stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marthinus Theunis Steyn
Varhainen elämä ja presidenttiys

Martinus Theunis Steyn syntyi 2. lokakuuta 1857 Winburgin kylässä, Oranjen vapaavaltiossa. Hänen perheensä asui Josephinesdal-farmilla.[lähde? ] Steyn opiskeli Deventerissä Hollannissa ja kouluttautui lakimieheksi. Hän työskenteli Oranjessa valtion palveluksessa ja hänet nimitettiin vuonna 1889 korkeimman oikeuden jäseneksi.
Helmikuussa 1896 Steyn valittiin Oranjen presidentiksi. Hän pyrki puolustamaan Oranjen taloudellista ja kulttuurista itsenäisyyttä Brittiläisen imperiumin kupeessa, ja solmi vuonna 1897 liiton naapurivaltio Transvaalin kanssa. Ehkäistäkseen lähestyvän sodan hän järjesti touko–kesäkuussa 1899 tuloksettoman Bloemfonteinin konferenssin Transvaalin presidentin Paul Krugerin ja brittiläisen Kapmaan kuvernöörin Alfred Milnerin välillä. Vasta viime hetkellä Steyn lupasi täyden tuen Transvaalille. Toisen buurisodan puhjettua hän lähetti marraskuussa 1899 Oranjen joukot hyökkäämään Oranjejoen yli Kapmaahan. Brittien miehitettyä Oranjen pääkaupungin Bloemfonteinin maaliskuussa 1900 Steyn siirtyi johtamaan sotaa sissisotana.
Steynin terveys romahti buurisodan aikana ja hän oli sodan lopulla liian heikossa kunnossa osallistuakseen edes Vereenigingin rauhan allekirjoittamiseen toukokuussa 1902. Rauha lakkautti Oranjen vapaavaltion itsenäisyyden ja samalla Steynin presidenttiyden.
Presidenttiyden jälkeen

Steyn ei buurisodan jälkeen toiminut enää missään julkisessa virassa, mutta nauttimansa arvostuksen vuoksi hän vaikutti yleiseen kansalaismielipiteeseen. Hän ryhtyi viimeisinä vuosinaan vastustamaan Etelä-Afrikan unionin pääministeriä Louis Bothaa, joka hänen mielestään oli liian sovitteleva brittiläisen väestön suuntaan.
Steyn kuoli 28. marraskuuta 1916 Bloemfonteinissa. Hänet haudattiin Bloemfonteiniin valmistuneen ”kansallisen naismuistomerkin” (Nasionale Vrouemonument) luo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marthinus Theunis Steyn Wikimedia Commonsissa
Mariana Klaveno

| Mariana Klaveno |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. lokakuuta 1979 (ikä 44) Endicott, Washington, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Mariana Kleweno
Aktiivisena:  2004–
Merkittävät roolit:  Lorena Krasiki   (True Blood)
Aiheesta muualla
IMDb 
Mariana Klaveno (s. 25. lokakuuta 1979 Endicott, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Mariana Klaveno opiskeli näyttelemistä Washingtonin yliopistossa Seattlessa. Hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvasta Game Box 1.0 vuonna 2004. Hänellä oli pääosa televisioelokuvassa Lastenvahti vuonna 2007. Klaveno on näytellyt vampyyri Lorenaa televisiosarjassa True Blood. Hän on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa kuten Alias ja Teho-osasto.
Yksityiselämä

Klaveno kasvoi maalla Washingtonin osavaltiossa. Hän asuu nykyään Los Angelesissa. Hän meni kihloihin lakiopiskelija Luis Patinon kanssa vuonna 2010.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Game Box 1.0 | Michelle |  |
| 2006 | Though None Go With Me | Carrie | tv-elokuva |
| 2006 | Lifestyle | Trixie | lyhytelokuva |
| 2007 | First Period | Mrs. Hendricks | lyhytelokuva |
| 2007 | Lastenvahti | Abby Reed | tv-elokuva |
| 2007 | Final Approach | FBI-agentti Harris | tv-elokuva |
| 2008 | SideWalk Situations (Rose Meets Flora) | Rose | lyhytelokuva |
| 2011 | The Carrier | Amanda | lyhytelokuva |
| 2011 | No God, No Master | Louise Berger |  |
| 2012 | Innocent |  | tv-elokuva |
| 2012 | Eden | Adrina |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Good Girls Don't | Mercedes | 1 jakso |
| 2005 | Alias | nuori nainen | 1 jakso |
| 2006 | Laws of Chance | Allison Meytner | 1 jakso |
| 2006 | In Justice | Carolyn Hunter | 1 jakso |
| 2006 | Standoff | Kari Nichols | 1 jakso |
| 2007 | K-Ville | Kelly Vert | 1 jakso |
| 2008 | Teho-osasto | Rebecca | 1 jakso |
| 2008–2010 | True Blood | Lorena Krasiki | 12 jaksoa |
| 2011 | Havaiji 5-0 | Julie Adelmann | 1 jakso |
| 2011 | Criminal Minds: Suspect Behavior | Veronica Day | 1 jakso |
| 2011 | Dexter | Clarissa Morris | 2 jaksoa |
Aiheesta muualla

