stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kåtabackenin jätinkirkko
Aiheesta muualla

Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset (Arkistoitu – Internet Archive), Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7
Suomen jätinkirkot
| --- | --- |
Pohjois-Karjala:  Ison Mahosaaren jätinkirkko
Etelä-Pohjanmaa:  Korkeamäen jätinkirkko • Storbackenin jätinkirkot
Pohjanmaa:  Bäckeshällornan jätinkirkko • Hembackenin jätinkirkko • Honkobackharjun jätinkirkko • Högryggenin jätinkirkko • Höysälänjärven jätinkirkko • Jäknabackenin jätinkirkko • Kejsmolandsbackenin jätinkirkko • Kåtabackenin jätinkirkko • Racklen jätinkirkko • Snårbackenin jätinkirkko • Svedjebackenin jätinkirkko • Tallbackharjun jätinkirkot • Tavoman jätinkirkko
Keski-Pohjanmaa:  Hangaskankaan jätinkirkko • Honkiperän Hautakankaan jätinkirkko • Kiimanevan Hautakankaan jätinkirkko • Kirkkoharjun jätinkirkko • Korven jätinkirkko • Kämppäkankaan jätinkirkko • Pahikaisharjun jätinkirkko • Pikku Hautakankaan jätinkirkko • Tressunharjun jätinkirkot
Pohjois-Pohjanmaa:  Hiidenlinna • Jätinlinna • Jättiläissaaren jätinkirkko • Kehäkankaan jätinkirkko • Keskimmäisenkankaan jätinkirkko • Kettukankaan jätinkirkko • Kivilammen jätinkirkko • Kiviojakankaan jätinkirkko • Kotakankaan jätinkirkko • Käyräkankaan jätinkirkot • Laivakankaan jätinkirkko • Linnamaan jätinkirkko • Linnakankaan jätinkirkko • Linnankankaan jätinkirkko • Linnansaaren jätinlinna • Luola-ahon jätinkirkko • Metelinkankaan jätinkirkko • Metelinkirkko • Miehennevan jätinkirkko • Mustosenkankaan jätinkirkko • Mäntyselän jätinkirkko • Pattijoen Kastelli • Pesuankankaan jätinkirkko • Pikku Jakenaron jätinkirkko • Pikku Liekokankaan jätinkirkot • Pirttihaudankankaan jätinkirkko • Pirttivaaran jätinkirkot • Rajakankaan kirkko • Tyrnävän Hautakankaan jätinkirkko
Lappi:  Jatulinlehdon jätinkirkko
Kyttyränirkko

| Kyttyränirkko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot Notodontidae
Alaheimo::  Aitonirkot Notodontinae
Suku::  Notodonta
Laji::  dromedarius
Kaksiosainen nimi
 Notodonta dromedarius  (Linnaeus, 1767) 
Katso myös
   Kyttyränirkko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyttyränirkko (Notodonta dromedarius) on keskikokoinen, erikoisen violetinsävyinen yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Helposti tunnistettava perhonen. Etusiivet ovat pohjaväriltään violetinharmaat. Siiven tyvessä etureunassa on keltainen laikku ja siiven poikki kulkee kaksi keltaista, punaruskealla varjostunutta poikkiviirua. Viirujen välissä sijaitseva keskitäplä on pitkänomainen, punaruskea ja reunoiltaan keltainen. Siiven kärkiosassa on himmeä, punaruskea poikkijuova. Siiven takareunassa on sisemmän poikkiviirun kohdalla tumma suomutupsu. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja etusiipiä vaaleammat. Niiden takareunan ulkonurkka on muuta siipeä tummempi. Lajilla on pohjoisessa muoto f. frigida (f. polaris), jonka siivet ovat läpikuultavat, vaaleammat ja kuviointi on himmeää. Siipiväli 37–46 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Kyttyränirkkoa tavataan koko Euroopassa ja idässä Etelä-Siperiaan Baikalille. Suomessa sitä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Etelä- ja Keski-Suomessa se on kuitenkin yleisempi. Perhoset lentävät kahtena pitkäaikaisena ja osin päällekkäisenä sukupolvena toukokuusta syyskuuhun lennon ollessa runsainta heinäkuun loppupuoliskolla. Lämpiminä kesinä lajilla saattaa ehkä esiintyä jopa kolmannen sukupolven yksilöitä.
Elinympäristö ja elintavat

