stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjanlumme

| Pohjanlumme |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Nymphaeales
Heimo::  Lummekasvit Nymphaeaceae
Suku::  Lumpeet Nymphaea
Laji::  alba
Alalaji::  candida
Kolmiosainen nimi
 Nymphaea alba ssp. candida  (C.Presl) Korsh. 
Synonyymit
 Nymphaea candida 
Katso myös
   Pohjanlumme Wikispeciesissä   Pohjanlumme Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjanlumme (Nymphaea alba ssp. candida, syn. N. candida) on kelluvalehtinen monivuotinen vesikasvi. Suomessa esiintyvistä lumpeista se on yleisin. Toisinaan pohjanlummetta pidetään omana lajinaan, mutta muun muassa Pohjoismaissa se luokitellaan nykyään valkolumpeen (N. alba) alalajiksi. Pohjanlumme on myrkyllinen kasvi.
Lajikuvaus

Pohjanlumpeen lyhyehkö, mutta vankka juurakko on pysty tai viisto. Vedenalaiset uposlehdet ovat lyhytruotisia ja niiden lapa on pitkänpyöreä ja sileä. Kelluslehtien pitkät lehtiruodit ovat paksuja ja liereitä, isoja ilmaonteloita on neljä kappaletta. Verkkosuoninen lehti on päältä kiiltävä ja vihreä, alta väri vaihtelee vihreästä punaviolettiin. Lehtilapa on 10–25 cm pitkä, pyöreähkö tai soikeanpyöreä, paksu ja tasainen. Lavan tyviliuskat ovat tavallisesti toisiaan peittäviä tai läheneviä, tylpähköjä ja pituudeltaan alle puolet lavan pituudesta.
Pohjanlumpeen maljamaiset kukat ovat halkaisijaltaan 5–12 cm. Verhiö on nelilehtinen. Teriö on väriltään valkoinen, joskus myös punertava tai kokonaan punainen. Kukkapohjus on jyrkästi kukkaperäksi kapeneva ja leveydeltään enintään kolmasosa verhiön pituudesta. Verholehdet ovat ylöskaartuvia ja puikeita. Leveähköt terälehdet ovat toisiinsa ja verholehtiin painautuneita. Kukan sikiäin on osittain kehänalainen. Heteen palhot ovat lyhyitä, sisimmät ponsia leveämpiä, kapean vastapuikeita ja väriltään melko tummankeltaisia. Emit ovat väriltään oranssinsävyiset. Siitepölyhiukkaset ovat 40–44 µm, pitkänomaisia, läpikuultamattomia ja nystermäpintaisia. Luottisäteitä on tavallisesti 8–12. Pohjanlumme kukkii Suomessa kesä-syyskuussa. Huonolla säällä ja yöaikaan kukat sulkeutuvat. Kukinnan jälkeen kukkaperä kiertyy ja vetää hedelmän upoksiin kypsymään. Siemenet ovat 4–6 mm pitkiä.
Pohjanlumme on yksi valkolumpeen alalajeista, ja se muistuttaa paljon nimialalajia isolummetta (N. alba ssp. alba). Alalajien välimuodot ovat yleisiä. Pohjanlumme voi myös risteytyä suomenlumpeen (N. tetragona) kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Lajikuvaus > Myrkyllisyys

Pohjanlumme on kaikkien lumpeiden tavoin kokonaan myrkyllinen. Lumpeissa aktiivisena aineena toimii nufariini-niminen alkaloidi. Myrkytyksen seurauksena on hengitysvaikeuksia ja kiihotus/levottomuustiloja.
Levinneisyys

Pohjanlummetta tavataan laajalla alueella Euroopassa ja Aasiassa, jossa se on levinnyt Siperiaan, Kazakstaniin, Lounais-Aasiaan ja Kiinaan. Pohjoismaissa pohjanlummetta kasvaa paikoin Norjassa ja suurimmassa osassa Ruotsia ja Suomea. Suomessa se on levinnyt lähes koko maahan aivan pohjoisimpia kolkkia lukuun ottamatta. Laji on paikoin tavanomainen Oulun korkeudelle saakka. Lapissa sitä tavataan harvinaisena.
Elinympäristö

