stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riihimäen taidemuseo
Historia

Riihimäen taidemuseo perustettiin vuonna 1994. Museo perustettiin osoitteeseen Temppelikatu 8. Yleisölle se avattiin 26. maaliskuuta 1995. Museo sai alkunsa Helsingissä toimineen taide- ja antiikkikauppias Pentti Wähäjärven (1912–1999) ja hänen vaimonsa Tatjana Wähäjärven laajasta taidekokoelmasta. Pariskunta lahjoitti ensimmäiset 250 teosta Riihimäen kaupungille vuonna 1993. Lahjoituseriä kertyi vuoteen 1999 mennessä 99. Yli 2100 teoksen kokoelma kantaa lahjoittajiensa nimeä.
Riihimäen taidemuseo sai sille suunnitellut tilat valtion virastotalosta helmikuussa 1995. Rakennuksen, joka edustaa 1950-luvun rationalismia, on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Marjatta ja Martti Jaatinen, ja se valmistui 1960-luvun alussa. Suunnittelu- ja muutostyöt Riihimäen Taidemuseon tarpeita varten käynnistyivät keväällä 1994 rakennuksen suunnitelleiden arkkitehtien johdolla. Suunnitteluun osallistuivat myös Marjatta ja Martti Jaatisen poika, arkkitehti Mikko Jaatinen ja hänen puolisonsa arkkitehti Katri Jaatinen.
Vuonna 2015 sivistyslautakunta esitti museon lakkauttamista, mutta kaupunginhallitus ei ottanut sitä käsittelyyn. Lakkautusyritys sai paljon julkisuutta. Esitys oli lähtöisin perussuomalaisten Jari Heikkiseltä, ja lautakunta päätyi hänen esityksensä kannalle.
Keväällä 2023 kaupunginhallitus päätti, että Riihimäen kaupunginmuseo muuttaa taidemuseon yhteyteen.
Näyttelyitä

Esimerkkejä museon näyttelyistä:
Fun! -näyttely keskittyi taiteen hauskuuteen vuonna 2012
Eat & Eye -näyttely keskittyi ruokaan ja ruoka-annoksiin vuonna 2022
Amforasta Unikkoon (Maija Isolan teoksia) vuonna 2022
Kokoelmat

Wähäjärven ja Hilpon pariskuntien lisäksi museo on saanut lahjoituksia muun muassa taidemaalari Inari Krohnilta, joka lahjoitti kuusikymmentä grafiikan vedosta vuonna 2019.
Kokoelmat > Tatjana ja Pentti Wähäjärven lahjoituskokoelma

Wähäjärvien lahjoituskokoelmaan kuuluu runsaat 2 100 teosta. Yli puolet teoksista on maalauksia, minkä lisäksi siihen kuuluu veistoksia, grafiikkaa, piirustuksia ja akvarelleja ja antiikkiesineistöä.
Taidekokoelman runko muodostuu suomalaisesta taiteesta, ja erityisesti painottuvat vuodet 1900–1970. Kokoelmaan kuuluu muun muassa 36 Helene Schjerfbeckin teosta ja kymmeniä teoksia esimerkiksi Eero Nelimarkalta, Marcus Collinilta, Ingrid Linnea Ruinilta, Lennart Segerstrålelta ja Wäinö Aaltoselta. Kokoelmassa on teoksia myös Ellen Thesleffiltä, Pekka Haloselta, Hugo Backmanssonilta ja Ester Heleniukselta. Kokoelmaan kuuluu huomattava määrä teoksia Marraskuu- ja Septem-ryhmiin kuuluneiden taiteilijoilta, joita olivat esimerkiksi Magnus Enckell, Verner Thomé, Alfred William Finch, Tyko Sallinen, Jalmari Ruokokoski, Juho Rissanen ja Mikko Oinonen.
Suomalaisen taiteen lisäksi Riihimäen taidemuseon kokoelmiin kuuluu ulkomaista maalaustaidetta 1700–1800-luvuilta sekä grafiikkaa lähinnä vuosilta 1950–1970. Eurooppalaista maalaustaidetta kokoelmassa edustavat muun muassa Carl Fredrik von Breda, Per Krafft vanhempi ja Per Krafft nuorempi, Elias Martin sekä Rahel Ruysch. Grafiikkaa on muun muassa seuraavilta taiteilijoilta: Georges Brague, Marc Chagall, Salvador Dali, Fernand Léger, Henri Matisse, Joan Miró, Pablo Picasso, Serge Poliakoff, Auguste Renoir, Gino Severini, Antoni Tápies, Jacques Villon, Zao Wou-Ki ja Anders Zorn.
Riihimäen taidemuseon antiikkiesineistön pääosan muodostavat posliini- ja keramiikkaesineet. Kiinalaista keramiikka- ja pronssiesineistöä on Han-, Tang- ja Ming-dynastioiden ajalta. Kokoelmiin kuuluu myös venäläistä ja eurooppalaista posliinia. Eurooppalaisten posliinitehtaiden tuotantoa on useilta valmistajilta, muun muassa Rörstrandilta, Meisseniltä ja Sèvres'ltä. Pentti Wähäjärven lahjoitukseen kuuluu lisäksi muun muassa tina- ja kupariesineitä, Arabian taiteilijoiden uniikkitöitä, ikoneja ja huonekaluja.
Kokoelmat > Mirika ja Seppo Hilpon lahjoituskokoelma

