stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pissaa ja paskaa

| Pissaa ja paskaa Terveet Kädet |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 29. tammikuuta 1982 – 29. syyskuuta 1983
 Julkaistu: 2005
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Terveet Kädet
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 37.22
 Levy-yhtiö: Propaganda Records
Terveiden Käsien muut julkaisut
| Deep Wounds 2002 | Pissaa ja paskaa 2005 | Ihmisen poika, pedon poika 2009 |
Pissaa ja paskaa on Terveet Kädet -yhtyeen live-tallenteista koostettu kokoelma-albumi, jonka julkaisi Propaganda Records vuonna 2005. Albumin sisältämä materiaali on äänitetty neljällä eri keikalla Kemissä ja Torniossa vuosina 1982 ja 1983.
Kappaleet 1–7 on julkaistu aiemmin Live Kemi 1982 -nimisellä seitsentuumaisella EP:llä vuonna 1990, kappaleet 8–15 julkaistiin  Saksassa ja Brasiliassa vuonna 1984 julkaistulla Black God -albumilla ja Kappaleet 16–23 ovat peräisin Nauhat -nimiseltä C-kasetilta vuodelta 1984.
Kappaleet

Nauhoitettu Kemissä 3.7.1982
No Government – 01:38 (Anti-Pasti –cover)
Täystuho – 00:49
Pissaa ja paskaa – 00:48
TK-pop – 01:06
Musta jumala – 02:13
Outo maa – 01:34
N.Y.T. – 01:58
Nauhoitettu Kemissä Syyskuussa 1983
Haistelijat – 00:43
Huominen – 00:37
Musta jumala – 01:11
Anna mulle piiskaa – 00:37
T. tuho – 00:33
Pissaa ja paskaa – 00:31
Onnellisia kytkentöjä – 00:38
Outo maa – 00:49
Nauhoitettu Kemissä 29.9.1983
Haistelijat – 00:44
Tornion kevät – 00:40
Outsider – 00:40
No Fun – 01:51
Halloween – 00:26
Vapaa pohjola – 00:41
Minä haluan paljon rahaa – 00:50
Sota – 00:53
Nauhoitettu Torniossa 29.1.1982
N.Y.T. – 01:43
Ei enää koskaan sotaa – 00:49
Mull on liian lyhyt sänky – 00:52
TK-pop – 00:59
Minä haluan paljon rahaa – 00:51
Tornion kevät – 01:07
T. tuho – 00:59
Pissaa ja paskaa – 00:44
Vapaa pohjola – 01:28
Not Right – 01:54 (Iggy & The Stooges –cover)
No Fun – 04:52 (Iggy & The Stooges –cover)
Kokoonpanot

Kappaleet 1–7 ja 24–34
Läjä – laulu
Tiimo – kitarat
Piäsky – basso, taustalaulu
Peedro – rummut
Kappaleet 8–23
Läjä – laulu
Tiimo – kitarat
Piäsky – basso, taustalaulu
Walde – rummut
Pierre Dewin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pierre Dewin |  Pierre Dewin |  Pierre Dewin |  |
Maa:   Belgia
Miesten vesipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | joukkuekilpailu |  |
Pierre Dewin (1894–?) oli belgialainen vesipalloilija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän oli mukana saamassa lajissaan hopeaa sekä vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä että Pariisin kesäolympialaisissa 1924.
Pierre Dorion

Pierre Dorion Jr. (s. 6. heinäkuuta 1972) on kanadalainen jääkiekkovaikuttaja ja nykyinen NHL-seura Ottawa Senatorsin toimitusjohtaja. Vuosina 1994-2005 Dorion toimi Montreal Canadiensin organisaation kykyjenetsijänä. Heinäkuussa 2007 Dorionista tuli Ottawa Senatorsin amatöörikykyjenetsijöiden johtaja. Vuonna 2014 Dorionista ja Randy Leesta tuli Senatorsin apulaistoimitusjohtajia. Huhtikuussa 2016 Dorionista tuli Ottawa Senatorsin toimitusjohtaja Bryan Murrayn jälkeen. Helmikuussa 2018 Senators ilmoitti tehneensä Dorionin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen. Dorionin Senatorsiin hankkimia pelaajia ovat esimerkiksi Artjom Anisimov, Connor Brown, Nikita Zaitsev ja Erik Brännström. Marraskuussa 2023 Dorion sai potkut Senatorsin toimitusjohtajan tehtävästä.
Käännös suomeksi
Pinkertonin etsivätoimisto (televisiosarja)

