stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hayashi-käyrä

Hayashi-käyrä on melkein pystysuora käyrä HR-diagrammissa. 
Tällä käyrällä sijaitsevat kokonaan konvektiiviset tähdet, joiden sisällä lämpöenergia siirtyy lähes yksinomaan kaasuvirtauksissa.
Tätä käyrää pitkin kutistuvat tähdet laskeutuvat alas pääsarjaan. Käyrä on pääsarjan tähtien yllä punaisessa alueessa ulottuen jättiläisistä ylijättiläisiin. Hayashi-käyrää pitkin alaspäin kulkeva kutistuva tähti kehittyy termisessä aikaskaalassa eli se säteilee lämpöään pois. Tämän käyrän oikealla puolella olevat kylmemmät tähdet luhistuvat oman painovoimansa ansiosta kunnes saavuttavat Hayashi-käyrän, joka on eräänlainen liukuva tasapainotila.
Pääsarjan jälkeen laajeneva tähti lähestyy Hayashi-käyrää, koska sen ulko-osat ovat konvektiivisia. Tähti liikkuu Hayashi-käyrällä ylöspäin laajentuen ja kirkastuen hitaasti.
Heavy Metal 2000 (albumi)

| Heavy Metal 2000 Useita artisteja |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2000
 Tuottaja(t): Bruce Berman
 Tyylilaji: Soundtrack Vaihtoehtorock alternative metal hard rock heavy metal industrial metal
 Kesto: 73.47
 Levy-yhtiö: Restless Records
muut julkaisut
| Heavy Metal 1981 | Heavy Metal 2000 2000 |   |
Heavy Metal 2000 on vuoden 2000 Heavy Metal 2000 elokuva-albumi. Sen julkaisi Restless Records 18. huhtikuuta 2000. Levyllä kuultiin muun muassa yhtyeitä kuten Monster Magnet, Pantera, Insane Clown Posse, System of a Down ja Bauhaus, sekä artisti Billy Idol, joka myös ääninäytteli elokuvassa Odinin roolia.
Kappaleet

F.A.K.K. U – 1.44
Silver Future – 4.29
Missing Time – 4.35
Immortally Insane – 5.11
Inside the Pervert Mound – 4.07
Dirt Ball – 5.33
Storaged – 1.17
Rough Day – 3.18
Psychosexy – 4.02
Infinity – 4.40
Alcoholocaust – 3.38
Green Iron Fist – 3.51
Hit Back – 3.52
Tirale – 5.34
Dystopia – 2.56
Buried Alive – 5.10
Wishes – 3.06
The Dog's a Vapour – 6.44
Haglund

Haglund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Arttu Haglund (s. 1983), suomalainen elokuvaohjaaja, tuottaja, elokuvakasvattaja ja kouluttaja
Axel Haglund (1884–1948), suomalainen soutaja
Carl Haglund (s. 1979), RKP:n puheenjohtaja, entinen –puolustusministeri
Erkki Haglund (1930–1999), suomalainen kääntäjä
Lars Haglund (1897–1982), suomenruotsalainen kirjailija
Lars Haglund (s. 1940), ruotsalainen kiekonheittäjä
Linda Haglund (1956–2015), ruotsalainen pikajuoksija
Magnus Haglund (s. 1973), ruotsalainen jalkapallomaalivahti ja -valmentaja
Mia Haglund (s. 1986), suomalainen vasemmistoliittolainen poliitikko
Simon Haglund (s. 1993), suomalainen keskimatkojen juoksija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vendla Sofia Mannerheim

