stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hongkongin taistelu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hongkongin taistelu Wikimedia Commonsissa
Hongkongia puolustavia kanadalaissotilaita
Japanilaisten tykki Hongkongin taistelujen aikana
Kenraali Maltby ja japanilaisia antautumisneuvotteluissa joulupäivänä 25. joulukuuta 1941
Tokion pommitukset

Tokion palopommituksen uhreja 10. maaliskuuta 1945.
Tokion pommitusten uhrien muistomerkki Yokoamichon puistossa.
Tokion pommitukset, Tokion palopommitukset tai Operaatio Meetinghouse (engl. Operation Meetinghouse) olivat Yhdysvaltain asevoimien tekemät suurpommitukset Tokioon Japanissa maaliskuussa 1945, kun Yhdysvallat soti Japania vastaan osana toista maailmansotaa. Ne olivat historian tuhoisimmat ilmapommitukset. Pommitukset tulivat osittain mahdollisiksi, kun Yhdysvalloissa kehittettiin kauas kantava B-29-pommikone, jolla pystyi pommittamaan Japanin kaupunkeja.
Japanin kaupungeissa oli paljon pieniä asepajoja asutuksen keskellä, joten siviilit joutuivat sodan kohteiksi. Lisäksi pommituksilla pyrittiin painostamaan Japanin keisaria rauhaan.
279 konetta hyökkäsi 9–10. maaliskuuta 1945 monina aaltoina pudottaen 1 665 tonnia palopommeja, jotka sytyttivät suuria paloja ja tuhosivat Tokiota pahoin. Palokunta ei kyennyt sammuttamaan valtavaa paloa, ja ilmatorjunta onnistui pudottamaan vain 14 konetta. Ihmisiä "kiehui elävältä" lammikoihin ja vesisäiliöihin. Pommitusten seurauksena neljäsosa kaupungista paloi, noin 100 000 ihmistä kuoli ja yli miljoona jäi kodittomaksi.
Tausta

Pienimuotoinen Doolittlen isku toteutettiin huhtikuussa 1942. Strategiset pommitukset alkoivat vuonna 1944, kun raskas B-29-pommikone otettiin käyttöön. Pommituslentoja tekivät myös B-24 -tyyppiset raskaat pommikoneet.
Ensimmäistä kertaa Tokion pudotettiin suuri määrä palopommeja 25. helmikuuta.
Pommitus

9.–10. maaliskuuta 1945 toteutettu Operaatio Meetinghouse on historian tuhoisin ilmapommitus. Siinä kuoli enemmän ihmisiä kuin Hiroshimassa, Nagasakissa tai Dresdenissä, arvioiden mukaan noin 100 000 henkeä, ja 41 neliökilometrin laajuinen alue Tokiosta tuhoutui täysin. Tokio oli maailman tiheimmin asuttu kaupunki, sen rakennukset olivat pääosin puutaloja, ja sää oli pommitusyönä hyvin tuulinen. Kaupunkiin pudotettiin 1 600 tonnia palopommeja.
Pommitusyksikön komentaja Curtis Le May valitsi mattopommituksenselvennä palopommeilla, koska piti niitäselvennä tehokkaampina kuin mitä epävarmemmat tarkkuuspommitukset olivat. Pommikoneiden lentäjät pitivät tehtävää vaikeana, koska koneiden tuli lentää matalalla ja yöllä. Lisäksi koneista oli vähennetty puolustuskonekiväärejä, jotta saataisiin lisää pommeja mahtumaan. Epäilyistä huolimatta tehtävä onnistui hyvin, sillä vain 14 konetta katosi. Japanilaisten ilmatorjunta oli tehoton.
Pommikoneet pudottivat palopommilastejaan kolme tuntia. Pommituksen tuloksena oli Tokioon syntynyt valtava tulimyrsky. Monet ihmiset hiiltyivät ja jotkut kiehuivat vesisäiliöihin kuoliaiksi. Vain ajoissa pakoon juosseet pelastuivat. Jälkikäteen viimeisten koneiden lentäjät kertoivat haistaneensa palavan lihan hajun. Monet tulipalot yhdistyivät puolessa tunnissa tulimyrskyksi. Tuhoutuneella alueella asui noin 1,5 miljoonaa ihmistä, joten esitetyt arviot uhrien määrästä voivat olla pienempiä kuin todellinen uhriluku.
Seuraukset

