stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tom Sestito
Ura

Sestito pelasi EmJHL-joukkue Syracuse Jr. Starsissa, jonka jälkeen Plymouth Whalers varasi hänet 93. pelaajana OHL:ään vuonna 2004. Sestito siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2004–2005 ja teki 35 runkosarjaottelussa neljä tehopistettä. Kaudella 2005–2006 hän teki 57 runkosarjaottelussa tehot 10+10=20 ja 13 playoff-ottelussa tehot 5+2=7, jonka jälkeen Columbus Blue Jackets varasi Sestiton kolmannella kierroksella 85. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2006. Viimeisellä OHL-kaudellaan 2006–2007 hän teki runkosarjassa 64 tehopistettä ja oli 42 osumallaan Whalersin paras maalintekijä. Sestito voitti kauden päätteeksi OHL:n mestaruuden, J. Ross Robertson Cupin. Hän jakoi koko Memorial Cup -turnauksen pistepörssin voiton Vancouver Giantsin Michal Řepíkin ja Milan Lucicin kanssa tehoilla 2+5=7.
Maaliskuussa 2007 Sestito teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän pelasi kauden 2007–2008 lähinnä farmijoukkue Syracuse Crunchissa, AHL:ssä, jossa tulokaskausi toi 66 runkosarjaottelussa tehot 7+16=23 sekä yhdeksässä playoff-ottelussa kolme maalia. Jäähyminuutteja kertyi yhteensä 259. Sestito teki kauden aikana myös NHL-debyyttinsä runkosarjan viimeisellä kierroksella 6. huhtikuuta 2008 St. Louis Bluesia vastaan. Hän keräsi ottelussa 17 jäähyminuuttia. Kauden 2008–2009 Sestito pelasi kokonaan farmissa ja kaudella 2009–2010 hän sai tililleen kolme NHL-ottelua. Heinäkuussa 2010 Sestito teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen Blue Jacketsin kanssa.
Kaudella 2010–2011 Sestito pelasi lähinnä Blue Jacketsin uudessa farmijoukkueessa Springfield Falconsissa. Hän sai tililleen yhdeksän NHL-ottelua tehden niissä tehot 2+2=4. Sestiton NHL-uran avausmaali syntyi 15. joulukuuta 2010 Vancouver Canucksin Roberto Luongon taakse. NHL:n siirtotakarajalla helmikuussa 2011 Blue Jackets kauppasi hänet Philadelphia Flyersiin vaihdossa Greg Mooreen ja Michael Chaputiin. Sestito pelasi loppukaudella farmijoukkue Adirondack Phantomsissa 11 ottelua, kunnes käsivamma päätti hänen kautensa. Yhteensä Sestito keräsi AHL:ssä kauden aikana 237 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui liigan jäähypörssissä kuudenneksi. Kesäkuussa 2011 Sestito teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Flyersin kanssa. Kaudella  2011–2012 hän pelasi Flyersin NHL-joukkueessa 14 runkosarjaottelua. Heinäkuussa 2012 Sestito teki taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Lokakuussa 2012 Sestito siirtyi NHL:n työsulun ajaksi Ison-Britannian EIHL-liigan Sheffield Steelersiin. Työsulun loputtua ja NHL-kauden 2012–2013 alettua tammikuussa 2013 Sestito pelasi yhden ottelun farmissa, jonka jälkeen hän nousi Flyersin NHL-kokoonpanoon. Joukkue kuitenkin asetti Sestiton siirtolistalle, josta Vancouver Canucks nappasi hänet maaliskuussa 2013. Sestito teki kauden aikana NHL:ssä yhteensä 30 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa kolme maalia. Toukokuussa 2013 hän teki kaksivuotisen, yksisuuntaisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Canucksin kanssa. Ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2013–2014 Sestito teki 77 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9. Hän voitti koko NHL:n jäähypörssin 213 minuutillaan.
Muuta

Sestiton isoveli Tim on pelannut myös NHL:ssä. Nykyään hän pelaa New Jersey Devilsin organisaatiossa. Veljeksillä on italialaisia sukujuuria.
Tilastot

