stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mehdi Nafti

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 28. marraskuuta 1978 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Toulouse, Ranska
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2000 2000–2005 2005 2005–2009 2009–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 |  Toulouse  Racing Santander → Birmingham City  Birmingham City  Aris  Real Valladolid  Real Murcia  Cádiz CF | 25 (1) 111 (3) 10 (0) 70 (0) 32 (4) 51 (1) 30 (0) 15 (0) |
Maajoukkue
| 2002–2006 |  Tunisia | 44 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tunisia 2004 | Jalkapallo |  |
Mehdi Nafti (arab. مهدي نافطي‎‎, s. 28. marraskuuta 1978 Toulouse, Ranska) on ranskalais-tunisialainen jalkapallovalmentaja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja edusti urallaan enimmäkseen espanjalaisseuroja. Nafti on ollut Merida UD:n päävalmentajana vuodesta 2017 lähtien.
Ura

Nafti aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Toulouse FC:ssä vuonna 1998. Vuodet 2000–2005 hän pelasi Racing Santanderissa, josta siirtyi lainasopimuksella tammikuussa 2005 Englantiin Birmingham Cityyn. Myöhemmin Birmingham osti Naftin 1,5 miljoonalla eurolla Racing Santanderilta. Hän pelasi englantilaisseurassa neljä vuotta pelaten yhteensä 80 sarjaottelua. Joukkueen noustua kauden 2008–2009 päätteeksi Englannin valioliigaan Naftin sopimusta ei uusittu, joka päättyi kesällä 2009. Birmingham City ilmoitti ettei Nafti enää kuuluisi joukkueen tulevaisuuden suunnitelmiin.
Ura > Aris FC

Kesäkuussa 2009 hän allekirjoitti kahdenvuoden sopimuksen kreikkalaisen Arisin kanssa. Avauskaudellaan Nafti pelasi pääsarjassa 22 ottelua ja onnistui neljästi maalinteossa. Toisella kaudellaan hän ehti pelata kymmenen ottelua, kunnes 27. tammikuuta 2011 joukkue ilmoitti purkaneensa Naftin sopimuksen.
Ura > Real Valladolid

31. tammikuuta 2011 Nafti allekirjoitti puolentoista vuoden sopimuksen Real Valladolidin kanssa. Hän pelasi avausottelunsa joukkueen paidassa 12. helmikuuta 2011 Recreativo Huelvaa vastaan. Nafti pelasi kauden aikana lopulta neljätoista ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Maali syntyi kauden päätösottelussa Córdobaa vastaan.
Maajoukkue

Ensimmäisen maaottelunsa Nafti pelasi 21. tammikuuta 2002 Zambiaa vastaan. Hän oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002, mutta ei mahtunut saman vuoden MM-kisajoukkueeseen. Nafti oli voittamassa Afrikan-mestaruutta 2004 ja pelasi vuoden 2006 MM-kisoissa kolmessa ottelussa.
Nafti palasi takaisin maajoukkueeseen 30. toukokuuta 2010 Ranskaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Sitä ennen hän oli ehtinyt kieltäytyä osallistumasta vuoden 2010 Afrikan kisoihin.
Hän on pelannut 43 maaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin.
Saavutukset

