stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisvirtakone
Ominaisuudet > Huonot puolet

Yleisvirtakoneiden huonona puolena on huollon tarve ja lyhyt kestoikä, jotka aiheutuvat virrankääntimestä sekä kipinöinnistä aiheutuvat radiotaajuushäiriöt. Virrankäänninten harjojen suhteellisen suuren huollontarpeen vuoksi yleisvirtakoneet sopivat parhaiten tehosekoitinten kaltaisiin laitteisiin ja työkaluihin, joita käytetään vain hetkellisesti, ja joissa tarvitaan usein suurta käynnistysmomenttia.
Toinen huono puoli on se, että yleisvirtakoneita voi käyttää vain paikoissa, joiden ilma on puhdasta kaikkina aikoina puhdasta.  Suuren ylikuumenemisvaaran vuoksi täysin suljetut yleisvirtakoneet ovat epäkäytännöllisiä, vaikka niitä onkin valmistettu muutamia. Tällaisessa moottorissa on oltava suuri tuuletin, jotta saadaan kierrätettyä riittävästi ilmaa. Se pienentää hyötysuhdetta, koska moottorin pitää käyttää enemmän energiaa itsensä jäähdyttämiseen. Epäkäytännöllisuus aiheutuu suuresta koosta, painosta ja lämmönhallintaongelmista, joita avoimilla yleisvirtakoneilla ei ole.
Ominaisuudet > Nopeudensäätö

Vaihtovirtaa käyttävän yleisvirtakoneen portaaton nopeudensäätö on helppo toteuttaa tyristoripiirillä, kun taas kenttäkäämityksen tapituksella saadaan aikaan portaittainen nopeudensäätö. Tavallisissa tehosekoittimissa, jotka toimivat useilla nopeuksilla, on useita tappeja kenttäkäämityksessä sekä diodi, joka voidaan kytkeä sarjaan moottorin kanssa (jolloin kone pyörii vaihtovirran tasasuunnatulla puoliaallolla).
Muunnelmat > Rinnankäämitys

Yleisvirtakoneissa käytetään sarjakäämitystä. Rinnankäämitystä käytettiin kokeellisesti 1800-luvun lopulla, mutta se oli epäkäytännöllinen virrankäännön ongelmien vuoksi. Tätä yritettiin vähentää erilaisilla sähkövastusta, induktanssia ja antifaasia vähentävillä lisäosilla. Yleisvirtakoneita (sekä rinnan- että sarjakäämitettyjä) suosittiin vaihtovirtamoottoreina tuohon aikaan, koska ne olivat itsekäynnistyviä. Kun itsekäynnistyvät oikosulkumoottorit ja itsetoimivat käynnistimet tulivat saataville, ne korvasivat suuret (yli hevosvoiman) yleisvirtakoneet ja rinnankäämit.
Muunnelmat > Hylkimiskäynnistys

Entisaikaan sarjamoottoreiden hylkimiskäynnistyksellä saatiin aikaan suuri käynnistysmomentti, mutta se lisäsi monimutkaisuutta. Niiden roottorit olivat hyvin samankaltaisia kuin yleisvirtakoneissa, mutta harjat oli kytketty ainoastaan toisiinsa. Muuntajan toiminta indusoi roottoriin sähkövirran. Harjojen sijainti suhteessa kentän napoihin tarkoitti, että käynnistysmomentti synnytettiin roottorin ja napojen hylkimisvoimalla. Lähellä ajonopeutta keskipakoinen koneisto yhdisti kaikki virrankääntimen tangot yhteen, mikä teki laitteesta oravahäkkiroottoria vastaavan. Kun tällaista moottori käytetään noin 80 % huippunopeudesta, se voi toimia samalla tapaa kuin oikosulkumoottori.
Käyttökohteita > Kodinkoneet

