stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joss Whedon

| Joss Whedon |
| --- | --- |
 Joss Whedon San Diego Comic-Con International -tapahtumassa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1964 (ikä 60) New York, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  käsikirjoittaja, ohjaaja, tuottaja, sarjakuvakäsikirjoittaja, säveltäjä, näyttelijä
Puoliso:  Kai Cole  (vih. 1995; ero 2016)
Käsikirjoittaja
Aktiivisena:  1989–
Alma mater:  Wesleyan University
Merkittävät teokset:   Buffy, vampyyrintappaja  Angel  Firefly  Serenity  Dollhouse  The Cabin in the Woods  The Avengers  S.H.I.E.L.D. Agentit 
Tyyli:  science fiction, komediallinen draama, supersankarifiktio
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Joseph ”Joss” Hill Whedon (s. 23. heinäkuuta 1964, New York, New York) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja, tuottaja, sarjakuvakäsikirjoittaja ja joskus myös säveltäjä ja näyttelijä. Hänet tunnetaan luomistaan televisiosarjoista Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003), Angel (1999–2004), Firefly (2002), Dollhouse (2009–2010) ja S.H.I.E.L.D. Agentit (2013–2020). Lisäksi Whedon on käsikirjoittanut elokuvan Toy Story – leluelämää (1995), ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvan Serenity (2005), käsikirjoittanut ja tuottanut elokuvan The Cabin in the Woods (2012) sekä ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvat The Avengers (2012) ja Avengers: Age of Ultron (2015).
Whedon on tunnettu alatekstiä korostavasta dialogistaan, joka sisältää kuivaa, itseensä viittaavaa huumoria. Hänen teoksensa ovat täynnä feminismiä, antiautoritarismia, eksistentialismia ja uhrautumista. Hän käyttää usein naisvihaa määritellessään pahiksen luonteenpiirteitä, ja hänen protagonistinsa ovat usein yksinäisiä sankareita, jotka ovat tarinan alussa voimattomia, mutta saavat ajan myötä valtaa yhteisöltä täyttääkseen jonkin tarkoituksen.
Whedon palkittiin vuonna 2009 Science Fiction and Fantasy Writers of American käsikirjoittajille myönnettävällä Bradbury-palkinnolla. Palkinto myönnettiin Whedonin science fictionin ja fantasian hyväksi televisiossa ja elokuvissa tekemästä työstä. Whedonia, kuten myös monia hänen projektejaan, pidetään kulttiarvossa.
Lapsuus ja nuoruus

Joss Whedon syntyi New Yorkissa, Yhdysvalloissa 23. kesäkuuta 1964. Whedon on kolmannen sukupolven televisiokäsikirjoittaja. Hänen isänsä Thomas Whedon käsikirjoitti muun muassa televisiosarjoja The Electric Company (1971–1977) ja Tyttökullat (1985–1992) ja hänen isoisänsä John Whedon tilannekomediasarjaa The Donna Reed Show (1958–1966). Hänen äitinsä Lee Jeffries oli historianopettaja Riverdale Country School -koulussa ja haaveili kirjailijan urasta. Whedonin oli yhdeksänvuotias, kun hänen vanhemmat erosivat. Whedon on Samuel ja Matthew Whedonin nuorempi veli ja käsikirjoittajien Jed ja Zack Whedonin vanhempi velipuoli. Jossilla oli jo pieneä vahva mielikuvitus, ja hän loi usein rinnakkaistodellisuuksia paetakseen yksinäisyyden ja poikkeavuuden tunteita. Hän kuvitteli lelujensa olevan kummallisia hahmoja ja keksi erilaisia tarinoita niiden elämästä. Whedon luki myös paljon sarjakuvia, etenkin Hämähäkkimiestä ja Ihmenelosia sekä tieteiskirjallisuutta.
Whedon kävi Riverdale Country Schoolia, jossa hänen äitinsä opetti historiaa. Vuonna 1980 hän muutti äitinsä kanssa Englantiin, jossa hän kävi Winchester Collegen sisäoppilaitosta kahden vuoden ajan. Hän oli koulun ainoa uusi oppilas ja ainoa amerikkalainen, minkä vuoksi hän oli yksinäinen. Whedonin itsensä mukaan hän oli ”hyvin synkkä ja onneton, inhottava pieni aivokääpiö, joka onnistui ärsyttämään kaikkia”. Whedon vietti viikonloppunsa elokuvissa ja sai niistä monia oivalluksia. Esimerkiksi elokuvat Kolmannen asteen yhteys (1977) ja The Shining – Hohto (1980) tekivät häneen syvän vaikutuksen. Hän on sanonut, että Kolmannen asteen yhteys teki hänestä eksistentialistin. Hän ihaili William Shakespearen töitä ja opiskeli Hamletia, Kuningas Learia ja Othelloa ylioppilaskoetta vastaavaa koettaan varten. Whedon sai huonoja arvosanoja, mutta valmistui Winchesteristä vuonna 1982.
Whedon palasi Yhdysvaltoihin ja alkoi opiskella elokuva-alaa Wesleyan Universityssä Connecticutissa. Vuonna 1987 hän valmistui ja muutti Los Angelesiin työskennelläkseen elokuvantekijänä. Tuolloin hän alkoi käyttää nimeä Joss, joka tarkoittaa kiinan kielellä onnea.
Ura > Varhaiset työt (1989–1996)

