stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norak

| Norak (Норак, نورک) |
| --- | --- |
 Leninakatu Norakissa.
 Norak
 Koordinaatit: 38.3892°N, 69.3183°E 
Valtio:  Tadžikistan
Alue:  Hatlon
Väkiluku (1.1.2016)  ():  29 100
Aikavyöhyke:  UTC+5
Rekisterikilpi:  03
 
 http://norak.tj/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norak (tadžikiksi Норак, pers. ‏نورک‎; ven. Нурек), myös muodossa Nurek tai Nurak, on kaupunki Hatlonin maakunnassa, Keski-Aasiassa sijaitsevan Tadžikistanin lounaisosassa. Kaupunki sijaitsee maanteitse noin 65 kilometriä pääkaupunki Dušanbesta itäkaakkoon.
Kaupungin väkiluku on kehittynyt seyraavasti: 20 752 (VL1989), 19 000 (VL2000), 22 800  VL2010) ja 29 100 (arvio, 1.1.2016) .
Vain runsas kolme kilometriä kaupungin keskusaukion länsipuolella on vuonna 1980 valmistunut Norakin vesivoimala, joka sijaitsee 300 metriä korkean Norakin padon yhteydessä. Tämä maatäytteinen pato on maailman korkein pato. Voimalassa on yhdeksän 300 MW:n generaattoria, joita on uusittu. Tämän seurauksena voimalaitoksen yhteiskapasiteetti on nykyään 3 000 MW. Vuositasolla voimalan kapasiteetti on 11,2 miljaria kWh sähköä.
Noin 17 kilometriä kaupungista etelälounaaseen sijaitsee noin 2,2 kilometrin korkeudessa vuorella lähiavaruuden (2 000–40 000 km) automaattiseen seuraamiseen tarkoitettu, vuonna 2004 valmistunut optoelektroninen Okno-S -observatorio laitteistoineen (38.2820°N, 69.2255°E). Venäjän avaruuspuolustusjoukot uusivat järjestelmää vuonna 2014. Osa mittausjärjestelmästä ja sen yksi ohjauskeskus sijaitsee Dušanbessa. Järjestelmä on Venäjän omaisuutta ja sen armeijan käytössä. Venäjä aikoo rakentaa järjestelmään kuuluvia mittausasemia myös omalle alueelleen. Tällä pyritään muun muassa aiempaa pienikokoisempien kohteiden havaitsemiseen. Järjestelmää voidaan käyttää esimerkiksi siviili- ja sotilassatelliittien sekä avaruusromun kulun seurantaan ja uusien kohteiden etsimiseen.
Kuvia

Norakin keskusaukio.
Norakin 300 metriä korkeaa, pääasin maa-aineksesta muodostuvaa patoa.
Norakin vesivoimalaitosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norak Wikimedia Commonsissa
Norak, Tajikistan: Säätietoja (englanniksi) (wunderground.com)
Bosch (televisiosarja)

