stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olavi Siippainen
Kirjallinen tuotanto > Teokset

Nuoruus sumussa. Neljä novellia. 1940.
Loppuun saakka. Kertomuksia kahdesta sodasta. 1942.
Suuntana läntinen. Romaani. 1943.
Ylistän rakkautta. Runoja. 1943.
Maata näkyvissä. Romaani. 1946.
Sinimekkoinen tyttö. Novelleja. 1946.
Ikuisilla niityillä. Romaani. 1951.
Menon yhteisyys. Vaelluslauluja. (yhdessä Laura Latvalan kanssa) 1951
Tarinaniskijä. Tarinoita sekä jokunen novelli. 1951.
Nainen ja viisi miestä. Ajanvietekertomus. 1953.
Herätys. Suomalainen sarja. 1955.
Pyörättömän piiri. Romaani. 1958.
Yllätyksiä Kämmensaaressa. Kertomus nuorisolle. 1958.
Opossumi ja IV A. (WSOY Nuorten toivekirjasto 119). 1959.
Nuoruuden trilogia. Sisältää: Suuntana läntinen, Maata näkyvissä, Menon yksinäisyys. 1959.
Verisavotta. Sotaromaani (keskeneräinen teos)
Toisillemme 1957 ja 1964. (yhdessä Laura Latvalan kanssa) 1965
Kirjeitä kirjailijatovereille vuosilta 1945–1963. Toimittanut Laura Latvala. 1975.
Kirjallinen tuotanto > Palkinnot

Kalevi Jäntin palkinto, 1944
Valtion kirjallisuuspalkinto, 1943, 1952, 1956, 1960
Nuorten Kirja ry:n kunniamaininta teoksesta Opossumi ja IV A, 1959
Ralf Långbacka

| Ralf Långbacka |
| --- | --- |
 Ralf Långbacka marraskuussa 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ralf Runar Långbacka
Syntynyt: 20. marraskuuta 1932 Närpiö
Kuollut: 27. heinäkuuta 2022 (89 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  teatteri-, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Lapset:  Mats Långbacka
Ohjaaja
Palkinnot
 kts. Palkintoja osio 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ralf Runar Långbacka (20. marraskuuta 1932 Närpiö – 27. heinäkuuta 2022 Helsinki) oli suomenruotsalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja sekä käsikirjoittaja. Hänen isänsä oli opettaja ja kirjailija Runar Långbacka, ja hänen poikansa on näyttelijä Mats Långbacka.
Långbacka teki pääosan urastaan ohjaajana ja teatterinjohtajana Helsingin ja Turun suomen- ja ruotsinkielisissä teattereissa. Hän ohjasi elokuvan Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti, ja joitakin sarjoja televisiossa.
Vuonna 2004 Långbacka nimitettiin taiteen akateemikoksi. Långbacka kuoli 89-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana Helsingissä heinäkuussa 2022.
Elämäkerta

Långbacka opiskeli kirjallisuutta Åbo Akademissa ja teki pro gradu -työnsä Eino Kaliman Tšehov-tulkinnoista. Hän tutustui moderniin teatteriin opiskeluaikanaan Berliinissä ja Münchenissä, sekä toimiessaan Helsingin Lilla Teaternissa. 1950-luvun teatterimaailmassa keskusteltiin illuusioteatterin ja teatraalisen teatterin hyvistä ja huonoista puolista, ja omassa ohjaustyössään Långbacka loi jonkinlaista synteesiä niiden välille.
Långbacka nimitettiin Turun ruotsalaisen teatterin johtajaksi vuonna 1960. Hän siirtyi Kansallisteatteriin ohjaajaksi 1963, ja opetti samaan aikaan teatterikorkeakoulussa. Vuonna 1965 hän tuli Svenska Teaternin taiteelliseksi johtajaksi. 1980-luvulla hän toi Helsingin kaupunginteatteriin joukon klassikoita, kuten Peer Gynt ja Tšehovin Lokki. Hän panosti myös musiikkiteatteriin ja antoi tilaa Jorma Uotisen tanssiryhmälle.
Teokset

