stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uuden-Seelannin historia
Eurooppalaisten tulo

Tiettävästi ensimmäisenä eurooppalaisena Abel Tasman näki saaret vuonna 1642. James Cook nousi 1769 ensimmäisenä eurooppalaisena maihin. Hän kartoitti molempien saarten rannikot ja vieraili niillä vielä kaksi kertaa, 1773–1774 ja 1777. Hän tuli maorien kanssa yleensä hyvin toimeen toisin kuin 1770-luvun puolivälissä käynyt ranskalainen Jean de Surville. Cookin raportit houkuttelivat saarille hylkeiden ja valaanpyytäjiä sekä kauppiaita Amerikasta, Englannista, Ranskasta ja Australiasta.
Eurooppalaisten mukana tuli influenssa ja muita tauteja, joita vastaan maoreilla ei ollut lainkaan vastustuskykyä. Maori-päälliköt luovuttivat saaret Britannialle vuonna 1840 allekirjoitetulla Waitangin sopimuksella. Maorien silloisia asuinalueita hallittiin maoriperinteiden mukaisesti. Eurooppalaisten määrä kasvoi, ja vuonna 1858 laskettiin, että eurooppalaisia oli enemmän kuin maoreita, joita oli enää 58 000. Eteläsaarelta löytyi kultaa, mikä sai aikaan ryntäyksen 1860-luvulla, mutta kullankaivu ei osoittautunut kannattavaksi. Kultaryntäyksen ajoilta on jäljellä muun muassa Arrowtownin pikkukaupunki Queenstownin lähellä.
1860-luvulla kärjistyneet maorien ja uudisasukkaiden väliset maakiistat, etenkin Pohjoissaarella, saivat kuitenkin aikaan Maorisodiksi kutsutut sodat, jotka päättyivät vuonna 1872. Taistelujen tuloksena maorit menettivät suuren osan maistaan. 1890-luvulla säädettiin edistyksellisiä lakeja, ja naiset saivat äänioikeuden ensimmäisinä maailmassa. 1930-luvulla Uusi-Seelanti oli maailman ensimmäinen hyvinvointivaltio.
Valkialampi (Mäntyharju, Vekaranjärvi)

| Valkialampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°10′18″N, 27°03′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  Valkialamminoja Loirinojaan 
Järvinumero:  14.982.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m  
Pituus:  870 m  
Leveys:  520 m  
Rantaviiva:  2,306 km  
Pinta-ala:  21,018 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkialampi 
Valkialampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Vekarajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 870 metriä pitkä, 520 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 21 hehtaaria.   Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Naarajärven–Vääräojan valuma-alueeseen (14.982) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,6 metriä mpy.
Valer Toma

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Valer Toma. |  Valer Toma. |  Valer Toma. |  |
Maa:   Romania
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | perämiehetön kaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Luzern 1982 | perämiehetön nelonen |  |
Valer Toma (s. 26. marraskuuta 1957 Padina, Buzău) on romanialainen soudun olympiavoittaja ja MM-mitalisti. Hän on pituudeltaan 187 cm.
Toma voitti olympiakultaa perämiehettömässä kaksikossa Los Angelesissa 1984. Hän sijoittui samassa veneluokassa neljänneksi Moskovan olympialaisissa 1980. Hän saavutti MM-pronssia perämiehettömässä nelosessa 1983.
Vihereremomela

| Viherarokerttu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cistocolidae
Suku::  Eremomelat Eremomela
Laji::  scotops
Kaksiosainen nimi
 Eremomela scotops  Sundevall, 1850 
Katso myös
   Vihereremomela Wikispeciesissä   Vihereremomela Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vihereremomela (Eremomela scotops) eli aiemmalta nimeltään viherarokerttu on herttujen heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Päiväntasaajan eteläpuolisen Afrikan. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Karl Jakob Sundevall kuvaili lajin holotyypin Etelä-Afrikan Witfonteinin vuoriston Mohapoanista vuonna 1850.
Viherharakat

| Viherharakat |
| --- | --- |
 Viherharakka (Cissa chinensis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Viherharakat  Cissa  Boie, 1826
Katso myös
   Viherharakat Wikispeciesissä   Viherharakat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viherharakat (Cissa) on varisten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu 4 lajia, jotka kaikki esiintyvät Aasiassa:
Borneonviherharakka (Cissa jefferyi)
Jaavanviherharakka (Cissa thalassina)
Malakiittiharakka (Cissa hypoleuca)
Viherharakka (Cissa chinensis)
Vain seksiä

