stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kauhu (lajityyppi)
Kauhun viehätys

Joidenkin tutkijoiden mukaan kauhu on viihdyttävää siitä syystä, että jännityksen laukeaminen ja vaaran väistyminen aiheuttaa katarsiksen, puhdistumisen tunteen. On myös arveltu, että tarkastellessaan kauhun hirviötä katselija tarkastelee itse asiassa omaa pimeää puoltaan. Kauhun harrastajat korostavat usein kauhun tarjoamaa mahdollisuutta saada kokea vaarallisia asioita ja pelätä turvallisesti. Kauhun kokeminen ja sen sisällön käsitteleminen yhdessä on myös yhteisiä siteitä vahvistava sosiaalinen tapahtuma.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kauhu (lajityyppi) Wikimedia Commonsissa
Kaulushaikalat

| Kaulushaikalat |
| --- | --- |
 Kaulushai (Chlamydoselachius anguineus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Kaulushaikalat  Hexanchiformes  Compagno, 1973
Heimot
 Kaulushait (Chlamydoselachidae)  Kidushait (Hexanchidae) 
Katso myös
   Kaulushaikalat Wikispeciesissä   Kaulushaikalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaulushaikalat (Hexanchiformes) on rustokaloihin kuuluva hailahko. Nykyään elävät lajit kuuluvat kahteen heimoon ja niitä tavataan valtameristä.
Heimot

Kaulushaikalojen fossiileita on löydetty ja vanhimmat niistä on ajoitettu keskiselle jurakaudelle. Tällaisia hävinneitä heimoja ovat muun muassa jurakaudelta paleoseenikaudelle elänyt Orthacontidae ja devonikautinen Mcmurdodontidae.
Nykyään elävät kaulushaikalat jaetaan yleensä kahteen heimoon kaulushaihin (Chlamydoselachidae) ja kidushaihin (Hexanchidae). Luokittelussa on vaihtelua ja toisinaan lahkoon luetaan kuuluvaksi myös kolmas heimo Notorynchidae tai kaulushait erotetaan omaksi lahkokseen Chlamydoselachiformes. Heimoihin kuuluu yhteensä viisi lajia.
Tyypillisiä piirteitä

Muista haikaloista poiketen kaulushaikaloihin kuuluvilla lajeilla on kuusi tai seitsemän kidusaukkoa. Silmissä ei ole vilkkuluomia ja hengitysaukot silmien takana ovat pienet ja sijaitsevat kaukana silmistä. Hampaat ovat kolmikärkisiä. Selkäeviä on yksi ja se on tyypillisesti takaruumiissa lähellä pyrstöä. Kaulushaikalat ovat ovovivipaarisia eli synnyttävät eläviä poikasia. Niitä tavataan syvistä vesistä Atlantin, Intian ja Tyynenvaltameren alueilta.
Chlamydoselachius lawleyi -fossiilin hampaita
Luettelo pikkuplaneetoista: 209001–210000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
209001:stä ja päättyen 210000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 223001–224000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
223001:stä ja päättyen 224000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 238001–239000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
238001:stä ja päättyen 239000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 239001–240000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
239001:stä ja päättyen 240000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kaulushaukkanen