| Vendla Sofia von Willebrand |
| --- | --- |
 Kreivitär
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1779 Jokioinen
Kuollut: 29. lokakuuta 1863 Raisio, Suomen suuriruhtinaskunta
Arvonimi: kreivitär
Vanhemmat:  Isä: Ernst Gustav von Willebrand, äiti: Vendla Gustava von Wright
Puoliso:  Carl Erik Mannerheim
Lapset:  Carl Gustaf Mannerheim; Gustava Maria Sofia Mannerheim; August Mannerheim; Eva Vilhelmina Charlotta Mannerheim ja Johan Fridolf Mannerheim
Sukulaiset:  von Willebrand
Vendla Sofia Mannerheim os. von Willebrand (6. toukokuuta 1779 Jokioinen – 29. lokakuuta 1863 Raisio) oli suomalainen kreivitär ja kuvernööri ja kenraalimajuri Ernst Gustaf von Willebrandin tytär. Hän avioitui Carl Erik Mannerheimin kanssa vuonna 1796. Hän oli miehensä kanssa kiinnostunut puutarhanhoidosta ja heidän kädenjälkensä näkyy edelleen Askaisten Louhisaaren kartanon puistossa ja pihapiirissä.
Suomen marsalkan isoisoäiti

Vendla Sofian isä Ernst Gustaf von Willebrand avioitui vuonna 1778 Wendla Gustafva von Wrightin (1755–1820) kanssa, joka oli G. H. von Wrightin ja Vendla Regina Borgströmin tytär. Vendla Sofian sisar Eva Gustava Stjernvall Walleen oli Aurora Karamzinin äiti.
Von Willebrand omisti kartanoalueensa ulkopuolella useita sahoja, myllyjä ja kauppalaivoja. Lisäksi von Willebrand kuului Turun tupakkatehtaan perustajiin ja oli myöhemmin tehtaan pääosakas. E. G. von Willebrand oli myös mm. Turun Soitannollisen Seuran puheenjohtaja. Tästä toimesta von Willebrand muistetaan muun muassa sen ansiosta, että hän rikkoi aikansa tabuja antaen naispuolisten henkilöiden, omien tyttäriensä ja näiden ystävättärien laulaa ja esiintyä julkisesti.
Vendlan puoliso, kreivi Carl Erik Mannerheim oli syntynyt Ruotsissa. Hän oli Mannerheim-suvun ensimmäinen Suomeen muuttanut jäsen. Carl Erik ja Vendla Sofia olivat Suomen marsalkka Mannerheimin isoisovanhemmat.
Suomen marsalkan isoisoäiti > Vendlan ja Carl Erikin lapset

Carl Gustaf (1797–1854) kreivi, hovioikeuden presidentti, hyönteistieteilijä; puoliso vuonna 1832 Eva Vilhelmina von Schantz (1810–1895). Heidän vanhin poikansa kreivi Carl Robert Mannerheim (1835–1914) oli Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin isä.
August Ernst (1799–1805), kuoli 6-vuotiaana.
Gustava Maria Sofia (1801–1822) vapaaherratar ja kreivitär, avioitui vuonna 1820 vapaaherra Lars Gabriel von Haartmanin kanssa, Gustavan kuoleman vuoksi lyhyeksi jäänyt avioliitto oli lapseton.
August Erik (1805–1876) vapaaherra, kenraalikuvernöörin kanslian virkamies, todellinen valtioneuvos, kuvataiteilija.
Eva Wilhelmina Charlotta (1808–1851) keisarinnan hovineiti ja vapaaherratar, avioitui vuonna 1831 vapaaherra Lars Gabriel von Haartmanin kanssa. Heidän lapsiaan olivat Alexandrina Sofie Lovisa von Haartman (1840–1863), joka avioitui Frans Egenolf Eugen von Knorringin kanssa ja tilanomistaja, valtiopäivämies Carl August Gabriel von Haartman (1844–1927).
Johan Fridolf (1809–1880) aliluutnantti; 1. puoliso Pauline Gasser (n. 1779–1839), 2. puoliso Paulina Roswadowsky (1803–1885).
Elämää Louhisaaressa

