Renaud Camus
Poliittiset mielipiteet > Väestönvaihtoteoria > Kritiikkiä

Camusin kirjoituksia "suuresta korvaamisesta" on syytetty salaliittoteoriaksi, minkä Camus itse kuitenkin kiistää. Camus kirjoittaa, että väite salaliittoteoriasta on ideologista valtaa käyttävän median oma keksintö, ja sen tarkoitus on mitätöidä mediaan ja muihin valtaa pitäviin kohdistuva arvostelu.
Oslon yliopiston tutkijat Silvia Allegretta  & Jonas R. Kunst ja Milan Obaidi katsovat, että Renaud Camus popularisoi kirjassaan Le grand remplacement   äärioikeistolaisen salaliittoteorian, joka väittää, että maahanmuutto perustuu salajuoneen, jossa perimmäinen tavoite on korvata valkoiset eurooppalaiset ihmiset ei-valkoisilla maahanmuuttajilla. Heidän mukaansa väestönvaihtoteorialla on selkeitä antisemitistisiä osatekijöitä. Se perustuu salaliittoteorioille juutalaisista eliiteistä, jotka pyrkivät hallitsemaan maailmaa tiedotusvälineiden ja finanssimaailman avulla.
Aatehistorioitsija Andreas Önnerforsin mukaan väestönvaihtoteoria sisältää useita salaliittoteorioiden tarinankerronnan tasoja. Se kertoo muun muassa kielletystä totuudesta ja esittää maailman täynnä pelkoja ja uhkia. Yhteiskunnan muutoksen takana on taloudellisen, poliittisen ja kulttuurisen eliitin tietoinen toiminta. Äärioikeiston verkostoissa tähän yhdistyvät yhteisön ulkoisen ja sisäisen vihollisen osoittaminen sekä kuvasto mustavalkoisesta hyvän ja pahan taistelusta.
Kirjassa L’Homme remplaçable (2012) Camus esittää, että modernin olemuksena on se, että kaikesta tulee vaihdettavissa olevaa. Kulttuurintutkimuksen professori Bruno Chaouat’n mukaan Camus pyrkii teoksessa puolustamaan väestönvaihtoteoriaa liittämällä sen osaksi modernismin kritiikkiä ja käyttämällä hyväkseen Frankfurtin koulukunnan teorioita myöhäiskapitalismin ja välineellisen järjen luonteesta. Chaouat’n kritiikin mukaan tämä osoittaa, että väestönvaihdon käsite nojaa eugeniikan tavoin keinotekoiseen ja välineelliseen käsitykseen ihmiselämästä. Toimittaja James McAuleyn mukaan Camus’n ajatuskulussa on mieltä vain jos hyväksytään oletus, että siirtolaiset ja ulkomaalaiset ovat jollakin tavoin väärennettyjä, huonoja kopioita alkuperäisestä.
James McAuleyn mukaan Camus on ennen muuta esteetti: hänelle ei ole vaikuta olevan tärkeintä se mikä on totta tai oikein vaan mikä hänen mukaansa on kaunista. McAuley lainaa Walter Benjaminia, jonka mukaan fasismin johdonmukainen lopputulos on estetiikan tuominen politiikkaan. McAuleyn mukaan Camus’n älyllisyys ja estetiikka on keinotekoisen yliampuvaa, jäljittelyä ja toistoa olennaisen sijasta. Väestönvaihtoteoria perustuu McAuleyn mukaan totuuden sijasta kitschin estetiikkaan, valheelliseen nostalgiaan ja puhtauden etsintään, joka kääntyy lopulta väkivaltaiseksi. McAuleyn mukaan Camus’ta voidaan pitää fasistisen estetiikan perinteen edustajana. Siihen liittyvät väkivallan ja kuoleman ylistys sekä ihmisyksilön pitäminen korvattavissa olevana kohteena. Fasistien tavoin Camus esittää apokalyptisen näyn, jossa korostuneen miehisinä esitetyt valloittajat korvaavat kulttuuriltaan rappeutuneet väestönvaihtajat. McAuleyn mukaan Camus koristelee ennakkoluuloja kirjallisilla viittauksilla, jotka ovat pelkkää pintaa.