stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mats Jansson

Mats Jansson (s. 17. joulukuuta 1951 Kolsva, Ruotsi) on ruotsalainen liikemies, joka toimi SAS-lentoyhtiön konsernijohtajana 2007–2010.
Jansson on opiskellut yliopistossa, mutta ei ole suorittanut loppututkintoa. Hänen aiempia työnantajiaan ovat ICA 1973–1994, Catena/Bilia 1994–1999, Fazer Group, jossa hän oli toimitusjohtaja 1999–2000, Axfood 2000–2005 ja Axel Johnsson Ab 2005–2006.
Janssonin aikana SAS:in tulos oli rankasti tappiollinen ja yhtiö joutui tekemään rajuja leikkauksia. Janssonin lähti SAS:sta syksyllä 2010.
Hänen perheeseensä kuuluu vaimo ja neljä lasta.
Mierokit

| Mierokit |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit
Suku::  Mierokit Plagiobothrys  Fisch. & C.A.Mey.
Katso myös
   Mierokit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mierokit (Plagiobothrys) on lemmikkikasvien suku, jossa on 62 lajia. Niitä esiintyy Yhdysvalloissa, Kanadassa, Meksikossa, Etelä-Amerikan länsiosassa, Australiassa ja Venäjällä Kamtšatkan niemimaalla. Mierokkeja esiintyy paikoin myös tulokkaana Euroopassa.
Suomessa tunnetaan kaksi mierokkilajia: Viuhkamierokkia (Plagiobothrys scouleri) on havaittu harvinaisena satunnaistulokkaana tienvarsinurmikoilla ja joutomailla. Kaunomierokki (Plagiobothrys figuratus) on yhden kerran havaittu satunnaiskasvi.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Plagiobothrys
Mäkihyppy talviolympialaisissa 1952

Vuoden 1952 talviolympialaisten mäkihyppykilpailu käytiin kisojen viimeisenä kilpailupäivänä 7. helmikuuta. Holmenkollenin Holmenkollbakkenille oli kerääntynyt 104 102 maksanutta katsojaa, mikä on kaikkien aikojen toiseksi suurin katsojamäärä, vuoden 1936 olympialaisten mäkihyppykilpailun jälkeen. Lisäksi noin 30 000 ihmistä kerääntyi viereiseen metsään, jotta ihmiset näkisivät kilpailun kauempaa ostamatta lippuja.
Isäntämaa Norjan hyppääjät lähtivät kilpailuun ennakkosuosikkeina. Kovimpien haastajien usokttiin tulevan Suomesta, Ruotsista ja Saksasta. Kilpailun voittoon hyppäsi Norjan Arnfinn Bergmann.
Osallistujat

Kilpailuun osallistui 44 hyppääjää 13 maasta.
| --- | --- |
  Itävalta (4)   Kanada (2)   Suomi (4)   Ranska (3)   Saksa (4)   Islanti (1)   Japani (2) :   Norja (4)   Puola (4)   Sveitsi (4)   Ruotsi (4)   Yhdysvallat (4)   Jugoslavia (4)
Lopputulokset

