stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alain Delon

| Alain Delon |
| --- | --- |
 Delon vuoden 1961 elokuvassa Ilo elää.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alain Fabien Maurice Marcel Delon
Syntynyt: 8. marraskuuta 1935 Sceaux, Ranska
Kuollut: 18. elokuuta 2024 (88 vuotta) Douchy, Loiret, Ranska
Ammatti:  näyttelijä, elokuvantekijä
Puoliso:  Nathalie Delon  (vih. 1964; ero 1969)
Lapset:  4
Näyttelijä
Aktiivisena:  1949–2019
Merkittävät roolit:   Kuuma aurinko  Rocco ja hänen veljensä  Kuumetta  Tiikerikissa  Ajojahti  Punainen ympyrä  Yön sudet 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Alain Fabien Maurice Marcel Delon (8. marraskuuta 1935 Sceaux –  18. elokuuta 2024 Douchy) oli ranskalainen näyttelijä. Häntä pidettiin 1960-luvulla merkittävänä seksisymbolina. Hän olikin yksi eurooppalaisen elokuvan ikonisimmista, vaikutusvaltaisimmista ja tunnistettavimmista näyttelijöistä.
Ura

Delonin varhaiset roolityöt painottivat joko seksuaalista avoimuutta tai nuorekasta uhmakkuutta. Hänen läpimurtonsa elokuvissa oli Tom Ripleyn rooli René Clémentin ohjaamassa Kuumassa auringossa (Plein soleil, 1960), joka perustuu Patricia Highsmithin romaaniin Lahjakas herra Ripley. Tätä seurasi rooli italialaiselokuvassa Rocco ja hänen veljensä (Rocco e i suoi fratelli, 1960).
Delon näytteli myös muun muassa Michelangelo Antonionin elokuvassa Kuumetta (L'eclisse, 1962), Luchino Viscontin elokuvassa Tiikerikissa (Il gattopardo, 1963), Jean-Pierre Melvillen rikoselokuvassa Ajojahti (Le Samouraï, 1967) ja Charles Bronsonin tähdittämässä westernissä Verenpunainen aurinko (Soleil rouge, 1971). Vuonna 2008 hän näytteli Julius Caesaria elokuvassa Asterix olympialaisissa (Astérix aux jeux olympiques, 2008).
Delon levytti vuonna 1973 poplaulaja Dalidan kanssa duettona kappaleen ”Paroles... Paroles...”, josta tuli iso hitti muun muassa Ranskassa, Japanissa ja Kanadassa.
Tähtikuva

Elokuvahistorioitsija Ginette Vincendeau esitti vuonna 2000, että nuoren Delonin vartalo oli ollut haluttava, julkisuuden luoma hyödyke ja sitä kautta 1960-lukulaisen konsumerismin tuote. Delon oli heijastanut oman aikansa yhteisön pelkoja ja odotuksia, ja mediassa hänestä oli kehitetty klassisen kauneuden mutta samalla myös moderniuden ja tyylikkyyden henkilöitymä. Kriitikot ovat yksimielisiä siitä, että hänen ympärilleen kehittyi vuosien mittaan myytti, jonka mukaan hänessä kuvastuu samanaikaisesti sekä hauraus että julmuus. Hänen kauneutensa usein yhdistetäänkin hänen vaikeasti hahmotettavaan ja ongelmalliseen luonteeseensa.
Yksityiselämä

Delon palveli Indokiinassa laskuvarjojoukoissa. Hän oli kaksi kertaa naimisissa: Nathalie Delonin kanssa vuosina 1964–1968 ja Rosalie van Breemenin kanssa vuosina 1987–2002. Delonilla oli pitkät rakkaussuhteet Romy Schneiderin ja Mireille Darcin kanssa. Delonilla on neljä lasta: Anthony Delon yhdessä Nathalie Delonin kanssa ja Ari Boulogne suhteesta saksalaisen laulajan Nicon kanssa. Rosalie van Breemenin kanssa hänellä on kaksi lasta: Anouchka ja Alain-Fabien. Alain Delonilla oli vuodesta 2000 myös Sveitsin kansalaisuus.
Valikoitu filmografia

