stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ro-56 (1944)

| Ro-56 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Taman telakka
Kölinlasku:  2. joulukuuta 1943
Laskettu vesille:  5. heinäkuuta 1944
Palveluskäyttöön:  15. marraskuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  25. toukokuuta 1945
Loppuvaihe:  kadonnut 15. huhtikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 115t (pinnalla) 1 447 t (sukellus)
Pituus:  79,00 m (vesiraja) 80,50 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,05 m
Syväys:  4,07 m
Koneteho:  4 200 bhp (pinnalla) 1 200 shp (sukellus)
Nopeus:  19,7 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  54
Aseistus
Aseistus:  1 × 8 cm/40 ilmatorjuntatykki 4 × 53 cm torpedoputkea 2 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä
Ro-56 (aiemmin Ro-75) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1941 hankinnoissa Taman telakalta, missä köli laskettiin 2. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 15. marraskuuta.
Palvelus

Alus katosi 15. huhtikuuta 1945 Okinawan alueella ja poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta.
Settimio Malvezzi

Settimio Malvezzi (5. huhtikuuta 1817 Rooma – 31. elokuuta 1887 Firenze) oli italialainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan tenori.
Malvezzi oli Adelaide Orsola Appignanin oppilas. Hän aloitti uransa Italiassa ja esiintyi ensimmäisen kerran Pariisin Théâtre-Italienissa 16. joulukuuta 1845. Hän loi Rodolfon roolin Giuseppe Verdin oopperan Luisa Miller kantaesityksessä Napolin Teatro San Carlossa 8. joulukuuta 1849.
Settimio Todisco

Settimio Todisco (s. 10. toukokuuta 1924 Brindisi) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Brindisin arkkihiippakuntaan 27. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Molfetta-Giovinazzo-Terlizzin hiippakunnan apostoliseksi hallitsijaksi sekä Bigastron titulaaripiispaksi 15. joulukuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. helmikuuta 1970. Pääkonsekraattorina toimi Corrado Ursi, jota avustivat Nicola Margiotta, Achille Salvucci ja Orazio Semeraro.
Todisco sai 24. toukokuuta 1975 nimityksen Brindisin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 2000. Hänen kautensa aikana arkkihiippakunnan uudeksi nimeksi vaihdettiin Brindisi-Ostuni.
Roberto Gagliardini

Roberto Gagliardini toukokuussa 2016.
Roberto Gagliardini (s. 7. huhtikuuta 1994 Bergamo) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 188-senttimetrinen. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Interiä.
Gagliardini pelasi Atalantan junioreissa ja pääsi pelaamaan edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran joulukuussa 2013 Italian cupin ottelussa. Seuraavina kausina hän pelasi myös lainalla Serie B:ssä Cesenassa, Speziassa ja Vicenzassa. Tammikuussa 2017 Gagliardini siirtyi lainalle Interiin, joka osti hänet omakseen kesällä 2017. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Interissä 91 Serie A -ottelua ja tehnyt niissä 11 maalia. Kaudella 2019–2020 hän on pelannut Mestarien liigassa neljä ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua.
Gagliardini pelasi Italian alle 20- ja alle 21--vuotiaiden maajoukkueissa. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut kuusi ottelua vuosina 2017–2018.
Robert Harris

Robert Harris -nimisiä henkilöitä ovat:
Robert Harris (s. 1957), englantilainen kirjailija
Robert Harris (s. 1944), kanadalainen katolinen piispa
Robert A. Harris, elokuvahistorioitsija, elokuvatuottaja ja elokuvien entisöijä
Robert Alton Harris (1953–1992), yhdysvaltalainen rikollinen
Robert J. Harris, fantasiakirjailija ja Talisman -lautapelin luoja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Robert Harris”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Roberto Fontanarrosa

