stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Øystein Kristiansen

| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Västerås 2004 | viesti |  |
|  Kultaa | Aichi 2005 | viesti |  |
|  Pronssia | Rapperswil/Jona 2003 | keskimatka |  |
Øystein Kristiansen (s. 29. huhtikuuta 1975) on norjalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa nykyisin MS Parmaa. Aikaisemmin hän on edustanut muun muassa Halden SK:ta ja Nydalens SK:ta
Kristiansen voitti MM-viestikultaa Västråsissä 2004 ja Aichissa 2005. MM-pronssia hän on voittanut 2003 keskimatkalta. Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskisoissa 2005 hän voitti viestikultaa.
Kristiansen on voittanut Jukolan viestin  kahdesti 2000 ja 2003 Halden SK:n joukkueessa. Tiomilan hän on voittanut neljä kertaa.
Valojuova

Valojuova on Lapin Ilmatorjuntarykmentin ja Lapin Ilmatorjuntakillan lehti. Sen päätoimittaja on  everstiluutnantti Teijo Oksanen.
Lehti oli alkujaan aliupseerikoulun kurssilehti, josta se on kehittynyt rykmentin viralliseksi tiedotuslehdeksi.
Aiheesta muualla

Linkit lehden pdf-numeroihin (Arkistoitu – Internet Archive)
Valojohdin

Valojohdin mahdollistaa ikkunattoman huoneen valaisemisen päivänvalolla
Valojohdin eli valoputki on tavallisesti putkimainen rakennuselementti, joka johtaa auringonvaloa rakennuksen sisälle. Kattoikkunasta se poikkeaa siten, että valo ei vain paista sisälle, vaan putki johtaa valoa ja putken avulla valo voi kulkea esimerkiksi sisäkaton läpi. Valonjohtimilla voidaan vähentää sähkövalaistuksen tarvetta päiväsaikaan.[lähde? ]
Kuvia

Suuri valoputki johtaa päivänvaloa Berliinin Potsdamer Platzilla...
...ja putken alapää maanalaiselle juna-asemalla.
Øystein Olsen (piispa)

Øystein Olsen (s. 12. elokuuta 1944) on norjalainen metodistipappi. Hän toimi vuodesta 2001 Pohjoismaiden ja Baltian maiden piispana. Tässä ominaisuudessa hän oli myös Suomen Metodistikirkon johdossa. Vuonna 2009 hänen seuraajakseen piispana nousi Christian Alsted.
Unelmien Manhattan

| Unelmien Manhattan> Maid in Manhattan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wayne Wang
Käsikirjoittaja:   John Hughes (tarina)  Kevin Wade 
Tuottaja:   Elaine Goldsmith-Thomas  Paul Schiff  Deborah Schindler 
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Karl Walter Lindenlaub
Leikkaaja:  Craig McKay
Pääosat:   Jennifer Lopez  Ralph Fiennes  Natasha Richardson  Stanley Tucci  Frances Conroy  Amy Sedaris  Bob Hoskins 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Revolution Studios  Hughes Entertainment 
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 13. joulukuuta 2002  Suomi 21. maaliskuu 2003 
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  55 miljoonaa yhdysvaltain dollaria
Tuotto:  155 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unelmien Manhattan (engl. Maid in Manhattan) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Wayne Wangin ohjaama romanttinen komediaelokuva hotellisiivoojan ja korkean poliitikon romanttisesta suhteesta. Elokuvan pääosia näyttelevät Jennifer Lopez, Ralph Fiennes ja Natasha Richardson. Elokuva perustuu John Hughesin tarinaan, joka mainitaan käyttämällä salanimeä. Elokuvamusiikin sävelsi Alan Silvestri. Elokuva julkaistiin 13. joulukuuta 2002.
Tuotanto

Elokuvaa kuvattiin sekä The Roosevelt Hotelissa että Waldorf-Astoria Hotelissa New Yorkissa.
Tuotanto > Samankaltaisuus vuoden 1935 elokuvaan