| Bosch |
| --- | --- |

Tyyli:  rikosdraama poliisisarja
Kestoaika:  50 minuuttia
Luoja(t):  Michael Connelly
Pääosissa:  Titus Welliver Jamie Hector Jason Gedrick Amy Aquino Lance Reddick Annie Wersching Sarah Clarke Madison Lintz Mimi Rogers Paul Calderón
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Amazon Prime Video  MTV3  Amazon Prime Video  HBO Nordic
Esitetty:  6. helmikuuta 2014 – 25. kesäkuuta 2021
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  68
Ikäraja:   
Tunnuskappale:  ”Can’t Let Go”
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Jim McKay
Käsikirjoittaja(t):  Michael Connelly Eric Overmyer
Tuotantoyhtiö(t):  Amazon Studios
Seuraaja:  Bosch: Legacy
Aiheesta muualla
IMDb 
Bosch on Amazon Studiosin vuosina 2014–2021 tuottama yhdysvaltalainen poliisisarja, joka perustuu Michael Connellyn rikosromaaneihin. Sarjan pääosaa, LAPD:n rikostutkija Harry Boschia näyttelee Titus Welliver. Welliver oli Connellyn valinta pääosan esittäjäksi. Muissa päärooleissa ovat muun muassa Jamie Hector, Lance Reddick ja Amy Aquino.
Ensimmäinen kausi perustuu Connellyn romaaneihin Betoniblondi (The Concrete Blonde, 1994), Luukaupunki (City of Bones, 2002) sekä Sokkelokuja (Echo Park, 2006).
Amazon Prime Video aloitti Boschin esittämisen 6. helmikuuta 2014 pilotti-jaksolla. Loput ensimmäisen kauden jaksot julkaistiin  helmikuussa 2015 ja toinen kausi maaliskuussa 2016. Sarjaa tuotettiin yhteensä seitsemän tuotantokautta ja viimeinen kausi julkaistiin vuonna 2021. Tämän jälkeen Amazon jatkoi sarjaa jatko-osalla Bosch: Legacy, jonka pääosissa ovat Titus Welliver, Mimi Rogers ja Madison Lintz.
Suomessa MTV3 aloitti Boschin ensimmäisen tuotantokauden esittämisen 13. lokakuuta 2015 ja toisen kauden 16. lokakuuta 2016. Suomessa sarja on saatavilla myös Amazon Prime Video, HBO Max ja Viaplay -suoratoistopalveluissa.
Juoni > 1. kausi

Boschia syytetään sarjan alussa oikeudessa murhasta epäillyn miehen taposta. Samaan aikaan hän tutkii parinsa Jerry Edgarin (Jamie Hector) kanssa nuoren pojan murhaa, jonka luut ovat löydetty haudattuna metsästä. Pian mies nimeltään Raynard Waits (Jason Gedrick), jonka autosta on juuri löydetty alaston ruumis, tunnustaa murhanneensa pojan ja useita muita ihmisiä. Hän lupaa kertoa muiden ruumiiden olinpaikan, sillä ehdolla, että hän ei saa kuolemantuomiota. Bosch ei usko, että mies murhasi pojan. Waits pakenee poliisilta, kun hän oli näyttämässä poliisille murhaamiensa ihmisten olinpaikat. Paosta seuraa kiihkeä ajojahti, jonka aikana Waits tappaa useita ihmisiä.
Juoni > 2. kausi

Bosch palaa töihin ja saa selvitettäväkseen pornotuottaja Allenin murhan. Poliisipäällikkö Irvingin (Lance Reddick) poika on soluttautunut vaaralliseen rikollisliigaan, joka koostuu nykyisistä ja entisistä poliiseista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Titus Welliver  | … |  rikostutkija Harry Bosch   |
|  Jamie Hector  | … |  rikostutkija Jerry Edgar   |
|  Amy Aquino  | … |  komisario Grace Billets   |
|  Lance Reddick  | … |  apulaispoliisipäällikkö Irvin Irving   |
|  Sarah Clarke  | … |  Eleanor Wish   |
|  Madison Lintz  | … |  Maddie Bosch   |
|  Troy Evans  | … |  rikostutkija Barrell Johnson   |
|  Gregory Scott Cummins  | … |  rikostutkija Crate Moore   |
|  Scott Klace  | … |  ylikonstaapeli John Mankiewicz   |
|  Mimi Rogers  | … |  Honey Chandler   |
|  Annie Wersching  | … |  konstaapeli Julia Brasher (1. kausi)   |
|  Jason Gedrick  | … |  Raynard Waits (1. kausi)   |
|  Scott Wilson  | … |  Tohtori Paul Guyot (1. kausi)   |
|  Alan Rosenberg  | … |  Tohtori William Golliher (1. kausi)   |
|  Jeri Ryan  | … |  Veronica Allen (2. kausi)   |
|  Brent Sexton  | … |  Carl Nash (2. kausi)   |
|  Paul Calderón  | … |  rikostutkija Santiago "Jimmy" Robertson (kaudet 3–5 & 7)   |
Näyttelijät > Hahmot

