stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hopeagibboni
Ulkonäkö ja koko

Hopeagibboni kasvaa noin 90 cm pitkäksi ja 8 kilon painoiseksi. Sen karva on hopeanharmaa. Kasvot ovat karvattomat ja tummemman harmaat, ja niitä ympäröi vaaleammanharmaa parta. Raajat ja sormet ovat pitkät, peukalo lyhyempi. Tämä kertoo sopeutumisesta elämään puissa.
Levinneisyys

Hopeagibboneita elää Indonesian Jaavan saarella.
Ravinto

Hopeagibbonit syövät puissa kasvavia hedelmiä, niiden puutteessa myös kukkia ja versoja.
Elintavat

Hopeagibbonit viettävät suuren osan elämästään sademetsässä lehvästön ylimmissä kerroksissa. Lajin suurin uhka onkin sademetsien hävitys, muita uhkia ovat metsästys lihaksi ja salametsästys. Ne liikkuvat varsin nopeasti laajalla alueella siirtyen aina kulloinkin kypsyvän hedelmäsadon luo.
Hopeagibbonit elävät pienissä ryhmissä, joihin kuuluu aikuinen pari ja alaikäisiä poikasia. Sukukypsiksi vartuttuaan poikaset jättävät lapsuudenperheensä. Perhe viestittää muille perheille reviirinsä rajoista kovaäänisin huudoin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hopeagibboni (Hylobates moloch)
iNaturalist: Hopeagibboni (Hylobates moloch)
ITIS: Hylobates moloch (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hylobates moloch (englanniksi)
Iheb Mbarki

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 14. helmikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura:  Espérance
Pelinumero: 24
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009–2012 2012–2013 2013– |  CA Bizertin  Évian  Espérance | 46 (3) 15 (0) 18 (1) |
Maajoukkue
| 2010–2012 2012– |  Tunisia U-20  Tunisia |  1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. elokuuta 2012.
Iheb Mbarki (arab. إيهاب المباركي‎, s. 14. helmikuuta 1992) on tunisialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Mbarki edustaa Tunisian pääsarjassa Espérancea.
Ura

Mbarki aloitti ammattilaisuransa CA Bizertinissa kaudella 2009–2010. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi neljän vuoden sopimuksella ranskalaiseen Évianiin. Mbarki pelasi kuitenkin vain yhden kauden, jonka aikana hän pelasi 18 sarjaottelua Ranskan pääsarjassa.
3. heinäkuuta 2013 Mbarki siirtyi Espéranceen.
Maajoukkueura

Mbarki pelasi ensimmäisen maaottelunsa 15. elokuuta 2012 ystävyysottelussa Irania vastaan.
Jaakko Eskola

Jaakko-Veikko Eskola (s. 1958) on suomalainen yritysjohtaja, joka aloitti Wärtsilän toimitusjohtajana vuonna 2015. Hän jätti toimitusjohtajan tehtävän helmikuussa 2021, jolloin ruotsalainen Håkan Agnevall aloitti Wärtsilän toimitusjohtajana.
Eskolan keskeisiin luottamustoimiin kuuluvat hallituksen puheenjohtajuudet Enersense International Oyj:ssä vuodesta 2021, Suominen Oyj:ssä vuodesta 2021, Cargotec Oyj:ssä vuodesta 2022 sekä Työeläkeyhtiö Varmassa 2022. Eskola on myös Valmet Oyj:n hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2022. Aiemmin hän toimi Valmet Oyj:hin fuusioituneen Neleksen hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2021. Hänet valittiin myös Teknologiateollisuuden puheenjohtajaksi vuonna 2022.
Eskola valittiin elokuussa 2023 HIFK:n jääkiekkojaoston taustayhtiön Oy HIFK-Hockey Ab:n hallituksen puheenjohtajaksi.
Iso Pikijärvi

