stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tytärsaari
Historia > Sodan jälkeen

Räjähde- ja miinavaaran takia koko saari jäi Neuvostoliitossa käytännössä autioksi ja käyttämättömäksi vuosikymmenten ajaksi, lukuun ottamatta saarella elänyttä majakanvartijaa. Räjähteiden raivaukseen ryhdyttiin useaan otteeseen, mutta kuolemantapausten takia kaikki yritykset keskeytettiin; miinoitetut saaret tunnettiin "kuoleman saarina". Vasta toista kymmentä vuotta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen räjähteitä ryhdyttiin laajassa mitassa raivaamaan vuonna 2005 yhdessä ruotsalaisten asiantuntijoiden kanssa. Räjähteitä arvioitiin olevan yli 30 000.
Suomalaiset saivat luvan Tytärsaaressa vierailuun ensimmäisen kerran vuonna 1992.
Saaren päälaituri on sortunut, eikä Tytärsaaren kylän asuinrakennuksista yksikään ole enää pystyssä. Saaren kouluista löytyivät kivijalat. Venäläiset polttivat molemmat koulut vuonna 1942. Myös kylän kirkko paloi vuonna 2002, mutta sen lähellä sijaitseva Saarenpään kaivo oli vielä vuonna 1992 käyttökunnossa ja käytössä. Ainoastaan satamasta majakalle johtava tie on jäljellä, muut ovat kasvaneet umpeen.
Saaren ainoita asukkaita ovat nykyisin majakan vartija puolisoineen.
Vuodesta 1989 lähtien useita Suomenlahden ulkosaaria, mukaan lukien Pieni ja Suuri Tytärsaari, on kaavailtu sisällytettäväksi suunniteltuun Inkerinmaan luonnonpuisto. Tiukasti suojellun luonnonsuojelualueen oli määrä kattaa noin 190 neliökilometriä itäisen Suomenlahden vesialueita ja muun muassa turvata harvinaistuvien norppien ja harmaahylkeiden lisääntymismahdollisuuksia. Tytärsaaren itäosa liitettiin vihdoin joulukuussa 2017 perustettuun, nimen Itäisen Suomenlahden luonnonpuisto saaneeseen, aiemmista suunnitelmista jonkin verran supistuneeseen suojelualueeseen.
Tytärsaarella on Venäjälle yhä sotilaallista merkitystä sitä ympäröivien aluevesien vuoksi, jotka yhdessä Suursaarta ympäröivien aluevesien kanssa työntyvät Suomen ja Viron aluevesien väliin. Tytärsaarta ympäröi laaja rajoitusalue, jossa testataan sukellusveneitä ja jossa muu vesiliikenne on kielletty.
Tytärsaaren kunta

| Tytärsaari Tyterskär> Entinen kunta – luovutettu Neuvostoliitolle |
| --- | --- |

 sijainti 
Sijainti:  59°51′N, 27°12′E
Lääni:  Viipurin lääni
Kihlakunta:  Kymin kihlakunta
Kuntanumero:  862
Perustettu:  1899 erotettu Suursaaresta
Lakkautettu:  1948 (luovutettu Neuvostoliitolle 1944)
Pinta-ala:  8,30 km²   (12.3.1940)
– maa:  8,30 km²
Väkiluku:  436   (31.12.1939)
– väestötiheys:  52,5 as./km²
Suurtytärsaari ja Pientytärsaari eli Säyvö muodostivat Suomelle kuuluessaan Viipurin läänin eteläisimmän kunnan, erottuaan Suursaaresta 1899. Tytärsaaren kunta kuului Kymin kihlakuntaan ja tuomiokuntaan, Kymin–Haapasaaren–Suursaaren–Tytärsaaren käräjäkuntaan ja Suursaaren–Tytärsaaren nimismiespiiriin. Tytärsaaren asukasluku vuonna 1939 oli 436. Lähimmät naapurikunnat Suomenlahdella olivat Suursaari pohjoispuolella ja Lavansaari itäpuolella. Tytärsaaren luterilainen seurakunta kuului Viipurin hiippakunnan Haminan rovastikuntaan.
Tytärsaaren kunta > Tytärsaaren kylä

