stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Band on the Run

| Band on the Run Wings |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu – lokakuu 1973, Lagos, Nigeria
 Julkaistu: 7. joulukuuta 1973
 Tuottaja(t): Paul McCartney
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 41.05
 Levy-yhtiö: Apple, EMI
Listasijoitukset
  1. (joulukuu 1973)   1. (joulukuu 1973)   1.
Wingsin muut julkaisut
| Red Rose Speedway 1973 | Band on the Run 1973 | Venus and Mars 1975 |
Singlet albumilta Band on the Run
 ”Helen Wheels” Julkaistu: 23. lokakuuta 1973  ”Jet” Julkaistu: 28. tammikuuta 1974  ”Band on the Run” Julkaistu: 8. huhtikuuta 1974
Band on the Run on Wingsin albumi vuodelta 1973. Sillä on 9 kappaletta, ja se äänitettiin Lagosissa, Nigeriassa.
Kappalelista

Kaikki kappaleet Linda tai/ja Paul McCartney, jollei toisin ilmoitettu.
Band on the Run – 5.10
Jet – 4.06
Bluebird – 3.22
Mrs Vandebilt – 4.38
Let Me Roll It – 4.47
Mamunia – 4.50
No Words – 2.33 (säv. Paul McCartney/Denny Laine)
Helen Wheels (ainoastaan Yhdysvaltain painoksessa) – 3.34
Picasso's Last Words (Drink to Me) – 5.50
Nineteen Hundred and Eighty Five – 5.27
Kokoonpano

Paul McCartney – soolo-, komppi- ja bassokitarat, rummut, piano, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, laulu
Linda McCartney – urut, kosketinsoittimet, lyömäsoittimet, laulu
Denny Laine – komppi-, soolo- ja bassokitarat, laulu
Kokoonpano > Vierailijat

Howie Casey – saksofoni
Ginger Baker – lyömäsoittimet
Remi Kabaka – lyömäsoittimet
Tony Visconti – orkestrointi
Ian & Trevor – taustalaulu
Alakulttuuritalo

Alakulttuuritalon logo
Alakulttuuritalo (lyh. AKT) on suomalainen vuonna 2020 perustettu riippumaton levy-yhtiö .
Vuosina 2016-2018 Alakulttuuritalo oli Helsingin Kulttuuritalolla toiminut klubi. Klubin perustajat DJ Juha Dallas ja muusikko Okko Nuotio perustivat levy-yhtion Dallasin saatua projektille Taiteen edistämiskeskuksen korona-apurahaa kesäkuussa 2020 . Vuonna 2024 Dallas hoitaa levy-yhtiön toimintaa itsenäisesti.
Alakulttuuritalon julkaisut 2020-2024

Alakulttuuritalo on julkaissut musiikkia useilta suomaisilta yhtyeiltä ja artisteilta, kuten Underwater Sleeping Society, Ester Nuori Leppä, Felabay, Vilunki 3000, Business City, Eräkoira, Jericho Fuzz, Okko Nuotio, LI/ON, Ihmeauto, J. Tala, Juho Viljanen, Oula Susi, Discoteca Fatale, Nakari, Smutzig Robot, Masentunut Huomenna, Kokoege, Hellä Hermanni, The Unisex, Like Swans, Paha vaanii, Future Ark, M75!, Pekka Toivonen Ensemble, Essi Leppänen systeemi, 20 000 Hz, Dallaus, Iida Niini, Like an Astronaut, Sara P ja Maan Tomu.
Jimi Pythonin vuonna 2023 julkaisema Evolution oli Alakulttuuritalon sadas digijulkaisu .
Aiheesta muualla

