stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1916
Parhaat maalintekijät

3 maalia
Isabelino Gradín
2 maalia
Juan Domingo Brown
Alberto Marcovecchio
Alberto Ohaco
José Piendibene
1 maali
José Laguna
Manoel Alencar Monte
Demósthenes
Friedenreich
Telésforo Báez
Hernando Salazar
José Tognola
Juhannussauna

Juhannussauna on suomalainen juhannusperinne. Vanhassa talonpoikaiskulttuurissa juhannussauna oli erityinen saunomisajankohta vuodessa. Silloin saunottiin juhannusta korostavasti jo päivällä, jotta illalla oltaisiin puhtaina valmiina vastaanottamassa yötöntä yötä. Juhannussauna saatettiin koristella juhannuskoivuin tai tuorein lehvin.
Jalkapallon B-sarjan kausi 1933

| Suomen sarjan kausi 1933 B-sarja |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  ?
Mestari:  Turun Urheiluliitto
Toinen sija:  Helsingin Toverit
Ylempi sarjataso:  A-sarja
  ← 1932 :  1934 → 
Jalkapallon B-sarja 1933 oli jalkapallon Suomen sarjan toiseksi korkein sarjataso vuonna 1933. Sarjassa pelattiin edellisvuotta vastaavasti 6 joukkueen loppusarja, johon osallistujat karsittiin ensin piireittäin alueellisissa karsinnoissa, ja loppusarjaan kelpuutettiin piirien välisistä kaksoisotteluista 4 joukkuetta ja Helsingin piirin sarjan 2 parasta (SPL:n johtokunnan päätös 29.3.1933).  Loppusarja pelattiin yhden kierroksen sarjana, ja sen kaksi parasta nousi A-sarjaan kaudeksi 1933.
B-sarja, alueelliset karsinnat

Savo
| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuopion Palloseura | 5 | 3 | 2 | 0 | 13–2 | 8 |
| Mikkelin Palloilijat | 5 | 2 | 2 | 1 | 11–10 | 6 |
| Savonlinnan Pallokerho | 5 | 2 | 2 | 1 | 10–19 | 6 |
| Kajaanin Palloilijat | 5 | 2 | 1 | 2 | 6–5 | 5 |
| Jyväskylän Palloilijat | 5 | 2 | 0 | 3 | 7–14 | 4 |
| Kuopion Pallo-Toverit | 5 | 0 | 1 | 4 | 7–13 | 1 |
Kymenlaakso
Pohjanmaa
Vaasa
Häme-Satakunta
Turku
Viipuri
Karjala
27.5. Sortavalassa
| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
| Sortavalan Palloilijat | 4–3 | Sortavalan Palloseura |
Helsinki
B-sarja, piirien väliset karsinnat loppusarjaan