Vaikka elokuvan tuottajat ja käsikirjoittajat eivät maininneet asiaa, luksushotellin köyhän siivojan sekoittaminen kuuluisaan hotellivieraaseen tämän sovitettua jollekin toiselle tarkoitettua vaatetta, on esitetty aiemmin Warner Bros. -yhtiön vuoden 1935 komediaelokuvassa Rahaa kuin roskaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jennifer Lopez  | … |  Marisa Ventura   |
|  Ralph Fiennes  | … |  Christopher Marshall   |
|  Natasha Richardson  | … |  Caroline Lane   |
|  Stanley Tucci  | … |  Jerry Siegal   |
|  Tyler Posey  | … |  Ty Ventura   |
|  Frances Conroy  | … |  Paula Burns   |
|  Chris Eigeman  | … |  John Bextrum   |
|  Amy Sedaris  | … |  Rachel Hoffman   |
|  Marissa Matrone  | … |  Stephanie Kehoe   |
|  Priscilla Lopez  | … |  Veronica Ventura   |
|  Bob Hoskins  | … |  Lionel Bloch   |
|  Lisa Roberts Gillan  | … |  Cora   |
|  Maddie Corman  | … |  Leezette   |
|  Sharon Wilkins  | … |  Clarice   |
|  Di Quon  | … |  Lily Kim   |
Vanessa Fisk

| Vanessa Fisk |
| --- | --- |
Luoja(t):  Stan Lee John Romita Sr.
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Amazing Spider-Man #83
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Vanessa Fisk
Status:  Aktiivinen
Voimat:  Ei supervoimia
Suhteet
Sukulaiset:  Wilson Fisk (aviomies), Richard Fisk (poika, kuollut)
Vanessa Fisk on kuvitteellinen hahmo Marvel Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hän on Wilson Fiskin eli Kingpinin vaimo. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Spider-Man #83 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja John Romita Sr.
Vanessa Fisk muissa medioissa

Vanessa Fisk esiintyi 1990-luvun Hämähäkkimies-animaatiosarjassa, jossa hän lopulta erosi miehestään, koska tämä ajatteli enemmän rikollista uraansa kuin vaimoaan. Hänen äänenään toimi Caroline Goodall.
Vanessa Fisk esiintyy jaksoissa ”Aikakivi” (24), ”Ajan hammas” (25) ja ”Mies ilman pelkoa” (34).
Vanessa Fisk Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa
Unicefin hyvän tahdon lähettiläät

Unicefin hyvän tahdon lähettiläät ovat julkisuuden henkilöitä, jotka pyrkivät levittämään sanaa Yhdistyneiden kansakuntien lastenapujärjestö Unicefin tavoitteista.
Yhdysvaltalainen näyttelijä Danny Kaye oli lähettiläänä vuosikymmeniä. Hän sai myöhemmin muutaman seuraajan, ja 1990-luvulta alkaen lähettiläitä on nimetty useisiin maihin alueellista toimintaa varten.
Kansainväliset lähettiläät > Nykyiset kansainväliset lähettiläät

Muzoon Almellehan (2017–)
Amitabh Bachchan (2005–)
Ishmael Beah (2007–)
David Beckham (2005–)
Orlando Bloom (2009–)
Millie Bobbie Brown (2018–)
Jackie Chan (2004–)
Myung-Whun Chung (2008–)
Danny Glover (2004–)
Whoopi Goldberg (2003–)
Maria Guleghina (2009–)
Priyanka Chopra Jones (2016–)
Angélique Kidjo (2002–)
Yuna Kim (2010–)
Tetsuko Kuroyanagi (1984–)
Femi Kuti (2002–)
Ricky Martin (2003–)
Vanessa Nakate (2022–)
Liam Neeson (2011–)
Lionel Messi (2010–)
Nana Mouskouri (1993–)
Katy Perry (2013–)
Vanessa Redgrave (1995–)
Shakira (2003–)
Maxim Vengerov (1997–)
Serena Williams (2011–)
Lilly Singh (2017–)
Lähde
Kansainväliset lähettiläät > Aikaisemmat lähettiläät

Harry Belafonte
Berliinin filharmonia (2007–)
Judy Collins
Novak Đoković
Mia Farrow
Roger Federer
Danny Kaye (nimettiin 1954, kuoli 1987)
Sir Peter Ustinov (nimettiin 1969, kuoli 2004)
Sir Richard Attenborough (nimettiin 1987, kuoli 2014)
Sir Roger Moore (nimettiin 1991, kuoli 2017)
Audrey Hepburn (nimettiin 1988, kuoli 1993)
Johann Olav Koss
Leon Lai
Jessica Lange
Lang Lang
Youssou N'Dour
Sebastião Salgado
Susan Sarandon
Vendela Thommessen
George Weah
Lähde
Suomen lähettiläät