Alakulttuuritalon verkkosivusto
Lee Myung-bak
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lee Myung-bak Wikimedia Commonsissa
A 'God-given' president-elect (Arkistoitu – Internet Archive), Asia Times
Korean tasavallan presidentit
Rhee
Yun
Park CH
Choe
Chun
Roh TW
Kim YS
Kim DJ
Roh MH
Lee
Park GH
Moon
Yoon
Pentti Kauranen

| Pentti Kauranen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pentti Matti Kauranen
Syntynyt: 4. helmikuuta 1930 Riika, Latvia
Kuollut: 2. huhtikuuta 2021 (91 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Kuopion korkeakoulu Opetusministeriö Suomalainen Tiedeakatemia
Tutkimusalue:  Radiokemia
Pentti Matti Kauranen (4. helmikuuta 1930 Riika, Latvia – 2. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli Kuopion korkeakoulun kemian professori ja vielä eläkkeelle jäätyään hän toimi Suomalaisen Tiedeakatemian pääsihteerinä.
Kaurasen kolmesta lapsesta tekniikan tohtori Ilkka Kauranen työskenteli teollisuustalouden (teollisuuden kehittämisen ja johtamisen) professorina TKK:lla (myöh. Aalto-yliopistossa) vuodesta 1996.
Koulutus ja ura

Pentti Kaurasen liikemiesisä ekonomi Pentti Olavi Kauranen myi Porin puuvillatehtaan kankaita Baltiassa ja äiti Ingeborg Meyer oli Baltian saksalaisia. Perhe muutti ennen toista maailmansotaa Viipuriin, josta joutui sotien aikana kahdesti lähtemään evakkoon päätyen Tampereelle. Kauranen kirjoitti ylioppilaaksi 1948 Tampereen lyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi 1954, maisteriksi 1957, lisensiaatiksi 1962 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1962 Helsingin yliopistossa radiokemian alalta. Tuohon aikaan radiokemistien työssään tarvitsemia hiukkaskiihdyttimiä ei ollut Suomessa, vaan lähin sellainen sijaitsi Uppsalassa Ruotsissa.
Työuransa Kauranen aloitti Hangon yhteislyseon virkaa toimittavana nuorempana lehtorina 1955–1956. Hangosta hän siirtyi Enon uraanikaivoksen pääkemistiksi Atomienergia osakeyhtiöön vuosiksi 1957–1960. Atomienergianeuvottelukunnan tutkimusassistennt 1961–1962. Assistenttina Helsingin yliopistossa Kauranen työskenteli 1962–1972 ensin fysiikan laitoksella, sittemmin radiokemian laitoksella paitsi vuosina 1963–1964, jolloin Asla-stipendi mahdollisti hänen työskentelynsä yhdysvaltalaisissa yliopistoissa (Michiganin yliopisto ja Arkansasin yliopisto).
Kuopion korkeakoulun toiminta alkoi 1972 ja Kauranen oli yksi sen ensimmäisistä professoreista. Hän toimi kemian apulaisprofessorina 1972–1973 ja kemian professorina vuosina 1973–1993. Kuopion korkeakoulussa hän eteni vararehtoriksi vuosiksi 1979–1981 ja 1985–1990. Hallintotehtäviin perehtynyt Kauranen työskenteli viimeiset työvuotensa opetusministeriön korkeakoulupoliittisen osaston johtajana ja korkeakouluneuvoksena (1990-1993). Vaikka hän jäi eläkkeelle varsinaisesta virastaan, hän toimi vielä viisivuotiskauden Suomalaisen Tiedeakatemian pääsihteerinä 1994–1999.
Julkaisut

Kauranen on julkaissut tieteellisiä kirjoituksia etenkin radiokemian ja analyyttisen kemian alalta.
Julkaisut > Väitöskirja

Alpha branching in the decay of Pb-210 and Bi-210; a new mercury isotope Hg-206.  Helsinki:  Suomalainen Tiedeakatemia, 1962.
Julkaisut > Ammattikirjallisuus

Selvitys dosenttien asemasta ja tehtävistä Suomen korkeakouluissa.  Helsinki:  Opetusministeriö, 1994.  ISBN 951-47-9164-9
Tunnustukset

Kauranen oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1973 ja Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritari.
Vapaa Aceh -liike

Vapaa Aceh -liikkeen lippu
Gerakan Aceh Merdeka (lyh. GAM, suomeksi Vapaa Aceh -liike) oli poliittinen liike, joka ajoi Sumatralla sijaitsevan Acehin alueen itsenäisyyttä Indonesiasta.
Historiaa