Roberto Fontanarrosa
Roberto Alfredo Fontanarrosa (26. marraskuuta 1944 – 19. heinäkuuta 2007) oli argentiinalainen kirjailija ja sarjakuvantekijä. Hän syntyi Santa Fen maakunnassa sijaitsevassa Rosarion kaupungissa, jossa hän asui ja työskenteli kuolemaansa saakka. Hänestä käytettiin laajalti lempinimeä ”El Negro”.
Fontanarrosan sarjakuvastripeistä on julkaistu useita kokoelmia. Alun perin niitä oli julkaistu lehdissä, kuten Clarín (Argentiina), El tiempo (Kolumbia), La República (Uruguay) ja Proceso (Meksiko). Fontanarrosalta ilmestyi myös kolme romaania ja seitsemän novellikokoelmaa.
Fontanarrosalla todettiin vuonna 2003 lihakset rappeuttava ALS-tauti, joka vei hänet nopeasti pyörätuoliin. Hän jatkoi työtään sairastuttuaankin ja osallistui marraskuussa 2004 Espanjan kielen kolmanteen kansainväliseen kongressiin Rosariossa. Argentiinan senaatti myönsi hänelle 26. huhtikuuta 2006 Domingo Faustino Sarmiento -kunniamaininnan panoksesta argentiinalaiseen kulttuuriin. 18. tammikuuta 2007 hän ilmoitti, ettei kykene enää piirtämään. Hän joutui 19. heinäkuuta 2007 sairaalaan ja kuoli siellä tuntia myöhemmin.
Fontanarrosan hautajaiskulkueeseen seuraavana päivänä osallistui tuhansien tavallisten kansalaisten lisäksi tunnettuja kirjailijoita, näyttelijöitä ja poliittisia hahmoja. Saattue kääntyi Estadio Gigante de Arroyitolta (koti Rosario Centralille, jonka fanina taiteilija tunnettiin) pohjoiseen, Granadero Baigorrian kaupunkiin, jossa hänet siunattiin maan lepoon Parque de la Eternidad -hautausmaalla. Hallitus julisti kansallisen surupäivän.
Robert Harris (piispa)

Robert Harris (s. 26. syyskuuta 1944 Montreal) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Montrealin arkkihiippakuntaan 24. toukokuuta 1969 ja nimitettiin Sault Sainte Marien hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Trofimianan titulaaripiispaksi 26. lokakuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Louis Plouffe, jota avustivat Vernon Fougère ja Anthony Mancini.
Harris sai 8. toukokuuta 2007 nimityksen Saint Johnin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. kesäkuuta.
Sellaista on elämä

| Sellaista on elämä> That’s Life! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Blake Edwards
Käsikirjoittaja:   Blake Edwards  Milton Wexler 
Tuottaja:  Tony Adams Jonathan D. Krane
Säveltäjä:  Henry Mancini
Kuvaaja:  Anthony B. Richmond
Pääosat:   Jack Lemmon  Julie Andrews 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  1986
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sellaista on elämä (televisioesityksessä Elämänmenoa, That’s Life!) on Blake Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1986. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jack Lemmon ja Julie Andrews. Ohjaaja Edwards teki käsikirjoituksen yhdessä  Milton Wexlerin kanssa.
Juoni

Elokuva perustuu Blake Edwardsin ja hänen läheistensä omiin kokemuksiin ja kertoo ikääntyvästä arkkitehdista ja tämän syöpää sairastavasta vaimosta. Tapahtumat sijoittuvat miehen 60-vuotisjuhlien viikonloppuun pariskunnan kotona Malibussa. Mies on pettynyt elämäänsä rikkaiden tilaajien nöyristelijänä ja periaatteidensa myyjänä. Vaimo, tunnettu laulajatar, yrittää lohduttaa miestään vaikka on itse saanut juuri kurkkusyöpädiagnoosin.
Tuotanto

Elokuva kuvattiin pienellä budjetilla Blake Edwardsin ja hänen vaimonsa Julie Andrewsin kotona Malibussa, ja monet sivuosien näyttelijät ovat joko heidän tai Jack Lemmonin sukulaisia.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien televisiosivulla huhtikuussa 1992 Mikael Fränti pitää Jack Lemmonin roolisuoritusta maneerisena ja sanoo suoraan, ettei millään tahtonut jaksaa katsoa tätä ”pitkästyttävää lässyttelyä” loppuun. Myös Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa ”kypsänä kotivideona”, jota ”on ikävä katsella”. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä. Sen sijaan The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Robert Hartman

