Petteri Taalas
Elämä ja ura

Taalas väitteli filosofian tohtoriksi meteorologiasta Helsingin yliopistossa vuonna 1993. Hän on toiminut Itä-Suomen yliopiston ympäristötieteiden dosenttina vuodesta 1998. Ilmatieteen laitoksella Taalas aloitti uransa vuonna 1985 ja työskenteli muun muassa tutkijana, projektipäällikkönä, tutkimuspäällikkönä ja vuodesta 2001 tutkimusprofessorina. Hänet valittiin laitoksen pääjohtajaksi lokakuussa 2002. Taalaksen tutkimustehtävät ovat käsitelleet muun muassa ilmanlaatua, otsoni- ja UV-tutkimusta, arktisen alueen globaalimuutosta sekä uuden sukupolven satelliittiohjelmien kehittämistä. Taalas on johtanut useita Euroopan unionin, Euroopan avaruusjärjestön, EUMETSAT:n, Suomen Akatemian ja Tekesin rahoittamia ilmaston, ilmakemian, arktisen alueen ja Etelämantereen tutkimushankkeita.
Taalas on toiminut useissa neuvottelukunnissa. Hän on ollut Liikenneviraston neuvottelukunnan jäsen 2010–2013 ja Fortum Oyj:n sidosryhmien neuvottelukunnan jäsen vuodesta 2011 sekä hallituksen jäsen 2014–2016. Avaruusasiain neuvottelukunnan jäsen Taalas oli 2004–2007 ja 2010–2013. Arktisten asioiden neuvottelukunnassa hän toimi 2010–2015. Lisäksi Taalas oli YK:n ilmastopaneelin Suomen IPCC-ryhmän puheenjohtaja 2008–2015. Ulkomaisia luottamustoimia ovat olleet muun muassa Maailman ilmatieteen järjestön (WMO) hallintoneuvoston jäsenyys, EU:n tiedepaneelin varapuheenjohtajuus 1995-2002 ja Euroopan sääsatelliittijärjestö EUMETSAT:in hallintoneuvoston puheenjohtajuus 2010–2014.
Taalas on kehittänyt Ilmatieteen laitosta sää- ja meriturvallisuusviranomaisena sekä kansainvälisesti korkeatasoisena asiantuntijalaitoksena sään, ilmaston, avaruustutkimuksen ja ilmanlaadun aloilla. Laitos valittiin julkisen sektorin parhaaksi päättäjille, toimittajille ja suurelle yleisölle erikseen tehdyissä tutkimuksissa 2005–2015.[lähde? ] Ilmatieteen laitoksesta on kehittynyt alansa kansainvälisesti arvostettu toimija tieteessä ja palvelujen laadussa. Merentutkimuslaitoksen merien fysiikka fuusioitiin Taalaksen johdolla Ilmatieteen laitokseen 2009.
Taalas valittiin vuonna 2009 Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi ja Teknisten tieteiden akatemian jäseneksi 2015. Hän toimi Itä-Suomen yliopiston hallituksen ensimmäisenä puheenjohtajana 2009–2015, jolloin Kuopion ja Joensuun yliopistot fuusioitiin ja uusi yliopisto aloitti julkisoikeudellisessa muodossa. Taalas on edistänyt aktiivisesti kansallisten osaamiskeskittymien synnyttämistä Helsingin, Itä-Suomen ja Oulun yliopistojen sekä alan yritysten kanssa muun muassa useiden yhteisprofessuurien muodossa Helsingissä, Kuopiossa ja Sodankylässä.[lähde? ]
Taalas valittiin YK:n Maailman ilmatieteen järjestön pääsihteeriksi 2015 selvälläkenen mukaan? äänten enemmistöllä. Järjestön 193 jäsenmaan yleiskokous valitsi Taalaksen jatkokaudelle 2020–2023 yksimielisesti. WMO on toteuttanut historiallisen uudistuksen Taalaksen johdolla. Uudistuksessa yksityissektorin yritykset otetaan mukaan WMO:n toimintaan ja tutkimuspohjaista toimintaa tehostetaan. WMO:n teknisten komissioiden määrä putoaa kahdeksasta kahteen. Kumppanuudet Maailmanpankin, UNDP:n, Green Climate Fundin, WHO:n, FAO:n, ICAO:n, IMO:n ja Unescon kanssa ovat entistä tärkeämmässä asemassa. Myös WMO:n sihteeristön toimintaa on tehostettu uudelleen organisoinnin ja uusien rekrytointien avulla.
WMO:n asema ilmastonmuutoksen asiantuntijana on terävöitynyt Taalaksen kaudella, ja pääsihteeri António Guterres on valinnut Taalaksen YK:n Climate Principaliksi. Taalas johti muun muassa syyskuun 2019 Ilmastohuippukokouksen tiederyhmää. WMO on ollut perustamassa IPCC:tä, ja isännöi sen sihteeristöä Genevessä. Taalas on tuonut ilmastotieteen faktoja esille useilla kansainvälisillä foorumeilla, ja pitää ilmastonmuutoksen torjuntaa ja siihen sopeutumista vuosisadan suurimpana haasteena. Hän kannattaa huolellisesti harkittuja toimia hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi etenkin energiantuotannon, liikenteen, teollisuuden ja asumisen toimialoilla.[lähde? ]
Kahden nelivuotisen pääsihteerikauden jälkeen Taalas palasi Suomen ilmatieteen laitoksen pääjohtajaksi vuonna 2024. Hänet nimitettiin myös Suomen pysyväksi edustajaksi WMO:ssa.