stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John B. Kendrick

| John Benjamin Kendrick |
| --- | --- |

Wyomingin 9. kuvernööri
 4. tammikuuta 1915 – 26. helmikuuta 1917  
Edeltäjä:  Joseph M. Carey
Seuraaja:  Frank L. Houx
Wyomingin senaattori
 4. maaliskuuta 1917 – 3. marraskuuta  1933  
Edeltäjä:  Clarence D. Clark
Seuraaja:  Joseph C. O'Mahoney
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1857 Rusk, Teksas
Kuollut: 3. marraskuuta 1933 Sheridan, Wyoming
Tiedot
Puolue:  demokraatit
John Benjamin Kendrick (6. syyskuuta 1857 – 3. marraskuuta 1933) oli  yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja karjankasvattaja, joka toimi Wyomingin kuvernöörinä vuosina 1915–1917 ja senaattorina vuodesta 1917 aina kuolemaansa vuonna 1933 asti.
Jeremy Brett

| Jeremy Brett |
| --- | --- |
 Jeremy Brett Sherlock Holmesina
Henkilötiedot
Koko nimi:  Peter Jeremy William Huggins
Syntynyt: 3. marraskuuta 1933 Berkswell, Warwickshire, Englanti
Kuollut: 12. syyskuuta 1995 (61 vuotta) Lontoo, Englanti
Näyttelijä
Aktiivisena:  1954–1995
Merkittävät roolit:  Sherlock Holmes, Freddy Eynsford-Hill (My Fair Lady), Dorian Gray (1961), Basil Hallward (1973) (Dorian Grayn muotokuva )
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jeremy Brett (oik. Peter Jeremy William Huggins, 3. marraskuuta 1933 Berkswell, Warwickshire, Englanti – 12. syyskuuta 1995 Lontoo, Englanti) oli englantilainen näyttelijä. Uransa aikana hän esiintyi useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänen tunnetuin roolinsa oli Sherlock Holmes Tv-sarjassa Sherlock Holmesin seikkailut.
Hän on esiintynyt myös mm. My Fair Ladyn elokuvaversiossa ja Macbethin ja Dorian Grayn muotokuvan televisioversioissa.
Brett opiskeli nuorena Eton Collegessa ja Central School of Speech and Dramassa, Lontoossa. Hän avioitui näyttelijä Anna Masseyn kanssa vuonna 1958. Heille syntyi poika David Huggins vuonna 1959, mutta pari erosi vuonna 1962. Brett avioitui toisen kerran vuonna 1977 Joan Wilsonin kanssa. Wilson kuoli syöpään vuonna 1985. Brett kuoli sydänkohtaukseen 61-vuotiaana vuonna 1995.
Elokuvat

Moll Flanders (1996)
Mad Dogs and Englishmen (1995)
The Medusa Touch (1978)
Nicholas and Alexandra (1971)
My Fair Lady (1964)
Act of Reprisal (1964)
Girl in the Headlines (1963)
The Wild and the Willing (1962)
Svengali (1954)
Aiheesta muualla

Jeremy Brett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
BFI Screenonline: Brett, Jeremy (1933-1995)
John Joseph Snyder

John Joseph Snyder vuonna 1983.
John Joseph Snyder (25. lokakuuta 1925 New York – 27. syyskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brooklynin hiippakuntaan 9. kesäkuuta 1951 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Forum Popiliin titulaaripiispaksi 13. joulukuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1973. Pääkonsekraattorina toimi Francis John Mugavero, jota avustivat John Joseph Boardman ja Paul Leonard Hagarty.
2. lokakuuta 1979 Snyder sai nimityksen Saint Augustinen piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 5. joulukuuta 1979 ja jossa hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 12. joulukuuta 2000.
Joseph Rucker Lamar

