stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ju-On: The Grudge

| Ju-On: The Grudge> 呪怨じゅおん   Juon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Takashi Shimizu
Käsikirjoittaja:  Takashi Shimizu
Tuottaja:   Takashige Ichise  Kunio Kawakami  Yoshinori Kumazawa  Hiroki Numata 
Säveltäjä:  Shiro Sato
Kuvaaja:  Tokusho Kikumura
Leikkaaja:  Nobuyuki Takahashi
Pääosat:   Megumi Okina  Misaki Ito  Misa Uehara  Takashi Matsuyama  Yuya Ozeki  Takako Fuji 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:   Nikkatsu  Pioneer Entertainment  Xanadeux Company 
Levittäjä:  Lionsgate Films Netflix
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  Japani
Budjetti:  $3.5 miljoonaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ju-On: The Grudge (jap. 呪怨じゅおん, Juon) on Takashi Shimizun ohjaama kauhuelokuva, joka ilmestyi vuonna 2003. Siitä on myös tehty yhdysvaltalainen uudelleenfilmatisointi Kauna, jonka ohjaamisesta vastasi myös Shimizu. Kauna on saanut jatko-osat Kauna 2 ja Grudge 3.
Juoni

Elokuva on jaettu kuuteen osaan, jotka liittyvät toisiinsa tavalla tai toisella.
Juoni > Rika  (理佳, Rika )

Rika on 23-vuotias vapaaehtoistyöntekijä. Rika määrätään yllättäen hoitamaan Tokunaga Sachieta, joka on vanha katatoninen nainen. Rika päätyy hylätyltä vaikuttavaan sotkuiseen taloon, josta hän löytää Sachien sotkuisissa vaatteissa. Rika pesee Sachien. Siivotessaan taloa hän löytää perhepotretin, josta vaimon kasvot on leikattu pois. Rika kuulee ääniä ja lähtee tutkimaan asiaa. Hän löytää pienen pojan ja mustan kissan yläkerran makuuhuoneen kaapista, joka oli teipattu kiinni. Rika tunnistaa pojan samaksi kuin poika perhepotretissa. Hän menee alas ja soittaa puhelimella vapaaehtoistyökeskukseen ilmoittaakseen asiasta, kun hän katsoo ylöspäin hän näkee pojan katsovan häntä yläkerrassa lattiantasalla olevasta "ikkunasta". Rika kysyy pojan nimeä ja poika sanoo nimekseen: Toshio. Rika kuulee ääniä Sachien huoneesta ja menee auttamaan häntä. Rika panee Sachien makaamaan, mutta Sachie avaa silmänsä kuin näkisi jotain katossa. Tumma hahmo, joka pitää korisevaa ääntä, laskeutuu alas ja katsoo Rikaa. Rika on kauhuissaan ja pyörtyy, Toshion nähdään seisovan tämän vieressä.
Juoni > Katsuya (勝也, Katsuya)

Kazumi, Sachien miniä, muistuttaa miestään Katsuyaa siitä, että hänen siskonsa Hitomi on tulossa päivälliselle. Hän nukahtaa ja herättyään hän näkee ovessa käden jäljet ja mustan kissan portaikossa. Kun hän lähestyy kissaa kaksi kalpeaa kättä nostavat sen ja Kazumi säikähtää. Hän menee yläkerran makuuhuoneeseen. Hän kiljuu ja kissa naukuu. Katsuya saapuu kotiin, joka on sotkuinen. Hän löytää vaimonsa makaamasta sängystä kykenemättömänä puhumaan. Katsuya soittaa ambulanssia, kun hän näkee Toshion.
Aiheesta muualla

Ju-On: The Grudge Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Järvirekisteri

Järvirekisteri on ympäristötiedon hallintajärjestelmä Hertan osa, johon on järvikortteihin kirjattu perustiedot jokaisesta Suomessa sijaitsevasta pinta-alaltaan yli yhden hehtaarin kokoisesta järvestä. Rekisterissä on järvista sellaisia perustietoja kuten sijaintikunta, vesipinta-ala, rantaviivan pituus ja järvinumero, joka määräytyy valuma-aluejaon mukaan. Joistakin järvistä on olemassa myös yksityiskohtaisempia tietoja, kuten keskisyvyys tai syvin kohta.
Vuodesta 2011 Järvirekisterin tietoja on saatavilla myös osana Suomen ympäristökeskuksen ylläpitämää Järviwikiä. Järviwikin tiedot jakautuvat toisaalta Järvirekisteristä peräisin oleviin järvien perustietoihin, joita saavat muokata vain Suomen ympäristökeskuksen viranomaiskäyttäjät, ja toisaalta vapaasti muokattaviin järvikohtaisiin tietoihin, joita saa muokata kuka tahansa. Lisäksi järviwikiin sisältyy tilastolistauksia ja kyselymahdollisuuksia Suomen järvistä esimerkiksi vesistöalueittain, kunnittain ja maakunnittain.
Jotunit

