stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Headless Cross
Musiikkityyli ja sanoitukset > Kappalemateriaali

Avausraita ”The Gates of Hell” on äänitehosteita sisältävä instrumentaali. Sitä seuraa nimikappale ”Headless Cross”, joka julkaistiin myös singlenä. Kappale rakentuu on Iommin riffin ja Powellin rumpukompin varaan, ja muistuttaa hieman yhtyeen ”Heaven and Hell” -klassikkoa. Kappaleen ja samalla koko albumin inspiraationa oli yhtyeen kotikaupunki Birminghamin lähistöllä sijaitseva kylä, jossa musta surma tappoi ihmisiä keskiajalla. Nimeä ehdotti kotiseutuhistoriasta kiinnostunut Martin, ja myös muut jäsenet tykästyivät siihen. Nopeatempoinen ”Devil & Daughter” julkaistiin sekin singlenä. Geoff Nichollsin kosketinsoittimet tukevat siinä Iommin riffiä. Kappale kertoo ”ihmisiä metsästävistä pirusta ja sen tyttärestä.”[lähde? ] A-puolen viimeinen raita ”When Death Calls” on hidastempoinen ja raskas kappale, jossa on nopeampitempoinen väliosa. Se on nimikappaleen ohella albumin tunnetuimpia raitoja. Kitarasoolon soittaa Queenin Brian May, joka kuului Black Sabbathin jäsenten ystäväpiiriin. Kappaleen bassointro oli konserteissa basistiksi tulleen Neil Murrayn soolospotti. Myös Tony Martinin laulusuoritus on saanut arvostusta. ”Annoin kaikkeni laulaessa kappaletta studiossa,” kertoo Martin. ”Sen myötä siitä tuli todella haastava esittää livenä.”
B-puolen avaavat ”Kill in the Spirit World” ja ”Call of the Wild” muistuttavat tyyliltään 1980-luvun valtavirran heavy metalia. Jälkimmäisenä mainitun alkuperäinen nimi oli ”Hero”, mutta nimi muutettiin koska Black Sabbathin entisen laulajan Ozzy Osbournen vuonna 1988 julkaistulla sooloalbumilla No Rest for the Wicked oli samanniminen kappale. Kappale ”Black Moon” oli julkaistu vuotta aiemmin ”The Shining” -singlen B-puolena ja siitä nauhoitettiin nyt uusi versio. Päätösraita ”Nightwing” on pitkä ja hidastempoinen sävellys, jossa kuullaan myös akustista kitaraa. Muiden kappaleiden saatanallisista aiheista poiketen ”Nightwingin” sanoitus kertoo yöllä saalistavasta pöllöstä. ”Piru ei päässyt hiipimään siihen kappaleeseen,” totesi Powell myöhemmin. Kappaleen lopullisessa versiossa käytettiin Tony Martinin harjoitusottoa, koska Iommi ja Powell pitivät sitä lopulliseksi tarkoitettua lauluraitaa onnistuneempana.
Blues-vaikutteinen kappale ”Cloak & Dagger” kappale julkaistiin nimikappaleen singlen B-puolella ja albumin kuvavinyyli-painoksella A-puolen viimeisenä kappaleena.
Kansitaide

Albumin kansi on Kevin Winlettin suunnittelema ja siinä on kuva rististä. Takakannessa on sama risti, mutta ”päättömänä” (engl. headless). Britannian-versiossa kansi on mustavalkoinen, muualla maailmassa värillinen.
Julkaisu ja vastaanotto