| Pinkertonin etsivätoimisto> The Pinkertons |
| --- | --- |
Tyyli:  rikosdraama
Kestoaika:  44 minuuttia
Luoja(t):  Kevin Abrams Adam Moore
Pääosissa:  Angus Macfadyen Martha MacIsaac Jacob Blair
Alkuperämaa:   Kanada
Verkko:   Syndikointi  Yle TV1
Esitetty:  4. lokakuuta 2014 – 23. maaliskuuta 2015
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  22
Ikäraja:  
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Kevin Abrams Adam Moore Suzanne Berger Phyllis Laing Rob Heydon
Tuotantoyhtiö(t):  Rosetta Media
Aiheesta muualla
IMDb 
Pinkertonin etsivätoimisto (The Pinkertons) on kanadalainen 1860-luvulle sijoittuva rikosdraamasarja, jonka rikostarinat perustuvat todellisiin juttuihin, joita oikea Pinkertonin etsivätoimisto ratkoi alkuaikoinaan.
Kanadassa sarjan televisiointi toteutettiin syndikointi-menetelmällä, eli ohjelman esitysoikeudet on myyty useammalle kuin yhdelle asiakkaalle. Kanadassa sarjaa on esittänyt muun muassa CHCH-kanava vuoden 2014 syksystä alkaen. Suomessa Yle TV1 aloitti sarjan esittämisen 16. syyskuuta 2016.
Juoni

Pinkertonin etsivätoimisto kertoo maailman ensimmäisestä yksityisestä etsivätoimistosta, joka syntyi Yhdysvaltojen sisällissodan jälkimainingeissa. Etsivätoimiston perustaja on Amerikkaan suunnannut skotti Allan Pinkerton (Angus Macfadyen), jonka alaisia ovat hänen poikansa William Pinkerton (Jacob Blair), sekä leskeksi jäänyt rouva Kate Warne (Martha MacIsaac).
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Angus Macfadyen  | … |  Allan Pinkerton   |
|  Jacob Blair  | … |  William Pinkerton   |
|  Martha MacIsaac  | … |  Kate Warne   |
|  Jennifer Pudavick  | … |  Annalee Webb   |
|  David Brown  | … |  sheriffi Lawrence Logan   |
|  Ray Strachan  | … |  John Bell   |
|  Dean Fujioka  | … |  Kenji Harada   |
|  Rebecca Gibson  | … |  Diana Duquesne   |
Aiheesta muualla

Pinkertonin etsivätoimisto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pinkertonin etsivätoimisto Ylen sivuilla
Pienet Miehet

Pienet Miehet on helsinkiläinen vuonna 1983 perustettu rockyhtye. Yhtyeen kappale ”5 laiskaa auringossa” vuodelta 1988 nousi hitiksi[lähde? ] ja se löytyy yhtyeen seuraavana vuonna julkaistulta nimikkoalbumilta.
Pienten Miesten kappaleet perustuivat aluksi pitkälti Juha Huhtasen sävellyksiin ja Jäky Järnefeltin teksteihin, mutta myöhemmässä tuotannossa myös Jäky Järnefeltin ja Miikka Paatelaisen sävellykset ovat nousseet tärkeään asemaan. Yhtyeen musiikin voidaan sanoa saaneen vaikutteita muun muassa Neil Youngin, The Bandin ja Grateful Deadin musiikista.
Pienet Miehet navetan vintillä "Odotellessa"-videon kuvauksissa vuonna 2006. Kuva: Harri Räty
Yhtye toimi aktiivisesti vuosina 1983–1991, jolloin keikkailun päätti laulaja Jäky Järnefeltin pahentunut kuulovaurio ja osaltaan muiden jäsenten kiireet muissa yhtyeissä. Aktiiviaikana yhtyeen suosimia keikkapaikkoja olivat muun muassa Kulttuuritalon ravintola Kultti sekä ravintola Kannas Helsingissä, sekä ravintola Torvi Lahdessa. Viimeisenä aktiivisena kesänä saatiin makua myös hieman isommasta yleisöstä, kuten festivaaleilla Down By The Laiturissa Turussa ja Ilosaarirockissa Joensuussa. Aktiivisen kauden viimeinen keikka soitettiin ravintola Ostrobotniassa syyskuussa 1991.
Pienillä Miehillä oli myös innokkuutta musiikkivideoiden tekemiseen, ja ensimmäiseltä levyltä video kuvattiin kappaleisiin "5 laiskaa auringossa" ja "Lättylaulu". Toiselta levyltä musiikkivideo kuvattiin kappaleisiin "Pian unohdan" ja "Kun levy loppuu". Viimeksi mainittu tehtiin tv-ohjelma Levyraadin pyynnöstä, jossa kappale videoineen esitettiin. Videon lopputuloksessa näkyy lievästi humoristinen vastahakoisuus televisiossa esitettävän kappaleen valintaa kohtaan. Vuonna 2006 kuvattiin vielä video kappaleeseen "Odotellessa".
Yhtye ei ole keikkaillut vuoden 1991 jälkeen lukuun ottamatta 2006 soitettua lyhyttä puoliakustista keikkaa levynjulkistamistilaisuudessa.
Jäsenet

