stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikkulokki
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi: Vuoden 2008 linnut – naurulokki ja pikkulokki (pdf)
Järvinen, Olli 1977: Pikkulokin suopesintä Peräpohjolassa. – Lintumies 3.1977 s. 98. LYL.
Pikkulokki Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Pikkulokki (Hydrocoloeus minutus)
ITIS: Hydrocoloeus minutus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Hydrocoloeus minutus:  Wikidata: Q164467  Wikispecies: Hydrocoloeus minutus  ABA: litgul  ADW: Larus_minutus  Avibase: F89FD6E3A367C008  BirdLife: 22694469  BOLD: 745588  BOW: litgul  BTO: bob5780  CoL: 6MJWG  eBird: litgul  EURING: 5780  GBIF: 6065841  GNAB: little-gull  IBC: little-gull-larus-minutus  iNaturalist: 144512  IRMNG: 11822290  ITIS: 824065  IUCN: 22694469  NatureServe: 2.104598  NBN: NHMSYS0021053536  NCBI: 559175  Observation.org: 84  OBIS: 567449  ODNR: little-gull  Open Tree of Life: 80679  Paleobiology Database: 368002  Paleobiology Database: 368002  SeaLifeBase: 75072  WoRMS: 567449  Xeno-canto: Hydrocoloeus-minutus  Laji.fi: MX.27777 
Larus minutus:  Wikidata: Q26821762  BioLib: 8690  CoL: 3SBQQ  EUNIS: 1114  Fauna Europaea (new): f29a3bdd-c92d-4e22-8036-59b8b68de915  GBIF: 2481143  IRMNG: 11415415  ITIS: 176840  Open Tree of Life: 80679  Paleobiology Database: 83393  WoRMS: 137148 
Nuori yksilö.
Pikkulokki Porissa Yyterin lietteillä.
Hydrocoloeus minutus
Amt

Amt on virastopiiri ja hallinnollinen yksikkö, joka on käytössä nykyisin pääasiassa Saksan Schleswig-Holsteinin, Mecklenburg-Vorpommernin ja Brandenburgin osavaltioissa. Aikaisemmin amteja on ollut myös Skandinaviassa, kuten Tanskassa ja Norjassa. Amt tarkoittaa useiden kuntien liittoa, jossa kunnat ovat säilyttäneet asemansa itsenäisinä kuntina, mutta luovuttaneet hallinnon amtille. Amtit ovat saattaneet olla historiallisesti hyvin eri kokoisia.
Amtit Tanskassa

Tanskan ja Norjan läänitysjako korvattiin amteilla vuonna 1662, kun monarkia otettiin käyttöön. Vuonna 1794 amteille luotiin yhtenäiset rakenteet, jotka säilyttivät perusrakenteensa vuoteen 1970 saakka. Kööpenhaminan kunta ja Frederiksbergin kunta jäivät amt-aluejaon ulkopuolelle aina alueiden käyttöön vuoteen 2007 saakka. Kaupungit suorittivat amtien vastuulla olevia tehtäviä. Amtien johto oli kuninkaallisten virkamiesten, usein lakimiesten vastuulla. Vuonna 1842 amtien johtajat joutuivat luopumaan amtien valtuustoille, joista tuli tuolloin perustettujen amt-kuntien hallintoelimiä. Vuodesta 1970 lähtien amt-valtuustoille määritettiin puheenjohtaja. Vuoden 1970 kuntauudistuksessa erotettiin valtiollisten ja kunnallisten tehtävien hoito amt-tasolla. Valtiollisia asioita hoidettiin virkmaiesten johdolla, kun taas kunnallisia tehtäviä hoidettiin pormestarin johtaman, vaaleilla valitun valtuuston toimesta.
Tanskan 14 amtia korvattiin viidellä alueella vuonna 2007. Samalla sana ”amt” poistui Tanskan hallinnosta.
Amtit Norjassa

Tanskan ja Norjan läänitysjako korvattiin amteilla vuonna 1662, kun monarkia otettiin käyttöön. Amtien maantieteelliset rajaukset vahvistettiin vuonna 1671. Tuolloin Norjaan perustettiin 12 amtia. Myöhemmin amtien lukumäärä kasvoi jakautumisen ja kahden kaupunki-amtin (Oslo ja Bergen) luomisen myötä. Kun Amt-järjestelmä purettiin vuonna 1919, oli Norjassa tuolloin yhteensä 18 amtia ja kaksi kaupunki-amtia.
Artur London

