stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nummi (Suomen entinen kunta)
Historiaa > Valtiovallan alla

Nummen alueen asutus oli 1200–1400-luvuilla hajanaista ja kyliä ympäröi usein suuret metsäalueet. Tämän vuoksi Nummen alueen kylät kuuluivat maallisessa hallinnossa useaan eri hallintopitäjään ja  kolmeen eri lääniin. Leppäkorpi kuului Uskelan pitäjään ja Turun lääniin, kun taas Korkeaoja, Heimola, Mäntsälä, Vivola, Pälölä, Hyrsylä, Mettula ja Salonkylä kuuluivat Vihdin pitäjään ja Hämeen lääniin. Loput alueen kylistä kuuluivat Lohjan pitäjään ja Uudenmaan lääniin. Nummen alueen kylät kuuluivat myös Lohjan käräjäkuntaan.
Kylät jakautuivat myös kuuteen eri verokuntaan; Raatin, Pitkäjärven, Hirvijoen, Vastalahden, Koisjärven verokunnat, sekä Elpiön neljänneskunta.
Nummen pitäjä oli vuoden 1784 selvityksen mukaan viljavarallisuudessa mitattuna koko Hämeen ja Uudenmaan läänin toiseksi vaurain pitäjä heti Porvoon jälkeen. Vielä vuonna 1812 Nummen lainajyvästön pääoma-arvo oli noin 12 000 riikintaaleria.
Kirkollisesti kaikki Nummen kylät kuuluivat Lohjaan. Perimätiedon mukaan ensimmäinen kirkko Nummelle rakennettiin 1500-luvun puolivälissä. Tämä pieni seutukirkko palveli niitä kyliä, joista myöhemmin muodostuivat Nummen ja Pusulan pitäjät. Tätä aluetta kutsuttiin Ylä-Lohjan alueeksi. Suurempi kirkko rakennettiin 1600-luvulla samalle paikalle Nummen vanhalle hautausmaalle. Nummen harmaakivikirkko valmistui vuonna 1822, kun vanha jo huonokuntoinen kirkko purettiin.
Historiaa > Itsenäisenä kuntana

Nummi toimi Lohjan kappeliseurakuntana aina vuoteen 1863 asti, jolloin Suomen senaatin päätöksellä Nummen kappeliseurakunta julistettiin itsenäiseksi seurakunnakseen.
Vuonna 1865 määrättiin kunnallisasetuksessa, että maaseudun kirkkopitäjien vastuulla olleet maalliset asiat siirretään maalaiskuntien tehtäväksi. Nummen kirkonkokous päätti kunnallislautakunnan ja kunnankokouksen asettamisesta 5. huhtikuuta 1868. Itsenäinen Nummen kunta oli syntynyt.
Nummen hallinnollisena keskuksena toimi Nummen kirkonkylä, jossa Nummen pitäjäntupa, sekä myöhemmin Nummen kunnantalo sijaitsevat.
Historiaa > Suurtilat ja rusthollit

Pääosa Nummen suurtiloista ja rustholleista muodostui vasta 1600-luvun alussa ja tuolloin Nummen alueen ratsutilalliset muodostivat puolet koko Lohjan alueen 30 ratsutilallisesta. Vuonna 1682 tuli Lohjalla olemaan lopulta 75 ratsutilaa, joista 28 sijaitsi Nummella.
Historiaa > Suurtilat ja rusthollit > Säterit

Nummella sijaitsi kaksi säteriratsutilaa; Kovela ja Mäntsälä
Historiaa > Suurtilat ja rusthollit > Ratsutilat

Lista Nummen ratsutilaoista:
Ali-Vilkki, Haarla, Immola, Jaakkola, Knuutila, Koski, Kouvo, Koiranpöyli, Kraami, Kuusto, Lanki, Lintu, Lonkala, Lukkari, Luttula, Millola, Mommola, Mäki, Pakkala (Oittilan kylässä), Pakkala (Sierlan kylässä), Pelli, Pellukka, Pirkkula, Roni, Seppä, Siipoo, Storgård, Söderkulla, Torsti, Uotila (Hyvelän kylässä), Uotila (Järvenpään kylässä), Vilkki, Yli-Vilkki
Historiaa > Suurtilat ja rusthollit > Sotilasvirkatalot