Rikostutkija Hieronymus ”Harry” Bosch (Titus Welliver). Työskentelee LAPD:n Hollywoodin aseman henkirikosyksikön rikostutkijana. Hän on ansioitunut mutta auktoriteettivastainen murhatutkija, joka omistaa koko elämänsä tapausten selvittämiselle. Harry asuu talossa, joka sijaitsee rikkaalla asuinalueella Hollywoodin mäen päällä. Hänen lapsuutensa oli vaikea;  Harryn yksinhuoltaja-äiti oli prostituoitu, joka murhattiin Harryn ollessa teini-iässä.
Rikostutkija Jerry Edgar (Jamie Hector). Työskentelee LAPD:ssa Harryn työparina.
Komisario Grace Billets (Amy Aquino). Harryn pomo ja ystävä.
Apulaispoliisipäällikkö Irvin Irving (Lance Reddick). Los Angelesin apulaispoliisipäällikkö.
Eleanor Wish (Sarah Clarke). Harryn ex-vaimo ja entinen FBI-agentti.
Maddie Bosch (Madison Lintz). Harryn teini-ikäinen tytär.
Honey ”Money” Chandler (Mimi Rogers). Menestynyt puolustusasianajaja.
Näyttelijät > Hahmot > 1. kausi

Raynard Waits (Jason Gedrick). Sarjamurhaaja, jota epäiltiin Laurel Canyonilta löytyneen pojan murhaamisesta.
Konstaapeli Julia Brasher (Annie Wersching). Oli jonkin aikaa Harryn rakastajatar. Hän sai siirron ammuttuaan aseetonta miestä, ja tähän loppui myös hänen ja Harryn suhde.
Näyttelijät > Hahmot > 2. kausi

Veronica Allen (Jeri Ryan). Manipuloiva entinen pornotähti, joka oli naimisissa murhatun armenialaisen pornotuttajan kanssa.
Carl Nash (Brent Sexton). Entinen poliisi, joka joutui jättämään työnsä korruptioitumisen takia. Hän vartioi asuinaluetta, jossa Allenit asuvat.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Ensiesitys USA:ssa | Ensiesitys Suomessa |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. | "Tis the Season" | "Luukaupunki" |  6. helmikuuta 2014 |  13. lokakuuta 2015 |  |
| 2. | "Lost Light" | "Kadonnut valo" |  13. helmikuuta 2015 |  20. lokakuuta 2015 |  |
| 3. | "Blue Religion" | "Tunnustus" |  13. helmikuuta 2015 |  27. lokakuuta 2015 |  |
| 4. | "Fugazi" | "Vanhempien synnit" |  13. helmikuuta 2015 |  3. marraskuuta 2015 |  |
| 5. | "Mama's Boy" | "Äidin poika" |  13. helmikuuta 2015 |  10. marraskuuta 2015 |  |
| 6. | "Donkey's Years" | "Sielunvaras" |  13. helmikuuta 2015 |  17. marraskuuta 2015 |  |
| 7. | "Lost Boys" | "Yhdistävä tekijä" |  13. helmikuuta 2015 |  24. marraskuuta 2015 |  |
| 8. | "High Low" | "Pyrrhoksen voitto" |  13. helmikuuta 2015 |  1. joulukuuta 2015 |  |
| 9. | "The Magic Castle" | "Taikalinna" |  13. helmikuuta 2015 |  8. joulukuuta 2015 |  |
| 10. | "Us and Them" | "Tyhjän päällä" |  13. helmikuuta 2015 |  15. joulukuuta 2015 |  |