Kyttyränirkko on varsin yleinen laji, jota tavataan jokseenkin kaikenlaisissa koivuja kasvavissa ympäristöissä. Perhosia tavataan usein myös avoimilla alueilla, kaukana tyypillisiltä elinpaikoiltaan. Perhoset aloittavat lennon illan hämärtyessä ja molemmat sukupuolet tulevat helposti valolle.
Naaras munii lehtien alapintojen reunuksille 150–250 munaa yksitellen. Toukat elävät yksin ja oleskelevat pääasiassa lehtien alapuolella tai lehtiruodilla. Toukka koteloituu maahan maa-aineksella naamioituun kotelokoppaan. Kesäkotelot kuoriutuvat parin viikon kuluttua, syyskotelot talvehtivat.
Ravintokasvi

Toukka elää koivuilla (Betula) sekä pajuilla (Salix), vähäisissä määrin myös muutamilla muilla lehtipuilla.
Aiheesta muualla

Suomen perhostutkijain seura: Tummien nirkkolajien tunnistaminen (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Perhoset: Kyttyränirkko
toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1260151  BioLib: 53044  BOLD: 179040  CoL: 47W2T  EoL: 619988  EPPO: NOTDDR  Fauna Europaea: 446444  Fauna Europaea (new): c3c46d33-313e-4a7a-bc2e-bfb97d148c63  GBIF: 1825077  iNaturalist: 319748  IRMNG: 10327380  LepIndex: 60283  LoB: 4254  MaBENA: NotodDromed  NBN: NHMSYS0000503407  NCBI: 753204  Observation.org: 2004  Open Tree of Life: 958240  Laji.fi: MX.62099
Kyra Kyrklund

| Kyra Kyrklund |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1951 (ikä 72) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  kouluratsastus
| Mitalit> Maa:   Suomi.Kouluratsastus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Kouluratsastus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Kouluratsastus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Kouluratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1990 |  |  |
Kyra Maria Christine Kyrklund (s. 30. marraskuuta 1951 Helsinki) on Suomen kaikkien aikojen menestynein kouluratsastaja. Hän asuu valmentaja-aviopuolisonsa Richard Whiten kanssa Ison-Britannian Coolhamissa, jossa heillä on oma valmennuskeskus.
Ratsastusura

