stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hakaniemen voimalaitos

| Hakaniemen voimalaitos |
| --- | --- |
 Voimalaitos nähtynä  Itäiseltä Viertotieltä vuonna 1914.
Sijainti:  Hämeentien ja Toisen linjan kulma, Hakaniemi, Helsinki
Koordinaatit:  60°19′48.6″N, 24°57′2.51″E
Rakennustyöt aloitettu:  1899
Avattu:  1900
Purkuvuosi:  1920-luvulla
Suunnittelija:  Waldemar Aspelin
Rakennuttaja:  Helsingin Raitiotie- ja Omnibus-Osakeyhtiö (HRO)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hakaniemen voimalaitos on Helsingin Hakaniemessä sijainnut höyryvoimala, joka tuotti sähköä Helsingin raitioliikenteen tarpeisiin. Se sijaitsi Toisen linjan ja Itäisen Viertotien eli nykyisen Hämeentien kulmassa, nykyisen Arenan talon tontilla.
Voimalaitoksen rakennutti Helsingin Raitiotie ja Omnibus Osakeyhtiö (HRO) päätettyään vuonna 1899 sähköistää raitioliikenteen, jota se oli liikennöinyt hevosvetoisesti noin kymmenen vuotta. Voimalaa alettiin rakentaa vuoden 1899 aikana, ja se valmistui toukokuussa 1900. Alun perin yhtiö aikoi sijoittaa voimalan  hankkimalleen Tehtaankadun tontille Ullanlinnaan, mutta kaupunki ei suostunut muuttamaan tonttia tehdaskäyttöön. Luovuttuaan tontista yhtiö sai vastineeksi koko korttelin 301 eli nykyisen Arenan talon korttelin. Palatsimaiseksi kutsutun voimalan suunnitteli Waldemar Aspelin. HRO käytti voimalasta nimeä Central, joka viittasi sen rooliin sähkövoiman keskuksena. Sisäpihan sijaitsi 50 metriä pitkä savupiippu. Samalle tontille Siltasaarenkadun ja Toisen linjan kulmaan mahtui myös raitiovaunujen huoltovaja.
Voimalaan hankittiin kolme saksalaista höyrykattilan ja höyrykoneen muodostamaa koneistoa, joista käytettiin pääasiassa kahta kerrallaan. Ne syöttivät raitioliikenteen ajolankaverkkoon 550 voltin jännitteen tasavirtaa päiväsaikaan. Öisin laitos ei ollut käytössä. Ensimmäisinä vuosina sähköä myytiin myös ulkopuolisille tahoille, kunnes myynti lopetettiin vuonna 1904, koska kaupunki ei hyväksynyt järjestelyä. Poikkeuksen muodosti Kulosaaren raitiotie, jonka omisti Kulosaari-yhtiö. Se osti tarvitsemansa sähkövirran HRO:lta, joka hoiti myös liikenteen Kulosaareen. Kun HRO:n liikenne kasvoi raitioteiden kaksiraiteistamisen myötä vuosina 1908–1909, voimalaitokseen asennettiin sveitsiläinen 700 hevosvoiman höyryturbiini vuonna 1910. Vuoden 1911 lopulla valmistui tontin kiertävä raitioliikenteen kääntösilmukka, joka on myöhemmin tunnettu Arenan silmukkana. Höyryn lauhdutusta varten voimalaan johdettiin kylmävesipaineputki Eläintarhanlahdelta vuonna 1912.
Voimalaitoksen toiminta päättyi 5. kesäkuuta 1914, koska Helsingin kaupunki oli edeltävänä vuonna uusinut HRO:n toimilupasopimuksen ja vaatinut yhtiötä hankkimaan sähkövirran kaupungilta. Vuonna 1909 valmistunut kaupungin omistama Suvilahden voimalaitos alkoi tuottaa raitioliikenteen sähkövirran 6. kesäkuuta 1914 alkaen. HRO myi tontin kiinteistöineen Ab Arena Oy:lle, joka käytti voimalaa muun muassa varastona ja autokorjaamona, kunnes rakennus purettiin 1920-luvun lopulla. Lars Sonckin suunnittelema, kolmesta eri rakennuksesta koostunut Arenan talo valmistui tontille kahdessa vaiheessa vuosina 1924 ja 1929.
Gustav Wagner