Harry Bosch (Titus Welliver).
Christian Picciolini

Christian Picciolini
Christian Picciolini (s. 1973 Chicago) on yhdysvaltalainen kirjailija ja kansalaisaktivisti. Hän on entinen uusnatsi, josta sittemmin tuli ääriliikkeiden vastustaja. Hänet värvättiin skinheadiksi alaikäisenä vuonna 1987, ja hän jätti liikkeen vuonna 1995.
Varhaiset vaiheet ja toiminta uusnatsiliikkeessä

Picciolini syntyi italialaisten maahanmuuttajien lapseksi ja varttui Blue Islandissa. Hän tutustui skinheadeihin sanojensa mukaan 13–14-vuotiaana eivätkä nämä hänen mukaansa vaikuttaneet jengiläisiltä vaan lähiön suojelijoilta. Tutustuminen tapahtui Chicagon alueen skinheadien perustajan, Yhdysvaltain ensimmäiseksi uusnatsiskinheadiksi väitetyn Clark Martellin sattumanvaraisen kohtaamisen kautta. Picciolini oli polttamassa kannabista, mutta Martell kehotti häntä lopettamaan. Hän päätyi tämän myötä kokemaan skinheadit etujensa turvaajiksi ja kasvattajahahmoiksi. Chicago Area Skinheads oli kuitenkin väkivaltaa harjoittava jengi. Vanhempia jäseniä päätyi vankiloihin ja muutti pois. Osa heistä kuoli väkivaltaisesti. Picciolinista tulikin jo 15-vuotiaan skinheadryhmän johtaja. Hän varastoi useiden vuosien aikana aseita, osallistui Ku Klux Klanin tapahtumiin ja syyllistyi väkivallantekoihin. Picciolini perusti yhtyeet White American Youth ja Final Solution. Hän toimi päälaulajana ja esiintyi ensimmäisessä yhdysvaltalaisen skinheadien white power -yhtyeen Euroopassa pitämässä konsertissa. Konsertti pidettiin Berliinissä vuonna 1993. Laulut käsittelivät työttömyyttä ja mustien tekemiä rikoksia. Vaikutteita Picciolini sai sanojensa mukaan erityisesti Skrewdriverilta.
Picciolini ei sanojensa mukaan skinheadiksi ryhtyessään ymmärtänyt politiikkaa tai välittänyt siitä. Hänen kiinnostustaan uusnatsiliikkeeseen lisäsi sen tekemä musiikki. Picciolinin mukaan myös hänen saavuttamansa valta-asema lisäsi hänen sitoutumistaan uusnatsiliikkeen uskomuksiin. Hänen mukaansa uskoon valkoisten paremmuudesta perustunut ideologia ei tuntunut täysin osuvalta, mutta tarjosi mustia syyllistämällä helpomman ratkaisun kuin työttömyyden ja jengiväkivallan kaltaisten ongelmien ymmärtäminen. Picciolini uskoi rotusodan olevan tulossa ja pyrki värväämään lapsia uusnatsiliikkeeseen. Hän uskoi juutalaisten ohjailevan median ja pankkien toimintaa. Picciolinin mukaan hänen skinheadryhmänsä käytti enemmän aikaa propagandan tekemiseen kuin väkivaltaan. Konflikteja syntyi kun myös antirasistinen skinheadtoiminta kasvoi.
Lähtö uusnatsiliikkeestä ja myöhemmät vaiheet