Acehin viimeisen sulttaanin jälkeläinen Hasan di Tiro perusti GAM:in 24. joulukuuta 1976. Ensimmäinen sissisota oli liikkeelle tulokseton ja Indonesian hallitus oli käytännössä hajottanut liikkeen vuoden 1977 aikana. Ryhmä palasi 1980-luvun aikana osittain luultavasti Libyalta ja Iranilta saadun taloudellisen avun ansiosta käsittäen noin 3 500 sotilasta. Vuonna Indonesian hallitus 1989 julisti Acehin sotilasoperaatioalueeksi ja käynnisti laajan kampanjan separatistiliikkeen kukistamiseksi. 1990-luvun aikana sekä GAM:in että hallituksen joukkoja syytettiin usein ihmisoikeusrikkomuksista ja osapuolten välisiä neuvotteluja ei saatu käynnistettyä. Ihmisoikeusrikkomuksia, kuten murhia ja kidutuksia, on tapahtunut sekä vuosina 1989–2000 että uusimman sotilaallisen kampanjan aikana.
Acehissa toimii noin 55 000 indonesialaista sotilasta ja puolisotilaallisten poliisijoukojen jäsentä. GAM:iin arvoidaan kuuluvan noin 5 000 aseistettua taistelijaa.lähde?
Rauhanneuvottelut

1990-luvun lopulla Ruotsin hallitus toimi välittäjänä GAM:in ja Jakartassa istuvan maan hallituksen välillä. Hasan di Tiro ja hänen tärkeimmät alaisensa Zaini Abdullah ja Malik Mahmud elivät maanpaossa Tukholmassa. Vuonna 1999 kerrottiin, että GAM olisi jakautunut kahteen ryhmittymään, mutta liikkeen johtohahmot kielsivät tämän. Suharton hallinnon kaaduttua 1998 sotatila lakkautettiin ja toukokuussa 2000 solmittiin ensimmäinen tulitauko GAM:in ja Indonesian välillä.
GAM:in ja Indonesian hallituksen väliset neuvottelut katkesivat viiden neuvottelijan tultua pidätetyiksi 19. toukokuuta 2003 ja Indonesian presidentti Megawati Sukarnoputrin julistettua sotatilan sekä Indonesian armeijasta (ITN) ja Acehissa sijaitsevista poliisijoukoista koostuvan 35 000 vahvuisen joukon käytyä noin 5 000 GAMin akvitistia vastaan.
27. helmikuuta 2005 GAM ja Indonesian hallituksen valtuuskunta aloittivat rauhanneuvottelut uudelleen Vantaalla, Suomessa Suomen entisen presidentin Martti Ahtisaaren johdolla. Lahtelainen toimitusjohtaja Juha Christensen oli ollut tärkeässä roolissa yhteyden luomisessa osapuolten välille. Indonesian pääneuvottelija Hamid Awaluddin ja GAM:in johtaja Malik Mahmud allekirjoittivat rauhansopimuksen 15. elokuuta 2005. Sopimuksen mukaisesti molemmat osapuolet lopettavat sotatoimet välittömästi ja GAM luovuttaa aseensa. Indonesian hallitus lupaa vetää kaikki ei-paikalliset sotilaalliset ja poliisijoukkonsa vuoden 2005 mennessä Acehilta. EU ja ASEAN lähettivät alueelle tarkkailijaryhmän.
27. joulukuuta 2005 GAM kertoi hajottaneensa aseellisen siipensä.
Joulukuun puolessavälissä 2006 järjestettiin Acehin maakunnan paikallisvaalit, jotka voitti ennakkosuosikki GAM:in entinen jäsen Irwandi Yusuf. Yusuf sai 38 prosenttia äänistä, kun Ahmad Humam Hamid sai 16,6 prosenttia.
Vapaa Aceh -liike ja Exxon Mobil