Gustav Wagner
Gustav Franz Wagner (18. heinäkuuta 1911 Wien, Itävalta – lokakuu 1980 Itabia, Brasilia) oli SS-upseeri ja Sobibórin keskitysleirin varapäällikkö Puolassa, missä yli 200 000 ihmistä kaasutettiin Operaatio Reinhardin aikana.
Sodan jälkeen hänet tuomittiin Nürnbergin oikeudenkäynneissä poissaolevana kuolemaan, mutta hän pakeni toisen natsisotarikollisen Franz Stanglin kanssa Brasiliaan. Wagnerille myönnettiin vuonna 1950 Brasiliassa pysyvä turvapaikka, ja hän asui siellä Günther Mendel -nimisenä pidätykseensä 30. toukokuuta 1978. Luovutuspyyntöjä tuli Israelista, Itävallasta (jonka kansalainen Wagner oli ollut) ja Puolasta, mutta Brasilian viranomaiset torjuivat pyynnöt. 22. toukokuuta 1979 Brasilian korkein oikeus hylkäsi myös Länsi-Saksan luovutuspyynnön. BBC haastatteli Wagneria 1979, eikä hän ilmaissut lainkaan katumusta sodan aikaisista teoistaan. Lakimiehensä mukaan Wagner teki itsemurhan lokakuussa 1980. Hän oli ilmeisesti työntänyt veitsen rintaansa.
Hakan Ünsal

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hakan Ünsal vuonna 2013. |  Hakan Ünsal vuonna 2013. |  Hakan Ünsal vuonna 2013. |  |
Maa:   Turkki
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Japani/Etelä-Korea 2002 |  |  |
Hakan Ünsal (s. 14. toukokuuta 1973 Sinop) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten vasen laitapuolustaja. Hän pelasi Turkin A-maajoukkueessa 33 maaottelua vuosina 1996–2004 ja saavutti pronssia MM-kilpailuissa 2002.
Hakan Ünsal edusti Turkin pääsarjassa Kardemir Karabüksporia kaudella 1993–1994, Galatasarayta kausina 1994–2005 ja Çaykur Rizesporia loppuvuonna 2005. Hän voitti Turkin liigamestaruuden vuosina 1997, 1998, 1999, 2000 ja 2002 sekä Turkin Cupin vuosina 1996, 1999, 2000 ja 2005. Kaudella 1999–2000 hän pelasi UEFA-cupin voittaneessa Galatasarayn joukkueessa viisi ottelua ja tuli loppuottelussa Arsenalia vastaan vaihdosta kentälle. Elokuussa 2000 hän pelasi voitokkaassa UEFA Super Cupin loppuottelussa Real Madridia vastaan alusta loppuun. Helmi-elokuussa 2002 Hakan Ünsal edusti englantilaista Blackburn Roversia ja pelasi kahdeksan Valioliigan ottelua.
Hakan Ünsal pelasi Turkin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Turkin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran elokuussa 1996 MM-karsintaottelussa Belgiaa vastaan. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2000 täydet minuutit alkulohko-ottelussa Ruotsia ja tappiollisessa puolivälieräottelussa Portugalia vastaan. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 2002. Hän pelasi tuossa MM-turnauksessa avauskokoonpanossa alkulohko-otteluissa Brasiliaa ja Kiinaa sekä neljännesvälieräottelussa Japania vastaan ja tuli vaihdosta kentälle pronssiottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän sai Brasilia-ottelussa kaksi varoitusta ja oli niistä saamansa pelikiellon vuoksi poissa seuraavasta ottelusta. Jälkimmäinen varoitus tuli hänen potkaistuaan pallon voimalla kohti kulmapotkun antamiseen valmistautuvaa brasilialaispelaaja Rivaldoa. Pallo osui Rivaldon polven tienoille, mutta Rivaldo piteli tuskaisan näköisesti kasvojaan. Sittemmin Rivaldo sai sakot filmaamisesta tässä tilanteessa. Hakan Ünsal pelasi viimeiseksi jääneen 33. A-maaottelunsa elokuussa 2004 ystävyysottelussa Valko-Venäjää vastaan.
Geafar

| Geafar Haikara |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1974
 Tuottaja(t): Heikki Virtanen
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 36.45 48:48 (uusintapainos)
 Levy-yhtiö: RCA Records
Haikaran muut julkaisut
| Haikara 1972 | Geafar 1974 | Iso lintu 1976 |
Geafar on Haikara-yhtyeen vuonna 1974 ilmestynyt toinen studioalbumi.
Kappaleet