Sestito Columbus Blue Jacketsin paidassa joulukuussa 2010.
Kripos

| Kripos  |
| --- | --- |

 Päämaja Oslossa.
Perustettu:  1959
Ministeriö:  Norjan oikeus- ja valmiusministeriö
Päätoimi­paikka:  Oslo, Norja
Valtio:   Norja
Pääjohtaja:  Kristin Kvigne
Työntekijöitä:  n. 700
Kripos (Kriminalpolitisentralen) on Norjan kansallinen järjestäytynyttä ja vakavaa rikollisuutta torjuva poliisivirasto. Se tekee kansainvälistä yhteistyötä Europolin ja Interpolin kautta. Kripos perustettiin vuonna 1959.
Aiheesta muualla

Forvaltningsdatabasen (norjaksi)
Tonino Guerra

Tonino Guerra vuonna 2011.
Tonino Guerra (16. maaliskuuta 1920 Santarcangelo di Romagna – 21. maaliskuuta 2012) oli italialainen runoilija, kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän teki yhteistyötä maailman merkittävimpien ohjaajien kanssa.
Elämäkerta

Guerran oppi-isä oli Cesare Zavattini, käsikirjoittaja joka määritteli Italian neorealismin tyylin ja käytännöt. Hän poikkeaa suuresta mentoristaan siten, että Zavattini veti ohjaajat, joiden kanssa hän työskenteli, oman sosiaalisen ja moraalisen pohdiskelunsa piiriin, Guerra taas auttoi ohjaajaa edistämään tämän omaa ajatusta.
Guerra työskenteli ohjaajien kanssa, joilla on ollut hyvin erilaiset esteettiset, yhteiskunnalliset, poliittiset ja elokuvalliset identiteetit. Näitä ohjaajia ovat olleet Michelangelo Antonioni ja tämän elokuva Seikkailu, Yö, Kuumetta, Punainen erämaa, Blow-up, Zabriskie Point ja Identificazione di una donna, Federico Fellini ja tämän elokuva Amarcord, Theo Angelopoulos ja tämän elokuvat Usvainen maisema, Ikuisuus ja päivä ja Trilogia: To livadi pou dakryzei, Andrei Tarkovski ja tämän elokuvat Nostalgia sekä Francesco Rosi ja tämän äärimmäiset poliittiset elokuvat Il caso Mattei, Susilauma ja Arvokkaita ruumiita.
Aiheesta muualla

Tonino Guerra Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tonino Guerra quote at Parajanov.com
Dutch interview with Guerra in Filmkrant (Arkistoitu – Internet Archive)
Tom Sukanen

