stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hohmannin siirtorata
Yksinkertaisen ratasiirroksen matematiikkaa

Luotaimen nopeus millä tahansa ellipsiradalla on
jossa:
v\,\! luotaimen nopeus
\mu =GM\,\! keskuskappaleen massan ja gravitaatiovakion tulo
r\,\! luotaimen etäisyys massakeskiöstä
a\,\! radan isoakselin puolikkaan pituus
Hohmannin siirron vaatima lisänopeus, Δv (delta-V), on
jossa:
r_{1}\,\! matalamman radan säde,
r_{2}\,\! ylemmän radan säde.
Keplerin lakien mukaan matka siirtorataa pitkin radalta toiselle kestää:
jossa:
a_{H}\,\! on Hohmannin siirtoradan isoakselin puolikkaan pituus.
Aiheesta muualla

Ratamekaniikka, Mr. Braeunig
Ioscon piirikunta

Ioscon piirikunta (engl. Iosco County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 25 237 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Tawas Cityn kaupunki ja suurin kunta on Oscoda Charter Township. Piirikunta on perustettu vuonna 1840.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ioscon piirikunta Wikimedia Commonsissa
Island Lake (järvi)

| Island Lake |
| --- | --- |

Valtiot:  Manitoba, Kanada
Paikkakunta:  Manitoba 
Koordinaatit:  53°47′00″N, 94°40′00″W
Laskujoki:  Island Lake River (d) 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  227 m 
Pituus:  88  km
Pinta-ala:  1 223 km²
Tilavuus:  21,8 km³
Keskisyvyys:  20,1  m 
Suurin syvyys:  59 m
Valuma-alue:  14 000 km2 
 fiIsland Lake 
Island Lake on järvi koillisessa Manitobassa Kanadassa lähellä Ontarion rajaa. Järven pinta-ala on noin 1 223 neliökilometriä, ja se on provinssin kuudenneksi suurin järvi. Järven tilavuus on 21,8 km³ ja sen suurin syvyys on 59 metriä. Järvi laskee vetensä pohjoiseen Gods Lake -järveen.
Järven ranta-alueilla asuu kaiken kaikkiaan noin 7 500 ihmistä, joista suurin osa on alueen alkuperäisasukkaita. Alueen suurin asutuskeskus on Garden Hill, jossa asuu 3 800 henkeä. Muita asutuskeskuksia ovat Island Lake sekä St. Theresa Point.
Iosif Kobzon

Iosif Kobzon
Iosif Davydovitš Kobzon (ven. Иосиф Давыдович Кобзон; 11. syyskuuta 1937 Tšasiv Jar, Donetskin alue, Ukraina – 30. elokuuta 2018 Moskova, Venäjä) oli ukrainanjuutalainen, sittemmin venäläinen viihdelaulaja ja poliitikko..
Kobzon nousi yhdeksi Neuvostoliiton musiikkikulttuurin suurimmista nimistä. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton valtionpalkinto (1984), ja hänestä tehtiin kolme vuotta myöhemmin Neuvostoliiton kansantaiteilija.
Kobzon esiintyi kansainvälisestikin. Ennen pitkää avioliittoaan Ninel Drizinan kanssa hän oli lyhyesti naimisissa Ljudmila Gurtšenkon kanssa. Hänet valittiin useaan otteeseen Venäjän parlamenttiin, ja hän toimi valtionduuman kulttuurikomitean puheenjohtajana.
Kobzon osallistui Moskovan teatterikaappauksen uhrien pelastustöihin vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iosif Kobzon Wikimedia Commonsissa
Ihala (Raisio)

