stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uldriķis Kāpbergs

Uldriķis Kāpbergs
Uldriķis Kāpbergs (25. maaliskuuta 1869 – 1. kesäkuuta 1932) oli liiviläinen aktivisti ja kalastaja. Hän osallistui liivinkielisen Livl-lehden toimitukseen. Kāpbergs oli vaikeuksissa Latvian viranomaisten kanssa, koska hän ajoi liiviläisten itsenäisyyttä. Hän julistautuikin liiviläisten kuninkaaksi nimellä ”Uldrikis I”.lähde?
Biografia

Uldriķis Kāpbergs syntyi Liivinrannalla Miķeļtornisin kylässä kalastajaperheeseen. Vuonna 1923 liiviläiset pyysivät Latvian sisäministeriltä omaa kuntaansa Kuurinmaan kärkeen. Hankkeesta ei kuitenkaan tullut mitään, jolloin Kāpbergs julistautui liiviläisten kuninkaaksi. Hän uskoi, ettei liiviläisten tulisi pysyä Latvian hallinnon alaisina. Hän kielsi poikaansa menemästä armeijaan ja kieltäytyi maksamasta verojaan. Tämän johdosta hänet pidätettiin toukokuussa 1932 ja hänet vietiin Ventspilsin vankilaan, jossa hän kuoli sydänkohtaukseen saman vuoden kesäkuun ensimmäisenä päivänä. Kāpbergsin pidätyksestä ja kuolemasta syntyi kansainvälinen skandaali, josta kirjoitettiin monessa virolaisessa ja suomalaisessa lehdessä. Uldriķis Kāpbergs haudattiin Miķeļtornisin hautausmaalle.
Rush (yhtye)

| Rush |
| --- | --- |

 Rush Milanossa syyskuussa 2004. Alex Lifeson, Geddy Lee ja Neil Peart.
Tiedot
Toiminnassa:  1968–2018
Tyylilaji:  progressiivinen rock hard rock heavy metal
Kotipaikka:   Toronto, Ontario, Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Geddy Lee, basso, laulu, koskettimet   Alex Lifeson, kitara   Neil Peart, rummut  
Entiset jäsenet:  John Rutsey, rummut (1968-1974)  Jeff Jones, basso (1968) 
Levy-yhtiö:  Mercury Records   Atlantic Records  
Aiheesta muualla
www.rush.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rush oli vuonna 1968 perustettu kanadalainen rockyhtye, joka usein yhdistetään progressiiviseen rockiin. Syynä tähän ovat muun muassa yhtyeen 1970-luvulla julkaisemien albumien käsittelemät teemat ja pitkät, usein tarinalliset kappaleet. 1980-luvulle tultaessa nämä nimenomaiset progressiivisen rockin tunnusmerkit kuitenkin katosivat hiljalleen Rushin albumeilta. Rushin musiikkia ja progressiivista rockia yhdistäviksi tekijöiksi ovat tämän jälkeen jääneet sävellysten monimutkaisuus ja soiton virtuoosimaisuus.
3. lokakuuta 2012 Rush valittiin Rock and Roll Hall of Fameen. Jäsenet ovat tunnettuja soittotaidostaan ja ovatkin hyvin arvostettuja nimenomaan muusikoiden keskuudessa. Monien eri yhtyeiden jäsenet Suomessa ja ulkomailla mainitsevat Rushin esikuvikseen. Kotimaassaan Kanadassa yhtyeen jäsenet ovat kansallissankareiden asemassa, mistä osoituksena 1994 heille myönnettiin korkein mahdollinen kunniamerkki Order of Canada.
Rushin albumeja on myyty lähes 50 miljoonaa kappaletta. Rush on täten eniten albumeja myynyt kanadalainen yhtye. Yhdysvaltain markkinoilla Rush on saavuttanut kolmanneksi eniten peräkkäisiä kultalevyjä. Enemmän kultalevyjä ovat myyneet vain The Beatles ja The Rolling Stones. Yhtyeen menestyksekkäimpiä levyjä ovat olleet multiplatinaa myyneet Moving Pictures (1981) ja 2112 (1976). Rush on ollut myös vuosikymmeniä Yhdysvaltain suurimpia konserttiakteja. Vuonna 2010 Rush oli USA:n 5. tuottoisin artisti/yhtye lipputuloissa per konsertti mitattuna.
Historia > Ensimmäiset vuodet 1968–1976