Muun muassa Brechtistä. Tekstejä teatterista.  ((Bland annat om Brecht. Texter om teater, 1981). Tekstiä muokattu suomennosta varten)  Suomentanut Kalevi Haikara. Helsinki:  Tammi, 1982.  ISBN 951-30-5691-0
Kohtaamisia Tšehovin kanssa.  (Möten med Tjechov, 1986)  Suomentanut Kristiina Lyytinen. Helsinki:  Otava, 1987.  ISBN 951-1-09035-6
Denna långa dag, detta korta liv.  Helsingfors:  Söderström, 1988.  ISBN 951-52-1190-5
Tarttua kohtalon tuuliin.  (Att fånga ödets vindar, 2009)  Suomentanut Hannimari Heino. Helsinki:  Siltala, 2009.  ISBN 978-952-234-014-6
Taiteellista teatteria etsimässä.  (På jakt efter en konstnärlig teater, 2011)  Suomentanut Hannimari Heino. Helsinki:  Siltala, 2011.  ISBN 978-952-234-083-2
Ohjauksia

Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti
Prinsen
Wozzeck
Palkintoja

Kritiikin kannukset 1963
Turun teatterikerhon palkinto 1973 ja 1977
Pro Finlandia 1973
Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinto 1982
Mittnorden-palkinto 1984
Svenska kulturfondenin juhlapalkinto 1989
Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki 1993
Henrik Steffens -palkinto 1994
Ruotsin ja Suomen kulttuurirahaston kunniapalkinto 1994
Svenska Akademiens Finlandspris 1999
Suomi-palkinto 2001
Uudenmaan taidetoimikunnan Artium Cultori -palkinto 2002
Aiheesta muualla

Ralf Långbacka Elonetissä.
Ralf Långbacka Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paavolainen, Pentti: / Långbacka, Ralf (1932–). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ralf Långbacka ohjaamassa Wozzeck-oopperan harjoituksia ennen ensi-iltaa 1967.
Långbacka (vas.) ja Kalle Holmberg Turussa vuonna 1972.
Rerum Novarum

Rerum Novarum (”Uusista asioista”, suom. Työväenkysymyksestä) on paavi Leo XIII:n 15. toukokuuta vuonna 1891 antama kiertokirje. Se käsittelee työväenluokkien oloja, ja sitä pidetään tärkeänä julistuksena paaviuden historian kannalta.
Kiertokirjeessä paavi tuomitsee sekä sosialismin että liberaalit talousaatteet, ja arvostelee aikansa talousjärjestelmää eriarvoistamisesta. Kirjeessä puolustetaan työläisten ihmisarvoa ja ihmisoikeuksia, ja näki perheen yhteiskunnan ja talousjärjestelmän luonnollisena lähtökohtana. Kiertokirjeessä kannatetaan työläisten oikeutta järjestyä poliittisesti ammattiliittoihin, ja todetaan työläisillä olevan oikeus kunnolliseen palkkaan. Paavi puolustaa oikeutta yksityiseen omaisuuteen ja kannattaa lepopäivän pitämistä sekä naisten ja lasten jäämistä kotiin raskaista työolosuhteista. Leo XIII:n mukaan valtion tulisi toimia siten, että sosiaalisen tasa-arvon olisi mahdollista toteutua.
Monet Rerum Novarumin kannoista vahvistettiin myöhemmillä kiertokirjeillä, joita olivat esimerkiksi Pius XI:n Quadragesimo Anno vuodelta 1931, Johannes XXIII:n Mater et Magistra vuodelta 1961 ja Johannes Paavali II:n Centesimus annus vuodelta 1991.
Rerum Novarumin voidaan katsoa synnyttäneen kristillisdemokratian itsenäisenä ideologiana.
Kirjallisuutta

Leo XIII: ”Rerum novarum”, Paavien yhteiskunnallinen opetus. Katoliset sosiaaliensyklikat Leo XIII:sta Johannes Paavali II:een.  Helsinki:  Katolinen tiedotuskeskus, 1990.
Joonas Hytönen Show

| JHS – Joonas Hytönen Show |
| --- | --- |
Tyyli:  Keskusteluohjelma
Kestoaika:  n. 60 min.
Luoja(t):  Tuotantoyhtiö Illusioni
Pääosissa:  Joonas Hytönen Lenni-Kalle Taipale
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV3 TVTV!
Esitetty:  3. kesäkuuta 1999 – 11. huhtikuuta 2003
Aiheesta muualla
IMDb 
Joonas Hytönen Show oli Joonas Hytösen juontama keskusteluohjelma, jota MTV3 esitti vuoden 1999 kesästä kevääseen 2003. Myös kaapeli-tv-kanava TVTV! esitti ohjelmaa. Ohjelma nauhoitettiin syksystä 2001 alkaen mediakeskus Lumen studioilla Helsingissä. Hytösen lisäksi ohjelmassa esiintyi Lenni-Kalle Taipale yhtyeensä kanssa. Joonas Hytönen Show'n tuotti Hytösen itse omistama tuotantoyhtiö Illusioni Oy.
Vuoden 2003 keväällä ohjelma keräsi noin puoli miljoonaa katsojaa per jakso.
Aiheesta muualla

