stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansan palvelija (puolue)
Ideologia ja näkemyksiä

Puolue on profiloitunut keskustalaisena ja korruptiota vastustavana puolueena, joka pyrkii tekemään Ukrainasta houkuttelevamman investointikohteen ulkomaalaiselle rahalle. Zelenskyi sanoi asettuessaan virallisesti ehdolle presidentinvaaleissa: ”Meidän tulisi elää eri maassa – Ukrainassa, mutta sellaisessa Ukrainassa, joka on korruptiosta, lahjusten ottajista ja muista ongelmista vapaa, demokraattisessa maassa, yhtenäisessä maassa, johon kuuluvat myös Krim ja Donbass”.
Poliittisen ohjelmansa mukaan Kansan palvelija kannattaa muun muassa
Ukrainan liittymistä Natoon ja Euroopan unioniin;
valtiollisen ohjelman luomista, jonka avulla ulkomailla asuvat ukrainalaiset voivat kontribuoida Ukrainan kasvuun;
kaikkien sosiaalietuuksien maksamista rahana;
korruptiosta ja kavalluksesta annettavien rangaistusten koventamista, kun tekijänä on puolustusministeriön tai armeijan työntekijä.
Galleria

Puolueen vaalimainos vuoden 2020 paikallisvaalien yhteydessä.
Kansan palvelijan vaalitilaisuus vuonna 2019 Holosijivin piirissä, Kiovassa.
Zelenskyi puhumassa puolueen tilaisuudessa syyskuussa 2020.
Puolueen kannatus alueittain vuoden 2019 parlamenttivaaleissa.
Kei Yamaguchi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kei Yamaguchi
Syntymäaika: 11. kesäkuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Kioto, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2009 2010–2014 | Nagoya Grampus JEF United Chiba | 170 (4) 100 (1) |
Maajoukkue
| 2003 | Japani U-20 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kei Yamaguchi (jap. 山口 慶, Yamaguchi Kei; s. 11. kesäkuuta 1983 Kioto) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yamaguchi kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 2003.
Aiheesta muualla

Soccerway
Kehä IV

Kartta pääkaupunkiseudun kehäteistä
Kehä 4 on Helsingin seudulle suunniteltu uusi kehätie. Tie kulkisi valtatieltä 4 (Lahdenväylä) kantatielle 45 (Tuusulanväylä) nykyisen seututien 152 (Kulomäentie) reittiä ja siitä edelleen Helsinki-Vantaan lentoaseman pohjoispuolitse valtatielle 3 (Hämeenlinnanväylä) olevan Klaukkalan ohikulkutien liittymän kohdalle.
Projektin pohjana on seututien 152 leventäminen 2+2-kaistaiseksi. Tietä jatkettaisiin lentoaseman pohjoispuolitse Katriinantielle ja edelleen Hämeenlinnanväylälle. Hankkeesta on toteutettu ympäristövaikutusten arviointi vuosina 1995–1996.
Kehä 4 on Uudenmaan tiepiirin vireille saattama hanke. Pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan (YTV) tekemässä pääkaupunkiseudun liikennejärjestelmäluonnoksessa vuodelle 2007 Kehä IV on merkitty vuosien 2016–2030 välillä toteutettavaksi hankkeeksi. Voimassa olevassa vuoden 2002 liikennejärjestelmäsuunnitelmassa Kehä 4:n itäosa (nykyinen seututie 152) on merkitty toteutettavaksi vuosina 2020–2029 ja länsiosa Tuusulanväylältä Hämeenlinnanväylälle vuoden 2030 jälkeen.
Nykyisellään hanke on herättänyt huomattavasti vastustusta vantaalaisten keskuudessa sen mahdollisten ympäristötekijöiden vuoksi eikä Kulomäentien kehittämistä uudeksi kehätieksi ole muutenkaan katsottu Vantaan kannalta erityisen merkittävänä. Myös yksityisomistuksessa olevien maa-aluiden pakkolunastukset ovat herättäneet paljon kohua.
Aiheesta muualla