Headless Cross julkaistiin huhtikuussa 1989 ja se sai positiivisen vastaanoton niin kriitikoiden kuin fanienkin keskuudessa. Singleinä julkaistiin kappaleet ”Headless Cross” ja ”Devil & Daughter” sekä joissain Euroopan maissa myös ”Call of the Wild”. Nimikappaleesta kuvattiin myös promovideo. Bassoa videolla soittaa studiobasistina toiminut Laurence Cottle. Uudeksi varsinaiseksi basistiksi tuli Cozy Powellin vanha soittokumppani, Whitesnakesta tuttu Neil Murray. Tämän kokoonpanon (Iommi, Powell, Martin, Murray ja kosketinsoittaja Geoff Nicholls) myötä yhtyeeseen tuli pysyvyyttä parin tulevan vuoden ajaksi aiempien vuosien jatkuvien muutosten sijaan.
Kaupallinen menestys oli kohtalaisen hyvää Britanniassa (listasijoitus 31.) ja Euroopassa, jossa albumi on Iommin mukaan yksi parhaiten myytyjä Sabbath-albumeja. Pohjois-Amerikassa albumin ja yhtyeen promootio jäi levy-yhtiön osalta vähäiseksi, ja sijoitus Billboard-listalla oli vasta 115.
Julkaisun jälkeen yhtye aloitti Yhdysvaltain-kiertueen touko-kesäkuussa 1989. Huonon promootion ja vähäisen lipunmyynnin vuoksi kiertue peruutettiin jo kahdeksan konsertin jälkeen. Suosio oli parempaa Britanniassa ja Euroopassa, missä yhtye kiersi saman vuoden syksyllä. Loppuvuodesta yhtye teki kiertueen Japanissa ja Neuvostoliitossa, missä se oli yksi ensimmäisiä länsimaisia rock-yhtyeitä. ”Sabbathin suosio oli todella korkealla Manner-Euroopassa ja Japanissa tuolloin,” kertoi Geoff Nicholls myöhemmin. ”Menestys oli jopa parempaa kuin Ozzyn aikana.”
Julkaisu ja vastaanotto > Arvostus

Headless Cross on ajan myötä noussut Black Sabbathin suosituimpien albumien joukkoon, ja Tony Iommi on todennut pitävänsä albumia merkittävänä osana yhtyeen historiaa. Albumin myötä yhtye sai takaisin miehistönvaihdosten ja muiden ongelmien myötä menettämäänsä kunnioitusta.
Tämän päivän kriitikot ovat antaneet albumille pääasiassa positiivisia arvosteluja. AllMusic-sivuston Eduardo Rivadavia pitää Headless Crossia hyvänä lähtökohtana niille, jotka haluavat tutustua Osbournen ja Dion ulkopuoliseen Black Sabbathiin. Metal Crypt -sivuston arvostelussa albumia kuvaillaan ”vanhan hyvän ajan metallia ilman turhaa temppuilua”. Rocknworld-sivuston kriitikko pitää Headless Crossia ”yhtenä Sabbathin parhaista” ja Metal Observerin arvostelija pitää levyä "suositeltavana hankitana”, vaikka B-puoli ei nousekaan A-puolen tasolle.
Kielteisempiäkin arvioita on esitetty. Sputnikmusic-sivuston kriitikko kuvailee levyä ”epäonnistuneeksi yritykseksi muuttaa Sabbath power metal -yhtyeeksi”. Internet-kriitikko Mark Prindlen mukaan albumi on ”esimerkki 1980-luvun hevin alamäestä”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Black Sabbath, ellei toisin mainita.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Gates of hell (instrumentaali)  |  | 1.06 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Headless Cross | Martin/Iommi/Powell | 6.29 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Devil & Daughter | Martin/Iommi/Powell | 4.44 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | When Death Calls |  | 6.55 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kill in the Spirit World |  | 5.11 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Call of the Wild | Martin/Black Sabbath | 5.18 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Black Moon | Martin/Black Sabbath | 4.06 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Nightwing |  | 6.35 |  |  |  |  |  |  |
| Kuvalevyn bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Cloak and Dagger | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Tony Iommi – kitara
Tony Martin – laulu
Cozy Powell – rummut
Geoff Nicholls – kosketinsoittimet
Laurence Cottle – basso
Kokoonpano > Vierailijat

