stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reinhard Bonnke
Toiminta

Bonnke saarnasi aluksi Afrikassa vain viidelle ihmiselle seurakunnassa ja koki Afrikan olevan vaikea paikka lähetystyölle, vaikka muut olivat hänelle sanoneet sen olevan helppo kohde. Bonnke aloitti kokousten pitämisen 800 ihmisen suurteltoissa, mutta kävijämäärien kasvaessa vuonna 1984 hän suurensi telttakapasiteettiaan 34 000 hengen telttarakenteeseen, joka hänen organisaationsa sivuilla mainitaan tuolloin olleen lajissaan maailman suurimmaksi. Hänen kokouksiinsa osallistuneiden ihmisten kokonaismäärän on sanottu yltävän miljooniin ja hänen oman organisaationsa tietojen mukaan hänen suurimman yksittäisen kokouksensa osallistujamääräksi on arvioitu 1,6 miljoonaa ihmistä.
Bonnke toimi monikansallisen organisaation Christ for all Nations (CfaN) kautta. Sillä on toimipisteet Yhdysvalloissa, Kanadassa, Saksassa, Britanniassa, Afrikassa, Singaporessa ja Etelä-Amerikassa. CfaN kertoo jakaneensa noin 178 miljoonaa kirjaa ja lentolehtistä 140 kielellä 53 maassa, josta suuren osan ilmaiseksi useissa kampanjoissa.
Bonnke asui Frankfurtissa. Hän sai vaimonsa Annin kanssa kolme lasta: Kai-Uwen, Susannen ja Gabrielen.
Eräs huomiota herättänyt tapaus Bonnken uralla sattui loppuvuodesta 2001. Nigerialainen pappi Daniel Ekechukwu joutui auto-onnettomuuteen 30. marraskuuta 2001, ja lääkärin sanotaan vahvistaneen hänen kuolemansa tuona iltana. Väitetään, että 2. joulukuuta Ekechukwu olisi herännyt kuolleista rukoustilassa, jossa Bonnke paraikaa työskenteli. Papin vaimo oli vienyt ruumiin ruumishuoneelta rukoustilaan, koska oli uskonut miehensä vielä heräävän. Ekechukwu väittää käyneensä onnettomuuden jälkeen sekä helvetissä että taivaassa. Hän on puhunut kokemuksistaan useissa maissa, kuten Suomessa ja Itävallassa.
CfaN kertoi vuonna 2014, että yhteensä 73 miljoonan henkilön on dokumentoitu tehneen uskonratkaisun. Nigeriassa Bonnken kokoussarjoilta, tilastoja kristinuskoon kääntyneistä henkilöistä, jotka ovat allekirjoittaneet ratkaisukortin, jossa he ilmaisevat uskovansa nyt Jeesukseen Kristukseen ja useat heistä saivat myös kirjasen Now that you are saved.: lähde?
Akure, Nigeria, 1 859 503 ratkaisun tehnyttä.
Lagos, Nigeria, 3 461 171 ratkaisun tehnyttä.
Ibadan, Nigeria, 2 650 190 ratkaisun tehnyttä.
Jos, Nigeria, 1 276 840 ratkaisun tehnyttä.
Abeokuta, Nigeria, 1 461 171 ratkaisun tehnyttä.
Julkaisuja