| Joseph Rucker Lamar |
| --- | --- |

Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsen
 17. joulukuuta 1910 – 2. tammikuuta 1916  
Presidentti:  William Howard Taft (nimittäjä)
Edeltäjä:  William Moody
Seuraaja:  Louis Brandeis
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1857 Ruckersville, Georgia
Kuollut: 2. tammikuuta 1916 (58 vuotta) Washington, D.C.
Tiedot
Puolue:  demokraatit
 Nimikirjoitus
Joseph Rucker Lamar (14. lokakuuta 1857 Ruckersville, Georgia – 2. tammikuuta 1916 Washington (DC)) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina vuosina 1911–1916. Ennen presidentti William Howard Taft tekemää nimitystä Lamar toimi muun muassa rautatieyhtiöiden lakimiehenä ja kaksi vuotta demokraattipuolueen edustajana Georgian parlamentin alahuoneessa. Korkeimmassa oikeudessa Lamar ehti olla vain viisi vuotta, sillä hän sai sairauskohtauksen ja kuoli 58-vuotiaana. Lamarin serkku, Lucius Lamar, oli myös korkeimman oikeuden tuomari (1888–1893).
Elämäkerta

Joseph Rucker Lamar syntyi Ruckersvillessä, Elbertin piirikunnassa Georgiassa 14. lokakuuta 1957. Hänellä oli kaksi nuorempaa sisarusta, Philip J. Lamar ja Mary Lamar. Perheen isä, James Sanford Lamar, oli valmistunut lakimieheksi, mutta lakiuran sijaan hän toimi protestanttisen Disciples of Christ -liikkeen pastorina Augustassa, Georgiassa. Äiti Mary Rucker kuoli vuonna 1964, ja seuraavana vuonna James Sanford Lamar meni uusiin naimisiin Sallie May Fordin kanssa. Lamar kävi yksityistä poikakoulua, jota kävi myös hänen naapurinsa ja hyvä ystävänsä, tuleva presidentti Woodrow Wilson. College-opinnot Lamar aloitti Georgian yliopistossa, mutta joutui keskeyttämään opintonsa joksikin aikaa sairauden vuoksi, ja vointinsa parannuttua hän jatkoi opintojaan Bethany Collegessa Länsi-Virginiassa, josta hän valmistui vuonna 1877. Oikeustieteen opinnot Lamar aloitti virginialaisessa yliopistossa mutta palasi pian Georgiaan, jossa hän luki lakia merkittävän lakimiehen johdolla.
Ennen lakimiehen töiden aloittamista Lamar opetti vuoden latinaa Bethany Collegessa. Hän meni naimisiin yliopiston rehtorin (engl. president) tyttären, Clarinda Huntington Pendletonin kanssa 30. tammikuuta 1879. He saivat kaksi poikaa ja tytön, joka kuoli vauvaiässä.
Vuosina 1886–1889 Lamar oli demokraattipuolueen edustajana Georgian parlamentin alahuoneessa. Vuonna 1893 hänet nimitettiin kolmen hengen komissioon, joka valmisteli osavaltion lakikokoelman uudistusta (Commission to Recodify the Laws of Georgia). Lamar valmisteli yksin Georgian siviililain.
Vuoden 1902 lopulla Georgian kuvernööri nimitti Lamarin osavaltion korkeimpaan oikeuteen, jossa oli vapautunut tuomarin virka kesken kauden. Vuonna 1903 hänet valittiin tuomioistuimeen vaaleilla. Kahden vuoden päästä Lamar palasi taas harjoittamaan lakia. Hän edusti usein rautateitä ja muita isoja yhtiöitä; joskus hän edusti asiakkaitaan myös maan korkeimmassa oikeudessa.
Vuonna 1908 Lamar tapasi vastavalitun presidentti William Howard Taftin, kun he pelasivat yhdessä golfia Augustassa. Joulukuussa 1910 Taft nimitti Lamarin korkeimpaan oikeuteen William H. Moodyn seuraajaksi. Senaatti hyväksyi nimityksen pari päivää myöhemmin. Lamar oli yksi ensimmäisistä tuomareista, jonka nimitti presidentti eri puolueesta. Oikeustapauksia ratkaistaessaan Lamar äänesti yleensä enemmistön kanssa, ja hän kirjoitti eriävän mielipiteen vain kahdeksan kertaa.
Lamarin lapsuudenystävä, presidentti Wilson, lähetti Lamarin sekä presidentti Taftin hallinnon pääjuristina toimineen Frederick W. Lehmannin edustamaan Yhdysvaltoja ABC-valtioiden konferenssiin, jonka tarkoitus oli välttää sota Yhdysvaltojen ja Meksikon välillä. Maiden välit olivat kiristyneet, kun Yhdysvallat oli miehittänyt Veracruzin satamakaupungin huhtikuussa 1914. Neuvottelut onnistuivat, mutta vaativa tehtävä vaikutti mahdollisesti Lamarin terveyteen. Vuoden 1915 syyskuussa Lamar sai aivohalvauksen, ja hän kuoli 2. tammikuuta 1916.
Perintö