Helsinkiläinen valokuvaaja Seppo Hilpo lahjoitti puolisonsa Mirikan kanssa museolle vuonna 2001 yli 100 teosta. Pääosin vuosilta 1960–1990-luvulta peräisin olevien teokset ovat etupäässä grafiikkaa ja lisäksi kokoelmassa on yksittäisiä maalauksia. Grafiikan teosten kokoelmaan kuuluu teoksia Timo Aallolta, Juhana Blomstedtilta, Marjatta Hanhijoelta, Matti Kujasalolta, Elina Luukaselta, Sakari Marilalta, Ernst Mether-Borgströmiltä, Marjatta Nuorevalta, Lars Gunnar Nordströmiltä, Paul Osipowilta, Ulla Rantaselta ja Sam Vannilta.
Aiheesta muualla

Harkas, Marke: Riihimäen taidemuseo täyttää 25 vuotta Riihimäen kaupunki. 25.3.2020. Arkistoitu 15.11.2020. Viitattu 15.11.2020.
Riihimäen taidemuseo Visit Häme. Viitattu 15.11.2020.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Riihimäen taidemuseo (Q11890702)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Riihimäki
katuosoite: Temppelikatu 8, 11100 Riihimäki
koordinaatit: 60°44′11″N 24°46′04″E﻿ / ﻿60.7364°N 24.7678°E﻿ / 60.7364; 24.7678
Aarno Snellman

Aarno Snellman 1960-luvun alussa.
Aarno Snellman (5. kesäkuuta 1893 Helsinki – 21. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori, jota voidaan pitää suomalaisen neurokirurgian uranuurtajana.
Snellmanin vanhemmat olivat asianajaja, pankinjohtaja Frans Emil Snellman ja Josefina Wilenius ja puoliso vuodesta 1921 Anna Rakel Mustakallio. Snellman tuli ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1912 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1923. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1931 ja sai erikoislääkärin oikeudet kirurgisissa taudeissa 1933. Snellman toimi lääkärinuransa alkuvaiheessa Viitasaaren kunnanlääkärinä 1924–1932, siirtyi sitten pysyvästi Helsinkiin, jossa tosin oli jo ennättänyt toimia Helsingin yleisen sairaalan kirurgisen osaston vapaaehtoisena apulaislääkärinä 1924 ja 1929–1930. Suomen Punaisen Ristin sairaalassa Snellman toimi sen perustamisesta alkaen, ensin alilääkärinä 1932–1942 ja Simo Brofeldtin kuoltua ylilääkärinä 1943–1960. Sotilasarvoltaan Snellman oli lääkintämajuri (1941).
Perehdyttyään neurokirurgiaan Herbert Olivecronan opissa Tukholmassa, Snellman aloitti neurokirurgisen toiminnan Suomen Punaisen Ristin sairaalassa 1935. Hän teki Suomen ensimmäisen lobotomialeikkauksen vuonna 1946 Punaisen Ristin sairaalassa. Snellman oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti 1936–1947 ja maan ensimmäinen neurokirurgian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1947–1961.
Aiheesta muualla