Yksi on liikaa (Quand la femme s'en mêle, 1957)
Ole kaunis ja - vaikene (Sois belle et tais-toi, 1958)
Christine (1958)
Vaaralliset naiset (Faibles femmes, 1959)
Viattomat synnintekijät (Le chemin des écoliers, 1959)
Kuuma aurinko (Plein soleil, 1960)
Rocco ja hänen veljensä (Rocco e i suoi fratelli, 1960)
Ilo elää (Che gioia vivere, 1961)
Rakastajattaria (Amours célèbres, 1961)
Kuumetta (L'eclisse, 1962)
Paholainen ja 10 käskyä (Le diable et les 10 commandements, 1962)
Askel askeleelta (Mélodie en sous-sol, 1963)
Tiikerikissa (Il gattopardo, 1963)
Musta tulppaani (La tulipe noire, 1964)
Satimessa (Les félins, 1964)
Kostajat (L'insoumis, 1964)
Keltainen Rolls-Royce (The Yellow Rolls-Royce, 1964)
Kerran varas... (Once a Thief, 1965)
Vihreät paholaiset (Lost Command, 1966)
Texasin hurjapäät (Texas Across the River, 1966)
Palaako Pariisi? (Paris brûle-t-il?, 1966)
Seikkailijat (Les aventuriers, 1967)
Ajojahti (Le Samouraï, 1967)
Paholaisen murha (Diaboliquement vôtre, 1967)
Tyttö ja moottoripyörä (The Girl on a Motorcycle, 1968)
3 askelta yöhön (Histoires extraordinaires, 1968)
Yksinäiset sudet (Adieu l'ami, 1968)
Vaarallinen loma (La piscine, 1969)
Jeff (1969)
Sisilialaisklaani (Le clan des Siciliens, 1969)
Borsalino (1970)
Punainen ympyrä (Le Cercle rouge, 1970)
Verenpunainen aurinko (Soleil rouge, 1971)
Trotskin salamurha (The Assassination of Trotsky, 1972)
Ensimmäinen yö kanssasi (La prima notte di quiete, 1972)
Yön sudet (Un flic, 1972)
Shokkikäsittely (Traitement de choc, 1973)
Skorpioni (Scorpio, 1973)
Verta asfaltilla (Tony Arzenta, 1973)
Rikoskierre (Deux hommes dans la ville, 1973)
Jäinen syli (Les seins de glace, 1974)
Borsalino and Co - rikoksen valtakunta (Borsalino and Co., 1974)
Zorro (1975)
Passi ruumishuoneelle (Flic Story, 1975)
Mustalainen (Le gitan, 1975)
Varjojen vanki (Mr. Klein, 1976)
Kopla (Le gang, 1977)
Katutappaja (3 hommes à abattre, 1980)
Eliminaattori (Tegeran-43, 1981)
Viimeinen keikka (Le choc, 1982)
Swannin rakkaus (Un amour de Swann', 1984)
Kohtalo kiskoilla – meidän historiamme (Notre histoire, 1984)
Poliisin kosto (Parole de flic, 1985)
Päivä ja yö (Le jour et la nuit, 1997)
Yksi kahdesta (1 chance sur 2, 1998)
Asterix olympialaisissa (Astérix aux jeux olympiques, 2008)
Diskografia

Vuonna 1967 Delon esitti uransa ensimmäisen soolokappaleen "Laetitia". Se nauhoitettiin  "Seikkailijat"-elokuvaa varten ja sai nimensä elokuvan naispäähenkilön mukaan.
Alain Delonille avautui seuraava tilaisuus näyttää laulukykynsä  kesällä 1972. Valerio Zurlinin elokuvan "Ensimmäinen yö kanssasi" kuvauksissa Italiassa näyttelijä sai kutsun osallistua sävellyksen "Parole... Parole..." ranskalaisen version nauhoittamiseen (kappaleen olivat aiemmin esittäneetitaliaksi Alberto Lupo ja Mina). Muutama viikko julkaisunsa jälkeen kappaleesta tuli Ranskan myydyin levy. Alain Delonin ja laulaja Dalidan duetto osoittautui niin menestyksekkääksi, että ranskankielisestä versiosta tuli suositumpi kuin italialainen alkuperäinen.lähde? Levy nousi myyntilistojen kärkeen myös Japanissa, Meksikossa ja Portugalissa, ja sai Ranskassa kolminkertaisen kultalevyn.
Vuonna 1983 Delon äänitti kappaleen "Thought I’d ring you" duettona Shirley Basseyn kanssa. Shirley Basseyn single 1983 sisältää myös instrumentaaliversion. EP-levy, joka sisältää 5 laulua, julkaistiin vuonna 1984.
Vuonna 1985 Delon äänitti kappaleen ”I Don’t Know” duettona Phyllis Nelsonin kanssa elokuvaa "Poliisin kosto" varten.lähde?
Vuonna 1987 Alain Delon julkaisi singlen "Comme au cinéma", josta tehtiin B-puolelle instrumentaaliversio.
Vuonna 2007 Delon äänitti kappaleen "Modern Style" duettona Françoise Hardyn kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alain Delon Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Alain Delon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alain Delon Elonetissä.
Alain Delon NNDB:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef 
Delon (vas.) läpimurtoroolissaan Kuumassa auringossa.
Alain Delon tyttärensä Anouchkan kanssa Cannesin elokuvajuhlilla 2010.
Firefly