Savo - Kymenlaakso
| Joukkue #1 | Pisteet | Joukkue #2 | 1>  peli | 2>  peli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuopion Palloseura | 4–0 | Kotkan Palloseura | 2–1 | 5–1 |
Pohjanmaa - Vaasa
| Joukkue #1 | Pisteet | Joukkue #2 | 1>  peli | 2>  peli | 3>  peli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oulun Palloseura | 2–4 | Vasa IFK | 2–1 | 1–13 | 0–7 |
Häme-Satakunta - Turku
| Joukkue #1 | Pisteet | Joukkue #2 | 1>  peli | 2>  peli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tampereen Palloilijat | 0–4 | Turun Urheiluliitto | 3–5 | 2–4 |
Viipuri - Karjala
Ottelut 2.7. Viipurissa sekä 9. ja 16.7. Sortavalassa
| Joukkue #1 | Pisteet | Joukkue #2 | 1>  peli | 2>  peli | 3>  peli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Viipurin Reipas | 4–2 | Sortavalan Palloilijat | 1–2 | 3–1 | 3–1 |
B-sarjan loppusarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist>  | TUL | HT | VIFK | Reip | Stj | KuPS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Turun Urheiluliitto | 5 | 4 | 0 | 1 | 10–5 | 8 |  | 1–0 | 2–3 | 2–0 | 2–1 | 3–1 |
| Helsingin Toverit | 5 | 3 | 1 | 1 | 11–6 | 7 |  |  | 4–1 | 2–2 | 4–2 | 1–0 |
| Vasa IFK | 5 | 3 | 0 | 2 | 12–10 | 6 |  |  |  | 0–3 | 3–2 | 4–1 |
| Viipurin Reipas | 5 | 2 | 1 | 2 | 9–7 | 5 |  |  |  |  | 1–3 | 3–0 |
| Helsingin Stjärnan | 5 | 1 | 1 | 3 | 7–12 | 3 |  |  |  |  |  | 1–1 |
| Kuopion Palloseura | 5 | 0 | 1 | 4 | 3–12 | 1 |  |  |  |  |  |  |
Esitetyissä lähteissä ainakin kahta erlaista tietoa: RSSSF- ja Kuopion futiksesta -lähteissä yllä esitetystä poikkeava sarjataulukko, 
TuUL:n maliero 9-5, KuPSin 3-11.
KuPS-TuUL 1-2
Jaroslav Šilhavý

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 3. marraskuuta 1961 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Plzeň, Tšekkoslovakia
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1979–1980 1980–1990 1990–1994 1994–1997 1997–1999 |  TJ Škoda Plzeň  RH Cheb  SK Slavia Praha  Petra Drnovice  FK Viktoria Žižkov | 8 (0) 243 (9) 83 (3) 69 (8) 62 (5) |
Maajoukkue
| 1990–1991 |  Tšekkoslovakia | 4 (0) |
Valmennusura
2000–2002 2002–2005 2003–2009 2007–2008 2008 2009–2011 2011–2014 2014–2015 2016 2016–2017 2018–2023:  FK Viktoria Žižkov (apuv.)  AC Sparta Praha (apuv.)  Tšekki (apuv.)  SK Kladno  FK Viktoria Plzeň  SK Dynamo České Budějovice  FC Slovan Liberec  FK Baumit Jablonec  FK Dukla Praha  SK Slavia Praha  Tšekki
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jaroslav Šilhavý (s. 3. marraskuuta 1961) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana

Šilhavý aloitti jalkapallouransa kotikaupunkinsa Plzeňin pikkuseuroissa. Aikuisten tasolla hän debytoi TJ Škoda Plzeňissä Tšekkoslovakian pääsarjassa kaudella 1979/80. Peliaika jäi nuorella puolustajalla vähiin ja hän siirtyi kauden jälkeen RH Chebiin. Hän edusti maan pääsarjassa pelannutta joukkuetta kymmenen kauden ajan ja urakoi Chebin puolustuksessa 243 liigaottelua. Kauden 1989/90 jälkeen hän siirtyi SK Slavia Prahaan. Šilhavý haki uralleen mestaruutta, mutta parhaimmillaan hänen oli tyytyminen liigan kakkossijaan kaudella 1992/93.
Neljän Slaviassa viettämänsä kauden jälkeen Šilhavý jatkoi uraansa Petra Drnovicessa, jonka paidassa hän pääsi Tšekin cupin loppuotteluun kaudella 1995/96. Vuotta myöhemmin Šilhavý siirtyi FK Viktoria Žižkoviin, jossa toimi seuran kapteenina.  Vuonna 1998 Šilhavý valittiin Tšekin liigan vuoden pelaajaksi.  Hän lopetti pelaajauransa Viktoriassa kauteen 1998/99.
Maajoukkuetasolla Šilhavý edusti Tšekkoslovakiaa neljässä A-maaottelussa. Hän debytoi elokuussa 1990 maaottelussa Suomea vastaan.  Šilhavýn johdolla seura sijoittui liigassa kolmanneksi ja eteni cupin loppuotteluun kaudella 2014/15.
Meriitit pelaajana

