Sosialistinen Työpuolue
Sosialidemokraattinen Uudistuspuolue

"Ehdotus ohjelmaksi Suomen Sosialidemokraattiselle Uudistuspuolueelle" julkaistiin Työn Vallassa 3.7.1918. Ohjelman periaatteellisessa osassa puolue asetti päämääräkseen "tuotannonvälineitten siirtämisen yhteiskunnan haltuun, jolloin suurtuotanto oltuaan tähän saakka riistetyille luokille kurjuuden lähteenä, muuttuu köyhälistön ja koko ihmiskunnan korkeimman menestyksen ja täydellistymisen lähteeksi." Puolueen kerrottiin olevan "työläisten ja pienviljelijäin luokkataistelupuolue", joka vastusti "luokkavihan lietsomista" ja taisteli "laillisilla ja parlamentaarisilla keinoilla". Puolue halusi edistää pienviljelyä, jota pidettiin kansantaloudellisesti suurmaataloutta etevämpänä. Puolue kannatti "kansainvälisyyden periaatetta, jonka päämääränä on kansojen vapaa liitto kansallisen itsemääräämisoikeuden pohjalla." 13-kohtaisessa lähimpien vaatimusten ohjelmassa kannatettiin tasavaltaista hallitusmuotoa, kansanäänestyksiä, sananvapautta, sukupuolten välistä tasa-arvoa, koulupakkoa, progressiivista verotusta, maksuttomia oikeudenkäyntejä ja terveydenhuoltoa, tehokasta työsuojelua, minimipalkan määräämistä sekä kansanvakuutusta työntekijöille ja vastustettiin vakinaista armeijaa, valtionkirkkoa ja uskonnonopetusta. Ohjelman laatijat nojautuivat etenkin Eduard Bernsteinin ja Eduard Davidin revisionistisiin ja reformistisiin ajatuksiin. Ohjelman kerrottiin eroavan SDP:n vanhasta ohjelmasta esimerkiksi sen käsityksissä liikkeiden keskittymisestä, pääomien kasaantumisesta, työväen kurjistumisesta ja liikepulista. Ohjelma korosti yhteiskunnan asteittaista kehittämistämistä (kautskyläisen) vallankumouksellisuuden sijaan. SDP:n maltillisten tavoin Uudistuspuolue kannatti yhteistyötä liberaalien porvareiden kanssa.
Ohjelmaluonnoksen laatijat valitsivat kolmehenkisen toimikunnan (J. K. Kari, Vihtori Kosonen, Niilo Rauvala) edistämään uuden puolueen järjestäytymistä. Työn Vallan lisäksi Uudistuspuolueen suuntausta kannatti vuonna 1918 ilmestynyt Itä-Suomen Työmies -lehti. Puolueen kannatus jäi vähäiseksi, mutta tutkija Hannu Soikkasen mukaan ryhmän edustamat näkemykset kuvasivat työväen tuntoja laajemminkin. Monien sosialidemokraattien ärtymys suuntautui sodan päätyttyä nimenomaan oman puolueen johtohenkilöihin ja vanhoihin ohjelmallisiin linjauksiin. Toiminnan aloittamista hidasti työväenjärjestöjä koskenut toimintakielto. Uudistuspuolue ilmoitti yhdistyksen perustamisaikeesta Helsinkiin syyskuun lopussa. Kosonen arvosteli voimakkaasti samaan aikaan tapahtunutta SDP:n toiminnan uudelleen aloittamista. Osa Uudistuspuolueen alkuvalmisteluissa mukana olleista piti Kososen linjaa liian jyrkkänä suhteessa SDP:n Suomen Sosialidemokraattiin ja kapinaan osallistuneisiin.
Helsingin yhdistystä valmisteleva ensimmäinen julkinen kokous pidettiin 28. lokakuuta Uudella ylioppilastalolla. Tilaisuudessa puhuivat Eino Leino, J. K. Kari ja Vihtori Kosonen. Kosonen kertoi, että toistakymmentä kapinasta erossa pysytellyttä työväenyhdistystä oli ilmoittautunut mukaan puoluehankkeeseen. Toimikunta valtuutettiin kutsumaan koolle yhdistyksen perustava kokous heti kun se olisi mahdollista. Perustaminen kuitenkin siirtyi. Marraskuun puolivälissä Taavi Tainio vetosi Työn Vallassa Uudistuspuolueen kannattajiin, jotta he pidättäytyisivät uuden puolueen perustamisesta ja osallistuisivat SDP:n tulevaan puoluekokoukseen, minkä jälkeen Kosonen kehottikin kannattajiaan osallistumaan edustajakokousvaaleihin. Kosonen totesi, ettei omalle puolueelle toistaiseksi ollut tarvittavia edellytyksiä.