Yhtyeen ensimmäisessä kokoonpanossa soittivat Alex Lifeson (kitara), Jeff Jones (basso ja laulu) ja John Rutsey (rummut). Muutaman viikon päästä yhtyeen perustamisesta Jones lähti yhtyeestä ja hänet korvasi Geddy Lee, Alex Lifesonin pitkäaikainen koulukaveri. Yhtyettä manageroi Torontosta kotoisin oleva Ray Danniels, joka oli käynyt katsomassa useita yhtyeen esiintymisiä.
Hiottuaan soittotaitojaan baareissa ja kouluissa pidetyillä esiintymisillä Rush julkaisi ensimmäisen singlensä "Not Fade Away" vuonna 1973. Kappale oli cover-versio Buddy Hollyn kappaleesta, mutta singlen b-puolella oli Leen ja Rutseyn säveltämä ja sanoittama "You Can't Fight It". Single menestyi vaatimattomasti. Levy-yhtiön välinpitämättömyyden vuoksi yhtye perusti oman, itsenäisen levy-yhtiönsä, Moon Recordsin. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 1974. Albumi ei ollut menestys ennen kuin ohiolainen radioasema WMMS valitsi soittolistalleen albumin kappaleen "Working Man". Kappale sai suosiota hard rock -piirien keskuudessa ja sitä luultiin jopa uudeksi Led Zeppelinin kappaleeksi. Levy-yhtiö Mercury Records tarjoutui julkaisemaan albumin Yhdysvalloissa.
Albumin Yhdysvaltojen julkaisun jälkeen rumpali Rutsey jätti yhtyeen. Lifeson ja Lee päättivät järjestää koesoittotilaisuuden, jonka perusteella he valitsivat uudeksi rumpalikseen Neil Peartin. Tästä lähtien yhtyeen kokoonpano on pysynyt täysin muuttumattomana. Peartistä tuli samalla myös yhtyeen uusi sanoittaja, koska alkuperäislyyrikko Leellä ei ollut kiinnostusta sanoitusten kirjoittamiseen. Lee ja Lifeson päättivät keskittyä musiikillisten näkökantojen luomiseen.
Rush julkaisi toisen albuminsa Fly By Night vuonna 1975. Yhtye alkoi rakentaa musiikillisesti monimutkaisempia ja moniosaisempia kappaleita, kuten "By-Tor and the Snow Dog". Yhtye julkaisi vielä samana vuonna kolmannen albuminsa Caress of Steel, jolla yhtye alkoi tehdä entistä monimutkaisempia ja pidempiä sävellyksiä. Albumi sai kriitikoilta ja yleisöltä heikon vastaanoton. Tämä johti levy-yhtiön painostamaan Rushia julkaisemaan radioystävällisemmän albumin. Yhtye ei huomioinut levy-yhtiönsä toiveita, vaan sävelsi seuraavalle albumilleen 2112 yli 20 minuuttia kestävän seitsemään osaan jaetun albumin nimikkokappaleen. Askel entistä kauemmas radioystävällisyydestä osoittautui yllättäen Rushin ensimmäiseksi suurmenestykseksi. 2112 oli ensimmäinen albumi, joka myi yhtyeen kotimaassa Kanadassa platinalevyyn oikeuttavan määrän.
Historia > Progressiivisen rockin kausi 1977–1981