Tytärsaaren ainoa kylä sijaitsi Suurtytärsaaren etelärannalla. Kylän itäosassa sijaitsi vuonna 1772 valmistunut Tytärsaaren kirkko. Kirkko oli rakennettu Tytärsaarelle 1700-luvulla ajautuneista tukeista. Tytärsaaren kansakoulu perustettiin vuonna 1900, ja koulurakennukset valmistuivat vuosina 1901 ja 1933. Saaressa oli ilmatieteen laitoksen havaintoasema ja merivartioasema. Tytärsaaressa toimi vuodesta 1895 tulliasema, joka oli alistettu Kotkan tullikamarille. Aseman miehitys oli tullipäällikkö ja kaksi tullimiestä. Vuonna 1919 valmistunut nuorisoseurantalo sijaitsi koulujen vieressä. Tytärsaaren kylässä oli 101 asuintaloa vuonna 1939.
Tytärsaaren kunta > Saaren kansakoulu

Kansakoulu aloitti Tytärsaaressa vuonna 1899, mutta jo vuodesta 1872 oli saarella ollut Suursaaren kanssa yhteinen kiertokoulunopettaja.
Tytärsaaren kunta > Nuorisoseura

Tytärsaaren nuorisoseura perustettiin 1. joulukuuta 1907 ja ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin kalastaja Werner Holstein, joka toimi sittemmin kylänvanhimpana ja toisen maailmansodan jälkeisen uudelleenasuttamisen vastuuhenkilönä. Nuorisoseuran jäseniksi liittyivät lähes kaikki saaren nuoret. Vuonna 1915 seuran johtokunta päätti rakentaa talkoilla oman talon, jonka rakennustyöt kestivät yli kymmenen vuotta. Toimintansa aikana nuorisoseura järjesti kaikkiaan noin 1 500 tilaisuutta. Tanssi- ja perhe- tai yleisiltamia järjestettiin läpi vuoden 4–5 kertaa kuukaudessa joko omalla talolla tai Virossa. Lisäksi seuran huvitoimikunta esitti toimintansa aikana ainakin 87 eri näytelmää. Nuorisoseuran ja saaren tanhuryhmän vierailut Viroon alkoivat 1920-luvun lopulla. Vuosina 1935–1939 nuorisoseuran huvitoimikunta alkoi järjestää heimoaatteen sävyttämiä juhlia ja näytelmämatkoja Virumaalle muun muassa Purtsen, Lüganusen, Sämin ja Varudin kyliin, yhteistyössä virolaisten nuoriso- ja palokuntaseurojen kanssa. Esiintymismatkat olivat vaativia, sillä näytelmien lavasteet ja puvusto rahdattiin usean aluksen voimin Viroon ja takaisin. Vastavuoroisesti nuorisoseura kutsui saareen virolaisia nuoriso- ja palokuntaseuroja orkestereineen, jolloin saarelaiset vastasivat laivoillaan vieraiden kuljetuksesta. Tytärsaaren heimojuhlille osallistui satoja vieraita Virosta ja nuorisoa purjehti juhlimaan myös muista Suomenlahden ulkosaarista.
Tytärsaaren kunta > Liikenne

Suomenlahden keskiosassa noin 75 kilometrin päässä Manner-Suomesta sijainnut Tytärsaari oli liikenneyhteyksien kannalta hyvin eristyksissä. Saaren etelärannalla Tytärsaaren kylässä sijaitsi Tytärsaaren satama, jonka alue oli 230 metriä pitkä ja 80 metriä leveä. Satama-altaan erottaa merestä vedenpäällinen kiviriutta, jossa on vain yksi noin kymmenen metriä leveä ja vain puoli metriä syvä aukko, jonka vuoksi sataman liikennöinti on hankalaa. Postilähetykset Tytärsaarelle kulkivat Suursaaren kautta, mistä oli säännöllinen postiyhteys Kotkaan. Kevättalvien kelirikkoaikaan Tytärsaari oli kuitenkin olosuhteiden pakosta lyhemmän tai pidemmän ajan eristettynä..
Tytärsaaren kunta > Liikenne > Saaren satama