Snellman, Aarno hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Steve-O

| Stephen Gilchrist Glover |
| --- | --- |
 Steve-O haastattelussa, heinäkuussa 2003.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Wimbledon, Lontoo, Britannia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  stunttimies
Muut tiedot
Lempinimet:  Steve-O
Aiheesta muualla
Kotisivu
Stephen Gilchrist Glover (s. 13. kesäkuuta 1974 Lontoo, Iso-Britannia), tunnettu paremmin taiteilijanimellä Steve-O, on brittiläinen rullalautailija ja televisioesiintyjä. Hänen nykyinen kotipaikkansa on Los Angeles, Kalifornia. Hän oli mukana televisiosarja Jackassissä, sarjasta tehdyssä elokuvassa Jackass: The Movie, ja on nykyään mukana televiosarja Wildboyzissa Chris Pontiuksen kanssa. Jackass: The Moviessa Steve-O otti selkäänsä tatuoinnin, joka esittää häntä itseään. Steve-O on tehnyt myös neljä elokuvaa: Don't Try This At Home 1 & 2, Steve-O: Out On Bail ja Steve-O: Early Years. Nykyään Steve-O tekee myös videoblogia ja prank-videoita YouTubeen.
Elämä

Gloverin äiti, Donna Gay oli kanadalainen ja hänen isänsä Richard Edward "Ted" Glover oli yhdysvaltalainen. Nuorena Glover matkusti ympäri maapalloa liikemies-isänsä kanssa ja oppi jo nuorena puhumaan kolmea eri kieltä. Yksitoistavuotiaana Glover kiinnostui rullalautailusta ja metallimusiikista. Miamin yliopistossa Glover lopulta keskeytti opiskelun, mikä johti välirikkoon vanhempien kanssa. Glover lähti seikkailemaan pitkin Yhdysvaltojen maanteitä, ja hänen isänsä lopetti hänen kulujensa maksamisen. Gloverista tuli pian koditon ja hän vietti yönsä kavereidensa luona. Glover toimi ammattiskeittaajana ja sirkuspellenä, kunnes hän liittyi mukaan Jackass-sarjaan. Steve-O on myös Duudsonien ystävä. Hän on myös ollut Suomessa Duudsoneiden kuvauksissa.
Glover pidätettiin itsensä paljastamisesta vuonna 2002, kun hän erästä stunttia tehdessään esiintyi yökerhossa kivekset niitattuna kiinni reiteensä. Vuonna 2003 Glover pidätettiin huumausaineiden hallussapidosta, kun hän stuntin takia nielaisi marihuanalla täytetyn kondomin ja siten salakuljetti huumausaineita Ruotsiin. Vuonna 2008 Glover pidätettiin epäiltynä mm. vandalismista.
Maaliskuussa 2008 huumepäissään riehunut ja itsemurhauhkauksilla lähipiirinsä huolestuttanut Glover joutui pakkohoitoon mielisairaalaan. Hän epäili huumeiden tuhonneen aivonsa ja näki hoitoon joutumisen rangaistuksena siitä ahdistuksesta, jota hän oli aiheuttanut läheisilleen itsetuhoisella käytöksellään.
Glover on vegaani. Hän on seurustellut Kat Von D:n kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (englanniksi)
Steve-O Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| n k Jackass |
| --- | --- |
 Johnny Knoxville  Bam Margera  Chris Pontius  Dave England  Steve-O  Ryan Dunn  Brandon DiCamillo  Ehren McGhehey  Preston Lacy  Jason "Wee-Man" Acuña 
Elokuvat:  Jackass: The Movie  Jackass: Number Two  Jackass 2.5  Jackass 3D  Jackass 3.5  Jackass esittää: Paha pappa  Jackass Forever 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Elonet
Surrey (Jamaika)

Surreyn maakunta Jamaikan kartalla keltaisella.
Surrey on yksi Jamaikan maakunnista. Alueella on neljä kuntaa: Kingston, Portland, Saint Andrew ja Saint Thomas. Alueella sijaitsee myös koko Jamaikan pääkaupunki Kingston. Maakunnan pinta-ala on 2 010 km² ja väkiluku vuoden 2011 väestölaskennassa 838 072.
Jodie Whittaker

| Jodie Whittaker |
| --- | --- |
 Jodie Whittaker San Diegon Comic-Conissa 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1982 (ikä 42) Skelmanthorpe, West Yorkshire, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Christian Contrera
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Doctor Who Broadchurch Venus
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Jodie Auckland Whittaker (s. 17. kesäkuuta 1982) on englantilainen näyttelijä. Hän näytteli Tohtoria (The Doctor) Doctor Who -sarjassa vuosina 2017–2022.
Varhainen elämä