Maaherrana toimiessaan perhe asui Turussa, mutta Carl Erikin ollessa senaatin jäsen perhe asui Helsingissä. Vuonna 1825 Carl Erik erosi virastaan ja perhe muutti pysyvästi Louhisaaren kartanoon, "rakkaaseen Louhisaareen", kuten Carl Erik kirjeissään kuvailee. Louhisaaren linnan talousreseptit on koottu kirjaksi vuonna 2008 ja alkuperäistekstien joukossa on useita Vendlan reseptejä ja ohjeita. Hänen käsialallaan kirjaan on tallennettu esimerkiksi vinkki, kuinka poistaa tahrat silkistä ja millä keinoin taltuttaa flunssa. Ohjeita on myös punataudin, ruusun, tulehtuneiden silmien ja huonokuuloisuuden helpottamiseksi.
Louhisaaressa on jo Flemingien aikana ollut puutarha, mutta puiston osalta loistokautena voi pitää 1800-luvun alkupuoliskoa, jolloin ensimmäiset Mannerheim-sukuiset kartanon omistajat Carl Erik ja Vendla Sofia Mannerheim muokkasivat muutamassa vuosikymmenessä kartanon puistoalueet uuteen uskoon ajan muodin mukaisesti. Muutostyö oli niin laaja ja perusteellinen, ettei aikaisemmista vaiheista jäänyt juurikaan merkkejä maastoon. Muun muassa koko kartanon karjapiha siirrettiin kauemmas herrasväen asuttamista rakennuksista, ja näin puistoalue saatiin levittäytymään joka puolelle päärakennuksen ympärille. Pääosin kreivittären henkilökohtaisen innostuksen ja työhön paneutumisen ansiosta kartanon ympärille tehtiin laaja englantilainen maisemapuisto paviljonkeineen. Erityisen kuuluisaksi kartano tuli 1800-luvulla pitkistä puukujanteistaan, ja kartanon emännän istutusinnostus ulottui aina Askaisten kirkkomaalle asti. Kartanon puistossa edelleen oleva antiikin temppeliä muistuttava kylpylärakennus tehtiin kesällä 1825. Puisto- ja puutarhatöiden käytännön toteutuksesta vastasi pitkäaikainen puutarhamestari Eric Lindberg, joka palveli Louhisaaressa vuosina 1798–1841.
Carl Erik Mannerheim oli puolestaan kiinnostunut kartanon hyötypuutarhojen kehittämisestä, hän esimerkiksi kokeili kasvihuoneissa sitrushedelmien kasvatusta. 1800-luvun kuluessa kartanon puiston ylläpidosta näyttää tulleen vähitellen enemmänkin sukuvelvoite ja -rasite kuin omistajien henkilökohtaisen kiinnostuksen kohde. 1870–1880-luvuilla puistoa uudistettiin vielä istuttaen sinne esimerkiksi omenatarha sekä harmaa- ja palsamipoppeleita. Puisto vaati paljon työtä ja varoja, ja ilmeisesti melko pian Carl Erikin ja Vendlan kuoltua puiston laita-alueiden hoitoa alettiin vähentää.
Vendla Sofia Mannerheim halusi tulla haudatuksi vapaaseen luontoon eikä Mannerheim-suvun hautakappeliin. Vasemmanpuoleisessa ristissä on Vendla Sofia Mannerheimin nimi ja oikeanpuoleisessa hänen tyttärentyttärensä Sofie von Knorringin (o.s. von Haartman, 1840–1863) nimi. Kuvassa taustalla Askaisten kirkko.
Vedic art

Vedic art on ruotsalaisen Curt Källmanin luoma taidekoulutusmuoto, jossa opetellaan ns. 17 prinsiipin menetelmällä. Vedic art -menetelmässä taiteilijan oma kokemus on tärkeä ja menetelmässä painotetaankin taiteilijan inspiraatiota. 17 prinsiipin tehtävänä on auttaa taiteilijaa tulemaan tietoiseksi luomisen mekanismeista ja löytämään syvemmän tietoisuutensa. Vedic Artin filosofian mukaan tarkoitus on, että kontrolloiva äly muuttuu luovaksi älyksi, jonka jälkeen prinsiipit voi unohtaa.[lähde? ]
Historia

Kuvataiteilija Curt Källman (1938-2010) opiskeli Tukholman Kuninkaallisessa Taideakatemiassa vuosina 1964-69. Hän alkoi kehittää 1970-luvulla taiteen 17 prinsiipin menetelmää, jota voitaisiin hyödyntää taidekoulutuksessa. Källman perusti Vedic Art -taidekoulun Höör´iin Bosjöklosterin linnaan vuonna 1988. Vedic Art'in alkuperä löytyy ikivanhasta vedisestäselvennä traditiosta.[lähde? ]
Etymologia