Tom Sukanen, oik. Tomi Jaanus Alankola (23. syyskuuta 1878 Virrat – 23. huhtikuuta 1943 North Battleford, Saskatchewan, Kanada) oli suomalainen laivanrakentaja. Hän muutti Suomesta Yhdysvaltoihin ja myöhemmin Kanadaan, jossa hän yritti rakentaa merikelpoista höyrylaivaa palatakseen takaisin Suomeen.
Tomi Jaanus Alankola syntyi 23. syyskuuta 1878, joidenkin lähteiden mukaan 1888, tällöin Koroon kuuluneessa Kurjenkylässä, Vaasan läänissä, Virroilla. Hän oppi taitavaksi merenkävijäksi. Hän oppi myös taitavaksi laivanrakentajaksi aikana, jolloin uudet höyrylaivat syrjäyttivät purjeveneet. Kaksikymmentä vuotta täytettyään hän matkusti Yhdysvaltoihin ja päätyi siellä monien pohjoismaalaisten suosimaan Minnesotaan. Minnesotassa hän tapasi tulevan suomalaisen vaimonsa, joka isänsä kuoltua yritti hoitaa perheen maatilaa. Yhdessä he viljelivät maata, ja heille syntyi yksi poika ja kolme tytärtä.
Vuonna 1911 Tom päätti lähteä Kanadaan tapaamaan veljeään, joka asui Macroriessä Saskatchewanissa (Reginan ja Saskatoonin kaupunkien puolimatkassa). Hän matkusti koko matkan, noin 940 km, Minnesotasta Kanadaan jalkaisin. Hän suunnitteli hankkivansa Kanadasta maatilan ja tuovansa perheensä perustamalleen tilalle. Vuonna 1916 hän onnistui vihdoin saamaan nimiinsa maa-alueen ja oli pystynyt säästämään 9 000 dollarin pesämunan. Hän ei pitänyt minkäänlaista yhteyttää perheeseensä Minnesotassa, ja vuonna 1918 hän päätti palata takaisin tuodakseen perheensä Kanadaan. Hän matkasi takaisin Minnesotaan jälleen jalkaisin. Saavuttuaan kotitilalle, hän löysi sen hylättynä. Myöhemmin hän kuuli vaimonsa kuolleen espanjantautiin ja lasten joutuneen huostaanotetuiksi ja heidät oli sijoitettu uusiin perheisiin. Menetettyään perheensä hän palasi takaisin Kanadaan, jossa hän alkoi suunnitella valtamerikelpoisen laivan rakentamista palatakseen takaisin Suomeen.
Sukasen suunnitelmissaan oli rakentaa laiva osissa ja kuljettaa osat Saskatchewanjokea pitkin Winnipegjärvelle ja sieltä edelleen Hayesjokea pitkin Hudsoninlahdelle, jossa hän olisi koonnut laivan merikelpoiseksi. Hän nimesi laivansa Sontiaiseksi. Hänen naapurinsa pitivät häntä mielipuolena ja toistuvasti vandalisoivat hänen laivanrakennusprojektiaan. Lopulta vuonna 1940 Tom lähetettiin mielisairaalaan, jossa hän kolme vuotta myöhemmin kuoli.
Museo ja näytelmät

Nykyisin Sontiaisesta jäljellä olevat osat ovat nähtävillä Moose Jawin kaupungin lähellä sijaitsevassa Sukanen Ship Pioneer Village and Museum museossa.
Vuonna 2009 ilmestyi Sisu: The Death of Tom Sukanen -dokumenttielokuva, jonka on ohjannut Chrystene R. Ells ja osissa nähdään mm. Don Wood Tom Sukasena.
Helmikuussa 2020 sai ensi-iltansa Avoimet Ovet -teatterin Sontiainen ‒ balladi koti-ikävästä -näytelmä, joka perustuu Tom Sukasen ja Sontiainen-laivan tarinaan.
Aiheesta muualla

Sukasen museon kotisivut
Legenda Sontiaisesta, Iltalehti / Susanna Särkkä (12.12.2019)
Laiva aavikon keskellä. Merkillinen tarina suomalaisen miehen laivanrakennuspuuhista, Aamulehti, 16.04.1939, nro 101, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Krio

| Krio> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Sierra Leone
Puhujia:  500 000 (1993)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  kreolikielet
Kieliryhmä:  englannin kreolit
ISO 639-3:  kri
 Ohje 
Puhuttua kriota
Krion kieli on Sierra Leonessa, Gambiassa, Päiväntasaajan Guineassa ja eräillä muilla alueilla puhuttu englantiin pohjautuva kreolikieli. Äidinkielenään sitä puhuu yli 40 000 krioa. Kieltä käytetään laajasti myös eri kansojen välisen kanssakäymisen välineenä. Vuonna 1983 puhujien kokonaismääräksi arvioitiin noin 500 000 henkeä.
Krio jakautuu useisiin paikallismurteisiin ja ainakin kahteen sosiaaliseen murteeseen: pääkaupungin ja maaseudun kieleen. Kieli on syntynyt 1800-luvulla Afrikan länsirannikolla englantiin perustuvien varhaisempien kreolien ja joruban vuorovaikutuksen tuloksena. Kriolla on rikas suullinen perinne ja myös kaunokirjallisuutta. 70 % krion sanastosta on peräisin englannista.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on käännetty krioksi vuonna 2013.
Kielinäyte

