stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sixtynine 69

| Sixtynine 69 |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Erkki Ruuhinen 1969.
Ohjaaja:  Jörn Donner
Käsikirjoittaja:  Jörn Donner
Tuottaja:  Arno Carlstedt
Säveltäjä:  Claes af Geijerstam
Kuvaaja:  Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Wic' Kjellin
Pääosat:  Ritva Vepsä Sven-Bertil Taube Jörn Donner Seija Tyni
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi, Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Jörn Donner Productions Oy FJ-Filmi Oy
Ensi-ilta:  3.10.1969
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sixtynine 69 tai 69 – Sixtynine on Jörn Donnerin ohjaama suomalais-ruotsalainen elokuva vuodelta  1969.
Käsikirjoituksen alkulauseessa Jörn Donner perusteli itse elokuvan nimivalintaa: "Tämä elokuva kertoo suhteista, avioliitosta ja koirasta. Elokuvan suhteet ovat ylösalaisin. Siksi sen nimi on 69. Se on kuudes elokuvani. Siksi sen nimi on 69. Se kuvataan vuonna 1969. Siksi sen nimi on 69. – – – Nimi Sixtynine tuntui – – – luonnolliselta, ei pornografisista syistä vaan siksi, että sovinnaisen avioliittomoraalin opit käännetään nurin."
Juoni

Tuula elää avioliitossa, jonka osapuolet ovat niin vieraantuneet toisistaan etteivät edes tiedä toistensa harrastuksista. Tuulalla ei tunnu olevan käsitystä, että mies viettää illat huippuluokan jääkiekko-otteluiden erotuomarina. Tuula saa tämän selville osumalla miehensä tuomaroimaan otteluun. Samana iltana selviää, että mies tapailee naispuolista ralliajajaa. Kostoksi Tuula alkaa tapailla gynekologiaan, naimisissa olevaa miestä, muutenkin kuin vastaanotolla.
Näyttelijät

Ritva Vepsä – pankkivirkailija Tuula Virta
Seija Tyni – opiskelija Kristiina Koivu, ralliajaja
Sven-Bertil Taube – varastonhoitaja Jukka Virta, jääkiekko- ja jalkapalloerotuomari
Jörn Donner – gynekologi Timo Paasi
Liisamaija Laaksonen – Liisa, pankkivirkailija, Tuulan ystävätär
Aiheesta muualla

Yle Areena - Sixtynine 69
| n k Linkitetty data: Sixtynine 69 (Q17383951) |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: elokuva
lajityyppi: romanttinen elokuva, draamaelokuva
ohjaaja: Jörn Donner
alkuperämaa: Suomi, Ruotsi
 : SPARQLHaku löytää elokuvat, jotka täyttävät kaikki valitsemasi ehdot.  (hakuohje)Mallineen hakukäyttöliittymä vaatii toimiakseen asetuksista linkitetty data -pienoisohjelman.
Rajaportti

