stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leija (geometria)
Erityispiirteitä

Nelikulmio on leija jos ja vain jos
kaksi erillistä kahden vierekkäisen sivun paria muodostuvat kumpikin yhtä pitkistä sivuista (määritelmä).
lävistäjä on yhdelle lävistäjälle kohtisuora puolittaja.
toinen lävistäjistä toimii kuvion symmetria-akselina eli jakaa nelikulmion kahdeksi yhteneväksi kolmioksi.
symmetria-akselina toimiva lävistäjä puolittaa vastakkaiset sisäkulmat.
Leija on erikoistapaus ''tangentiaalisesta nelikulmiosta''. Tangentiaalinen nelikulmio on leija jos ja vain jos (kaikki kohdat )
sen pinta-ala on puolet lävistäjien tulosta.
sen lävistäjät ovat kohtisuorassa.
sen tangentiaaliset jänteet ovat yhtä pitkät (katso alempana).
sen bimediaanit ovat yhtä pitkät (katso alempana).
sen vastakkaisten sivujen tulot ovat samat.
sen sisäympyrän keskipiste sijaitsee pisimmällä lävistäjällä.
sen vastakkaisten sivujen tangenttijanoista ainakin yhdet ovat yhtä pitkät.
sen lävistäjien leikkauspisteestä nelikulmion sivuille mitatuista etäisyyksistä (korkeuksista) muodostetut vastakkaisten etäisyyksien tulot ovat aina samat.
Sivut ja lävistäjät

Toinen lävistäjä on aina symmetria-akselin asemassa, joten sitä voidaan kutsua symmetrialävistäjäksi. Toista voisi sitten kutsua poikittaislävistäjäksi, sillä se leikkaa symmetrialävistäjää kohtisuoraan. Leijan vasen ja oikea puoli ovat toistensa peilikuvat symmetrialävistäjän suhteen. Sivun pituudet peilautuvat samanpituisiksi ja samaan asentoon tämän lävistäjän yli. Siksi poikittaislävistäjästä jää puolet symmetrialävistäjän kummallekin puolelle eli se puolittuu.
Koska eripituisia sivuja on leijassa vain kaksi, merkitään ne a ja b (katso viereinen kuvio). Symmetrialävistäjää voidaan merkitä kirjaimella p ja poikittaislävistäjää kirjaimella q. Nelikulmion piiri on siten
missä s on puolipiiri.
Kulmat

Nelikulmiona leijan sisäkulmien summa on 360°. Leijalla on vastakkaisilla sivuilla yhtä suuret sisäkulmat α sekä symmetra-akselin halkomat kaksi muuta yleensä eri suuruista sisäkulmaa β ja γ. Kulmien summa voidaan siksi kirjoittaa
Ulkokulmien summa on konvekseilla monikulmioilla 360°. Jos merkitään jokaisen sisäkulman ulkokulmaa heittomerkillä, saadaan
Symmetrialävistäjä p puolittaa sisäkulmat β ja γ. Poikittaislävistäjä q ei sen sijaan välttämättä puolita sisäkulmia α. Sellainen tapahtuu vain neljäkkäälle tai neliölle, joten kulman α voi kirjoittaa jakaantuneen osiin αA ja αB.
Bimediaanit ja tangentiaaliset jänteet

Bimediaani on nelikulmiossa jana, joka yhdistää vastakkaisten sivujen keskipisteet toisiinsa. Oheiseen kuvioon on sivujen keskipisteet merkitty punaisilla kirjaimilla E, F, G ja H. Kun kummankin sivuparin yhdistää bimediaaneilla EG ja FH, leikkaavat bimediaanit toisensa symmetria-akselilla. Se on seuraus siitä, että leijan bimediaanit ovat aina yhtä pitkät.
Sisäympyrä sivuaa leijan sivuja sivuamispisteissä M, N, Q ja R. Janoja, jotka yhdistävät vastakkaisten sivujen sivuamispisteet, voidaan kutsua nimellä tangenttiaaliset jänteet (engl. tangential cords). Molemmat tangentiaaliset jänteet MQ ja NR ovat leijassa yhtä pitkät ja ne leikkaavat toisensa symmetria-akselilla lävistäjien p ja q kanssa samassa leikkauspisteessä L. Ne leikkaavat toisensa kohtisuoraan vain bisentrisessä leijassa.
Mittoja