Lamarin ja hänen vaimonsa Clarinda Pendleton Lamarin (1856–1943) dokumentteja on arkistoitu Georgian yliopistossa. Niihin sisältyy esimerkiksi kirjeenvaihtoa merkkihenkilöiden kanssa. Clarinda Pendleton Lamar toimi historiallisten rakennusten säilyttämistä ajavan The National Society of The Colonial Dames of America -yhdistyksen presidenttinä vuosina 1914–1927. Hän myös kirjoitti edesmenneen miehensä elämäkerran  The Life of Joseph Rucker Lamar 1857-1916 (julk. 1926).
Lamarin lapsuudenkoti Augustassa on National Register of Historic Places -listalla. Hänen mukaansa on nimetty vuonna 1943 valmistunut rahtialus.
Lamarin lapsuudenkoti Georgian Augustassa.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1968

| Mestaruussarjan kausi 1968 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  28. huhtikuuta− 6. lokakuuta
Mestari:  TPS 5. Mestaruussarjan mestaruus 5. Suomen mestaruus
Toinen sija:  Reipas
Kolmas sija:  HJK
Pudonneet joukkueet:  Ponnistus VPS
Ottelut:  132
Maalit:  449 (3,4 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Tommy Lindholm (23)
Suurin kotivoitto:  KPV−MP 7−1 HJK−Reipas 7−1 TPS−MP 6−0 MP−Ponnistus 6−0
Suurin vierasvoitto:  Ponnistus−KuPS 0−7
Eniten maaleja ottelussa:  Ässät−Haka 4−4 KTP−Ässät 6−2 VPS−HJK 2−6 KPV−MP 7−1 HJK−Reipas 7−1 
Suurin yleisömäärä:  12 639 HJK−TPS 1−6
Alin yleisömäärä:  274 Ponnistus−VPS 2−0
Kokonainen yleisömäärä:  388 895
Yleisökeskiarvo:  2 946
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1967 :  1969 → 
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1968 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 37. kausi. Kaudella 1968 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti TPS, joka varmisti viidennen mestaruutensa viimeisellä kierroksella, kun se otti ratkaisevan pisteen 6. lokakuuta Raimo Toivasen ja Tommy Lindholmin maaleilla 2–2-tasapelissä KPV:tä vastaan. Viimeisiksi sijoittuneet Ponnistus ja VPS putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1968 voitti TPS:n Tommy Lindholm 23 maalilla. Palloliitto valitsi vuoden 1968 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen TPS:n Jouni Jalosen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1968 oli yhteensä 388 895 henkeä eli keskimäärin 2 946 katsojaa ottelua kohti. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 4. elokuuta Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK–TPS, kun ottelua saapui seuraamaan 12 639 katsojaa.
Reipas voitti kaudella 1968–69 Euroopan Cupin ensimmäisen kierroksen otteluparinsa maltalaista Florianaa vastaan yhteismaalein 3–1. Toisella kierroksella Reipas hävisi tšekkoslovakialaiselle Spartak Trnavalle yhteismaalein 2–16. Reipas oli ensimmäinen suomalaisjoukkue, joka eteni seuraavalle kierrokselle Euroopan Cupissa. KTP luopui Cup-voittajien cupin paikastaan.
Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista kymmenen kaudelta 1967 ja kaksi nousijaa kauden 1967 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja RU-38 ja Itälohkon voittaja Ponnistus nousivat karsintasarjan kautta. RU-38:n sarjapaikka siirtyi RU-38:n ja Porin Karhujen yhdistymisen seurauksena Porin Ässille. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet ÅIFK:n ja I-Kissat.
| Joukkue | Kaupunki | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- |