Joonas Hytönen Show Internet Movie Databasessa (englanniksi)
David Hasselhoff Show

| David Hasselhoff Show |
| --- | --- |

Tyyli:  keskusteluohjelma viihde
Kestoaika:  42 minuuttia
Pääosissa:  David Hasselhoff
Verkko:  Sub
Esitetty:  2. huhtikuuta 2015 –  11. kesäkuuta 2015
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Eeva Jäntti
Vastaava(t) tuottaja(t):  Joonas Hytönen, Suvi Oja-Heiniemi, Onerva Österberg (MTV)
Ohjaaja(t):  Kimmo Mäki
Käsikirjoittaja(t):  Jonni Aho, Yasir Gaily, Hermanni Koppala
Leikkaaja(t):  Tatu Seppänen, Mikko Suuraho
Tuotantoyhtiö(t):  Banijay Finland
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
David Hasselhoff Show on Sub-kanavalla huhti–kesäkuussa 2015 esitetty suomalainen keskusteluohjelma, jota juontaa yhdysvaltalainen näyttelijä-laulaja David Hasselhoff. Ohjelmassa esiintyivät myös suomalaiset näyttelijät Kari Ketonen ja Ville Tiihonen. Hasselhoff perehtyi ohjelmassa suomalaiseen kulttuuriin. Haastattelut ohjelmassa tehtiin englanniksi.
Ohjelmassa soitti Ritari Ässä Band -niminen studiobändi, joka muun muassa säesti Hasselhoffia hänen esittäessä omia laulujaan.
Ruotsalaiseen ohjelmaformaattiin perustuva ohjelma kuvattiin tammikuussa 2015. Ruotsissa paikallista versiota esitettiin nimellä Hasselhoff – en svensk talkshow.
Jaksot

| Jakso | Esityspäivä | Katsojaluvut | Vieraat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2. huhtikuuta 2015 | 372 000  | Timo Soini, Maria Veitola ja Musta Barbaari |
| 2 | 9. huhtikuuta 2015 | 255 000  | Michael Monroe, Anette Olzon ja Henri Alén |
| 3 | 16. huhtikuuta 2015 | 211 000  | Linda Lampenius, Jani Toivola ja Jussi 69 |
| 4 | 23. huhtikuuta 2015 | 224 000  | Mikael Jungner, Katariina Souri ja Sara Chafak |
| 5 | 30. huhtikuuta 2015 | 212 000  | Krisse Salminen, Mikko Alatalo ja Noora Räty |
| 6 | 14. toukokuuta 2015 | 106 000  | Tuomas Enbuske, Irina Björklund ja Krista Siegfrids |
| 7 | 21. toukokuuta 2015 | 191 000  | Lenita Airisto, Stefan Richter, Diandra ja Ville Tiihonen |
| 8 | 28. toukokuuta 2015 | 208 000  | Jorma Uotinen, Martina Aitolehti ja Waldo |
| 9 | 4. kesäkuuta 2015 | 150 000  | Timo Vuorensola, Noora Karma ja Mr. Lordi |
| 10 | 11. kesäkuuta 2015 | 168 000  | Samuli Vauramo, Peter Vesterbacka ja Minna Parikka |
JugiStyle

| JugiStyle |
| --- | --- |
Tyyli:  sketsiviihde
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Pääosissa:  Jukka Rasila   Kari Hietalahti
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  11. tammikuuta 2009 – 15. maaliskuuta 2009
Jaksoja:  10
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Petteri Summanen
Käsikirjoittaja(t):  Jukka Rasila   Kari Hietalahti
Tuotantoyhtiö(t):  StoryOf... Oy
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
JugiStyle on suomalainen sketsisarja. Sarjan pääesiintyjinä ja käsikirjoittajina toimivat Jukka Rasila ja Kari Hietalahti. Sarjan kolmantena käsikirjoittajana ja ohjaajana toimi Petteri Summanen. Sarjan on tuottanut StoryOf... Oy. Ohjelmaa esitettiin Subilla sunnuntai-iltaisin ja uusittiin lauantaisin. Kokonaisia jaksoja saattoi katsoa myös Subin netti-tv:stä.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi päättyi 15. maaliskuuta 2009. Ohjelman tilannut Sub ei käyttänyt optiotaan toisesta tuotantokaudesta. Ohjelmaa katsoi keskimäärin 130 000 suomalaista viikoittain.
Sarjassa esiintyviä hahmoja ja sketsejä