Kyrklund aloitti ratsastuksen 11-vuotiaana ratsastuskoulussa Helsingissä Kristina Idmanin opetuksessa. Tätä ennen hän oli ratsastanut kummitätinsä työhevosilla, mutta kun hän putosi selästä ja katkaisi käsivartensa, vanhemmat päättivät että hänen oli parempi saada kunnon opetusta. Hän aloitti kilpailemisen vuonna 1967 osallistumalla Dragon-nimisellä lainahevosella esteratsastukseen Lahdessa järjestetyissä pohjoismaisissa ratsastuskilpailuissa. Kahta vuotta myöhemmin hän sai ensimmäisen oman hevosensa Kasperin, jolla kilpaileminen jatkui junioritasolla menestyksekkäästi niin koulu-, este- kuin kenttäratsastuksessakin.
Vuonna 1972 Kyrklund lähti Ruotsiin Strömsholmin kansalliseen ratsastuskeskukseen opiskelemaan ratsastusta ja jäi sinne yli kahdeksi vuodeksi. Suomeen palattuaan hän työskenteli ensin estehevosten parissa mutta siirtyi myöhemmin puhtaasti kouluratsastajaksi. Hän perusti oman yrityksen, Helsingin Kilpatallin, ja johti sitä 1976–1991. Vuonna 1991 hän siirtyi Ruotsiin Flyingen orikeskukseen kouluratsastuksen päävalmentajaksi ja 1998 edelleen Ison-Britannian Länsi-Sussexiin johtamaan omaa valmennuskeskustaan.
Kyrklundia ovat valmentaneet Walter Christensen, Jürgen Koschel, Herbert Rehbein ja aviopuoliso Richard White. Kyrklund on itse kouluttanut Grand Prix -tasolle käyttöönsä pitkälti toistakymmentä menestyksekästä kouluhevosta, näiden joukossa Matador II, Edinburg ja Master. Lisäksi hän on kansainvälisesti tunnettu, suosittu ja menestyksekäs kouluvalmentaja, joka kiertää maailmaa ahkerasti tämän työn parissa. Vuoden 1988 kesäolympialaisissa kuudenneksi sijoittunut Suomen kouluratsastusjoukkue koostui kokonaisuudessaan hänen oppilaistaan.
Kyrklundin tunnetuin ratsu lienee karismaattinen musta ori Matador II, joka lopulta nosti hänet aivan maailman huipputasolle ja valittiin kansainvälisessä äänestyksessä vuonna 2015 maailman kaikkien aikojen parhaaksi kouluhevoseksi. Ori myös toipui Soulin olympialaisten jälkeen sairastetusta vakavasta ähkystä ja siihen liittyneistä suurista leikkauksista ja saavutti Kyrklundin kanssa vielä MM-hopeaa 1990, häviten ainoastaan maailman kouluratsastusareenoita tuolloin hallinneelle Nicole Uphoff-Beckerille ja Rembrandtille, sekä maailmancupin finaalivoiton 1991. Vuoden 1992 olympialaisilta odotettiinkin suuria, mutta Matadorin omistajat päättivät yllättäen hyvän tarjouksen saatuaan myydä oriin japanilaiselle kouluratsastajalle, ja Kyrklund näytti jäävän ilman olympiahevosta. Vuoden 1991 lopulla hän kuitenkin osti itselleen siron mustan venäläisoriin Edinburg. Puolessa vuodessa Kyrklund nosti tämän aiemmin Grand Prix -tasolla kilpailemattoman hevosen sensaatiomaisesti 5. sijalle olympialaisissa 1992.
Ratsastusura > Nykytilanne

Kyrklundin viimeisin arvokisaratsu on ruotsinpuoliveriruuna Max, hänen aiemmin ratsastamansa Masterin vuonna 1995 syntynyt jälkeläinen. Kyrklund ratsasti kouluratsastuksen MM-kilpailuissa Aachenissa vuonna 2006 Maxilla sijoittuen seitsemänneksi ja kahdenneksitoista. Huhtikuussa 2007 hän sijoittui Maxilla Las Vegasissa järjestetyissä kouluratsastuksen maailmancupin finaalissa neljänneksi, ja seuraavana vuonna ratsukko paransi sijoituksensa ’s-Hertogenboschissa kolmanneksi. Pekingin olympialaisissa elokuussa 2008 ratsukon sijoitus oli kahdeksas.
Syyskuussa 2009 Kyrklund ilmoitti, ettei hän kilpaile Maxilla enää huipputasolla. Hän jatkaa kuitenkin kouluratsastusuraansa uusilla hevosilla.
Ratsastusura > Saavutukset