Whittaker syntyi vuonna 1982 Skelmanthorpessa. Hän opiskeli Shelleyn yliopistossa, ja valmistui vuonna 2005 Guildhall School of Music and Dramasta näyttelijäksi.
Ura

Hän tuli tunnetuksi vuonna 2006 ensimmäisestä elokuvaroolistaan Venus-elokuvassa, josta hän oli ehdolla British Independent Film Award ja Satellite Award -palkintojen saajaksi. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa tieteiselokuvassa Attack the Block (2011), Black Mirror -sarjan The Entire History of You -jaksossa (2011) sekä Beth Latimeria rikossarjassa Broadchurch (2013–2017). Broadchurch-sarjan myötä Whittakerin arvostus kasvoi.
16. heinäkuuta 2017 BBC julkisti, että Whittaker näyttelee 13. Tohtoria (ensimmäinen naispuolinen Tohtori) brittiläisessä science fiction -sarjassa Doctor Who vuodesta 2017 lähtien. Hänen ensiesiintymisensä sarjassa nähtiin vuoden 2017 joulujaksossa Olipa kerran - ja toisenkin (Twice upon a time).
Valikoitu filmografia > Elokuvat

Venus (2006)
Tyttökoulu St. Trinian’s (2007)
Good (2008)
Ollie Kepler's Expanding Purple World (2009)
Perrier's Bounty (2009)
St. Trinian’s 2: Tyttökoulu aarrejahdissa (2009)
The Kid (2010)
The Night Watch (2011)
Sinä päivänä (2011)
Attack the Block (2011)
Good Vibrations (2012)
Adult Life Skills (2016)
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

Tohtorit (2006)
Yorkshiren etsivät (2006)
Wired (2008)
Cranfordin naiset (2009)
Marchlands (2011)
Black Mirror (2011)
Broadchurch (2013–2017)
The Assets (2014)
Doctor Who (2017–2022)
Yksityiselämä

Whittaker meni naimisiin vuonna 2008 amerikkalaisen näyttelijän Christian Contrerasin kanssa. Heidän ensimmäinen lapsensa syntyi huhtikuussa 2015.
Whittakerin Downin syndroomaa sairastava veljenpoika Harry Whittaker esitti Leo Goskirkia televisiosarjassa Emmerdale ennen kuolemaansa kolmen vuoden ikäisenä vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jodie Whittaker Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef
Albin

| Albin |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  1. maaliskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Alpi, Alvi
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  lat.  Albinus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Albin on miehen etunimi. Nimi on lyhentymä muinais­roomalaisesta nimestä Albinus, joka merkitsee latinan kielessä valkoista, kirkasta. Nimen suomenkielisiä muunnoksia ovat Alpo, Alpi ja Alvi.  Albinin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 1. maaliskuuta, joka suomen­kielisen kalenterin mukaan on Alpon, Alpin ja Alvin nimipäivä.
Suomessa nimi Albin on 1900-luvun alusta helmikuuhun 2025 mennessä annettu 4 586 henkilölle.
Tunnettuja Albineja