Yleisvirtakoneet ovat yleensä alle tuhannen watin tehoisia, kun niitä käytetään tavallisella sähköverkon taajuudella. Yleisvirtakoneiden suuret nopeudet tekevät niistä käytännöllisiä muun muassa tehosekoittimissa, pölynimureissa ja hiustenkuivaimissa, joissa suuri nopeus ja keveys ovat haluttuja ominaisuuksia. Niitä käytetään myös yleisesti kannettavissa sähkötyökaluissa kuten porissa, hiomakoneissa, sirkkeleissä ja pistosahoissa, sille yleisvirtakoneiden ominaisuudet ovat niihin sopivia. Lisähyötynä hitsaajien käyttämissä työkaluissa voidaan käyttää tasavirtageneraattoria ja varavirtana tasavirtaa, esimerkiksi tavallisessa NEMA 5-15:ssä, jota on kotitalouskäytössä. Tasavirta sopii sekä työmaavaloille että porien ja hiomakoneiden yleisvirtakoneille. Monet pölynimureiden ja siimaleikkureiden yleisvirtakoneet pyörivät jopa 10 000 kierrosta minuutissa, ja monet esimerkiksi Dremelin hiomakoneet jopa 30 000 kierrosta minuutissa.
Yleisvirtakoneiden kanssa voidaan käyttää sähköistä nopeudensäätöä, mikä sopi täydellisesti tavallisiin pesukoneisiin. Moottoria voidaan käyttää rummun pyörittämiseen (sekä eteen- että taaksepäin) kääntämällä kenttäkäämitys ankkurikäämityksen suhteen. Moottori voidaan kiihdyttää myös linkouksen vaatimaan suureen nopeuteen. Nykyisin yleisvirtakoneiden sijaan käytetään enemmän taajuusmuuttajasäätöisiä moottoreita.
Käyttökohteita > Junat

Yleisvirtakoneet olivat perinteisten sähköjunissa käytettyjen ajomoottoreiden perusta. Tässä tapauksessa vaihtovirran käyttö tasavirtakäyttöön suunnitelluissa moottoreissa olisi huonontanut hyötysuhdetta magneettisia osia kuumentavien pyörrevirtojen vuoksi, sillä tasavirralle suunnitelluissa moottoreiden navoissa olisi käytetty laminoimatonta rautaa. Muuntajien ytimissä käytettiin laminoituja napoja, joilla saatiin aikaan terästä, jolla oli korkea permeabiliteetti. Vaikka kuumenemista saadaan vähennettyä laminoituja napoja käyttämällä, yksi mahdollinen ratkaisu 1900-luvun alussa oli käyttää moottoreita vaihtovirralla todella alhaisella taajuudella, ja 25 ja 16 2⁄3 hertsin käyttäminen olikin hyvin yleistä.
Käyttökohteita > Käynnistysmoottorit

Polttomoottoreiden käynnistysmoottorit ovat tavallisesti yleisvirtakoneita, koska niiden etuna on pieni koko ja suuri vääntömomentti pienissä nopeuksissa. Osassa käynnistysmoottoreissa käytetään kestomagneetteja, ja osassa yksi neljästä navasta on käämitetty rinnankäämillä sarjakäämityksen asemesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisvirtakone Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Universal motor
Yleisvirtakoneen kenttäkäämit on käämitetty sarjaan roottorin kelojen ja virrankääntimen kanssa.
Vastaava virtapiiri
Käännös suomeksi
Wahkiakumin piirikunta

Wahkiakumin piirikunta (engl. Wahkiakum County) on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 4 422 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Cathlametin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1851.
Väestö

Vuonna 2020 Wahkiakumin piirikunnan 4 422 asukkaasta valkoisia oli 91,2 %, aasialaisia 1,8 %, alkuperäisasukkaita 1,7 % ja mustia 0,7 %. Vuonna 2019 5,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wahkiakumin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Virgo (musikaali)

Virgo on suomalainen, vuonna 1997 Tampereen Rollikkahallissa kantaesitetty musikaali. Sen on käsikirjoittanut Heikki Salo ja säveltänyt Costello Hautamäki. Vuonna 1997 musikaalin ohjasi Heikki Paavilainen ja työryhmä koostui 120 työttömästä nuoresta.
Musikaalin kappaleet julkaistiin myös cd-levyllä.
Tarina

Virgo on kertomus nuorista ja kahdesta jengistä, joissa nuoret viettävät aikaansa. Nimensä musikaali on saanut toisen jengin, Larppaajien, liveroolipelissä käytettävän Virgo-patsaan mukaan. Toisena jenginä on Rullarit, joiden toiminta pyörii juuri perustetun pikalähettiyrityksen ympärillä. Pikalähettiyrityksen lähetit alkavat tietämättään toimia huumekuriireina, kun rullareiden päällikkö sotkeutuu huumebisnekseen.
Virgo käsittelee nuorille tärkeitä asioita: rakastumista, itsenäistymistä, seksuaalisuutta ja päihteitä. Näytelmän nuorilla on kova tarve löytää paikkansa tästä maailmasta.
Albumi

