stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gambiitti (sarjakuvahahmo)
Voimat ja varusteet

Gambiitilla on ikäisensä ja kokoisensa tiukasti treenaavan miehen voimat ja hän on loistava lähitaistelija, joka käyttää katutappelutyyliä ja akrobatiaa.
Gambiitilla on mutanttikyky ottaa yhteyttä jonkin esineen potentiaalienergiaan ja muuttaa se kineettiseksi energiaksi. Kun Gambiitti lataa näin esineen kineettisellä energialla ja heittää sen kohteeseen, esine vapauttaa energian räjähtäen iskeytyessään kohteeseen.
Yleensä Gambiitti käyttää heittopiikkejä ja pelikortteja.
Gambiitti osaa puhua ranskaa ja englantia ja osaa heittää pieniä esineitä kuten veitsiä tai pelikortteja suurella tarkkuudella.
Gambiitti muissa medioissa > Videopelit

Gambiitti esiintyy pelattavana hahmona Software Creationsin vuonna 1992 julkaisemassa Spider-Man and the X-Men: Arcade's Revenge -pelissä.
Gambiitti on pelattava hahmo molemmissa Marvel vs. Capcom -peleissä. Gambiitin äänenä toimi Tony Daniels, joka toimii hahmon äänenä myös pelissä X-Men: Next Dimension.
Gambiitti on pelattava hahmo peleissä X-Men Legends ja X-Men Legends II: Rise of Apocalypse äänenään Scott MacDonald.
Gambiitti on pomovastus X-Men Origins: Wolverine -elokuvaan perustuvassa pelissä. Gambiitin äänenä toimi Chris Edgerly.
Gambiitti muissa medioissa > Televisio

Gambiitti on yksi päähahmoista vuoden 1992 X-Men -animaatiosarjassa aina ensimmäisestä jaksosta lähtien. Gambiitilla on myös sarjassa suhde Roguen kanssa. Hahmon äänenä toimi Chris Potter ja sarjan viimeisellä tuotantokaudella Tony Daniels.
Gambiitti vierailee muun Ryhmä-X:n kanssa vuoden 1994 Hämähäkkimies-animaatiosarjan jaksoissa "Hämähäkkimutantti" ja "Mutanttien kosto". Hahmon äänenä toimi jälleen Tony Daniels.
Gambiitti ei sarjan X-Men: Evolution alussa esiinny lainkaan, vaan ilmestyy kolmannella kaudella. Lisäksi hän on Magneton alainen, eikä ole Ryhmä X:n jäsen. Sarjassa myös vihjaistaan että Gambiitin ja Roguen välillä olisi jotain. Hahmon äänenä toimi Alessandro Juliani.
Sarjassa Wolverine and the X-Men Gambiitti ei ole Ryhmä-X:n jäsen vaan rahaa vastaan toimiva varas. Hahmon äänenä toimii Phil LaMarr.
Gambiitti muissa medioissa > Elokuvat

Elokuvassa X-Men 2 Gambiitin nimen voi nähdä Strykerin tietokoneella johon Mystikko hakkeroituu. Hahmolle oli suunniteltu cameorooli, jonka olisi hoitanut James Bamford.
Josh Holloway, Channing Tatum ja James Franco olivat kaikki ehdokkaita näyttelemään Gambiittia elokuvassa X-Men: Viimeinen kohtaaminen, mutta hahmo poistettiin juonesta. Huhun mukaan hahmo vilahtaa elokuvassa, mutta asiaan ei ole saatu varmistusta.
Taylor Kitsch näyttelee Gambiittia elokuvassa X-Men Origins: Wolverine. Fanit olivat yleisesti tyytyväisiä hahmoon ja on alettu levittämään huhua, että hahmo saisi oman elokuvansa. Asiasta ei ole vielä täyttä varmuutta.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992–1996 | Chris Potter | X-Men |  |  |
| 1995–2002 | Tony Daniels |  X-Men Hämähäkkimies |  | X-Men vs. Street Fighter Marvel vs Capcom: Clash of the Super Heroes Marvel vs. Capcom 2: New Age of Heroes X-Men: Mutant Academy X-Men: Mutant Academy 2 X-Men: Next Dimension |
| 2002–2003 | Alessandro Juliani | X-Men: Evolution |  |  |
| 2004–2005 | Scott MacDonald |  |  | X-Men Legends X-Men Legends 2: Rise of Apocalypse |
| 2008–2009 | Phil LaMarr | Wolverine and the X-Men |  |  |
| 2009, 2011 | Chris Edgerly |  |  | X-Men Origins: Wolverine X-Men: Destiny |
| 2009 | Taylor Kitsch |  | X-Men Origins: Wolverine |  |
| 2024 | A. J. LoCascio | X-Men ’97 |  |  |
| 2024 | Channing Tatum |  | Deadpool & Wolverine |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Wolverine | Kuolema VI Tuhon ratsumies | Seuraaja: - |
Giórgos Dónis

