stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mars Pathfinder
Tutkimustuloksia

Pathfinderin laskeutumisalueella lämpötila oli alimmillaan –70 °C ja ylimmillään –10 °C.
Pathfinder lähetti maahan kaiken kaikkiaan 16 000 kuvaa ja Sojourner 550. Lisäksi Sojourner analysoi ainakin 16 kiveä. Pathfinder lähetti kaikkiaan yli kahdeksan miljoonaa säämittausta paineesta, lämpötilasta tai tuulen nopeuksista. Ehkä merkittävimmät havainnot koskevat veden esiintymistä. Näyttää siltä, että Pathfinderin laskeutumispaikassa on joskus tulvinut vettä. Viimeisen kahden miljardin vuoden ajan laskupaikkaa ovat muokanneet tuuli ja pöly. Ne ovat kuluttaneet pinnasta 3–5 cm ainesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
JPL: Mars Pathfinder (Arkistoitu – Internet Archive)
Sojourner Marsissa.
Marsin "kaksoiskukkulat".
Kaulussiimaeliöt

| Kaulussiimaeliöt |
| --- | --- |

 900–0 Ma  Had.     Arkeeinen    Proterotsooinen    Fa.      Ei tunnettuja fossiileja, molekyylikello osoittaa alkuperäksi 1050-800Ma 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
(luokittelematon)::  Opisthokonta
Pääjakso::  Choanozoa
Synonyymit
 Craspedophyta 
Kunnat ja pääjaksot
 
Katso myös
   Kaulussiimaeliöt Wikispeciesissä   Kaulussiimaeliöt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaulussiimaeliöt eli choanoflagellaatit (Choanoflagellida, Choanoflagellata) on mikroskooppisten siimaeliöiden pääjakso tai luokka. Jotkut lajit ovat yksittäisiä soluja, toiset ovat monisoluisia. Niillä ei ole viherhiukkasia, ja ovat toisenvaraisia. Jotkut uskovat niiden muodostavan eläinkunnan yksinkertaisimman pääjakson; toiset pitävät niitä alkueliöinä.
Tve1

| Tve1 |
| --- | --- |
 Tve1-pienveturi Haapamäen museovarikolla
Perustiedot
Tyyppi:  pienveturi
Liikennöitsijä:  Valtionrautatiet
Valmistaja:  Saalasti
Lukumäärä:  30
Valmistusvuodet:  1958–1963
Museoitu:  5 kpl
Numerointi:  406–436
Lempinimi:  Veto-Jussi, Otsolähde?
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  30 km/h
Paino:  18,4 t
Pituus:  7 150 mm
Leveys:  3 080 mm
Korkeus:  3 440 mm
Pyörästö:  B
Pyörästön pituus:  3 000 mm
Suurin akselipaino:  9,6 t
Pyörän halkaisija:  960 mm
Vaihteisto:  Voith L 33 U
Moottori:  Deutz F8L-614
Koneteho:  115 hv
Tve1 on Valtionrautateiden antama tyyppimerkintä pienveturille, joita insinööritoimisto Saalasti toimitti Valtionrautateille vuosina 1958–1963. Vetureita valmistettiin Turengin sokeritehtaan konepajalla kaikkiaan 30 kappaletta. Ne olivat valmistajan mallia OTSO1.
Historia

Uusien pienvetureiden hankinta tuli ajankohtaiseksi 1950-luvulla, koska tavaraliikenteen kustannuksia on pyritty pienentämään. Tämän vuoksi järjestelyjunia vähennettiin, jolloin tarvittiin vaihtovetureita sellaisille liikennepaikoille, joilla esiintyy säännöllistä vaihtotyötarvetta. Suuri osa vetureista oli sijoitettuna tällaisille liikennepaikoille. Toiminta-alue oli lähinnä Etelä- ja Länsi-Suomi.
Tekniikka

Veturi on tyypillisen pienveturin näköinen. Ohjaamo on takana ja sen edessä on konesuoja. Nämä lepäävät teräslevyistä ja tukipalkeista hitsaamalla tehdyn jäykän rungon päällä. Moottorina on ilmajäähdytteinen Deutz F8L-614. Voimansiirto on hydraulinen. Voima välittyy suunnanvaihtolaitteesta akseleille ketjujen välityksellä. Tve1-veturit on varustettu Otso-vaihtotyökytkimin. Aiemmissa pienvetureissa käytössä ollut vipujarru oli saanut väistyä veturiin vaikuttavan paineilmajarrun ja vaunuihin vaikuttavan venttiilin tieltä.
Käyttö

