stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marcel Halstenberg

Marcel Halstenberg syyskuussa 2018.
Marcel Halstenberg (s. 27. syyskuuta 1991 Laatzen) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa Hannoveria ja on pelannut myös Saksan maajoukkueessa.
Halstenberg pelasi Hannover 96:n ja Borussia Dortmundin reservijoukkueissa kunnes hän siirtyi kesällä 2013 St. Pauliin, jossa hän pelasi runsaan kahden kauden aikana 2. Bundesliigassa 54 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Elokuussa 2015 Halstenberg siirtyi RB Leipzigiin, jossa hän ensimmäisellä kaudellaan pelasi 2. Bundesliigassa 24 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Keväällä 2016 Leipzig nousi Bundesliigaan. Seitsemällä pääsarjakaudellaan Halstenberg pelasi Leipzigissa kausittain 30, 15, 28, 29, 24, 8 ja 31 ottelua loukkaantumisen pilattua toisen kauden kevätpuoliskon ja kuudennen kauden sekä teki kaudella 2017–2018 kaksi, kahdella seuraavalla kaudella kummallakin kolme ja kaudella 2020–2021 jälleen kaksi maalia sekä kausilla 2021–2022 ja 2022–2023 yhden maalin. Hän on pelannut Mestarien liigassa neljänä kautena 20 ja Eurooppa-liigassa kahtena kautena kahdeksan ottelua. Hän siirtyi 2. Bundesliigan Hannoveriin kesällä 2023.
Halstenberg pelasi Saksan maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2017 Englantia vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen maaliskuussa 2019 ja on heinäkuun 2023 loppuun mennessä pelannut yhdeksän maaottelua. Hän pelasi vuonna 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa 27 minuuttia ottelussa Portugalia vastaan. Hän teki maalin syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Pohjois-Irlantia vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcel Halstenberg Wikimedia Commonsissa
Saksan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Neuer |
2 Rüdiger |
3 Halstenberg |
4 Ginter |
5 Hummels |
6 Kimmich |
7 Havertz |
8 Kroos |
9 Volland |
10 Gnabry |
11 Werner |
12 Leno |
13 Hofmann |
14 Musiala |
15 Süle |
16 Klostermann |
17 Neuhaus |
18 Goretzka |
19 Sané |
20 Gosens |
21 Gündoğan |
22 Trapp |
23 Can |
24 Koch |
25 Müller |
26 Günter |
Valmentaja Löw
Lucid Dawn

| Lucid Dawn Arkaik |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. lokakuuta 2015
 Tyylilaji: tekninen death metal
 Kesto: 53.36
 Levy-yhtiö: Unique Leader
Arkaikin muut julkaisut
| Metamorphignition 2012 | Lucid Dawn 2015 | Nemethia 2017 |
Lucid Dawn on yhdysvaltalaisen teknisen death metalin yhtyeen Arkaikin tuleva kolmas studioalbumi. Se julkaistaan 30. lokakuuta 2015 levymerkillä Unique Leader Records.
Kappaleet

Risen – 1.53
From the Void – 3.56
Digital Shroud – 4.34
That Which Lies Hidden – 3.41
Awaken the I – 4.27
Fleshwalkers – 6.10
Fusion of Epochs – 3.27
Lucid Dawn – 4.45
Conjuring – 4.58
Temple Aflame – 15.45
Kokoonpano

Jared Christianson – laulu
Ivan Munguia – bassokitara
Alex Hernandez-Bent – rummut
Greg Paulson – kitara
Miguel Esparza – kitara
+
Zack Ohren – äänittäjä, miksaaja, masteroija
Aiheesta muualla

