stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aerolit

| Aerolit |
| --- | --- |
Perustettu:  1992
Lakkautettu:  1995
Laivaston koko:  5
Solmukohdat:  Puškinin lentoasema Tušinon lentokenttä
Kotipaikka:  Pietari
Aerolit (ven. Аэролит) oli venäläinen rahtilentoyhtiö. Vuonna 1992 perustetun yhtiön solmukohtia olivat Puškinin lentoasema lähellä Pietaria ja Tušinon lentokenttä Moskovassa. Sen toimintalupa peruttiin 29. kesäkuuta 1995.
Laivasto

Aerolitin laivastoon kuului viisi lentokonetta.
2 Antonov An-32
3 Antonov An-32B
Olof Thörnell

| Olof Thörnell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1877 Trönö
Kuollut: 25. heinäkuuta 1977 (99 vuotta) Uppsala
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ruotsi
Palvelusvuodet:  1897–1950
Komentajuudet:  Puolustusvoimain ylipäällikkö (1939-1944)
Sotilasarvo:  aliluutnantti (1897) luutnantti (1900) kapteeni (1910) majuri (1917) everstiluutnatti (1921) eversti (1926) kenraalimajuri (1934) kenraaliluutnantti (1936) kenraali (1940)
Olof Gerhard Thörnell (19. lokakuuta 1877 Trönö – 25. kesäkuuta 1977 Uppsala) oli ruotsalainen kenraali. Hän oli Ruotsin puolustusvoimien komentaja toisen maailmansodan aikaan vuosina 1939–1944. Häntä ennen tehtävästä vastasi Ruotsin kuningas.
Ura sotilaana

Olof Thörnell suoritti yliopilastutkinnon vuonna 1895. Hän valmistui upseeriksi vuonna 1987. Thörnell valmistui vuonna 1906 Sotakorkeakoulusta (KHS) ja toimi sen jälkeen kokelaana pääesikunnassa. Kapteeniksi ylennettynä vuonna 1910 hän työskenteli pääesikunnassa. Vuosina 1911-1915 hän oli KHS:n opettajana. Vuodesta 1915 lähtien hän työskenteli kapteenina Älvsborgin rykmentissä, jossa hänet ylennettiin majuriksi 1917 ja everstiluutnantiksi 1921. Vuonna 1921 hän siirtyi pääesikuntaan, jossa hänestä tuli osastopäällikkö. Vuodesta 1924 hän palveli Upplannin jalkaväkirykmentissä ja 1926 Gotlannin jalkaväkirykmentissä. Vuonna 1931 hänet nimitettiin Ruotsin huoltojoukkojen tarkastajaksi ja edelleen vuonna 1934 jalkaväen tarkastajaksi kenraalimajuriksi ylennettynä. Kesällä 1936 Thörnell ylennettiin kenraalimajuriksi, ja samalla hänestä tuli Ruotsin puolustusvoimain pääesikunnan päällikkö. Toisen maailmansodan sytyttyä Ruotsissa uudistettiin puolustusvoimien ylintä johtoa. Thörnellistä tuli kenraaliksi ylennettynä Ruotsin puolustusvoimain komentaja. Tehtävä oli uusi, sillä sitä oli hoitanut siihen asti kuningas Kustaa V. Thörnell oli puolustusvoimien komentajana 1. huhtikuuta 1944 asti, jolloin hänen seuraajakseen tuli kenraali Helge Jung. Thörnell siirtyi sen jälkeen kuninkaan avustajakunnan päälliköksi, jossa tehtävässä hän oli kuningas Kustaa V:n kuolemaan eli lokakuuhun 1950 asti.
Kenraali Thörnell vieraili Suomessa syyskuussa 1938 ollessaan vielä puolustusvoimien pääesikunnan päällikkönä. Seuraavana vuonna huhtikuussa 1939 hän kävi Berliinissä samassa roolissa onnittelemassa valtakunnankansleri Hitleriä tämän 50-vuotispäivillä.
Perhe

Olof Thörnell avioitui 1904 Stenebyssä syntyneen Anna Henrika Hallingin kanssa. Heillä oli kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Kunniamerkit