Bonnke on julkaissut lukuisia hengellisiä kirjoja, äänitteitä ja pamfletteja eri kielillä.
Kirjoista on suomennettu muun muassa:
Evankeliointi tulella käynnistää herätyksen.  (suom. Aino Helin)  Helsinki:  Uskon sanan kustannus, 1991.  ISBN 9518918147
Neljä avainta.  (suom. Pekka Nieminen, 2. p.)  Aika, 1996.  ISBN 951-606-425-6
Uskon linkki.  (suom. Marja-Leena Närhi)  Helsinki:  Kuva ja Sana, 1998.  ISBN 9515850584
Evankeliointi tulella.  (suom. Hanna Helin, Tero Favorin)  Helsinki:  Uskon sanan kustannus, 1999.  ISBN 9518918279
Aika on loppumassa.  (suom. Katariina Salmi)  Helsinki:  Uskon sanan kustannus, 2004.  ISBN 9518918384
Suurempia tekoja.  (suom. Tero Favorin)  Helsinki:  Uskon sanan kustannus, 2005.  ISBN 9518918406
Tulella täytetty elämä - Bonnken elämäkerta.  (suom. Heli Jaakkola, Jouni Jaakkola)  Kristillinen Kirja- ja Musiikkikustannus, 2011.  ISBN 9789525866391
Tulta vai tuhkaa - Reinhard Bonnken testamentti.  Kristillinen Kirja- ja Musiikkikustannus, 2018.  ISBN 9789527058992
Tulilataus - päivähartauskirja.  Kristillinen Kirja- ja Musiikkikustannus, 2020.  ISBN 9789527297209
Aiheesta muualla

CfaN:in sivusto
Bonnken suomeksi tulkattuja saarnoja kesältä 2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
YouTubessa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Bowery

Bowery noin vuonna 1910.
Bowery on katu New Yorkin Lower East Sidella. Se kulkee Chatham Squarelta Cooper Unionille. Kadun nimi on englanninnos hollannin sanasta bouwerij, joka tarkoittaa maatilaa.
Kadun ympäristössä toimi 1800-luvulla Bowery Boys -niminen jengi.
Kristinusko Washingtonissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Washingtonin suurin uskonto. 61 prosenttia Washingtonin väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 25 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 13 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu 2 prosenttia väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 17 prosenttia väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin kuuluu 3 prosenttia väestöstä ja Jehovan todistajiin 2 prosenttia väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 764 | 1 103 660 |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 304 | 826 597 |
| Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko | Myöhempien aikojen pyhät | Mormonismi | 551 | 289 479 |
| Assemblies of God USA | Evankelikalismi | Helluntaiherätys | 418 | 144 023 |
| Jehovan todistajat | Jehovan todistajat | Adventismi | 325 | 79 842 |
| Amerikan evankelisluterilainen kirkko | Päälinja | Luterilaisuus | 235 | 64 596 |
Kristinusko Wisconsinissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Wisconsinin suurin uskonto. 71 prosenttia Wisconsinin väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 22 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 18 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu 4 prosenttia väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 25 prosenttia väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Molempiin liikkeisiin kuuluu noin prosentti väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 752 | 1 237 341 |
| Amerikan evankelisluterilainen kirkko | Päälinja | Luterilaisuus | 652 | 316 245 |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 601 | 276 904 |
| Wisconsinin evankelis-luterilainen synodi | Evankelikalismi | Luterilaisuus | 393 | 209 788 |
| Missouri-synodi | Evankelikalismi | Luterilaisuus | 418 | 179 478 |
| Yhdistynyt metodistikirkko | Päälinja | Metodismi | 452 | 72 792 |
Lothar-Günther Buchheim

Lothar-Günther Buchheim (6. helmikuuta 1918 Weimar, Thüringen – 22. helmikuuta 2007 Starnberg, Baijeri) oli saksalainen kirjailija, taidemaalari ja taidekeräilijä. Parhaiten hänet tunnetaan romaanistaan Das Boot (1973).
Nuoruus

Buchheim vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Weimarin lisäksi Rochlitzissa sekä Chemnitzissä. Teini-ikäisenä hän toimi avustajana sanomalehdissä ja vuonna 1933, vasta 15-vuotiaana, hän piti ensimmäisen näyttelyn piirroksistaan.
1937 viettäessään aikaansa Italiassa hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa Tage und Nächte steigen aus dem Strom. Eine Donaufahrt. ("Days and nights rise from the river. A travel on the Danube."), jossa hän kertoo kanoottiretkestään Tonavaa pitkin Mustallemerelle. Kirja julkaistiin vuonna 1941.
Hän opiskeli taiteita Dresdenissä sekä Münchenissä ja liittyi vapaaehtoisena Kriegsmarineen vuonna 1940.
Toinen maailmansota

