stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Damaskolainen
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset > Dogmaattiset teokset

Ortodoksisen uskon tarkka esitys.  ((Ekdosis akribēs tēs orthodoksou pisteōs, noin 728–743.) Suomentanut Johannes Seppälä)  Hyrylä:  Ortokirja, 1980.  ISBN 951-95564-4-3
Ortodoksisen uskon tarkka esitys. 2. osa.  ((Ekdosis akribēs tēs orthodoksou pisteōs, noin 728–743.) Suomentanut Johannes Seppälä)  Vantaa:  Ortokirja, 1980.  ISBN 951-95564-8-6
Ortodoksisen uskon tarkka esitys. 3. osa.  ((Ekdosis akribēs tēs orthodoksou pisteōs, noin 728–743.) Suomentanut Johannes Seppälä)  Vantaa:  Ortokirja, 1987.  ISBN 951-95895-6-2
Ortodoksisen uskon tarkka esitys. 4. osa.  ((Ekdosis akribēs tēs orthodoksou pisteōs, noin 728–743.) Suomentanut Johannes Seppälä)  Vantaa:  Ortokirja, 1989.  ISBN 951-95896-0-0
Ikoneista.  (Kolme puhetta ikonien syyttäjiä vastaan. Suomentanut Johannes Seppälä)  Joensuu:  Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto, 1986.  ISBN 951-9071-80-6
Johannes Damaskolainen: ”Puhe Jumalansynnyttäjän syntymästä”, Serafeja korkeampi. Bysanttilaisia saarnoja Jumalansynnyttäjästä, s. 38-57.  (Suomennos, johdanto ja kommentaari: munkki Damaskinos Ksenofontoslainen)  Palokki:  Lintulan Pyhän Kolminaisuuden luostari, 2017.  ISBN 978-952-68382-3-6
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset > Liturgiset teokset

Johannes Damaskolainen (toimittaja): Oktoehos - Sunnuntaipäivien kahdeksan sävelmäjaksoa . (suomentanut Johannes Seppälä) Joensuu: Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto, 1983. ISBN 951-9071-59-8
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 1 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 2 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 3 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 4 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 5 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 6 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 7 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Johannes Damaskolainen: Oktoehos, 8 sävelmä (pdf) (suomentanut Johannes Seppälä) Ortodoksi.net. (suomeksi)
Kirjallisuutta > Hymnit (virret), mukaelmat

Suomen ev.-lut. kirkon virsikirjan pääsiäisvirsi 94 (Nyt kansat kaikki laulakaamme) pohjautuu Johannes Damaskolaisen kirjoittaman Pääsiäiskaanonin 1. Irmossiin.
Ruotsin kirkon virsikirjan  pääsäisvirsi 470 (Vapauteen ja elämään). Se pohjautuu Johannes Damaskolaisen kirjoittaman hymniin Αισωμεν παντεζ Λαοι, jota käytetään ortodoksisissa kirkoissa Apostoli Tuomaan sunnuntaina. Hymnin on kääntänyt englanniksi ja muokannut John M. Neale. Virren suomennos on Anna-Maija Raittilan 1999 tekemä.
Kirjallisuutta > Tutkimusta

Andrew Louth: St John Damascene.  (Tradition and originality in byzantine theology)  New York:  Oxford University Press, 2002.  ISBN 0-19-925238-6  (englanniksi)
Vassa Kontouma: John of Damascus : new studies on his life and works.  Burlington, VT:  Ashgate, 2015.  ISBN 9781409446378  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pyhittäjä Johannes Damaskolainen (Arkistoitu – Internet Archive). Ortodoksi.net.
Merkittävimmät apostoliset isät ja kirkkoisät
Klemens I ·
Ignatios ·
Polykarpos ·
Papias ·
Hermas ·
Justinos Marttyyri ·
Irenaeus ·
Klemens Aleksandrialainen ·
Tertullianus ·
Origenes ·
Cyprianus ·
Eusebios Kesarealainen ·
Athanasios Suuri ·
Efraim Syyrialainen ·
Basileios Suuri ·
Gregorios Nazianzilainen ·
Gregorios Nyssalainen ·
Kyrillos Jerusalemilainen ·
Epifanios ·
Johannes Khrysostomos ·
Kyrillos Aleksandrialainen ·
Ambrosius ·
Hieronymus ·
Augustinus ·
Leo Suuri ·
Pseudo-Dionysios Areopagita ·
Gregorius Suuri ·
Maksimos Tunnustaja ·
Johannes Damaskolainen
Johanneksen koottujen teosten laitos Ioannis Damasceni Opera, 1603.
Vladimir Bill-Belotserkovski