Brian May – kitara ("When Death Calls" -kitarasoolo)
Tuotanto

Tuottajat - Tony Iommi ja Cozy Powell
Nauhoitus ja miksaus - Sean Lynch
Kappaleen "Nightwing" miksaus - Jeremy Lewis
Kannen suunnittelu - Kevin Winlett
Sisäkansi - Flat Earth
Arvostelut

| --- | --- |
 Metal Crypt () linkki  Allmusic () linkki  Korroosio.fi () linkki[vanhentunut linkki]  Progarchives () linkki  Rolling Stone Album Guide () linkki (Arkistoitu – Internet Archive)  Sputnik Music () linkki :  Rocknworld (10/10) linkki  Metal Observer (9/10) linkki (Arkistoitu – Internet Archive)  Metal Storm (8/10) linkki  Mark Prindle (2/10) linkki  Levyarvostelut.fi (positiivinen) linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Julkaisuhistoria

1989: IRS (24-1005-1), EU, vinyyli
1989: IRS (X2-0777-7-13002-2-6), US, CD
1989: IRS (EIRSAPD-1002), UK, kuvavinyyli
1999: EMI (7243-5-21299-2-8), EU, CD
Aiheesta muualla

Headless Cross Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Headless Cross Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Eurig Wyn

| Eurig Wyn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. lokakuuta 1944 Hermon, Crymych, Pembrokeshire, Wales
Kuollut: 25. kesäkuuta 2019 (74 vuotta) Waunfawr, Gwynedd, Wales
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Poliitikko
Puolue:  Plaid Cymru
Asema:  Euroopan parlamentin jäsen (1999–2004)
Vaalipiiri:  Wales
Eurig Wyn (10. lokakuuta 1944 – 25. kesäkuuta 2019) oli walesiläinen Plaid Cymruä edustanut poliitikko, joka toimi Euroopan parlamentin jäsenenä Walesistä vuosina 1999–2004.
Wyn syntyi Hermonin kylässä lähellä Crymychiä Pembrokeshiressä lounais-Walesissä. Hän opiskeli Aberystwythissä ja työskenteli ensin opettajana ja myöhemmin BBC:llä urheilutoimittajana ja uutistenlukijana. Vuonna 1989 hänet valittiin Gwyneddin kreivikunnanvaltuustoon. Vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa hänet valittiin Walesin vaalipiiristä Euroopan parlamenttiin, jossa hän istui vuoteen 2004 asti. Parlamentissa hän istui muun muassa kulttuuri-, nuoriso-, koulutus-, tiedonvälitys- ja urheiluvaliokunnassa sekä vetoomusvaliokunnassa. Vuoden 2005 parlamenttivaaleissa hän pyrki Yhdistyneen kuningaskunnan alahuoneeseen Ynys Mônin eli Angleseyn vaalipiiristä; hän sai 31,1 prosenttia äänistä eikä tullut valituksi. Vuosina 2012–2016 hän istui jälleen Gwyneddin kreivikunnanvaltuustossa Waunfawrin vaalipiirin edustajana.
Viimeisinä vuosinaan Wyn kärsi Parkinsonin taudista. Hän kuoli kotonaan Waunfawrissa vuonna 2019.
Aiheesta muualla