Maantie 152 Hämeenlinnanväylä-Tuusulanväylä (Kehä IV) – Väylävirasto
YTV:n raide- ja ajoneuvoliikenteen verkkoselvitys vuodelta 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ympäristövaikutusten arviointi
Tuusula kiirehtii Kehä IV:n rakentamista
Maantie 152 esisuunnitelma välillä Hämeenlinnanväylä-Myllykyläntie (Pdf) (Arkistoitu – Internet Archive)
Pääkaupunkiseudun isot liikenneväylät
| --- | --- |
Kehätiet:   Kehä I  Kehä II  Kehä III  Kehä IV (suunnitteilla) 
Ulosmenotiet:   Länsiväylä  Turunväylä  Vihdintie  Hämeenlinnanväylä  Tuusulanväylä  Lahdenväylä  Porvoonväylä  Itäväylä 
Muut tiet:   Seututie 100  Seututie 110 (Turuntie)  Seututie 130  Seututie 140
Kazanin metro

| Kazanin metro Казанский метрополитен |
| --- | --- |


Sijainti:  Kazan,  Venäjä
Avattu:  27. elokuuta 2005
Pituus:  15,8 km
Asemia:  10
Linjoja:  1
Raideleveys:  1 520 mm
Sähköistys:  virtakisko, 825 V DC
  
Kazanin metro (ven. Казанский метрополитен, Kazanski metropoliten; tat. Казан метросы) on Tatarstanin pääkaupungin Kazanin metrojärjestelmä Venäjällä. Se koostuu tällä hetkellä yhdestä linjasta ja seitsemästä asemasta. Linjan laajentamista molempiin suuntiin ollaan suunnittelemassa. Pituus on 15,8 kilometriä.
Kazanin metron rakennustyöt aloitettiin vuonna  1997. Metro otettiin käyttöön 27. elokuuta 2005.
Asemat

Kazanin metron kymmenen asemaa ovat:
Aviastroitelnaja (ven. Авиастроительная, tat. Авиатөзелеш, Aviatözeleş)
Severnyi vokzal (ven. Северный вокзал, tat. Төньяк вокзал, Tönyaq vokzal)
Jašlek (ven. Яшьлек, tat. Яшьлек, Yäşlek)
Kozja Sloboda (ven. Козья Слобода, tat. Кәҗә бистәсе, Käcä bistäse)
Kremljovskaja (ven. Кремлёвская, tat. Кремль, Kreml)
Ploštšad Tukaja (ven. Площадь Тукая, tat. Тукай мәйданы, Tukay mäydanı)
Sukonnaja sloboda (ven. Суконная слобода, tat. Сукно бистәсе, Sukno bistäse)
Ametjevo (ven. Аметьево, tat. Әмәт, Ämät)
Gorki (ven. Горки, tat. Горки)
Prospekt Pobedy (ven. Проспект Победы, tat. Җиңү проспекты, Ciŋü prospektı)
Ametjevoa lukuun ottamatta asemat ovat maan alla.
Kremljovskaja-metroaseman sisäänkäynti
Ametjevon metroasema
Metrovaunu sisältä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kazanin metro (venäjäksi)
Metrokartta (venäjäksi)
Keroheinäsirkka

| Keroheinäsirkka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Silmälläpidettävä  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Suorasiipiset Orthoptera
Alalahko::  Caelifera
Yläheimo::  Acridoidea
Heimo::  Heinäsirkat Acridae
Suku::  Aeropedellus
Laji::  variegatus
Kaksiosainen nimi
 Aeropedellus variegatus  (Fischer von Waldheim, 1846) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keroheinäsirkka (Aeropedellus variegatus) on ruskehtava, pienikokoinen ja Suomessa hyvin harvinainen heinäsirkkalaji. Se muistuttaa jonkin verran nuijaheinäsirkkaa. Keroheinäsirkka tunnettiin aikaisemmin nimellä jänkäheinäsirkka, mutta nimi vaihdettiin, koska laji ei elä jängillä.
Suomessa keroheinäsirkkaa tavataan vain kahdesta paikasta Lapissa. Se esiintyy tunturipaljakoilla ja avoimilla rinnepaikoilla. Muualla maailmassa laji esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoissa ja pitkälle Keski-Aasiaan, Siperiaan ja Alaskaan asti ulottuvalla vyöhykkeellä.
Laji sirittää äänekkäästi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Keroheinäsirkka (Aeropedellus variegatus)
Katherine Pancol

Katherine Pancol
Katherine Pancol (s. 22. lokakuuta 1954 Casablanca, Marokko) on ranskalainen kirjailija ja toimittaja.
Elämäkerta