Nykyään vetureiden käyttö on todella vähäistä, muutamia kappaleita on käytössä mm. Ilmalassa ja Turussa sekä joidenkin tehtaiden käytössä. Suuri osa vetureista poistettiin käytöstä 1980- ja 1990-luvuilla.
Călin Georgescu

Virallinen muotokuva, 2024
Călin Georgescu on romanialainen poliitikko ja presidenttiehdokas.
Taustaltaan Georgescu on yliopiston professori ja kestävään kehitykseen erikoistunut kansainvälinen konsultti. Hän on toiminut muun muassa Romanian kansallisen kestävän kehityksen keskuksen johtajana ja korkeissa YK-viroissa.
Georgescu oli vuoteen 2022 asti laitaoikeistolaisen AUR-puolueen jäsen ja puolueen pääministeriehdokas vuonna 2021. Erottuaan puolueesta hän asettui itsenäisenä ehdokkaana ehdolle Romanian presidentinvaalissa vuonna 2024. Hän voitti vaalien ensimmäisen kierroksen saatuaan 23 prosenttia äänistä. Romanian perustuslakituomioistuin kuitenkin mitätöi kierroksen, koska Romanian tiedustelun mukaan valtiollinen toimija oli vaikuttanut vaaleihin tukemalla Georgescua sosiaalisessa mediassa. Georgescu pitää syytöksiä Romanian valtion yrityksenä estää hänen valintansa presidentiksi. Maaliskuussa 2025 Romanian vaaliviranomaiset eväsivät Georgescun asettumisen ehdolle toukokuussa uusittavalle presidentinvaalin ensimmäiselle kierrokselle.
Georgescua on luonnehdittu uskonnolliseksi, laitaoikeistolaiseksi ja kansallismieliseksi. Vaalikampanjassaan syksyllä 2024 Georgescu keskittyi sosiaaliseen mediaan ja käsitteli Romanian kasvavia asumiskustannuksia. Hän haluaa vähentää Romanian tuontiriippuvuutta, tukea maanviljelijöitä sekä lisätä kotimaisen ruuan ja energian tuontantoa. Georgescu on arvostellut Euroopan unionia ja Natoa siitä, etteivät ne edusta Romanian intressejä. Hän on syyttänyt amerikkalaisia sotilasyhtiöitä Ukrainan sodan manipuloimisesta sekä arvostellut Yhdysvaltain Romaniaan sijoittamaa ohjuspuolustusjärjestelmää vastakkainasetteluksi. Hän on myös kutsunut Venäjän kulttuuria itselleen läheiseksi ja Venäjän presidenttiä Vladimir Putinia isänmaalliseksi.
Humppalöyly

| Humppalöyly Eläkeläiset |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : tammikuu 1995 Jokiaudio
 Julkaistu: 1995
 Tuottaja(t): Kristian Voutilainen
 Tyylilaji: humppa
 Levy-yhtiö: Stupido Records
Eläkeläisten muut julkaisut
|   | Humppalöyly 1995 | Humppaorgiat 1999 |
Humppalöyly on Eläkeläisten vuonna 1995 ilmestynyt EP. Levyn kappaleet ovat mukana myös vuonna 2006 ilmestyneellä Humppakäräjät-albumin uusintajulkaisulla.
Kappaleet

Humppaa tai kuole – 02:05 (2 Unlimited – No Limit)
Savua Laatokalla – 02:28 (Deep Purple – Smoke on the Water)
Laakista humppa – 01:12 (Damned – Love Song)
Kuningashumppa – 02:02 (Peer Günt – I Don't Wanna be a Rock' n' roll Star)
Potkintahumppa – 01:06 (Kinks – You Really Got Me)
Europöpi – 04:39 (22-Pistepirkko – Birdy)
Muusikot

