stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ian Gillan

| Ian Gillan |
| --- | --- |
 Ian Gillan esiintymässä vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1945 (ikä 79)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1959–
Tyylilajit:  hard rock, heavy metal, fuusiojazz, poprock
Soittimet:  huuliharppu, kitara, lyömäsoittimet
Yhtyeet:  Episode Six Deep Purple Ian Gillan Band Gillan Black Sabbath Gillan-Glover
Levy-yhtiöt:  EarMUSIC ja Island Records 
Aiheesta muualla
gillan.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ian Gillan (s. 19. elokuuta 1945 Hounslow, Lontoo, Englanti) on brittiläinen laulaja, joka tunnetaan parhaiten yhtyeestä Deep Purple. Hän on laaja-alainen baritoni, joka tunnetaan taitavana falsettilaulajana ja yhtenä maineikkaimmista heavy metal/hard rock -äänistä.
Musiikilliset vaiheet

Gillanin mukaan Elvis Presley oli hänen ehdoton inspiraationsa. Gillanin ura alkoi jo vuonna 1965, jolloin hän liittyi Episode Six -yhtyeeseen. Hän saavutti yhtyeessä hieman suosiota. Gillanin ura lähti toden teolla nousuun, kun hän liittyi Deep Purpleen 1969. Hän lauloi yhtyeen menestyslevyillä sen kohotessa yhdeksi maailman menestyneimmistä hard rock -yhtyeistä 1970-luvun alussa.
Gillan lauloi pääosan Andrew Lloyd Webberin rockoopperassa Jesus Christ Superstar vuonna 1970. Gillan erosi Deep Purplesta vuonna 1973 riitaannuttuaan kitaristi Ritchie Blackmoren kanssa. Muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen Gillan kokosi Ian Gillan Bandin ja palasi muusikon uralle.
Myöhemmin 1970-luvun loppupuolella Ian Gillan kokosi uuden yhtyeen ja pani sen nimeksi yksinkertaisesti Gillan. Sen toiminta loppui, kun Gillan liittyi Black Sabbathiin vuonna 1983. Gillan teki yhtyeen kanssa albumin Born Again, joka menestyi hyvin ympäri maailmaa. Yhteistyö jäi kuitenkin lyhyeksi, ja vuonna 1984 Gillan palasi laulajaksi Deep Purpleen sen 1970-luvun alkupuolen kokoonpanon reunionin merkeissä. Hänet kuitenkin erotettiin yhtyeestä vuonna 1989 päihteiden käyttönsä ja lauluäänen heikkenemisen takia. Omaelämäkertakirjassaan Child in Time Gillan kertoo pitävänsä todellisena syynä huonoja välejä Ritchie Blackmoren kanssa. Joe Lynn Turnerista tuli Purplen seuraava laulusolisti. Vuonna 1993 Gillan palasi jälleen yhtyeeseen Lordin, Gloverin ja Paicen toivomuksesta. Pian tämän jälkeen Blackmore jätti yhtyeen. Gillan laulaa Deep Purplessa edelleen.
Gillan on Deep Purple -jäsenyyden ohessa julkaissut myös sooloalbumeita. Gillanin tuorein soolotyö on vuonna 2009 julkaistu CD One Eye To Morocco.
Levytysura > Deep Purplessa > Studioalbumit

Deep Purple in Rock (1970)
Fireball (1971)
Machine Head (1972)
Who Do We Think We Are (1973)
Perfect Strangers (1984)
The House of Blue Light (1987)
The Battle Rages on... (1993)
Purpendicular (1996)
Abandon (1998)
Bananas (2003)
Rapture of the Deep (2005)
Now What?! (2013)
inFinite (2017)
Whoosh! (2020)
=1 (2024)
Levytysura > Deep Purplessa > Livealbumit

Concerto for Group and Orchestra (1969)
Made in Japan (1972)
Deep Purple in Concert – BBC Radio sessions 1970/1972 (1980)
Scandinavian Nights – Live in Stockholm 1970 (1988)
Nobody’s Perfect (1988)
In the Absence of Pink – Knebworth '85 (1991)
Gemini Suite Live '70 (1993)
Come Hell or High Water (1994)
Live at the Olympia '96 (1997)
Total Abandon – Live in Australia '99 (1999)
Live at the Royal Albert Hall – Concerto's 30th Anniversary (2000)
Live at The Rotterdam Ahoy (2001)
Live in Europe '93 (2006)
Levytysura > Ian Gillan Bandissa