Pohjanlumme kasvaa pehmeäpohjaisissa lammissa, järvissä ja hitaasti virtaavissa joissa. Joskus lajia tavataan myös murtovedessä. Laji on harvinaistunut Suomessa, koska piisamit pitävät erityisen paljon lumpeiden juurakoista.
Käyttö

Kuivattua ja jauhettua pohjanlumpeen juurakkoa on käytetty ainakin Ruotsissa hätäravintona sen tärkkelyspitoisuuden vuoksi.
Muuta

Muiden lummelajien tapaan myös pohjanlumpeen punakukkainen muoto on Suomessa rauhoitettu. Pohjanlumme on Etelä-Savon maakuntakukka.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pohjanlumme (Nymphaea candida)
Kasviatlas 2018: Pohjanlumpeen (Nymphaea candida) levinneisyys Suomessa
Luopioisten kasvisto: Pohjanlumme (Nymphaea alba ssp. candida)
Valokki – nettikasvio: Pohjanlumme (Nymphaea alba)
Pohjanlumme C. A. M. Lindmanin teoksessa Bilder ur Nordens Flora (1917–1926).
Portugalin ralli 1993

|  Portugalin ralli 1993 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1993. 
Ajankohta:  3. – 6. maaliskuuta 1993
Pituus:  38 erikoiskoetta, 562,05 km


Palkintokoroke
Voittaja:   François Delecour    Daniel Grataloup  (Ford Motor Co)
Toinen:   Miki Biasion    Tiziano Siviero  (Ford Motor Co)
Kolmas:   Andrea Aghini    Sauro Farnocchia  (Jolly Club)
Portugalin ralli 1993 (viralliselta nimeltään 27. Rallye de Portugal - Vinho do Porto) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1993. Kilpailu järjestettiin 3. – 6. maaliskuuta vuonna 1993. Kilpailu oli kauden kolmas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 562,05 kilometriä (suunniteltu pituus oli 576,13 kilometriä).
Kilpailun voitti François Delecour, jolle voitto oli ensimmäinen rallin maailmanmestaruussarjassa. Toyota ei ollut mukana kilpailussa.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  François Delecour |  Daniel Grataloup | Ford Escort RS Cosworth | 6:20.37 | 0.0 |  |
| 2. |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero | Ford Escort RS Cosworth | 6:21.32 | +0.55 |  |
| 3. |  Andrea Aghini |  Sauro Farnocchia | Lancia Delta HF Integrale | 6:23.17 | +2.40 |  |
| 4. |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki | Subaru Legacy RS | 6:24.23 | +3.46 |  |
| 5. |  Kenneth Eriksson |  Staffan Parmander | Mitsubishi Lancer Evo I | 6:25.28 | +4.51 |  |
| 6. |  Alessandro Fiorio |  Vittorio Brambilla | Lancia Delta HF Integrale | 6:26.18 | +5.41 |  |
| 7. |  Colin McRae |  Derek Ringer | Subaru Legacy RS | 6:37.25 | +16.48 |  |
| 8. |  Jorge Bica |  Joaquim Capelo | Lancia Delta HF Integrale | 6:51.42 | +31.05 |  |
| 9. |  Alessandro Fassina |  Luigi Pirollo | Mazda 323 GT-R | 7:11.46 | +51.09 |  |
| 10. |  Bruno Thiry |  Stéphane Prévot | Opel Astra GSi 16V | 7:12.18 | +51.41 |  |
Lähde:
Pakolaisurheilijat kesäolympialaisissa 2020

Pakolaisurheilijoiden joukkue osallistui Tokion olympialaisiin vuonna 2020. Joukkue perustettiin jo vuoden 2016 kesäolympialaisiin.
Mitalistit