Afrikan–mestaruus: 2004
Kreikan cup
Hopeaa: 2010
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
World Football (englanniksi)
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 el-Ouaer |
2 Badra |
3 Baya |
4 Boukadida |
5 Nafti |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Gabsi |
9 Zabi |
10 Ghodhbane |
11 Boujelbene |
12 Bouzaiene |
13 Bouazizi |
14 Marzouki |
15 Jaïdi |
16 Bejaoui |
17 Azaiez |
18 Benachour |
19 Mkademi |
20 Melki |
21 Daassi |
22 Jaouachi |
Valmentaja Michel
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Boumnijel |
2 Badra |
3 Haggui |
4 Yahia |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Nafti |
9 Braham |
10 Ghodhbane |
11 Dos Santos |
12 Mnari |
13 Bouazizi |
14 Chedli |
15 Jaïdi |
16 Fadhel |
17 Jedidi |
18 Benachour |
19 Ayari |
20 Clayton |
21 Saïdi |
22 Azaiez |
Valmentaja Lemerre
Tunisian joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Boumnijel |
2 Saïdi |
3 Essediri |
4 al-Abdi |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Nafti |
9 Guemamdia |
10 Ghodhbane |
11 Dos Santos |
12 Mnari |
13 Namouchi |
14 Chedli |
15 Jaïdi |
16 Fadhel |
17 Ben Saada |
18 Benachour |
19 Ayari |
20 Clayton |
21 Jemâa |
22 Kasraoui |
23 Haj Massaoud |
Valmentaja Lemerre
Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Boumnijel |
2 Essediri |
3 Haggui |
4 Yahia |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Guemamdia |
8 Nafti |
9 Chikhaoui |
10 Ghodhbane |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Bouazizi |
14 Chedli |
15 Jaïdi |
16 Nefzi |
17 Ben Saada |
18 Jemmali |
19 Ayari |
20 Namouchi |
21 Saïdi |
22 Kasraoui |
23 Melliti |
Valmentaja Lemerre
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2008
1 Kasraoui |
2 Ghezal |
3 Haggui |
4 al-Abdi |
5 El Bekri |
6 Felhi |
7 Ben Saada |
8 Nafti |
9 Chikhaoui |
10 Zaïem |
11 Santos |
12 Mnari |
13 Ben Frej |
14 Zouaghi |
15 Jaïdi |
16 Mathlouthi |
17 Jemâa |
18 Mikari |
19 Meriah |
20 Ben Dhifallah |
21 Traoui |
22 Nefzi |
23 Chermiti |
Valmentaja Lemerre
Mikkelin rautatieasema

Mikkelin rautatieasema (lyh. Mi, ruots. St. Michel) sijaitsee Mikkelin Savilahdessa Hallituskadun itäpäässä, Mannerheimintien varrella. Mikkelin torilta asemalle on matkaa noin 230 metriä.
Mikkelin asema on Savon radan varrella. Etelään päin mentäessä seuraava henkilöliikenteen käytössä oleva asema on Mäntyharju ja pohjoiseen päin Pieksämäki (vuoteen 2014 Haukivuori). Etäisyyksiä:
Helsinki 305 km
Mäntyharju 42 km
Kouvola 113 km
Haukivuori 35 km
Pieksämäki 71 km
Mikkelin rautatieasemalta on henkilöjunayhteydet kumpaankin suuntaan kaukojunilla. Lisäksi asemalla on rahtiliikennettä. Se on eräs Suomen vilkkaimpia raakapuun lastauspaikkoja[lähde? ].
Nykyisen aseman viereen valmistui vuonna 2007 matkakeskus, minkä yhteydessä linja-autoliikenne siirtyi asemalle.
Asemalla tapahtuu illalla yksi junakohtaus, jolloin Helsingin juna käyttää raidetta 1 ja Kuopion suunnan juna raidetta 2. Muutoin kaikki junat käyttävät raidetta 1.
Historia

Uusrenessanssityyliä edustavan Mikkelin aseman piirustukset on hyväksytty 1888 ja se on rakennettu Savonradan yhteydessä. Asemarakennus on edelleen alkuperäinen ja sitä on laajennettu vuosina 1902 ja 1925. Ensimmäisessä laajennuksessa poikkipäätyinen avokuisti muutettiin sisätilaksi. Viimeksi sitäselvennä on peruskorjattu vuonna 1997.
Aseman yhteydessä, Mannerheimintien toisella puolella on edelleen talvisodan aikana vara-asemaksi rakennettu kivinen puolipallon muotoinen sirpalesuoja eli kivikukko.
Mannerheimin salonkivaunu

Marsalkka C. G. E. Mannerheimin käytössä oli vuodesta 1939 lähtien oma esikuntajuna. Se sisälsi veturin, kaksi makuuvaunua, konduktöörinvaunun, ilmatorjuntavaunun ja autonkuljetusvaunun. Hän käytti vaunua vuoteen 1946 asti.
Mannerheimin salonkivaunu on rakennettu vuosina 1929–1930. Se sisältää salongin ja viisi makuuhyttiä. Vaunussa on myös keittiö ja WC.
Salonkivaunu sijaitsee Mikkelin rautatieasemalla, aseman vierellä ja se on avoinna yleisölle vain kerran vuodessa, Puolustusvoimain lippujuhlapäivänä 4. kesäkuuta. Kesällä 2006 salonkivaunu ei ollut nähtävillä rakennustöiden vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikkelin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Virtuaalinen salonkivaunu
Mikkelin aseman kivikukko
Milano – San Remo 2015