Jäky Järnefelt – laulu, rummut
Juha Huhtanen – kitara, laulu
Yrjö Vähäkallio – kitara, basso
Mikael Pekkala – basso (1983–1988)
Vesa Alex Aitokari – koskettimet (1983–1988)
Tom Nyman – basso (1988–1991)
Miikka Paatelainen – kitara, laulu (1988–)
Tapio Järnefelt – rummut (1990–)
Diskografia

5 laiskaa auringossa / Noita (single, 1988)
Pienet Miehet (1989)
Pikkukylässä / Elokuun viimeiset päivät (single, 1989)
Sata samanlaista kahvilaa / Metsälaulu (single, 1989)
Painoton maa (1991)
Pian unohdan / Kuningas (single, 1991)
Satamalaulu / Musta päivä (single, 1991)
13 nuolta (2007)
Pirttikoski (Rovaniemi)

Pirttikoski on Kemijoen varrella Rovaniemellä sijaitseva kylä, kaupungista noin 80 kilometriä itään.
Pirttikosken kylä  kehittyi voimakkaasti Pirttikosken voimalaitoksen myötä. Tunnelityyppinen voimalaitos rakennettiin 1950-luvun loppuvuosina. Alueelle tuli teitä, asuin- ja huoltorakennuksia, mittavia patorakenteita ja pitkä uittoränni syvälle kallioon louhitun voimalaitoskanavan ohella. Työntekijöitä Pirttikosken alueella oli enimmillään noin 2000. Sinne muutti asukkaita perhekunnittain, parhaimmillaan kylässä oli nelisentuhatta asukasta. He tarvitsivat myös palveluja, kuten kauppoja, leipomon, pesulan, parturiliikkeen ja huoltoaseman. Pirttikosken kansakoulu valmistui voimalaitostyömaan toisena rakennusvuonna 1957, oppikoulu vuonna 1964. Jälkimmäinen on yhä käytössä, mutta nyt peruskouluna. Voimalaitostyömaan hiljennettyä ja töiden vähennyttyä myös Pirttikosken väkimäärä väheni huomattavasti.
Kylässä vierailleita valtiopäämiehiä ovat Urho Kekkonen, Gerald Ford, Leonid Brežnev ja Josip Broz Tito.
Voimalaitoksen asuinalue Voimalaitoskylä on 13 hehtaarin laajuinen rivitaloineen, paritaloineen, huoltorakennuksineen, hirsisine saunoineen ja kerhohuoneistoineen. Pääosa yhteensä 64 asunnosta oli kuitenkin kesällä 2009 tyhjillään. Syksyllä 2009 sai kylä uuden omistajan kun Susirajan Kiinteistöt Oy osti alueen itselleen. Nyttemmin uuden omistajan myötä Pirttikosken kylä on kokenut uuden kukoistuksen. Alueen kiinteistöt on kunnostettu ja yhtiöitetty, katot vaihdettu, vesijohtoputket uusittu, kunnallistekniikka tullut alueelle, lämpökeskus uusittu nykyaikaiseksi täysautomatisoiduksi ja pellettilämmitteiseksi.
Pirttikosken kylässä asutaan silti yhä ja harjoitetaan mm.  maataloutta, karjankasvatusta ja poronhoitoa.
Pirttikosken huoltoasema 1960-luvulla ja nykyaikana.
Aiheesta muualla