”Vedic Art” tarkoittaa ”Taiteen taitoa”. Sana ”Veda” tarkoittaa taitoa tai kykyä sanskriitin kielellä.
HSPA

High-Speed Packet Access (HSPA) on matkapuhelinviestintäprotokollien kokoelma, joka laajentaa ja parantaa olemassa olevien UMTS-protokollien suorituskykyä. Kaksi standardia HSDPA ja HSUPA on jo perustettu ja työ on käynnissä uusien standardien Evolved HSPA ja HSOPA parissa.
Katsaus standardeihin > High Speed Downlink Packet Access (HSDPA)

HSDPA parantaa alasuuntaisen linkin (eli tiedonsiirto tukiasemalta päätteeseen) suorituskykyä teoriassa jopa 14,4 Mbit/s nopeuteen asti. Käyttöönotetut verkot tarjosivat elokuussa 2007 7,2 Mbit/s nopeuksia maailmalla ja Suomessa korkeintaan 3,6 Mbit/s nopeuksia. Kesäkuussa 2010 Suomessa yllettiin teoriassa 7,2 Mbit/s nopeuteen. HSDPA:n nopeus mahdollisti mokkuloiden yleistymisen. Seuraava kehitysaskel oli HSPA+, johon verkot päivitettiin vuosien 2009–2013 aikana.
Katsaus standardeihin > High Speed Uplink Packet Access (HSUPA)

HSUPA tarjoaa parannetun yläsuuntaisen linkin (eli tiedonsiirto päätteeltä tukiasemalle) suorituskyvyn teoriassa jopa 5,76 Mbit/s nopeuteen asti, mutta alkuvaiheessa Suomen operaattorit tukivat 1,4 Mbit/s nopeutta. HSUPA-verkot laajenivat 2008–2009 aikana, ja toimivat myös 900 MHz taajuudella.
Katsaus standardeihin > Evolved High Speed Packet Access (Evolved HSPA, HSPA Evolved, HSPA+, I-HSPA)

Evolved HSPA (HSPA+) määritettäneen 3GPP release 7:ssä, jonka odotetaan valmistuvan kesällä 2007.päivitettävä Se tuo mukanaan yksinkertaistetun IP-pohjaisen arkkitehtuurin mobiiliverkolle.
Matkapuhelinverkkostandardit
| --- | --- |
0G:  AMTS • ARP • Autotel/PALM • IMTS • MTD • MTS • OLT • PTT
1G:  CDPD • DataTAC • Hicap • Mobitex • NMT • TACS/ETACS
2G:  CSD • cdmaOne • D-AMPS • EDGE • Evolved EDGE • GPRS • GSM • HSCSD • iDEN • PDC • PHS • WiDEN
3G:  CDMA2000 • FOMA • HSDPA • HSPA • HSPA+ • HSUPA • Super-Charged • TD-CDMA • TD-SCDMA • UMTS • W-CDMA
3.5G:  E-UTRA • GAN (UMA) • HiperMAN • iBurst • WiBro
4G:  UMB • UMTS Revision 8 (LTE) • WiMAX
5G:  5G
Ville Repo