Tšekkoslovakian mestaruus
Hopeaa: 1993
Tšekin cup
Hopeaa: 1996
Ura valmentajana

Valmennusuransa Šilhavý aloitti Zdeněk Ščasnýn apuvalmentajana FK Viktoria Žižkovissa vuonna 2000.  Šilhavý jätti Viktorian kesällä 2002 ja saman vuoden joulukuussa hänestä tuli AC Sparta Prahan apuvalmentaja.  Tammikuussa 2003 hänestä tuli Tšekin jalkapallomaajoukkueen apuvalmentaja. Hän toimi tehtävässä aina huhtikuuhun 2009 saakka.
Seuratasolla hän toimi Spartan apuvalmentajana joulukuuhun 2005 saakka. Päävalmentajatehtäviin Šilhavý palasi kesällä 2007 SK Kladnon peräsimessä.  Šilhavýn johdolla seura sijoittui Tšekin liigassa sijalle 14 ja säilytti niukasti sarjapaikkansa. Kauden jälkeen hänestä tuli FK Viktoria Plzeňin päävalmentaja.  Joukkue menestyi hänen johdollaan heikosti ja voitti vain yhden kauden yhdeksästä ensimmäisestä ottelusta. Huonojen tulosten vuoksi seura erotti Šilhavýn lokakuussa 2008.
Šilhavý oli vuoden verran sivussa valmennustehtävistä, kunnes hänestä tuli lokakuussa 2009 SK Dynamo České Budějovicen päävalmentaja.  Hän nosti liigan jumbona olleen seuran sijalle 13 ja sarjapaikka säilyi. Kaudella 2010/11 Šilhavý luotsasi seuran liigassa yhdenneksitoista. Kauden jälkeen hänestä tuli FC Slovan Liberecin päävalmentaja.
Šilhavýn johdolla Slovan Liberec voitti kaudella 2011/12 Tšekin mestaruuden kuuden vuoden tauon jälkeen. Mestaruuden myötä Slovan pääsi europeleihin, mutta putosi kaudella 2012/13 Mestarien liigasta kolmannella karsintakierroksella ja Eurooppa-liigasta pudotuspelikierroksella. Tšekin liigassa kausi päättyi kolmanteen sijaan. Kaudella 2013/14 Šilhavý johdatti Slovanin Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen, mutta kotimaan liigassa mestaruus karkasi. Huhtikuussa 2014 Slovan erotti Šilhavýn.
Kesällä 2014 hänestä tuli FK Baumit Jablonecin päävalmentaja.  Kaudella 2014/15 Šilhavý luotsasi seuran Gambrinus ligan kolmanneksi ja Tšekin cupin loppuotteluun. Pokaalia kaudesta ei kuitenkaan tullut, kun FC Slovan Liberec voitti loppuottelun. Kaudella 2015/16 seura putosi liigan kärkikamppailusta ja Šilhavý sai joulukuussa 2015 potkut.
Toukokuussa 2016 Šilhavýsta tuli FK Dukla Prahan päävalmentaja. Hänen pestinsä jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän siirtyi jo syyskuussa 2016 SK Slavia Prahan päävalmentajaksi. Šilhavýn johdolla Slavia pelasi vahvan kauden Tšekin pääsarjassa. Joukkue ei hävinnyt Šilhavýn alaisuudessa otteluakaan ja pääsi juhlimaan kauden päätteeksi liigamestaruutta kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Kaudella 2017/18 joukkueen peliesitykset olivat heikompia ja seura erotti Šilhavýn tehtävästään joulukuussa 2017.
Syyskuussa 2018 Šilhavýsta tuli Tšekin maajoukkueen päävalmentaja. Šilhavýn johdolla Tšekki selvitti tiensä EM-kisoihin 2020, jotka pelattiin koronapandemian vuoksi kesällä 2021. Kisoissa Tšekki eteni puolivälieriin, joissa kärsi tappion Tanskalle. Hänen johdollaan joukkue selvitti tiensä myös EM2024-lopputurnaukseen. Šilhavý jätti tehtävänsä marraskuussa 2023 kisapaikan varmistuttua.
Meriitit valmentajana

