stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kursun kansantalo
Toimintaa talolla

Talo on käytössä aikaisesta keväästä myöhäiseen syksyyn. Taloa myös vuokrataan erilaisten juhlien ja tilaisuuksien viettoon. Poliittisen toiminnan lisäksi talolla on vuosien saatossa ollut monenlaista toimintaa. Talolla on näytetty elokuvia, pidetty tansseja ja vietetty häitä. Erityisesti 1950-ja 1960-luvuilla huvitoiminta oli aktiivista. 1970-luvulla pelattiin bingoa. Kursun Työväen ja Pienviljelijäin yhdistys vuokrasi talon Kursun kyläyhdistykselle vuodesta 1997 alkaen ja myi talon 1.12.2008 Kursun Kyläseura ry:lle.
Mahieddine Khalef

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 17. tammikuuta 1944
Syntymäpaikka: Mechra, Ranskan Marokko
Kuolinaika: 10. joulukuuta 2024 (80 vuotta)
Valmennusura
1977 1978–1989 1979–1980 1982 1984–1985 2000 2001:  JS Kabylie  JS Kabylie (apuv.)  Algerian maajoukkue  Algerian maajoukkue  Algerian maajoukkue  ES Sahel  JS Kabylie
Mahieddine Khalef (arab. محيي الدين خالف‎, Muḥyī d-Dīn Ḫālif; 17. tammikuuta 1944 Mechra, Ranskan Marokko – 10. joulukuuta 2024) oli algerialainen jalkapallovalmentaja, joka valmensi yhdessä puolalaisen Stefan Zywotkon kanssa menestyksekkäästi JS Kabylieta 1980-luvulla. Hän oli myös Algerian maajoukkueen valmentajana vuoden 1982 MM-kisoissa.
Valmennusura

Khalef syntyi Marokossa algerialaisille vanhemmille Ranskan valtakauden aikana vuonna 1944. Hän aloitti valmentamisen 1970-luvun aikana ja nousi sittemmin JS Kabylien päävalmentajaksi kauden 1976–1977 lopulla ja johdatti seuran Algerian mestariksi. Sittemmin hän siirtyi joukkueen apuvalmentajaksi, kun joukkueen päävalmentajaksi palkattu Stefan Zywotko ei aluksi puhunut ranskaa, arabiaa tai berberin kieltä. Joukkue saavutti suurta menestystä läpi 1980-luvun voitettuaan tuona aikana kuusi Algerian mestaruutta, sekä Afrikan Mestarien liigan vuonna 1981.
Menestyksen myötä Khalef sai valmentaa hetkellisesti Algerian maajoukkuetta vuosina 1979 ja 1980, kunnes hänet valittiin Rabah Saadanen tilalle Algerian maajoukkueen päävalmentajaksi yhdessä Rachid Mekloufin kanssa vuoden 1982 MM-kisoihin. Algeria jäi kisoissa alkulohkoon, oltuaan tasapisteissä Saksan ja Itävallan kanssa, mutta hävisi joukkueille maalieron perusteella.
Valmennusura > Meriitit

Algerian mestaruus: 1977
Algerian cup: 1977
Jean-François Larios

Jean-François Larios vuonna 1979.
Jean-François Larios (s. 27. elokuuta 1956 Sidi Bel Abbès, Algeria) on algerialaissyntyinen ranskalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pääasialliselta pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hänet valittiin vuonna 1980 Ranskan vuoden jalkapalloilijaksi.
Larios edusti seuratasolla merkittävimpänä Saint-Étienneä ja voitti joukkueessa kolmesti Ranskan pääsarjamestaruuden kausina 1974–1975, 1975–1976 ja 1980–1981. Hän pelasi urallaan yhteensä 248 sarjaottelua, joissa hän teki 44 maalia ja antoi yhden syötön.
Larios liittyi Ranskan A-maajoukkueeseen lokakuussa 1978 ja pelasi joukkueessa 17 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1982, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa.
Lego Group

| Lego A/S |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1932
Kotipaikka:   Billund, Tanska
Toimiala:  Leikkikalujen valmistaja
Tuotteet:  Lego-palikat
Kotisivu:  lego.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lego A/S (markkinoinnissa The LEGO Group) on tanskalainen leikkikaluja valmistava perheyritys. Yhtiö tunnetaan valmistamistaan Lego-palikoista. Vuonna 2012 se ohitti Mattelin nousten maailman suurimmaksi leikkikaluvalmistajaksi.
Historia > Puusta muoviin