2112-albumin julkaisun jälkeen Rush vetäytyi Isoon-Britanniaan levyttämään A Farewell to Kings -albumia vuonna 1977 ja Hemispheres-albumia Walesiin vuonna 1978. Näillä kahdella albumilla yhtye laajensi progressiivisten elementtien käyttöä musiikissaan. Entistä suuremman roolin saaneet kosketinsoittimet, useita minuutteja kestävät konseptien ympärille rakennetut kappaleet ja tekniset, monimutkaiset sävellykset muodostuivat Rushin tavaramerkiksi 1970-luvun lopulla. Alex Lifeson alkoi käyttää klassisia ja 12-kielisiä kitaroita, Geddy Lee käytti soitossaan bassojalkioita ja Neil Peart lisäsi rumpusettiinsä esimerkiksi lehmänkelloja, gongeja ja triangeleja. Neil Peartin sanoitukset ottivat aiempaa enemmän vaikutteita tieteiskirjallisuudesta.
Permanent Waves -albumin myötä Rushin musiikki koki muutoksia. Kappaleet olivat entistä lyhyempiä, niissä oli aiempaa enemmän syntetisaattoreita ja kappaleet saivat vaikutteita esimerkiksi reggaesta. Peartin sanoitukset saivat aikaisempaa enemmän vaikutteita humanistisista, sosiaalisista ja tunteellisista elementeistä. Albumin kappaleet "The Spirit of Radio" ja "Freewill" auttoivat nostamaan Permanent Wavesin Yhdysvaltojen viiden myydyimmän albumin joukkoon. Molempia kappaleita soitetaan edelleen runsaasti kanadalaisilla radiokanavilla ja erityisesti "The Spirit of Radio" on soitettu monesti yhtyeen konserteissa.
Rushin saavutti suosionsa huipun albumilla Moving Pictures, jonka muun muassa Allmusic.com luokittelee "yhdeksi kaikkien aikojen parhaaksi hard rock -albumiksi". Albumi jatkoi musiikillisesti pohjimmiltaan samalla linjalla kuin Permanent Waves, mutta kappaleissa oli enemmän helposti omaksuttavia, radioystävällisiä pop-elementtejä ja jälleen lisää syntetisaattoreita. Albumin aloituskappale "Tom Sawyer" luetaan yhtyeen tunnetuimpiin. Muita tunnettuja albumin kappaleita ovat muun muassa "Limelight", "Red Barchetta" ja instrumentaali "YYZ". YYZ on Toronto Pearson International Airportin IATA-morsekooditunnus, ja kappale alkaa kyseisellä koodilla "-.-- / -.-- / --..". Moving Picturesin kappale "The Camera Eye" on yhtyeen viimeisin yli 10 minuutin kestoinen kappale. Moving Pictures nousi Billboardin kolmanneksi myydyimmäksi albumiksi ja se on myynyt tähän mennessä nelinkertaista platinaa.
Historia > Syntetisaattoriaikakausi 1982–1989

Yhtyeen musiikkityyli muuttui jälleen Signals-albumin myötä. Syntetisaattoreita oli aiemmin käytetty Rushin musiikissa lähinnä taustalla, mutta Signalsin myötä niiden rooli korostui merkittävästi. Esimerkiksi "Subdivisions"-kappaleessa päämelodiat rakentuvat syntetisaattoreiden ympärille kitaran väistyessä aiempaa syrjemmäs soittamaan yksinkertaisia sointuja ja sooloja. Kappaleessa "Losing It" käytetään syntetisaattoreiden lisäksi myös sähköviulua. Kappaleet kuten "Digital Man" ja "The Weapon" toivat esille yhä enemmän yhtyeen saamia vaikutteita reggaesta, skasta ja funkista. Grace Under Pressure jatkoi musiikillisesti Signalsin aloittamalla syntetisaattoripohjaisella linjalla. Merkittävin muutos tapahtui Peartin perkussioissa, kun hän alkoi käyttää tavallisten rumpujen ohella sähkörumpuja. Seuraavat albumit Power Windows ja Hold Your Fire ovat Rushin syntetisaattoripainotteisimmat albumit.
Historia > 1989–2020