| Kaulushaukkanen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Jalohaukkalinnut Falconiformes
Heimo::  Jalohaukat Falconidae
Suku::  Amerikanhaukkaset Micrastur
Laji::  semitorquatus
Kaksiosainen nimi
 Micrastur semitorquatus  (Vieillot, 1817) 
Alalajit
 M. s. naso  M. s. semitorquatus 
Katso myös
   Kaulushaukkanen Wikispeciesissä   Kaulushaukkanen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaulushaukkanen (Micrastur semitorquatus) on Väli- ja Etelä-Amerikassa tavattava jalohaukkoihin kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Pituudeltaan kaulushaukkanen on 51–59 cm pitkä ja naaras on koirasta kookkaampi. Yleisväritykseltään lintu on tumma ja sen selkä on musta tai tummanruskea. Pää on tumma ja niskassa kulkee vaaleampi kaulus. Rinnan ja vatsan värityksessä on kolme muotoa. Rinta ja vatsat voivat olla joko valkoiset tai kellertävät mustin vaakaraidoin tai tumman harmaa valkoisin raidoin. Siivet ovat lyhyehköt ja pyrstö on pitkä. Pyrstössä on valkoisia raitoja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kaulushaukkasta tavataan Meksikosta Peruun ja laajalta alueelta Venezuelasta eteläiseen Brasiliaan ja Argentiinan pohjoisimpiin osiin. Kaulushaukkasen elinympäristöä ovat sademetsät, kuivat metsät, jokien varret ja metsien läheiset aukiot. Laji elää piilottelevaa elämää usein puiden kätköissä. Sen ravintoa ovat pääasiassa nisäkkäät ja linnut, mutta se pyydystää myös hyönteisiä sekä matelijoita. Kaulushaukkanen on kolopesijä.
Luettelo pikkuplaneetoista: 216001–217000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
216001:stä ja päättyen 217000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 242001–243000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
242001:stä ja päättyen 243000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 243001–244000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
243001:stä ja päättyen 244000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kauppahuone

Anton Mathias Jenssen (1818 - 1895) toimi pitkään Norjan Trondheimissa Jenssen & Co -kauppahuoneen omistajana.
Kauppahuone oli Euroopan historiassa ulkomaankauppaan keskittynyt perheyritys. Sillä ei ollut erityistä oikeusasemaa, vaan oikeus kaupankäyntiin kuului yrityksen omistajalle, kauppaporvarille. Liikesuhteiden ja pitkäjänteisyyden kannalta oli kuitenkin järkevää korostaa yrityksen nimeä eikä omistajaa. Liikkeen nimi oli yleensä sama kuin omistajan sukunimi. Kauppahuoneet harjoittivat monenlaista yritystoimintaa, kuten vähittäis- ja tukkukauppaa, kaivostoimintaa ja merenkulkua. Varhaisimpia kauppahuoneita olivat Pohjois-Italiaan keskiajalla syntyneet organisaatiot, jotka pyrkivät harjoittamaan kaikkea mahdollista voittoa tuottavaa liiketoimintaa. Firenzen Bardit ja Peruzzit olivat varhaisia suuria kauppahuoneita.
Suomessa kauppahuoneiden valtakausi alkoi vapauden ajalla 1700-luvun puolimaissa ja jatkui noin sadan vuoden ajan, kunnes osakeyhtiölaki mahdollisti yhtiömuotoiset kauppayritykset. Keskeisiä suomalaisia kukoistusajan kauppahuoneita olivat esimerkiksi Roosin kauppahuone Kokkolassa, Malmin kauppahuone Pietarsaaressa ja Hackmanin kauppahuone Viipurissa.
Nykyisin kauppahuoneella tarkoitetaan yritystä, joka tarjoaa muille yrityksille (päämiehille) vienti- ja tuontikaupan palveluja.
Luettelo pikkuplaneetoista: 24001–25000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 24001:stä ja päättyen 25000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kaunispää

Kaunispää nähtynä viereiseltä Iisakkipäältä.
| --- | --- |
Tyyppi:  tunturi
Sijainti:   Inari, Suomi
Korkeus merenpinnasta:  438 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kuva Kaunispään huipulta. Rakennuksen vanhin osa, "ylämaja" palovartijan torneineen vasemmalla.
Kaunispää (inarinsaameksi Čaabuáivás) on Inarin kunnassa 255 kilometriä Rovaniemeltä pohjoiseen sijaitseva, 438 metriä korkea tunturi. Se sijaitsee Saariselän matkailukeskuksen vieressä  ja on yksi puolestakymmenestä matkailun käyttöön valjastetusta Suomen tunturista. Saariselän laskettelukeskuksen rinteistä kahdeksan sijaitsee Kaunispäällä. Tunturin etelärinteeseen on 2010-vuosikymmenen alkupuoliskolla kaavoitettu runsaasti tontteja rakentamiseen. Uusi tiestö ja kunnallistekniikka ulottui vuonna 2016 tunturin huipulle asti.
Historia