Rakkautta vaan – 4.00 (Esittäjä: Heidi Fast & Sami Hintsanen)
Larppaajat – 2.30 (Esittäjä: Jani Koskinen)
Rullarit – 2.25 (Esittäjä: Sami Hintsanen)
Virgo – 3.48 (Esittäjä: Heidi Fast)
Tahtovoimaa – 4.02 (Esittäjä: Joni Leponiemi)
Boikottiin – 2.13 (Esittäjä: Elina Järn)
Muukalainen – 4.01 (Esittäjä: Sami Hintsanen)
Täydellinen sankari – 4.08 (Esittäjä: Minttu Järvelä & Jani Koskinen)
Sotalaulu – 3.17 (Esittäjä: Juha Junttu)
Diileri – 3.24 (Esittäjä: Pate Mustajärvi + muut)
Medley: Ave Maria, Patsas-teema, Suuri taistelu – 6.10 (Esittäjä: Saara Sepp)
Uinu vaan – 2.54 (Esittäjä: Jenni Kovanen & Jani Koskinen)
Tähdet – 3.14 (Esittäjä: Jani Koskinen & Sami Hintsanen)
Esityksiä Tampereen jälkeen

Virgoa on esitetty 2000-luvulla koululaisproduktioina ainakin Hauholla ja Kouvolassa. 18. lokakuuta 2008 se toteutettiin Riihimäen Nuorisoteatterissa Suomen Kulttuurirahaston Hämeen rahaston 15 000 euron apurahan turvin. Riihimäen produktion näyttelijät ovat paikallisia harrastajia ja muu työryhmä on teatterialan ammattilaisia.
Juvan lukioteatteri esitti Virgo-musikaalia vuoden 2014 tammikuussa. Näyttelijät, tanssijat ja bändi koostuivat Juvan lukion opiskelijoista. Lisäksi lukiolaisia toimi lavastajan, puvustajien, kampaajan ja maskeeraajan avustajina.
Tampere-talossa järjestettiin Virgon 20-vuotissyntymäpäiväjuhlat 19. marraskuuta 2017 eli tasan 20 vuotta ensi-illan jälkeen. Juhlissa esitettiin katkelmia musikaalista ja muisteltiin projektia.
Willie Groves

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: William Groves
Syntymäaika: 9. marraskuuta 1869
Syntymäpaikka: Edinburgh, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuolinaika: 13. helmikuuta 1908
Kuolinpaikka: Edinburgh, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1885–1888   1888–1890   1890–1893   1893–1894   1895–1896   1896 | Hibernian   Celtic   West Bromwich Albion   Aston Villa   Hibernian   Celtic | 0 (0)   0 (0)   58 (7) |
Maajoukkue
| 1888–1890 |  Skotlanti | 3 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
William Willie Groves (9. marraskuuta 1869, Edinburgh, Skotlanti - 13. helmikuuta 1908, Edinburgh) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija. Hän tuli tunnetuksi oltuaan ensimmäinen pelaaja, josta maksettiin sadan punnan siirtosumma hänen siirryttyään West Bromwich Albionista Aston Villaan. Groves voitti urallaan mm. Englannin pääsarjan sekä FA Cupin.
Vuottasjaure (Rånejoki, Rörån, Vuottas)

| Vuottasjaure Vuottasjávrre |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Ruotsi
Läänit:  Norrbottenin lääni
Maakunnat:  Lappi
Kunnat:  Jällivaara
Koordinaatit:  66°24′37″N, 21°45′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Rånejoen vesistö
Valuma-alue:  Rörånin valuma-alue
Laskujoki:  puro Livasälveniin
Järvinumero:  SE738016-176596
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  193,9 m  mpy. 
Pituus:  1,625 km  
Leveys:  0,869 km  
Rantaviiva:  3,945 km  
Pinta-ala:  0,75 km²  
Valuma-alue:  3,07 km²  
Keskivirtaama:  noin 0,1 m³/s  
Saaria:  ei saaria
 fiVuottasjaure 
Vuottasjaure (luulajansaameksi Vuottasjávrre ) on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.
Maantietoa