Ihalan Portti
Ihala on Raision suurimpia kaupunginosia. Sen asuntokanta on pääosin omakotitalovoittoista. Ihalassa toimii muun muassa Ihalan koulu sekä sen alaisuudessa toimiva kaksiluokkainen Konsan koulu. Ihalassa on myös suosittu urheilukenttä, jossa harjoittelevat ja pelaavat monet jalkapallojoukkueet. Ihalassa on K-Market-päivittäistavaraliike, baari sekä parturi-kampaamoita. Ihalassa toimii myös päiväkoti, yksityis(koti)päiväkoteja ja muutama tehdas.
Ihalasta on Raision keskustaan matkaa runsas pari kilometriä. Turun seutuliikenteen Fölin bussit 220 ja 221 pysähtyvät Ihalassa.
Ihalassa on tehty merkittäviä arkeologisia kaivauksia Ihalan koulumäen ristiretkiaikaisessa kalmistossa sekä läheisellä Mullin asuinpaikalla. Ihalan kalmisto on puhtaasti kristillinen, ja epäillään, että Raision 1300-luvulla rakennetun harmaakivikirkon edeltäjä olisi sijainnut juuri Ihalan kansakoulun paikalla, mutta todisteet puolesta tai vastaan ovat joko kansakoulun alla tai tuhottu sitä rakennettaessa.
Ihala on entinen työväkipainotteinen alue, jonka asukkaista merkittävä osa kävi työssä läheisellä Turun puoleisella Wärtsilän telakalla. 1950–1980-luvuilta tilanne on muuttunut siten, että alueelle on rakennettu isoja ja kallishintaisia omakotitaloja usein Turustakin muuttaneiden hyvätuloisten ja/tai varakkaiden myötä. Nykyään Ihalan asuntojen arvostus on Raision korkeimpia, johtuen osin Turun läheisyydestä (n. 6 km Kauppatorille) kuten myös jo mainitusta omakotitalovaltaisuudesta sekä yhdistäen tietynlaisen luonnonläheisyyden hyvien liikenneyhteyksien sekä palvelujen saavutettavuuden suhteen.
Vuonna 2015 Ihalan väkiluku oli 2 341 asukasta eli 9,6 prosenttia koko Raision väestöstä. [lähde? ] Ihalan kaupunginosaan kuuluu pienkaupunginosia, kuten Polusmäki ja Konsa.
Interreg

Interreg on Euroopan aluekehitysrahaston kautta rahoitettu ohjelmasarja, jonka tarkoituksena on tukea julkisten viranomaisten ja julkisluontoisten toimijoiden yhteistyötä aluekehityksen tavoitteiden ja ohjelmatyön vaikuttavuuden parantamiseksi. Interregin ensimmäinen ohjelmakausi käynnistyi vuonna 1989.
Interregin kolmas (Interreg III C) ohjelmakausi järjestettiin vuosina 2000–2006 ja neljäs (Interreg IVC) 2007–2013. Nykyinen viides Interreg Europe-ohjelmakausi päättyy vuonna 2020. Interreg Europe -ohjelma kattaa koko Euroopan unionin alueen. Lisäksi Norja ja Sveitsi osallistuvat ohjelman toteuttamiseen.
Interreg Europe (2014–2020)

Interreg-ohjelman toimintalinjoja ovat tutkimus, teknologian kehittäminen ja innovaatiot, pienten ja keskisuurten yritysten kilpailukyky, vähähiilinen talous sekä ympäristön ja luonnovarojen tehokas käyttö.
Ohjelman rahoitus jaetaan tasaisesti eri toimintalinjojen kesken. Ohjelmasta rahoitetaan alueiden välisiä yhteistyöhankkeita, joilla tavoitellaan aluepolitiikkaan liittyvään kokemustenvaihtoa sekä alueellista kehittämistä tukevia osaamisalustoja. Osaamisalustojen tarkoituksena on tarjota organisaatioille mahdollisuuksia jatkuvaan oppimiseen ja auttaa löytämään ratkaisuja oman alueen kehittämistyöhön.
Interreg Europe-ohjelmalle on myönnetty EU-rahaa 359,3 miljoonaa euroa ja kumppanimaat Norja ja Sveitsi osallistuvat rahoitukseen noin 5,9 miljoonalla eurolla.
Islands Brygge

| Islands Brygge |
| --- | --- |
 Islands Bryggen rantakatu Kööpenhaminassa.
Kaupunki:  Kööpenhamina
Postinumero(t):  2300
Islands Brygge on Kööpenhaminassa Amagerin pohjoisosassa sijaitseva kilometrin mittainen rantakaistale. Islands Byrgge sijaitsee täyttömaalla ja sitä reunustavat Amager Boulevard, Amager Fælled ja Rundholtsvej. Alueella sijaitsee 26-kerroksinen Radisson Blue Scandinavia -hotelli, jota reunustavat toimistorakennukset, joissa on sekä yksityisiä että julkisia palvleuita. Alueellla on kaksi vapaa-ajanviettopaikkaa: entiseen rahtisatamaan perustettu Havneparken ja Havnebadet-uimalan merivesialtaat.
Aikaisedmmin bryggenin alueella sijaitsi Dansk Sojakagefabrikin teollisuuslaitos, joka on muuttunut uudeksi asuinalueeksi, Havnestadiksi. Osa tehdasrakennuksista on otettu uusiokäyttöön omistus- ja vuokrasuntoina. Vuodesta 2006 lähtien Islands Brygge on on ollut Bryggebroenin kautta yhteydessä Havneholmeniin. 2010-luvun alussa Islands Bryggen päättyyn rakentui Havnevigen-asuinalue.
Ilmari Vuori