Vuonna 1865, eli viisi vuotta ennen Lapin suurta kultaryntäystä Ivalojoella, tunturia sivuavasta Luttojoesta löydettiin kultaa. Nimismies K. W. Planting vaskasi Ruijan polunselvennä varrelta "kullan merkit"selvennä.
Vuonna 1913 valmistui Sodankylän ja Kyrön kylän (nykyinen Ivalo) välinen maantie, ja samassa yhteydessä rakennettiin tie tunturin huipulle. Samoihin aikoihin tunturin laelle sijoitettiin palovartija tarkkailemaan kymmenien kilometrien päähän avautuvissa tunturimaisemissa mahdollisesti näkyviä merkkejä maastopaloista. Vuonna 1931 valmistui maantie Petsamon Liinahamariin. Myös matkailu vilkastui, ja Lotta Svärd -järjestö suunnitteli kahvilan rakentamista Kaunispään huipulle. 1930-luvulla Kaunispään huippu oli erityisesti ivalolaisten suosima käyntikohde erilaisten kokoontumisten ja juhlien yhteydessä.
Vuoden 1944 marraskuussa toisen maailmansodan jälkimaininkeihin kuuluneessa Lapin sodassa Kaunispään rinteillä käytiin verisiä taisteluita. Kaikki huipun rakennukset eli palovartijan maja, suurehko aitta ja muutama apurakennus tuhoutuivat.
Vuonna 1952 rakennettiin uusi palovartijan ns. ylämaja torneineen ja kahvilatiloineen. Vuonna 1954 alkoi matkailutoiminta tunturin laella. Ravintolaa ja matkamuistomyymälää on sen jälkeen laajennettu kolmesti. Vuonna 1971 Kaunispään laskettelurinteet otettiin käyttöön. Nykyisin tunturin vieressä sijaitseva Saariselän matkailukeskus on laajentunut Kaunispään etelärinteille lähes metsärajan korkeudelle. Hiihtohissit nousevat huipulle asti, ja huipun kautta kulkevat huollettu hiihtolatu ja moottorikelkkareitti. 1,6 kilometrin pituinen tie Nelostieltä tunturin huipulle pidetään auki läpi vuoden. Huipulla kävijöiden määrä ylittää vuosittain 100 000 kävijää.lähde?
Kaunispään huipulta on lähtenyt myös 1,2 kilometrin pituinen pulkkamäki. Sitä lyhennettiin loma-asuntojen kaavoituksen takia, mutta tunturin laelta on lähtenyt myös toinen, lyhyempi pulkkamäki.
Kuvia

Lasketteluhissi, Kaunispää
Ravintola Huippu, Kaunispää
Kaunispää Iisakkipään suunnasta
Luettelo pikkuplaneetoista: 2 001–3 000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 2001:stä ja päättyen 3000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kaunohippiäisnapsija

| Kaunohippiäisnapsija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Hippiäisnapsijat Nephelomyias
Laji::  pulcher
Kaksiosainen nimi
 Nephelomyias pulcher  (P. L. Sclater, 1861) 
Synonyymit
 Myiophobus pulcher 
Alalajit
 N. p. bellus  N. p. oblitus  N. p. pulcher 
Katso myös
   Kaunohippiäisnapsija Wikispeciesissä   Kaunohippiäisnapsija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaunohippiäisnapsija (Nephelomyias pulcher) eli aiemmalta nimeltään sitruunahippiäisnappari on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kaunohippiäisnapsija voi kasvaa 10–11 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kaunohippiäisnapsijan pää, selkä ja siivet ovat väriltään ruskehtavan harmaat ja päälaella on punaruskea laikku. Linnun silmien ympärystä, kurkku ja rinta ovat ruskehtavan oranssit. Vatsa on väriltään vaalean keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kaunohippiäisnapsija elää laikuttaisesti alueella, joka ulottuu Kolumbiasta Peruun. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja niiden reunamaat useimmiten 1 500–2 400 metrin korkeudella. Laji liikkuu tyypillisesti muutaman yksilön ryhminä ja voi liittyä sekaparviin. Kaunohippiäisnapsijan ravintoa ovat hyönteiset.
Andy Kaufman