Whedonin ensimmäinen työ käsikirjoittajana oli tilannekomediasarjassa Roseanne vuonna 1989. Vaikka hän oli aluksi haluton seuraamaan isänsä ja isoisänsä jalanjälkiä televisioon, hänen isänsä sai lopulta ylipuhuttua hänet yrittämään television parissa. Hän jätti sarjan kirjoitettuaan neljä jaksoa ja liittyi televisiosarjan Parenthood käsikirjoittajaksi, mutta kirjoitti vain kolme jaksoa ennen kuin päätti lähteä sarjasta vuonna 1991.
Tuona aikana Whedon sai valmiiksi Buffy, vampyyrintappaja -elokuvan käsikirjoituksen. Hänellä oli kuitenkin vaikeuksia myydä elokuvaa tuotantoyhtiöille, koska käsikirjoitus oli epätavallinen ja kirjoittaja tuntematon. Lopulta Sandollar Productions osti sen ja tarjosi sitä Fran Rubel ja Kaz Kuzuille. Pari sai rahoituksen 20th Century Foxilta ja aloitti elokuvan tuotannon Fran Rubel Kuzuin toimiessa ohjaajana. Buffy sai ensi-iltansa vuonna 1992 ja tuotti 16 miljoonaa dollaria. Arvostelijat eivät kuitenkaan pitäneet elokuvasta, vaikka kehuivatkin käsikirjoitusta. Esimerkiksi arvostelija James Brundage sanoi: ”Suoritukset ovat kieltämättä vajavaisia. Ohjaus on suoraan sanottuna surkeaa eikä tarinakaan auta paljoa, mutta kaiken tämän tekee perusteellisesti paremmaksi Joss Whedonin varsin mainiosti tehty käsikirjoitus.” Whedonkaan ei ollut tyytyväinen Buffyyn, sillä hän ei pitänyt ohjaaja Kuzuin ottamasta popkulttuurimaisen komediallisesta linjasta.
Whedon työskenteli 1990-luvulla niin sanottuna ”script doctorina” eli hänet palkattiin kirjoittamaan joitain kohtia valmiista käsikirjoituksista uudelleen. Hän oli mukana muun muassa elokuvissa The Getaway (1994), Speed – Kuoleman kyydissä (1994), Waterworld (1995), Twister (1996) ja X-Men (2000). Whedonia ei mainittu näiden elokuvien lopputeksteissä. X-Men sisälsi vain kaksi Whedonin käsikirjoittamaa vuoropuhelua, kun taas Speedin viimeiseen versioon hänen kirjoittamaansa dialogia oli jätetty runsaasti. Hän käsikirjoitti myös elokuvan Alien – ylösnousemus (1997) ja oli mukana käsikirjoittamassa elokuvia Toy Story – leluelämää (1995), Titan A.E. (2000) ja Atlantis – Kadonnut kaupunki (2001). Whedon sai jaetun Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta elokuvassa Toy Story. Whedon on kertonut olevansa vahvasti tyytymätön elokuvien Alien – ylösnousemus ja Titan A.E. lopputulokseen.
Ura > Läpimurto ja televisiovuodet (1997–2004) > Buffy, vampyyrintappaja