Tšekin mestaruus (2): 2012, 2017
Jens Hultén

| Jens Hultén |
| --- | --- |
 Hultén vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jens Charley Hultén
Syntynyt: 6. joulukuuta 1963 (ikä 60) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Johan Falk -elokuvasarja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Jens Charley Hultén (s. 6. joulukuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Hän esitti Johan Falk -elokuvasarjassa Seth Rydelliä.
Ura

Vuonna 2013 ilmestyneessä Felix Herngrenin ohjaamassa komediaelokuvassa Satavuotias joka karkasi ikkunasta ja katosi hän esitti päärikollista Per ”Gäddan” Gärdiniä. Hän esiintyi myös jatko-osassa (2016).
Kansainvälisellä urallaan Hultén on näytellyt James Bond -elokuvassa 007 Skyfall (2012) sekä elokuvassa Mission: Impossible – Rogue Nation (2015).
Hultén näytteli Curt ”Curre” Lindströmiä suomalaiselokuvassa 95 (2017).
Juhannuskriisi

Kuningas Kustaa V ja pääministeri Per Albin Hansson olivat kesän 1941 juhannuskriisin keskeisiä henkilöitä.
Juhannuskriisi (ruots. midsommarkrisen) oli muutaman päivän kestänyt poliittinen kriisi, joka puhkesi Ruotsissa toisen maailmansodan aikana juhannusviikolla 1941, kun Saksa aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon ja vaati Ruotsia sallimaan joukkojensa kauttakuljetuksen Ruotsin alueen läpi Suomeen, mikä kyseenalaisti Ruotsin puolueettomuuden. Ruotsin hallitus suostui Saksan vaatimukseen.
Ruotsi oli jo kesällä 1940 joutunut sallimaan rahallista korvausta vastaan Saksan armeijan joukkojen ”lomalaiskuljetukset” Ruotsin rataverkon kautta miehitettyyn Norjaan, mutta Ruotsi katsoi olevansa yhä puolueeton sodassa. Saksa aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941 vastaisena yönä. Seuraavana aamuna Saksan korkea edustaja Karl Schnurre yhdessä Saksan lähettilään Wiedin prinssi Viktorin kanssa esitti Ruotsin ulkoministeri Christian Güntherille viiden kohdan vaatimuslistan. Tärkein vaatimus oli, että Ruotsin oli sallittava kenraali Erwin Engelbrechtin komentaman ja 15 000 miestä käsittävän niin sanotun Engelbrecht-divisioonan kuljetus Norjasta rautateitse Ruotsin kautta Suomeen, jossa se osallistuisi hyökkäykseen. Vaatimuksen katsottiin loukkaavan Ruotsin puolueettomuutta, mutta Saksan nootissa vihjattiin, että siitä kieltäytymisen tulkittaisiin vihamieliseksi eleeksi.
Ruotsin vastausta pohdittiin Per Albin Hanssonin hallituksessa sekä valtiopäivien ulkoasiainvaliokunnassa ja valtiopäiväryhmien kesken. Päähallituspuolueen eli sosiaalidemokraattien ministereistä valtiovarainministeri Ernst Wigforss ja puolustusministeri Per Edvin Sköld olivat tiukimmin saksalaisten kauttakulkua vastaan. Myös monet sosiaalidemokraattien valtiopäiväedustajista vastustivat Saksan vaatimukseen suostumista, kun taas hallituskoalition oikeistopuolueet, puolueisiin kuulumaton ulkoministeri Günther ja yleensä hallituksen politiikkaan puuttumista vältellyt kuningas Kustaa V kannattivat sitä. Yhtenä perusteluna vaatimukseen suostumiselle oli, että Ruotsin tulisi tukea Suomea, jonka tiedettiin liittyvän pian sotaan Saksan rinnalle. Lopulta pääministeri Hansson taivutteli hallituksensa suostumaan väittämällä, että kuningas luopuisi muuten kruunusta. Saksan Tukholman-lähettiläs Wiedin prinssi Viktor viesti samaa kuningas Kustaan kannasta myös Berliiniin. Historiantutkimus ei ole kyennyt vahvistamaan, uhkasiko Kustaa V todella hallitusta kruunustaluopumisella. Ulkoministeri Günther lähetti jo Saksalle alustavan myöntävän vastauksen, virallisesti Ruotsin päätös vahvistui valtiopäivien äänestyksen jälkeen 25. kesäkuuta.
Engelbrecht-divisioona kuljetettiin Ruotsin läpi Oslosta Haaparannalle 25. kesäkuuta – 12. heinäkuuta. Yleinen mielipide Ruotsissa tuki hallituksen ratkaisua, sillä Saksan pelättiin muuten hyökkäävän Ruotsiin ja monet halusivat Ruotsin tukevan ainakin Suomen sodankäyntiä Neuvostoliittoa vastaan. Osa ruotsalaisista myös toivoi Saksan voittoa.
Juan Atkins