| Helsingin Jalkapalloklubi (HJK) | Helsinki |  Aulis Rytkönen |
| Helsingin Ponnistus (Ponnistus) | Helsinki |  Esko Piipponen |
| Kokkolan Pallo-Veikot (KPV) | Kokkola |  Reino Sarlin |
| Kotkan Työväen Palloilijat (KTP) | Kotka |  Pertti Vanhanen |
| Kuopion Palloseura (KuPS) | Kuopio |  Gunnar Boman |
| Lahden Reipas (Reipas) | Lahti |  Martti Kosma |
| Mikkelin Palloilijat (MP) | Mikkeli |  Raimo Marttinen |
| Porin Ässät (Ässät) | Pori |  Toivo Johansson |
| Turun Palloseura (TPS) | Turku |  Rainer Forss |
| Upon Pallo (UPallo) | Lahti |  Raimo Valtonen |
| Vaasan Palloseura (VPS) | Vaasa |  Jussi Sillanpää |
| Valkeakosken Haka (Haka) | Valkeakoski |  Veijo Valtonen |
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | TPS (M) | 22 | 14 | 4 | 4 | 48 | 19 | +29 | 32  |
| 2 | Reipas | 22 | 11 | 8 | 3 | 45 | 31 | +14 | 30  |
| 3 | HJK | 22 | 11 | 7 | 4 | 51 | 33 | +18 | 29  |
| 4 | KuPS | 22 | 11 | 3 | 8 | 39 | 29 | +10 | 25  |
| 5 | KPV | 22 | 8 | 7 | 7 | 41 | 33 | +8 | 23  |
| 6 | UPallo | 22 | 10 | 2 | 10 | 41 | 38 | +3 | 22  |
| 7 | Haka | 22 | 7 | 8 | 7 | 31 | 30 | +1 | 22  |
| 8 | MP | 22 | 9 | 4 | 9 | 38 | 42 | −4 | 22  |
| 9 | KTP | 22 | 7 | 5 | 10 | 35 | 42 | −7 | 19  |
| 10 | Ässät | 22 | 6 | 5 | 11 | 38 | 59 | −21 | 17  |
| 11 | Ponnistus (P) | 22 | 5 | 3 | 14 | 28 | 53 | −25 | 13  |
| 12 | VPS (P) | 22 | 2 | 6 | 14 | 14 | 40 | −26 | 10  |
Lähde: Jalkapallokirja 1969
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Huomautukset:
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | TPS | REI | HJK | KuPS | KPV | UP | Haka | MP | KTP | ÄSS | PON | VPS |
| TPS  |   | 3–2  | 1–3  | 3–0  | 0–2  | 3–1  | 1–0  | 6–0  | 2–0  | 5–1  | 2–0  | 0–0 |
| Reipas  | 1–0  |   | 2–2  | 0–0  | 0–0  | 2–2  | 2–2  | 3–1  | 1–2  | 3–1  | 2–1  | 3–1 |
| HJK  | 1–6  | 7–1  |   | 5–1  | 2–1  | 1–1  | 2–0  | 4–2  | 0–1  | 2–2  | 0–0  | 2–0 |
| KuPS  | 0–1  | 1–2  | 1–4  |   | 1–0  | 1–0  | 1–0  | 2–1  | 4–2  | 3–0  | 5–0  | 2–0 |
| KPV  | 2–2  | 2–2  | 4–2  | 3–1  |   | 2–0  | 2–4  | 7–1  | 2–2  | 3–1  | 3–2  | 0–0 |
| UPallo  | 3–2  | 2–4  | 1–2  | 3–2  | 2–1  |   | 0–1  | 4–0  | 2–0  | 2–0  | 3–2  | 5–0 |
| Haka  | 0–3  | 2–2  | 1–1  | 0–2  | 4–1  | 4–2  |   | 0–0  | 1–0  | 1–1  | 2–1  | 1–1 |
| MP  | 0–1  | 0–0  | 3–1  | 1–3  | 4–0  | 4–1  | 0–0  |   | 0–3  | 4–2  | 6–0  | 0–0 |
| KTP  | 1–1  | 1–4  | 0–0  | 2–0  | 0–0  | 2–3  | 3–1  | 2–5  |   | 6–2  | 2–5  | 2–1 |
| Ässät  | 0–3  | 0–3  | 1–1  | 1–1  | 0–4  | 4–3  | 4–4  | 2–3  | 4–2  |   | 4–1  | 2–1 |
| Ponnistus  | 1–1  | 0–4  | 2–3  | 0–7  | 2–2  | 0–1  | 1–0  | 1–2  | 3–1  | 2–3  |   | 2–0 |
| VPS  | 1–2  | 1–2  | 2–6  | 1–1  | 1–0  | 1–0  | 0–3  | 0–1  | 1–1  | 2–3  | 0–2  |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1969
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Tilastot > Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Tommy Lindholm | TPS | 23 |
| 2 |  Arto Tolsa | KTP | 19 |
| 3 |  Matti Vanhanen | MP | 18 |
| 4 |  Kai Pahlman | HJK | 17 |
| 5 |  Martti Hyvärinen | Reipas | 16 |
| 6 |  Pentti Toivola | UPallo | 14 |
| 7 |  Ilpo Lindberg | Ässät | 12 |
| 8 |  Raimo Tuli | Ässät | 11 |
| 9 |  Pekka Louesola | KuPS | 10 |
| 9 |  Pekka Talaslahti | HJK | 10 |
Lähde: Jalkapallokirja 1969
Tilastot > Yleisömäärät