Japanin keisarillinen palatsi sijaitsi tuhoutuneen alueen lähellä, ja keisari Hirohito vieraili vaurioituneella alueella pommituksen jälkeen. Sen on sanottu vaikuttaneen keisarin haluun solmia rauha, mutta vielä heinäkuussa 1945 hän ei hyväksynyt Potsdamin julistuksen mukaista antautumista. Muun muassa Tokion liikekeskus Ginza kärsi erittäin pahoja vaurioita.
Vuosina 1948–1951 Sumidan alueelle Yokoamichon puistoon kerättiin 105 400 Tokion pommituksissa kuolleen ihmisen tuhkat. Muistomerkki uhreille paljastettiin vuonna 2001.
Nimestä

Terminä sana Meetinghouse (ts. suom. Tapaamisen/tapaamisten talo) tarkoittaa Kiinassa paikkaa, jossa solmitaan tärkeitä päätöksiä.
Aiheesta muualla

67 Japanese cities firebombed in World War II
The Center of the Tokyo Raid and War Damages (Arkistoitu – Internet Archive)
TVT-Tampere

| TVT-Tampere |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  13. tammikuuta 1994
Lähetykset loppuivat:  1. heinäkuuta 2006
Omistaja:  Tuotantoyhtiö Kuvaputki Oy
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  Pirkanmaa
Pääkonttori:  Tampere
Aiemmin:  TV-Tampere (1994-2004)
Rinnakkaiskanava(t):  TVT-Lahti TVT-Porvoo
Kotisivu:  www.tv-tampere.fi
Saatavuus
Antenniverkko
Analoginen:  Kanava 6
Kaapeliverkko
Digitaalinen:  Kanava 12
Infobox OKNimi-testi OK: 
TVT-Tampere (vuoden 2004 joulukuuhun TV-Tampere) oli Tampereella toiminut sekä kaapelin että antennin kautta ohjelmaa lähettänyt alue-tv. 13. tammikuuta 1994 aloittaneen silloisen TV-Tampereen näkyvyysalue kattoi melkein koko Pirkanmaan. Näkyvyysalue ulottui 40–60 kilometrin päähän Tampereen keskustasta VHF-kanavalla 6 sekä lähikuntien kaapeliverkoissa kanavalla 12. Lähetykset tavoittivat noin 380 000 pirkanmaalaista, joista 89 % antennin ja kaapelin välityksellä.
Seppo Sisättö esittelee TV-Tamperetta 1995.
Kanavan suosituin ohjelma oli Pirkanmaan paikallisuutiset. Uutisia seurasi päivittäin noin 95 000 katsojaa. TVT-Tampereen lähetin sijaitsi Pyynikillä ja sen teho oli 2 kW ERP. Vuonna 1994 lupa myönnettiin Skycom Oy:lle, vuodesta 2000 lähtien se oli Janton Oyj:llä Skycomin mentyä konkurssiin ja vuodesta 2004 lähtien Tuotantoyhtiö Kuvaputki Oy:llä. TVT-Tampere lopetti toimintansa 1. heinäkuuta 2006 ja sen tilalla kaapelissa nähtiin valtakunnallisen Diggari-kanavan ohjelmia.
Aiheesta muualla

TVT-Tampere kanavan verkkosivut arkistoituna
Diggari-kanavan verkkosivut arkistoituna
Kotietsintä