Leijaan liittyviä janoja ja kulmia yhdistävät lukuisat säännöt. Oheisista kuvioista voi tunnistaa joitakin suureita, joiden arvon voi laskea annetusta lausekkeesta.
Duaalit ominaisuudet

Leijan duaali on tasakylkinen puolisuunnikas. Näiden monikulmioiden ominaisuuksia voidaan verrata seuraavasti:
| Tasakylkinen puolisuunnikas | Leija |
| --- | --- |
Kaksi paria yhtäsuuria vierekkäitä sivuja: Kaksi paria yhtä suuria vierekkäitä kulmia
Yhdet vastakkaiset sivut, jotka ovat yhtä pitkiä: Yhdet vastakkaiset kulmat, jotka ovat yhtä suuria
Symmetria-akseli kulkee vastakkaisten sivujen yli: Symmetria-akseli kulkee vastakkaisten kulmien läpi
Nelikulmiolla ympäri piirretty ulkoympyrä: Nelikulmiolla sisään piirretty sisäympyrä
Erityisiä leijoja > Neliö

Neliö on erikoistapaus leijasta, jolla sivut a ja b ovat yhtä pitkät ja kulmat ovat kaikki 90°. Symmetria-akseliksi käy kumpi lävistäjä hyvänsä, sillä neliö on säännöllinen nelikulmio muutenkin. Kummatkin lävistäjät jakavat toisensa puoliksi ja ne ovat kohtisuorassa toisiinsa nähden. Kaikki leijan ominaisuudet löytyvät neliöstä, mutta nyt neliö on myös syklinen leija.
Erityisiä leijoja > Neljäkäs

Neljäkäs on myös erityistapaus leijasta, jolla sivut a ja b ovat yhtä pitkät. Symmetria-akseliksi käy kumpi lävistäjä vain. Ne jakavatkin molemmat toisensa puoliksi. Kaikki vastakkaiset kulmat, myös kulmat β ja γ, ovat pareittain yhtä suuret. Neljäkäs ei ole syklinen.
Erityisiä leijoja > Suorakulmainen leija

Suorakulmainen leija tarkoittaa leijaa, jonka symmetriset kulmat α ovat suoria kulmia. Jos tällaisen leijan ympärille piirtää ulkoympyrän halkaisijana pitkä lävistäjä, osuvat myös symmetriset kärjet C ja D kehälle. Tämä johtuu Thaleen lauseesta, jonka mukaan halkaisijalta kehälle piirretty kehäkulma on aina suora, ja päin vastoin, suora kehäkulma merkitsee janan olevan ympyrän halkaisija. Leija on siten syklinen nelikulmio. Koska leijalla on aina myös sisäympyrä, on leijasta tullut bisentrinen nelikulmio. Myös neliö on suorakulmainen leija.
Erikoisen suorakulmaisen leijan, jota käytetään paljon laattojen kuvioinnissa, kulmat ovat 120°-90°-90°-60°. Jos näitä asettaa kolme laattaa tylpimmät kärjet vastakkain, saadaan muodostettua tasasivuinen kolmio. Jos näitä yhdistää kuusi kappaletta terävimmät kärjet yhteen, saadaan säännöllinen kuusikulmio. Kumpaakin muodostelmaa voi käyttää laatoittamiseen ja vieläpä niin, että kumpikin muodostelma esiintyy laatoituksessa yhtä aikaa.
Erityisiä leijoja > Konkaavi leija

Konkaavilla leijalla on yksi kupera sisäkulma. Symmetrialävistäjä kulkee silloin leijan sisällä ja poikittaislävistäjä leijan ulkopuolella. Lävistäjien jatkeet leikkaavat toisensa edelleen kohtisuoraan ja poikittaislävistäjä puolittuu. Kirjallisuudessa on joissakin luokituksissa rajattu tällaiset konkaavit nelikulmiot pois leijojen luokasta.
Erityisiä leijoja > Penrosen laatat