Mariana Klaveno Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mariana Klaveno TV.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
HBO - True Blood Cast - Mariana Klaveno
Marinkainen

| Marinkainen Maringais (ruots> ) |
| --- | --- |
 Marinkainen
 Koordinaatit: 63°56.200′N, 23°26.589′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Pohjanmaa
Kunta:  Kokkola
Entinen kunta:  Lohtaja
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  68210
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marinkaisten nuorisoseurantalo.
Marinkainen (ruots. Maringais) on noin tuhannen asukkaan kylä Kokkolan kaupungissa, entisen Lohtajan kunnan alueella Keski-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee Lohtajan Vattajanniemen eteläkainalossa Pohjanlahden rannalla. Kylää halkoo valtatie 8. Marinkaisten talouskylään luetaan lisäksi asumakylät Koskenkylä ja Sorto. Marinkaisten postinumero on 68210.
Kylän maisemalle tyypillistä on meri ja tasaiset peltoaukeat reunustavine metsineen. Menneinä vuosisatoina maanviljelyksen ohella myös kalastus oli tärkeä elinkeino. Nykypäivään tultaessa ammattikalastus on hiipunut samalla kun kalasaaliit ovat pienentyneet. Marinkaisissa on oma satama, joka tunnetaan nimellä Mansikkakari.
Marinkaisten suurin työllistäjä on maatalous oheistoimialoineen. Kunnan palveluista mm. ala-aste ja vanhainkoti Lepola työllistävät kylällä, lisäksi teollisuus- ja yritystoiminta työllistävät kyläläisiä. Moni marinkaislainen käy töissä Kokkolassa tai muilla lähipaikkakunnilla.
Palvelut ja yhdistykset

Marinkaisissa on oma esikoulu ja ala-aste. Kylällä toimii myös neuvola, perhepäivähoito ja vanhusten ateriapalvelu. Palveluita kylällä on mm. kauppa ja asiamiesposti.
Kylällä toimivista yhdistyksistä mainittakoon Marinkaisten kyläyhdistys, Marinkaisten nuorisoseura, kotitalousnaiset ja kalastajaseura.
Etäisyydet

Kokkolan keskustaan on matkaa noin 20 kilometriä.
Lohtajan ja Kälviän kirkonkylille on matkaa noin 12 kilometriä.
Lähimmät rautatieasemat ovat Kokkolan rautatieasema (noin 20 km) ja Kannuksen rautatieasema (noin 30 km).
Lähin lentoasema on Kruunupyyn lentoasema (noin 40 km).
Mate Bilić

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Mate Bilić
Syntymäaika: 23. lokakuuta 1980 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Split, Jugoslavia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 senttimetriä
Seura
Seura: Sporting Gijón
Pelinumero: 9
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2001 2001–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2008 2008– | Hajduk Split Zaragoza Almería Sporting Gijón Córdoba Lleida Rapid Wien Sporting Gijón | 62 (18) 18 (1) 31 (9) 41 (15) 31 (3) 40 (18) 54 (17) 108 (27) |
Maajoukkue
| 2009– | Kroatia | 7 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. elokuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. elokuuta 2011.
Mate Bilić (s. 23. lokakuuta 1980 Split, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Sporting Gijónia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Bilić aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 kotikaupunkinsa joukkueesta Hajduk Splitista. Vuonna 2001 hän siirtyi Espanjaan Zaragozaan, joka pelasin maan pääsarjassa.
Vuosina 2002–2006 Bilić edusti neljää eri seuraa Espanjassa Almeríaa, Sporting Gijónia, Córdobaa ja Lleidaa, joista kaikki pelasivat Segunda Divisiónissa.
Kesäkuussa 2006 Bilić teki sopimuksen itävaltalaisen Rapid Wienin kanssa. Hän pelasi siellä kahden kauden ajan ja siirtyä sen jälkeen tammikuussa 2008 takaisin Espanjaan Sporting Gijóniin. Kauden jälkeen joukkue nousi maan pääsarjaan 10 vuoden tauon jälkeen. Bilić pelasi puolet kauden otteluista ja teki niissä 10 maalia.
13. syyskuuta 2008 hän teki hattutempun vierasottelussa Sevillaa vastaan. Ottelu päättyi kuitenkin Sevillan 4–3-voittoon.
Ura > Maajoukkue

