stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bila Tserkva

| Bila Tserkva (Бiла Церква) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kiovan alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Bila Tserkva
 Koordinaatit: 49°47′45.7″N, 30°07′01.8″E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Kiovan alue
Piiri:  Bila Tserkvan piiri
Väkiluku (2010):  209 400
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  09100-09129
 
 bc-rada.gov.ua/ 
 Kaupungin kotisivut (ukrainaksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bila Tserkva (ukr. Бiла Церква, ven. Белая Церковь, Belaja Tserkov, suom. ”valkoinen kirkko”) on kaupunki Keski-Ukrainassa Kiovan alueella, noin 80 kilometriä maan pääkaupungista Kiovasta etelään, Dneprin sivujoen Rosin varrella. Vuoden 2021 alussa kaupungissa arviotiin asuvan 208 737 henkeä. Bila Tserkva on asukasluvultaan Kiovan alueen suurin kaupunki ja hallinnollisesti alueen alainen kuntatason yksikkö. Bila Tserkvan kaupunki toimii myös sitä ympäröivän Bila Tserkvan piirin hallintokeskuksena.
Historiaa > Varhaishistoria

Bila Tserkvan paikalle perustettiin 1032 Jurjivin linnoituskaupunki Kiovan Venäjän etuvartioksi eteläpuolen tasankojen vaeltavia heimojen hyökkäyksiä vastaan. Kiptšakit hyökkäsivät kaupunkiin useita kertoja, ja tataarit tuhosivat sen 1200-luvulla. Kaupunki rakennettiin uudestaan, kun tataarit saatiin häädettyä 1300-luvulla. Kaupunki nimettiin kivikirkon raunioiden mukaan. Seuraavien vuosisatojen aikana Bila Tserkva kuului Liettuan suuriruhtinaskuntaan (vuodesta 1363) ja Puola-Liettuaan (vuodesta 1569). 1500-luvun lopulta 1700-luvun alkuun kaupunki oli käytännössä autonomisesti hallinneiden kasakoiden vallassa, ja siitä tuli osa Kasakkahetmanaattia. Vuosina 1648–74 ja 1702–12 kaupunki kuului Bila Tserkvan kasakkarykmentin alueeseen. Vuodesta 1795 Bila Tserkva kuului Venäjän keisarikuntaan.
Historiaa > 1900-luku

Ukrainan itsenäisyyssodan (1917–20) aikana Bila Tserkva oli vapaiden kasakoiden päämajakaupunki. Vuosina 1932–1933 Stalinin ajan politiikkaa seuranneessen holodomor-nälänhätään kuoli kaupungissa ainakin 22 000 asukasta. Kaupunki kärsi pahoin myös toisen maailmansodan aikana. Sodan jälkeen neuvostoaikoina kaupunki kasvoi nopeasti ja siitä tuli teollisuuskeskus, jossa oli konepaja- ja rakennusteollisuutta.
Liikenneyhteyksiä

Bila Tserkvan rautatieasema sijaitsee Ukrainan rautateiden päärataverkolla ja kaupungista on toimivat yhteydet niin Kiovan suuntaan kuin maan itäisiin osiinkin.  Maantieyhteyksistä merkittävimpiin kuuluu kaupungin noin 6 kilometrin päästä idästä ohittava valtatie M5, joka on osa laajempaa Pietarista Mustallemerelle johtavaa eurooppatietä E 95. Satelliittikuvan perusteella noin 6 kilometriä kaupungin keskustan länsipuolella on sotilaslentokenttä.
Kuvagalleria

Kaupungin symboli: valkoinen kirkko Bila Tserkvassa
Bila Tserkvan rautatieasema
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eräs kaupunkiportaali (ukrainaksi)
Toinen kaupunkiin keskittynyt portaali (ukrainaksi)
Kartta (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Ympäröivän Bilatserkvan piirin kotisivut (ukrainaksi) (bcrda.gov.ua)
John Stafford

John Stafford (k. 1452) oli englantilainen valtiomies, joka toimi lordikanslerina, Bathin ja Wellsin piispana 1424–1443 ja Canterburyn arkkipiispana vuosina 1443–1452.
Kotkan Jäntevä

