stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leonhard Euler
Elämäkerta > Keski-ikä > Näön menetys

Eulerin näkö heikkeni jatkuvasti hänen uransa aikana. Näköongelmat alkoivat ensimmäisinä Pietarin vuosina 1730-luvun puolivälissä. Omaelämäkerrassaan Euler kertoo näköongelmiensa johtuneen liiallisesta työstä kartografisten töiden parissa. Ronald Calinger väittää Eulerin elämäkerrassa hänen silmäongelmiensa alkaneen jo aiemmin, ehkä samoihin aikoihin kuin hänen sairastamansa kuume, ja näköongelmat olivat vain seurausta hänen sairastumisestaan.
Eulerin ollessa Saksassa hänen näkönsä heikkeni entisestään. Hänen oikean silmänsä näkö oli niin huono, että Preussin kuningas Fredrik II Suuri nimitti häntä kykloopiksi. Eulerin parempaan vasempaan silmään tuli vuonna 1771 harmaakaihi. Muutama viikko kaihin havaitsemisen jälkeen Eulerista tuli täysin sokea. Harmaakaihi kyllä operoitiin, mutta leikkaus ei auttanut näköä säilymään kuin muutaman päivän ajan. Eulerin tuottamien tieteellisten tekstien kannalta tarkastellen sokeus ei kuitenkaan haitannut: hän kykeni laskemaan laskuja erinomaisen muistinsa ansiosta ja pystyi esimerkiksi toistamaan Vergiliuksen Aeneis-eepoksen alusta loppuun ilman epäröintiä. Hän pystyi myös kertomaan teoksen jokaisen sivun ensimmäisen ja viimeisen rivin.
Euler tuotti lähes puolet kaikista artikkeleistaan ollessaan sokea. Hän ei selvinnyt tästä yksin, vaan häntä auttoivat hänen poikansa Johann Albrecht Euler, joka oli nimitetty Venäjän tiedeakatemiaan fysiikan professoriksi, sekä Christoph Euler, jonka ura oli puhtaasti sotilaallinen. Myös suomalainen Anders Johan Lexell ja sveitsiläinen Nicolaus Fuss olivat tärkeitä.
Elämäkerta > Myöhemmät vuodet ja kuolema

Euler saapui Pietariin vuonna 1766, hyvin heikkonäköisenä ja muutama vuosi ennen lopullista sokeutumistaan. Eulerin asunto paloi vuonna 1771. Hän itse pelastui ja onnistui pelastamaan merkittävän osan tieteellisistä töistään, mutta hänen vaimonsa menehtyi tulipalossa. Viisi vuotta myöhemmin hän solmi uuden avioliiton ensimmäisen vaimon sisarpuolen, Salome Abigail Gsellin, kanssa.
Aamulla 18. syyskuuta 1783 Euler oli pitämässä lapsenlapselleen matematiikan oppituntia. Lounaan jälkeen hän vietti muutaman tunnin laskien kuumailmapallojen liikettä. Tämän jälkeen hän keskusteli assistenttinsa kanssa vasta löydetyn Uranuksen radasta. Noin kello viiden aikaan hän oli puistossa leikkimässä lapsenlastensa kanssa. Hän sai aivohalvauksen ja kuoli noin kello yhdentoista aikaan illalla.lähde?
Tieteellinen ura > Matemaattinen notaatio