Ville Olavi Repo (5. elokuuta 1929 Sortavala – 20. huhtikuuta 2000 Espoo) oli suomalainen kustannusjohtaja, kirjailija ja kääntäjä. Yleisradion entinen pääjohtaja Eino S. Repo oli hänen vanhempi veljensä. Ville Repo oli naimisissa vuodesta 1954 kasvatustieteen maisteri Emmi Inkeri Wariksen kanssa, jonka isä oli professori Heikki Waris.
Revon vanhemmat olivat metsäkasööri, konttorinjohtaja, lehden toimittaja, maallikkosaarnaaja Vihtori Repo (Wiktor Repolainen, 1878–1929) ja Hilja Iina Krank (1886–1973). Hän pääsi ylioppilaaksi 1947 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1953. Repo teki opintomatkat Yhdysvaltoihin 1948–1949 ja 1954–1955.
Ville Repo toimi Gummeruksen kirjallisena johtajana 1957–1963 ja Weilin+Göösin kirjallisena johtajana sekä kirjankustannustoiminnan johtajana 1963–1987.
Ville Repo tunnetaan osallistumisestaan 1960-luvun alun kirjasotiin sekä tulevan menestyskirjailijan Kalle Päätalon löytäjänä. Päätalon ensimmäinen romaanikäsikirjoitus oli ehtinyt kiertää kaikki suuret suomalaiset kustantajat ennen kuin se saapui 1957 Gummerukselle. Repo huomasi Päätalon kertojanlahjat käsikirjoituksen puutteista huolimatta. Repo ja Päätalo muokkasivat tämän jälkeen käsikirjoitusta ja se ilmestyi kirjana syksyllä 1958 nimellä Ihmisiä telineillä. Kirja oli välitön menestys, ja siitä alkoi Päätalon yli 40 vuotta kestänyt yhteistyö Gummeruksen kanssa.
Toukokuussa 1962 Gummeruksen kustantama ja Pentti Saarikosken kääntämä Henry Millerin romaani Kravun kääntöpiiri määrättiin takavarikoitavaksi sen saatua epäsiveellisten julkaisujen valvontalautakunnan kielteisen lausunnon. Gummeruksen toimitusjohtaja Mauno Salojärvi tuomittiin 3. heinäkuuta 1962 Jyväskylän raastuvanoikeudessa epäsiveellisten julkaisujen levittämisestä annetun lain 1 pykälän 1 momentin nojalla sakkoihin ja Kravun kääntöpiirin jäljellä ollut painos takavarikoitiin hävitettäväksi. Oikeudessa läsnä ollut Pentti Saarikoski puhkesi tämän tuomion kuultuaan kättentaputuksiin ja sai sakot oikeuden häpäisystä. Teos julkaistiin vuonna 1970 uudelleen ilman ongelmia yhteiskunnallisten asenteiden muututtua. Vuonna 1997 kirjasta ilmestyi 7. painos, jossa on mukana liitteenä Pentti Saarikosken ja Ville Revon välistä kirjeenvaihtoa kirjasodan ajalta.
Ville Repo oli tunnettu amerikkalaisen runouden asiantuntijana. Hän toimi myös kääntäjänä ja suomensi muun muassa yhteistyössä Kersti Juvan kanssa A. A. Milnen Nalle Puh -kirjoja.
Teokset

Miesten kertomaa: Mukana olleiden kuvauksia talvi- ja jatkosodasta (toimittaja Ville Repo). Weilin + Goös 1967. (Koottu Kansa taisteli - miehet kertovat -lehden vuosikerroista 1957-1966.)
Päämies. Henkilökuva Urho Kekkosesta hänen presidenttiajaltaan. Weilin+Göös 1985 (yhdessä Eino S. Revon kanssa).
Kättentaputukset raastuvanoikeudessa: Muistikuvia. Weilin+Göös 1987.
Punainen kirstu, muistelmateos. WSOY 1990.
Tähtien väri: valikoima amerikkalaista runoutta. (toimittanut Ville Repo) WSOY 1992.
Varhaisperuna

keitettävyyden mukaan
Kiinteämaltoiset perunat
Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat
Yleisperunat
Jauhoiset yleisperunat
Jauhoiset perunat
tuleentumisen mukaan
Varhaisperunat
Kevätperunat
Melko varhaiset perunat
Kesäperunat
Melko myöhäiset perunat
Syysperunat
Myöhäiset perunat
Talviperunat
käyttötarkoituksen mukaan
Ruokaperunat
Varhaisperunat
Muut ruokaperunat
Ruokateollisuusperunat
Tärkkelysperunat
valmistuksen mukaan
Salaattiperunat
Keittoperunat
Paistosperunat
Soseperunat
viljelytavan mukaan
Tavanomaisesti viljellyt perunat
luomuperunat
Osa artikkelisarjaa
Keitettyjä varhaisperunoita.
Varhaisperuna on joukko perunalajikkeita, jotka kypsyvät varhain, koska niiden kasvamiseen vaaditaan verrattain vähäinen lämpösumma. Varhaisperunaa myöhemmin kasvavat melko varhaiset eli keskiaikaiset perunat.
Viljely Suomessa