Ruotsin kuningaskunnan kunniamerkit:
Serafiimiritarikunnan ritari, 6. kesäkuuta 1942.
Miekkaritarikunnan ritari, 1918., 1. luokka, 28. marraskuuta 1929. ja Suurtähti, 5. kesäkuuta 1937.
Vaasa-ritarikunnan ritari, 1921
Ulkomaiset kunniamerkit:
Dannebrogin ritarikunnan suurristi.
Valkoisen ruusun ritarikunnan suurristi. 26. lokakuuta 1938
Kotkan Ansioritarikunnan suurristi, 1940
Orania-Nassaun ritarikunnan komentajamerkki miekkojen kera.
Kenraali Thörnell vuonna 1942 yhdessä kuningashuoneen kanssa. Toinen oikealta kuningas Kustaa V, toinen vasemmalta kruununprinsessa Louise ja oikealla kruununprinssi Kustaa Aadolf.
Ruotsin toisen maailmansodan aikaista sodanjohtoa kuningas Kustaa V:n 85-vuotisjuhlallisuuksissa kesällä 1943. Kuvassa oikealta pääesikunnan komentaja kenraalimajuri Axel Bredberg rinnassaan Miekkaritarikunnan suurristit, puolustusvoimain komentaja kenraali Olof Thörnell rinnassaan Serafiimiritarikunnan suurristi, merivoimien komentaja vara-amiraali Fabian Tamm, maavoimien komentaja kenraaliluutnantti Ivar Holmquist, kenraaliluutnantti A. Hultkrantz, kenraali Oscar Nygren, kontra-amiraali Gunnar Bjurner, kenraalimajuri von der Lancken, kenraalimajuri G. af Edholm ja kenraalimajuri Hugo Cederschiöld.
Senso

| Senso |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Luchino Visconti
Käsikirjoittaja:  Carlo Alianello Suso Cecchi d'Amico Giorgio Bassani Luchino Visconti Giorgio Prosperi
Säveltäjä:  Anton Bruckner
Kuvaaja:  G. R. Aldo Robert Krasker
Leikkaaja:  Mario Serandrei
Tuotantosuunnittelija:  Ottavio Scotti
Pukusuunnittelija:  Piero Tosi
Pääosat:  Alida Valli Farley Granger Massimo Girotti 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Lux Film
Levittäjä:  Lux Film Netflix
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Senso on Luchino Viscontin ohjaama, vuonna 1954 valmistunut historiallinen melodraama, joka perustuu Camillo Boiton samannimiseen pienoisromaaniin. Pääosissa Italian yhdistymisen aikaan sijoittuvassa rakkaustarinassa ovat Alida Valli ja Farley Granger. Myöhemmin itsenäisinä elokuvantekijöinä tunnetuiksi tulleet Franco Zeffirelli ja Francesco Rosi toimivat kuvauksissa Viscontin apulaisina.
Vuonna 1979 Senso pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle. Uuden Suomen Heikki Eteläpään mukaan se on vertaistaan hakeva romanttinen melodraama 1800-luvulta, italialaisten patrioottien ja Pohjois-Italian itävaltalaisten miehittäjien välisistä konflikteista sekä yksilöllisestä kavaluudesta ja rakkaudesta.
Juoni

Elokuva alkaa Venetsiassa sijaitsevasta, legendaarisesta La Fenicen oopperatalosta, jossa esitetään Verdin oopperaa Trubaduuri. Vuosi on 1866, eräs yhtenäisen Italian synnyn tärkeistä merkkipaaluista. Historiallista kehitystä vasten seurataan kreivitär Livia Serpierin kohtaloa palavan, mutta perustaltaan epäsuhtaisen intohimon kourissa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alida Valli  | … |  Livia Serpieri    |
|  Farley Granger  | … |  Franz Mahler   |
|  Massimo Girotti  | … |  Roberto Ussoni   |
|  Rina Morelli  | … |  Lora   |
|  Heinz Moog  | … |  kreivi Serpieri   |
Aiheesta muualla