Euler esitteli useita uusia matemaattisia merkintöjä, jotka levisivät laajempaan käyttöön. Ehkä merkittävin Eulerin käyttämä merkintä on funktion merkitseminen muodossa f(x), jota hän käytti ensimmäisen kerran vuonna 1734. Euler esitteli myös trigonometristen funktioiden nykyaikaiset merkintätavat. Tosin jo ennen Euleria William Oughtred oli käyttänyt merkintöjä sin ja cos sinin ja kosinin merkitsemiseen. Muita Eulerin käyttämiä merkintöjä ovat kreikkalaisen Σ-kirjaimen (sigma) käyttäminen summan merkitsemiseen (vuonna 1755) ja pientä i-kirjainta imaginaariyksikön merkitsemiseen (vuonna 1777). Neperin luvun tunnus e tulee Eulerin sukunimen ensimmäisestä kirjaimesta. Luvun tunnusta hän käytti ensimmäisen kerran vuonna 1727. Euleria pidetään usein ensimmäisenä matemaatikkona, joka käytti ympyrän kehän ja halkaisijan suhteen ilmoittamiseen π-kirjainta. Piin käyttö yleistyi Eulerin jälkeen, mutta hän ei käyttänyt sitä ensimmäisenä. William Jones ehdotti piitä ensimmäisenä tähän tarkoitukseen.
Muita Eulerin käyttämiä merkintöjä ovat muutoksen merkitseminen kreikkalaisella Δ-kirjaimella, R- ja r-kirjaimet kolmion ympäri ja sisälle piirretyn ympyrän säteinä ja kirjaimet a, b, c kolmion ABC sivujen pituuksina.
Tieteellinen ura > Analyysi

Differentiaalilaskenta oli 1700-luvun matematiikantutkimuksen suurimpia osa-alueita, ja Bernoulli-suvun matemaatikot olivat sen ajan tärkeimmät differentiaalilaskennan tutkijat. Bernoullien vaikutuksesta differentiaalilaskennasta tuli myös Eulerin mielenkiinnon kohde. Vaikka Eulerin todistukset eivät välttämättä vastaa nykyisenlaista ankaraa todistamismenetelmää, ne johtivat kuitenkin useisiin edistysaskeliin.
Matemaattisessa analyysissa Euler tunnetaan erityisesti potenssisarjojen kehittämisestä.
Tieteellinen ura > Lukuteoria

Venäjän tiedeakatemiassa vaikuttanutta Christian Goldbachia voidaan pitää vastuullisena siitä, että Euler kiinnostui myös lukuteoriasta. Hänen varhaisimmat saavutuksensa lukuteorian alalla perustuivat ranskalaisen Pierre de Fermat’n töihin. Euler kehitti Fermat'n ajatuksia, mutta samalla hän kumosi joitakin Fermat'n keksimiä otaksumia.
Euler todisti muun muassa Newtonin identiteetit ja Fermat'n pienen lauseen. Vuonna 1772 Euler todisti, että luku 231−1=2 147 483 647 oli Mersennen alkuluku.
Tieteellinen ura > Verkkoteoria

Euler onnistui vuonna 1736 ratkaisemaan niin sanotun Königsbergin siltaongelman. Preussilaisen Königsbergin kaupungin (nykyään Kaliningrad, Venäjä) läpi virtaa Pregoljajoki. Joessa on kaksi suurta saarta, joita yhdistää seitsemän siltaa mantereeseen. Kysymys kuului, onko mahdollista kulkea kaikkien seitsemän sillan kautta täsmälleen yhden kerran ja palata takaisin lähtöpaikkaan? Euler todisti ensimmäisenä, ettei tämä ole mahdollista. Siltaongelman ja Eulerin mukaan on nimetty verkkoteorian käsite Eulerin ketju tai polku, jolla ymmärretään sellaista kulkua yli verkon kaikkien särmien, että kukin särmä tulee ylitetyksi kerran.
Verkkoteoriaan liittyy läheisesti myös Eulerin monitahokaslause, Eulerin havaitsema yhteys moni­tahokkaan sivu­tahkojen, kärkien ja särmien luku­määrien välillä.
Tieteellinen ura > Logiikka

Euler havainnollisti syllogistista päättelyä suljettujen käyrien avulla (1768). Tällaisia diagrammeja kutsutaan nykyään Eulerin diagrammeiksi.
Tieteellinen ura > Fysiikka ja tähtitiede

Euler auttoi Euler-Bernoullin palkkiyhtälön kehittämisessä. Yhtälöstä tuli yksi insinööritieteiden peruskivistä.
Kirjallisuutta