Change – 8.10
Kun menet tarpeeksi kauas tulevaisuuteen, huomaat olevasi menneisyydessä – 8.09
Kantaatti – 2.32
Laulu surullisesta pilvestä – 3.57
Geafar – 13.57
CD-version bonuskappaleet (ektro 006 cd)
Picnic – 2.27
Oman onnen seppä – 3.09
Pilven poika – 2.57
Jumbo – 3.30
Kokoonpano

Vesa Lattunen – laulu, kitara, piano, klavinetti, tamburiini, triangeli, lehmänkello (1-9)
Auli Lattunen – laulu (1-6)
Harri Pystynen – huilu, saksofoni (1-9)
Timo Vuorinen – basso (1-5)
Markus Heikkerö – rummut, timpani, lyömäsoittimet, marakassit, triangeli (1-5)
Jorma Nikulainen - (kappale 6)
Hannu Rontu - (kappale 6)
Eljas Holm - (kappale 6)
Aiheesta muualla

Geafar discogs.com -sivustolla
Hakan Şükür

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Hakan Şükür
Syntymäaika: 1. syyskuuta 1971 (ikä 53)
Syntymäpaikka:  Adapazari, Turkki
Pituus: 191
Lempinimi: Bosporin härkä
Seura
Seura: -
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1987–1990 1990–1992 1992–1995 1995 1995–2000 2000–2001 2002 2002-2003 2003-2008 |  Sakaryaspor  Bursaspor  Galatasaray  Torino  Galatasaray  Inter Milan  Parma  Blackburn Rovers  Galatasaray | 41 (19) 54 (11) 90 (54) 5 (1) 156 (108) 24 (5) 15 (3) 9 (2) 146 (55) |
Maajoukkue
| 1992–2007 |  Turkki | 112 (51) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hakan Şükür (s. 11. syyskuuta 1971 Adapazarı, Turkki) on entinen turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti istanbulilaista Galatasarayta kolmetoista kautta ja pelasi sen lisäksi muun muassa Englannin Valioliigassa Blackburnin sekä Italian Serie A:ssa Torinon, Interin ja Parman riveissä.
Eräs Hakan Şükürin ennätyksistä kansainvälisissä otteluissa on jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen nopein maali, joka syntyi pelikellon näyttäessä 10,8 sekuntia Turkin ja Etelä-Korean välisessä pronssiottelussa vuoden 2002 kisoissa.
Şükür pelasi 112 maaottelua vuosina 1992–2007. Hän teki 51 maaottelumaalia, mikä on Turkin maajoukkueen historiassa ylivoimaisesti eniten. Maaottelumäärissä hänen edellään on turkkilaisista vain maalivahti Rüştü Reçber. Şükür pelasi EM-kilpailuissa vuosina 1996 ja 2000 sekä MM-kilpailuissa 2002.
Urheilu-uransa jälkeen Şükür valittiin vuonna 2011 Turkin parlamentin, suuren kansankokouksen jäseneksi Istanbulista. Hänet valittiin Oikeus ja kehitys -puolueen ehdokkaana, mutta hän jätti puolueen joulukuussa 2013 vastalauseena Turkin hallituksen toimille Fethullah Gülenin perustamaa Hizmet-liikettä kohtaan. Nykyään (2022) Şükür elää poliittisessa maanpaossa Yhdysvalloissa lähes varattomana ja toimii Uber-taksinkuljettajana. Turkissa häntä uhkaa jopa neljän vuoden vankeustuomio.
Gustav Voerg

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | perämiehetön nelikko |  |
Gustav Voerg (7. kesäkuuta 1870 Saksa – 21. huhtikuuta 1944 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän edusti Saint Louisin Western Rowing Clubia.
Voerg kilpaili kesäolympialaisissa 1904 Saint Louisissa ja sai perämiehettömässä nelikossa pronssia John Freitagin, Lou Heimin ja Frank Dummerthin kanssa. Voerg oli myös uimari ja keilaaja.
Gustav Weil