Artur London vuonna 1952.
Artur Gerard London (1. helmikuuta 1915 Ostrava, Määri, Itävalta-Unkari (nyk. Tšekissä) – 8. marraskuuta 1986 Pariisi, Ranska) oli tšekkoslovakialainen kommunistipoliitikko, joka tuomittiin vuonna 1952 näytösoikeudenkäynnissä. Siirryttyään myöhemmin asumaan Ranskaan hän kirjoitti kriittisen muistelmateoksen Tunnustus, jonka pohjalta tehtiin vuonna 1970  samanniminen elokuva. Hänen puolisonsa oli ranskalainen kommunisti Lise London.
London liittyi Tšekkoslovakian kommunistiseen puolueeseen jo 14-vuotiaana. Hän osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan kansainvälisten prikaatien joukoissa. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Ranskan vastarintaliikkeessä vuosina 1940–1942, kunnes saksalaiset vangitsivat hänet. Hän joutui sen jälkeen olemaan sodan loppuun saakka Mauthausenin keskitysleirillä. Sodan jälkeen London oleskeli pari vuotta Ranskassa ja jonkin aikaa myös Sveitsissä hoidattamassa tuberkuloosiaan. Hän palasi synnyinmaahansa Tšekkoslovakiaan kommunistien otettua siellä vallan ja vuonna 1949 hänet nimitettiin ulkoministeriön alivaltiosihteeriksi.
Londonista oli yksi syytetyistä niin sanotussa Slánský-oikeudenkäynnissä, jossa entistä puoluesihteeriä Rudolf Slánskýa ja useita muita korkea-arvoisia puoluejohtajia syytettiin vakoilusta. Puhdistuksen kohteena olivat varsinkin juutalaiset ja entiset kansainvälisten prikaatien taistelijat puolueen johtopaikoilla. London pidätettiin tammikuussa 1951 ja häntä pidettiin vankina Unkarissa. Oikeudenkäynti neljäätoista syytettyä vastaan käynnistyi marraskuussa 1952. Slánskýa, Londonia ja useita muita syytettiin heidän juutalaisen syntyperänsä perusteella sionistisiksi vihollisen agenteiksi. Kuulusteluissa harjoitetun kidutuksen vuoksi kaikki syytetyt tunnustivat. London sai elinkautisen vankeustuomion. Hänet kuitenkin armahdettiin destalinisaation yhteydessä vuonna 1956 ja myöhemmin myös rehabilitoitiin.
London jätti Tšekkoslovakian vuonna 1963 ja asettui lopullisesti Ranskaan. Yhdessä vaimonsa Lisen kanssa hän kirjoitti vuonna 1968 julkaistun muistelmateoksen Tunnustus (L’Aveu), joka kertoi hänen oikeudenkäynnistään. Kreikkalaissyntyinen ohjaaja Costa-Gavras teki kirjan pohjalta vuonna 1970 elokuvan Tunnustus. Elokuvassa Artur Londonia näyttelee Yves Montand ja Lise Londonia Simone Signoret.
Suomennettuja teoksia

Tunnustus: Prahan oikeudenkäynnin puristuksessa (L’Aveu, 1968). Suomentanut Vesa Santavuori, Otava 1971.
Afrikansaksinokka

| Afrikansaksinokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Alaheimo::  Saksinokat Rynchopinae
Suku::  Saksinokat Rynchops
Laji::  flavirostris
Kaksiosainen nimi
 Rynchops flavirostris  (Vieillot, 1816) 
Katso myös
   Afrikansaksinokka Wikispeciesissä   Afrikansaksinokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Afrikansaksinokka (Rynchops flavirostris) on saksinokkien sukuun kuuluva rantalintu.
Tuntomerkit

Afrikansaksinokka on 36–42 senttimetriä pitkä. Se on yläpuolelta musta ja alapuolelta valkoinen. Alanokka on ylänokkaa pidempi.
Levinneisyys

Afrikansaksinokkia pesii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Kannan koko on arvioitu olevan 15000-25000 yksilöä ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elinympäristö

