stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikko Alatalo
Lapsuus ja nuoruus

Mikko Alatalo syntyi 1. toukokuuta 1951 Oulun lääninsairaalassa. Hänen viralliseksi syntymäpaikakseen on merkitty hänen äitinsä silloinen kotipaikka Kuivaniemi. Lapsuutensa Alatalo vietti Kiimingin Alakylässä.
Mikko Alatalon isä oli pienviljelijä ja taksinkuljettaja Jaakko ”Jaska” Alatalo (1924–2007) ja äiti Anna-Liisa Alatalo (o.s. Soini, 1926–2011). Mikko on perheen ainoa lapsi. Hän aloitti koulunkäynnin vuonna 1958 Alakylän kansakoulussa.
Alatalo alkoi 7-vuotiaana harrastaa musiikkia, kun hänen Kaisa-tätinsä osti hänelle huuliharpun. Pari vuotta myöhemmin hän sai samalta tädiltä Landola-kitaran. Lapsena Alatalo kuunteli mielellään iskelmiä, etenkin Olavi Virtaa ja Tapio Rautavaaraa. Vielä enemmän hän innostui 12-vuotiaana kuullessaan ensimmäisen kerran Beatlesia. Alatalo kopioi toivelauluvihkoista kyseisen yhtyeen hittejä ja lauloi niitä. Musiikin teoriaa hän oppi koulun ylimääräisillä musiikkitunneilla, ja myöhemmin hän opiskeli nuottien lukemista ja kirjoittamista Yrjö Oksalan teoksesta Musiikin perusteet. Pian Alatalo osti puoliakustisen sähkökitaran ja perusti naapurinpoikien kanssa kotitalon vintille oman yhtyeen. Kiimingin keskikoulussa hän piti 1966 folk-klubia, jossa laulettiin Bob Dylania ja protestilauluja.
Musiikin lisäksi Alatalo harrasti kirjoja ja urheilua. Hänellä oli kotitalonsa vieressä hänen ja isänsä raivaama oma urheilukenttä. Talvisin hän harrasti esimerkiksi jääpalloa.
Politiikka

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Eduskuntavaalit
| Vuosi | Vaalipiiri | Äänet | Tulos |  |
| 2003 | Pirkanmaa | 4 858 | valittiin |  |
| 2007 | Pirkanmaa | 5 646 | valittiin |  |
| 2011 | Pirkanmaa | 4 140 | valittiin |  |

| 2015 | Pirkanmaa | 6 759 | valittiin |  |
Kunnallisvaalit
| Vuosi | Kunta | Äänet | Tulos |  |
| 2008 | Tampere | 1 198 | valittiin |  |
| 2012 | Tampere | 898 | valittiin |  |
| 2017 | Tampere | 879 | valittiin |  |

Alatalo lähti politiikkaan 2000-luvulla. Hänet valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2003 vaaleissa keskustan edustajana sekä uudestaan vuosina 2007, 2011 ja 2015. Hän ei enää asettunut ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleihin.
Alatalo on ollut vuodesta 2003 jäsen liikenne- ja viestintävaliokunnassa, tulevaisuusvaliokunnassa ja Yleisradion hallintoneuvostossa. Vuodesta 2009 hän on istunut Tampereen kaupunginvaltuustossa. Kausi 2017–2021 jäi hänen viimeisekseen myös kunnallispolitiikassa.
Vuonna 2004 Alatalo herätti huomiota laulamalla eduskunnassa pitämässään puheenvuorossaan pätkän Maamme-laulua sekä Jean Sibeliuksen Finlandiaa.
Yksityiselämä