Vladimir Naumovitš Bill-Belotserkovski (ven. Влади́мир Нау́мович Билль-Белоцерко́вский, 9. tammikuuta 1885 Ukrainan Aleksandrija – 1. maaliskuuta 1970 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Vladimir Bill-Belotserkovski syntyi köyhään juutalaisperheeseen. Hän työskenteli merimiehenä ja asui seitsemän vuotta Yhdysvalloissa. Vuonna 1917 hän palasi Venäjälle, liittyi bolševikkipuolueeseen ja osallistui Venäjän kansalaissotaan.
Bill-Belotserkovski aloitti kirjailijanuransa proletkultin ja Kuznitsa-ryhmän jäsenenä. Hän kirjoitti etupäässä yksinkertaisia propagandanäytelmiä, joista tunnetuin on Venäjän kansalaissotaa kuvaava Štorm (”Myrsky”, 1925). 1940-luvun lopulla Bill-Belotserkovski osallistui teoksillaan Neuvostoliiton Yhdysvaltain vastaiseen kampanjaan. Hänet tunnetaan myös osallisuudestaan kirjailija Mihail Bulgakovin vainoon 1920-luvun lopulla.
Zhou Libo

Zhou Libo (oikealta nimeltään Zhou Shaoyi, 9. elokuuta 1908 Yiyang, Hunan – 25. syyskuuta 1979) oli kiinalainen kirjailija.
Keskikoulun jälkeen Zhou Libo opetti alkeiskoulussa laskentoa, kunnes hän vuonna 1928 matkusti opiskelemaan Shanghain yliopistoon. Pian hänet erotettiin yliopistosta poliittisen toimintansa vuoksi. Vuonna 1933 Zhou vangittiin lakkoon osallistumisen takia. Vapauduttuaan elokuussa 1934 hän liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen.
Vuodesta 1934 lähtien Zhou toimi vasemmistokirjailijoiden liitossa, käänsi kiinaksi venäläistä kirjallisuutta ja matkusteli eri puolilla Kiinaa. Vuonna 1939 Zhou siirtyi Yan’aniin, jossa hän asui sotavuosien ajan. Hänen ensimmäinen kertomuksensa ilmestyi vuonna 1941. Vuonna 1944 hänestä tuli ”Vapautuksen päivälehden” kirjallisuusliitteen toimittaja. Vuonna 1946 Zhou osallistui maareformin toteuttamiseen koillis-Kiinassa. Tämän ajan kokemuksia kuvaa kaksiosainen romaani ”Rajumyrsky” (1948–1949), joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Toinen romaani ”Teräsvirta” (1955) herätti vähemmän huomiota. Zhoun pääteoksena pidetään vuosina 1958 ja 1960 ilmestynyttä romaania ”Suuria muutoksia vuoristokylässä”. Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana kirjailija oli jonkin aikaa vankilassa. Hän pääsi palaamaan Pekingiin 1970-luvun lopulla. Zhoun viimeinen teos oli vuoden 1945 taisteluja kuvaava kertomus ”Yö Xiangjoella” (1978).
Suomennettu teos

(Tšžou Li-bo). Rajumyrsky: romaani. Venäjän kielestä suomentaneet Sylvi Nokelainen ja Veikko Taipale. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1956.
Stefano Benni