Lucid Dawn Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Lucid Dawn Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Luhtahiirihaukka

| Luhtahiirihaukka |
| --- | --- |
 Tumman muodon nuori uros.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Hiirihaukat Buteo
Laji::  brachyurus
Kaksiosainen nimi
 Buteo brachyurus  Vieillot, 1816 
Katso myös
   Luhtahiirihaukka Wikispeciesissä   Luhtahiirihaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luhtahiirihaukka (Buteo brachyurus) on hiirihaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Argentiinassa, Belizessa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorossa, Ranskan Guyanassa, Guatemalassa, Guayanassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa, Yhdysvalloissa ja Venezuelassa.
Vaikkakaan se ei ole kovin yleinen suurimmalla osalla levinneisyysaluettaan, se on kohtalaisen yleinen Meksikossa ja Keski-Amerikan pohjoisosissa ja populaation kokonaismäärä on noin kaksi miljoonaa yksilöä. Sen määrä on Yhdysvalloissa kasvavaan suuntaan.
Sen elinpiiriä ovat hyvin monenlaiset ympäristöt: subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alavat ja vuoristometsät 1 800 metrin korkeuteen saakka, mangrovemetsät nousuvesirajan yläpuolella sekä kuivat savannit.
Laji syö eniten pieniä lintuja mutta myös käärmeitä, liskoja, puusammakoita, jyrsijöitä ja hyönteisiä.
Kuvaus

Luhtahiirihaukka on pieni hiirihaukka. Koiras on keskimäärin pienempi kuin naaras, mutta kokoero on pienempi kuin useimmilla petolinnuilla, ja maastossa sukupuolia ei voi erottaa. Pituus vaihtelee 37–45 cm:n välillä, siipienväli on 80–103 cm ja paino 342–625 g. Sen siivet ovat leveät ja pyöreämuitoiset, ja kärki kaartuu liitäessä ylöspäin. Pyrstö on leveä ja hiirihaukojen keskimääräisen pituinen suhteessa vartaloon. Sen ääntely on kimakkaa kirkunaa, kuten muillakin hiirihaukoilla.
Kiinnostavaa siinä on, että sitä esiintyy melanistista mustaa versiota, mutta välimuotoja tumman ja vaalean väliltä ei ole. Tummia on lähinnä Floridassa, vaalea on yleinen muualla sen levinneisyysalueella.
Vaalealla aikuisella on tumma yläpuoli, alapuoli on valkoinen muuten paitsi, että pyrstö ja lenninsulat ovat harmaat tummin raidoin. Nuoret yksilöt ovat samanlaisia kuin aikuiset, mutta naama on enemmän raidallinen kuin valkoinen, ja pyrstön raidat ovat samanlevyiset, kun taas aikuisella on leveä raita lähellä pyrstön kärkeä. Kun lintu on hyvin näkyvissä, vaaleasta muodosta ei voi erehtyä, vaikka sen selkä ja huppu on musta.
Tumman muodon aikuinen on mustanruskea päältä ja alta pyrstöä ja lenninsulkia lukuun ottamatta, jotka ovat harmaan ja tumman raidallisia kuten vaalealla muodolla, mutta mahdollisesti harmaa on tummempaa. Nuorilla linnuilla on samanlainen pyrstökuvio kuin vaalean muodon nuorilla, ja alapuoli on valkotäpläinen. Tumman muodon erottaminen muista tummista hiirihaukoista on vaikeaa, etenkin lähisukuisesta viheltäjähiirihaukasta (Buteo platypterus).
Tummaa muotoa pidettiin pitkään omana lajinaan Buteo fuliginosus.
Alalajit

Sillä on kaksi alalajia:
Buteo brachyurus brachyurus Vieillot, 1816
Buteo brachyurus fuliginosus P. L. Sclater, 1858
Les Chants Magnétiques

| Les Chants Magnétiques Jean-Michel Jarre |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1981
 Julkaistu: 1981
 Tuottaja(t): Jean-Michel Jarre
 Tyylilaji: Elektroninen musiikki
 Kesto: 35.51
 Levy-yhtiö: Disques Dreyfus
Jean-Michel Jarren muut julkaisut
| Equinoxe 1978 | Magnetic Fields 1981 | The Concerts in China 1982 |
Les Chants Magnétiques, monissa painoksissa käännetty nimellä Magnetic Fields, on Jean-Michel Jarren kolmas albumi Disques Dreyfus -levymerkin alaisuudessa. Levy julkaistiin vuonna 1981. Albumi oli eräs ensimmäisiä äänitteitä, jotka käyttivät sampleja musiikillisina elementtinä. Magnetic Fields on myös tyyliltään hieman erilainen kuin Jarren aiempien albumien äänimaailma. Tähän albumiin Jarre sai osittain inspiraatiota Andy Warholin töistä samoin kuin digitaalisen ääniteknologian mahdollisuuksista verrattuna esimerkiksi läpimurtoalbumiin Oxygène, jossa hän käytti analogisia syntetisaattoreita.
Pitkä avausraita koostuu kolmesta erillistä osasta, joista toinen hitaampi osa sisältää runsaasti sample-tekniikkaa. Se osaltaan enteilee Jarren tulevaa äänimaailmaa vuoden 1984 Zoolook-albumilla.
Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #98 US chartissa.
Albumin nimi