Eurig Wyn Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Etelä-Korean jalkapallomaajoukkue

| Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Etelä-Korea> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 2012 |  |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Hongkong 1956 |  |  |
|  Kultaa | Etelä-Korea 1960 |  |  |
|  Hopeaa | Thaimaa 1972 |  |  |
|  Hopeaa | Kuwait 1980 |  |  |
|  Hopeaa | Qatar 1988 |  |  |
|  Hopeaa | Australia 2015 |  |  |
|  Pronssia | Israel 1964 |  |  |
|  Pronssia | Libanon 2000 |  |  |
|  Pronssia | 2007 |  |  |
|  Pronssia | Qatar 2011 |  |  |
Etelä-Korean jalkapallomaajoukkue edustavat Korean tasavaltaa kansainvälisissä miesten jalkapallon maajoukkuekilpaiuissa. Joukkue toimii Etelä-Korean jalkapalloliiton alaisuudessa.
Etelä-Korea on eräs Aasian menestyneimmistä jalkapallomaista. Maajoukkue pelasi ensimmäiset ottelunsa vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja on tähän päivään tultaessa selviytynyt MM-kilpailujen lopputurnaukseen useammin kuin mikään muu maanosan maa. Joukkueen paras MM-kisasijoitus on neljäs sija 2002 kotikisoista.
Korealla on pitkän jalkapalloperinteet. Jo muinaisina aikoina maassa pelattiin chuk-guk-nimistä jalkapalloa muistuttanutta pallopeliä. Nykyaikaiseen jalkapallon kanssa korealaiset pääsivät ensi kertaa kosketuksiin vuonna 1882, kun brittiläiset merimiehet potkivat palloa Incheonin satamassa. Ensimmäinen jalkapallokilpailu Koreassa järjestettiin vuonna 1921, ja vuonna 1928 perustettiin maan jalkapalloliitto, jolloin myös lajin laajamittainen kehitys alkoi. Japanin miehityksen aikoina jalkapallo tarjosi alistetulle kansalle pakoa todellisuudesta ja piti yllä haaveita vapaudesta. 1948 jalkapalloliitto aloitti toimintansa uudelleen, kun maa oli miehitysvyöhykkeiden mukaisesti jaettu Etelä- ja Pohjois-Koreaan eli Korean demokraattiseen kansantasavaltaan. Samana vuonna liitto liittyi FIFAan ja vuonna 1954 Aasian jalkapalloliittoon AFC:hen. 1960-luvulta lähtien Etelä-Korea on ollut eräs Aasian vahvimmista jalkapallomaista. Se voitti kaksi ensimmäistä Aasian mestaruusturnausta, mutta sittemmin muiden muassa Saudi-Arabian ja Japanin joukkueet ovat menestyksekkäästi horjuttaneet sen valta-asemaa.
Vuonna 1983 Etelä-Koreassa aloitti toimintansa Aasian ensimmäinen jalkapallon ammattilaisliiga, mikä lisäsi kansalaisten kiinnostusta lajia kohtaan, mutta vaikutti myös myönteisellä tavalla maan jalkapalloilulliseen tasoon. Vuonna 2002 Etelä-Korea järjesti yhdessä Japanin kanssa MM-kisojen lopputurnauksen, missä se alankomaalaisen Guus Hiddinkin valmentamana raivasi tieltään Italian ja Espanjan edeten välieriin ensimmäisenä aasialaisjoukkueena. Pronssiottelussa joukkue hävisi Turkille. Etelä-Korea on selviytynyt jokaiseen MM-turnaukseen 1986–2022. Yhteensä se on pelannut MM-kisoissa 11 kertaa.
Arvokisat > Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1950 – Ei osallistunut
1954 – 1. kierroksella
1958 – Ei osallistunut
1962 – Ei selviytynyt
1966 – Jäi pois
1970–1982 – Ei selviytynyt
1986 – 1. kierroksella
1990 – 1. kierroksella
1994 – 1. kierroksella
1998 – 1. kierroksella
2002 – 4. sija
2006 – 1. kierroksella
2010 – Neljännesvälierissä
2014 – 1. kierroksella
2018 – 1. kierroksella
2022 – Neljännesvälierissä
Arvokisat > Aasian mestaruuskilpailut