Etelärannalla sijainnut satama oli avoimena altis tuulille ja alle metrin syvyinen. Usein alukset jouduttiin keventämään esimerkiksi painolastista ja köysillä mastoista kyljelleen, jotta ne saataisiin satamaan. Ennen syysmyrskyä alukset tavallisestikin vietiin Suursaaren Suurkylän satamaan talviteloille. Huonot satamaolot helpottivat vasta vuonna 1928, jolloin uusi satama rakennettiin.
Tytärsaaren kunta > Liikenne > Saaren tiestö

Sisäistä liikennettä varten saarella risteili noin kymmenen kilometrin verran pikkuteitä, jotka eivät tosin kokonaisuudessaan vastanneet nykykäsitystä tiestä. Kyläteiksi näistä luokiteltiin 1920-luvun alkupuolella noin viisi kilometriä. Saaren päätie oli 2,4 kilometrin mittainen satamasta majakalle johtava Majakantie, jota kutsuttiin humoristisesti myös Valtakaduksi. Majakalta tie jatkui Kuokkamaantienä Kuokkaniemeen saaren pohjoiskärkeen. Tytärsaaren tärkein väylä oli kuitenkin Rantamaantie, joka kulki rannan suuntaisesti Tytärsaaren sataman ja kylän välistä ja kaartoi lenkin nuorisoseuran talolle. Luonnollisesti myös Tytärsaaren poliisi- ja merivartioasema sijaitsi sataman tuntumassa tämän tien varrella. Tytärsaaren kirkko sijaitsi Niitunkujan ja Koppelkujan risteyksessä kylästä itään ja hautausmaa Koppelkujan pohjoispuolella. Koulut ja pappila sijaitsivat kylästä pohjoiseen. Käytännössä kylän asutus mahtui 50 hehtaarin alalle.
Tytärsaaren kunta > Liikenne > Saaren rautatie

Saarella oli myös kapearaiteinen rautatie, joka kulki saaren luoteisrannikolla sijaitsevan Antiniemen eteläpuolelta saaren sisäosaan majakalle. Radan pituus oli noin kilometri. Radalla kulki kesäisin lomajunia.
Tytärsaaren kunta > Majakka

Venäläiset rakensivat saaren luoteisosaan 24 metriä korkean Suur-Tytärsaaren tiilimajakan vuonna 1904. Majakan loiston korkeus merenpinnasta oli 75 metriä. Majakan miehitys oli majakkamestari ja neljä majakanvartijaa. Tytärsaaren majakan valonlähteenä toimi petrolilamppu, jossa oli kaksi sydäntä. Vilkkulaitteena toimi neljään pääilmansuuntiin erilaista valomerkkiä lähettävä, ruotsalainen von Otterin tekniikasta kopioitu monimutkainen laitteisto. Se vaati jatkuvaa valvontaa, ja venäläiset sijoittivatkin majakkamestariksi eläkkeellä olevan kenraalin. Vuonna 1918 majakkamestari korvattiin suomalaisella, ja 1930-luvulta majakkaa hoitivat tytärsaarelaiset eikä ulkopaikkakuntalaisia enää käytetty. Nykyisin venäläisten sähköistämän majakan valotunnus on 360 astetta kattavat, 15 sekunnin välein näkyvät kolme valkoista vilkkua. Näkyvyys on käytännössä 20 meripeninkulmaa.
Tytärsaaren kunta > Elinkeinot