| Vain seksiä> Friends with Benefits |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Will Gluck
Käsikirjoittaja:  Keith Merryman David A. Newman Will Gluck Harley Peyton
Tuottaja:  Martin Shafer Liz Glotzer Jerry Zucker Janet Zucker Will Gluck
Säveltäjä:  Cliff Eidelman
Kuvaaja:  Michael Grady
Leikkaaja:  Tia Nolan
Pukusuunnittelija:  Renee Ehrlich Kalfus
Pääosat:  Justin Timberlake Mila Kunis Patricia Clarkson Jenna Elfman Bryan Greenberg Nolan Gould Richard Jenkins Woody Harrelson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Screen Gems Castle Rock Entertainment Zucker Productions Olive Bridge Entertainment
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   22. heinäkuuta 2011  30. syyskuuta 2011
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 000 000 dollaria
Tuotto:  149 542 245 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vain seksiä (engl. Friends with Benefits) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Will Gluckin ohjaama romanttinen komediaelokuva. Elokuvan pääosissa ovat Justin Timberlake ja Mila Kunis. Se oli suuri kassamenestys ja lipputulot tuottivat yhteensä lähes 150 miljoonaa dollaria.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Justin Timberlake  | … |  Dylan Harper   |
|  Mila Kunis  | … |  Jamie Rellis   |
|  Woody Harrelson  | … |  Tommy Bollinger   |
|  Jenna Elfman  | … |  Annie Harper   |
|  Patricia Clarkson  | … |  Lorna   |
|  Richard Jenkins  | … |  Mr. Harper   |
|  Nolan Gould  | … |  Sammy   |
|  Bryan Greenberg  | … |  Parker   |
|  Emma Stone  | … |  Kayla   |
|  Andy Samberg  | … |  Quincy   |
|  Masi Oka  | … |  Darin Arturo Morena   |
|  Shaun White  | … |  oma itsensä   |
|  Lili Mirojnick  | … |  Laura   |
Vallankumoustuomioistuin (Ranska)

Vallankumoustuomioistuin, kaiverrus vuodelta 1793.
Jacques Pierre Brissot ja 20 hänen ”rikostoveriaan” tuomioistuimen edessä.
Vallankumoustuomioistuin eli vallankumoustribunaali (ransk. Tribunal Révolutionnaire) oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1793–1795 Pariisissa toiminut tuomioistuin, jossa tuomittiin poliittisia rikollisia. Niin sanottuna terrorin aikana se langetti tuhansia kuolemantuomioita.
Vallankumoustuomioistuin toimi Palais de la Cité -rakennuksessa (nykyinen Pariisin oikeuspalatsi) ja syytetyt odottivat oikeudenkäyntiään palatsin yhteydessä olleessa Conciergerien vankilassa.
Vaiheet