| Iso Pikijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Iitti
Koordinaatit:  60°56′49″N, 26°14′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (14.12)
Laskuoja:  oja Isoon Valkjärveen 
Järvinumero:  14.124.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  74,6 m  
Pituus:  2,7 km  
Leveys:  1 km  
Rantaviiva:  7,95735 km  
Pinta-ala:  56,7165 ha  
Tilavuus:  0,0027256 km³ 
Keskisyvyys:  4,82 m  
Suurin syvyys:  11,1 m  
Saaria:  1 
 fiIso Pikijärvi 
Iso Pikijärvi  on Päijät-Hämeessä Iitissä, Sitikkalassa ja Kauramaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 57 hehtaaria, se on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,04 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 2,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0027 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,8 metriä ja suurin syvyys on 11,1 metriä. Sen rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Valkjärven valuma-alueeseen (14.124) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 74,6 metriä mpy.
Iso Olkilampi (Toivakka)

| Iso Olkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°04′17″N, 26°09′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Leppäveden alue (14.31)
Laskuoja:  oja Haaralampeen 
Järvinumero:  14.318.1.028
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156,7 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  290 m  
Rantaviiva:  2,239 km  
Pinta-ala:  13,099 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Olkilampi 
Iso Olkilampi  on Keski-Suomessa Toivakassa kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 13,1 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Pitkäjoen valuma-alueeseen (14.318) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 156,7 metriä mpy.
Il campiello

Il campiello (Pieni tori) on Ermanno Wolf-Ferrarin säveltämä kolminäytöksinen ooppera. Mario Ghisalberti laati libreton eli oopperan tekstin samannimisen komedian pohjalta. Kyseinen komedia oli alun perin kirjoitettu vuoden 1756 Venetsian karnevaaleja varten Carlo Goldonin toimesta. Il campiellon ensiesitys oli 11. helmikuuta 1936 La Scala -oopperatalossa, Milanossa. Kapellimestarina toimi Gino Marinuzzi ja oopperan johtajana Marcello Govoni.
Iso Näätäjärvi

| Iso Näätäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Jaala)
Koordinaatit:  61°15′21″N, 26°30′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Räsään 
Järvinumero:  14.177.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,4 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  210 m  
Rantaviiva:  1,052 km  
Pinta-ala:  6,375 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Näätäjärvi 
Iso Näätäjärvi  on Kymenlaaksossa Kouvolan Jaalassa, Paljakassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Vehkajoen valuma-alueeseen (14.177) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 102,4 metriä mpy.
IsoHunt

| isoHunt |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  https://isohunt2.org/
Tyyppi:  BitTorrent-seurantapalvelin
Rekisteröinti:  ilmainen
Omistaja:  Gary Fung
Kehittäjä:  Gary Fung
Avattu:  Tammikuu 2003
isoHunt oli BitTorrent-seurantapalvelin[lähde? ] ja -hakukone. IsoHuntin perusti tammikuussa 2003 kanadalainen Gary Fung. Nimi isoHunt on otettu termistä ISO-image, joka tarkoittaa CD- tai DVD-tiedostojärjestelmän sisältävää tiedostoa. Tätä formaattia käytetään usein P2P-tiedonsiirrossa. Isohuntin suosio on kasvanut The Pirate Bayn sulkemiseen jälkeen.
MPAA:ta vastaan käydyn seitsenvuotisen oikeudenkäynnin jälkeen Gary Fung määrättiin 110 miljoonan dollarin korvauksiin ja sivusto suljettiin 2013.
Aiheesta muualla

IsoHunt
Gary Fung Slyck Newsin haastattelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Iso Närelampi

| Iso Närelampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°41′41″N, 26°22′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Konneveteen 
Järvinumero:  14.711.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,8 m  
Pituus:  410 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,913 km  
Pinta-ala:  3,637 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Närelampi 
Iso Närelampi  on Keski-Suomessa Konnevedellä  Varuskunnan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 410 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Konneveden lähialueeseen (14.711) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,8 metriä mpy.
Kirkkonummen kolmoissurma