Susanna Haavisto (nimitetty vuonna 1986)
Eija Ahvo (1986)
Katri Helena (1990)
Iiro Rantala (1993)
Anna Hanski (1993)
Jorma Uotinen (1993)
Eija Vilpas (1993)
Mikael Rejström (1996)
Eppu Nuotio (2002)
Jyrki 69 (2005)
Iina Kuustonen (2012)
Jaakko Saariluoma (2014)
Lähde
Uljaste järv

| Uljaste järv |
| --- | --- |
 Linnut uivat tyynellä Uljasten järvellä
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Itä-Virumaa
Kunnat:  Lüganusen kunta
Koordinaatit:  59°21′37″N, 26°46′17″E
Järvinumero:  VEE2014100
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  66  m 
Rantaviiva:  3,737 km
Pinta-ala:  63,2  ha 
Keskisyvyys:  2,2 m
Suurin syvyys:  6,4 m
Valuma-alue:  1,1 km²
 fiUljaste järv 
Uljaste järv (myös Uljastjärv, Suur Uljaste järv) on Virossa Itä-Virumaalla Lüganusen kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi sijaitsee Sondasta kolme kilometriä luoteeseen ja se on jäänyt mutkan tekevän harjujakson kainaloon. Sen pinta-ala on 62 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Harju katkaisee valuma-alueen itäpuolelta taehokkaasti ja järven länsipuoli on ojatonta suota. Siksi järven valuma-alueen laajuus on vain 1,1 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys 6,4 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0014 kuutiokilometriä eli 1,4 miljoonaa kuutiometriä . Sen rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja rannat ovat enimmäkseen metsäistä harjunrinnettä ja soistunutta metsää. Vain itärannan harjun rannassa on asutusta.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea (vir. pehme- ja heledaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti lievästi dystrofiseksi järveksi, jossa järven vedessä on alhaiset humuspitoisuudet (vir. semidüstroofne tai poolhuumustoiteline, SD) . Veden ravinnepitoisuudet ovat kuitenkin korkeita, joten sitä pidetään myös eutrofisena järvenä.
Luontoarvoja

Järven ympäristöön on rajattu suojelualue (vir. Uljaste oos koos Uljaste järvega), joka sisältää suomaata, harjujakson ja Mädäjärven. Alueella on myös luontopolku.
Järvi aukeaa harjun puoleiselta rannalta
Sumuinen päivä harjun rannalla, jossa kasvaa lehtipuita
Uusi Suomi (siirtolaisalue)

| Uusi Suomi New Finland |
| --- | --- |
 Uusi Suomi
 Koordinaatit: 50°25′34″N, 102°12′45″W 
Valtio:  Kanada
Maakunta:  Saskatchewan
Perustettu:  1888
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  256 km²
Väkiluku (1899):  349 
Aikavyöhyke:  UTC-6
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uuden Suomen kirkko
Uuden Suomen siirtolaisalue on Kanadan Saskatchewanissa sijaitseva suomalaisasutteinen alue, joka perustettiin vuonna 1888.
Historia ja asukkaat > Perustaminen

Uuden Suomen perustaminen johtui siitä, että Kanada päätti asuttaa sen preeriamaata. Paikalle tulleet ensimmäiset suomalaiset muodostivat itselleen asuinaluetta, jolloin sinne alkoi muuttaa enemmän väestöä.
Historia ja asukkaat > Asuttaminen

Aluetta perustettaessa vuonna 1888 alueelle muutti vuosien 1888–1933 välillä 349 siirtolaista, joista 249 oli aikuisia ja 100 lapsia. Muuttajista oli 83 perheitä ja 76 yksinasujia.
1960-luvulla Uuden Suomen väkiluku alkoi harventua. Vuonna 1995 alueelle muutti asumaan 77 ihmistä.
Sijainti

Uusi Suomi sijaitsee Saskatchewanin kaakkoisosassa. Alueelle pääsee noin 15 km pituisen New Finland Roadin kautta, joka lähtee Trans Canada Highwayltä.
Yhdysvaltain koripallomaajoukkue

Yhdysvaltain koripallomaajoukkue edustaa Yhdysvaltoja koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia > Amatöörijoukkue