Kansalliskonventti päätti erityisen tuomioistuimen perustamisesta 10. maaliskuuta 1793 Georges Dantonin ehdotuksesta, ja se nimettiin vallankumoustuomioistuimeksi 29. lokakuuta samana vuonna. Konventti valitsi oikeuteen valamiehistön, yleisen syyttäjän ja kaksi sijaista. Oikeuden presidenttinä toimi M. J. A. Herman ja syyttäjänä Antoine Quentin Fouquier-Tinville. Syytettyjen nimilistat laati erityinen komissio ja ne hyväksyttiin tarkistamisen jälkeen yleisen turvallisuuden valiokunnan ja yhteishyvän valiokunnan yhteisistunnossa. Oikeuden toimivaltaan kuuluivat vastavallankumouksellinen toiminta sekä hyökkäykset vapautta, tasa-arvoa, tasavallan yhtenäisyyttä tai jakamattomuutta ja valtion sisäistä tai ulkoista turvallisuutta vastaan. Vallankumoustuomioistuimen päätöksistä ei voinut valittaa ja sen tuomiot pantiin täytäntöön vuorokauden sisällä. Vastaavia tuomioistuimia perustettiin myös maakuntiin. Keväällä 1794 Pariisin tuomioistuin sai kuitenkin yksinoikeuden vastavallankumouksellisten tuomitsemiseen ja syytetyt piti lähettää sinne myös maan muista osista.
Vallankumoustuomioistuin tuomitsi alkuun varsinkin vastavallankumouksellisia ja rojalisteja, mutta pian vallankumouksen johtajat alkoivat käyttää sitä keskinäisen valtataistelunsa välineenä. Varsinkin yhteishyvän valiokuntaa hallinnut Maximilien Robespierre käytti sitä hankkiutuessaan eroon kilpailijoistaan. Tuomituiksi joutui muun muassa runsaasti Dantonin kannattajia sekä girondisteja. Robespierren aloitteesta 10. kesäkuuta 1794 säädettiin vallankumoustuomioistuimen toimintaa koskenut niin sanottu prairialkuun 22. päivän laki, joka lakkautti syytettyjen kuulemisen, poisti heiltä oikeuden asianajajaan ja määräsi kuolemantuomion ainoaksi mahdolliseksi rangaistukseksi syyllisiksi todetuille. Sitä ennen tuomioistuin oli langettanut 13 kuukauden aikana 1 220 kuolemantuomiota; uuden lain voimaanastumisen ja Robespierren kukistumisen välisten 49 päivän aikana se antoi 1 376 kuolemantuomiota.
Kaikkiaan Pariisin vallankumoustuomioistuin antoi 2 639 kuolemantuomiota, mikä oli 15,9 % terrorin ajan kaikista kuolemantuomioista Ranskassa. Vallankumoustuomioistuin lakkautettiin 31. toukokuuta 1795.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vallankumoustuomioistuin (Ranska) Wikimedia Commonsissa
Ukrainan venäläistäminen

Yksi Ukrainan kirkoista ennen ja jälkeen jälleenrakennuksen
Ukrainan venäläistäminen (ven. Русификация Украины, rusіfikatsija Ukrainy) tarkoittaa toimenpiteitä, joita Venäjän keisarikunta ja Neuvostoliitto käyttivät ukrainan kielen ja ukrainalaisten kansallisen identiteetin hävittämiseen ja korvaamiseen venäläisellä. Myös nyky-Venäjä on pyrkinyt venäläistämään Ukrainaa miehittämillään alueilla.
Ukrainassa venäläistämistä on tehty etenkin Venäjän miehittämällä Krimillä ja Ukrainan ulkopuolella myös muualla Itä-Euroopassa ja Suomessa.selvennä
Yksi tekijä venäläistämistoimien taustalla oli se, että vuonna 988 tapahtuneen Kiovan rusien kasteen jälkeen venäläiset ja ukrainalaiset on nähty yhtenä ja samana kansana, mistä puhui muun muassa Vladimir Putin Venäjän hyökätessä Ukrainaan vuonna 2022.selvennä
Venäjän keisarikunnassa

Venäjän valloitettua Krimin kaanikunnan uusista harvaan asutuista alueista etelässä alettiin käyttää nimitystä Novorossija eli Uus-Venäjä, jota alettiin asuttamaan aluksi etnisillä ukrainalaisilla sekä pienemmillä määrin venäläisillä ja saksalaisilla. Kasakkahetmanaatin eliitti integroitiin osaksi Venäjän aatelistoa, ja heitä kannustettiin ottamaan venäläisiä puolisoikseen, jolloin kasakat pikkuhiljaa venäläistyivät. Keisarikunnan venäläistämistoimet Ukrainan alueella rajoittuivat lähinnä kaupunkeihin, joissa vuokranantajat ja tehtaanomistajat olivat joko etnisiä venäläisiä tai venäläistyneitä ukrainalaisia. Maaseudun väestö pysyi suurimmaksi osaksi ukrainankielisenä.
Katariina Suuren aikana nykyisen Ukrainan alueelle lähetettiin runsaasti etnisiä venäläisiä vastikään valtakuntaan liitettyjen alueiden venäläistämiseksi. Keisarinna pyrki myös käännyttämään ukrainalaisia uniaattikirkkoon, mutta hänen seuraajansa lopettivat tämän ja alkoivat sen sijaan hyödyntää Venäjän ortodoksista kirkkoa ukrainalaisten venäläistämisessä.
Keisari Aleksanteri II antoi vuonna 1876 Emsin ukaasin, jonka nojalla kiellettiin ukrainankielisen kirjallisuuden julkaiseminen. Ukrainan kielen tukahduttamisyritykset jatkuivat senkin jälkeen. Koska suurin osa ukrainan puhujista asui maaseudulla, se koettiin keisarillisessa hovissa alempiarvoiseksi talonpoikien kieleksi. Keisari Nikolai II:n kerrotaan sanoneen ukrainan kielestä: "Ei ole olemassa mitään ukrainan kieltä, ainoastaan lukutaidottomia vähävenäjää puhuvia talonpoikia." Keisarikunnan aikaiset venäläistämistoimet ukrainalaisten keskuudessa rajoittuivat kaupunkeihin, joista sen toivottiin leviävän myös maaseudulle. Näin ei kuitenkaan käynyt, vaan Ukrainan kansallinen herääminen alkoi 1900-luvulle tultaessa kulminoituen vuoden 1917 vallankumoukseen. Tämä tuli kuitenkin päätökseen vuonna 1922, kun Ukrainan SNT:sta tuli yksi Neuvostoliiton perustajajäsenistä.
Neuvostoliitossa