Rushin toiseksi viimeinen studioalbumi Snakes & Arrows julkaistiin 1. toukokuuta 2007. Albumin tuotti aikaisemmin muun muassa Foo Fightersin kanssa työskennellyt Nick Raskulinecz. Albumin julkaisun jälkeisellä kiertueella Rush saapui myös ensimmäistä kertaa Suomeen. Konsertti järjestettiin Hartwall Areenalla 29. lokakuuta 2007.
Alkukesästä 2010 yhtye julkaisi kaksi uutta singleä, "Caravan", sekä "BU2B". Julkaisun jälkeen yhtye lähti Pohjois- ja Etelä-Amerikan kattavalle Time Machine -kiertueelle, jolla yhtye soitti mm. nämä kaksi uutta kappaletta sekä ensimmäistä kertaa klassikkoalbuminsa Moving Pictures kokonaisuudessaan. Time Machine -kiertue siirtyi Eurooppaan keväällä 2011, ja myös tällä kiertueella Rush nähtiin Suomessa Helsingin Hartwall Areenalla 4. toukokuuta järjestetyssä konsertissa.
Vuonna 2010 yhtyeestä tehtiin elokuva Rush: Beyond The Lighted Stage. Elokuva esitettiin 12.5. ja 8.6.2013 YLE Teemalla.
Rushin uran 20. ja samalla viimeiseksi jäänyt studioalbumi Clockwork Angels julkaistiin 12.6.2012. Albumi nousi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 4. Levyn tuotti yhdessä Rushin kanssa jo Snakes & Arrows -albumilla aloittanut Nick Raskulinecz. Yhtye nimettiin ehdokkaaksi Rock and Roll Hall of Fameen 3. marraskuuta 2012.
Maaliskuussa 2016 kitaristi Alex Lifeson ilmoitti Neil Peartin vetäytyvän kiertueilta niveltulehduksen oireiden pahenemisen vuoksi. Samalla hän totesi yhtyeen kiertueiden todennäköisesti päättyvän. Pian lähti leviämään perätön huhu, että entinen White Stripes- rumpali Meg White tulisi kiertuerumpaliksi ja Peart jatkaisi studiotyössä. Tammikuussa 2018 Lifeson totesi kanadalaisessa Globe and Mail -lehdessä yhtyeen uran olevan ohi. Neil Peart kuoli tammikuussa 2020 aivosyöpään, jota hän sairasti noin kolme vuotta.
Historia > Rush Suomessa

29. lokakuuta 2007 (Hartwall Areena, Helsinki)
4. toukokuuta 2011 (Hartwall Areena, Helsinki)
10. kesäkuuta 2013 (Hartwall Areena, Helsinki)
Jäsenet > Tunnetuin kokoonpano

Geddy Lee (Gary Lee Weinrib) – basso, laulu, koskettimet, mellotron (syyskuu 1968 – tammikuu 2018)
Alex Lifeson (Alex Zivojinovic) – kitara, taustalaulu (elokuu 1968 – tammikuu 2018)
Neil Peart – rummut, lyömäsoittimet (1974 – tammikuu 2018)
Jäsenet > Aiemmat jäsenet

John Rutsey – rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu (elokuu 1968 – heinäkuu 1974)
Jeff Jones – basso, laulu (elokuu 1968 – syyskuu 1968)
Diskografia > Studioalbumit

Rush (1974)
Fly by Night (1975)
Caress of Steel (1975)
2112 (1976)
A Farewell to Kings (1977)
Hemispheres (1978)
Permanent Waves (1980)
Moving Pictures (1981)
Signals (1982)
Grace Under Pressure (1984)
Power Windows (1985)
Hold Your Fire (1987)
Presto (1989)
Roll the Bones (1991)
Counterparts (1993)
Test for Echo (1996)
Vapor Trails (2002)
Feedback (2004)
Snakes & Arrows (2007)
Clockwork Angels (2012)
Kirjallisuutta

Neil Peart: Traveling Music: Playing Back the Soundtrack to My Life and Times, ISBN 1-55022-664-9
Neil Peart: The Masked Rider, ISBN 1-55022-667-3
Neil Peart: Ghost Rider, ISBN 1-55022-548-0
Bill Banasiewicz: Rush Visions, ISBN 0-7119-1162-2
Robert Telleria: Merely Players, ISBN 1-55082-271-3
Jon Collins: Rush: Chemistry, ISBN 1-900924-85-4
Carol Selby Price, Robert M. Price: Mystic Rhythms: The Philosophical Vision of Rush, ISBN 1-58715-102-2
Leonard Roberto: Simple Kind Mirror: The Lyrical Vision of Rush, ISBN 0-595-21362-6
Martin Popoff: Contents Under Pressure: 30 Years of Rush at Home and Away, ISBN 1-55022-678-9
Carrie Nuttall: Rhythm and Light, ISBN 1-57940-093-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rush (yhtye) Wikimedia Commonsissa
Rushin viralliset kotisivut (englanniksi)
Rush
|  Geddy Lee  Alex Lifeson  Neil Peart >  John Rutsey  Jeff Jones  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Rush  Fly by Night  Caress of Steel  2112  A Farewell to Kings  Hemispheres  Permanent Waves  Moving Pictures  Signals  Grace Under Pressure  Power Windows  Hold Your Fire  Presto  Roll the Bones  Counterparts  Test for Echo  Vapor Trails  Snakes & Arrows  Clockwork Angels 
EP:t: Feedback
Kokoelmat:  Archives  Chronicles  Retrospective I  Retrospective II  The Spirit of Radio: Greatest Hits 1974-1987  Gold  Retrospective 3 
Konserttitallenteet:  All the World's a Stage  Exit...Stage Left  A Show of Hands  Different Stages  Rush in Rio  R30: 30th Anniversary World Tour  Snakes & Arrows Live 
Videotallenteet:  Exit...Stage Left  Grace Under Pressure Tour  A Show of Hands  Rush in Rio  R30: 30th Anniversary World Tour  Rush Replay X 3  Snakes & Arrows Live  Through the Camera Eye  Chronicles 
Muuta: Diskografia
Kynsisammalet

