stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Espanjalainen neliö
Käytön loppuminen

Espanjalaisen neliön valtakausi loppui, kun Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf löi katolisen liigan joukot Breitenfeldin taistelussa 1631. Kustaa käytti luomaansa kevyttä kenttätykistöä, pistoolein varustettua rynnäkköratsuväkeä ja uutta jalkaväen treffen-taktiikkaa ja murskasi espanjalaisten maineen lyömällä neljätoista "voittamatonta terciota". Tercio osoittautui haavoittuvaksi kenttätykistölle, jota vastaan ei voitu suojautua haarniskoin, ja jonka tekemiin aukkoihin ratsuväki kykeni rynnäköimään. Tämän jälkeen neliötä käytettiin vielä menestyksekkäästi jalkaväentaktiikkana, mutta linjajalkaväki voitti koko ajan uusia kannattajia tulevaisuuden edustajana. Lopullisesti espanjalainen neliö poistui käytöstä ennen 1700-luvun alkua.
Epäperäiset Platonin teokset

Epäperäisiin Platonin nimiin laitettuihin teoksiin kuuluu joukko kirjoituksia, jotka ovat varmuudella todellisuudessa jonkun muun kuin Platonin kirjoittamia. Niistä Akatemian ylläpitämään Platonin teosten kaanoniin eli Corpus Platonicumiin ovat jostain syystä joutuneet vain Aksiokhos ja Jäälintu (Alkyon). Kirjoittajat oat mahdollisesti Platonin oppilaita tai Akatemian myöhempiä oppilaita, jotka ovat kirjoittaneet Platonia jäljitteleviä dialogeja harjoitukseksi.
Aksiokhos

Aksiokhos (m.kreik. Ἀξίοχος) on syntynyt ennen ensimmäistä vuosisataa eaa. Se pyrkii jäljittelemään Platonin tyyliä, mutta ei ole filosofisesti mainittava, joskin kiinnostava mysteeriuskontojen tutkimisen näkökulmasta. Dialogissa Sokrates keskustelee kuolevan Aksiokhoksen kanssa ja pyrkii vakuuttamaan tämän sielun kuolemattomuudesta ja siitä, ettei kuolema ole mitään pahaa. Hyvin eläneet sielut palkitaan taivaassa. Aksiokhos on mahdollisesti Euthydemoksessa mainittu Kleinias III:n isä Aksiokhos.
Demodokos

Demodokos (m.kreik. Δημόδοκος) koostuu neljästä lyhyestä tekstistä, jotka käsittelevät neuvojen antamista ja leikittelevät paradokseilla. Ne on todennäköisesti kirjoittanut joku myöhempi sofisti tai reetori. Ensimmäisessä keskustelevat Sokrates ja Demodokos. On kuitenkin epäselvää, onko kyseessä sama Demodokos joka oli Sokrateen ystävä ja Theageen isä, ja esiintyy myös dialogissa Theages.
Epigrammit

Platonin nimiin on laitettu 32 säilynyttä epigrammia. Näistä tuskin yksikään on aito. Tämä arvio perustuu sekä epigrammien kieleen että sisältöön, sekä siihen tosiseikkaan, että epigrammien sepittäminen tunnettujen henkilöiden nimissä oli suosittua myöhäisantiikin aikana.
Eryksias

Eryksias (m.kreik. Ἐρυξίας) eli Erasistratos (Ἐρασίστρατος) on dialogi, jossa keskustelevat Sokrates, Eryksias, Erasistratos ja Kritias. Se käsittelee rikkautta. Sokrates todistaa, että ihminen on sitä onnettomampi, mitä enemmän tarpeita hänellä on.
Hyveestä

Hyveestä on lyhyt dialogi, jossa keskustelevat Sokrates ja tuntemattomaksi jäävä ystävä. Dialogin perusidea muistuttaa hyvin paljon Menonia: Sokrates kysyy, voiko hyvettä opettaa, ja toteaa lopuksi, että hyve on ihmisissä jumalten antamana lahjana.
Jäälintu