Alatalo on ollut vuodesta 1995 naimisissa Seija Alatalon (o.s. Marttila) kanssa. Heillä on kaksi poikaa. Lisäksi Alatalolla on kaksi poikaa aiemmasta vuonna 1973 alkaneesta avoliitostaan Marja Mattilan kanssa, joka teki itsemurhan vuonna 1992. Kaikki neljä poikaa ovat myös enemmän tai vähemmän mukana musiikkibisneksessä. Kalle Alatalo soittaa yhtyeessä Hauli Bros, Aaro soittaa bändissä Kormus ja Eero Alatalo yhtyeessä Lataus. Alatalon esikoisen Jaskan tytär Ronja on näyttelijä.
Alatalo on harrastanut nuoresta saakka laskettelua ja toimi vuosina 1982–1989 Tahkovuorella vakinaisena hiihdonopettajana sekä kiersi pitämässä lapsille hiihtokouluja ympäri Suomen aina 90-luvulle saakka. Kalle Palander oli pikkupoikana Alatalon hiihtokoulussa.
Alatalon harrastuksia ovat olleet myös kajakkimelonta ja vuorivaellukset. Vuonna 1999 hän kiipesi suomalaisryhmän kanssa Afrikan korkeimmalle huipulle Kilimanjarolle (5895 metriä).
Alatalo sai julkisuudessa olleiden tietojen mukaan tuomion huumeiden käytöstä jäätyään kiinni Tampereen ylioppilastalolla vuonna 1979.
Alatalo suoritti siviilipalveluksen Tampereen yliopistollisessa keskussairaalassa.
Diskografia > Sooloartistina

Maalaispoika oon (1975)
Hasardi (1976)
Rokkilaulaja (1977)
Viimeinen lehmipoika (1978)
Yhdentoista virran maa (1978)
Onnenpoika (1979)
Iso joki tulvii (1981)
Eläimiä suomalaismetsissä (1981)
III tasavallan vieraana (1982)
Sielun miljonääri (1983)
Ikävän karkoitus (1984)
Känkkäränkkä ja Artturi Robotti (1984)
En lantis är jag (1984)
Syntynyt lähiössä (1986)
Kaikilla mausteilla (1987)
Lapsi on terve, kun se heiluu (1988)
Känkkäränkkä-hiihtokoulu (1989)
Kuule kuinka kulkee (1990)
Joulun laulut (1990)
Yö alkaa yhdeltätoista (1991)
Känkkäränkän uudet kujeet (1992)
Puutarha (1993)
Herraksi synnytään (1994)
Yökynttilä (1997)
Taksimiehen poika (1999)
Suosituimmat yhteislaulut (2000)
Kantri (2001)
Kaikki sitä tekevät mielellään! – Kantri 2 (2008)
Maailma tarvii duunaria – Kantri 3 (2013)
Viimeinen juna (2018)
Lapsenusko - Surun, toivon ja rakkauden laulut (2022)
Mikon parhaat (1979)
Maalaispojan rallit (1980)
Pelkkää kurjuutta (1985)
Mikko Alatalo (1988)
Mikon parhaat (1988)
Loveklassikot (1989)
21 suosittua lastenlaulua (1989)
Känkkäränkkä: parhaat lastenlaulut (1990)
20 vuoden laulut (1991)
Viivy vielä hetki (1993)
Suurimmat hitit (1994)
Naurunappula – suosituimmat lastenlaulut (1995)
Mikon parhaat (1996)
20 suosikkia – Ihmisen ikävä toisen luo (1996)
20 suosikkia (1998)
Juhlalevy – 50 laulua (2001)
Kyllä sitä ny ollaan niin Alataloa – Moukarirallit (2002)
Suomalainen reissupoika (2006)
Elämä olla voi valoisampaa (2009)
Yhdentoista virran maa – Siirtomaa-Suomen laulut (2009)
Juhlalevy – 60 laulua (2011)
22 suosikkia (2014)
Suomalaisten tunteiden tulkki  6 CD:tä  (2015)
Parhaat -52 suosikkia  (2020)
Parhaat  -  vinyylituplakokoelma (2021)
Suomalainen reissupoika -  10 CD:n boksi  (2021)
Elävänä Pispalassa (ja vähän muuallakin) (1980)
Napapiirin huumaa (1989)
Diskografia > Muiden artistien kanssa