Pancol opiskeli kirjallisuutta ja latinan kieltä Nanterren yliopistossa. Myöhemmin hän toimi sekä ranskan että latinan kielten opettajana. Pancol on työskennellyt myös Paris-Match ja Cosmopolitan -lehtien toimittajana.
Pancolin ensimmäinen romaani Moi d’abord ilmestyi vuonna 1979, ja sitä myytiin 300 000 kappaletta. Tämän jälkeen Pancol muutti New Yorkiin, missä hän osallistui luovan kirjoittamisen sekä käsikirjoittamisen kursseille Columbian yliopistossa. Samoihin aikoihin ilmestyivät romaanit La Barbare (1981), Scarlett, si possible (1985) sekä ”Les hommes cruels ne courent pas les rues” (1990). Katherine Pancol avioitui ja sai kaksi lasta. Hänen työnantajiaan olivat myöhemmin Le Journal du dimanche, Elle ja Paris Match.
Pancol muutti takaisin Ranskaan vuonna 1991. Häneltä ilmestyivät  kirjat Vu de l’exterieur, Une si belle image, Encore une danse, J’étais là avant, Et monter lentement dans un immense amour, Un homme à distance ja Embrassez-moi.
Vuonna 2006 Pancol teki suuren läpimurtonsa trilogiansa ensimmäisellä osalla, Krokotiilin keltaiset silmät. Kirjaa on myyty lähes kaksi miljoona kappaletta ja käännetty 31 kielelle. Pancol sai kirjastaan seuraavat kirjapalkinnot: le prix Maison de la Presse en France, prix des Lecteurs en Allemagne, Lovelybooks-Leserspreis ja prix de littérature contemporaine en Russie.
Pancol asuu sekä Normandiassa että Pariisissa. Tammikuussa 2012 hänelle myönnettiin taiteen ja kirjallisuuden kunniamerkki.
Teokset

Kaiken kaikkiaan Katherine Pancolilta on ilmestynyt 17 teosta. Suomessa hänen kirjojaan on myyty yli 50 000 kappaletta. Pancolin kirjoista on suomennettu seuraavat teokset:
Krokotiilin keltaiset silmät, 2012 (Les yeux jaunes des crocodiles, 2006)
Kilpikonnien hidas valssi, 2012 (La valse lente des tortues, 2008)
Central Parkin oravat ovat surullisia maanantaisin, 2013 (Les écureuils de Central Park son tristes le lundi, 2010)
Mimmit, 2014 (Muchachas 1-3, 2014)
Ranskaksi on ilmestynyt seuraavat teokset:
1979: Moi d’abord
1981: La Barbare
1985: Scarlett, si possible
1990: Les hommes cruels ne courent pas les rues
1993: Vu de l’extérieur
1994: Une si belle image
1998: Encore une danse
1999: J’étais là avant
2001: Et monter lentement dans un immense amour
2002: Un homme à distance
2003: Embrassez-moi
2006: Les yeux jaunes des crocodiles
2008: La valse lente des tortues
2010: Les écureuils de Central Park sont tristes le lundi
2014: Muchachas 1
2014: Muchachas 2
2014: Muchachas 3
Filmografia

Vuonna 2014 tuli ensi-iltaan kirjasta Ranskassa tehty elokuva Krokotiilin keltaiset silmät, jonka on ohjannut Cécile Telerman.
Aiheesta muualla

Katherine Pancolin virallinen kotisivu
Panco Bazarin sivustolla
Kate More

Kate More (s. 13. heinäkuuta 1978) on alankomaalainen pornonäyttelijä. Hän syntyi Rotterdamissa, ja hänen aktiivinen uransa kesti vuodesta 1998 vuoteen 2006. Hänet palkittiin ”Paras uusi eurooppalainen tähtönen” (engl. Best European New Starlet) -palkinnolla vuoden 1999 Hot d’Or -juhlagaalassa. Hän jakoi Niki Andersonin ja Silvia Saintin kanssa FICEB:n parhaan lesbokohtauksen Ninfa-palkinnon vuonna 2000. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Elokuvia

Private-Penthouse Film: Call Girl (2000)
There’s More Than One Angle to Multisex (2000)
Fashion (2000)
Aiheesta muualla