Kotkan Jäntevä on vuonna 1940 perustettu kotkalainen urheiluseura.
Seura tunnetaan jalkapallotoiminnastaan; se pelasi Suomen Palloliiton korkeimmalla sarjatasolla SM-sarjassa vuosina 1947/1948 ja 1952–1954. Kaudella 1947/1948 sijoitus oli kahdeksas. 1952 sijoitus oli neljäs ja kaudella 1953 seura saavutti SM-hopeaa. Hopeakaudella mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla, jossa Vasa IFK oli parempi maalein 3–1. Kaudella 1954 joukkue sijoittui kymmenjoukkueisen SM-sarjan yhdeksänneksi ja putosi. Kausina 1952–1953 Jäntevää edustanut Nils Rikberg siirtyi toisena suomalaisjalkapalloilijana ulkomaille ammattilaiseksi vuonna 1953. Palloliitto valitsi Jäntevää edustaneen Pekka Kupiaisen vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1954. Jäntevä on pelannut myös 16 kautta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, ja 1980-luvun alussa se pelasi vielä kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Kaudella 2010 Jäntevä pelasi jalkapalloa Kaakkois-Suomen piirin Kolmosessa ja Vitosessa. Se sai paikan Kolmosesta Kotkan Työväen Palloilijoiden kakkosjoukkueen siirryttyä seuran alaisuuteen. KTP/2 nousi sarjaan täydennysmenettelyn kautta Voikkaan Potkupallokerhon luovuttua paikastaan, mutta ei voinut osallistua omalla nimellään, sillä sarjassa pelaa myös KTP:n edustusjoukkue. Jäntevän ikämiehet voittivat kaakkoissuomen piirinmestaruuden 2012.
Jäntevällä on ollut myös jääkiekkotoimintaa. Se on voittanut jääkiekon kolmanneksi korkeimman sarjatason mestaruuden vuonna 1953.
Aiheesta muualla

Seuran sivusto
C. L. R. James

James vuonna 1938.
Cyril Lionel Robert James (4. tammikuuta 1901 – 19. toukokuuta 1989) oli marxilainen yhteiskuntateoreetikko, toimittaja ja kirjailija. Trinidad ja Tobagossa syntynyt James muutti Lontooseen vuonna 1933. Hän osallistui aktiivisesti trotskilaiseen maailmanliikkeeseen.
Elämä

James syntyi 4. tammikuuta 1901 Port of Spainissa, Trinidadissa ja opiskeli Queens Royal Collegessa. Vuonna 1938 hän julkaisi vaikutusvaltaisen kirjansa The Black Jacobins: Toussaint L’Ouverture and the San Domingo Revolution, joka käsittelee Haitin itsenäistymiseen johtaneita orjakapinoita. Samana vuonna James muutti Yhdysvaltoihin. Yhdysvaltojen-vuosiensa aikana hän tapasi Lev Trotskin Meksikossa. Vuonna 1953 hänet karkotettiin Yhdysvalloista passirikkomusten vuoksi. James palasi Lontooseen, mutta pysyi mukana Johnson-Forest Tendencyssä, pienessä yhdysvaltalaisten radikaalien ja marxilaisten teoreetikkojen ryhmässä.
Vuonna 1958 James palasi Trinidadiin. James vaikutti moniin Black Power -liikkeen kannattajiin. Hän vietti elämänsä viimeiset vuodet opettaen ja luennoimalla eri puolilla maailmaa.
Teoksia

The Life of Captain Cipriani: An Account of the British Government in the West Indies (1932)
The Case for West-Indian Self Government (1933)
Minty Alley (1936)
Toussaint L'Ouverture (näytelmä) (1936)
World Revolution 1917–1936: The Rise and Fall of the Communist International (1937)
The Black Jacobins: Toussaint L'Ouverture and the San Domingo Revolution (1938)
Notes on Dialectics: Hegel, Marx and Lenin (1948)
American Civilisation (1949)
State Capitalism and World Revolution (1950)
Mariners, Renegades and Castaways: The Story of Herman Melville and the World We Live In (1952)
Facing Reality (yhdessä Kornílios Kastoriádisin ja Grace Lee Boggsin kanssa) (1958)
Modern Politics (1960)
Party Politics in the West Indies (1962)
Beyond a Boundary (1963)
Nkrumah and the Ghana Revolution (1977)
The Future in the Present (valittuja kirjoituksia) (1979)
Spheres of Existence (valittuja kirjoituksia) (1980)
Notes on Dialectics: Hegel, Marx and Lenin (1981 [1948])
At the Rendezvous of Victory (valittuja kirjoituksia) (1984)
Cricket (selected writings) (1986)
Letters from London (sarja esseitä vuodelta 1932) (2003)
Aiheesta muualla