Juice ja Mikko: Juice ja Mikko (1975)
Välikausitakki: Välikausitakki (1978)
Suti & Alatalo: Hevosmiesten resepti (2003)
Juice & Mikko: Senaattori ja boheemi (2004)
Juice & Mikko: Klassikoiden ilta – Senaattori ja boheemi konserttilavalla (2005, CD/DVD)
Suti & Alatalo: Harmaa Ferguson (2006)
Diskografia > Tribuuttialbumit

Maalaispojan laulut (2011) (muita artisteja)
Kirjallisuutta

Nevalainen, Petri: Joviaali ilmiö. Tuntematon Mikko Alatalo.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2011.  ISBN 978-952-5874-27-3
Nygren, Anneli: ”Mikko Alatalo. Maalaispojan lähiörapsodia”, Pohjan tähteet. Populaarikulttuurin kuva suomalaisuudesta, s. 192–211.  (Toim. Salmi, Hannu & Kallioniemi, Kari)  Helsinki:  BTJ Kirjastopalvelu, 2000.  ISBN 951-692-475-1
Target (yritys)

| Target Corporation |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NYSE: TGT
ISIN:  US87612E1064
Perustettu:  1902 (Dayton Dry Goods)
Perustaja:  George Dayton
Kotipaikka:  Minneapolis, Minnesota, USA
Toiminta-alue:  USA, Kanada
Toimiala:  vähittäiskauppa
Liikevaihto:  71,88 mrd. USD (2017)
Henkilöstö:  345 000 (2017)
Tytäryhtiöt:  Target Canada Co.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Target Corporation on yhdysvaltalainen vähittäiskauppaketju, joka on perustettu 1902. Se on Yhdysvaltain toiseksi suurin alennustavarataloketju Walmartin jälkeen. Vuonna 2013 Target oli sijalla 36 suurimpien yritysten Fortune 500 -listauksessa.
Ensimmäisen Target-myymälän avasi Douglas Dayton vuonna 1962 Minnesotan Rosevilleen. Se kasvoi nopeasti ketjuksi ja Dayton Hudson Corporationin suurimmaksi yksiköksi, kunnes se vuonna 2000 yhtiöitettiin  Target Corporationiksi. Targetilla on noin 1 900 myymälää Yhdysvalloissa, ja maaliskuussa 2013 se aloitti myös Kanadassa Hudson’s Bay Companyn Zeller-ketjuun kuuluneiden 127 myymälän voimin.
Australiassa toimivan Target-ketjun omistaa sikäläinen vähittäiskauppajätti Wesfarmers Group, jolla on siellä myös amerikkalaisen Kmart-ketjun tunnusten käyttöoikeudet.
Historiaa

George Draper Dayton perusti Goodfellow Dry Goods -yhtiön vuonna 1902 ja muutti seuraavana vuonna sen omalle nimelleen Dayton Dry Goods Companyksi. Vuonna 1962 yhtiö avasi ensimmäisen Target-nimisen liikkeen halvemmaksi vaihtoehdoksi tavarataloilleen. Vuonna 1969 Dayton fuusioitui J.L. Hudson Companyn kanssa, ja nimeksi otettiin Dayton-Hudson Corporation. Vuonna 1978 ostettiin Mervyn’s-ketju ja vuonna 1990 Marshall Field & Company, jotka kuitenkin myytiin pois vuonna 2004.
1970-luvun puolivälissä Targetista oli tullut Dayton-Hudsonin kannattavin osa yli miljardin dollarin vuosimyynteineen. 1990-luvun alussa perustettiin uusi iso myymälätyyppi Target Greatland ja vuosikymmenen puolivälissä SuperTarget valokuvaamoineen, apteekkeineen ja ravintoloineen.
Vuonna 2000 ketju yhtiöitiin Target Corporationiksi. Se alkoi erilaistaa itseään kilpailijoista tarjoamalla ylellisiä tuotteita muita halvemmalla, kuten designervaatteita suunnittelijoina Jason Wu, Zac Posen ja Isaac Mizrahi. Targetin Go International -naistenvaatemerkki myy nimekkäiden suunnittelijoiden tuotteita muutama kuukausi kerrallaan. Target tekee erikoissopimuksia tuotesuunnittelijoiden kanssa myös muissa tuoteryhmissä kuin vaatteissa. Heihin ovat lukeutuneet Michael Graves, Mossimo Giannulli, Fiorucci, Liz Lange ja Philippe Starck.
Vuonna 2012 avattiin ensimmäinen CityTarget, kaupunkilaista asiakaskuntaa palveleva myymälätyyppi, joka on kooltaan alle puolet perinteisestä Target-liikkeestä.
Targetin yksiköitä