Vapaa Aceh -liike väittää, että Indonesian keskushallinto hyödyntää Acehin öljy- ja kaasuvaroja palauttamatta siitä kohtuullista osaa paikallisille. Tämä on johtanut vuodesta 1977 jatkuneen aseellisen konfliktin aikana myös siihen, että itsenäisyysliike on hyökännyt suoraan Exxon Mobilin henkilökuntaa ja laitoksia vastaan.
Toisaalta Exxon Mobil on tukenut Indonesian hallitusta sen järjestäessä yleistä järjestystä ja turvallisuutta Acehissa, mikä on tulkittu itsenäisyysliikkeen puolelta osallistukseksi Indonesian poliittiseen päätöksentekoon Acehia koskien.
Vapaa Aceh -liikkeen tarkoituksena on vaikeuttaa maakaasun ja öljyn hyödyntämistä siinä määrin, että Exxon Mobilin ja sen Indonesian valtion kanssa perustaman yhteisyrityksen toiminta Acehissa vaikeutuu.
Indonesiassa toimii tytäryhtiö Exxon Mobil Indonesia, jonka Exxon Mobil omistaa täysin. Indonesian valtion öljy- ja kaasuyhtiö Pertamina omistaa 55 %, Exxon Mobil 35 % ja  Japan Indonesia LNG Company Ltd. 10 % Pt Arunista, mikä ylläpitää itsenäisyysliikkeen suoran toiminnan kohteeksi joutunutta maakaasun nesteyttämislaitosta Arunissa.
Vuonna 2001 Exxon Mobil haastettiin oikeuteen Indonesian armeijan ja muiden viranomaisten epäiltyjen ihmisoikeusloukkauksien tukemisesta taloudellisesti.
Barcelona

| Barcelona |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Barcelona
 Koordinaatit: 41°23′17″N, 02°10′12″E 
Valtio:   Espanja
Itsehallintoalue:   Katalonia
Maakunta:  Barcelona
Comarca:  Barcelonès
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jaume Collboni (PSC)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  101,3 km²
Korkeus:  0–516 m
Väkiluku (2016):  1 608 746
 – Väestötiheys:  15 873,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  08001–08080
Suuntanumero(t):  93
Lempinimi::  Ciutat Comtal eli kreivikaupunki, Barna, BCN
 
 www.barcelona.cat 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Barcelona (kat. [bəɾsəˈlonə], esp. [baɾθeˈlona]) on kaupunki Koillis-Espanjassa ja Katalonian pääkaupunki. Se on Espanjan toiseksi suurin kaupunki – sen asukasluku on noin 1,6 miljoonaa (2016).
Kaupungin Ciutat de Barcelona ja sitä ympäröivän 35 muun kunnan muodostaman Suur-Barcelonan (Àrea Metropolitana de Barcelona) asukasluku on noin 3,2 miljoonaa (2013). Barcelonan maakunnan, joka muodostuu 310 kunnasta, väkiluku on noin 5,5 miljoonaa (2012).
Barcelonan kutsumanimi on Ciutat Comtal eli kreivikaupunki. Lisäksi käytössä on lyhennetty muoto Barna.
Maantiede > Sijainti ja maastonmuodot

Barcelona sijaitsee Välimeren rannikolla 120 kilometriä Pyreneiden vuoristosta etelään. Kaupunki levittäytyy tasangolle, jota reunustaa Llobregatjoki etelässä, Besòsjoki pohjoisessa ja Litoralvuoristoon kuuluva Collserolan vuorijono lännessä. Collserolan korkein huippu on 512 metriä korkea Tibidabo ja sen juurella on useita pienempiä kukkuloita, kuten Monterols, Putget, Carmel, Rovira ja Peira. Lisäksi keskustan lounaispuolella kohoaa 192 metriä korkea Montjuïcin kukkula.
Barcelona kuuluu Barcelonan maakuntaan ja sen naapurikaupunkeja ovat Santa Coloma de Gramenet, Badalona ja Sant Adrià pohjoisessa ja L'Hospitalet de Llobregat etelässä.
Maantiede > Ilmasto

Kaupungissa vallitsee välimerenilmasto (Köppenin ilmastoluokitus Csa), jolle ovat tyypillisiä kuumat kesät ja leudot ja kosteat talvet. Suurin osa sateista tulee keväällä ja syksyllä.
Historia

