stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ay-luokka

| Ay-luokka Tyyppi 209/1200 |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 205 t (pinnalla) 1 230 t (sukellus)
Pituus:  56 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,2 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  4 × MTU-dieselmoottoria 2 250 bhp Siemens-sähkömoottori 3 600 shp
Propulsio:  1-akselinen
Nopeus:  11 solmua (pinnalla) 21 solmua (sukellus)
Miehistöä:  31
Toimintamatka:  25 nm@20 solmua 230 nm@8 solmua 400nm@4 solmua
Aseistus
Meritorjunta:  8 × torpedoputkea 14 × torpedoa
Ay-luokka (tai Atılay-luokka) on Turkin laivaston kuuden sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset perustuvat saksalaisen Howaldtswerke-Deutsche Werftin tyypin 209 aluksiin.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| TCG Atılay | Howaldtswerke-Deutsche Werft (HDW), Kiel | 2. elokuuta 1972 | 23. lokakuuta 1974 | 29. heinäkuuta 1975 | poistettu palveluksesta marraskuussa 2016 |
| TCG Saldıray | HDW | 2. tammikuuta 1973 | 14. helmikuuta 1975 | 21. lokakuuta 1975 | poistettu palveluksesta 14. marraskuuta 2014 |
| TCG Batıray | HDW | 11. kesäkuuta 1975 | 26. lokakuuta 1977 | 20. heinäkuuta 1978 |  |
| TCG Yıldıray | Gölcükin laivastontelakka | 1. toukokuuta 1976 | 20. heinäkuuta 1977 | 20. heinäkuuta 1981 |  |
| TCG Doğanay | Gölcükin laivastontelakka | 21. maaliskuuta 1980 | 16. marraskuuta 1983 | 16. marraskuuta 1985 |  |
| TCG Dolunay | Gölcükin laivastontelakka | 16. marraskuuta 1983 | 21. heinäkuuta 1988 | 21. heinäkuuta 1989 |  |
Avulsiivi

Avulsiivit eli naksausäänteet (aik. maiskausäänteet) ovat klusiileja tai affrikaattoja, joita äännettäessä muodostetaan kaksi sulkeumaa suuväylään, joista taempi on yleensä velaarinen. Toisin kuin tavanomaiset klusiilit, avulsiivit eivät vaadi muodostuakseen keuhkojen ilmavirtaa, vaan ääni muodostetaan imemällä kieltä sisäänpäin aiheuttaen edellä mainittujen kahden sulkeuman välisen ilmamassan harvenemisen. Kun edempi sulkeuma päästetään vapaaksi, ilma syöksyy nopeasti harventuneeseen tilaan, mistä aiheutuu ääni, joka on yleensä tavanomaisia klusiileja kovempi.
Esiintyminen kielessä

Avulsiiveja esiintyy lähinnä eteläisessä Afrikassa puhutuissa ns. khoisan-kielissä, mutta niitä on levinnyt kyseisistä kielistä jonkin verran myös lähistöllä puhuttuihin bantukieliin, kuten xhosaan ja zuluun. Myös Tansaniassa ja Keniassa on muutama kieli, joissa on avulsiiveja, mikä saattaa olla merkki khoisan-kielten tai niiden edeltäjien paljon nykyistä laajemmasta levinneisyydestä. Afrikan ulkopuolella avulsiiveja ei juurikaan esiinny kielten foneemijärjestelmissä, mutta niitä käytetään usein ekstralingvistisinä ilmaisukeinoina: esimerkiksi suomalainen saattaa ilmaista suudelmaa muiskauttamalla huuliaan; kyseessä on bilabiaalinen avulsiivi. Hevosia komennetaan usein maiskutusta muistuttavilla äänillä.
Ääntöpaikat