Iso G ja Pikku H
Speedway-kuskit
"Tänään"
Tosikot
"Pulkkisen lomakylä"
Paskamies
"Kuuntelen"
Tyrmäystippoja
Isäntä ja renki
Autiosaari
"Fysioterapia"
Jalkinekuiskaaja
Vuoristokiipeilijät
"Webbikamerahyökkäys"
"Laulun paikka"
Munapäät
Palkintopatsas
Jari ja Kari
Touko-Pouko
Impotentit filosofit
Omatoimiset ja ääliöt filosofit
Not Born to Rock

Not Born to Rock oli Subtv:llä marraskuusta 2007 tammikuuhun 2008 esitetty tosi-tv-sarja, jossa joukko taidemusiikin osaajia perusti rockyhtyeen. Sarja koostui 10 jaksosta ja sen juonsi Silvia Modig. Kouluttajina toimivat suomalaiset alan ammattilaiset kuten Toni Wirtanen, Mariko ja Jouni Hynynen.
Yhtye sai nimen Taltta (sanoista ”toisen alan taiteilijat”) ja siihen kuuluivat Ansku (rummut), Hessu (basso), Santtu (kitara) ja Erkki (laulu, kitara, kosketinsoitin). Sarjan aikana yhtye levytti ensimmäisen kappaleensa ”Julma nainen”, joka julkaistiin internetistä ladattavana digisinglenä. Kappaleesta kuvattiin myös ammattimainen musiikkivideo. Heinäkuussa 2007 yhtye esiintyi Hämeenlinnan Wanaja Festival -tapahtumassa.
Aiheesta muualla

Not Born to Rock Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Taltta Myspacessa (englanniksi)
Robert Kiljander

| Robert Kiljander |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Karl Johan Robert Kiljander
Syntynyt: 15. elokuuta 1848 Lapinlahti
Kuollut: 14. marraskuuta 1924 (76 vuotta) Jyväskylä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Karl Johan Robert Kiljander (15. elokuuta 1848 Lapinlahti – 14. marraskuuta 1924 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija ja Jyväskylän postikonttorin ekspeditööri.
Henkilötietoja

Kiljander oli suomentajana tunnetun kirkkoherra Karl Mårten (Kaarle Martti) Kiljanderin ja Helena Sofia Frosteruksen poika. Kiljanderin nuorempi veli oli seminaarin lehtori ja oppikirjojen tekijä Ludvig Gabriel Kiljander.
Kiljander kävi Kuopion lukiota 1867–1871 ja meni sitten postin palvelukseen. Hän oli tuottelias näytelmäkirjailija ja kirjoitti pääasiassa pikkukaupunkiaiheisia komedioita, muun muassa näytelmät Amalia ystävämme, Postikonttorissa ja Sanny Kortmanin koulu. Kiljander kirjoitti kaksi ensimmäistä näytelmäänsä ruotsin kielellä, mutta siirtyi sitten käyttämään suomea. Hänen kirjoittamiaan näytelmiä esitettiin Suomalaisessa teatterissa ja Kansallisteatterissa kymmeniä kertoja. Hän ammensi usein aiheensa jyväskyläläisten elämästä, joskaan ei pyrkinyt siirtämään todellisuutta täysin näytelmiinsä. Esimerkiksi Sanny Kortmanin koulun (1902) esikuvana on pidetty Jyväskylän tyttökoulua ja sen pohjalta on tehty elokuva Skandaali tyttökoulussa. Alkuperäisessä näytelmässä ei kuitenkaan ollut minkäänlaista skandaalia.
Kiljanderille myönnettiin postimestarin arvonimi vuonna 1921.
Kirjallinen tuotanto > Teoksia