Jäälintu eli Alkyon tai Halkyon (m.kreik. Ἀλκυών) on lyhyt dialogi, jossa Sokrates keskustelee Khairefonin kanssa siitä, kuinka vähän ihmiset tietävät. Teos on mahdollisesti Platonin oppilaan Leonin kirjoittama. Se on laitettu myös Lukianoksen nimiin ja julkaistaan joskus hänen teostensa joukossa.
Määritelmiä

Määritelmiä eli Termejä (m.kreik. Όροι) luettelee hyvin yksinkertaisia määritelmiä erilaisille termeille ja käsitteille, joita on käytetty akatemialaisessa dialektiikassa.
Oikeamielisyydestä

Oikeamielisyydestä on lyhyt dialogi, joka käsittelee käsitystä oikeasta. Sokrates esittää, että oikeamielisyys edellyttää tietoa oikeasta, ja ettei kukaan ole väärämielinen jos vain tietää oikeasta. Dialogi muistuttaa Hyveestä -dialogia.
Sisyfos

Sisyfos (m.kreik. Σίσυφος) eli Päättömät (Ἀκέφαλοι) on dialogi, jossa keskustelevat Sokrates ja Sisyfos Thessalialainen. Samanniminen historiallinen henkilö eli 350-luvulla eaa., ja kirjoittaja onkin todennäköisesti leikitellyt ajatuksella, että Sokrates olisi elänyt hänen omana aikanaan. Dialogi käsittelee neuvottelemista.
Muita

Edellä lueteltujen teosten lisäksi tiedetään joukko jo antiikin aikana epäaidoiksi tunnustettuja dialogeja, joista on säilynyt vain niiden nimi. Näitä ovat Midon eli Hevosenkasvattaja, Faiaakit, Pääskynen (Khelidon), Seitsemäs päivä (Hebdome) ja Epimenides.
Kirjallisuutta > Suomennoksia

Platon: Teokset 7.  (Epinomis. Alkibiades I. Hippias (laajempi dialogi). Kirjeet VI-VIII. Muut epäperäiset teokset: Kirjeet I-V, IX-XIII. Kleitofon. Theages. Kilpailijat. Hipparkhos. Minos. Sisyfos. Demodokos. Hyveestä. Oikeamielisyydestä. Eryksias. Alkibiades II. Aksiokhos. Suomennos A. M. Anttila, Marja Itkonen-Kaila. Toinen painos)  Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15898-8
Pseudo-Lukianos/Pseudo-Platon: Jäälintu. Teoksessa Lampén, Ernst: Terve, Lukianos!.  (Sisältää osittaisia ja kokonaisia suomennoksia Lukianoksen ja Pseudo-Lukianoksen teoksista)  Helsinki:  Otava, 1924.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Definitiones. Teoksessa Burnet, J. (toim.): Opera.  (Volume V: Minos, Leges, Epinomis, Epistulae, Definitiones. Oxford Classical Texts)  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145462  Teoksen verkkoversio. Kreikankielinen alkuteksti.
Aiheesta muualla

Plato: Eryxias (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Esitutkinta

Oikeuden vaaka
Rikos
Rikosvastuu
Vastuu
Tahallisuus
Huolimattomuus
Laiminlyöntirikos
Syyksiluettavuus
Oikeudenvastaisuus
Tunnusmerkistö
Syyllisyys
Vastuuvapausperusteet
Syyntakeisuus
Syyntakeettomuus
Hätävarjelu
Pakkotila
Rikosprosessi
Rikosilmoitus
Esitutkinta
Syyteharkinta
Vanhentuminen
Esitutkinta on menettely, jolla viranomainen pyrkii selvittämään rikokseksi epäillyn tapahtuman olosuhteet. Jos esitutkinnassa selviää henkilö, jota voidaan riittävän todennäköisesti epäillä rikoksesta, siirtyy asia syyteharkintaan, jossa syyttäjä päättää siitä, saatetaanko asia tuomioistuimen ratkaistavaksi siten, että hän valtion puolesta vaatii henkilölle rangaistusta. Esitutkinta käynnistetään, jos on syytä epäillä rikoksen tapahtuneen (ns. syytä epäillä -kynnys). Esitutkinta käynnistetään virallisen syytteen alaisissa rikoksissa uhrin tahdosta riippumatta ja asianomistajarikoksissa uhrin tahdosta riippuen uhrin vaatiessa rikoksesta epäillylle rangaistusta.
Yleistä