Albin Ahonen (1900–1964), suomalainen tietokirjallisuuden ja radiokuunnelmien suomentaja
Albin Amelin (1902–1975), ruotsalainen ekspressionistinen taidemaalari
Albin Asikainen (1873–1948), suomalainen kansanedustaja ja kunnallisneuvos
Albin Backman (1880–1967), suomalainen kasvitieteilijä
Albin Buns (k. 1918), suomalainen punakaartilainen
Albin Chalandon (1920–2020), ranskalainen poliitikko, pankinjohtaja ja Ranskan oikeusministeri 1986–1988
Albin Ekdal (s. 1989), ruotsalainen jalkapalloilija
Albin Eriksson (s. 2000), ruotsalainen jääkiekkoilija
Albin Granlund (s. 1989), suomalainen jalkapalloilija
Albin Grewe (s. 2001), ruotsalainen jääkiekkoilija
Albin Ikonen (1884–1965), suomalainen kuvanveistäjä
Albin Johansson (1883–1963), suomalainen laivanrakennusinsinööri
Albin Järvinen (1867–1937), suomalainen kirjailija
Albin Kaasinen (1892–1970), suomalainen kuvanveistäjä
Albin Kitzinger (1912–1970), saksalainen jalkapalloilija
Albin Koponen (1881–1944), suomalainen kansanedustaja
Albin Koponen (1858–1917), suomalainen apteekkari, keksijä ja lääketehtailija
Albin Krabbe-Rosqvist (1879–1918), suomalainen näyttelijä
Albin Kurti (s. 1975), kosovolainen poliitikko
Albin Lermusiaux (1874–1940), ranskalainen yleisurheilija, ampuja ja olympiamitalisti
Albin Lindholm (1857–1931), suomalainen sotilaskapellimestari
Albin Lundberg (s. 2002), suomalainen seiväshyppääjä
Albin Lundström (1905–1983), yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Albin Lönnbeck (1856–1914), suomalainen rehtori, valtiopäivämies ja kirjailija
Albin Lönnberg (1904–1955), suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija
Albin Manner (1888–1954), suomalainen poliitikko ja ministeri
Albin Palmén (1891–1956), suomalainen jääkärieläinlääkintämajuri
Albin Pelak (s. 1981), bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija
Albin Piskonen (k. 1918), suomalainen punakaartilainen
Albin Plank (1931–2019), itävaltalainen mäkihyppääjä
Albin Pulkkinen (1875–1944), suomalainen kansanedustaja ja maaherra
Albin Ewald Rautavaara (1873–1941), suomalainen varatuomari, hallintomies ja ministeri
Albin Ridefelt (s. 1991), ruotsalainen suunnistaja
Albin Rimppi (1871–1952), suomalainen virkamies ja esittelijäneuvos
Albin Savola (1867–1934), suomalainen lähetyssaarnaaja
Albin Simolin (1875–1942), suomalainen kirkkohistorioitsija ja professori
Albin Skog (1869–1944), suomalainen kaupungininsinööri, Helsingin vesilaitoksen johtaja 1904–1938
Albin Stenroos (1889–1971), suomalainen kestävyysjuoksija ja maratonin olympiavoittaja
Albin Stjerncreutz (1808–1863), suomalainen meriupseeri ja luotsihallituksen tarkastaja
Albin Sundsvik (s. 2001), ruotsalainen jääkiekkoilija
Albin Torckell (1878–1944), metsänhoitaja, yritysjohtaja ja metsäneuvos
Albin Valjakka (1877–1918), suomalainen sanomalehtimies ja SDP:n kansanedustaja
Albin Wickman (1896–1971), suomalainen RKP:n kansanedustaja ja sosiaalineuvos
Albin Öfverlund (1883–1971), suomalainen sellisti ja säveltäjä
Nimen muita merkityksiä

Albin Marine, ruotsalainen purjeveneitä valmistava yritys
Albin Viggen, 1960- ja 1970-luvuilla valmistettu retkikäyttöön suunniteltu perhepursi
Brfxxccxxmnpcccclllmmnprxvclmnckssqlbb11116 (lausutaan Albin) oli eräälle vuonna 1991 syntyneelle ruotsalais­lapselle ehdotettu nimi
Castrén & Snellman

Castrén & Snellman toimii osoitteessa Eteläesplanadi 14.
Asianajotoimisto Castrén & Snellman Oy on suomalainen asianajotoimisto, joka tarjoaa liikejuridiikan palveluita niin yritysjärjestelyissä, riidanratkaisussa kuin muillakin liikejuridiikan erikoisaloilla. Castrén & Snellman työllistää yli 300 työntekijää ja sillä on toimisto Helsingissä.
Historia

Castrén & Snellman on Suomen vanhin asianajotoimisto. Lakitieteen kandidaatti Kaarlo Castrén ja nimituomari Frans Emil Snellman perustivat toimiston vuonna 1888 Helsingissä. Castrén & Snellman on kirjattu  kaupparekisteriin 26. marraskuuta 1896 numerolla 1 519.
Castrén & Snellmanin osakas Martti Olsson toimi Risto Rytin asianajajana sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Toimisto edusti myös Paasivaara-yhtymää 1960-luvun alun margariiniskandaalin oikeuskäsittelyssä ja Lapuan patruunatehtaan teknistä johtajaa vuoden 1976 räjähdysonnettomuuden jälkeisessä työturvallisuusoikeudenkäynnissä. Castrén & Snellman hoiti takavuosikymmeninä monien suurten yritysten perintäasioita ja 1990-luvun laman aikana useita suuria konkurssi- ja saneeraustoimeksiantoja. Laman jälkeen Suomen yrityskauppamarkkinat lähtivät uuteen nousuun ja Castrén & Snellman keskittyi hoitamaan suuria yritys- ja rahoitusjärjestelyjä. Edelleen 2000-luvulla erityisesti yrityskaupat ja muut transaktiot ovat toimiston merkittävimpiä toimeksiantoja. Castrén & Snellman toimi Nordea Bank Abp:n neuvonantajana Suomen lainsäädännön osalta järjestelyssä, jossa Nordea-konsernin emoyhtiön kotipaikka siirrettiin Ruotsista Suomeen 1.10.2018.
Aiheesta muualla