Aasajumala Thor ja Skrymir-jättiläinen. Louis Huardin piirros.
Jotunit (muinaisnorjaksi jǫtunn) eli jättiläiset, myös tursaat tai vuorenpeikot, ovat skandinaavisessa mytologiassa yliluonnollisen suuria ja vahvoja olentoja. Jotunit ovat kaikkein vanhimpia elollisia olentoja, jotka muodostuivat alkukaaoksen materiasta ja edustavat skandinaavisessa mytologiassa luonnonvoimia. Jotunit muistuttavat kreikkalaisen mytologian titaaneja, sillä he ovat samaan tapaan vanhempien jumalolentojen heimo, jotka nuorempien jumalten sukupolvi syrjäyttää.
Ensimmäiset jättiläiset olivat jääjättiläisiä, jotka polveutuivat alkujättiläinen Ymiristä. Jotunit hukkuivat Odinin, Vilin ja Ven surmaaman Ymirin vereen, jonka jälkeen kahdesta hengissä selvinneestä jotunista, Bergelmiristä ja hänen vaimostaan, syntyi uusi jääjättiläisten sukupolvi.
Jättiläiset ovat yleensä vihamielisiä jumalia ja ihmisiä kohtaan, mutta ovat myös usein ystävällisissä väleissä heidän kanssaan. Ystävällismieliset jättiläiset ovat hyvissä väleissä aasa- ja vaanijumalten kanssa. Itse asiassa jumalat ja jättiläiset ovat sukua toisilleen, sillä jumalten johtaja Odin polveutuu äitinsä kautta alkujättiläinen Bolthornista. Jumalat ja jättiläiset myös solmivat useita avioliittoja. Njord menee naimisiin Skaden kanssa, Gerdistä tulee Freyrin vaimo, Odin voittaa jättiläisnainen Gunnlodin rakkauden ja itse Thor, jättiläisten suurin vihamies, rakastaa jotuni Järnsaxaa, poikansa Magnin äitiä. Petkuttajajumala Loki taas on jättiläissukua sekä isän että äidin puolelta. Samoin merenjumala Ægir on jotuni, ja kutsuu jumalia vierailulle pitoihinsa.
Vanhimpana kansana jotunit ovat myös säilyttäneet suunnattoman alkuvoiman, muinaisen viattomuuden ja hulluuden (Edda määrittää jättiläisten tunnusmerkiksi lapsenmielisyyden). Heidän hallussaan on muinainen viisaus ja tieto, joka menee syvemmälle asioiden alkuperään kuin myöhemmät jumalat saattavat muistaa. Siksi myös Odin etsii Mimirin ja Vavtrudnerin sekä muiden jättiläisten luota esikosmista viisautta.
Osassa jotunien heimosta on sen sijaan pahansuopa luonne saanut rajatta kehittyä. He suhtautuvat vihamielisesti kaikkea ylempää henkisyyttä kohtaan, ja he ovat kooltaan suunnattoman suuria sekä ulkomuodoltaan rujoja ja kauhistuttavia. He asuvat synkissä luolissa tai maailman ääressä. He rakastavat pimeyttä ja pimeyden töitä. Joitakin heistä kutsutaan pimeyden ratsastajiksi, ja he liikkuvat vain öisin ja tekevät ilkitöitä. Jos auringon valo yllättää pimeyden ratsastajat, he muuttuvat kiveksi. Juuri näitä jättiläissuvun ilkeitä vesoja vastaan Thor käy loputonta taistelua.
Ragnarökissa, jumalten ja jättiläisten välillä käydyssä viimeisessä taistelussa, jättiläiset kohtaavat lopulta ikuisen tuomionsa; sen jälkeen syntyy uusi maailma, jossa ei enää ole tilaa jättiläisten suvulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jotunit Wikimedia Commonsissa
Järvisammaleläimet