Ennen vuotta 1992 Yhdysvallat peluutti maajoukkueessaan amatööripelaajia. Tästä huolimatta se menestyi varsin hyvin kansainvälisissa kilpailuissa, etenkin olympialaisissa, joissa se vuosina 1936–1988 kärsi vain kaksi tappiota kaikkiaan 87:ssä ottelussa saavuttaen yhdeksän kultamitalia ja yhden pronssin.
Historia > Amatöörijoukkue > Olympialaiset 1936

Vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa koripallo oli ensi kertaa virallisena mukana olympialaisissa kisoissa. Yhdysvaltain olympiakarsinnat pidettiin huhtikuussa New Yorkin Madison Square Gardenissa. Karsintoihin kutsuttiin amatööriurheiluliiton mestaruuturnauksen kahden kärkijoukkueen, NMKYn mestarijoukkueen sekä viiden college-sarjojen piirin mestarijoukkueiden pelaajia. Lopulta joukkueeseen valittiin 14 pelaajaa, joista seitsemän Universal Picturesin joukkueesta, kuusi McPherson Globe Refinersistä sekä college-pelaaja Ralph Bishop. Joukkue saapui Eurooppaan S. S. Manhattan -laivalla ja sai heti kuulla uusista FIBAn tekemistä sääntömuutoksista: kolmen sekunnin säännöstä ja rajoituksesta, jonka mukaan ottelussa sai olla joukkueen käytössä seitsemän pelaajaa. Kuultuaan tästä valmentaja James Needles jakoi joukkueen kahtia siten että Refinersin kuusi pelaajaa ja Bishop muodostivat toisen Universalin pelaajat toisen ryhmän. Kumpikin ryhmä vuorotteli ottelusta otteluun. Yhdysvaltain vaatimuksesta pelaajien pituusrajoitussääntö peruttiin.
Turnauksen ottelut pelattiin ulkokentällä. Yhdysvaltain ensimmäisen vastustajan piti olla Espanja, joka ei kuitenkaan koskaan saapunut paikalle sisällissodan takia ja tulokseksi määrättiin 2-0 -voitto. Toisessa ottelussa vastaan asettui Euroopan mestari Viro, mutta Universalin pelaajista koostunut joukkue voitti helpohkosti 52–28 Frank Lubinin tehtyä 13 pistettä. Filippiinit kaatui 56-23 ja Meksiko 25-10. Loppuottelussa vastaan tuli Kanada. Päivällä oli aiemmin satanut ja kenttä oli huono. Puoliajalla USA johti 15-4, toisella puoliajalla sade jatkui ja pelaamisesta ei ollut tulla mitään. Lopputulos oli 19-8 Yhdysvaltain hyväksi. Kultamitalit jaettiin vain seitsemälle loppuottelussa pelanneelle McPherson Globe Refinersin joukkueen pelaajille ja Universal Studiosin pelaajat jäivät ilman kultamitaleita.
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1936
Balter |
 Bishop |
 Fortenberry |
 Gibbons |
 Johnson |
 Knowles |
 Lubin |
 Mollner |
 Piper |
 Ragland |
 Schmidt |
 Shy |
 Swanson |
 Wheatley |
Valmentaja Needles
Historia > Amatöörijoukkue > Olympialaiset 1948