Neuvostoliiton kommunistinen puolue pyrki 1920-luvun alussa pitämään militantin venäläistämisen aisoissa niin Ukrainassa kuin muuallakin Neuvostoliitossa. Ukrainalaisuutta suvaittiin näennäisesti muun muassa nimittämällä Ukrainan SNT:n kommunistipuolueen hallitukseen pari kolme ukrainankielistä jäsentä, ja muut olivat venäjänkielisiä. Se oli esimerkki niin sanotusta neuvostoukrainalaistamisesta, jonka tehtävänä oli laillistaa kommunistisen puolueen valta etnisten ukrainalaisten silmissä. Nationalismia ei sen sijaan hyväksytty. Yhdeksi muistoksi tältä ajalta on jäänyt elämään Myna Mazailo -nimisessä näytelmässä Motja-tädin lausahdus: "mieluummin raiskattu kuin ukrainalaistettu".
1930-luvulle tultaessa Ukrainan SNT:ssa aloitettiin aktiivinen venäläistäminen ja ukrainalaisuuden vastustaminen, kun aiemmin neuvostoukrainalaistamista kannattavia poliitikkoja pidätettiin ja Venäjän SFNT:n alueelle (muun muassa Kubanin alueelle) muuttaneet ukrainalaiset joutuivat merkittävien venäläistämistoimien kohteeksi. Holodomorin aiheuttamien runsaiden kuolemien jälkeen Ukrainan SNT:n alueelle lähetettiin Stalinin käskystä uudisasukkaita, joista suurin osa oli etnisiä venäläisiä.
Neuvostoaikana ukrainan kielen ahtaalle ajaminen jatkui ja sen katsottiin edelleen olevan ennen kaikkea talonpoikaiskieli, jonka arvovalta oli venäjään verrattuna vähäisempi, minkä seurauksena alkujaan ukrainankielisissä perheissä lapsille alettiin puhua pelkästään venäjää.
Nykyaikana

Ukrainan itsenäistymisen jälkeen maa on pyrkinyt ottamaan etäisyyttä Venäjään ja sen kulttuuriin. Vuoden 2014 Euromaidan ja vuotta myöhemmin säädetyt dekommunisointilait ovat siivittäneet tätä muutosta edelleen. Vastaavanlaisiin toimiin oli jo aiemmin ryhdytty esimerkiksi Baltian maissa.
Miehittämillään alueilla Venäjä on pyrkinyt venäläistämään väestöä aktiivisesti. Venäläistämistoimien kohteeksi vasten tahtoaan ovat joutuneet erityisesti lapset, joita Venäjä on pakkosiirtänyt Venäjän puolelle rajaa. Pakkosiirtojen jälkeen ukrainalaislapset ovat venäläistämistoimien lisäksi joutuneet puutteellisissa elinoloissa myös kaltoinkohtelun uhreiksi.
Venäjän aloittaman suurhyökkäyksen seurauksena venäjänkielinen kulttuuri ja sen ilmenemismuodot ovat päätyneet sensuurin kohteeksi, mikä näkyy esimerkiksi venäläisten ja neuvostoaikaisten monumenttien muokkaamisella tai poistamisella kokonaan. Ilmiöstä käytetään nimeä derussifikaatio.
Vakoilumuseo (Berliini)