Child in Time (1976)
Clear Air Turbulence (1977)
Scarabus (1977)
Live at the Budokan (1978)
Levytysura > Gillan-yhtye

Gillan (aka The Japanese Album) (1978)
Mr. Universe (1979)
Glory Road (1980)
Future Shock (1981)
Double Trouble (live) (1981)
Magic (1982)
Levytysura > Black Sabbathissa

Born Again (1983)
Levytysura > Roger Gloverin kanssa

Accidentally on Purpose (1988)
Levytysura > Garth Rockett & the Moonshiners -yhtyeessä

Live at the Ritz ’89 (1989)
Levytysura > Ian Gillan

Naked Thunder (1990)
Toolbox (1991)
Cherkazoo and Other Stories ('73/'75 solo sessions) (1992)
Dreamcatcher (1998)
GILLAN:Second Sight (Snapper Music 2005)
Gillan’s Inn (2006)
One Eye To Morocco (2009)
Levytysura > The Javelins

Sole Agency and Representation (1994)
Levytysura > Muut

Jesus Christ Superstar (1970)
Eternity (Blue Dragon Theme Song) (2007)
Murray MacLehose

| Murray MacLehose> Hongkongin kuvernööri |
| --- | --- |
 19. marraskuuta 1971 – 8. toukokuuta 1982  
Edeltäjä:  David Trench
Seuraaja:  Edward Youde
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1917 Glasgow , Skotlanti
Kuollut: 17. toukokuuta 2000 (ikä 82) Ayshire, Skotlanti
Arvonimi: Paroni, Lord MacLehose of Beoch
Puoliso:  Margaret Noël MacLehose
Lapset:  2 tytärtä
Tiedot
Tutkinnot:  Balliol College, Oxfordin yliopisto
Sotilaspalvelus
Lempinimi:  Big Mac Jock the Sock
Crawford Murray MacLehose (17. lokakuuta 1917 – 17. toukokuuta 2000) oli skotilantilainen diplomaatti ja Hongkongin kuvernööri vuosina 1971–1982.
MacLehose syntyi Glasgowissa vuonna 1917. Hän opiskeli Balliol Collegessa Oxfordin yliopistossa ja osallistui toiseen maailmansotaan laivastossa. Hänen ensimmäinen ulkomaankomennuksensa Ulkoministeriön palveluksessa suunttautui Britannian konsulaattiin Hankoussa kommunistien valtaannousun aikoihin 1949. Ensimmäinen työpaikka Hongkongissa oli vuonna 1963 poliittisena neuvonantajana. Ennen omaa kuvernöörikauttaan MacLehose oli Britannian suurlähettiläs Vietnamissa 1967-1969 ja Tanskassa 1969-1971.
MacLehosen kuvernöörikaudella Hongkong muuttui rajusti. Koulutusta, asuntotuotantoa ja julkista liikennettä kehitettiin, ja samalla asukkaille alkoi kehittyä honkongilainen identiteetti. Hän sanoi pyrkineensä rakentamaan yhteisöjä, ei vain majapaikkoja, ja suunnitelmaan kuului kaikkien julkisten palveluiden, kuten koulujen ja viheralueiden, rakentaminen uusille asuinalueille. Hallintotavan muutos kauemmas kolonialismista oli osittain vastaus Manner-Kiinan kulttuurivallankumoukseen.
Korruptionvastaisen komission perustaminen oli yksi MacLehosen kauden merkittävimmistä hankkeista. Hön joutui kuitenkin tekemään kompromissejä, esimerkiksi armahtamalla poliisit ennen uuden lain voimaantuloa otetuista lahjuksista.
MacLehose aloitti neuvottelut Kiinan kanssa Hongkongin tulevaisuudesta. Tämä johti lopulta Hongkongin suvereniteetin siirtoon 1997.
Eläkkeelle jäämisensä jälkeen MacLehose aateloitiin, ja hän sai useita brittiläisiä arvonimiä. Hän palasi Skotlantiin ja kasvatti siellä lampaita.
Georg