Firefly tarkoittaa:
Firefly, yhdysvaltalainen scifi-western-televisiosarja
Tulikärpänen (Firefly), piirroshahmo Batman-sarjakuvissa
Firefly, Uriah Heepin albumi
Firefly, piirroshahmo Action Force -sarjoissa
Firefly, purjejolla
Firefly, mm. kenkien valmistaja
Firefly, kiinalaisen autonvalmistajan Nion automerkki
Firefly, malesialainen lentoyhtiö
Firefly, Christina Metaxan kappale
Firefly Aerospace (ent. Firefly Space Systems), yhdysvaltalainen avaruusteollisuusyritys
Sherman Firefly, yhdysvaltalainen panssarivaunu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Firefly”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pietu

| Pietu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Vastineita eri kielissä:  Per, Peter, Petrus
Nimen alkuperä:  Pietari
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pietu on miehen etunimi. Suomessa nimi Pietu on tammikuuhun 2025 mennessä annettu alle 430 miehelle. Pietu on yksi muunnelma raamatusta peräisin olevasta etunimestä nimestä Pietari.
Tunnettuja Pietu-nimisiä

Pietu Kätkä (s. 1977), koripalloilija
Pietu Wikström (s. 1994), näyttelijä ja artisti
Irlantilainen mytologia

Fionn mac Cumhaill
Irlantilainen mytologia tarkoittaa muinaisten irlantilaisten myyttejä, legendoja ja uskomusjärjestelmiä
Muinaisen Irlannin mytologia ei selvinnyt täysin kristinuskon saapumisesta Irlantiin. Uskonnollisia piirteitä lukuun ottamatta useita osia siitä säilyi kuitenkin keskiaikaisen Irlannin kirjallisuudessa. Vaikka kaikkia kirjoituksia ei ole säilynytkään tähän päivään asti eikä kaikkia taruja ole edes luultavasti kirjoitettu muistiin, on jäljelle jääneestä materiaalista tunnistettu neljä tarusikermää eli sykliä, joihin irlantilainen mytologia jaetaan: Mytologinen, Ulsterin, Fionnin ja Kuninkaiden sykli. Kaikki olemassa olevat mytologiset tekstit eivät kuulu mihinkään sykliin, ja on myös useita kansantarinoita, jotka eivät välttämättä ole mytologisia, mutta joissa esiintyy syklienkin taruista tuttuja henkilöhahmoja.(englanniksi)
Mytologiseen sykliin kuuluvat tarut kertovat Irlannin muinaisjumalista. Ulsterin syklin tarut kertovat ulaidien kansan sankariajasta, Fionnin syklin tarut Fionn mac Cumhaillin urotöistä ja Kuninkaiden syklin tarut Irlannin kuninkaista.
Nykyään ehkä tunnetuimmat tarut kertovat Tír na nÓgista, Fionn MacCumhaillista, Na Fiannasta, Aes Sídheistä, Cú Chulainnista, Jumalatar Danan heimosta, Lirin lapsista, Cooleyn niemimaan karjaryöstöstä ja Tiedon Lohesta.
Käännös suomeksi
Äänis