| Juan Atkins |
| --- | --- |
 Atkins esiintymässä nimellä Model 500 Detroit Electronic Music Festival -festivaaleilla vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1962 (ikä 61) Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Model 500
Aktiivisena:  1980–
Tyylilajit:  Detroit-tekno, elektro
Soittimet:  Korg M3, Roland TR-808
Yhtyeet:  Cybotron
Levy-yhtiöt:  Metroplex, Om
Aiheesta muualla
de.wikipedia.org/wiki/Juan_Atkins
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juan Atkins (s. 9. joulukuuta 1962 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Häntä pidetään yleisesti alkuperäisen teknomusiikin isänä; tyylin, joka paremmin tunnetaan nimellä Detroit techno, koska Atkins sekä kaksi muuta varhaista teknopioneeria, Derrick May ja Kevin Saunderson, varttuivat Bellevillessä, Detroitin kupeessa.
Atkins on nimennyt Charles ”Electrifying Mojo” Johnsonin radio-ohjelman musiikilliseksi vaikuttajakseen. Electrifyin’ Mojo, detroitilainen DJ, soitti ohjelmassaan yleensä musiikkia laidasta laitaan, muun muassa Kraftwerkia, Parliamentia sekä Princeä. Atkins sekä hänen ystävänsä Derrick May tekivät Mojon lähetystä varten erilaisia miksauksia, siirtyen sitten oman musiikin tekemisen pariin.
Myöhemmin Atkins tapasi muusikko Richard ”3070” Davisin, jonka kanssa hän ryhtyi tekemään musiikkia nimellä Cybotron. Atkins keksi termin techno kuvaillakseen heidän tuotoksiaan. Häntä inspiroivat tuolloin muun muassa futuristi-kirjailija Alvin Tofflerin työt, joista Atkins lainasi termit cybotron sekä metroplex.
Atkins on käyttänyt termiä techno kuvatessaan varhaisempia yhtyeitä, joiden musiikissa käytettiin paljon syntetisaattoreita. Kuitenkin monet pitävät esimerkiksi Kraftwerkia sekä Cybotronin musiikkia paremminkin elektrona ja teknoa taas nykyään eräänä elektronisen tanssimusiikin alalajina.
Vuonna 1985 Atkins alkoi tehdä musiikkia nimellä Model 500, äänittäen muun muassa raidat ”No UFO’s”, ”Night Drive” sekä ”Future”. Nykyään hän jatkaa omien ja toisten muusikoiden äänitteiden tuottamista Metroplex Records -levymerkin alla.
Jo edellä mainittujen nimien lisäksi Atkins on levyttänyt muun muassa nimillä Infiniti sekä Model 600.
Aiheesta muualla

John Bush: Atkinsin biografia (englanniksi)
Discogs.com: Juan Atkins (englanniksi)
Jim & Jill