Onni Waris – laulu, koskettimet
Lassi Kinnunen – laulu, haitari
Martti Waris – laulu, basso
Tapio Santaharju – laulu, rummut
+
Kristian Voutilainen – laulu, ohjelmointi (kappaleessa ”Europöpi”)
Petteri Terävä – laulu, mandoliini
| n k Eläkeläiset |
| --- | --- |
 Onni Waris  Petteri Halonen  Lassi Kinnunen  Martti Waris  Tapio Santaharju   Petteri Terävä  Kristian Voutilainen 
Albumit:  Joulumanteli  Humppakäräjät  Humpan kuninkaan hovissa  In humppa we trust  Humppamaratooni  Werbung, Baby!  Humpan kuninkaan hovissa 1994-95  Humppa-akatemia  Humppa!  Pahvische  Humppaelämää  Humppasirkus  Humppakonsertto  Humppa United  Humppabingo  Humppasheikkailu  Humppakalmisto  Humppa of Finland  Humppamania 
EP:t:  Humppalöyly  Humppaorgiat  Joulutorttu  Jenkkapolkkahumppa  Katkolla humppa  Keväthumppa  Das Humppawerk  Ukki, mitä oli jenkka?  Humppapörriäinen  Humppainfarkt 
Singlet:  ”Pyjamahumppa”  ”Dementikon keppihumppa / take me to the city”  ”Sensational monsters of humppa”  ”Huipputähtien ykköshitit”  ”Ja humppa soi”  ”Jukolan Humppa”  ”Hulluna humpasta”  ”Hirsipuuhumppa” 
DVD:t:  Sekoilun Ytimessä
Rooman valtakunta

| Rooman valtakunta Imperium Romanum> 753 eaa.–1475 jaa. |
| --- | --- |
   Rooman valtakunta noin vuonna 117. 
Valtiomuoto:  kuningaskunta (753 eaa. – 509 eaa.) tasavalta (509 eaa. – 27 eaa.) keisarikunta (27 eaa. – 1461) ruhtinaskunta (1453–1475)
Hallitsija:  Rooman kuningas (753 eaa. – 509 eaa.) Rooman konsuli (509 eaa. – 27 eaa.) Rooman keisari (27 eaa. – 1461) Rooman ruhtinas (1453–1475)
Pääkaupunki:  Rooma (753 eaa. – 330 jaa.) Konstantinopoli (330–1453) Trebizond (1453–1461) Mangup (1453–1475)
Pinta-ala:  
– yhteensä:  25. eaa.: 2 750 000 km² 50: 4 200 000 km² 117: 5 000 000 km² 390: 4 400 000 km² 
Väkiluku:  25 eaa.: 56 800 000 117: 88 000 000
Kielet:  lännessä latina, idässä kreikka
Valuutta:  yleisimpiä rahayksikköjä solidus, aureus, denaari, sestertius, as
Seuraaja:   Bysantin valtakunta
Rooman valtakunta (lat. Imperium Romanum, usein myös antiikin Rooma) oli antiikin aikaisen Rooman kaupunkivaltion pohjalta kasvanut laaja imperiumi, joka suurimmillaan käsitti koko Välimeren alueen. Varhaisimmat merkit asutuksesta Rooman kaupungin alueella ovat pronssikaudelta noin 1300-luvulta eaa. Kaupungistuminen lienee alkanut 700-luvulla eaa. Rooma kehittyi vuosisatojen aikana Välimeren ympäröiväksi maailmanvallaksi. Vuonna 395 valtakunta jakautui kahtia, Länsi- ja Itä-Rooman valtakunniksi, joista Länsi-Rooma kuitenkin kukistui jo vuonna 476, jolloin sen viimeinen keisari syrjäytettiin. Rooman valtakunnan yhdistämisyritykset Itä-Rooman johdolla päättyivät arabien valtakunnan nousuun 600-luvulla. Silti Itä-Rooma, jota lännessä alettiin kutsua Bysantiksi, oli olemassa, joskin alueeltaan huomattavasti pienentyneenä, Konstantinopolin turkkilaisvaltaukseen saakka 1453. Lisäksi Trebizondin keisarikunta säilyi vuoteen 1461 saakka ja Theodoron ruhtinaskunta vuoteen 1475.
Historia

Historia
200-luvun kriisi
myöhäisantiikki
Hallinto ja politiikka
kuninkaat
konsulit
keisarit
senaatti
provinssit
Oikeus
Talous
Kulttuuri
kirjallisuus
mytologia
ruoka
tekniikka
Sotahistoria
legioona
n
k
Osa artikkelisarjaa
Historia > Alkuvaiheet