Avulsiivien ääntöpaikaksi suussa määritetään etummaisen sulkeuman paikka; kuten mainittu, taempi sulkeuma on lähes poikkeuksetta velaarinen (joskus uvulaarinen). Alla avulsiivit on merkitty IPA:n foneettisella transkriptiolla.
Bilabiaalinen avulsiivi [ʘ]. Edellä mainittu huulten "muiskautus"; käytetään joissain san-kielissä.
Dentaalinen avulsiivi [ǀ]. Usein affrikoitunut. Suomalaiset saattavat käyttää tätä moittiakseen jotakin, varsinkin toistettuna. Etummainen sulkeuma hampaiden kohdalla ja vähän niiden takana.
(Post)alveolaarinen avulsiivi [ǃ]. Kielen kärki muodostaa etummaisen sulkeuman kitavallin kohdalle tai sen taakse kitalaen etuosaan.
Palatoalveolaarinen avulsiivi [ǂ]. Etusulkeuma muodostetaan kovan kitalaen kohdalle kielellä; syntyvä ääni muistuttaa korkin irtoamisesta kuuluvaa ääntä.
Alveolaarinen lateraalinen avulsiivi [ǁ]. Kieli sulkee suuväylän hammasvallin kohdalla, ja sulkeuma vapautetaan kielen laidoilta.
Esa Lehikoinen (ornitologi)

Esa Antero Lehikoinen (s. 1948) on suomalainen ornitologi ja lintukirjailija. Lehikoinen oli Turun yliopiston dosentti ja toimi ekologian osaston yliopistonlehtorina. Hän jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 2014.
Lehikoinen aloitti vakavamielisen lintuharrastuksen vuonna 1962 ja oli perustajajäsenenä Turun lintutieteellisessä yhdistyksessä (TLY) vuonna 1966. Toiminut myöhemmin yhdistyksen sihteerinä, tutkimustoimikunnan vetäjänä ja aluerariteettikomitean puheenjohtajana. Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen (SLY) Ornis Fennica -lintutieteellisen julkaisun toimitussihteerinä ja sen toimituskunnassa. Rariteettikomitean jäsen vuosina 1979–1980. Lehikoinen toimi Lintutieteellisten Yhdistysten Liiton (LYL) Lintumies-lehden päätoimittajana vuosina 1979–1980 ja yhdistyksen lintuasematoimikunnissa. Lehikoinen toimitti vuonna 1975 ensimmäisen suomenkielisen laitoksen kirjasta Euroopan varpuslinnut – sukupuolen ja iän määritys.
Lehikoinen on filosofian tohtori ja eläinekologian dosentti johon nimitetty 29. heinäkuuta 1997. Hän on tutkinut muun muassa lintujen talveen sopeutumista, ympäristöstressien vaikutuksia lintuihin sekä muuttoa ja kosteikkolintuja.
Lehikoinen toimii BirdLife Suomen IBA-hankkeen ohjausryhmässä ja oli yksi vuonna 2004 perustetun linnustolausuntojen arviointilautakunnan perustajajäsenistä. Hän kuului SLY:n kolmanteen nimistötoimikuntaan, joka päätti maailman lintujen suomenkielisestä nimistöstä. Lehikoinen on kirjoittanut kymmeniä lintuaiheisia artikkeleita lehtiin, sekä useisiin tieteellisiin julkaisuihin. Hän on ollut useiden lintukirjojen toimituskunnassa ja jäsenenä muun muassa Suomen lajien uhanalaisuus – Punainen kirja 2010 lintutyöryhmässä.
Teoksia

Lehikoinen, Esa; Gustafsson, Esko & et al: Varsinais-Suomen linnut.  Turku:  Turun lintutieteellinen yhdistys r.y., 2003.  ISBN 952-91-5584-0
Hario, Martti; Lehikoinen, Aleksi; Lehikoinen, Esa; Pyhälä, Mikko: Pynnönen, Kirsi & Toiviainen, Kari. Kalliola, Iiris (toim.): Suomen muuttolinnut.  (322 sivua)  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 978-951-0-31577-4
Lehikoinen, Esa; Lemetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari: Suomen lintutieteen synty. Turun Akatemian aika.  (407 sivua)  Turku:  Faros-kustannus Oy, 2009.  ISBN 978-952-5710-04-5  Kirja luettavissa osittain Google booksissa (viitattu 6.11.2011).
Jakke Holvas