»ɛvribɔdi bɔn fri ɛn gɛt in yon rayt, nɔn wan nɔ pas in kɔmpin.  Wi ɔl ebul fɔ tink ɛn fɛnɔt wetin rayt ɛn rɔɧ pantap dat wi fɔ sabi aw fɔ liv lɛk wan big famili.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Tonique Williams-Darling

| Mitalit> Maa:   Bahama.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bahama.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bahama.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Bahama> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2005 | 400 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 2004 | 400 m |  |
Tonique Williams-Darling (s. 17. tammikuuta 1976 Nassau) on entinen bahamalainen pikajuoksija. Hänen päälajinsa oli 400 metrin juoksu.
Vuonna 2003 Williams-Darling selviytyi ensimmäistä kertaa arvokilpailuiden loppukilpailuun juostuaan viidenneksi Pariisin MM-kilpailuissa. Monacon yleisurheilufinaalissa hän juoksi kolmanneksi. Vuonna 2004 hän voitti pronssia sisäratojen MM-kilpailuissa. Myöhemmin kesällä hän voitti lajinsa kultaisen liigan jokaisessa osakilpailussa ja jakoi miljoonan Yhdysvaltain dollarin pääpalkinnon kolmiloikkaaja Christian Olssonin kanssa. Kultaisen liigan Rooman osakilpailussa Williams-Darling katkaisi Meksikon Ana Guevaran 24 kilpailun mittaisen finaalijuoksuvoittojen sarjan. Ateenan olympialaisissa hän voitti kultaa 400 metrin juoksussa ollen ensimmäinen bahamalainen henkilökohtaisen lajin olympiavoittaja. Vuonna 2005 Williams-Darling voitti maailmanmestaruuden Helsingin MM-kisoissa.
Tonique Williams otti yhdysnimen käyttöön mentyään naimisiin pikajuoksija Dennis Darlingin kanssa huhtikuussa 2003. Williams-Darling opiskeli Yhdysvalloissa Georgian ja Etelä-Carolinan yliopistoissa. Jälkimmäisestä hän valmistui vuonna 1999.
Henkilökohtaiset ennätykset

200 m: 22,77 – Nassau, 19. kesäkuuta 2004
400 m: 49,07 – Berliini, 12. syyskuuta 2004
200 m: 23,66 – Fayetteville, 15. helmikuuta 2003
400 m: 50,87 – Budapest, 6. maaliskuuta 2004
Saavutuksia > 400 m

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Kansainyhteisön kisat 2006 | toinen | 50,76 | Melbourne, 21. maaliskuuta 2006 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2005 | toinen | 49,54 | Monaco, 10. syyskuuta 2005 |
| Yleisurheilun MM-kilpailut 2005: | kultaa | 49,55 | Helsinki, 10. elokuuta 2005 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2004: | kuudes | 51,44 | Monaco, 19. syyskuuta 2004 |
| Kesäolympialaiset 2004: | kultaa | 49,41 | Ateena, 24. elokuuta 2004 |
| Sisäratojen MM-kilpailut 2004: | pronssia | 50,87 | Budapest, 6. maaliskuuta 2004 |
| IAAF:n yleisurheilufinaali 2003: | kolmas | 50,87 | Monaco, 	14. syyskuuta 2003 |
| Yleisurheilun MM-kilpailut 2003: | viides | 50,38 | Pariisi (Saint-Denis), 27. elokuuta 2003 |
Tom Tailor