Tarun mukaan Barcinon perusti karthagolainen Hamilkar Barka – Hannibalin isä. Roomalaiset perustivat iberiheimo laietaanien asutuksen lähettyville oman sotilasleirin. Roomalaisten vaikutuksen hiipuessa visigootit valloittivat kaupungin 400-luvulla, maurit 700-luvulla ja frankkien Kaarle Suuren poika Ludvig Hurskas vuonna 801. Maurien al-Mansur ryösti kaupungin 985. Sen jälkeen Barcelonaa hallinneet kreivit yhdistivät niin sanotun Marca Hispanican alueen, joka oli frankkien oman valtakuntansa suojaksi muodostama puskurivyöhyke frankkien ja maurien välillä.
Myöhemmin Barcelona saavutti itsenäisen kaupunkivaltion aseman taantuakseen Aragonian ja Kastilian kuningaskuntien yhdistyessä 1500-luvulla. Kaupunki tuhottiin pahoin itsenäisen Katalonian tasavallan jälkeen 1640–1652 ja toisen kerran Espanjan perimyssodan aikaan 11. syyskuuta 1714.
1800-luvulla kaupunki kasvoi teollisen vallankumouksen mukana; 1888 siellä pidettiin maailmannäyttely. Kaupungin kasvun kannalta tärkeä tapahtuma oli keskiaikaisten muurien purkaminen 1850-luvulla. Espanjan sisällissodassa kaupunki oli anarkistien tukikohta ja tasavaltalaisten puolella, kunnes Francon joukot valloittivat sen 1939.
Vuonna 1957 barcelonalaiset lakkoilivat menestyksellisesti raitiovaunulipun hinnankorotusta vastaan. Lakolla oli merkittävä poliittinen ja sosiaalinen vaikutus sotilasdiktatuurin ajan Espanjassa. 1970-luku merkitsi kaupungin elpymistä – katalonialaiset alkoivat vaatia poliittista autonomiaa ja suurempaa kulttuurista vapautta.
Syyskuussa 1962 suuret tulvat tappoivat yli 800 ihmistä kaupungin ympäristössä. Vähäisempiä tulvia esiintyy lähes joka syksy, joskus myös keväisin.
Vuonna 1992 Barcelona oli kesäolympialaisten isäntäkaupunki. Olympialaiset myönnettiin kaupungille vuonna 1986. Olympialaisilla on ollut suuri merkitys erityisesti matkailun kehittämisessä.
Vuonna 2004 Barcelonassa järjestettiin ensimmäinen Unescon tukema kansainvälinen kulttuurien kohtaamispaikka Forum Barcelona 2004.
Aluejako

Barcelona jaetaan kymmeneen alueeseen (districte) ja nämä alueet edelleen kaupunginosiin (barri).
Barcelonan alueet ja niihin kuuluvat kaupunginosat ovat:
Ciutat Vella: Raval, Barri Gòtic, La Ribera ja Barceloneta.
Eixample: Sant Antoni, Sagrada Família, Fort Pienc, Dreta de l'Eixample ja Esquerra de l'Eixample.
Sants-Montjuïc: Sants, Hostafrancs, La Bordeta, Poble Sec, Magòria, La Marina, Zona Franca ja Montjuïc.
Les Corts: El Camp de la Creu-Loreto, El Camp Vell i la plaça del Centre, Can Feu i Can Batllori,  Can Sòl de Baix, L'Església i Can Rosés, La Maternitat i Can Bacardí, La Mercè, Pedralbes, Sant Ramon i la Torre Melina ja La Zona Universitària.
Sarrià-Sant Gervasi: Sarrià, Sant Gervasi, Vallvidrera, Can Caralleu, Les Planes, Tibidabo.
Gràcia: Gràcia, Camp d'en Grassot, La Salut, El Coll, Vallcarca ja Penitents.
Horta-Guinardó: Baix Guinardó, Can Baró, El Carmel, Font d'en Fargues, Font del Gos, Guinardó, Horta, La Clota, Montbau, Sant Genís, Teixonera ja Vall d'Hebrón.
Nou Barris: Can Peguera, Canyelles, Ciutat Meridiana, Guineueta, Porta, Prosperitat, Roquetes, Torre Baró, Torre Llobeta, Trinitat Nova, Turó de la Peira, Vallbona, Verdum ja Vilapicina.
Sant Andreu: Sant Andreu de Palomar, La Sagrera, Trinitat Vella, Baró de Viver, Bon Pastor, Navas ja Congrés.
Sant Martí: El Clot, Camp de l'Arpa, La Verneda, Poblenou, Besòs, Diagonal Mar ja Vila Olímpica (olympiakylä).
Urheilu