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Geórgios Dónis
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1969 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Frankfurt am Main, Hessen, Saksa
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seura
Seura:  Al Fateh
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990–1991 1991–1996 1996–1997 1997–1998 1999 1999–2000 2000–2001 |  PAS Giannina  Panathinaikos FC  Blackburn Rovers  AEK Ateena  Sheffield United  Huddersfield Town  AEK Ateena | 52 (7) 107 (31) 22 (2) 30 (2) 7 (1) 20 (0) 13 (0) |
Maajoukkue
| 1991–1997 |  Kreikan maajoukkue | 24 (5) |
Valmennusura
2003–2004 2004–2008 2008 2009–2012 2012–2013 2013–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2018 2018–2020 2020 2021 2022–:  Ilisiakos FC  Larissa FC  AEK Ateena  Atromitos FC  PAOK FC  APOEL FC  Al-Hilal  Al-Sharjah  APOEL FC  Panathinaikos FC  Maccabi Tel Aviv  Al Wehda  Al Fateh
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Geórgios ”Giórgos” Dónis (kreik. Γεώργιος ”Γιώργος” Δώνης, s. 29. lokakuuta 1969) on kreikkalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2022 lähtien hän on toiminut Al Fatehin päävalmentajana.
Pelaajaurallaan Dónis oli ensimmäinen Englannin Valioliigassa pelannut kreikkalainen siirtyessään Blackburn Roversiin vuonna 1996.
Ura pelaajana

Dónis aloitti uransa PAS Gianninan joukkueessa 1990. Hän löi itsensä läpi heti debyyttikaudellaan ja suurseura Panathinaikos FC ostikin miehen riviinsä jo seuraavana vuonna. Hän edusti Panathinaikosta viisi kautta ja oli mukana johdattamassa joukkuetta Mestarien liigan välieriin kaudella 1995/96. Euromenetys teki Dóniksesta tunnetun myös Kreikan ulkopuolella ja kesällä 1996 hän siirtyi ensimmäisenä kreikkalaispelaajana Englannin Valioliigaan, Blackburn Roversin joukkueeseen. Siirtosumma oli myös tuolloinen kreikan ennätys.
Kausi Blackburnissa ei sujunut täysin suunnitelmien mukaan, ja Dónis pelasi vain 22 liigaottelussa tehden kauden aikana kaksi maalia. Kesällä 1997 Dónis kuitenkin jätti Blackburnin ja palasi kotimaahansa. Hän edusti seuraavan kauden AEK Ateena ja palasi vielä 1999 Englantiin, Sheffield Unitediin. Ura ei kuitenkaan lähtenyt enää uuteen nousuun ja kauden 1999/2000 hän edusti Huddersfield Townia. Dónis palasi vielä kaudeksi 2000/01 AEK Ateenaan, jossa lopetti uransa 31-vuotiaana.
Kreikan maajoukkueessa Dónis pelasi vuosina 1991–97 yhteensä 24 maaottelua tehden niissä viisi maalia. Hän ei kuitenkaan ollut mukanana Kreikan joukkueessa MM-kisoissa 1994.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Kreikan mestaruus (2): 1995, 1996
Kreikan cup (3): 1993, 1994, 1995
Kreikan supercup (2): 1993, 1994
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Saudi Crown Prince Cup: 2016
Kings Cup of Champions: 2015
Saudi-Arabian supercup: 2015
Kyproksen mestaruus: 2014
Kyproksen cup: 2014
Beta Ethniki: 2005
Kreikan cup: 2007
Hopeaa (2): 2011, 2012
Etsivätoimisto Henkka & Kivimutka