Tiedot Rooman kaupungin alkuajoista ovat suurelta osin peittyneet myyttien ja legendojen alle. Nykykäsityksen mukaan Rooma sai alkunsa pronssikautisena kyläyhteisönä ehkä noin vuoden 1000 eaa. tienoilla, ehkä jonkin verran aiemmin tai myöhemmin. Alueella on ilmeisesti ollut jo tätä ennen metsästyksestä ja kalastuksesta elänyttä ihmisasutusta. Vähitellen arkeologiseen todistusaineistoon ilmestyy jälkiä paimentolaisuudesta, maanviljelystä ja hautausrituaaleista, sitten kaupasta, sosiaalisesta hierarkiasta, sodankäynnistä ja kylämäisestä asutuksesta.
Nykyisen Italian alueella asui tuolloin monia kansoja. Pohjoisosan, Gallia cisalpinan eli ”Alppien tämänpuoleisen Gallian”, ei oikeastaan katsottu kuuluvaan Italiaan, vaan se luettiin Galliaan. Tämä maa, jonka Padus- eli Pojoki jakoi kahteen puolikkaaseen, oli metsäinen ja hedelmällinen. Sen asukkaat olivat pääosin gallialaisia. Keskiosassa, jota varsinaisesti sanottiin Italiaksi, asui kolme pääheimoa: etruskit, sabiinit ja latinalaiset. Etruskit, joita vahva pappishallitus piti koossa, kehittyivät varhain paikallisesti merkittäväksi sivistyskansaksi esimerkiksi kaupan ja rakennustaiteen alalla. Sabiinilaiset, joita merkkisukujen päämiehet hallitsivat, olivat Italian suurin heimo, moneen pienempään kansaan jakautuneena. Latinalaiset, joiden yhteiskunta oli kansanvaltaisempi, tekivät aikaisin keskenään vapaiden kaupunkien liiton, ja sen johtajana oli ensin Alba Longa, sittemmin Rooma.
800-luvulta eaa. on merkkejä kreikkalaisvaikutteista, ehkä Etelä-Italian Suur-Kreikan kreikkalaissiirtokunnista. Suur-Kreikan kaupungit, varsinkin Kyme (lat. Cumae) ja sen siirtolaisista kasvanut Neapolis sekä doorilainen Taras (Tarentum) toivat Italiaan kreikkalaisia vaikutteita.
Rooma oli paikalla, jossa etruskien, sabiinilaisten ja latinalaisten alueet sattuivat yhteen. Siten se otti itseensä vaikutteita kaikilta näiltä kolmelta kansalta. Kaupungin varhaisin väestö oli tarinoiden mukaan pääosin latinalaista syntyperää olevia maanpakolaisia ja irtolaisia. Myöhemmin kaupunkiin muutti sabiinilaisia. Viimeisenä oli voimakkaan etruskivaikutuksen kausi. Jo Rooman vanhimmassa yhteiskunnassa esiintyi voimakasta vastakkainasettelua sabiinilais-etruskilaisen ylimysvallan ja latinalaisen kansanvallan välillä.
Historia > Rooman imperiumin synty

Ensin roomalaiset alistivat valtaansa omaa niemimaataan asuttaneet heimot kuten etruskit ja latinalaiset, sekä siirtolaisina alueelle muuttaneet kreikkalaiset ja levittäytyivät sitten pitkin Välimeren rantoja. Etelässä Italian niemimaata asuttivat kreikkalaisten siirtokunnat ja pohjoisosaa keltit. Keskiosaa puolestaan hallitsivat etruskit, joiden alkuperästä ja kulttuurista ei edelleenkään tiedetä kovin paljoa – esimerkiksi heidän kieltään ei osata tulkita.
Roomalaiset käyttivät monia etruskikulttuurin saavutuksia hyväkseen. Näihin lukeutuvat esimerkiksi holvaustekniikka. Vesijohdot, kastelujärjestelmä ja ojittaminen tunnettiin myös etruskikulttuurissa. Vesirakentamisen avulla kuivatettiin suoalueita, mikä kasvatti roomalaisten asuinalueita.
Roomalaisten uskonnot pohjautuivat paljolti etruskiuskontoihin. Esimerkiksi Rooman Capitoliumilla sijainneen Jupiterin temppelin rakentaminen aloitettiin etruskiaikana. Etruskikulttuuri on tunnettu häkellyttävän hienosti kultaesineillä, muotokuvilla ja käsitöillä koristelluista haudoista.
Etruskien kulttuuri oli voimakkaimmillaan 600-luvulla eaa. Löyhien liittoutumien sijaan he eivät onnistuneet luomaan yhtenäistä valtiota, kuten roomalaiset myöhemmin. Etruskit olivat liittoutuneita karthagolaisten kanssa ja taistelivat kreikkalaissiirtokuntia vastaan. Etruskien valta alkoi heiketä 500-luvun alussa eaa. ja keltit ajoivat heidät Pohjois-Italiasta. Viimeisen hallitsevan etruskisuvun sanotaan lähteneen Roomasta 509 eaa.
Eräänä selityksenä etruskien heikentymiselle on pidetty heidän pääelinkeinonsa aiheuttamia ympäristötuhoja. Etruskien vauraus perustui heidän kykyynsä valmistaa rautaa ja puuhiiltä, mikä kulutti koko Toscanan alueen metsävarat loppuun. Metsien katoaminen altisti maaperän eroosiolle, mikä vaikeutti maanviljelyä ja aiheutti rannikkoseutujen soistumisen. Tämä puolestaan lisäsi malariaa levittäviä hyttyskantoja.
Historia > Kuningaskunta