Peloton Savonassa.
Milano – San Remo 2015 oli järjestyksessään 106. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 293 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 22. maaliskuuta 2015.
John Degenkolb voitti kilpailun ohitettuaan loppukirissä Alexander Kristoffin, Michael Matthews sijoittui kolmanneksi. 26 parasta saivat saman ajan.
Tulokset

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | John Degenkolb |  Saksa | Giant-Alpecin | 6.46.16 |
| 2 | Alexander Kristoff |  Norja | Katjuša | sama aika |
| 3 | Michael Matthews |  Australia | Orica-GreenEDGE | sama aika |
| 4 | Peter Sagan |  Slovakia | Team Tinkoff-Saxo | sama aika |
| 5 | Niccolo' Bonifazio |  Italia | Lampre-Merida | sama aika |
| 6 | Nacer Bouhanni |  Ranska | Cofidis | sama aika |
| 7 | Fabian Cancellara |  Sveitsi | Trek Factory Racing | sama aika |
| 8 | Davide Cimolai |  Italia | Lampre-Merida | sama aika |
| 9 | Tony Gallopin |  Ranska | Lotto Soudal | sama aika |
| 10 | Edvald Boasson Hagen |  Norja | MTN Qhubeka | sama aika |
Osallistuneet joukkueet

Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
UCI Pro -joukkueet: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, BMC Racing Team, Cannondale-Garmin, Etixx-Quick Step, FDJ, Giant-Alpecin, IAM Cycling, Katjuša, Lampre-Merida, Team LottoNL-Jumbo, Lotto Soudal, Movistar Team, Orica-GreenEDGE, Team Sky, Team Tinkoff-Saxo, Trek Factory Racing
UCI Continental Circuits -joukkueet: Androni Giocattoli - Venezuela, Bardiani-CSF, Bora-Argon 18, CCC Sprandi Polkowice, Cofidis, Colombia, MTN Qhubeka, Team Novo Nordisk
Miranda (televisiosarja)

| Miranda |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  30 minuuttia
Luoja(t):  Miranda Hart
Pääosissa:  Miranda Hart  Sarah Hadland   Patricia Hodge   Tom Ellis   Sally Phillips
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC, Yle
Esitetty:  9. marraskuuta 2009 – 1. tammikuuta 2015
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  19
Tuotanto
Tuottaja(t):  Nerys Evans (Kausi 1)   Emma Strain (Kaudet 2 ja 3)
Vastaava(t) tuottaja(t):  Jo Sargent
Käsikirjoittaja(t):  Miranda Hart
Tuotantoyhtiö(t):  BBC
Palkinnot
Voitetut:  Britannian vuoden komediasarja (2010)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Miranda on brittiläinen komediasarja, joka kertoo monin tavoin hieman kömpelöstä ja naiivista naisesta nimeltä Miranda ja hänen ystäväpiiristään. Miranda joutuu aina noloihin tilanteisiin ja yrittää korjata ne vielä nolommilla tempuilla. Hän asuu oman pienen pilailupuodin yläkerrassa. Mirandan hyvä ystävä on Stevie, joka työskentelee Mirandan apulaisena putiikissa. Mirandan lähipiiriin kuuluu myös irstas äiti Penny, Mirandan salainen ihastus ja lähikuppilan omistaja Gary ja entinen koulukaveri Tilly. Sarjassa on lisäksi useita vaihtuvia sivuhenkilöitä.
Sarjan on käsikirjoittanut pääosaa näyttelevä Miranda Hart. Ennen televisiosarjan alkamista Hart teki vuonna 2008 BBC Radio 2:een sarjasta pilottijakson nimellä Miranda Hart’s Joke Shop. Lisäksi kuunnelmasta tehtiin televisiosovitus. Virallisesti sarja alkoi marraskuussa 2009. Toistaiseksi viimeinen jakso nähtiin Isossa-Britanniassa uudenvuodenpäivänä 2015. Suomessa viimeinen jakso esitettiin syksyllä 2015.
Heinäkuussa 2014 Hart ilmoitti, ettei sarjalle tehdä varsinaista jatkoa. Kuitenkin kesäkuussa 2015 Daily Express-lehden haastattelussa Hart kertoi, että hänestä olisi mielenkiintoista nähdä kuinka Miranda ja Gary jatkavat elämää yhdessä. Hän ei sulje pois sitä mahdollisuutta, että sarjalle tehdään jatkoa.
Hahmot