Tytärsaarelaisten elinkeinoja olivat kalastus ja hylkeenpyynti. Vientitavaroita olivat silakka, hylkeenrasva ja hylkeennahat. Keskiajalta asti harjoitettu tavaranvaihtoon perustuva, Suomenlahden yli käyty seprakauppa oli tytärsaarelaisille tärkeää. Tytärsaarelaiset olivat suursaarelaisten ohella aktiivisimpia suomalaisia seprakaupassa ja kävivät ″Viron seproissa” syksyyn 1939 asti. Vaihtokauppaa käytiin sepramarkkinoilla joille tytärsaarelaiset purjehtivat kolmesta neljään kertaan vuodessa. Vuoden ensimmäinen matka tehtiin yleensä ennen juhannusta, jolloin kauppatavarana oli vähärasvainen kutusilakka. Toinen matka tehtiin lokakuun alussa perunannostoaikaan ja kolmas marraskuussa Martin päivän aikoihin. Vuoden viimeinen sepramatka tehtiin marras-joulukuun vaihteessa Katariinan päivän tienolla.
Seprakaupankäyntiin kuuluivat vakiokauppakumppanit eli seprat (sõber ″ystävä”), jotka vaihtoivat keskenään tavaraa kiinteiden vaihtosuhteiden mukaan vuodesta ja jopa sukupolvesta toiseen. Tytärsaarelaisilla oli tavallisia kauppaseproja, jotka saattoivat vaihtua vuosittain, sekä sukupolvesta toiseen samojen perheiden välillä periytyneitä seproja eli niin kutsuttuja ikuisia seproja (sydänseprat – igavesed sõbrad). Seprojen tavatessa toisensa sepramarkkinoilla suoritettiin julkinen rituaali, kuten kuorenkalan ja maitopullon vaihto, jolla haluttiin osoittaa muulle markkinaväelle, että seprojen ystävyys on rikkumatonta ja vaihtokaupat on vahvistettu. Saarelaisten tärkein vaihtotavara olivat suolasilakat, joita vaihdettiin muun muassa viljaan, lähinnä rukiiseen, mutta myös perunoihin. Saarelaisten taiten parkitsemat hylkeennahat olivat myös arvossaan ja samoin naisväen pitsityöt. Ikuisille seproille tuotiin tuliaisiksi kahvia, kankaita, asusteita, ompelukoneita, työkaluja, puukkoja, polkypyöriä ym..
Omavaraisviljely on Tytärsaaressa mullansekaisessa hiekkamaassa vähäistä. Karjaakin oli vähemmän kuin muissa Suomenlahden ulkosaarissa heinämaan puutteen vuoksi. Tytärsaaren ja Säyvön heinäsato ei riittänyt talviruokintaan, vaan rehua oli hankittava. Tytärsaaren karja oli kahdessa karjassa, Anttilan karja saaren itäpuolella ja Pärttylän karja saaren länsipuolella. Lehmät lypsettiin aamuin ja illoin, mutta ne olivat laitumella yötkin. Tällöin niitä kutsuttiin metsureiksi.
Karja Tytärsaaressa
| Vuosi | Hevoset | Lehmät | Hiehot | Härät | Siat (aikuiset) | Porsaat (alle 6 kk) | Lampaat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1778 | ei | 30 | 8 | ei | ei tietoa | ei tietoa | 80 |
| 1920 | ei | 110 | mukana naudoissa | ei | 24 | ei tietoa | ei |
Vuoden 1889 Haapasaaren tullitilaston perusteella tytärsaarelaiset suosivat sepramatkoja Viron pohjoisrannikon vanhimpaan kylään, Mahuun. Tytärsaarelaiset kävivät seprakauppaa säännöllisesti myös Viron Purtseassa ja Ontikkaassa.
Tytärsaaren kunta > Elinkeinot > Hylkeenpyynti

Tytärsaari oli tärkein itäisen Suomenlahden hylkeenpyyntisaarista. Suomenlahdella käytettiin ampumispyynnin lisäksi useita hylkeiden avantopyyntitapoja. Yli puolet tytärsaarelaisten hyljesaaliista saatiin vielä 1920–1930-luvuilla harppuunalla avantopyynnistä. Ensimmäiset kiväärit ja hyljepyssyt saatiin Tytärsaareen vasta 1917. Aseiden leviämistä hidasti Venäjän tiukentunut valvonta Suomenlahdella, jonka takana oli muun muassa SS John Grafton -aselaivan yritys vuonna 1905 tuoda aselastia aktivisteille. Tytärsaarelaisten seppien tiedetään kuitenkin valmistaneen pajoissaan suustaladattavia hyljekivääreitä jo vuosisadan alussa. Tytär- ja Lavansaaressa olivat Suomenlahden puhdasrotuisimmat hyljekoirat.
Koska hylkeenpyynti oli rasittavaa ja vaarallista, se vaati pyyntikunnalta huomattavaa yhteishenkeä. Tämä oli omiaan lujittamaan pyyntikuntien sosiaalisia suhteita varsinkin eristyneissä Suomenlahden saarissa kuten Tytärsaaressa. Eritoten jäältäpyynti oli rankkaa ja 40–50-vuotiasta miestä pidettiin yleensä liian vanhana ja kankeana jäältäpyyntiin.
Tytärsaaren kunta > Tytärsaaren murre