Rooman perustivat tarun mukaan veljekset Romulus ja Remus 21. huhtikuuta 753 eaa. Tarun mukaan Romuluksesta tuli kaupungin ensimmäinen kuningas 753 eaa. Romulusta seuranneita kuutta kuningasta pidetään todellisina henkilöinä, mutta heidän lisäkseen uskotaan olleen muitakin kuninkaita. Roomalaiset historioitsijat ajoittivat kaupungin perustamisen juuri 700-luvun puoliväliin, koska he tiesivät tasavallan syntyneen noin 500 eaa. ja uskoivat kaupunkia hallinneen sitä ennen seitsemän kuningasta.
Kuningasajalta 753–509 eaa. ei ole säilynyt dokumentteja. Kreikkalaiset historioitsijat olivat kyllä tietoisia Italiassa kasvavasta kaupunkivaltiosta, mutta he eivät kirjoittaneet siitä ennen Rooman ja Tarentumin välistä sotaa 270-luvulla eaa. Ajanlaskun alkua edeltäneiden kahden vuosisadan aikana historioitsijat kirjoittivat useita teoksia kuningasajasta, mutta he käyttivät lähteinään roomalaisia ja kreikkalaisia kansantaruja, ja moni asia on keksitty, liioiteltu tai salattu.
Rooman kuudesta todellisesta kuninkaasta ei tiedetä paljonkaan, etenkään kolmesta ensimmäisestä, joista tiedetään käytännössä vain nimet. Historioitsijat yhdistivät kuninkaisiin jälkeenpäin erilaisten roomalaisten tapojen ja instituutioiden synnyt. Numa Pompiliuksen ajan kerrotaan olleen rauhaisa, ja hänen kerrotaan perustaneen kaikki Rooman uskonnolliset instituutit ja perinteet. Hänen seuraajansa Tullus Hostiliuksen ajan kerrotaan olleen sotaisa. Ancus Marciuksen ajassa kerrotaan yhdistyneen uskonnollinen uudistaminen ja sodankäynti. Kolmen viimeisen kuninkaan aikana 600-luvun eaa. lopulla ja 500-luvulla eaa. Rooma kaupungistui.
Vuosina 700–650 eaa. Rooman kukkulat yhdistyivät, mistä kertoo esimerkiksi tarina sabiinitarien ryöstöstä. 600-luvulla Rooma levittäytyi Latiumiin ja tuhosi emäkaupunkinsa Alba Longan.
700-luvulta on löytynyt Rooman alueelta merkkejä paalutuksista, jotka kertovat jonkinlaisesta linnoittautumisesta. Rooma alkoi etruskikulttuurin vaikutuksesta muodostua kaupunkimaiseksi yhteisöksi 600-luvun eaa. kuluessa. Kukkuloiden välinen suo kuivatettiin. Tässä vaiheessa Rooma ei juuri eronnut muista Latiumin kaupungeista. Eriytymistä ilmenee 500-luvulla. Tältä ajalta löytyy muureja, hallintorakennuksia ja uskonnollisia rakennuksia. Lisäksi on löydetty kreikkalaisin kirjaimin kirjoitettuja piirtokirjoituksia.
Historia > Tasavalta