Bilić teki ensiesiintymisensä Kroatian maajoukkueessa 14. lokakuuta 2009 ottelussa Kazakstania vastaan.
Aiheesta muualla

Mate Bilićin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Mai Masri

Mai Masri vuonna 2018.
Mai Masri (s. 1959 Jordania) on palestiinalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, joka on tehnyt kymmenkunta elokuvaa, varhaisimmat niistä yhdessä aviomiehensä Jean Khalil Chamounin kanssa.
Mai Masri syntyi Jordaniassa texasilaisen äidin ja tunnetun palestiinalaisen teollisuusmiehen ja poliitikon Munib al-Masrin tyttäreksi. Hän kiinnostui elokuvasta ja valokuvauksesta lukioaikoinaan Beirutissa. Vuonna 1977 hän lähti Yhdysvaltoihin opiskelemaan elokuvaa ja suoritti bachelor-tutkinnon San Franciscon valtionyliopistossa 1981.
Masri on tuottanut ja ohjannut monia kansainvälisesti palkittuja dokumenttielokuvia Palestiinan naisten ja lasten asemasta. Näitä ovat Children of Fire (1991) ja Children of Shatila (1998). Niitä ennen, Libanonin sisällissodan loppuvuosina Mai Masri ja Jean Khalil Chamoun kuvasivat palestiinalaisen siviiliväestön kohtaloita Beirutin alueella ja eteläisessä Libanonissa, tuloksena dokumenttielokuvat Under the Rubble (1983), Wild Flowers (1987), War Generation-Beirut (1989) ja Suspended Dreams (1992). Vuonna 1995 sai ensi-iltansa Masrin elokuva palestiinalaisesta lainsäätäjästä ja aktivistista Hanan Ashrawista.
Mai Masrin ensimmäinen näytelmäelokuva on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut 3000 Layla (3,000 Nights).
Filmografiaa

Under the Rubble (1983)
Wild Flowers: Women of South Lebanon (1987)
War Generation (1989)
Children of Fire (1990)
Suspended Dreams (1992)
Hanan Ashrawi: A Woman of Her Time (1995)
Children of Shatila (1998)
Hlam al-manfa (2001)
Yaumiyat Beirut: haqa'eq wa akadheeb wa (2006)
33 yaoum (2007)
3000 Layla (2015)
Aiheesta muualla

Mai Masri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mai Masri
Käännös suomeksi
Pauli Haapasalo

Pauli Eero Sakari Haapasalo (s. 3. kesäkuuta 1942 Kymi) on suomalainen entinen aitajuoksija.
Haapasalo voitti 400 metrin aitojen Suomen mestaruuden Porissa 1967 ajalla 51,9 .
Seuratasolla Haapasalo edusti Karhulan Katajaisia.
Saavutuksia

SM-kultaa 400 metrin aitajuoksussa 1967
SM-hopeaa 400 metrin aitajuoksussa 1968 ja 1969
SM-pronssia 110 ja 400 metrin aitajuoksussa 1970
Pauli Hannula

Pauli Edvard Hannula (11. marraskuuta 1902 Kärkölä – 26. toukokuuta 1981 Lahti), oli suomalainen pesäpalloilija ja shakkitaituri.
Pauli ”Pali” Hannula voitti pesäpallossa kaikkiaan neljä Suomenmestaruutta 1925 ja 1929–1931 (Lahden Mailaveikot). Hannula oli myös shakissa 1. luokan pelaaja ja kirjepelissä hän kuului Mestariluokkaan ja voitti muun muassa 1951 Deutsche Schachzeitung -lehden kirjepeliturnauksen ensimmäisenä ulkomaalaisena.
Saavutukset pesäpallossa > Pelaajana