Jim & Jill -myymälä kauppakeskus Zeppelinissä.
Jim & Jill on Suomen suurin nuorisovaateketju. Ketjun omistaa Texmoda Fashion Group ja se on osa Modan kanta-asiakasketjua. Jim & Jill-ketjulla on Suomessa yhteensä 10 myymälää. Se on suuruutensa lisäksi yksi Suomen menestyneimmistä vaateketjuista, sillä esimerkiksi vuonna 2001 Moda- ja Jim & Jill-kauppiaista muodostuva osuuskunta myi vaatteita naisille noin 9 ja teineille 13 prosenttia enemmän kuin vuotta aiemmin.
Jim (makeinen)

Jim on Fazerin valmistama täytesuklaapatukka, jota myydään 14 gramman kokoisena. Jim tuli myyntiin vuonna 1958. Se kuuluu siis Fazerin ensimmäisiin suklaapatukoihin. Jimin täyte sisältää vaahdotettua marmeladia ja munanvalkuaista.
Jiloan Hamad

Hamad Malmö FF:n väreissä vuonna 2013.
Jiloan Hamad  (s. 6. marraskuuta 1990) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelaa Allsvenskanin Hammarbyssa. Hän pelasi vuosina 2008–2013 Malmö FF:ssä ja tämän jälkeen Bundesliigan TSG 1899 Hoffenheimissa. Hamad debytoi A-maajoukkueessa tammikuussa 2011 Botswanaa vastaan.
Juha Rantasila -palkinto

Juha Rantasila -palkinto on jääkiekon SM-liigan pelaajayhdistyksen vuosittain jakama palkinto, joka annettiin ensimmäisen kerran kauden 2007–2008 jälkeen. Sen saa puolustaja, joka on tehnyt eniten maaleja runkosarjassa. Ensimmäisen kerran palkinnon vei kaudella 2007–2008 Tapparan Anssi Salmela. Palkinto on nimetty puolustaja Juha Rantasilan mukaan.
Palkinnon saajat

| Kausi | Pelaaja | Seura | Maalit | Kansalaisuus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007–08 | Anssi Salmela | Tappara | 15 |  |
| 2008–09 | Markus Seikola | Ilves | 17 |  |
| 2009–10 | Markus Seikola (2.) | Ilves | 17 |  |
| 2010–11 | Markus Nordlund | TPS | 16 |  |
| 2011–12 | Markus Seikola (3.) | Pelicans | 16 |  |
| 2012–13 | Markus Seikola (4.) | Pelicans | 13 |  |
| 2013–14 | Lasse Kukkonen | Kärpät | 12 |  |
| 2014–15 | Janne Niskala* | Lukko | 14 |  |
| 2015–16 | Juha Leimu | Pelicans | 16 |  |
| 2016–17 | Juha Leimu** (2.) | Pelicans | 11 |  |
| 2017–18 | Ilkka Heikkinen | TPS | 17 |  |
| 2018–19 | Oliwer Kaski | Pelicans | 19 |  |
| 2019–20 | Mikko Kousa | HIFK | 10 |  |
| 2020–21 | Robin Press | Lukko | 17 |  |
| 2021–22 | Vili Saarijärvi | Lukko | 17 |  |
| 2022–23 | Les Lancaster*** | Ilves | 13 |  |
| 2023–24 | Charles-Edouard D’Astous | KooKoo | 17 |  |
* Janne Niskalan maalimäärä kaudella 2014–2015 oli sama kuin Ässien Esa Lindellillä. Molemmat tekivät myös yhtä paljon voittomaaleja. Kilpailun käänsi Niskalan eduksi kolmantena tarkasteltu laukaisuprosentti, joka Niskalalla oli 5,1 % ja Lindellillä 4,2 %.
** Pelicansin Juha Leimu teki kaudella 2016–2017 saman verran maaleja kuin Lukon Janne Niskala, mutta Leimu teki yhden voittomaalin enemmän kuin Niskala.
*** Ilveksen Les Lancaster teki kaudella 2022–2023 saman verran maaleja kuin Lukon Thomas Grégoire, mutta Lancaster teki kaksi voittomaalia enemmän kuin Grégoire.
Joonas Liimatainen

