stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William E. Rees
Akateeminen ja poliittinen toiminta

Rees on Canadian Society for Ecological Economics -seuran perustajajäseniä ja entinen puheenjohtaja, Post Carbon Instituten tutkija, One Earth Initiative -tutkimusryhmän perustajia sekä Global Integrity -projektin yhteistyötutkija. Viimeiseksi mainittu projekti tähtää biodiversiteetin säilyttämiseksi vaadittavien ekologisten ja poliittisten edellytysten tunnistamiseen. Lisäksi Rees on kansallisen neuvottelukunnan jäsenenä Carrying Capacity Network -verkostossa, joka puolustaa Yhdysvaltoihin suuntautuvan maahanmuuton rajoittamista maan väestönkasvun stabilisoimiseksi sekä ympäristöresurssien säästämiseksi. Verkosto tähtää myös "kansalliseen elvyttämiseen, joka saavutetaan vaalimalla koulutusta, perheitä, yhteisöjen omavaraisuutta, traditioita ja kansallista yhtenäisyyttä."
Rees on suosittu puhuja ja hän kiertänyt luennoimassa ympäri maailmaa, mukaan lukien Suomessa.
Rees jakaa akateemiset kiinnostuksen kohteensa kolmeen osa-alueeseen:
Ihmisen bio-ekologia ja sivilisaatioiden ekologinen perusta
Vihreä talous: resurssien jakaminen ja levittäminen
Globaali muutos ja yhteiskunnallisen romahduksen dynamiikka
Filosofia

Reesin näkemyksen mukaan kartesiolaiseen dualismiin perustuva "valistusprojekti" on tuottanut tekno-teollisen yhteiskunnan, joka katsoo jollakin tavalla olevansa erillään biofyysisestä maailmasta. Moderniin yhteiskuntaan on Reesin mukaan sisäänrakennettuna oletus, että ihmiset ovat luonnon herroja ja he voivat toimia ikään kuin ympäristö ei asettaisi merkittäviä rajoituksia yhteiskunnille. Tämä dualismi yhdessä sen kasvulle ja materialismille perustuvan maailmankuvan rinnalla on monien ihmiskuntaa uhkaavien ympäristöongelmien taustalla.
Rees kritisoi niitä taloustieteilijöiden esittämiä väitteitä, joiden mukaan teollisuusyhteiskunnat olisivat jollakin tavalla siirtymässä aineettoman kasvun kaudelle tai ihmisen älykkyys mahdollistaisi ympäristöresurssien loputtoman korvaamisen. Erityisen arvostelun kohteeksi hän asettaa Julian Lincoln Simonin kirjoitukset ikuisen talouskasvun ja väestönkasvun mahdollisuudesta.
Julkaisut

Wackernagel, M. & Rees, W. (1996), Our Ecological Footprint: Reducing Human Impact on the Earth. New Society Publishers.
Rees, W.E. (2002), "Globalization and Sustainability: Conflict or Convergence?" Bulletin of Science, Technology and Society 22 (4): 249-268.
Rees, W.E. (2003), "Understanding Urban Ecosystems: An Ecological Economics Perspective." Teoksessa Alan Berkowitz et al. (toim.), Understanding Urban Ecosystems. New York: Springer-Verlag.
Rees, W.E. (2004), " Is Humanity Fatally Successful?" Journal of Business Administration and Policy Analysis 30-31: 67-100 (2002–2003).
Rees, W.E. (2006), "Why Conventional Economic Logic Won’t Protect Biodiversity." Teoksessa D.M. Lavigne (toim.), Gaining Ground: In Pursuit of Ecological Sustainability, ss. 207–226. International Fund for Animal Welfare, Guelph, Canada, and the University of Limerick, Limerick, Ireland.
Rees, W.E. 2006. "Ecological Footprints and Bio-Capacity: Essential Elements in Sustainability Assessment." Teoksessa J. Dewulf and H. Van Langenhove (toim.), Renewables-Based Technology: Sustainability Assessment, ss. 143–158. Chichester, UK: John Wiley and Sons.
Aiheesta muualla