The C. L. R. James Institute (englanniksi)
C. L. R. James Archive (englanniksi)
Aiheesta muualla > Teoksia

World Revolution 1917-1936: The Rise and Fall of the Communist International (englanniksi)
Notes on Dialectics: Hegel, Marx and Lenin (englanniksi)
State Capitalism and World Revolution (englanniksi)
Antti Keksi
Aiheesta muualla

"Keksin laulu" eli jäänlähtö Tornionjoesta v. 1677, Helsingin Sanomat, 15.04.1934, nro 100, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Lippo (etunimi)

| Lippo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  7. huhtikuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Filip, Philip, Philippe
Nimen alkuperä:  Filippos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lippo on alun perin italialainen, jonkin verran Suomessakin esiintyvä miehen etunimi.
Nimi on alkujaan lyhentymä Filippus-nimen italialaisesta muunnoksesta Filippo. Suomen ortodoksisessa kalenterissa se on kuitenkin yhdistetty nimeen Kalliopios, ja sen mukaisesti nimi on sijoitettu huhtikuun 7. päivälle, joka sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa on Calliopus-nimisen, Vähän Aasian Kilikiassa 300-luvun alussa surmatun marttyyrin muistopäivä.
Suomessa nimi Lippo on huhtikuuhun 2022 mennessä annettu alle 119 miehelle ja alle 10 naiselle.
Tunnettuja Lippoja

Lippo Koivujuuri (1942–2000), suomalainen laulaja
Lippo Memmi (1291–1356), italialainen taidemaalari
Dumisa Ntsebeza

Dumisa Ntsebeza (2019)
Dumisa Buhle Ntsebeza (31. lokakuuta 1949 Itä-Kap) on eteläafrikkalainen lakimies, ihmisoikeusaktivisti ja entinen Totuuskomission jäsen.
Ntsebeza työskenteli Transkeissa opettajana ja vaikutti pienessä maanalaisessa järjestössä People's Front for the Liberation of South Africa (PFULSA). Vuonna 1976 Ntsebeza pidätettiin poliittisesta toiminnasta yhdessä kuuden muun ryhmän aktivistin kanssa, joihin kuului Dumisan veli Lungisile ja Matthew Goniwe. Viisi ryhmän jäsentä, mukaan lukien Dumisa Ntsebeza tuomittiin pitkiin vankeusrangaistukiin vain joitain päiviä ennen Transkein bantustanin muodollista itsenäistymistä. Vankila-aikana Ntsebeza opiskeli oikeustiedettä ja vapauduttuaan vankilasta ryhtyi lakimieheksi. Uransa alkuvaiheessa Ntsebeza toimi erityisesti poliittisten vankien ja apartheidin uhrien puolustusasianajajana.
Vuonna 1995 Ntsebeza nimitettiin Totuuskomission tutkimusosaston ja todistajien suojeluohjelman johtajaksi. Hän toimi ajoittain myös komission puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Vuonna 2005 hänet nimitettiin Etelä-Afrikan presidentin oikeusavustajaksi. Hän asuu nykyisin Johannesburgissa ja pitää omaa lakitoimistoaan. Ntsebeza on Desmond Tutu Peace Trustin puheenjohtaja, Nelson Mandela Foundationin hallituksen jäsen ja Black Lawyer’s Associationin Kapkaupungin osaston puheenjohtaja.
Aiheesta muualla