Penrosen laatat, jotka ovat leijoja ja nuolia (konkaavi leija eli laatoituksen tyyppi P2), muodostavat konveksin- ja konkaavin leijan laattaparin, jolla on mahdollista peittä tasoalue aukottomasti. Konveksin laatan sisäkulmat ovat 144°-72°-72°-72° ja konkaavin laatan 216°-72°-36°-36°. Penrosen laattojen erikoisuus on, että niillä laatoitetulla tasoalueella ei löydy toistuvaa kuviota vaan kuvio varioituu jatkuvasti.
Nelikulmio leija, sivut ja lävistäjät
Nelikulmio leija, kulmat
Nelikulmio leija, bimediaanit ja tangenttijänteet
Neliö
Neljäkäs
Suorakulmainen leija
Konkaavi leija
Penrosen laatat
BC Nokia

Basketball Club Nokia (lyh. BC Nokia) on vuonna 1997 perustettu nokialainen koripalloseura, jonka miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024-25 Korisliigaa ja naisten edustusjoukkue koripallon naisten Korisliigassa. Joukkueen kotikenttänä toimii AGCO Power Arena.
Historia > Ennen BC Nokiaa

Koripalloa on pelattu Nokialla 1940-luvulta lähtien. Kankaantaan Kisa pelasi miesten SM-sarjassa 1960–1970-lukujen vaihteessa, putosi välillä miesten Suomen sarjaan ja nousi vuonna 1986 takaisin miesten ykkösdivisioonaan, jonne 1990-luvun alkupuolella nousi myös toinen nokialaisjoukkue, Korinokia (aik. Nokian Palloseura). Kauden 1994–95 päätteeksi KanKi nousi miesten SM-sarjaan, muutti nimensä Kisanokiaksi ja sijoittui SM-sarjassa parhaimmillaan neljänneksi kaudella 1995-1996. Naisten SM-sarjassa Nokian Urheilijoiden joukkue voitti mestaruuksia.
Historia > BC Nokia

BC Nokia perustettiin vuonna 1997 jatkamaan paikkakunnan koripallotoimintaa yhdistämällä edeltäjäseurojensa resurssit. BC Nokian miesten edustusjoukkue putosi pääsarjasta kauden 2001–2002 päätteeksi oltuaan runkosarjassa 14:s eli viimeinen. 1990-luvulla joukkueessa pelasi muun muassa yhdysvaltalainen Marcus Grant.
BC Nokian Korisliigajoukkue voitti Suomen Mestaruuden kaudella 2023-2024.
Naisten pääsarjasta BC Nokia putosi vuonna 2009 ja kävi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaudella 2012–2013, jolloin se sijoittui kymmenenneksi ja putosi jälleen.
Aiheesta muualla

BC Nokian Korisliigajoukkueen virallinen kotisivu
Spatiaalinen tietokanta

Spatiaalinen tietokanta (Spatial Database) on tietokanta, joka on tarkoitettu ja räätälöity spatiaalisen (tilallisen) tiedon tallentamiseen ja käsittelyyn. Spatiaalinen tietokantajärjestelmää voidaan käyttää esimerkiksi kolmiulotteisten kappaleiden tietojen tallentamiseen, jota tavallisimmat tietokantajärjestelmät eivät tue. Spatiaalista tietoa koskeva standardi on ISO 19125.
Spatiaalisia tietokantoja käytetäänkin useimmiten mm. maantieteellisen ja kartografisen tiedot tallentamiseen, kuten teiden, järvien, talojen sijainti- ja ominaisuustietojen tallentamiseen.
Spatiaaliselle tietokannalle keskeisimpiä ominaisuuksia on sen tarjoamat tietotyypit (millaista tietoa voidaan tallentaa), indeksointimenetelmät (esim. R-puu) ja useat erilaiset spatiaaliset funktiot (esimerkiksi etäisyyden laskeminen tai koordinaattimuunnokset). Spatiaaliset funktiot voivat esimerkiksi laskea alueiden (polygons) pinta-alaa tai selvittää esimerkiksi, risteävätkö alueet keskenään.
Klamathinintiaanikoira

| Klamathinintiaanikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Oregon/ Kalifornia,  Yhdysvallat
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  vetokoira, metsästys, seurakoira
Muita nimityksiä:  Klamath-Indian Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  harmaabrindle
Klamathinintiaanikoira (Klamath-Indian Dog) on sukupuuttoon kuollut yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Rotu erottui amerikanintiaanikoirasta lyhyellä hännällään. Se oli kookas koira. Häntä oli erittäin leveä (miehen käden paksuinen) ja korkeintaan noin 15–18 cm pitkä. Pennut syntyivät luonnostaan töpöhäntäisinä. Lähes kaikki rodunedustajat olivat väriltään harmaabrindlejä.
Alkuperä