Yläkemijoki – Pirttikoski[vanhentunut linkki]
Aalto Lapissa – Pirttikosken suunnitelma
Museoviraston Pirttikoski-sivu
Rovaniemen kaupunginosat ja kylät
Alakorkalo
Ala-Nampa
Auttinseutu
Hirvas
Jaatila
Juotasniemi
Karvonranta
Katajaranta
Kauko
Kiiruna
Kivitaipale
Kolpene
Korkalovaara
Koskenkylä
Lehtojärvi
Leipee
Lohiniva
Marrasjärvi
Marraskoski
Meltaus
Misi
Muurola
Narkaus
Niesi
Nivankylä
Nivavaara
Norvajärvi
Oikarainen
Ojanperä
Olkkajärvi
Ounasrinne
Paavalniemi
Patokoski
Pekkala
Perunkajärvi
Petäjäinen
Pisa
Pullinranta
Pöykkölä
Rantaviiri
Rautiosaari
Ruikka
Saarenkylä
Sinettä
Santamäki
Sonka
Syväsenvaara
Tapionkylä
Tennilä
Teollisuuskylä
Tiainen
Tuhnaja
Vaarala
Vanttausjärvi
Vanttauskoski
Vennivaara
Viiri
Vikajärvi
Välijoki
Ylikylä
Yli-Nampa
Joel McHale

| Joel McHale |
| --- | --- |
 McHale vuoden 2014 Comic-Conissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1971 (ikä 52) Rooma, Italia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, koomikko, juontaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  1993–
Tyyli:  satiiri, observational comedy
Aiheesta muualla
Kotisivu
Joel Edward McHale (s. 20. marraskuuta 1971 Rooma, Italia) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja, televisiotuottaja ja -juontaja. Hänet tunnetaan parhaiten televisio-ohjelman The Soup juontajana ja Jeff Wingerin roolistaan NBC:n komediasarjassa Community. McHale ääninäyttelee Fortnitessa The Scientist -peliasua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joel McHale Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pierre Dupasquier

| Pierre Dupasquier> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1937 (ikä 87)
Kansalaisuus:   Ranska
Pierre Dupasquier (s. 27. heinäkuuta 1937) on ranskalainen entinen rengasvalmistaja Michelinin moottoriurheilujohtaja. Dupasquier toimi kaksi kautta Formula 1:sten Michelinin kilpapäällikön tehtävissä vuodet 1977–1984 ja uudestaan 2001 vuodesta eteenpäin, kunnes jäi eläkkeelle kauden 2005 päätteeksi. Joulukuussa 2006 Dupasquier sai Kunnialegioonan kunniamerkin työstään ranskan moottoriurheilun hyväksi.
Dupasquier valmistui ECAM LaSallesta vuonna 1960.
Käännös suomeksi
Pitkäpyrstömaina

| Pitkäpyrstömaina |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Kultamainat Mino
Laji::  kreffti
Kaksiosainen nimi
 Mino kreffti  Sclater, 1869 
Katso myös
   Pitkäpyrstömaina Wikispeciesissä   Pitkäpyrstömaina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pitkäpyrstömaina (Mino kreffti) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu. Pitkäpyrstömainaa tavataan Bismarckinsaarilla ja Salomonsaarten keski- ja pohjoisosissa. Sitä pidetään joskus samana lajina kultanaamamainan kanssa.
Pirttikylän seurakunta

| Pirttikylän seurakunta> Pörtoms församling |
| --- | --- |
 Pirttikylän kirkko
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Porvoon hiippakunta
Rovastikunta:  Närpiön rovastikunta
Perustettu:  1859
Erotettiin:  Närpiön seurakunnasta
Liitetty:  2014
Liitettiin:  Närpiön seurakuntaan
Pääkirkko:  Pirttikylän kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pirttikylän seurakunta (ruots. Pörtoms församling) oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi vuosina 1859–2014 Pirttikylässä. Seurakunta kuului Porvoon hiippakuntaan ja Närpiön rovastikuntaan.
Pirttikylä oli alkujaan Närpiön kappeliseurakunta. Seurakunta sai oman kirkon 1696 ja papin vuonna 1702. Vuonna 1859 seurakunta erotettiin omaksi kirkkoherrakunnaksi. Pirttikylän seurakunta liitettiin Närpiön seurakuntaan vuoden 2014 alussa.
Papisto > Saarnaajat