| Rajaportti Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi–helmikuu 2002 Sundi Coop, Savonlinna
 Julkaistu: 18. maaliskuuta 2002
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Timo Rautiainen ja Jarkko Martikainen
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 36.06
 Levymerkki: Ranka Recordings
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen muut julkaisut
| Kuilun partaalla 2001 | Rajaportti 2002 | Kylmä tila 2004 |
Singlet albumilta Rajaportti
 ”Surupuku” Julkaistu: helmikuu 2002  ”Elegia” Julkaistu: 2002  ”Lumessakahlaajat” Julkaistu: 2002
Rajaportti on jyväskyläläisen metalliyhtye Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen vuonna 2002 julkaistu kolmas pitkäsoitto, jolla yhtye nousi lopullisesti suuren yleisön tietoisuuteen. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Elegia”, ”Lumessakahlaajat” sekä yhtyeen läpimurtosingle ”Surupuku”, joka on luultavasti Timo Rautiainen & Trio Niskalaukauksen tunnetuin kappale. Marraskuussa 2002 Rajaportti-albumin myynti ylitti platinarajan.
Sanoituksia levylle ovat Rautiaisen lisäksi kirjoittaneet myös levyn tuottajana toiminut YUP-yhtyeestä tunnettu Jarkko Martikainen, Marja Mattlar sekä Irwin Goodmanin ”hovisanoittajana” tunnettu Vexi Salmi. Levyn erikoisuuksia on muun muassa Marja Mattlarin säveltämä ja sanoittama kappale ”Elinkautinen”, jossa Rautiaisen laulun taustalla soittaa Trio Niskalaukauksen sijasta jousiorkesteri.
Koska edellisen julkaisun, ”Kuilun partaalla”-EP:n (2001), ilmestymisen jälkeen yhtyeen alkuperäinen kitaristi Karri Rämö jätti yhtyeen, eikä uutta kitaristia ollut Rajaportin äänitysten alkuun mennessä löydetty, Rajaportti jouduttiin tekemään normaalin kolmen kitaran sijasta vain kahdella. Tästä johtuu levyn aavistuksen ohuempi kitarasoundi.
Rajaportista on julkaistu perusjulkaisun lisäksi myös platinapainos, joka sisältää Rajaportti-albumin lisäksi ”Tiernapojat”-EP:n. Rajaportista on julkaistu myös vinyylipainos, jonka julkaisijana toimi Oskun Divari.
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus sai Rajaportti-albumilla vuoden 2002 Emma-gaalassa myös neljä Emma-patsasta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Timo Rautiainen ja sovittanut Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus sekä Jarkko Martikainen, ellei toisin mainittu.
Minulla on sanottavaa! – 1.53 (san. Rautiainen)
Surupuku – 4.38 (san. Martikainen)
Elegia – 5.05 (san. Martikainen)
Kova maa – 4.00 (säv. ja san. A.P. Sarjanto)
Elinkautinen – 2.25 (säv. ja san. Marja Mattlar, sov. Petri Tiainen)
Älä enää lyö – 3.57 (san. Vexi Salmi)
Hämmennys ja viha – 2.44 (san. Rautiainen)
Lumessakahlaajat – 4.40 (säv. Arto Alaluusua & Rautiainen, san. Martikainen)
Jäähyväiset – 6.44 (san. Rautiainen)
Kokoonpano > Yhtye

Timo Rautiainen – laulu, kitara
Jarkko Petosalmi – kitara
Seppo Pohjolainen – rummut, taustalaulu
Nils Ursin – basso, urut, mellotron
Kokoonpano > Tuotanto

Jarkko Martikainen – tuottaja
Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja
Saara Kankaanpää – valokuvat
Timo Rautiainen ja Jari Tabell – kansitaide
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jousikvartetti kappaleessa ”Elinkautinen”:
Jukka Untamala – viulu
Terhi Paldanius – viulu
Sari Jeskanen – alttoviulu
Antti Nykänen – sello
Petri Tiainen – kapellimestari
Tapio Wilska – murina (kappaleessa ”Hämmennys ja viha”)
Oona Rautiainen – runo (kappaleessa ”Jäähyväiset”)
Arvostelut

Soundi:
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

http://www.trioniskalaukaus.net/
Rajaportti Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Rajaportti Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus
|  Timo Rautiainen  Seppo Pohjolainen  Jarkko Petosalmi  Nils Ursin  Jari Huttunen >  Teppo Haapasalo  Arto Alaluusua  Valtteri Revonkorpi  Karri Rämö  |
| --- | --- |
Albumit:  Lopunajan merkit  Itku pitkästä ilosta  Rajaportti  Kylmä tila  Lauluja Suomesta  In frostigen Tälern  Hartes Land 
EP:t:  Hävetkää!  Kuilun partaalla (EP)  Tiernapojat (EP) 
Kokoelmat:  Tilinteon hetki 
DVD:t:  DVD (Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus)  Perunkirjoitus (DVD) 
Kirjat:  Trio Niskalaukaus 
Muuta: Diskografia
| n k Vuoden albumin Emma-palkinto |
| --- | --- |
1990-luku:  Tuulten viemää – Kaija Koo (1993)  Villejä lupiineja – J. Karjalainen (1994)  Mielenrauhaa – Aki Sirkesalo (1995)  Electric Sauna – J. Karjalainen (1996)  Hyvää yötä ja huomenta – Don Huonot (1997)  Pulu – Ismo Alanko Säätiö (1998)  Mestarit Areenalla – Mestarit (1999) 
2000-luku:  Razorblade Romance – HIM (2000)  Into – The Rasmus (2001)  Rajaportti – Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus (2002)  Ei – Maija Vilkkumaa (2003)  Halo – Jonna Tervomaa (2004)  Kovemmat kädet – PMMP (2005)  Leskiäidin tyttäret – PMMP (2006)  Dark Passion Play – Nightwish (2007)  Maailmanloppua odotellessa – Egotrippi (2008)  Veden varaan – PMMP (2009) 
2010-luku:  Seili – Jenni Vartiainen (2010)  Kun valaistun – Chisu (2011)  Yhdestä puusta – Jukka Poika (2012)  Et ole yksin – J. Karjalainen (2013)  Kiitos ei ole kirosana – Haloo Helsinki! (2014)  En kommentoi – Antti Tuisku (2015)  Vesala – Vesala (2016)  Hulluuden highway – Haloo Helsinki! (2017)  Tapa poika – Pyhimys (2018)  Momentum 123 – Chisu (2019) 
2020-luku:  Draaman kaari viehättää – Behm (2020)  Viimeinen romantikko – Ellinoora (2021)  Vastustamaton – Gettomasa (2022)  Hyvikset ja pahikset – Kuumaa (2023)  Soittorasia – Pehmoaino (2024)
Matkalla seikkailuun