Urho Ilmari Vuori (aik. Malmberg, 16. tammikuuta 1898 Porvoo – 4. maaliskuuta 1975) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töitään oli ensi kertaa jukisesti esillä vuonna 1917.
Vuori opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1918. Hänen maalaustyylinsä oli aluksi pehmeän herkkää ja lyyristä, mutta muuttui pelkistetymmäksi jo 1930-luvun vaihteeseen mennessä. Hänen teostensa aihepiireihin kuului niin maisemia, kaupunkinäkymiä, muotokuvia kuin asetelmia. Hän osallistui vuosina 1917–1967 säännöllisesti Suomen Taiteilijain näyttelyihin, ja hänen töitään oli esillä myös monissa näyttelyissä ulkomailla. Oman taiteilijantyönsä ohella Vuori toimi opettajana ABC-piirustuskoulussa vuosina 1938–1939.
Vuoren vanhemmat olivat räätäli Josef Vuori (ent. Malmberg) ja Maria Vuori (s. Lundström). Vuoren puoliso oli Kerttu Linnea Vuori (s. Johnsson). Taidemaalari Antti Vuori (1935-2014) oli heidän lapsensa.
Ilmanvaihdon lämmöntalteenotto

Ilmanvaihdon lämmöntalteenotto (LTO-kone tai -laite) on kiinteistötekniikan järjestelmä, jolla siirretään poistoilman sisältämää lämpöenergiaa takaisin tuloilmaan. Lämmöntalteenotto perustuu lämmönsiirtimen läpi virtaavien aineiden lämpötilaeroihin. Lämmöntalteenottolaitteilla parannetaan rakennuksen energiatehokkuutta ja pienennetään ilmanvaihdon aiheuttamaa lämpöhäviötä.
LTO-laitetyypit

Laitetyypit jaetaan neste- ja ilmakiertoisiin järjestelmiin lämpöä siirtävän aineen mukaan. Erityyppisten laitteistojen tyypilliset lämpötilahyötysuhteet ovat:
virtaavan väliaineen välityksellä lämpöä siirtävät lämmönsiirrinyhdistelmät eli nestekiertoiset; 40–60 %
ristivirtalevylämmönsiirtimet; 50–70 %
vastavirtalevylämmönsiirtimet; 60–80 %
regeneratiiviset lämmönsiirtimet; 60–80 %
Nestekiertoisissa järjestelmissä väliaineena on tyypillisesti vesi-glykoli-seos.
LTO-laitetyypit > Levylämmönsiirtimet

Levylämmönsiirtimissä eri lämpöiset ilmat on ohjattu ristikkäin, tyypillisesti niiden välissä on lämpöä johtava metallilevy. Levylämmönsiirrin on massavalmistuksen vuoksi erittäin edullinen. Kun ilmojen lämpötilaero on tarpeeksi suuri aikaan saamaan kastepisteen, näin nimenomaan talvella, ilman kosteus tiivistyy (kondensoituu) välissä olevan metallin pintaan pysyväksi vesikalvoksi, mistä seuraa perustavanlaatuisia ongelmia:
vesi jäätyy talvella, mikä on estettävä lisäenergialla,
pysyvä vesikalvo vähentää lämmön siirtymistä,
kennosto likaantuu helposti, ja
pysyvä vesikalvo on mikrobien kasvualusta.
Kosteus toimii siis eristeen tapaan estäen optimaalisen lämmön siirron, kosteus on haitta tälle tekniikalle.
Etuna on vähäinen ilmojen sekoittuminen.
LTO-laitetyypit > Varaavat järjestelmät