1703–1725: Henric Moliis
1726–1737: Jakob Randelin
1737: Gustaf Jylenius
1739–1752: Johan Kärrström
1752–1781: Matthias Kiöping
1782–1816: Henrik Achtman
1820–1860: Josef Utter
Papisto > Kirkkoherrat

1862–1867: Karl Gustaf Bergroth
1871–1875: Fredrik Hedberg
1876–1880: Henrik August Moliis
1885–1915: Peter Anders Kallio
1916–1930: Karl Alfred Gröning
1931–1946: Oskar Ferdinand Sevelius
1947–1974: Albert Tåg
1978–2013: Lars-Erik Björkstrand
Pienet jumalat

| Pienet jumalat> Small Gods |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Terry Pratchett
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  1992
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  314
ISBN:  951-23-4492-0
Sarja: Kiekkomaailma
Edeltävä:  Noitia maisemissa
Seuraava:  Herraskaista väkeä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pienet jumalat (engl. Small Gods) on kolmastoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa.
Tarina

Tarinan päähenkilö on Brutha-niminen oppipoika jolla on erityinen kyky, hän muistaa asiat tarkasti, joka ikisen sanan ja esineiden paikat, vaikka ei osaa lukea ja vaikka ei tietäisi mitä jokin asia merkitsee. Eräänä päivänä puutarhassa Bruthan luo ilmestyy jumala, joka ilmoittaa hänelle olevansa nimekseen Om ja on kova komentelemaan. Brutha pääsee jumalan mukana muinaista Kreikkaa muistuttavaan maahan.
Aiheesta muualla

Pienet jumalat Kirjasampo.
Pitkäpyrstöjassana

| Pitkäpyrstöjassana |
| --- | --- |
 Peruspukuinen pitkäpyrstöjassana
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Jassanat Jacanidae
Suku::  Hydrophasianus
Laji::  chirurgus
Kaksiosainen nimi
 Hydrophasianus chirurgus  (Scopoli, 1786) 
 Pitkäpyrstöjassanan esiintymisalue
Katso myös
   Pitkäpyrstöjassana Wikispeciesissä   Pitkäpyrstöjassana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pitkäpyrstöjassana (Hydrophasianus chirurgus) on eteläaasialainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Pakistanista, Nepalista ja Intiasta itään Kaakkois-Kiinaan ja Taiwaniin, sekä täältä etelään Kaakkois-Aasiaan, Malakan niemimaalle, Etelä-Borneoon ja Filippiineille. Se talvehtii muun muassa Sumatralla ja Jaavalla sekä Omanissa ja Jemenissä. Lajin holotyypin kuvaili Giovanni Antonio Scopoli Luzonista 1786.
Pitkäpyrstöjassana juhlapuvussa
John Russell (ratsastaja)

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Esteratsastus. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Esteratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
John William Russell (2. helmikuuta 1920 Dauphin, Pennsylvania – 30. syyskuuta 2020 San Antonio, Texas) oli yhdysvaltalainen eversti ja esteratsastaja.
Russell palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain armeijassa kenraali George S. Pattonin henkilöstössä, mihin hänet oli valittu hevostenkäsittelytaitojensa ansiosta. Hänelle myönnettiin sodan aikana Bronze Star- ja Soldier’s Medal -kunniamerkit sekä Purple Heart.
Russell kilpaili Lontoon kesäolympialaisissa 1948, missä sijoittui yksilökilpailun sijalle 21. Haastavassa joukkuekilpailussa Yhdysvallat keskeytti. Russell voitti esteratsastuksessa joukkuekilpailun olympiapronssia Helsingissä 1952. Yksilökilpailussa hän sijoittui sijalle 24.
Russell oli aikeissa osallistua myös Melbournen olympialaisiin 1956, mutta hänen hevosensa sai luunmurtuman, minkä lisäksi hänellä oli sotilastehtäviä hoidettavanaan. Hän jätti kilpailemisen itse ja ryhtyi valmentamaan urheilijoita nykyaikaisen viisiottelun parissa.
Aiheesta muualla