Riihimäen motoristisurmaa tutkiva poliisi suorittaa kotietsintää moottoripyöräjengi Bandidosin tiloissa Tampereella 2008.
Kotietsintä on rikostutkinnassa käytettävä pakkokeino, jossa normaalisti suojattuun kotirauhan piiriin tunkeudutaan asukkaan tahdosta riippumatta. Useissa maissa kotietsintä edellyttää tuomarin tai tuomioistuimen antamaa kotietsintälupaa. Poliisi tai muu esitutkintaviranomainen hakee tällaista lupaa esittämällä perusteet sille, miksi rikostutkinnassa on tarpeen loukata perus- ja ihmisoikeutena suojattuja kotirauhaa ja yksityisyyttä. Tavanomaisia perusteita kotietsinnälle ovat etsintäkuulutetun henkilön löytäminen ja todisteiden hankkiminen rikosepäilyn tueksi.
Aiheesta muualla

Pakkokeinolaki (450/1987) (Arkistoitu – Internet Archive) (lakkaa 31.12.2013)
Pakkokeinolaki (806/2011) (voimaan 1.1.2014)
Kotietsintä Laki24.fi-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Poliisin etsintöjen määrä on noussut tuhansilla – yhteen etsintään osallistuu jopa kymmenen ihmistä (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat 7.3.2016.
Magdanly

| Magdanly |
| --- | --- |
 Magdanly
 Koordinaatit: 37°48′23″N, 66°3′7″E 
Valtio:  Turkmenistan
Maakunta:  Lebapin maakunta
Piirikunta:  Köýtendagin piirikunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  34 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Magdanly (vuoteen 2002 saakka Gowurdak) on kaupunki Lebapin maakunnan Köýtendagin piirikunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee Köýtendagvuorten reuna-alueella 320 kilometriä maakunnan pääkaupungista Türkmenabatista kaakkoon. Kaupungissa arvioitiin olevan 34 700 asukasta vuonna 2024.
Paikkakunta on syntynyt vuodesta 1934 lähtien hyödynnetyn rikkiesiintymän yhteyteen. Siellä toimii rikki- ja lannoitetehdas. Magdanlysta on maantie- ja rautatieyhteydet Mukryn asemalle Amudarjan rannalla. Lähistöllä on myös kaliumsuola- ja kalkkikiviesiintymiä.
Päivölän virkistyskoti

| Päivölän virkistyskoti |
| --- | --- |
Osoite:  Taivaantie 41 03100 Nummela
Valmistumisvuosi:  1904
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Päivölän virkistyskoti on Vihdin Nummelassa sijaitseva vuonna 1904 perustettu entinen täysihoitola ja nykyinen kurssikeskus. Virkistyskodin perustaja oli Hanna Hernberg ja virkistyskodilla oli vierailijoita lukuisista maista. Vuonna 1918 Päivölä siirtyi Emmy Lindbergin omistukseen, josta myöhemmin tuli yksi Suomen maaseutumatkailun uranuurtajista. Päivölän virkistyskoti on ollut taiteilijoiden ja politiikan vaikuttajien suosima paikka. Päivölän virkistyskotia pidetään suomalaisen kulttuurihistorian ja menneen ajan tunnelman ilmentymänä. Päivölän toimintaan kuuluu perhejuhlien ohella musiikki- ja maalausleirejä, taidenäyttelyitä, konsertteja ja elokuun lopussa vietettävät kirjallisuuspäivät. Päivölän virkistyskodista ovat hakeneet virkistystä niin oopperalaulajatar Aino Ackté, kuin säveltäjä Aarre Merikanto sekä taidemaalari Verner Thomé.
Kirjallisuutta

Hämäläinen, Ilpo: Suomen sydäntä kuullen: Päivölä 1905–1995.  Päivölän Virkistyskoti, 1997.  ISBN 952-90-8433-1
Ossi-Ensio Korvuo