| Järvisammaleläimet |
| --- | --- |
 Hyytelösammaleläimen runkokunta
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Sammaleläimet Bryozoa
Luokka::  Järvisammaleläimet Phylactolaemata  Allman, 1856
Lahko::  Plumatellida  Pennak, 1953
Katso myös
   Järvisammaleläimet Wikispeciesissä   Järvisammaleläimet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Järvisammaleläimet (Phylactolaemata) on sammaleläinten luokka, jonka jäsenet elävät yksinomaan makeassa vedessä. Siihen kuuluu vain yksi lahko, Plumatellida. Ne muodostavat runkokuntia, jotka koostuvat identtisistä, mikroskooppisista yksilöistä. Yksilöt kykenevät itsenäiseen syömiseen, ruoansulatukseen ja lisääntymiseen. Järvisammaleläimet siivilöivät ravinnokseen alkueläimiä, bakteereja ja orgaanista ainesta vedestä.
Kustaa Levälahti

| Kustaa Levälahti |
| --- | --- |
 Kustaa Levälahti vuonna 1944.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1882 Rantasalmi
Kuollut: 11. marraskuuta 1963 (81 vuotta) Helsinki
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Suomi
Palvelusvuodet:  1918–1944
Taistelut ja sodat:  Suomen sisällissota, talvisota, jatkosota Saksassa ja Itä-Karjalassa
Sotilasarvo:  everstiluutnantti (1932)
Kunniamerkit:  Vapaudenristi 2  Suomen Valkoisen Ruusun R II Vapaudenmitali 1 Vapaussodan muistomitali Talvisodan muistomitali; Jatkosodan muistomitali Suomen Urheilun (liikuntakulttuurin ja urheilun) suuri ansioristi Suojeluskuntain ansioristi Italian Kruunuristin ritari Ruotsin Vaasa-risti Saksan Kotkan R 1 Tanskan Danneborgin R 2 Viron Vapaudenristi 2 Latvian suojeluskunnan ansioristi SVUL:n kunniajäsen.
Kustaa Emil Levälahti (e. Gustaf Emil Mulli, lempinimeltään Levä; 6. kesäkuuta 1882 Rantasalmi – 11. marraskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja, Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (SVUL) puheenjohtaja vuosina 1925-1927, Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja vuosina 1934–1937. Hän toimi Olympiakomiteassa vuosina 1919–1946. Levälahti oli mukana hankkimassa vuoden 1940 (lopulta vuonna 1952 pidettyjä) olympialaisia Suomeen.
Voimistelunopettajana Lahdessa ja Joensuussa

Levälahden vanhemmat olivat suutari David (Taavetti) Kämäräinen (1827-1884) ja Klaara Maria Mulli. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Savonlinnan reaalilyseosta ja suoritti 1906 Helsingin yliopistossa voimistelunopettajan tutkinnon. Levälahti oli voimistelunopettajana Kajaanissa 1906–1907, Lahdessa 1907–1912 ja Joensuussa 1912–1919. Näissä kaupungeissa ollessaan hän oli perustamassa muun muassa urheiluseuroja kuten Lahden Ahkeraa ja Joensuun Kalevaisia. Voimistelunopettajan ammatti oli esteenä hänen osallistumiselleen vuoden 1908 Lontoon olympiakisoihin, koska katsottiin voimistelunopettajien olevan ammattilaisia eikä sen vuoksi olympiaurheilijoiksi kelvollisia. Aktiivisena voimistelun harrastajana ja valmentajana Levälahti kehitti suomalaisen voimistelun arvosteluperusteita jo vuonna 1910 ja loi myös voimistelun laajaa kurssitoimintaa.
Suojeluskuntaliikkeen palveluksessa

Vuonna 1919 Levälahti siirtyi suojeluskuntaliikkeen palvelukseen, ensin Joensuun piirin päälliköksi ja seuraavana vuonna yleisesikunnan osastopäälliköksi vastuualueenaan voimistelu- ja urheilutoiminta reservin kapteenin arvoisena. Tässä tehtävässä hän toimi ensin reserviupseerina mutta kävi vuosina 1926–1927 yhden vuoden mittaisen muuntokoulutuksen aktiiviupseeriksi. Kesällä 1920 Levälahti muutti perheineen Helsinkiin. Tällöin hän otti johtaakseen Helsingin Voimistelijat -seuraa.
Kansallinen urheilujohtaja