Lista Nummen sotilasvirkataloista:
Ikusti, Katula, Paakkala, Sarkki
Historiaa > Nummen aatelisto

Nummella vaikutti yhteensä 10 aatelissukua, jotka nousivat tähän säätyyn joko sotilaallisilla saavutuksilla tai olemalla Ruotsin hallitsijoiden luottohenkilöitä. Nummen aatelissukuja olivat: Boose, Fogelhuvud, von Gertten, Gjös, Gyllenbögel, Ljuster, Rennerfelt, Sabelstierna, Slang ja Stiernkors.
Maantiede

Nummen maisema on hyvin vaihtelevaa ja alue kuuluu maisemallisesti Kiskon-Vihdin järviseutuun. Nummen maisemaa vallitsee lukuisten murroslinjojen synnyttämien järvien ja lampien, metsien ja laajojen viljeltyjen peltoalojen mosaiikki. Nummella on lisäksi koko Uudenmaan suurimmat suhteelliset korkeuserot. Nummen korkein paikka on Varttilan kylässä sijaitseva Lintukiimanvuori, joka kohoaa 157 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Lintukiimanvuori paljastui meren alta noin 10 300 vuotta sitten, kun taas Nummen viljelysalueet nousivat merenpinnan yläpuolelle maan kohoamisen seurauksena 7 000–8 000 vuotta sitten.
Nummen itäosaa ja kaakkoisosaa rajaa toinen Salpausselkä ja lännessä Leppäkorvessa aluetta hallitsee kolmas Salpausselkä.
Maantiede > Nummenjoki

Nummen pitäjän läpi kulkee Nummenjoki, joka saa alkunsa Somerniemen Oinasjärvestä. Joki laskee Pitkäjärveen, jonka eteläpäässä joki jatkaa virtaamista kohti itää. Kuivatetun Hyvelänjärven kohdalla Nummenjokeen yhtyy Pusulanjoki ja lopulta joki virtaa Saukkolan halki Musterpyy -järven kautta Lohjanjärveen laskien.
Kylät

Haarla, Hakula, Heijala, Heimola, Huhti, Hyrsylä, Hyvelä, Immola, Jakova, Järvenpää, Jättölä, Korkianoja, Kovela, Leppäkorpi, Luttula, Maikkala, Maskila, Mettula, Miemola, Millola, Mommola, Mäntsälä, Nummi, Näkkilä, Oinola, Oittila, Pakkala, Pälölä, Raatti, Remala, Rettlahti, Röhkölä, Salo, Saukkola, Sierla, Sitarla, Tavola, Varttila ja Vivola.
Vuoden 1980 taajamarajauksen mukaan Nummen taajamat olivat Nummen kirkonkylä (551 asukasta) ja Saukkola (308 asukasta).
Talous- ja elinkeinoelämä

Nummella toimi kolme itsenäistä rahalaitosta; Nummen Säästöpankki, Nummen Osuuskassa, sekä Pitkäjärven Osuuskassa. Nämä rahalaitokset fuusioituivat osaksi suurempia rahalaitoksia viimeistään 1900-luvun lopulla ja 2010-luvulla viimeinenkin pankkikonttori Nummelta lakkautettiin.
Alueen muita merkittäviä yrityksiä olivat vuonna 1880 perustettu Nummen Meijeri Oy, sekä Nummen Sähkölaitos ja Oinolan Mylly.
Nykyisin Nummen alueella toimii muovituotteita valmistava EMEK-Muovi Oy, sekä yksi Pohjoismaiden suurimpia painesäiliöitä ja pumppuja valmistava yhtiö Oy PummpuLohja Ab.
Koulutus

1700-luvulla ainoa koulutusta tarjoava taho oli seurakunta ja koulumuotoja olivatkin rippikoulut ja lukkarin koulu. Näiden koulujen ohelle nousi 1830-luvulla vielä pyhäkoulu. 1830-luvulla vain 3 % yli 15-vuotiaista miehistä Nummella osasi lukea. Tavallinen kansa ei välttämättä osannut edes kirjoittaa nimeään ja puumerkit olivatkin Nummella käytössä 1900-luvulle asti.
Varakkaammilla säätyläisillä ja rusthollareilla oli mahdollisuus lähettää lapsensa opiskelemaan Lohjan pedagogioon ja sieltä vielä jatko-opiskelemaan Turun katedraalikouluun.
Vielä 1800-luvulla Nummen lähettyvillä ei ollut ainuttakaan koulua, joka olisi johtanut ylioppilastutkintoon. Vuonna 1914 perustettiin Lohjan Yhteiskoulu, johon myös Nummelta lähdettiin hakemaan korkeampaa koulutusta.
Koulutus > Kansakoulu