Ossi-Ensio Korvuo kotitilallaan 1980-luvulla.
Osmo Ensio Korvuo (26. maaliskuuta 1961 – 24. huhtikuuta 2004 Suomussalmi) oli suomussalmelainen viljelijä, joka tuli kotipaikkakunnallaan tunnetuksi luomuviljelyn uranuurtajana. Hän oli ahkera lehtikirjoittaja ja tunnettiin myös lahjakkaana puhutun kielen käyttäjänä. Korvuo harrasti muun muassa valokuvausta ja musiikkia sekä sävelsi myös omia kappaleita.
Ohjaaja Rauni Mollberg löysi Korvuon kainuulaisen sotamiehen Määtän rooliin elokuvaan Tuntematon sotilas. Elokuvan teon jälkeen Korvuo perusti perheen ja perheeseen syntyi kolme lasta.
Károly Grósz

| Károly Grósz |
| --- | --- |

MSZMP:n pääsihteeri
 22. toukokuuta 1988 – 7. lokakuuta 1989  
Edeltäjä:  János Kádár
Seuraaja:  Rezső Nyers
Unkarin pääministeri
 25. kesäkuuta 1987 – 24. marraskuuta 1988  
Edeltäjä:  György Lázár
Seuraaja:  Miklós Németh
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1930 Miskolc, Unkari
Kuollut: 7. tammikuuta 1996 (65 vuotta) Gödöllő, Unkari
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Anna Király
Tiedot
Puolue:  Unkarin sosialistinen työväenpuolue (MSZMP) (1956-1989)
Muut puolueet:  Unkarin kommunistinen puolue (MKP) (1945-1948) Unkarin työväenpuolue (MDP) (1948-1956)
Károly Grósz (1. elokuuta 1930, Miskolc – 7. tammikuuta 1996, Gödöllő) oli unkarilainen kommunistipoliitikko, joka toimi Unkarin sosialistisen työväenpuolueen viimeisenä pääsihteerinä vuosina 1988–1989 ja pääministerinä 1987–1988. Grósz leimautui lyhyenä pääsihteeriaikanaan radikaalien uudistusten vastustajaksi.
Kommunistivallan kasvatti

Grósz syntyi Miskolcissa, jossa hän liittyi Unkarin kommunistiseen puolueeseen vuonna 1945 14-vuotiaana. Kommunistit ottivat täyden vallan vuonna 1949, ja Grósz nousi puolueen riveissä tärkeäksi puoluejohtajaksi kotiseudullaan. Hän toimi Unkarin työväenpuolueen (MDP) piirikuntatason agitaatio- ja propagandaosaston johtajana vuodesta 1954. Unkarin kansannousun aikana vuonna 1956 Grósz toimi kommunistihallinnon edustajana kieltäen mm. paikallisia lehtiä uutisoimasta kansannousun tapahtumista. Kansannousun tukahduttamisen jälkeen 4. marraskuuta 1956 Grósz nimitettiin uuden kommunistisen valtiopuolueen, Unkarin sosialistisen työväenpuolueen (MSZMP) paikallisen puolueosaston johtajaksi.
Vuonna 1974 hänet nimitettiin Unkarin sosialistisen työväenpuolueen (MSZMP) agitaatio- ja propagandaosaston johtajaksi. Vuonna 1979 Grósz valittiin kotimaakuntansa puoluekomitean ensimmäiseksi sihteeriksi. Vuonna 1984 hän palasi puoluekomitean johtajaksi Budapestiin.
Kommunistijohtajuuden jälkeen