Castrén & Snellmanin viralliset kotisivut
Tumma yö (Tapio Liinojan albumi)

| Tumma yö Tapio Liinoja |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2012
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: iskelmä, rautalankamusiikki
 Kesto: 37.59
 Levy-yhtiö: AXR
Tapio Liinojan muut julkaisut
| Näin kuvittelen sinut 2002 | Tumma yö 2012 | Lapinlahdenkatu 2016 |
Tumma yö on Tapio Liinojan toinen sooloalbumi.
Levyn kappaleista suurin osa on coverkappaleita, esimerkiksi ”Jos sinut saan” -kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Four Cats ja Pepe Kovanen.
Albumilla on myös joitakin käännöskappaleita, kuten Sauvo Puhtilan suomeksi kääntämä kappale ”Viimeinen mahdollisuus”, jonka myös Eija Merilä on levyttänyt.
Albumin kappaleella ”Bella” vierailee Eija Kantola.
Kappaleet

Tumma yö (alkup. Tjomnaja notsh)
Jos sinut saan
Viimeinen mahdollisuus (alkup. The Last Run)
Bella
Kesän vihreät lehvät (alkup. Green Leaves of Summer)
Marusja
Kultainen kuu (alkup. Dich und das Meer)
Pisarat (alkup. Rain in Rome)
Kotkan ruusu
Rakkauden rikkaus
Tähtiin kirjoitettu
Arvostelut

Keskisuomalainen: positiivinen
Aiheesta muualla

Tapio Liinoja - Kansalliskirjasto Finna
No Rules

|  No Rules |
| --- | --- |
 Singlen kansikuva
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Windows95man Henri Piispanen
Levy-yhtiö:  All Day Entertainment Oy
Kesto:  2.55
Tyylilaji:  eurodance
Julkaistu:  17. tammikuuta 2024
Tekijä(t):  Henri Piispanen Jussi Roine Teemu Keisteri
Euroviisutiedot
Vuosi:  2024
Maa:  Suomi
Kieli:  englanti
Sijoitus:  19.
Pisteet:  38
Sijoitus semifinaalissa:  7.
Pisteet semifinaalissa:  59
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Cha cha cha” (2023) 
 ”Ich komme” (2025) ► 
Kappaleen esitys UMK 2024:n kenraaliharjoituksessa Nokia-areenalla. Lavalla oli niin kutsuttu ”farkkumuna”, jonka sisältä Windows95man ilmestyi. Farkkumuna valittiin myöhemmin kuukauden sanaksi.
No Rules on suomalaisen Windows95manin 17. tammikuuta 2024 julkaistu musiikkikappale, joka on samalla hänen ensimmäinen singlensä. Kappaleessa on mukana Henri Piispanen. He voittivat kappaleella Uuden Musiikin Kilpailun 313 pisteellä, ja osallistuivat sillä vuoden 2024 Euroviisuihin. He sijoittuivat kilpailussa 19. sijalle saaden 7 pistettä ammattiraadeilta ja 31 yleisöltä.
”No Rules” julkaistiin vuoden 2024 UMK-ehdokkaista viidentenä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Teemu Keisteri, Henri Piispanen ja Jussi Roine.
No Rules! Megamix – EP

No Rules! – 2.55
No Rules! – Sturgeon Happy Hardcore Remix – 3.55
No Rules! – Sturgeon Happy Hardcore Remix (extended version) – 4.40
No Rules! – Rave Remix – 2.16
No Rules! – Spa Mix – 2.44
No Rules! – Classical version – 3.04
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
 Suomi (Suomen virallinen lista): 6.
 Suomi (Radiolista): 6.
Aiheesta muualla

Musiikkivideo YouTubessa
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:  Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:  1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:  Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:  Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:  A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:  Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:  Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules  Ich komme 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.