| Georg |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  23. huhtikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Göran, Jori, Juri, Jyri, Jyrki, Yrjö, Yrjänä
Vastineita eri kielissä:  Džordže, George, Georges, Georgi (Георгий), Georgios, Giorgi, György, Jerzy, Jiří, Jorge, Jura, Juri (Юрий), Jürgen, Jüri, Jörg, Jörgen, Jörn, Örjan
Nimen alkuperä:  kreikan Geôrgios, "maanviljelijä"
Infobox OKNimi-testi OK: 
Georg on miehen etunimi, kreikkalaisperäisen Georgios-nimen lyhentymä, joka on käytössä muun muassa Saksassa ja Ruotsissa. Samaa alku­perää ovat suomalaiset nimet Yrjö, Jori, Jyri ja Jyrki.
Suomessa nimi Georg on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 4464 henkilölle. Georgin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 23. huhtikuuta, Pyhän Yrjön muistopäivänä.
Nimen muita merkityksiä

Kaljaasi Georg, vuonna 1917 upotettu suomalainen purjealus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georg Wikimedia Commonsissa
Noora Tulus

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2015 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2017 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2024 | jääkiekko |  |
Noora Tulus (s. 15. elokuuta 1995) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Svenska damhockeyliganissa pelaavaa Luleå HF:ää.
Tulus pelasi KJT:ssä Suomisarjaa, 1. divisioonaa ja Mestistä kaudet 2010–2013. Seuraavalla kaudella hän debytoi SM-sarjassa KJT.ssä, kunnes siirtyi kesken kauden Espoo Bluesiin. Blues voitti Suomen-mestaruuden 2014 ja 2015. Tulus siirtyi Bluesista Luleå HF:ään keväällä 2016, ja voitti samana keväänä Ruotsin-mestaruuden. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden myös 2018, 2019, 2021, 2022, 2023 ja 2024.
Tulus on pelannut SM-sarjassa 73 runkorjaottelua. Niissä hän on tehnyt 59 maalia ja antanut 72 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 14 ottelussa kaksi maalia ja antanut neljä maalisyöttöä. Ruotsin pääsarjassa hän on pelannut 254 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 111 maalia ja antanut 214 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on tehnyt 73 ottelussa 31 maalia ja antanut 40 maalisyöttöä (tilanne kauden 2023–2024 jälkeen). Hän voitti kauden 2023–2024 Ruotsin liigan syöttö (39)- ja pistepörssin (61).
Tulus kuului MM-pronssia saaneeseen Suomen alle 18-vuotiaiden joukkueeseen 2011. Hän pelasi saman ikäluokan MM-kilpailuissa myös 2012. Hän sai pronssia ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Ruotsin MM-kilpailuissa 2015. Hän kuului Suomen MM-joukkueeseen myös 2016, jolloin se sijoittui neljänneksi, ja MM-pronssijoukkueeseen 2017. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021, olympialaisissa 2022 sekä  MM-kilpailuissa 2024. Hän pelasi MM-kilpailuissa myös 2022 ja 2023.
28.4.2024 mennessä Tulus on pelannut kaikkiaan 184 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 38 +92 =130. MM-kilpailuissa hän on pelannut (2024 kisat mukaan lukien) 51 ottelua, joissa hän on tehnyt kuusi maalia ja antanut 22 maalisyöttöä. Olympialaisissa hän on pelaamissaan 13 ottelussa antanut seitsemän maalisyöttöä.
Pitkänen
Paikannimenä

Pitkänen, järvi Espoon Siikajärvellä
Pitkänen, lampi Heinolan Makkaramäellä
Pitkänen, lampi Heinolan Marjoniemessä
Pitkänen, järvi Äänekoskella.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vasili Ignatenko

Vasili Ivanovitš Ignatenko (ven. Василий Иванович Игнатенко, ukr. Василь Іванович Ігнатенко, Vasyl Ivanovytš Ihnatenko, valkoven. Васіль Іванавіч Ігнаценка, Vasil Ivanavitš Ihnatsenka; 13. maaliskuuta 1961 – 13. toukokuuta 1986) oli neuvostoliittolainen palomies.
Elämä