Ei mitaleja.
Joukkue

Pakoilaisurheilijoiden joukkue koostui 29 urheilijasta, joista naisia oli 10 ja 19 miehiä.
| Nimi | Lähtömaa | Nykyinen kotimaa | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- | --- |
| Alaa Maso |  Syyria |  Saksa | Uinti |
| Yusra Mardini |  Syyria |  Saksa | Uinti |
| Dorian Keletela |  Kongo |  Portugali | Yleisurheilu |
| Rose Nathike Likonyen |  Etelä-Sudan |  Kenia | Yleisurheilu |
| James Nyang Chiengjiek |  Etelä-Sudan |  Kenia | Yleisurheilu |
| Anjelina Nadai Lohalith |  Etelä-Sudan |  Kenia | Yleisurheilu |
| Paulo Amotun Lokoro |  Etelä-Sudan |  Kenia | Yleisurheilu |
| Jamal Abdelmaji Eisa Mohammed |  Sudan |  Israel | Yleisurheilu |
| Tachlowini Gabriyesos |  Eritrea |  Israel | Yleisurheilu |
| Aram Mahmoud |  Syyria |  Alankomaat | Sulkapallo |
| Wessam Salamana |  Syyria |  Saksa | Nyrkkeily |
| Eldric Sella Rodriguez |  Venezuela |  Trinidad ja Tobago | Nyrkkeily |
| Saeid Fazloula |  Iran |  Saksa | Melonta |
| Masomah Ali Zada |  Afganistan |  Ranska | Pyöräily |
| Ahmad Badreddin Wais |  Syyria |  Sveitsi | Pyöräily |
| Sanda Aldass |  Syyria |  Alankomaat | Judo |
| Ahmad Alikaj |  Syyria |  Saksa | Judo |
| Muna Dahouk |  Syyria |  Alankomaat | Judo |
| Javad Mahjoub |  Iran |  Kanada | Judo |
| Popole Misenga |  Kongon demokraattinen tasavalta |  Brasilia | Judo |
| Nigara Shaheen |  Afganistan |  Venäjä | Judo |
| Wael Shueb |  Syyria |  Saksa | Karate |
| Hamoon Derafshipour |  Iran |  Kanada | Karate |
| Luna Solomon |  Eritrea |  Sveitsi | Ammunta |
| Dina Pouryounes Langeroudi |  Iran |  Alankomaat | Taekwondo |
| Kimia Alizadeh |  Iran |  Saksa | Taekwondo |
| Abdullah Sediqi |  Afganistan |  Belgia | Taekwondo |
| Cyrille Fagat Tchatchet II |  Kamerun |  Yhdistynyt kuningaskunta | Painonnosto |
| Aker Al Obaidi |  Irak |  Itävalta | Kreikkalais-roomalainen paini |
Lähde:
Pyhän Neitsyt Marian kirkko (North Stoke)

| Pyhän Neitsyt Marian kirkko St Mary the Virgin's Church |
| --- | --- |
 Kirkko idästä
Sijainti:  North Stoke, Englanti
Koordinaatit:  50°53′14.64″N, 0°33′5.04″W
Kirkkokunta:  Englannin kirkko
Hiippakunta:  Chichesterin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1000-luku
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Neitsyt Marian kirkko (engl. St Mary the Virgin's Church) on Englannin kirkon kirkkorakennus, joka ei ole enää jumalanpalveluskäytössä. Se tunnettiin vielä vähän aikaa sitten nimellä "North Stoke Church", mutta vuonna 2007 arkeologit löysivät arkistolähteen, jossa mainitaan kirkon nimetyn Marian mukaan.
Kirkko on Grade I -luokan suojelukohde.
Pimeyden sydämet: Elokuvantekijän ilmestyskirja

| Pimeyden sydämet: Elokuvantekijän ilmestyskirja> Hearts of Darkness: A Filmmaker’s Apocalypse |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Fax Bahr  George Hickenlooper  Eleanor Coppola 
Käsikirjoittaja:   Fax Bahr  George Hickenlooper 
Tuottaja:   George Zaloom  Les Mayfield 
Säveltäjä:  Todd Boekelheide
Leikkaaja:   Michael Greer  Jay Miracle 
Pääosat:   Eleanor Coppola  Francis Ford Coppola  Robert Duvall  Dennis Hopper  George Lucas  John Milius  Martin Sheen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Zaloom Mayfield Productions  Zoetrope Studios 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  27. marraskuuta 1991
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pimeyden sydämet: Elokuvantekijän ilmestyskirja (engl. Hearts of Darkness: A Filmmaker’s Apocalypse) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen dokumenttielokuva, joka kertoo elokuvan Ilmestyskirja. Nyt. (1979) tuotannosta. Dokumenttielokuvan ovat ohjanneet Fax Bahr, George Hickenlooper ja Eleanor Coppola.
Pimeyden sydämet: Elokuvantekijän ilmestyskirja sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 1991.
Dokumenttielokuvan nimi viittaa Joseph Conradin novelliin Pimeyden sydän (engl. Heart of Darkness), johon Ilmestyskirja. Nyt. perustuu.
Aiheesta muualla