Kirjoitus Luchino Viscontin elokuvista – mukaan lukien Senso (1954) – Kansallisen audiovisuaalisen arkiston sivuilla
Fame (vuoden 1980 elokuva)

| Fame |
| --- | --- |
 Elokuvan mainosjuliste
Ohjaaja:  Alan Parker
Käsikirjoittaja:  Christopher Gore
Tuottaja:  David De Silva, Alan Marshall
Säveltäjä:  Michael Gore
Kuvaaja:  Michael Seresin
Leikkaaja:  Gerry Hambling
Tuotantosuunnittelija:  Louis Falco
Pääosat:  Eddie Barth Irene Cara Lee Curreri Laura Dean Antonia Franceschi Boyd Ganes Albert Hague
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   13. helmikuuta 1981
Kesto:  134 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Fame (vuoden 2009 elokuva)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fame on yhdysvaltalainen 1980 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali, jonka ohjasi Alan Parker. Elokuva seuraa muutaman teini-ikäisen taidelukion opiskelijan elämää New Yorkissa. Elokuvan koulun esikuva on Fiorello LaGuardia High School of Music and Art and Performing Arts New Yorkin Manhattanilla.
Yhdysvalloissa elokuvaa näytettiin ensi-illassa vain kolmessa teatterissa, joten elokuvan ensimmäisen viikon tuotto oli hieman yli 118 000 dollaria. Kaikkiaan vuoden 1980 aikana elokuva keräsi pääsylipputuloja yksin Yhdysvalloissa 21 202 829 dollaria.
Elokuva on esitetty Suomessa televisiosta neljästi, YLE TV1:llä 1988 ja 1994 sekä Nelosella 1999 ja 2000.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eddie Barth  | … |  Angelo   |
|  Irene Cara  | … |  Coco   |
|  Lee Curreri  | … |  Bruno   |
|  Laura Dean  | … |  Lisa   |
|  Antonia Franceschi  | … |  Hilary   |
|  Boyd Ganes  | … |  Michael   |
|  Paul McCrane  | … |  Montgomery   |
|  Gene Anthony Ray  | … |  Leroy   |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Albert Hague  | … |  Shorofsky   |
|  Tresa Hughes  | … |  Mrs. Finsecker   |
|  Steve Inwood  | … |  François Lafete   |
|  Anne Meara  | … |  Mrs. Sherwood   |
|  Joanna Merlin  | … |  Miss Berg   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Fame saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Iltalehden Heikki Eteläpää piti elokuvan valtteina hyvään musiikkiin synkattua kerronnan rytmiä ja näyttelijäsuoritusten raikkautta, mutta juonenkäänteiltään ja hahmojen kehittelyltään Fame oli hänestä kuitenkin kovin totunnainen, jopa banaali.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Aiheesta muualla

Fame Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ransta

| Ransta |
| --- | --- |

 Ransta
 Koordinaatit: 59°48′41″N, 16°38′14″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västmanlandin lääni
Maakunta:  Västmanland
Kunta:  Sala
Väkiluku (31.12.2023):  858
Ransta on taajama Salan kunnassa Västmanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 858 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ransta Wikimedia Commonsissa
Somalimaa

Somalimaan tasavalta on itsenäiseksi tasavallaksi julistautunut hallinnollinen alue Somaliassa Afrikassa.  Mikään maa ei ole tunnustanut Somalimaata virallisesti. Se irrottautui Somaliasta vuonna 1991, mutta kansainvälisesti sitä pidetään edelleen osana Somaliaa. Somalimaa käsittää entisen brittiläisen Somalimaan alueen, sen asukasluku on arviolta 4,2 miljoonaa (2020) ja maan pääkaupunki on Hargeisa (noin 1,2 mil. asukasta, 2019). Somalimaa on demokraattinen, presidenttijohtoinen tasavalta ja maassa vallitsee monipuoluejärjestelmä. Maan talouden tärkeimpiä osa-alueita on Somalimaahan ulkomailta tehdyt rahalähetykset ja karjatalous. Vuonna 2019 Somalimaan bruttokansantuote henkilöä kohden oli 697 USD. Nykyisin Somalimaa on itsehallinnollinen alue.
Historia > Varhainen historia

Nykyinen Somalimaa saattaa olla osa aluetta, jonka muinaiset egyptiläiset tunsivat nimellä Punt. Arabien vaikutus alkoi levitä alueelle 600-luvulla. Eurooppalaiset valtiot alkoivat tunkeutua Afrikkaan 1800-luvulla. Somalimaan alueesta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan protektoraatti 1880-lukuun mennessä ja alue sijaitsi brittien tärkeää Adenin tukikohtaa vastapäätä. Muualla ranskalaiset ottivat haltuunsa nykyisen Djiboutin ja Italia nykyisen Somalian eteläosat. Vuosisadan lopulla Mohammad Abdille Hassan aloitti niin sanotun Dervišši-sodan brittejä vastaan ja piti hallussaan alueita sisämaassa aina kuolemaansa saakka vuonna 1920. Nykyisen Somalimaan edeltäjä brittiläinen Somalimaa sai itsehallinnon 26. kesäkuuta 1960 ja joka liittyi Italian Somalian kanssa muodostaen Somalian tasavallan 1. heinäkuuta samana vuonna.
Historia > Somalian sisällissota