Biografia School of Community and Regional Planning -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
William Reesin haastattelu
Post Carbon Institute
Carrying Capacity Network
One Earth Initiative
Warning To the People of Earth. 29 minuuttinen dokumentti
Yoshino (Nara)

| Yoshino (吉野町) |
| --- | --- |
 Yoshinovuoren temppeleitä
 lippu:  Symboli
 Yoshinon sijainti Naran prefektuurissa
 Yoshino
 Koordinaatit: 34°23′46″N, 135°51′27″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Naran prefektuuri
Piirikunta:  Yoshinon piirikunta
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maaseutukaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  95,65 km²
Väkiluku (12/2020):  6 639
 – Väestötiheys:  69 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Yoshinon sugi
 – Kukka:  Kiinanvuoristokirsikka (shiroyamazakura)
 – Lintu:  Idänsilkkikerttunen
 – Kala:  Aju (sakura-ayu)
 
 https://www.town.yoshino.nara.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yoshino (jap. 吉野町, Yoshino-chō) on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se kuuluu Yoshinon piirikuntaan. Yoshino sijaitsee prefektuurin keskiosassa Yoshinojoen eli Kinokawan varrella, ja siellä kohoaa kirsikankukistaan tunnettu Yoshinovuori. Yoshinossa on 6 639 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 95,65 neliökilometriä.
Yoshinojoen etelärannalla sijaitseva Yoshinovuori on kuuluisa kirsikkapuistaan ja historiallisista temppeleistään, mutta se on toiminut myös monien Japanin historian tapahtumien näyttämönä: siellä ovat pitäneet tukikohtaansa esimerkiksi keisari Tenmu 600-luvulla ja Kiotosta paennut eteläisen hovin keisari Go-Daigo eteläisen ja pohjoisen hovin kaudella. Yoshinon maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1928. Sen nykyinen keskusta sijaitsee Kamiichissa, joka kehittyi historiallisesti Yoshinojoen varren kauppapaikkana. Kamiichin maaseutukaupunki liitettiin Yoshinoon yhdessä neljän kyläkunnan kanssa vuonna 1956. Yoshinovuoren turismin lisäksi tärkeitä elinkeinoja ovat metsäteollisuus sekä puutuotteiden ja rakennusosien valmistus. Kaupungissa tuotetaan esimerkiksi puisia syömäpuikkoja ja tynnyreitä.
Yoshinovuoren tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat Kinpusen-jin temppeli sekä Yoshimizu-jinjan ja Yoshino Mikumari-jinjan šintolaiset pyhäköt. Vuori valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2004 osana kohdetta ”Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit”. Kaupungissa sijaitsee myös Mizutakin arkeologinen kohde, josta löytynyttä esineistöä esitellään Yoshinon historiallisessa museossa. Yoshinojoen sivujoen Tsuburon yläjuoksulla on Tsuburon pato tekojärvineen. Osa kaupungin alueesta kuuluu Yoshinon–Kumanon kansallispuistoon. Yoshinoa palvelee Kintetsu-rautateiden Yoshino-linja, joka päättyy kaupunkiin.
Kuvia

Kinpu-jinja Yoshinovuorella
Liikkeitä Yoshinovuorella
Tsuburon patojärvi
Yoshinojoen rautatiesilta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yoshino Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
ZIS-110