Gustav Weil
Gustav Weil (25. huhtikuuta 1808 Sulzburg – 29. elokuuta 1889 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen orientalisti, joka aloitti tieteellisen islamin tutkimuksen. Hän julkaisi vuonna 1843 ensimmäisen tieteellisen elämäkerran Muhammedista nimeltä Muhammed der Prophet.
Weil suhtautui kriittisesti islamilaiseen perimätietoon. Hän katsoi, että myös näennäisesti aidot perimätiedot sisälsivät paljon liioittelua ja sepitettä. Hän kirjoitti:
Luottamus suulliseen perimätietoon aikana, jolloin niitä välitettiin pelkästään muistin varassa - -  avasi laajan mahdollisuuden sepittämiseen ja vääristelyyn. Kun piti puolustaa jotain uskonnollista tai poliittista näkemystä, mikään ei ollut helpompaa, kuin vedota Profeettaa koskevaan suulliseen perimätietoon. Tämän niin sanotun perimätiedon luonne ja tapa, jolla Muhammedin nimeä väärinkäytettiin kaikkien mahdollisten valheiden ja järjettömyyksien perustelemiseen, käy ilmi ehkä parhaiten siitä, että Al-Bukhari, joka kiersi maita ja mantuja kooten 600 000 tarinaa, päätyi siihen, että niistä vain 4000 oli aitoja. Ja näistäkin eurooppalaisen kritiikin on ilman epäilyksiä hylättävä vähintään puolet.
Käännös suomeksi
HMS Crane

HMS Crane on ollut seitsemän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Crane (1590), 24-tykkinen alus
HMS Crane (1777), kaljuuna
HMS Crane (1806), 4-tykkinen Cuckoo-luokan kuunari
HMS Crane (1809), Cruizer-luokan prikitakiloitu sluuppi
HMS Crane (1839), 6-tykkinen alus
HMS Crane (1896), Star-luokan torpedovenehävittäjä
HMS Crane (U23), Black Swan -luokan sluuppi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Crane”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gearing-luokka

| Gearing-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  2 616 t (standardi) 3 460 t (kuormattu)
Pituus:  119,0 m
Leveys:  12,5 m
Syväys:  4,4 m
Koneteho:  60 000 shp
Nopeus:  36,8 solmua
Miehistöä:  350 (suunniteltu)
Aseistus
Meritorjunta:  6 × DP 5″/38 -tykkiä 10 × 21″ torpedoputkea 6 × K-gun 2 × syvyyspommikiskoa
Ilmatorjunta:  12 × Bofors 40 mm 11 × Oerlikon 20 mm
Gearing-luokka oli Yhdysvaltain laivaston 98 hävittäjän muodostama alusluokka, jonka alukset valmistuivat toisen maailmansodan lopulla ja pian sen jälkeen. Luokan alukset muistuttivat edeltäneen Allen M. Sumner -luokan aluksia, vaikka niiden rungon pituutta oli kasvatettu keskilaivasta 4,3 metriä, mikä mahdollisti suuremman polttoainetäytön kasvattaen toimintamatkaa.
Vuoden 1945 puolivälissä saatiin luokan ensimmäiset alukset palvelukseen, joten ne osallistuivat vain vähän sotatoimiin. Alusten palvelus kuitenkin jatkui aina 1970-luvulle, jolloin runsaasti luokan aluksia myytiin liittolaisille. Myydyt alukset jatkoivat palvelustaan vielä useita vuosia.
Yhdeksän luokan alusta jatkoi 2010-luvulle. Meksikon laivaston ARM Netzahualcóytl upotettiin 2014 keinotekoisekski riutaksi. ROCS Chien Yang ja ROCS Sheng Yang olivat huhtikuussa 2012 palveluskelvottomina laiturissa Kaohsiungissa Taiwanissa. Loput viisi ovat museoituina Izmirissä Turkissa TCG Gayret, lähellä Gangneungia Etelä-Koreassa ROCS Jeong Buk, Tainanissa Taiwanilla ROCS Te Yang, Fall Riverissä Massachusettsissa USS Joseph P. Kennedy Jr, lähellä Cheonania Etelä-Koreassa ROKS Jeong Ju ja Lake Charlesissa Louisianassa USS Orleck. Lisäksi lähellä Busania museoituna ollut ROKS Kang Won romutettiin joulukuussa 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gearing-luokka Wikimedia Commonsissa
Grayn anatomia