Vuottasjaure on 1,6 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 75 hehtaaria eli 0,75 neliökilometriä. Se sijaitsee Vuottaksen kylässä 36 kilometriä pohjoiseen päin sen vierestä virtaavan Livasälvenin lähellä. Kylä on rakennettu järven pohjoisrannasta kohoavan mäen päälle, mutta pari taloa on sijoitettu järven viereen. Järven rantaviiva on selkeän muotoinen eikä järvellä ole saaria. Vuottas sijaitsee neljän tien risteyksessä. Sieltä pääsee etelään Gunnarsbyniin, lounaaseen Näätäsuandoon, luoteeseen Nattavaaraan ja koilliseen Ylikainuuseen.
Luontoarvoja

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (49,2 %), turve (6,5 %), hiekka tai sora (1,4 %), siltti (2,8 %) ja kallio (10,0 %). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.
Vesistösuhteet

Vuottasjaure kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen sivujoen Rörånin valuma-alueeseen . Rörånin valuma-alueen pinta-ala on noin 1 057 neliökilometriä (km²), joka on noin 25 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta. Rörånin keskivirtaama (MQ) sen joensuussa Överstbyträsketissä on 11,7 m³/s . Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 3,07 km². Järveen ei kartan mukaan laske ojia, joten sen keskivirtaaman arvioidaan jäävän alle 0,1 m³/s . Lasku-uoma virtaa Snottermyyranin läpi ja yhtyy Livasälveniin yli kilometrin päässä. Livasälven on Rörånin valuma-alueen pääuoman latvaosa. Rörån yhtyy Rånejoen vesireittiin Rörånissa, jossa se siis laskee Överstbyträsketiin. Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.
Lähteitä > Huomautuksia

1 2  Järven virtaamana luusuassa on käytetty vesistöviranomaisten vuosina 1981–2010 julkaisemien kuukausittain laskettujen keskivirtaamien keskiarvoa.
William T. Anderson

William T. Anderson
William T. ”Bloody Bill” Anderson (1839 – 26. lokakuuta 1864) oli etelävaltioiden sissijohtaja Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet tunnettiin raakuudestaan Unionin sotilaita, Jayhawker-sissejä ja Unionia kannattavia siviilejä kohtaan Missourissa ja Kansasissa.
Anderson syntyi Kentuckyssä ja kasvoi Huntsvillessä, Missourissa. Hänen isänsä oli hatuntekijä William C. Anderson. Isä matkusti pian Kaliforniaan, jolloin Bill muutti äitinsä ja veljiensä kanssa Agnes City Townshipiin, Kansasiin. Hän työskenteli jonkin aikaa vankkurireiteillä ja oli epäiltynä rikoksista, lähinnä hevosvarkauksista Missourissa.
Kesällä 1863 Anderson liittyi veljensä kanssa William Quantrillin komentamaan etelävaltioita kannattavaan sissijoukkoon. Hänen sisarensa Mary, Josephine ja Martha oli viety Kansas Cityyn vankilaan epäiltyinä etelävaltioiden sissien avustamisesta. 14. elokuuta vankila romahti, jolloin Mary rampautui ja neljä naista, heidän joukossaan Josephine, kuoli. Tämä sai Andersonin kohtelemaan Unionin sotilaita ja siviilejä erittäin raa’asti.
Anderson osallistui Lawrencen kaupungin ryöstöön Kansasissa 21. elokuuta 1863. Noin 200 miestä ja poikaa surmattiin ja kaupungin rakennukset poltettiin. Tämän jälkeen Anderson perusti oman sissikomppaniansa Missourissa maaliskuussa 1864. Hänen joukkoonsa kuuluivat Jesse James ja Frank James, ja heillä oli tapana ampua vankinsa ja koristaa hevostensa suitset näiden päänahoilla. 27. syyskuuta 1864 Anderson ja hänen miehensä syyllistyivät Clementin massamurhaan Missourissa. He ryöstivät siviilejä ja tappoivat 22 Unionin sotilasta, jotka olivat menossa koteihinsa lomalle. Tämän jälkeen Unionin majuri A. V. E. Johnston järjesti Andersonille väijytyksen, mutta etelävaltioiden sissit nujersivat hänet ylivoimalla. Antautuneet ammuttiin ja 120 Unionin miestä sai surmansa.
Unionin eversti Samuel P. Cox otti nyt tehtäväkseen Andersonin eliminoimisen. Hän paikansi Andersonin Rayn piirikuntaan Missourissa ja järjesti väijytyksen, jossa Andersonia ammuttiin päähän. Andersonin ruumis vietiin Richmondiin Missouriin ja asetettiin julkisesti näytteille ja valokuvattiin. Hänet haudattiin Richmondin pioneerien hautausmaahan merkitsemättömään hautaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William T. Anderson Wikimedia Commonsissa
Vosne-Romanée