Jyllannin pikkukaupungissa Billundissa puuseppänä 1930-luvulla toiminut Ole Kirk Christiansen oli yksi monista, joita silloinen talouslama koetteli. Aiemmin lähinnä puisia käyttötavaroita tehnyt Ole päätti talouslaman edetessä laajentaa verstaansa tuotannon lasten leluihin. Ole piti tärkeänä lelujen korkeaa laatua ja kestävyyttä, ja nämä ominaisuudet tekivät hänen tuottamistaan leluista kuuluisia Tanskassa.
Lego-yhtiön ("Lego" tuli yhtiön viralliseksi nimitykseksi vuonna 1934 pidetyn nimikilpailun jälkeen) tullessa yhä kuuluisammaksi yhtiö alkoi kasvaa. Vuonna 1939 yhtiön palveluksessa työskenteli jo yhdeksän työntekijää Olen lisäksi. Eräs näistä työntekijöistä oli silloin 19-vuotias Olen poika Godtfred Kirk Christiansen. Isänsä keskittyessä enemmän lelujen tekoon Godtfred käytti voimavaransa yhtiön tulevaisuuden suunnitelmiin suunnittelemalla uusia leluja. Godtfredin innokkuus uusien tuotteiden kehittelemiseen auttoi yhtiön kasvua tulevaisuudessa.
Toisen maailmansodan (1939-1945) jälkeen muovit kehittyivät nopeasti yhä helpommin ja tarkemmin työstettäviksi. Vuonna 1940 Lego-yhtiön johtajaksi valittu Godtfred innostui muovin käyttömahdollisuuksista, ja Lego oli ensimmäinen tanskalainen yhtiö, joka hankki muovin muovaamiseen tarvittavia kuumapuristuskoneita. Sijoitus kannatti sillä jo neljässä vuodessa puristuskoneen ostamisen jälkeen puolet yhtiön tuotannosta oli muovileluja. Eräs näistä leluista oli "itsestään tarttuva palikka", nykyisen Lego-palikan ensimmäinen versio.
Historia > Lego-palikan voittokulku

Itsestään tarttuvien palikoiden suosion myötä Ole oli poikansa Godtfredin kanssa valmis satsaamaan palikoihin. Palikoiden tuotantoprosessia ja itse palikkaa kehitettiin, ja vuonna 1958 nykyisen mallinen Lego-palikka tuotiin markkinoille. Lego-palikoita varten Godtfred kehitteli uudenlaisen ajattelumallin nimeltään SYSTEM. SYSTEM osoittautui erittäin toimivaksi ratkaisuksi ja on vielä nykyisinkin yhtiön tärkein tuotesarja.
Vuonna 1960 tulipalo tuhosi yhtiön puuleluosaston, ja Godtfred päätti olla rakentamatta uutta osastoa keskittyen Lego-palikoiden tuomiin mahdollisuuksiin. Erilaisten palikoiden avulla pystyttiin luomaan aivan uudenlaisia settejä. Palikoiden suosio kasvoi kasvamistaan, ja markkina-alue kansainvälistyi nopeaa tahtia. Vuonna 1957 perustettu LEGO Schweiz sai pian seurakseen Ranskan, Ison-Britannian, Belgian ja Ruotsin maajaostot. Suomen maajaosto, Suomen LEGO Oy Ab, perustettiin vuonna 1960.
Historia > Huvipuistoja