Grószin johtama kommunistinen ("kovan linjan") ryhmä jäi lokakuussa 1989 vähemmistöksi ja erosi joulukuussa 1989 uudeksi puolueeksi, joka aluksi säilytti puolueen entisen nimen ”Unkarin sosialistinen työväenpuolue” (Magyar Szocialista Munkáspárt). Sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Grósz, joulukuussa puolueen johtajaksi valittiin Gyula Thürmer. Puolue vaihtoi sittemmin nimeä useaan otteeseen: vuonna 1990 ”Työväenpuolueeksi” (Munkáspárt), vuonna 2005 ”Unkarin kommunistiseksi työväenpuolueeksi” (Magyar Kommunista Munkáspárt), vuonna 2013 jälleen ”Unkarin työväenpuolueeksi” (Magyar Munkáspárt). Se jäi pienpuolueeksi, joka ei vuosina 1990–2024 onnistunut kertaakaan ylittämään äänikynnystä.
Vakava sairastuminen esti Grószin aktiivisen osallistumisen poliittiseen elämään. Sen vuoksi hän toimi viimeisinä elinvuosinaan Unkarin kommunistisen liikkeen neuvonantajana aina tammikuussa 1996 65-vuotiaana tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Károly Grósz Wikimedia Commonsissa
| n k Unkarin pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Vallankumous 1848 |  Batthyány  (Récsey)  Kossuth  Szemere  |  |
| Kuningaskunta (1867–1918) |  Andrássy  Lónyay  Szlávy  Bittó  Wenckheim  K. Tisza  Szapáry  Wekerle  Bánffy  Széll  Khuen-Héderváry  I. Tisza  Fejérváry  Wekerle  Khuen-Héderváry  Lukács  I. Tisza  Esterházy  Wekerle  Hadik  |  |
| Ensimmäinen tasavalta |  M. Károlyi  Berinkey  |  |
| Neuvostotasavalta |  Garbai  Peidl Vastavallankumoukselliset G. Károlyi  Pattantyús-Ábrahám  |  |
| Tasavalta (1919–20) |  Friedrich  Huszár  |  |
| Kuningaskunta (1920–1946) |  Simonyi-Semadam  Teleki  Bethlen  G. Károlyi  Gömbös  Darányi  Imrédy  Teleki  Bárdossy  Kállay  Sztójay  Lakatos  Szálasi  Miklós  Tildy  |  |
| Toinen tasavalta |  F. Nagy  Dinnyés  Dobi  |  |
| Kansantasavalta |  Dobi  Rákosi  I. Nagy  Hegedüs  I. Nagy  Kádár  Münnich  Kádár  Kállai  Fock  Lázár  Grósz  Németh  |  |
| Kolmas tasavalta |  Antall  Boross  Horn  Orbán  Medgyessy  Gyurcsány  Bajnai  Orbán  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Pääsihteeri János Kádár ja Károly Grósz, puoluekomitean ensimmäinen sihteeri vuonna 1986 Budapestin keskustassa Váci utcalla. Myöhemmin, vuonna 1988, Grósz seurasi Kádária pääsihteerinä.
Grósz tapasi Yhdysvaltain presidentin Ronald Reaganin Washingtonissa 27. heinäkuuta 1988. Grosz, ensimmäinen unkarilainen johtaja, joka vieraili Yhdysvalloissa sitten vuoden 1946, jolloin vierailun teki pääministeri Ferenc Nagy.
Venuksen syntymä (Botticelli)

| Venuksen syntymä   La nascita di Venere |
| --- | --- |

Nimi:  Venuksen syntymä   La nascita di Venere
Tekijä:  Sandro Botticelli
Valmistumisvuosi:  1485
Taiteenlaji:  Tempera kankaalle
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Tempera ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  172 cm
Leveys:  278 cm
Kokoelma:  Uffizi
Sijainti:  Uffizi, Firenze
Andrea del Verrocchio: Kristuksen kaste. Öljy puulle, 177×151 cm, Uffizi.
Venuksen syntymä on italialaisen renessanssimaalarin Sandro Botticellin tunnettu maalaus noin vuodelta 1485.
Maalauksessa meren vaahdosta syntynyt Venus seisoo simpukankuorella juuri aalloista nousseena. Tuulen jumalat Zefyros ja Aura puhaltavat jumalattaren rantaan, jossa kevään jumalatar odottaa purppuraviitan kanssa. Vedenpinta väreilee ja tuuli saa hiukset sekä vaatteet hulmuamaan. Veistoksellinen rakkauden jumalatar ja täydellisen kauneuden ruumiillistuma seisoo tyynenä antiikin Venus pudican eli kainostelevan Venuksen tapaan. Ympärillä leijuu vaaleanpunaisia ruusuja.
Piero Francesco de' Medici on tilannut tämän maalauksen luultavasti huvilaansa Castelloon.
Aihe ja sommittelu