Buchheim toimi sotakirjeenvaihtajana Saksan laivaston propagandaosastolla toisen maailmansodan aikana kirjoittaen kokemuksistaan miinanraivaajilla, hävittäjillä sekä sukellusveneillä. Hän teki myös piirustuksia ja otti valokuvia.
Syksyllä 1941 Buchheim liittyi kapteeniluutnantti Heinrich Lehmann-Willenbrockin miehistöön sukellusveneeseen U-96. Hänen ohjeensa olivat valokuvata ja kuvailla sukellusvenesotaa käytännössä. Partiomatkan kokemuksista hän kirjoitti novellin Die Eichenlaubfahrt.
Sodan jälkeen

Sodan päätyttyä Buchheim toimi taiteilijana, taidekeräilijänä, galleristina sekä taidekustantajana. 1950 ja 60-luvuilla hän kirjoitti kirjoja eurooppalaisista taiteilijoista, mm. Pablo Picassosta ja keräsi saksalaisten ja ranskalaisten ekspressionistien töitä. Koska modernistien teoksia oli natsihallinnon aikana pidetty rappiotaiteena, hänen onnistui hankkia niitä halvalla.
Buchheim tunnetaan parhaiten sodanajan kokemuksiin perustuvasta romaanistaan Das Boot, joka julkaistiin Saksassa 1973. Kirja on osittain fiktiivinen kuvaus sukellusveneen partiomatkasta ja sen kertojana toimii laivaston sotakirjeenvaihtaja luutnantti Werner. Kirjan karu ja sodanvastainen asenne aiheuttivat aikanaan puhetta puolesta ja vastaan. Das Boot julkaistiin Suomeksi nimellä Sukellusvene vuonna 1975.
Buchheim oli erittäin vastahakoinen antamaan kirjan oikeuksia elokuvantekijöille, mutta lopulta 1981 Wolfgang Petersen ohjasi kirjaan perustuen kaikkien aikojen kalleimman saksalaisen elokuvan, joka keräsi kuusi oscar-ehdokkuutta.
Romaania seurasi täysin todellisuuteen pohjautuvan sukellusvenetrilogian ensimmäinen osa U-Boot-Krieg vuonna 1976. Kaksi seuraavaa osaa, U-Boot-Fahrer sekä Zu Tode Gesiegt julkaistiin molemmat vuonna 1998. Trilogia sisältää yhteensä yli 5000 sodan aikana otettua valokuvaa. Buchheim kirjoitti myös kirjan Der Abschied (2000) matkastaan ydinkäyttöisellä rahtialus NS Otto Hahnilla. Aluksen kapteenina toimi tuolloin Heinrich Lehmann-Willenbrock.
Buchheimin keräämästä taiteesta koostuva Buchheim Museum of Imagination avattiin Bernriedissä vuonna 2001.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomennettu teos

Sukellusvene.  ((The boot, 1973.) Suomentanut Kai Kaila)  Helsinki:  Weilin + Göös, 1975.  ISBN 951-35-1308-4
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Buchheimin museo
Boulognen taistelu

Boulognen taistelu oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden sekä Saksan Saksan 2. panssaridivisioonan joukkojen välinen taistelu Boulogne-sur-Merin kaupungin hallinnasta Pohjois-Ranskassa. Taistelu käytiin 22.–25. toukokuuta 1940 saman aikaisesti Calais’n piirityksen kanssa. Taistelu päättyi saksalaisten voittoon heidän vallattua kaupungin 25. toukokuuta 1940.
Taustaa