|  | Joukkue | O | Yht>  | Ka>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | HJK | 11 | 68 985 | 6 271 |
| 2 | TPS | 11 | 50 560 | 4 596 |
| 3 | Ponnistus | 11 | 42 829 | 3 894 |
| 4 | Reipas | 11 | 37 172 | 3 379 |
| 5 | KuPS | 11 | 31 392 | 2 854 |
| 6 | VPS | 11 | 28 922 | 2 629 |
| 7 | KTP | 11 | 26 684 | 2 426 |
| 8 | KPV | 11 | 25 427 | 2 312 |
| 9 | UPallo | 11 | 20 896 | 1 900 |
| 10 | Ässät | 11 | 18 828 | 1 712 |
| 11 | MP | 11 | 18 676 | 1 698 |
| 12 | Haka | 11 | 18 524 | 1 684 |
|  | Yhteensä | 132 | 388 895 | 2 946 |
Lähde: Jalkapallokirja 1969
Suomen mestarit

| # | Pelaaja | O | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Jouni Gröndahl (mv) | 22 | 0 |
| 2 |  Seppo Eräpuro | 19 | 1 |
| 3 |  Reima Nummila | 20 | 0 |
| 4 |  Rauli Nummi | 17 | 0 |
| 5 |  Jouni Jalonen | 20 | 0 |
| 6 |  Timo Nummelin | 20 | 0 |
| 8 |  Mauno Nurmi | 20 | 8 |
| 9 |  Tommy Lindholm | 22 | 23 |
| 10 |  Raimo Toivanen | 22 | 6 |
| 11 |  Teuvo Andelmin | 20 | 3 |
| 12 |  Tapio Harittu | 18 | 8 |
| 13 |  Tapani Rainio | 20 | 0 |
Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006; Helsingin Sanomat
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös #7 Kari Kuisma (8/0) ja #14 Pekka Toivanen (2/0).
Eurocupit > Euroopan Cup