Targetilla on oma rahoitusyksikkö Financial and Retail Services (FRS), joka hallinnoi ketjun luottokortti- ja lahjakorttijärjestelmää. Target Sourcing Services (TSS) on ketjun 1 200 hengen hankintaosasto. Target Commercial Interiors on toimistokalustaja, joka on saavuttanut suuren markkinaosuuden isojen Fortune 500 -yritysten palvelijana. Target Brands hallinnoi yrityksen omia tuotemerkkejä, joita ovat elintarvikemerkit Archer Farms, Market Pantry, Simply Balanced ja Sutton & Dodge, huonekalumerkki Threshold ja elektroniikkabrändi Trutech. Target Direct -yksikkö huolehtii yhtiön verkkokauppatoimituksista.
Vuonna 2010 Target Corporationilla oli 37 jakelukeskusta ympäri Yhdysvaltoja. Toisin kuin Walmartilla, elintarvikkeet eivät tule Targeteihin niiden kautta vaan erikoistuneilta partneriyrityksiltä. Target käytti pitkään SuperValu-yhtiön elintarvikejakelukeskuksia omien SuperTarget- and PFresh-kauppojensa tuoretavaratoimituksiin, kunnes ryhtyi rakentamaan omaa verkostoa vuonna 2003.
Ketjun ominaispiirteitä

Target on onnistunut puhuttelemaan nuorempaa ja varakkaampaa kuluttajaryhmää kuin markkinajohtaja Walmart. Targetin käytävät ovat leveitä, lattiat kiiltäviä, katot alaslaskettuja ja tuotteiden esillepanoon kiinnitetään myymäläsuunnittelussa huomiota. Target-liikkeissä ei kuule taustamusiikkia eikä kuulutuksia. Jos myyjää ei näy, riittää, kun nostaa palvelupuhelimen luurin. Asiakkaita kutsutaan vieraiksi (guests), työntekijöitä tiimijäseniksi (team members) ja esimiehiä tiiminvetäjiksi (team leaders).
Target ei myy käsiaseita eikä ammuksia. 1990-luvun alussa Target jopa poisti valikoimista liian realistisen näköiset mustat leikkipyssyt. Vuonna 2014 se myös kielsi asiakkaita tulemasta myymälään aseistettuna. Target ei myöskään ole myynyt savukkeita vuoden 1996 jälkeen.
Tietomurtoskandaali