| ZIS-110 ZIL-110 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Zavod imeni Stalina (1946-1956) Zavod imeni Lihatšova (1956-1958)
Valmistusvuodet:  1946-1958 (mahdollisesti vuoteen 1961)
Tuotantomäärä:  2 083
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  F-segmentti
Edeltäjä:  ZIS-101
Seuraaja:  ZIL-111
ZiS 110B Cabriolet.
ZIS-110 on neuvostoliittolaisen Zavod imeni Lihatšova -autotehtaan vuosina 1945–1959 valmistama limusiini, käytännössä kopio yhdysvaltalaisesta vuoden 1938 Packard 180:sta. Autoa valmistettiin seitsemänpaikkaisena ja neliovisena limusiinina (ZIS-110(15) ), viisiovisena ambulanssina (ZIS-110A), neliovisena avomallina (ZIS-110B(15)). Ajoneuvoa valmistettiin myös panssaroituna, seitsemisen tonnia painavana ZIS-115 -mallina Neuvostoliiton ylimmän johdon käyttöön.
ZIS-110 tuotanto ajatuksena sai alkunsa 1943, kun neuvostoliittolainen kauppavaltuuskunta oli vierailulla Yhdysvalloissa Packardin tehtailla hankkiakseen lentokonemoottoreita. Autoon liittyen laivattiin Neuvostoliittoon Packardin vanhoja tuotantokoneita ja ensimmäiset ZIS-100:t valmistettiin 1945. Sarjavalmistukseen päästiin 1946 ja auto oli sarjavalmistuksessa 1946–1959.
Autossa on suora kahdeksansylinterinen iskutilavuudeltaan 6,1 litran vetoinen ja teholtaan 137-hevosvoimainen moottori. ZIS-110:n huippunopeus on 140 km/h ja massa 2 720 kg. Sen valmistusmäärä oli noin 2 080 kappaletta.
Josif Stalinin vuoden 1949 ZIS-110 on nykyään suomalaisomistuksessa.
Paasikiven ja Kekkosen ZIS-110:t

Nikita Hruštšov lahjoitti valtiovierailun yhteydessä syyskuussa 1953 silloiselle pääministeri Urho Kekkoselle ZIS-110:n, samanlainen auto lahjoitettiin myös presidentti Paasikivelle joulukuussa 1955. Paasikiven auto on nykyään näytteillä Vehoniemen automuseossa. Kekkoselle lahjoitettu ZIS-110 on Mobilia-museossa.
Suomeen lahjoitetut ZIS:t olivat vuoden 1948 valmistetta, mutta peruskorjattuja. Kesällä 1962 valtioneuvosto luovutti ZIS:t pääesikunnan kuljetusosastolle, mistä ne tulivat kenraalien käyttöön. Paasikiven auto sai puolustusvoimien rekisteritunnuksen SA-37 ja Kekkosen auto tunnuksen SA-36. Autojen käyttö pääesikunnan palveluksessa päättyi 1964. Mobiliassa oleva SA-36 -rekisterinumeron saanut ZIS-110 päätyi Sotamuseolle ja Vehoniemen automuseossa oleva SA-37 -rekisterinumeron saanut päätyi Kuljetusvälinevarikon huutokaupassa  vuonna 1964 yksityishenkilölle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia ZIS-110-autoista
Yoshino (täsmennyssivu)

Yoshino voi tarkoittaa:
Maantiede

Yoshino, Japanin vuoristoseutu Naran prefektuurin eteläosassa
Yoshino, Japanin maaseutukaupunki Naran prefektuurissa
Yoshino, Japanin entinen maaseutukaupunki Tokushiman prefektuurissa
Yoshinon piirikunta, Japanin piirikunta Naran prefektuurissa
Yoshinon provinssi, Japanin entinen provinssi
Yoshinovuori, Japanin vuori Naran prefektuurissa
Yoshinojoki, Japanin joki Shikokun saarella
Yoshinojoki, Kinokawan nimitys Naran prefektuurissa
Henkilöt

Akira Yoshino (s. 1948), japanilainen Nobel-palkittu kemisti
Muuta

Yoshino-kirsikka eli Prunus × yedoensis, kirsikkalajike
Yoshino (1892), keisarillisen Japanin laivaston panssarikansiristeilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yoshino”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Yliruusi