Stefano Benni
Stefano Benni (s. 1947) on italialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja toimittaja. Benniä on arvostettu omaperäisenä ja kekseliäänä kirjailijana. Monissa hänen teoksissaan on satiirisia aineksia. Bennin kirja Baol palkittiin vuonna 1999 Tähtivaeltaja-palkinnolla parhaana suomeksi käännettynä science fiction -kirjana.
Stefano Benni asuu Bolognassa. Häneltä on suomennettu kolme kirjaa, joiden kaikkien suomentaja on ollut Laura Lahdensuu.
Teokset

Bar Sport (1976)
Prima o poi l'amore arriva (1981)
Terra! (1983)
I meravigliosi animali di Stranalandia, con disegni di Pirro Cuniberti (1984)
Il bar sotto il mare (1987)
Baol (1990) Suomennettu 1998 nimellä Baol.
Ballate (1991)
La compagnia dei Celestini (1992)
L'ultima lacrima (1994)
Elianto (1996) Suomennettu 2001 nimellä Elianto.
Bar Sport Duemila (1997)
Blues in sedici (1998)
Teatro (1999)
Spiriti (2000)
Dottor Niù, corsivi diabolici per tragedie evitabili (2001)
Saltatempo (2001) Suomennettu 2004 nimellä Keplo.
Achille pie' veloce (2003)
Margherita Dolcevita (2005)
Teokset > Suomennetut teokset

Baol: Eräänä rauhallisena yönä valtakunnassa.  ((Baol: Una tranquilla notte di regime, 1990.) Suomentanut Laura Lahdensuu)  Loki-kirjat, 1998.  ISBN 952-9646-65-8
Elianto (suom. Laura Lahdensuu,2001 Loki-kirjat.)
Keplo (suom. 2004)
Aiheesta muualla

Kimmo Lilja: Italialaiskirjailija Stefano Benni: Tyhjän viihteen ylivalta jähmettää[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 11.10.1999.
Putte Wilhelmsson: Elianto[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 6.6.2001.
Seppo Lehtinen: Elianto[vanhentunut linkki]. Turun sanomat 1.7.2001.
Toni Jerrman: Elianto (Arkistoitu – Internet Archive). Tähtivaeltaja 2/2001.
Jukka Koskelainen: Keplo[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 29.7.2004.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef
Malcolm Gladwell

| Malcolm Gladwell |
| --- | --- |
 Gladwell PEN 2014 Literary Gala -tapahtumassa
Henkilötiedot
Syntynyt: Fareham, Hampshire, UK
Kirjailija
Aikakausi:  1987–nykyhetki
Tyylilajit:  tietokirjallisuus, journalismi
Pääteokset:  Leimahduspiste (2000) Välähdys (2005) Outliers (2008)   What the Dog Saw: And Other Adventures (2009)   David and Goliath (2013)
Aiheesta muualla
www.gladwellbooks.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Malcolm Gladwell (3. syyskuuta 1963 Englanti) on kanadalainen journalisti ja kirjailija. Gladwell syntyi Englannissa mutta varttui Ontariossa, Kanadassa. Nykyään hän asuu New Yorkissa. Hänellä on historian alan tutkinto Toronton yliopistosta. Vuodesta 1996 hän on kirjoittanut The New Yorker -lehteen. Hän on voittanut muun muassa National Magazine Award -palkinnon Ron Popeilia koskevalla artikkelillaan.
Vuonna 2005 Gladwell oli Time Magazinen 100 vaikutusvaltaisimman ihmisen listalla. Hän on kirjoittanut seitsemän kirjaa: Leimahduspiste (The Tipping Point; suom. Ajatus 2007), Välähdys (Blink; suom. Ajatus 2008), Kuka menestyy ja miksi (Outliers; suom. Docendo 2010), What the Dog Saw: And Other Adventures (2009), Daavid ja Goljat (David and Goliath; suom. WSOY 2014), Sinisilmäiset (Talking to Strangers; suom. WSOY 2019) ja Pommittajat (The Bomber Mafia; suom. Docendo 2021).
Malcolm Gladwell vieraili Suomessa syksyllä 2013 järjestetyssä Nordic Business Forumissa.
Teoksia