Ensimmäinen kansakoulu Nummelle valmistui Oinolaan vuonna 1871. Koulun ensimmäinen opettaja oli K. H. Alin ja ensimmäisenä vuonna kouluun ilmottautui 50 oppilasta. 1884 kouluun haluavia lapsia oli noin 500. Kouluun haluavien määrän kasvaessa Nummelle perustettiin väliaikainen kiertokoulujärjestelmä. Vuonna 1911 mennessä Nummella oli jo kuusi kansakoulua ja vuoteen 1918 mennessä kansakoulujen määrä oli noussut niin, että kaikki halukkaat pääsivät koulutielle.
Koulutus > Oppikoulu ja yhteiskoulu

Nummen seuratalolla pidettiin kokous oppikoulun perustamisesta 30. joulukuuta 1947. Koulurakennuksena toimi aluksi väliaikaisesti Saukkolan Mäntsälännummella sijaitseva entinen suojeluskunnan ampumamaja. 1951 sen viereen valmistui talkootyönä varsinainen koulurakennus.
Koulu alkoi käydä pieneksi pian ja vuonna 1955 Nummen yhteiskoulun kannattajayhdistys hyväksyi sen laajentamisen. Uusi koulutalo valmistui Oinolaan Taimi ja Toivo Antsepän lahjoittamalle tontille. Uusiin toimitiloihin päästiin 1957.
Koulutus > Nummen lukio

Vuonna 1964 saatiin lupa Nummen lukion perustamiseksi. Koulun nimi muuttui vuonna 1976 Nummen yläasteeksi ja lukioksi. Vuoden 1981 kuntaliitoksen jälkeen koulu tunnettiin Nummi-Pusulan yläasteena ja lukiona. Koulua peruskorjattiin ja laajennettiin vuosina 2003–2004. Laajennusosiin valmistui opetustiloja, liikuntasali, hammashoitola ja henkilökunnan asuntoja.
Lohjan kaupunki lakkautti lukion toiminnan Nummi-Pusulan liityttyä Lohjan kaupunkiin ja viimeiset ylioppilaat lukiosta valmistuivat vuonna 2018.
Urheilu

Nummen Kipinä on vuonna 1912 perustettu nummilainen urheiluseura. Seura  järjestää yleisurheilu-, maastojuoksu- ja hiihtotapahtumia muun muassa Nummen urheilukentällä, Jättölän kylätalolla, Nummen seuratalolla ja Oinolan koululla.
Liikenne

Nummen läpi kulkee Helsingistä Turkuun johtava valtatie 1, joka on osa eurooppatietä E18. Moottoritieksi rakennetun valtatie 1:n tunneleista Nummella sijaitsevat Tervakorven ja Pitkämäen tunnelit.
Helsinki-Vantaan lentoasemalle on Nummelta matkaa vain noin 60 kilometriä.
Kulttuuri > Murre

Nummen alueella puhutun kielen perustana on Länsi-Uudenmaan murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden itäryhmään. Nummen murre muodostaa yhdessä Karjalohjan, Lohjan, Vihdin, Sammatin, Pusulan, Karkkilan ja Pyhäjärven kanssa uusmaalaisten murteiden läntisen puoliskon eli Vihdin ryhmän.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Nummen kirkko
Nummen kotiseutumuseo
Kovelan traktorimuseo
Nummen kirkonkylän ja Oinolan kylän valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristö
Aira Samulinin Hyrsylän mutka
Diverssimyymälä Kasvihuoneilmiö
Nummen kunnanvaakuna