Whedonille tarjottiin mahdollisuutta elvyttää Buffy televisiosarjaksi. Buffy, vampyyrintappaja alkoi Yhdysvalloissa vuoden 1997 maaliskuussa. Sarja seuraa teinityttö Buffy Summersia, joka taistelee vampyyreita, demoneja ja muita pimeyden voimia vastaan. Whedon sai idean perinteisestä kauhuelokuvien asetelmasta, jossa nuori tyttö joutuu hyökkäyksen kohteeksi pimeällä kujalla ja tulee tapetuksi. Hän halusi leikkiä tällä idealla ja kääntää tilanteen päinvastaiseksi. Whedonin mukaan olisi hauskaa luoda hahmo, joka pimeälle kujalle mennessään ei joudukaan tapetuksi, vaan sen sijaan voittaa hyökkääjän. Whedon piti Buffya tärkeänä ja sanoi hänen olevan ”minun ääneni, minun henkilöitymäni, minun tyttöni”. Jaksojen käsikirjoittaminen alkoi käsikirjoittajien välisellä keskustelulla Buffyn sen hetkisistä tunne-elämän asioista ja ongelmista, minkä jälkeen he pohtivat kuinka Buffy kohtaa ne samalla kun taistelee pahoja voimia vastaan. Whedon yleensä ohjasi ne käsikirjoittamansa Buffy-jaksot, jotka hän koki kaikkein tunnepitoisimmiksi Buffyn tarinassa.
Sarja oli aikoinaan ehdolla moniin palkintoihin, kuten Emmy-palkintoon vuoden 1999 jaksosta ”Vaiteliasta väkeä” (engl. Hush). Vuonna 2001 esitetty jakso ”Ruumis” (engl. The Body) sai Nebula-ehdokkuuden, ja vuoden 2001 musikaalijakso ”Vielä kerran tunteella” (engl. Once More, with Feeling) oli ehdolla sekä Hugo- että Nebula-palkinnon saajaksi. Sarjan viimeinen jakso Vapauden voitto (engl. Chosen) oli ehdolla Hugo-palkintoon vuonna 2003. Näitä Whedonin käsikirjoittamia ja ohjaamia jaksoja pidetään sarjan merkittävimpinä ja suosituimpina.
Buffy, vampyyrintappajaa kehuttiin ympäri maailman sen vaikuttavista teemoista ja vaikutuksesta popkulttuuriin. Sarja päättyi vuonna 2003. Whedon on sittemmin kertonut, että hänen aikomuksenaan oli tuottaa kulttisarja. Hän on myöntänyt olevansa tietoinen sen ”kiihkeästä, miltei mielipuolisesta fanikunnasta.” Slate-lehti julkaisi kesäkuussa 2012 artikkelin, jossa mainittiin, että Buffysta on kirjoitettu enemmän esseitä ja kirjoja kuin mistään muusta populaarikulttuuriin kuuluvasta tekstistä.
Jo pienestä pitäen sarjakuvia lukenut Whedon kirjoitti Dark Horse Comicsin kustantaman minisarjakuvasarjan Fray vuonna 2001. Se sijoittuu Buffyn maailmaan, mutta kauas tulevaisuuteen. Hän osallistui monen muun käsikirjoittajan kanssa sarjan tarinaa jatkavan Tales of the Slayers -sarjakuvakokoelman tekoon ja kirjoitti siihen kolme tarinaa. Sen lisäksi hän kirjoitti Tales of the Vampires -minisarjakuvasarjan pääjuonen. Whedon ja muut Buffyn käsikirjoittajat alkoivat julkaista sarjan tarinaa jatkavaa Buffy the Vampire Slayer Season Eight -sarjakuvaa vuonna 2007. Whedon palasi Frayn maailmaan sarjakuvan osassa ”Time of Your Life”: hän kirjoitti sarjakuvan osat ”Pitkä matka kotiin”, ”The Chain”, ”Anywhere but Here”, ”A Beautiful Sunset”, ”Time of Your Life”, ”Turbulence” ja sen viimeisen osan ”Last Gleaming”. Vuosina 2011–2013 julkaistiin Buffy the Vampire Slayer Season Nine, johon Whedon kirjoitti ”Freefall”-tarinan kaksi ensimmäistä osaa.
Ura > Läpimurto ja televisiovuodet (1997–2004) > Angel