Leimahduspiste: Kuinka pienet asiat saavat aikaan suuria muutoksia.  ((The Tipping Point: How Little Things Can Make a Big Difference, 2000.) Suomentanut Heidi Hammarsten)  Helsinki:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7158-6
Välähdys: Alitajuisen ajattelun voima.  ((Blink: The Power of Thinking Without Thinking, 2005.) Suomentanut Heidi Hammarsten)  Jyväskylä:  Gummerus, 2006.  ISBN 9512071576
Kuka menestyyy ja miksi.  ((Outliers: The Story of Success, 2009.) Suomentanut Carla-Rose Häkkinen)  Jyväskylä:  Docendo, 2010.  ISBN 9789510369418
Daavid ja Goljat: Altavastaajat, sopeutumattomat ja jättejä vastaan taistelemisen taito.  ((David and Goliath: Underdogs, Misfits, and the Art of Battling Giants, 2013.) Suomentanut Heidi Hammarsten)  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40077-7
Sinisilmäiset: Miksi luotamme toisiin silloinkin kun ei pitäisi.  ((Talking to Strangers: What We Should Know about the People We Don't Know, 2019.) Suomentanut Ilkka Rekiaro)  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 9789510443651
Pommittajat: Matka toisen maailmansodan pisimpään yöhön.  ((The Bomber Mafia: A Dream, a Temptation, and the Longest Night of the Second World War, 2021.) Suomentanut Tapio Kakko)  Jyväskylä:  Docendo, 2021.  ISBN 9789523821071
Aiheesta muualla

Niemelä Kyösti: Syntymäaika siivittää menestykseen  15.2.2009. Helsingin Sanomat. Viitattu 5.12.2014.
The Tipping Point I Got Wrong Vuoden 2024 TED-esityksessään Gladwell peruu poliisitointa koskevia puheitaan
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  Scopus 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Yann Martel

Yann Martel lokakuussa 2007.
Yann Martel (s. 25. kesäkuuta 1963) on kanadalainen kirjailija. Romaani Piin elämä toi kirjoittajalleen Booker-palkinnon vuonna 2002.
Martel syntyi Salamancassa Espanjassa ja asui sen jälkeen lapsena Costa Ricassa, Ranskassa ja Meksikossa. opiskeli filosofiaa Trentin yliopistossa Kanadan Ontariossa. Hän on matkustellut laajalti ja asui aiemmin Iranissa, Turkissa ja Intiassa. Hänen julkaisu-uransa alkoi vuonna 1993 teoksella Seven Stories.
Martelin tuotantoon kuuluu romaaneja ja novelleja. Piin elämän suomennos on julkaistu Keltaisessa kirjastossa vuonna 2003. Saskatoonissa asuvan Martelin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa novellikokoelma Totuus Helsingin Roccamatioista (The Facts Behind the Helsinki Roccamatios, suom. 2008), johon kohdistunut yleinen mielenkiinto alkoi kasvaa Piin elämän julkaisun jälkeen 2000-luvun alussa.
Suomennokset

Piin elämä.  ((Life of Pi, 2002.) Suom. Helene Bützow. Keltainen kirjasto 350)  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2770-2
Totuus Helsingin Roccamatioista, suomentanut Helene Bützow. Tammi, 2008
Beatrice ja Vergilius.  ((Beatrice and Virgil, 2010) Suom. Torsti Lehtinen)  Minerva Kustannus Oy, 2014.  ISBN 978-952-492-866-3
Aiheesta muualla