|  Sija |   Urheilija  |  Tulos |
| --- | --- | --- |
|  1  |   Arnfinn Bergmann (NOR)  |  226.0   |
|  2  |   Torbjørn Falkanger (NOR)  |  221.5   |
|  3  |   Karl Holmström (SWE)  |  219.5   |
|  4  |   Toni Brutscher (GER)  |  216.5   |
|  4  |   Halvor Næs (NOR)  |  216.5   |
|  6  |   Arne Hoel (NOR)  |  215.5   |
|  7  |   Antti Hyvärinen (FIN)  |  213.5   |
|  8  |   Sepp Weiler (GER)  |  213.0   |
|  8  |   Pentti Uotinen (FIN)  |  213.0   |
|  10  |   Sepp Kleisl (GER)  |  208.0   |
|  11  |   Hans Nordin (SWE)  |  206.5   |
|  12  |   Olavi Kuronen (FIN)  |  204.5   |
|  12  |   Keith Wegeman (USA)  |  204.5   |
|  14  |   Walter Steinegger (AUT)  |  202.0   |
|  15  |   Art Devlin (USA)  |  201.5   |
|  16  |   Janez Polda (YUG)  |  200.5   |
|  16  |   Andreas Däscher (SUI)  |  200.5   |
|  18  |   Art Tokle (USA)  |  199.5   |
|  18  |   Tauno Luiro (FIN)  |  199.5   |
|  20  |   Hans Däscher (SUI)  |  198.5   |
|  21  |   Rudi Dietrich (AUT)  |  198.0   |
|  22  |   Bill Olson (USA)  |  193.5   |
|  23  |   Jacques Perreten (SUI)  |  193.0   |
|  24  |   Antoni Wieczorek (POL)  |  191.0   |
|  25  |   Jacques Charland (CAN)  |  190.0   |
|  26  |   Fritz Schneider (SUI)  |  189.5   |
|  27  |   Stanisław Marusarz (POL)  |  189.0   |
|  27  |   Tatsuo Watanabe (JPN)  |  189.0   |
|  29  |   Karel Klancnik (YUG)  |  188.5   |
|  29  |   Hans Eder (AUT)  |  188.5   |
|  31  |   Franz Dengg (GER)  |  187.5   |
|  32  |   Bror Östman (SWE)  |  187.0   |
|  33  |   Jakub Wegrzynkiewicz (POL)  |  185.0   |
|  34  |   Ryoichi Fujisawa (JPN)  |  183.5   |
|  35  |   Ari Guðmundsson (ISL)  |  183.0   |
|  36  |   Hiroshi Yoshizawa (JPN)  |  182.5   |
|  36  |   André Monnier (FRA)  |  182.5   |
|  38  |   Régis Rey (FRA)  |  181.5   |
|  39  |   Leopold Tajner (POL)  |  178.0   |
|  40  |   Thure Lindgren (SWE)  |  175.5   |
|  41  |   Lucien Laferté (CAN)  |  162.5   |
|  42  |   Kozo Kawashima (JPN)  |  148.0   |
|  43  |   Henri Thiollière (FRA)  |  142.5   |
|  -  |   Sepp Bradl (AUT)  |  DNF   |
Lähde:
Myrothamnaceae

| Myrothamnaceae |
| --- | --- |
 Myrothamnus flabellifolia
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Gunnerales
Heimo::  Myrothamnaceae  Nied., nom. cons.
Suvut
 Myrothamnus 
Katso myös
   Myrothamnaceae Wikispeciesissä   Myrothamnaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myrothamnaceae on toinen koppisiemenisten Gunnerales-lahkoon kuuluvista heimoista. Siinä on vain yksi suku: Myrothamnus.
Tuntomerkit

Kasvit ovat karvattomia, aromaattisia ja pihkaisia pensaita, jotka näyttävät kuolleilta kuivan kauden aikana, mutta heräävät eloon saatuaan kosteutta. Lehtiasento on vastakkainen, ja lehtiparilla on yhteinen kannoista muodostunut tuppi, jonka reunassa on yhteensä neljä pientä ja pysyvää korvaketta. Silmussa lehdet ovat viuhkamaisesti poimuttuneita, ja suonitus on kouramainen, lavan laita hampainen. Kukinto on tähkämäinen ja ylälehdellinen; tähkässä on päätekukka. Hedekukassa on kolme tai neljä erillistä tai kolmesta kahdeksaan yhteen kasvanutta hedettä. Ponnet avautuvat läpillä. Siitepöly on tetradeina. Emikukassa on kolme tai neljä emilehteä, jotka ovat kasvaneet yhteen vain tyvestään. Vartalot ovat lyhyitä ja käyriä, luotti johteinen ja kahtena harjuna. Kussakin emissä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on tuppilomainen, joskus liiteluomainen.
Levinneisyys