Kirkkonummen kolmoissurma on selvittämätön henkirikos, joka tehtiin Volsin kylässä Kirkkonummella 28. tai 29. heinäkuuta 1990. Sen uhreina kuolivat Veikko Antero Rytkönen (s. 1948), Berit Anne Mari Andersson (s. 1955) ja näiden kolmen kuukauden ikäinen vauva Jessica Melanie. Pariskunta surmattiin teräasein, mutta vauva kuoli hukkumalla vesisängyn rikkouduttua. Rikosta tutkitaan kahtena murhana ja kuolemantuottamuksena.
Kirkkonummen kolmoissurma paljastui 31. heinäkuuta 1990 paikalle kutsutun poliisin tarkastaessa uhrien omakotitalon. Uhrina kuolleen perheenäidin edellisestä liitosta saamat kaksoset olivat teon aikaan olleet yökylässä muualla. Kirkkonummen kolmoissurman paljastuttua teosta epäiltynä pidätettiin mies, joka kuitenkin pian vapautettiin. Mies oli ollut aiemmin Berit Anderssonin kanssa suhteessa ja sittemmin uhkaillut naista. Syyskuussa 1990 pidätettiin ja vangittiin mies, joka oli Veikko Rytkösen vanhin poika. Hänet vapautettiin viikon kuluttua poliisin esityksestä. Kolmoissurma on jäänyt selvittämättömäksi, vaikka Keskusrikospoliisi käynnisti aktiivisen tutkinnan uudelleen vuonna 2015.
Rikostoimittaja Marko Niemi käsitteli Kirkkonummen kolmoissurmaa maaliskuussa 2023 Yle Areenan podcastissa Viimeinen johtolanka.
Tausta ja uhrit

Veikko Rytkönen oli kotoisin Iisalmesta ja muutti noin kymmenvuotiaana perheensä kanssa Etelä-Suomeen, ensin Inkooseen ja sitten Kirkkonummelle. Hän tapasi jo hyvin nuorena tulevan vaimonsa ja he menivät presidentin erikoisluvalla naimisiin, koska Veikko oli vasta 17-vuotias. Kirkkonummella asuneelle avioparille syntyi poika vuonna 1966 ja viisi vuotta myöhemmin toinen poika. Sittemmin pariskunta erosi. Veikko teki työkseen erilaisia urakointitöitä ja myös hinauspalvelua.
Berit Andersson oli kotoisin Kirkkonummelta. Hän sai silloisen avomiehensä kanssa 80-luvun alkupuolella kaksoset; tytön ja pojan. Berit työskenteli ennen kuolemaansa siivoustyön johtajana.
Veikon tavattuaan, Berit ja hänen kaksi lastaan muuttivat vuonna 1989 Veikon muutamaa vuotta aiemmin rakentamaan taloon Volsin kylälle Kirkkonummella. Huhtikuussa 1990 avoliitossa eläneelle Veikolle ja Beritille syntyi yhteinen tytär, joka sai nimekseen Jessica Melanie Andersson.
Murhat > Viikonloppu 28.–29.7.1990

Veikon ja Beritin talolla oli vieraita kyseisenä lauantaina. Yksi vierailijoista oli Veikon vanhin poika, joka kävi puolen päivän aikaan palauttamassa isältään lainaamansa porakoneen. Koska hänen isänsä ei ollut kotona, hän lähti varsin pian pois. Beritin tuolloin 9-vuotiaat kaksoset päättivät samoihin aikoihin lähteä isänsä luokse yökylään, vaikkei tästä oltu etukäteen sovittu.
Murhat > Rikospaikka ja tekotapa