| Kynsisammalet |
| --- | --- |
 Isokynsisammalta (Dicranum majus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Kynsisammalet Dicranidae
Lahko::  Kynsisammalet Dicranales
Heimo::  Kynsisammalet Dicranaceae
Suku::  Kynsisammalet Dicranum  Hedw.
Katso myös
   Kynsisammalet Wikispeciesissä   Kynsisammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kynsisammalet (Dicranum) on sammalten suku. Sen lajit ovat yleisiä havumetsien sammalia.
Ulkonäkö ja koko

Kynsisammalet ovat 2–15 cm korkeita, ne voivat joskus jakaantua kaksilatvaisiksi mutta niissä ei ole sivuhaaroja. Varsi on ruskea, ja sitä peittää ruskea nukka. Latva on suvulle nimen antanut kissan kynttä muistuttava koukku.
Lajeja

Etelänkynsisammal (Dicranum tauricum)
Haprakynsisammal (Dicranum fragilifolium)
Isokynsisammal (Dicranum majus)
Kalkkikynsisammal (Dicranum brevifolium)
Kangaskynsisammal (Dicranum polysetum)
Kantokynsisammal (Dicranum flexicaule)
Katkokynsisammal (Dicranum viride)
Kerkkäkynsisammal (Dicranum flagellare)
Kivikynsisammal (Dicranum scoparium)
Lettokynsisammal (Dicranum bonjeanii)
Lännenkynsisammal (Dicranum leioneuron)
Paljakkakynsisammal (Dicranum spadiceum)
Palsakynsisammal (Dicranum groenlandicum)
Pohjankynsisammal (Dicranum drummondii)
Pörrökynsisammal (Dicranum montanum)
Rämekynsisammal (Dicranum bergeri)
Silokynsisammal (Dicranum laevidens)
Taigakynsisammal (Dicranum acutifolium)
Tunturikynsisammal (Dicranum elongatum)
Turkkikynsisammal eli kiilloton kynsisammal (Dicranum fuscescens)
Töppökynsisammal (Dicranum spurium)
Äimäkynsisammal (Dicranum angustum)
Aiheesta muualla

Tauno Ulvinen, Kimmo Syrjänen ja Susanna Anttila (toim.), Suomen sammalet - levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus  Suomen ympäristökeskus, Helsinki 2002, ISBN 952-11-1153-4 (PDF), painetussa muodossa ISBN 952-11-1152-6 (nid.)
ITIS: Dicranum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q140965  Wikispecies: Dicranum  BioLib: 61371  CoL: 44VD  EoL: 53814  EPPO: 1DCNG  FNA: 109995  GBIF: 2672916  iNaturalist: 123120  IRMNG: 1042757  ITIS: 16761  NBN: NHMSYS0000309757  NCBI: 3221  NZOR: 8c0bb2f0-74e5-4dae-b096-e7202f28ffcd  Open Tree of Life: 195708  PLANTS: DICRA8  Tropicos: 35000381  WFO: wfo-4000011539  WoRMS: 382470
Kähäri (Viipurin piiri)