Andrew Geoffrey "Andy" Kaufman (17. tammikuuta 1949 New York, Yhdysvallat – 16. toukokuuta 1984) oli yhdysvaltalainen viihdyttäjä, performanssitaiteilija, koomikko ja näyttelijä. Hän esiintyi lavalla sekä television komediaohjelmissa ja Taxi-tilannekomediasarjassa vuosina 1978–1983. Kaufman oli epätavallinen esiintyjä, jolle oli tyypillistä yleisön huiputtaminen ja odotusten vastainen esitys.
Nuoruus

Kaufman syntyi New Yorkissa vuonna 1949 juutalaiseen Stanley ja Janice Kaufmanin perheeseen. Hän valmistui Graham Junior Collegesta vuonna 1971 ja alkoi sen jälkeen esiintyä stand up -koomikkona pienssä komediaklubeissa.
Kuolema

Kaufman kuoli vuonna 1984 harvinaiseen keuhkosyövän muotoon. Koska oman kuolemansa lavastaminen olisi ollut juuri Kaufmanin tapaista, monet uskoivat pitkään Kaufmanin olevan yhä elossa.
Yksityiselämä

Kaufman tutustui transendenttiseen meditaatioon vuonna 1969. Sen jälkeen hän harjoitti meditaatiota ja joogaa kolme tuntia päivittäin.
Kaufman ei ollut koskaan naimisissa. Kuollessaan hän oli ollut vuoden ajan suhteessa Lynne Marguiliesin kanssa. Kaufmanille ja hänen silloiselle tyttöystävälleen syntyi vuonna 1969 tytär, joka annettiin adoptoitavaksi.
Tyyli

Kaufman oli erilainen kuin muut lavakoomikot. Hän ei kertonut vitsejä vaan esitti performanssitaidetta, ja jotkut kutsuivatkin häntä ”antikoomikoksi”. Kaufman pyrki saamaan yleisössään aikaan vain jonkin reaktion, myönteisen tai kielteisen. Yleisön mielialassa tapahtuneen muutoksen vuoksi muut esiintyjät eivät usein halunneet esiintyä Kaufmanin jälkeen, vaan hän sai esiintyä illan viimeisenä.
Kaufman itse kiisti olevansa koomikko. Hän kertoi olevansa ”laulu- ja tanssimies” ja menevänsä lavalle vain pitämään hauskaa. Hän sanoi vihaavansa sitä, että hänen luultiin pilailevan sanoessaan ”En ole koskaan kertonut yhtäkään vitsiä eläessäni”. Hän ei juurikaan piitannut ympäristön odotuksista tai uraa hidastavista takaiskuista.
Kaufmanin ja hänen esittämiensä hahmojen raja oli usein epäselvä. Kaufmanin komiikkaa on kutsuttu ainutlaatuiseksi. Ohjaaja Carl Reinerin mukaan Kaufmanilla ei ole edes jäljittelijöitä, mutta hänen ansiostaan koomikot alkoivat uskaltaa olla lavalla oma itsensä ja tehdä mitä tahansa viihdyttävää.
Filmografia