| Kilpailu | Paikka | Vuosi | Hevonen | Sijoitus | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Moskova | 1980 | Piccolo | 5. |  |
| Olympialaiset | Los Angeles | 1984 | Nør | 19. |  |
| Olympialaiset | Soul | 1988 | Matador II | 5. | Joukkuesijoitus 6. |
| MM-kilpailut | Tukholma | 1990 | Matador II | 2. |  |
| Maailmancupin finaali | Pariisi | 1991 | Matador II | 1. |  |
| Olympialaiset | Barcelona | 1992 | Edinburg | 5. |  |
| Maailmancupin finaali | Göteborg | 1993 | Edinburg | 3. |  |
| EM-kilpailut | Lipica | 1993 | Edinburg | 4. |  |
| MM-kilpailut | Haag | 1994 | Edinburg | 4. |  |
| EM-kilpailut | Mondorf les Bains | 1995 | Flyinge Amiral | 10. |  |
| Olympialaiset | Atlanta | 1996 | Flyinge Amiral | 28. |  |
| Maailmancupin finaali | 's-Hertogenbosch | 1997 | Flyinge Amiral | 5. |  |
| EM-kilpailut | Verden | 1997 | Flyinge Amiral | 9. | Joukkuesijoitus 9. |
| MM-kilpailut | Rooma | 1998 | Flyinge Amiral | 10. | Joukkuesijoitus 7. |
| Maailmancupin finaali | Göteborg | 1998 | Master | 6. |  |
| MM-kilpailut | Aachen | 2006 | Max | GP Special 12., Kür 7. |  |
| Maailmancupin finaali | Las Vegas | 2007 | Max | 4. |  |
| Maailmancupin finaali | 's-Hertogenbosch | 2008 | Max | 3. |  |
| Olympialaiset | Peking | 2008 | Max | 8. |  |
| EM-kilpailut | Windsor | 2009 | Max | 7. |  |
Kyrklund valittiin myös sekä Sydneyn että Ateenan olympialaisiin, mutta hän joutui jäämään pois molemmista. Ennen Sydneyn olympialaisia hänen hevosensa Lillemarkens Arkibal sairastui poskiontelontulehdukseen, ja ennen Ateenaa hänen hevosensa Andiamo Tyme loukkaantui.
Kyrklund on voittanut kouluratsastuksen Suomen mestaruuden 11 kertaa: 1972, 1976–1980, 1983 ja 1986–1989. 1990-luvun alkupuolelta lähtien hänen kilpailemisensa kotimaassa on rajoittunut lähinnä Helsinki International Horse Show'hun.
Muuta

Kyrklund on kirjoittanut yhdessä Jytte Lemkowin kanssa ratsastusoppaan Kyra ja ratsastuksen taito (julkaistu myös ruotsiksi, englanniksi, saksaksi, tanskaksi ja hollanniksi), joka perustuu hänen koulutus- ja valmennusmenetelmiinsä.
Kyrklundin omistamalla Kyra K -tuotemerkillä myydään ratsastusvaatteita.
Kyrklund perusti Ruskeasuolla sijaitsevan Helsingin Kilpatallin vuonna 1977. Hän oli tallin toiminnassa vuoteen 1991 saakka, jolloin muutti pois Helsingistä.
Suomen Ratsastajainliitto myönsi Kyrklundille vuonna 1992 erityisen ansioituneille suomalaisille kilparatsastajille myönnettävän Mestariratsastajamerkin numero 1. Vuonna 2023 Kyrklund valittiin Suomen urheilun Hall of Fameen.
Huhtikuussa 2014 Kyrklundilla diagnosoitiin rintasyöpä.
Kirjallisuutta

Terhi Laurila: Kyra, kouluratsastuksen kuningatar.  Porvoo: WSOY, 1991.  ISBN 951-0-16794-0
Kyra Kyrklund, Jytte Lemkow: Kyra ja ratsastuksen taito.  Helsinki: WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22639-4
Aiheesta muualla

Kyra Kyrklundin kotisivut[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Valokuvia Kyrklundin ja suomalaisen valmentautumisryhmä TeamPP:n yleisölle avoimesta kouluratsastusklinikasta 10.12.2005 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ratsastus.fi artikkeli Kyrklundista ja Maxista[vanhentunut linkki]
Ylen Elävä arkisto: Kyra Kyrklund ja Matador (1990)
Lindgren Fagerholm, Ulla – Mäkelä-Alitalo, Anneli: / Kyrklund, Kyra (1951–). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  21.3.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Tom Källström