Tekoaika on rajattu lauantain ja sunnuntain väliselle ajalle kello 20.45–10.00. Poliisin näkemys on, että tekijä on tunkeutunut yöllä taloon ja yllättänyt makuuhuoneessaan nukkumassa olleet Beritin ja Veikon. Murtojälkiä ei ole kerrottu olleen, joskin pääoven automaattilukko oli poliisin mukaan asennettu väärin ja sen on voinut saada avattua jopa kammalla. Talo oli sisältä hyvin siistissä kunnossa, mutta makuuhuoneessa poliisia odotti tyrmistyttävä näky. Surmatapaa on kuvailtu erittäin raa'aksi ja tekijää poikkeuksellisen aggressiiviseksi, ja poliisi on kertonut tekotavassa olleen mukana tunnetta, intohimoa ja päättäväisyyttä. Tekovälineitä on ollut kaksi ja ainakin toinen on ollut jonkinlainen teräase. Poliisi on myös kertonut, että molempien aikuisten kallo oli halkaistu. Veikko on ollut löydettäessä sängyn vieressä polvillaan ja Berit sängyssä. Vesisänky oli lisäksi rikkoutunut ja vesi päässyt tulvimaan makuuhuoneeseen. Jessica löydettiin vesisängyn pohjalta ja hänen kuolinsyykseen paljastui hukkuminen, mutta ei tiedetä, kuoliko hän vahingossa vai surmattiinko hänetkin. Ulkoisia väkivallan merkkejä hänessä ei ollut. Se on poliisin mukaan kuitenkin varmaa, ettei surmaaja ole voinut olla tekoa tehdessään tietämätön Jessican läsnäolosta. Varmistuttuaan uhrien kuolemasta, tekijä oli mennyt keittiöön ja ottanut sieltä mukaansa kirjetelineen ja siinä olleet noin 20 000 markkaa. Lisäksi hän oli tyhjentänyt uhrien lompakot ja ottanut mukaansa myös Veikon muistivihkon, jossa oli hänen työasioihinsa liittyviä merkintöjä. Hänen epäillään poistuneen asunnosta olohuoneen puoleisesta sivuovesta, joka oli ollut poliisin saapuessa suljettuna mutta lukitsematta.
Tutkinta > Vuosi 1990

Rikoksen vakavuuden takia keskusrikospoliisi oli heti alusta alkaen tutkinnan aloittaneen Kirkkonummen poliisin apuna. Muutaman päivän kuluttua tutkinta siirrettiin kokonaan keskusrikospoliisin vastuulle, ja he ottivat komentopaikakseen Kirkkonummen poliisiaseman. Tutkinnanjohtajana aloitti keskusrikospoliisin rikoskomisario Tuomo Koho ja rikostutkijoina toimi alkuvaiheessa muun muassa myöhemmin julkisuudesta tunnetuksi tulleet, tulevat rikosylikomisariot Tero Haapala ja Thomas Elfgren.
Poliisilla ei ollut makuuhuoneeseen tulvineen veden takia kovin hyviä lähtökohtia tutkintaan, ja lisäksi sade oli huuhtonut saviselle pihamaalle jääneitä jalanjalkiä. Myöskään merkittäviä silminnäkijähavaintoja ei ollut. Surmattujen ainoa lähinaapuri noin sadan metrin päässä ei ollut kuullut tai nähnyt surmaviikonloppuna mitään epätavallista, eivät myöskään hänen muut perheenjäsenensä. Naapuri oli sunnuntaina arvellut Rytkösen perheen lähteneen lomamatkalle, koska talon pihalla oli ollut niin hiljaista. Myös naapurin koira oli ollut yöllä haukkumatta, vaikka sillä oli tapana reagoida myös Rytkösen vieraisiin.
Pian tuli ilmi, että Rytkösten talolle oli ennen tekoa soitettu useita häiriösoittoja. Myös muut lähialueella asuneet olivat saaneet samanlaisia puheluita eikä niillä poliisin mukaan ole välttämättä mitään yhteyttä veritekoihin. Joitakin päiviä ennen murhia Veikko Rytkönen oli myös saanut postilaatikkoonsa kirjeen, jossa hänet oli kutsuttu yöllä hinaustöihin Peuramaalle, jossa kukaan ei kuitenkaan ollut ollut häntä vastassa. Tutkimuksissa paljastui, ettei kirjeen allekirjoittanut henkilö ollut todellinen.
Tutkinta > Vuosi 1990 > Ensimmäinen pidätys