Euler, Leonhard: Kirjeitä saksalaiselle prinsessalle fysiikasta ja filosofiasta.  ((Lettres à une princesse d’Allemagne sur divers sujets de physique et de philosophie, kirjoitettu 1760–62, julkaistu 1768–72.) Suomentanut ja kommentoinut Johan Stén)  Espoo:  Johan Stén, 2007.  ISBN 978-952-92-1711-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leonhard Euler Wikimedia Commonsissa
Leonhardeuler.com. (englanniksi)
The Euler Archive. (englanniksi)
Euler: Some Papers. (englanniksi)
Robin Wilson: ”Read Euler, read Euler, he is the master of us all.” Plus magazine 1.3.2007. (englanniksi)
W. W. Rouse Ball: Leonhard Euler (1707–1783). Teoksesta A Short Account of the History of Mathematics, 1908. (englanniksi)
Leonhard Euler. Encyclopaedia Britannica. (englanniksi)
Leonhard Euler. NNDB.com. (englanniksi)
Johan Stén: Euler – moderni kolmesataavuotias. Tieteessä tapahtuu 8/2007. (PDF)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia 2  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  SNAC  IdRef 
Euler 10 Sveitsin frangin setelissä vuodelta 1979.
Vasilij Sokolov, Leonhard Euler, 1737.
Jakob Emanuel Handmann , Leonhard Euler, noin 1756.
Eulerin kaava.
Francisco Fernández Ochoa

Francisco Fernández Ochoa lokakuussa 2006.
Francisco ”Paquito” Fernández Ochoa (25. helmikuuta 1950 Madrid, Espanja – 6. marraskuuta 2006 Madrid, Espanja) oli espanjalainen alppihiihtäjä ja maansa toistaiseksi ainoa kultamitalisti talviolympialaisissa.
Urallaan Fernández Ochoa voitti vain yhden alppihiihdon maailmancupin osakilpailun, mutta Sapporon vuoden 1972 olympialaisissa hän voitti pujottelun kultamitalin. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 1974 Fernández Ochoa saavutti pronssia pujottelussa.
Fernández Ochoan sisko Blanca saavutti olympiapronssia Albertvillen olympialaisissa 1992. Sisarukset olivat vuoteen 2018 saakka Espanjan ainoat talviolympialaismitalistit.
Fernández Ochoa kuoli 56-vuotiaana imusolmukesyöpään.
Fashodan selkkaus

Sudanin kartta vuodelta 1912. Kodok (Fashoda) on merkitty Niilin rannalle 10. leveysasteen tuntumaan.
Fashodan selkkaus oli Ranskan ja Britannian välinen konflikti vuonna 1898. Sen taustalla oli maiden välinen kilpailu siirtomaista Afrikassa. Ranskalaisten tavoitteena oli luoda yhteys mantereen poikki Ranskan Länsi-Afrikasta Ranskan Somalimaahan. Britannia puolestaan vaati itselleen Niilin laaksoa.
Konfliktin seurauksena maat joutuivat sodan partaalle. Lopulta ranskalaiset antoivat periksi ja vetivät joukkonsa pois marraskuussa 1898.
Tausta

Herbert Kitchenerin komentama brittiläis-egyptiläinen armeija oli vuonna 1898 edennyt Niilin vartta etelään valloittamaan takaisin Sudania, joka oli joutunut mahdistikapinallisten käsiin. Hän voitti kapinalliset Omdurmanin taistelussa. Kaksi viikkoa voiton jälkeen Kitchener sai ilmoituksen siitä, että Fashodaan ylempänä Niilin varrella oli ilmaantunut eurooppalainen sotajoukko, joka oli tosin hänen armeijaansa pienempi. Kyseessä oli kapteeni Jean-Baptiste Marchandin johtama ranskalainen retkikunta, joka oli vallannut heinäkuussa 1898 nykyisen Etelä-Sudanin Ylä-Niilin osavaltiossa sijainneen Fashodan linnoituksen (nykyinen Kodok). Kitchenerin joukot etenivät samaan aikaan kohti etelää ja kohtasivat ranskalaiset syyskuussa Fashodassa.
Marchand oli paikalla Ranskan ulkoministeri Gabriel Hanotauxin sinne lähettämänä. Hanotauxin tavoitteena oli sopupolitiikka Euroopassa ja Ranskan alueellisen laajentumisen suuntaaminen siirtomaihin. Afrikassa tavoite oli laajentaa Ranskan aluetta Atlantin valtamereltä mantereen itärannikolle. Sinne päästäkseen Ranska pyrki saamaan tukikohtia Niilin varrelta. Hanotaux tiesi tämän johtavan kiistoihin Britannian kanssa, mutta hän halusi tarkoituksellisesti uhmata sitä.
Kriisi