21. toukokuuta 1940 kenraali Heinz Guderianin johtama Saksan XIX armeijakunta oli edennyt Englannin kanaalin rannikolle vallatessaan Abbevillen ja katkaisten brittiläiseltä siirtoarmeijalta yhteyden muihin joukkoihin Länsi-Ranskassa. Boulognea puolusti tuolloin arviolta 9 000 brittiläistä ja ranskalaista sotilasta. Kaupunkia tukemaan oli lähetetty brittiläinen 20. erillinen jalkaväkiprikaati, joka sisälsi irlantilaisia ja walesilaisia sotilaita. 22. toukokuuta kenraaliluutnantti Rudolf Veielin komentama Saksan 2. panssaridivisioona sai tehtäväksi vallata Boulognen. Saksan ilmavoimien pommittaessa kaupungin satamaa, iskussa Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjien HMS Keithin ja HMS Vimyn päälliköt kaatuivat. Lisäksi Ranskan laivaston hävittäjistä FS Frondeur vaurioitui pahoin ja FS Orage upposi. Seuraavana päivänä hävittäjät HMS Keith, HMS Vimy, HMS Whitshed, HMS Vimiera, HMS Wild Swan, HMS Windsor ja HMS Venomous evakuoivat kaupungista yhteensä 4365 sotilasta. HMS Wessex ei ehtinyt mukaan evakuointiin.
Saksan ilmavoimien lentokoneet upottivat 24. toukokuuta hävittäjä FS Chacalin kaupungin satamaan ja vaurioittivat hävittäjä FS Fougueuxia. 25. toukokuuta saksalaiset mursivat kaupungin puolustuksen ja pakottivat ranskalaisjoukkojen komentajan Lanquetotin antautumaan. Eversti von Vaets vei Lanquetotin tapaamaan Guderiania, joka onnitteli tätä tavasta, jolla hän puolusti kaupungia. Arviolta 5000 sotilasta pääosin ranskalaisia joutuivat vangiksi. Taistelu yhdessä Calais’n menetyksen kanssa johtivat operaatio Dynamoon, jossa brittisotilaat evakuoitiin Dunkerquesta Englantiin.
Aiheesta muualla

http://www.historyofwar.org/articles/battles_boulogne_1940.html
Ellis, L. F.: History of the Second World War: The War in France and Flanders, s. 153-159.  Uckfield, Englanti:  Naval Military Press, 2004.  ISBN 1-845740-56-4  (englanniksi)
Merkinnän syy: Joukkojen kuvaus puuttellinen ja taistelukuvaus puuttuu
Boori

Boori värjää bunsenlampun liekin vihreäksi.
Boori on alkuaine, joka on kolmiarvoinen amorfinen puolimetalli, jota esiintyy luonnossa vain boraattiyhdisteinä. Sen kemiallinen merkki on B (lat. boronium) ja atomimassa IUPACin standardin mukaisesti [10,806; 10,821] amu. Ensimmäisen kerran booria eristettiin 1800-luvulla.
Boori on kovaa ja kemiallisesti suhteellisen reagoimatonta. Sen yhdisteiden kemia on monimuotoista ja yhdisteet ovat usein rakenteeltaan monimutkaisia. Alkuaineena boorilla on vain muutamia käyttökohteita, mutta sen yhdisteitä käytetään esimerkiksi borosilikaattilasin valmistukseen. Boori on kasvien kasvulle välttämätön hivenaine.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Boorilla on useita allotrooppisia muotoja, joista yksi on amorfinen ja joista useat ovat kiteisiä. Tyypillisimmät kiteiset boorin allotroopit ovat α-romboedrinen boori, β-romboedrinen boori, α-tetragoninen boori ja β-tetragoninen boori. Näille kaikille on tyypillistä kahdestatoista booriatomista koostuva ikosaedrin muotoinen toistuva yksikkö. Yksinkertaisin rakenteeltaan on α-romboedrinen boori, joka koostuu B12-yksiköistä hieman vääristyneessä kuutiollisessa tiivispakkauksessa. Hieman monimutkaisempi on β-romboedrinen boori, jonka alkeiskoppi koostuu 105 booriatomista. Ensimmäinen löydetty boorin kiteinen allotrooppi on α-tetragonaalinen boori. Tämä on myöhemmin osoittautunut kuitenkin epäpuhtaaksi; epäpuhtautena on tyypillisesti joko typpeä tai hiiltä ja sen koostumusta vastaa kaava  on B50C2 tai B50N20. β-tetragonaalinen boori sen sijaan sisältää vain booria, mutta tämä allotrooppi on rakenteeltaan hyvin monimutkainen. Amorfisen boorin oletetaan olevan α-romboedrisen ja β-romboedrisen boorin välimuoto.
Boorin allotroopeista termodynaamisesti stabiilein on β-romboedrinen boori. Amorfinen boori muuttuu hitaasti sellaiseksi kuumennettaessa sitä yli 1 200 °C:n lämpötilaan ja α-romboedrinen boori 1 500 °C:n lämpötilassa. Kaikki boorin allotroopit muuttuvat β-romboedriseksi booriksi sulatuksen ja jäähdytyksen jälkeen.
Boori on hyvin kova alkuaine, jonka kovuus on Mohsin asteikolla 9,3. Alkuaineista ainoastaan hiilen allotroopilla timantilla on tätä suurempi kovuus.
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet

Alkuaineena boori on hyvin inertti eli se ei reagoi helposti muiden alkuaineiden kanssa. Amorfinen boori reagoi kiteistä booria herkemmin. Huoneenlämpötilassa se reagoi lähinnä fluorin ja hapen kanssa. Fluoria raskaammat halogeenit vaativat reagoidakseen 500–600 °C:n lämpötilan ja hapen kanssa hapettuminen ulottuu yleensä vain alkuaineen pintakerroksiin. Hyvin korkeissa (600–2 000 °C) lämpötiloissa boori reagoi kaikkien muiden epämetallien paitsi vedyn, germaniumin, telluurin ja jalokaasujen kanssa. Korkeissa lämpötiloissa se toimii myös pelkistimenä: se pelkistää vedestä vetykaasua, typen oksidit boorinitridiksi ja hiilimonoksidin hiileksi. Kuumennettaessa boori reagoi myös metallioksidien ja metallien, raskaampia metalleja lukuun ottamatta, borideiksi.
Boori ei reagoi laimeiden tai ei-hapettavien happojen kanssa. Kuuma ja väkevä rikkihapon ja typpihapon seos kuitenkin liuottaa sen. Väkevätkään natriumhydroksidiliuokset eivät reagoi boorin kanssa kuin vasta yli 500 °C:n lämpötilassa. Sula natriumkarbonaatin ja -nitraatin seos liuottaa booria.
Ominaisuudet > Isotoopit

Boorilla on kaksi luonnossa esiintyvää pysyvää isotooppia, jotka ovat 10B ja 11B. Näiden isotooppien suhteet vaihtelevat huomattavasti riippuen siitä, mistä boori on peräisin. Esimerkiksi Kalifornian boraattimalmit sisältävät vain vähän 10B-isotooppia, kun esimerkiksi turkkilaisissa boraattimineraaleissa tätä isotooppia on huomattavasti enemmän. Näiden lisäksi tunnetaan 12 radioaktiivista isotooppia massaluvultaan 6–19.
Molemmilla boorin pysyvillä isotoopeilla on ydin-spin, minkä vuoksi niitä, erityisesti 11B-isotooppia, voidaan käyttää NMR-tutkimuksissa. Molemmat boorin isotoopeista absorboivat neutroneita, mutta 10B-isotoopilla tämä taipumus on 767 000-kertainen verrattuna 11B-isotooppiin.
| Isotooppi | Puoliintumisaika | Hajoamistyyppi, osuus luonnossa |
| --- | --- | --- |
| 6B |  | protoniemissio |
| 7B | 350 ys | protoniemissio |
| 8B | 770 ms | β+, β+α |
| 9B | 800 zs | protoniemissio |
| 10B | stabiili | 19,97 % |
| 11B | stabiili | 80,17 % |
| 12B | 20,2 ms | β−, β−α |
| 13B | 17,33 ms | β−, β−n |
| 14B | 12,5 ms | β−, β−n |
| 15B | 9,87 ms | β−, β−n |
| 16B | < 190 ps | neutroniemissio |
| 17B | 5,08 ms | β−, β−n |
| 18B | < 26 ns | neutroniemissio |
| 19B | 2,92 ms | β−, β−n |
Käyttö