Terry Bell, Dumisa Buhle Ntsebeza: Unfinished business: South Africa, apartheid, and truth.  Verso, 2003.  ISBN 1859845452  Teoksen verkkoversio Viitattu 8.12.2009. (englanniksi)
Pryluky

| Pryluky (Прилуки) Прилуки, Priluki |
| --- | --- |
 vaakuna
 Tšernihivin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Pryluky
 Koordinaatit: 50.59538°N, 32.38301°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Piiri:  Prylukyn piiri
Väkiluku (2001):  64 861
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 pryluky.org/ 
 Kaupungin viralliset sivut (ukrainaksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pryluky (ukr. Прилуки) on keskikokoinen kaupunki Ukrainan pohjoisosissa Tšernihivin alueella, runsas 130 kilometriä Kiovasta itään. Hallinnollisesti Pryluky on suoraan Tšernihivin alueen ohjauksessa oleva kaupunkialue. Vuoden 2001 väestönlaskennan aikaan kaupungissa asui 64 861 henkeä. Kaupunki toimii myös ympäröivän, 38 800 asukkaan Prylukyn piirin hallintokeskuksena.
Uusi rautatieasema
Kirkontorneja
Historiaa

Paikkakunta mainitaan jo Kiovan Rusin aikana vuonna 1092 suojavarustuksena. Vuodesta 1362 se kuului Liettuan suuriruhtinaskunnan alaisuuteen ja  vuodesta 1569 Puolan alaisuuteen. Kaupunkioikeudet se sai 1783. Maatalous ja tupakkateollisuus olivat paikkakunnan pääelinkeinoja ennen laajempaa Neuvostoliiton ajan teollistumiskehitystä 1930-luvulta lähtien. Sittemmin se kehittyi teollisuus- ja rautatiekaupunkina. Kaupungissa on koneenrakennusta, kemian ja petrokemian teollisuutta, rakennusmateriaalituotantoa ja puunkäsittelyyn, tekstiilituotantoon ja ruuanvalmistukseen sekä tupakkaan keskittynyttä teollisuutta.
Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu useita barokkityylisuuntaan luettuja kirkkoja ja muita rakennuksia 1700- ja 1800-luvuilta.
Liikenneyhteydet

Pryluky sijaitsee maan päärautatieverkon varrella; kaupungissa on uusi rautatieasema. Maantieyhteyksistä merkittävimpiin kuuluu Kiovan suunnalta saapuva kantatie H-07 (Brovary–Pryluky–Romny–Sumy–Venäjän raja). Satelliittikuvissa näkyy 5 kilometriä kaupungin länsipuolella sijaitseva (entinen sotilas)lentokenttä.
Merkittäviä henkilöitä

Joasaf Horlenko (1705–1754), piispa, syntynyt Prylukyssa
Pavlo Biletskyi-Nosenko (1774–1856), sanakirjantekijä, runoilija, syntynyt ja kuollut Prylukyssa
Vasili Zelentsov (1879–1930), Prylukyn piispa
Lev Revutskyi (1889–1977), musiikinopettajana Prylukyssa
Taisija Tšentšyk (1936–2013), korkeushyppääjä, syntynyt Prylukyssa
Valentyna Tserbe-Nesina (s. 1969) ampumahiihtäjä, asuu Prylukyssa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pryluky Wikimedia Commonsissa
pryluky.osp-ua.info/ Kaupunkiin keskittynyt portaali (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi)
Neuvostoaikainen topografiakartta alueesta (venäjäksi)
Tšernihivin alueen eleläosat eli mm. Prylukyn ja ympäröivän piirin kattava karttalehti 2006 (jpg) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Perkjärven ampuma-alue
Aiheesta muualla

Sotapoikien kesäelämää Perkjärvellä, Suomen Kuvalehti, 15.08.1925, nro 33, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tykkipoikain kesämailta, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 09.08.1931, nro 32, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia aiheesta Kamenka (Viipurin piiri), Wikimedia Commons
Tazin piiri