1956 – Mestari
1960 – Mestari
1964 – 3. sija
1968 – Ei selviytynyt karsinnoista
1972 – 2. sija
1976 – Ei selviytynyt karsinnoista
1980 – 2. sija
1984 – 1. kierroksella
1988 – 2. sija
1992 – Ei selviytynyt karsinnoista
1996 – Puolivälierissä
2000 – 3. sija
2004 – Puolivälierissä
2007 – 3. sija
2011 – 3. sija
2015 – 2. sija
2019 – selviytynyt
Arvokisat > Itä-Aasian mestaruuskilpailut

2003 – Mestari
2005 – 4. sija
2017 – Mestari
Nykyinen joukkue

milloin?
| # | Pelaaja | Paikka | Syntymäaika | Maaottelut | Maalit | Seura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Jung Sung-Ryong | M | 4. tammikuuta 1985 (ikä 39) | 48 | 0 |  Suwon Bluewings |
| 21 | Kim Young-Kwang | M | 28. kesäkuuta 1983 (ikä 41) | 17 | 0 |  Ulsan Hyundai |
| 23 | Lee Beom-Young | M | 2. huhtikuuta 1989 (ikä 35) | 0 | 0 |  Busan IPark |
| 2 | Jang Hyun-Soo | P | 28. syyskuuta 1991 (ikä 33) | 0 | 0 |  FC Tokyo |
| 3 | Kim Kee-Hee | P | 13. heinäkuuta 1989 (ikä 35) | 1 | 0 |  Al-Sailiya |
| 5 | Kwak Tae-Hwi | P | 8. heinäkuuta 1981 (ikä 43) | 30 | 5 |  Al-Shabab |
| 12 | Park Joo-Ho | P | 16. tammikuuta 1987 (ikä 37) | 11 | 0 |  Basel |
| 14 | Jung In-Hwan | P | 15. huhtikuuta 1986 (ikä 38) | 5 | 0 | Jeonbuk Hyundai Motors |
| 15 | Kim Chang-Soo | P | 12. syyskuuta 1985 (ikä 39) | 3 | 0 |  Kashiwa Reysol |
| 16 | Shin Kwang-Hoon | P | 18. maaliskuuta 1987 (ikä 37) | 3 | 0 | Pohang Steelers |
| 19 | Kim Chi-Woo | P | 11. marraskuuta 1983 (ikä 40) | 25 | 4 |  FC Seoul |
| 22 | Kim Young-Gwon | P | 27. helmikuuta 1990 (ikä 34) | 8 | 1 |  Guangzhou Evergrande |
| 4 | Kim Nam-Il | KK | 14. maaliskuuta 1977 (ikä 47) | 97 | 2 | Incheon United |
| 6 | Lee Myung-Joo | KK | 24. huhtikuuta 1990 (ikä 34) | 0 | 0 |  Pohang Steelers |
| 7 | Kim Bo-Kyung | KK | 6. lokakuuta 1989 (ikä 35) | 17 | 2 |  Cardiff City |
| 8 | Han Kook-Young | KK | 19. huhtikuuta 1990 (ikä 34) | 0 | 0 |  Shonan Bellmare |
| 13 | Lee Seung-Gi | KK | 2. kesäkuuta 1988 (ikä 36) | 5 | 0 |  Jeonbuk Hyundai Motors |
| 17 | Lee Chung-Yong | KK | 2. heinäkuuta 1988 (ikä 36) | 44 | 5 |  Bolton Wanderers |
| 24 | Hwang Ji-Soo | KK | 27. maaliskuuta 1981 (ikä 43) | 2 | 0 |  Pohang Steelers |
| 25 | Park Jong-Woo | KK | 10. maaliskuuta 1989 (ikä 35) | 2 | 0 |  Busan IPark |
| 9 | Son Heung-Min | H | 8. heinäkuuta 1992 (ikä 32) | 13 | 2 |  Tottenham Hotspur F.C. |
| 10 | Ji Dong-Won | H | 28. toukokuuta 1991 (ikä 33) | 20 | 8 |  Sunderland |
| 11 | Lee Keun-Ho | H | 11. huhtikuuta 1985 (ikä 39) | 48 | 16 |  Sangju Sangmu Phoenix |
| 18 | Kim Shin-Wook | H | 14. huhtikuuta 1988 (ikä 36) | 14 | 1 |  Ulsan Hyundai |
| 20 | Lee Dong-Gook | H | 29. huhtikuuta 1979 (ikä 45) | 95 | 30 |  Jeonbuk Hyundai Motors |
Nykyinen joukkue > Valmentajat