Kate More Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kero

Kero tarkoittaa seuraavia:
paljas pyöreä tunturinlaki
Iso-Kero, järvi
Keski-Kero, osa järveä jonka se muodostaa yhdessä Iso-Keron kanssa
Sukunimi

Kero on seuraavien henkilöiden sukunimi, jotka ovat suomalaisia, ellei toisin mainita:
Elina Kero (s. 1982), amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Esa Kero (s. 1951), toimittaja ja tietokirjailija
Jaakko Kero (s. 1972), kestävyysjuoksija
Jukka Kero (s. 1974), kestävyysjuoksija
Outi Kero (s. 1988 tai 1989), näyttelijä
Raimo Kero (taiteilijanimi Rexi, s. 1948), muusikko
Reino Kero (1939–2020), historioitsija ja professori
Sami Kero (s. 1979), valokuvaaja
Tanner Kero (s. 1992), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Ville Kero (s. 1990), pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kero”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kenai

| Kenai |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 60°33′31″N, 151°13′47″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alaska
Piirikunta:  Kenai Peninsula
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  92,0 km²
 – Josta vettä:  14,6 km² (15,85 %)
Väkiluku:  6 942
 – Väestötiheys:  89,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-9
 
 http://www.ci.kenai.ak.us/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kenai on kaupunki Alaskassa. Se sijaitsee Kenain niemimaan länsirannalla. Kaupunki on saanut nimensä niemimaan mukaan. Kenai on luultavasti muotoutunut venäjänkielisestä Cook Inletin nimestä Kenayskaya.
Kenain asukasluku oli vuonna 2000 6 942. Näistä 82,8% katsoi edustavansa valkoihoisia ("White").
Historiaa

Arkeologisten todisteiden mukaan alueella olisi asunut ensin noin 1000 eaa.:sta lähtien kachemak-heimon ihmisiä, kunnes athabaskien dena’ina-heimo tuli alueelle noin 1000 jaa.
Ennen venäläisten saapumista Kenai oli dena’ina-kylä nimeltään Shk'ituk't, joka tarkoittaa "missä me vyöryimme". Kun venäläiset turkiskauppiaat saapuivat ensi kertaa alueelle vuonna 1741, kylässä asui noin 1000 dena’ina-heimolaista. Kauppiaat kutsuivat heitä nimellä "Kenaitze" tai "Kenai-ihmiset".
Vuonna 1791 perustettiin turkis- ja kalakauppaa varten keskelle kylää venäläinen St. Nicholaksen kauppa-asema. Se oli toinen vakituinen venäläisasutus Alaskassa.
Vuonna 1797 puhkesi väkivaltaisuuksia alkuasukkaiden ja uudisasukkaiden välille. Yli sata asukasta kuoli. Vuonna 1838 isorokko tappoi puolet dena’ina-asutuksesta.
Vuonna 1869 Alaskan ostamisen jälkeen Yhdysvaltain armeija perusti Fort Kenay -nimisen tukikohdan. Se hylättiin nopeasti.
Vuonna 1888 kullankaivaja Alexander King löysi kultaa Kenain niemimaalta. Kullan määrä oli pieni verrattuna myöhempiin löytöihin Klondikessa, Nomessa ja Fairbanksissa. Vuonna 1894 kylään perustettiin venäläis-ortodoksinen kirkko (Holy Assumption of the Virgin Mary). Se on yhä käytössä nykyään.
Laivayhtiöiden tulo teki Kenaista satamakaupungin 1900-luvun alussa. Säilyketehtaita perustettiin ja ne auttoivat kaupallisen kalastuksen noususuhdannetta, joka oli tärkein elinkeino läpi 1920-luvun. Vuonna 1937 alkoivat Kenain lentokentän rakennustyöt.
Vuonna 1940 perustettiin alueen ensimmäiset viljelyspalstat. Ensimmäinen tie Anchorageen rakennettiin 1951 ja päällysteen se sai 1956 Kenai Spur highwayn myötä.
Armeijan tukikohta Wildwood Airforce Station perustettiin vuonna 1953. Tukikohta on sittemmin lakkautettu ja rakennusta käyttää Wildwood Correctional Facility.
Vuonna 1957 Swansonjoelta, 35 kilometriä koilliseen Kenaista löydettiin öljyä. Se oli ensimmäinen merkittävä öljylöytö Alaskassa. Vuonna 1965 Cook Inletin öljylöydökset aiheuttivat nopean talouskasvun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kenai Wikimedia Commonsissa
Alaskan osavaltio
Kalukukkaro