Venuksen syntymän aihe on antiikin mytologiasta. Maalaus ei kuitenkaan esitä Venuksen syntymää vaan jumalattaren saapumista Kytheran saarelle. Lähtökohtana lienee ollut humanistirunoilija Angelo Polizianon Giostra-runo.
Maalauksen sommittelu muistuttaa jonkin verran kristillisiä kuva-aiheita, kuten Kristuksen kastetta. Maalauksen taustalla on humanismin ja uusplatonismin ajatusmalli, joka pyrki sovintoon kristillisen ja mytologisen aineiston välillä.
Venuksen syntymässä on tiettävästi ensi kertaa Rooman jälkeen kuvattu klassinen alaston jumalatar antiikin Venus-veistoksista periytyvässä hahmossa. Mukana on antiikin ohella uusplatonistista näkemystä. Marsilio Ficino oli akatemioineen 1400-luvun lopulla johtava uusplatonisti varsinkin Firenzessä. Ficinon mukaan antiikin mytologia ja kristinusko olivat kotoisin samasta jumalyhteydestä, joten oli mahdollista kääntyä yhtä hyvin taivaallisen Venuksen kuin Neitsyt Marian puoleen. Taivaallinen Venus edusti ylintä sielullisen kauneuden astetta, toisin kuin maallisen rakkauden jumalatar. Uusplatonistit myös olettivat ulkoisen kauneuden voivan heijastaa sisäisen maailman kauneutta ja hyveitä.
Venuksen on väitetty muistuttavan Simonetta Vespuccia, josta Botticelli oli aiemmin tehnyt muotokuvan. Vespucci oli kuollut yhdeksän vuotta ennen Venuksen syntymän valmistumista 22-vuotiaana. Häntä pidettiin Firenzessä ideaalin kauneuden ruumiillistuma.
Medicin Venus, jonka sommittelua Botticellin Venus muistuttaa. (Alkuperäinen on Uffizissa).
Yksityiskohta Venuksen kasvoista.
Simone Vespuccin muotokuva, tempera puulle 1476-1480
Yksityiskohta lehvästöstä.
"Venuksen syntymä" Firenzen Uffizissa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Birth of Venuksen syntymä -sivusto (englanniksi)
Venuksen syntymä tarkkana kuvana Google art projectissa
Tyson Fury

| Tyson Fury Maailman raskaansarjan maailmanmestari |
| --- | --- |
 Tyson Fury
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tyson Luke Fury
Syntynyt: 12. elokuuta 1988 (ikä 36) Wythenshawe, Englanti
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  The Gypsy King
Pituus:  206 cm
Paino:  
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  37
Voitot:  34
Tappiot:  2
Ratkaisemattomat:  1
Aiheesta muualla
Tyson Luke Fury (s. 12. elokuuta 1988 Wythenshawe, Englanti) on brittiläinen raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä.
Fury siirtyi menestyksellisen amatööriuran jälkeen ammattilaiseksi vuonna 2008. Hän voitti seuraavina vuosina kaikki ottelunsa ja marraskuussa 2015 MM-ottelussa Volodymyr Klytškon, minkä jälkeen hänellä oli samanaikaisesti neljän liiton mestaruus (WBA, WBO, IBF ja IBO).
Maailmanmestaruuden jälkeen Fury oli terveyssyistä sivussa kolme vuotta ja menetti mestaruusvyönsä. Hän teki menestyksekkään paluun vuonna 2018 ja piti hallussaan WBC:n maailmanmestaruutta helmikuusta 2020 toukokuuhun 2024.
Fury ilmoitti tammikuussa 2025 jälleen lopettavansa uransa.
Nuoruus