Yliruusi on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eino Yliruusi (1899–1974), suomalainen poliitikko
Tauno Yliruusi (1927–1994), suomalainen kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ylipää (Lumijoki)

Ylipää on Lumijoen kunnassa sijaitseva kulmakunta. Kulmakunnassa sijaitsee noin yhdeksän kilometriä keskustaajamasta lounaaseen. Ylipäässä sijaitsee Eerikin Puttiikki -niminen kyläkauppa, joka aloitti toimintansa 2000-luvun alkupuoliskolla. On esitetty väitteitä, että Sakari Topeliuksen Koivu ja tähti -kertomus pohjautuisi ylipääläisten lasten kokemuksiin.
Yoshinogawa

| Yoshinogawa (吉野川市) |
| --- | --- |
 Näkymä Uezakuran linnalta
 lippu:  Symboli
 Yoshinogawan sijainti Tokushiman prefektuurissa
 Yoshinogawa
 Koordinaatit: 34°03′59″N, 134°21′31″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Shikoku
Prefektuuri:  Tokushiman prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  144,14 km²
Väkiluku (11/2019):  40 792
 – Väestötiheys:  283,0 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Rhododendron weyrichii
 – Kukka:  Chrysanthemum morifolium
 – Lintu:  Kuningaskalastaja
 
 https://www.city.yoshinogawa.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yoshinogawa (jap. 吉野川市, Yoshinogawa-shi) on Japanin kaupunki Shikokun saarella Tokushiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Yoshinojoen etelärannalla. Etelässä sen alue kohoaa Shikokuvuorille, joista huomattavin on Kōtsu. Yoshinogawassa on 40 792 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 144,14 neliökilometriä.
Yoshinogawa on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Oen piirikunnan Kamojiman, Kawashiman ja Yamakawan maaseutukaupungit sekä Misaton kyläkunta. Seudun perinteisiä elinkeinoja olivat muun muassa indigovärin valmistus ja myöhemmin Meiji-kauden loppupuolelta lähtien silkinviljely, 1960-luvulle saakka kuparin kaivu ja Kawatan alueella japaninpaperin valmistus. Nykyisin harjoitetaan maataloutta, joka tuottaa riisiä, vihanneksia ja hedelmiä. Kaupungin itäosat ovat kehittyneet Tokushiman nukkumalähiönä.
Yoshinogawassa sijaitsee yksi Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeli, Fujii-dera (temppeli nro. 11). Toinen merkillepantava temppeli on Kōtsuvuoren huipulle rakennettu Kōtsu-ji. Kawatajoen yläjuoksu Misaton alueella tunnetaan viiden eri kiiltomatolajin esiintymispaikkana. Yoshinogawaa palvelee Yoshinojoen vartta seuraileva JR Shikokun Tokushima-linja.
Kuvia

Fujii-deran temppeli
Kawashiman linnan torni
Yamasen rautatieasema
Valtatie 192 ja Yoshinojoki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yoshinogawa Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Åttopojat

Åttopojat on tunnettujen suomalaisten yritysjohtajien ja yhteiskunnallisten vaikuttajamiesten muodostama harrastelijayhtye, joka on tehnyt useita huumorimusiikkialbumeja. Ne sisältävät sekä jäsenten omia sävellyksiä ja sanoituksia että tunnettuja muiden tekijöiden kappaleita. Åttopojat harjoittaa myös hyväntekeväisyyttä: esimerkiksi vuonna 2004 julkaistun lastenlevyn tuotot ohjattiin SOS-lapsikylät ry:lle, ja levy lahjoitettiin jokaiseen Suomen päiväkotiin.
Yhtyeen jäsenet käyttävät heidän oikeiden nimiensä anagrammeista muodostuvia taiteilijanimiä, joiden taakse kätkeytyvät muun muassa Nokian ja Ylen entinen johtaja Lauri Kivinen, kirjailija ja Nokian entinen toimitusjohtaja Kalle Isokallio, Talouselämä-lehden entinen päätoimittaja Pekka Seppänen, toimittaja Jan Erola sekä kokoomuspoliitikot Ilkka Suominen ja Iiro Viinanen.
Diskografia