Klamath-intiaanit elivät alun perin alueella, joka sijoittuu nykyisten Oregonin ja Kalifornian välisille rajamaille. Heidän koiriaan kuvailtiin ensikerran vuonna 1860. Rodusta tiedetään melko vähän, mutta reenvedon lisäksi sitä käytettiin myös metsästyksessä ja naisten ja lasten seuralaisena.
Porfyrion

Zeus (vasemmalla) kamppailee Porfyrionia vastaan (oikealla vajoaa maahan), aihe Pergamonin alttarissa.
Porfyrion (m.kreik. Πορφυρίων, Porfyriōn, lat. Porphyrion) oli kreikkalaisessa mytologiassa gigantti, joka oli joko Gaian poika, joka sai alkunsa Uranoksen kuohitsemisessa maahan tippuneista veripisaroista, tai Ereboksen ja Nyksin poika.
Gigantomakhian, giganttien ja Olympoksen jumalien välisen taistelun, aikana  Porfyrion yritti maata Heran väkisin, mutta saatuaan tämän vaatteet jo revittyä Zeus löi häntä salamallaan ja Herakles tappoi hänet nuolillaan.
Japmaseisoja

| Japmaseisoja> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Brasilia
Määrä:  todennäköisesti kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  1924
Alkuperäinen käyttö:  peltopyyn ja muun riistan metsästys
Nykyinen käyttö:  kanakoira
Muita nimityksiä:  Braco de Japma, Japma
FCI-luokitus:  ei
Japmaseisojalähde? (Braco de Japma) on sukupuuttoon kuollut brasilialainen koirarotu, joka on saanut nimensä kehittäjänsä J. A. P. Magalhãesin nimikirjaimien mukaan.
Ulkomuoto

Japmaseisoja ei muistuttanut olemukseltaan tyypillistä seisojaa, ja se poikkesi kantaroduistaan huomattavasti vaikka se olikin perinyt tiettyjä ominaisuuksia niistä jokaiselta. Se ei ollut yhtä kevyt kuin pointteri eikä yhtä raskas ja vankkarakenteinen kuin niin sanotut "mannermaiset kanakoirat". Se oli pienempi kuin griffoni, mutta tiheäkarvaisempi kuin pointteri.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu oli rauhallinen, lempeä, älykäs ja hyvähermoinen. Metsästäessään se ei kiirehtinyt yli-innokkaana eikä myöskään viivästellyt. Se oli perinyt griffonin sitkeyden, joka auttoi sitä työskentelemään kylmissä ja ankarissa olosuhteissa, kuten pampalla.
Alkuperä

Japmaseisoja oli seisojatyyppinen metsästyskoira. Sen historia alkoi kun Pelotasista Rio Grande do Sulin osavaltiosta kotoisin oleva metsästäjä José Antônio Pinto de Magalhães halusi jalostaa brasilialaisen metsästyskoiran. Vuonna 1924 hän risteytti keskenään pointterin, griffon-tyyppisen kanakoiran ja jonkin lyhytkarvaisen mannermaisen kanakoiran, mahdollisesti lyhytkarvaisen saksanseisojan tai bracco italianon, tavoitteenaan poikkeuksellisen lahjakkailla metsästysominaisuuksilla varustettu koira. Kaikista kantaroduista pointteria käytettiin rodun luomiseen eniten.
Vuonna 1954 jalostuksella aikaansaatujen hyvien metsästysominaisuuksien johdosta Rio Grande do Sulin rotukoirayhdistys antoi Brasilian Kennelliitolle puoltavan lausunnon siitä, että uusi populaatio voitaisiin rekisteröidä puhdasrotuiseksi. Asiakirjojen mukaan japmaseisoja oli monipuolinen metsästyskoira, joka soveltui peltopyyn metsästykseen paremmin kuin muut tunnetut rodut.
Harrastusmetsästys on nykyisin kielletty useimmissa Brasilian osavaltioissa, ja siksi rodulle ei enää ollut tarpeeksi käyttöä. Se ei ollut koskaan kovin suosittu: sitä kasvatti lähinnä kourallinen metsästäjiä Rio Grande do Sulin alueella, ja nykyisin se on mitä todennäköisimmin kuollut sukupuuttoon.
Käännös suomeksi
Pansiontie