Lego-tuotteiden saadessa yhä enemmän julkisuutta useat turistit vierailivat yhtiön tehtailla. Eniten heitä kiinnosti tehtaan näyttelytilaan asetetut Lego-rakennelmat. Rakennelmien ja turistien määrän kasvaessa (parhaimmillaan tehtaassa vieraili yli 20 000 vierailijaa vuodessa) Godtfred päätti rakentaa pienen puutarhan, jonne siirrettäisiin suurimmat rakennelmat. Ajatuksena oli, että puutarhaa voisi hoitaa muutama eläkeläinen. Idea kasvoi yhä enemmän ja enemmän, ja pian puhuttiinkin jo oikeasta teemapuistosta, LEGOLANDista. Avautuessaan 7. kesäkuuta 1968 LEGOLAND Billund oli pinta-alaltaan 38 000 neliömetriä, ja siihen kuului Minilandin lisäksi liikennepuisto, intiaanileiri, nukketeatteri ja nukkekokoelma.
Ensimmäisen LEGOLANDin suosio yllätti Lego Groupin. Billundin kävijämäärän kasvaessa vuosi vuoden perään puiston alue kaksinkertaistettiin. Lopulta yhtiö päätti perustaa uuden puiston, ja Ison-Britannian LEGOLAND Windsor avasi ovensa vuonna 1996. Kolmas LEGOLAND perustettiin San Diegon lähelle Carlsbadiin vuonna 1999 ja neljäs Saksaan Günzburgin lähistölle vuonna 2002. 2000-luvulle tultaessa yhtiön taloudelliset vaikeudet saivat sen myymään LEGOLANDit Merlin Entertainment Groupille.
Historia > Digitaalisia sovelluksia

Tietotekniikan kehitys 1990-luvulla näkyi myös Lego Groupissa. Yhtiön verkkopalvelu avautui ensimmäistä kertaa vuonna 1996, ja pian sen jälkeen vuonna 1997 setin rakennusohjeet jaettiin CD-muodossa. Mikrosirut siirtyivät palikoihin ensi kerran vuoden 1998 Mindstorms-tuoteperheen mukana. Lego Group on aktivoitunut myös videopelien suhteen. Uusin kokeilu tällä saralla on Lego Universe, yhtiön luoma massiivimoninpeli.
Historia > Taloudelliset vaikeudet

2000-luvun alku oli synkkää aikaa yhtiölle. Vuoden 2002 talousraportti oli ensimmäinen, jossa yhtiön tulot eivät olleet nousseet, vaan ne olivat laskeneet kovasti. Seuraavan vuoden raportti osoitti laskun olevan todellista ja jotain sellaista johon olisi puututtava. Tähän voimakkaaseen laskuun oli monia syitä, eräs suurimmista oli investointi uusiin laajoihin tuoteryhmiin. Esimerkiksi Galidor- ja LEGO Explore -teemojen huono menestys aiheutti suuria tappioita yhtiölle. Vuonna 2003 ongelmaa lähdettiin purkamaan voimakeinon. Yhtiö irtisanoi miltei tuhat työntekijäänsä, tehosti monia keskeisiä prosessejaan ja keskittyi uudestaan päätuoteperheisiinsä (SYSTEM, TECHNIC jne). Yhtiön rankka uudistus näkyi myös johtoportaassa: Kjeld Kirk Kristiansen jätti toimitusjohtajan tuolin Jørgen Vig Knudstorpille. Vuoden 2005 tilinpäätös oli kuitenkin voitollinen.
Masked Singer Suomi (6. tuotantokausi)

| Masked Singer Suomi (6>  tuotantokausi) |
| --- | --- |
 

 
Alkuperämaa:   Suomi
Ikäraja:  
Esittäminen
Verkko:  MTV3 MTV Katsomo
Ensimmäinen esitys:  31-08-202431. elokuuta 2024
Viimeinen esitys:  23-11-202423. marraskuuta 2024
Esitysten määrä:  13
Kaudet
 ← Edellinen 5. tuotantokausi
Masked Singer Suomen kuudennen kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 31. elokuuta 2024 ja päättyi 23. marraskuuta 2024. Kauden juonsi Ilkka Uusivuori ja vakiopanelisteina toimivat  Janne Kataja, Maria Veitola, Jenni Poikelus ja Benjamin Peltonen.
Kaudella esiintyvät hahmot olivat Huisku, Kakka, Kalakukko, Luuranko, Minttu, Pellet, Pesukarhu, Raasu, Tikkari, Toukka, Tähkä sekä Yö ja Päivä. Myöhemmin ohjelmaan tulivat mukaan Kontiainen ja Metsäpeikko.
Kaudella nähdään ensimmäistä kertaa kaksi teemajaksoa liittyen halloweeniin ja Euroviisuihin. Kauden päätti Pelastakaa Lapset -yhdistyksen kanssa järjestettävä joulujakso, jossa muun muassa esiintyi kolme uutta hahmoa: Lumiukko, Poro ja Joulukuusi.
Kilpailijat