Brittien ja ranskalaisten kohdatessa ranskalaiset olivat nostaneet linnoituksen yläpuolelle trikolorinsa. Kitchener vaati Marchandia laskemaan lippunsa, mihin tämä ei suostunut vaikka Kitchener varoitti ranskalaisten toimien voivan johtaa sotaan maiden välillä. Kiista muuttui lopulta diplomaattiseksi. Hanotauxin jälkeen kesäkuussa 1898 Ranskan ulkoministeriksi oli noussut Théophile Delcassé. Delcassén vaihtoehdot olivat vähissä. Hän joko antaisi periksi brittien vaatimuksille vahingoittaen Ranskan mainetta tai johtaisi maansa sotaan, johon sen sotavoimat olivat valmistautumattomia etenkin laivaston osalta. Parhaillaan käynnissä ollut Dreyfusin tapaus lisäsi lisäksi sisäistä epätasapainoa maassa. Esimerkiksi brittien Pariisin suurlähettiläs pelkäsi tämän voivan johtaa mielettömiin päätöksiin ranskalaisten taholta. Ranskalaiset päättivät lopulta antaa briteille kokonaan periksi. Marchand sai 3. marraskuuta 1898 käskyn laskea lippunsa ja tyhjentää linnoitus. Seuraavana vuonna Ranska ja Britannia tekivät sopimuksen, jolla Britannia tunnusti Ranskan siirtomaavallan Marokossa ja Länsi-Afrikassa, kun taas Ranska luopui tavoitteistaan Egyptissä ja Sudanissa.
Seuraukset

Ranskalaisille diplomaattinen tappio oli suuri nöyryytys ja se johti maassa voimakkaaseen brittiläisvihamielisyyteen. Maata vihattiin seuraavien vuosien ajan jopa enemmän kuin Saksaa. Kansallismieliset piirit puhuivat sodasta Britanniaa vastaan, mutta Delcassén onnistui ulkoministeriön johdossa estää tällainen kehitys. Hän halusi hyvät suhteet Britanniaan luodakseen tämän ja Venäjän kanssa liittouman Saksaa vastaan. Poliittinen kehitys johtikin lopulta Entente cordialen syntyyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fashodan selkkaus Wikimedia Commonsissa
Piirros Marchandin marssista Afrikan halki, joka päättyi Fashodaan Sudanissa.
Fenkoli