1. kierros
Reipas voitti yhteismaalein 3–1.
2. kierros
Spartak Trnava voitti yhteismaalein 16–2.
Eurocupit > Cup-voittajien cup

KTP luopui Cup-voittajien cupin paikastaan pelaamatta otteluakaan.
Jehovan todistajien kritiikki

Jehovan todistajiin kohdistettu kritiikki koskee muun muassa liikkeen käsityksiä verensiirroista, puolueettomuudesta, asepalveluksesta sekä heidän tavastaan kohdella liikkeen entisiä jäseniä.
Oppien muuttaminen

Kaksi Jehovan todistajia käsittelevää kirjaa julkaissut entinen hallintoelimen jäsen Raymond Franz on arvostellut liikkeen johtoa siitä, että se muuttaa oppeja aika ajoin, vaikka kulloinenkin hallintoelimen tulkinta on jäsenistölle aina ehdoton ”totuus”. Franz ei pidä tätä menettelyä raamatullisena. Kritiikki näkyy usein internetin keskustelupalstoilla ja mediassa, joissa Jehovan todistajien edustajien kommentit tai heidän julkaisemansa kirjallisuus edustavat usein vähemmistöä entisten liikkeen jäsenien haastatteluiden ja heidän julkaisemansa aineiston rinnalla. Kritiikin seurauksena on myös syntynyt järjestöstä eronneiden pienempiä uskonnollisia ryhmiä.
Oppien muuttaminen > Liikkeen näkemysten perusta

Jehovan todistajat väittävät, että hallintoelimen olemassaolosta ensimmäisellä vuosisadalla on selvät todisteet. Franz väittää, että Gal. 1:16–20 todistaa, ettei Paavali ajatellut Jerusalemin apostolien olevan jonkinlaisessa korkeammassa hallintoelimen virassa. Hän myös tulkitsee, että Jerusalemin kokous oli yksittäinen tapaus ja että kristikunnan keskushallinto muodostui vasta neljännellä vuosisadalla. Järjestön oppien mukaan hallintoelimen jäsenet eivät olleet silloin eivätkä nykyäänkään toisia korkeammassa asemassa, vaan jokaisella on oma tehtävänsä seurakunnan ja järjestön yhteydessä, niin sanottu teokraattinen järjestys, jossa jokainen on samassa asemassa Jumalaan nähden.
Kristillinen lehdistö on kritisoinut Jehovan todistajien ennustamien useiden maailmanlopun päivämäärien ohittumista ilman, että mitään erityistä olisi tapahtunut, liikkeen oppien koko uskottavuutta nakertavana tekijänä.
Suhtautuminen yhteiskuntaan ja muihin uskontoihin