God Told Me To (1976) .... Konstaapeli
Stick Around (1977, TV-sarja) .... Andy robotti
Taxi (1978, TV-sarja) .... Latka Gravas/Vic Ferrari
In God We Tru$t (1980) .... Armageddon T. Thunderbird
Ruostumatonta rakkautta (1981) .... Val
The Fantastic Miss Piggy Show (1982, TV-sarja) .... Tony Clifton
Näiden lisäksi Kaufman on ollut käsikirjoittajana muutamassa TV-sarjassa sekä esiintynyt monissa talk show-ohjelmissa.
Vuonna 1999 ilmestyi Kaufmanin elämästä kertova elokuva Man on the Moon, jossa Kaufmania näytteli koomikko Jim Carrey.
Kaufman painimassa Debbie Harryn ja Caitlin Clarken kanssa vuonna 1983.
Kaunotar-Tuote

Kaunotar-Tuote Oy oli turkulainen naistenvaatetehdas, joka  toimi vuodesta 1962 vuoteen 1990. Suurimmillaan se työllisti 230 henkilöä vuonna 1987.selvennä
Kaunotar-Tuote oli yksi kauppaneuvos Maire Suomisen (1930–1998) ja hänen miehensä Arvo Suomisen (1928–1967) perustamista yrityksistä. Suomisten vaatetusalan yrittäjäura alkoi 1959, kun he perustivat miestenvaateliike Suomisen ja naistenvaateliike Kaunottaren (myöhemmin Oy A. Suominen-Kaunotar). Kolmas vähittäismyymälä Mannerlinja Oy hankittiin seuraavana vuonna, ja vaatetustehdas Kaunotar-Tuote Oy perustettiin 1962.
Arvo Suomisen kuoltua autokolarissa 1967 Maire Suominen joutui kahden lapsen lisäksi ottamaan vastuun perheen yrityksistä. Kaunotar-Tuotteessa apuna oli hänen sisarensa Anja Niemi, joka oli ollut mukana perustamassa tehdasta ja toimi sen mallisuunnittelijana. Maire Suominen tuli Kaunotar-Tuotteen toimitusjohtajaksi 1976 ja alkoi kehittää yritystä tehokkaaksi Neuvostoliiton bilateraalikaupan harjoittajaksi. Hän uudisti myös tehtaiden tuotantotekniikkaa niin, että Kaunotar-Tuote oli yksi Suomen nykyaikaisimmista vaatetehtaista. Näin yhtiö pystyi lisäämään tuotantoaan, työvoimaansa ja kilpailukykyään. Parhaimmillaan yritys tuotti noin 500 takkia ja 1 100 leninkiä yhden työpäivän aikana. Suurimmillaan 1970-luvulla Kaunotar-Tuote oli 320 työntekijällään Suomen suurin leninkitehdas.
1980-luvun lopulla jo 80 prosenttia yrityksen tuotannosta meni vientiin, siitä kolme neljännestä Neuvostoliittoon ja loput Ruotsiin, Norjaan ja Alankomaihin. Kaunotar-Tuotteen kappaompelimo, keskusleikkaamo ja varastot sijaitsivat Turun vanhassa verkatehtaassa ja 1980-luvun alusta uudessa tehtaassa Turun Lausteella ja leninkiompelimo Mietoisissa, johon perustettiin tehdas Turun työvoimapulan takia.
Vuonna 1988 Kaunotar-Tuotteen osti monialayrittäjä Jaakko Tuominen, mutta Suomen 1990-luvun alun laman ja Neuvostoliiton kaupan romahduksen myötä yritys ajautui konkurssiin 1990. Forssalainen Ajaton Oy yritti jatkaa tuotantoa nimellä Kaunotar Production Oy, mutta sekin yritys loppui konkurssiin.
Aiheesta muualla

Kaunottaren tarina alkaa (mynamaenteollisuusperinto.fi)
Luettelo pikkuplaneetoista: 246001–247000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
246001:stä ja päättyen 247000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Lea Kauppi (taidemaalari)