Tazin piirin alue Jamalin Nenetsiassa
Tazin piirin vaakuna
Tazin piirin lippu
Tazin piiri (ven. Та́зовский райо́н, Тазовский муниципальный район, Tazovski (munitsipalnyi) raion) on kuntatason itsehallintoalue Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan koillisosassa Pohjois-Venäjällä. Piirin pinta-ala on 137 410 km2 ja sen hallintokeskus on Tazovskin kaupunkimainen taajama.
Tazin piirin läpi virtaa Tazinlahteen laskeva Taz-joki; piiri muodostettiin aikoinaan tämän joen vesistöalueen mukaan. Tazin piiriin sijoittuvalla paikalla, myöhemmän Gaz-Salen kylän lähistöllä löydettiin 27. syyskuuta 1962 suuri maakaasukenttä. Tämä oli ensimmäinen koko arktisen alueen ja Jamalin-Nenetsian maakaasulöytö.lähde? Nykyäänkin piirin alueella on merkittävää petrokemian tuotantoa. Kaikkia alueen maakaasu- ja öljykenttiä ei kuitenkaan suurten etäisyyksien, tiettömien taipaleiden, ikiroudan ja ankarien arktisten olojen takia ole hyödynnetty.
Tazin kunnallispiiri rajoittuu lounaassa Nadymin ja Purin piireihin, lännessä Obinlahteen, pohjoisessa Karanmereen, idässä Krasnojarskin aluepiiriin ja etelässä Krasnoselkupin piiriin.
Väestö

Tazin piirin keskustaajaman toimii Tazovskin kaupunkimainen taajama. Piirin yhteenlaskettu asukasluku oli 2010 väestönlaskennan mukaan 16 537 henkeä. Kyliä ovat muun muassa myös maalaiskuntiensa keskuksina toimivat Antipajuta, Gaz-Sale, Gyda ja Nahodka.
Liikenneyhteyksiä

Tazin piirin keskustaajama Tazovski on nykyään maantieyhteyden piirissä, paikallisteitä on muuallakin piirissä. Rautatie ei ulotu Tazin piirin alueelle. Tazovkista tieyhteys johtaa Urengoin kaupunkityyppiseen taajamaan ja sieltä Pur-joen takana sijaitsevaan Korotšajevon taajamaan (lähin rautatieasema). Lähin yli 100 000 asukkaan kaupunki on näistä noin 80 kilometriä itään sijaitseva Novyi Urengoi, jossa on rautatieaseman ohella lentoasema.  Tazovskissa sekä Gaz-Salen (Tibei-Salen), Antipajutan, Napalkovon ja Gydan kylissä on luokkaa 2-4 kuukautta kesäkaudella avoinna oleva piensatama. Enemmistö piirin alueesta on taigaa tai subarktista tai arktista tundraa ilman valmiita, ympärivuotsia tieyhteyksiä.
Novatek-kaasuyhtiö on rakentanut osana Jamal-LNG-hankkeen toista vaihetta Utrennin sataman ja LNG:n tuotantotaajaman Obinlahden itärannalle, noin 171 kilometriä Gydan kylästä länteen. Utrennin itäpuolelle on rakennettu Utrennin lentoasema, josta lennetään syöttöliikennevuoroja Obinlahden länsipuolella sijaitsevalle Sabettan lentoasemalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tazin piiri Wikimedia Commonsissa
Tazin piirin sivut (venäjäksi) (tasu.ru)
Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg: Potštovnyje indeksy (venäjäksi)
Jamalo-Nenetski avtonomnyi okryg: Telefonnyje kody[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Tazovskomu raiony 80 let. Juhlajulkaisu: Sem davov Tasy-Java, Moskova, 2010, ISBN 978-5-90-3330-24-9, 340 s., ladattavissa rar-pakattuna pdf-tiedostona. Sivulla 30 min video piiristä (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Gubkinski •
Jamal •
Krasnoselkup •
Labytnangi •
Muravlenko •
Nadym •
Nojabrsk •
Novyi Urengoi •
Priuralsk •
Pur •
Salehard •
Šuryškary •
Taz
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
San Jose Sharks

| San Jose Sharks |
| --- | --- |

Historia:  San Jose Sharks   1991–
Perustettu:  1991
Kaupunki:   San José, Kalifornia
Kotiareena:  SAP Center at San Jose
– kapasiteetti:  17 562
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Tyynenmeren
Värit:                     

Toimitusjohtaja:   Mike Grier
Päävalmentaja:   Ryan Warsofsky
Kapteeni:   Logan Couture
Omistaja:  San Jose Sports & Entertainment Enterprises
Yhteistyöseurat:   San Jose Barracuda (AHL)   Wichita Thunder (ECHL)
Stanley Cupit:  0
Konferenssin mestaruudet:  1 (2016)
Divisioonan mestaruudet:  6 (2002, 2004, 2008, 2009, 2010, 2011)
Infobox OKNimi-testi OK: 
San Jose Sharks on vuonna 1991 perustettu yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on San José Kalifornian osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Läntisen konferenssin Tyynenmeren divisioonaan. Sharksin paras pudotuspelisijoitus on kaudelta 2015–2016, jolloin se voitti konferenssin loppuottelusarjassa St. Louis Bluesin.
Seuran historia