Robert Hartman (18. joulukuuta 1837 Uusikirkko T.l. – 27. maaliskuuta 1922 Uusikaupunki) oli suomalainen merikapteeni, pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Hartmanin vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Hartman ja Helena Gustava Anttila. Hartman kävi ala-alkeiskoulun ja lähti merille 1849, aliperämiehen tutkinnon hän suoritti 1857, ensimmäisen perämiehen tutkinnon 1858 ja kauppalaivurin tutkinnon 1862. Purjehdittuaan merillä alusten päällikkönä vuoteen 1876 Hartman asettui Uuteenkaupunkiin ja ryhtyi liikealalle. Hän oli siellä konsuliasiamies ja Pohjoismaiden Osakepankin haarakonttorin johtaja. Uudenkaupungin kaupunginvaltuusmies Hartman oli vuodesta 1877. Hän oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin edustaja valtiopäivillä 1888.
Rumaa peliä

| Rumaa peliä: Mikä urheilussa mättää? |
| --- | --- |

Kirjailija:  Joe Humphreys
Kieli:  englanti
Kustantaja:  Icon Books
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  208
ISBN:  978-1840468908
Suomennos
Suomentaja:  Petri Stenman
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  254
ISBN:  978-952-01-0258-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rumaa peliä: Mikä urheilussa mättää? (engl. Foul Play: What's Wrong with Sport) on Joe Humphreysin vuonna 2008 julkaisema kirja urheilusta. Teoksen on suomentanut Petri Stenman ja julkaissut suomeksi Like vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Tyhmät fanit: Tyhmät fanit (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 5/2009.
Jyrki Ruohomäki: Punainen kortti urheilulle (Arkistoitu – Internet Archive). Agricola 3.8.2009.
Richard Linklater

| Richard Linklater |
| --- | --- |
 Richard Linklater vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1960 (ikä 64) Houston, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja, näyttelijä
Puoliso:  Christina Harrison
Ohjaaja
Aktiivisena:  1985–
Aiheesta muualla
www.detourfilm.com
IMDb
Elonet
Richard Linklater (s. 30. heinäkuuta 1960 Houston, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Slacker, Rakkautta ennen aamua, SubUrbia, Legendaariset Newtonin pojat, School Of Rock, Rakkautta ennen auringonlaskua ja Rakkautta ennen keskiyötä. Linklaterin elokuvat ovat tunnettuja erityisesti pienimuotoisuudestaan ja ihmisläheisyydestään. Monet hänen elokuvistaan tapahtuvat 24 tunnin aikana.
Linklater on saanut kahdesti parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-ehdokkuuden elokuvastaan Rakkautta ennen auringonlaskua vuonna 2004 ja vuonna 2013 elokuvastaan Rakkautta ennen keskiyötä.
Vuonna 2014 ensi-iltansa sai 12 vuotta kuvattu elokuva Boyhood, josta hänet palkittiin parhaan ohjauksen Golden Globella ja Baftalla.
Filmografia

It's Impossible to Learn to Plow by Reading Books (1989)
Slacker (1991)
Heads I Win/Tails You Lose (1991)
Surutta? Sekaisin (Dazed and Confused, 1993)
Rakkautta ennen aamua (Before Sunrise, 1995)
SubUrbia (1996)
Legendaariset Newtonin pojat (The Newton Boys, 1998)
Valve-unessa (Waking Life, 2001)
Tape (2001)
School of Rock (2003)
Rakkautta ennen auringonlaskua (Before Sunset, 2004)
Bad News Bears – Karhukoplan paluu (2005)
Hämärän vartija (A Scanner Darkly, 2006)
Fast Food Nation (2006)
Me and Orson Welles (2008)
Bernie (2011)
Rakkautta ennen keskiyötä (Before Midnight, 2013)
Boyhood (2014)
Everybody Wants Some!! (2016)
Last Flag Flying (2017)
Missä olet, Bernadette (Where’d You Go, Bernadette, 2019)
Apollo 10 1⁄2: A Space Age Childhood (2022)
Hit Man (2024)
Aiheesta muualla

Richard Linklater Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Robert Hardy

| Robert Hardy> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Timothy Sydney Robert Hardy
Syntynyt: 29. lokakuuta 1925 Cheltenham, Gloucestershire, Englanti
Kuollut: 3. elokuuta 2017 (91 vuotta) Northwood, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Tim
Aktiivisena:  1958–2017
Merkittävät roolit:  Siegfrid Farnon (Kaikenkarvaiset ystäväni) Cornelius Toffee (Harry Potter -elokuvissa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Timothy Sydney Robert Hardy (29. lokakuuta 1925 Cheltenham, Gloucestershire, Englanti – 3. elokuuta 2017 Northwood, Lontoo, Englanti) oli brittiläinen näyttelijä.
Hardyn roolihahmoista tunnetuin on eläinlääkäri Siegfrid Farnon James Herriotin romaaniin Kaikenkarvaiset ystäväni perustuneessa samannimisessä televisiosarjassa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän on esiintynyt myös Cornelius Toffeen roolissa Harry Potter -elokuvissa.
Hardy esitti Winston Churchilliä yhdeksässä eri draamassa.
Shakespeare-rooleja näytellessään Hardy kiinnostui keskiaikaisesta sodankäynnistä, ja hän on julkaissut aiheesta kaksi kirjaa.
Hardy kuoli 91-vuotiaana 3. elokuuta 2017 näyttelijöiden lepokoti Denville Hallissa.
Rumba Tres