Yann Martel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Asia News Network: ‘Life of Pi’ author Yann Martel says fiction yields deeper understanding of society (englanniksi)
Guardian: Yann Martel: ‘My children aren’t impressed that I won the Booker or that I wrote Life of Pi’ (englanniksi)
The Booker Prizes: Yann Martel on writing Life of Pi: 'You want a sense that it was written in one breath' (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Ian Fleming

| Ian Fleming |
| --- | --- |
 Anthony Smithin pronssiveistos Ian Flemingistä vuodelta 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1908 Mayfair, Lontoo
Kuollut: 12. elokuuta 1964 (56 vuotta) Canterbury, Kent
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Aikakausi:  1953–1966
Tyylilajit:  vakoojakirjallisuus lastenkirjallisuus matkakirjallisuus
Esikoisteos:  Casino Royale (1953)
Pääteokset:  James Bond -romaanisarja
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
ianfleming.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ian Lancaster Fleming (28. toukokuuta 1908 – 12. elokuuta 1964) oli brittiläinen kirjailija, joka loi James Bond -vakoojahahmon ja kirjoitti vuosien 1952–1966 aikana 14 James Bond -romaania.
Elämä > Nuoruus

Ian Fleming syntyi Mayfairissa, Lontoossa. Hänen vanhempansa olivat Valentine Fleming, joka kuoli ensimmäisessä maailmansodassa, ja Evelyn St. Croix Rose Fleming. Flemingin isoisä oli rikas skottilainen pankkiiri Robert Fleming. Flemingin isoveljestä Peter Flemingistä tuli matkakirjailija. Näyttelijä Christopher Lee oli Flemingin serkku. Flemingin äiti peri puolisonsa kuoleman jälkeen tämän suuren omaisuuden. Fleming sai siitä eteenpäin osuutensa isänsä omaisuudesta vain äitinsä luvalla, mikä teki hänestä pitkäksi aikaa riippuvaisen äitinsä toiveista.
Elämä > Opinnot

Fleming aloitti Durnfordin koulun Isle of Purbeckissa vuonna 1916 ja Eton Collegen sisäoppilaitoksen vuonna 1921. Hän menestyi koulussa hyvin urheilussa mutta vaatimattomasti opinnoissaan. Vuonna 1926 Flemingin äiti siirsi poikansa valmentavaan kouluun, jotta hän pääsisi Sandhurstin kuninkaalliseen sotakorkeakouluun ja sitä kautta upseerin uralle.
Fleming ei koskaan sopeutunut Sandhurstin sotilaalliseen kuriin, ja hänellä oli tapana ottaa luvattomia vapaita. Saatuaan retkillään tippuritartunnan Fleming erosi koulusta syksyllä 1927. Sen jälkeen hän opiskeli Tennerhofin yksityiskoulussa Itävallan Alpeilla. Itävallassa oleskelunsa aikana Fleming luki paljon, opiskeli kieliä, kierteli Eurooppaa, harrasti laskettelua ja vuorikiipeilyä sekä viihtyi naisten seurassa.
Elämä > Toimittajana ja meklarina

Fleming meni ulkoministeriön pääsykokeeseen vuonna 1931. Hänen koetuloksensa ei riittänyt valintaan, joten hän sai äitinsä suhteilla työpaikan toimittajana uutistoimisto Reutersilla. Fleming menestyi työssään ja pääsi vuonna 1933 työmatkalle Moskovaan raportoimaan kuuden brittiläisen insinöörin oikeudenkäynnistä. Palattuaan Englantiin Fleming sai Reutersilta tarjouksen ulkomaan kirjeenvaihtajan paikasta Shanghaissa Kiinassa. Fleming valitsi kuitenkin työn Lontoon finanssimaailmassa Cull and Company -yrityksessä. Vuonna 1935 hän siirtyi meklariyritys Rowe and Pitmanille hyväpalkkaiseen työhön.
Elämä > Tiedustelupalvelussa

Juuri ennen toista maailmansotaa Fleming värvättiin laivaston tiedustelupalvelun vara-amiraali John Godfreyn henkilökohtaiseksi avustajaksi. Fleming ylennettiin everstiluutnantiksi. Myöhemmin Fleming käytti sodanaikaisia kokemuksiaan kirjojensa lähteenä. Esimerkiksi vuonna 1941 Fleming oli Godfreyn mukana Yhdysvalloissa ja osallistui salaiseen operaation japanilaista salakirjoittajaa vastaan, mistä hän kertoo ensimmäisessä romaanissaan Casino Royale.
Elämä > Kirjailijana