Äänis on harvinainen suomalainen etunimi. Sillä oli oma nimipäivä 2. lokakuuta vuosina 1929–1949. Se on ollut suomalaisen almanakan kaikkien aikojen ainoa Ä-alkuinen nimi. Se viittaa Itä-Karjalassa sijaitsevaan Äänisjärveen ja kuuluu suursuomalaisiin nimiin.
Pääosa Ääniksistä on saanut nimensä 1940-luvulla. Jatkosodan aikana Äänis-nimen antamista perusteltiin joskus sillä, että lapsi oli kastettu rintamalta tuodulla Äänisen vedellä. Kustaa Vilkunan Etunimet-kirjassa Äänis on merkitty naisennimeksi, vaikka sen on saanut ainakin 50 miestä ja alle 40 naista.
Tunnettuja Ääniksiä

Jyrki Äänis Kaleva Vesikansa (s. 1941), toimittaja ja tietokirjailija
Yokosukan laivastoarsenaali

Yokosukan laivastoarsenaali, 1944-45
Yokosukan laivastoarsenaali vuonna 1923.
Yokosukan laivastoarsenaali (jap. 横須賀海軍工廠, Yokosuka Kaigun Kōshō) oli yksi neljästä keisarillisen Japanin laivaston hallinnoimasta telakalla varustetusta laivastotukikohdasta. Tukikohta sijaitsi Yokosukassa Kanagawan prefektuurissa Tokionlahden rannalla Jokohaman eteläpuolella.lähde?
Aiheesta muualla

Lengerer, Hans: The Genesis of Yokosuka Navy Yard. Warship 2022, 2022, s. 132–146.  London:  Osprey Publishing. ISBN 978-1-4728-4781-2  (englanniksi)
Specsavers

Specsaversin logo.
Specsavers, Wetherby, West Yorkshire, Englanti.
Specsavers on maailman suurin yksityinen optisen alan yhtymä ja kolmanneksi  suurin optikkoketju. Ketjulla on liikkeitä Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Alankomaissa, Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Suomessa, Espanjassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Specsavers on tunnettu edullisista silmälaseistaan ja ”Valitse 2 maksa 1” -konseptistaan.
Historia

Mary ja Doug Perkins perustivat Specsaversin vuonna 1984. Optikkopariskunnan ensimmäinen liike sijaitsi heidän asuntonsa yhteydessä. Perkinsien ajatus oli alusta alkaen tarjota näönhuoltoa edullisesti. Tämän he mahdollistivat suurilla tuotantomäärillä. Lisäksi ideana oli olla yhtä luotettava kuin pienet paikalliset optikkoliikkeet ja tarjota asiakkaille kattava valikoima tyylikkäitä silmälaseja.
Specsavers avasi ensimmäiset liikkeensä Hollannissa vuonna 1997, Ruotsissa vuonna 2004, Tanskassa ja Norjassa vuonna 2005, Espanjassa vuonna 2006 sekä Australiassa ja Suomessa vuonna 2007.
Suomessa

Suomessa Specsavers aloitti vuonna 2007. Ensimmäiset Specsaversit avattiin Vaasassa ja Kokkolassa heinäkuussa 2007. Keväällä 2008 Specsavers osti Keskolta Tähti Optikko Group -ketjun, jolloin Specsavers-ketjun koko kasvoi noin 30 liikkeellä. Tätä ennen ketjuun kuului Suomessa 19 liikettä. Saman vuoden joulukuussa Specsavers osti Eyen-ketjusta 26 uutta liikettä.
Specsaversilla oli vuonna 2015 13 prosentin markkinaosuus, ja täten se on Suomen kolmanneksi suurin optikkoketju. Suurin markkinaosuus on Instrumentariumilla (36 %) ja toiseksi suurin Silmäasemalla (24 %).
Suomen Specsaversin maajohtajina ovat toimineet mm. Pekka Happonen, Peter Jakobsen ja Riku Kuusisto. Nykyään maajohtajana on Erkki Tala.
Kaikissa Specsaversin liikkeissä on optikkopalvelu ja yli puolessa myös silmälääkäripalvelu.
Suomessa yleinen mainoslause on Specsavers-mainoksissa "Olisit käynyt Specsaversilla."
Maailmalla