Jakke Holvas (s. 16. syyskuuta 1968 Turku) on suomalainen tietokirjailija, filosofian tutkija ja Yleisradion toimittaja. Hänen teoreettisen filosofian väitöskirjansa käsitteli talouden rajoja Aristoteleella, Platonilla sekä modernissa vaihdon teoriassa. Väitöskirja valmistui 2009. Holvas on kuulunut televisio-ohjelma T-Klubin toimituskuntaan ja kirjoittanut talouskolumneja Helsingin Sanomiin. Hän on työskennellyt Ylen aamu-tv:n, Yle Radio 1:n Ykkösaamun ja Kulttuuriykkösen juontajana.
Vuodesta 2023 Yle on julkaissut häneltä podcastia "Jakke Holvas ja filosofia", ja vuonna 2021 12-osaisen digitaalista murrosta kommentoivan podcastin "Tohtori Holvaksen lähiöfilosofiaa".
Teokset

& Raivio, Herman & Seppänen, Pekka: Ei voisi vähempää kiinnostaa: Nuoruuden filosofia.  Vantaa:  Kannustusvalmennus P & K, 1997.  ISBN 952-5167-05-4
Aristoteles: Suurisieluisuudesta.  (Hullunkuriset filosofit)  Vantaa:  Kannustusvalmennus P. & K., 1999.  ISBN 952-5167-12-7
Arvon sanat. Spekulointia talouskäsitteillä.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2002.  ISBN 951-0-27475-5
Platon. Elinkelvottomista ajatuksista.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28552-8
& Vähämäki, Jussi: Odotustila. Pamfletti uudesta työstä.  (Teesi)  Helsinki:  Teos, 2005.  ISBN 951-851-060-1
Talousmetafysiikan kritiikkiä.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto. Episteme)  Helsinki:  Tutkijaliitto, 2009.  ISBN 978-952-5169-56-0
Vauvatarinoita.  Helsinki:  Teos, 2009.  ISBN 978-951-851-136-9
Dandyt, keikarit. Teoriatehtaan 1990-luku.  Helsinki:  Ntamo, 2015.  ISBN 978-952-215-585-6
Aiheesta muualla

375 humanistia: Jakke Holvas. Helsingin yliopisto, Humanistinen tiedekunta 2015.
Jakke Holvaksen blogi: https://mikaelstrandintasapaino.home.blog/
Tohtori Holvaksen lähiöfilosofiaa
Avgó (Kythera)

Avgó Kytheran saaren pääkylästä Chórasta nähtynä.
| --- | --- |
Muut nimet:  Chýtra (Χύτρα), Óvo (Όβο)
Sijainti:  36°5′41.4″N, 22°59′51.8″E, Kythera Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,322 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Avgó (kreik. Αυγό, suom. ”Muna”) eli Chýtra (kreik. Χύτρα; transl. myös Chítra) eli Óvo (Όβο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Välimeressä Kytheran saaren etelärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,322 neliökilometriä ja se on asumaton. Kytheran asukkaat kertovat rakkauden jumalatar Afroditeen syntyneen Avgólla.
Maantiede