3 SM-kultaa: 1925, 1929, 1930
1 SM-hopea: 1927
Lämmitys

Huoneiston avotakka Allgäussa Etelä-Saksassa.
Lämmityksellä tarkoitetaan talotekniikassa lämpöenergian tuottamista, varastointia, siirtoa ja jakoa rakennuksen huonetilaan tai käyttöveteen. Lämmityksellä pyritään aikaansaadaan kylmänä vuodenaikana miellyttäväksi koettu ja terveellinen sisälämpötila sekä pitämään rakenteet kosteusteknisesti toimivina.
Maailman terveysjärjestö WHO suosittelee terveiden keski-ikäisten ihmisten asuinlämpötilan pitämistä välillä 18-24 celsiusastetta. Mainittu alaraja ei kuitenkaan riitä välttämättä esimerkiksi vanhuksille tai eräistä sairauksista kärsiville.
Kuivanapitolämmitys tarkoittaa asumattoman asuin- tai lomarakennuksen sisälämpötilan pitämistä syksyllä, talvella ja keväällä 3-5 astetta ulkolämpötilaa korkeampana. Kuivanapitolämmitys estää rakenteiden kostumisen niin sanottua peruslämpöä tehokkaammin, jolloin niissä ei ala kasvaa hometta.
Lämpöenergian lähteet

Lämpöä voidaan tuottaa polttamalla erilaisia biopolttoaineita, kuten polttopuuta, puupellettejä tai haketta, fossiilisia polttoaineita, kuten maakaasua, kivihiiltä, öljyä tai turvetta. Lämpöenergiaa voidaan ottaa käyttöön myös auringon lämpösäteilystä suoraan tai sen lämmittämästä maasta tai vedestä, paikoitellen myös geotermisestä energiasta. Lämmitykseen voidaan käyttää eri tavoin tuotettua sähköä. Rakennusten lämmittämiseen osallistuu myös rakennuksen sisällä tuotettu muu lämpöenergia: valaistuksen, laitteiden ja koneiden hukkalämpö sekä rakennuksessa olevien ihmisten ja eläinten säteilemä ja toiminnan aikaansaama lämpöenergia.
Suomen rakennuskannan lämmönlähteiden jakauma rakennusten tilavuuden mukaan laskettuna oli vuonna 2001: kaukolämpö 46 %, sähkölämmitys 20 %, kevyt polttoöljy 20 %, puu tai pelletti 10 %, raskas polttoöljy 1 %, maalämpö 0,4 %, muut 1 %. Luvut sisältävät sekä rakennuksen että lämpimän käyttöveden lämmityksen. Asuinrakennuksissa kuluu asukasta kohden lämmintä käyttövettä vuorokaudessa keskimäärin 60 litraa vuorokaudessa, ja 50 litraa, mikäli rakennuksessa on huoneistokohtainen lämpimän käyttöveden laskutus.
Uusien omakotitalojen suosituin lämmönlähde on nykyisin maalämpö, jonka osuus on 45 prosenttia, ja seuraavalla sijalla on suora tai varaava sähkölämmitys, jonka osuus on noin 27 prosenttia.
Kotitalouksien lämmityskustannukset Suomessa

Asunnon kohtuulliset kotitalouskohtaiset lämmityskustannukset ovat Kelan mukaan Etelä-Suomessa keskimäärin 83 euroa kuussa neljän hengen kotitaloudessa ja Pohjois-Suomessa 100 euroa kuussa. Yhden hengen kotitaloudessa vastaavat luvut olivat 41 ja 44 euroa kuussa.. Vattenfallin arvion mukaan sähkölämmitetyssä omakotitalossa asuvalla nelihenkisellä perheellä kuluu keskimäärin 1100 kWh kuussa asunnon ja veden lämmittämiseen. Sähkön kokonaishinta oli energiaviraston tilastojen mukaan 12,30 senttiä kilowattitunnilta vuonna 2012. Sähkön verollinen kokonaishinta pysyi samalla tasolla vuosina 2012-2015.
Lämmityksen ympäristövaikutukset