| Rumba Tres> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1963– 
Tyylilaji:  katalonialainen rumba
Kotipaikka:  Barcelona, Espanja
Laulukieli:  espanja
Jäsenet:  Pere Capdevila (laulu) Juan Capdevila (rytmikitara, laulu) José Sardaña (soolokitara, laulu)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rumba Tres on espanjalainen yhtye, jonka jäsenet ovat Pere Capdevila, Juan Capdevila ja José Sardaña.
Yhtye esiintyi nimellä Los Espontáneos vuosina 1963–1970.
Tunnettuja kappaleita ovat ”No sé, no sé”, ”Tengo lo que quiero”, ”Acuerdate que te quiero”, ”Y no te quedan lágrimas” ja Rosa Morenan alun perin esittämä ”Perdido amor”. Lähes kaikki yhtyeen ohjelmistosta oli ennen julkaisematonta, suureksi osaksi omia sävellyksiä.
Rumba Tres esiintyi Intervision laulukilpailussa Sopotissa vuonna 1978 ja kiersi esiintymässä Suomessa 1988–1989.
Vuonna 1988 julkaistu Rumbamania oli suosittu muun muassa Suomessa, Hollannissa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Ruotsissa, Sveitsissä, Ecuadorissa, Venezuelassa ja Panamassa. Albumi sijoittui hyvin Billboardin Latin Pop Albums -listalla.
Toisin kuin monet katalonialaisen rumban esittäjät, yhtyeen jäsenet eivät ole romaneja.
Kitaristi Juan Capdevilan pojan Joan Capdevilan ja David Casademuntin ohjaama dokumentti Rumba Tres – de ida y vuelta ilmestyi vuonna 2015.
Diskografia (valikoima)

Rumba Tres (1972)
Perdido amor (1973)
¡Bravo, Rumba Tres! (1974)
No sé, no sé (1974)
No vuelvas a soñar (1974)
Quiero ser feliz (1975)
Rumba Tres (1975)
A Belén (1976)
El tiburón (1976)
Y no te quedan lágrimas (1979)
Rumbamania (1988)
Amazonia (1990)
Loco corazón (1995)
Sergei Tšerepanov

| Sergei Tšerepanov |
| --- | --- |
 Sergei Tšerepanov Tour de Skillä vuonna 2010
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sergei Petrovitš Tšerepanov
Syntynyt: 25. tammikuuta 1986 (ikä 38) Rïdder, Neuvostoliitto
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2004-
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  1
 Tietolaatikko päivitetty 15. joulukuuta 2014 
Sergei Petrovitš Tšerepanov (ven. Сергей Петрович Черепанов; s. 25. tammikuuta 1986 Rïdder) on kazakstanilainen maastohiihtäjä.
Tšerepanov debytoi maastohiihdon maailmancupissa marraskuussa 2004 Rukalla ollen 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 81. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti marraskuussa 2006 niin ikään Rukalla sijoituttuaan 15 kilometrin perinteien hiihtotavan kilpailussa sijalle 30 eli viimeiselle pistesijalle. Tšerepanovin paras sijoitus maailmancupissa on kolmas, jonka hän saavutti maaliskuussa 2008 Lahdesta 15 kilometrin perinteisen kilpailusta. Tuo on myös Tšerepanovin uran ainoa maailmancupin palkintosijoitus.
Tšerepanov on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin, joissa hän on parhaimmillaan ollut viestissä 11. vuonna 2010 ja henkilökohtaisilla matkoilla 47. samojen kisojen 15 kilometrillä. Tšerepanov on kilpaillut myös neljissä MM-kilpailuissa, joissa hänen paras sijoitus on ollut vuoden 2009 MM-kisojen viestin 10. sija. Henkilökohtaisilla matkoilla Tšerepanov on ollut parhaimmillaan 11. vuoden 2011 MM-kisojen 15 kilometrillä.
Tšerepanov on voittanut kaksi Aasian kisojen kultaa viestistä. Lisäksi hänellä on vuodelta 2011 yksi hopea 30 kilometriltä. Vuonna 2007 Tšerepanov voitti 10 kilometriltä pronssia universiadeista.
Käännös suomeksi
Seiväshyppy olympialaisissa