Somalian presidentti Siad Barre ja Etiopian Mengistu Haile Mariam allekirjoittivat Ogadenin sodan jälkeisen rauhansopimuksen huhtikuussa 1988. Rauhansopimuksen perusteella Siad lakkautti tukensa Länsi-Somalian vapautusrintamalle ja Etiopia vastaavasti Somalian kansalliselle liikkeelle ja Somalian pelastuksen demokraattiselle rintamalle. Siadin hallintoa vastustaneen Somalian kansallisen liikkeen kannatuksen valtaosa oli peräisin Keski- ja Pohjois-Somalian Isaaq-klaaneilta. Se oli sodan aikana tehnyt hyökkäyksiä tukikohdistaan Etiopiasta Somaliaan, joihin Somalian keskushallinto oli vastannut raa'asti Pohjois-Somalian väestön keskuudessa. Pelko rauhansopimuksen seurauksisista sai Somalian kansallisen rintaman tekemään hyökkäyksen Pohjois-Somalian sotilaskohteisiin, mistä käynnistyi täysimittainen sota hallituksen ja Isaaq-klaanin välillä vuosina 1988–1991. Sota oli verinen ja ainakin puoli miljoonaa pakolaista siirtyi Etiopian ja Djiboutin puolelle.
Siad pyrki asemansa turvatakseen lietsomaan klaanisotaa. Pohjoisen Isaaq-klaaniin kuulumattomat klaanit, kuten Esa- ja Gadabursi-klaanit aseistettiin, minkä lisäksi hallituksen puolella taisteli Ogadenin pakolaisia. Sota kääntyi kuitenkin lopulta hallitusta vastaan. Etelässä oli vuonna 1989 perustettu hallituksen vastainen Somalian isänmaallinen liike, johon kuului esimerkiksi Yleinen somalikongressi. Siad Barre joutui pakenemaan pääkaupunki Mogadishusta 26. tammikuuta 1991 ja saman vuoden aikana Somalian kansallinen liike oli nujertanut Siadille uskolliset joukot pohjoisessa. Samalla kun tilanne etelässä luisui edelleen Siadin kukistaneiden ryhmittymien keskenäiseksi sodaksi, pohjoisessa saavutettiin toukokuussa 1991 rauha Isaaq-klaanin ja ei-isaaqilaisten klaanien välillä. Etelässä perustettu Ali Mahdin johtama väliaikaishallitus yritti taivutella Somalian kansallista liikettä hyväksymään kansallisen hallituksen muodostaminen, mutta pohjoisessa yleinen mielipide oli kääntynyt jyrkästi Siadin ajan vääryyksiin yhdistettyä etelää vastaan. Somalian kansallinen liike ilmoittikin 18. toukokuuta 1991 Somalimaan tasavallan itsenäistyvän Somaliasta entisen brittiläisen Somalimaan rajojen mukaisesti.
Historia > Itsenäistynyt Somalimaa