Afrikansaksinokka vaatii laajoja, tyyniä vesialueita. Afrikansaksinokat pesivät jokien varsilla kuivilla hiekkadyyneillä, joilla on vain vähän kasvillisuutta. Pesimäkauden ulkopuolella afrikansaksinokat järvillä ja laguuneissa, suolapannuilla, marskimailla sekä estuaareilla.
Lisääntyminen

Afrikansaksinokat pesivät kuivina kausina jokien ollessa matalimmillaan. Tämä tapahtuu Länsi- ja Itä-Afrikassa yleensä maalis-kesäkuussa ja päiväntasaajan eteläpuolella heinä-marraskuussa. Afrikansaksinokka pesii pienissä yhdyskunnissa, joissa voi parhaimmillaan pesiä 50 paria. Laji munii 2–3 tai joskus 4 munaa, joita haudotaan noin 21 päivää.
Ravinto

Afrikansaksinokka käyttää ravinnokseen kalaa.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Rynchops flavirostris (TSN 176965) itis.gov. Viitattu 11.2.2021. (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q18766  Wikispecies: Rynchops flavirostris  ADW: Rynchops_flavirostris  ARKive: rynchops-flavirostris  Avibase: 907B1140134453B4  BirdLife: 22694262  BOW: afrski1  CoL: 78YWK  CMS: rynchops-flavirostris  eBird: afrski1  EoL: 45516168  EURING: 6330  GBIF: 2481208  iNaturalist: 4499  IRMNG: 10586928  ITIS: 176965  IUCN: 22694262  Observation.org: 73040  OBIS: 212828  Open Tree of Life: 3596907  WoRMS: 212828  Xeno-canto: Rynchops-flavirostris
Luettelo Costa Rican kansallispuistoista

Luettelo Costa Rican kansallispuistoista kertoo Costa Rican kansallisesti merkittävistä luonnonsuojelualueista. Costa Rica on suojellut 25% pinta-alastaan erilaisin suojelutoimin.
| Puisto | Maakunta | Kuva |
| --- | --- | --- |
| Arenal-vuoren kansallispuisto | Arenal,  Alajuelan maakunta |  |
| Ballenan kansallispuisto | Puntarenas (meri) |  |
| Barbillan kansallispuisto | Cartago |  |
| Barra Hondan kansallispuisto | Tempisque |  |
| Braulio Carrillon kansallispuisto | Heredia - San José - Cartago - Limón |  |
| Cahuitan kansallispuisto | Limón |  |
| Cararan kansallispuisto | Puntarenas |  |
| Chirripón kansallispuisto | Limón - Puntarenas |  |
| Corcovadon kansallispuisto | Puntarenas |  |
| Dirián kansallispuisto | Guanacaste |  |
| Guanacasten kansallispuisto | Guanacaste |  |
| Irazú-vuoren kansallispuisto | Cartago |  |
| Juan Castro Blancon kansallispuisto | Alajuela |  |
| Kookossaaren kansallispuisto | Puntarenas |  |
| La Amistadin suojelualue | Puntarenas |  |
| La Cangrejan kansallispuisto | San José |  |
| Las Baulasin kansallispuisto | Guanacaste |  |
| Los Quetzalesin kansallispuisto | San José - Puntarenas |  |
| Manuel Antonion kansallispuisto | Puntarenas |  |
| Miravalles Jorge Manuel Dengon kansallispuisto | Alajuela - Guanacaste |  |
| Palo Verden kansallispuisto | Guanacaste |  |
| Piedras Blancasin kansallispuisto | Puntarenas |  |
| Poás-vuoren kansallispuisto | Alajuela |  |
| Rincón de la Vieja -vuoren kansallispuisto | Alajuela - Guanacaste |  |
| Santa Rosan kansallispuisto | Guanacaste |  |
| San Lucas -saaren kansallispuisto | Puntarenas |  |
| Tapantín kansallispuisto | Cartago |  |
| Tenorio-vuoren kansallispuisto | Guanacaste |  |
| Tortugueron kansallispuisto | Limón |  |
| Turrialba-vuoren kansallispuisto | Cartago |  |
Gdańskin yliopisto

