Elisabet (Itävalta)
Ulkonäön tarkkailu

Kauneus oli Elisabetille pakkomielle. Hän käytti päivänsä kauneutensa ylläpitämiseen. Elisabet oli hyvin hoikka ja tarkka painostaan. Vuosikymmeniä Elisabetin paino pysyi 50 kilogrammassa. Koska hän oli varsin pitkä, 172 cm, hän oli selvästi alipainoinen koko aikuisikänsä. Hän söi lähinnä appelsiineja, maitoa, kananmunia ja naudanlihalientä. Poikkeuksellisia herkkuja olivat jäätelö ja sacherkakku. Hänet punnittiin kolme kertaa päivässä. Jos paino nousi vähänkin, Elisabet aloitti tiukan laihdutuskuurin ja lisäsi runsasta liikuntaa entisestään. Hän teki nopeatahtisia vaelluksia, joissa hovinaiset eivät pysyneet mukana. Näyttääkseen mahdollisimman hoikalta hän käytti tiukkaa korsettia ja antoi ommella puvut päälleen, jotta niistä tuli mahdollisimman tyköistuvia. Hänen vyötärönsä kerrotaan olleen äärimilleen kiristettynä 46 cm. 1860-luvulta asti Elisabeth kuntoili säännöllisesti, mikä oli epätavallista siihen aikaan. Missä tahansa hän asui, hän järjesti sinne voimisteluhuoneen, joissa oli renkaat, rekki ja käsipainot.
Elisabet käytti suuria summia hampaidensa kunnossapitoon ja hoitoon. Ruumiinavausraportissa mainitaan että hänellä oli hyväkuntoiset hampaat. Hän hoiti ihoaan asettamalla puristettua naudanlihaa kasvoilleen yöksi.
Hän oli erityisen tarkka polviin asti ulottuvista runsaista ja paksuista hiuksistaan. Elisabetin hiukset nähtiin usein taidokkaasti palmikoituina ja kampauksille laitettuina. Hiusten päivittäinen harjaaminen suoritettiin rituaalinomaisesti. Kampaaja Fanny Angererilla oli valkoinen esiliina ja Elisabetilla valkoinen suojakangas harteillaan. Tapahtuma kesti vähintään kolme tuntia. Tapahtuman lopuksi kampaaja näytti hopeakulhossa Elisabetille irronneet hiukset ja jos Elisabetilta oli irronnut kampaamisen aikana hiuksia, hän sai raivokohtauksen. Kampaaja teippasi myös esiliinansa sisäpuolelle hiuksia piiloon. Hänen sukulaistyttönsä sanoi: "jokainen hius tätini päässä oli numeroitu". Elisabet huolsi hiuksiaan pesemällä ne kolmen viikon välein raaoilla kananmunilla, joihin oli lorautettu tilkka konjakkia. Pesuun ja kuivattamiseen meni kokonainen päivä. Toisin kuin muut aikansa naiset, Elisabet ei käyttänyt raskasta ehostusta tai hajuvesiä. Hän piti arvossa luonnollisuutta. Vain hänen hiuksiinsa suihkutettiin tuoksuvia esansseja.
Vuosien alkaessa näkyä Elisabetin kasvojen ihossa hän ei enää antanut tehdä itsestään muotokuvia tai ottaa valokuvia. Uteliailta katsojilta hän suojautui viuhkan ja päivänvarjon avulla.
Elisabet sai häittensä yhteydessä hiuskoristeiksi timanttitähtiä, joita hän saattoi käyttää yksitellen tai koota tiaraksi. Tähdissä oli kahdeksan tai kymmenen kärkeä, ja ne olivat kooltaan noin 3,5 cm, kuperia ja ylellisesti suurilla timanteilla istutettuja, joissakin oli helmiä. Niitä valmistettiin useassa koru- ja jalokiviateljeessa, muun muassa hovikoruseppä Alexander Emanuel Töpfert oli yksi valmistaja. Franz Xaver Winterhalterin vuonna 1865 maalaamassa muotokuvassa kuvattu korusarja koostui yhteensä 27 tähdestä.
Iän myötä Elisabet ei halunnut enää tulla valokuvatuksi ja maalatuksi, koska halusi säilyttää kuvan nuoresta ja kauniista prinsessasta, johon Frans Joosef oli ensisilmäyksellä rakastunut. Yleensä hän peitti kasvonsa hunnulla tai päivänvarjolla poistuessaan huoneestaan.