Saarelaisten murre luetaan nykyisin suomen kielen itämurteisiin, vaikka joissakin murrekartoissa Suomenlahden saarelaismurteet on jätetty määrittelemättä länsi- tai itämurteisiin. Viron läheisyyden vuoksi saaren murteessa esiintyi useita viron kielestä lainattuja sanoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tytärsaari Wikimedia Commonsissa
Tytärsaariseuran kotisivut
Hiekkaan peittyvä saari, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 15.05.1932, nro 20, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
"Hiekkatyyny" marssii eteenpäin ja hautaa alleen Tytärsaaren metsää metrin vuodessa, Helsingin Sanomat, 03.09.1937, nro 236, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Saarelaisten "silakka-vierailut" Viroon, Suomen Kuvalehti, 16.10.1937, nro 42, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tähdenvälejä Tytärsaaresta, Helsingin Sanomat, 02.07.1939, nro 173, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Tytärsaaren solki.
Sodalta säästynyttä tytärsaaren kylän rakennuskantaa. Sotavuonna 1942 neuvostojoukot ehtivät polttaa vain saaren kaksi koulua perääntyessään suomalaisten tieltä.
Tytärsaaren kirkko vuonna 1942
Tytärsaaren majakka tyyliteltynä Tytärsaaren Kalastajainseura ry:n vaakunassa.
Emilia Hoving

Emilia Hoving (s. marraskuu 1994 Helsinki) on suomalainen kapellimestari. Hän aloitti kapellimestariopintonsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 2016. Hoving on yksi Sibelius-Akatemian kapellimestariopiskelijoista kertovan Orkesterin edessä -dokumentin päähenkilöistä.
Hoving aloitti kapellimestariopintonsa Panula-Akatemiassa Jorma Panulan opissa. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa ensin musiikkikasvatusta, mutta vaihtoi myöhemmin kapellimestariluokalle. Sibelius-Akatemiassa hän on opiskellut orkesterin johtamista muun muassa Atso Almilan ja Hannu Linnun ohjauksessa. Hoving on lisäksi pianisti, joka aloitti piano-opinnot 6-vuotiaana ja opiskellut myös klarinetin ja sellon soittoa.
Hoving debytoi Radion sinfoniaorkesterin kapellimestarina toukokuussa 2019, kun häntä pyydettiin lyhyellä varoitusajalla korvaamaan sairastunutta kapellimestari Pablo Heras-Casadoa perjantaikonsertissa Musiikkitalossa. Hoving toimi tuolloin Radion sinfoniaorkesterin apulaiskapellimestarina.
Hoving aloitti tammikuussa 2020 Ranskan radion sinfoniaorkesterin apulaiskapellimestarina ylikapellimestari Mikko Franckin alaisuudessa. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin Kritiikin Kannukset.
Amelia Vega

Amelia Vega
Amelia Vega Polanco (s. 7. marraskuuta 1984 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) on dominikaanilainen nainen, joka vuonna 2003 voitti Miss Universum -kauneuskilpailun. Hän oli maansa ensimmäinen Miss Universum. Voittonsa jälkeen hän on esiintynyt televisio-ohjelmissa ja oli vuonna 2006 Miss Universum -kilpailun tuomaristossa.
T. J. McDonald

| T>  J. McDonald |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1991 (ikä 33) Fresno, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  99 kg
Pelipaikka:  takapuolustaja
Seura
Pelinumero:  25
Seura:  Miami Dolphins
Sarja:  NFL
Pelaajaura
Aik. seurat:  St. Louis Rams
NFL-varaus:  71. varaus, 2013 St. Louis Rams
Pääsarjaura:  2013–
Timothy ”TJ” McDonald, Jr. (s. 26. tammikuuta 1991 Fresno, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan takapuolustaja. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Miami Dolphinsissa.
McDonaldin isä, Tim McDonald pelasi takapuolustajana NFL:ssä 14 kauden ajan.
Ura