Pimeyden sydämet: Elokuvantekijän ilmestyskirja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pimeyden sydämet: Elokuvantekijän ilmestyskirja Elonet.
Pimeyden sydämet: Elokuvantekijän ilmestyskirja AllMoviessa. (englanniksi)
Papillon

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Papillon voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
papillon, pieni ranskalais-belgialainen koirarotu
Vanki nimeltä Papillon (Papillon), Henri Charrièren romaani vuodelta 1969
Papillon , Charrièren romaaniin perustuva yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1973
Papillon, elokuvan uudelleenfilmatisointi vuodelta 2017
Perhonen (Le Papillon), Philippe Muylin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 2002
Papillon sukunimenä:
Richard ”shox” Papillon (s. 1992), ranskalainen elektronisen urheilun ammattilainen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Papillon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Puisseguin

| Puisseguin |
| --- | --- |
 Château de Monbadon
 vaakuna
 Puisseguin
 Koordinaatit: 44°55′28″N, 0°04′19″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Akvitania
Departementti:  Gironde
Arrondissementti:  Libourne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,25 km²
Väkiluku (2012):  861
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puisseguin on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Akvitanian alueella.
Talous

Kunnan tärkein elinkeino on viinintuotanto. Kunnan viinintuotantoalue Puisseguin-Saint-Émilion on saanut AOC luokituksen, ja se on osa laajempaa Bordeaux’n viinialuetta.
Historia

Kunnan alueella tapahtui vakava liikenneonnettomuus 23. lokakuuta 2015. Kuorma-auton ja linja-auton kolaroinnissa 43 ihmistä menetti henkensä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puisseguin Wikimedia Commonsissa
Pitkänlampi (Äänekoski)

| Pitkänlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°36′44″N, 25°52′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskuoja:  oja Jouhtiseen 
Järvinumero:  14.411.1.029
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,881 km  
Pinta-ala:  3,332 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPitkänlampi 
Pitkänlampi on Keski-Suomessa Äänekoskella Suolahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 420 metriä pitkä, 120 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Ala-Keiteleen lähi-alueeseen (14.411) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 143 metriä mpy.
Papin perhe

| Papin perhe |
| --- | --- |
 Papin perheen esitys vuonna 1957
Kirjoittaja:  Minna Canth
Kirjoitettu:  1891
Alkuperäiskieli:  suomi
Aihe:  Ristiriita vanhoillisen papin ja hänen lastensa välillä
Tapahtumapaikka ja -aika:  Suomi 1800-luvulla
Kantaesitys:  23. tammikuuta 1891
Kantaesityspaikka:  Suomalainen teatteri
Henkilöt
Henkilöt:  Pastori Henrik Valtari  Elisabeth  Jussi Valtari  Hanna  Maiju  Teuvo Rastas  Vossikka  Martha
Papin perhe on Minna Canthin vuonna 1891 kirjoittama näytelmä, jossa kuvataan suomalaisen perheen elämää 1800-luvulla. Perheen isä on paikkakunnalla arvostettu pappi, ja muutoinkin perheen asiat ovat kunnossa. Ongelmia syntyy, kun perheen lapset eivät haluakaan elää samoin kuin vanhempansa. Poika Jussi on kiinnostunut uudesta poliittisesta radikalismista ja tytär Maiju kannattaa naisten itsenäistymispyrkimyksiä. Tällaiset ajatukset ovat ristiriidassa vanhoillisen pastorin näkemysten kanssa.
Papin perhe on yksi suomalaisen näytelmäkirjallisuuden klassikoista. Teatterin esitystietokannan mukaan sitä on esitetty 58 eri otteeseen Suomen ammattiteattereissa. Suomen Kansallisteatterissa sitä on esitetty vuosina 1919, 1924, 1942, 1963 ja 2005. Turun kaupunginteatterin versiosta vuonna 1962 on tehty myös televisiotaltiointi.
Aiheesta muualla