Lähde: Discogs
2003: Kauneimmat snapsilaulut (2CD, Allstar)
2004: Aatetta jaloa (CD+DVD, Allstar)
vasemmiston ja oikeiston poliittisia lauluja
2004:
lastenlauluja, vierailijoina Arja Saijonmaa ja Danny
2005: Iltanuotiolla (omakustanne)
vierailijana mm. Lenni-Kalle Taipale
2005: Karheimmat rakkauslaulut
vierailijana Pepe Willberg
2007: Rantojen miehet (omakustanne)
2010: Kootut runot (omakustanne)
2011: Roosa ja minä
vierailijoina Siiri Nordin, Arja Havakka, Mato Valtonen ja Paula Lehtomäki
2014: Lauluja Suomesta (omakustanne)
Återställ Våtmarker

Återställ Våtmarker on vuonna 2022 perustettu ruotsalainen ilmastoliike. Se ei toimi muodollisesti järjestönä eikä sen jäsenmäärä ole tarkasti määritettävissä, mutta toimintaan osallistuu liikkeen edustajan arvion mukaan parisataa henkilöä (2024). Återställ Våtmarker kuuluu kansainväliseen ilmastoliikkeiden A22-verkostoon, jonka muita jäsenliikkeitä ovat muiden muassa Letzte Generation ja Just Stop Oil.
Återställ Våtmarker on toiminnassaan muun muassa tukkinut moottoriteitä. Liikkeen Tukholmassa elokuussa 2022 pitämä mielenosoitus oli ambulanssin tiellä. Tapaus johti rikostuomioihin. Kolme ihmistä tuomittiin tapauksesta, jossa toukokuussa 2023 liikkeen toimijat ryntäsivät lavalle kesken Tanssii tähtien kanssa -ohjelman finaalin.
Vuonna 2024 Återställ Våtmarker on vastustanut suomalaisen valtioyhtiö Neovan turpeennostoa Ruotsissa. Liike osoittikin mieltään Suomen suurlähetystön edessä Tukholmassa toukokuussa 2024 ja piti elokuussa 2024 Grimsåsissa mielenosoituksen, jossa aktivistit kiinnittivät itsensä ketjuilla Neovan työkoneisiin. 25. syyskuuta 2024 Återställ Våtmarker töhri turpeennostoa vastustaakseen Eduskuntatalon pylväät verenpunaisella maalilla Helsingissä. Tekoon osallistui myös Elokapina. Aktivistit vaativat, että Neova lopettaa turpeennoston Ruotsissa ja että Suomi luopuu toiminnan tukemisesta.
Återställ Våtmarkerin perustivat ympäristöaktivistit Helen Wahlgren ja Alfred Westh.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (ruotsiksi)
Šudra

Šudra (sanskritiksi शूद्र, śūdra) on intialaisessa kastijärjestelmässä neljäs kasti, joka on kuvattu Purusha Suktassa ja Rig Vedassa. Muut kolme varnaa ovat bramiinit (papit), kshatriyat (sotilaat ja aateliset) ja vaišyot (maanviljelijät, karjankasvattajat ja kauppiaat). Šudra-kastiin kuuluvien tehtävä on palvella kolmea muuta varnaa. Šudra-kastiin kuuluvat perinteisesti maanviljelijät ja käsityöläiset.
Ylipäällikkö