Englannin kuningas Henrik VIII, Hans Holbein nuoremman maalaama muotokuva noin vuodelta 1537. Kalukukkaro on näkyvissä vyön alapuolella.
Kalukukkaro on lieriömäinen tai pussia muistuttava vaatekappale, joka laitetaan miesten housujen haarojen eteen peittämään ulkoiset sukuelimet. Se kiinnitettiin housuihin nauhoilla, napeilla tai muilla menetelmillä. Kalukukkaro oli tärkeä vaatekappale Euroopassa 1400- ja 1500-luvuilla.
Historia

Alun perin kalukukkaro liittyi yleisimmän näkemyksen mukaan säädyllisyyteen liittyviin käytäntöihin, mutta kun se lopulta kiellettiin, syynä oli nimenomaan näkemys sen säädyttömyydestä. Miesten housut olivat yleensä lahkeista hyvin peittäviä, mutta avoimia haarojen kohdalta, jolloin sukuelimet roikkuivat dubletin (eräänlaisen takin) alla. Muodin vaihtuessa dubletit lyhenivät entisestään ja kalukukkaro keksittiin haarojen peittämiseksi.
Myöhemmin kalukukkarot alettiin muotoilla sukuelimiä korostaviksi ja lopulta niistä tehtiin topattuja ja huomiota herättävän muotoisia. Kalukukkaroiden koon kasvaessa niissä alettiin kuljettaa myös muita tavaroita kuten nuuskaa ja kolikoita. Englannissa kuningatar Elisabet I:n valtakauden jälkimmäisellä puoliskolla kalukukkarot ja dubletit yhdistyivät ”peascod”-nimiseksi dubletiksi, ja vanha kalukukkaro poistui muodista.
Sotavarustukset seurasivat 1500-luvulla siviiliasusteiden muotia, ja joksikin aikaa panssaroiduista kalukukkaroista tuli tärkeä osa parhaita haarniskoja. Tällaisia haarniskoja on säilynyt nykyajalle vain muutamia.
Renessanssiajan kuuluisa humoristi François Rabelais viittaa erään teoksensa esipuheessa kirjoittamaansa kirjaan ”Kalukukkaron tarpeellisuudesta”, joskin kyse on pelkästä vitsistä eikä tuon nimistä kirjaa oikeasti ole tehty.
Kalukukkaro nykyajan kulttuurissa

Kalukukkaroita käytetään nykyään vain harvoin, mutta niitä käytetään joskus erilaisissa näytöksissä ja esimerkiksi live-roolipelaamisen yhteydessä. Kalukukkaroa ovat käyttäneet esiintyessään esimerkiksi Jethro Tull -yhtyeen johtohahmo Ian Anderson, Cameo-yhtyeen laulaja Larry Blackmon sekä laulaja Tom Jones. Kalukukkaro on esiintynyt televisio-ohjelmissa Musta kyy ja Babylon 5 sekä kirjassa ja elokuvassa Kellopeliappelsiini.
Kansainvälinen työläisurheiluliitto

| Kansainvälinen työväen ja amatööriurheilun urheiluliitto> Confédération Sportive Internationale Travailliste et Amateur |
| --- | --- |

Perustettu:  1946
Tyyppi:  kansainvälinen urheiluliitto
Toimiala:  työläisurheilu
Päämaja:  Wien, Itävalta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen työväen ja amatööriurheilun urheiluliitto (ransk. Confédération Sportive Internationale Travailliste et Amateur, lyh. CSIT) on vuonna 1946 Brysselissä, Belgiassa perustettu urheiluliittojen keskusliitto, jonka päämaja on Wienissä, Itävallassa. Se perustettiin jatkamaan toiseen maailmansotaan loppuneen Sosialistisen työläisurheiluinternationaalin toimintaa.
Nykyään CSIT:llä on 38 jäsenjärjestöä 30 eri maassa. Niihin kuuluu yhteensä yli 20 000 urheiluseuraa, joissa on noin 15 miljoonaa henkilöjäsentä. Suomesta CSIT:n jäsenenä on Suomen Työväen Urheiluliitto.
Liitto on vuodesta 2008 lähtien järjestänyt CSIT:n maailmankisoja, jotka ovat keränneet tuhansia osanottajia.
Aiheesta muualla