| Joonas Liimatainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Liima
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  KPK
Sarja:  II-divisioona
Pelinumero:  47
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Tappara (SML) Sport (Mestis) HK Astana (Kazakhstan) PYRY (S-S) Cardiff Devils (EIHL) Dundee Stars (EIHL)
Joonas Liimatainen (s. 4. heinäkuuta 1991 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Vaasan Sportia lainalla SM-liigajoukkue Tampereen Tapparasta. Hän on aiemmin pelannut Tapparassa 37 SM-liigaottelua tehopistein 2+7=9 ja keräten 30 jäähyminuuttia. Liimatainen on pelannut myös Kazakstanin ja Ison-Britannian pääsarjoissa. Jatkoaika-sivuston mukaan Liimatainen on isokokoiseksi pelaajaksi sulavasti luisteleva ja hyvin kiekkoa käsittelevä puolustaja joka viihtyy fyysisessä pelissä. Hän saa sekä yli- että alivoimavastuuta. Hänen heikkouksiinsa lueteltiin ylipelaaminen kiekon kanssa ja jäähyherkkyys.
Ura > Maajoukkueura

Liimatainen on ollut eri ikäkausimaajoukkueiden mukana, mutta on ollut vain yhdessä poikien maaottelussa kokoonpanossa.
Juha Raivio

Juha Raivio
Juha Raivio (s. 1972) on suomalainen muusikko, joka perusti vuonna 2000 myynti- ja arvostelumenestystä saaneen melodisen doom- ja death metal -yhtyeen Swallow the Sunin. Hän soittaa yhtyeessä kitaraa. Raivio on säveltänyt ja sanoittanut pääosan Swallow the Sunin kappaleista.
Swallow the Sunin alkuaikoina Ravio oli mukana myös Plutonium Orange -yhtyeessä, joka toimi varsinaisesti vuosina 2000–2004. Yhtye esiintyi muutaman kerran vielä 2007 ja julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2009.
Raivion puoliso oli eteläafrikkalaissyntyinen Aleah Stanbridge (1976–2016), johon hän tutustui vuonna 2008 etsiessään naislaulajaa Swallow the Sunin New Moon -albumille. Ruotsissa asuneella parilla oli yhteinen yhtye Trees of Eternity, jonka ensimmäinen demo julkaistiin vuonna 2013 ja esikoisalbumi noin puoli vuotta Stanbridgen kuoleman jälkeen marraskuussa 2016. Stanbridgen kirjoituksista ja poismenosta inspiraationsa sai Raivion uusin yhtye Hallatar, jonka esikoisalbumi ilmestyi lokakuussa 2017.
Aiheesta muualla

Juha Raivio Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Juha Rannikko

Juha Sakari Rannikko (s. 23. joulukuuta 1955 Hämeenlinna) on suomalainen vara-amiraali.  Hän työskenteli  aiemmin Suomen merivoimien komentajana 1.7.2009 – 31.8.2011 välisen ajan. Sen jälkeen hänestä tuli Pääesikunnan päällikkö.
Ura

Aiemmalla uralla hän on toiminut muun muassa puolustusvoimien sotatalouspäällikkönä (aik. huoltopäällikkö), vanhempana osastoupseerina Puolustusministeriössä sekä mm. toimialajohtajana ja osastopäällikkönä Merivoimien Esikunnassa. Hän on suorittanut Merisotakoulun merikadettikurssin vuosina 1975–1978.
Rannikko toimi Pääesikunnan päällikkönä 1. lokakuuta 2011 - 31. joulukuuta 2015.
Komentajan arvoon hänet ylennettiin 1995.
Rannikko on naimisissa. Hänen isänsä oli maavoimien upseeri evp kenraaliluutnantti Erkki Rannikko (1933 - 2010).
Jack Shephard