| Tehtävä | Nimi |
| --- | --- |
Päävalmentaja:  Shin Tae-yong
Tekninen johtaja:  Kim Ho-Gon
Apuvalmentaja:  Jeon Kyung-jun
Apuvalmentaja:  Kim Nam-Il
Apuvalmentaja:  Cha Du-ri
Maalivahtivalmentaja:  Kim Hae-Woon
Kuntovalmentaja:  Lee Jae-Hong
Entisiä päävalmentajia

2017-  Shin Tae-Yong
2014-2017  Uli Stielike
2013-2014  Hong Myung-Bo
2012-2013  Choi Kang-Hee
2010-2011  Cho Kwang-Rae
2007-2010  Huh Jung-Moo
2006-2007  Pim Verbeek
2005-2006  Dick Advocaat
2004-2005  Jo Bonfrere
2003-2004  Humberto Coelho
2001-2002  Guus Hiddink
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Etelä-Korean jalkapalloliitto
Hirvikallio (Halikko)

Hirvikallio on kylä Salossa. Se sijaitsee Halikon asemanseudulla. Maarekisterissä Hirvikallio sijaitsee hieman etelämpänä kuin nykyinen Hirvikallion asuinalue.
Hirvikallion laajalla kyläalueella ei ole selvää keskustaa. Kyläalue sijaitsee asemanseudun eteläosassa ja asemanseudun omakotiasutus ulottuu Hirvikallion alueelle. Seututie 110 kulkee Hirvikallion eteläosan poikki. Kylässä sijaitsee myös Riikin pienteollisuusalue ja Kreivinmäen ulkomuseo. Hirvikallio rajoittuu pohjoisessa Mustamäkeen, idässä Rikalaan, etelässä Viurilaan ja lännessä muun muassa Laitolaan ja Puotilan Heinäalhon kulmakuntaan.
Hirvikallio on perustettu viimeistään 1200-luvulla. Kylä on ollut yhden talon yksinäistila, joka on päätynyt 1800-luvulla Wiurilan kartanon omistukseen. Wiurilan isäntä on muutellut Hirvikallion rajoja liittämällä siihen omistamansa lähikylät Maunula, Padanoja, Pamsila ja Salontaka sekä osia Rikalasta. Hirvikallion kantatila on hävinnyt 1800-luvun aikana. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä kylään perustettiin useita pientiloja. Valtatie 1, nykyinen 110-tie, valmistui Hirvikallion kohdalla vuonna 1952. 1900-luvun loppupuolella asemanseudun kasvava asutus alkoi ulottua myös Hirvikallion alueelle. Kylään syntyi myös pienteollisuusalue.
Hirvikosken koulu

| Hirvikosken koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Harjuntie 1631 A, Pyhtää
Koordinaatit:  60°36.57′N, 26°38.75′E
Tyyppi:  alakoulu
Perustettu:  1898
Rehtori:  Sari Hakulinen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  n. 30 (2021)
Verkkosivut
Hirvikosken koulu on Pyhtäällä sijaitseva koulu, jossa toimii luokat 1–6. Koulu perustettiin vuonna 1898, ja se on yksi Suomen vanhimmista kouluista[lähde? ]. Vuonna 2021 koulussa oli noin 30 oppilasta. Koulu on viime vuosinamilloin? kärsinyt oppilasvajeesta, jonka on arvioitu johtavan lähivuosinamilloin? koulun lopettamiseen. Jos koulu alittaa tietyn oppilasmäärän, Pyhtään kunta aikoo sulkea sen.[lähde? ]
Koulussa on kaksi luokkaa: alaluokka (0.lk–2.lk) ja yläluokka (3.lk–6.lk). Koulussa on yksi puutyöluokka ja viereisessä rakennelmassa tekstiilityön luokka. Koulu oli yksi Suomen ensimmäisistä kouluista, joka yhdisti esikoulun samaan rakennukseen.[lähde? ]
Galileo Galilein elämä