Suku kasvaa eteläisen Afrikan ja Madagaskarin kuivilla alueilla.
Luokittelu

Takhtajan (1997) liitti heimon norkkokasveihin (alaluokka Hamamelididae). Lähimmäksi sukulaiseksi on kuitenkin osoittautunut gunnerakasvit (Gunneraceae), vaikka ne ulkonäöltään ja kasvupaikoiltaan ovatkin aivan erilaisia kasveja.
Myrothamnus-suvussa on kaksi lajia:
Myrothamnus flabellifolia Welw.
Myrothamnus moschatus (Baill.) Baill.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 1960

Vuoden 1960 talviolympialaisten mäkihyppykilpailu käytiin kisojen viimeisenä kilpailupäivänä 28. helmikuuta. Kilpailupaikkana oli Squaw Valleyn Papoose Peak Jumps.
Olympiakultaa saavutti Saksojen yhteisjoukkueen Helmut Recknagel, hopeaa Suomen Niilo Halonen ja pronssia Itävallan
Otto Leodolter.
Osallistujat

Kilpailuun osallistui 45 hyppääjää 15 maasta.
| --- | --- |
  Itävalta (4)   Kanada (3)   Suomi (4)   Ranska (2)   Saksojen yhteisjoukkue (4)   Unkari (1)   Islanti (1)   Italia (4) :   Japani (4)   Norja (4)   Puola (1)   Sveitsi (1)   Ruotsi (4)   Neuvostoliitto (4)   Yhdysvallat (4)
Lopputulokset

|  Sija |   Urheilija  |  Tulos |
| --- | --- | --- |
|  1  |   Helmut Recknagel (EUA)  |  227.2   |
|  2  |   Niilo Halonen (FIN)  |  222.6   |
|  3  |   Otto Leodolter (AUT)  |  219.4   |
|  4  |   Nikolai Kamenski (URS)  |  216.9   |
|  5  |   Torbjørn Yggeseth (NOR)  |  216.1   |
|  6  |   Max Bolkart (EUA)  |  212.6   |
|  7  |   Ansten Samuelstuen (USA)  |  211.5   |
|  8  |   Juhani Kärkinen (FIN)  |  211.4   |
|  9  |   K'oba Ts'akadze (URS)  |  211.1   |
|  10  |   Nikolai Shamov (URS)  |  210.6   |
|  11  |   Halvor Næs (NOR)  |  209.8   |
|  12  |   Veit Kührt (EUA)  |  208.7   |
|  13  |   Kåre Berg (NOR)  |  207.4   |
|  14  |   Alwin Plank (AUT)  |  206.7   |
|  15  |   Sadao Kikuchi (JPN)  |  206.2   |
|  16  |   Walter Steinegger (AUT)  |  205.9   |
|  17  |   Eino Kirjonen (FIN)  |  205.8   |
|  18  |   Rolf Strandberg (SWE)  |  204.8   |
|  19  |   Bengt Eriksson (SWE)  |  202.0   |
|  20  |   Andreas Däscher (SUI)  |  201.2   |
|  21  |   Werner Lesser (EUA)  |  200.8   |
|  22  |   Koichi Sato (JPN)  |  200.3   |
|  23  |   Ole Tom Nord (NOR)  |  200.2   |
|  24  |   Dino De Zordo (ITA)  |  198.8   |
|  25  |   Yosuke Eto (JPN)  |  197.7   |
|  26  |   Claude Jean-Prost (FRA)  |  196.8   |
|  27  |   Leonid Fyodorov (URS)  |  193.1   |
|  28  |   Jon St. Andre (USA)  |  192.3   |
|  29  |   Inge Lindqvist (SWE)  |  190.1   |
|  30  |   Takashi Matsui (JPN)  |  189.6   |
|  31  |   Wladyslaw Tajner (POL)  |  188.2   |
|  32  |   Butch Wedin (USA)  |  187.1   |
|  33  |   Jacques Charland (CAN)  |  186.3   |
|  34  |   Willi Egger (AUT)  |  185.4   |
|  34  |   Gerry Gravelle (CAN)  |  185.4   |
|  36  |   Nilo Zandanel (ITA)  |  184.8   |
|  37  |   Enzo Perin (ITA)  |  181.6   |
|  38  |   Robert Rey (FRA)  |  179.3   |
|  39  |   Luigi Pennacchio (ITA)  |  171.2   |
|  40  |   Veikko Kankkonen (FIN)  |  168.0   |
|  41  |   Tamás Sudár (HUN)  |  165.8   |
|  42  |   Gene Kotlarek (USA)  |  165.1   |
|  43  |   Skarphéðinn Guðmundsson (ISL)  |  155.7   |
|  44  |   Alois Moser (CAN)  |  151.1   |
|  45  |   Kjell Sjöberg (SWE)  |  127.9   |
Lähde:
Metal (täsmennyssivu)