Ensimmäinen suomalainen varhaisperunalajike oli Kemiönsaarelta lähtöisin oleva Tammiston aikainen, jota alettiin viljellä 1930-luvulla. Suosituin varhaisperunalajike on vuonna 1975 kehitetty Hankkijan Timo. Varhaisperunaa ei enää jalosteta Suomessa, vaan Suomessa käytetään laajalti eurooppalaisia perunalajikkeita, jotka sopivat nykyisin Suomen ilmastoon.
Suomessa varhaisperunaa tuotettiin vuonna 2013 noin 750 hehtaarin alalla, josta Varsinais-Suomen osuus oli noin 600 hehtaaria ja siitä Naantalin Rymättylän osuus noin 230 hehtaaria. Suurin osa varhaisperunasta viljellään Varsinais-Suomen saaristossa.
Varhaisperunan viljely vähenee ja vielä neljä vuotta aikaisemmin viljelyala oli yli 1 000 hehtaaria. MTK:n kasvinviljelyasiamies Antti Lavonen arvioi varhaisperunan viljelyn vähenemiseen olevan useampia syitä: Varhaisperunalta poistettiin vuonna 2012 kansallinen tuki, mikä aiheutti viljelöissä huolta taloudellisesta kannattavuudesta; Varhaisperunan viljely on työllistävämpää kuin esimerkiksi ruokaperunan, joten varhaisperunan hinta putoaa usein nopeasti alle sen tuotantokustannusten; Ruotsalainen varhaisperuna kilpailee osittain Suomessa suomalaisen varhaisperunan kanssa.
Varhaisperunan yleinen istutusaika on huhtikuun kymmenennen päivän tienoilla, mutta sään salliessa voidaan istuttaa jo maaliskuussakin.
Aikaiset lajikkeet

| Kiinteämaltoiset perunat | jauhoiset kiinteämaltoiset perunat | yleisperunat | jauhoiset yleisperunat | jauhoiset perunat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Appell |  |  | Amazone |  |
| Barima | Columbo |  |  |  |
Fambo: 
| Hankkijan Timo |  |  | Lady Claire |  |
| Jaakko 1951-1994 |  |  |  | Kulta |
| Ostara |  | Record |  |  |
Rikea: 
Rocket: 
Siikli: 
Sini: 
Ukama: 
Velox: 
Venla:
Ruokaperunaksi Suomeen maahantuotavat lajikkeet > Maahantuonti

Suomessa perinteisesti uudet perunat ovat olleet herkkuruokaa, josta on maksettu hyvää hintaa. Tavallisesti perunat maksavat noin puoli euroa tai euron kilolta, mutta uusista varhaisista perunoista on saatu vähittäiskaupassa arvonlisäveroineen jopa kolminkertaisia hintoja tavanomaiseen hintatasoon verrattuna. Aikaisemmin manner-Suomen uusia perunoita olivat ahvenanmaalaiset perunat, koska Ahvenanmaalla on aikaisempi kevät ja ilmastovyöhykkeenä Keski-Euroopan hemi­boreaalinen seka­metsä­vyöhyke manner-Suomelle tyypillisen pohjoisen havu­metsä­vyöhykkeen sijaan.
Euroopan unionin jäsenyyden aikana suuret suomalaiset elintarviketukkukaupat, kuten Ruokakesko ja S-ryhmä alkoivat tuoda uusiksi perunoiksi Suomeen muualla tuotettuja perunoita. Suomeen tuodaan yleensä Espanjassa Mallorcalla kasvaneita perunoita ja Etelä-Ruotsista Skånessa kasvaneita perunoita ennen kuin Suomen vuoden oma perunasato alkaa kypsyä kesä-heinäkuussa. S-ryhmän kauppojen, ja K-kauppojen lisäksi uusia perunoita on myös muissa kaupoissa, kuten Suomen Lähikaupan kaupoissa sekä Lidllissä.
Ruokaperunaksi Suomeen maahantuotavat lajikkeet > Lajikkeet