Ylipäällikkö on maan asevoimien ylin johtaja. Useimmissa maissa ylipäällikkönä on nimellisesti valtionpäämies, vaikka hän ei käytännössä osallistu asevoimien johtamiseen. Ylipäällikön alaisuudessa on asevoimien korkein upseeri, asevoimien komentaja tai pääesikunnan päällikkö.
Suomessa tasavallan presidentti on perustuslain mukaan puolustusvoimien ylipäällikkö, missä ominaisuudessa hän muun muassa ylentää kaikki upseerit. Sodan aikana presidentti voi luovuttaa ylipäällikkyyden toiselle henkilölle. Talvisodan sytyttyä vuonna 1939 Kyösti Kallio luovutti ylipäällikkyyden puolustusvoimain komentajalle, sotamarsalkka, myöhemmin Suomen marsalkka Gustaf Mannerheimille, ja kun Mannerheimista tuli jatkosodan lopulla 1944 presidentti, ylipäällikkyys palautui luovuttajainstituutiolle. Risto Ryti on Suomen presidenteistä ainoa, joka ei ole lainkaan ollut ylipäällikkö.
Ylipäällikkö on lähes poikkeuksetta valtionpäämies, yleensä presidentti, ja esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki on käytännössä asevoimien muodollinen ylipäällikkö vaikka pääministerillä on varsinainen valta asevoimissa. Kansainyhteisön maista Australiassa ja Uudessa-Seelannissa ylipäällikkö on Britannian monarkin nimittämä kenraalikuvernööri, ja Kanadassa kenraalikuvernöörin tai monarkin on allekirjoitettava sodanjulistukset.
Valtionpäämiehen ylipäälliköntehtävien suhteen ovat poikkeuksia muun muassa Japani, Ruotsi, Saksa ja Egypti, joissa ylipäällikkönä on käytännössä puolustusministeri, Japanissa pääministeri. Ruotsissa vuoden 1975 perustuslain mukaan asevoimat vastaa hallitukselle, mutta kuninkaalla on kaikkien aselajien korkein kenraalinarvo, jonka hän jakaa vain puolustusvoimien komentajan (Överbefälhavare, ÖB) kanssa. Egyptissä tasavallan presidentillä on asevoimien korkeimman komentajan seremoniallinen asema, syynä ilmeisesti se, että kaikki Egyptin presidentit ovat tähän mennessä olleet sotilaita.
Yhdysvaltain asevoimat käytti vuoteen 2002 tietyissä tehtävissä (COCOM:n komentajan) nimekkeessä termiä ylipäällikkö (engl. Commander-in-Chief), josta luovuttiin tuolloin, koska sen katsottiin kuuluvan ainoastaan presidentille.
Eräissä maissa, kuten Kiinassa ja Sveitsissä, vastuu on jaettu. Sveitsissä asevoimat vastaa Sveitsin liittoneuvostolle ja Kiinassa keskussotilaskomissiolle.
ZIP

ZIP on tiedon pakkaukseen käytetty tiedostomuoto. Siihen liittyvä tiedostopääte on .zip.
Historiaa

ZIP-formaatin kehitti PKWARE-yhtiön perustaja Phil Katz. Hän julkaisi ensimmäisen version ZIP-formaatista uuden PKZIP-pakkausohjelman yhteydessä vuonna 1989. Nimi zip viittaa nopeuteen, ja sitä ehdotti Katzin ystävä Robert Mahony. Nimellä he halusivat kertoa, että PKZIP oli paljon nopeampi kuin muut silloin markkinoilla olleet pakkausohjelmistot.
1990-luvulla julkaistiin graafisella käyttöliittymällä varustettu WinZip. PKWARE julkaisi myös oman versionsa. Uudet versiot olivat paljon edellisiä helpompia käyttää.
Tekniikka

Zip käyttää verrattain yksinkertaista pakkausmenetelmää, joka pakkaa jokaisen tiedoston erikseen. Tämä nopeuttaa tiedostojen lukua, kun yhtä tiedostoa etsiessään ei tarvitse ladata muiden tiedostojen dataa. On kuitenkin mahdollista, että varsin pieniä tiedostoja pakatessa tiedoston koko voi kasvaa. Tieto paketin sisältämistä tiedostoista on tallennettu paketin loppuun, mikä tekee paketin jakamisesta moneen tiedostoon vaikeaa.
Zip osaa monia erilaisia pakkausalgoritmeja, mutta yleensä se käyttää Katzin kehittämää Deflate-algoritmia. Se tukee myös yksinkertaista salasanasuojausta, joka on tosin osoittautunut helpoksi murtaa.
Ohjelmat