| Tom Tailor Group |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Casual fashion for a casual life
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  FWB: TTI
ISIN:  DE000A0STST2
Perustettu:  1962 
Perustaja:  Hans-Heinrich Pünjer
Toimitusjohtaja:  Dieter Holzer 
Avainhenkilöt:  Hans-Heinrich Pünjer Uwe Schröder Michael Rosenblat
Kotipaikka:   Hampuri, Saksa 
Toiminta-alue:   Euroopan unioni
Toimiala:  Muoti
Tuotteet:  Vaatteet Asusteet
Liikevaihto:  300 milj. euroa (2009) 
Henkilöstö:  730 (2009) 
Emoyhtiö:  Tom Tailor Holding AG
Tytäryhtiöt:  Tom Tailor GmbH
Kotisivu:  www.tom-tailor.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tom Tailor Group on saksalainen vaatetusalan konserni. Se perustettiin 1962 Hampurissa. Yritys valmistaa pääasiassa klassisia ja ajan tasalla olevia vaatteita miehille, naisille ja lapsille. Vaatteiden hinnat ovat yleensä keskitasoa. Tom Tailorin tuotevalikoimaan kuuluu myös kelloja, hajusteita sekä kenkiä. Päämarkkinat ovat Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Benelux-maissa ja Ranskassa.
31. joulukuuta 2009 Tom Tailorin tuotteita myytiin 87 omassa vähittäismyymälässä, Tom Tailor E-Shopissa (Saksa, Itävalta ja Alankomaat), 201 franchise-liikkeessä ja 1 108 shop-in-shopissa 35 eri maassa. Vuonna 2009 Tom Tailor Groupilla oli noin 730 työntekijää ja noin 300 miljoonan euron liikevaihto. Tilikausi oli yhtiön historian paras.
Historia

Yritys perustettiin Hampurissa 26. tammikuuta 1962. Vuonna 1965 Uwe Schröderistä tuli perustaja Hans-Heinrich Pünjerin liikekumppani ja yrityksen hallituksen jäsen. Vuonna 1979 esiteltiin yhtiön ensimmäinen urheiluasutuoteryhmä. 1980-luvun puolivälissä Michael Rosenblat vei Tom Tailorin Yhdysvaltoihin. Rosenblatista tuli 1990-luvun alussa myös yhtiön osakas ja sen hallituksen jäsen.
Tom Tailor avasi 1994 ensimmäisen oman kauppansa. Vuonna 1995 yritys lanseerasi lastenmuotimerkin. Vuotta myöhemmin perustettiin ensimmäinen kauppa Saksan ulkopuolelle, Wieniin. Samana vuonna yhtiö esitteli myös ensimmäisen farkkutuoteryhmänsä. Naisten tuoteryhmä lanseerattiin 1999.
Juuri ennen uutta vuosituhatta yritys muuttui osakeyhtiöksi. Uwe Schröderistä tuli yhtiön hallituksen puheenjohtaja ja Michael Rosenblatista varapuheenjohtaja. Vuonna 2002 Burkhard Stuhlemmer nimettiin yhtiön hallitukseen, tuoteryhmä "Mini" perustettiin ja ensimmäinen lapsille suunnattu Tom Tailor -kauppa avattiin. Vuonna 2006 avattiin Tom Tailor E-Shop -verkkokauppa (Saksa, Itävalta, Alankomaat).. Seuraavana vuonna markkinoille tulivat nuorten muotilinjat Tom Tailor Denim Male ja Denim Female.
Tuotelinjat

Men Casual
Women Casual
Kids & Minis
Denim Male
Denim Female
Tom Tailor Group lanseeraa jokaista viittä tuotelinjaansa kohden 12 mallistoa vuodessa.
Aiheesta muualla

Tom Tailor (englanniksi)
Tommi & Hombre

Tommi & Hombre oli suomalaisten laulaja Tommi Läntisen ja kitaristi Ari "Hombre" Lampisen muodostama duo-yhtye. Kaksikko julkaisi vain yhden albumin, Tommi & Hombre -livelevyn vuonna 1990, sekä pari singleä.
Lampisella ja Läntisellä oli jo aiemmin yhteiset yhtyeet Fabrics ja Boycott.
Diskografia > Albumit

Tommi & Hombre (live) (1990)
Diskografia > Singlet

As The Years Go Passing By / Summer Is Fading (1990) (7", Epic)
Baby Blue / For Your Love (1991) (7", PURE)
Kirkpatrick Macmillan