| Gdańskin yliopisto> Uniwersytet Gdański |
| --- | --- |
  

 lat. Universitas Gedanensis 
Motto:  In mari via tua (Meri on tiesi)
Perustettu:  1970
Opiskelijoita:  18 961
Sijainti:  Gdańsk,  Puola
Osoite:  ul. Bażyńskiego 8, Gdańsk, 80-309, Poland
Kampus:  Gdańsk (Gdansk-Oliwa Campus), Sopot ja Gdynia
Sivusto:  en.ug.edu.pl
Gdańskin yliopisto (puol. Uniwersytet Gdański) on Gdańskin kaupungissa Puolassa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin 20. maaliskuuta 1970.
Vuonna 2020 yliopistossa on 11 tiedekuntaa ja noin 21 900 opiskelijaa. Tuolloin jatko-opiskelijoita oli 1 608, ja tohtoriopiskelijoita 929. Sittemmin opiskelijamäärä on ilmeisesti hiukan laskenut.
Yliopistolla on kansainvälistä yhteistyötä muun muassa Turun yliopiston kanssa.
Tunnetuista yliopistorankingeista THE luokitteli yliopiston vuoden 2024 maailmanlistansa sijaluokkaan 1201-1500 ja QS World University -ranking maailmanlistansa sijaluokkaan  851-900.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gdańskin yliopisto Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  ISIL OCLC-PLUGD 
Muut:  IdRef 
Gdańskin yliopiston merentutkimusalus 'Oceanograf' (2016).
Theomnestos Naukratislainen

| Theomnestos Naukratislainen> Θεόμνηστος ὁ Ναυκρατίτης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. vuosisata eaa. Naukratis
    
Theomnestos Naukratislainen (m.kreik. Θεόμνηστος ὁ Ναυκρατίτης, Theomnēstos ho Naukratitēs, lat. Theomnestus; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, joka oli kotoisin Naukratiista Egyptistä.
Theomnestoksesta ei tiedetä paljoakaan. Filostratoksen mukaan hän esitti luentonsa niin huolitellulla ja keinotekoisella tyylillä, ettei häntä aina otettu tosissaan. Joskus häntä on esitetty samaksi henkilöksi kuin platonisti Theomnestos.
Airbus A220

| Airbus A220 |
| --- | --- |

 jetBlue Airwaysin A220-300
Tyyppi:  matkustajalentokone
Alkuperämaa:   Kanada
Valmistaja:  Bombardier
Ensilento:  CS100: 16. syyskuuta 2013 CS300: 27. helmikuuta 2015
Esitelty:  CS100: 15. heinäkuuta 2016 CS300: loppuvuodesta 2016
Tila:  käytössä
Valmistusmäärä:  11 (9 CS100, 2 CS300) loka-marraskuussa 2015
Valmistusvuodet:  2012–
Kehityskustannukset:  5,4 miljardia USD
Yksikköhinta:  CS100: 62 miljoonaa USD CS300: 71 miljoonaa USD
Delta Air Linesin Airbus A220-100:n ohjaamo.
Airbus A220 (tunnettiin ennen nimellä Bombardier CSeries, jolla nimellä se liikennöi kaksi vuotta) on kanadalaisen Bombardierin suunnittelema ja Airbus Canada Limited Partnershipin valmistama kaksimoottoristen, kapearunkoisten, suihkuturbiinimoottoreilla varustettujen matkustajalentokoneiden tuoteperhe. Siihen kuuluvat 110-paikkainen A220-100 (ent. CS100) ja 135-paikkainen A220-300 (ent. CS300)
CS100 teki ensilentonsa 16. syyskuuta 2013, ja sen piti tulla lentoyhtiöiden käyttöön loppuvuodesta 2015.
CS300 lensi ensimmäisen kerran 27. helmikuuta 2015, ja sen käyttöönotto matkustajaliikenteessä tapahtui 15. heinäkuuta 2016.
Historia > Tausta

Fokkerin tilanteen huonontuessa Bombardier harkitsi yhtiön ostamista saadakseen oikeudet 100-paikkaiseen Fokker 100 -suihkumatkustajakoneeseen. ”Yrityskulttuurien ristiriitoihin” vedoten Bombardierin johtokunta päätti lopulta hylätä ostosuunnitelmat, ja keskustelut lopetettiin helmikuussa 1996.
Myöhemmin Bombardier harkitsi CSeriesin kaltaista Bombardier BRJX (Bombardier Regional Jet eXpansion) -projektia, jossa olisi ollut siipiin kiinnitetyt moottorit ja 2+3 istuinta rinnakkain. Uuden projektin sijaan yhtiö päätti jatkaa Canadair Regional Jet -perheen malleja, joiden pohjalta syntyi CRJ900.
Historia > CSeries