| Matkalla seikkailuun |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Yrjö Norta
Käsikirjoittaja:  Gösta Rodin
Tuottaja:  Emil Viljanen
Säveltäjä:  Tapio Ilomäki
Kuvaaja:  Esko Töyri
Leikkaaja:  Yrjö Norta
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Aku Korhonen Sirkka Sipilä Esko Saha Assi Raine
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fenno-Filmi
Ensi-ilta:  2. syyskuuta 1945
Kesto:  76 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matkalla seikkailuun on Yrjö Nortan ohjaama ja ruotsalaisen Gösta Rodinin käsikirjoittama jännityskomedia vuodelta 1945.
Saman käsikirjoituksen pohjalta tehtiin myös ruotsalainen elokuva Biljett till äventyret, jonka ohjasi käsikirjoituksen tehnyt Gösta Rodin. Sen ensiesitys oli 1945 Örebrossa. Se sai kuitenkin pian uuden nimen Botte i farten, jolla se tuli 1951 ensi-iltaan Tukholmassa.
Juoni

Pienen ja rauhallisen maaseutukaupungin kemianalan tehtaalla kehitetään hormonivalmiste, jonka kustannuksista johtaja Suurkari on henkilökohtaisessa vastuussa. Näin hän ainakin kertoo luotettavuuden ja suoraselkäisyyden perikuvalle, kirjanpitäjä Lehtoselle, joka ihmettelee johtajan yksityistilin suuruutta. Hieman epäilyttävää on se, että Suurkari lähettää Lehtosen Helsinkiin muka työtehtäviin juuri päivää ennen kuin tilintarkastaja on saapumassa. Suurkari pyytää Lehtosta olemaan vaiti asiasta eikä kerro tälle, mitä tämän matkaan annettu lukittu salkku sisältää: tilikirjan ja pullon hormonivalmistetta.
Lehtonen on tietämätön sekä Suurkarin tekemisistä että tehtaalla työskentelevän ja johtajan kanssa salaa seurustelevan Veran yrityksistä saada valmiste käsiinsä. Juttuun sekaantuvat vielä konttorin henkilökuntaan kuuluvat nuoret Pertti ja Inkeri sekä valmisteen kehittänyt tohtori Hellner. Vera ja hänen veljensä Manne vaativat salkkua, mutta Pertti ja Lehtonen lukitsevat heidät ikkunattoman asunnon huoneeseen. Heidän etsiessään salkkua hotellissa sattuu monenlaisia kommelluksia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aku Korhonen  | … |  kirjanpitäjä Fredrik Lehtonen   |
|  Sirkka Sipilä  | … |  Inkeri Korte   |
|  Esko Saha  | … |  Pertti Alkio   |
|  Assi Raine  | … |  Vera Mäki   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  johtaja Robert Suurkari   |
|  Jorma Nortimo  | … |  tohtori Hellner   |
|  Eero Leväluoma  | … |  Manne   |
|  Ensio Jouko  | … |  Werner   |
|  Elsa Turakainen  | … |  keskusneiti Lehtonen   |
|  Matti Aulos  | … |  komisario   |
|  Ossi Korhonen  | … |  konttoristi   |
|  Lauri Kyöstilä  | … |  tilintarkastaja   |
|  Aatu Talanne  | … |  hotelli Standardin portieeri   |
Vastaanotto