Kansallisena urheilujohtajana Levälahti osallistui Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (SVUL) toimintaan. Hän oli jo 1920-luvun alussa erikoisliittoajatusten kehittelijä, johon järjestelyyn päädyttiin seuraavan vuosikymmen alkupuolella vuoden 1932 alusta lähtien. Silloinen res. kapteeni K.E. Levälahti valittiin SVUL:n puheenjohtajaksi vuoden 1926 alusta lähtien, mutta tässä tehtävässä ura jäi lyhyeksi, sillä Lauri "Tahko" Pihkalan ehdottaman päätöksen olla osallistumatta Amsterdamin olympialaisiin hän koki epäluottamuslauseeksi, joten hän erosi tehtävästä. Hän toimi vielä vuosina 1936–1946 lempilajinsa voimistelun valtakunnallisen lajiliiton Suomen Voimisteluliiton puheenjohtajana.
Levälahden ura kansallisessa olympialiikkeessä alkoi vuonna 1919. Seuraavana vuonna hänet valittiin Suomen olympiajoukkueen johtajaksi Antverpenin kisoihin. Samassa tehtävässä hän oli Chamonix'n talviolympialaisissa tammi-helmikuussa 1924, jolloin hän toimi Suomen edustajana Kansainvälisen Hiihtoliiton FIS:n perustamiskokouksissa. Seuraavissa talviolympialaisissa St. Moritzissa 1928 Levälahti oli suojeluskuntajärjestön opintomatkalla ja samalla lehtimiehenä. Levälahti toimi seuraavan kerran Suomen olympiajoukkueen johtotehtävissä Amsterdamin kesäkisoissa 1928, jolloin hän toimi voimistelujoukkueen johtajana.  Levälahti toimi jälleen Suomen olympiajoukkueen johtajana lähes kaksi kuukautta kestäneellä matkalla Los Angelesin kisoissa 1932. Samassa tehtävässä oli myös Berliinin kisoissa 1936. Berliinin kisojen aikaan everstiluutnantti Levälahti toimi Suomen Olympiakomitean puheenjohtajana.
Vuonna 1939 everstiluutnantti K. E. Levälahdesta tuli Vierumäellä toimivan Suomen Urheiluopiston johtaja seuraten tehtävässä Akseli Kaskelaa.
Sota-ajan yhteysupseeri

Sodan aikana Levälahti toimi muun muassa puolustusministeriön määräämänä ulkoministeriön edustajana eli yhteysupseerina Suomalaisessa Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonassa sen alkuvaiheen koulutusvaiheessa kolmen kuukauden ajan kesän 1941 jälkeen sijoituspaikkoinaan Stralsund ja Gross-Born.
Sodanjälkeinen aika

Levälahti toimi vielä vuoden 1956 SVUL:n II Suurkisojen järjestelytoimikunnassa.
Levälahti sai SVUL:n anomana Suomen Liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristin vuonna 1949.
Kirjallinen tuotanto

Voimistelusanasto sanoin ja kuvin I. Järjestys-, vapaa- ja sauvaliikkeet, 1925
Voimistelusanasto selityksin ja kuvin II. Telineliikkeet, 1926
Jokamiehen voimistelu,  1929
Poikakirja, 1930
Pojkarnas bok, 1930
Suomen puolustusvoimat (Tuompo–Levälahti–Luukkonen), 1931
Helsingin voimistelijat r.y 1931–1935, 1935
Helsingin voimistelijat r.y. 1936–1940, 1940
Levä kertoo urheilumuistojaan, 1944
Levä jatkaa urheilusta, 1950
Liikuntalaitteet, 1951
Poikien ja tyttöjen liikennekirja, 1955
Aiheesta muualla

Kulha, Keijo K.: / Levälahti, Kustaa Eemil (1882–1963). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  6.3.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Joulupukki ja noitarumpu

| Joulupukki ja noitarumpu |
| --- | --- |
Kirjailija:  Mauri Kunnas ja Tarja Kunnas
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1995
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  46
ISBN:  951-13900-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Joulupukki ja noitarumpu on Otavan vuonna 1995 julkaisema Mauri Kunnaksen ja Tarja Kunnaksen jouluaiheinen lastenkirja. Sen pohjalta on tehty samanniminen animaatioelokuva.
Kirjassa Joulupukkia vainoaa nimetön hämärässä kulkeva hahmo, joka kiusaa pukkia aiheuttamalla kaikenlaista harmia. Harminkappaleeksi paljastuu lapinpukuinen saamelainen lapinnoita, ruma, ilkeä ja matalakasvuinen mies, joka lopussa pääsee pukin apuriksi. Noitarumpua soittava samaanihahmo on herättänyt keskustelua, sillä hän luopuu puvustaan ja taikavoimistaan ollakseen samanlainen tonttu kuin muut. Sanna Nyqvist ottaa kirjan yhteydessä esille kulttuurisen omimisen käsitteen. Hän toteaa, että ”vähemmistöjä koskevien kulttuuristen stereotypioiden vahvistaminen ja vähemmistökulttuurin poispyyhkiminen Kunnasten tapaan ei enää ole hyväksyttävää”. Nyqvist muistuttaa, että muille kielille käännettynä kirja välittää käsityksiä saamelaisesta kulttuurista.
Kageran alue