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Tom Erik Källström
Syntymäaika: 23. tammikuuta 1954 (ikä 70)
Syntymäpaikka: Kokkola, Suomi
Pelipaikka: keskikenttä, puolustus
Pituus: 177 cm
Junioriseurat
: 1960-1970 GBK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1970–1974 | GBK | - | (34) |
| 1975 | KPV | 22 | (7) |
| 1976-1978 | AIK | 35 | (1) |
| 1979–1980 | Helenelunds IK | - | (-) |
| 1980 | GBK | - | (1) |
| 1981–1985 | GrIFK | - | (15) |
| Yhteensä | Yhteensä | - | (-) |
Maajoukkue
| 1971–1972 | Suomi U18 | 8 | (0) |
| 1973–1974 | Suomi U18 | 2 | (0) |
Valmennusura
1984: GrIFK
1988: HPS (naiset)
1999–: HPS (naiset)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tom Källström (s. 23. tammikuuta 1954 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Källströmistä tuli vuonna 1976 ensimmäinen Suomen kansalainen, joka pelasi Ruotsin jalkapallon pääsarjassa - silloin vielä Allsvenskanin nimellä.
Jalkapalloilijana Kokkolassa

Nuoruudessa Källström pelasi niin jalkapalloa kuin jääkiekkoa, mutta valitsi 16-vuotiaan lajikseen jalkapallon. Keskikentällä ja puolustuksessa pelannut Källström aloitti uransa aikuisten sarjassa jo 16-vuotiaana kasvattajaseuransa GBK:n Jalkapallon II divisioonan joukkueessa kaudella 1970. Hän teki ensimmäisellä aikuisten kaudellaan myös yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän kuului jo GBK:n runkomiehistoon ja teki 15 maalia seuratoverin Christian Nymanin voittaessa 16 maalilla lohkon maalikuninkuuden. Kaudella 1972 GBK nousi perustettuun I divisioonaan, ja Källström edusti useissa Suomen alle 18-vuotiaiden maaotteluissa, joita kertyi  kaikkiaan kahdeksan. Seuraavat kaksi kautta Källström edusti vielä I divisioonan kärkipäässä pelannutta GBK:ta, mutta siirtyi kaudeksi 1975 KPV:n riveihin, jossa hän oli voittamassa SM-pronssia. Hän pelasi KPV:n riveissä kaikki kauden 22 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Ensimmäinen suomalaispelaaja Ruotsin pääsarjassa

Vaikka Källström pelasi vielä KPV:ssä, hän oli siirtänyt kirjansa jo Tukholmaan, jossa hän aloitti ensimmäisenä suomalaisena AIK:n riveissä Allsvenskanissa keväällä 1976. Syksyyn 1976 mennessä Källström vakiinnutti paikkansa AIK:n puolustuksessa, jossa hän pelasi kaudella 1976 kaikkiaan yhdeksän ottelua. Kaudesta 1977 tuli Källströmin Ruotsin uran pääkausi, jolloin hän pelasi kaikkiaan 19 ottelua, kun sarjassa pelattiin 26 ottelua. Tällä kaudella hän teki ainoan Allsvenskan-maalinsa kaukolaukauksella Landskrona BoIS:n verkkoon. Syksyllä 1977 akillesjännevamma alkoi häiritä pelaamista. Kaudesta 1978 tulikin vaikea. Hän pelasi vain seitsemässä ottelussa johtuen jalkavammasta.,
Paluu Suomeen, GrIFK:n riveissä

Vajaan kahden Helenelund-kauden jälkeen Källström siirtyi Suomeen ja pelasi kaudella 1980 kasvattajaseurassaan GBK:ssa. GBK:n putoaminen I divisioonasta ja muutto pääkaupunkiseudulle toi uudeksi seuraksi samanaikaisesti Kakkoseen pudonneen GrIFK:n, joka nousi kaudeksi 1982 I divisionaan, jossa Källström pelasi seuraavat neljä kautta kaikkiaan 90 ottelua tehden 10 maalia.
Uran jälkeinen elämä