Picciolinin nuorempi veli kuoli väkivallan uhrina. Picciolini meni naimisiin ja sai lapsia. Hän halusi pitää perheensä erillään äärioikeistotoiminnasta. Liikkeestä irtautumisprosessin aikana hänen vaimonsa kuitenkin jätti hänet ja otti lapset mukaansa. Picciolini menetti myös ystäviään ja työnsä. Vuonna 1994 hän avasi vanhemmilta lainaamillaan rahoilla Chaos Records -nimisen levykaupan Alsipiin. Kauppa myi aluksi enimmäkseen white power -levyjä tiskin takaa. Asiakkaina kuitenkin kävi myös muun muassa mustia, homoja ja juutalaisia, joiden kanssa Picciolini alkoi keskustella musiikista. Hän löysi paljon yhteistä näihin vähemmistöihin kuuluneiden kanssa eikä katsonut voivansa pitää vihamielistä asennoitumista oikeutettuna. Picciolini oli alkanut myös pitää skinheadeja rikkinäisistä kodeista tulleiden alkoholiongelmaisena joukkona, joka suurimman osan konserttien kestosta keskittyi tappelemiseen. Picciolini päättikin pitää politiikan liiketoiminnan ulkopuolella.
Picciolini julkaisi kokemuksistaan kirjan Romantic Violence: Memoirs of an American Sinhead. Hän on toiminut julkisena puhujana positiivisen muutoksen edistämisen toivossa ja osallistunut Summit Against Violent Extremism -tapahtumiin. Picciolini oli myös mukana perustamassa Life After Hate -järjestöä, jossa entiset ekstremistit eri ääriliikkeistä työskentelevät väkivaltaa vastaan. Hän on pitänyt white power -liikkeen voimakkaana työkaluna musiikkia, koska hänen mukaansa musiikki yleisestikin ottaen on yksi parhaista tavoista vaikuttaa lapsiin. Picciolinin mukaan uusnatsien harjoittamasta värväämisestä on tullut helpompaa netin kautta. Hänen mukaansa suurin Yhdysvaltoja kohtaava uhka on maan sisältä kumpuava ekstremistinen toiminta. Picciolini on työskennellyt JBTV-musiikkilähetyksissä.
Century Series -hävittäjät

Kuvassa sarjan neljä ensimmäistä sotilaskonetta: F-100—104.
Century Series-nimellä kutsuttiin Yhdysvaltain ilmavoimien hävittäjäkoneita, joiden tunnusnumero ylitti luvun 100. Nämä otettiin palveluskäyttöön 1960-luvun alkuun mennessä. Viimeiset sarjan koneet poistettiin käytöstä vasta 1990-luvulla. Monet sarjan koneista palvelivat Natomaiden ilmavoimissa. Pitkät palvelusurat huipentuivat päätökseensä Yhdysvaltain kansalliskaartin (ANG) riveissä. Koneet oli suunniteltu myöhemmin aseistettaviksi taktisin ydinasein, joista ensimmäinen oli Mk-7 "Thor".
Sarjaan kuuluneet palveluskäyttöön otetut hävittäjäkoneet ja rynnäkköpommittajat:
North American F-100 Super Sabre
McDonnell F-101 Voodoo
Convair F-102 Delta Dagger
Lockheed F-104 Starfighter
Republic F-105 Thunderchief
Convair F-106 Delta Dart
McDonnell F-110 Spectre oli sama kone kuin laivaston McDonnell Douglas F-4 Phantom II. Sekaannus oli yksi syy siihen, miksi Yhdysvaltain ilmavoimat ja laivasto lopulta yhdenmukaistivat tyyppimerkintänsä.
General Dynamics F-111 Aardvark
Näiden lisäksi osa jäi mock-up -tai prototyyppiasteelle:
Republic XF-103 Thunderceptor
North American XF-107
North American F-108 Rapier
Bell XF-109
Aiheesta muualla