Joulun 2013 alla Target joutui maailman siihen asti suurimman tietomurron uhriksi. Murtautujat saivat käsiinsä kymmenien miljoonien Targetin luottokorttiasiakkaiden henkilötietoja. Vain muutama viikko myöhemmin tammikuussa 2014 samantapaisen tietomurron kohteeksi joutui luksustavarataloketju Neiman Marcus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Target (yritys) Wikimedia Commonsissa
Target Corporationin viralliset kotisivut (englanniksi)
Targetin pääkonttori
Target-kauppa
Käännös suomeksi
Tarhajuuriperhonen

| Tarhajuuriperhonen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Exoporia
Yläheimo::  Juuriperhosmaiset Hepialoidea
Heimo::  Juuriperhoset Hepialidae
Alaheimo::  Hepialinae
Suku::  Hepialus
Laji::  lupulinus
Kaksiosainen nimi
 Hepialus lupulinus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Korscheltellus lupulinus 
Katso myös
   Tarhajuuriperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarhajuuriperhonen (Hepialus lupulinus) on harvinainen, harmaansävyinen yöperhonen, joka kuuluu alkeelliseen juuriperhosten heimoon. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on arvioitu erittäin uhanalaiseksi (EN).
Koko ja ulkonäkö

Koiraan etusiipien väri vaihtelee kellanruskeasta punaruskeaan, naaraan siivet ovat harmaanruskeat. Siiven poikki kulkee leveä valkoinen juova siiven tyvestä siiven takareunaan ja sieltä kärkeä kohti. Juova päättyy siiven etureunassa juuri ennen kärkeä. Joskus juova jakaantuu erillisiksi laikuiksi. Naaraalla juova erottuu huonosti. Siiven ulkoreunassa saattaa olla rivi pieniä, vaaleita täpliä ja etureunassa on usein sumeareunainen valkoinen täplä. Takasiivet ovat kellanruskeat tai harmaanruskeat. Siipiväli koiraalla on 24–31 mm ja naaraalla 29–39 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Tarhajuuriperhosta tavataan paikoittain lähes koko Euroopassa, mutta sen levinneisyys rajoittuu Eurooppaan ja Keski-Aasiaan. Suomessa laji on eteläinen ja harvinainen. Levinneisyys rajoittuu Etelä-Karjalan, Uudenmaan ja Etelä-Hämeen alueille. Perhoset lentävät melko lyhyenä aikana toukokuun lopulta juhannuksen tietämiin.
Elinympäristö ja elintavat

Tarhajuuriperhonen elää erilaisilla melko avoimilla paikoilla, joilla on runsaasti kasvillisuutta. Erityisesti se vaikuttaa suosivan paikkoja, joissa kasvaa kieloa. Koiraat lentävät parin tunnin ajan auringonlaskun aikaan etsien naaraita. Naaraat oleskelevat kasvillisuudessa ja värisyttävät siipiään levittäen feromoneja ilmaan.
Parittelu kestää vajaan tunnin ja naaras aloittaa munimisen aamulla tai aamupäivällä. Muniessaan se lentää matalalla ja laskeutuu välillä pudottamaan muutaman munan. Munista kuoriutuvat toukat kaivautuvat heti maahan ja elävät noin 10 cm syvyydellä maanalaisessa käytävässä syöden kasvien juuria. Toukkakehitys kestää yhdestä kahteen vuotta. Kotelovaiheen lopussa kotelo nousee toukan tekemää käytävää pitkin osittain maanpinnan yläpuolelle.
Ravintokasvi

Toukka syö monien eri kasvien juuria, ja ilmeisesti etenkin kieloa (Convallaria majalis).
Aiheesta muualla

Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Pharmacis lupulina:  Wikidata: Q1615974  Wikispecies: Hepialus lupulina  EPPO: HEPILU  Fauna Europaea: 431755  Fauna Europaea (new): e9f21254-701f-4d2f-930c-fdc8b1ecdff9  GBIF: 8065934  iNaturalist: 357578  LoB: 4447  MaBENA: HepiaLupul  Observation.org: 9606  Open Tree of Life: 694956 
Noctua lupulina:  Wikidata: Q105599735  CoL: 95BVN  GBIF: 9159204
Marko Tapio

Marko Tapio.
Marko Tapio (oik. Marko Viktor Tapper; 15. elokuuta 1924 Saarijärvi – 14. kesäkuuta 1973 Seinäjoki) oli suomalainen kirjailija.
Tausta