Arvostelijat ottivat teoksen vastaan varovaisen myötämielisesti. Eräs kriitikko luonnehti elokuvaa seuraavasti: ”Aihe vaikuttaa hiukan etsityltä ja ohuelta, mutta käsikirjoittaja Gösta Rodin on laittanut joitakin hauskoja vuorosanoja ja muutamia lystikkäitä tilanteita, jotka suuresti huvittivat yleisöä.” Toisen arvostelijan mukaan elokuvan menestyksestä saa ensisijaisesti kiittää näyttelijöitä, joiden ansiosta elokuva on ”iloinen puolentoista tunnin hupailu.” Näyttelijöistä juuri Aku Korhonen nähtiin elokuvan ”koossapitävänä voimana”. Myös Tapio Ilomäen musiikki kriitikoiden mukaan ”tiivisti elokuvan tunnelmia”.
Dilma Rousseff

| Dilma Rousseff |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2011).
 Brasilian 36. presidentti
 1. tammikuuta 2011 – 31. elokuuta 2016  
Varapresidentti:  Michel Temer
Edeltäjä:  Luiz Inácio Lula da Silva
Seuraaja:  Michel Temer
Brasilian kaivos- ja energiaministeri
 1. tammikuuta 2003 – 21. kesäkuuta 2005  
Edeltäjä:  Francisco Luiz Sibut Gomide
Seuraaja:  Silas Rondeau
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1947 (ikä 77)  Belo Horizonte, Minas Gerais
Kansalaisuus:   brasilialainen
Puoliso:  Cláudio Galeno Linhares (1967–1969),   Carlos Franklin Paixão de Araújo (1969–2000)
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  työväenpuolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
dilma.com.br
Dilma Vana Rousseff (s. 14. joulukuuta 1947 Belo Horizonte, Minas Gerais) on brasilialainen taloustieteilijä, työväenpuolueen (Partido dos Trabalhadores) poliitikko ja Brasilian presidentti vuodesta 2011 vuoteen 2016 asti, kunnes sai virkasyytteen. Rousseff toimi häntä edeltäneen presidentti Luiz Inácio Lula da Silvan henkilöstöpäällikkönä kesäkuusta 2005. Tätä ennen hän toimi kaivos- ja energiaministerinä 1. tammikuuta 2003 – 21. kesäkuuta 2005.
Marxilaisessa sissijärjestössä

Rousseffin isä oli 1930-luvulla Brasiliaan maanpakoon muuttanut bulgarialainen kommunisti ja äiti brasilialainen opettaja.
Rousseffista tuli marxisti vuoden 1964 vallankaappauksen myötä. Hän liittyi Brasilian sotilasdiktatuurin aikana vastarintaliikkeeseen, jossa hänen tehtävänsä oli opettaa marxismia ay-väelle, ja hänen kerrotaan opiskelleen sissistrategiaa Comando de Libertação Nacional (Colina) -järjestössä.
Vuonna 1969 Rousseff muutti ja vaihtoi nimeään jatkuvasti, edes hänen toinen puolisonsa Carlos Araújo ei tiennyt Rousseffin oikeaa nimeä ennen tämän pidätystä. Araújo oli alun perin Brasilian kommunistipuolueen toisinajattelijaryhmän johtaja ja Fidel Castron ja Che Guevaran tavannut vallankumousjohtaja. Vuodesta 1970 Rousseff oli kolme vuotta vangittuna ja joutui toistuvasti kidutuksen kohteeksi. Pariskunta oli osan aikaa samassa vankilassa ja sai perhetapaamisia.
Maltillistuminen

Pariskunta oli myöhemmin Demokraattisen työväenpuolueen perustajia. Rousseff kuitenkin erosi tästä puolueesta vuonna 2000 ja edustaa nykyään Brasilian työväenpuoluetta (PT).
Rousseff sanoo, että vaikka hänen kantansa on muuttunut marxilaisuudesta pragmaattiseen kapitalismiin, hän on yhä ylpeä radikaaleista juuristaan. ”Opimme paljon. Teimme paljon typeryyksiä ... mutta uskalsimme haluta maasta paremman.”
Presidentiksi