Kirkpatrick Macmillan ajaa polkupyörällään, piirros myöhemmältä ajalta.
Näköiskappale Macmillanin oletetusta polkupyörästä.
Kirkpatrick Macmillan (2. syyskuuta 1812 Keir, Dumfriesshire – 26. tammikuuta 1878) oli skotlantilainen seppä, jota on väitetty polkupyörän keksijäksi. Jo aiemmin oli ollut olemassa potkupyöriä, mutta Macmillanin väitetään ensimmäisenä liittäneen niihin polkimet.
Tiedot Macmillanin polkupyörästä ovat kiistanalaisia ja perustuvat selvitykseen, jonka hänen sukulaisensa James Johnston julkaisi vuonna 1899. Macmillan oli sepän poika ja työskenteli isänsä pajassa vuodesta 1824. Kertoman mukaan hän ryhtyi rakentamaan itselleen paranneltua puista potkupyörää, joka liikkuisi polkemalla, ja sai sen valmiiksi vuonna 1839. Voimansiirto polkimien ja takapyörän välillä tapahtui ketjujen sijaan pitkien kampien avulla, mikä teki Macmillanin polkupyörästä raskaan ja työlään polkea. Macmillanin kerrotaan kuitenkin ajaneen sillä 22,5 kilometrin matkan kotikylästään Dumfriesin kaupunkiin alle tunnissa. Kesäkuussa 1842 hänen kerrotaan ajaneen kahdessa päivässä 109 kilometriä Glasgowiin, jolloin hän sai viiden šillingin sakon törmättyään matkalla pikkutyttöön. Ei ole luotettavia tietoa siitä, oliko ajaja tällä matkalla juuri Macmillan, sillä aikalaisuutiset puhuivat vain pyörällä ajaneesta herrasmiehestä, mitä nimitystä ei luultavasti olisi tuohon aikaan käytetty kyläsepästä.
Macmillan ei yrittänyt patentoida keksintöään tai rikastua sillä, joten muut alkoivat pian kopioida sitä. Vuonna 1846 toinen skotti Gavin Dalzell alkoi valmistaa samanlaisia polkupyöriä ja häntä luultiin 1800-luvun lopulle saakka laitteen todelliseksi keksijäksi. Myös Alexandre Lefèbvre -niminen ranskalainen rakensi tiettävästi poljettavan pyörän vuonna 1842.
Macmillanin alkuperäinen pyörä ei ole säilynyt. Vuonna 1896 esitelty ”Macmillanin ensimmäinen polkupyörä” osoittautui myöhemmin yhdistelmäksi kahdesta Thomas McCall -nimisen vaununtekijän 1860-luvun lopussa valmistamasta polkupyörästä. Se ja toinen replika Macmillanin väitetystä polkupyörästä on nykyään näytteillä Dumfries Museumissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirkpatrick Macmillan Wikimedia Commonsissa
Kirkpatrick Macmillan: 200th anniversary of man who pioneered pedal cycles (englanniksi) BBC 2.9.2012.
Thunderbolt (vuoden 1929 elokuva)

| Thunderbolt |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Josef von Sternberg
Käsikirjoittaja:   Charles Furthman  Herman J. Mankiewicz (dialogi) 
Tarina:   Jules Furthman  Charles Furthman 
Tuottaja:  B.P. Fineman
Säveltäjä:  Sam Coslow
Kuvaaja:  Henry W. Gerrard
Tuotantosuunnittelija:  Hans Dreier
Pukusuunnittelija:  Travis Banton
Lavastaja:  Hans Dreier
Pääosat:   George Bancroft  Fay Wray  Richard Arlen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Famous Lasky Corporation
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   1929-06-2020. kesäkuuta 1929 (Yhdysvallat)  
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Thunderbolt on vuonna 1929 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Josef von Sternberg. George Bancroft oli ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkintoon roolistaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  George Bancroft   | … |  Thunderbolt Jim Lang   |
|  Fay Wray   | … |  Ritzy Mary   |
|  Richard Arlen   | … |  Bob Morgan   |
|  Tully Marshall   | … |  vartija   |
|  Eugenie Besserer   | … |  Mrs. Morgan   |
Aiheesta muualla

Thunderbolt. Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 17.6.2021. Viitattu 31.8.2022. (englanniksi)
Kirkonväki

