, että sitä ei voida käyttää talous- ja kasteluvetenä. Makean veden tuottaminen merivedestä on kemiallisesti mahdollista mutta varsin kallista. Merisuolaa on sen sijaan helppo tuottaa merivedestä haihdunta-altaiden avulla kuivilla ja lämpimillä ilmastovyöhykkeillä.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Meri Wikisitaateissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta meret Wikimedia Commonsissa
YK:n meriatlas (englanniksi)
Maapallon valtameret ja niiden rajat
Meret peittävät noin 70,8 prosenttia maapallon pinta-alasta.
Kauppamerenkulun suosimat reitit 2012.
Yhdistetyn maailmancup 2019–2020

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Yhdistetyn maailmancup 2019–2020 | Yhdistetyn maailmancup 2019–2020 |  |
Voittaja
| Kokonaiscup |  Jarl Magnus Riiber |  |
| Maiden välinen cup |  Norja |  |
Kilpailut
| Kilpailupaikat | 11 |  |
| Henkilökohtaiset kilpailut | 21 |  |
| Joukkuekilpailut | 3 |  |
| Perutut kilpailut | 4 |  |
| ← 2018–2019 | 2020–2021 → |  |
Yhdistetyn maailmancup 2019–2020 alkoi 29. marraskuuta 2019 Kuusamon Rukalla ja päättyi 7. maaliskuuta 2020 Norjan Oslossa. Kauden aikana järjestettiin 17 henkilökohtaista kilpailua sekä kolme joukkuekilpailua, joista kaksi oli parikilpailuja. Norjan Jarl Magnus Riiber rikkoi 14 voitollaan Hannu Mannisen kauden 2005–2006 voittoennätyksen.