Eniten booria käytetään booriyhdiste booraksina eli natriumtetraboraattina (Na2B4O7 · 10 H2O), jota käytetään suuria määriä mm. eristävän lasivillan valmistuksessa, myös veden pehmentämiseen ja jonkin verran juotostöissä. Lisäksi booria käytetään orgaanisissa synteeseissä, pyroteknisenä aineena antamaan vihreää väriä, boorihappona (H3BO3) tekstiilituotannossa ja lääkkeenä (silmän desinfioinnissa). Booria lisätään myös lannoitteisiin, koska kasvit tarvitsevat sitä. Booritrioksidia käytetään korkeita lämpötiloja kestävien borosilikaattilasitavaroiden valmistukseen. Lisäksi boori-10-isotooppia käytetään ydinreaktoreissa, säteilysuojana ja neutronien havaitsemiseen.
Historia

Boorin yhdisteet ovat olleet tunnettuja tuhansia vuosia, Kiinassa booriyhdisteitä on käytetty lasin teossa. Alkuaineista, epäpuhdasta booria eristivät vuonna 1808 toisistaan tietämättä brittiläinen Sir Humphry Davy ja ranskalaiset Joseph Louis Gay-Lussac ja Louis Jacques Thénard, mutta alkuaineeksi sitä ei tunnistettu. Boorin löytäjät valmistivat epäpuhdasta booria pelkistämällä boraattiyhdistettä kaliummetallin avulla. Alkuaineeksi boorin tunnisti ruotsalainen Jöns Jacob Berzelius vuonna 1824 ja nimeä boori sille ehdotti Davy. Ensimmäisen kerran korkean puhtausasteen omaavaa booria tuotti ranskalainen Henri Moissan vuonna 1898 pelkistämällä booritrioksidia magnesiummetallin avulla.
Esiintyminen

Boori on maailmankaikkeudessa suhteellisen harvinainen alkuaine. Sitä muodostuu supernovan räjähtäessä ja tähtienvälisessä avaruudessa kosmisen säteilyn osuessa booria raskaampiin ytimiin, jolloin ne halkeavat. Tätä prosessia kutsutaan spallaatioksi. Jos alkuräjähdyksessä olosuhteet eivät olleet homogeeniset, on booria voinut muodostua myös alkuräjähdyksessä alueilla, joissa neutroneja oli paljon.
Boori on harvinainen myös maan kuoressa. Sen pitoisuus vaihtelee välillä 3–9 ppm ja se on 51. yleisin alkuaine. Sitä ei esiinny vapaana alkuaineena vaan ainoastaan boraatti- tai borosilikaattimineraaleina. Tärkeimmät mineraaleista ovat booraksi (Na2[B4O5(OH)4]·8H2O), kerniitti (Na2[B4O5(OH)4]·2H2O), uleksiitti (NaCa[B5O9]·8H2O) ja colemaniitti (CaB3O4(OH)3·H2O). Boraattimineraaleja esiintyy runsaimmin alueilla, joilla on aikaisemmin ollut tulivuoritoimintaa. Vuonna 2019 booria sisältäviä malmeja louhittiin 2 500 tonnia ja suurimmat tuottajamaat ovat Turkki, Chile, Kiina ja Yhdysvallat. Yhdysvalloissa louhitaan pääasiassa booraksia ja kerniittiä, joita esiintyy erityisesti Kaliforniassa, ja Turkin malmi on pääasiassa colemaniittia.
Valmistus

Tyypillisin tapa valmistaa amorfista booria suuressa mittakaavassa on Henri Moissanin kehittämä tapa pelkistää booritrioksidia magnesiummetallin avulla. Myös muita maa-alkali- tai alkalimetalleja voitaisiin käyttää, mutta magnesium on osoittautunut tehokkaimmaksi. Reaktio on hyvin eksoterminen. Lopuksi reaktiossa syntynyt magnesiumoksidi liuotetaan suolahapon avulla ja näin saatu boori on puhtausasteeltaan 90–92 %. Kemiallisella käsittelyllä, esimerkiksi kaliumdivetyfluoridin tai kaliumtetrafluoroboraatin avulla, puhtausastetta voidaan nostaa 95–97 prosenttiin.
Erittäin puhdasta booria, jonka puhtausaste on yli 99 %, valmistetaan muilla menetelmillä. Yksi tapa on pelkistää boorin halogenideja, erityisesti booritrikloridia tai booritribromidia, vedyn avulla. Toinen tapa on hajottaa boorin halogenideja tai boraaneja lämmön avulla käyttämällä erittäin kuumaa hehkuvaa volframilankaa. Näin on kaupallisestikin valmistettu diboraanista booria, jonka puhtausaste on yli 99,9999 %.
Boori ja kasvit