Vuonna 1985 päättyneen pelaajauran jälkeen hän valmensi naisten ja tyttöjen HPS-joukkuetta.
Ruotsiin muuttaessaan Källström opiskeli Tukholman yliopistossa vuosina 1975-78 ja suoritti ekonomin tutkinnon. Ruotsissa ollessaan hän työsjkenteli paikallisessa mainostoimistossa ja Suomeen palattuaan Finnairin palveluksessa. Vuodesta 2001 hän vastasi Finnairin sähköisestä liiketoiminnasta.
Tom Källströmin isä Nils oli aikanaan pelannut GBK:n ja Åbo IFK:n riveissä Suomen korkeimmalla sarjatasolla.
Kääpiöhutia

| Kääpiöhutia> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Piikkisikamaiset jyrsijät Hystricomorpha
Osalahko::  Piikkisikamaiset Hystricognathi
Heimo::  Hutiat Capromyidae
Alaheimo::  Hutiat Capromyinae
Suku::  Mesocapromys
Laji::  nanus
Kaksiosainen nimi
 Mesocapromys nanus  (Allen, 1917) 
Katso myös
   Kääpiöhutia Wikispeciesissä   Kääpiöhutia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kääpiöhutia (Mesocapromys nanus) on hutioiden (Capromyidae) heimoon ja hutioiden (Capromyinae) alaheimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen jyrsijälaji.
Kääpiöhutian ruumiinpituus on vain vajaat 20 senttimetriä ja hännän pituus noin 17 senttimetriä. Se on täten heimonsa pienikokoisin laji. Kääpiöhutialla on pitkä turkki, jonka karva on karkeaa ja aluskarva pehmeää. Sen selän ja käpälien väritys on tumma, vaikkakin varpaat ja jalkapohjat ovat valkeat. Myös kuonon ja korvien etupuolella karvoissa on valkoinen kärki. Häntä on yläpuolelta musta ja alapuolelta keltaisenruskea lukuun ottamatta mustaa hännäntyveä. Hännän karvoitus on lyhyttä ja ohenee kärkeä kohden.
Kääpiöhutia kuvattiin tieteelle vuonna 1917 Kuubasta Matanzasin alueen luolasta löydettyjen leukaluiden perusteella. Ainuttakaan elävää yksilöä ei ollut tuolloin nähty, joten lajia pidettiin hävinneenä. Myöhemmin samana vuonna, Zapatan soilla havaittiin ja pyydystettiin useita kääpiöhutioita. Vuonna 1937 kääpiöhutioita havaittiin taas luonnossa, ja yksi pari kuljetettiin Berliinin eläintarhaan. Naaras sai yhden poikasen, joka kuitenkin kuoli kahden viikon iässä. Kääpiöhutia on tämän jälkeen havaittu vielä vuonna 1951, ja vuonna 1978 löydettiin mahdollisesti kääpiöhutialle kuuluva pesä. Laji on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon, mutta jos niitä on vielä jäljellä, populaation koko on todennäköisesti alle 50 yksilön luokkaa.
Käyttötaide