Angel on Whedonin ja David Greenwaltin yhteistyössä luoma tv-sarja, joka on Buffyn spin-off. Sitä esittävä tuotantoyhtiö The WB yritti sarjan alussa lievittää Whedonin alkuperäistä konseptia, ja sen toiseksi jaksoksi ajateltu jakso ”Corrupt” hylättiin kokonaan, koska sen käsikirjoitusta pidettiin liian synkkänä. Sarjan tunnelmaa lievennettiin ja sen etsivätoimisto Angel Investigations esiteltiin ihanteellisena, tiukan budjetin operaationa. Sarja seuraa vampyyri Angelia (David Boreanaz), joka työskentelee Los Angelesissa yksityisetsivänä ”auttaakseen avuttomia”. Whedon esiintyi cameoroolissa Numfar-nimisenä demonina sarjan toisella tuotantokaudella.
Angelia kehuttiin sen ainutlaatuisen ja edistyksellisen noir-sankarin esittämisestä myötätuntoisena vampyyrietsivänä. Sarjaa kuitenkin väheksyttiin verrattaessa sitä sisarsarjaan. Silti Angel voitti parhaan televisiosarjan Saturn-palkinnon, ja sen jaksot ”Klassisia liikkeitä” (engl. Waiting in the Wings), ”Hymyä huuleen” (engl. Smile Time) ja ”Viimeinen taistelu” (engl. Not Fade Away) olivat ehdolla Hugo-palkintoon vuosina 2003 ja 2005.
The WB ilmoitti helmikuussa 2004, ettei Angel palaisi kuudennelle tuotantokaudelle. Whedon otti sarjan lopettamisen raskaasti ja vertasi tunnetta ”terveeseen mieheen, joka kuolee sydänkohtaukseen”. Hän uskoi, että Angel lopetettiin, koska ”se oli ainoa sarja The WB -kanavalla, joka ei yrittänyt olla Buffy. Se kertoi aikuisista.” Sarjan tarinaa jatkettiin Buffyn tavoin sarjakuvana. Angel: After the Fall julkaistiin 17-osaisena, ja sen kirjoittivat Whedon ja Brian Lynch. Sarjan nimi muuttui Angel: Aftermath -nimiseksi, kun se muutti Dark Horse Comics -kustantamoon. Vaikkei Whedonilla riittänyt aikaa kirjoittaa sarjaa, hän pysyi sen vastaavana tuottajana Lynchin kanssa.
Ura > Läpimurto ja televisiovuodet (1997–2004) > Firefly

Whedon astui sivuun Buffyn pääkäsikirjoittajana sen kuudennella kaudella keskittyäkseen kolmanteen televisiosarjaansa, joka kantoi nimeä Firefly (2002). Sarja on avaruus- ja lännentarinoita yhdistelevä tieteissarja. Se sijoittuu vuoteen 2517 ja kertoo ”firefly-luokan” Serenity-avaruusaluksen miehistön elämästä. Whedon sai sarjan alkuperäisen idean luettuaan kirjan The Killer Angels, joka kertoo Gettysburgin taistelusta. Sarjan kantava teema on antiautoritarismi, mikä näkyy Whedonin käsikirjoituksesta.
Whedon käsikirjoitti oman versionsa Gettysburgin taistelusta ja nimesi sen Serenity Valleyn taisteluksi. Ennen sarjan tapahtumien alkua kaksi sen päähahmoista, Malcolm Reynolds ja Zoe Washburne taistelivat sodassa autoritatiivista hallintoa, Allianssia, vastaan ja hävisivät. Häviäjien puolella taistelleita kutsutaan ”ruskeatakeiksi” heidän käyttämän univormun mukaan. Whedon halusi kertoa historiaa tehneiden sijaan ihmisistä, ”joiden päälle historia asteli”. Firefly kirjoitettiin vakavasti otettavaksi luonnetutkielmaksi ”elämästä silloin, kun se on vaikeaa”. Lisäksi Firefly kertoi Whedonin mukaan ”yhdeksästä eri ihmisestä, jotka katsovat avaruuden tyhjyyteen ja näkevät yhdeksän eri asiaa.”
Aiemminkin Whedonin kanssa työskennellyt Tim Minear valittiin sarjan pyörittäjäksi. Avaruus- ja lännentarinoiden yhdistely ei kuitenkaan ollut kriitikoiden mieleen. Vaikka sarja sai kehujakin, se saavutti vain noin neljä miljoonaa katsojaa ja oli vasta 125:nneksi katsotuin televisiosarja. Tästä syystä Fox päätti lopettaa sen esittämisen. Whedon hakeutui Universal Picturesille, joka julkaisi Fireflyn tarinaa jatkavan Serenity-elokuvan vuonna 2005. Tuloksena oli sarja, johon kuului kirjoja, sarjakuvia ja muita oheistuotteita. New Scientist -lehden pitämässä vuoden 2005 äänestyksessä Firefly ja Serenity valittiin maailman parhaiksi avaruusaiheisiksi tieteisteoksiksi. Sarjasta on sen lopettamisen jälkeen muodostunut kultti-ilmiö.
Ura > Ensimmäinen elokuvaohjaus ja käsikirjoittajien lakko (2005–2008) > Dr. Horrible’s Sing-Along Blog