Eteläinen Somalia jakaantui eri klaanien ja sotaherrojen hallitsemiin alueisiin ja kaoottinen tilanne johti tuhoisaan nälänhätään. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto päätti sarjasta rauhanturva- ja nälkäapuoperaatioita, joista ensimmäinen oli Yhdistyneiden kansakuntien Somalian operaatio eli UNOSOM. Sen tehtäväksi annettiin valvoa YK:n toukokuussa 1992 välittämää tulitaukoa ja kun sillä ei ollut tähän tarpeeksi voimaa, joulukuussa Somaliaan saapuivat amerikkalaisvetoiset UNITAF-joukot. YK keskittyi aseistariisumiskampanjoihin Mogadishussa ja UNISOM oli sitoutunut ajatukseen yhtenäisestä Somaliasta. Somalimaa ei näin saanut toiminnalleen YK:n tukea. Joka tapauksessa tammikuussa 1993 Boramassa aloitettiin kansallisen sovittelun konferenssi. Borosamassa saatiin aikaan Somalian kansallisen liikkeen alkuperäiseen ohjelmaan perustuva rauhansopimus, sekä alun perin kahden vuoden ajaksi voimassa olevaksi ajateltu väliaikainen perustuslaki. Uuden hallituksen johtoon valittiin Muhammad Haji Ibrahim Egal. Kompromissina klaanien ja nykyaikaisen hallinnon välillä perustettiin kaksikamarinen lainsäädäntäelin, jonka ylähuone koostui klaanivanhimmista ja alahuone äänestetyistä edustajista. Tarmokkaan aseistariisuntaohjelman kautta saatiin perustettua uudelleen myös hallinto. Kehitysministeriö perustettiin yhteistoimintaan ulkomaalaisten järjestöjen kanssa ja Somalimaan keskuspankki alkoi valvoa Somalimaan uutta valuuttaa, Somalimaan šillinkiä. Tärkeimpiin kaupunkeihin, kuten Hargeisaan, Buraoon ja Boramaan perustettiin etnisten armeijan upseerien johtamat ammattimaiset poliisivoimat. Vienti ja talous elpyivät Saudi-Arabian kumottua karjan tuontikiellon Somalimaasta, minkä lisäksi Berberan satama pystyi kilpailemaan Djiboutin sataman kanssa.
Alun kehityksen jälkeen koettiin takaisku vuosien 1994 ja 1995 vaihteessa, jolloin Isaaq-liiton sisällä puhkesi klaanien välisiä yhteenottoja koskien Hargeisan laajenevan kansallisen lentokentän tulojen jakoa. Osapuolten välille saatiin kuitenkin rauha vuoden 1996 alkupuolen rauhankomiteassa Etiopiassa. Egalin virkakautta pidennettiin ensin 18 kuukaudella ja vuonna 1997 hänet valittiin uudelleen viisivuotiskaudelle. Vuonna 1997 otettiin käyttöön Somalimaan perustuslaki, jota tuki vuonna 2001 järjestetyssä kansanäänestyksessä 97 % äänestäjistä. Somalimaan huomattavimpana siviilijohtajana pidetty Egal kuoli vuonna 2002, mutta maa vältti poliittisen kriisin. Vuonna 2016 Somalimaa vietti 25-vuotisitsenäisyyspäiväänsä, mutta maan itsenäisyyttä ei ole tunnustettu kansainvälisesti.
Vuoden 2024 tammikuussa Etiopia allekirjoitti yhteisymmärrysmuistion Somalimaan kanssa. Sen nojalla Somalimaa vuokraa Berberan sataman Etiopialle, joka voi käyttää sitä myös sotilastarkoituksiin. Vastineeksi tästä Etiopia aikoo lähitulevaisuudessa tunnustaa Somalimaan itsenäisyyden ja tarjoaisi Somalimaalle osuutta Ethiopian Airlinesista. Somalian hallitus piti hätäkokouksen ja ilmoitti kutsuvansa Etiopian suurlähettiläänsä puhutteluun.
Historia > Tunnustaminen

Vuoden 2025 alkuun mennessä Yhdysvallat oli alkanut muuttaa kantaansa Somalimaan tunnustamiseen siirtymällä pois Somalian Mogadishu-keskeisestä "yksiraiteista" Somalia-politiikasta. Voimakkaat ja vaikutusvaltaiset republikaanit ajavat alueen itsenäisyyden tunnustamista. Huhtikuussa 2023 Yhdysvaltain oikeistolainen Heritage Foundation julkaisi Project 2025:n, jossa hahmoteltiin etenemistä Donald Trumpin toiselle presidenttikaudelle. Siinä ehdotettiin "Somalimaan valtion tunnustaminen suojaksi Yhdysvaltojen heikkenevää asemaa vastaan".
Somalian ulkoministerin mukaan "Kaikki toimet Somalimaan itsenäisyyden tunnustamiseksi eivät vain loukkaisi Somalian suvereniteettia, vaan myös horjuttaisivat aluetta luomalla vaarallisen ennakkotapauksen." Afrikan unioni sekä muut globaalit suurvallat kuin USA uskovat, että alueellinen koskemattomuus on ensiarvoisen tärkeää. Somalimaan tunnustaminen voisi käynnistää ketjureaktion eri puolilla maailmaa olevien separatistien kanssa, jotka vaativat tunnustamista niiden ​vaatimille ​alueille.
Eräs Yhdysvaltain republikaanisen Afrikan-ajattelun suunnittelija totesi, että Somalimaan tapaus Yhdysvaltojen kannalta on erittäin vakuuttava. Hän väitti, että Somalimaan tunnustamiskysymyksestä tullaan varmasti keskustelemaan Yhdysvaltain kansallisten etujen kannalta. Amerikkalaisren republikaanien tavoin myös Somalimaan ulkoministeri Abdirahman Dahir Adan näkee suhtessa transaktioita: "Jos sopimus on meille hyvä, otamme sen. Jos Yhdysvallat haluaa sotilastukikohdan tänne, annamme sen heille." Tunnustamisen kannattajat väittävät, että Somalimaa sijaitsee useiden toisiaan lähentyvien USA:n etujen alueella: taloudellisten, sotilaallisten ja strategisten .
Politiikka