Nummen kunnanvaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers ja se valittiin Nummen vaakunaksi 1. lokakuuta 1956. Vaakuna on saanut aiheensa Nummen kirkonkylässä sijaitsevien Nummen pitäjänmakasiinien putkilukosta. Nummen yhdistyttyä Pusulan kanssa Nummi-Pusulaksi siirtyi Nummen kunnanvaakuna Nummi-Pusulan kunnanvaakunaksi.
Nummi-Pusulan liitytyyä Lohjan kaupunkiin vuonna 2013 jäi entinen Nummen vaakuna kotiseutuvaakunaksi, jonka oikeudet Nummi-Pusulan kunta luovutti Nummi-Seuralle.
Tunnettuja asukkaita

Lista tunnetuista nummilaisista:
Pentti Hiidenheimo (1876–1918), kansanedustaja (suom.), toimi maanviljelijänä Nummella
Berndt Kahlroth (1860–1942), taidekauppias, syntynyt Nummella
Johannes Korhonen (s. 1958), toimitusjohtaja, toimi yrittäjänä Nummella
Juhani Leppälä (1880–1976), kansanedustaja (maal.), ministeri, syntynyt Nummella
Martti Marttelin (1897–1940), juoksija ja olympiamitalisti, Nummen Langin tilan isäntä
Lauri Mela (1903–1987), maanviljelijä, opettaja ja koulunjohtaja, maanviljelysneuvos
Kaarle Ojanen (1851–1927), valtiopäivämies ja kansanedustaja (suom.), toimi maanviljelijänä Nummella
Esa Saario (s. 1931), näyttelijä, syntynyt Nummella
Martti Saario (1906–1988), taloustieteilijä ja liiketalouden professori, syntynyt Nummen Päkärin tilalla
Ruben Stiller (s. 1961), toimittaja ja juontaja, syntynyt Nummella
Erkki Tamila (1911–2004), kestävyysjuoksija ja hiihtäjä, Nummen Tavolan Pouhoon tilan isäntä
Kartta Lohjan kaupungin kuntaliitoksista. Nummi ja Pusula yhdistyivät vuonna 1981 Nummi-Pusulaksi, joka liittyi osaksi Lohjaa vuonna 2013 yhdessä Karjalohjan kanssa.
Nummen Säästöpankin päärakennus Oinolassa
Nummen harmaakivikirkko
Nummen museo
Nummen vaakuna
Esa Saario, näyttelijä
Veve

Veve, vèvè tai vevè on geometrisista kuvioista koostuva uskonnollinen symboli. Sitä käytetään vodun-uskonnon eri suuntauksissa, kuten Haitin ja Louisianan voodoossa. Samanlaisia​​ kuviomalleja tavataan myös Santeriassa ja Candomblessa. Veve toimii hengen, Iwan ”majakkana” ja edustaa sitä rituaaleissa.
Veven perinne on peräisin Afrikasta. Dahomeyn kuningaskunnassa piirrettiin palmuöljyllä maahan tiettyjä geometrisia kuvioita, kuten suorakulmioita ja neliöitä. Myös Keski-Afrikassa on havaittu rituaalisten tunnusten piirtämistä maahan.
Kuvio voi olla melko monimutkainen tai yksinkertainen. Veve voi olla piirrettynä peristyylin eli temppelin savilattialle käyttäen maissijauhoa tai tuhkaa. Seremonian asiantuntemusta vaativat toimenpiteet toteuttavat yleensä papit tai papittaret. Vevet ovat keskeisiä vodun-rituaaleissa, koska ne on tarkoitettu pakottamaan tiettyyn lwaan liittyvän henkisen energian laskeutumiseen tai nostattamiseen.
Veveja on lukuisia erilaisia, koska jokaisella iwalla on oma tunnuksensa. Keskeisiä elementtejä ovat sydän, kaksi käärmettä kosmisille käärmeille, vene, meren lwa, sapeli sodan lwalle ja risti Papa Legballe, risteyksen vartijalle.
Vevet ovat Iwan materiaalinen representaatio ja niitä pidetään maagisina pisteinä. Tästä syystä Iwan vevelle annetaan ruokauhreja ja uhrattuja eläimiä. Vodun-seremonian alussa vèvè pyhitetään ripottelemalla kuivattuja elintarvikkeita, tarjotaan kolme kertaa juomaa, kuten rommia, vettä tai muuta, sekä sytytetään valkoinen kynttilä.
Esimerkkejä

Ayizan
Baron Samedi
(Maman) Brigitte
Aiheesta muualla

New Orleans Voodoo, You Tube (englanniksi)
A Visual Guide to Vèvè: Vodou Symbols & Cosmograms, (englanniksi)
Belvárosin seurakuntakirkko