John Russell Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Juho Paukku

| Juho Paukku |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Suomi
Tennispelaaja
Pituus:  187 cm
Kätisyys:  vasen
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  379. (17.1.2011)
Voitot/tappiot:  1–8
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  1–2
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Juho Paukku (s. 19. heinäkuuta 1986 Helsinki) on suomalainen tennispelaaja. Hänen paras ranking-sijoituksensa ATP-listalla on kaksinpelissä 379:s sija 17. tammikuuta 2011 ja nelinpelissä 250:s sija 7. helmikuuta 2011.
Paukku on voittanut urallaan viisi ITF Futures -turnausta. Hän on edustanut Suomea Davis Cupissa vuosina 2004–2012. Paukun valmentajina ovat toimineet Olli Rahnasto ja aiemmin myös Tuomas Ketola.
Aiheesta muualla

Juho Paukun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Punaniska

Punaniska (engl. redneck) tarkoitti alkujaan työväenluokkaan kuuluvaa valkoihoista maalaismiestä Etelä-Yhdysvalloissa.
Vuoteen 1975 mennessä termi on laajentunut alkuperäisestä merkityksestään, ja sittemmin sillä on viitattu myös ”kiihkoilevaan ja moukkamaiseen, äärivanhoilliseen henkilöön”. Termiä on käytetty myös haukkumasanana valkoisista maalais- ja työväenluokkaisista miehistä, joita edistykselliset kaupunkilaiset eivät pidä tarpeeksi liberaaleina. Samaan aikaan jotkut eteläyhdysvaltalaiset ovat ottaneet termin omaan käyttöönsä ja samastuvat siihen ylpeinä.
Käännös suomeksi
Pyhän Mikaelin ritarikunta

Pyhän Mikaelin ketju
Pyhän Mikaelin ritarikunta (ransk. L'ordre de Saint-Michel) oli Ranskan kuningaskunnan korkea-arvoinen kunniamerkkejä myöntänyt ansioritarikunta. Ranskan kuningas Ludvig XI perusti Arkkienkeli Mikaelin mukaan nimetyn ritarikunnan elokuussa 1469. Ritareiden, joita saattoi olla enintään 36, oli vannottava uskollisuudenvala suurmestarille, joka oli hallitsija itse. Jäsenkiintiöstä luovuttiin sittemmin uskonsotien aikana 1560.
Michel de Montaigne kaulassaan Pyhän Mikaelin ketju
Pyhän Hengen ritarikunnan perustamisen myötä Pyhän Mikaelin ritarikunta väistyi arvoasteikossa toiselle sijalle. Kuningas Ludvig XIV:n 1665 vahvistamien uusien sääntöjen mukaan Pyhän Mikaelin ritareiksi nimitettiin erityisesti kirjailijoita, taiteilijoita ja hallintovirkamiehiä. Kunniamerkkiä kannettiin pääsääntöisesti ketjun sijasta mustassa nauhassa:
ritarikunnan nauha
Ranskan suuren vallankumouksen aikana 1791 ritarikunta lakkautettiin, mutta kuningas Ludvig XVIII perusti sen uudelleen 1816. Tuolloin ritarien lukumäärä rajattiin sataan, johon ei kuitenkaan sisältynyt ulkomaalaiset, eikä Pyhän Hengen ritarit, jotka edelleen automaattisesti olivat myös Pyhän Mikaelin ritareita. Ritarikunta lakkautettiin virallisesti uudelleen Pyhän Hengen ritarikunnan tavoin Heinäkuun vallankumouksen myötä 1830.
Myöhemmin Pyhän Mikaelin ritarikunta on kuitenkin jatkanut toimintaansa, hallitsijasukuun (Bourbonien vanhempi haara) sidottuna, dynastisena ritarikuntana. Dynastisen ritarikunnan suurmestari on Hänen Kuninkaallinen Korkeutensa Pariisin kreivi. Uusia ritareita on nimitetty harvakseltaan, ainakin 1930-luvulta 1980-luvulle.
Punaniskakiuru

| Punaniskakiuru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kiurut Alaudidae
Suku::  Pensaskiurut Mirafra
Laji::  africana
Kaksiosainen nimi
 Mirafra africana  (Smith, 1836) 
Katso myös
   Punaniskakiuru Wikispeciesissä   Punaniskakiuru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punaniskakiuru (Mirafra africana) on afrikkalainen varpuslintu. Sen laaja elinympäristö ulottuu mantereen länsirannikolta Guineasta Länsi-Sudaniin ja Keniaan, ja etelään aina Etelä-Afrikkaan saakka. Siitä tunnetaan 23 alalajia. Andrew Smith kuvaili lajin holotyypin Algoa Baysta Kapmaan itäosasta 1836.
Pirttikoski (Pyhäjoki)