Vasili Ivanovitš Ignatenko syntyi 13. maaliskuuta 1961 Valko-Venäjän sosialistisessa neuvostotasavallassa lähellä Ukrainan rajaa. Lapsena Ignatenko asui kolhoosissa Spjaryžžan kylässä perheensä kanssa. Hän piti urheilusta.
Vuodesta 1978 vuoteen 1980 hän työskenteli tehtaalla sähköasentajana. Ignatenkon palomiesura alkoi hänen asepalveluksen aikana. Hän sai palomieskoulutuksen Moskovassa, ja vannoi palvelusvalan harjoittelujaksonsa lopussa.  Armeijasta valmistuttuaan hän palasi kotikyläänsä, ja alkoi välittömästi etsiä työtä palomieheksi lähikaupungeista. Hän sai työpaikan Prypjatista, ja pian hän asuntoon kaupungin paloasemalle.
Vuonna 1983 hän meni naimisiin Ljudmila Ignatenkon (s. 1963) kanssa.
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus

26. huhtikuuta 1986 Tšernobylin ydinvoimalassa, joka sijaitsi lähellä Prypjatia, tapahtui räjähdys. Yksikkö, jossa Ignatenko työskenteli, kutsuttiin paikalle kello 2.29.  Ignatenko meni rakennuksen katolle sammuttamaan tulipaloa, jolloin hän altistui tappavalle säteilyannokselle.  Ignatenko ja muut palomiehet alkoivat pian kokea akuutin säteilyoireyhtymän alkuvaikutuksia, kuten hallitsematonta oksentamista.
Ignatenko evakuoitiin Prypjatin sairaalaan aamulla. Myöhemmin hänet evakuoitiin maateitse Kiovan lähellä olevalle Boryspilin lentoasemalle ja sieltä ilmateitse Moskovaan. Moskovassa hänelle tehtiin luuytimensiirto. Vaikka Ignatenko toipui leikkauksesta, luuytimensiirto ei tuottanut toivottua tulosta ja hänen tilansa heikkeni.
Hän kärsi hiustenlähdöstä, jalkojen turpoamisesta, ihovammoista ja sisäelinten heikkenemisestä. Toukokuun 4. päivään mennessä hän ei pystynyt edes seisomaan. Vasili Ignatenko kuoli kello 11.20 aamulla 13. toukokuuta 1986. Ignatenkon hautajaiset pidettiin kaksi päivää myöhemmin. Radioaktiivinen ruumis oli haudattava suuren sinkki- ja betonipeitteen alle.
Muistaminen

Hänelle myönnettiin vuonna 1986 Punalipun kunniamerkki ja vuonna 2006 hänelle myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Adam Nagaitis esittää Ignatenkoa HBO:n Chernobyl-minisarjassa.
Prypjatin paloasemahuoneistot, jossa Ignatenko asui, vuonna 2019.
Ignatenkon muistomerkki Brahinissa, Valko-Venäjällä.
Käännös suomeksi
Giovinezza

| Giovinezza |
| --- | --- |
 ”Giovinezzan” partituuri
Valtio:   Italian sosiaalinen tasavalta
Säveltäjä:  Giuseppe Blanc
Sanoittaja:  Nino Oxilia (1909) Marcello Manni (1919) Salvator Gotta (1924)
Sävelletty:  1909
  
Giovinezza (suom. Nuoruus) on laulu, joka toimi Benito Mussolinin Kansallisen fasistipuolueen lauluna. Se oli fasistisen Italian kansallislauluna kuningashymnin ohella, samoin kuten ”Horst-Wessel-Lied” oli toissijaisena kansallislauluna fasistisen Saksan aikoihin. Mussolinin vallasta syöstämisen jälkeen laulu oli Saksan pohjoisitalialaisen nukkevaltion Italian sosiaalisen tasavallan ainoana kansallislauluna vuosina 1943–1945.
”Giovinezza” sävellettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1909 nimellä ”Commiato”. Sitä soittivat Afrikassa taistelevat sotilaat, ja vuodesta 1917 laulu tunnettiin nimeltä ”Inno degli Arditi” (suom. Arditien hymni), jotka olivat joukko sotilaita Italian kuninkaallisessa armeijassa. Ensimmäiset italialaiset fasistit muodostuivat tästä sotilasjoukosta. Roomaan marssiessa laulua lauloivat fasistit, jonka jälkeen sitä alettiin pitämään fasistisen hallinnon virallisena kansallislauluna. Fasistien laulamat ”Giovinezzan” sanat eivät olleet laulun alkuperäiset sanat, vaan Mussolinin Salvator Gottalle toimeksiantamat uudet sanoitukset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giovinezza Wikimedia Commonsissa
PC Kid