Jo surmien paljastumispäivän iltana poliisi pidätti Kirkkonummella asuneen, vuonna 1951 syntyneen Berit Anderssonin entisen avopuolison, joka oli myös surmatalossa asuvien kaksosten isä. Hänen kerrottiin uhkailleen Anderssonia heidän suhteensa päätyttyä, ja lisäksi eräs Veikko Rytkösen sukulainen väittää kyseisen miehen uhanneen julkisesti tappaa Rytkösen. Hänet vapautettiin kuitenkin jo seuraavana päivänä sillä poliisi ei löytänyt mitään varsinaista näyttöä häntä vastaan. Poliisi pyysi kuitenkin havaintoja miehen käyttämästä autosta, harmaasta Toyota Hiacesta.
Tutkinta > Vuosi 1990 > Toinen pidätys ja vangitseminen

Keskiviikkoaamuna 5. syyskuuta poliisi teki toisen pidätyksen. Tällä kertaa kyseessä oli Helsingissä asunut ja valokuvamallin töitä tehnyt Veikko Rytkösen vanhin poika, joka oli myös juuri aloittanut opiskelun Hankenin kauppakorkeakoulussa. Hänen Helsingin keskustassa sijainneesta asunnostaan löydettiin verinen vaatekappale ja myös hänen sormenjälkiään löydettiin surmapaikalta. Iltalehti kirjoitti että poliisi olisi alkanut epäillä poikaa tekijäksi hänen laatimansa kuolinilmoituksen perusteella, johon oli laitettu uhrien oikea kuolinpäivä vaikkei poliisi ollut sitä paljastanut. Poliisi ei kyseistä huhua myöntänyt eikä kieltänyt. Samassa lehdessä uutisoitiin myös miehen rahavaikeuksista ja huonoista väleistä isäänsä. Epäillyn asianajaja kommentoi medialle ainoastaan että hänen asiakkaansa kiistää syyllistyneensä murhiin. Lopulta hänet vangittiin teosta epäiltynä saman viikon lauantaina, mutta Helsingin raastuvanoikeuden silloisen oikeusneuvosmies Raija Toiviaisen mukaan vangitseminen ei tapahtunut todennäköisin syin vaan koska oli syytä epäillä miehen osuutta tekoon. Hänet lähetettiin Pasilan poliisivankilaan ja häntä kuulusteltiin tiiviisti päivien ajan. Lopulta poliisi esitti miehen vapauttamista seuraavan viikon perjantaina. Tutkintaa johtaneen Tuomo Kohon mukaan laboratoriotutkimukset eivät tukeneet vangitsemisen jatkamista. Sen sijaan keskusrikospoliisin toimistopäällikkö Antti Turkama kommentoi kyseessä olleen poliisin kannalta epäsuotuisan lainsäädännön vuoksi tehty päätös ja että tutkimukset miehen syyllisyydestä tulisivat jatkumaan.
Alibissa käsiteltiin tapausta vuoden 1990 loppupuolella ja poliisi pyysi jutussa havaintoja punaisen Mazdan liikkeistä surmaviikonloppuna Kirkkonummella, tarkentamatta kuitenkaan miten se liittyy tapaukseen.
Tutkinta > Lähivuodet surmien jälkeen