| Hahmo | Henkilöllisyys | Jakso> 1 | Jakso> 2 | Jakso> 3 | Jakso> 4 | Jakso> 5 | Jakso> 6 | Jakso> 7 | Jakso> 8 | Jakso> 9 | Jakso> 10 | Jakso> 11 | Jakso> 12 | Jakso> 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Metsäpeikko | Atte Kilpinen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Voittaja |  |
| Yö ja Päivä | Arja Koriseva |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2. sija |  |
| Luuranko | Erja Lyytinen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 3. sija |  |
| Kakka | Sari Aalto |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Pesukarhu | Constantinos ”Gogi” Mavromichalis |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Kontiainen | Meeri Koutaniemi |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Minttu | Mikko Töyssy |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Toukka | Katri Niskanen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Huisku | Mert Otsamo |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Kalakukko | Joel Hallikainen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Tähkä | Marko Anttila |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Tikkari | Emma Kimiläinen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Raasu | Ellen Jokikunnas |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Pellet | Lakko & Herba |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

| Poro | Olli Herman |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Lumiukko | Laura Voutilainen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Joulukuusi | Alma Hätönen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Usko Dindulaatti | Kiti Kokkonen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Euroviisu | Mikko Silvennoinen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Hahmo pääsi jaksossa jatkoon
Hahmon henkilöllisyys paljastettiin ja se putosi kilpailusta
Hahmo ei esiintynyt jaksossa
Hahmo esiintyi jaksossa, mutta ei ollut mukana kilpailussa
Hahmo paljastettiin finaalissa viimeisenä ja se voitti kilpailun
Hahmo paljastettiin finaalissa toiseksi viimeisenä
Hahmo paljastettiin finaalissa kolmanneksi viimeisenä
Jaksot

1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.
Urin zikkurat

| Urin suuri zikkurat |
| --- | --- |
 Urin zikkuratin ennallistus, joka pohjautuu sir Leonard Woolleyn tutkimuksiin vuodelta 1939.
Sijainti:  Tell el-Muqayyar, Dhi Qar, Irak
Koordinaatit:  30°57′46″N, 46°06′11″E
Rakennustyyppi:  porraspyramidi
Valmistumisvuosi:  noin 2000 eaa.
Rakennuttaja:  kuninkaat Ur-nammu ja Shulgi
Käyttäjä:  Pyhäkkönä noin 1500 vuoden ajan. Autioitui 500-luvulla eaa.
Runkorakenne:  savitiili
Julkisivumateriaali:  poltettu tiili
Korkeus:  alun perin noin 30 metriä
Kerrosluku:  3 tasannetta, joista ylin puuttuu
Tilavuus:  pohja 62,5 * 43 metriä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Urin zikkurat eli Urin suuri zikkurrat on hienoin säilynyt sumerilaisen uskonnollisen arkkitehtuurin edustaja. Urin tapaan kaikissa suurissa sumerilaiskaupungeissa oli tällainen porraspyramidin muotoinen temppeli. Urin zikkurat on peräisin noin vuodelta 2000 eaa. Sana zikkurat tulee akkadin kielen ilmaisusta ziqqurratu, joka tarkoittaa vuoren huippua.
Zikkurat nykyasussaan.
Yhdysvaltain sotilaat zikkuratilla vuonna 2010.
Urin zikkurat rakennettiin kuunjumala Nannan kunniaksi. Sitä pidettiin yhdyssiteenä taivaan ja maan välillä, ja se oli vilkas uskonnollisen elämän keskus. Jumalan uskottiin laskeutuvan zikkuratin ylimmän kerroksen temppeliin.
Rakennus on tehty umpinaiseksi ilmastointiaukkoja lukuun ottamatta. Mittasuhteet ovat tarkkoja, koska matemaattinen tarkkuus oli mesopotamialaisille arkkitehdeille tärkeää. Rakennusmateriaali on savitiili, ja puupalkit vahvistavat rakennetta. Ulkopintaa peittää 2,5 metriä paksu verhoilu, joka on poltettua tiiltä. Laastina on vesitiivistä bitumia. Pyramidin huipulle johtavat useat leveät portaat. Keskimmäinen portaikko oli luultavasti tarkoitettu vain uskonnollisille juhlakulkueille, ja muut portaat olivat arkikäyttöön. Rakennuksessa on ollut jopa keittiö, koska uskonnollisiin menoihin kuului ruoan uhraamista.
Rakennuksen arvellaan säästyneen, koska alue autioitui Eufratin uoman siiryttyä toiseen paikkaan.
Luettelo 1990-luvun suomalaisista elokuvista