Amalia ystävämme : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1887, 8. painos 1948
Mestarin nuuskarasia : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1887, 8. painos 1948
Postikonttorissa : pikkukaupungin kuvaus yhdessä näytöksessä. Gummerus 1887, 9. painos 1960
Pukkisen pidot : kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1887, 5. painos 1933
Pahassa pulassa : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1889, 11. painos 1956
Kumarrusmatka : huvinäytelmä kolmessa näytöksessä. Otava 1894
Vieraita odottaessa : huvinäytelmä yhdessä näytöksessä. Gummerus 1897, 5. painos 1933
Sanny Kortmanin koulu : huvinäytelmä 3:ssa näytöksessä. Otava 1902, 2. painos Gummerus 1948
Kihlajaiskemut : näytelmä 4:ssä näytöksessä. Näytelmäkirjallisuutta n:o 105. U. W. Telén & C:o, Kuopio 1909
Sulhasen luona : yksinäytöksinen laulunsekainen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 60. Yrjö Weilin & Kumpp. o.y., Helsinki 1910, 2. painos Gummerus 1948
Hyvät markkinat : huvinäytelmä I:ssä näytöksessä. Esitettiin 1882, painettuna Gummeruksen näytelmiä 57, Gummerus 1948
Kirjallinen tuotanto > Suomennoksia

Eduard von Bauernfeld : Tunnustukset : huvinäytelmä 4:ssä näytöksessä ; saksasta vapaasti suomentanut R. Kiljander. Näytelmäkirjasto n:o 24. Yrjö Weilin, Helsinki 1906
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Robert Kiljanderin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Keskisuomalainen kirjallisuus: Robert Kiljander (Arkistoitu – Internet Archive)
Punk’d Suomi

| Punk’d Suomi |
| --- | --- |

Kestoaika:  42 minuuttia
Pääosissa:   Ville Eerikkilä  Anna Laulumaa  Heikki Ranta 
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Sub
Esitetty:  4. lokakuuta 2017 –  13. joulukuuta 2017
Jaksoja:  10
Tuotanto
Tuottaja(t):  Leena Puurtinen
Vastaava(t) tuottaja(t):   Lilli Blomberg  Riina Kullas  Sari Valtanen (MTV) 
Ohjaaja(t):  Matias Nystedt
Käsikirjoittaja(t):  Heli Lekka
Leikkaaja(t):  Terhi Mehtola
Kuvaaja(t):   Timo Pyykkö  Jaakko Kangas  Johannes Niva 
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Punk’d Suomi on syksyllä 2017 Sub-kanavalla esitetty suomalainen versio yhdysvaltalaisesta Punk’d-ohjelmasta. Ohjelman juonsi radiojuontajana tutuksi tullut Ville Eerikkilä apunaan näyttelijät Anna Laulumaa ja Heikki Ranta.
Kymmenenosaisen sarjan jokaisessa jaksossa yksi julkisuudesta tuttu henkilö teki vedätyksiä tutuilleen ja ystävilleen.
Esityskanava Sub julkaisi 3. lokakuuta 2017 tiedon, jonka mukaan Nelosella esitettävä Vain elämää -televisiosarja alkaisi keväällä 2018 Subilla. Asiasta ehti uutisoida muun muassa Iltalehti ennen kuin Sub paljasti uutisen olevan Punk’d Suomen hengessä tehty markkinointitempaus.
Jaksot

| Jakso | Ensiesityspäivä | Vedättäjä | Vedätettävät | Katsojaluvut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4. lokakuuta 2017 | Isac Elliot | Isacin taustatanssija Lasse Isacin ystävä Emil Mikael Gabriel | 195 000  |
| 2 | 11. lokakuuta 2017 | Jaakko Parkkali | Roni Back Jaakko Parkkalin fanit Arttu Lindeman | 123 000  |
| 3 | 18. lokakuuta 2017 | Siim Liivik | Siimin äiti Kim Hirschovits Ville Galle | 142 000  |
| 4 | 25. lokakuuta 2017 | Ellinoora | Laajasalon opiston opiskelijoita Ellinooran ystävä Riina Roope Salminen | 122 000  |
| 5 | 1. marraskuuta 2017 | Jenni Poikelus | Juuso ”Köpi” Kallio Cristal Snow Alma Hätönen | 139 000  |
| 6 | 8. marraskuuta 2017 | Ali Jahangiri | Farbod Mehrabkhani Keksittyyn työhaastatteluun osallistujat Tuubi-ohjelman kuvaukset | 103 000  |
| 7 | 15. marraskuuta 2017 | Maryam Razavi | Sabina Särkkä Juri Silvennoinen Janna Hurmerinta | 84 000  |
| 8 | 22. marraskuuta 2017 | Ernest Lawson | Veera Lehtinen Etola-myymälän asiakkaat Pilvi Hämäläinen | 87 000  |
| 9 | 29. marraskuuta 2017 | Johanna Puhakka | Johannan ystävä Johanna Johannan poikaystävä Ilmari Tiia Elg | 80 000  |
| 10 | 13. joulukuuta 2017 | Seksikäs-Suklaa | Seksikkään-Suklaan äiti Ruudolf Martina Aitolehti, Janni Hussi & Sara Chafak | — |
Palaa, palaa!