| Grayn anatomia> Henry Gray’s Anatomy of the Human Body |
| --- | --- |
 Vuoden 1918 20. painoksen kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Henry Gray
Julkaistu:  1858
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Grayn anatomia (Henry Gray’s Anatomy of the Human Body tai Gray’s Anatomy) on brittiläisen Henry Grayn (1827–1861) alkujaan 1850-luvulla julkaisema ihmisen anatomiaa käsittelevä teos. Grayn anatomiaa pidetään yhtenä alan perusteoksista.
Henry Gray opiskeli umpieritysrauhasten ja pernan kehitystä, ja vuonna 1853 hänet nimitettiin anatomian luennoitsijaksi St. George’s Hospital Medical School -nimiseen kouluun Lontoossa. Vuonna 1855 hän esitti kollegalleen Henry Vandyke Carterille ideansa tuottaa oppikirja lääketieteen opiskelijoille.
Ensimmäinen painos ilmestyi Isossa-Britanniassa vuonna 1858 nimellä Gray’s Anatomy: Descriptive and Surgical. Grayn kuoltua isorokkoon 34-vuotiaana hänen teostaan ovat täydentäneet muut tutkijat. Marraskuussa 2004 ilmestyi teoksen 39. brittiläinen painos. Samana vuonna ilmestyi Gray’s Anatomy for Students -niminen teos.
Vaikutus populaarikulttuuriin

Grayn anatomiaan viitataan useissa populaarikulttuurin teoksissa; esimerkiksi Greyn anatomia -televisiosarjan nimi viittaa kyseiseen teokseen. Lisäksi Steven Soderbergh on ohjannut vuonna 1996 elokuvan, jonka on saanut nimensä tästä teoksesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bartleby.com – Grayn anatomian v. 1918 painos (e-kirja) (englanniksi)
HMS Tenacious (R45)

| HMS Tenacious |
| --- | --- |
 HMS Tenacious

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  3. joulukuuta 1941
Laskettu vesille:  24. maaliskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  30. lokakuuta 1943
Loppuvaihe:  romutettu kesäkuussa 1965
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 737 t (standardi) 2 545 t (kuormattu)
Pituus:  110,57 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,87 m
Syväys:  4,32 m
Koneteho:  40 000 hv (30 MW)
Nopeus:  36,75 solmua
Miehistöä:  180
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4,7" Mk XII yksiputkisina CP Mk XXII -asennuksina 2 x yksiputkista Bofors 40 mm 8 x 21" (533 mm) torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä ja 2 kiskoa, joissa yhteensä 70 syvyyspommia
HMS Tenacious (viirinumero R45) oli Britannian kuninkaallisen laivaston T-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus muutettiin 1952 tyypin 16 fregatiksi.
Valmistus

Alus tilattiin maaliskuussa 1941 kuudennessa hätälaivueessa (engl. 6th Emergency Flotilla) nimellä HMS Tempest Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 3. joulukuuta telakkanumerolla 1100. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1943 nimellä HMS Tenacious, koska alukselle suunniteltu nimi oli annettu vastavalmistuneelle sukellusveneelle. Se valmistui 30. lokakuuta 1943.
Palvelus

Alus oli Brittiläisessä Tyynenmeren laivastossa osallistuen joukkojen kotiuttamiseen ja imperiumin alueiden haltuunottoon. Helmikuussa se vierali Melbournessa, jonka jälkeen alus palasi Britteinsaarille. Alus siirrettiin reserviin Devonportissa, mistä se palautettiin 1949 palvelukseen 3. sukellusvenelaivueen maalilaivaksi. Alus muutettiin tyypin 16 fregatiksi. Se vapautui telakalta 1954 sijoitettuna reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus saapui Trooniin romutettavaksi kesäkuussa 1965.
Hanna Kulenty