Vastauksena vuosien 2007–2008 käsikirjoittajien lakolle, Whedon ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti musikaalin Dr. Horrible’s Sing-Along Blog (2008). Whedon käsikirjoitti musikaalin velipuoltensa Zack ja Jed Whedonin sekä kälynsä Maurissa Tancharoenin kanssa. Hän investoi projektiin hieman yli 200 000 dollaria ja julkaisi sen internetissä. Musikaali oli hitti sekä yleisön että kriitikoiden keskuudessa. Se pääsi Timen listalle vuoden 2008 parhaista keksinnöistä sijalle 15. Se sai Hugo-palkinnon parhaasta lyhyen muodon draamaattisesta esityksestä voittaen kilpailijansa Doctor Whon, Lostin ja Taisteluplaneetta Galactican. Syyskuussa 2009 Dr. Horrible toi Whedonille hänelle ensimmäisen Emmy-palkintonsa.
Ura > Lyhyt paluu televisioon ja satiirista kauhua (2009–2012) > Dollhouse

Whedonin neljäs televisiosarja, Dollhouse (2009–2010), kertoo ”nukeista”, nuorista ihmisistä, jotka elävät tyhjinä ja värittöminä kylpylämäisessä laboratoriossa, kunnes heihin asennetaan persoonallisuus ja heidät lähetetään suorittamaan hämäriä tehtäviä. Sarjan päähenkilöä, Echoa esittää Eliza Dushku, joka oli aiemmin näytellyt Buffyn maailmassa vampyyrintappaja Faithia. Sarjan idea syntyi, kun kaksikko kävi yhdessä lounaalla. Dushku ja Whedon myivät sarjan Foxille, joka tilasi sarjasta seitsemän jaksoa näkemättä pilottijaksoa. Whedonin mukaan Dollhousessa oli kyse ”niistä puolistamme, joita emme halua muiden näkevän”, ”seksuaalisuuden ajatuksesta” ja jollain tasolla ”perversion ihailemisesta”, koska ”perversio, kuten pakkomielle on se mikä tekee ihmisistä intohimoisia, kiinnostavia ja varteenotettavia.”
Dollhouse sai ensi-iltansa Fox-kanavalla 13. helmikuuta 2009. Vaikka Whedonin paluu televisioon herätti innostusta, arvostelut olivat keskinkertaisia. Sarja oli selkeästi muita Whedonin sarjoja synkempi, ja yleisön oli vaikea samastua hahmoihin, joiden persoonallisuus muuttui viikoittain. Dollhousen tuotannon lopettamisesta ilmoitettiin virallisesti 11. marraskuuta 2009, ja sen viimeinen jakso esitettiin tammikuussa 2010.
Ura > Lyhyt paluu televisioon ja satiirista kauhua (2009–2012) > The Cabin in the Woods