Vuoden 2010 presidentinvaalissa Rousseff oli työväenpuolueen presidenttiehdokas. Lula toivoi Rousseffia seuraajakseen. Rousseffin merkittävin vastaehdokas oli São Paulon entinen kuvernööri José Serra. Vaalin ensimmäisellä kierroksella 3. lokakuuta Rousseff sai 46,9 prosenttia äänistä ja Serra 32,6 prosenttia. Toinen kierros järjestettiin 31. lokakuuta 2010, jolloin Rousseff valittiin Brasilian ensimmäiseksi naispresidentiksi. Osa Brasilian piispoista paavi Benedictus XVI:n tukemana kehottivat äänestämään Rousseffia vastaan, koska väittivät tämän pyrkivän laillistamaan abortin.
Rousseff vannoi virkavalansa 1. tammikuuta 2011. Hän lupasi ohjelmapuheessaan säilyttää Brasilian talouden nousun ja uudistaa maan verotusjärjestelmän. Virkaanastujaisia seurasi maan pääkaupungissa Brasíliassa kymmeniätuhansia Rousseffin kannattajia.
Rousseff valittiin toiselle kaudelle 26. lokakuuta 2014.
Brasilian parlamentti äänesti 12. toukokuuta 2016 luvuin 55–22 Rousseffin puoleksi vuodeksi pois virastaan, koska hänen epäillään kaunistelleen maan talouslukuja varmistaakseen uudelleenvalintansa vuoden 2014 vaaleissa ja hän joutui asiasta syytteeseen oikeudessa. Hänen tilalleen väliaikaiseksi presidentiksi nimitettiin hänen varapresidenttinään toiminut Michel Temer. Oikeudenkäynti päättyi Rousseffin erottamiseen, ja Temer nousi presidentiksi 31. elokuuta 2016.
Yksityiselämä

Rousseff oli naimisissa asianajaja Carlos Araújon kanssa lähes 30 vuotta kunnes he erosivat. Heillä on yksi tytär, jolla on yksi poika. Araújo on yhä Rousseffin lähin uskottu.
Rousseff sairasti imukudossyövän vuonna 2009.
Kunnianosoituksia

Stara planinan ritarikunta (Bulgaria, 2011)
Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 2012)
Perun auringon ritarikunta (Peru, 2013)
Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 2015)
Galleria

Rousseff yhdessä muiden Brics-maiden johtajien kanssa vuonna 2015.
Rousseffin virallinen kuva presidenttinä.
Rousseff valtiovierailulla Bulgariassa vuonna 2011, jolloin hänelle myönnettiin Stara Planinan ritarikunnan nauha.
Roussef yhdessä tyttärensä Paulan kanssa Rousseffin toisissa virkaanastujaissa vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dilma Rousseff Wikimedia Commonsissa
| n k  Brasilian presidentit |
| --- | --- | --- |
| Ensimmäinen tasavalta (1889–1930) |  Deodoro da Fonseca  Floriano Peixoto  Prudente de Morais  Campos Sales  Rodrigues Alves  Afonso Pena  Nilo Peçanha  Hermes da Fonseca  Venceslau Brás  Delfim Moreira  Epitácio Pessoa  Artur Bernardes  Washington Luís  Júlio Prestes  |  |
| Vargas (1930–1945) |  Sotilasjuntta Augusto Tasso Fragoso  Isaías de Noronha  Mena Barreto  Getúlio Vargas  José Linhares  |  |
| Neljäs tasavalta (1946–1964) |  Gaspar Dutra  Getúlio Vargas  Café Filho  Carlos Luz  Nereu Ramos  Juscelino Kubitschek  Jânio Quadros  Ranieri Mazzilli  João Goulart  |  |
| Sotilasjuntta (1964–1985) |  Ranieri Mazzilli  Castello Branco  Costa e Silva  Sotilasjuntta Augusto Rademaker  Aurélio Lyra  Márcio Melo  Emílio Garrastazu Médici  Ernesto Geisel  João Figueiredo  |  |
| Uusi tasavalta (1985–) |  Tancredo Neves  José Sarney  Fernando Collor de Mello  Itamar Franco  Fernando Henrique Cardoso  Luiz Inácio Lula da Silva  Dilma Rousseff  Michel Temer  Jair Bolsonaro  Luiz Inácio Lula da Silva  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Razorblade Romance