Vuoden 1991 syksyllä tutkinnanjohtaja Koho antoi Aamulehdelle haastattelun, jossa hän kertoi poliisin olevan varma että surmien takana on vain yksi henkilö. Hän kertoi myös tapauksen olevan aina hänen mielessään sekä työssä että vapaalla.
Vuonna 1992 Iltalehti uutisoi poliisin tutkivan surmien yhteyttä vuoden 1992 helmikuussa paljastuneeseen Punavuoren kaksoissurmaan, jota epäiltiin alamaailman välienselvittelyksi. Poliisi epäili Veikko Rytkösellä olleen yhteisiä huumekauppoja surmattujen miesten kanssa, mutta todisteita tästä ei saatu.
Tutkinta > 2000-luku

Helsingin Sanomat kirjoitti tapauksesta vuonna 2001 osana juttusarjaa, joka käsitteli pääkaupunkiseudulla tapahtuneita selvittämättömiä henkirikoksia. Tapauksen alkuvaiheesta asti tutkijana mukana ollut krp:n rikosylikonstaapeli Jukka Kallio kertoi, että poliisilla on surmien tekijästä erittäin vahva epäilys. Hän kertoi lisäksi poliisin tutkivan muitakin vaihtoehtoja.
Tutkinnanjohtajana toimi vuonna 2006 rikosylikomisario Mika Ihaksinen ja vuonna 2009 rikoskomisario Arto Tuomela. Molemmat spekuloivat lehtijutuissa teon motiiveilla ja syillä varastettuun tavaraan. 2010-luvun alkuvuosina tutkinnanjohtajaksi tuli rikoskomisario Kimmo Huhta-aho ja hän toimii tehtävässä edelleenkin. Hän on antanut mediassa paljon kommentteja tapaukseen liittyen, mutta kertonut myös ettei voi kommentoida tarkemmin jutun tutkintatoimia ja poliisin operatiivista toimintaa. Hän on myös kertonut olevansa optimistinen tapauksen selviämisen suhteen, mutta ei sitä onko poliisilla joku tietty henkilö epäiltynä. Kuitenkin hän on kertonut uskovansa tekijän olevan vielä elossa.
Aiheesta muualla

Yle Areena: Viimeinen johtolanka – kausi 5
Iivari Järvelä

Arvid Iivari Järvelä (20. elokuuta 1882 Kruusila, Kiikala – 4. toukokuuta 1955 Lempäälä) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Järvelä valmistui opettajaksi 1906 Kajaanin opettajaseminaarista.
Teoksia

Mölkkäri Jussin elämänkert. : seittämäs lystjutus ; kokoillut Iivari Järvelä. Huviohjelmien avuksi n:o 1. Karisto 1909, 2. painos 1918, 3. painos 1932 (2. ja 3. painos ilmestyivät nimellä Mölkkäri Jussin elämkert : Lounais-Hämeen murrejuttuja)
Ilta Taavetti Tuiskun tuvassa : vuorokeskustelu. Huviohjelmien avuksi n:o 20. Karisto 1910
Humppilan osuuskassan 30-vuotiskertomus. Humppilan osuuskassa, Humppila 1950
Jaakko Forsman (nuorempi)

Kaarle Juhana Jaakko Forsman (27. syyskuuta 1867 Turku − 30. elokuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija, opettaja ja tietokirjojen toimittaja. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1940.
Forsman toimi oppikoulun historian lehtorina Savonlinnassa ja Helsingissä. Hän laati oppikirjoja, toimitti tietosanakirjoja ja kirjoitti huomattavan osan Ison tietosanakirjan (1931−1939) artikkeleista.
Forsmanin vanhemmat olivat varatuomari Carl Julian Forsman ja Johanna Theresia Alander. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1896 Jenny Lovisa Saxén. Forsmanin poika oli kirjallisuudentutkija ja kriitikko Rafael Koskimies. Hänen veljensä oli lääketieteen tohtori ja pääjohtaja Akseli Koskimies. Hänen setiään olivat professori Jaakko Forsman ja valtiomies Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen.
Julkaisuja