| Fenkoli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Fenkolit Foeniculum
Laji::  vulgare
Kaksiosainen nimi
 Foeniculum vulgare  Mill. 
Muunnokset
 var. azoricum – salaattifenkoli eli finocchio  var. dulce – maustefenkoli  var. piperitum – karvasfenkoli eli carosella 
Katso myös
   Fenkoli Wikispeciesissä   Fenkoli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fenkoli eli maustefenkoli eli saksankumina eli venkoli (Foeniculum vulgare) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva viljelykasvi. Tuore fenkoli on sellerin tapaan käytettävä hyvin aromaattinen vihannes. Fenkolin siemeniä käytetään mausteena. Fenkolia kasvaa luonnostaan Välimeren alueella, missä sitä onkin käytetty aina vanhoista egyptiläisistä kulttuureista asti. Fenkolin aromaattinen pääaine on anetoli, jota on myös aniksessa.
Fenkolista erotetaan kaksi yleistä muunnosta: maustefenkolista (Foeniculum vulgare var. dulce) käytetään lähinnä siemeniä, kun taas salaattifenkoli eli mukulavenkoli eli italiankumina (Foeniculum vulgare var. azoricum) kasvattaa tyvelleen sipulimaisen pullistuman, jota käytetään vihanneksena. Salaattifenkolia voidaan syödä sekä sellaisenaan että kypsennettynä. Fenkolin siemeniä käytetään leivän, keittojen ja kurkkusäilykkeiden mausteena. Erityisesti se sopii kalaruoille. Myös hienonnettuja lehtiä voidaan käyttää. Ne sopivat porsaan- ja vasikanlihalle, sekä kalaruokiin, varsinkin makrillin ja lohen mausteeksi, ja salaattiin.
Nykyisin fenkoliöljyä käytetään paljon yskänlääkkeissä.
Kreikkalaisen mytologian tarun mukaan Prometheus toi ihmisille tulen fenkolin varressa.
Foeniculum vulgare
Fenkoli. Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Fenkoli (maustefenkoli) (Foeniculum vulgare)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Fenkoli (Foeniculum vulgare)
United States Department of Agriculture (USDA): Foeniculum vulgare (englanniksi)
Flora of China: Foeniculum vulgare (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Fennel (Foeniculum vulgare) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Foeniculum vulgare (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Foeniculum vulgare (fennel) (englanniksi)
Gernot Katzer's Spice Pages: Fennel (Foeniculum vulgare) (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Foeniculum vulgare (englanniksi)
Suomalaiset hyötypuutarhakasvit
| --- | --- |
Juurekset:   lanttu  mustajuuri  nauris  palsternakka  porkkana  piparjuuri  punajuuri  retiisi  selleri 
Kaalit:   keräkaali  kiinankaali  kukkakaali  kyssäkaali  lehtikaali  punakaali  parsakaali  ruusukaali  kurttu- eli savoijinkaali 
Kurkkukasvit:   kurkku  kesäkurpitsa  kurpitsa  spagettikurpitsa 
Mausteet:   basilika  humala  kirveli  krassi  kumina  kurkkuyrtti  kynteli  lipstikka  meirami  minttu  persilja  rakuuna  rosmariini  salvia  sitruunamelissa  tilli  timjami 
Mukulakasvit:   maa-artisokka  peruna 
Palkokasvit:   herne  härkäpapu  tarhapapu 
Sipulit:   hillosipuli  ilmasipuli  jättisipuli  purjo  sipuli  ruohosipuli  ryvässipuli  valkosipuli  vihersipuli 
Muut kasvikset:   endiivi  fenkoli  latva-artisokka  lehtisalaatti  lehtiselleri  mangoldi  maissi  paprika  parsa  pinaatti  raparperi  tomaatti 
Yrtit ja mausteet
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q43511  Wikispecies: Foeniculum vulgare  AoFP: 1767  APDB: 154796  APNI: 99449  APSA: 232-40-1a  ARKive: foeniculum-vulgare  BioLib: 40303  Calflora: 3603  Cal-IPC: foeniculum-vulgare  CoL: 6JBPX  Ecocrop: 1107  eFloraSA: Foeniculum_vulgare  EoL: 585008  EPPO: FOEVU  EUNIS: 151281  FloraBase: 6221  FNA: 200015555  FoC: 200015555  FoIO: FOEVUL  GBIF: 3034922  GRIN: 300219  iNaturalist: 53052  IPA: 5648  IPNI: 136027-1  IRMNG: 11426304  ISC: 24271  ITIS: 29509  MichiganFlora: 123  MoBotPF: 275990  NatureServe: 2.159195  NBN: NHMSYS0000458868  NCBI: 2849586  NZOR: 9dc554ff-5585-4a77-94ab-3ec06670e466  NZPCN: 3953  Observation.org: 6793  Open Tree of Life: 498475  PfaF: Foeniculum vulgare  Plant List: kew-2813604  PLANTS: FOVU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:842680-1  RHS: 24472  Tropicos: 1700130  VASCAN: 2579  VicFlora: cd10828b-4e96-47b8-99a2-285c3a9970cc  WisFlora: 8249  WoI: 106  WFO: wfo-0000691487  Laji.fi: MX.39211
Álvaro Fernandes