Whedon käsikirjoitti ja tuotti kauhuelokuvan The Cabin in the Woods (2012) yhdessä ohjaaja Drew Goddardin kanssa. Goddard lähestyi Whedonia keväällä 2007 ja ehdotti, että kaksikko käsikirjoittaisi elokuvan yhdessä. Whedon oli jo jonkin aikaa hautonut ideaa kauhuelokuvasta ja oli hahmotellut päässään tarinan kolmannen näytöksen. He kirjoittivat elokuvan käsikirjoituksen kolmessa päivässä hotellihuoneessa. Whedon kutsui sitä nykykauhun elvytysyritykseksi ja ”rakastavaksi vihakirjeeksi” genrelle.
Elokuvan tuotanto aloitettiin roolituksen päätyttyä 10. maaliskuuta 2009. Se kuvattiin Vancouverissa, Kanadassa maalis–toukokuussa 2009. Elokuvan ensi-ilta muutettiin useaan kertaan. Ensin alkuperäistä helmikuun 2010 ensi-iltaa siirrettiin vuodella eteenpäin, jotta elokuva voitaisiin muuttaa 3D-muotoon. Kuitenkin jo vuoden 2010 kesäkuussa elokuvaa tuottanut yhtiö MGM meni konkurssiin, ja The Cabin in the Woodsin julkaisua lykättiin. Lionsgate levittäjänään The Cabin in the Woods sai ensi-iltansa 13. huhtikuuta 2012.
Ura > Yhteistyö Marvel Studiosin kanssa (2012–2015)

Whedon ohjasi ja käsikirjoitti supersankarielokuvan The Avengers vuonna 2012. Elokuva tuotti yli 1,5 miljardia dollaria ja siitä tuli yksi kaikkien aikojen eniten tuottaneista elokuvista. Vuonna 2013 hän loi televisiosarjan S.H.I.E.L.D. Agentit ABC:lle yhdessä velipuolensa Jed Whedonin ja tämän vaimon Maurissa Tancharoenin kanssa. Whedon oli myös vastuussa The Avengersin jatko-osan tuotannosta, ja teki elokuvan Avengers: Age of Ultron (2015).
Tyyli

Whedonin elokuvat ja televisiosarjat käsittelevät paljon erilaisia teemoja, kuten eksistentialismia, valtaa, voimattomuutta, seksuaalisuutta, aikuisuutta, uhrautumista, yhteisöä ja syrjäytymistä, naisvihaa ja feminismiä.
Näyttelijävalinnat

Whedon käyttää monissa eri projekteissaan samoja näyttelijöitä, käsikirjoittajia ja ohjaajia. Alla listattu kaikki ne näyttelijät, jotka ovat esittäneet kolmea tai useampaa hahmoa Whedonin eri projekteissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Buffy, vampyyrintappaja (1997–2003) | Angel (1999–2004) | Firefly (2002) | Serenity (2005) | Dr. Horrible's Sing-Along Blog (2008) | Dollhouse (2009–2010) | The Avengers (2012) | The Cabin in the Woods (2012) | Much Ado About Nothing (2012) | S.H.I.E.L.D. Agentit (2013–2020) |
Amy Acker: 
Felicia Day: 
Alexis Denisof: 
Reed Diamond: 
Nathan Fillion: 
Summer Glau: 
Carlos Jacott: 
Ashley Johnson: 
Fran Kranz: 
Tom Lenk: 
Jonathan M. Woodward:
Filmografia

| --- | --- |
 Elokuvat Buffy, vampyyrintappaja (Buffy the Vampire Slayer, 1992)  Toy Story – leluelämää (Toy Story, 1995, jaettu Oscar-ehdokkuus alkuperäisestä käsikirjoituksesta)  Alien – ylösnousemus (Alien: Resurrection, 1997)  Titan A.E. (2000)  Atlantis – kadonnut kaupunki (Atlantis: The Lost Empire, 2001)  Serenity (2005)  The Cabin in the Woods (2012)  The Avengers (2012)  Much Ado About Nothing (2012)  In Your Eyes (2014)  Avengers: Age of Ultron (2015)  Justice League (2017, otti jälkituotannon vastuulleen Snyderin vetäydyttyä):  Televisiosarjat Buffy, vampyyrintappaja (Buffy the Vampire Slayer, 1997–2003)  Angel (1999–2004)  Firefly (2002)  Dollhouse (2009–2010)  S.H.I.E.L.D. Agentit (Agents of S.H.I.E.L.D., 2013–)
Filmografia > Whedonin käsikirjoittamat merkittävimmät televisiojaksot

Buffy, vampyyrintappaja
”Vaiteliasta väkeä” (Hush, 1999)
”Ruumis” (The Body, 2001)
”Vielä kerran tunteella” (Once More, with Feeling, 2001)
”Vapauden voitto” (Chosen, 2003)
Angel
”Pyöritä pulloa” (Spin the Bottle, 2002)
”Maailmassa on reikä” (A Hole in the World, 2004)
”Viimeinen taistelu” (Not Fade Away, 2004)
Firefly
”Objects in Space” (2002)
Kirjallisuutta