Ruotsin ja Venäjän väliset suhteet 1497-1560, 1895 (väitöskirja)
Mistä syystä sosialismi levisi Suomen maalaisväestön keskuuteen? Otava, 1912
Mihin olemme menossa? (1935)
Maailmansota. Politiikka ja moraali (1942)
Itseluottamus

Itseluottamus tarkoittaa uskoa siihen, että suoriutuu tai selviytyy hyvin siitä, mihin ryhtyy tai joutuu. Itseluottamusta on käsittää omat hyvät ja huonot puolensa. Itseluottamuksellinen ihminen osaa olla kiitollinen onnistumisistaan, mutta myös hyväksyä epäonnistumisensa. Itsetunto (ruots. självkänsla, engl. self esteem), itsetuntemus (ruots. självinsikt, engl. self image) ja itsevarmuus (ruots. självsäkerhet, engl. self confidence) ovat läheisiä käsitteitä, mutta eivät itseluottamuksen synonyymejä.
Idänhopeapensas

| Idänhopeapensas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Hopeapensaskasvit Elaeagnaceae
Suku::  Hopeapensaat Elaeagnus
Laji::  angustifolia
Kaksiosainen nimi
 Elaeagnus angustifolia  L. 
Katso myös
   Idänhopeapensas Wikispeciesissä   Idänhopeapensas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Elaeagnus angustifolia
Idänhopeapensas (Elaeagnus angustifolia) on Euraasiasta kotoisin oleva monivuotinen, kesävihanta, piikikäs pensas, joka kuuluu hopeapensaiden sukuun ja hopeapensaskasvien heimoon.
Ulkonäkö ja koko

Idänhopeapensas on epäsäännöllisen pallon muotoinen iso pensas tai pieni puu, jolla on monihaarainen runko, riippuvat oksat sekä pyöreä ja avoin latvus. Se on nuorena nopeakasvuinen ja kasvaa enintään 12 metriä korkeaksi. Nuorilla yksilöillä on harmaa, sileä kaarna ja hopeanhohtoiset, hilseilevät, piikikkäät oksat. Kasvin ikääntyessä kasvu hidastuu ja kaarna muuttuu epätasaiseksi ja ryppyiseksi ja oksat kiiltäviksi ja vaaleanruskeiksi.
Idänhopeapensaan silmut ovat melko pienet, pyöreät, hopeisenruskeat ja suomujen peittämät. Lehdet ovat varrella kierteisesti, ja niissä on ehyt lehtilapa, joka on 2–8 senttimetriä pitkä, sentin leveä ja soikean tai suikean muotoinen. Lehden pinta on hilseilevät ja väriltään sameanvihreä tai harmaa ja alapuolelta hopeanhohtoinen.
Idänhopeapensas kukkii tuoksuvin, keltaisin kukin touko–kesäkuussa ja kantaa hedelmää elo–lokakuussa. Sen hedelmät ovat reilun sentin mittaisia marjoja, jotka ovat raakana keltaisia ja kypsänä punaisia ja pysyvät pensaassa pitkälle talveen. Ne kelpaavat myös ihmisravinnoksi ja ovat maultaan makeita ja koostumukseltaan kuivia ja jauhoisia. Kukkiensa ja hopeanharmaiden, pajumaisten lehtiensä vuoksi idänhopeapensas sekoitetaan herkästi hopeapäärynään.
Levinneisyys

Idänhopeapensaan luontaiseen levinneisyysalueeseen kuuluvat Aasian lauhkeat länsiosat (Afganistan, Armenia, Azerbaidžan, Kiina, Georgia, Iran, Kazakstan, Mongolia, Venäjä, Tadžikistan, Turkmenistan ja Uzbekistan), Aasian tietyt trooppiset alueet (Luoteis-Intia ja Koillis-Pakistan) sekä Kaakkois-Eurooppa (Valko-Venäjä ja Moldova). Se vietiin koristekasviksi 1800-luvun lopussa myös Yhdysvaltoihin, missä se on karannut luontoon ja yleistynyt haitalliseksi asti.