Specsaversilla on yhteensä 1 648 liikettä kymmenessä eri maassa, ja sen liikevaihto on 2 miljardia euroalähde?. Specsavers työllistää yli 30 000 ihmistälähde?. Specsavers myy vuosittain 12 miljoonat silmälasitlähde?.
Isossa-Britanniassa Specsavers on markkinajohtaja 47 prosentin markkinaosuudella. Näönhuollon lisäksi Specsavers tuottaa Britanniassa ja Alankomaissa myös kuulonhuoltopalveluja.
Liikeidea

Specsaversin ajatuksena on tuottaa näönhuoltoa edullisesti. Edulliset hinnat on mahdollistettu suurella tuotantokoolla ja tilausmäärillä. Suomessa silmälasien keskihinta on pudonnut 12 prosentilla Specsaversin tulon jälkeen.lähde?
”Valitse 2 maksa 1” -konsepti on käytössä kaikissa Specsaversin liikkeissä. TNS Gallupin vuonna 2009 teettämän tutkimuksen mukaan kaksi kolmasosaa kokeekin silmälasit nykyään entistä enemmän asusteeksi. Specsaversin kehysmerkkejä ovat Tommy Hilfiger, Osiris, Red or Dead, Ben Sherman, Austin Reed, Missoni, Quiksilver, Jasper Conran, Bench, Jaguar ja FCUK.lähde?
Pomenia

Pomenia on Petronella Grahnin luoma satumaailma, joka sai alkunsa Grahnin omille lapsilleen keksimistä iltasaduista. Ensimmäinen Pomenian satukirja Keijun taikapöly julkaistiin omakustanteena v. 2015.  Pomeniasta oli alun perin suunnitteilla mobiilipeli, mutta peliyhtiö ajautui vaikeuksiin juuri ennen pelin suunniteltua julkaisua ja peli jäi julkaisematta.  Sittemmin Pomenian tarinasta on tehty animaatiosarja- ja elokuvasopimus eurooppalaisen tuotantoyhtiön kanssa  ja kansainvälinen levitys on suunniteltu alkavaksi ennen vuotta 2027. Pomenia-kirjasarja perustuu Petronella Grahnin kertomuksiin ja hän myös kuvittaa kirjat. Pomenia yhdistää vahvan suomalaisen satuperinteen moderniin tarinankerrontaan ja visuaalisuuteen, tarjoten ainutlaatuisen maailman, joka kiehtoo sekä lapsia että aikuisia.
Kumma-kustannus julkaisi ensimmäisen Pomenia-kirjan syksyllä 2020. Sarjassa on julkaistu alle kouluikäisille suunnattuja kuvakirjoja ja saturomaaneja kouluikäisille. Kirjojen lisäksi Pomenia-aineistoon kuuluu pedagogista materiaalia kuten tunnetaitokortteja ja lautapeli.  Marraskuussa 2020 Mitä Suomi lukee -listalla lasten ja nuorten kirjojen kategoriassa Taikapölyn salaisuus oli viidenneksi myydyin ja Taikamaailman suuri seikkailu seitsemänneksi myydyin teos.
Kankaat ja uusi suunta

Petronella Grahn on myös suunnitellut lisenssipohjaisesti Pomenian taikamaailmaan pohjautuvia kankaita, jotka ovat saavuttaneet suosiota niin Suomessa kuin kansainvälisesti. Keväällä 2025 Pomenia julkaisee ensimmäisen oman kangasmallistonsa, mikä edustaa merkittävää askelta brändin kehityksessä ja itsenäisessä kasvussa. Tämä uusi suunta korostaa Pomenian taiteellista ja tarinallista identiteettiä.
Pomenia-kirjat

Taikapölyn salaisuus.  (kuvakirja)  Jyväskylä:  Kumma, 2020.  ISBN 978-952-370-017-8
Taikamaailman suuri seikkailu.  (saturomaani)  Jyväskylä:  Kumma, 2020.  ISBN 978-952-370-019-2
Taikamaailma vaarassa.  (saturomaani)  Jyväskylä:  Kumma, 2021.  ISBN 978-952-370-090-1
Taikamaailman kätketty salaisuus.  (saturomaani)  Jyväskylä:  Kumma, 2021.  ISBN 978-952-370-169-4
Sisu Sukkela sankarina.  (kuvakirja)  Jyväskylä:  Kumma, 2021.  ISBN 978-952-370-109-0
Ruttu Rusinalle ei ryttyillä.  (kuvakirja)  Jyväskylä:  Kumma, 2023.  ISBN 978-952-370-364-3
Aiheesta muualla