Kähärin maalaiskunta Viipurin piirin kartalla.
Vesitorni Suurperon taajamassa.
Kähäri (ven. Гончаро́во, Gontšarovo) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Viipurin piirissä, Viipurin kaupungin itäpuolella. Keskustaajama sijaitsee entisen Suomen Viipurin maalaiskuntaan kuuluneen Kähärin kylän tienoilla.
Kähärin kunnassa on noin 9 200 asukasta. Se perustettiin vuonna 2006 yhdistämällä aiemmat Kämärän (Gavrilovo), Karisalmen (Gvardeiskoje), Kähärin ja Ristseppälän (Žitkovo) kyläneuvostoalueet. Se kattaa osapuilleen Suomen entisten Heinjoen ja Äyräpään kuntien alueet ja osia Viipurin maalaiskunnan ja Kuolemajärven kunnan alueista.lähde?
Vähän keskustaajaman  eteläpuolella sijaitsi aikanaan Kähäriä paljon suurempi Suurperon kylä ja sen asemanseutu Pero (nyk. Perovo). Joissakin lähteissä nykyisen Kähärin suomalaiseksi nimivastineeksi onkin annettu Suurpero.
Taajamat

Kunnassa on 18 maaseututaajamaa:
Kähäri, hallinnollinen keskus (Гончарово, Gontšarovo)
Pölläkkälä (Барышево, Baryševo)
Kämärä (Гаврилово, Gavrilovo)
Koprala (Гранитное, Granitnoje)
Karisalmi (Гвардейское, Gvardeiskoje)
Kaukila (Кузьминское, Kuzminskoje)
Honkaniemi (Лебедевка, Lebedevka)
Näätälä (Овсово, Ovsovo)
Tali (Пальцево, Paltsevo)
Pero (Перово, Perovo)
Lyykylä / Mannikkala (Смирново, Smirnovo)
Karhusuo (Светлое, Svetloje)
Heponotko (Толоконниково, Tolokonnikovo)
Säiniö (Черкасово, Tšerkasovo)
Perojoenkylä (Улыбино, Ulybino)
Heinjoen kirkonkylä (Вещево, Veštševo)
Heinjoen asemanseutu (Вещево, посёлок при станции, Veštševo, posjolok pri stantsii)
Ristseppälä (Житково, Žitkovo)
Mälkölä (Зверево, Zverevo)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kähäri (Viipurin piiri) Wikimedia Commonsissa
Hallinnollinen keskus: Viipuri

Kunnat:
Antrea (Kamennogorsk) |
Enso (Svetogorsk) |
Johannes (Sovetski) |
Kivennapa (Pervomaiskoje) |
Koivisto (Primorsk) |
Kyyrölä (Krasnoselskoje) |
Kähäri (Gontšarovo) |
Makslahti (Glebytševo) |
Raivola (Roštšino) |
Tienhaara (Seleznjovo) |
Uuras (Vysotsk) |
Uusikirkko (Poljany) |
Viipuri (Vyborg)
Leningradin alueen sijainti
Otto Wille Kuusinen

| Otto Wille Kuusinen |
| --- | --- |
 O. W. Kuusinen
Karjalais-suomalaisen SNT:n korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja
 11. heinäkuuta 1940 – 16. heinäkuuta 1956  
Seuraaja:  Paavo Prokkonen (ASNT)
Kansanedustaja
 01.08.1908–28.02.1910, 01.02.1911–01.02.1914, 04.04.1917–16.05.1918  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1881 Laukaa, Suomi, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 17. toukokuuta 1964 (82 vuotta) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Venäjän keisarikunta (1881–1917) Neuvosto-Venäjä (1918–1922) Neuvostoliitto (1922–1964)
Puoliso:  Saima Dahlström (vih. 1902; ero 1921) Aino Kuusinen (vih. 1922; ero ?)
Lapset:  Hertta Kuusinen ja 5 muuta
Tiedot
Kumppani:  Marina Georgevna Amiragova
Koulutus:  filosofian kandidaatti
Otto Wilhelm (Ville tai Wille, O. W.) Kuusinen (ven. Отто Вильгельмович Куусинен, Otto Vilgelmovitš Kuusinen, 4. lokakuuta 1881 Laukaa – 17. toukokuuta 1964 Moskova) oli suomalainen poliitikko, joka loi suuren osan urastaan Neuvostoliitossa. Kuusinen oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puheenjohtaja vuosina 1911–1913, Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) pitkäaikainen johtohenkilö ja Terijoen hallituksen (1939–1940) johtaja. Kuusinen kuului myös Kommunistisen internationaalin ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen korkeimpaan johtoon ja on korkeimmalle politiikassa noussut suomalainen, kun Max Jakobsonia ei valittu Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeriksi vuonna 1971. Kuusinen palkittiin Leninin kunniamerkillä viidesti.
Elämä > Nuoruus