Metal saattaa viitata johonkin seuraavista:
Metallimusiikki
Metal (albumi), Annihilatorin albumi
Metal (ohjelmointi), Applen ohjelmointirajapinta
Metal: A Headbanger’s Journey, dokumenttielokuva
Mäkihyppy talviolympialaisissa 1956

Vuoden 1956 talviolympialaisten mäkihyppykilpailu käytiin kisojen viimeisenä kilpailupäivänä 7. helmikuuta. Kilpailupaikkana oli  Cortina d'Ampezzon Trampolino Olimpico.
Olympiakultaa voitti Suomen Antti Hyvärinen ennen maanmiestään Aulis Kallakorpea. Pronssia saavutti Saksojen yhteisjoukkueen Harry Glaß. Kerta oli ensimmäinen, kun norjalaishyppääjä ei voittanut mäkihypyn olympiakultaa.
Osallistujat

Kilpailuun osallistui 51 hyppääjää 16 maasta. Neuvostoliitto osallistui ensimmäistä kertaa olympialaisten mäkihyppyyn.
| --- | --- |
  Itävalta (4)   Kanada (1)   Suomi (4)   Ranska (3)   Saksojen yhteisjoukkue (4)   Italia (4)   Japani (2)   Norja (4) :   Puola (4)   Romania (1)   Sveitsi (3)   Ruotsi (4)   Tšekkoslovakia (2)   Neuvostoliitto (3)   Yhdysvallat (4)   Jugoslavia (4)
Lopputulokset