Pomenian verkkosivut
Ukrainan naisten jääkiekkomaajoukkue

Ukrainan naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Ukrainaa naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa, kuten maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2022 maassa oli 153 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa, vuoden 2025 alussa 179. Vuonna 2024 joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 38. sijalla. Joukkue sijoitettiin listalle ensi kertaa vuonna 2019, jolloin se oli 39. sijalla eli viimeinen.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailut

2019 – 2. divisioonan B-lohkon karsinta; 1.
2020 – 2. divisioonan B-lohko; 6.
2021 – 3. divisioonan turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 3. divisioonan A-lohko; joukkue vetäytyi turnauksesta.
2023 – 3. divisioonan A-lohko, 2.
2024 – 3. divisioonan A-lohko, 1.
Sijoitukset > Maailmanranking

2019 – 39.
2020 – 39.
2021 – 38.
2022, helmikuu – 40.
2022, syyskuu – 38.
2023 – 38.
2024 – 38.
Muutos 2011

| Muutospuolue |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  4. kesäkuuta 2009 30. syyskuuta 2009 (yhdistysrekisteri) 8. lokakuuta 2010 (puoluerekisteri)
Ideologia:  suora demokratia sananvapaus nationalismi maahanmuuttokriittisyys
Äänenkannattaja:  Suorademokraatti
Jäsenmäärä:  yli 400 (2011)
Kansanedustajia:  0 (2015)
Europarlamentaarikkoja:  0 (2014)
Kunnanvaltuustot:  0 (2021)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muutos 2011 (ruots. Förändring 2011, lyh. M11) on vuonna 2009 perustettu suomalainen poliittinen yhdistys, joka oli rekisteröity puolue vuosina 2011–2015. Muutospuolueen tavoitteena on tavoiteohjelmansa mukaan ajaa suoraa demokratiaa, sananvapautta ja Suomen kansalaisten etua. Ohjelman mukaan Muutos "uskoo maailmaan, jossa itsenäiset ja demokraattiset kansallisvaltiot harjoittavat vapaaehtoista rauhanomaista yhteistyötä keskenään". Yhdistyksen puheenjohtaja on Anita Saarinen.
Muutos 2011 keräsi vaaditut 5 000 kannattajakorttia 2009–2010, ja se lisättiin puoluerekisteriin 8. lokakuuta 2010. Muutos 2011 -nimi viittasi vuoden 2011 eduskuntavaaleihin eli ensimmäisiin vaaleihin, joihin puolue osallistui. Puoluetta äänesti kyseisissä vaaleissa 0,26 % äänestäjistä. Puolueen tunnuksessa on joutsenen kuva.
Perussuomalaisista erotettu kansanedustaja James Hirvisaari liittyi Muutos 2011:een 8. lokakuuta 2013 ja perusti yhden henkilön eduskuntaryhmän. Näin hänestä tuli puolueen ensimmäinen ja ainoa kansanedustaja.  Hirvisaari putosi eduskunnasta vuoden 2015 vaaleissa. Sen jälkeen puolue poistettiin puoluerekisteristä, kun se oli jäänyt ilman kansanedustajia kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa.
Organisaatio

Yhdistyksen päättävät toimielimet ovat jäsenkokoukset ja hallitus. Suurinta päätösvaltaa käyttää yhdistyslain mukaisesti jäsenkokous. Toimeenpanovalta on yhdistyksen hallituksella, johon kuuluu 7–9 jäsentä, yhdistyksen puheenjohtaja mukaan lukien. Muutoksella on myös piirijärjestöjä ja paikallisjärjestöjä. Yhdistyksen jäseniä ovat henkilöt suoraan, ja jäsenkokouksissa vain henkilöjäsenet ovat äänioikeutettuja. Muutoksen jäsenillä on lupa kuulua myös muihin rekisteröityihin puolueisiin ja poliittisiin yhdistyksiin samaan aikaan.
Puheenjohtajat