Eräissä maissa syyttämiskynnyksen ylittymisestä päättää syyttäjän hakemuksesta tuomioistuinorganisaatioon kuuluva taho kuten tutkintatuomari tai grand jury -nimellä tunnettu maallikoista koostuva lautakunta. Lähes kaikissa muissa maissa kuin Suomessa esitutkintaa johtaa syyttäjä, näin myös Ruotsissa.
Esitutkinnassa ei selvitetä, kuka on tehnyt rikoksen, sen sijaan tarkoituksena on saattaa epäillyksi nimetyn henkilön toiminta syyttäjälle syyteharkintaan. Länsimaisen oikeuskäsityksen mukaan vain tuomioistuimella on valta kumota niin sanottu syyttömyysolettama. Eli kaikki ovat syyttömiä kunnes tuomioistuin oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin päätteeksi mahdollisesti toisin päättää. Esitutkinta nimensä mukaisesti vain valmistelee tulevaa oikeudenkäyntiä, jotta syyttäjällä ja puolustuksella on aineisto, joihin voivat näkemyksenä perustaa.
Suomessa esitutkinta on esitutkintalaissa säädetty menettely, jossa esitutkintaviranomainen tutkii ja valmistelee aineiston syyteharkintaa varten. Esitutkintaviranomaisia ovat poliisi, tulli ja rajavartiolaitos. Lisäksi sotilasviranomaiset tutkivat sotilasrikoksia. Poliisin tai muun esitutkintaviranomaisen on toimitettava esitutkinta, kun sille tehdyn rikosilmoituksen perusteella tai muutoin (esimerkiksi tutkintapyynnön perusteella) on syytä epäillä, että rikos on tapahtunut.
Jos syyttäjä saa nostaa syytteen rikoksesta ainoastaan asianomistajan vaatimuksesta, eli kyse on asianomistajarikoksesta, esitutkinta toimitetaan vain, jos asianomistaja on ilmoittanut esitutkintaviranomaiselle tai syyttäjälle vaativansa rikokseen syyllistyneelle rangaistusta. Jos asianomistaja peruuttaa rangaistusvaatimuksensa, tutkinta on lopetettava.
Esitutkinnassa selvitetään

Rikos, sen teko-olosuhteet, sillä aiheutettu vahinko ja siitä saatu hyöty, ketkä ovat asianosaisia ja muut syytteestä päättämistä varten tarvittavat seikat;
Asianomistajan yksityisoikeudellinen vaatimus, jos hän on pyytänyt syyttäjää ajamaan hänen vaatimustaan;
Mahdollisuudet rikoksella saadun omaisuuden palauttamiseksi ja rikoksen johdosta tuomittavan menettämisseuraamuksen tai asianomistajalle tulevan vahingonkorvauksen täytäntöön panemiseksi.
Muuta

Esitutkinta saadaan jättää toimittamatta sellaisen rikoksen johdosta, josta ei ole odotettavissa ankarampaa rangaistusta kuin sakkoa ja jota on kokonaisuudessaan pidettävä ilmeisen vähäisenä, jos asianomistajalla ei ole asiassa vaatimuksia.
Esitutkintaa johtaa tutkinnanjohtaja. Tutkinnanjohtajana on pidättämiseen oikeutettu virkamies, yleensä komisario tai rikoskomisario. Erityisestä syystä saa tutkinnanjohtajana olla poliisin toimittamassa esitutkinnassa rikosylikonstaapeli tai ylikonstaapeli ja muun viranomaisen toimittamassa esitutkinnassa virkamies, jolle tämä oikeus on lailla erikseen annettu.
Poliisimiehen tekemäksi epäillyn rikoksen esitutkintaa johtaa kuitenkin aina virallinen syyttäjä lukuun ottamatta rikesakkoasiana ja rangaistusmääräysmenettelyssä käsiteltäviä asioita.
Esitutkinnassa voidaan käyttää pakkokeinoja, joista säädetään pakkokeinolaissa. Yleisin esitutkintamenetelmä lienee kuulustelu.
Kirjallisuutta

Helminen, Klaus ym.: Esitutkinta ja pakkokeinot.  Helsinki:  Talentum, 2012.  ISBN 978-952-14-1475-6
Aiheesta muualla