Roomalaiset itse kutsuivat valtakuntaansa etruskikuninkaiden kukistumisen jälkeen tasavallaksi, vaikkei valtio koskaan ollut meidän mittapuumme mukaan demokraattinen. Rooman ns. kuningasajan 753–510 eaa. jälkeen puhuttiin Rooman tasavallan ajasta 510–27 eaa. mutta tasavallan aikanakin valtaa pitivät hyvin harvat, vaikka valta oli jakaantuneena senaatin, kansankokousten ja eri virkamiesten kesken.
Tradition mukaan Rooman viimeinen kuningas Tarquinius Superbus syrjäytettiin vuonna 509 eaa. Tarinat kertovat pienen joukon vallankumouksesta. Kyseessä saattoi olla myös roomalaisten ja etruskien välinen yhteenotto tai kuninkaan ja ylimysten välinen konflikti. Siirtymä saattoi olla myös vähittäinen. Toisaalta tasavaltaan saatettiin siirtyä vasta 400-luvulla eaa. plebeijien ja patriisien konfliktissa.
Roomasta tuli tasavalta, jota johtivat kaksi konsulia, jotka kansalaiset valitsivat senaatin jäsenistä vuoden mittaisiksi virkakausiksi. Rooman kansalaiset jaettiin perinnöllisesti etuoikeutettuihin patriiseihin ja alempiarvoisiin plebeijeihin. Senaatissa olivat edustettuna vaikutusvaltaiset patriisisuvut, joten valtion johto oli käytännössä kapean kansanosan käsissä. Konsulit ottivat aluksi kuninkaan roolin lukuun ottamatta Juppiterin ylipapin asemaa. Tämän tehtävään valittiin rex sacrorum eli pyhien asioiden kuningas.
Avioliittoja luokkien välillä ei sallittu ennen vuotta 445 eaa. Plebeijeitä varten perustettiin 494 eaa. kansantribuunin virka, johon ei voitu valita patriisia. Tämä oli ainut alemmalle luokalle avoin virka, mutta sillä oli suuret oikeudet. Uskonnolliset asemat oli myöhemminkin rajattu vain patriiseille. Yhteiskuntaluokkien välille tuli joskus niin suuria erimielisyyksiä, että plebeijit ottivat perheensä ja tavaransa ja lähtivät kaupungista leiriytyen sen ulkopuolelle, kunnes heidän vaatimuksiinsa suostuttiin. Näin kävi 494, 450 ja 287 eaa. Tavallisin riidanaihe oli maanjako. Vähitellen patriisien etuoikeudet purettiin ja virat avattiin plebeijeille. Vanhat patriisisuvut ja menestyneet plebeijisuvut sulautuivat yhteen uudeksi yläluokaksi.
Historia > Nousu maailmanvallaksi

Rooma laajensi hallitsemaansa aluetta vähitellen. 400- ja 300-luvuilla eaa. käytiin monia sotia Italian muita valtioita ja heimoja vastaan. Aluksi Rooma oli vain yksi Italian monista kaupunkivaltioista. Voitokkaat sodat ja taitava diplomatia saattoivat kuitenkin vähitellen etruskilaiset, kreikkalaiset, latinalaiset, samnilaiset, kelttiläiset jne. yhteisöt Rooman valtaan. Niiden asukkaat eivät yleensä saaneet Rooman kansalaisoikeuksia.
Apenniinien niemimaa oli kokonaan Rooman hallussa 270 eaa. Seuraavaksi laajeneminen jatkui läntisen Välimeren rannikoille, jolloin käytiin puunilaissodat Karthagoa vastaan. Puunilaissotien tuloksena Rooma sai haltuunsa Sisilian, Hispanian ja Pohjois-Afrikan. Sitten vuorossa oli  Makedonia, jota vastaan roomalaiset kävivät ns. makedonialaissodat. Makedonia voitettiin 197 eaa. Seleukidit lyötiin Syyriassa 189 eaa. Rooman sanottiin puolessa vuosisadassa levittäneen herruutensa Italiasta koko antiikin tuntemaan maailmaan.
Historia > Sisällissotien kausi