Kirjasampo.fi: Papin perhe
Purkki (leikki)

Pallopurkki, purkkis, purkki tai purkka on lasten pihaleikki. Muita nimiä ovat muun muassa pallokuoppa, tönttis (Etelä-Pohjanmaa), tönttönen (Kainuu), rönttönen (Jyväskylän maalaiskunta), rönttö (Tampere, Saarijärvi), rönö (Honkola (Äänekoski)), tönttörönttö (Järviseutu, Vimpeli), törppö (Kemijärvi), brönttö (Siuro), pöttis (Alavus), posautuspallo (Virrat), purtsu (Keuruu), kurppa (Viitasaari), lekkeri (Pohjois-Pirkanmaa), vanhantalon pässiäinen (Kurjenkylä), karhukobla (Kotala), pallokuoppanen (suomenkielinen Pohjanmaa) ja pallo paikalla (Oulun seutu).
Kymmenen tikkua laudalla ja kirkonrotta ovat samantapaisia pelejä.
Säännöt

Valitaan etsijä. Kun etsijä on valittu joku potkaisee pallon joka on laitettu "purkkiin" (purkki tai maahan piirretty ympyrä, jota sanotaan purkiksi). Etsijä kävelee  pallon perään ja muut juoksevat piiloihin. Kun etsijä on hakenut pallon ja huutanut "Pallo on purkissa", "Pallo paikalla" (tai muuta vastaavaa) hän alkaa etsiä muita.
Jos hän näkee jonkun, hän juoksee pallolle ja siihen koskettaen huutaa nähdyn nimen, vaikkapa "Esa nähty" tai "Esan purkki". Kun etsijä on nähnyt ja huutanut nähdyn nimen, nähty ei saa enää mennä takaisin piiloon vaan pysyy purkin läheisyydessä. Jos joku ehtiikin juosta pallolle ensin, hän voi potkaista sen. Tällöin muut jo nähdyt pelastuvat ja voivat piiloutua taas.
Jos pääsee pallolle ennen etsijää voi myös huutaa itselleen "suojan" ("Oma purkki!", "Suoja!", "Omat nimet!"), jolloin hän on etsijältä suojassa kunnes muut leikkijät löydetään tai se/ne pelaajat joilla on suojat voivat mennä kierroksen jälkeen piilon "pelastuskierrokselle" ja voivat yrittää pelastaa muut vangit. Kun etsijä on nähnyt kaikki piilossa olevat, leikki alkaa alusta ja etsijänä on ensimmäisenä löydetty.
Jos joku on käyttänyt suojan toinen ei saa  käyttää perään.
Säännöt > Kierrokset

Leikkiin voidaan myös sopia kierroksia, jolloin etsijä on sama vaikkapa kolmen kierroksen ajan. Kierros vaihtuu aina kun palloa potkaistaan. Kolmannella kierroksella eli "kuolemankieroksella" se pelaaja joka nähdään ensimmäisenä joutuu seuraaviksi kolmeksi kierrokseksi etsijäksi. Silloin kun kolmannella kierroksella ensimmäinen on nähty ja hänen purkkinsa huudettu, huudetaan pallolla "kaikki pois piiloista" (tai jotain vastaavaa) ja aloitetaan leikki alusta.
Eri nimiä leikille