Berliner Ensemblen esitys näytelmästä vuodelta 1971.
Galileo Galilein elämä on Bertolt Brechtin kirjoittama näytelmä vuodelta 1940. Se kertoo Galileo Galilein myöhäisvuosista keskittyen kiistaan katolisen kirkon kanssa. Näytelmästä on ilmestynyt vuonna 1975 Joseph Losey'n ohjaama Galileo-niminen elokuvasovitus.
Versiot

Brecht aloitti näytelmän teon jo 1930-luvulla ollessaan vielä Saksassa. Muutettuaan Yhdysvaltoihin kolmannen valtakunnan aikaan hän käänsi ja uudelleen työsti näytelmän yhdessä näyttelijä Charles Laughton'in kanssa. Tuloksena oli näytelmän 'amerikkalainen versio', joka nimettiin yksinkertaisesti Galileoksi. Joseph Losey'n ohjaama ensi-ilta oli Los Angelesissa Coronet Theatre -teatterissa heinäkuussa 1947. Tämä versio oli pohjana myös Losey'n filmatisoinnissa vuonna 1975.
Palattuaan Itä-Saksaan Brecht jatkoi työtään näytelmän parissa ja uudelleen saksan kielellä. Lopullisen saksankielisen version ensi-ilta oli Kölnissä huhtikuussa 1955.
Juoni

Galilei on rahan puutteessa ja saa kuulla uuden keksinnön, kaukoputken, olevan myynnissä Amsterdamissa. Galilei kopioi sen ja kauppaa Venetsian tasavallalle omana keksintönään.
Galilei käyttää kaukoputkea vahvistaakseen Kopernikuksen aurinkokeskisen mallin Aurinkokunnasta, mikä on vastoin yleistä uskomusta ja kirkon doktriinia.
Galilei viedään kuulusteltavaksi Vatikaaniin, missä hän kidutuksella uhattuna kieltää opetuksensa. Hänen oppilaansa järkyttyvät saadessaan tietää hänen taipuneen kirkon auktoriteettien painostuksesta.
Galilei asuu vanhana ja raihnaisena arestissa, kun hänen entinen oppilas Andrea tulee vierailulle. Galilei antaa Andrealle kirjan, jossa on kaikki hänen tieteelliset löydökset ja pyytää tätä salakuljettamaan sen Italian ulkopuolelle levitettäväksi. Andrea uskoo nyt Galilein toimien olleen sankarillisia ja että hän kielsi opetuksensa vain huijatakseen hölmöjä kirkollisia auktoriteetteja. Galilei itse kuitenkin väittää toimineensa vain oman etunsa mukaisesti ilman minkäänlaista sankarillisuutta.
Kirjallisuutta

Brecht, Bertolt (1966). Galileo: English version by Charles Laughton. Edited and with an introd. by Eric Bentley.  New York: Grove Press.
Bertolt Brecht, Life of Galileo, Translated by John Willett, Bertolt Brecht: Plays, Poetry and Prose, The Collected Plays, Volume Five, Part One, Edited by John Willett and Ralph Manheim (Methuen, London, 1980).
Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa

Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa on siviilitarkkailuoperaatio, jota Euroopan unioni valmistelee 200 tarkkailijan vahvuisella osastolla. Suomi on tukenut operaatiota vuodesta 2008 lähettämällä operaatioalueelle kerrallaan 10-15 vahvuisen tarkkailijaryhmän, jonka ryhmänvanhimpana ja Kuopiossa sijaitsevan Kriisinhallintakeskuksen yhteyshenkilönä toimii Sini Rämö (maaliskuusta 2019 alkaen), aiemmin Johannes-Mikael Mäki ( 2017 - 2019). Tarkkailuoperaatiota johtaa tanskalainen Erik Hoeeg
Operaation virallinen alku tapahtui 1. lokakuuta 2008 Georgian hallituksen pääministeri Lado Gurgenidzen ilmoituksella.. Operaation nykyinen mandaatti ja rahoitus on hyväksytty joulukuuhun 2019 saakka.
Euroopan unionin tarkkailuoperaatio on sen Venäjän federaatiolle tarjoama vaihtoehto Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön alkujana yhdeksän hengen sotilastarkkailuoperaation laajentamiselle sataan sotilastarkkailijaan.
Tarkkailuun on viitattu Euroopan unionin siviilitarkkailuoperaationa sen korostamiseksi, että kyseessä ei ole sotilaallinen eikä sotilaiden suorittama sotilastarkkailu, mutta kaikkien siviilitarkkailijoiden ei tarvitse olla lähettävien maiden poliisiviranomaisia tai poliisikoulutettuja. Esimerkiksi Suomi lähettää operaatioon tarkkailijoiksi vain siviilitaustaisia henkilöitä.
Euroopan unionin turvallisuusalan tutkimuslaitos

| Euroopan unionin turvallisuusalan tutkimuslaitos > EUISS |
| --- | --- |

Perustettu:  2002
Tyyppi:  Erillisvirasto
Pilari:  Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Toimivalta:  Euroopan unioni
Sijainti:  Pariisi, Ranska
Johtaja:  Gustav Lindström
Työntekijöitä:  24
Aiheesta muualla
Sivusto
Euroopan unionin turvallisuusalan tutkimuslaitos on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka tarkoitus on analysoida ulko-, turvallisuus- ja puolustuspoliittisia kysymyksiä.
Hirvikosken kirkko

Hirvikosken kirkko on Electric Field Productionin ja TV2:n tuottamassa historiallisessa tv-draamassa Hovimäki esiintynyt kuvitteellinen keskiaikainen kirkkorakennus kuvitteellisessa Hirvikosken pitäjässä jossain Halikon lähellä, eteläisessä Suomessa. Tv-sarja esitettiin vuosina 1999–2003. Kirkkoa esitti ulkopuolelta 1400-luvun lopulla valmistunut Sastamalan Pyhän Marian kirkko ja sisältä 1500-luvun alussa rakennettu Messukylän vanha kirkko Tampereella.
Sastamalan Pyhän Marian kirkon itäpääty.
Messukylän vanhan kirkon penkkejä.
Fanni Noroila

| Fanni Noroila |
| --- | --- |
 Fanni Noroila vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1992 (ikä 31–32) Hyvinkää
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  muusikko ja näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Fanni Noroila (s. 1992 Hyvinkää) on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritieteen maisteriksi.
Muusikkona

DJ:nä hän toimii nimellä FanFan. Yhdessä Sonja Kuittisen kanssa he muodostavat feministiseksi määrittelemänsä rap-duon SOFA.
Näyttelijänä

Fanni Noroila on näytellyt muun muassa Elisa Viihteen alkuperäissarjassa Kalifornian kommando.
Vuonna 2022 Noroila esitti Ylen kuunnelmasarjassa Mä haluun olla Nylon Jonna Geageaa.
Yksityiselämä

Noroilalla on isänsä puolelta romanijuuria, mutta hänen perheensä ei ole elänyt romaniyhteisössä.
Aiheesta muualla

Fanni Noroila Internet Movie Databasessa. (englanniksi)