Vuoden 1948 olympialaiset Lontoossa olivat ensimmäiset olympialaiset toisen maailmansodan jälkeen. Yhdysvallat oli yhä maailman johtava koripallovalta. Sota oli runnellut Eurooppaa pahoin eikä eurooppalaisjoukkueilla ollut paljonkaan mahdollisuuksia amerikkalaisjoukkueita vastaan: Lontoon kisoissa viisi kahdeksasta puolivälierien joukkueesta oli Amerikasta.
Yhdysvaltain olympiakarsintojen finaalisisa kohtasivat amatööriurheiliiton mestarijoukkue Phillips 66ers sekä yliopistojen mestari Kentuckyn yliopiston joukkue. Ottelu päättyi 66ersien voittoon 53–49. Maajoukkueen päävelmantajaksi valittiin 66ersien päävalmentaja Omar Browning ja hänen avustajakseen Kentuckyn yliopistolta Adolph Rupp. Ennen olympiakisoja joukkue pelasi harjoitusotteluita Skotlannissa ja kumpikin valmentaja uskoi omien suojattiensa pelaavan keskenään parhaiten. Niinpä päätettiin tehdä hieman vastaavanlainen kahtiajakoratkaisu kuin edellisissäkin kisoissa: yksi viisikko koostui 66ersin miehistä ja toinen pääasiassa Kentuckyn sekä muiden yliopistojen pelaajista.
Itse olympialaisissa Yhdysvallat jyräsi alkupeleissä Sveitsin pistein 86-21 ja Tšekkoslovakian 53-28. Argentiinaa vastaan joukkue oli hetken aikaa vaikeuksissa 66ers-viisikon päästettyä vastustajan 14-9 -johtoon ja Kentuckyn pelaajien tultua kentälle tilanne oli puoliajalla 33-26, mutta Yhdysvaltain joukkue aloitti kirin ja kolme minuuttia ennen loppua peli oli tilanteessa 55–55, ja lopulta ottelu päättyi Yhdysvaltain voittoon 59-57. Seuraavissa peleissä kaatuivatkin helpon oloisesti Egypti pistein 66-28, Peru 61-33, Etelä-Amerikan mestari Uruguay 63-28 ja välierässä Meksiko 71-40.
Loppuottelussa vastaan asettui Ranska, jolla silläkään ei ollut pahemmin mahdollisuuksia yhdysvaltalaisia vastaan. Peli aloitettiin 66ers-viisikolla, mutta tilanteen oltua Yhdysvaltain hyväksi 9-4 valmentaja muutti systeemiä ja ryhtyi tekemään vaihtoja pelaaja kerrallaan. Puoliajalla johto oli jo 28-9 ja lopulta ottelu päättyi voittoon numeroin 65-21.
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 1948
11 Beck |
12 Beard |
15 Groza |
23 Barker |
24 Lumpp |
26 Rollins |
27 Jones |
30 Boryla |
33 Barksdale |
55 Renick |
66 Carpenter |
77 Robinson |
90 Kurland |
99 Pitts |
Valmentaja Browning
Historia > Amatöörijoukkue > Maailmanmestaruuskilpailut 1950

Ensimmäiset koripallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Argentiinan Buenos Airesissa syksyllä vuonna 1950. Yhdysvaltain miehistö koostui kokonaisuudessaan AAU-joukkue Denver Chevroletsin pelaajista.
Yhdysvaltalaispelaajilla oli vaikeaa sopeutua uuteen kansainväliseen ottelupalloon sekä pelialustaan alkukarsintaottelussa Chileä vastaan, jonka se kuitenkin voitti pistein 37-33. Seitsemältä Chilen pelaajalta täyttyi ottelussa virhetili ja joukkueen pelaajat tekivät kaikkiaan 36 virhettä yhdysvaltalaista 21 vastaan. Alkulohkossa Yhdysvallat voitti Euroopan-mestari Egyptin niukasti 34-32, samoin Brasilian 45-42. Toinen kohtaaminen Chileä vastaan päättyi selvään 44-29 -voittoon, ja Ranskakin kaatui helpon oloisesti 48-33. Loppuottelussa vastaan tuli yhtä lailla kaikki ottelunsa voittanut isäntäjoukkue Argentiina 25 000 -päisen kotiyleisön edessä. Puolivälissä tilanne oli Yhdysvalloille 40-37, mutta lopulta isäntäjoukkue vei kultamitalin pistein 64-50. Yhdysvaltain hopeajoukkueessa pelasivat Bob Fisher, Bryce Heffley, Tom Jaquet, Dan Kahler, John Langdon, Les Metzger, J. L. Parks, Jimmy Reese, Don Slocum, John Stanich ja Blake Williams.
Historia > Amatöörijoukkue > Olympialaiset 1952