Sellaisilla seuduilla, missä lämmitystä käytetään säännöllisesti, lämmitystavan valinta on usein huomattavin yksittäinen rakennuksen ympäristökuormitukseen vaikuttava tekijä. Mikäli energia tuotetaan fossiilisilla polttoaineilla aiheutuu lämmityksestä hiilidioksidipäästöjä. Hiilidioksidin tuoton kannalta neutraalina pidetään kasvipohjaisia puu- ynnä muita polttoaineita ja niin sanottua vihreää sähköä, joka on tuotettu ydin-, vesi- tai tuulivoimalla.[lähde? ]
Huonelämpötilan terveysvaikutukset

Maailman terveysjärjestö WHO:n kokoaman asiantuntijaryhmän mukaan tutkimusnäyttöä huonelämpötilan terveysvaikutuksista ei ole kertynyt riittävästi, jotta voitaisiin määrittää varmuudella optimaalinen huonelämpötila. Tiedetään kuitenkin suurella varmuudella, ettei huonelämpö saisi alittaa 18 celsiusastetta. Herkille ihmisryhmille kuten vanhuksille, lapsille ja pitkäaikaissairaille sekä erityisesti sydän- ja verisuonisairauksista kärsiville ja astmaatikolle pitäisi ehkä järjestää tätäkin lämpimämmät asuinolot. Esimerkiksi keuhkoahtaumatauti sairastaville suositellaan vähintään 21 celsiusastetta. Alhainen huonelämpö lisää myös verenpainetta ja masennuksen esiintyvyyttä.
Terveysriskit kasvavat toisaalta myös huonelämmön ylittäessä 24 celsiusastetta.
Lämmitysjärjestelmä

| Lämmityksen osuus energian loppukäytöstä GWhselvennä> Vuosi | Lämmityksen osuus energian loppukäytöstä GWhselvennä> Lämmitys | Lämmityksen osuus energian loppukäytöstä GWhselvennä> Yhteensä | Lämmityksen osuus energian loppukäytöstä GWhselvennä> Osuus | Lämmityksen osuus energian loppukäytöstä GWhselvennä> Kasvu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | 56 310 | 251 494 | 22,4 % | 0,0 % |
| 1991 | 57 567 | 245 596 | 23,4 % | 2,2 % |
| 1992 | 58 007 | 245 260 | 23,7 % | 3,0 % |
| 1993 | 57 961 | 246 322 | 23,5 % | 2,9 % |
| 1994 | 57 119 | 261 831 | 21,8 % | 1,4 % |
| 1995 | 58 245 | 260 425 | 22,4 % | 3,4 % |
| 1996 | 62 135 | 267 011 | 23,3 % | 10,3 % |
| 1997 | 61 704 | 278 204 | 22,2 % | 9,6 % |
| 1998 | 63 803 | 287 859 | 22,2 % | 13,3 % |
| 1999 | 62 581 | 294 494 | 21,3 % | 11,1 % |
| 2000 | 59 229 | 290 421 | 20,4 % | 5,2 % |
| 2001 | 64 584 | 292 647 | 22,1 % | 14,7 % |
| 2002 | 65 721 | 300 641 | 21,9 % | 16,7 % |
| 2003 | 66 667 | 305 049 | 21,9 % | 18,4 % |
| 2004 | 65 457 | 312 371 | 21,0 % | 16,2 % |
| 2005 | 64 272 | 300 910 | 21,4 % | 14,1 % |
Lämmitysjärjestelmä muodostuu lämmöntuotanto-, -varastointi-, -siirto- ja -jakojärjestelmistä. Lämmöntuotantolaitteissa tuotetaan tarvittava lämpöenergia esimerkiksi polttamalla tai sähkön avulla. Lämpö voidaan jakaa suoraan huonetilaan, varastoida varaajaan tai siirtää lämmönsiirtojärjestelmällä tuotantopaikalta muualle jaettavaksi. Esimerkiksi sähköpatteri sekä tuottaa lämpöä että jakaa sen suoraan huonetilaan. Usein sähköpattereissa on sisäänrakennettu tai erillinen termostaatti, joka mahdollistaa huonetilan lämpötilan pitämisen tietyssä lämmössä. Varaava takka tai uuni on esimerkki lämmitystavasta, joka tuottamisen ja jakamisen lisäksi myös varaa lämpöä. Öljylämmityksessä lämpö puolestaan tuotetaan lämmityskattilalla ja siirretään vesikierron avulla pannuhuoneesta asuintiloihin jaettavaksi esimerkiksi vesikiertoisten pattereiden avulla. Polttopuilla lämmitettäessä lämmityskattilalla tuotettua lämpöä useimmiten varastoidaan suuri määrä varaajaan, josta lämpöä siirretään asuinhuoneisiin jaettavaksi esimerkiksi lämpöpattereilla.
Vielä 1900-luvun alkupuolella kaupungeissakin lämmitettiin asuin­rakennuksia yleensä polttamalla puita erilaisissa tuli­sijoissa. Varsinkin kerrostaloissa huoneisto­kohtaisen lämmityksen syrjäytti kuitenkin vähitellen keskuslämmitys, jossa rakennuksen kellariin sijoitetusta keskuslämmityskattilasta johdetaan kuumaa vettä jokaisessa huoneessa, tavallisimmin ikkunan alla olevaan lämpöpatteriin. Myöhemmin on monella paikka­kunnalla yleistynyt kauko­lämmitys, jossa lämpö tuotetaan rakennuksen ulko­puolella, usein samassa voimalassa, joka tuottaa myös sähköenergiaa, ja kuuma vesi johdetaan kauko­lämpö­verkon välityksellä rakennuksiin.
Lämmitysjärjestelmä > Lämmöntuotantolaitteet