Barcelonan tunnetuin urheiluseura on Futbol Club Barcelona, joka on eräs maailman tunnetuimmista jalkapalloseuroista. Sen kotistadion on lähes 100 000 -paikkainen Camp Nou. Toinen paikallisseura on Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona. Kaupunki tunnetaan myös FC Barcelonan koripallo- ja käsipallojoukkueista, jotka ovat saavuttaneet useita seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuksia. FC Barcelonalla on myös yleisurheilujaosto.
Koska Barcelona oli vuoden 1992 olympialaisten isäntäkaupunki, kaupungissa on myös olympiastadion, Lluís Companys. Se rakennettiin alkujaan vuoden 1929 maailmannäyttelyä varten mutta kunnostettiin olympialaisiin. Montjuïcin kukkulalla sijaitseva stadion toimi aiemmin RCD Espanyolin kotikenttänä.
Barcelona on tunnettu myös espanjalaisen tenniksen keskuksena, ja niinpä kaupungista löytyykin useita maineikkaita tennisseuroja, joista tunnetuin lienee Real Club de Tenis Barcelona eli Barcelonan kuninkaallinen tennisseura.
Montmelóssa, 20 km kaupungin keskustasta koilliseen  sijaitsee Katalonian Formula 1 -rata, Circuit de Catalunya.
Koulutus

Barcelonassa toimii seitsemän korkeakoulua. Vanhin niistä, Barcelonan yliopisto, on perustettu 1450. Useimmissa kouluissa annetaan opetusta sekä espanjan että katalonian kielillä.
Politiikka

Barcelonan pormestarina on kesäkuusta 2023 lähtien toiminut Katalonian sosialistien puolueen Jaume Collboni.
Barcelonan politiikan haasteita on erityisesti siirtolaisuus, joka vuosittain kasvaa lähes räjähdysmäisesti ja jonka tekee ongelmalliseksi ennen kaikkea se, että suuri osa siirtolaisista tulee maahan laittomasti[lähde? ].
Katalaanin ja espanjan välinen kielikysymys sekä siihen liittyvä kansallismielisyys erilaisine rinnakkais- ja vastakkaisilmiöineen ovat myös merkittäviä haasteita kaupungin politiikalle.
Liikenne

Barcelonan liikennettä hoitavat bussit, metro, paikallisjunat ja kaksi köysirataa. Barcelonan metro avattiin vuonna 1924. Nykyisin se käsittää 11 linjaa. Barcelonan lentoasema sijaitsee noin kymmenen kilometriä kaupungista lounaaseen.
Barcelonan satama on merkittävä rahtisatama. Sieltä on henkilöliikennettä Italiaan ja Baleaarien saarille.
Kuvia

Antoni Gaudí: Casa Milà (La Pedrera).
La Rambla
Plaça Reial
Plaça de Catalunya
Barcelonan ranta-aluetta
Etualalla Torres Venecianes, taustalla Palau Nacional.
Torre Agbar (144m)
Diagonal Mar Sant Martín kaupunginosassa.
Casa Fuster
Casa Amatller ja Casa Batlló
Sagrado Corazón Tibidabo-vuorella.
Capella de Santa Àgata ja Ramón Berenguer III:n ratsastajapatsas
Castell de Montjuïc
Barcelonan kaupungintalo
Joan Miró: Dona i ocel
Catedral de la Santa Creu i Santa Eulàlia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barcelona Wikimedia Commonsissa
Barcelonan kaupungin virallinen sivusto
Matkaopas aiheesta Barcelona Wikivoyagessa (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto: Aurinkoista Espanjaa
Sagrada Famílian katolinen kirkko on yksi Barcelonan merkittävimmistä nähtävyyksistä.
Barcelonan satama-aluetta
Näkymä Güellin puistosta Barcelonan keskustan yli merelle.
Barcelonaa kuvaava maalaus vuodelta 1850.
Barcelonan alueet ja kaupunginosat.
Camp Nou
Leonid Brežnev