| Etsivätoimisto Henkka & Kivimutka |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Väinö Weckström Jarkko Felin
Käsikirjoittaja:  Väinö Weckström Jarkko Felin Kalle Veirto alkuperäisteos
Tuottaja:  Jani Tiihonen Väinö Weckström Jarkko Felin
Säveltäjä:  Torsti Spoof
Kuvaaja:  Italo Moncada
Leikkaaja:  Jarkko Felin
Tuotantosuunnittelija:  Amadeu Vives
Pukusuunnittelija:  Nina Korento
Lavastaja:  Amadeu Vives
Pääosat:  Mikael Ehn Veetu Hietanen Sira Junno Heikki Nousiainen Pirjo Heikkilä Annu Valonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fishcock Films Company Oy
Levittäjä:  Future Film
Ensi-ilta:  1. huhtikuuta 2022
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etsivätoimisto Henkka & Kivimutka on 1. huhtikuuta 2022 ensi-iltansa saanut, Väinö Weckströmin ja Jarkko Felinin ohjaama suomalainen lastenelokuva. Elokuvassa Henkka Virtanen ja J.K. Kivimutka ovat perustaneet etsivätoimiston. Eräänä päivänä Henkka löytää viitteitä rikoksesta ja pojat ryhtyvät ratkomaan tapausta.
Elokuva perustuu Kalle Veirton kirjasarjaan.
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi  Jesse Raatikainen: 
Film-O-Holic.com  Juuso Kilpeläinen: 
Helsingin Sanomat  Pertti Avola: 
Ilkka-Pohjalainen: 
Iltalehti Mari Pudas: 
Katso Matti Tuomela: 
| Leffamedia.fi Ossi Kuvakarju | ”turhauttava kokemus” |  |
Turun Sanomat Henri Waltter Rehnström: 
Keskiarvo:
Göttingenin Georg-August-yliopisto

| Göttingenin Georg-August-yliopisto> Georg-August-Universität Göttingen |
| --- | --- |

 lat. Universitas Regiae Georgiae Augustae 
Motto:  In publica commoda
Perustettu:  1737
Kansleri:  Ulrike Beisiegel
Opiskelijoita:  25 377
Sijainti:  Göttingen, Ala-Saksi  Saksa
Yhteistyö:  Coimbra-ryhmä
Sivusto:  www.uni-goettingen.de
Göttingenin Georg-August-yliopiston päärakennus.
Göttingenin Georg-August-yliopisto (saks. Georg-August-Universität Göttingen) sijaitsee Keski-Saksassa Göttingenin kaupungissa. Se on vanha ja maineikas yliopisto, josta on valmistunut muun muassa yli 40 Nobel-palkittua henkilöä.
Yliopisto on nimetty sen perustajan, Hannoverin vaaliruhtinaan Georg Augustin mukaan. Hänet tunnetaan paremmin Britannian kuningas Yrjö II:na. Luennot yliopistossa alkoivat jo vuonna 1734, mutta viralliset avajaiset pidettiin 1737. Yliopiston perustamista ja periaatteita innoitti valistuksen aate.
Kirjasto

Georg-August-yliopiston kirjasto on yksi Saksan viidestä merkittävimmästä kirjastosta. Kirjaston kokoelmat sisältävät 4,5 miljoonaa teosta, 1,1 miljoonaa mikrofilmiä sekä 14 000 tieteellistä aikakauslehteä. Lainauksia kirjastosta tehdään vuosittain noin miljoona. Ansion sen noususta maan moderneimmaksi tieteelliseksi kirjastoksi katsotaan kuuluvan sen pitkäaikaiselle johtajalle Christian Gottlieb Heynelle, joka loi muun muassa uuden luettelointijärjestelmän.
Kirjasto > Suomalais-ugrilainen kokoelma

Yliopiston kirjasto sisältää Länsi-Euroopan suurimman suomalais-ugrilaisen kirjakokoelman, 130 000 teosta, joista suomalaisia noin 22 prosenttia. Kokoelmaa on alettu kerätä jo 1700-luvun puolivälissä. Toisen maailmansodan jälkeen Deutsche Forschungsgemeinschaft eli Saksan tutkimusyhteisö alkoi kerätä maan yliopistoihin kirjallisuutta maailman eri kolkilta. Suomalais-ugrilaisen kokoelman kokoaminen käynnistyi 1951.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Göttingenin Georg-August-yliopisto Wikimedia Commonsissa
Yliopiston kotisivut (saksaksi, englanniksi)
Kirkoksi 1300-luvulla rakennettu Paulinerkirche on ollut yliopiston kirjaston käytössä 1700-luvulta lähtien.
Fiat Coupé