Esitutkintalaki (805/2011)
Poliisi: Rikoksen esitutkinta
Espanjalainen tie

Espanjalainen tie: Espanjan ja Itävallan alueet vihreällä, Lothringen vaaleanpunaisella ja Savoiji sinisellä. Espanjalainen tie punaisella.
Espanjalainen tie oli huoltoyhteys, joka yhdisti espanjalaisen Lombardian ja Espanjan Alankomaat 1500- ja 1600-luvulla.
Espanjalainen tie kulki Valtellinan, Tirolin, Ylä-Schwabenin  ja Reinin laakson kautta Pohjois-Italiasta Alankomaihin. Koska Englanti ja Alankomaat hallitsivat meriä ja estivät yhteydet Espanjan ja Espanjan Alankomaiden välillä, joutui Espanja hoitamaan kahdeksankymmenvuotisen sodan aikana Alankomaissa taistelevien armeijoidensa huollon ja täydennykset espanjalaisen tien kautta.
1500-luvulla

Espanjalainen tie syntyi kahdeksankymmenvuotisen sodan sytyttyä vuonna 1566. Espanjan kuningas Filip II halusi murskata Alankomaiden kapinalliset, mutta emämaa Espanjan ja Alankomaiden välinen pitkä matka oli ongelmallinen. Hankalaa oli erityisesti se, että Englanti ja kapinalliset hallitsivat meriä. Ratkaisuksi luotiin pitkä ja ajoittain epävarma huoltoyhteys Pohjois-Italiasta Alankomaihin. Se kulki Espanjan ja Itävallan ja muiden ystävällisten tai puolueettomien alueiden kautta. Ensimmäisenä tietä pitkin kulki Fernando Álvarez de Toledo, joka saapui suuren, hyvin harjoitetun armeijan kanssa Alankomaihin elokuussa 1567. Espanjalainen tie oli syntynyt. Seuraavan neljänkymmenen vuoden ajan aina vuoteen 1609 asti tie oli tärkeässä osassa kahdeksankymmenvuotisessa sodassa, kun sen kautta huollettiin Espanjan armeijat Alankomaissa.
1620-luvulla

Espanjalaisen tien kannalta Valtellinan hallinta oli tärkeää ja 1623 Espanja miehitti kantonin, jonka alueella Valtellina oli. Ambrogio Spinola kaappasi vuonna 1622 Jülichin ja paransi myös siten tien varmuutta. Samana vuonna Itävalta miehitti Elsassin, joka oli myös tien varrella. Vuonna 1623 Reinin Pfalzissa Itävalta valtasi Frankenthalin vuonna 1623.
1630-luvulla

Espanjalainen tie katkesi lopullisesti 1630-luvulla, kun Bernhard Weimar vuonna 1638 valloitti Breisachin, joka oli tärkeä tukikohta tien varrella.
Giovanny Espinoza

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Giovanny Patricio Espinoza Pabón
Syntymäaika: 12. huhtikuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Charguayaco, Ecuador
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Lempinimi: La Sombra
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2001 2001–2002 2002 2003–2006 2007–2008 2008–2009 2009 2009–2010 2010– |  Aucas  Monterrey  Aucas  LDU Quito  Vitesse  Cruzeiro  Barcelona SC  Birmingham City  Unión Española | 137 (3) 6 (0) 24 (3) 144 (9) 28 (0) 25 (1) 15 (0) 0 (0) 17 (0) |
Maajoukkue
| 2000–2009 |  Ecuador | 90 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. tammikuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 28. heinäkuuta 2018.
Giovanny Patricio Espinoza Pabón (s. 12. huhtikuuta 1977 Charguayaco, Ecuador) on ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Pelaajaura