Davidson, Joy & Wilson, Leah: The Psychology of Joss Whedon: An Unauthorized Exploration of Buffy, Angel, and Firefly.  BenBella Books, 2013.  ISBN 978-1-93525-135-4  (englanniksi)
Kowalski, Dean A. & Kreider, Evan S.: The Philosophy of Joss Whedon.  University Press of Kentucky, 2012.  ISBN 978-0-81313-997-5  (englanniksi)
Mills, Anthony R. & Morehead, John W. & Parker, J. Ryan: Joss Whedon and Religion: Essays on an Angry Atheist's Explorations of the Sacred.  McFarland, 2013.  ISBN 978-0-78647-290-1  (englanniksi)
Wilcox, Rhonda et al.: Reading Joss Whedon.  Syracuse University Press, 2014.  ISBN 978-0-81561-038-0  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joss Whedon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joss Whedon Twitterissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Buffyn näyttelijöitä vuonna 2003: Tom Lenk, Emma Caulfield, Alexis Denisof, Alyson Hannigan, Anthony Stewart Head, Whedon ja Michelle Trachtenberg.
Vuonna 2007 julkaistu Whedonin kirjoittama sarjakuvan Buffy, Season Eight osa ”Pitkä matka kotiin”.
Ilo irti

| Ilo irti> On the Town |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Donen Gene Kelly
Käsikirjoittaja:  Adolph Green Betty Comden näytelmä: Adolph Green, Betty Comden ja Jerome Robbins
Tuottaja:  Arthur Freed
Säveltäjä:  Leonard Bernstein (sävellys) Saul Chaplin (sävellys) Roger Edens (sävellys, sanat ja musiikin johto) Lennie Hayton (sävellys ja musiikin johto) Conrad Salinger (sävellys)
Kuvaaja:  Harold Hal Rosson
Leikkaaja:  Ralph Winters
Tuotantosuunnittelija:  Edwin B. Willis
Pukusuunnittelija:  Helen Rose
Lavastaja:  Cedric Gibbons Jack Martin Smith
Koreografi:  Stanley Donen Gene Kelly
Pääosat:  Gene Kelly Frank Sinatra Betty Garrett Ann Miller Jules Munshin Vera-Ellen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Netflix MGM Home Entertainment Metro-Goldwyn-Mayer Warner Bros. Home Entertainment
Ensi-ilta:  30. joulukuuta 1949 Suomi: 15. joulukuuta 1950
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilo irti (engl. On the Town) on Stanley Donenin ja Gene Kellyn ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1949. Donen ja Kelly myös tekivät elokuvan koreografian. Se oli kummallekin heidän ensimmäinen ohjaustyönsä. Elokuva kertoo kolmen merimiehen vuorokauden kestävästä lomasta New Yorkissa.
Ilo irti perustuu Betty Comdenin ja Adolph Greenin Broadway-musikaaliin, joka puolestaan perustui Leonard Bernsteinin ja Jerome Robbinsin modernistiseen balettiin Fancy Free. Aikaisemmista musikaalielokuvista poiketen monet elokuvan kohtaukset olivat ulkokuvauksia New Yorkissa ja vain osa kuvattiin studiossa.
Ilo irti on yksi parhaista musikaalielokuvista, jotka Arthur Freed tuotti MGM:llä – ja kuten Allmovien Richard Gilliam on todennut, se muistettaisiin paljon paremmin, jos Laulavia sadepisaroita (1952) ei olisi tehty.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gene Kelly  | … |  Gabey   |
|  Frank Sinatra  | … |  Chip   |
|  Betty Garrett  | … |  Brunhilde Esterhazy   |
|  Ann Miller  | … |  Claire Huddesen   |
|  Jules Munshin  | … |  Ozzie   |
|  Vera-Ellen  | … |  Ivy Smith   |
|  Florence Bates  | … |  madame Dilyovska   |
|  Alice Pearce  | … |  Lucy Shmeeler   |
|  George Meader  | … |  professori   |
|  Hans Conried  | … |  Francois   |
Palkinnot

Voitetut Oscar-palkinnot:
paras alkuperäinen musikaalisävellys – Roger Edens ja Lennie Hayton
Aiheesta muualla

Ilo irti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ilo irti Elonet.
Ilo irti AllMoviessa. (englanniksi)