| PC Kid |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Atlus, Red Company
Julkaisija:  Hudson Soft
Jakelija:  Nintendo eShop, PlayStation Store ja App Store
Pelisarja:  Bonk
Julkaistu:  JP 15. joulukuuta 1989
Lajityyppi:  tasohyppely ja toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, Game Boy, Nintendo Entertainment System, PC Engine
Jakelumuoto:  Pelimoduuli, digitaalinen jakelu, levyke ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
PC Kid, B.C. Kid tai Bonk's Adventure (jap. PC原人, PC Genjin tai jap. FC原人, FC Genjin) on Atlusin ja Red Companyn kehittämä tasohyppely.
Peli on julkaistu ensimmäisenä PC Engine -konsolille vuonna 1989. Peli on julkaistu myöhemmin Amigalle, NES:lle ja Game Boylle.
Pelin päähahmo oli PC Engine/TurboGrafx-16 -konsolin maskotti. Peli on teemaltaan esihistoriallinen. Pelissä voi kerätä lihan paloja, joista saa lisävoimia. Pelissä on viisi eri maailmaa.
Aiheesta muualla

Bonk's Adventure MobyGamesissa (englanniksi)
B.C. Kid Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
https://gamefaqs.gamespot.com/tg16/588909-bonks-adventure/faqs/19363
Montserrado

Montserrado on yksi Liberian viidestätoista piirikunnasta. Montserrado sijaitsee Atlantin rannikolla maan länsiosassa.  Sen pinta-ala on  2 740 neliökilometriä. Vuonna 2007 piirikunnassa laskettiin asuvan 982 404 asukasta, joten se on Liberian piirikunnista selvästi tiheimmin asuttu. Väkilukua nostavat sisällissodan takia kodeistaan lähteneet pakolaiset, joita asuu leireissä Monrovian lähistöllä.
Läänin pääkaupunki on Bensonville, mutta suurin kaupunki on Liberian pääkaupunki Monrovia.
Montserrado oli aluetta, johon ensimmäiset Yhdysvalloista palanneet orjat asettuivat. Siellä on tasaisesti monia eri heimoja. Kristinusko on piirikunnan valtauskonto.
Montserradon piirikunnan lipun päävärit ovat sininen ja punainen. Ne symboloivat uusia ja vanhoja kulttuureja, jotka kohtaavat lipun keskellä olevassa rengaskuviossa näkyvällä Providencensaarella. Lipun vasemmassa yläkulmassa näkyy Liberian lippu, kuten muissakin Liberian piirikuntien lipuissa.
Chitose (1898)

| Chitose / 千歳 |
| --- | --- |
 Chitose

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Union Iron Works, San Francisco
Kölinlasku:  16. toukokuuta 1897
Laskettu vesille:  23. tammikuuta 1898
Palveluskäyttöön:  1. maaliskuuta 1898
Poistui palveluskäytöstä:  upotettiin maalilaivana 19. heinäkuuta 1931
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 836 t
Pituus:  115,3 m (vesiraja)
Leveys:  15 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  15 600 hv
Nopeus:  22,5 solmua
Miehistöä:  405
Aseistus
Aseistus:  2 × 203 mm/L45 type 41 -tykkiä 10 × 4,7″ tykkiä 12 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä 6 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 × 14″ torpedoputkea
Chitose (jap. 千歳) oli keisarillisen Japanin laivaston Yhdysvalloissa maaliskuussa 1898 valmistunut Kasagi-luokan panssarikansiristeilijä, joka upotettiin maalilaivana 19. heinäkuuta 1931.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1896 hankinnoissa Yhdysvalloista Union Iron Worksilta San Franciscosta, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1897. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1898 ja valmistui vielä samana vuonna 1. maaliskuuta.
Palvelus