Hallen Hävittäjäsivut: http://www.netti.fi/~halle/planes/usa/usa.htm (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Century Series
Käännös suomeksi
Cygnaeustalo

| Cygnaeustalo> Virastotalo Wanha Lääni |
| --- | --- |

Osoite:  Cygnaeuksenkatu 1, Jyväskylä
Sijainti:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62.2371°N, 25.7436°E
Rakennustyyppi:  virastotalo
Valmistumisvuosi:  1979
Suunnittelija:  Martti I. Jaatinen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cygnaeustalo (ent. Virastotalo Wanha Lääni) on Jyväskylässä sijaitseva, vuonna 1979 valmistunut virastotalo. Arkkitehti Martti I. Jaatisen suunnittelema rakennus on nelikerroksinen ja siinä on vaalea tiiliverhoilu. Kaupunkikuvallisesti Cygnaeustalo on eteläisin osa Hannikaisenkadun varren vaaleiden tiilijulkisivuisten julkishallinnon toimitilarakennusten sarjasta. Cygnaeustalo kytkeytyy kylmällä katosrakenteella maakunnallisesti merkittäviin, asemakaavalla suojeltuihin Vanhan Ortopedian rakennuksiin.
Rakennuksessa ovat esimerkiksi Keski-Suomen ELY-keskuksen tilat. Rakennus toimii myös tilapäisenä Jyväskylän oikeustalona, jossa Keski-Suomen käräjäoikeus kokoontuu. Jyväskylän varsinaisessa oikeustalossa on ollut sisäilmaongelmia, josta syystä suuri osa toiminnoista sijoitettiin keväällä 2021 väistötiloihin Cygnaeustaloon.
Nikolsken piiri

| Nikolsken piiri Нікольський район, Никольский район |
| --- | --- |
 Piiri Donetskin alueen kartalla.
 Lippu:  Vaakuna
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nikolske (8 248 as., 2017)
Väkiluku (2017 (arvio)):  28 493
Nikolsken piiri (ukr. Нікольський район, Nikolskyi raion); ven. Нико́льский райо́н, Nikolski raion, 5.2016 saakka Volodarsken piiri) on hallinnollinen piiri Ukrainan Donetskin alueen lounaisosassa. Piirin hallinnollinen keskus on Nikolsken kaupunkityyppinen taajama (ukr. Нiкольське), aiempi Volodarske; 8 248 as., 2017).
Piirin ja sen hallintokeskuksen nimi muutettiin Ukrainan parlamentin päätöksellä 12.5.2016 osana maan pyrkimystä luopua kommunistisen ja fasistisen perinteen mukaisista paikkakuntanimistä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi piirin väkiluvuksi 28 493 ihmistä (1.1.2017). Kaupunkilaisiksi heistä tilastoitiin Nikolsken taajaman asukkaat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikolsken piiri Wikimedia Commonsissa
Neuchâtel Xamax

Neuchâtel Xamax Football Club on sveitsiläinen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Neuchâtel. Joukkue on perustettu vuonna 1970, ja se pelasi joulukuuhun 2011 saakka Sveitsin pääsarjassa Axpo Super Leaguessa. Tammikuun 26. päivä 2012 seura ilmoitti kotisivuillaan ajautuneensa konkurssiin. Se perustettiin uudelleen mutta sen piti aloittaa Sveitsin amatööridivisioonassa. Kaudella 2018–2019 se pelaa jälleen Sveitsin pääsarjassa. Kotiottelunsa se pelaa Stade La Maladierellä.
Neuchâtel Xamax syntyi 1970, kun kaksi seuraa FC Xamax ja FC Neuchâtel fuusioituvat yhdeksi seuraksi. Ainoat mestaruutensa joukkue saavutti 1987 ja 1988. Joukkue putosi sarjatasoa alemmas 2007 mutta nousi jälleen kaudeksi 2008–2009 Axpo Super Leagueen.
Saavutuksia

Sveitsin Liiga
Voittaja (2):  1987, 1988
Sveitsin Cup
Toinen (4):  1974, 1985, 1990, 2003
Tunnettuja entisiä pelaajia