Varaavat järjestelmät varaavat lämpöä jonkin massaan, tavanomaisesti metalliin, mistä lämpö siirtyy kylmempään ilmaan. Pyörivässä kennossa vastakkaiset ilmavirrat on ohjattu pyörivän metallimassan läpi, jolloin lämpö siirtyy kahdella tapaa viileään:
varastoituna pyörivään (metalli)massaan, ja
suoraan pyörivän metallin siirtämänä.
Periaatteensa mukaisesti pyörivä metallimassa ei koskaan ole täysin viileä eikä lämmin, jolloin sen lämmönsiirtokykyä ei täysin hyödynnetä, hyötysuhde ei ole maksimaalinen ja kosteus jää massan pintaan, minkä jäätyminen talvella on estettävä lisäenergialla. Tällöin hyötysuhde ei ole paras mahdollinen. Osa kosteudesta pääsee talvella ulos sekä kesällä sisälle. Kennoston likaantuu helposti. Lisäksi ilmojen sekoittuminen on runsasta. Suuret pyörivät kennot tarvitsevat laakeroinnin uusimista säännöllisin väliajoin.
Varaavista tekniikoista toistaiseksi vähemmän tunnettuja ovat kiinteäkennoiset laitteet. Tavanomaisesti niissä on ihmisen keuhkojen tapaan kaksi lämpöä varastoivaa (metalli)kennoa. Ilmavirrat voivat olla joko samansuuntaisia tai vastakkaisia, viimeksi mainitussa on parempi hyötysuhde. Ilmavirtojen suunnan vaihtoon on kehitetty eri tekniikoita. Oven tapaan avautuvien ja sulkeutuvien läppien ongelmana kuitenkin on, monimutkaisen mekaniikan ja huollon tarpeen lisäksi, kennostojen jäätymisen estämiseen tarvittava lisäenergia, mikä vähentää hyötysuhdetta. Eräs tapa vaihtaa ilmavirtojen suunta on käyttää tasoventtiiliä, jolloin kennosto ei jäädy eikä sen estämiseen tarvita lisäenergiaa. Tämä parantaa hyötysuhdetta. Tällöin kennostossa mikrobit eivät voi kasvaa, koska jatkuvaa lämmintä ja kosteaa kasvualustaa ei ole. Lisäksi kennosto on itsepuhdistuva/itsepesevä. Ilmojen sekoittuminen on vähäisempää kuin ihmiskeuhkoissa.
Hyötysuhteet ja energian säästö

Yleensä tarkastellaan vain lämpötilahyötysuhdetta, eli sitä, kuinka paljon lämpöä voidaan siirtää viileään. Esimerkiksi Euroopan unionin direktiiveissä huomiotta jää kokonaan kosteuden vaikutus.[lähde? ] Ilma ei käytännössä koskaan ole kuivaa. Toisaalta kosteuteen voi sisältyä huomattava määrä energiaa; mitä lämpimämpää ilma on, sitä enemmän se sisältää energiaa. Käytännössä ristilevylämmönsiirtimien lämpötilahyötysuhde on Suomessa 0 (pohjoisessa) - 30 % (etelässä) kun kesällä lämmöntalteenotto kytketään pois kokonaan, jolloin ulkoilman lämpö ja kosteus pääsevät sisälle, mikä jo lähtökohtaisesti vähentää vuotuista hyötysuhdetta puolella.[lähde? ]selvennä Tasoventtiiliä käyttävän varaavan laitteen parhaaksi lämpötilahyötysuhde on 105 %, mikä johtuu kosteuden eli latentin (piilevän) lämmön optimaalisesta hyödyntämisestä, jolloin kesäaikana saadaan aikaan ilmainen kosteuden haihtumiseen perustuva jäähdytys, haihdutus- eli evaporatiivinen jäähdytys, jopa viisi celsiusastetta.[lähde? ] Tällöin kyseessä on ilmastointi.selvennä Latentin lämmön osuus joissain tapauksissa on suurempi kuin tuntuvan lämmön, mikä on täysin ainutlaatuista. Kosteus on siis kaikin puolin hyöty tälle tekniikalle, mikä on todettavissa kesällä ilmaisena haihdutusjäähdytyksenä. Talvella lämpö ja kosteus pidetään sisällä sekä kesällä ulkona. Kierrätysenergiaa hyödyntävä tekniikka kutsutaan englanniksi enthalpy recovery (entalpian talteenotto). Pyörivän kennon hyötysuhde on näiden välillä.
Aiheesta muualla