|  Sija |   Urheilija  |  Tulos |
| --- | --- | --- |
|  1  |   Antti Hyvärinen (FIN)  |  227.0   |
|  2  |   Aulis Kallakorpi (FIN)  |  225.0   |
|  3  |   Harry Glaß (EUA)  |  224.5   |
|  4  |   Max Bolkart (EUA)  |  222.5   |
|  5  |   Sven Pettersson (SWE)  |  220.0   |
|  6  |   Andreas Däscher (SUI)  |  219.5   |
|  7  |   Eino Kirjonen (FIN)  |  219.0   |
|  8  |   Werner Lesser (EUA)  |  210.0   |
|  9  |   Sverre Stallvik (NOR)  |  208.0   |
|  10  |   Hemmo Silvennoinen (FIN)  |  207.5   |
|  11  |   Arne Hoel (NOR)  |  206.5   |
|  12  |   Sepp Bradl (AUT)  |  205.5   |
|  13  |   Hiroshi Yoshizawa (JPN)  |  205.0   |
|  14  |   Bror Östman (SWE)  |  204.5   |
|  15  |   Walter Habersatter (AUT)  |  201.5   |
|  16  |   Wladyslaw Tajner (POL)  |  201.0   |
|  16  |   Nikolay Shamov (URS)  |  201.0   |
|  18  |   Asbjørn Osnes (NOR)  |  199.5   |
|  19  |   Rudolf Schweinberger (AUT)  |  199.0   |
|  20  |   Andrzej Gasienica Daniel (POL)  |  198.5   |
|  21  |   Art Devlin (USA)  |  194.5   |
|  22  |   Jože Zidar (YUG)  |  194.0   |
|  23  |   Albin Rogelj (YUG)  |  192.5   |
|  24  |   Janez Polda (YUG)  |  191.5   |
|  25  |   Roman Gasienica Sieczka (POL)  |  189.5   |
|  26  |   Sepp Kleisl (EUA)  |  189.0   |
|  27  |   Jacques Charland (CAN)  |  188.0   |
|  28  |   Mojmír Stuchlík (TCH)  |  187.5   |
|  29  |   Jáchym Bulín (TCH)  |  186.0   |
|  30  |   Otto Leodolter (AUT)  |  185.0   |
|  30  |   Józef Huczek (POL)  |  185.0   |
|  30  |   K'oba Ts'akadze (URS)  |  185.0   |
|  33  |   Tito Tolin (ITA)  |  184.5   |
|  34  |   Yury Moshkin (URS)  |  184.0   |
|  35  |   Sverre Stenersen (NOR)  |  183.5   |
|  36  |   Roy Sherwood (USA)  |  183.0   |
|  37  |   Luigi Pennacchio (ITA)  |  180.5   |
|  38  |   Alfredo Prucker (ITA)  |  179.5   |
|  39  |   Koichi Sato (JPN)  |  178.5   |
|  40  |   Conrad Rochat (SUI)  |  177.0   |
|  41  |   Holger Karlsson (SWE)  |  176.0   |
|  42  |   Nicolae Munteanu (ROU)  |  175.0   |
|  43  |   Bill Olson (USA)  |  174.5   |
|  44  |   Erik Styf (SWE)  |  169.0   |
|  45  |   Francis Perret (SUI)  |  168.5   |
|  46  |   André Monnier (FRA)  |  167.5   |
|  46  |   Richard Rabasa (FRA)  |  167.5   |
|  46  |   Régis Rey (FRA)  |  164.0   |
|  46  |   Enzo Perin (ITA)  |  164.0   |
|  50  |   Janez Gorišek (YUG)  |  162.0   |
|  51  |   Dick Rahoi (USA)  |  158.0   |
Lähde:
Mattias Norström

| Mattias Norström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1972 (ikä 52) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nortan, Matty
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  101 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2008
Seurat:  Mora IK (Ruotsi I) AIK IF (SEL) New York Rangers Los Angeles Kings Dallas Stars
NHL-varaus:  48. varaus, 1992 New York Rangers
Erik Johan Mattias Norström (s. 2. tammikuuta 1972 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 903 ottelun mittaisen uran ja teki niissä tehot 18+147=165. Jäähyminuutteja Norström keräsi 661. Hän toimi Los Angeles Kingsin kapteenina vuosina 2001–2007.
Norström kuului Ruotsin valmennustiimiin Vancouverin olympiakisoissa 2010.
Ura