| Leonid Brežnev> Леони́д Бре́жнев |
| --- | --- |

Neuvostoliiton kommunistisen puolueen 4. pääsihteeri
 14. lokakuuta 1964 – 10. marraskuuta 1982  
Edeltäjä:  Nikita Hruštšov
Seuraaja:  Juri Andropov
Neuvostoliiton korkeimman neuvoston presidiumin puheenjohtaja
 16. kesäkuuta 1977 – 10. marraskuuta 1982  
Edeltäjä:  Nikolai Podgornyi
Seuraaja:  Juri Andropov
Neuvostoliiton korkeimman neuvoston presidiumin puheenjohtaja
 7. toukokuuta 1960 – 15. kesäkuuta 1964  
Edeltäjä:  Kliment Vorošilov
Seuraaja:  Anastas Mikojan
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1906 (J: 6. joulukuuta 1906) Kamenskoje, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 10. marraskuuta 1982 (75 vuotta) Moskova, Neuvostoliitto
Ammatti:  insinööri
Puoliso:  Viktorija Petrovna Brežneva (o.s. Denisova)
Tiedot
Puolue:  NKP
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Neuvostoliitto
Palvelusvuodet:  1941–1982
Sotilasarvo:  Neuvostoliiton marsalkka (1976–1982)
Komentajuudet:  Neuvostoliiton asevoimat
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota Korean sota Ussurin rajavälikohtaus Vietnamin sota Afganistanin sota
Leonid Iljitš Brežnev (ven. Леони́д Ильи́ч Бре́жнев  [lʲɪɐˈnʲit ɨˈlʲjidʑ ˈbrʲeʐnʲɪf] (ohje); 19. joulukuuta 1906 (J: 6. joulukuuta 1906) Kamenskoje – 10. marraskuuta 1982 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja valtiojohtaja.
Brežnevistä tuli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri 1964, ja puolueen pääsihteeri hän oli 1966–1982 eli pisimmän ajan Stalinin jälkeen. Hän oli korkeimman neuvoston puheenjohtaja.  Valtiopäivälaitoksen puhemies eli Neuvostoliiton perustuslain mukainen valtionpäämies 1960–1964 ja 1977–1982.
Alkuvaiheet

Brežnev oli syntyisin Kamenskojesta, raskasteollistetusta Itä-Ukrainasta ja kansallisuudeltaan venäläinen. Hän opiskeli metallurgiaa ja valmistui vuonna 1935 insinööriksi Kamenskojen metallurgisesta instituutista ja työskenteli Itä-Ukrainan rauta- ja terästeollisuudessa. Hän liittyi kommunistisen puolueen nuorisojärjestöön, Komsomoliin 1923 ja puolueeseen 1931.
Vuosina 1935–1936 Brežnev suoritti asepalveluksensa panssarikomppanian poliittisena komissaarina. Vuonna 1936 hänestä tuli opinahjonsa johtaja, mutta samana vuonna hän siirtyi Dnepropetrovskiin ja 1939 hänestä tuli puolueen johtaja kaupungissa, vastuussa paikkakunnan tärkeästä puolustusteollisuudesta.
1930-luvulla Josif Stalin oli Neuvostoliiton ehdoton johtaja. Stalinin puhdistukset 1937–1939 avasivat nuorelle polvelle monia paikkoja puolueen ja valtion johdossa.
Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941 Brežnev oli evakuoimassa monia tärkeitä tehtaita, ennen kuin Dnepropetrovsk joutui Saksan armeijan valloittamaksi 26. elokuuta. Monen puolueen alemman johtoportaan johtajan tavoin Brežnev määrättiin puna-armeijan joukko-osaston poliittiseksi komissaariksi.
Lokakuussa 1941 Brežnevistä tuli etelän rintaman poliittisen johtajan varamies prikaatinkenraalina. Vuonna 1942 Ukraina oli kokonaan menetetty ja Brežnev toimi Transkaukasuksen rintaman poliittisen osaston kakkosmiehenä. Huhtikuussa 1943 hänestä tuli 18. armeijan poliittisen osaston johtaja. 18. armeija liitettiin 1. Ukrainan rintamaan, jonka poliittisena johtajana toimi Nikita Hruštšov, josta tuli Brežnevin uran tärkeä tukija. Sodan lopussa kenraalimajurin arvoinen Brežnev oli Prahan valloittaneen 4. Ukrainan rintaman poliittinen komissaari.