Hanna Kulenty (s. 18. maaliskuuta 1961 Białystok) on puolalainen säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1980–1986 sävellystä Włodzimierz Kotońskin johdolla Varsovan Chopin-musiikkiakatemiassa ja sen jälkeen vuoteen 1988 Louis Andriessenin johdolla Haagin Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Lisäksi hän osallistui useille kesäkursseille, joissa hän sai opetusta Iannis Xenakikselta, Witold Lutosławskilta, Thomas Kessleriltä ja François Bernard Mâchelta.
Kulenty oli tuomariston jäsenenä Münchenin biennaalissa 1995. Hänen sävellystensä joukkoon kuuluu kaksi oopperaa, kolme sinfoniaa, konserttoja, muita orkesteriteoksia ja neljä jousikvartettoa. Säveltäjä asuu Varsovassa ja Arnhemissa, Alankomaissa.
Aiheesta muualla

Hanna Kulenty. (englanniksi)
Gearbox Software

| Gearbox Software |
| --- | --- |
Perustettu:  1999
Kotipaikka:   Frisco, Texas
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Omistaja:  Embracer Group
Kotisivu:  www.gearboxsoftware.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gearbox Software on yhdysvaltalainen vuonna 1999 perustettu pelitalo.
Yritys on tunnettu muun muassa Half-Life: Opposing Force -lisälevyn kehittämisestä sekä Halo: Combat Evolvedin käännöksestä. Yrityksen muita pelejä ovat Borderlands ja Duke Nukem Forever.
Yritys on perustanut pelien julkaisuun keskittyneen Gearbox Publishing -yrityksen.
Historia

Yritys on perustettu 16. helmikuuta 1999 ja sen kotipaikka on Frisco, Texas.
Embracer Group osti yrityksen vuonna 2021.
Maaliskuussa 2024 kerrottiin, että Take-Two Interactive ostaa Gearboxin Embracerilta 460 miljoonan dollarin hinnalla.
Pelit

Half-Life: Opposing Force - lisälevy Half-Lifelle, Windows (1999) (myöhemmin myös Linux, OS X)
Half-Life - PlayStation 2 (2001)
Half-Life: Blue Shift - lisälevy Half-Lifelle, Windows (2001)
James Bond 007: Nightfire - Windows, Macintosh (2002)
Tony Hawk's Pro Skater 3 - Windows (2002)
Halo: Combat Evolved - yhteistyössä Bungie Studiosin kanssa, Windows, Xbox (2003)
Brothers in Arms: Road to Hill 30 - Windows, Xbox, PlayStation 2 (2005)
Brothers In Arms: Earned in Blood — Windows, Xbox, PlayStation 2 (2005)
Brothers in Arms: Hell's Highway — Windows, Xbox 360, PlayStation 3 (2008)
Borderlands — Windows, OS X, Xbox 360, PlayStation 3 (2009)
Duke Nukem Forever - Windows, OS X, Xbox 360, PlayStation 3 (2011)
Borderlands 2 — Windows, Linux, OS X, Xbox 360, PlayStation 3 (2012)
Aliens: Colonial Marines - Windows, Xbox 360, PlayStation 3, Nintendo DS (2013)
Pelit > Julkaisijana

We Happy Few - Windows, Linux, macOS, Xbox One, PlayStation 4 (2018)
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Gearbox Softwaren kotisivut
Gustaf Adolf Helsingius