Norström oli Bredängs BK:n kasvatti. Hän siirtyi jo juniorina Huddinge IK:hon, jonka jälkeen Norström siirtyi Mora IK:hon. Hän pelasi siellä ensimmäiset miesten pelinsä I-divisioonassa kaudella 1990–1991. Norström siirtyi seuraavaksi kaudeksi 1991–1992 Elitserieniin ja AIK IF:n riveihin. Hänen tulokaskausi Elitserienissä toi 39 ottelussa tehot 4+3=7. New York Rangers varasi Norströmin 48. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1992.
Kaudeksi 1993–1994 Norström siirtyi New York Rangersin organisaatioon. Hän pelasi kauden suurimmaksi osaksi farmijoukkue Binghamton Rangersissa, AHL:ssä. Norström pelasi NHL:n puolella yhdeksän ottelua antaen yhden syöttöpisteen. Toisella kaudella 1994–1995 NHL-otteluita tuli saman verran, mutta tällä kertaa hän keräsi kolme syöttöpistettä. Hän pääsi pelaamaan myös kolme playoff-ottelua. Norström kaupattiin maaliskuussa 1996 Ray Ferraron, Ian Laperrièren, Nathan LaFayetten ja neljännen kierroksen varausvuoron kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Marty McSorleyhyn, Jari Kurriin ja Shane Churlaan. Kausi 1995–1996 toi Norströmille yhteensä 36 ottelussa tehot 2+2=4. Hän ei pelannut enää farmissa.
Norström murtautui NHL:ään kaudella 1996–1997, jolloin hän teki 80 ottelussa tehot 1+21=22, jotka jäivät Nordströmin uran toiseksi tehokkaimmiksi yhdeltä kaudelta. Hän pelasi Kingsissä vielä seuraavat seitsemän kautta, joista viitenä viimeisimpänä kautena Nordström toimi joukkueen kapteenina. Hänestä tuli Kingsin kapteeni lokakuussa 2001, kun joukkue kauppasi Rob Blaken Colorado Avalancheen. Nordström pelasi NHL:n tähdistöottelussa vuosina 1999 ja 2004. Työsulkukaudella 2004–2005 hän pelasi kotimaassaan tutussa seurassa AIK:ssa, joka oli tippunut jo Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle I-divisioonaan. Nordström edusti joukkuetta vain HockeyAllsvenskanin karsinnoissa keväällä 2005 ja oli nostamassa AIK:ta takaisin sarjatasoa ylemmäs. Työsulun jälkeen Nordström palasi Kingsiin. Hän teki kaudella 2005–2006 yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä tehoilla 4+23=27.
Viimeisellä Kings-kaudellaan 2006–2007 Norström kaupattiin Konstantin Puškarevin sekä kolmannen ja neljännen kierroksen varausvuoron kanssa Dallas Starsiin helmikuussa 2007. Vaihdossa Kings sai Jaroslav Modrýn, Johan Franssonin sekä toisen ja kolmannen kierroksen varausvuorot. Kaudeksi 2006–2007 Kingsiin palannut Rob Blake palasi myös joukkueen kapteeniksi, kun Norström vaihtoi seuraa. Kausi 2007–2008 oli Norströmille uran viimeinen. Hän kuitenkin teki keväällä 2008 NHL-uransa ensimmäisen playoff-maalin ratkaistessaan Starsille jatkoaikavoiton San Jose Sharksista puolivälierissä. Norströmin osuman jälkeen Stars johti ottelusarjaa 3–0. Norström teki lopettamispäätöksensä kesäkuussa 2008.
Maajoukkue

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mattias Norström jo pelaajauransa lopetettua vuonna 2009. |  Mattias Norström jo pelaajauransa lopetettua vuonna 2009. |  Mattias Norström jo pelaajauransa lopetettua vuonna 2009. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 1998 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 1997 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 2003 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Saksa 1992 | jääkiekko |  |
Norström edusti Ruotsia kaksissa talviolympialaisissa: Naganossa 1998 sekä Salt Lake Cityssä 2002. Hänet nimettiin Ruotsin miehistöön myös Torinon olympiakisoihin 2006, mutta Norström joutui jättämään turnauksen väliin loukkaantumisten takia.
MM-kilpailuissa Norström pelasi vuosina 1996, 1997, 1998, 2000, 2003 ja 2005. Hän voitti vuonna 1998 maailmanmestaruuden ja vuosina 1997 sekä 2003 tuli MM-hopeaa. Vuoden 2005 turnauksessa Norström oli Ruotsin tehokkain puolustaja seitsemällä syöttöpisteellään. Hän oli puolustajien pistepörssin toinen Slovakian Martin Strbakin ja Sveitsin Mark Streitin kanssa.
Vuonna 1992 Norström voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa.
McCartney (albumi)