Pansiontie on Turussa sijaitseva katu, joka alkaa Iso-Heikkilän kaupunginosan etelälaidalta ja päättyy Valmetinkadun risteykseen Pansion satamaan. Kadun pituus on kahdeksan kilometriä.
Tien kulku

Pansiontie saa alkunsa Tukholmankadun päästä. Tukholmankatu kulkee Turun satamaan johtavan rautatien vieressä ja johtaa Ratapihankadun jatkeena Puistokadun risteyksestä lounaaseen. Katu erkanee rautatiestä Ratavahdinrinteen risteyksessä, ja nimi vaihtuu Pansiontieksi Juhana Herttuan puistokadun risteyksessä, jossa tiehen yhtyvät satamasta tulevat eurooppatiet E8, E18 ja E63.
Pansiontie jatkaa sitten kulkuaan Iso-Heikkilän kaupunginosan länsipuolella noin kilometrin verran, minkä jälkeen tie ylittää Turun tavarasataman ratapihan ja sen rinnalla kulkevan Tuontikadun Pahaniemensiltaa pitkin. Sen jälkeen tien rinnalle haarautuu Pansion satamarata, ja samalla tie ohittaa Turun vapaavaraston autojen maahantuontialueen sen pohjoisreunaa pitkin, Suikkilantien risteyksessä eurooppatiet kääntyvät Suikkilantielle, minkä jälkeen Pansiontie jatkuu 2+2-kaistaisena Pansion satama-alueiden ohi Länsikaaren risteykseen asti. Sitten tie muuttuu kaksikaistaiseksi, sivuuttaa Pansion öljysataman ja muita Pansion sataman alueita kunnes päättyy Valmetinkadun risteykseen, josta suoraan mentäessä pääsee Pansion telakalle.
Historia

Pansiontien rakentaminen aloitettiin 1930 yhdessä Pansion satamaradan kanssa ja ne valmistuivat 1932. Pansiontien alkupää lähti Puutarhakadun sekä Hansakadun risteyksestä ja se seurasi Pohjoissalmen rantaviivaa Pansion Öljysatamaan.. Jo  1920-luvun lopulla Pansioon alettiin kaavailla laivaston tukikohtaa, ja Turun laivastoasema  perustettiin  vuonna  1939  . Tämän vuoksi Pansiontietä jatkettiin Turun laivastoasemalle nykyistä Laivastokatua pitkin .
Entisen alkupään nimenmuutokset

Aikaisemmin Pansiontie alkoi Puutarhakadun mutkasta, tämän kadun pitkän suoran osuuden päässä olevalta tasoylikäytävältä nykyisen Ratavahdinrinteen paikkeilta. Nykyisen Tukholmankadun paikalla, Turun satamaradan vierellä, oli tuolloin vain kapea katu nimeltä Rautatienkatu (vastaavalla osuudella radan toisella puolella on edelleenkin Ratakatu).
Vuosituhannen vaihteessa Pansiontietä pidennettiin alkupäästään niin, että sen alkupiste siirtyi Ratapihankadun päähän. Pidennetyn Pansiontien alkuosa kulki nyt aikaisemman Rautatienkadun paikalla. Vuonna 2015 tämän tämän alkuosuuden nimi, Puistokadulta Ratavahdinrinteelle saakka, muutettiin Tukholmankaduksi. Alkujaan ehdotettiin, että katu jatkuisi tämän nimisenä Juhana Herttuan puistokadun risteykseen saakka, mutta tältä osin nimenmuutosta ei toteutettu.
Nimenmuutosta perusteltiin alueen kadunnimistöllä, joka viittaa Ruotsin vallan aikaan. Samalla Pansiontien talonumerointia voitiin selkiyttää, sillä aiemmin Pansiontie 4 sijaitsi lähes kilometrin päässä kiinteistöistä Pansiontie 1 ja 3.
Alueita ja paikkoja Pansiontien tuntumassa

Turun satama, Ruissalo, Iso-Heikkilä, Pahaniemi, Artukainen, Perno, Paakarla, Ankkurikylä ja Pansio
Historiallisia paikkoja
Portsa, Iso-Heikkilän tähtitorni, Pikku-Berliini, Patterihaan tykkiasema , Artukainen sekä Artukaisten lentokenttä, Pernon kartano, Pansion Laivateollisuuden asuinalue ja Turun laivastoasema
Vesistöt  Pansiontie kulkee Pohjoissalmen tuntumassa ja ylittää Kuninkojan sekä Raisionjoen.
Raisionjoen silta