Albumilla on sekä ranskan- että englanninkielinen nimi. Ranskalainen nimi Les Chants Magnétiques on sanaleikki, jonka suora suomennos olisi magneettisia lauluja. Ranskan kielen puheessa sana chants ääntyy melkein identtisesti sanan champs kanssa, jolloin nimi Les Champs Magnétiques tarkoittaisi suomennettuna magneettikenttiä. Vinyylialbumin levypussikannessa ja CD-levyn kansivihkosessa sisäsivuilla on merkitty "painovirhe", jossa on sana champs on yliviivattu ja yläpuolelle kirjoitettu chants. Koska sanaleikille on täysin mahdotonta löytää käännösvastineita muissa kielissä, on kansainväliseksi nimeksi valittu yksinkertaisesti "Magnetic Fields".
Kappaleet

Les Chants Magnétiques Part 1 – 17.49
Les Chants Magnétiques Part 2 – 3.59
Les Chants Magnétiques Part 3 – 4.15
Les Chants Magnétiques Part 4 – 6.18
Les Chants Magnétiques Part 5 – 3.30
Instrumentit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ARP 2600  Electro-Harmonix Echoflanger  Elka 707  Eminent 310U  EMS Synthi AKS  |  EMS Vocoder 1000  Fairlight CMI  Korg KR 55  Korg VC-10  |  MDB polysequencer  Moog Taurus Pedal Synthesizer  Oberheim OB-X  EMS Synthi VCS3  |
Marco Richter

Marco Richter (s. 24. marraskuuta 1997 Friedberg) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä, johon hän siirtyi elokuussa 2021 FC Augsburgista.
Richter aloitti jalkapalloilun SV Ried 1951:n junioreissa. Vuosina 2004–2012 hän pelasi Bayern Münchenin junioreissa, minkä jälkeen hän siirtyi FC Augsburgiin. Hän pelasi Augsburgin edustusjoukkueessa ensimmäisen bundesliigaottelunsa lokakuussa 2017. Toisessa bundesliigaottelussaan helmikuussa 2018 hän teki maalin Eintracht Frankfurtia vastaan. Hän pelasi avauskaudellaan kaikkiaan 12 liigaottelua ja pääsi niissä kuusi kertaa avauskokoonpanoon. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 25 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia, joista kaksi huhtikuussa Eintracht Frankfurtia vastaan ja kaksi heti seuraavassa ottelussa Stuttgartia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 31 liigaottelua ja teki niissä neljä maalia, joista yhden jälleen Eintracht Frankfurtia vastaan, yhden tasapelissä Bayern Müncheniä vastaan sekä yhden Mainzia ja yhden Borussia Dortmundia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 29 liigaottelua ja onnistui maalinteossa kolme kertaa: Schalke 04:ää, Stuttgartia ja Borussia Mönchengladbachia vastaan.
Richter siirtyi elokuussa 2021 Hertha Berliniin. Hän on kaudella 2021–2022 joulutaukoon mennessä pelannut 17 liigaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia: yhden Eintracht Frankfurtia, yhden Borussia Mönchengladbachia ja yhden FC Augsburgia vastaan sekä kaksi joulukuussa 3–2-voitossa sarjakakkosena ollutta Borussia Dortmundia vastaan.
Richter on pelannut Saksan alle 20-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Jälkimmäisessä hän saavutti ikäluokan EM-hopeaa 2019. Hän teki EM-turnauksen alkulohkossa kaksi maalia Tanskaa ja yhden maalin Serbiaa vastaan mutta ei päässyt pelaamaan välierässä ja tuli loppupottelussa kentälle vasta 73. minuutilla Saksan ollessa Espanjaa vastaan kaksi maalia tappiolla. Richter pelasi Saksan olympiajoukkueessa kolme ottelua Tokion olympialaisissa kesällä 2021.
Luhtajärvi

| Luhtajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Tornio
Koordinaatit:  66°16′28″N, 24°35′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  suo-oja  
Järvinumero:  67.997.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,3 m  
Rantaviiva:  0,781 km  
Pinta-ala:  3,094 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLuhtajärvi 
Luhtajärvi  on Lapissa Torniossa Varajärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Kuijasjoen valuma-alueella (67.99), jonka Kertunjoen valuma-alueeseen (67.997) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 125,3 metriä mpy.
Maay

| maay tai maay maay |
| --- | --- |
Oma nimi:  af Maay
Tiedot
Alue:  Somalia, Etiopia, Kenia, yhteisöissä Pohjois-Amerikassa ja Jemenissä.
Puhujia:  1,5-2 miljoonaa äidinkielenä ja vähintään 200 000 toisena kielenä.
ISO 639-3:  ymm
 Ohje 
Maay (myös: Af Maay, Afmaay, Af-Maay Tiri, Af-May, Af-Maymay, Rahanween, Rahanweyn) kuuluu afroaasialaisten kielten itäkuušilaiseen haaraan, ja sitä kirjoitetaan latinalaisin kirjaimin. Sitä puhutaan lähinnä in Somaliassa ja sen naapurimaiden Etiopian ja Kenian niissä osissa, jotka rajoittuvat Somaliaan. Kielen puhujia sanotaan sab-somaleiksi. Kielen puhujien keskuspaikka on Baidoa.
Aiheesta muualla

Cultural Orientation Resource Center (Arkistoitu – Internet Archive)
Les Concerts en Chine

| Les Concerts en Chine Jean Michel Jarre |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuussa 1981
 Julkaistu: 1982
 Tuottaja(t): Jean Michel Jarre
 Tyylilaji: Elektroninen musiikki
 Kesto: 79.03
 Levy-yhtiö: Disques Dreyfus
Jean Michel Jarren muut julkaisut
| Les Chants Magnétiques 1981 | Les Concerts en Chine 1982 | Music for Supermarkets 1983 |
Les Concerts en Chine tai The Concerts in China on Jean Michel Jarren live-albumi, joka taltioitiin vuonna 1981 ja julkaistiin 1982 Disques Dreyfus-levymerkillä. Se nauhoitettiin Jarren Concerts in China -kiertueella syksyllä 1981, joka kattoi viisi esiintymistä Pekingissä ja Shanghaissa Kiinan kansantasavallassa. Tämä merkitsi ensimmäistä läntisen pop-artistin esiintymistä Kiinassa kulttuurivallankumouksen jälkeen.
Albumi on yhdistelmä aiempien Jarren albumien sävellyksiä ja uusia sävellyksiä, joihin Jarre sai inspiraationsa kiinalaisesta kulttuurista, mukana on myös Jarren sovitus kiinalaisesta perinteisestä musiikista ("Jonques de pêcheurs au crépuscule"). Musiikki on yhdistelmä live- ja studiosoittoa sekä taustaäänityksiä. Eniten live-osuuksia sisältävät raidat ovat Équinoxe ja Les Chants Magnétiques -levyjen kappaleita. Uusia Jarren esittämiä kappaleita ovat "Nuit à Shanghai", "Harpe Laser", "Arpégiateur", "Orient Express", "Souvenir de Chine" ja "Jonques de pêcheurs au crépuscule", joka esitettiin ja nauhoitettiin yhdessä Pekingin konservatorion sinfoniaorkesterin kanssa.
Albumin alkuperäinen ensijulkaisu oli tupla-LP, sittemmin julkaistiin myös tupla-CD. Konsertti on julkaistu CD-muodossa myös jaettuna kahteen erilliseen levyyn, joiden kansiväritys on normaalista poikkeava: sininen (Vol. 1) ja keltainen (Vol. 2). Vuonna 1997 julkaistiin remasteroitu yhden CD:n versio. Konsertin mahduttaminen yhdelle CD:lle oli mahdollista ylisoittotallennuksen ansiosta (80 minuutin CD normaalin 74 minuutin sijasta) sekä yhdistämällä "Jonques de pêcheurs au crépuscule" yhdeksi, lyhennetyksi raidaksi.
Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #1 Portugalissa.
Kappaleet, alkuperäinen painos