Länsi-Afrikan merikartta vuoden 1765 tienoilta.
Álvaro Fernandes oli portugalilainen merenkulkija, jonka uskotaan käyneen ensimmäisenä eurooppalaisena Ylä-Guinean rannikolla.
Fernandes oli Madeiran löytäjän João Gonçalves Zarcon veljenpoika, joka sai kasvatuksensa Henrik Purjehtijan hovissa. Hän osallistui karavelin kapteenina vuoden 1445 retkeen Länsi-Afrikan rannikolle jatkaen matkaa kauas Kap Verden niemimaan eteläpuolelle. Fernandes nimesi yhden rannikon kiintopisteistä ”Mastojen niemeksi” (Cabo dos Matos).
Henrik Purjehtija lähetti Fernandesin vuonna 1446 toiselle retkelle Länsi-Afrikan rannikolle. Fernandes eteni Gambiajoelle, jossa alkuasukkaiden myrkytetyt nuolet pakottivat hänen miehensä vetäytymään. Fernandes jatkoi etelään nykyisen Guinea-Bissaun luoteiskärkeen tai mahdollisesti Conakryn tienoille saakka. Hän palasi juhlittuna sankarina Portugaliin vuonna 1447.
Fenasyylikloridi

| Fenasyylikloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-kloori-1-fenyylietanoni
CAS-numero:  532-27-4
PubChem CID:  10757
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(=O)CCl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H7ClO
Moolimassa:  154,586 g/mol
Sulamispiste:  56–57 °C
Kiehumispiste:  247 °C
Tiheys:  1,324 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1,64 g/l (25 °C)
Fenasyylikloridi eli α-klooriasetofenoni tai 2-klooriasetofenoni (C8H7ClO) on ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja asetofenonin kloorattu johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa lääkeaineita ja aikaisemmin sitä on käytetty myös kyynelkaasuna.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa fenasyylikloridi on värittömiä tai valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain hyvin vähän veteen, mutta paremmin etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, bentseeniin ja hiilidisulfidiin.
Fenasyylikloridi ärsyttää hyvin voimakkaasti hengityselimiä, ihoa ja silmiä. Se on voimakas lakrymaattori eli kyynelvuotoa aiheuttava aine. Silmien kautta tapahtuva altistuminen fenasyylikloridille voi aiheuttaa pysyvän sokeutumisen.
Valmistus ja käyttö

Fenasyylikloridia valmistetaan bentseenin ja klooriasetyylikloridin välisellä Friedel–Crafts-asylointireaktiolla. Katalyyttinä reaktiossa käytetään alumiinikloridia.
Fenasyylikloridia voidaan käyttää eräiden lääkeaineiden valmistamiseen. Sitä on käytetty myös kyynelkaasuna mellakoiden taltuttamiseen. Tähän tarkoitukseen fenasyylikloridia on käytetty sekä aerosolina että kranaateissa.
Fenyyliglyoksaali

| Fenyyliglyoksaali |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-okso-2-fenyyliasetaldehydi
CAS-numero:  1074-12-0
PubChem CID:  14090
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(=O)C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H6O2
Moolimassa:  134,128 g/mol
Sulamispiste:  91 °C (hydraatti)
Kiehumispiste:  142 °C (125 mmHg)
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Fenyyliglyoksaali (C8H6O2) on aromaattinen aldehydeihin ja ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää biokemiallisissa tutkimuksissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Vedettömänä fenyyliglyoksaali on keltaista nestettä. Fenyyliglyoksaali muodostaa hydraatin, joka on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdisdte liukenee muun muassa veteen, mutta hajoaa kuumassa vedessä, sekä etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
Fenyyliglyoksaalia voidaan valmistaa asetofenonista hapettamalla seleenidioksidin avulla. Toinen tapa on valmistaa fenyyliglyoksaalin metyylihemitioasetaalia dimetyylisulfoksidin ylidin ja etyylibentsoaatin välisellä reaktiolla ja hapettaa se kupariasetaatilla fenyyliglyoksaaliksi.
Fenyyliglyoksaali reagoi selektiivisesti proteiinien sisältämien arginiiniaminohappojen guanidiinisivuketjun kanssa kondensoituen heterosykliseksi rakenteeksi. Tätä käytetään hyväksi tutkittaessa arginiinin roolia proteiinien toiminnassa. Monet entsyymin inaktivoituvat fenyyliglyoksaalin reagoidessa katalyyttisesti tärkeiden arginiiniaminohappojen kanssa.
Fenyyliglysidyylieetteri