Confédération Sportive Internationale Travailliste et Amateur (englanniksi)
Kansainvälinen työväenliitto

Kansainvälinen työväenliitto (engl. IWA - International Workers' Association, esp. AIT - Asociación Internacional de los Trabajadores, saks. IAA - Internationale ArbeiterInnen Assoziation) on kansainvälinen, anarkosyndikalistinen ammattiliittojen federaatio. Se perustettiin Berliinissä vuoden 1922 anarkosyndikalististen ammattiliittojen kongressissa.
Aiheesta muualla

https://iwa-ait.org/
Karel Sys

| Karel Sys |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Sys
Syntynyt: 14. helmikuuta 1914 Ostende
Kuollut: 19. kesäkuuta 1990 (76 vuotta)
Kansalaisuus:  Belgia
Nyrkkeilijä
Pituus:  180 cm
Painoluokka:  raskassarja, raskas keskisarja
Kätisyys:  oikeakätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  143
Voitot:  117
– tyrmäysvoitot:  58
Tappiot:  15
Ratkaisemattomat:  10
Karel Sys (14. helmikuuta 1914 Ostende – 19. kesäkuuta 1990) oli belgialainen nyrkkeilijä, jonka ammattilaisura ajoittui 1930-luvulta aina 1950-luvulle. Urallaan hän saavutti raskaansarjan ammattinyrkkeilyn Euroopan mestaruustittelin vuonna 1943 ja uudelleen vuonna 1952.
Urheilu-ura > Alkuvaiheet

Karel syntyjään Charles Sys Belgian flaaminkielisestä osasta Flanderin Ostendestä aloitti ammattinyrkkeilijänä 18-vuotiaana elokuussa 1932. Aluksi hän nyrkkeili keskisarjassa ja raskaassa keskisarjassa. Sys nyrkkeili menestyksellisesti niin, että hän huhtikuussa 1935 pääsi keskisarjan Belgian mestaruusotteluun Gustave Rothia vastaan, mutta koki pistehäviön. Huhtikuussa 1936 hän saavutti Belgian raskaan keskisarjan mestaritittelin voitettuaan Jean Berlemontin pistein. Joulukuussa 1937 hän pääsi haastajana jälleen Gustave Rothia vastaan raskaan keskisarjan EM-otteluun Brysselissä. Ottelu päättyi ratkaisemattomana, joten Roth säilytti EM-arvonsa. Tammikuussa 1939 hän pääsi yrittämään raskaansarjan Euroopan mestaruudesta hallitsevaa Saksan itävaltalaista Heinz Lazekia vastaan, mutta koki pistehäviön.
Urheilu-ura > Sota-aika

Tämän jälkeen Sys nyrkkeili alkaneen maailmansodan aikana pääosin Belgiassa. Koska kesällä 1939 raskaansarjan Euroopan mestarin tittelin voittanut Saksan Max Schmeling ei voittonsa jälkeen puolustanut mestaruuttaan osallistuessaan sotaan ja loukattuaan itseään, tittelin uudesta omistajasta järjestettiin uusi ottelu. Sitä varten Sys joutui ottelemaan ensin ranskalaista Stephane Olekia vastaan Antwerpenissä tammikuussa 1943 ja voitettuaan pistein Olekin italialaista Luigi Musinaan vastaan Breslaussa helmikuussa 1943. Hän voitti Musinan pistein ja näin paikka Euroopan mestaruusotteluun oli avoin. Vastustajaksi hänelle tuli Ruotsin nouseva tähti Olle Tandberg ja ottelupaikkana oli Tukholman Råsunda toukokuussa 1943. Tandberg voitti ottelun pistein ja oli uusi Euroopan mestari. Sys sai kuitenkin uusintaottelun, joka järjestettiin marraskuussa 1943 Brysselissä. Siinä hän puolestaan voitti Tandbergin pistein ja näin Sys oli uusi ammattinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestari. Sys ei kuitenkaan pystynyt puolustamaan titteliään uudessa mestaruusottelussa sodasta johtuen. Hän nyrkkeili mestaruusottelun jälkeen viisi kertaa huhtikuuhun 1944 mennessä paikallisia vastustajia vastaan.
Urheilu-ura > Sota-ajan jälkeen