Bombarier julkisti CSeriesin maaliskuussa 2005. Mallinimet olivat silloin C110 ja C130. Pienempi, 125-paikkainen C110 kilpaili Embraer 195:n, Boeing 737-600:n, Airbus A318:n ja Boeing 717:n kanssa. 135–145-paikkaisen C130:n kilpailijoita olivat Boeing 737-700 ja Airbus A319. CSeriesin koneissa käytettiin paljon komposiittimateriaaleja ja alumiini-litium-metalliseosta. Koneiden arveltiin alun perin tulevan käyttöön vuonna 2013.
Uudessa koneessa oli 2+3 paikkaa rinnakkain. Ratkaisun ansiosta 80 prosenttia istuinpaikoista oli joko käytävän tai ikkunan vieressä. Konetyyppiin suunniteltiin suurimmat ikkunat kuin missään muussa konetyypissä lukuun ottamatta Boeing 787 Dreamlineria.
Toukokuussa 2005 Bombardier teki sopimukset Kanadan valtion, Quebecin provinssin ja Yhdistyneen kuningaskunnan valtion kanssa tuesta ja lainoista CSeries-projektia varten. Konetyypin kehityskustannuksiksi arvioitiin alun perin 3,5 miljardia dollaria.
Rungon valmistajaksi valittiin Aviation Industry Corporation of Chinan (AVIC) kumppani Shenyang Aircraft Corporation. Koneen kokoonpanopaikka oli Mirabelin lentoasema Montrealin ulkopuolella. Suuria osia koneesta aiottiin rakentaa Bombardierin tiloissa Belfastissa.
Bombardier ilmoitti 31. tammikuuta 2006, ettei aio jatkaa CSeriesin kehittämistä, koska tilauksia ei ollut tullut tarpeeksi. Se jätti kuitenkin pienen, noin 50 hengen ryhmän työskentelemään CSeriesin markkinointisuunnitelman parissa. CSeriesin sijaan Bombardier alkoi kehittää 100-paikkaista CRJ1000-konetta.
Historia > Ohjelman uudelleenkäynnistäminen

Bombardier tiedotti tammikuussa 2007 jatkavansa CSeriesin kehitystyötä. Sen ainoaksi voimanlähteeksi valittiin saman vuoden marraskuussa Pratt & Whitney Geared Turbofan, jonka mallinimi muuttui myöhemmin PW1000G:ksi. Helmikuussa 2008 Bombardierin johtokunta antoi luvan tehdä potentiaalisille asiakkaille virallisia tarjouksia CSeriesin lentokoneista.
13. heinäkuuta 2008, päivää ennen Farnborough’n lentonäytöksen avajaisia, Bombardier käynnisti virallisesti CSeries-ohjelman. Ensimmäisen aiesopimuksen Bombardier teki Lufthansan kanssa. Se sisälsi 60 konetta, joista 30 optioita. Ghafari Associates -yhtiö valittiin rakentamaan Mirabelin lentoasemalle rakennus, jossa koneiden kokoonpano tapahtuisi. CSeriesin koneisiin valittiin Rockwell Collinsin valmistama Pro Line Fusion -avioniikka. Siihen kuuluvat 15 tuuman näytöillä toteutettu lasiohjaamo sekä navigaatio-, kommunikaatio-, valvonta-, EICAS- (lyhenne sanoista Engine-indicating and crew-alerting system) ja huoltojärjestelmät. Vuonna 2009 CSeriesin ensilennon odotettiin tapahtuvan vuonna 2012.
Vuonna 2009 mongolialaisen lentoyhtiö Eznis Airwaysin kerrottiin tehneen Bombardierin kanssa aiesopimuksen seitsemästä CSeries-koneesta. Myös Qatar Airways oli neuvotellut Bombardierin kanssa, mutta lopetti neuvottelut vuonna 2009, kun yhtiöt eivät päässeet yhteisymmärrykseen sopimuksen ehdoista. Erään leasing-yhtiön kerrottiin neuvottelevan 40 koneen hankkimisesta. Maaliskuussa 2009 Bombardier sai ensimmäiset sitovat tilaukset. Lufthansa, joka oli aiemmin allekirjoittanut aiesopimuksen 60 koneesta, tilasi 30 konetta, jotka menisivät Lufthansan tytäryhtiö Swiss International Air Linesin käyttöön.
Historia > Uusi nimi