Sodan jälkeen Fleming sai paikan ulkomaantoimittajien päällikkönä Kemsley Newspapersilta, joka omisti muun muassa The Sunday Timesin. Hän sai pitää joka talvi kahden kuukauden palkallisen vapaan, jonka aikana hän asui Jamaikalla. Sieltä hän oli ostanut rantatontin, jonka nimesi ”Goldeneyeksi”, ja rakensi sinne talon. Fleming kirjoitti tilallaan kaikki James Bond -vakoiluromaaninsa.
Ensimmäisen romaaninsa Casino Royale Fleming sai valmiiksi maaliskuussa 1952. Fleming lähetti kirjansa ystävälleen, runoilija William Plomerille, joka suositteli sitä kustantaja Jonathan Capelle. Romaani julkaistiin, ja kuukaudessa sitä oli myyty 4 750 kappaletta.
Seuraavana vuonna julkaistiin Elä ja anna toisten kuolla, ja vuonna 1954 julkaistiin jo kolmas Bond-kirja Kuuraketti. Romaanien myynti kasvoi tasaisesti. Muutos tapahtui, kun Tohtori Ei julkaistiin. Kriitikot eivät kiittäneet romaania entisten tapaan vaan syyttivät Flemingiä sadismista ja snobbailusta. Flemingiä on myös arvosteltu kirjojensa ylenmääräisestä seksistä ja naisten esineellistämisestä. Toisaalta Bondeja on kutsuttu hyvin jännittäviksi ja viihdyttäviksi.
Fleming kirjoitti samankaltaisella reseptillä yhdeksän ensimmäistä Bond-romaania. Hänen kymmenes julkaistu romaaninsa, 007 rakastettuni koetti muuttaa kirjoitustyyliä. Kirja on kerrottu ensimmäisen persoonan näkökulmasta. Lukijakunta ei pitänyt uudesta tyylistä, eikä romaani saanut hyvää vastaanottoa. Tämän seurauksena Fleming palasi vanhaan tyyliinsä.
Bondien lopullinen menestys oli taattu kahden asian seurauksena. Yhdysvaltain silloinen presidentti John F. Kennedy nimesi James Bond Istanbulissa -romaanin kymmenen lempikirjansa joukkoon Life-lehdessä, mikä johti Flemingin kirjojen myynnin huimaan kasvuun. Toinen syy oli vuonna 1962 ensi-iltansa saanut ensimmäinen Bond-elokuva Salainen agentti 007 ja tohtori No.
Vuosien 1952–1966 aikana Fleming kirjoitti kaikkiaan 14 James Bond -romaania. Niiden lisäksi Fleming kirjoitti lastenkirjan Chitty Chitty Bang Bang (1964), tietokirjan The Diamond Smugglers (1957) timanttien salakuljetuksesta sekä matkakirjan Syntiset kaupungit (1963).
Elämä > Viimeiset vuodet ja kuolema

Fleming sai vakavan sydänkohtauksen huhtikuussa 1961. Toipumiseen kului useita kuukausia, ja lääkärit kehottivat Flemingiä vähentämään tupakointiaan ja juomistaan. Seuraavien kolmen vuoden aikana Flemingin terveys jatkoi heikkenemistään, ja hän joutui muun muassa vähentämään golfinpeluutaan.
Fleming kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1964. Hänet on haudattu Sevenhamptonin kylän hautausmaalle lähelle Swindonia vaimonsa Annen ja poikansa Casperin viereen.
Elämä > Yksityiselämä

Fleming meni vuonna 1952 naimisiin seurapiireissä tunnetun Ann Charterisin kanssa. He olivat alkaneet seurustella jo Annin ollessa naimisissa. Heidän poikansa syntyi vuonna 1952. Pariskunta asui Lontoossa ja Kentissä silloin, kun Fleming ei ollut Jamaikalla kirjoittamassa. Avioliittonsa aikana Flemingillä oli muitakin naissuhteita.
Suomennetut teokset > James Bond -kirjat