Marko Viktor Tapper syntyi lahjakkaan saarijärveläisen veljessarjan esikoisena. Marko kävi Saarijärven yhteiskoulua neljä luokkaa. Koulunkäynti keskeytyi asepalvelukseen 1943–1944 JR52:n tykkikomppaniassa Rukajärven rintamalla.
Myöhemmin Tapper suoritti sisävesiliikenteen laivapäällikön tutkinnon. Hän työskenteli Kymin Uittoyhdistyksen metsä- ja uittotyönjohtajana vuoteen 1950 ja kirjailijana vuodesta 1952. Kirjoitustyön ohella hän toimi tilapäisenä rakennustyömiehenä ja freelancer-toimittajana Keski-Suomen Iltalehdessä 1961–1962.
Kirjailijakuva

Marko Tapio oli huomattavimpia sodanjälkeisiä prosaisteja Suomessa. Tapio-kirjailijanimen keksi WSOY:n johtaja Yrjö A. Jäntti. Kirjailija itse ei pitänyt nimestä.
Kirjailijaksi valmistumisessa Tapioa vahvisti urheiluseura Saarijärven Pullistus. Urheiluseura oli siitä harvinainen, että sen toiminta-alaan kuului myös kulttuuri. Pullistuksen kirjallisuuskerhon klassikoita ruotivia luentoja Marko Tapper seurasi aktiivisesti. Tämä "seminaari" auttoi häntä kehittymään ja tuntemaan omat mahdollisuutensa kirjoittajana, ja kerhon järjestämissä kirjoituskilpailuissa hän korjasi monet voitot. Kerhon puheenjohtaja lehtori Pekka Mattila (myöhemmin fil. tri ja professori) seurasi "hovikriitikkona" lahjakkaan kirjailijanoviisin esikoisromaanin työvaiheita. Suuri merkitys kirjailijantyölle oli Saarijärven mehevällä kansankielellä ja metsä-, rakennus- ja uittotyömailla saaduilla kokemuksilla.
Tapion esikoisteos Lasinen pyykkilauta (1952) otettiin vastaan lahjakkaan "sillanpääläisen" kertojan romaanina, jossa kuvattiin nuoren miehen kypsymiskamppailua. Vuonna 1956 ilmestynyt Aapo Heiskasen viikatetanssi on luokiteltu moderniksi romaaniksi. Teoksessa kuvataan sotasairaalasta palaavan ylioppilaan henkistä kriisiä, joka laajentuu sodasta palaavien ”harmaiden veljien” pysähtyneeksi ajankuvaksi, kun koetuksella on koko elämisen mielekkyys ja usko tulevaisuuteen. Korttipelisatu (1958) kuvaa nuoren miehen suhdetta ihannoimaansa isään. Poika miehistyy ja vapautuu. Teos on vireeltään kaunis, dramaattinen ja romanssinomainen. Romaani Terassi (1962) on moderni ja tyylitelty arvoitus, joka kätkeytyy romaanin päähenkilön, fiktiivisen kirjailijan sisimpään: näkemys ahdistavasta kriisistä, jonka päähenkilö-kirjailija koki sekä maailman murrokseen ulottuvana että omaan työhönsä heijastuvana.
Kirjailijan pääteoksen Arktinen hysteria teemoina ovat Björkharryjen perheen sosiaalinen nousu ja tuho, politiikan turmeltuneisuus ja näkymät Suomen sotien väliseen kurimukseen.
Teos koostuu kahdesta osasta, teoksesta Vuoden 1939 ensilumi (1967) ja sota-aiheisesta Sano todella rakastatko minua (1968).
Marko Tapion tuotannon polttavimmaksi ja keskeisimmäksi teemaksi näyttää erottuvan jopa väkivaltaisia ratkaisuja vaativa isän ja pojan suhde. Se on mukana myös Arktisessa hysteriassa. Voimalaitosjohtajan itsekkään hahmon suhde työläisiin laajentuu padon murtuessa tuhoisaksi yhteiskunnalliseksi ongelmaksi. Hysteria on pessimistinen, suorastaan nihilistinen teos. Kirkolla, papeilla, uskonnolla ei milloinkaan ollut Marko Tapiolle itselleen oleellista merkitystä. Jumalalle hän oli jättänyt sen, mikä Jumalalle kuului. Ihmisen oli itse pystyttävä hoitelemaan sarkansa omassa maailmassaan. Mutta Arktinen hysteria jäi kesken, ja toiseen osaan mennessä ei toivoa ollut näkyvissä.
Marko Tapio sai useita palkintoja ja apurahoja, muun muassa valtion kirjallisuuspalkinnon, F. E. Sillanpään palkinnon 1958 ja Bergbomin palkinnon 1961, Pro Finlandia -mitalin 1971, ensimmäisen niin sanotun akatemia-apurahan 1957 ja viimeisen kolmivuotisena 1970.
Yksityiselämä