Luettelo Suomessa tuotetuista elokuvista julkaisuvuoden mukaan. Aakkosellisesta luettelosta elokuvista katso Luokka:Suomalaiset elokuvat
Vuosilta 1990-1999 Suomen kansallisfilmografiassa on 178 elokuvaa.
Eniten elokuvia ohjasi Ere Kokkonen, jonka Körmystä tai Turhapurosta kertovia elokuvia valmistui yhteensä 8  ja lisäksi hän ohjasi yhden Arto Paasilinna -filmatisoinnin. Seuraavaksi eniten ohjasi Aki Kaurismäki (kahdeksan elokuvaa), sitten Markku Lehmuskallio (kuusi elokuvaa) ja  Pirjo Honkasalo, Claes Olsson ja Timo Koivusalo viisi elokuvaa kukin.
Aiheesta muualla

Elonet: Suomalainen elokuvatuotanto 1990–1999
Suomalainen elokuva Internet Movie Databasessa (englanniksi) [vanhentunut linkki]
| n k Luettelot suomalaisista elokuvista |
| --- | --- |
 1900- ja 1910-luku  1920-luku  1930-luku  1940-luku  1950-luku  1960-luku  1970-luku  1980-luku  1990-luku  2000-luku  2010-luku  2020-luku
Täpläskunkit

| Täpläskunkit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia
Heimo::  Haisunäädät Mephitidae
Suku::  Täpläskunkit Spilogale  Gray, 1865
 Täpläskunkkien levittäytymisalueet.
Lajit
 Eteläntäpläskunkki (Spilogale angustifrons)  Lännentäpläskunkki (Spilogale gracilis)  Idäntäpläskunkki (Spilogale putorius)  Kääpiötäpläskunkki (Spilogale pygmaea) 
Katso myös
   Täpläskunkit Wikispeciesissä   Täpläskunkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Täpläskunkit (Spilogale) on skunkkien heimoon kuuluva nisäkässuku. Sukuun kuuluu neljä lajia: Eteläntäpläskunkki (Spilogale angustifrons), Lännentäpläskunkki (Spilogale gracilis), Idäntäpläskunkki (Spilogale putorius) ja Kääpiötäpläskunkki (Spilogale pygmaea). Kaikki suvun eläimet elävät Pohjois-Amerikassa.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1154492  Wikispecies: Spilogale  ADW: Spilogale  BOLD: 103252  CoL: 7KZF  EoL: 35943  EPPO: 1SPIGG  GBIF: 2434820  iNaturalist: 41881  IRMNG: 1035522  ITIS: 180569  MSW: 14001572  NCBI: 30550  Open Tree of Life: 754607  Paleobiology Database: 41171  Plazi: 22376A5F-2DD8-7064-72F2-43D7A0F9BF99  ZooBank: 1B6DFB50-B072-4BBD-A6B6-05C6A64AF9A3
Aasi, Morso ja Mouru