| Gustaf Adolf Helsingius |
| --- | --- |
 Gustaf Adolf Helsingius vuonna 1881.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1855 Turku
Kuollut: 7. kesäkuuta 1934 (79 vuotta) Lohjan maalaiskunta
Gustaf Adolf Helsingius (15. helmikuuta 1855 Turku – 7. kesäkuuta 1934 Lohjan maalaiskunta) oli suomalainen rautatieinsinööri ja köyhäinhoidon tarkastaja.
Helsingiuksen vanhemmat olivat teologian tohtori, Lohjan kirkkoherra Gustaf Fredrik Helsingius ja Rosina Heurlin. Hän valmistui insinööriksi 1879 ja toimi sitten rakennusinsinöörinä Vaasan rautatien rakennustyömaalla 1879–1883 ja Oulun rautatien rakennustyömaalla 1883–1886.
Helsingius toimi köyhäinhoidon konsulenttina 1888 ja sen jälkeen hän oli köyhäinhoidon tarkastajana aluksi väliaikaisesti 1889–1893 ja sitten vakinaisesti 1893–1915. Hän oli vielä Turun kaupungin avustustoimiston päällikkönä 1918–1921.
Tarkastajan virassa Helsingius oli käynnistämässä vaivaistalojen rakentamista Suomen kuntiin. Hän laati taloille ohjesääntöjä ja teki rakennuspiirustuksia, harjoitti neuvontatoimintaa, tarkisti talojen piirustukset ja valvoi säännösten noudattamista kunnissa. Tämä yhdenmukaisti vähitellen köyhäinhoidon käytäntöjä eri puolilla Suomea. Helsingius julkaisi 1899 Vaivaishoidon käsikirjan. Vuodesta 1897 lähtien kunnat saivat valtion lainaa vaivaistalon rakentamiseen mutta vain jos Helsingius hyväksyi talon piirustukset ja kunnan laatiman vaivaishoito-ohjesäännön. Helsingiuksen toiminnan ansiosta köyhäinhoito alettiin nähdä valtion tehtävänä jonka käytännön toteutus oli annettu kunnille valtion valvonnassa.
Helsingius asui aluksi Lohjalla Hiittisten kartanosta vuokraamassaan asunnossa. Hän rakennutti Linnaisten huvilana tunnetun talon jossa hän asui vuoteen 1893 saakka jolloin hän muutti viranhoidon takia  Helsinkiin. Eläkevuotensa Helsingius vietti Virkkalassa toisen vaimonsa Ingrid Lindholmin tädiltään perimässä huvilassa "Tätilässä". Tässä rakennuksessa toimi sittemmin vuodesta 1954 Virkkalan suomalainen yhteiskoulu. Nykyisin huvilasta on jäljellä enää tonttia kiertävä kiviaita. Virkkalassa sijaitsee myös Helsingiuksen tie.
Helsingius oli perustamassa Raajarikkoisten auttamisyhdistystä sekä Suomen yleistä käsiteollisuusyhdistystä ja toimi näissä yhdistyksissä johtokunnan jäsenenä ja puheenjohtajana useita vuosia. Hän oli myös Lohjan kunnallislautakunnan varaesimies sekä Helsingin kaupunginvaltuuston ja kirkkovaltuuston jäsen.
Gustaf Helsingius oli naimisissa kaksi kertaa:
1880–1906 Anna Elisabeth Roosin kanssa
vuodesta 1908 pitkäaikaisen kanslistinsa Ingrid Emilia Lindholmin kanssa.
Gustaf Helsingiuksen ja Anna Roosin lapsia olivat kirjailija, opettaja Torsten Helsingius ja jääkärimajuri Gustaf Fredrik Helsingius.
Aiheesta muualla

Harjula, Minna: / Helsingius, Gustaf Adolf (1855–1934). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  18.7.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Helsingius, Gustaf hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
HMS Vega (T125)

| HMS Vega |
| --- | --- |
 HMS Vega

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  12. maaliskuuta 1966
Palveluskäyttöön:  17. marraskuuta 1967
Poistui palveluskäytöstä:  1. marraskuuta 1989
Tekniset tiedot
Uppouma:  210 t
Pituus:  39,90 m (vesiraja) 42,50 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,10 m
Syväys:  1,65 m
Koneteho:  3 x Bristol Perseus -kaasuturbiinia, 12 750 hv
Nopeus:  40 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Aseistus:  1 x Bofors 57 mm lvakan M/50C 2 x ksp M/58 6 x 53,3 cm M/65 tai M/66 torpedoputkea tyypin 613 torpedoille 2 x 10,3 cm lysraketställ M/55 1 x 57 mm lysraketpjäs M/60 miinoja
HMS Vega (runkonumero T125) oli Ruotsin laivaston Spica-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Se laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1966 ja liitettiin laivastoon 17. marraskuuta 1967.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1989.
Hanna Laine

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. marraskuuta 1978 (ikä 45)
Syntymäpaikka: , Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| –1999 | Ilves | – | (–) |
| 2000– | FC United | – | (–) |
Maajoukkue
| 1995–2000 |  Suomi | 13 | (0) |
Valmennusura
2006–2007: Ilves
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hanna Laine (s. 28. marraskuuta 1978) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti Naisten SM-sarjassa Tampereen Ilvestä sekä pietarsaarelaista FC Unitedia. Naisten A-maajoukkueessa Laine pelasi 13 ottelua vuosina 1995–2000. Hän on myös valmentanut Ilveksen naisten joukkuetta.
Saavutukset

Suomen mestaruus: 2002
Naisten Suomen Cup: 2001