Miranda (es. Miranda Hart): Kömpelö ja sosiaalisesti kömpelö vähän yli kolmekymppinen nainen, joka usein löytää itsensä oudoista tilanteista. Hän on hyvin naiivi ja tekee paljon noloja temppuja. Vaikka Miranda usein ärsyttää ystäviään ja perhettään käytöksellään, he pitkälti sietävät häntä, koska hän on hyväsydäminen.
Stevie Sutton (es. Sarah Hadland): Stevie on Mirandan lapsuudenystävä. Hän työskentelee Mirandan pilailupuodissa ja joutuu itse tekemään lähes kaikki työt, kun Miranda leikkii tai tekee jotain muuta, kuin töitä. Stevie on kunnianhimoisempi kuin Miranda. Kuitenkin Mirandaa onnistaa paremmin miesrintamalla, mikä masentaa Stevietä.
Gary Preston (es. Tom Ellis): Gary on Mirandan salainen ihastus ja entinen koulukaveri. Gary työskentelee läheisessä ravintolassa ja myöhemmissä jaksoissa hän ostaa kuppilan itselleen. Garyn ja Mirandan välit ovat sarjan aikana hyvin läheiset.
Penny (es. Patricia Hodge): Penny on Mirandan äiti. Hän on irstaileva, pikkutuhmia vitsejä heittävä, mutta silti määrätietoinen nainen. Hän väittää Mirandaa lihavaksi vaikka tämä onkin vain leveäharteinen ja pitkä naiseksi. Penny yrittää olla hienostunut hieman keskiluokkaista ylempi nainen, mutta ei aina oikein onnistu siinä, varsinkaan Mirandan seurassa. Penny osoittaa rakkautta Mirandaa kohtaa, kun Miranda tekee jotain josta voi olla ylpeä. Pennyn tyypilliset huudahdukset ovat: Such fun! (suom. Niin hauskaa!)
Tilly (es. Sally Phillips): Tilly on Mirandan entinen koulukaveri. Tästä huolimatta Tillyllä on enemmän yhteistä Pennyn kuin Mirandan kanssa. Tilly mainitsee usein Mirandan kouluaikaisen kutsumanimen "Queen Kong" (Kuningatar Kong, viitaten King Kongiin). Vaikka Tilly välillä piikittelee Mirandaa ja yrittää olla hieman parempi, Mirandan "vienti" on parempaa: esimerkiksi Tillyn kihlattu vikitteli Mirandaa Tillyn selän takana.
Michael "Mike" Jackford (es. Bo Poraj) Mike on Mirandan miesystävä kolmannella kaudella. Mike työskentelee paikallisena toimittajana. Hän rakastaa Mirandan aitoutta.
Käännös suomeksi
Milano – San Remo 2014

Pääryhmä Savonassa.
Milano – San Remo 2014 oli järjestyksessään 105. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 299 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 23. maaliskuuta 2014.
Katjuša-tallin Alexander Kristoff voitti massakiriin päättyneen kilpailun noustuaan loppuhetkillä ohi Fabian Cancellaran ja Ben Swiftin. Hänestä tuli Milano – San Remon ensimmäinen norjalaisvoittaja. Sateisessa säässä käyty kilpailu kuului UCI World Touriin.
Tulokset

Lähteet: Cyclingnrews, UCI World Tour
|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Alexander Kristoff |  Norja | Katjuša | 6,55.56 |
| 2 | Fabian Cancellara |  Sveitsi | Trek Factory Racing | sama aika |
| 3 | Ben Swift |  Yhdistynyt kuningaskunta | Team Sky | sama aika |
| 4 | Juan José Lobato |  Espanja | Movistar Team | sama aika |
| 5 | Mark Cavendish |  Yhdistynyt kuningaskunta | Omega Pharma-Quick Step | sama aika |
| 6 | Sonny Colbrelli |  Italia | Bardiani-CSF | sama aika |
| 7 | Zdeněk Štybar |  Tšekki | Omega Pharma-Quick Step | sama aika |
| 8 | Sacha Modolo |  Italia | Lampre-Merida | sama aika |
| 9 | Gerald Ciolek |  Saksa | MTN Qhubeka | sama aika |
| 10 | Peter Sagan |  Slovakia | Cannondale | sama aika |
Osallistuneet joukkueet

Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
UCI Pro -joukkueet: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, Belkin Pro Cycling Team, BMC Racing Team, Cannondale Pro Cycling Team, Team Europcar, FDJ.fr, Garmin-Sharp, Giant-Shimano, Katjuša, Lampre-Merida, Lotto-Belisol, Movistar Team, Omega Pharma-Quick Step, Orica-GreenEDGE,  Team Tinkoff-Saxo, Team Sky, Trek Factory Racing
UCI Continental Circuits -joukkueet: Androni Giocattoli - Venezuela, Bardiani-CSF, IAM Cycling, MTN Qhubeka, Team NetApp - Endura, UnitedHealthcare, Yellow Fluo
Milano – San Remo 2009

Reitin profiili
Milano–San Remo 2009 oli järjestyksessään sadas maantiepyöräilyn Milano–San Remo -kilpailu. Se järjestettiin 298 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 21. maaliskuuta 2009. Kilpailureitti oli sama kuin edellisvuonna.
Kahden edellisvuoden voittajat, Óscar Freire ja Fabian Cancellara eivät olleet mukana loukkaantumisten vuoksi ja vuoden 2008 maailmanmestari Alessandro Ballan jäi pois sairauden takia. Lance Armstrong sen sijaan osallistui kilpailuun, joka oli hänelle paluunsa jälkeen ensimmäinen kilpailu Euroopassa.
Kilpailu ratkesi Milano–San Remolle tyypilliseen tapaan massakirissä. Heinrich Haussler irtosi ryhmästä viimeisillä sadoilla metreillä, mutta joutui päästämään lujaa kirineen Mark Cavendishin edelleen juuri ennen maaliviivaa.
Tulokset

|  | Ajaja | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Mark Cavendish | Team Columbia-High Road | 6.42.32 |
| 2 |  Heinrich Haussler | Cervélo TestTeam | s.a. |
| 3 |  Thor Hushovd | Cervélo TestTeam | + 2 |
| 4 |  Allan Davis | Quick·Step - Innergetic | + 2 |
| 5 |  Alessandro Petacchi | LPR Brakes Farnese Vini | + 2 |
| 6 |  Daniele Bennati | Liquigas | + 2 |
| 7 |  Aitor Galdos | Euskaltel-Euskadi | + 2 |
| 8 |  Enrico Rossi | Ceramica Flaminia - Bossini Docce | + 2 |
| 9 |  Luca Paolini | Acqua & Sapone-Caffè Mokambo | + 2 |
| 10 |  Peter Velits | Team Milram | + 2 |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (italiaksi)
Matti Milius

Matti Milius vuonna 2010.
Matti Milius (10. marraskuuta 1945 Tartto, Viro – 3. kesäkuuta 2015 Tartto) oli virolainen nykytaiteen keräilijä. Hän asui lähes koko elämänsä Tartossa. Matti Miliukselle kuului suuri exlibristen ja yli 1 200 teosta sisältävä grafiikoiden ja maalausten kokoelma. Vuodesta 1968 alkaen Milius järjesti näyttelyitä Virossa ja muualla Euroopassa.
Elämä

Miliuksen taiteen keräily sai alkunsa kirjallisuuden ja exlibristen tutkijan Udo Ivaskin tyttären Helene Ivask-Kulpan ansiosta vuonna 1962. Hän lahjoitti Matille exlibriksen joka kerta, kun hän sai hyvän arvosanan reaaliaineissa, englannissa tai venäjässä. Vuonna 1966 Milius tutustui taiteenkeräilijä Mart Leppiin, joka sai hänet kiinnostumaan Viron varhaisemmasta grafiikasta. Nykytaidetta kohtaan hänen kiinnostuksensa sai puhkeamaan Peeter Urbla vuonna 1968. 1980-luvulla Milius työskenteli maanalaisten, kiellettyjen kirjojen parissa jakelemalla niitä ympäriinsä, minkä seurauksena hän oli aina KGB:n tarkkailun ja valvonnan kohteena. Ennen kuolemaansa Milius keskittyi enimmäkseen Viron, Latvian, Liettuan, Suomen ja Armenian taiteen keräilyyn.
Milius kävi Tarton 1. työläisnuorten koulua, josta hän valmistui vuonna 1967, ja jatkoi sitten Viljandin kulttuuriakatemiaan, josta hän valmistui kirjastonhoitajaksi vuonna 1969. Milius oli Tarton ja Viron taiteilijaliittojen jäsen.
Taidekokoelma