João Paulo
Hossam Hassan
Hany Ramzy
Thimothée Atouba
Papa Bouba Diop
Henri Camara
Alain Geiger
Stéphane Henchoz
Xavier Margairaz
Joel Griffiths
Viorel Moldovan
Uli Stielike
Horst Blankenburg
Don Givens
Gilbert Gress
Niklas Tarvajärvi
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (ranskaksi) (saksaksi)
Nimitz-luokka

| Nimitz |
| --- | --- |
 Luokkaan kuuluva USS Abraham Lincoln
Tekniset tiedot
Uppouma:  98 234 - 104 112 t (kuormattuna)
Pituus:  332,85 m
Leveys:  76,8 m (lentokansi) 40,84 m (vesiraja)
Koneteho:  2 × A4W-reaktoria, neljä potkuria
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  3 200, lennosto 2 480
Aseistus
Meritorjunta:  85 lentokonetta
Ilmatorjunta:  3 × Sea Sparrow -ohjuslaukaisualustaa 3-4 × 20 mm konetykkiä (Phalanx CIWS) 2 x RIM-116 Rolling Airframe Missile -laukaisualustaa
Nimitz-luokka on Yhdysvaltain laivaston kymmenen ydinkäyttöisen aluksen muodostama lentotukialusluokka.
Valmistus

Luokan ensimmäinen alus, USS Nimitz, luovutettiin Yhdysvaltain laivastolle vuonna 1975. Aluksen sisaraluksineen on rakentanut Newport News Shipbuilding Co. Vuonna 2008 valmistui luokan kymmenes ja viimeinen alus, USS George H. W. Bush. Alus oli samalla ensimmäinen muutos kohti uutta lentotukialusluokkaa (Gerald R. Ford -luokka (suunnitteluvaiheessa CVN-21)), jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 2007. Bush on varustettu uusilla teknologioilla, kuten uudella monikäyttöisellä tutkajärjestelmällä ja avoimen arkkitehtuurin tietoverkolla. Aluksen miehistövaatimus on myös vähentynyt merkittävästi aiemmasta. Kustannusten alentamiseksi joitain uusista teknologioista on jo käytetty USS Ronald Reaganissa.
Koska luokan ensimmäiset kolme alusta (Nimitz, Eisenhower ja Vinson) eroavat merkittävästi sarjan myöhemmistä seitsemästä aluksesta on näitä seitsemää alusta kutsuttu myös Theodore Roosevelt -luokan lentotukialuksiksi, vaikka Yhdysvaltain laivasto ei virallisesti tätä nimitystä käytäkään. Todellisuudessa yksikään alusluokan aluksista ei ole identtinen. Vanhemmat alukset on vuorollaan tuotu huoltoon ja tankattavaksi Refueling And Complex Overhaul (RCOH) -ohjelman mukaisesti, jolloin niiden ominaisuudet on saatettu vastaamaan uudempien laivojen standardeja. Ensimmäinen RCOH-päivityksen saanut alus oli Nimitz vuonna 1998.
Ominaisuuksia

Hinta: noin 4,5 miljardia US$
Vuosittaiset käyttökustannukset: 160 miljoonaa US$
Käyttöikä: 50+ vuotta
Alukset

USS Nimitz (CVN-68)
USS Dwight D. Eisenhower (CVN-69)
USS Carl Vinson (CVN-70)
USS Theodore Roosevelt (CVN-71)
USS Abraham Lincoln (CVN-72)
USS George Washington (CVN-73)
USS John C. Stennis (CVN-74)
USS Harry S. Truman (CVN-75)
USS Ronald Reagan (CVN-76)
USS George H. W. Bush (CVN-77)
Norman Lane

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | C-1 10000 m |  |
Norman Douglas "Norm" Lane (6. marraskuuta 1919 Toronto, Kanadan dominio, Brittiläinen imperiumi – 6. elokuuta 2014 Hamilton) oli kanadalainen ratameloja ja olympiamitalisti.
Lane voitti kanadalaisyksiköiden 10 000 metrin matkalla olympiapronssia Lontoossa 1948. Helsingissä 1952 hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi. Lanen Kenneth-veli oli myös ratamelonnan olympiamitalisti.
Lane kuoli Hamiltonissa 94-vuotiaana 6. elokuuta 2014.
Christoph Eschenbach