Maailmansodan jälkeen Sys joutui vaikeuksiin, sillä hänen katsottiin ammattinyrkkeilytoiminnassaan olleen tiiviissä yhteistyössä saksalaisten kanssa, jotka olivat miehittäneet Belgiaa yli neljä vuotta. Häntä pidettini siis kollaboraattorina ja hänet tuomittiin vuonna 1946 yhdeksi vuodeksi vankeuteen. Lisäksi häneltä evättiin nyrkkeilylisenssi. Tämän vuoksi Sys siirtyi vankeutensa jälkeen Espanjaan ja toimi siellä ammattipainijana niin kauan, että ansaitsi matkarahat eteenpäin. Hän siirtyi vuonna 1949 Argentiinaan, jossa hän jatkoi ammattinyrkkeilijän uraansa. Kaikkiaan hän nyrkkeili Argentiinassa 14 tappiotonta ottelua heinäkuusta 1949 lähtien. Hänen viimeisin siellä käymänsä ottelu oli kesäkuussa 1951 kuuluisaa amerikkalaista Archie Moorea vastaan, ottelu päättyi ratkaisemattomana.
Sys sai kutsun takaisin kotimaahansa Belgiaan ja oikeuden nyrkkeillä Euroopassakin. Tammikuussa 1952 ura oli edennyt niin pitkälle, että hän oli jälleen raskaansarjan EM-ottelussa Brysselissä vastustajanaan tittelin hallitsija saksalainen Hein ten Hoff. Sys voitti ottelun pistein ja oli jälleen raskaansarjan Euroopan mestari. Hän menetti kuitenkin tittelin kaksi kuukautta myöhemmin hävittyään pistein Dortmundissa käydyssä ottelussa Heinz Neuhausille. Hän pääsi vielä uudelleen EM-otteluun Neuhausia vastaan syyskuussa 1953, mutta kärsi pistetappion. Tämän jälkeen hän nyrkkeili muutaman ottelun, mutta lopetti uransa toukokuussa 1954 tappiolliseen otteluun keskeytyksellä 4. erässä kuubalaista Niño Valdésia vastaan.
Myöhemmät vaiheet

Uransa jälkeen Sys joutui jälleen ongelmiin Belgiassa, sillä verottajan mielestä hänen sodanaikaiset ammattinyrkkelytulonsa olivat jääneet huomioon ottamatta. Niinpä Sys siirtyi jälleen Argentiinaan. Jonkinlaisena Belgian viranomaisten hyvityksenä menneistä vuosista hän sai kuitenkin vuonna 1983 belgialaisen kunniamerkin t'Manneke uit de Mane.
Keski-Suomen käräjäoikeus

Jyväskylän oikeustalo
Keski-Suomen käräjäoikeus on käräjäoikeus, jonka tuomiopiiriin kuuluu 22 Keski-Suomen kuntaa. Käräjäoikeus syntyi vuonna 2010, kun Jyväskylän, Jämsän ja Äänekosken käräjäoikeudet yhdistettiin. Se on Suomen neljänneksi suurin käräjäoikeus. Oikeus jatkaa Jyväskylän käräjäoikeuden tiloissa oikeustalolla. Mukaan tuli myös Hankasalmi, joka oli aiemmin kuulunut Pieksämäen käräjäoikeuden piiriin. Oikeuden kanslia sijaitsee Jyväskylässä. Käräjäoikeus työllistää 80 henkilöä, joista 21 tuomareita. Oikeuden laamanni on Tomi Vistilä.
Harpo Marx

| Harpo Marx |
| --- | --- |
 Harpo Marx (1931)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Adolph Arthur Marx
Syntynyt: 23. marraskuuta 1888 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 28. syyskuuta 1964 (75 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, näyttelijä
Puoliso:  Susan Fleming (vih. ; k. 1964)
Lapset:  4
Sukulaiset:  Marxin veljekset
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Harpo Marx (oik. Adolph Arthur Marx, 23. marraskuuta 1888 New York – 28. syyskuuta 1964 Los Angeles) oli yhdys­valtalainen muusikko ja näyttelijä, yksi Marx-veljeksistä.