| Aasi, Morso ja Mouru |
| --- | --- |
Tyyli:  lastenohjelma
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  1999 – 2001
Jaksoja:  22
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Olli Löytönen
Aiheesta muualla
IMDb
Aasi, Morso ja Mouru on Tuula Kallioniemen lastenkirjoihin perustuva nukketelevisiosarja, jota esitettiin Yle TV2:n Pikku Kakkonen -lastenohjelmassa vuosina 1999−2001. Sarjan päähenkilöt ovat Aasi, Morso ja Mouru-niminen kissa.
Sarjan alussa lapsenmielinen ja arka Aasi asuu yksin pienessä talossa, josta pelkää lähteä ulos. Hän pelkää erityisesti ulkona asuvia morsoja. Aasi seuraa muiden perässä, mutta sarjan edetessä hänen itsevarmuutensa kasvaa. Mouru-kissa puolestaan on itsepäinen ja vahvatahtoinen. Morso on viisas ja kärsivällinen, ja rauhoittelee tilannetta, jos Aasi ja Mouru alkavat riidellä. Toisinaan käkikello kiekuu välihuomioita tilanteisiin. Jukka Saikkonen näytteli Aasia, Aapo Valinen Morsoa ja Juha Kaijomaa Mourua. Käkikellon ääninäyttelijänä toimi Anu Tuomi-Nikula.
Sarja muistetaan erityisesti Morso-hahmosta, jota osa katsojista on pitänyt pelottavana. Nukentekijä Erja Mikkolan mukaan hahmosta tehtiin tarkoituksella pelottava, koska sarjassa Aasin piti aluksi pelätä sitä. Aasi kuitenkin huomaa sarjan kuluessa, että kilttiä Morsoa ei ole syytä pelätä. Ohjaaja Olli Löytösen mukaan sarjassa olikin kyse erilaisuuden hyväksymisestä. Morson ulkonäön suunnittelussa lähtökohtana oli mopsi-koirarotu.
Sarja on esitetty uusintana ainakin vuonna 2010.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Hurja Morso | 7.4.1999 |
| 2. | Turhat ansat | 14.4.1999 |
| 3. | Kuka onkaan oikea Morso? | 21.4.1999 |
| 4. | Uusi vuokralainen | 28.4.1999 |
| 5. | Omituinen Mouru | 5.5.1999 |
| 6. | Mihin Mouru katosi | 12.5.1999 |
| 7. | Täydellinen aasi | 25.12.1999 |
| 8. | Kadonneet kirjeet | 26.12.1999 |
| 9. | Ihana aamu | 10.10.2000 |
| 10. | Mouru rakastuu | 17.10.2000 |
| 11. | Kauhea kasa karkkia | 24.10.2000 |
| 12. | Niilo-setä | 31.10.2000 |
| 13. | Sinihilkka ja susi | 7.11.2000 |
| 14. | Dinosauruksen muna | 14.11.2000 |
| 15. | Tosihemmot kilpasilla | 21.11.2000 |
| 16. | Mitä useampi kokki, sitä.. | 28.11.2000 |
| 17. | Riitapukarit | 2.1.2001 |
| 18. | Siivotaan, siivotaan | 9.1.2001 |
| 19. | Tietsikka | 16.1.2001 |
| 20. | Mouru, kissatähti | 23.1.2001 |
| 21. | Lomamatka | 30.1.2001 |
| 22. | Ja Mouru soittaa | 6.2.2001 |
Aiheesta muualla

Yle Areena: Aasi, Morso ja Mouru
Siippoo

| Siippoo |
| --- | --- |
 Talvimaisema Taka-Siippoosta.
 Siippoo
 Koordinaatit: 60.4268°N, 24.4724°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Uusimaa
Seutukunta:  Helsingin seutu
Kunta:  Vihti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siippoo on Vihdin kunnassa sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 50 kilometrin päässä Helsingistä.
Etu-Siippoossa Vanhan Porintien ja Hanko–Hyvinkää-tien risteyksessä on muun muassa Neste-huoltamo, ja siitä koilliseen eli Hyvinkään suuntaan sijaitsevat Keski-Siippoo ja Taka-Siippoo. Vuonna 1914 perustetussa entisessä Siippoon koulussa on toiminut antiikkiliike Vihti Vintage.
Siippoossa toimi 1900-luvun loppupuolella teurastamojätteistä luurouhetta, luurasvaa, minkkiöljyä ja teknistä rasvaa valmistanut ja 1980-luvulla noin 45 ihmistä työllistänyt Rasvatuote Oy, joka tuli tunnetuksi ympäristöhaitoistaan, etenkin Vihtijoen veden pilaamisesta.
Minna Jatkola