| Puheenjohtaja | Vuodet |
| --- | --- |
Juha Mäki-Ketelä: 2009–2010
Jiri Keronen: 2010–2011
Marjukka Kaakkola: 2012–2013
Jari Leino: 2014–2015
Jari Väli-Klemelä: 2015–2016
Anita Saarinen: 2016-

| Varapuheenjohtaja | Vuodet |
| --- | --- |
Jiri Keronen: 2009–2010
Teemu Lavikka: 2010–2011
Timo Röyhkiö: 2012
Timo Hellman: 2012
Jorma Piironen: 2013
Helena Eronen (1. varapuheenjohtaja): 2014–2015
Kyuu Eturautti (2. varapuheenjohtaja): 2014–2015
Kyuu Eturautti (1. varapuheenjohtaja): 2015
Laura Lehtinen (2. varapuheenjohtaja): 2015
Laura Lehtinen (1. varapuheenjohtaja): 2016
Kim Ahonen (1. varapuheenjohtaja): 2017
Marko Heikkuri (1. varapuheenjohtaja): 2018
Kansanedustajat

James Hirvisaari (2013–2015)
Piirijärjestöt

Hämeen ja Pirkanmaan Muutos 2011 ry (perustettu 20.8.2011)
Varsinais-Suomen Muutos (perustettu 29.8.2011)
Uudenmaan Muutos 2011 ry (perustettu 10.9.2011)
Pohjois-Suomen Muutos 2011 ry (perustettu 22.2.2014)
Muutos Pohjanmaa ry (perustettu 7.12.2014)
Satakunnan Muutos (perustettu  7.1.2015)
Piirijärjestöt > Lopetetut piirijärjestöt

Keski-Suomen Muutos 2011 ry
Helsingin Muutos 2011 ry
Aiheesta muualla

Muutos 2011:n verkkosivusto.
Muutos 2011 YouTubessa.
Aiheesta muualla > Artikkeleita

Muutos 2011 -liike keräsi viimassa kannattajakortteja Helsingin Sanomat 16.10.2009.
Puolueeksi pyrkivä Muutos 2011 -yhdistys huolissaan sensuurista Yle.fi 19.1.2010.
Puoluejohtaja vitsailee eduskuntatalon räjäyttämisellä Iltalehti 27.12.2010.
Poliisi hevitapahtumaan: Koraani revittiin Iltalehti 4.2.2011.
Marja Honkonen: Muutoksen miehet. Jyväskylän ylioppilaslehti 5.11.2011.
Onnimanni

| Onnimanni |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Lastenkirjainstituutti
ISSN:  ISSN 0782-1387
Perustettu:  1985
Päätoimittaja:  Päivi Heikkilä-Halttunen
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  4 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Onnimanni on Lastenkirjainstituutin julkaisema suomalainen kulttuurilehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Sen tehtävä on edistää lasten- ja nuortenkirjallisuutta ja sen tutkimusta. Lehdessä julkaistaan muun muassa haastatteluja, teemakatsauksia ja tutkimusartikkeleita, joissa esitellään niin uutuuskirjallisuutta ja klassikoita kuin niiden tekijöitäkin. Lisäksi lehti raportoi ja uutisoi alan palkinnoista, tapahtumista, kampanjoista ja ilmiöistä. Lehdessä julkaistaan vuosittain arviot noin 120–150 lasten- ja nuortenkirjasta. Lisäksi siinä käsitellään alan tutkimus- ja lähdekirjallisuutta. Kirjoittajat ovat lasten- ja nuortenkirjallisuuden asiantuntijoita, esimerkiksi tutkijoita, opettajia, kirjastonhoitajia, kirjailijoita ja kuvittajia.
Onnimannin edeltäjä oli Lastenkirjainstituutin perustamisvuodesta 1978 asti ilmestynyt Suomen Nuorisokirjallisuuden Instituutin Tiedote. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran nimellä Onnimanni vuonna 1985. Vuonna 1990 Onnimanni alkoi ilmestyä neljä kertaa vuodessa. Vuodesta 2006 se on ilmestynyt nelivärisenä. Lehden päätoimittajana toimi vuosina 1988–2018 kirjailija Tuula Korolainen. Hänen jälkeensä päätoimittajaksi valittiin tietokirjailija ja lastenkirjallisuuden tutkija FT Päivi Heikkilä-Halttunen.