Asetus ilmanvaihtolaitteiden tyyppihyväksynnästä
Imed Ben Younes

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Imed Kacem Ben Younes
Syntymäaika: 16. kesäkuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 174 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–1998 1998–2002 2002–2003 2003 2004–2005 |  ES Sahel  CS Sfaxien  Al-Wakra  Espérance  EOG Kram | 26 (10) |
Maajoukkue
| 1996 1996–1998 |  Tunisia U-23  Tunisia | 2 (0) 13 (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Etelä-Afrikka 1996 | Jalkapallo |  |
Imed Kacem Ben Younes (arab. عماد بن يونس‎, s. 16. kesäkuuta 1974) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ben Younes pelasi uransa aikana muun muassa CS Sfaxienissa ja Espérancessa. Hän on edustanut Tunisiaa yksissä MM-kisoissa, vuonna 1998. Sitä ennen hän oli myös vuoden 1996 kesäolympialaisissa.
Saavutukset

Arabian Mestarien liiga: 2000
Tunisian-mestaruus: 1997
Aiheesta muualla

Fifa.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Weltfussball[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Footballdatabase (englanniksi)
Soccerbase[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1996
1 el-Ouaer |
2 Ben Younes |
3 S. Trabelsi |
4 Boukadida |
5 Berrekhissa |
6 Chouchane |
7 Sahbani |
8 Baya |
9 Limam |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Hanini |
13 Bouazizi |
14 Aloui |
15 A. Trabelsi |
16 Zitouni |
17 Fekhi |
18 Ben Slimane |
19 Ben Hassen |
20 Jaballah |
21 Badra |
22 Bejaoui |
Valmentaja Kasperczak
Tunisian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
1 El Ouaer |
2 Ben Younes |
3 Baccouche |
4 Badra |
5 Mkacher |
6 Chouchane |
7 Kanzari |
8 Baya |
9 Gabsi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bokri |
13 Bouazizi |
14 Jaballah |
15 Jaïdi |
16 Baba |
17 Ben Chrouda |
18 Ben Slimane |
Valmentaja Kasperczak
Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 el-Ouaer |
2 Ben Younes |
3 S. Trabelsi |
4 Boukadida |
5 H. Trabelsi |
6 Chouchane |
7 Thabet |
8 Baya |
9 Jelassi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Melki |
13 Bouazizi |
14 Chihi |
15 Souayah |
16 Salhi |
17 Clayton |
18 Ben Slimane |
19 Ben Ahmed |
20 Jaballah |
21 Badra |
22 Boumnijel |
Valmentaja Kasperczak
Inez Bjørg David

| Inez Bjørg David> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 1982 (ikä 42) Aarhus
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Inez Bjørg David (s. 6. helmikuuta 1982 Aarhus) on tanskalainen näyttelijä.
Elämä

Inez kävi teatterikoulua Kööpenhaminassa ja otti yksityistunteja näyttelemisessä. Saksaakin puhuva Inez näytteli muun muassa lyhytelokuvissa The Date ja Dasein, elokuvassa Wilde Jungs sekä Xavier Naidoon, DJ Daven ja muiden taiteilijoiden musiikkivideoissa.
Inez näytteli saippuaoopperassa Verbotene Liebe vuosina 2003–2006 roolinaan Vanessa von Beyenbach. Kesäkuussa 2006 hän jätti saippuaoopperan ja ryhtyi näyttelemään pääosaroolia Miriam Saalfeld telenovelassa Lemmen viemää, jossa hän pysyi joulukuuhun 2007 asti. Vuotta myöhemmin hän palasi vierailemaan sarjassa. Vuonna 2008 Inez oli viidennellä sijalla miestenlehti FHM:n listalla "Maailman 100 seksikkäintä naista".
Vuodesta 2004 vuoteen 2008 Inez seurusteli näyttelijän Dominic Saleh-Zaki kanssa, jonka hän oli tavannut Verbotene Liebe -sarjan kuvauksissa. Inezillä on kaksi siskoa, joista toinen on laulaja Anna David, sekä yksi veli. Inez asuu Berliinissä.
Vuonna 2010 David oli vakuutusyhtiö ERGOn mainoskampanjan kasvona yhdessä Sebastian Ströbelin ja Samuel Finzin kanssa.
Inez oli vuoteen 2016 yhdessä näyttelijä Mirko Langin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Elokuvat ja televisio