Pelatessaan LDU Quiton joukkueessa, Espinoza onnistui voittamaan liigamestaruuden vuonna 2004. Hänen lempinimensä on La Sombra, joka suomeksi tarkoittaa "varjoa". Nimi tulee hänen suuren kokonsa vuoksi, minkä johdosta hän myös luo suuren varjon.
25. tammikuuta 2007 Espinoza siirrettiin LDU Quitosta alankomaalaiseen Vitesseen, jossa hän korvasi Ruud Knolin. Hän allekirjoitti sopimuksen kesäkuulle 2008. Ensimmäisen ottelunsa joukkueessa hän pelasi 10. helmikuuta 2007 SC Heerenveeniä vastaan.
Kesäkuussa 2009 Espinoza siirtyi edellisestä joukkueestaan Barcelona SC:stä Englannin Valioliigaan Birmingham Cityyn kaksivuotisella sopimuksella. Hän teki debyyttinsä 25. elokuuta Southamptonia vastaan pelatussa ottelussa, mutta sen jälkeen hän oli kauan vaihtopelaajan roolissa.
12. tammikuuta 2010 hänen sopimuksensa Birminghamin kanssa mitätöitiin, ja Espinoza siirtyi Chilen pääsarjassa pelaavaan Unión Españolaan pelattuaan vain kahdessa ottelussa Birminghamin joukkueessa.
Pelaajaura > Maajoukkue

Espinoza teki debyyttinsä Ecuadorin maajoukkueessa vuonna 1996, vain viikon sen jälkeen kun täytti 19 vuotta. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa 2002 ja 2006, joista jälkimmäisissä hän kuului joukkueen avauskokoonpanoon kaikissa neljässä ottelussa. Hän pelasi maajoukkueessa 90 ottelua ja teki niissä kolme maalia.
Espinoza on myös pelannut Ecuadorin joukkueessa Copa Américan mestaruusturnauksessa vuosina 2001, 2004 ja 2007.
AMP-deaminaasi

Malli lituruohon (Arabidopsis thaliana) AMP-deaminaasista
AMP-deaminaasi eli adenosiinimonofosfaattideaminaasi, adenylaattideaminaasi tai myoadenylaattideaminaasi on entsyymi, joka katalysoi AMP-molekyylin hydrolysoitumista IMP-molekyyliksi ja ammoniakiksi. Entsyymi on tärkeä puriininukleotidien aineenvaihdunnassa.
Toiminta

Ihmisellä tiedetään neljä AMP-deaminaasin isoentsyymiä. M-isoentsyymiä esiintyy lihaksistossa, L-isoentsyymiä maksassa ja aivoissa ja kahta muotoa E1 ja E2 erytrosyyteissä.
Entsyymi ei ole aktiivinen lihasten ollessa levossa , mutta aktivoituu lihasten pH:n laskiessa ja ATP/AMP-suhteen pienentyessä. Nämä molemmat ilmenevät lihasrasituksen yhteydessä. Lihasrasituksen aikana entsyymi sitoutuu lihasten myosiiniin. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa vesi toimii nukleofiilinä ja hyökkää adenosiinimonofosfaatin pyrimidiinirenkaaseen. Tämän jälkeen tapahtuu protoninsiirto vedeltä aminoryhmällä, joka poistuu ammoniakkina. Reaktiota edistävät sinkki-ionit, jotka tekevä vedestä nukleofiilisemman. Adenosiinitrifosfaatti toimii AMP-deaminaasin allosteerisenä aktivaattorina ja entsyymissä on sille sitoutumiskohta. Guanosiinitrifosfaatti ja fosfaatti-ioni ovat AMP-deaminaasin allosteerisia inhibiittoreita.
AMP-deaminaasi on muodostaa yhdessä kahden muun entsyymin, adenylosukkinaattisyntaasin ja adenylosukkinaattilyaasin, kanssa puriininukleotidisyklin. Entsyymin tehtävä on poistaa lihasrasituksen seurauksena muodostuvaa adenosiinimonofosfaattia. Entsyymin tuottama ammoniakki toimii fosfofruktokinaasi-1:n aktivaattorina ja täten stimuloi glykolyysiä. Myös IMP-konsentraation kasvu voi aktivoida glykogeenifosforylaasin toimintaa.
AMP-deaminaasin puutos

Eräs autosomaalisesti ja resessiivisesti periytyvä mutaatio aiheuttaa AMP-deaminaasin tuotannon vähäisyyttä. Tämä mutaatio on noin prosentilla valkoihoisesta väestöstä. AMP-deaminaasin puutos ilmenee lihaksien voimakkaana kipeytymisenä ja väsymisenä rasituksen jälkeen. Entsyymin vähäisyyden arvellaan olevan eräiden muiden neuromuskulaaristen sairauksien perustana. Maksassa esiintyvän AMP-deaminaasin isoentsyymin puute voi aiheuttaa kihtiä.
Ampumahiihdon maailmancup 1979–1980