Purkki tunnetaan eri puolilla Suomea eri nimillä, vaikka säännöt ovat samat tai niissä on vain pieniä eroja.
Purkki tai "pallokuoppa" tunnetaan esimerkiksi suomenkielisellä Pohjanmaalla "pallokuoppasen" nimellä, Järviseudulla taasen pelataan "tönttörönttöä"  ja Jämsän seudulla peli tunnetaan nimellä "rönttö". Siurossa peli tunnetaan nimellä "brönttö". Ikaalisissa peli on "karttu". Pohjois-Pirkanmaalla peli tunnetaan nimellä lekkeri.
Järviseudun ja eteläisen Keski-Suomen nimivariaatioissa on havaittavissa jonkinlainen yhteys. Erään tietolähteen mukaan nimi "tönttörönttö" tulee ruotsin kielestä, mutta tarkempaa tietoa siitä mistä sanasta tai sanoista se on muokkautunut, ei ole.
Pimeyden ennustukset

| Pimeyden ennustukset> Hunters of the Dusk |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Darren Shan
Kieli:  englanti
Genre:  nuortenkirjallisuus, kauhu
Julkaistu:  2002
Suomennos
Suomentaja:  Kaijamari Sivill
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  170
ISBN:  978-951-31-4201-8
Sarja: Darren Shanin tarina
Edeltävä:  Vampyyriprinssi
Seuraava:  Yön liittolaiset
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pimeyden ennustukset on seitsemäs osa Darren Shanin tarina -nuortenkirjasarjaa, jonka on kirjoittanut Darren Shan. Se julkaistiin suomeksi Kaijamari Sivillin suomentamana 2009. 170-sivuisen romaanin suomensi Tammi.
Juoni

Darren Shanista on tehty vampyyriprinssi. Hänella on paljon töitä prinssiensalissa. Hänestä ei ole vieläkään tullut täysvampyyria.
Vampyyriheimoa odottaa tuho suuressa taistelussa Vampaneesimestaria vastaan. Ennustuksen toteutumisen voi estää vain kolme valittua jahtaajaa, joiden on lähdettävä Vampyyrivuoresta etsimään Vampaneesimestaria ja surmattava hänet. K-H talo on määrännyt jahtaajiksi Darrenin ja hänen neuvonantajansa Larten Crepsleyn. Arvoituksen kolmas jahtaaja, Vancha March, liittyy jahtiin matkan varrella. Darren ottaa kuitenkin siniviitta Harkat Muldzin  matkalle mukaan, sillä vampyyrien ennustukset eivät koskeneet siniviittoja. Nelikko päättää asettua vartioimaan vampaneesien varalta Lartenin kotikaupunkia, mutta matkaan tulee mutka, kun koulutarkastaja  pakottaa kouluun Darrenin, jonka äidinkielenopettajaksi päätyykin aikuiseksi naiseksi kasvanut Debbie Keiso (Darrenin entinen tyttöystävä). Kun vampaneesit tappavat Debbien naapurit ja erään Darrenin luokkalaisen tytön, joka istuu Darrenin lähellä tunneilla, on Darrenin paljastettava synkkä totuus itsestään. Lisää ongelmia tulee, kun Darrenin lapsuuden ystävä Steve Leopardi hyppää kuvioihin...
Onoma

Onoma Shop
Onoma on Fiskarsin käsityöläisten, muotoilijoiden ja taiteilijoiden osuuskunta, jonka jäsenet joko asuvat, ovat asuneet tai työskentelevät Fiskarsin ruukissa. Osuuskunta on perustettu 1996 ja siinä on 145 jäsentä (vuonna 2023). Onoma järjestää käsityötä, muotoilua ja taidetta esitteleviä näyttelyitä Fiskarsissa ja muualla. Onoma Shopissa myydään osuuskuntalaisten tuotteita. Osuuskunta ylläpitää myös kansainvälistä vierasateljeeta.
Alku ja perustaminen

Fiskarsin varatoimitusjohtajana aloitti 1987 Ingmar ”Inko” Lindberg. Hän sai vastuulleen ruukin, yhtiön kiinteistöt sekä maa- ja metsäomistuksen. Koska yhtiö oli veitsitehdasta lukuun ottamatta siirtänyt ison osan tuotannosta pois ruukista, alkoi se rapistua ja oli tyhjillään vailla elämää. Lindberg alkoi kutsua käsityöläisiä, muotoilijoita ja taiteilijoita ruukkiin asumaan ja työskentelemään, olihan siellä paljon vapaata tilaa. 1990-luvun alussa luovia ihmisiä oli jo parikymmentä. 1994 heidän ensimmäinen näyttelyn järjestettiin Kuparipajalla, jonka nimi tietenkin oli Ensimmäinen näyttely. Pian sen jälkeen organisoiduttiin ja toimintamuodoksi valikoitui osuuskunta, joka perustettiin 1996.
Onoma Shop