Kirkko nykyasussaan
Belvárosin seurakuntakirkko unk. Belvárosi Plébániatemplom on Pestin vanhin rakennus Budapestissä, Unkarissa. Se sijaitsee Belvárosin kaupunginosassa Budapestin V osa-alueella, Erzsébetin sillan kupeessa.
Kirkko on rakennettu vuonna 1046. Kirkossa on vielä vanhempia osia, sillä roomalaisaikaisen Contra Aquincumin vanhan linnoituksen kiviä käytettiin sen rakentamiseen 1000-luvulla.
Mongolit tuhosivat kirkon, ja se rakennettiin uudelleen ensin romaaniseen ja 1400-luvulla goottilaiseen tyyliin. Vuonna 1241 kaupunkilaiset piileksivät kirkossa tataarien hyökkäyksen aikana, mutta joutuivat joukkomurhan uhreiksi. Turkkilaisvallan aikana kirkko muutettiin moskeijaksi, ja 1702 se siirtyi jesuiitoille, jotka palauttivat sen kristilliseksi kirkoksi. Siihen lisättiin 1700-luvulla kaksi barokkitornia ja nykyinen julkisivu. Vuonna 1808 lisättiin rokokootyylinen saarnastuoli.
Franz Liszt asui lähistöllä, ja hänen teoksensa Missa Choralis kantaesitettiin kirkossa vuonna 1872.
Kirkossa säilytetään Pyhän Gellértin ja Pyhän Lászlón jäännöksiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belvárosin seurakuntakirkko Wikimedia Commonsissa
Uimasalmen sillat

Uimasalmen sillat ovat rautatie- ja maantieliikenteen käytössä olevia, vierekkäin sijaitsevia siltoja, jotka sijaitsevat rautatien näkökulmasta Uimaharjun rautatieaseman ja entisen Kelvän seisakkeen välillä rataosalla Joensuu-Kontiomäki, entisessä Enon kunnassa, joka kuuluu nykyään Joensuuhun. Uimaharjun rautatiesilta  avattiin vuonna 1910 rataosaa perustettaessa. Alkuperäinen silta oli 30 metriä pitkä kiinteiltä osiltaan ja siinä oli 47 metriä pitkä kääntösilta, joka mahdollisti laivaliikenteen sillan kohdalta, koska sillan ylittämä Pielisjoki on tärkeä vesireitti. Uimaharjun silta oli kaarisilta ja kääntyvyyden osalta ensimmäinen laatuaan Suomen rataverkossa. Marraskuussa 1972 avattiin lähelle vanhaa siltaa uusi silta, jota on kutsuttu nimellä Uimasalmen silta. Sen yhteyteen on rakennettu myös maantiesilta. Aiempaa siltaa jouduttiin ajamaan raiteiden päällä.
Atomiorbitaali

Elektronien atomiorbitaalien yleinen täyttymisjärjestys, atomi- ja molekyyliorbitaalien kolmiulotteisia malleja sekä alinna raskaimman tunnetun alkuaineen (oganessonin) elektronikonfiguraatio
Atomiorbitaali on kvanttimekaanisessa atomimallissa ratkaisu elektronin aaltoyhtälölle. Se selittää atomin ydintä kiertävien elektronien todennäköiset radat, vaikka tarkkaa tietoa niiden sijainnista ei Heisenbergin epätarkkuusperiaatteen johdosta pystytä saamaan. Yhdelle orbitaalille sopii kaksi elektronia, joilla on kvanttimekaanisen mallin Paulin kieltosäännön mukaisesti vastakkaiset spinit.
Elektronikuoret