| Razorblade Romance HIM |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 19. joulukuuta 1999
 Tuottaja(t): John Fryer
 Tyylilaji: goottimetalli
 Kesto: 54.33
 Levy-yhtiö: BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.    fyysinen albumilista: 1.
HIM:in muut julkaisut
| Greatest Lovesongs Vol. 666 1997 | Razorblade Romance 1999 | Deep Shadows and Brilliant Highlights 2001 |
Singlet albumilta Razorblade Romance
 ”Join Me in Death” Julkaistu: 2. marraskuuta 1999  ”Right Here in My Arms” Julkaistu: 2000  ”Poison Girl” Julkaistu: 2000  ”Gone with the Sin” Julkaistu: 2000
Razorblade Romance on HIM-yhtyeen toinen albumi. Levy äänitettiin Walesissa vuonna 1999, ja sen tuottajana oli John Fryer. Levy nousi listaykköseksi Suomessa ja Saksassalähde?. Sinkkuina julkaistiin "Join Me in Death", "Poison Girl", "Right Here in My Arms" ja "Gone with the Sin". Razorblade Romance kuuluu Suomen myydyimpiin rocklevyihinlähde? ja oli vuoden 2000 myydyin levy Suomen albumilistallalähde? ja se oli yhtyeen hyppy tähteyteen. Albumi ja siitä julkaistu hittisingle "Join Me" olivat yhtaikaa Saksan listojen ykkösenälähde?. Suomessa levy on myynyt yli 101 000 kappalettalähde? ja muualla maailmassa kaksi ja puoli miljoonaa kappalettalähde?.
Levy valittiin Emma-gaalassa Vuoden albumiksi vuonna 2000.
Levyn kansikuvassa poseeraa Ville Valo. Kuvan on ottanut Jouko Lehtola.
Kappaleet

I Love You (Prelude to Tragedy) – 03.09
Poison Girl – 03.51
Join Me (in Death) – 03.36
Right Here in My Arms – 04.03
Gone with the Sin – 04.22
Razorblade Kiss – 04.18
Bury Me Deep Inside Your Heart – 04.18
Heaven Tonight – 03.18
Death is in Love with Us – 02.58
Resurrection – 03.39
One Last Time – 05.10
Kappaleet > Digipak-version bonuskappaleet

Sigillum Diaboli – 03.55
9th Circle (OLT) – 05.11
Kappaleet > Kansainvälinen versio > CD 1

Your Sweet 666 – 03.57
Poison Girl – 03.51
Join Me (in Death) – 03.36
Right Here in My Arms – 04.02
Bury Me Deep Inside Your Heart – 04.16
Wicked Game – 04.05
I Love You (Prelude to Tragedy) – 03.10
Gone with the Sin – 04.21
Razorblade Kiss – 04.20
Resurrection – 03.39
Death is in Love with Us – 02.58
Heaven Tonight – 03.19
Kappaleet > Kansainvälinen versio > CD 2 (Live)

Right Here in My Arms – 05.39
Your Sweet 666 – 04.15
Poison Girl – 03.45
Death Is in Love with Us – 03.01
Wicked Game – 06.24
Join Me (in Death) – 06.25
Kappaleet > HER-versio

Your Sweet 666 – 03.56
Poison Girl – 03.51
Join Me in Death – 03.36
Right Here in My Arms – 04.00
Bury Me Deep Inside Your Heart – 04.15
Wicked Game – 04.04
I Love You" (Prelude to Tragedy) – 03.09
Gone with the Sin – 04.21
Razorblade Kiss – 04.18
Resurrection – 03.39
Death is in Love with Us – 02.57
Heaven Tonight – 03.18
Sigillum Diaboli – 03.53
The 9th Circle (OLT) – 05.10
One Last Time – 05.08
Vuonna 2002 yhtyettä markkinoitiin jonkin aikaa Yhdysvalloissa nimellä HER, kun HIM-niminen post-rock-yhtye ei antanut lupaa nimensä käyttöön. Vuoden kestäneen riidan jälkeen suomalaiset kuitenkin saivat oikeuden käyttää omaa nimeään maksettuaan yhtyeelle korvauksia.
Kokoonpano levyllä