| Palaa, palaa!> Horí, má panenko |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Miloš Forman
Käsikirjoittaja:   Miloš Forman  Jaroslav Papousek  Ivan Passer 
Tuottaja:   Rudolf Hájek  Carlo Ponti 
Säveltäjä:  Karel Mares
Kuvaaja:  Miroslav Ondříček
Leikkaaja:  Miroslav Hájek
Tuotantosuunnittelija:  Karel Černý
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Filmové Studio Barrandov
Levittäjä:  Ústřední půjčovna filmů Netflix
Ensi-ilta:   15. joulukuuta 1967  18. huhtikuuta 1969 (Suomi) 
Kesto:  71 min
Alkuperäiskieli:  tšekki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palaa, palaa! on Miloš Formanin ohjaama järjestelmäironinen tšekkoslovakialainen elokuva vuodelta 1967. Satiirissa palolaitoksen työntekijät järjestävät 86-vuotiaan päällikkönsä eläkepäivien kunniaksi missikisat ja muuta ohjelmaa. Missiehdokkaat kuitenkin kieltäytyvät, palkinnot varastetaan ja lopulta koko talo syttyy tuleen. Hyvistä selityksistä ja arvokkaasta julkisivusta kuitenkin pidetään kiinni loppuun saakka. Yleisesti elokuvaa pidetään sosialistisen järjestelmän allegoriana.
Aiheesta muualla > Englanniksi

Hoberman, J.: The Firemen's Ball, Milos Forman. The Criterion Collection. Arkistoitu 26.9.2007. Viitattu 5.10.2009. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Tšekiksi

Hoří, má panenko! České filmové nebe. Arkistoitu 11.3.2007. Viitattu 5.10.2009. (tšekiksi)
Hoří, má panenko. Česko-Slovenská filmová databáze. Arkistoitu 15.3.2005. Viitattu 5.10.2009. (tšekiksi)
Kaarina Helakisa

| Kaarina Helakisa |
| --- | --- |
 1970
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1946 Helsinki
Kuollut: 21. huhtikuuta 1998 (51 vuotta)
Ammatti:  lastenkirjailija suomentaja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marja Kaarina Helakisa-Käkelä (22. kesäkuuta 1946 Helsinki – 21. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja lastenkirjallisuuden suomentaja.
Satukirjallisuuden lisäksi Helakisa kirjoitti lastenrunoja, joista monet ovat tulleet tunnetuiksi myös lauluina. Helakisaa pidetään suomalaisen sadunkerronnan uudistajana. Huumori, fantasia, yllätykset ja etenkin kielellinen leikittely ovat ominaisia hänen teoksilleen. Otava on jakanut vuodesta 1999 Kaarina Helakisa -palkintoa ansioituneelle lastenkirjailijalle tai kuvittajalle.
Elämä ja ura