Alus lähti 21. maaliskuuta San Franciscosta ja saapui 20. huhtikuuta Yokosukan laivastotukikohtaan, missä sille asennettiin Armstrongin toimittamat tykit. Alus otettiin palvelukseen 31. lokakuuta.
Franck Passi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 28. maaliskuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Bergerac, Ranska
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seura
Seura: Ittihad
Tehtävä: apuvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1986 | Montpellier HSC | 91 | (2) |
| 1986–1988 | Olympique Marseille | 61 | (3) |
| 1988–1990 | Toulouse | 74 | (2) |
| 1990–1993 | SC Toulon | 84 | (3) |
| 1993–1994 | AS Monaco | 19 | (0) |
| 1994–1999 | SD Compostela | 200 | (6) |
| 1999–2001 | Bolton | 49 | (0) |
Valmennusura
2003–2004: SD Compostela (apuv.)
2004: SD Compostela
2010–2012: Olympique Marseille II
2012–2016: Olympique Marseille (apuv.)
2016: Olympique Marseille
2017: LOSC
2018–2019: AS Monaco (apuv.)
2020: Chamois Niortais
2020–2022: Al-Rayyan (apuv.)
2022–2023: Olympique Lyon (apuv.)
2024–: Ittihad (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Franck Passi (s. 28. maaliskuuta 1966) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2024 lähtien hän on toiminut Ittihadin apuvalmentajana.
Ura pelaajana

Passi on AS Béziersin kasvatti, joka siirtyi juniorivuosinaan Montpellier’n organisaatioon. Hän nousi reservijoukkueen kautta edustusmiehistöön kaudella 1983/84, jolloin Montpellier pelasi Ranskan liigassa. Seura putosi kauden jälkeen Division 2:een ja Passi sai sarjaporrasta alempana runsaasti vastuuta joukkueen keskikentällä. Hän siirtyi kesällä 1986 Olympique Marseilleen, jossa pelasi kaksi seuraavaa kautta. Passi oli yksi Ranskan 1980-luvun lupaavista nuorista pelaajista ja oli yhdessä Éric Cantonan, Laurent Blancin, Jocelyn Angloman ja Christophe Galtierin kanssa voittamassa alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruutta 1988. France Football valitsi hänet samana vuonna vuoden tulokaspelaajaksi.
Passi siirtyi Marseillesta Toulouseen vuonna 1988 ja pelasi seurassa yhdessä veljensä Géraldin kanssa. Passi oli yksi Ranskan liigan teknisesti taitavimmista keskikenttäpelaajista ja SC Toulonissa hän oli joukkueen ehdoton avainpelaaja vuosina 1990–1992. Toulonin pudottua liigasta keväällä 1993 Passi siirtyi AS Monacoon, josta ura jatkui seuraavana vuonna Espanjan liigaan nousseeseen SD Compostelaan. Espanjalaisseurassa Passi, lempinimeltään El Imán (Magneetti) pelasi uransa parhaat vuodet ja urakoi neljän liigakauden aikana 179 ottelua.
Compostelan pudottua liigasta 1997/98 Passi edusti joukkuetta vielä yhden kauden Segundassa, kunnes siirtyi Boltoniin. Hän lopetti uransa englantilaisseurassa 35-vuotiaana kauden 200/01 jälkeen.
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Passi jatkoi uraansa SD Compostelan apuvalmentajana ja nousi tammikuussa 2004 seuran päävalmentajaksi. Passi ei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta Segunda B:stä ja lähti seurasta kauden jälkeen. Passi jatkoi uraansa AS Cannes'n fysiikkavalmentaja ja toimi kaudella 2005/06 edustusjoukkueen apuvalmentajana. Vuonna 2006 hän liittyi Olympique Marseillen organisaatioon nuorten pelaajien scoutiksi ja 2010 reservijoukkueen päävalmentajaksi.
Kesällä 2012 Passista tuli Élie Baupin apuvalmentaja Marseillen edustusjoukkueeseen. Hän toimi apuvalmentajana Baupin, José Anigon ja Marcelo Bielsan tiimeissä. Elokuussa 2015 hänestä tuli hetkellisestä Marseillen päävalmentaja Bielsan erottua yllättäen tehtävistään. Hän valmensi joukkuetta tappiollisessa ottelussa Stade de Reimsiä vastaan ja Míchelin tultua päävalmentajaksi Passi palasi apuvalmentajan tehtäviin. Joukkueen menestys oli varsin heikkoa läpi kauden ja Míchelin saatua potkut huhtikuun puolivälissä 2016 Passista tuli Marseillen päävalmentaja. Passin johdolla Marseille eteni Ranskan cupin finaaliin, mutta hävisi mestaruuden Paris Saint-Germainille. Passi jatkoi Marseillen päävalmentajana kaudella 2016/17, mutta joukkueen alkukauden menestys oli vaisuhkoa. Seurajohto ilmoitti 20. lokakuuta 2016, että Rudi Garcia ottaa seuran valmennusvastuun ja Passi jatkaa seuran palveluksessa muissa tehtävissä.
Helmikuun puolivälissä 2017 Passista tuli Ligue 1:n putoamiskamppailuun vajonneen Lille OSC:n päävalmentaja. Passin johdolla LOSC paransi peliesityksiään ja nousi putoamiskamppailusta liigan keskikastiin sijoittuen kauden päätteeksi 11:nneksi. Kauden jälkeen Passin korvasi Marcelo Bielsa.
Joulukuussa 2018 Passista tuli AS Monacon apulaisvalmentaja. Thierry Henryn saatua potkut seurasta 24. tammikuuta 2019, Passista tuli väliaikaisesti Monacon päävalmentaja. Hän jätti seuran helmikuussa 2019 toimittuaan vielä kolmessa ottelussa Leonardo Jardimin apuvalmentajana.
Helmikuussa 2020 Passista tuli Chamois Niortaisin päävalmentaja. Passin pesti jäi lyhyeksi, sillä koronavirus keskeytti ja päätti Ranskan sarjakaudet jo maaliskuussa. Kesäkuussa 2020 seura ilmoitti, ettei Passi jatka seuran päävalmentajana.
Joulukuussa 2020 Passi siirtyi Laurent Blancin apuvalmentajaksi qatarilaiseen Al-Rayyaniin. Hän jätti seuran Blancin potkujen myötä helmikuussa 2022.
Lokakuussa 2022 Passista tuli Blancin apuvalmentaja Olympique Lyoniin.
Meriitit > Pelaajana