Ampumahiihdon maailmancup 1979–1980 oli historian kolmas ampumahiihdon maailmancupin kausi. Kilpailu järjestettiin vain miehille.
Loppupisteet > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Frank Ullrich | 148 |
| 2. |  Klaus Siebert | 146 |
| 3. |  Eberhard Rösch | 133 |
| 4. |  Vladimir Gavrikov | 129 |
| 5. |  Mathias Jung | 127 |
| 6. |  Rudolf Horn | 83 |
Ammoniumsulfaatti

| Ammoniumsulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7783-20-2
PubChem CID:  24538 ja 6097028
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (NH4)2SO4
Moolimassa:  132,154 g/mol
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  280 °C (hajoaa, avoin systeemi) 511–515 °C (suljettu systeemi)
Tiheys:  1,769 g/cm3 
Liukoisuus veteen:  70,6 g/100ml (0 °C)  104g/100ml (100 °C) 
Ammoniumsulfaatti ((NH4)2SO4) on ammonium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ammoniumsulfaatilla on useita käyttökohteita ja yleisin on lannoitekäyttö. Ammoniumsulfaattia esiintyy luonnossa ilmakehässä pieninä partikkeleina ja maaperässä harvinaisena mascagniittimineraalina
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa ammoniumsulfaatti on valkoinen kiteinen aine. Se sulaa suljetussa systeemissä yli 500 celsiusasteen lämpötilassa, mutta hajoaa avoimessa systeemissä kuumennettuna yli 280 celsiusasteen. Hajoamistuotteena syntyy ammoniumvetysulfaattia. Yhdiste liukenee hyvin veteen, mutta on liukenematon moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten asetoniin ja etanoliin. Aine muodostaa monien metallien kanssa kaksoissuoloja. Tällaisia ovat muun muassa ammoniumkobolttisulfaatti ((NH4)2Co(SO4)2), ammoniumrauta(II)sulfaatti ((NH4)2Fe(SO4)2), ammoniumnikkelisulfaatti (NH4)2Ni(SO4)2) ja ammoniumceriumsulfaatti (NH4CeSO4).
Valmistus

Ammoniumsulfaattia valmistetaan ammoniakkikaasusta ja rikkihaposta. Ammoniakkikaasun ja vesihöyryn seos johdetaan reaktoriin, jossa on kylläistä ammoniumsulfaattiliuosta, johon on lisätty kahdesta neljään prosenttia rikkihappoa. Lämpötila reaktorissa on 60 °C. Lämpötila pidetään vakiona koko ajan ja reaktoriin lisätään rikkihappoa pitämään vapaan rikkihapon määrä oikeana. Kylläisestä liuoksesta kiteytyy reaktorin pohjalle kiteistä ammoniumsulfaattia.
Kuivaa ammoniumsulfaattia on myös mahdollista valmistaa suihkuttamalla ammoniakkikaasua sisältävään reaktoriin rikkihappoa. Tällöin syntyy jauhemaista ammoniumsulfaattia.
Ammoniumsulfaattia voidaan valmistaa myös ammoniumkarbonaatin ja kalsiumsulfaatin välisellä reaktiolla. Kalsiumsulfaatti jauhetaan hienoksi ja lisätään ammoniumkarbonaattiliuokseen, jolloin niukkaliukoinen kalsiumkarbonaatti saostuu. Liuokseen jää ammonium- ja sulfaatti-ioneja, jotka muodostavat ammoniumsulfaattia, kun liuos haihdutetaan.
Käyttö