| McCartney Paul McCartney |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Aikavälillä joulukuu 1969 – maaliskuu 1970
 Julkaistu: 17. huhtikuuta 1970
 Tuottaja(t): Paul McCartney
 Tyylilaji: rock, pop
 Kesto: 35.08
 Levy-yhtiö: Apple Records / EMI Records
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Paul McCartneyn muut julkaisut
|   | McCartney 1970 | Ram 1971 |
McCartney on Paul McCartneyn studioalbumi vuodelta 1970. Se on hänen ensimmäinen albuminsa The Beatlesin hajoamisen jälkeen. McCartney soittaa albumilla itse kaikki soittimet ja laulaa; hänen vaimonsa Linda McCartney laulaa taustalla muutamassa kappaleessa. Suurin osa kappaleista on äänitetty pariskunnan kotona, ja pari kappaletta Abbey Roadin studiolla.
Musiikillisesti albumi jatkaa Get Back/Let it Be -äänityssessioiden kappaleiden selkeytettyä linjaa, vieden musiikkia vieläkin yksinkertaistetumman ilmaisun suuntaan. Poikkeuksena tästä on kokeellisenoloinen Kreen-Akrore, joka kertoo samannimisestä Brasiliassa elelevästä heimosta. Tarkoitus oli mimikoida heidän metsästysretkien ääniä, sekä luoda sen mukainen tunnelma. Paul sai idean kappaleeseen nähtyään siitä kertovan TV-dokumentin. Kappale Teddy Boy on Get Back sessioiden perua, mutta monien muiden kappaleiden tavoin se jäi tuolloin viimeistelemättä sekä julkaisematta. Junk puolestaan koki jokseenkin vastaavanlaisen kohtalon Abbey Road albumin levytyksessä. Kummatkin ovat Paulin kappaleita, jotka hän kirjoitti Beatlesin Intian reissun aikana keväällä 1968. Hot as Sun puolestaan juontaa juurensa vuoteen 1959 asti. The Lovely Linda kertoo nimensä mukaisesti McCartneyn vaimosta, ja se oli ensimmäinen levyä varten nauhoitettu kappale. Samalla Paul testasi sillä laitteistoa. Kappaleet Valentine Day, Momma Miss America and Oo You on sävelletty paikan päällä nauhoitusten lomassa.
Vaikka useimmat kriitikot eivät pitäneet albumista, se myi erittäin hyvin. McCartneyn studioperfektionismiin tottunut John Lennon oli yllättynyt "laadun puutteesta" levyllä. Tämän mielipiteen hän ilmaisi Rolling Stonen haastattelussa vuonna 1970.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt Paul McCartney.
"The Lovely Linda" - 0:42
"That Would Be Something" - 2:37
"Valentine Day" - 1:40
"Every Night" - 2:30
"Hot as Sun/Glasses" - 2:06
"Junk" - 1:54
"Man We Was Lonely" - 2:57
"Oo You" - 2:47
"Momma Miss America" - 4:04
"Teddy Boy" - 2:22
"Singalong Junk" - 2:24
"Maybe I'm Amazed" - 3:49
"Kreen–Akrore" - 4:14
Kokoonpano

Paul McCartney: kaikki instrumentit ja laulu
Linda McCartney: taustalaulu
McCartney II

| McCartney II Paul McCartney |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinä–elokuu 1979
 Julkaistu: 16. toukokuuta 1980
 Tuottaja(t): Paul McCartney
 Tyylilaji: kokeellinen rock, elektroninen rock
 Kesto: 38.36
 Levy-yhtiö: Parlophone (UK) Columbia (UK)
Paul McCartneyn muut julkaisut
| Back to the Egg 1979 | McCartney II 1980 | Tug of War 1982 |
Singlet albumilta McCartney II
 ”Coming Up” Julkaistu: 11. huhtikuuta 1980  ”Waterfalls” Julkaistu: 13. kesäkuuta 1980  ”Temporary Secretary” Julkaistu: 19. syyskuuta 1980
McCartney II on Paul McCartneyn kolmas sooloalbumi ja ensimmäinen Wingsin hajoamisen jälkeen julkaistu albumi. Se julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä Parlophone. Albumilla on käytetty paljon syntetisaattoreja sekä studiokokeiluja.[lähde? ] Albumi uudelleenjulkaistiin vuonna 2011 remasteroituna keräilyversiona.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on säveltänyt Paul McCartney.
Coming Up – 3.53
Temporary Secretary – 3.14
On the Way – 3.38
Waterfalls – 4.42
Nobody Knows – 2.52
Front Parlour – 3.32
Summer's Day Song – 3.25
Frozen Jap – 3.40
Bogey Music – 3.27
Darkroom – 2.20
One of These Days – 3.35
Arvostelut