Matti Miliuksen taidekokoelmaan kuului alun perin yli 1 200 piirustusta, maalausta tai grafiikkateosta muun muassa Virosta, Latviasta, Suomesta, Liettuasta, Venäjältä, Armeniasta, Kanadasta ja Azerbaidžanista. Suurin osa näistä on hänelle lahjoitettu, joten hänen omia rahojaan ei kokoelman täydentämiseen kulunut juuri ollenkaan. Myöhemmin osa tästä kokoelmasta on myyty muun muassa Tarton taidemuseolle.
Tulipalo ja kuolema

Kello yhden aikaan yöllä 29. joulukuuta 2014 Miliuksen asunnossa syttyi tulipalo, jonka seurauksena hän joutui hyppäämään toisen kerroksen keittiön ikkunasta ulos pelastuakseen. Pudotuksessa hän mursi selkärankansa ja halvaantui vyötäröstä alaspäin. Sairaalassa Milius vaipui koomaan, heräsi siitä, mutta vietti elämänsä viimeiset kuukaudet hengityskoneeseen kytkettynä. Puhuminen oli hänelle vaikeaa, mutta hän kommunikoi aakkoskartan avulla näyttämällä kirjaimia.[lähde? ] Hän luki päivisin kirjoja, kuten oli ennenkin tehnyt. Milius kuoli 3. kesäkuuta 2015.
Luonne

Miliusta kuvailtiin lapsenmieliseksi, euforiseksi ja "intohimoiseksi boheemiksi"[lähde? ]. Hän ei välittänyt muiden mielipiteistä vaan sanoi ajatuksensa suoraan[lähde? ]. Hänen kova äänensä ja silmiinpistävä olemuksensa kuului ja näkyi jo kauas[lähde? ]. Hänellä oli vihamiehiäkin, mutta suurimmalta osin häntä kunnioitettiin ja häntä pidetään nykyään "Tarton henkenä"[lähde? ]. Hänestä on tehty useita muotokuvia. Milius ei koskaan mennyt naimisiin tai saanut lapsia. Viimeisinä vuosinaan hän palasi takaisin nuoruuden rakkautensa Renna Alin luokse ja he kihlautuvat, mutta häitä ei ehditty pitää.
Minigolf

Pienoisgolfin pelaajia Virginiassa
Minigolf, pienoisgolf eli ratagolf on golfin tapaan 18-reikäisellä radalla pelattava mailapeli.
Ratagolfissa käytetään golf-peleissä käytettävien puttereiden kaltaisia mailoja. Palloja on tuhansia erilaisia, ominaisuudet vaihtelevat pompusta, kovuudesta ja pinnasta riippuen. Ratagolfradat ovat satojen metrien mittaisten golfratojen sijaan muutamien metrin mittaisia eterniitti-, betoni- ja huoparatoja, sekä 2010 alkaen myös MOS-ratojaselvennä. Suomessa käytetään yleisimmin huoparatoja. Radat voivat olla joko ulkona tai sisällä. Yleisempiä ovat ulkoradat. Radoilla on erilaisia esteitä.[lähde? ]
Tavoitteena on golfin tapaan saada pallo lyötyä reikään mahdollisimman pienellä lyöntimäärällä. Mikäli pelaaja ei saa palloa kuudennella lyönnillä reikään, keskeytyy kyseisen radan pelaaminen, ja radan tulokseksi merkitään seitsemän lyöntiä.[lähde? ]
Joissakin maissa, esimerkiksi Yhdysvalloissa (USA:ssa yleisimmin MOS-radoillaselvennä), kisataan myös suuremman luokan rahapalkinnoista. Palkinnot voivat nousta jopa 25 000 euroon.[lähde? ]
Minigolf Suomessa