Pohjois-Kalifornia ei ole perinteistä jääkiekkoaluetta, mutta kun NHL laajeni vuonna 1967, mukaan haluttiin joukkue San Franciscoa ympäröivältä alueelta. Yksi tärkeä syy oli alueella toimiva televisioyhtiö CBS. Ensimmäinen alueelle perustettu joukkue Oakland Seals päätyi talousvaikeuksien kautta yhdistettäväksi Minnesota North Starsiin, joka siirtyi myöhemmin Dallasiin ja toimii nykyään nimellä Dallas Stars.
1990-luvun alussa North Starsin omistajat George ja Gordon Gund saivat NHL:ltä luvan myydä talousvaikeuksissa olleen joukkueen sillä ehdolla että perustavat uuden seuran Kaliforniaan. Uusi jäähalli päätettiin rakentaa San Joséen ja samalla perustettiin uusi joukkue, joka sai osan pelaajistaan Minnesota North Starsista. Uusi joukkue sai nimekseen Sharks läheisen San Franciscon lahden haiden mukaan.
Vuodet 1991–1993 joukkue pelasi San Franciscon liepeillä Cow Palacen jäähallissa. Vuonna 1993 valmistui nykyinen kotihalli San Jose Arena, joka tunnetaan nykyään nimellä SAP Center at San Jose. Hallin lempinimi on seuran nimen mukaan Shark Tank.
San Josen päävalmentajina ovat toimineet George Kingston (1991–1993), Kevin Constantine (1993–1995), Jim Wiley (1995–1996), Al Sims (1996–1997), Darryl Sutter (1997–2002), Ron Wilson (2002–2008) ja Todd McLellan (vuodesta 2008).
Seuran historia > Perinteet

Sharks on käyttänyt samaa pelinaloitusseremoniaa jo vuodesta 1993. Jäähallin katosta lasketaan suuri hain pää, jonka suusta pelaajat tulevat kentälle. San Josen kentälletulokappale on Metallican Seek & Destroy. San Josen päästessä ylivoimalle hallissa soitetaan Tappajahai-elokuvan tunnusmusiikki.
Tunnukset

1991–1998
1998–2007
2007–2008
2008–
Menestys NHL:ssä

Kaksi ensimmäistä kauttaan joukkue pelasi Smythen divisioonassa ja sijoittui kuudenneksi. Vuodesta 1993 se on pelannut Tyynenmeren divisioonassa. Se on voittanut divisioonansa vuosina 2002, 2004 ja 2008 ja tullut toiseksi vuosina 2001, 2006 ja 2007. Pudotuspeleissä se on päässyt konferenssin loppuotteluihin kausilla 2003–2004, 2009–2010 ja 2010–2011 sekä konferenssin välieriin puolestaan vuosina 1994, 1995, 2000, 2002, 2005, 2006, 2007 ja 2008.
Vuonna 2016 joukkue ylsi ensimmäistä kertaa Stanley Cupin loppuotteluun voittamalla St. Louisin konferenssifinaalin ratkaisupelisarjassa 4–2.
Kaudella 2023–2024 joukkue aloitti kauden hyvin heikosti. Se hävisi kauden alkupuolella kaksi ottelua perätysten päästäen peräti kymmenen maalia. Edellisen kerran saman oli tapahtunut Boston Bruinsille vuonna 1965.
Pelaajat