U21 Euroopan mestaruus: 1988
Meriitit > Valmentajana

Ranskan cup
Hopeaa: 2016
Ugarit

| Ugarit |
| --- | --- |
 Ugaritin raunioita.
Sijainti
 Ugarit
Koordinaatit:  35°36′7″N, 35°47′8″E
Valtio:  Syyria
Historia
Tyyppi:  muinainen kaupunki
Huippukausi:  1300–1200-luku eaa.
Aiheesta muualla
  Ugarit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ugarit (uga. 𐎜𐎂𐎗𐎚 ủgrt /ʾugarītu/) oli muinainen kaupunki Välimeren rannikolla nykyisessä Syyriassa. Ugarit kukoisti etenkin 1300–1200-luvuilla ennen ajanlaskun alkua. Kaupunki ei ollut erityisen suuri tai mahtava, mutta se sijaitsi aikanaan tärkeällä kauppapaikalla. Ugaritin kieli oli seemiläinen kieli, jota kirjoitettiin omalla nuolenpäämerkkeihin perustuvalla aakkoskirjoituksellaan. Ugaritin arkistot ovat merkittävin Ugaritista tehty löytö. Arkistot sisältävät useilla eri kielillä kirjoitettuja tekstejä, kuten esimerkiksi eri hallitsijoiden kirjeenvaihtoa ja jumaltaruja. Ugarit tuhoutui niin sanottujen merikansojen hyökkäyksessä vuosien 1194 ja 1186 eaa. välillä.
Ugaritin rauniot löydettiin vuonna 1928 ja rauniot yhdistettiin entuudestaan historiallisista lähteistä tunnettuun Ugaritiin vuonna 1932.