Jooniansaarten saariryhmässä sijaitseva Avgó muodostaa yhdessä lähisaartensa kanssa Kytheran kunnan, joka kuuluu Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Avgón pinta-ala on 0,322 neliökilometriä, ja saaren korkein kohta on 208 metriä merenpinnan yläpuolella. Saarella on hyvin jyrkkiä kallionjyrkänteitä.
Avgó muodostaa Natura 2000 -verkostoon kuuluvan suojelualueen yhdessä Kytheran saaren pohjois- ja itärannikolla olevien alueiden sekä lähistöllä sijaitsevien pienten Dragonéran, Antidragonéran, Prasonísin, Fidonísin, Kapéllon ja Koufón asumattomien kalliosaarten kanssa. Alueella on kokoa 53,9 neliökilometriä. Natura-alue on tärkeä rannikon jyrkänteiden lajeille, pesiville merilinnuille sekä muuttolinnuille. Alueen uhkana ovat saarille tuodut rotat sekä ohikulkevien laivojen mahdolliset öljypäästöt. Esimerkiksi vuonna 2000 Prasonísin saarelle haaksirikkoutui alus, josta mereen päässyt raskas polttoöljy aiheutti laajan alueen saastumisen. Myös metsästys, hallitsematon laidunnus ja tulipalot uhkaavat ovat suojelualuetta.
Avgó on pinnanmuotojensa ja vaikean lähestyttävyytensä ansiosta säilynyt suhteellisen koskemattomana. Samojen seikkojen vuoksi siellä tehdyt kasvillisuustutkimukset ovat puutteellisia ja tutkimuksia on tehty vain pienellä alalla. Kaikkiaan saarelta on löydetty 14 eri taksonia. Avgólla, kuten muillakin pienillä saarilla, on selkeät kasvillisuusvyöhykkeet. Rantavyöhykkeellä kasvaa suolakkokasveja, kuten Caryophyllales-lahkoon kuuluva Frankenia hirsuta ja maitteiden sukuun kuuluva vihmamaite. Seuraavalla vyöhykkeellä sisämaahan päin kasvaa suolakkokasvien lisäksi phryganan lajeja. Tämä vyöhyke ei ole enää suolaisen meriveden huuhtomaa aluetta, vaikka saa yhä suolapärskeitä. Sisimmällä vyöhykkeellä kasvaa enimmäkseen phryganan kasvilajeja.
Saarella kasvaa esimerkiksi kaunokkien sukuun kuuluva Centaurea redempta ssp. cytherea, sikojuurten sukuun kuuluva Scorzonera cretica ja sauramojen sukuun kuuluva Anthemis scopulorum, jotka ovat kotoperäisiä lajeja Kreikassa.
Mytologia

Avgón kerrotaan muistuttavan muodoltaan Uranoksen sukuelimiä, jotka titaani Kronos kreikkalaisen mytologian mukaan leikkasi irti ja heitti mereen. Merestä nousi rakkauden jumalatar Afrodite. Kytheran asukkaat kertovat Afroditen syntyneen Avgólla.
Aiheesta muualla

Avgó Wikimapiassa (englanniksi)
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído 
Luola Avgólla.
Marjatta Levanto

Marjatta Levanto (s. 24. tammikuuta 1944 Pori) on suomalaisen taidemuseolaitoksen ensimmäinen museolehtori ja museopedagogian uranuurtaja. Hän toimi Suomen Ranskan-instituutin johtajana Pariisissa vuosina 2005–2008.
Levanto on työskennellyt pitkään museopedagogian ja taidekasvatuksen tehtävissä Valtion taidemuseossa sekä sen edeltäjäorganisaatioissa. Hän on suomalaisen taidemuseolaitoksen ensimmäisiä museolehtoreita, ja yksi museoiden taidekasvatuksen edelläkävijöitä.
Levanto on kirjoittanut useita lapsille suunnattuja taidekirjoja. Kirjat ovat usein syntyneet yhteistyössä kuvittaja Julia Vuoren kanssa. Lisäksi Levanto on sanoittanut lastenlevyjä sekä tehnyt elokuvia, multivisioita ja videoita taiteesta.
Levanto on palkittu muun muassa nuortenkirjallisuuden (1984) ja lastenkulttuurin valtionpalkinnoilla (1990). Vuonna 2000 hän sai Suomen tietokirjailijat ry:n myöntämän Tietopöllö-palkinnon. Levannolle myönnettiin Helsingin kaupungin kulttuuripalkinto taidekasvattajan työstä vuonna 2001. Vuonna 2015 Levannon ja Vuoren teos Leonardo oikealta vasemmalle (2014) oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Julkaistuja teoksia

Tonttukuningas kuoleman puutarhassa: Hugo Simbergin kuvia (1985)
Tunnetko? – Lasten Ateneum (1991)
Eero (1994)
Nykytaide suurin piirtein (1998)
Unennäkijä tulee – Hugo Simbergin kuvia (2000)
Hugo Simbergin maailma (2000)
Taivaallinen tungos – kuvia muinaisista myyteistä (2001)
Valistus, museopedagogiikka, oppiminen: taidemuseo kohtaa yleisönsä (toimittaneet Marjatta Levanto ja Susanna Pettersson, 2004)
Leonardo oikealta vasemmalle (2014)
Pelottelun (ja pelon voittamisen) käsikirja (2018)
Levanto, Marjatta (toim.): Ben af Schultén : muotoilija.  Helsinki:  Parus Verus, 2023.  ISBN 978-952-7245-28-6
Urpo Haapanen
Urpo Haapasen tuotanto

Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1946 - 1966.  Suomen Äänitearkisto, 1967.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1967.  Suomen Äänitearkisto, 1968.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1968.  Suomen Äänitearkisto, 1969.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1902 - 1945.  Suomen Äänitearkisto.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1969.  Suomen Äänitearkisto, 1970.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1970.  Suomen Äänitearkisto, 1971.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1971.  Suomen Äänitearkisto, 1972.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1972.  Suomen Äänitearkisto, 1973.
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen hakemisto 1902 - 1971 A - L.  Suomen Äänitearkisto, 1973.  ISBN 951-9222-01-4
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1973.  Suomen Äänitearkisto, 1974.  ISBN 951-9222-03-0
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen hakemisto 1902 - 1971 M - Ö.  Suomen Äänitearkisto, 1975.  ISBN 951-9222-04-9
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1974 - 1975.  Suomen Äänitearkisto, 1976.  ISBN 951-9222-05-7
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1976.  Suomen Äänitearkisto, 1977.  ISBN 951-9222-08-1
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1977.  Suomen Äänitearkisto, 1978.  ISBN 951-9222-11-1
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1978.  Suomen Äänitearkisto, 1979.  ISBN 951-9222-12-X
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1979.  Suomen Äänitearkisto, 1980.  ISBN 951-9222-13-8
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen hakemisto A - L vuodet 1972 - 1979.  Suomen Äänitearkisto, 1981.  ISBN 951-9222-14-6
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1980.  Suomen Äänitearkisto, 1981.  ISBN 951-9222-15-4
Haapanen, Urpo - Strömmer Rainer: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1920-1945.  Suomen Äänitearkisto, 1981.  ISBN 951-9222-16-2
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen hakemisto M - Ö vuodet 1972 - 1979 ja vuosi 1980 kokonaan.  Suomen Äänitearkisto, 1982.  ISBN 951-9222-17-0
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1946 - 1966.  Suomen Äänitearkisto, 1983.  ISBN 951-9222-20-0
Haapanen, Urpo: Suomalaisten äänilevyjen taiteilijahakemisto 1901 - 1982.  Suomen Äänitearkisto, 1990.  ISBN 951-9222-21-9
Haapanen, Urpo - Strömmer Rainer: Suomalaisten äänilevyjen luettelo 1946-1961.  Suomen Äänitearkisto, 1992.  ISBN 951-9222-22-7
Aiheesta muualla

Suomen Äänitearkiston tietokanta 1901-1999
Kansalliskirjaston Viola-tietokanta[vanhentunut linkki]
Markus Hotakainen

Markus Hotakainen (s. 23. joulukuuta 1963 Helsinki) on suomalainen tietokirjailija ja tiedetoimittaja. Hän on kirjoittanut kymmenen lähinnä tähtitiedettä, avaruustutkimusta sekä säätä käsittelevää tietokirjaa, joista kaksi on suunnattu lapsille ja nuorille. Hotakainen on saanut Lauri Jäntin säätiön tietokirjapalkinnon, Valtion tiedonjulkistamispalkinnon sekä Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon..  Hänen Mars-kirjansa on julkaistu myös USA:ssa nimellä Mars – From Myth and Mystery to Recent Discoveries. Lisäksi Hotakainen on suomentanut yli kaksikymmentä kirjaa.
Palkinnot ja tunnustukset

Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinto 2009
Teokset

Alavilla mailla hallanvaara - kertomuksia Suomen säästä.  Helsinki-kirjat, ilmestyy 2012.
Avaruuden saaret, Juhani Westman, toim. Markus Hotakainen ja Heikki Oja. 1986
Avaruustutkimuksen näkymiä : seminaarisarja Helsingin yliopiston Tähtitieteen laitoksella keväällä 1987, toim. Markus Hotakainen. 1988.
Eric Tigerstedt : Suomen Tesla, Markus Hotakainen. 2023.
Gastronominen keittokirja, Sami Garam, Markus Hotakainen, Jiipee Mattila, Pekka Ailio. 2008
Lieksan käyttöohje, Markus Hotakainen & Mika Uimonen, esipuhe: Markku Pölönen, piirrokset: Vesa Lehtimäki, 2008
Maailma tutuksi. 1–5,  päätoim.: Juha Honkala,  suomentajat, kirjoittajat ja asiantuntijat: Markus Hotakainen ym., 2001.
Mars : myytistä maisemaksi, Markus Hotakainen. 2005
Opas aurinkokuntaan, Markus Hotakainen.
Suomen säähistoria, Helsinki-kirjat 2010
Tiede [Elektroninen aineisto] : CD-ROM-tietosanakirja, suomennos ja asiantuntijasovellus: Markus Hotakainen Ismo Nuuja Matti Virtanen, toimitus: Synnöve Takala, alkutuotteen tuotantoryhmä päätoim.: Richard Williams. 1995.
Tiede : kuvasanakirja, alkuteoksen toimituskunta: Lorna Ainger ym., suomennos ja asiantuntijasovellus: Markus Hotakainen ym., 1994
Tietoretki : lasten tietokirjasto. Osa 10, Maailma ja avaruus, toimituskunta: Anja Schone ym., julkaisija:] Weilin + Göös. 2006
Tildan tähdet : lasten oma avaruuskirja, Markus Hotakainen. 2007
Tähtitaivas, Markus Hotakainen, koko taivaan tähtikartat: Hannu Karttunen, tähdistökartat ja muut piirrokset: Markus Hotakainen, 2003
Tähtitiede : kiehtova avaruus, Heikki Lehto, Markus Hotakainen, Henrik Kahanpää, piirrokset: Heini Karjanmaa ym., 1999
Tähtitieteen sanakirja, asiantuntija: Markus Hotakainen, toim.: Juha Honkala, kuvat: Mikko Moilanen ym., 1999.
Albert Gyllenbögel

Axel Verner Albert Gyllenbögel  (10. elokuuta 1891 Kauhajoki – 4. huhtikuuta 1953 Helsinki) oli lehtori, joka sai ensimmäisenä Suomessa yliopettajan arvonimen, vuonna 1947.
Henkilöhistoria

Gyllenbögel tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913. Opettajanuransa hän aloitti Hämeenlinnassa venäjän, saksan ja latinan opettajana. Suomen sisällissotaan Gyllenbögel osallistui kompanianpäällikkönä Hans Kalmin joukoissa, haavoittuen  taisteluissa. Sodan jälkeen 1918–1919 hän toimi Hämeenlinnan suojeluskunnan päällikkönä ja palveli samalla lääninhallituksessa. 1921–1922 Gyllenbögel toimi Suomen Moskovan-suurlähetystön palveluksessa. Helsingissä Gyllenbögel työskenteli usean eri koulun suomenkielen opettajana, vuodesta 1927 vanhempana lehtorina ruotsalaisessa tyttölyseossa.
Julkaisuja

M. Airio, Hannes Axelsson, Albert Gyllenbögel, Aleksi A. Ilmonen: Gymnasialuppgifter i finska. Helsinfors 1928, Söderström Co, 96 s.
M. Airio, Albert Gyllenbögel, A. A. Ilmonen: Gymnasialuppgifter i finska II. Helsingfors 1929, 95 s. Uusia painoksia 1938, 1943, 1948, 1955, 1960, 1964, 1970.
Albert Gyllenbögel, Aleksi A. Ilmonen: Gymnasialuppgifter i finska III. Helsingfors 1931, Söderström Co, 111 s. Uusia painoksia 1945, 1950.
Alfred Gyllenbögel (suom.): Thure Svedlin, Taalintehtaan rautaruukki ja sen isännät 1686–1936. Helsinki 1936, Oy Taalintehdas, 434 s.
Aiheesta muualla

Yliopettaja Albert Gyllenbögelin ruumiinsunaus. Helsingin Sanomat, 10.4.1953, s. 7.
Maija-Leena Kallela

Maija-Leena Kallela (s. 1939) on suomalainen englannin ja latinan kielen opettaja, kääntäjä ja tietokirjailija.
Hän on osallistunut useiden englannin ja latinan kielen oppikirjojen tekemiseen ja kirjoittanut kaksi Kreikan ja Rooman historiasta kertovaa tietokirjaa. Lisäksi Kallela on suomentanut latinasta Liviuksen Ab urbe condita -historiateoksen Hannibalia käsitteleviä kirjoja ja Senecan tragedioita.
Kallela on saanut Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinnon vuonna 2013.
Osittainen bibliografia

Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Octavia.  (Suomentaja Antti T. Oikarinen & Maija-Leena Kallela)  Helsinki:  Basam Books, 2021.  ISBN 978-952-379-035-3
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Kaksi tragediaa: Faidra & Oidipus.  ((Phaedra; Oedipus.) Suomentaja Antti T. Oikarinen & Maija-Leena Kallela)  Helsinki:  Viisas Elämä, 2016.  ISBN 978-952-260-535-1
Seneca, Lucius Annaeus, nuor.: Kaksi tragediaa: Medeia & Thyestes.  ((Medea; Thyestes.) Suomentaja Antti T. Oikarinen & Maija-Leena Kallela)  Helsinki:  Basam Books, 2012.  ISBN 978-952-260112-4
Livius, Titus: Karthagon Hannibal lähtee sotaan.  (Ab urbe condita XXI)  Suomentanut Erkki Palmén, Maija-Leena Kallela, Ylermi Luttinen ja Teivas Oksala. Basam, 2014.  ISBN 978-952-260-261-9
Livius, Titus: Karthagon Hannibal Rooman porteilla.  (Ab urbe condita XXII)  Suomentanut Maija-Leena Kallela ja Ylermi Luttinen. Basam, 2015.  ISBN 978-952-260-432-3
Livius, Titus: Karthagon Hannibal Campaniassa.  (Ab urbe condita XXIII)  Suomentanut Maija-Leena Kallela ja Ylermi Luttinen. Basam, 2018.  ISBN 978-952-724-032-8
Aiheesta muualla

Maija-Leena Kallelan haastattelu 3.8.2021
Randall Azofeifa

Randall Azofeifa
Randall Azofeifa Corrales (s. 30. joulukuuta 1984 San José, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija. Azofeifa on edustanut muun muassa belgialaista KAA Gentiä. Tätä ennen hän pelasi kotimaansa Deportivo Saprissassa, jossa hän voitti Costa Rican mestaruuden vuosina 2004 ja 2006 sekä CONCACAF Champions' Cupin vuonna 2005.
Azofeifa pelasi ensimmäisen maaottelunsa Costa Rican A-maajoukkueessa 12. lokakuuta 2005 Guatemalaa vastaan. Vuonna 2001 hän pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa Costa Rican joukkueessa. Azofeifa oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa mutta pääsi pelaamaan vain minuutin yhdessä ottelussa. Azofeifa on pelannut 20 maaottelua.
Edvard Julius Mellberg

Edvard Julius Mellberg (2. heinäkuuta 1842 Pietarsaari – 8. maaliskuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen opettaja, joka sai professorin arvon.
Mellbergin vanhemmat olivat raatimies Carl Johan Mellberg ja Johanna Lovisa Malm. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1863 ja tuli Vaasan lukion matematiikan lehtoriksi 1865. Mellbergin kokeellisen fysiikan väitöskirja oli vuonna 1871 valmistunut Om ytspänning hos vätskor. Vuonna 1876 Mellberg julkaisi matematiikan professorin viran hakua varten tutkimuksen Teorin för Determinant-kalkylen.  Vuonna 1878 hänestä tuli Ruotsalaisen normaalilyseon yliopettaja. Väitöskirjassaan ja muissakin tutkimuksissaan Mellberg käsitteli nesteen viskositeettia. Hän julkaisi tutkimuksia myös  värisokeudesta. Mellberg julkaisi 1881 ja 1885 uudet laitokset edeltäjänsä Julius Bergrothin algebran ja geometrian oppikirjoista ja 1895 oman algebran oppikirjansa. Mellbergin tunnetuin oppikirja  oli 1887 ilmestynyt Lärobok i fysik. Professorin arvo hänelle myönnettiin 1895.Mellbergin puoliso vuodesta 1865 oli Lydia Moliis (k. 1929).
Aiheesta muualla

Om ytspänningen hos vätskor: Akademisk Afhandling, Edvard Julius Mellberg (1871) (Viitattu 13.11.2013)