Jehovan todistajat pitävät nykyistä asianjärjestystä turmeltuneena ja pian lähestyvän Harmageddonin takia tuhoon tuomittuina. Jehovan todistajien opin mukaan lähellä olevan maailmanlopun verilöylyssä tullaan tappamaan suurin osa maapallon väestöstä. Vain 144 000 ihmistä pääsee Jeesuksen mukaan taivaaseen, ja vain oikeasydämisillä on mahdollisuus saada ikuinen elämä maan päällä. He uskovat, että kaikkia muita uskontoja ja uskontokuntia sekä poliittisia järjestelmiä ohjailee viime kädessä Saatana Panettelija, ja sen takia etenkään muiden uskontojen kanssa ei haluta olla missään yhteistoiminnassa. Jehovan todistajat pitävät poliittista ja yhteiskunnallista toimintaa nykyisen yhteiskunnan epäkohtien korjaamiseksi hyödyttömänä. Politiikkaan osallistumista ei pidetä pelkästään hyödyttömänä vaan myös Saatanan puolelle asettumisena Jumalan valtakuntaa vastaan, ja heidän raamatuntulkintansa mukaan kristityiltä odotettavan puolueettomuuden rikkomisena. Jumalan valtakunnan uskotaankin ratkaisevan kaikki maapallon ongelmat tulevaisuudessa. Jotkut suhtautuvat kriittisesti Jehovan todistajien näkemykseen yhteiskunnasta.
Saksassa viranomaiset estivät pitkään Jehovan todistajien hyväksyminen julkisoikeudelliseksi yhteisöksi muun muassa heidän kielteisen äänestämistä koskevan kantansa takia. Jehovan todistajat ovat kuitenkin eri maissa pyrkineet aktiivisesti rekisteröitymään uskontokunnaksi valtion kirkkokunnilta odottamalla tavalla.
Eristäytyminen

Uskontojen uhrien tuki ry. on kritisoinut Jehovan todistajia tavasta, jolla liikkeen jäsenet saattavat eristyä ympäristöstään. Jehovan todistajilla on oma sanasto, joka liittyy saarnaamistyöhön ja Raamattuun. Sanaston avulla liikkeen jäsenet voivat tunnistaa toisensa. Esimerkiksi saarnaamistyöstä puhutaan ”palveluksena” ja Jeesusta saatetaan joskus kutsua ”lunastajaksi”. Uskontojen uhrien tuki on todennut, että jälkiterapiassa George Orwellin Vuonna 1984:n lukemisesta on ollut apua niille entisille Jehovan todistajille, jotka ovat kokeneet ongelmia yhteisössään.
Vuonna 2008 ensi-iltansa sai tanskalaisen Niels Arden Oplevin ohjaama elokuva To Verdener, jossa nuori Jehovan todistaja -nainen rakastuu liikkeen ulkopuoliseen mieheen ja joutuu lopulta vaikeuksiin seurakunnassa. Suomessa Espoo Ciné -elokuvafestivaaleilla esitetty elokuva valittiin Tanskan ehdokkaaksi vuoden 2009 Oscar-kilpailuun.
Suhtautuminen vereen

Jehovan todistajien suhtautumista vereen on kritisoitu. Liikkeen nykyinen verioppi jakaa veren useisiin osasiin, joista osa on liikkeen jäseniltä kiellettyjä, osa ei. Jakoa on syytetty mielivaltaiseksi ja väitetty, ettei se perustu millään tavalla Raamattuun. Esimerkiksi valkosolut ovat kiellettyjä verensiirron osana, vaikka sikiö saa niitä raskauden aikana äidiltään. Toisaalta joitakin muita osasia Jehovan todistajat pitävät hyväksyttyinä saman perusteen takia.
Jehovan todistajat eivät myöskään hyväksy verenluovutusta, vaikka niiden veren fraktioiden erottamiseen, joiden vastaanottamista he pitävät hyväksyttävinä, on käytetty luovutettua verta, jota on säilytetty ja käsitelty. Jehovan todistajien suhtautuminen vereen on muuttunut vuosikymmenien takaisesta täyskiellosta nykyiseen malliin, jossa veri jaetaan hyväksyttyihin ja ei-hyväksyttyihin osiin.
Jehovan todistajien verioppien aiheuttamien vältettävissä olleiden kuolemantapausten määrää ei tunneta, mutta ottaen huomioon todistajien määrän maailmanlaajuisesti, kuolemantapauksien määrä liikkuu vähintään tuhansissa. Pelkästään synnytyksissä äitien kuolinriskin tiedetään kasvavan yli tuhatkertaiseksi 0,1 prosenttiin alle 0,0001 prosentista kun äiti kieltäytyy verensiirroista. Ottaen huomioon Jehovan todistajien lukumäärän se merkitsee ainakin 1 450 vältettävissä ollutta äidin synnytyskuolemaa vuosina 1995–2006.
Suhtautuminen entisiin jäseniin