Elektronikuoria kvanttimekaanisen atomimallin atomissa on useita ja ne jaetaan edelleen atomiorbitaaleihin. Elektronikuoren atomiorbitaalit jaetaan energiatasoiltaan neljään pääluokkaan: s-, p-, d- ja f-luokkaan. s-orbitaalille mahtuu kaksi, p-orbitaaleille (3 kpl) kuusi, d-orbitaaleille kymmenen ja f-orbitaaleille neljätoista elektronia. Alin elektronikuori (jaksollisen järjestelmän 1. jakso) koostuu vain s-orbitaaleista. 2. ja 3. jaksoon kuuluvat myös p-orbitaalit, 4. ja 5. jaksoon myös d-orbitaalit, 6. ja 7. jaksoon myös f-orbitaalit.
Alla olevassa kaaviossa numero kertoo elektronikuoren (vastaa pääkvanttilukua (n) kvanttimekaanisessa atomimallissa) ja kirjain (fysiikassa sivukvanttiluku (l)) atomiorbitaalin tyypin, jolle atomin järjestysluvun kasvaessa jaksollisessa järjestelmässä elektroni pääasiallisesti asettuu. Tämäselvennä on Paulin kieltosääntöä noudattava Madelungin sääntö. Alkuaineita, joiden kohdalla poikkeuksia tästä säännöstä esiintyy, ovat muun muassa kupari, palladium, hopea, kulta, iridium ja platina.
1s

2s 2p

3s 3p

4s 3d 4p

5s 4d 5p

6s 4f 5d 6p

7s 5f 6d 7p
Poikkeukset tässä orbitaalien täyttymisjärjestyksessä sijoittuvat siirtymämetalleihin, lantanideihin ja aktinideihin; tällöin s- tai d-orbitaalille sijoittuu elektroni tai kaksi. Poikkeukset johtuvat siitä, että puolitäysi (viisi d-elektronia tai seitsemän f-elektronia (spinin vaikutus (spinkvanttiluku (s))) tai täysi alakuori (ns-, (n-1)d- tai *(n-2)f-orbitaalit) ovat symmetrisempiä atomin keskuksen suhteen, ja siten energeettisesti matalammalla tasolla kuin säännönmukaisella täyttymisjärjestyksellä.
Sidosten muodostuminen

Kemialliset yhdisteet, joita alkuaine pystyy muodostamaan toisten alkuaineiden kanssa, saavat ominaisuutensa pitkälti s- ja p-orbitaalien elektronien määrästä. Yhdisteessä orbitaalit asettuvat uudelleen ja muodostavat kemiallisen sidoksen. Tällöin puhutaan molekyyli- tai sidosorbitaalista ja näitä saatetaan joskus merkitä yhdistämällä sidoksen muodostaneiden orbitaalien nimet, esimerkiksi sp-orbitaali. Usein näitä merkitään myös erillisillä nimillä, kuten σ- tai π-orbitaali. Hybridisaatio on eräs selitysmalli sidosten syntymiselle. d- ja f-orbitaalit osallistuvat myös toisinaan sidosten muodostumiseen, vaikka ne ovat yleensä inaktiivisempia sidosten muodostamisessa kuin s- ja p-orbitaalit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Orbitron, laskennalliset atomiorbitaalit kuvina, 1s-orbitaalista teoreettiseen 7g-orbitaaliin
Olympe de Gouges

Olympe de Gouges
Olympe de Gouges (ent. Marie Gouze) (7. huhtikuuta 1748 Montauban – 3. marraskuuta 1793 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, journalisti ja feministi. Hän aloitti kirjoittamisen Ranskan vallankumouksen aikaan. Hänen merkittävin teoksensa on Déclaration des droits de la Femme et de la Citoyenne (Naisten oikeuksien julistus), joka julkaistiin vuonna 1791. Kirjoitus on vastine Ranskassa kaksi vuotta aikaisemmin hyväksytylle Ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistukselle. Naisten oikeuksien lisäksi Gouges otti kirjoituksissaan kantaa muun muassa avioeroon, abolitionismiin ja orpolasten oikeuksiin. Gouges joutui mestattavaksi giljotiinilla kirjoitustensa vuoksi vuonna 1793.
Elämä