McDonald pelasi yliopistojalkapalloa Etelä-Kalifornian yliopiston joukkueessa, USC Trojansissa.
Neljättä ja viimeistä vuottaan USC:ssa pelaava McDonald on yksi vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden parhaista takapuolustajista, ja häntä pidetään mahdollisena ykköskierroksen varauksena. McDonald olisi voinut osallistua jo vuoden 2012 varaustilaisuuteen, mutta päätti yhdessä pelinrakentaja Matt Barkleyn kanssa jatkaa vielä vuoden yliopistossa.
Glen Benton

| Glen Benton |
| --- | --- |
 Glen Benton vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1967 (ikä 57)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, laulaja, basisti
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1986–
Tyylilajit:  death metal
Soittimet:  bassokitara
Yhtyeet:  Deicide Vital Remains
Levy-yhtiöt:  Earache Records
Aiheesta muualla
www.deicide.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Glen Benton (s. 18. kesäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen metallimuusikko. Hän on floridalaisen death metal -yhtyeen Deiciden basisti-laulaja.
Yhtyeen esikoisalbumilla Deicide on kappale ”Sacrificial Suicide”. Siihen liittyen Benton väitti, että toteuttaakseen kristinuskon vastaisen elämän hän tekisi itsemurhan 33 vuoden iässä – tätä uhkaustaan hän ei kuitenkaan toteuttanut. Benton on esiintynyt vierailevana artistina muiden death metal -yhtyeiden albumeilla, kuten Vital Remains -yhtyeen albumeilla Dechristianize (2003) ja Icons of Evil (2007), Napalm Deathin kappaleessa ”Unfit Earth” albumilla Harmony Corruption ja Cannibal Corpsen kappaleissa ”A Skull Full of Maggots” albumilla Eaten Back to Life ja ”Vomit the Soul” albumilla Butchered at Birth. Roadrunner United 25th Anniversary -albumilla hän lauloi kappaleen ”Annihilation by the Hands of God”.
Benton on kiinnostunut moottoripyöristä, mikä näkyy levyn Scars of the Crucifix nimikkokappaleen musiikkivideolla. Hänellä on kaksi poikaa, Daemon Michael Benton sekä Vinnie Benton.
Satanismi

Benton on tunnettu saatanallisista ja antikristillisistä aatteistaan sekä mielipiteistään ”nykypäivän korruptoituneista uskonnollisista järjestelmistä”. Hän on kuuluisa pietarinrististä, jonka hän on polttanut otsaansa. Steve Asheimin mukaan tämä oli mitä luultavimmin vastaus yhtyeen saamaan aiempaan mediahuomioon Brian Hoffmanin poltettua pietarinristin käteensä savuketta käyttäen.
Vaikka Deiciden sanoitukset käsittelevät satanismia, jumalanpilkkaa ja anti-kristillisyyttä, Benton on kieltänyt olevansa satanisti.
Aiheesta muualla

Deicide (virallinen kotisivu) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Haastattelu (Doomish.com 2/2/2005) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Ampumahiihdon maailmancup 2006–2007

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Ampumahiihdon maailmancup 2006–2007
| Laji | Miehet | Naiset |
Voittaja
| Kokonaiscup |  Michael Greis |  Andrea Henkel |
| Pikakilpailucup |  Michael Greis |  Anna Carin Olofsson-Zidek |
| Takaa-ajocup |  Dmitri Jarošenko |  Kati Wilhelm |
| Normaalimatkacup |  Raphaël Poirée |  Andrea Henkel |
| Yhteislähtöcup |  Ole Einar Bjørndalen |  Kati Wilhelm |
| Viesticup |  Venäjä |  Ranska |
| Maiden välinen cup |  Venäjä |  Saksa |
Kilpailut
Kilpailupaikat: 10
Henkilökohtaiset kilpailut: 28
Viestit: 5 (+ seka)
← 2005–2006 2007–2008 →
Ampumahiihdon maailmancup 2006–2007 oli historian 30.
ampumahiihdon maailmancup -kausi miehillä ja 25. kausi naisilla. Se käynnistyi 29. marraskuuta 2006 Ruotsissa Östersundissa ja päättyi 18. maaliskuuta 2007 maailmancupin finaaleihin Hanti-Mansijskissä Venäjällä.
Kilpailukalenteri