L'Ouverture – 4.47
Arpégiateur – 6.54
Équinoxe IV – 7.49
Jonques de pêcheurs au crépuscule – 9.38
L'Orchestre sous la pluie – 1.29
Équinoxe VII – 9.55
Orient Express – 4.22
Les Chants Magnétiques I – 0.21
Les Chants Magnétiques III – 3.49
Les Chants Magnétiques IV – 6.49
Harpe Laser – 3.37
Nuit à Shanghai – 7.02
La Dernière Rumba – 2.11
Les Chants Magnétiques II – 6.26
Souvenir de Chine – 3.54
Kappaleet, englanninkielinen painos

The Overture – 4.47
Arpegiator – 6.54
Equinoxe IV – 7.49
Fishing Junks at Sunset – 9.38
Band in the Rain – 1.29
Equinoxe VII – 9.55
Orient Express – 4.22
Magnetic Fields I – 0.21
Magnetic Fields III – 3.49
Magnetic Fields IV – 6.49
Laser Harp – 3.37
Night in Shanghai – 7.02
The Last Rumba – 2.11
Magnetic Fields II – 6.26
Souvenir of China – 3.54
Muusikot ja instrumentit

Jean Michel Jarre - Fairlight CMI, Eminent, Oberheim OB-Xa, Moog Taurus, EMS Synthi AKS, EMS VCS 3, Elka Synthex, LinnDrum, Electro-Harmonix Micro Synthesizer, Laser harp
Frédéric Rousseau - MDB Polysequencer, RSF, Yamaha CS 60, Korg Rhythm, ARP 2600
Dominique Perrier - Moog Liberation, Sequential Circuits Prophet-5, Eminent, Korg Polyphonique, RSF Kobol
Roger Rizzitelli - Electronic percussion, Simmons electronic drum
Pierre Mourey - Musical instrument coordinator
Ludwig-Musser

Logo
Ludwig-Musser on yhdysvaltalainen rumpu- ja lyömäsoitinvalmistaja. Ludwig-Musserin tuotemerkkejä ovat Ludwig ja Musser.
Historiaa

Yrityksen perustivat vuonna 1910 veljekset William F. ja Theo Ludwig. Alkuun yritys toimi Ludwig & Ludwig -nimisenä. Vuonna 1930 yritys yhdistyi C.G. Conn Companyn kanssa, ja samassa yhteydessä William jätti yrityksen. Hän perusti W.F.L. Drum Companyn vuonna 1937.
Vuonna 1955 Ludwigin suku osti Ludwigin tuotannon Connilta ja nimesi sen Ludwig Drum Companyksi. Vuonna 1966 Ludwig osti lyömäsoitinvalmistaja Musser Marimba Companyn.
Ludwig oli 1970-luvulla maailman suurin rumpuvalmistaja ja sen rumpuja käyttivät silloin useat tunnetut rumpalit. Yritys nousi 1960-luvulla kun Beatlesin Ringo Starr käytti sen valmistamia rumpuja. Toinen kuuluisa käyttäjä oli Led Zeppelinin John Bonham. Ludwigin suosio alkoi laskea 1980-luvulla. Nykyisin Ludwig valmistaa edelleen rumpuja, mutta ei kuulu enää isoimpiin rumpuvalmistajiin.
Kuuluisia Ludwig-rumpaleita

John Bonham, Led Zeppelin
Ian Paice, Deep Purple
Eric Carr, Kiss
Roger Taylor, Queen
Ringo Starr, The Beatles
Alex Van Halen, Van Halen
Aiheesta muualla

Ludwig-Musserin kotisivut
Lucius Annaeus Cornutus

Lucius Annaeus Cornutus (m.kreik. Ἀνναῖος Κορνοῦτος) (ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän vaikutti keisari Neron aikana.
Elämä