Rooma ajautui kriisiin vuodesta 133 eaa. alkaen. Tämä johti sarjaan sisällissotia ja diktatuureja. Osa ongelmaa oli sosiaalisen rakenteen muutos. Roomalaisen yhteiskunnan selkärankana pidetty vapaiden talonpoikien luokka supistui orjatyövoimalla viljeltyjen suurtilojen kasvaessa. Ihmisiä hakeutui kaupunkeihin, joihin muodostui levoton ja köyhä väestöaines. Gracchuksen veljekset yrittivät toteuttaa talonpoikaiston elvyttämiseen tähtäävän maareformin, mutta suurmaanomistajia edustava senaatti järjesti heidät hengiltä.
Senaatin johtama armeija kärsi tappioita Numidian kuningasta Jugurthaa vastaan 111–105 eaa., Sisilian ensimmäisessä ja toisessa orjakapinassa sekä kimbrejä vastaan 105 eaa. Kimbrien voittaja Marius korvasi asevelvollisista talonpojista koostuvan armeijan ammattisotilailla, jotka värvättiin köyhän väestön keskuudesta. Seuraavien vuosikymmenten kuluessa sotapäälliköt, jotka tavoittelivat valtaa itselleen uskollisten legioonien avulla, muodostuivat toistuvaksi ilmiöksi Rooman politiikassa. Kaupunkivaltion tasavaltainen hallintomuoto ei enää toiminut kitkatta imperiumissa.
Orjat nousivat jälleen kapinaan 73 eaa. Spartacuksen johdolla kolmannessa orjakapinassa. Spartacuksen joukot löivät monta legioonaa ennen häviötään Crassukselle. Kapinan seurauksena 6 000 orjaa ristiinnaulittiin Via Appian varrelle. Vuonna 91 eaa. lähes koko Italia kapinoi, ja se rauhoitettiin vain antamalla kaikille Pojoen eteläpuolisille asukkaille kansalaisuus. Samaan aikaan Pontoksen kuningas Mithridates VI valtasi Bithynian, ja häntä kukistamaan lähetetty sotapäällikkö Sulla marssikin Roomaan legioonien kanssa julistaen itsensä diktaattoriksi. Sullan luovuttua virastaan 79 eaa. tasavalta palautettiin.
Sotapäälliköt Pompeius ja Julius Caesar valloittivat Syyrian ja Gallian Reiniltä Atlantille asti. Vuonna 49 eaa. Caesar palasi Roomaan armeijansa kanssa aloittaen sisällissodan, jonka päätyttyä Caesar kaappasi vallan nousten diktaattoriksi. Vuonna 44 eaa. salaliittolaiset murhasivat Caesarin senaatissa, minkä jälkeen alkoi uusi sisällissotien kausi.
Historia > Keisariajan alku

Caesarin kuoltua hänen sisarentyttärensä pojasta, Octavianuksesta, tuli uusien sisällissotien jälkeen Rooman ensimmäinen keisari nimellä Augustus. Augustusta seurasivat Juliusten-Claudiusten suvun keisarit (mm. Tiberius ja Nero) ja näitä Flaviukset (mm. Vespasianus). Vuosia 96–180 pidetään keisarikunnan suurimman kukoistuksen kautena. Tällöin hallitsivat Nerva, Trajanus, Hadrianus, Antoninus Pius ja Marcus Aurelius. Marcus Aurelius joutui taistelemaan Tonavan rajalla germaaneja vastaan. Tämä markomannisota antoi esimakua tulevien vuosisatojen ongelmista. Vuonna 193 valtaan nousi voimakas Septimius Severus, jota seurasi vuoteen 235 saakka hallinnut Severusten dynastia.
Augustuksen voitettua Marcus Antoniuksen ja Kleopatran Egypti liitettiin Rooman valtaan 31 eaa. Tämän jälkeen Välimeri oli kokonaisuudessaan Rooman alueiden sisällä. Augustus teki myös yrityksen liittää valtakuntaan Germania Elbeen saakka. Se ei kuitenkaan onnistunut, sillä Rooman armeija hävisi Teutoburgin taistelun vuonna 9. Tämän jälkeen valtakunnan pohjoisraja kulki Mustastamerestä Pohjanmereen saakka etupäässä suuria jokia, Tonavaa ja Reiniä pitkin.
Augustuksen ajan jälkeen tehtiin vielä muutamia valloituksia. Claudiuksen aikana Rooma valloitti Britannian. Viimeiset merkittävät valloitukset tehtiin Trajanuksen aikana. Vuonna 106 valloitettiin Daakia (likimain nykyinen Romania), joka menetettiin 270. Idässä Mesopotamian valloitus jäi lyhytaikaiseksi (114–117).