| Paikka | Päivät | Pikakilpailu | Takaa-ajo | Normaalimatka | Yhteislähtö | Viesti | Sekaviesti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Östersund | 29.11.–3.12. | ● | ● | ● |  |  |  |
|  Hochfilzen | 8.–10.12. | ● | ● |  |  | ● |  |
|  Hochfilzen Piti olla Osrbliessä | 13.–16.12. | ● (● Miehet) |  | ● (Naiset) |  | ● |  |
|  Oberhof | 3.–7.1. | ● | ● |  |  | ● |  |
|  Ruhpolding | 10.–14.1. | ● |  |  | ● | ● |  |
|  Pokljuka | 17.–21.1. | ● | ● |  | ● |  |  |
|  Anterselva | 3.–11.2. | ● | ● | ● | ● | ● | ● |
|  Lahti | 28.2.–4.3. | ● | ● | ● |  |  |  |
|  Holmenkollen | 8.–11.3. | ● (Naiset) | ● | ● (Miehet) | ● |  |  |
|  Hanty-Mansijsk | 15.–18.3. | ● | ● |  | ● |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 10 | 8 | 4 | 5 | 5 | 1 |
Loppupisteet > Miehet > Kokonaiscup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Michael Greis | 794 |
| 2. |  Ole Einar Bjørndalen | 736 |
| 3. |  Raphaël Poirée | 709 |
| 4. |  Ivan Tšerezov | 673 |
| 5. |  Dmitri Jarošenko | 619 |
| 6. |  Sven Fischer | 618 |
| 7. |  Björn Ferry | 608 |
| 8. |  Nikolai Kruglov | 586 |
| 9. |  Christoph Sumann | 552 |
| 10. |  Halvard Hanevold | 550 |
Loppupisteet > Miehet > Sprintticup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Michael Greis | 299 |
| 2. |  Björn Ferry | 272 |
| 3. |  Nikolai Kruglov | 242 |
| 4. |  Halvard Hanevold | 232 |
| 5. |  Sven Fischer | 223 |
Loppupisteet > Miehet > Takaa-ajocup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Dmitri Jarošenko | 271 |
| 2. |  Ole Einar Bjørndalen | 265 |
| 3. |  Ivan Tšerezov | 208 |
| 4. |  Maksim Tšudov | 200 |
| 5. |  Michael Greis | 191 |
Loppupisteet > Miehet > Normaalimatkacup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Raphaël Poirée | 150 |
| 2. |  Michael Greis | 135 |
| 3. |  Ivan Tšerezov | 105 |
| 4. |  Michal Šlesingr | 103 |
| 5. |  Dmitri Jarošenko | 97 |
Loppupisteet > Miehet > Yhteislähtöcup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Ole Einar Bjørndalen | 180 |
| 2. |  Christoph Sumann | 153 |
| 3. |  Raphaël Poirée | 147 |
| 4. |  Ivan Tšerezov | 145 |
| 5. |  Vincent Defrasne | 139 |
Loppupisteet > Miehet > Viesticup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Venäjä | 196 |
| 2. |  Norja | 189 |
| 3. |  Saksa | 178 |
| 4. |  Itävalta | 154 |
| 5. |  Tšekki | 144 |
Loppupisteet > Naiset > Kokonaiscup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Andrea Henkel | 870 |
| 2. |  Kati Wilhelm | 863 |
| 3. |  Anna Carin Olofsson | 860 |
| 4. |  Magdalena Neuner | 720 |
| 5. |  Florence Baverel-Robert | 671 |
| 6. |  Linda Grubben | 562 |
| 7. |  Martina Glagow | 551 |
| 8. |  Sandrine Bailly | 530 |
| 9. |  Oksana H’vostenko | 505 |
| 10. |  Kathrin Hitzer | 502 |
Loppupisteet > Naiset > Sprintticup

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Anna Carin Olofsson | 351 |
| 2. |  Kati Wilhelm | 317 |
| 3. |  Andrea Henkel | 313 |
| 4. |  Magdalena Neuner | 285 |
| 5. |  Sandrine Bailly | 254 |