Lea Kirsti Kauppi (2. syyskuuta 1917 Petäjävesi – 9. joulukuuta 1999 Kemi) oli suomalainen naivistinen taidemaalari.
Kauppi syntyi Petäjävedellä, mutta asui ja työskenteli pitkään Kemissä. Taiteilijana pääosin itseoppinut Kauppi osallistui Nina Vanaksen maalauskurssille 1955 ja Christina Snellmanin piirustuskurssille 1962–1963. Hänen teoksiaan oli ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä Rovaniemellä 1956. Niitä on useissa eri kokoelmissa kuten Aineen, Kemin, Lahden, Oulun, Porin ja Rovaniemen taidemuseoissa sekä Wäinö Aaltosen museossa. Naivistisia teoksia Kauppi ryhtyi tekemään 1960-luvun lopulla, ne ovat värikkäitä ja koristeellisia ja niissä on "aitonaivistinen" perspektiivi. 1960–1970-luvuilla Kauppi muodosti modernistisen Ryhmä Kemin yhdessä Nina Vanaksen, Harry Porkon, Liisa Rautiaisen, Toivo Hoskarin ja Olavi Korolaisen kanssa.
Vuonna 1943 avioitunut Kauppi toimi Veitsiluoto Oy:n konttoristina aina vuoteen 1977 asti. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1986.
Kaunokirjoitus

D'Nealian-kaunokirjoituskirjaimet, numerot ja välimerkit englannin kielelle
Kaunokirjoitus on kirjoitustyyli, joka on suunniteltu kirjoitettavaksi käsin.
Eri maissa ja eri aikoina on suosittu jonkin verran toisistaan poikkeavia kaunokirjoitusohjeistoja.
Kaunokirjoitus Suomessa

1800-luvulla suomalaista kaunokirjoitusjärjestelmää kehitti senaatin puhtaaksikirjoittaja Mimmi Bähr, jonka julkaisemia malleja käytettiin kansa- ja oppikouluissa. Hän järjesti kaunokirjoituskursseja.
1930-luvulla Suomessa otettiin käyttöön arkkitehti Toivo Salervon suunnittelema koukeroinen mallikirjoitus, jossa tavoitteena oli kirjoittaa jokainen sana nostamatta kynää paperista kertaakaan. Kirjaimisto perustui 1700-luvun englantilaiselle kuparikaiverruskirjaimistolle (copperplate), joka heijasti aikansa myöhäisbarokin ja rokokoon koukeroista tyyliä.
Graafikko ja kalligrafi Toivo Heiskasen suunnittelema uusi kaunokirjoitusmallisto otettiin Suomessa käyttöön valtakunnallisesti 1980-luvun loppupuolella. Uusi mallisto perustui renessanssin kursiivikirjaimistoon. Siinä ei ole yhtä paljon sidontaa ja silmukoita kuin edeltäjässään, ja se on helpommin kirjoitettavaa. Se soveltuu myös sekä vasenkätisille että tasaterällä kirjoittajille Salervon mallia paremmin. Seuraava tyyppikirjainuudistus tuli 2004. Opetushallitus hyväksyi joulukuussa 2014 uudet opetussuunnitelman perusteet, joiden mukainen perusopetus alkoi elokuussa 2016. Uusissa opetussuunnitelman perusteissa vaaditaan opetettavan vain tekstauskirjaimilla kirjoittamista sekä näppäintaitoja. Kaunokirjoituksen pakollinen opetus siis loppui peruskouluissa vuonna 2016, tosin sitä opetetaan edelleen valinnaisaineena monin paikoin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Opetushallitus: Miksi taas uudet kirjaimet (Arkistoitu – Internet Archive)
Opetushallitus: Uudet kirjaimet ja numerot (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo pikkuplaneetoista: 248001–249000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
248001:stä ja päättyen 249000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kaunotar ja hirviö (vuoden 1946 elokuva)