Kuparipajan näyttelyiden yhteydessä pidettiin Ruukkigalleria-nimistä liikettä. 1998 osuuskunta perusti oman myymälän Tornikellorakennukseen. Nimeksi ehdotettiin Oma, mutta koska se oli jo rekisteröity tavaramerkki, Barbro Kulvik huikkasi että sehän on tietenkin Onoma. Niinpä Onoma Shop oli syntynyt. Nimi viittaa siihen että myymälä On Oma, mutta myös kreikan nimeä tarkoittavaan sanaan. Onoma Shop toimii edelleenkin osuuskunnan jäsenten myymälänä samassa paikassa ja on auki ympäri vuoden.
Onoman palkinnot

1996 Uudenmaan taidetoimikunnan palkinto
1997 Asko Avonius -palkinto
1999 Taiteen Valtionpalkinto
2000 Fiskarsin ruukki – vuoden uusimaalainen kylä
2007 Fiskarsin ruukki – Royal Destination Award
2015 Fiskarsin ruukki – Vuoden kotimainen matkakohde
2017 Cultural EDEN in Finland Award
Onoman palkinnot > Onoman jäsenten palkinnot

Erna Aaltonen – Muotoilun valtionpalkinto 2014
Soili Arha – vuoden tekstiilitaiteilija 1998
Kirsti Doukas – Pro Finlandia 2014, vuoden kultaseppä 1999, Muotoilun valtionpalkinto 2006
Antrei Hartikainen – World Skills hopeaa 2013, Serlachius museon kilpailu voitto 2016 , Finnish national skills kultaa 2010–2011, Vuoden nuori muotoilija 2018.
Simo Heikkilä – Pro Finlandia 2003, Taideteollisuuden valtionpalkinto 1985, Kaj Franck -palkinto 2011
Markku Kosonen* – Taideteollisuuden valtionpalkinto 1981, Alvar Aalto-stiftelsens Artek-pris, Asko Avonius-pris, Rantasalmipris, Pro Finlandia 2005
Barbro Kulvik – Taideteollisuuden valtionpalkinto 1976
Barbro Kulvik ja Antti Siltavuori – Kulturfonden för Sverige och Finlands Kulturpris 1999
Barbro Kulvik ja Antti Siltavuori – Vuoden teolliset muotoilijat 2001
Jukka Mäkelä* – Valtion taidepalkinto 1977 ja 1981, Ars Fennica-ehdokas 1992, Carnegie Art Award 1998, Edstrands konstpris 2001, Pro Finlandia 2007
Jusa Peltoniemi – Runebergpalkintoehdokas 1995, Finlandiapalkintoehdokas 2000
Anneli Sainio – Kaj Franck palkinto 2002, Suomipalkinto 1998
Kim Simonsson – Vuoden nuori taiteilija 2004
Howard Smith – Formgivningens statspris 2001
Kristian Saarikorpi – Vuoden kultaseppä 2005
Olli Tamminen* – Taideteollisuuden valtionpalkinto 1973
Pyry Tamminen – Vuoden nuori muotoilija 2003
Kari Virtanen – Pro Finlandia 2009, Bruno Mathsson-palkinto 1987, Muotoilun valtionpalkinto 2005, Kaj Franck palkinto 2022
Karin Widnäs – Pro Finlandia 2017
Karin Widnäs – Hopeinen Estlander-mitali 2020
Pimeyden rakastaja

| Pimeyden rakastaja> Dark Lover |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. R. Ward
Kieli:  Englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Penguin Group (USA)
Julkaistu:  1. syyskuuta 2005
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  400
Suomennos
Suomentaja:  Marke Ahonen
Kustantaja:  Basam Books
Julkaistu:  31. joulukuuta 2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  442
Sarja: Mustan tikarin veljeskunta
Seuraava:  Ikuinen rakastaja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pimeyden rakastaja (engl. Dark Lover) on ensimmäinen osa kirjasarjasta Mustan tikarin veljeskunta, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (toiselta nimeltään Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2005 ja se suomennettiin vuonna 2009.