Museon logo
Berliinin vakoilumuseo (saks. Deutsche Spionagemuseum) on yksityinen vakoilua käsittelevä museo Berliinissä, Saksassa. Sen perusti entinen toimittaja Franz-Michael Günther. Museo avattiin yleisölle 19. syyskuuta 2015. Güntherin toiveena oli luoda vakoojien ja vakoilun historiaa käsittelevä museo Saksan entiseen vakoojapääkaupunkiin, Berliiniin. Museo sijaitsee Potsdamer Platzin keskeisellä alueella.
Päänäyttelyt

Museon päänäyttelyn aiheita ovat:
vakoilun historia antiikin ajoista nykypäiviin
ensimmäinen maailmansota
toinen maailmansota
salaustekniikat, sähkötys, radio
kylmän sodan aika (Itä- ja Länsi-Saksan vakoiluorganisaatiot)
vakoilun apuvälineet
vakoilijoiden koulutus
salakuunteluvälineet
kamerat
eläimet vakoilijoina, kuten esimekiksi kyyhkyt
salaliittoteoriat ja vakoilu (Punaisen armeijakunnan ja Stasin yhteys; tapaus Uwe Barschel)
Glienicker Brücke (vakoilijoiden vaihto)
eri maiden Salaiset palvelut ja myrkyt
myrkyttämiset
007 – vakoilu elokuvissa
kaksoisagentit
”salaisten palveluiden” operaatiot
vakoilu nyt ja tulevaisuudessa
Aiheesta muualla

Museon kotisivut
Vaarallinen nainen

| Vaarallinen nainen> The Girl from Missouri |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Jack Conway
Käsikirjoittaja:  Anita Loos   John Emerson
Tuottaja:  Jack Conway Bernard H. Hyman
Säveltäjä:  William Axt
Kuvaaja:  Ray June Harold Rosson
Leikkaaja:  Tom Held
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pääosat:  Jean Harlow   Lionel Barrymore   Franchot Tone
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  3. elokuuta 1934 (US) 17. helmikuuta 1935 (FI)
Kesto:  75 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  511 000 USD (arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaarallinen nainen (engl. The Girl from Missouri, myös Born to Be Kissed) on yhdysvaltalainen Jack Conwayn ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1934. Vaarallisen naisen käsikirjoittivat Anita Loos ja John Emerson Loosin romaanin pohjalta. Pääosia näyttelevät Jean Harlow, Lionel Barrymore ja Franchot Tone. Sivuosissa nähdään muiden muassa Lewis Stone, joka näytteli Harlowin kanssa komediassa Punatukkainen Lilli vuonna 1932, Patsy Kelly ja Clara Blandick.
Vaarallinen nainen on mustavalkoinen ja 75 minuutin pituinen. Vaarallinen nainen sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 3. elokuuta vuonna 1934 ja Suomen teattereihin elokuva tuli 17. helmikuuta vuonna 1935. Metro-Goldwyn-Mayer tuotti elokuvan.
Juoni

Vaarallinen nainen kertoo revyytyttö Edith "Eadie" Chapmanista (Harlow), joka on päättänyt mennä naimisiin miljonäärin kanssa. Hänen ensimmäinen mahdollisuutensa kuolee yllättäen, jolloin hän alkaa tavoitella toista, iäkästä Thomas Randall "T.R." Paigea (Barrymore). Kun Paigen poika, T.R. "Tom" Paige Junior (Tone) rakastuu häneen, Eadielle koituu pulmia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean Harlow  | … |  Edith "Eadie" Chapman   |
|  Lionel Barrymore  | … |  Thomas Randall "T.R." Paige   |
|  Franchot Tone  | … |  T.R. "Tom" Paige Jr.   |
|  Lewis Stone  | … |  Frank Cousins   |
|  Patsy Kelly  | … |  Kitty Lennihan   |
|  Alan Mowbray  | … |  Lordi Douglas   |
|  Clara Blandick  | … |  Neiti Newberry   |
|  Hale Hamilton  | … |  Charlie Turner   |
|  Henry Kolker  | … |  Senaattori Titcombe   |
|  Nat Pendleton  | … |  Guard-vaimo   |
Aiheesta muualla

Vaarallinen nainen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vaarallinen nainen Elonet.
Tyrannitanssijat

| Tyrannitanssijat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tanssijat Pipridae
Suku::  Tyrannitanssijat Neopelma  P. L. Sclater, 1861
Katso myös
   Tyrannitanssijat Wikispeciesissä   Tyrannitanssijat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyrannitanssijat (Neopelma) on tanssijoiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Tyrannitanssijoiden sukuun kuuluu BirdLife Internationalin mukaan viisi lajia.
Tyrannitanssijoihin kuuluvia lajeja