| Fiat Coupé |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Fiat
Valmistusvuodet:  1993–2000
Korimalli:  3-ovinen coupé
Luokka:  S-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Alfa Romeo 145/146 Alfa Romeo 155 Alfa Romeo GTV Alfa Romeo Spider Fiat Tempra Fiat Tipo Lancia Dedra Lancia Delta II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Fiat Tipo 2
Moottori:  R4 R5
Iskutilavuus:  1,8–2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali
Fiat Coupé on Fiatin vuosina 1993–2000 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu samalle pohjalevylle kuin Fiat Tipo.
Ainoana moottorina oli aluksi Lancian tekniikkaan perustuva 16-venttiilinen 2,0-litrainen vapaasti hengittävänä (142 hv) tai turboahdettuna (195 hv) versiona. Vuonna 1996 sen rinnalle tuli Fiat Barchettan 16-venttiilinen 1,8-litrainen (130 hv) moottori. Seuraavana vuonna 2,0-litraisen korvasi uusi samankokoinen viisisylinterinen, jonka sai niin ikään vapaasti hengittävänä (147 hv) tai turboahdettuna (220 hv). Turbomalli oli varustettu Viscodrive-tasauspyörästöllä.
Vuonna 1998 turbomoottorin yhteyteen tuli saataville kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Seuraavana vuonna siitä tuli turbomalleissa vakiovaruste.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Coupé Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Hanhilampi (Karstula)

| Hanhilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula, Kannonkoski
Koordinaatit:  62°59′18″N, 25°02′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskupuro:  metsäpuro Ylä-Viivajärveen 
Järvinumero:  14.445.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  168,6 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,674 km  
Pinta-ala:  2,699 ha  
Tilavuus:  0.000041 km³ 
Keskisyvyys:  1,5 m  
Suurin syvyys:  2,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHanhilampi 
Hanhilampi  on Keski-Suomessa Karstulassa ja Kannonkoskella Halkoperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 40 600 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys on 2,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Viivajoen valuma-alueeseen (14.445) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 168,6 metriä mpy.
Fiat Cronos

| Fiat Cronos |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina
Valmistaja:  Fiat
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2018–
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Fiat Linea
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Argo Fiat Pulse Fiat Strada II
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,8 l
Polttoaine:  flexifuel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen robotti 6-vaihteinen automaatti
Fiat Cronos on Fiatin vuodesta 2018 lähtien Etelä-Amerikan markkinoille valmistama alemman keskiluokan automalli, joka on Fiat Argon neliovinen sedan-versio. Se korvasi edeltäneen Fiat Linean.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat Cronos Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Eros (täsmennyssivu)

Eros voi tarkoittaa seuraavia:
Eros, rakkauden jumala kreikkalaisessa mytologiassa. Tähän liittyy:
erotiikka, aistillinen rakkaus ja rakkauselämä tai yleensä seksuaalisuus
Eros, miehen etunimi. Tunnettu nimenkantaja on:
Eros Ramazzotti, italialainen poplaulaja ja lauluntekijä
433 Eros, asteroidi
Eros, yhdysvaltalainen autotraktori vuodelta 1917
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eros”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hamilton Fish III

| Hamilton Fish III |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen New Yorkin 26. vaalipiiristä
 2. marraskuuta 1920 – 3. tammikuuta 1945  
Edeltäjä:  Edmund Platt
Seuraaja:  Peter A. Quinn
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. joulukuuta 1888 Garrison, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 18. tammikuuta 1991 (102 vuotta) Cold Spring, New York, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Hamilton Fish III (s. Hamilton Stuyvesant Fish, 7. joulukuuta 1888 – 18. tammikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Varhainen elämä