Suomen ensimmäiset minigolfradat rakennettiin Helsinkiin vuonna 1952.
Suomessa lajin kilpailutoimintaa organisoi Suomen Ratagolfliitto ry. Lajiliitossa on yli 20 jäsenseuraa, joissa on yhteensä noin 700 jäsentä. Minigolfin MM-kilpailut pelattiin Lahdessa, Launeen minigolfkeskuksessa vuonna 2015.[lähde? ]
Suomen suurimpia minigolfkeskuksia ovat Tampereen Koulukatu (eterniitti-, huopa-, betoniradat) ja Lahden Launeen minigolfkeskus (2 huoparataa ja eterniittiradat).[lähde? ]
Suomessa voi nykyään pelata myös adventure-radalla (MOS). Suomessa suurin minigolfrata sijaitsee Kouvolan Jaalassa, johon vuonna 2010 avattiin uusi merirosvoaiheinen minigolfrata. Radalla on 18 väylää. Vuonna 2011 kentällä kisattiin Suomen ensimmäinen ratagolfliiton MOS-alustallaselvennä pelattava kilpailu.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta minigolf Wikimedia Commonsissa
Suomen Ratagolfliitto ry
Ratagolfin viralliset kilpailusäännöt (Arkistoitu – Internet Archive)
World Minigolfsport Federation
French Association
Yle.fi: Lama-aikojen hittilaji tekee jälleen paluuta – maailman huiput säilyttävät pelipalloja villasukissa ja jäässä
Minigolf-ratoja Jyväskylässä
Fredrik Alopaeus

,Fredrik Alopaeus Alexander Julius Klünderin teos
Fredrik Alopaeus (1810 – 20. huhtikuuta 1862 Odessa) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri, todellinen valtioneuvos ja puolalainen kreivi.
Fredrik Alopaeuksen vanhemmat olivat diplomaatti, kreivi Frans David Alopaeus ja Jeanette Caroline Charlotte von Wenckstern ja hänen puolisonsa oli vapaaherratar Alexandra Petrovna Freedericksz. Alopaeus tuli oppilaaksi keisarilliseen lyseoon 1829 ja astui samalla palvelukseen henkivartioväen husaarirykmenttiin. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1833, kreivin arvon hän sai Puolassa 1841. Hänestä tuli aliratsumestari 1842 ja ratsumestari 1845. Vuosikymmenen lopulla hän oli herttua Maximilian Leuchtenbergin adjutantti, everstiksi hänet ylennettiin 1850. Hänet korotettiin sitten keisarin sivusadjutantiksi. Alopaeuksesta tuli hovitallimestariksi 1852 ja 1853 husaarirykmentin komentaja Puolaan. Krimin sodassa Alopaeus oli kenraalimajurina  armeijan ylipäällikön esikunnassa ja määrättiin Odessassa olevien joukkojen komentajaksi 1856. Hän kuitenkin erosi sotapalveluksesta todellisena valtioneuvoksena jo samana vuonna, mutta toimi vielä Odessan kaupunginjohtajana vuoden 1857 lopulle saakka.
Milano – San Remo 2018

Milano – San Remo 2018 oli järjestyksessään 109. maantiepyöräilyn Milano – San Remo- kilpailu. Se käytiin 294 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 17. maaliskuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin.
Vincenzo Nibali voitti kilpailun karattuaan irtiottoon viimeisessä nousussa, Poggiossa, noin seitsemän kilometriä ennen maalia. Takaa-ajajat pääsivät lopulta muutaman metrin päähän, mutteivat kuitenkaan onnistuneet ohittamaan Nibalia. Caleb Ewan sijoittui toiseksi, Arnaud Démare kolmanneksi.
Tulokset

Lähde: Pro Cycling Stats
Osallistuneet joukkueet

Lähde: Pro Cycling Stats
Giga Pudding

Giga Pudding on japanilaisen Takara Tomy -leluyhtiön valmistama vanukkaan valmistukseen soveltuva tuotepakkaus. Pakkaukseen sisältyy kulhon lisäksi tarvittava määrä aineksia jopa kahdenkymmenen hengen vanukasannokseen.
Giga Puddingin vuonna 2008 tehdystä mainosvideosta on tullut suosittu internetmeemi sen saatua paljon huomiota muun muassa kansainvälisellä 4chan-kuvafoorumilla.