Fury syntyi kolme kuukautta ennenaikaisesti vuonna 1988. Hänen isänsä John nimesi poikansa nyrkkeilijä Mike Tysonin mukaan. John Fury oli muiden töidensä ohessa raskaansarjan nyrkkeilijä, joka voitti käymästään 13 ottelusta kahdeksan.
Furyn perhe on aloilleen asettuneita irlantilaisia kiertolaisia. Suurperhe asui talossaan Styalin kylässä Wilmslow’n lähellä Cheshiressä. He pitivät kiinni irlantilaisten kiertolaisten perinteistä ja arvoista, kuten perheestä ja uskonnosta. Furyn mukaan irlantilaisia kiertolaisia syrjitään edelleen esimerkiksi ravintoloissa, mutta omalla nyrkkeilyurallaan hän ei ole kokenut syrjintää.
Fury on kertonut saaneensa elää nyrkkeilijälle poikkeuksellisesti hyvän lapsuuden ja nuoruuden, eikä hän joutunut koskaan vaikeuksiin. Fury oli kasvaessaan läheinen veljiensä ja isänsä kanssa, ja auttoi isäänsä käytettyjen autojen kaupassa lopetettuaan koulunkäynnin noin kymmenvuotiaana.
Amatööriura

Fury liittyi 14-vuotiaana paikalliseen nyrkkeilyseuraan, missä häntä valmensi Steve Egan. Hän ei suuren kokonsa vuoksi päässyt ottelemaan tosissaan kolmeen vuoteen, sillä kaikki muut superraskassarjalaiset olivat jo aikuisia miehiä. Ensimmäisen amatööriottelunsa Fury kävi 17-vuotiaana, ja voitto nosti hänet saman tien alemman superraskaan sarjan ykköseksi koko maassa.
Fury saavutti amatööriurallaan nuorten MM-pronssia 2006 Irlannin väreissä, nuorten EU-kultaa 2007 Englannin väreissä sekä nuorten EM-hopeaa 2007. Hänen ottelutilastonsa oli 31 voittoa (26 tyrmäystä) ja 4 tappiota. Pekingin olympialaisiin 2008 häntä ei kuitenkaan valittu Britannian edustajaksi, ja Irlantia hän ei saanut edustaa.
Yksityiselämä

Furylla on vaimonsa Parisin kanssa kuusi lasta. He menivät naimisiin vuonna 2008.
Fury uskoo Jumalaan ja kertoo uskonnon olleen hänelle aina tärkeää perheensä ohella.
Suorapuheinen Fury on herättänyt usein huomiota ja arvostelua puheillaan, jotka on nähty loukkaavaksi muun muassa naisia, homoseksuaaleja ja juutalaisia kohtaan.
Tyson Fury ensimmäisen ammattilaisottelunsa jälkeen joulukuussa 2008.
Lagan

Lagan voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Pohjois-Irlannissa:
Lagan, joki
Laganlaakso, laakso
Laganlaakson vaalipiiri, vaalipiiri
Ruotsissa:
Lagan, joki
Lagan, taajama Ljungbyn kunnassa
Venäjällä:
Lagan, kaupunki Kalmukiassa
Laganin piiri, hallintoalue Kalmukiassa
Sukunimi:
Francis Lagan (1934–2020), irlantilainen katolinen piispa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lagan”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
VHF (taajuusalue)

ITU:n määrittelemät radiotaajuusalueet
VHF (< engl. very high frequency; myös metric waves) on radiotaajuusalue välillä 30–300 MHz.
VHF-alue jakautuu pienempiin alueisiin ja näihin kuuluu myös ULA-taajuusalue eli VHF II; eli FM-alue, VHF I ja VHF III -alueiden televisiolähetykset kanavilla 2-4 (VHF I, 47–68 MHz) ja 5–12 (VHF III, 174–230 MHz). Tosin analogitelevisiolähetysten väistyttyä taajuudet on jaettu osin uudelleen, mutta edelleen käytetään alialueista järjestysnumeroja I, II ja III.
Eteneminen

