Tankred, Sisilian kuningas
Kuninkuus > Kiista keisarinna Constanzan kanssa

Päästyään vihdoin eroon ristiretkeläisistä Tankred kohtasi seuraavaksi pohjoisesta tulevan uhan. Huhtikuussa 1191 paavi Celestinus III kruunasi Roomassa Henrik VI:n ja Constanzan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi ja keisarinnaksi, ja keisaripari suuntasi etelään vaatiakseen itselleen Sisilian kuningaskuntaa. Constanza seurasi puolisoaan tämän suuren keisarillisen armeijan kärjessä. Valtakunnan pohjoiset kaupungit kuten varhaisimmat normannilinnoitukset Capuassa ja Aversassa avasivat porttinsa Henrikille. Salerno, joka oli aikoinaan ollut Roger II:n mantereenpuoleinen pääkaupunki, lähetti viestin Henrikille tämän olevan tervetullut ja kutsui Constanzan jäämään isänsä vanhaan palatsiin kesähelteeltä suojaan. Napoli oli ensimmäinen kaupunki, joka asettui vastarintaan, kesti piirityksen Margaritus di Brindisin laivaston avulla, kunnes suurin osa keisarillista armeijasta oli menehtynyt malariaan ja tauteihin. Lopulta keisarillinen armeija pakotettiin vetäytymään valtakunnasta kokonaan. Constanza jäi Salernoon pienen varuskunnan kanssa merkkinä siitä, että Henrik palaisi pian.
Kun Henrik oli vetäytynyt keisarillisen armeijan enemmistön kanssa, keisarille oletettavasti antautuneet kaupungit ilmoittivat välittömästi uskollisuutensa Tankredille, peläten hänen kostoaan. Salernon asukkaat näkivät tilaisuuden voittaa Tankredin suosio ja toimittivat Constanzan hänelle Messinaan, mikä oli tärkeä lahja, koska Henrikillä oli aikomus palata. Tankred syytti vihaisesti Constanzaa Saksan hyökkäyksestä, mutta keisarinna Constanza pukeutuneena keisarinnan täyteen juhla-asuun, vastasi ottavansa takaisin Tankredin häneltä riistämän vallan. Tästä huolimatta Tankred kohteli nyt pidätettyä tätiään aina kunnioittavan kohteliaasti. Hänen puolisonsa kuningatar Sibilla di Acerra (1153–1205) vastusti tätä jyrkästi uskoen tämän implisiittisesti tunnustavan jälkimmäisen väitteen. Constanza lähetettiin Palermoon elämään Sibillan valvonnassa, syömään hänen kanssaan ja nukkumaan hänen makuuhuoneessaan. Sibylla ehdotti Constanzan surmaamista havaittuaan että Palermon asukkat osoittivat myötätuntoa tätä kohtaan tai pitivät tätä Sisilian kuningaskunnan laillisena perillisenä. Tankred ei suostunut uskomaan, että tämä vahingoittaisi hänen suosiotaan. Sen sijaan hän ehdotti Sibillaa neuvottelemaan Matteo d'Aiellon kanssa, ja saatuaan kirjeen, jonka Matteo d'Aiello oli kirjoittanut Sibillan läsnäollessa, hän lukitsi Constanzan Castel dell'Ovoon Napolissa, jotta tämä olisi paremmin vartioitu.
Keisarinna hallussaan Tankred halusi aluksi pakottaa Henrikin tulitaukoon eikä sallinut vapauttaa Constanzaa lunnaita vastaan, ellei Henrik tunnustaisi häntä kuninkaaksi. Vuonna 1192 hän teki Margaritus di Brindisistä Maltan kreivin, kenties tämän odottamattomasta menestyksestä keisarinnan vangitsemisessa. Tankred oli kuitenkin valmis luopumaan neuvotteluedustaan eli tädistään, vastineeksi siitä, että paavi Celestinus III julistaisi hänet lailliseksi Sisilian kuninkaaksi. Paavi puolestaan toivoi, että varmistamalla Constanzan turvallisen paluun takaisin Roomaan, Henrik suhtautuisi suopeammin paavia kohtaan, ja hän toivoi edelleen estävän valtakuntaa ja valtakuntaa yhdistymästä. Tankred pakotettiin paavin uhkaamalla ekskommunikaatiolla  tekemään näin ja antoi Constanzalle lahjoja. Keisarilliset sotilaat ehtivät kuitenkin ylittämään Kirkkovaltion rajan ennen kuin Constanza ehti Roomaan. He palauttivat tämän turvallisesti Alppien yli kesällä 1192. Tankred ja paavi eivät käytännössä hyötyneet mitään keisarinnan vankeudesta.
Henrik oli jättänyt varuskuntiaan kuningaskunnan rajoille. Tankred yritti nyt voittaa kaupungit puolelleen tarjoamalla näille laajoja etuoikeuksilla. Gravinassa Cataniassa kesäkuussa 1192 hän vahvisti paavin tuen luovuttamalla tälle Sisilian kuninkaallisen legaatin. Vuosina 1192-1193 hän johti henkilökohtaisesti menestyksekkäitä sotaretkiä Apulian paroneja vastaan. Tankredin äkillinen kuolema Palermossa 20. helmikuuta 1194, vain kaksi kuukautta hänen pienen poikansa ja kanssahallitsijansa Roger III:n kuoleman jälkeen avasi tien Hohenstaufen-suvun hallinnolle Sisiliassa.