Boori on kasveille välttämätön hivenaine. Se osallistuu hiilihydraattien synteesiin ja RNA:n emästen synteesiin. Kasvit, jotka kärsivät boorin puutteesta, kasvavat huonosti sekä hedelmöittyvät ja tuottavat huonosti satoa sekä ovat alttiimpia sairauksille. Erityisen paljon booria tarvitsevat kaksisirkkaiset, kuten sokerijuurikkaat, porkkanat, kahvi ja puuvilla. Liiallinen boorin määrä maaperässä voi kuitenkin haitata kasvien kasvua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Periodictable: Technical data for Boron (englanniksi)
Chang, Kenneth: Theory and Experiment Meet, and a New Form of Boron Is Found The New York Times.  2.2.2009. (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Boron (B) (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Boron (englanniksi)
Luettelo boorin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Boron (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki 
Booria
Booritrihalogenideissa, kuten booritrifluoridissa, boorilla on tyhjä p-orbitaali.
Borosilikaattilasista valmistetaan muun muassa laboratorioissa käytettäviä lasitavaroita.
Boori
Kristinusko Wyomingissa

Tämä artikkeli kertoo kristinuskosta Wyomingin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2014 väestötutkimuksen mukaan kristinusko on Wyomingin suurin uskonto. 71 prosenttia Wyomingin väestöstä kuuluu kristillisiin kirkkoihin.
Tunnustuskunnat

Väestötutkimuksen mukaan suurin kristinuskon suuntaus on protestantismi: evankelista protestantismia tunnustaa 27 prosenttia väestöstä. Päälinjan protestantismia tunnustaa 16 prosenttia väestöstä. Mustaan kirkkoon kuuluu alle prosentti väestöstä.
Katoliseen kirkkoon kuuluu 14 prosenttia väestöstä.
Yhdysvalloissa kristillisiin kirkkoihin lasketaan kuuluvaksi myös mormonit ja Jehovan todistajat. Mormoneihin kuuluu 9 prosenttia Wyomingin väestöstä ja Jehovan todistajiin 3 prosenttia väestöstä.
| Yhteisö | Perinne | Perhe | Seurakunnat | Kannattajat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Katolinen kirkko Yhdysvalloissa | Katolinen kirkko | Katoliset kirkot | 65 | 69 500 |
| Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko | Myöhempien aikojen pyhät | Mormonismi | 172 | 67 729 |
| Tunnustuskuntiin kuulumattomat seurakunnat | Evankelikalismi | Muut | 103 | 23 410 |
| Eteläinen baptistikonventio | Evankelikalismi | Baptismi | 100 | 11 082 |
| Missouri-synodi | Evankelikalismi | Luterilaisuus | 40 | 6 534 |
| Yhdysvaltain episkopaalinen kirkko | Päälinja | Anglikaaninen | 45 | 6 123 |
Aki Ruotsala

| Aki Ruotsala |
| --- | --- |
 Ruotsala vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Alahärmä
Poliitikko
Puolue:  Suomen Kristillisdemokraatit
Kotipaikka:  Seinäjoki
Aki Ruotsala (s. 20. maaliskuuta 1985 Alahärmä) on suomalainen kristillisdemokraattinen poliitikko. Ruotsala on Seinäjoen kaupunginvaltuutettu ja tarkastuslautakunnan puheenjohtaja.
Koulutus

Ruotsala on valmistunut ylioppilaaksi Härmän lukiosta vuonna 2004 ja hallintotieteen maisteriksi Vaasan yliopistosta vuonna 2013, sekä kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta 2018. Hän työskentelee Etelä-Pohjanmaan Työ- ja elinkeinotoimistossa palvelujohtajana.