Helakisa syntyi Helsingissä pankinjohtajaisän ja hammaslääkäriäidin tyttäreksi. Hän opiskeli Helsingin ja Rostockin yliopistossa ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1969. Samana vuonna hän työskenteli Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjastossa. Ennen jättäytymistään päätoimiseksi kirjailijaksi ja suomentajaksi Helakisa työskenteli kolme vuotta toimittajana Apu-lehdessä.
Ensimmäisen teoksensa Kaarina Helakisan satukirjan hän julkaisi abiturienttivuonnaan 1964 vain 18-vuotiaana. Hänen toinen teoksensa oli neljä vuotta myöhemmin julkaistu näytelmä Schiivoavat serafit eli minkä kaiken värisiä karhuja siitä onkaan. Vuonna 1973 ilmestynyt Elli velli karamelli oli ajalleen vielä harvinainen kannanotto luonnonsuojelusta. Siinä Helakisa myös yhdisteli arkipäivän teemoja perinteiseen satuun.
Helakisan teoksiin tuli myös paljon intertekstuaalisia viitteitä, ja esimerkiksi saturomaanin Ainakin miljoona sinistä kissaa (1978) taustalla on William Shakespearen teos Myrsky. Helakisan teoksiin kuuluvat myös James Bondén -kirjasarja (1993–1995) ja Lumikki Valkonen (1992). Monikerroksisuutta oli puolestaan mukana enemmän aikuisille suunnatussa teoksessa Annan seitsemän elämää (1987). Se on muodoltaan kuin klassinen satu, mutta sen tematiikka on lähempänä Tuhannen ja yhden yön tarinoita. Muita aikuisten satuja olivat Lasilinna ja Olena ja Vassukka.
Helakisa kirjoitti uransa aikana kymmeniä kirjoja, runoja, näytelmiä, kuunnelmia ja tv-elokuvia. Lisäksi hän suomensi runsaasti lastenkirjallisuutta, muun muassa Hanhiemon loruja, Narnia-sarjan kirjoja, Astrid Lindgrenin Veljeni Leijonamielen sekä Tove Janssonin Muumi-kirjan Muumilaakson marraskuu. Suomen lasten runotar ja Pikku Pegasos ovat puolestaan hänen koostamiaan suomalaisen lastenrunouden kokoelmia. Posetiivissa on monta hänen lauluinakin elävää tuttua runoaan. Helakisaa pidetään suomalaisen sadunkerronnan uudistajana. Huumori, fantasia, yllätykset ja etenkin kielellinen leikittely ovat ominaisia hänen teoksilleen.
Kaarina Helakisa oli naimisissa vasemmistopoliitikko Reijo Käkelän kanssa. He saivat kolme lasta, Riikan (s. 1975), Pietarin (s. 1979) ja Matiaksen (s. 1982).
Kaarina Helakisa -seura

Kaarina Helakisa -seura perustettiin Helsingissä 2006. Suomen lastenkirjallisuuden suojelushahmon nimikkoseuran tarkoituksena on
Kaarina Helakisan henkilöön ja tuotantoon kohdistuvan mielenkiinnon ja harrastuksen herättäminen ja edistäminen sekä Kaarina Helakisan elämään ja teoksiin liittyvien yhteyksien ja muun aineiston kokoaminen ja vaaliminen.
Lastenkirjallisuuteen, erityisesti satuihin ja lastenrunoihin, kohdistuvan luku- ja kirjoitusharrastuksen edistäminen.
Lastenkirjallisuuden, erityisesti Kaarina Helakisan tuotantoon, liittyvän tutkimuksen edistäminen ja sen tunnetuksi tekeminen.
Seuran puheenjohtaja on Sinikka Raulahti.
Teoksia

Pikku Pegasos: 400 kauneinta lastenrunoa.  (Toimite. Kuvittanut Jori Svärd)  Helsingissä:  Otava, 1980 (19. painos 2005).  ISBN 951-1-05618-2
Annan ja Matiaksen laulut: Kaarina Helakisan lastenrunot vuosilta 1966–88.  (Kuvittanut Jori Svärd)  Helsingissä:  Otava, 1988 (3. painos 2001).  ISBN 951-1-09944-2
Suomen lasten runotar.  (Toimite. Kuvittanut Leena Lumme)  Helsingissä:  Otava, 1994 (9. painos 2005).  ISBN 951-1-12659-8
Helakisa, Kaarina & Lumme, Leena: Suomen lasten juhlakirja.  (Toimittanut Raili Mikkanen. 2. tarkistettu painos (1. painos 1999))  Helsingissä:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26562-7
Palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto 1974 ja 1979
Topelius-palkinto 1965
Anni Swan -mitali 1985
Arvid Lydecken -palkinto 1974
Tirlittan-palkinto 1996
Den nordiske Børnebogspris 1987 kirjasta Pikku Joonas (tanskaksi Lille Jonas)
Aiheesta muualla

Kaarina Helakisan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Kaarina Helakisan elämäkerta. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Otavan kirjailijaesittely.