| Jack Shephard |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  Matthew Fox
Ensiesiintyminen:  Maahansyöksy
Viimeinen esiintyminen:  Loppu
Keskeiset jaksot:  Maahansyöksy Valkoinen kani Ongelmia isän kanssa Älä vahingoita Tiedettä ja uskoa Jahtiporukka Kaksi kaupunkia Vieraalla maalla Peili Mukava juttu kotona Paluu saarelle Majakka
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jack Shephard
Ammatti:  neurokirurgi
Asuinpaikka:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jack Shephard on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa Lost, jossa hahmoa näyttelee Matthew Fox. Jack on lentokoneonnettomuudesta selvinneiden johtaja, John Locken vastakohta sekä Kate Austenin ja Juliet Burken ihastuksen kohde, ja yksi sarjan päähenkilöistä. Hän on myös toisen onnettomuudesta selviytyneen, Claire Littletonin velipuoli.
Taustaa > Ennen onnettomuutta

Jack syntyi varakkaaseen perheeseen ja valmistui isänsä jalanjälkiä seuraten kirurgiksi vuotta luokkalaisiaan aikaisemmin. Jack kuitenkin alkaa vieraantua isästään, tämän väittäessä ettei Jackilla ole kanttia olla sankari. Uransa alussa St. Sebastianin sairaalassa Jack operoi nuorta tyttöä ja vahingoittaa vahingossa tämän selkäydinhermostoa. Paniikin yli päästyään Jack pystyy suorittamaan leikkauksen loppuun ja korjaamaan vahinkonsa. Leikkauksen jälkeen Jack kohtaa Jacobin.
Vuonna 2001 Jack operoi auto-onnettomuuteen joutuneen Sarahin. Puhuessaan Sarahin kanssa ennen leikkausta, Jack vannoo parantavansa tämän, vaikka näyttääkin siltä, että Sarah on pysyvästi halvaantunut. Leikkauksen jälkeen Jack luulee Sarahin jääneen halvaantuneeksi ja onkin ihmeissään, kun tämä pystyy liikuttamaan varpaitaan. Pari menee naimisiin vuoden 2003 alussa, mutta avioliitto rakoilee ja Sarah pettää Jackia joulukuussa 2003. Pari eroaa ja Jack saa pakkomielteen saada selville kuka Sarahin rakastaja on, syyttäen jopa asiasta omaa isäänsä. Jack joutuu putkaan hyökättyään isänsä kimppuun, jolloin Sarah maksaa tämän takuut.
Jack lähtee kuukausien lomalle Phuketiin, Thaimaahan ja sekaantuu romanttisesti Acharaan, salamyhkäiseen tatuoijaan, jolla on kyky nähdä henkilön todellinen lahja. Achara sanoo Jackille: ”Olet johtaja ja suuri mies, mutta se – se tekee sinut yksinäiseksi ja pelokkaaksi ja vihaiseksi.” Jack haluaa tatuoinnin kuvauksestaan, johon Achara suostuu vastentahtoisesti, jonka jälkeen Jack joutuu paikallisten 
pahoinpitelemäksi. Heinäkuussa 2004 Jack auttaa isäänsä leikkauksessa; isä on kuitenkin humalassa ja aiheuttanut suuria vahinkoja raskaana olevalle naiselle ja tämän syntymättömälle lapselle. Jack paljastaa isänsä kroonisena alkoholistina ja täten lopettaa oman isänsä uran. Syyskuussa 2004 Jackin äiti, Margo käskee Jackia etsimään isäänsä, joka on matkustanut Australiaan. Sydneyssä Jack saa tietää isänsä kuolleen sydänkohtaukseen. Jack menee Oceanicin lennolle 815, jonka määränpää on Los Angeles syyskuun 22. päivänä vuonna 2004, mukanaan isänsä ruumis.