Kuusinen syntyi kyläräätäli Wilhelm Juhonpoika Kuusisen perheeseen Laukaassa 1881. Hänen äitinsä Sofia Kuusinen kuoli pojan ollessa yksivuotias ja perhe muutti Jyväskylään. Jyväskylässä Wilhelm Kuusinen alkoi vaurastua 1880-luvun jälkipuoliskolla. Hän myi räätälinliikkeensä vuonna 1891, ja hänestä tehtiin liikkeen toimitusjohtaja, jolla oli enimmillään jopa 11 alaista. 1890-luvun alussa yhtiö ajautui kuitenkin konkurssiin. Epäonni jatkui, sillä Wilhelm menetti terveytensä ja työkykynsä sairastuttuaan keuhkotautiin. Hän kuoli 44-vuotiaana tammikuussa 1896. Perhe jäi käytännössä täysin varattomaksi. 14-vuotias Otto Wille ja hänen kaksi sisarustaan jäivät orvoiksi. Heidän huoltajakseen jäi äitipuoli Maria (o.s. Sillman), Wilhelm Kuusisen toinen vaimo.
Kansakoulua Kuusinen kävi Jyväskylän Mallikoulussa, nykyisessä Normaalikoulussa. Hän menestyi hyvin ja päättötodistuksessa keväältä 1892 kaikkien aineiden keskiarvo oli 9,2. Hän oli koulupoikana hartaan uskonnollinen, rukoili paljon, kävi ahkerasti kirkossa ja kirjoitteli romanttisia runoja. Muun koulunuorison tavoin hän oli erittäin isänmaallinen, mikä näkyi muun muassa hänen kirjoittamissaan runoissa.
Kuusinen valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 31. toukokuuta 1900 luokkatovereinaan mm. Edvard Gylling, Martti Kovero ja muutaman vuoden myös Sulo Wuolijoki. Ystävystyminen Wuolijoen kansa muodostui Kuusiselle merkitykselliseksi poliittisen heräämisen kannalta. Wuolijoen isä oli valtiopäivämies ja ratsutilallinen. Kaveripiiriin kuului myös Sulon isoveli Tauno.
Lyseossa Kuusisen parhaimpiin ystäviin kuului myös Einar Dahlström (myöh. Laaksovirta), joka oli kotoisin varakkaasta talosta Luhangasta. Einarilla oli Ottoa kahdeksan vuotta vanhempi sisar Saima, johon Otto rakastui.
Kuusisen varhaisia isänmaallisia kirjoituksia ilmestyi Oras-koululehdessä. Syksyllä 1900 hän kirjautui Helsingin yliopistoon valiten pääaineikseen filosofian, estetiikan ja taidehistorian. Lainoilla opintojaan rahoittanut Kuusinen toimi aktiivisesti Hämäläis-Osakunnassa, jossa hän politisoitui yhteiskunnallisia keskusteluja käytyään.  Kuusinen oli tuolloin viehättynyt vanhasuomalaisuudesta ja alkiolaisuudesta.
Oton ja Saiman esikoistytär Aino syntyi heinäkuun lopulla 1901, mikä johti yliopisto-opintojen katkeamiseen. Hän hankkiutui toimittajaksi jyväskyläläiseen Suomalainen-lehteen sekä laukaalaiseen kauppapuotiin. Kuusinen avioitui Saima Dahlströmin kanssa vuonna 1902. Siitä huolimatta, että Dalhströmit avustivat taloudellisesti nuorta paria, heidän toimeentulonsa ei ollut kehuttava. Aino-tytär kuoli vuonna 1903, jolloin isänmaallisen maaseudun puolustajan, Jumalaa pelkävään vanhasuomalaisen Kuusisen usko alkoi horjua ja sosialismi otti hänen elämässään uskonnon paikan. Kuusinen valmistui filosofian kandidaatiksi lokakuussa 1905.