Lämpöä voidaan tuottaa polttamalla polttoainetta lämmityskattilassa, uunissa, takassa, tai polttolaitoksessa. Lämpö voidaan tuottaa myös eri tavoin aikaan saadulla sähköllä sähkövastuksen avulla. Aurinkokeräimellä voidaan kerätä auringon säteilyn sisältämää lämpöenergiaa. Lämpöpumpulla voidaan sähköä hyväksi käyttäen hyödyntää maan tai veden sisältämää energiaa, ilmalämpöpumpulla saadaan ilmasta siirretyksi lämpöä.
Lämmitysjärjestelmä > Lämmönvaraaminen

Lämpöä voidaan varata esimerkiksi tulisijan yhteyteen, massiiviseen rakenteeseen, kuten teräsbetonilaattaan tai vesivaraajaan.
Lämmitysjärjestelmä > Lämmönsiirto

Lämmönsiirto tapahtuu kuljettamalla lämpöä jonkin väliaineen avulla. Siirrettäessä lämpöä keskuslämmitysjärjestelmässä yleisin väliaine on putkistoissa virtaava vesi. Ilmalämmityksessä lämpöä siirretään virtaavan ilman mukana.
Lämmitysjärjestelmä > Lämmönjakotavat

Lämmönjakaminen voi tapahtua perinteiseen tapaan suoraan uunin tai takan kyljestä. Suorasähkölämmityksessä lämpö siirtyy huoneeseen suoraan pattereista, kattolämmityselementeistä, ikkunalasista tai lattiasta. Varaavassa sähkölämmityksessä lämpö ensin varataan massaan, kuten massiiviseen lämpöpatteriin tai betonilaattaan. Keskuslämmitysjärjestelmissä lämpö voidaan jakaa huoneisiin lämpöpattereiden tai lattialämmitysputkiston avulla, tai puhallettavan ilman mukana.
Historia

Alkeellisin lämmöntuotantomuoto on nuotio asumuksen, esimerkiksi kodan keskellä. Kehittyneempiä lämmöntuotantomuotoja olivat erilaiset sisäänsavuavat uunit tai kiukaat, joita oli esimerkiksi savupirteissä ja -saunoissa. Savun ulos johdattamiseksi kehitettiin puinen lakeinen, josta kehittyi myöhemmin savupiippu. Vähitellen kehitys johti nykyaikaisten uunien ja takkojen syntymiseen. Tällaiset tulisijat palvelivat päälämmönlähteinä ennen nykyaikaisten lämmitysmuotojen kehittymistä ja takkojen siirtymistä tunnelmanluojiksi sekä toissijaisiksi lämmönlähteiksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pientalon lämmitysjärjestelmät (pdf) Motiva Oy. Arkistoitu 20.7.2014. Viitattu 18.7.2013.
Lämmitysjärjestelmät (luettelo Motivan lämmitysjärjestelmiä käsittelevistä julkaisuista) Motiva Oy. Arkistoitu 5.12.2013. Viitattu 6.5.2013.
Korjaustieto.fi: Tietoa energialähteistä ympäristöministeriön ylläpitämällä sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lämmitysenergiaa voidaan saada monella tavalla.
Huoneiston vesikiertoinen lattialämmitysputkisto ennen lattian valua.
MM-rallikausi 2015