Kageran alue tummennettuna Tansanian kartalla
Kageran alue on yksi Tansanian 31 hallinnollisesta alueesta (mkoa eli region). Se sijaitsee maan luoteisosassa Victorianjärven länsirannalla. Sillä on pohjoisessa rajaa Ugandan kanssa ja lännessä Burundin ja Ruandan kanssa. Alue on saanut nimensä Kagera-joesta.
Alueen pinta-ala on noin 25 300 neliökilometriä. Vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan siellä asui 2 458 023 asukasta. Alueen pääkaupunki on Bukoba.
Kageran alue sijaitsee rajaseudulla kaukana pääkaupungista. 1990- ja 2000-luvulla sinne tuli pakolaisia Ruandasta ja Burundista. Pakolaisleirien asukkaat raivasivat paljon metsiä polttopuiksi.
Aiheesta muualla

Kageran alueen kotisivut
Kairon kuninkaallinen ooppera

Oopperatalo vuonna 1869.
Kairon kuninkaallinen ooppera oli Kairon alkuperäinen oopperatalo Egyptissä. Oopperatalo vihittiin käyttöön vuonna 1869 ja se tuhoutui tulipalossa 28. lokakuuta 1971. Se oli Afrikan ensimmäinen oopperatalo.
Kediivi Ismail oli tilannut oopperatalon rakennettavaksi juhlistamaan Suezin kanavan avajaisia. Talon suunnittelivat italialaiset arkkitehdit Pietro Avoscani ja Rossi. Talo suunniteltiin 850 hengelle ja se oli rakennettu pääosin puusta. Oopperatalo sijaitsi Egyptin pääkaupungissa Kairon Asbakin ja Ismailyyan kaupunginosien välissä.
Giuseppe Verdin ooppera Rigoletto oli valittu ensimmäiseksi oopperaesitykseksi oopperatalon avajaisiin 1869. Ismail oli suunnitellut hieman laajempaa esitystä uudelle teatterilleen. Oopperaesityksen valmistumisen kuukauden viiveen jälkeen, joka johtui Preussin sodasta, Verdin uusi ooppera Aida sai ensiesityksen Khedivial-oopperatalossa 24. joulukuuta 1871.
Aikaisin aamulla 28. lokakuuta 1971 oopperatalo tuhoutui tulipalossa maata myöten. Kaikki puurakennelmat tuhoutuivat jättäen jälkeensä vain kaksi Mohammed Hassanin veistämää patsasta.
Alkuperäisen oopperatalon tuhoutumisen jälkeen Kairo oli ilman oopperataloa miltei kaksi vuosikymmentä ennen uuden Kairon oopperatalon valmistumista vuonna 1988.
Kaitalanjärvi

| Kaitalanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°45′06″N, 23°33′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Ylijokeen 
Järvinumero:  35.315.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,1 m  
Rantaviiva:  1,116 km  
Pinta-ala:  3,61 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaitalanjärvi 
Kaitalanjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Pengon kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Ylijoen valuma-alueeseen (35.315) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,1 metriä mpy.
Kaj Ilmonen

Kaj Juhani Ilmonen (21. heinäkuuta 1944 Helsinki – 6. maaliskuuta 2007) oli suomalainen sosiologi, joka tutki muun muassa kuluttamista ja luottamusta. Hän toimi Jyväskylän yliopiston sosiologian professorina vuodesta 1994 kuolemaansa asti.
Ilmonen kirjoitti ylioppilaaksi 1963, valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1970 ja lisensiaatiksi 1979. Hän väitteli tohtoriksi 1984 Tampereen yliopistossa. Väitöskirjan nimi oli Jäsenet ja jäsenten liike. Tutkimus kaupan ja jäsenten suhteesta E-osuuskauppaliikkeessä osuustoiminnan alkuajoilta 1980-luvulle.
Ilmonen julkaisi suuren määrän teoksia, joista tunnetuimmat lienevät Tavaroiden taikamaailma (1993) ja Luottamus modernissa maailmassa (yhdessä Kimmo Jokisen kanssa, 2002). Hänen viimeinen teoksensa Johan on markkinat (Vastapaino 2007) ilmestyi vain kuukautta ennen hänen kuolemaansa.
Kaitalampi (Ikaalinen)

| Kaitalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°50′06″N, 23°34′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskuoja:  oja Petäjäjärveen 
Järvinumero:  35.342.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  146,8 m  
Rantaviiva:  0,93 km  
Pinta-ala:  1,105 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaitalampi 
Kaitalampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Juhtimäen kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Parkusjoen alaosan alueeseen (35.342) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 146,8 metriä mpy.
Kaitalampi (Heinola, Lauhjoki)

| Kaitalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°19′27″N, 25°56′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Housulampeen 
Järvinumero:  14.173.1.054
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,5 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,634 km  
Pinta-ala:  1,018 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaitalampi 
Kaitalampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Lauhjoen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä mpy.
Kaj Karlsson

Kaj Håkan Karlsson (s. 8 maaliskuuta 1935 Helsinki) on suomalainen kemisti. Hän on ollut Åbo Akademin epäorgaanisen kemian professori 1972–1998. Hänen tutkimusalaansa on korkealämpötilakemia, varsinkin silikaattilasit.
Karlsson suoritti tutkintonsa Teknillisessä korkeakoulussa Helsingissä aloittaen opintonsa 1953 ja valmistuen diplomi-insinööriksi 1960. Hän suoritti myös lasiteknologian tutkinnon Sheffieldin yliopistossa 1963. Hän valmistui tekniikan lisensiaatiksi 1968 ja tekniikan tohtoriksi 1971. 1960-luvulla hän työskenteli Nuutajärven lasitehtaalla(silloin osa Oy Wärtsilä Ab:tä) insinöörinä 1962-1963 ja teknisenä päällikkönä 1963-1970. Hän työskenteli myös Arabian palveluksessa ja siirtyi sitten Turkuun Åbo Akademiin, jossa hän aloitti ensin määräaikaisena epäorgaanisen kemian professorina 1970-1972 ja sittemmin vakinaisena professorina 1972–1998.
Kaitalampi (Heinola, Vahteristo)

| Kaitalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°21′00″N, 26°02′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.173.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118 m  
Pituus:  370 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,881 km  
Pinta-ala:  2,647 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaitalampi 
Kaitalampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Vahteriston kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,6 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118 metriä mpy.
Joona Erving

| Joona Erving> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. syyskuuta 1994 (ikä 30) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Erska
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Asplöven HC (Ruotsi I/Allsv.) JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) KeuPa HT (Mestis) HK Poprad (SloEL) IPK (Mestis) HK Olimpija Ljubljana (ICEHL/Slovenia)
Joona Erving (s. 2. syyskuuta 1994 Oulu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelityyliltään puolustava puolustaja.
Muuta

Erving valmistui ylioppilaaksi Tornion yhteislyseon lukiosta keväällä 2013.
Karamelli

Lautasellinen karamellia rikottuna.
Karamelli on sokeria kuumentamalla eli karamellisoimalla valmistettu ruskea sulate. Sitä käytetään erilaisissa vanukkaissa ja muissa jälkiruuissa sekä makeisissa.
Karamellia käytetään myös elintarvikkeiden väriaineena (E150a, sokerikulööri).
Valmistettaessa karamellia sokeri kuumennetaan hitaasti n. 170 °C lämpötilaan, kunnes väri muuttuu halutuksi (vaalean ruskeasta tumman ruskeaan). Kuumennettaessa sokerin molekyylit hajoavat ja muodostavat uusia yhdisteitä, joilla on karamellille tyypillinen väri ja aromi.
Puhekielessä karamelli-nimitystä käytetään usein mistä hyvänsä makeisista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karamelli Wikimedia Commonsissa
Julia Müller

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Julia Müller |  Julia Müller |  Julia Müller |  |
Maa:  Saksa
Naisten maahockey
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | maahockey |  |
Julia Müller (s. 10. joulukuuta 1985 Hampuri) on saksalainen maahockeypelaaja. Hänen toistaiseksi ainoa olympiamitalinsa tuli kesäolympialaisista 2016 naisten maahockeyturnauksesta Saksan joukkueessa.