| San Jose Sharks kaudella 2024–2025> Kokoonpano | San Jose Sharks kaudella 2024–2025> Kokoonpano | San Jose Sharks kaudella 2024–2025> Kokoonpano | San Jose Sharks kaudella 2024–2025> Kokoonpano | San Jose Sharks kaudella 2024–2025> Valmentajat | San Jose Sharks kaudella 2024–2025>  | San Jose Sharks kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  40   Aleksandr Georgijev   31   Georgi Romanov Puolustajat   5   Vincent Desharnais   38   Mario Ferraro (A)   37   Timothy Liljegren   85   Šakir Muhamadullin   84   Jan Rutta   59   Jimmy Schuldt   26   Jack Thompson    3   Henry Thrun   44   Marc-Édouard Vlasic |  |  Hyökkääjät  71   Macklin Celebrini   39   Logan Couture (C)   53   Ty Dellandrea   72   William Eklund   54   Patrick Giles   23   Barclay Goodrow (A)   51   Collin Graf    9   Noah Gregor   91   Carl Grundström   10   Klim Kostin   15   Nikolai Kovalenko   63   Zack Ostapchuk    2   Will Smith   73   Tyler Toffoli (A)   21   Alexander Wennberg |  |  Päävalmentaja Ryan Warsofsky  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Pelaajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Ryan Warsofsky
Apuvalmentaja: Doug Houda
Apuvalmentaja: Jeff Ulmer
Apuvalmentaja: Brian Wiseman
Maalivahtivalmentaja: Thomas Speer
Videovalmentaja: Nick Gialdini
Apuvideovalmentaja: Cody Ward
Fysiikkavalmentaja: Stephen DiLustro
Apufysiikkavalmentaja: Pat Dugan
Kehitysvalmentaja: Patrick Marleau
Kehitysvalmentaja (maalivahdit): Ryan Miller
Kehitysvalmentaja: Mike Ricci
Kehitysvalmentaja: Luca Sbisa
Kehitysvalmentaja: Tommy Wingels
Huoltopäällikkö: Mike Aldrich
Puheenjohtaja: Jonathan Becher
Toimitusjohtaja: Mike Grier
Apulaistoimitusjohtaja: Ryane Clowe
Apulaistoimitusjohtaja: Tom Holy
Apulaistoimitusjohtaja: Joe Will
Henkilöstöjohtaja: Scott Fitzgerald
Pelaajakehitysjohtaja: Todd Marchant
Analytiikanjohtaja: Charlie Townsend
Maalivahtivalmennuksenjohtaja: Jevgeni Nabokov
Kykyjenetsinnän koordinaattori: Dylan Finan
Amatööri kykyjenetsinnänjohtaja (Kanadan juniorisarjat): Stephane LeBlanc
Amatööri kykyjenetsinnänjohtaja: Chris Morehouse
Euroopan kykyjenetsinnänjohtaja: Shin Larsson
Pelaajat > Jäädytetyt numerot

99 Wayne Gretzky (Numero on jäädytetty koko liigassa.)
Pelaajat > Hall of Fame -jäsenet

Igor Larionov, pelasi joukkueessa 1993–1995
Pelaajat > Kapteenit

Doug Wilson 1991–1993
Bob Errey 1993–1995
Jeff Odgers 1995–1996
Todd Gill 1996–1998
Owen Nolan 1998–2003
Mike Ricci, Vincent Damphousse, Alyn McCauley 2003
Patrick Marleau 2004–2009
Rob Blake 2009–2010
Joe Thornton 2010–2014
Joe Pavelski 2015–2019
Logan Couture 2019–
Pelaajat > Seuran ennätykset

Eniten kausia: Patrick Marleau, 12
Eniten maaleja kaudessa: Jonathan Cheechoo, 56 (2005–2006)
Eniten syöttöjä kaudessa: Joe Thornton, 92 (2006–2007)
Eniten pisteitä kaudessa: Joe Thornton, 114 (2006–2007)
Eniten jäähyjä kaudessa: Link Gaetz, 326 (1991–1992)
Eniten nollapelejä kaudessa: Jevgeni Nabokov, 9 (2003–2004)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana: Pat Falloon, 59 (1991–1992)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana: Erik Karlsson, 101 (2022–2023)
Pelaajat > Suomalaiset

Suomalaisista Sharksissa ovat pelanneet:
Vesa Toskala
Ville Peltonen
Ville Nieminen
Miikka Kiprusoff
Jarmo Myllys
Petri Skriko
Peter Ahola
Hannes Hyvönen
Teemu Selänne
Joonas Donskoi
Antti Suomela
Antero Niittymäki
Antti Niemi
Mikael Granlund
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalaiset San Jose Sharks pelaajat, nhlfinns.com
Antti Niemi vuonna 2011