2002: Berlin, Berlin
2002: Müde Krieger
2002: Money Jumper
2002: Sommer Hereos
2003: Dasein
2003–2006: Verbotene Liebe
2004: Hellseher
2004: Wilde Jungs
2004: Hexenjagd
2005: Sicht eines Freundes
2006–2007, 2008: Lemmen viemää
2008: Im Tal der Wilden Rosen – Zerrissene Herzen
2008: ProSieben Märchenstunde – Die Karawane der verfluchten Jungfrauen
2009: Inga Lindström – Wiedersehen in Eriksberg
2009: Go West – Freiheit um jeden Preis
2009: Männerherzen
2009: SOKO Köln – Familienglück
2010: Kommissarin Lucas
2010: Zimmer 205 (Kino)
2010: Go West - Freiheit um jeden Preis (TV)
2011: Männerherzen 2
Aiheesta muualla

Inez Bjørg Davidin virallinen kotisivu
Henkilökuva "Lemmen viemää" -sarjan kotisivuilla (saksaksi)
Itäinen maakunta

Itäinen maakunta on usean maakunnan nimi:
Itäinen maakunta, Etelä-Afrikka
Itäinen maakunta, Kamerun
Itäinen maakunta, Ruanda
Itäinen maakunta, Kenia
Itäinen maakunta, Sambia
Itäinen maakunta, Sierra Leone
Itäinen maakunta, Sri Lanka
Muita:
Al-Šarqiyya, arabiankielinen vastine (suom. Itäinen maakunta)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Itäinen maakunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ismail Gulgee

Ismail Gulgee (urduksi ‏امین اسماعیل گل جی‎; 25. lokakuuta 1926 Karimpura – 16. joulukuuta 2007 Karachi) oli pakistanilainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Gulgee kouluttautui insinööriksi. Hän opiskeli Aligarh Muslim Universityssa ja sitten Columbian yliopistossa sekä Harvardin yliopistossa. Hän aloitti maalaamisen ollessaan Yhdysvalloissa. Gulgee maalasi urallaan muun muassa henkilöiden muotokuvia ja hevosia esittäneitä teoksia. Lisäksi hän teki teoksia, jotka pohjautuvat abstraktiin ekspressionismiin ja islamilaiseen kalligrafiaan. Hänen teoksiaan on muun muassa Metropolitan Museum of Artin kokoelmissa New Yorkissa ja Faisalin moskeijassa Islamabadissa. Gulgee sai työstään monia kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja. Hän teki muotokuvia monista merkittävistä henkilöistä, joihin kuuluivat Jimmy Carter, George H. W. Bush, kuningas Hussein, kuningas Faisal, Zulfikar Ali Bhutto ja Mohammad Ajub Khan.
Gulgee, hänen vaimonsa Zareen ja pariskunnan palvelija Asiya kuolivat henkirikoksen uhreina Karachissa joulukuussa 2007. Pariskunnan ainoa poika, taiteilija Amin Gulgee löysi ruumiit. Toukokuussa 2017 pariskunnan autonkuljettaja Akram Ali ja palvelija Muhammad Anwar tuomittiin murhista ja muista rikoksista elinkautiseen vankeuteen. Syyttäjät pitivät motiivina ryöstöä ja katsoivat pariskunnan kuristetun hengiltä kidutuksen jälkeen. Naispuolisen palvelijan katsottiin tulleen murhatuksi seuraavana päivänä saavuttuaan työpaikalleen.
Idel-Ural

Idel-Ural (t. Volga-Ural) oli lyhytaikainen yritys luoda valtio Volgan (tataariksi Idel) ja Uralvuoriston tienoille Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917. Hankkeen johdossa olivat islaminuskoiset Volgan tataarit, mutta siihen osallistuivat myös alueen muut kansat. Hankkeen tavoitteena ei ollut luoda kansallisvaltiota vaan koota alueen muslimikansat – jotka pääasiassa olivat turkinsukuisia – yhteen.
Nimen alkuperä