Jehovan todistajat ovat saaneet kritiikkiä siitä, että he vaativat jäseniään karttamaan entisten seurakunnan jäsenten kanssa tekemisissä olemista. Näitä erotettuja tai eronneita ei tule tervehtiä, ja heitä pyritään karttamaan. Entiset Jehovan todistajat ovat toisinaan antaneet järjestön toimintatapaa arvostelevia haastatteluja televisiossa, radiossa ja lehdistössä. Liikkeen entisten jäsenten ja jättämistä harkitsevien kohtelu on esitetty ”hengellisenä väkivaltana”.
Syytökset hyväksikäyttötapausten hoidosta

Jehovan todistajia on syytetty heidän yhteisössään tapahtuvan lasten seksuaalisen hyväksikäytön peittelystä. Jehovan todistajien yhteisö joutui tarkastelun kohteeksi 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa samaan aikaan, kun katolista kirkkoa syytettiin systemaattisesta hyväksikäytön peittelystä.
Vuonna 2002 Britannian yleisradioyhtiö BBC televisioi dokumentin, jossa Jehovan todistajia syytettiin lasten hyväksikäyttötapausten peittelystä ja salaamisesta seurakunnissa. Dokumentteja aiheesta televisioitiin myös muun muassa Ruotsissa (Uppdrag Granskning), Yhdysvalloissa (Dateline, NBC), Australiassa (Sunday) ja Suomessa (Silminnäkijä, TV2).
Useat viestimet Yhdysvalloissa ja Britanniassa julkaisivat vuoden 2007 toukokuussa uutisen, jonka mukaan Jehovan todistajien Vartiotorni-seura on alkuvuonna 2007 sovitellut useita sitä vastaan Yhdysvalloissa nostettuja oikeusjuttuja, jotka liittyivät lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön seurakunnissa. Sopimukset tehtiin ennen juttujen varsinaisten oikeuskäsittelyjen alkamista, joten jutut eivät enää etene oikeuden käsittelyyn. Kantajien mukaan he joko joutuivat seurakuntien vanhimpien hyväksikäyttämiksi tai seurakunnassa vastuuasemissa olevat eivät toimineet, kun hyväksikäyttöä epäiltiin. Uutisessa lainatun Silent Lambs -järjestön edustajan mukaan Jehovan todistajien järjestö maksoi kantajille korvauksia. Oikeusasiakirjan mukaan Jehovan todistajat suostuivat maksamaan eräälle kantajista noin 780 000 dollaria.
Jehovan todistajien järjestön tiedotusosasto julkaisi internet-sivuillaan marraskuussa 2007 vastineen NBC News -uutiskanavan uutiseen koskien järjestön menettelytapoja tapausten yhteydessä. Jehovan todistajat ilmaisevat tiedotteessaan, että he vastustavat ehdottomasti hyväksikäyttöä ja että on uhrien kannalta hyvä, että tapaukset saatiin sovittua.
Kritiikki Suomessa

Suomessa entiset Jehovan todistajat ovat Uskontojen uhrien tuki ry:n kanssa järjestäneet mielenosoituksia Jehovan todistajien suurimman vuosittaisen kokoontumisen, Helsingin piirikonventin, yhteydessä vuodesta 1999 alkaen. Vuonna 2006 mielenosoitus järjestettiin Helsingin lisäksi myös Tampereella pidettävän piirikonventin yhteydessä. Useina vuosina, kuten 2003 ja 2005, teemana on ollut uskonnonvapauden ja muiden ihmisoikeuksien kuten mielipiteen- ja ajattelunvapauden puute yhteisössä eri tavalla ajattelevien yksilöiden eristämisen vuoksi.
Uskontojen Uhrien Tuki -järjestön mukaan Jehovan todistajat on eniten sitä työllistävä uskontokunta.