Christoph Eschenbach
Christoph Eschenbach, alun perin Ringman (s. 1940 Breslau) on saksalainen pianisti ja kapellimestari. Hän on levyttänyt wieniläisklassista pianomusiikkia ja saanut sen esittäjänä erityistä mainetta.
Hänen äitinsä kuoli synnytyksessä ja isänsä sodassa vuonna 1944 ja hän jäi isoäitinsä hoitoon, joka kuoli talvella 1945–1946. Sukulaisnainen löysi pojan leiriltä ja hänet adoptoitiin perheeseen ja sukunimi vaihtui. Sodan jälkeen Eschenbach ryhtyi opiskelemaan pianonsoittoa ja voitti useita pianokilpailuja. Vuodesta 2000 hän on ollut Orchestre de Paris'n musiikillinen johtaja.
Norman Morrison

Norman Morrison (29. joulukuuta 1933 – 2. marraskuuta 1965) oli yhdysvaltalainen kveekari ja pasifisti. Morrison muistetaan polttoitsemurhastaan, jonka hän teki 31-vuotiaana protestoidakseen Yhdysvaltain toimintaa Vietnamin sodassa.
2. marraskuuta 1965 Morrison valeli itsensä petrolilla ja sytytti itsensä liekkeihin Yhdysvaltain puolustusministeri Robert McNamaran Pentagonin-toimiston edessä. Seitsemän päivää tämän jälkeen Roger Allen LaPorte teki juuri samanlaisen teon New Yorkissa.
Morrison oli naimisissa Anne Welshin kanssa ja heillä oli kolme lasta.
Norge/Vänerbanan

NSB Class 73 Öxneredin pohjoispuolella.
Norge/Vänerbanan on Y-muotoinen ratalinja Ruotsissa. Radan pääosuus kulkee Göteborgin päärautatieasemalta Kilin asemalle, pääosin Vänernin länsirannikkoa pitkin. Erikstadista Kornsjøhön on haara, joka jatkuu Norjan puolella Østfoldbanenina. Rataosuuksien pituudet ovat 122 kilometriä Göteborgista Erikstadiin, 180 kilometriä Göteborgista Kornsjøhön, ja 232 kilometriä Göteborgista Kiliin. Rata on yksiraiteinen Göteborgin ja Öxneredin välistä 82 kilometrin pituista osuutta lukuun ottamatta, joka valmistui vuonna 2012 kaksiraiteiseksi. "Norge/Vänerbananille" on suunnitteilla lisää hankkeita vuosille 2020-2025.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norge/Vänerbanan Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Norway/Vänern Line
Käännös suomeksi
DTP Entertainment

| dtp entertainment AG |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Aktiengesellschaft (AG)
Perustettu:  1995
Lakkautettu:  2012
Kotipaikka:   Hampuri, Saksa
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Kotisivu:  www.dtp-entertainment.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
dtp entertainment AG (aikaisemmin DTP Neue Medien AG) on vuonna 1995 perustettu, saksalainen tietokone- ja videopelejä kehittävä ja julkaiseva yritys. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Hampurissa, ja työllistää yli 180 ihmistä. 
Dtp entertainment on yksi Saksan suurimmista pelitaloista. Yhtiön perusti Thomas Baur.
Tytäryhtiö, dtp young entertainment joka keskittyy yleissivistävien lastenpelien kehittämiseen ja julkaisemiseen, perustettiin vuonna 2004, sekä pelistudiot Cranberry Productions ja RealU, vuonna 2007.
Vuonna 2008 dtp entertainment osti House of Talesin, toisen seikkailupeleihin erikoistuneen saksalaisen pelitalon.
Yritys on mennyt konkurssiin vuonna 2012. Sen jälkeen useat peleistä ovat siirtyneet Nordic Gamesille.