Fish syntyi Garrisonin kylässä New Yorkissa merkittävään poliitikkosukuun. Hänen isänsä oli kansanedustaja Hamilton Fish II ja äitinsä Emily o.s. Mann. Hänen isänsä isä oli Hamilton Fish, joka oli toiminut ulkoministerinä ja kuvernöörinä sekä istunut kuusi vuotta Yhdysvaltain senaatissa.
Fish kävi lapsuudessaan sveitsiläistä Chateau de Lancyn koulua Genevessä, jossa hän oppi puhumaan ranskaa ja pelaamaan jalkapalloa. Kesät hän vietti perheensä kanssa Baijerissa. Myöhemmin hän kävi St. Mark’s Schoolia Massachusettsissa. Hän kuvasi itseään ”B-luokan oppilaaksi”, mutta oli huomattavan lahjakas eri urheilulajeissa.
Fish valmistui St. Mark’sista vuonna 1906 ja lähti Harvardin yliopistoon. Hän jatkoi jalkapalloharrastustaan menestyksellä; nämä ansiot toivat kaksinkertaisen College Football All-America Team -maininnan ja vuonna 1954 paikan College Football Hall of Famessa. Hän oli mukana organisoimassa Harvardin lakikoulun jalkapallojoukkuetta.
Fish valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1909 cum laude -arvosanoin historiasta ja valtio-opista. Hän sai myöhemmin sotilaspalveluksestaan Kunnialegioonan merkin.
Poliittinen ura

Fish oli aktiivinen politiikassa 1910-luvun alusta saakka. Hänet valittiin New Yorkin edustajainhuoneeseen vuonna 1914.
Fish täytti vuonna 1920 Edmund Plattilta vapautuneen paikan Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Lopulta hän istui edustajainhuoneessa yhtämittaisesti vuoteen 1945; hän oli menettänyt pitkäaikaisen paikkansa edellisen vuoden vaaleissa. Hänen seuraajansa oli Peter A. Quinn.
Fish tuli kongressivuosinaan tunnetuksi kommunisminvastaisuudestaan. Hänet muistetaan myös Franklin D. Rooseveltin ja tämän New Dealin vastustajana.
Fishiä syytettiin isolationismista ja natsisuhteista. Hänen väitettiin muun muassa saaneen noin 41 000 nykydollaria ”natsimyönteisistä lähteistä”. Sittemmin Fish syytti Robert F. Cutleria kunnianloukkauksesta ja vaati tältä 250 000 dollarin korvauksia natsisympatiahuhujen levittämisestä.
Myöhemmät vaiheet

Fish julkaisi lyhyen ensimmäisen maailmansodan historian ja omaelämäkerran Memoir of an American Patriot. Hän perusti Order of Lafayetten vuonna 1958.
Myös Fishin poika Hamilton Fish IV (tunnetaan myös nimellä Hamilton Fish, Jr.) nousi tunnetuksi poliitikoksi.
Hamilton Fish III eli 102-vuotiaaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hamilton Fish III Wikimedia Commonsissa
Evan Dunfee

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Evan Dunfee vuonna 2021. |  Evan Dunfee vuonna 2021. |  Evan Dunfee vuonna 2021. |  |
Maa:  Kanada
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 50 km kävely |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Doha 2019 | 50 km kävely |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Toronto 2015 | 20 km kävely |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | 10 000 m kävely |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Pronssia | Kazan 2013 | 20 km joukkuekilpailu |  |
| Frankofoniset kisat  | Frankofoniset kisat  | Frankofoniset kisat  |  |
|  Hopeaa | Nizza 2013 | 20 km kävely |  |
Evan Dunfee (s. 28. syyskuuta 1990 Richmond, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen kilpakävelijä. Dunfee on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa.
Dunfee sijoittui neljänneksi 50 kilometrin kävelyssä vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa uudella maanosan ennätyksellä. Hän nousi tuloksissa hetkeksi aikaa kolmanneksi kun pronssille sijoittunut Hirooki Arai hylättiin Dunfeen tönäisemisestä noin kilometri ennen maalia, mutta Arain hylkäys peruttiin myöhemmin. Samojen kisojen 20 kilometrin kävelyssä hän sijoittui kymmenenneksi. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä Dunfee oli kahdestoista sekä 20 että 50 kilometrin kävelyssä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 50 kilometrillä 15:nneksi. Pan-Amerikan kisoista 2015 Torontosta hän saavutti kultaa 20 kilometrin kävelystä.
Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai pronssia 50 kilometriltä. Häm saavutti samalla matkalla pronssia myös vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa ajalla 3.50.59. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän sijoittui 35 kilometrin kävelyssä kuudenneksi Pohjois-Amerikan ennätysajalla 2.25.02. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 10 000 metrin kävelyssä ennätyksellään 38.36,37. Hän sijoittui Budapestin MM-kilpailuisa 2023 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi Kanadan ennätysajalla 1.18.03. Hän oli samoissa kilpailuissa neljäs myös 35 kilometrin kävelyssä.
Vuoden 2013 kesäuniversiadeista Kazanista Dunfee saavutti pronssia 20 kilometrin joukkuekilpailusta. Frankofonisista kisoista hänellä on yksi hopea.
Henkilökohtaiset ennätykset