Minna Jatkolan teos Kaupungin ääni (Tuulikellot) Lapaluodon kalasatamassa Raahessa.
Minna Jatkola (s. 18. marraskuuta 1974 Raahe) on suomalainen kuvataiteilija. Minna Jatkola on tullut tunnetuksi suurikokoisten yhteiskuntaa käsittelevien maalauksien tekijänä. Jatkolan maalaukset kuvaavat henkistä kodittomuutta ja identiteettiään etsivää pätkätyöntekijöiden sukupolvea.
Ura

Minna Jatkola on opiskellut Raahen lukion jälkeen Limingan taidekoulussa, Berliinissä, Lahden taideinstituutissa ja Aalto-yliopiston taideteollisesta korkeakoulussa. Hänen näyttelyitään on ollut muun muassa Galleria Heinossa Helsingissä.
Donin tasavalta

Donin tasavalta (venäjäksi: Донская Республика) oli Etelä-Venäjän asevoimien muodostama itsenäiseksi julistautunut bolševikkivastainen valtio Donin kasakoiden alueella. Donin tasavalta oli olemassa Venäjän sisällissodan aikana vuodesta 1918-1920. Se vastusti toista itsenäiseksi julistautunutta tasavaltaa Donin neuvostotasavaltaa.
Donin kasakoiden kokous julisti Donin tasavallan itsenäiseksi 18. toukokuuta 1918. Tämä tapahtui bolševikkien hallitseman Donin neuvostotasavallan lakkauttamisen jälkeen 10. toukokuuta.
Donin tasavalta luotiin Donin alueelle, ja sen pääkaupungiksi tuli Novotšerkassk. Donin tasavalta jakautui kymmeneen okrugiin peittäen alueita Venäjän sosialistisesta federatiivisesta neuvostotasavallasta ja Donetskin ja krivoi rogin neuvostotasavallasta.
Donin tasavalta lakkasi olemasta, kun puna-armeija löi Venäjän valkoiseen armeijaan kuuluneet Donin kasakat Venäjän sisällissodassa. Kasakat joutuivat kansanmurhan kohteeksi vuosina 1919–1921lähde?.
Aiheesta muualla

Venäjä. Tietosanakirja 1909-1922, Täydennysosa 11. Runeberg.org.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Don Republic
Käännös suomeksi
Alain Couriol

Alain Couriol vuonna 1980.
Alain Couriol (s. 24. lokakuuta 1958 Pariisi, Ranska) on ranskalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkävä keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen.
Couriol voitti seuratasolla kahdesti Ranskan pääsarjamestaruuden ensin kautena 1981–1982 AS Monacon knassa ja myöhemmin kautena 1985–1986 Paris Saint-Germainin kanssa. Hän pelasi urallaan yhteensä 208 sarjaottelua, joissa hän teki 29 maalia.
Couriol liittyi Ranskan A-maajoukkueeseen maaliskuussa 1980 ja pelasi joukkueessa 12 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1982, jossa hän pelasi kolmessa ottelussa ja teki yhden maalin.
Škoda Octavia (2004)

| Škoda Octavia Typ 1Z |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Angola  Intia  Kazakstan  Kiina  Slovakia  Tšekki  Ukraina  Venäjä
Valmistaja:  Škoda Auto
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2004–2013
Muut nimet:  Škoda Laura
Korimalli:  5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Škoda Octavia (Typ 1U)
Seuraaja:  Škoda Octavia (Typ 5E) Škoda Rapid
Teknisesti samankaltaisia:   A5-pohjalevyn mallit * Audi A3 (Typ 8P) Audi TT (Typ 8J)  Audi Q3 (Typ 8U)  SEAT Altea  SEAT León (Typ 1P)  SEAT Toledo (Typ 5P)  Škoda Yeti  Volkswagen Beetle (A5)  Volkswagen Caddy (Typ 2K)  Volkswagen Eos  Volkswagen Golf V  Volkswagen Golf VI  Volkswagen Golf Plus  Volkswagen Jetta V  Volkswagen Jetta VI  Volkswagen Scirocco (2008)  Volkswagen Tiguan I  Volkswagen Touran I  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group A5
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,2–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Škoda Octavia Typ 1Z on Škoda Octavian toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2004–2013. Intiassa sitä myytiin nimellä Škoda Laura.