Cornutus oli kotoisin Leptis Magnasta, Libyasta. Hän asui kuitenkin suurimman osan elämästään Roomassa. Hänet tunnetaan parhaiten runoilija Persiuksen opettajana ja ystävänä. Hän korjasi tämän kirjoittamia satiireja tämän kuoleman jälkeen, mutta antoi ne sitten Caesius Bassukselle toimitettavaksi tämän erityisestä pyynnöstä. Keisari Nero karkotti hänet Roomasta noin vuonna 66 tai 68, koska hän halvensi epäsuorasti keisarin näkemystä roomalaisten sankarillisesta historiasta. Tämän jälkeen hänestä ei tiedetä mitään.
Teokset

Cornutus kirjoitti useita retoriikkaa käsitteleviä teoksia sekä kreikaksi että latinaksi (De figuris sententiarum). Häneltä on säilynyt filosofinen tutkielma nimeltä Theologiae Graecae compendium. Se on käsikirja, jossa ajan populaaria mytologiaa on käsitelty stoalaisen etymologian ja symbolisten tulkintojen näkökulmasta. Vaikka se sisältääkin useita absurdeja etymologisia tulkintoja, siinä on myös paljon kauniita ajatuksia.
Simplikios ja Porfyrios viittaavat Cornutuksen kommentaariin Aristoteleen teoksesta Kategoriat. Cornutus puolusti siinä Aristoteleen filosofiaa kilpailevan Athenodoros Kananalaisen näkemyksiä vastaan. Hänen Aristotelesta koskevat tutkielmansa olivat todennäköisesti hänen merkittävimpiä töitään. Cassiodorukselta on säilynyt katkelmia hänen tutkielmastaan De enuntiatione vel orthographia.
Cornutuksen nimiin on laitettu myös Vergiliusta koskeva kommentaari, jota Servius lainaa usein, sekä Persiukselle osoitettu Scholia. Viimeksi mainitut ovat kuitenkin paljon myöhäisempiä, ja ne on ajoitettu karolingiajalle. Niin kutsuttu Disticha Cornuti on puolestaan peräisin myöhäiskeskiajalta.
Antiikin filosofia  Stoalainen koulukunta
| --- | --- |
Varhaisstoa:  Zenon Kitionilainen · Dionysios · Ariston Khioslainen · Persaios · Kleanthes · Khrysippos · Herillos · Sfairos · Zenon Tarsoslainen · Diogenes Babylonialainen · Krates Malloslainen · Antipatros Tarsoslainen · Apollodoros
Keskistoa:  Panaitios · Dardanos · Mnesarkhos · Hekaton · Polemon Ilionlainen · Poseidonios · Iason Nysalainen · Diodotos · Antipatros Tyroslainen, vanhempi · Antipatros Tyroslainen, nuorempi · Geminos · Athenodoros Kananalainen
Myöhäisstoa:  Attalus · Seneca · Eufrates · Epiktetos · Lucius Annaeus Cornutus · Musonius Rufus · Athenodoros Kordylion · Junius Rusticus · Hierokles · Sekstos Khaironeialainen · Marcus Aurelius
Marco Rodríguez

| Marco Rodríguez |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Marco Antonio Rodríguez Moreno
Syntynyt: 10. marraskuuta 1973 México, Meksiko
Jalkapallotuomari
Pituus:  179 cm
Marco Antonio Rodríguez Moreno (s. 10. marraskuuta 1973 México, Meksiko) on meksikolainen jalkapallotuomari. Ammatiltaan hän on liikunnanopettaja. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 1999 lähtien ja hänen ensimmäinen kansainvälinen ottelunsa oli Paraguayn ja Guatemalan kohtaaminen maaliskuussa 1999. Hän on tuominnut muun muassa kaksissa MM-kilpailuissa ja Copa Américassa.
Marcel Gerbidon

| Marcel Gerbidon> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marcel Sylvain Marie Gerbidon
Syntynyt: 26. syyskuuta 1868 Pariisi, Ranska
Kuollut: 29. lokakuuta 1933 (65 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Sveitsi
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aikakausi:  1900–1930-luvut
Tyylilajit:  komedia, operetti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marcel Sylvain Marie Gerbidon (26. syyskuuta 1868 Pariisi – 29. lokakuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Gerbidon teki runsaasti yhteistyötä kollegansa Paul Armontin kanssa. Tyylilajiltaan Gerbidonin näytelmät edustavat usein komediaa. Hänen tuotannostaan tehtiin lukuisia filmatisointeja 1920–1950-luvuilla, kuten L'École des cocottes vuonna 1958.
Näytelmiä