| Vosne-Romanée |
| --- | --- |

 Vosne-Romanée
 Koordinaatit: 47°09′37″N, 4°57′16″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Beaune
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,7 km²
Korkeus:  309 m
Väkiluku (2018):  343 
 – Väestötiheys:  93 as./km²
Kunnan numero:  21714
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vosne-Romanée on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 18 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.
Viinintuotanto

Kunta sijaitsee Côte de Nuits’n viinintuotantoalueella, ja siellä tuotetut viinit saavat käyttää Vosne-Romanée (AOC) laatumerkintää.  Lisäksi kunnan alueella tuotetaan kuutta Burgundin Grand cru -viiniä, jotka ovat La Grande Rue, La Tâche, Richebourg, La Romanée, Romanée Saint-Vivant, sekä arvokkain Romanée-Conti. Vosne-Romanée on yksi etappi 60 kilometriä pitkällä Route des Grands Crus -viinitiellä.
Domaine de la Romanée Conti
La Tâche
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vosne-Romanée Wikimedia Commonsissa
Willie Hona

Willie Hona (oikealla)
Willie Hona (22. heinäkuuta 1953 Rawene – 5. toukokuuta 2024 Paraparaumu) oli uusiseelantilainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän tuli parhaiten tunnetuksi poliittisia teemoja hyödyntäneestä reggaeyhtyeestä Herbs, jossa hän toimi keulahahmona 1980-luvun puolessavälissä.
Honan varhaisiin musiikillisiin vaikutteisiin kuuluivat The Shadows ja Peter Posa. Hän aloitti kitaransoiton lapsena ja muutti 14-vuotiaana Dargavilleen. Lukioaikana hän perusti ensimmäisen yhtyeensä, joka oli instrumentaalimusiikin kokoonpano The Vibrations. Sitten Hona perusti Dargavillessa tapaamiensa ystävien kanssa The Face -yhtyeen. Yhtye voitti Pohjois-Aucklandin Battle of the Bands -kilpailun vuonna 1971. Seuraavana vuonna The Face sijoittui kolmanneksi kansallisen tason Battle of the Bands -finaalissa Aucklandissa. Tuomarina toiminut Lew Pryme järjesti The Facelle esiintymisiä muiden muassa Suzanne Lynchin, Rob Guestin ja Bunny Waltersin kanssa.
Manageri Will 'Ilolahia kutsui Honan laulajaksi ja kitaristiksi Herbs-yhtyeeseen. Hän liittyi siihen vuonna 1983. Hona toimi Herbsissä sen suurimman kaupallisen menestyksen aikana. Hän kirjoitti Tama Lundonin kanssa yhtyeen suurimpiin hitteihin kuuluneet kappaleet "Listen", "Long Ago" ja "Nuclear Waste". Hona lähti Herbsistä loppuvuodesta 1988. Vuonna 1991 hän julkaisi sooloalbumin Keep an Open Heart, joka ei ollut hänen toivomansa kaltainen menestys. Hona muutti vuonna 1996 Australiaan, jossa jatkoi esiintymistä sooloartistina. Syyskuussa 2012 hänet otettiin New Zealand Music Hall of Fameen muiden Herbsin jäsenten kanssa. Hona kuoli kotonaan Paraparaumussa haimasyöpään toukokuussa 2024.
Vossikka