| Kaunotar ja hirviö> La Belle et la Bête |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jean Cocteau
Käsikirjoittaja:  Jean Cocteau
Tuottaja:  André Paulvé
Säveltäjä:  Georges Auric
Kuvaaja:  Henri Alekan
Leikkaaja:  Claude Ibéria
Tuotantosuunnittelija:  Christian Bérard
Pääosat:  Jean Marais, Josette Day
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  DisCina
Levittäjä:  Scalera Film
Ensi-ilta:   Ranska 29. lokakuuta 1946  Suomi 16. tammikuuta 1948 
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaunotar ja hirviö (La Belle et la Bête) on ranskalainen romanttinen fantasiaelokuva, jonka ohjasi Jean Cocteau vuonna 1946. Elokuva perustuu Jeanne-Marie Le Prince de Beaumontin tarinaan, ja pääosissa olivat Belle-kaunotarta esittänyt Josette Day ja kolmoisroolissa Belleä riiaavana Avenatina, hirviönä ja prinssinä Jean Marais.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Kaunottaren ja hirviön vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Kaunottaren isä etsii myrskyn vuoksi suojaa hirviön linnasta. Lähtiessään hän nappaa ruusun tyttärelleen, mikä vihastuttaa linnan isännän ja tämä uhkaa tappaa hänet. Isä anoo pelastusta ja pääsee vapaaksi ehdolla, että kaunotar tulee vangiksi linnaan. Hirviö pyytää kaunotarta vaimokseen, mutta kaunotar ei suostu mutta jää linnan sisäköksi. Kun isä on kuolemaisillaan, kaunotar saa lähteä viikoksi hyvästelemään hänet. Siskot houkuttelevat kaunottaren pysymään kauemmin ja palatessaan myöhässä kaunotar löytää hirviön kuolemaisillaan hädästä. Kaunotar anoo hirviötä pysymään elossa ja lupaa mennä naimisiin hänen kanssaan. Tämä teko muuttaa hirviön komeaksi prinssiksi. Kaunottaren perhe muuttaa asumaan hänen kanssaan palatsiin.
Kirjallisuutta

Huhta, Veli-Matti: ”Elämä hirviön linnassa – Jean Cocteaun Kaunotar ja hirviö”. Filmihullu 3/2020.
Kaupunginprefekti

Kaupunginprefekti (lat. Praefectus urbi) oli tärkeä roomalainen virkamies jonka valta ulottui 100 roomalaisen peninkulman päähän Rooman kaupungista. Kaupungin ulkopuolella vastaava valta oli pretoriaaniprefekteillä.
Virka oli olemassa jo Rooman kuningasajalla, jolloin kaupunkiprefekti toimi Rooman kuninkaan sijaisena kun tämä oli poissa kaupungista. Kaupunginprefekti hävisi kuitenkin tasavallan aikana. Augustus perusti viran uudelleen. Virkaan nimitettiin senaattorisäädyn jäsen, yleensä entinen konsuli. Kaupunkiprefektin tärkein tehtävä oli pitää yllä järjestystä kaupungissa Rooman "poliisin" cohortes urbanaen avulla. Myöhäisantiikissa myös Konstantinopolissa oli oma kaupunkiprefektinsä.
Raimo Kauppinen

Raimo Kalevi Kauppinen (17. huhtikuuta 1936 – 22. joulukuuta 2001) oli suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä ja tukimiehenä pelannut Kauppinen edusti urallaan Joensuun Palloseuraa 1958–1959, Helsingin Jalkapalloklubia 1960–1968 ja 1971 sekä Kiffeniä 1969–1970. Hän voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1964 ja Suomen Cupin 1966. Kaikkiaan Kauppinen pelasi kymmenen kauden aikana 135 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 15 maalia. Vuonna 1966 Kauppinen pelasi maajoukkueessa yhden A-maaottelun.
Pelaajauran jälkeen Kauppinen ryhtyi valmentajaksi ja hänestä tuli HJK:n päävalmentaja kaudeksi 1972. Tämän jälkeen Kauppinen vastasi valmennuksesta yhdessä Kai Pahlmanin kanssa 1973–1974, Aulis Rytkösen kanssa 1975–1979, Martti Kuuselan kanssa 1981 ja Thure Sarnolan kanssa 1982. Noina vuosina HJK voitti kaksi mestaruutta ja yhden Suomen cupin.