Somalimaan perustuslain mukaan Somalimaa on tasavalta, jossa vallitsee demokratia ja monipuoluejärjestelmä. Somalimaan hallinto koostuu lakiasäätävästä ja toimeenpanevasta elimestä, sekä oikeuslaitoksesta. Toimeenpanevaa elintä johtaa presidentti ja siihen kuuluu myös varapresidentti ja presidentin nimittämät ministerit. Lakiasäätävä elin on Somalimaan kaksikamarinen parlamentti. Parlamentin ylähuoneen muodostavat perinteiset klaaninvanhemmat (gurti) ja alahuoneen vaaleilla valittavat edustajat.
Viimeisin presidentinvaali järjestettiin marraskuussa 2024. Presidentiksi valittiin Abdirahman Mohamed Abdullahi.
Somalimaa ja sen itänaapuri autonominen Puntmaa ovat kiistelleet Somalimaan itäosissa sijaitsevista Soon, Sanaagin ja Caynin alueista.
Somalimaa on turhaan yrittänyt saada kansainvälistä tunnustusta itsenäisyydelleen. Yksikään maa ei ole tunnustanut sen itsenäisyyttä, vaan sitä pidetään virallisesti osana Somaliaa. Jotkin maat ovat kuitenkin kohdelleet Somalimaata de facto erillisenä osana Somaliasta ja esimerkiksi Ranska, Yhdistynyt kuningaskunta, Yhdysvallat ja Euroopan unioni lähettivät tarkkailijoitaan Somalimaan presidentinvaaleihin vuonna 2017. Somalian hallinto Mogadishussa on ajanut keskustelujen avaamista maan yhdistämisestä, jotka Somalimaa on kuitenkin hylännyt.
Viimeisimmät parlamenttivaalit pidettiin vuonna 2021.
Politiikka > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Somalimaan itsenäisyyttä Somaliasta julistautuneena ei ole kansainvälisesti tunnustettu. Poliittiset oikeudet ja kansalaisyhteiskunta ovat jatkuvasti rapistuneet, toimittajat ja julkisuuden henkilöt kohtaavat viranomaisten painostusta, vähemmistöklaanit ovat poliittisen ja taloudellisen syrjäytymisen kohteena ja naisiin kohdistuva väkivalta on edelleen vakava ongelma.
Aluejako

Aluehallinnollisesti Somalimaa on jaettu 14 alueeseen: Awdal, Badhan, Buhodle, Dadmadheh, Gabilay, Hawd, Marodi-Jeh, Salal, Sahil, Sanag, Saraar, Sool ja Togdher; lisäksi on pääkaupunki Hargeisa. Paikallishallintoa varten alueet jakautuvat edelleen 86 piiriksi.
Talous

Tärkeä osa Somalimaan kuten muunkin Somalian taloutta ovat rahalähetykset ulkomailta, joita toimittavat ulkomaille päätyneet pakolaiset. Tärkeä merkitys on myös Berberan satamalla, jonka kautta Somalimaa on kiinnittynyt maailmankauppaan. Maailmanpankki arvioi vuonna 2012 Somalimaan bruttokansantuotteen olevan 1,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria (USD, $), eli henkilöä kohden 347 $. Jos Somalimaa olisi itsenäiseksi tunnustettu valtio, sen bruttokansantuote henkilöä kohden olisi ollut tuolloin maailman neljänneksi pienin. Bruttokansantuotteen suurin yksittäinen tekijä oli karjatalous, joka vastasi noin 30 % bruttokansantuotteesta. Uudempi Somalimaan tilastoviranomaisen arvio BKT:ksi oli 2,927 miljardia USD (2020), eli henkeä koden 697 USD (2020). Karja on Somalimaan tärkein vientituote ja sen tärkeimmät vientimaat ovat Djibouti, Etiopia, Saudi-Arabia, Persianlahden maat ja Oman.
Koska Somalimaalla ei ole kansainvälistä tunnustusta, se ei voi saada lainoja esimerkiksi maailmanpankilta tai kansainväliseltä valuuttarahastolta.
Väestö