Pirttikoski on Pyhäjoen kunnan sivukylä, joka sijaitsee noin 10 km keskustasta Oulaisiin päin. Kylässä on noin 350 asukasta. Keskellä kylää sijaitsee koulu, joka on kylän toiminnan keskus. Koulussa toimivat ryhmäperhepäiväkoti, kirjasto, "kuntosali" ja kudontatupa. Koulu toimii myös harrastuspaikkana ja kyläläisten kokous- ja kokoontumispaikkana.
Runoilija Aaro Hellaakosken isoisä on lähtöisin Pirttikosken Helaakoskelta. Helaakosken rannalla on joinakin kesinä vietetty runotapahtumaa, jossa on ollut lausumassa runoja ja kertomassa sukunsa tarinaa Aaro Hellaakosken tytär Katri Hellaakoski.
Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto

| Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto |
| --- | --- |
Perustettu:  1951
Tyyppi:  kesäyliopisto
Rahoitus:  vuonna 2015: opiskelijamaksut 51,7 %,  valtion maksuosuudet 38,7 %,  kuntien maksuosuudet 4,0 %,  muut 5,6 %
Budjetti:  2 183 324 (kaikki tulot yht. EUR, 2015)
Henkilökunta:  vuonna 2015: toimihenkilöt: 18, opetushenkilökunta: 359
Opiskelijoita:  15 834 (2015)
Osoite:  PL 2437, 90014 Oulun yliopisto
Sivusto:  www.pohjois-pohjanmaankesayliopisto.fi
Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto on Oulussa kotipaikkaansa pitävä, Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto r.y.:n ylläpitämä suomalainen kesäyliopisto. Se on perustettu vuonna 1951. Sivutoimipisteet kesäyliopistolla on Kuusamossa, Raahessa, Ylivieskassa ja Pyhäjärvellä. Vuonna 2015 yksittäisiä kursseja järjestettiin lisäksi Hailuodossa, Iissä, Kalajoella, Lofooteilla (Norjassa), Nivalassa ja Pyhäjoella.
Vuonna 2015 kesäyliopisto järjesti eri toimipisteissään yhteensä 866 opintojaksoa, joille osallistui kaikkiaan 15 834 opiskelijaa. Annettujen oppituntien määrällä (yhteensä 17 974 oppituntia vuonna 2015) mitattuna Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto antoi Suomen toiseksi eniten opetusta antanut kesäyliopisto vuonna 2015 Helsingin seudun kesäyliopiston jälkeen.
Opetuksesta huomattava osa (415 opintojaksoa) oli avoimen yliopiston opetusta. Näille kursseille osallistui yhteensä 6 699 opiskelijaa, jotka suorittivat kursseilla yhteenlaskettuna 11 159 opintopistettä. Opettajakuntaan kuului yhteensä 359 henkilöä, joista avoimessa yliopistossa opetti 173, joista professoreja tai dosentteja oli 84. Muussa kuin avoimessa yliopisto-opetuksessa opetusta antoi 186 opettajaa.
Pohjois-Pohjanmaan kesäyliopisto rahoitti toimintaansa ensisijaisesti opiskelijamaksuilla (51,7 % kaikista tuloista) ja valtion maksuosuudella (38,7 %). Kuntien maksuosuudet muodostivat 4,0 prosenttia ja hankkeina tai tilauskoulutuksista saatiin 5,6 % vuoden 2015 tuloista.
Puolipinnallinen kivi

Puolipinnallinen kivi eli juonikivi, joskus myös hypabyssinen kivi, on magmakiveä, joka on muodostunut maankuoressa lähellä maanpintaa. Se sisältää keskikokoisia rakeita ja on usein porfyyristä. Puolipinnalliset kivet ovat rakenteeltaan vulkaanisen kiven ja plutonien väliltä. Puolipinnallisiin kiviin lukeutuvat muun muassa diabaasi ja porfyyri.