| maaliskuu | huhtikuu | toukokuu | kesäkuu | viljelyalkuperämaa | maahantuoja tai tukkukauppa | lajikealkuperämaa | lisätieto |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | Arinda  |  | Italia (Sisilia) |  | Alankomaat  |  |
|  |  | Arrow | Arrow | Ruotsi | Ruokakesko | Yhdistynyt kuningaskunta  |  |
| Lady Cristl | Lady Cristl |  |  | Espanja (Mallorca) | Ruokakesko | Yhdistynyt kuningaskunta  |  |
|  |  | Magda | Magda | Ruotsi | Ruokakesko | Tšekkoslovakia  |  |
| Maris Peer  | Maris Peer  | Maris Peer  |  | Espanja (Mallorca)   Israel  | Ruokakesko   Satotukku  | Yhdistynyt kuningaskunta  |  |
|  |  | Marilyn | Marilyn | Ruotsi | Ruokakesko | Alankomaat  |  |
|  |  | Nicola  |  | Espanja | Tuko Logistics | Saksa | Tuko Logistictics Osuuskunnan omistajia ja asiakkaita ovat Wihuri Oy, Suomen Lähikauppa Oy, Stockmann Oyj Abp sekä Heinon Tukku Oy  |
|  |  | Ostara | Ostara | Ruotsi | Ruokakesko | Alankomaat |  |
|  |  | Rocket | Rocket | Ruotsi (usein Skåne) | Ruokakesko | Alankomaat | Swiftiä myöhäisempi lajike |
| Sieglinde |  |  |  | Italia | Ruokakesko | Saksa |  |
|  |  | Siikli | Siikli | Ruotsi | Ruokakesko | Saksa |  |
|  |  | Solist | Solist | Ruotsi | Ruokakesko |  |  |
|  |  | Swift | Swift  | Ruotsi (usein Skåne) | Ruokakesko  | Yhdistynyt kuningaskunta (Skotlanti)  | Rocketia aikaisempi lajike |
Asetuksen mukaisesti vähittäiskaupoissakin pitää olla ilmoitettuna perunalajike. Ellei kaupassa ole mainittuna perunan lajiketta, sitä ei saa myydä. Asetusta viranomaisena valvoo kunnan terveystarkastaja. Ajoittain vähittäiskaupassa puuttuu laatikosta, pussista tai punnitustarrasta lajikemaininta siksi, että kun lajikelaatu vaihtelee niin nopeati tuontierien mukaan, ei vähittäiskaupassa tai aluetasolla päivitetä kassarekisterimerkintöjä samaan tahtiin, kun maahantuotavat uuden perunan erät vaihtuvat.
Ville Riippa

Ville Riippa on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän on työskennellyt muun muassa kosketinsoittajana, sessiomuusikkona, säveltäjänä ja tuottajana. Riippa on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Husky Rescue, Juha Tapio band ja Teddy Rok Seven. Hän on myös tehnyt kohtausmusiikin elokuvaan Dark Floors – The Lordi Motion Picture (2008). Tämän lisäksi Ville Riippa on tuottanut Juha Tapion menestyslevyt.
Aiheesta muualla

Ville Riippa Meteli.netissä
Ville Jaatinen

Ville Jaatinen (k. 21. kesäkuuta 2021 Lahti) oli suomalainen neljännen sukupolven ammattirikollinen. Jaatinen oli yksi rikollisjärjestö United Brotherhoodin perustajista ja kuului kyseisen liivijengin johtajien neuvostoon ja myöhemmin jengin johtokolmikkoon. Alkujaan hän kuului Rogues Galleryyn, jota hän edusti toisen henkilön kanssa johtajistossa.
Jaatinen vangittiin kesäkuussa 2021 Lahdessa liittyen tutkintakokonaisuuteen, joka sai vetoapua FBI:n salaisesta operaatiosta. Jaatinen kuoli 21. kesäkuuta 2021 ollessaan kiinniotettuna Lahden pääpoliisiaseman poliisivankilassa. Koska poliisi tutki Jaatisen kuolemaa normaalina kuolemansyyntutkintana, hänen kuolinyönsä tapahtumista ei välttämättä tule julkisuuteen koskaan kovin tarkkaa tietoa. Asiaa selvitti Poliisihallinnon ohjeen mukaan toinen poliisiyksikkö, tässä tapauksessa Länsi-Uudenmaan poliisilaitos.
Hanna Vihriälä