Ville Valo – laulu
Mikko Lindström – kitara
Mikko Paananen – basso, taustalaulu
Jussi-Mikko Salminen – koskettimet
Mika Karppinen – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 9+/10
Soundi:
Kirjallisuutta

* Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
HIM
|  Ville Valo  Mikko Paananen  Mikko Lindström  Janne Puurtinen  Jukka Kröger >  Gas Lipstick  Jussi-Mikko Salminen  Antto Melasniemi  Juhana Rantala  Oskari Kymäläinen  Juippi  Juha Tarvonen  |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Greatest Lovesongs Vol. 666  Razorblade Romance  Deep Shadows and Brilliant Highlights  Love Metal  Dark Light  Venus Doom  Screamworks: Love in Theory and Practice  Tears on Tape 
Kokoelmat:  And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004  Uneasy Listening Vol. 1  Uneasy Listening Vol. 2  Uneasy Listening Vol. 1 & 2  XX – Two Decades of Love Metal 
EP:t:  666 Ways to Love: Prologue  Live in Hel 
DVD:t:  HIM - Video Collection: 1997-2003  Love Metal Archives vol. 1  Digital Versatile Doom 
| n k Vuoden albumin Emma-palkinto |
| --- | --- |
1990-luku:  Tuulten viemää – Kaija Koo (1993)  Villejä lupiineja – J. Karjalainen (1994)  Mielenrauhaa – Aki Sirkesalo (1995)  Electric Sauna – J. Karjalainen (1996)  Hyvää yötä ja huomenta – Don Huonot (1997)  Pulu – Ismo Alanko Säätiö (1998)  Mestarit Areenalla – Mestarit (1999) 
2000-luku:  Razorblade Romance – HIM (2000)  Into – The Rasmus (2001)  Rajaportti – Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus (2002)  Ei – Maija Vilkkumaa (2003)  Halo – Jonna Tervomaa (2004)  Kovemmat kädet – PMMP (2005)  Leskiäidin tyttäret – PMMP (2006)  Dark Passion Play – Nightwish (2007)  Maailmanloppua odotellessa – Egotrippi (2008)  Veden varaan – PMMP (2009) 
2010-luku:  Seili – Jenni Vartiainen (2010)  Kun valaistun – Chisu (2011)  Yhdestä puusta – Jukka Poika (2012)  Et ole yksin – J. Karjalainen (2013)  Kiitos ei ole kirosana – Haloo Helsinki! (2014)  En kommentoi – Antti Tuisku (2015)  Vesala – Vesala (2016)  Hulluuden highway – Haloo Helsinki! (2017)  Tapa poika – Pyhimys (2018)  Momentum 123 – Chisu (2019) 
2020-luku:  Draaman kaari viehättää – Behm (2020)  Viimeinen romantikko – Ellinoora (2021)  Vastustamaton – Gettomasa (2022)  Hyvikset ja pahikset – Kuumaa (2023)  Soittorasia – Pehmoaino (2024)
Täällä alkaa seikkailu

| Täällä alkaa seikkailu> Här börjar äventyret |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Jörn Donner
Käsikirjoittaja:  Jörn Donner
Tuottaja:  Mauno Mäkelä Göran Lindgren
Säveltäjä:  Bo Nilsson Pentti Lasanen
Kuvaaja:  Jean Badal
Leikkaaja:  Per Krafft Wic Kjellin
Lavastaja:  Jan Tschiftschis
Pääosat:  Harriet Andersson Matti Oravisto Göran Cederberg Claude Titre
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi, Suomi
Tuotantoyhtiö:  Sandrew Film AB Fennada-Filmi Oy
Levittäjä:  Sandrew Film & Theater (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  17. joulukuuta 1965
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  suomi, ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Täällä alkaa seikkailu (Här börjar äventyret) on Jörn Donnerin ohjaama elokuva vuodelta 1965, ja se on Donnerin kolmas ohjaustyö.
Tarinassa ruotsalainen muotisuunnittelija Anna Englund (Harriet Andersson) lentää Helsinkiin arkkitehti Toivo Pajusen (Matti Oravisto) kutsumana. He ovat tavanneet aiemmin Berliinissä lyhyen romanssin merkeissä.
Elokuva oli Suomessa vuoden 1965 menestynein monilla mittareilla mitattuna. Elokuvassa puhutaan vuoroin ruotsia, suomea, englantia, saksaa ja ranskaa.