VHF-alueella radioaallot etenevät pääosin suoran säteilyn perusteella enintään 8–30 km. Maksimietenemisetäisyyttä voi arvioida laskemalla radiohorisontti. Muita etenemistapoja tällä alueella ovat pinta-aalto, lyhyt avaruusaalto ja meteorisironta, kaikki aaltoalueen alapäässä.lähde? Erityisen alueesta tekee televisio- ja yleisradiokäytössä olevat alueet VHF I, VHF II (ULA) ja VHF III.
Metsän lisävaimennus alkaa myös VHF-alueen alapäästä. Käytännössä pitkien yhteyksien saaminen metsän sisällä on koko VHF-alueella alapäästä alkaen mahdotonta.
Käyttö > Meri-VHF

Alustenvälinen kommunikointi hoidetaan rannikoalueilla pääosin VHF-taajuuksilla, kuten myös laivojen kommunikointi satamien, viranomaisten ja muiden rannikkoradioasemien kanssa. Meri-VHF:n taajuuksia (156–162 MHz) saa käyttää rannikkolaivurin radiotodistuksen hankkinut lähetysluvan saaneen radioaseman kautta. Liikenne on pääosin salassa pidettävää. Hätäradioliikenteessä kuitenkin on sallittua poiketa määräyksistä heitteillepanon tai heitteillejätön ehkäisemiseksi, ihmishengen pelastamiseksi.
Meri-VHF on osa maailmanlaajuista merenkulun hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmää.
Taajuudet on jaettu kanaviin 25 kHz:n välein ja eri kanavia määrätty erilaiseen käyttöön. Tärkeimpiä kanavia ovat kutsu-, turvallisuus- ja hätäliikennekanava 16 (156,800 MHz) ja digitaalinen selektiivikutsukanava 70 (156,525 MHz). Vapaa-ajan alukset saavat käyttää alusten väliseen liikenteeseen varattuja kanavia, mutta lisäksi muutama kanava on varattu erityisesti niiden käyttöön, Pohjoismaissa ja Virossa L1 ja L2 (155,500 MHz ja 155,525 MHz), Suomessa ja Norjassa myös L3 (155,650 MHz).
Käyttö > Kenttäpuheradiot

Alue mahdollistaa suuren tiedonsiirtokapasiteetin (teoreettisesti esimerkiksi 10 800 kappaletta 25 kHz:n puheradiokanavia), ja antenni on kohtuullisen kokoinen liikkuvaankin käyttöön (aallonpituus 10–1 m). Ongelmia ovat lähinnä maaston vaikutus maavoimien ja merivoimien toiminnassa. Tyypilliset puheradioiden sotilastaajuudet sijoittuvat aallonpituuksille 30–80 MHz, joilta on poistumassa yleisradiotaajuus UKV Itä-Euroopassa.
Käyttö > Yleisradiokanavat ja osa televisiokanavista

VHF-alue jakautuu pienempiin alueisiin ja näihin kuuluu myös ULA-taajuusalue (VHF II; eli FM-alue), jolla lähetetään yleisradiotoiminnan taajuusmoduloitua yleisohjelmaa sekä Länsi-Euroopan standardin mukaiset VHF I ja VHF III -alueiden televisiolähetykset kanavilla 2-4 (VHF I, 47–68 MHz) ja 5–12 (VHF III, 174–230 MHz). Tosin analogitelevisiolähetysten väistyttyä taajuudet on jaettu uudelleen, mutta edelleen käytetään alialueista järjestysnumeroja I, II ja III.
Käyttö > Tutkat

VHF-alueella toimivat myös eräät sotilas- ja säätutkat. VHF-alueen ominaisuuksien vuoksi säätutkat voivat seurata ilmamassojen liikkeitä ja säänmuutoksia. Sotilaskäytössä olevilla VHF-tutkilla saadaan ilmaisu muilla taajuusalueilla toimiville tutkille lähes näkymättömistä häivekoneista.