Vuoden 1952 Helsingin olympiakisoissa oli ensi kertaa mukana myös Neuvostoliiton joukkue ja otteluissa Yhdysvaltoja vastaan oli erityinen luonne kylmän sodan aikaan.
Yhdysvaltain olympiakomitea oli ottanut käyttöön uuden tavan olympiajoukkueen valintaan. Karsintoihin kutsuttiin yliopistomestarijoukkue, NAIB-liiton mestari, neljä parasta amatööriurheiluliiton joukkuetta sekä kansallisen kutsuturnauksen voittajajoukkue. Lopulta 14-jäsenisessä olympiajoukkueessa – johon kuuluivat Ronald Bontemps, Marcus Freiberger, Wayne Glasgow, Charles Hoag, William Hougland, John Keller, Melvin Kelley, Robert Kenney, Robert Kurland, William Lienhard, Clyde Lovellette, Frank McCabe, Dan Pippin ja Howard Williams – oli seitsemän pelaajaa Kansasin yliopistosta, viisi pelaajaa AAU:n Peoria Caterpillarsista sekä kuusi pelaajaa Phillips 66ersista. Joukkueen päävalmentajana toimi Caterpillarsin Warren Womble.
Alkusarjassa Yhdysvallat kaatoi Unkarin 66-48, Tšekkoslovakian ja Uruguayn 57-44. Neuvostoliittoa vastaan käydyssä kuumatunteisessa ottelussa virhetili täyttyi kuudelta amerikkalais- ja neljältä neuvostoliittolaispelaajalta. Lopulta kamppailu päättyi Yhdysvaltain voittoon pistein 86-58. Chilen USA voitti 103-55, mutta Brasiliaa vastaan oli vaikeampaa ja johto puoliajalla oli vain kaksi pistettä, mutta lopulta pisteet olivat 57-53 Yhdysvalloille. Kun Argentiina kaatui 85-76, oli Yhdysvallat jälleen raivannut tiensä loppuotteluun.
Loppuottelussa Yhdysvallat kohtasi Neuvostoliiton, joka oli voittanut kaikki muut ottelunsa. Neuvostoliitto aloitti tiiviillä puolustusstrategialla, ensimmäisen 10 minuutin jälkeen Yhdysvallat johti 4–3, toisen kymmenminuuttisen jälkeen 17–15. Neuvostoliitto jatkoi tiivistä puolustamiseen ja nousi jopa hetkellisesti johtoon toisen puoliajan alkuminuuteilla, mutta lopulta Yhdysvaltain kaukoheittopeli tuotti tulosta ja johti lopulta voittoon ja kolmanteen olympiakultaan pistein 36-25.
Historia > Amatöörijoukkue > Maailmanmestaruuskilpailut 1954

Vuoden 1954 koripallon MM-kisat järjestettiin loka-marraskuussa Brasilian Rio de Janeirossa. Yhdysvaltojen kaikki pelaajat olivat Peoria Caterpillars -joukkueesta, joka oli voittanut kolmena vuotena peräkkäin voittanut Yhdysvaltain amatöörien mestaruuden. Joukkue oli melko ylivoimainen myös MM-kisoissa, joissa se voitti kaikki yhdeksän otteluaan keskimäärin 25 pisteen erolla vastustajaan.
Karsintaotteluissa kaatuivat Kanada 59-37 ja Peru 73–51. Varsinaisessa lopputurnauksessa kyytiä saivat Filippiinit 49-30 (tosin Yhdysvallat oli ensimmäisen puoliskon jälkeen tappioasemassa 25-22), Ranska 70-49, Uruguay 64-59, toistamiseen Kanada 84-50, Formosa murskalukemin 72-28 samoin kuin Israel 74-30. Loppuottelussa turnauksen kaikki ottelunsa toistaiseksi voittanut isäntäjoukkue Brasilia kärsi myös tappion pistein 62-41 ja näin Yhdysvaltain joukkue, jossa pelasivat Bertram Born,	 Richard Gott, Forrest Hamilton, Bill Johnson, Allen Kelley, Kirby Minter, Don Penwell, Dick Retherford, Kendall Sheets, Ed Solomon ja Joe Stratton, kirkasti edellisten MM-kisojen hopeansa kultaiseksi.
Historia > Amatöörijoukkue > Olympialaiset 1956

Vuoden 1956 Melbournen olympiakisoissa Yhdysvaltain joukkue oli ylivoimaisempi kuin koskaan. Joukkue voitti kaikki ottelunsa, keskimäärin 53,5 pisteen erolla vastustajaan. Joukkueen johtohahmoina olivat aikaisemmin samana vuonna San Franciscon yliopiston joukkueen mestaruuteen johdattaneet Bill Russell ja K. C. Jones.
Avausottelussa kyytiä sai Japani 98-40 Russellin taottua 20 pistettä, sitten kaatuivat Thaimaa 101-29, Filippiinit 121-53, Bulgaria 85-44, Brasilia 113-51 ottelussa, jossa yhdeksän yhdysvaltalaispelaajaa teki yli yhdeksän pistettä, Neuvostoliitto 85-55 ja Uruguay 101-38.
Loppuottelussa vastaan tuli jälleen Neuvostoliito. Ensimmäisen puoliskon jälkeen Yhdysvallat johti jo 56-27 ja voitti lopulta pistein 89-55. Kultamitalijoukkueessa pelasivat Dick Boushka, Carl Cain, Charles Darling, William Evans, Gilbert Ford, Burdette Haldorson, William Hougland, Robert Jeangerard, K. C. Jones, Bill Russell, Ron Tomsic ja Jim Walsh, päävalmentajana toimi 66ersien Gerald Tucker.
Historia > Amatöörijoukkue > Maailmanmestaruuskilpailut 1959