Teekannua tekemässä.
Soveltava taide eli käyttötaide on käytännön tarkoituksia palvelevaa taidetta, esimerkiksi taideteollisuuden tuotteita ja mainosgrafiikkaa. Julisteet ja kirjan piirretty kuvitus ovat tämän ajattelun mukaan käyttötaidetta. Rajanvedot ovat kuitenkin historiallisesti nopeasti muuttuvia.
Käyttötaiteen käsite on muunnettu johdannainen niin sanottujen vapaiden taiteiden ja soveltavien taiteiden välisestä jaosta. Antiikissa Artes liberales, vapaat taiteet olivat vapaille miehille tarkoitettuja tietoja ja taitoja, joiden hallinta ja käyttö erottivat heidät orjista. Sittemmin käsitettä sovellettiin uudelleen taiteenlajien muodollisten luokittelujen tekemiseen ja taiteiden käyttötarkoitukset erotettiin määrittelystä erilleen. Sovelletut taiteet olivat esimerkiksi taideteollisuutta, jolla katsottiin olevan hyötykäyttöä päinvastoin kuin niin sanotulla korkeataiteella, jolla oli etunaan tuottaa puhtaita eli pyyteettömiä taidenautintoja. Samaa perua on jako niin sanottuihin ylempiin ja alempiin taiteisiin.
Arvostelua

Pragmatistisen filosofian mukaan merkitys on käyttö (esimerkiksi Charles S. Peirce). John Deweyn mukaan taideteos on kokemus. Tämäntapaisen ajattelun mukaan kantilaista puhdasta, muusta kokemisesta eroavaa tai ”ylempää” esteettistä kokemusta ei ole olemassa ja sitä myötä myös taidelajien hierarkisointi taideteosten käytön mukaan ei tee oikeutta taiteen tavalle olla olemassa. Samaa puolustaa taidemaailmassa viime aikoina tapahtunut uudelleenorganisoituminen ja eri taiteenlajien väliset muutokset, jotka myös puoltavat edellä mainittujen jaottelujen hylkäämistä.
Kääpiökauriit

| Kääpiökauriit |
| --- | --- |
 Pikkukantsilli (Tragulus javanicus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Kääpiökauriit Tragulidae  Milne Edwards, 1864
Suvut ja lajit 
 Afrikankääpiökauriit Hyemoschus Afrikankääpiökauris Hyemoschus aquaticus  Intiankääpiökauriit Moschiola Intiankääpiökauris Moschiola meminna  Kantsillit Tragulus Pikkukantsilli Tragulus javanicus  Tragulus kanchil  Isokantsilli Tragulus napu  Tragulus nigricans  Tragulus versicolor  Tragulus williamsoni 
Katso myös
   Kääpiökauriit Wikispeciesissä   Kääpiökauriit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kääpiökauriit (Tragulidae) on sorkkaeläinten lahkoon kuuluva nisäkäsheimo, johon luetaan kahdeksan lajia.
Heimon lajit ovat alkeellisia märehtijöitä ja lisäksi pienimpiä sorkkaeläimiä. Kaikkien märehtijöiden tapaan niidenkin vatsa on neliosainen: siinä on pötsi, verkkomaha, satakerta (kahdella lajilla erittäin pieni) sekä juoksutusmaha. Muista märehtijöistä poiketen kääpiökauriilla on suuret yläleuan kulmahampaat, jotka uroksilla pilkottavat torahammasmaisesti. Yläleuan etuhampaat puuttuvat. Kääpiökauriit ovat pieniä eläimiä, niiden pituus on 40–80 cm ja säkäkorkeus noin 20 cm. Niillä ei ole sarvia.
Afrikankääpiökauris (kääpiövesikauris) esiintyy Länsi- ja Keski-Afrikassa, muut seitsemän lajia Kaakkois-Aasiassa ja Intiassa. Kaikki elävät trooppisissa metsissä, joissa ne ovat liikkeellä öisin ja syövät erilaisia kasveja.
Kythera (kaupunki)

| Kythera> Κύθηρα.Sijainti |
| --- | --- |
 Kythera
Koordinaatit:  36°15′44″N, 22°58′41″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Friligkiánika, Kythera, Saaret, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kythera, Lakonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kythera (m.kreik. Κύθηρα, Kythēra, lat. Cythera) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kytheran saarella Lakoniassa Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi saaren itäosassa lähellä nykyistä Friligkiánikan kylää. Kaupunki oli klassisella kaudella pääosin Spartan alaisuudessa, mutta välillä myös Ateenan valtaamana.