Maaliskuussa 2009 Bombardier nimesi C110:n ja C130:n uudelleen CS100:ksi ja CS300:ksi. Molemmista malleista tarjottiin pidemmän toimintamatkan versiota (ER, Extended Range). Lisäksi CS300:sta tarjottiin suuremman työntövoiman versiota (XT, eXtra Thrust). Nämä versiot poistettiin tarjonnasta vuonna 2012, jolloin kaikkien mallien toimintamatkaksi ilmoitettiin entisen ER-version toimintamatka.
Bombardier sai toisen tilauksen konetyypistä 30. maaliskuuta 2009, kun irlantilainen leasing-yhtiö Lease Corporation International tilasi kolme CS100:a ja 17 CS300:a. Yhtiöstä tuli ensimmäinen CS300:a tilannut asiakas. Sopimukseen kuului myös 20 optiota. United Airlines harkitsi CS100:a ja CS300:a 737-300- ja 737-500-koneidensa korvaajaksi loppuvuodesta 2009, mutta ei lopulta päätynyt tilaamaan niitä.
Tammikuussa 2010 rahoitusalan suuryritys JPMorgan Chase kertoi Bombardierin suunnittelevan 150-paikkaista versiota CSeriesistä. Bombardier kutsui raporttia spekuloinniksi, mutta huomautti CSeriesin kehitysohjelman olevan vaiheessa, jossa muutoksia on mahdollista tehdä ennen lopullisten suunnitelmien valmistumista.
Republic Airways Holdings teki tilauksen 40 CS300:sta sekä 40 optiosta helmikuussa 2010. Maaliskuussa 2010 easyJet kertoi neuvottelevansa Bombardierin kanssa CSeries-koneiden hankinnasta. Se hylkäsi lopulta CSeriesin liian pienenä tarpeisiinsa, mutta harkitsee sen hankkimista mahdollisena 150-paikkaisten koneidensa korvaajana vuodesta 2021 eteenpäin.
Ruotsalainen leasing-yhtiö Braathens Leasing tilasi viisi CS100:a ja viisi CS300:a kesäkuussa 2011. Sopimukseen kuului lisäksi kymmenen optiota. Tilauksen myötä Bombardierilta oli tilattu sata CSeries-konetta. Hieman alle viikkoa myöhemmin lentoyhtiö, jonka nimeä ei julkistettu, tilasi kolme CSeries-konetta ja otti option kolmesta. Myöhemmin Gulf Airiksi osoittautunut alkuun julkistamaton asiakas tilasi 20. kesäkuuta Pariisin ilmailunäyttelyssä kymmenen CS100-konetta ja otti option kuudesta. Gulf Airista piti tulla ensimmäinen yhtiö, jolle CS100-koneita toimitettaisiin, mutta se siirsi lopulta toimitukset vasta vuoteen 2018.
Korean Air teki aiesopimuksen kymmenestä CS300:sta sekä kymmenestä CS300:n optiosta ja kymmenestä osto-oikeudesta 21. kesäkuuta 2011. Tämä sopimus muutettiin sitovaksi tilaukseksi 29. heinäkuuta. Pariisin ilmailunäyttelyn viimeisenä päivänä 24. kesäkuuta 2011, Odyssey Airlines tilasi kymmenen CS100-konetta.
Ilyushin Finance allekirjoitti aiesopimuksen seitsemän CS300:n ja kolmen CS100:n ostamisesta sekä yhteensä 20 optiosta ja osto-oikeudesta vuoden 2011 MAKS-lentonäytöksessä. Turkkilainen Atlasjet osti kymmenen CS300-konetta ja otti option viidestä 15. marraskuuta 2011.
Historia > Ensimmäiset toimitukset ja käyttöönotto, siirtyminen Airbusin omistukseen