| Yleisurheilu olympialaisissa Seiväshyppy  |
| --- | --- |
 Seiväshyppykilpailu vuoden 1904 olympialaisissa.
Laji:  Yleisurheilu
Olympialajina:  Miehet 1896–  Naiset 2000–
Olympiaennätykset
Miehet:   Armand Duplantis 625 cm (2024)
Naiset:   Jelena Isinbajeva 505 cm (2008)
Seiväshyppy on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan nykyaikaisen olympiahistorian alusta alkaen, Ateenan kisoista vuodesta 1896. Yhdysvaltalaiset hallitsivat lajia aina vuoteen 1972 asti, vasta silloin olympiakulta meni Yhdysvaltojen ulkopuolelle. Naisten seiväshyppy tuli olympialaisten ohjelmaan vasta Sydneyn kisoihin vuonna 2000.
Mitalitaulukot > Naiset

|  Naisten seiväshypyn olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 2000 Sydney tulokset |   Stacy Dragila (USA) |   Tatjana Grigorieva (AUS) |   Vala Flosadóttir (ISL) |  |
| 2004 Ateena tulokset |   Jelena Isinbajeva (RUS) |   Svetlana Feofanova (RUS) |   Anna Rogowska (POL) |  |
| 2008 Peking tulokset |   Jelena Isinbajeva (RUS) |   Jennifer Stuczynski (USA) |   Svetlana Feofanova (RUS) |  |
| 2012 Lontoo tulokset |   Jennifer Suhr (USA) |   Yarisley Silva (CUB) |   Jelena Isinbajeva (RUS) |  |
| 2016 Rio de Janeiro tulokset |   Aikateríni Stefanídi (GRE) |   Sandi Morris (USA) |   Eliza McCartney (NZL) |  |
| 2020 Tokio tulokset |   Katie Nageotte (USA) |   Anželika Sidorova (ROC2) |   Holly Bradshaw (GBR) |  |
| 2024 Pariisi tulokset |   Nina Kennedy (AUS) |   Katie Moon (USA) |   Alysha Newman (CAN) |  |
  Lähde: Athletics — Pole Vault, Women Olympedia. Viitattu 18.8.2024. (englanniksi) Olympic Athletics Schedule – Women's Pole Vault – Paris 2024 olympics.com. Viitattu 18.8.2024. (englanniksi)
Quique Sánchez Flores

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Enrique Sánchez Flores
Syntymäaika: 2. helmikuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura:  Sevilla
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1994 |  Valencia | 272 | (23) |
| 1994–1996 |  Real Madrid | 63 | (2) |
| 1996–1997 |  Zaragoza | 9 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 344 | (25) |
Maajoukkue
| 1987–1991 |  Espanja | 15 | (0) |
Valmennusura
2001–2004:  Real Madrid (jun.)
2004–2005:  Getafe
2005–2007:  Valencia
2008–2009:  Benfica
2009–2011:  Atlético Madrid
2011–2013:  Al-Ahli
2013–2014:  Al Ain
2015:  Getafe
2015–2016:  Watford
2016–2018:  Espanyol
2018–2019:  Shanghai Greenland
2019:  Watford
2021–2023:  Getafe
2023–:  Sevilla
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Enrique "Quique" Sánchez Flores (s. 2. helmikuuta 1965 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Joulukuusta 2023 lähtien hän on toiminut Sevillan päävalmentajana.
Pelaajaura

Pelaajaurallaan puolustajana toiminut Sánchez Flores edusti Valenciaa, Real Madridia ja Real Zaragozaa. Real Madridissa hän oli voittamassa Espanjan pääsarjamestaruutta kaudella 1994–1995. Hän pelasi myös Espanjan maajoukkueessa ja osallistui vuoden 1990 MM-kilpailuihin Italiassa.
Pelaajaura > Meriitit pelaajana

Espanjan mestaruus: 1995
Valmentajaura > Meriitit valmentajana

Portugalin cup: 2009
Eurooppa-liiga: 2010
Copa del Rey
Hopeaa: 2010
UAE League Cup: 2012
UAE President's Cup: 2013
Muuta

Sánchez Floresin isä on vuonna 2013 kuollut jalkapalloilija Isidro Sánchez García-Figueras. Laulaja ja näyttelijä Lola Flores oli hänen tätinsä ja jalkapallolegenda Alfredo Di Stéfano hänen kummisetänsä.
Aiheesta muualla