Harmaakurkkutanssija (Neopelma aurifrons)
Kultatöyhtötanssija (Neopelma chrysocephalum)
Köynnöstyrannitanssija (Neopelma sulphureiventer)
Tyrannitanssija (Neopelma pallescens)
Vuorityrannitanssija (Neopelma chrysolophum)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Neopelma (englanniksi)
Valeri Abramov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Budapest 1983 | 3 000 m |  |
|  Pronssia | Grenoble 1981 | 3 000 m |  |
|  Pronssia | Milano 1982 | 3 000 m |  |
Valeri Aleksandrovitš Abrаmov (ven. Валерий Александрович Абрамов, 22. elokuuta 1956 Jertsevo, Arkangelin alue, Venäjän SFNT – 14. syyskuuta 2016 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija.
5 000 metrillä ennätyksekseen 13.11,99 vuonna 1981 juossut Abramov kilpaili samalla matkalla muun muassa Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja Helsingin MM-kilpailuissa 1983. Hän saavutti 3 000 metrillä kolme mitalia sisäratojen EM-kilpailuissa: hopeaa Budapestissä 1983 ja pronssia Grenoblessa 1981 sekä Milanossa 1982.
Abramov kuoli 60-vuotiaana syyskuussa 2016.
Aiheesta muualla

Valeri Abramov Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Valkijärvi (Kangasala)

| Valkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°36′44″N, 24°08′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vesijärven valuma-alue (35.73)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.733.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,8 m  
Rantaviiva:  1,41 km  
Pinta-ala:  5,911 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkijärvi 
Valkijärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,9 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä Koukkusuon eteläreunalla. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat lounaispäätä lukuun ottamatta suomaata tai kosteikkoa. Se rantaan on rakennettu 10 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet valtatieltä alkavalta metsäautotieltä, joka kulkee Matalajärvelle asti.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alueella (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 147,8 metriä mpy. Siihen ei ole johdettu ojia eikä sillä ole laskuojaakaan. Silti se luetaan mukaan Haukijärven valuma-alueeseen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa se on piirretty näkyviin ”Walkijärven” karttanimellä . Vuosien 1954 ja 1964 peruskartoissa järvi oli luonnontilaisen metsäjärvenä, mutta sen jälkeen alueelle rakennettiin valtatieltä metsäautoteitä. Vuoden 1975 kartassa sen eteläpäähän oli rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Tyranny

| Tyranny Julian Casablancas+The Voidz |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2013–2014
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2014
 Tuottaja(t): Shawn Everett
 Tyylilaji: alternative rock, electronica, psykedeelinen rock
 Kesto: 62.25
 Levy-yhtiö: Cult Records
Listasijoitukset
  Billboard 200: 39.
The Voidzin muut julkaisut
|   | Tyranny 2014 | Virtue 2018 |
Singlet albumilta Tyranny
 ”Human Sadness” Julkaistu: 2. syyskuuta 2014  ”Where No Eagles Fly” Julkaistu: 9. syyskuuta 2014
Tyranny on Julian Casablancasin (The Strokes) perustaman The Voidz -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2014.
Albumi ylsi kotimaassaan Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla parhaimmillaan sijalle 39.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Take Me in Your Army | Casablancas, Bercovici | 4.20 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Crunch Punch | Casablancas | 4.50 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | M.utually A.ssured D.estruction | Casablancas | 2.31 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Human Sadness | Casablancas, Carapetis | 10.56 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Where No Eagles Fly | Casablancas, Bercovici | 3.44 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Father Electricity | Casablancas | 7.23 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Johan Von Bronx | Casablancas | 5.58 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Business Dog | Casablancas, Gritter | 2.35 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Xerox | Casablancas | 5.01 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dare I Care | Casablancas | 6.07 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Nintendo Blood | Casablancas | 5.53 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Off to War... | Casablancas | 3.17 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 62.25 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Julian Casablancas – laulu
Jeramy ”Beardo” Gritter – kitara
Amir Yaghmai – kitara
Jacob ”Jake” Bercovici – basso, syntetisaattori
Jeff Kite – koskettimet
Alex Carapetis – rummut, lyömäsoittimet