Nimitys Idel-Ural otettiin käyttöön vasta Venäjän vallankumousvuosina. Esihistoriallisina aikoina turkkilaisten heimojen asuinpaikat olivat olleet paljon lännempänä ja etelämpänä Mustanmeren pohjoispuolen suurilla aroilla.
Helmikuun vallankumous ja ensimmäinen kongressi

Heti helmikuun vallankumouksen tapahduttua Venäjän muslimit ryhtyivät toimenpiteisiin oman kansallisuutensa ja uskonvapautensa turvaamiseksi. Toukokuussa 1917 he pitivät Moskovassa yleisen edustajakokouksen, johon ottivat osaa Volgan, Kaukasian ja Krimin tataarit, baškiirit, kirgiisit, turkmeenit sekä Hivan ja Buharan edustajat. Turkkilaissukuisen väestön etujen suojaaminen oli kuitenkin liian vaikea tehtävä. Aluekysymys oli mahdoton ratkaista,selvennä ja itsenäisyyttä näin hajanaiselle väestölle mahdoton saavuttaa. Silti turkkilaisten kongressi hyväksyi päätöslauselman kaikkien turkkilaisten alueiden autonomiasta ja erillisen turkkilaisen sotaväen muodostamisesta.
Kokouksen puheenjohtajaksi valitun Sadri Maksudin ehdotuksesta päätettiin asettaa hankkeelle yhteinen johto ja ruveta järjestämään eri turkkilais-tataarilaisia alueita paikallisiksi ”valtioiksi” siten, että itsehallintoon kuuluisi toisissa vain kulttuuri- ja kansanvalistustyö, toisissa taas myös maantieteellinen itsenäisyys ”Venäjän liittotasavallassa”.
Toinen kongressi

Tavoitteiden saavuttamiseksi pidettiin seuraava kongressi Kazanissa heinäkuussa 1917. Kokouksessa olivat edustettuina Volgan ja Uralin tataarit (Simbirskistä ja Samarasta aina Permiin ja Siperiaan asti) sekä baškiirit. Siten tämä kokous edusti rajallista, alueellisesti ehyttä aluetta, jossa asui yhteensä noin 6,5 miljoonaa asukasta. Alueen väestöä yhdisti myös yhteinen hengellinen päällikkö, Ufassa asuva mufti, sekä tataarien ja baškiirien toisiaan muistuttavat kielet. Suunnitellun alueen väestöstä 60 % olisi ollut tataareja ja baškiireja, 40 % venäläisiä ja suomensukuisia kansoja, etupäässä udmurtteja ja mareja.
Itse Kazanin kongressi jakautui kolmeen osaan: (1) Venäjän muhamettilaisten valtuutettujen kongressiin, (2) Venäjän muhamettilaisten hengellisten järjestöjen kongressiin ja (3) sotilaallisten järjestöjen edustajien kongressiin (Askeri Šura). Yhteisistunnossaan nämä julistivat elokuun 4. (vanhaa ajanlaskua 22.7.) Idel-Uralin autonomian ja päättivät perustuslakia säätävän kansalliskokouksen kokoonkutsumisesta.
Tämän tataarilais-baškiirilaisen valtion eduskunta valittaisiin Ufassa, ja se hallitsisi islaminuskoista väestöä kaikissa uskontoa ja kansanvalistusta koskevissa asioissa. Näin saataisiin kolme eri ministeriötä: (1) hengellinen ministeriö, (2) kansanvalistusministeriö ja (3) kansallisen omaisuuden eli vakuf-ministeriö. Ylimpänä alueen (eli valtion) johtajana olisi presidentti, jolle hyväksyttiin nimitys reis. Tämän sivistyksellis-kansallisen itsenäisyyden yhtenä mallina oli Itävalta-Unkarissa kehitetyt tavat, joille mm. Kerenski oli antanut kannatuksensa.
Päätösten toteuttaminen annettiin 12-miehiselle kollegiolle, jonka puheenjohtajana toimi Maksudi. Kollegio kokosi syksyn aikana uutta, virallisesta suuresti eriävää tilastollista aineistoa väkilukusuhteista ja kouluoloista sekä teki näiden perusteella ehdotuksia uudeksi piiri- ja aluejaoksi. Se laati tataarilaista väestöä varten vaalilain ja määräsi vaalilautakunnat. Se kehotti myös kokoamaan kaikkialla vaalipäivänä varoja tataarikansan yhteistä asiaa varten.