Tapion veljistä Harri Tapper oli kirjailija ja opettaja, Kain Tapper kuvanveistäjä ja Yrjö Tapper lavastaja.
Tapio oli naimisissa Tuulikki Viljasen (nyk. Valkonen) kanssa vuosina 1961–1973, ja tästä avioliitosta syntynyt poika Janne Tapper on teatteriohjaaja ja teatterintutkija. Avioliitto päättyi eroon kirjailijan alkoholin ja lääkkeiden liikakäytön vuoksi. Valkonen on kirjoittanut Tapion elämästä ja kirjailijantyöstä sekä elämästään Tapion puolisona teoksen Mäyhä (2003).
Urheilu

Marko Tapper oli aktiivinen kilpaurheilussakin. Hän voitti muun muassa Saarijärven juhannuskisojen 10 000 metrin juoksun vuonna 1956, ennätyksensä 10 000 metrillä 32,36.0 hän juoksi Äänekosken murskaradalla, lisäksi hän voitti piirinmestaruuksia juoksussa, hiihdossa ja yhdistetyssä. Erityinen kilpailu Tapperille oli Keski-Suomen maakuntaviestin voitto vuonna 1955. Saarijärven Pullistuksen joukkueessa hiihti kolme Tapperin veljestä; Marko ankkurina voittaen Jämsänkosken Ilveksen, jonka riveissä hiihti muun muassa kolme olympiavoittajaa - Urpo Korhonen, Tapio Mäkelä ja Veikko Hakulinen. Marko Tapper toi 14.7.1952 olympiasoihdun Saarijärven urheilukentälle, jossa soihtua kuljetti isä Vihtori Tapper, joka seuraavaksi luovutti soihdun veli Yrjö Tapperille.
Teokset > Kertomakirjallisuus

Lasinen pyykkilauta (WSOY, 1952)
Novelleja (1954)
Aapo Heiskasen viikatetanssi: Romaani.  Helsinki:  WSOY, 1956.
Korttipelisatu (1958)
Terassi (1962)
Enkeli lensi ohi (WSOY, 1963)
Se kesä on mennyt (WSOY, 1964)
Kolmetoista mehiläistä (WSOY, 1964)
Arktinen hysteria I: Vuoden 1939 ensilumi (WSOY, 1967)
Arktinen hysteria II: Sano todella rakastatko minua (WSOY, 1968)
Mummokulta (WSOY, 1969)
Tarina viidestä kilometristä (WSOY, 1985)
Teokset > Muuta

Se ei ole sattumaa (julkaisematon käsikirjoitus, SKS:n kirjallisuusarkisto, 1947)
Keltainen lippu (näytelmä, 1959)
Hattuni nostan naulalles (näytelmä, 1965)
Eppel on taivaassa (televisionäytelmä, YLE, 1968)
Iita (televisionäytelmä, YLE, 1971)
Sekuntikello (televisionäytelmä, YLE, 1972)
Palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto ja valtion apurahat: 1-vuotinen apuraha 1957 ja 3-vuotinen 1970.
F. E. Sillanpää -palkinto 1958
Bergbom-palkinto 1961
Pro Finlandia -mitali 1971
Kirjallisuutta