MM-rallikausi 2015 on rallin maailmanmestaruussarjan 43. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla 25. tammikuuta, ja päättyi Walesin ralliin 15. marraskuuta 2015. Kauden aikana ajettiin yhteensä 13 rallia neljässä eri maanosassa.
Maailmanmestariksi ajoi kolmatta kertaa peräkkäin Sébastien Ogier.
Sääntömuutoksia

Kaudelle 2015 sääntöihin tuli muutos, jonka myötä kilpailijoille ei enää kerrota väliaikoja erikoiskokeen aikana. Aiemmin tallit voivat kertoa kilpailijoille tekstiviesteillä väliaikoja, joilla nämä voivat arvioida etäisyyttä muihin kilpailijoihin. Muutoksen tavoitteena on vähentää ennakoitavuutta ja lisätä kilpailun kiinnostavuutta.
Kilpailukalenteri

| Nro | Päivä | Kilpailu | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 22.–25. tammikuuta |  Monte Carlo -ralli | Raportti |
| 2 | 12.–15. helmikuuta |  Ruotsin ralli | Raportti |
| 3 | 5.–8. maaliskuuta |  Meksikon ralli | Raportti |
| 4 | 23.–26. huhtikuuta |  Argentiinan ralli | Raportti |
| 5 | 21.–24. toukokuuta |  Portugalin ralli | Raportti |
| 6 | 11.–14. kesäkuuta |  Sardinian ralli | Raportti |
| 7 | 2.–5. heinäkuuta |  Puolan ralli | Raportti |
| 8 | 30. heinäkuuta –2. elokuuta |  Suomen ralli | Raportti |
| 9 | 21.–23. elokuuta |  Saksan ralli | Raportti |
| 10 | 11.–13. syyskuuta |  Australian ralli | Raportti |
| 11 | 2.–4. lokakuuta |  Korsikan ralli | Raportti |
| 12 | 22.–25. lokakuuta |  Katalonian ralli | Raportti |
| 13 | 13.–15. marraskuuta |  Walesin ralli | Raportti |
Lähde:
Osallistujat > Muutoksia

Mikko Hirvonen lopetti uransa kauden 2014 jälkeen. Hänen paikkansa Fordilla otti Ott Tänak, joka ajoi tallissa jo aiemmin kaudella 2012.
Yhdeksänkertainen maailmanmestari Sébastien Loeb teki Monte Carlo -rallissa paluun MM-sarjaan yhden osakilpailun ajaksi.
Tulokset > Pistejärjestelmä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Pisteet | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |
| Power stage | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
M1 Garand

| M1 Garand |
| --- | --- |

Tyyppi:  Itselataava kertatulikivääri
Valmistaja:  Springfield Armory, Winchester, Harrington & Richardson, International Harvester, Beretta, Breda, Springfield Armory, Inc.
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Italia (lisenssi)
Valmistusvuodet:  1936–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .30-06 Springfield, 7,62×51 mm NATO
Aseen pituus:  1074 mm
Piipun pituus:  609,6 mm
Paino (tyhjänä):  4,31–5,3 kg mallista riippuen
Lipas:  makasiini, patruunasiteellä ladattava
Kapasiteetti:  8 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  853 m/s
Tehokas kantama:  402 m
Teoreettinen kantama:  1 000 m
Tulinopeus (laukausta/min):  noin 30 lk/min
John Garand (vasemmalla) esittelemässä kivääriään.
M1 Garandilla aseistettu merijalkaväen sotilas Guamilla elokuussa 1944.
M1 Garand (United States Rifle, .30 Caliber, M1) on .30-06 Springfield -kaliiperinen (7,62×63 mm), yhdysvaltalainen kaasumäntätoiminen, itselataava kivääri, joka oli käytössä toisessa maailmansodassa, Korean sodassa ja tarkka-ampujaversio vielä Vietnamin sodassa. Se korvasi edeltäjänsä, pulttilukkoisen Springfield M1903:n vuodesta 1936 eteenpäin. M1 Garand oli ensimmäinen laajassa palveluskäytössä ollut itselataava kivääri koko maailmassa.