Quique Sánchez Floresin pelaajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Quique Sánchez Floresin valmentajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Josu Uribe Cosmin Contra Míchel | Getafen päävalmentaja 2004–2005 1–2/2015 10/2021–4/2023 | Seuraaja: Bernd Schuster Pablo Franco José Bordalás |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Claudio Ranieri | Valencian päävalmentaja 2005–10/2007 | Seuraaja: Ronald Koeman |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Fernando Chalana | Benfican päävalmentaja 2008–2009 | Seuraaja: Jorge Jesus |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Abel Resino | Atlético Madridin päävalmentaja 10/2009–2011 | Seuraaja: Gregorio Manzano |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ivan Hašek | Al-Ahli Dubain päävalmentaja 11/2011–2013 | Seuraaja: Cosmin Olǎroiu |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jorge Fossati | Al Ainin päävalmentaja 9/2013–3/2014 | Seuraaja: Zlatko Dalić |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Slaviša Jokanović Javi Gracia | Watfordin päävalmentaja 2015–2016 9–12/2019 | Seuraaja: Walter Mazzarri Nigel Pearson |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Constantin Gâlcă | RCD Espanyolin päävalmentaja 2016–4/2018 | Seuraaja: David Gallego |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Wu Jingui | Shanghai Greenlandin päävalmentaja 1–7/2019 | Seuraaja: Choi Kang-hee |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Diego Alonso | Sevillan päävalmentaja 12/2023– | Seuraaja: – |
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Zubizarreta |
2 Chendo |
3 Jiménez |
4 Andrinúa |
5 Sanchís |
6 Martín Vázquez |
7 Pardeza |
8 Quique |
9 Butragueño |
10 Fernando |
11 Villaroya |
12 Alkorta |
13 Ablanedo |
14 Górriz |
15 Roberto |
16 Bakero |
17 Hierro |
18 Paz |
19 Salinas |
20 Manolo |
21 Míchel |
22 Ochotorena |
Valmentaja Suárez
Secret of the Runes

| Secret of the Runes Therion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : keväällä 2001 Modern Art -studioilla Tukholmassa
 Julkaistu: 8. lokakuuta 2001
 Tuottaja(t): Christofer Johnsson ja Therion
 Tyylilaji: sinfoninen metalli
 Kesto: 47.53
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Therionin muut julkaisut
| The Early Chapters of Revelation 2000 | Secret of the Runes 2001 | Bells of Doom 2001 |
Secret of the Runes on sinfonista metallia soittavan Therionin musiikkialbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Se käsittelee skandinaavista mytologiaa.
Kappaleet

Ginnungagap – 6.09
Midgård – 5.03
Asgård – 4.07
Jotunheim – 3.43
Schwarzalbenheim – 5.17
Ljusalfheim – 3.54
Muspelheim – 2.14
Nifelheim – 4.35
Vanaheim – 4.03
Helheim – 3.18
Secret of the Runes – 5.30
Kaikki kappaleet Johnsson-Karlsson paitsi ”Ginnungagap” Niemann-Johnsson-Karlsson.
Kappaleet > Digipak-julkaisu

Tällä versiolla on kaksi lisäkappaletta:
Crying Days – 4.31 (cover Scorpionsin kappaleesta)
Summernight City – 4.54 (cover ABBAn kappaleesta)
Kappaleet > Rajoitettu painos

Levyn rajoitetulla painonksella on niin ikään kaksi bonuskappaletta:
The Wings of the Hydra – ??.?? (live)
Black Sun – ??.?? (live)
Riimut

Kannessa ja vihossa esiintyvät riimut ovat skandinaavisia riimuja, vanhempaa Fuþark -aakkostoa. Takakannessa kullekin kappaleelle on annettu oma riimunsa:
ᚢ "Ginnungagap"
ᛃ "Midgård"
ᚷ "Asgård"
ᚾ "Jotunheim"
ᛇ "Schwarzalbenheim"
ᛞ "Ljusalfheim"
ᛋ "Muspelheim"
ᛁ "Nifelheim"
ᛜ "Vanaheim"
ᚺ "Helheim"
ᚠ "Secret of the Runes"
Levyn nimi on kirjoitettu kanteen vanhemmalla Fuþark-kirjaimistolla seuraavasti:
ᛇᛖᚲᚱᛖᛏ ᛟᚠ ᚦᛖ ᚱᚢᚾᛖᛇ
ja se kuuluu translitteroituna ”sekret of þ(th)e runes”.