Raisionjoen yli Crichton-Vulcan rakensi 1931 läppäsillan, koska  alukset liikennöivät jokea pitkin sen varrella sijaitsevalle telakalle.  Maantieliikenteen kahden kaistan lisäksi siltaan yhytettiin myös rautatie Pansion satamarataa varten. Telakan toiminta päättyi kuitenkin pian, ja läppäsilta otettiin pois käytöstä 12. elokuuta 1933 tapahtuneen onnettomuuden jälkeen, jossa veturi ajoi ylösnostetulle sillalle niin, että sekä kuljettaja että lämmittäjä saivat surmansa. Sillan nostokoneisto poistettiin 1976. 
Vanha silta on edelleen käytössä rautatien ja  Pansioon johtavan liikenteen osalta.
Yrityksiä ja laitoksia Pansiontiellä

Nykyisiä yrityksiä ja laitoksia
Neste Satama -huoltoasema, Algol Chemicals Oy, Kallun Grilli , Gasum Turku ,Hankkija OY  ,Turun vapaavarasto , Suomen Nestlé , Jalostaja , Eckes-Granini Finland , Pernod Ricard Finland , Bayer, Turun tuotantolaitos, Oy Teboil Ab Pansion varasto , Late-Rakenteet Oy , Pansion satama , Starion
Lakkautettuja ja entisiä yrityksiä sekä laitoksia
Turun kaupungin jätevesilaitos, Rettigin tupakkatehdas, Airiston Sora OY, Vuoksenniskan rautatehdas,Laivateollisuus, Pansion telakka, Valmet Paperikoneet
Pansiontie pisimmillään Puutarhakadulta Turun laivastoasemalle - Turun kaupunkikartta 1965
Turun matkustajasatamaan vievä raide ylittää Tukholmankadun, Pansiontien entisen alkuosan. Taustalla Port Arthurin puutaloja.
Läppäsillan avausta testattiin vuonna 1933, mutta testistä unohdettiin ilmoittaa VR:lle. Juuri sillan noston alkaessa sitä lähestyi Pansiosta päin höyryveturi tuhoisin seurauksin.
The Olatunji Concert: The Last Live Recording

| The Olatunji Concert: The Last Live Recording John Coltrane |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 23. huhtikuuta 1967, Olatunji Center of African Culture, New York, Yhdysvallat
 Julkaistu: 25. syyskuuta 2001
 Formaatti: CD-levy
 Tuottaja(t): Bryan Koniarz
 Tyylilaji: free jazz, avant-garde jazz
 Kesto: 63.38
 Levy-yhtiö: Impulse!
John Coltranen muut julkaisut
| {{{edellinen}}} {{{vuosie}}} | The Olatunji Concert: The Last Live Recording 2001 | {{{seuraava}}} {{{vuosis}}} |
The Olatunji Concert: The Last Live Recording on John Coltranen huhtikuussa 1967 äänitetty ja vuonna 2001 julkaistu livealbumi. Albumi on viimeinen John Coltranen liveäänitys ennen hänen kuolemaansa. Coltrane esiintyi vielä kerran tämän levyn äänitysten jälkeen.
Albumin äänitys on teknisesti erittäin heikkolaatuinen. Albumi koostuu kahdesta pitkästä kappaleesta: "Ogunde" sekä John Coltranen konserteissa vakiokappaleeksi muodostunut "My Favorite Things". Albumi alkaa Billy Taylorin lyhyellä esittelyllä.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Introduction by Billy Taylor" |  | 0.35 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Ogunde" | John Coltrane | 28.25 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "My Favorite Things" | Richard Rodgers, Oscar Hammerstein II | 34.38 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

John Coltrane – sopraano- ja tenorisaksofoni
Pharoah Sanders – tenorisaksofoni
Alice Coltrane – piano
Rashied Ali – rummut
Jimmy Garrison – kontrabasso
Algie DeWitt – Batá-rumpu
Jumma Santos – perkussiot
Lähde:
Jänisintiaanienkoira

| Jänisintiaanienkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:  Luoteisterritoriot,  Kanada
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  reenveto, metsästys, liharuoka
Muita nimityksiä:  Hare-Indian Dog, Indian Haredog, Indian Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  valkokirjava
Jänisintiaanienkoira (Hare-Indian Dog) on sukupuuttoon kuollut kanadalainen koirarotu. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis lagopus.
Ulkonäkö