Ammoniumsulfaattia käytetään eniten lannoitteena. Lannoitteen sisältämä sulfaatti-ioni alentaa maan pH:ta ja ammoniumionit antavat kasveilla tarpeellista typpeä.
Ammoniumsulfaattia käytetään myös parantamaan herbisidien tehoa. Esimerkiksi glyfosaatin tehoa voidaan parantaa lisäämällä siihen ammoniumsulfaattia ja öljyjä.
Ammoniumsulfaattia voidaan käyttää proteiinien puhdistamiseen. Lisäämällä ammoniumsulfaattiliuosta proteiinien joukkoon proteiinien liukoisuus muuttuu ja ne saostuvat. Proteiini voidaan kerätä ja puhdistaa.
Kylläistä ammoniumsulfaattia käytetään standardina, johon muita yhdisteitä verrataan, 33S- NMR-spektrometriassa. Ammoniumsulfaatin kemialliseksi siirtymäksi on sovittu 0 ppm.
Lisäksi ammoniumsulfaattia käytetään palonsuoja-aineena, nahan käsittelyssä sekä elintarvikkeissa lisäaineena. Elintarvikkeissa ainetta käytetään happamuudensäätöaineena ja sen E-koodi on E 517.
Aiheesta muualla

PubChem: Ammonium sulfate (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Ammonium sulfate (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ammonium sulfate (englanniksi)
ChemBlink: Ammonium sulfate (englanniksi)
Esomepratsoli

| --- | --- |

Esomepratsoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
6-metoksi-2-[(S)-(4-metoksi-3,5-dimetyylipyridin-2-yyli)metyylisulfinyyli]-1H-bentsimidatsoli
Tunnisteet
CAS-numero: 119141-88-7
ATC-koodi: A02BC05
PubChem CID: 9568614
DrugBank: DB00736
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H19N3O3S 
Moolimassa: 345,422
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 155 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 90 %
Proteiinisitoutuminen: 97 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 1–1,5 h
Ekskreetio: Renaalinen ja ulosteiden mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intravenoosi
Esomepratsoli (C17H19SN3O3) on sulfoksideihin ja bentsimidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään mahahapon eritystä vähentävänä lääkkeenä muun muassa refluksitaudin tai mahahaavan hoidossa. Esomepratsolia myydään Suomessa valmistenimillä Acidal, Esomekra, Esomeprazol, Esopraz ja Nexium.
Metabolia ja käyttökohteet

Esomepratsoli on ensimmäisenä käyttöön tulleen omepratsolin S-enantiomeeri. S-enantiomeeri on teholtaan noin nelinkertainen verrattuna yhdisteen R-isomeeriin. Esomepratsoli on aihiolääke, ja se metaboloituu maksassa CYP2C19- ja CYP3A4-entsyymien vaikutuksesta ei-kiraalikseksi sulfenamidijohdannaiseksi. Johdannainen on protonipumpun estäjä ja täten vähentää suolahapon eritystä vatsan soluissa, jolloin närästys ja muut refluksitaudille tyypilliset oireet vähenevät. Esomepratsolia voidaan annostella joko suun kautta tai laskimoon annettavana pistoksena. Suun kautta annettuna esomepratsolia voidaan käyttää pitempivaikutteisena magnesiumsuolana. Esomepratsolin käyttökohteet ovat refluksitaudin, mahahaavan ja Zollinger–Ellison-oireyhtymän hoidossa. Lisäksi sitä voidaan käyttää Helicobacter pylori -bakteerin häätämiseen.
Haittavaikutukset

Esomepratsoli on kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä sen aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, vatsakivut, ripuli, ilmavaivat ja ummetus.
Synteesi

Esomepratsolin synteesi on hyvin samankaltainen omepratsolin synteesin kanssa. Ensimmäisessä vaiheessa 4-metoksibentseeni-1,2-diamiini reagoi kaliumetyyliksantaatin kanssa muodostaen bentsimidatsolitiolijohdannaisen. Tämä johdannainen reagoi nukleofiilisellä substituutiolla 2-(kloorimetyyli)-4-metoksi-3,5-dimetyylipyrimidiinin kanssa, ja muodostunut välituote hapetetaan esomepratsoliksi. Hapettimena voidaan käyttää m-klooriperbentsoehappoa, mutta tällöin muodostuu tuotteena raseeminen seos. Tämän vuoksi hapetukseen käytetään nykyään asymmetristä menetelmää, jossa hapettimena toimii kumeenihydroperoksidi ja katalyyttinä titaanikompleksi ja dietyylitartraatti. Näin päästään pääasiassa haluttuun isomeeriin ja enantioylimäärä on 93–96 %.
Aiheesta muualla

Esomepratsoli PubChem-tietokannassa (englanniksi)