Aikatauluongelmien ja Airbusin ja Boeingin vahvan duopolin vaikutukset alkoivat näkyä alkuvuodesta 2016, kun United Continental Holdings tiedotti tilaavansa CSeriesin sijaan 40 uutta Boeing 737 -konetta. Bombardierille tämä oli suuri takaisku, sillä se tavoitteli asiakkaikseen juuri suuria lentoyhtiöitä saadakseen uusia tilauksia, joita ei ollut tullut yli vuoteen. Bombardier sai lopulta haluamansa 17. helmikuuta, kun Air Canada allekirjoitti aiesopimuksen jopa 75 CS300:sta sisältäen 45 tilausta ja 30 optiota. Sopimus 45 koneesta viimeisteltiin kesäkuussa 2016.
Suurista lentoyhtiöistä myös Delta Air Lines tilasi CSeriesiä. Huhtikuun 2016 lopulla tehtyyn sopimukseen sisältyi 75 tilausta ja 50 optiota, ja niinpä Deltasta tulee CSeriesin pääkäyttäjä. Arvioiden mukaan Bombardier myi koneet Deltalle jopa 65–70 prosentin alennuksella murtaakseen Boeingin ja Airbusin duopolin ja saadakseen uuden nimekkään asiakkaan CSeriesille.
Yhdysvaltain FAA ja Euroopan EASA myönsivät CS100:lle tyyppihyväksynnän 16. kesäkuuta 2016. Bombardier toimitti ensimmäisen CS100:n Swissille 29. kesäkuuta. Virallinen luovutustilaisuus järjestettiin Zürichissä 6. heinäkuuta, ja konetyypin käyttöönotto reittiliikenteessä tapahtui 15. heinäkuuta lennolla Zürichistä Pariisiin. Kone nimettiin uudelleen Airbus A220:ksi heinäkuussa 2018 Airbusin hankittua ohjelmasta 50,01 prosentin määräävän osuuden. Taustalla olivat Bombardierin rahavaikeudet ja sen suunnitelmat myydä konetta Yhdysvalloissa merkittävään alihintaan, mikä sai kilpailija Boeingin hakemaan koneelle oikeusteitse suuria tuontitullimaksuja. Boeingin kanne hylättiin helmikuussa 2018 perusteella, että sen koneet ovat suuremmassa kokoluokassa kuin CSeries, eivätkä sisämarkkinat siten vaarannu. Boeing ei valittanut päätöksestä. Airbusin myötä tulleilta vältyttiin varmasti, sillä yhtiöllä oli jo oma yksikkö Yhdysvalloissa. Bombardier luopui ohjelmasta kokonaan alkuvuodesta 2020, jolloin Airbus avasi oman kokoonpanolinjan Alabamaan. Tehdas oli alkujaan avattu jo 2015 Airbus A320:n valmistusta varten.
Tilaukset ja toimitukset

CSeries-lentokoneita on tilattu ja toimitettu seuraavasti (1. marraskuuta 2016 mennessä):
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| CS100 | CS300 | Tilaukset yhteensä |
| 123 | 235 | 358 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | Yhteensä |
| Tilaukset (netto) | 0 | 50 | 40 | 43 | 15 | 34 | 61 | 0 | 115 | 358 |
| Toimitukset | − | − | − | − | − | − | − | – | 3 | 3 |
Tekniset tiedot > A220-100

Lähde: Bombardier, Pratt & Whitney
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Matkustajat: 108 (kaksi luokkaa), 120 (yksi luokka), 133 (maksimi)
Pituus: &&&&&&&&&&&&&035.&&&&0035,0 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&035.010000035,1 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&011.050000011,5 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0112.0300000112,3 m²
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&060781.&&&&0060 781 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Pratt & Whitney PW1519G -ohivirtaussuihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&084.010000084,1 kN  per moottori
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Pratt & Whitney PW1521G -ohivirtaussuihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&093.040000093,4 kN  per moottori
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Pratt & Whitney PW1524G -ohivirtaussuihkumoottoria; 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ””..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ””.103,6 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0871.&&&&00871 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0829.&&&&00829 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&05741.&&&&005 741 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&012497.&&&&0012 497 m
Lentoonlähtökiito (maksimipainolla): 1 219 m
Laskukiito (maksimipainolla): 1 356 m
Avioniikka
Rockwell Collins Pro Line Fusion