Vossikka ja hevospiiskojen myyjä Moskovan Punaisella torilla vuonna 1896.
Vossikka eli henkilöliikennettä hevosvaunuilla ja talvella reellä hoitava vuokra-ajuri on historiallinen henkilökuljetuksen muoto, autoja käyttävän taksiliikenteen edeltäjä. Kaupungeissa vossikat palvelivat erityisiltä vossikka-asemilta (vrt. taksiasema). Vuokra-ajureita on suomeksi kutsuttu nimillä vossikka,  issikka ja isvossikka, jotka on johdettu venäjän sanasta izvoztshik.
Esimerkiksi Turun kaupungissa toimi 1800-luvun lopulla yli 150 vuokra-ajuria. Kuopiossa vossikoiden luku oli suurimmillaan vuonna 1913, jolloin kaupungissa toimi 107 vossikkaa.
Henkilöitä kuljettavia ajureita nimitettiin virallisesti pika-ajureiksi erotuksena tavaroita kuljettavista kuorma-ajureista. Vossikoiden virka-asu ja lakki olivat tummansiniset ja napit hopeanväriset. Hevosen ja varusteiden kunto tarkastettiin säännöllisesti.
Rekeä käyttävä vossikka Vaasassa 1920-luvulla.
Viime vuosikymmeninä Suomessa on ollut yksittäisiä vossikoita ainakin Helsingissä, Turussa ja Kuopiossa.
Kirjallisuutta

Hummasti, Jani: Kadonneen ammattikunnan kyydissä : Helsingin vuokra-ajurit vuosina 1900-1920.  (pro gradu, Suomen ja Pohjoismaiden historia, Helsingin yliopisto)  Helsinki:  J. Hummasti, 2007.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lompolo, Juhani, Matilainen, Ville: Vossikka oli Kuopiossa tien kuningas (Vossikat Kuopiossa 1967)  1967, 5.3.2014. Yle, Elävä arkisto. Viitattu 11.6.2015.
Kuopion Vossikka (Arkistoitu – Internet Archive)
Armas J. Pulla : "Vosikka". Hiukan historiikkia, Seura, 24.05.1939, nro 21, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vossikoita Kauppatorilla vapunpäivänä 1963.
Yhdystie 6018

Yhdystie 6018 Länsi-Päijänteentienä Keljon ja keskussairaalan välissä
Yhdystie 6018 on Jyväskylässä sijaitseva yhdystie, joka alkaa Rantaväylän ja Vaajakosken moottoritien risteyksessä, kulkee Jyväskylän keskustan läpi ja päättyy valtatien 9 risteyksessä Keljossa. Vuonna 1966 tie rakennettiin moottoritieksi Keljon ja keskussairaalan välisellä osuudella, mutta moottoritie lakkautettiin 1980-luvulla tie jäi osaksi yhdystietä 6018. Tie on pääosin nelikaistainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdystie 6018 Wikimedia Commonsissa
Liittymät Aholaidasta Pumperiin
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
|  |  |  |  |              Vaajakosken moottoritie | Lahti, Kuopio, Mikkeli, Varkaus |
:   Moottoritie (2+2)
|  |   |  |  | Vapaudenkatu       Tourulantie |   kääntyy Oulu, Kokkola |
 :   Vapaudenkatu (2+2)
|  |   |  |  | Heikinkatu |  |
|  |   |  |  | Kalevankatu |  |
 :   Hannikaisenkatu (2+2)
|  |   |  |  | Urhonkatu |  |
|  |   |  |  | Väinönkatu |  |
 :   Hannikaisenkatu (1+1)
|  |   |  |  | Asemakatu |  |
|  |   |  |  | Kilpisenkatu |  |
|  |   |  |  | Gummeruksenkatu |  |
|  |   |  |  | Cygnaeuksenkatu |  |
 :   Hannikaisenkatu (2+2)
|  |  |  |  |             Rantaväylä Vaasankatu | Kuopio, Oulu   |
|  |   |  |  | Hämeenkatu |  |
 :   Vapaudenkatu/Hannikaisenkatu (2+2)
|  |  |  |  |       Vapaudenkatu | Tampere |
 :   Haarakatu (1+1)
|  |  |  |  | Seminaarinkatu |  |
 :   Keskussairaalantie (1+1)
|  |   |  |  | Kramsunkatu |  |
|  |   |  |  | Mattilankatu |  |
|  |   |  |  |   Keskussairaalantie | ;   kääntyy |
 :   Länsi-Päijänteentie (2+2)
|  |  |  |  |     | Pori, Seinäjoki |
 :   Länsi-Päijänteentie (1+1)
|  |   |  |  | Myllyjärventie Keljonkankaantie |  |
|  |  |  |  |      | Tampere |
Viinintuotanto Italiassa