20 kilometrin kävely: 1.18.03 (Budapest 2023, AR)
35 kilometrin kävely: 2.25.02 (Eugene 2022, AR)
50 kilometrin kävely: 3.41.38 (Rio de Janeiro 2016, AR)
NR = maan ennätys

AR = maanosan ennätys
Hannele Lampela

Hannele Lampela (s. 1982 Lohja) on suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Lampela on valmistunut medianomiksi Haaga-Helia ammattikorkeakoulusta. Hän kirjoittaa Prinsessa Pikkiriikki -lastenkirjasarjaa, jota kuvittaa Ninka Reittu. Sarjan ensimmäinen osa Prinsessa Pikkiriikki ilmestyi Otavan kustantamana keväällä 2016 ja oli samana vuonna Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana. Seuraavana vuonna ilmestyi Prinsessa Pikkiriikin talvi. Kirjoista on julkaistu myös yhteisteos Prinsessa Pikkiriikin kootut tuhmuroinnit. Vuonna 2018 ilmestyi Prinsessa Pikkiriikin astetta paremmat iltasadut, joka oli ilmestymisvuonnaan Arvid Lydecken -ehdokas. Kirjoja on käännetty tanskaksi, venäjäksi, norjaksi ja viroksi. Lampela sai Pikkiriikki-kirjoistaan Kaarina Helakisa -palkinnon vuonna 2019. Prinsessa Pikkiriikistä on tehty myös näytelmä, jonka ensiesitys oli Suomen Kansallisteatterissa syksyllä 2018. Rooleissa olivat Helmi-Leena Nummela ja Hanna Vahtikari ja ohjauksesta ja dramatisoinnista vastasi Lampelan teosten pohjalta Lija Fischer. Kirjoista on tehty myös Lauri Maijalan ohjaama samanniminiminen elokuva, joka sai ensi-iltansa maaliskuussa 2024.
Vuonna 2020 Lampelan teos Talventaian tarinoita: Lumikuningattaren lumous oli Arvid Lydecken -ehdokkaana.
Tuotanto

Prinsessa Pikkiriikki.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-29577-8.
Prinsessa Pikkiriikin talvi.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2017.  ISBN 978-951-1-31118-8.
Prinsessa Pikkiriikin kootut tuhmuroinnit.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-32806-3.  (yhteisnide kirjoista Prinsessa Pikkiriikki ja Prinsessa Pikkiriikin talvi)
Prinsessa Pikkiriikin astetta paremmat iltasadut.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2018.  ISBN 978-951-1-32590-1.
Prinsessa Pikkiriikki ja huutava vääryys.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-33556-6.
Prinsessa Pikkiriikin kesä.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-35677-6.
Prinsessa Pikkiriikki valloittaa maailman.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-37700-9.
Prinsessa Pikkiriikki ja (kaamea) totuus vauvoista.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-39401-3.
Prinsessa Pikkiriikin hiukkasen hurjat sadut.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-40579-5.
Prinsessa Pikkiriikki ja hurmaava huvipuisto.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-46729-8.
Montako yötä vielä, Prinsessa Pikkiriikki.  (Kuvitus: Ninka Reittu)  Otava, 2024.  ISBN 978-951-1-47925-3.
Talventaian tarinoita: Lumikuningattaren lumous.  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36930-1.
Talventaian tarinoita: Lohikäärmeen kirous.  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-39580-5.
Supernolo supersankari.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-36915-8.
Järisyttävä jäynäkirous.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-45241-6.
Vihoviimeinen koulupäivä.  (Kuvitus: Pasi Pitkänen)  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-47923-9.
Täydellinen vaatekaappi tuhlaamatta.  Gummerus, 2016.  ISBN 978-951-24-0262-5.
Kettu ja vanhus.  (Kuvitus: Mirkka Näveri)  Ylivieskan seurakunta, 2017.  ISBN 978-952-93-9754-9.
Aiheesta muualla

Hannele Lampelan kotisivut
Hannele Lampela Otavan sivuilla
Prinsessa Pikkiriikki -kuunnelma Yle Areenassa