Casino Royale (Gummerus 1963) (Casino Royale, 1953)
Elä ja anna toisten kuolla (Gummerus 1966; myös nimellä Anna toisten kukkien kuolla, Jalava 2003) (Live and Let Die, 1954)
Kuuraketti (Gummerus 1965) (Moonraker, 1955)
Timantit ovat ikuisia (Gummerus 1966) (Diamonds Are Forever, 1956)
James Bond Istanbulissa (Gummerus, 1966) (From Russia, with Love, 1957)
Tohtori Ei (Gummerus 1963) (Dr. No, 1958)
007 ja Kultasormi (Gummerus 1965) (Goldfinger, 1959)
Erittäin salainen (Book Studio 1995) (For Your Eyes Only, 1960)  (Novellikokoelma)
Pallosalama (Gummerus 1962) (Thunderball, 1961)
007 rakastettuni (Gummerus 1966) (The Spy Who Loved Me, 1962)
Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (Gummerus 1964) (On Her Majesty's Secret Service, 1963)
Elät vain kahdesti (Gummerus 1964) (You Only Live Twice, 1964)
James Bond ja kultainen ase (Gummerus, 1965) (The Man With The Golden Gun, 1965)
Mustekala; Hetken huumaus; Smaragdipallo (Gummerus 1967) (Octopussy, The Living Daylights And The Property Of A Lady, 1966) (Novellikokoelma)
Suomennetut teokset > Muut kirjat

Ihmeauto Chitty-Chitty-Bang-Bang (Gummerus 1968; myös nimellä Chitty Chitty Bang Bang, Art House 2003) (Chitty Chitty Bang Bang, 1964)
Syntiset kaupungit (Gummerus 1965) (Thrilling Cities, 1963)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Ian Fleming, tietoa kirjailijan elämästä ja tuotannosta (englanniksi)
Ian Fleming -bibliografia James Bond -kirjojen ensipainoksista (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Goldeneye Jamaikalla, missä Fleming kirjoitti Bond-romaaninsa.
Ian Flemingin hauta ja muistomerkki Sevenhamptonissa.
Rūdolfs Blaumanis

| Rūdolfs Blaumanis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1863 Ērgļi
Kuollut: 4. syyskuuta 1908 Punkaharju
Ammatti:  kirjailija, lehtimies
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kārlis Rūdolfs Leonīds Blaumanis(ven.Рудольф Матисович Блауманис,Rudolf Matisovits Blaumanis) (1863–1908) oli latvialainen kirjailija. Hänen teoksensa edustivat pääasiassa realistista tyyliä ja eurooppalaisen mittakaavan mukaista psykologista kirjallisuutta. Hänen töihinsä kuuluu muun muassa useita novelleja, draamoja ja komedioita.
Elämäkerta

Blaumanis syntyi vuonna 1863 Ērgļin moision maaherran palvelusväen peheeseen. Hänen isänsä oli kartanon kokki ja äiti lastenhoitaja. Hän aloitti koulunkäynnin kymmenvuotiaana Ogressa yksityiskoulussa ja jatkoi opiskeluitaan saksalaisessa kauppakoulussa Riiassa. Blaumanis aloitti kirjailijantaipaleensa Zeitung für Stadt und Land -lehdessä julkaistulla kertomuksella Wiedergefunden. Ensimmäisen latviankielisen runonsa Nakts eli Yö hän julkaisi vuonna 1886.
Blaumanis pysyi naimattomana ja asui satunnaisesti muiden vieraana, hotelleissa ja vuokra-asunnoissa hankkimatta pysyvää asuinpaikkaa. Hän vuokrasi viimeisinä Latvian-aikoinaan huonetta taiteilija Janis Rozentālsin asunnosta Riiasta. Rozentālsin suomalaisen vaimon Ellin avustuksella hän matkustin vuonna 1908 hän  Suomeen Takaharjun parantolaan hoidattamaan tuberkuloosiaan, mutta hän kuoli hoitolassa 4. syyskuuta samana vuonna. Hänen ruumiinsa siirrettiin ja haudattiin Riikaan.