Viiniviljelmä Veneton alueella Koillis-Italiassa.
Viinintuotanto on Italiassa tärkeä maatalouden osa-alue. Italia on Ranskan kanssa vuorotellen ollut 2010-luvulla maailman suurin tai toiseksi suurin viinintuottajamaa. Vuotuinen tuotantomäärä on noin 50 miljoonaa hehtolitraa.
Tuotantoalueet

Viinirypäleen kasvatusala on ollut vuosina 2011–2015 laskussa ja oli vuonna 6 820 neliökilometriä. Ala vastaa yhdeksää prosenttia maailman kasvatusalasta ja on maailman neljänneksi suurin Kiinan, Espanjan ja Ranskan jälkeen. Viinirypäleitä kasvatetaan koko maan alueella, niin Sisiliassa kuin Alppien etelärinteillä.
Viinien tuotanto

Viinirypäleitä tuotetaan Italiassa vuosittain noin 7–8 miljoonaa tonnia, josta 85 prosenttia jalostetaan viiniksi. Tuoreena rypäleistä käytetään noin 15 prosenttia. Rusinoita ei tehdä juuri lainkaan.
Viinin vuotuinen tuotantomäärä on ollut vuosina 2011–2016 vuosittain 43–54 miljoonaa hehtolitraa, 4,3–5,4 miljardia litraa.
Viinin kulutus ja kauppa

Viinin kulutus Italiassa on noin 2 000 milj. litraa vuodessa eli noin 35 litraa henkeä kohti vuodessa. Kulutus on 2010-luvulla laskenut noin 10 prosenttia. Italian viininvienti oli vuonna 2015 20 milj. hehtolitraa.  Viininviennin arvo oli 5,5 mrd. euroa.
Italian viinin tuotanto, kulutus ja vienti ovat vuosina 2011–2016 kehittyneet seuraavasti:
| Milj>  hehtolitraa | 2011 | 2013 | 2015 | 2016 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Viinin tuotanto | 42,8 | 54,0 | 50,0 | 50,3 |
| Viinin vienti | 23,5 | 20,3 | 20,0 |  |
| Viinin kulutus | 23 | 22 | 21 |  |
Viinien tuotantoalueet ja luokittelu

Italialaiset viinit luokitellaan EU-lainsäädännön ja maan oman lainsäädännön perusteella useisiin luokkiin. Perusryhmittely tapahtuu  EU:n nimisuojajärjestelmän perusteella SAN- ja SMM-viineihin. Kolmas ryhmä ovat luokittelemattomat viinit.
EU:n vuodelta 2010 peräisin olevan asetuksen mukaan seuraavilla kolmella italialaisella viinityypillä on suojattu alkuperänimitys, SAN (ital.  Denominazione di origine protetta, DOP, engl. Protected designation of origin, PDO). Nämä DOP-viinit ovat:
Denominazione di origine controllata (D.O.C. tai DOC)
Denominazione di origine controllata e garantita (D.O.C.G. tai DOCG)
Vino dolce naturale.
DOP-viiniluokkia on Italiassa yhteensä 474 kpl (tilanne marraskuussa 2016). Näistä viineistä noin viidennes on ylemmän DOCG-luokan viinejä: vuonna 2015 DOCG-viinejä oli 74 kpl kaikkiaan 407:stä DOP-viinistä. Käytännössä viinien luokittelun nimeäminen perustuu maantieteellisten alueiden nimiin.
Indicazione geografica tipica- eli IGT-viinit luokitellaan maantieteellisen tuotantoalueen perusteella merkinnällä suojattu maantieteellinen merkintä SMM, (ital. Indicazione geografica protetta, IGP, engl. Protected geographical indication, PGI). IGP-viiniluokkia on yhteensä 118 kpl .
Italiassa tuotetusta viinistä noin kolmannes osa DOP-viinejä, kolmannes IGT-viinejä ja kolmannes luokittelemattomia viinejä
| Luokka | V>  2012 | V>  2015 arvio |
| --- | --- | --- |
| SAN eli DOP | 35 % | 33 % |
| SMM eli IGT | 30 % | 28 % |
| luokittelematon | 35 % | 39 % |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viinintuotanto Italiassa Wikimedia Commonsissa