Zip-tiedostoja voi pakata ja avata nykyään monilla eri ohjelmilla. Niitä ovat muun muassa PeaZip, WinZip, PicoZip, Info-Zip, WinRar, IZArc ja 7-Zip. Myös Microsoftin Windows XP ja Vista-käyttöjärjestelmissä, sekä Applen OS X -käyttöjärjestelmässä on integroitu Zip-pakkaaja. Linux-jakeluissa on yleensä mukana Info-Zipin zip ja unzip-työkalut. Lisäksi ainakin Linux Mint 17:ssä zip-tiedostot voidaan avata Pluma-ohjelmalla .txt-muodossa.
Zipiä on yleisenä ja avoimena pakkausmuotona sovellettu myös muihin tarkoituksiin. Esimerkiksi Javan JAR-ohjelmapaketit, OpenOfficen ODF ja sähköisten kirjojen jakeluformaatti EPUB ovat itse asiassa Zip-tiedostoja.[lähde? ]
Zaida

Zaida on naisen etunimi. Nimi on arabialaista alkuperää, joka on femiininen muoto nimestä Zayd. Se tulee arabian sanasta ziyada, joka tarkoittaa "kasvaa". Suomessa nimi Zaida on toukokuuhun 2023 mennessä annettu 370 lapselle.
Tunnettuja Zaida-nimisiä

Zaida Ben-Yusuf (1869–1933), yhdysvaltalainen valokuvaaja
Zaida Bergroth (s. 1977), suomalainen elokuvaohjaaja
Zaida Eriksson-Lihr (1895–1974), suomalainen professori, lääketieteen ja kirurgian tohtori ja lastentautien erikoislääkäri
Zaida Hämäläinen (s. 1974), suomalainen malli ja näyttelijä
Zaida Sillantaka (1901–1977), suomalainen runoilija.
Luettelo Aisnen kunnista

Aisnen sijainti
Tämä on luettelo Aisnen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 816 kuntaa.
(CASQ) Saint-Quentinin agglomeraatio, luotu vuonna 2000.
(CAS) Soissonsin agglomeraatio, luotu vuonna 2000.
Édouard Gagnon

Édouard Gagnon O.C. (15. tammikuuta 1918 – 25. elokuuta 2007) oli katolisen kirkon kanadalainen pappi ja vuodesta 1985 yksi kardinaaleista. Hän ei kuitenkaan äänestänyt vuoden 2005 konklaavissa iästään johtuen. Hän kuului Saint Sulpicen pappien yhteisöön.
Gagnon sai vihkimyksen papiksi 15. elokuuta 1940 ja piispaksi 25. maaliskuuta 1969. Hän toimi Paavillisen perheneuvoston puheenjohtajana vuosina 1985–1990.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Edouard Cardinal Gagnon, P.S.S. (englanniksi)
Zosimus

Zosimus tai Zosimos -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Zosimos, bysanttilainen historioitsija ja kirjailija
Pyhä Zosimus (k. 418), paavi 417–418
Zosimus Palestiinalainen (460–560), palestiinalainen erakko, pappi ja pyhimys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Zosimus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Yläjoenlammi

| Yläjoenlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°50′29″N, 23°37′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskujoki:  Sikkilänjoki 
Järvinumero:  35.344.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,2 m  
Rantaviiva:  0,535 km  
Pinta-ala:  1,008 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYläjoenlammi 
Yläjoenlammi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Parkkuun kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Sikkilänjoen alaosan alueeseen (35.344) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 104,2 metriä mpy.