Marie Gouze syntyi 7. toukokuuta 1748 Montaubanissa. Hän meni naimisiin 17-vuotiaana ja synnytti pojan. Aviomies kuoli vuoden kuluttua häistä ja Gouze jäi leskeksi. Seuraavien vuosien aikana hän vaihtoi nimekseen Olympe de Gouges, muutti poikansa kanssa Pariisiin ja aloitti kirjailijan uran. Varakkaan rakastajansa Jacques Biétrix de Rozièresin taloudellisesti tukemana Gouges opetteli Pariisissa ranskan kielen (hänen äidinkielensä oli oksitaani) ja kävi salongeissa, joissa hän tutustui valistusajan taiteilijoihin ja filosofeihin. Hän kirjoitti aluksi erityisesti näytelmiä, joista suuri osa oli poliittisesti kantaaottavia. Ranskan vallankumouksen lähestyessä hän aloitti näytelmien lisäksi poliittisten esseiden ja pamflettien kirjoittamisen.
Gouges peräänkuuluttaa kirjoituksissaan muun muassa sananvapautta, tasa-arvoa, oikeutta avioeroon, orjuuden lakkauttamista ja rikkaiden tuloverotusta. Liberaaleista näkemyksistään huolimatta hän kannatti demokratian sijaan perustuslaillista monarkiaa. Hän kirjoitti ahkerasti läpi vallankumouksen. Hän kuului girondistipuolueeseen vuodesta 1792 alkaen. Hänen viimeiseksi kirjoituksekseen jäi Les Trois Urnes (Kolme uurnaa), jossa hän vaati kansanäänestystä kolmen hallintomuodon välillä. Kirjoitus ei miellyttänyt vallassa olleita jakobiineja, ja Gouges pidätettiin pian tekstin julkaisun jälkeen. Hänet tuomittiin kuolemaan ja mestattiin giljotiinilla 3. marraskuuta 1793.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Taneli Nordberg: Unohdettu sankari (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 10/2008.
Olivier Blanc: Olympe de Gouges, 2000-luvun nainen (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 10/2008.
Olympe de Gouges: Naisen ja naiskansalaisen oikeuksien julistus. Suom. Jaakko S. Tuusvuori. Niin & näin 3/2013
Bolivianpuumuura

| Bolivianpuumuura |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Puumuurat Thamnophilus
Laji::  sticturus
Kaksiosainen nimi
 Thamnophilus sticturus  Pelzeln, 1869 

Katso myös
   Bolivianpuumuura Wikispeciesissä   Bolivianpuumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Naaras
Bolivianpuumuura (Thamnophilus sticturus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Bolivianpuumuuraa tavataan Bolivian keski- ja itäosissa, ja sen levinneisyysalue ulottuu myös Brasilian lounaisosiin ja Pohjois-Paraguayhun. Levinneisyysalueen pinta-ala on noin 437 000 km2.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Bolivianpuumuura (Thamnophilus sticturus)
iNaturalist: Bolivianpuumuura (Thamnophilus sticturus)
ITIS: Thamnophilus sticturus (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Thamnophilus sticturus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Thamnophilus sticturus (englanniksi)
Brasilianpuumuura

| Brasilianpuumuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Puumuurat Thamnophilus
Laji::  torquatus
Kaksiosainen nimi
 Thamnophilus torquatus  Swainson, 1825 

Katso myös
   Brasilianpuumuura Wikispeciesissä   Brasilianpuumuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Brasilianpuumuura (Thamnophilus torquatus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Brasilianpuumuuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Paraguayssa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 220 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kanta on laskussa elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laajan levinneisyyden turvin se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Brasilianpuumuura (Thamnophilus torquatus)
iNaturalist: Brasilianpuumuura (Thamnophilus torquatus)
UniProt: Taxonomy - Thamnophilus torquatus (englanniksi)
ITIS: Thamnophilus torquatus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Thamnophilus torquatus, rufous-winged antshrike (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Thamnophilus torquatus (englanniksi)
Natolanka

Natolankaa läheltä
Natolanka, Nato-piikkilanka tai piikkinauha eli terälanka (engl. Razor Wire, kirjaimellisesti suom. partaterälanka) on metallilankaa, johon on kiinnitetty metallisia teriä. Tarkoitus on sama kuin perinteisellä piikkilangalla eli estää pääsy jonnekin. Piikkilankaan verrattuna terälanka on paljon terävämpää ja aiheuttaa pahoja viiltohaavoja. Se myös takertuu herkemmin vaatteisiin kiinni ja repii ainesta helposti.
Historia

Terillä varustetun piikkilangan historia ylettyy ainakin ensimmäiseen maailmansotaan, jolloin saksalaiset valmistivat piikkilankapulasta johtuen terillä varustettua lankaa. Sitäkin ennen on saatettu käyttää jotain vastaavanlaista. Nimi "natolanka" viittaa sotilasliitto Natoon, joka on käyttänyt ja kehittänyt kyseistä lankaa.