Somalimaan asukasluku on noin 4,2 miljoonaa (2020, Somalimaan tilastoviranomaisen arvio). Suurin osa alueen asukkaista on etnisiä somaleja. Somalimaa on Isaaq-klaanin ydinaluetta. Alueen puhutuimpiin kieliin kuuluvat somalia, arabia ja englanti. Näistä kaksi ensimmäistä ovat viralliset kielet. Paikallisen väestön valtausko on sunnalainen islam. Noin 55 % väestöstä on paimentolaisia tai puolipaimentolaisia loppujen asuessa suurissa kaupungeissa tai maaseutukaupungeissa. Pääkaupunki Hargeisan asukasluku on noin 1,2 miljoonaa asukasta. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Burao, Borama, Berbera, Erigabo ja Las Anod.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Somalimaa Wikimedia Commonsissa
Somalimaan verkkosivut (englanniksi)
Kalliomaalauksia Laas Geelissä.
Tuhoutunut panssarivaunu Somalimaassa.
Toisessa kansallisessa kokouksessa 18. toukokuuta vuonna 1991 SNM: n keskuskomitea julisti pohjoisten alueiden suurimpia klaaneja edustavien vanhinten kokouksen tuella Somalimaan tasavallan palauttamisen entisen Britannian Somalimaan protektoraatin alueelle ja nimitti itsensä uuden valtion hallitukseksi.
Hargeisa on Somalimaan tasavallan pääkaupunki, josta on tieyhteydet Berberaan rannikolla ja Burcoon idässä
Lakeuden laulu

| Lakeuden laulu> Slumrande toner (fjärran ur tiden) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Johan Bergenstråhle
Käsikirjoittaja:  Johan Bergenstråhle
Tuottaja:  Jörn Donner
Kuvaaja:  John Olsson
Leikkaaja:  Jan Persson
Lavastaja:  Ralf Forsström
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svenska Filminstitutet
Ensi-ilta:  1978, Suomessa 1981
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lakeuden laulu (Slumrande toner) on Johan Bergenstråhlen käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1978. Kiertävästä teatteriseurueesta 1950-luvun Pohjanmaalla kertovan elokuvan pääosissa on suomalaisia näyttelijöitä kuten Marita Nordberg ja Pehr-Olof Sirén. Myös tuotantoryhmässä käytettiin monia suomalaisia. Elokuvan tuotti tuolloin Ruotsissa työskennellyt Jörn Donner.
Lakeuden laulua kuvattiin kesällä 1977 itäisellä Uudellamaalla, Helsingissä ja Vaasassa. Vuonna 1978 valmistunut elokuva sai Suomessa ensi-iltansa keväällä 1981 Nordia-teatterissa Helsingissä. Suomalaisilla televisiokanavilla se on esitetty 1985 ja 1986.
Juoni

Teatteriseurue kiertää Suomen maaseutua esittämässä englantilaista salonkikomediaa 1950-luvun lopulla, jolloin koteihin hankitut televisiot ovat alkaneet viedä yleisöä teatterilta. Katsojia tulee esityksiin vähän, ja hekin niin tosikoita etteivät osaa arvostaa teatteriesitysten hienostunutta huumoria. Elokuva seuraa myös teatteriväen keskinäisiä suhteita. Diktaattorimainen teatterinjohtaja Partanen toimii myös ohjaajana, yhden pääosan näyttelijänä ja kiertuebussin kuljettajana. Hänen vaimonsa Rosa on seurueen viinaan menevä ja miehensä uskottomuudesta kärsivä primadonna, jonka toivottomuus saa traagisia piirteitä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marita Nordberg  | … |  Rosa   |
|  Pehr-Olof Sirén  | … |  Oscar   |
|  Bodil Mannheimer  | … |  Inga   |
|  Peder Falk  | … |  Sten   |
|  Agneta Fagerström  | … |  Angelika   |
|  Paavo Piskonen  | … |  Gustav   |
|  Ana-Yrsa Falenius  | … |  Betty   |