Vuoden 1959 MM-kisat oli alun perin määrä järjestää jo vuoden 1958 syksyllä, mutta Santiago de Chilen peliareenan valmistuminen viivästyi ja turnaus päätettiin siirtää seuraavalle tammikuulle ja ottelut ulkokentille. Yhdysvalloissa oli tuolloin kuitenkin koripallosarjat käynnissä, eikä näin maajoukkueisiin voitu valita pelaajia AAU:n tai opistojen sarjoista. Yhdysvallat aikoi aluksi jäädä kokonaan pois turnauksesta, mutta päätti sittemmin osallistua ilmavoimien joukkueella, joka koottiin vapaaehtoisista ilmavoimien lehdessä olleen lehti-ilmoituksen avulla. Ryhmä valittiin 24:stä pelaajasta Andrewsin tukikohdassa joulukuussa pidetyssä tilaisuudessa. Kymmenmiehiseen joukkueeseen valittiin Dick Baker, Jim Coshow, Hank D'Antonio, Bob Hodges, Robert Jeangerard, Henry McDonald, John F. Miller, Ronald Olsen, Virgil Riley, Jerry Vayda, Dick Welsh, Eddie White, joista Jeangerard ja White kuitenkin loukkaantuivat vain päivää ennen Chileen lähtöä.
Yhdysvallat ei kuitenkaan pelannut kisoissa huonosti, vaan voitti alkukierroksilla Argentiinan 87-73, Formosan 81-73 ja Yhdistyneen arabitasavallan 103-58. Bulgarian Yhdysvallat voitti 63-58, Puerto Ricon niukasti 54-53 ja toisen kerran Formosan 85-69, mutta hävisi Neuvostoliitolle pistein 62-37. Isäntäjoukkue Chilen 64-55, mutta hävisi lopulta kultamitalille yltänyt Brasilia oli sille liian taitava ja nopea ja ottelu päättyi tappioon lukemin 81-67. Yhdysvallat saavutti lopulta hopeaa, mitä osaltaan auttoi se, että kaikki ottelunsa voittanut Neuvostoliitto joutui jättämään turnauksen kesken sen kieltäydyttyä tunnustamasta Kiinan tasavaltaa (Formosaa).
Historia > Amatöörijoukkue > Olympialaiset 1960

Rooman olympialaisissa vuonna 1960 Yhdysvaltain joukkue oli vielä ylivoimaisempi kuin neljä vuotta aikaisemmin Melbournessa. Joukkue, jossa pelasivat Jay Arnette, Walter Bellamy, Robert Boozer, Terry Dischinger, Burdette Haldorson, Darrall Imoff, Allen Kelley, Lester Lane, Jerry Lucas, Oscar Robertson, Adrian Smith ja Jerry West, voitti kaikki ottelut selkein lukemin ja teki keskimäärin 101,9 pistettä ottelua kohti.
Alkukierroksilla kaatuivat Italia 88-54 Smithin ja Robertsonin molempien tehtyä 16 pistettä, Japani 125-66 Lucasin 28 tehtyä 28 pistettä ja Unkari 107-63 Robertsonin 22 ja Lucasin 21 pisteellä. Jatkokierroksilla kyytiä saivat Jugoslavia pistein 104-42 ja Uruguay 108-50, ja Neuvostoliiton 81-57. Loppukierroksilla kyytiä saivat Italia 112-81 Lucasin tehtyä 25 pistettä ja lopulta olympiakullan varmistaneessa ottelussa Brasilia pistein 90-63. Yhdysvaltain joukkueen kymmenestä pelaajasta kahdeksan pelasi uransa aikana vielä ammattilaisliiga NBA:ssa.