| Fenyyliglysidyylieetteri |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(fenoksimetyyli)oksiraani
CAS-numero:  122-60-1
PubChem CID:  31217
SMILES:  C1C(O1)COC2=CC=CC=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H10O2
Moolimassa:  150,17 g/mol
Sulamispiste:  3,5 °C
Kiehumispiste:  245 °C
Tiheys:  1,1092 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,24 g/l 
Fenyyliglysidyylieetteri (C9H10O2) on epoksideihin ja aromaattisiin eettereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa polymeerien ja muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa fenyyliglysidyylieetteri on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi asetoniin tai tolueeniin. Aine reagoi nukleofiilien kuten amiinien kanssa. Fenyyliglysidyylieetteri on ärsyttävä yhdiste ja voi olla karsinogeenista.
Fenyyliglysidyylieetteriä valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa fenoli reagoi epikloorihydriinin kanssa. Muodostuva reaktiotuote reagoi tämän jälkeen emäksisissä oloissa muodostaen epoksidirenkaan.
Fenyyliglysidyylieetteriä käytetään muun muassa liimoina käytettävien epoksihartsien valmistuksessa viskositeettia alentavana aineena. Se myös stabiloi kloorattuja yhdisteitä, kuten polyvinyylikloridia tai polyvinylideenikloridia. Fenyyliglysidyylieetteri käytetään lisäksi orgaanisten synteesien lähtöaineena.
Felloe

| Felloe> Φελλόη.Sijainti |
| --- | --- |
 Felloe
Koordinaatit:  38°4′39″N, 22°24′50″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Seliána, Aigiáleia, Akhaia, Länsi-Kreikka (tai Evrostína, Xylókastro-Evrostína, Korinthia, Peloponnesos)
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akhaia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Felloe (m.kreik. Φελλόη, Felloē, myös Felloa, Φελλόα; lat. Phelloe) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akhaiassa Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyisiä Seliánaa ja Evrostínaa.
Maantiede

Felloen kaupunki sijaitsi Pausaniaan mukaan vuoristossa 40 stadioninmitan päässä Aigeirasta. Sen ympäristössä oli paljon vesilähteitä. Kaupunki sijoitetaan usein nykyisen Aigiáleian kunnan Seliánan kylän paikalle. Toisena vaihtoehtona pidetään Xylókastro-Evrostínan kunnan Evrostínan kylää, jonka aiempi nimi on Zácholi. Felloen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 25 tai ainakin alle 100 neliökilometriä.
Historia

Felloen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Pausaniaan mukaan kaupunki olisi asutettu jo silloin, kun joonialaiset asuttivat Akhaian. Jos kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä heeros nimeltä Fellos liittyy Felloeen, kaupunki on saattanut olla olemassa omana poliittisena yhteisönään jo arkaaisella kaudella. Kaupunki luetaan nykytutkimuksessa viimeistään klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä sillä perusteella, että eräillä sen kansalaisilla tiedetään olleen proksenoksen asema Delfoissa 300-luvulla eaa.
Rakennukset ja löydökset

Nykyisestä Seliánasta on löydetty merkkejä asutuksesta sekä hautauksia geometriselta kaudelta 700-luvulta eaa. aina klassiselle kaudelle saakka. Löytöjä on tehty erityisesti kylän eteläosasta läheltä Pyhän Basileioksen (Ágios Vasíleios) kirkkoa.
Fallibilismi

1700-luvulla löydetyt mustajoutsenet kumosivat käsityksen siitä, että kaikki joutsenet olisivat valkoisia.
Fallibilismi (latinan sanasta fallibilis ’erehtyvä’) on epistemologinen periaate, jonka mukaan uskomukset voivat aina osoittautua tarkemmassa tutkimuksessa virheelliseksi.