Monegenod (1905)
Le Clocher d'Anjouville (1906)
Le Martyr de la rue Pigalle (1906)
Les Ingénus (1906)
Flossie (1907)
Un fils d'Amérique (1907) (yhdessä Pierre Veberin kanssa)
Une affaire d'or (1911)
Le Bel Edgard (1912)
L'École des cocottes (1918) (yhdessä Armontin kanssa)
Souris d'hôtel (1919)
L'Autobolide (1921)
Jeunes filles de palaces (1925)
Coiffeur pour dames (1930) (yhdessä Armontin kanssa)
Un soir de réveillon (1933) (yhdessä Armontin kanssa)
Aiheesta muualla

GERBIDON (Marcel) : Notice nécrologique dans "L'Illustration", novembre 1933 (marraskuussa 1933 L'Illustration-lehdessä julkaistu nekrologia)
Helka: Gerbidon, Marcel
Mahakam

| Mahakam |
| --- | --- |

Maanosa:  Aasia
Maat:  Indonesia
Provinssi:  Itä-Kalimantan
Kunnat:  Itä-Kalimantan
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Pinta-ala:  80 000 km2
Joen uoman kohteita
Laskupaikka:  Makassarinsalmi
Taajamat:  Samarinda
Mittaustietoja
Pituus:  650 km
Keskivirtaama:  300,0 kuutiometriä sekunnissa
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Mahakam on joki Indonesiassa Borneon saarella Itä-Kalimantanin provinssissa. Joki saa alkunsa Borneon keskiosan vuoristosta, josta se virtaa itään laskien Makassarinsalmeen laajassa suistossa. Mahakam on noin 650 kilometrin pituinen, ja suurin sen varrella sijaitseva kaupunki on Itä-Kalimantanin pääkaupunki Samarinda.
Marcos Ambrose

Marcos Ambrose vuonna 2012
Marcos Ambrose (s. 1. syyskuuta 1976 Launceston, Tasmania) on australialainen kilpa-autoilija.
Ambrose ajoi vuosina 2001–2005 kotimaassaan suosittua V8 Supercars -sarjaa, ja voitti sarjan mestaruuden vuosina 2003 ja 2004. Vuonna 2006 hän siirtyi Yhdysvaltoihin ajamaan NASCAR-sarjassa. Ensimmäisen voittonsa pääluokassa Sprint Cupissa Ambrose otti kaudella 2011, Watkins Glenin radalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcos Ambrose Wikimedia Commonsissa
Lusikkauistin

Lusikkauistin
Lusikkauistin on metallilevystä taivutettu uistin. Suomenkielisen nimensä se on saanut Tiura-Uistimen edeltäjän, torniolaisen kultaseppä Peter Käänteisen, käyttämästä valmistusmenetelmästä, jossa käytettiin hopealusikkamuotteja uistimen valmistukseen. Suomalaisen lusikkauistimen valmistuksen välitön syy oli se, ettei jakokuntiin kuulumattomilla maata omistamattomilla tai etäällä asuvilla ollut kalastusoikeutta pitää verkkoja Kemijoella lohen kalastusta varten.[lähde? ] Kansainvälisesti ensimmäisenä lusikkauistimen kehittäjänä pidetään Julio T. Buelia, joka valmisti sellaisen noin 1848.
Lusikkauistimet ovat uppoavia uistimia, kun taas suuri osa aikaisemmin puukaloiksi mainituista vaappu-uistimista on kelluvia uistimia ja ne saadaan uimaan syvällä L:n muotoisella, satulanmuotoisella tai pitkän nokan muotoisella syväetulevyllä jopa 5 metrin syvyyteen saakka.
Pienet lusikkauistimet

Pitkulaiset lusikkauistimet ovat yleensä kevyitä ja ne on tarkoitettu lähinnä vain pienillä järvivesillä, lammissa ja koskissa kalastamista varten.
Tavanomaiset ja raskaat lusikkauistimet

Tavanomaiset lusikkauistimet ovat pituuteensa nähden leveähköjä. 
Jotkut lusikkauistimet voivat olla uistimiksi todella painavia. Niiden massa voi olla jopa 25–30 grammaa.