Jänisintiaanienkoira oli pienikokoinen ja erosi muutenkin selkeästi tavallisemmista, kookkaammista rekikoirista. Se ei ollut paljoa kettua suurempi. Pystyjen korviensa, suipon kuononsa ja tuuhean häntänsä vuoksi sitä jopa erehdyttiin toisinaan luulemaan ketuksi. Sillä oli kevyt rakenne ja erittäin leveät käpälät. Väritys oli valkoinen, jossa oli tuhkanmustia ja ruskeita alueita; korvien ulkopuolet olivat ruskeat.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotua kuvailtiin säyseäksi, lempeäksi, helläksi, herkäksi ja leikkisäksi. Sen ääni muistutti enemmän kojoottia kuin kesykoiraa; useimmiten se ulvoi eikä juurikaan haukkunut. Se reagoi huonosti rangaistuksiin.
Jänisintiaanienkoira kehitettiin todennäköisesti tarkoituksella eläimeksi, joka kykeni juoksemaan nopeasti pehmeän lumen yli uppoamatta siihen. Kuormanvedon lisäksi sitä käytettiin pienriistan metsästykseen ja aikoina jolloin ruuasta oli pula sitä myös syötiin. Ruuaksi tapettujen yksilöiden karvapeitteestä valmistettiin turkiksia.
Alkuperä

Pohjoisamerikkalaiset heimot käyttivät rotua lähinnä kuormanvetoon. Nimensä se sai ensimmäisiltä eurooppalaisilta tutkimusmatkailijoilta, jotka nimesivät sen jänisintiaanien – yhden niistä heimoista jotka sitä kasvattivat – mukaan. Varhaisissa maalauksissa näitä koiria on kuvattu vetämässä leiristä toiseen matkustavien heimojen tavaroita: osassa niistä koirat vetivät kelkkaa, osassa ne vetivät purilaita ja osassa ne toimivat useamman yksilön ryhmänä.
1800-luvulla tutkimusmatkailija John Richardson omisti tämänrotuisen pennun, joka juoksi lumessa hänen rekensä vierellä 1450 km pituisen matkan. Pentu kuitenkin päätyi nälkäisen intiaanin syömäksi, ja puolustuksekseen tämä väitti luulleensa sitä ketuksi.
John Woodhouse Audubonin teos vuodelta 1848.
Piirros vuodelta 1829.
Piirros julkaisussa The Gardens and Menagerie of the Zoological Society vuodelta 1830.
Piirros julkaisussa The Menageries: Quadrupeds Described and Drawn from Living Subject vuodelta 1829.
Veijo Meri -palkinto

Veijo Meri -palkinto on Otavan Kirjasäätiön vuosittain jakama tunnustus merkittävästä suomalaisesta kaunokirjallisesta saavutuksesta. Se on nimetty kirjailija Veijo Meren mukaan. Ensimmäisen kerran tämä 15 000 euron suuruinen palkinto myönnettiin 2012.
Palkinnon saajat

2012 Sirpa Kähkönen
2013 Juha Itkonen
2014 Anna-Leena Härkönen
2015 Laila Hirvisaari
2016 Petri Tamminen
2017 Asko Sahlberg
2018 Jari Tervo
2019 Riikka Pulkkinen
2020 Antti Tuuri
2021 Rosa Liksom
2022 Kirsti Manninen
2023 Joel Haahtela
Lähde:
Parolan lukio

| Parolan lukio |
| --- | --- |
Sijainti:  Kinnalantie 1, Parola
Tyyppi:  lukio
Perustettu:  1961
Opiskelijoita:  170
Parolan lukio on vuonna 1961 perustettu lukio Hattulan kunnan Parolan kylässä. Lukio kuuluu Koulutuskuntayhtymä Tavastiaan. Parolan lukio on pärjännyt lukiovertailuissa hyvin. Lukiossa on 170 opiskelijaa.
Parolan lukiolle on rakentumassa uudisrakennus, jonka on määrä olla lukuvuoden 2025 alusta käytössä.