Allmusic:
Robert Christgau: C
Pitchfork Media: 7.2/10
Record Collector:
Mauritz Ekholm

Mauritz Kristian Ekholm (6. syyskuuta 1897 Vaasa – 29. lokakuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen Helsingin Osakepankin (HOP) pääjohtaja vuosina 1956–1962.
Ekholm kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1915 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1919 pääaineinaan fysiikka, matematiikka ja tähtitiede. Hän työskenteli HOP:n palveluksessa vuodesta 1922 ja kuului pankin johtokuntaan vuodesta 1934. Hän oli pääjohtajan varamies vuodesta 1946 ja pankin pääjohtaja vuosina 1956–1962. Ekholm kuului myös Suomen Pankkiyhdistyksen, Vientiluoton ja Hartwallin johtokuntiin.
Mauritz Ekholmin veli oli vuorineuvos Karl-Erik Ekholm.
Myrskybongaus

Myrskybongaus on voimakkaiden sääilmiöiden  harrastelijamaista kuvaamista ja tutkimista. Yhdysvalloissa myrskybongarit kuvaavat muun muassa tornadoja ja hurrikaaneja, Suomessa muun muassa trombeja, ukkosia ja syysmyrskyjä.
Myrskybongauksen alku

Myrskybongaus alkoi Yhdysvaltojen Keskilännessä jo 1950-luvulla. Siellä myrskybongausta edisti tiheä tieverkko ja halpa polttoaine, joten saatettiin helposti ja halvalla ajaa kaukaakin myrskyn lähelle.
Suomessa varsinaista myrskybongausharrastusta on ollut 1990-luvun alusta kun esimerkiksi ukkostutkat ovat tietokoneiden ja tietoverkkojen kautta helpoittaneet tiedon löytämistä sääilmiöistä. Ihmiset harrastavat useimmiten myrskyjen havainnointia kotinsa tai mökkinsä ikkunasta, vain pieni joukko on todella aktiivisia myrskybongareita jotka seuraavat ukkosia ja myrskyjä autolla. Aktiivisia bongareta arvellaan Suomessa olevan noin viisikymmentä.
Ilmatieteenlaitos kaipaa myös havaintoja myrskyistä sekä muista sääilmiöistä ja on tehnyt myrskybongarien kanssa yhteistyötä, mutta myös tavallisten sääharrastajien tiedot ovat tarpeellisia. He ovat välittääneet tietoja säästä paikan päältä ja Ilmatieteenlaitos on niiden perustella parantanut tietokonemallinnuksiaan. Ilmatieteenlaitos on kehittänyt Sää-sovelluksen jonka avulla harrastajat voivat ilmoittaa havaintojaan myrskyistä sekä myös muista sääilmiöistä.
Rajuilmojen vaarat

Ukkospilvestä joskus satavat erittäin suuret jopa kymmenien millimetrien kokoiset rakeet, syöksyvirtauksen kaatamat puut ja tuulen lennättämät oksat ja salamat lähelle iskiessään voivat olla vaarallisia. Ulkomailla myrskybongaus voi olla hengenvaarallista rajumpien sääilmiöiden vuoksi. Useimmiten tornadoa kuvataan matkan päästä, sillä liian lähelle tai sen sisään joutuminen on hengenvaarallista. Suomessa myrskyistä johtuneet kuolemat ovat olleet harvinaisia.
Myrskybongaus fiktiossa

Myrskybongauksesta kertova elokuva Twister antaa myrskybongauksesta väärän kuvan. Elokuvassa muun muassa ajetaan tornadon läpi, mikä on oikeasti hengenvaarallista, ja liikutaan metsäisillä sivuteillä ja pelloilla, jotka ovat myrskyjen aikaan vaarallisia paikkoja. Pelloillahan voi salama iskeä hyvin helposti.