| Hanna Vihriälä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1974 (ikä 49–50) Oulainen
Taiteilija
Ala:  kuvanveisto
Aiheesta muualla
Kotisivut
Hanna Vihriälä (ent. Jaanisoo, s. 1974 Oulainen) on suomalainen nykytaiteilija ja kuvanveistäjä. Hänen teoksiaan on nähty lukuisissa taidemuseoissa ja -gallerioissa sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen töitään on myös monissa julkisissa tiloissa sekä museoiden kokoelmissa.
Vihriälä on opiskellut kuvataidetta Limingan taidekoulussa ja Lapin yliopistossa. Hän valmistui kuvanveistäjäksi Viron taideakatemiasta ja on suorittanut taiteen maisterin tutkinnon Helsingin Kuvataideakatemiassa.
Helsingin Malminkartanossa on Vihriälän vuonna 2011 paljastettu kolmiosainen teos Laidunmaa. Kesällä 2014 Vihriälä oli mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä, joka kantoi nimeä Kimpassa. Hänen näyttelyssä esillä ollut teoksensa Makea seinäruusu koostui 200 000 karkista. Vihriälän veistosinstallaatio Päivänvalossa oli esillä kesän 2017 ajan Vaasan Taidehallin edustalla.
Vihriälä asuu ja työskentelee Tampereella.
Kuvia julkisista teoksista

Hajuaistit aakkosjärjestyksessä, 2003, Tampere.
Välineet prinsessan löytämiseksi. 2003, Pirkkala.
Calvus, nuori ukkospilvi 2008, Kotka Haukkavuoren puisto.
Laidunmaa (osa teoksesta), 2011, Helsinki.
Laidunmaa 2011, osa Kiviaidan varjo.
Laidunmaa, perhosten varjot.
Norsuaukio, 2011, Turku.
Lapinvesitähti, 2015, Tampere.
Ketohanhikki, 2017, Espoo.
Päivänvalossa, 2017 (määräaikainen esillepano), Vaasa.
Happilautta, 2019, Oulu.
Paula Ollikainen ja Hanna Vihriälä: Suuria ajatuksia 2021 Vuores Tampere.
Aiheesta muualla

Hanna Vihriälän kotisivut
Hanna Vihriälä Kansallisgallerian kokoelmissa
HSPA+

HSPA+ (tunnetaan myös nimillä: Evolved HSPA, HSPA Evolution, I-HSPA tai Internet HSPA) on 3G-matkapuhelinten pakettidatan siirtoprotokolla ja verkkoarkkitehtuuri, jotka on määritelty 3GPPn release 7:ssa. Evolved HSPA määrittelee sekä yksinkertaistetun (madalletun) arkkitehtuurin HSPA-radioverkkoon että kasvattaa HSPA:n tiedonsiirtonopeutta.
Evolved HSPA on jatkoa HSPA (High Speed Packet Access) -kehitykselle, joka alkoi 3GPP Rel 5:ssä, (HSDPA, D=Downlink) ja Rel 6:ssa (HSUPA, U=Uplink).
Evolved HSPA kasvattaa HSPA:n tiedostojensiirtonopeutta tukiasemasta päätelaitteen suuntaan 42 Mbit/s saakka ja päätelaitteesta tukiaseman suuntaan 11 Mbit/s saakka.
Evolved HSPA -arkkitehtuurissa klassisen WCDMA-radioverkon (WCDMA RAN) radioverkko-ohjaimen (RNC) toimintoja siirtyy tukiasemaan kuten standardissa 3GPP TR25.999 kuvataan. 3GPP Release 7:ssä määritellään myös matalahierarkkinen runkoverkko, ns. suoratunneliarkkitehtuuri (Direct Tunnel), jossa pakettiliikenne ohittaa SGSN-solmun. Tämä verkkorakenne on identtinen Long Term Evolutionin (LTE/SAE) kanssa, joka on määritelty 3GPP Release 8 -standardissa. Näin 3GPP Release 7 ja Release 8 määrittelevät tasaisen arkkitehtuurievoluution WCDMA HSPA:sta LTE:hen.