Anne Fried: Marko Tapio, suom. Raija Mattila. WSOY 1975 ISBN 951-0-07208-7
Timo Hännikäinen: Hysterian maa. Marko Tapio ja Arktinen hysteria.  Turku:  Savukeidas, 2013.  ISBN 978-952-268-062-4
Miisa Jääskeläinen, (toim.): Loogillista ihmettelyä: Kirjoituksia Marko Tapiosta. Tapperien Taideseura 1995 ISBN 952-90-6351-2
Tuulikki Valkonen, Mäyhä: Lähikuvia Marko Tapion elämästä. Tammi 2003 ISBN 951-31-2801-6
Erkki Vettenniemi: Kirjailijan latu : miten hiihtäjä Marko Tapperista tuli kirjailija Marko Tapio.  Sastamala:  Warelia, 2024.  ISBN 978-952-387-076-5
Aiheesta muualla

Kirjailija ja ryöstöviljelty muusa. Alli Kantolan artikkeli.
Marko Tapion nuoruudenkotia Juholaa esittelevät sivut.
Tapperien taideseuran kotisivut.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Karavás

| Karavás Καραβάς |
| --- | --- |
 Karavás
 Koordinaatit: 36°20′42″N, 22°57′9″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Saaret
Kunta:  Kythera
Kunnallisyksikkö:  Kythera
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  5205010301
Väkiluku (2011):  129
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karavás (kreik. Καραβάς) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kytheran saarella ja kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Kylän väkiluku on 129 (vuonna 2011).
Karavás sijaitsee Kytheran pohjoisosassa muutaman kilometrin päässä saaren suurimmasta kylästä Potamóksesta pohjoiseen. Se muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καραβά, Topikí Koinótita Karavá), johon kuuluvat varsinaisen Karaváksen kylän lisäksi kylät Gerakári, Kryonéri, Petroúni, Plateía Ámmos, Progkí ja Vounó. Koko yhdyskunnan väkiluku on 222. Platiá Ámmos sijaitsee merenrannalla Karaváksesta pohjoiseen, Petroúni ja Gerakári puolestaan sijaitsevat Karaváksen eteläpuolella.
Karavás sijaitsee lähellä suurta raviinia, jossa on lähteitä, ja siellä kasvaa erilaisia puulajeja. Lähteistä tunnetuimmat ovat Portokaliá, Amír Alí ja Keramári. Portokaliá-lähde (”appelsiinipuu”) on saanut legendan mukaan nimensä appelsiinipuulta, joka tuotti 100 000 appelsiinia. Tämä puu kuoli ankaran talven seurauksena joitain vuosikymmeniä sitten. Kylän Portokalía-yhdistys järjestää vuosittain tivolin perinteisine tansseineen ja urheiluaktiviteetteineen.
Aiheesta muualla

Kuvia kylästä (englanniksi)
Karachi

| Karachi |
| --- | --- |

 Karachi
 Koordinaatit: 24°51′36″N, 67°00′36″E 
Valtio:  Pakistan
Provinssi:  Sindh
Väkiluku (2011):  21 200 000
 
 www.karachicity.gov.pk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karachi (sindhiksi ڪراچي, Karācī, urduksi ‏کراچی‎, Karācī) on Pakistanin suurin kaupunki ja Sindhin provinssin pääkaupunki. Karachi on Pakistanin talouselämän keskus. Kaupunki sijaitsee Arabianmeren rannalla, Indus-virran suistossa. Suurkaupunkialueella asuu noin 21,2 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä yhden maailman suurimmista kaupungeista.