Kirkonväki on yleensä joukkona esiintyviä taruolentoja suomalaisessa tarustossa. Osassa tarinoista kirkonväki on eläviä kuolleita, eli haudastaan nousseita ruumiita. Kirkonväki muistuttaa usein kalman väkeä ja joskus tarkoittaa samaa. Osa tarinoista kertoo vainajien yöllisistä jumalanpalveluksista, jotka yleisimmin tapahtuivat jouluyönä. Vainajien kerrottiin nousevan silloin haudoistaan ja pitävän jumalanpalvelusta kuolleen papin johdolla. Juhlakansan homehtunut ulkomuoto, paha haju ja ontosti kumiseva lauluääni kuvataan usein inhorealistisen yksityiskohtaisesti. Kertomuksissa vainajat eivät ole pahansuopia eivätkä vainoa eläviä, mutta elävien oli silti syytä jättää heidät rauhaan. Asiansa osaava tietäjä saattoi valvoa ja ohjata kirkonväen käyttäytymistä. Kirkonväkeä ei tavattu koko maassa: suurin osa kertomuksista on Lounais-Suomesta ja itäisiltä metsäseuduilta ne puuttuvat lähes kokonaan.
Kirkonväestä pro gradun ja väitöskirjan kirjoittaneen Kaarina Kosken mukaan kertomuksissa yhdistyvät keskieurooppalainen ja suomalais-ugrilainen kansanperinne. Käsitys kuolleista, jotka yhtenä päivänä vuodessa nousevat haudoistaan, levisi Suomeen vähitellen keskisestä Euroopasta lähinnä Ruotsin kautta. Ruotsalainen kirkonväki oli sekin aktiivista jouluyönä. Kertomuksen mukaan Engsön kartanon valtiatar Brita Bååt eksyi vainajien jumalanpalvelukseen ja selvisi juuri ja juuri kahden miesvainajansa käsittelystä hengissä. Tuon jouluyön muistona säilytetään kirkossa muistona kappaletta rouva Britan hunnusta ja hänen peräänsä singottua kivenmurikkaa.
Aiheesta muualla

"Outoa tuntematonta väkeä" Näkökulmia väkeen tuonpuoleisen edustajana -Kaarina Koski; Elore 1/2003
Kojonkulma

Kojonkulma on Varsinais-Suomessa Loimaalla sijaitseva kulmakunta ja postinumeroalue (32250 Kojonkulma). Kojonjoki virtaa Kojonkulman läpi, ja sen sivuhaara Onkijoki yhtyy siihen Kojonkulmalla.
Alue

Kojonkulma muodostuu osapuilleen Loimaan historiallisista Kuninkaisten, Euran, Köyliön, Kojon ja Hintsalan kylistä. Vanha Alastaron ja Loimaan kunnan raja kulki ennen v. 2009 kuntaliitosta Kojonkulman länsipuolella.
Maisema ja luonto

Kojonkulma on osa laajempaa Loimijoen, Niinijoen ja Kojonjoen halkomaa peltoaluetta Alastaron ja Loimaan keskustojen välillä. Birdlife Suomi on luokitellut nämä Varsinais-Suomen maakunnallisesti tärkeäksi lintualueeksi (MAALI). Alueen pesimälajistoon kuuluvat mm. peltopyy ja peltosirkku. Kevätmuuttoaikaan pellot ovat tärkeä kerääntymispaikka laulujoutsenille, hanhille, kapustarinnoille ja töyhtöhyypille.
Historiaa

Kojonkulman kylistä on mainintoja 1400-luvulta. Kojonjoen ja Ristiojan muodostamassa niemekkeessä on perimätiedon mukaan sijainnut varhainen saarnahuone tai seutukirkko.
Kojonjoessa mainitaan myllyt Kojon, Euran ja Kuninkaisten kylissä 1500-luvulla. Kojonkulmalla toimi 1500-luvulla kymmenkunta satulaseppää, joista ainakin osa  sivutoimisia. 1600-luvulla kulmakunnalla mainittiin kaksi rusthollia eli ratsutilaa. Kojonjokivarren tärkein silta oli 1600-luvulla Köyliönkylässä, jossa se oli tarpeen Kojonjokeen laskevan Onkijoen vuoksi.
Kylätoimintaa

Alueella toimii Kojonkulman kyläyhdistys.
Yritystoimintaa

Benecars
Hunajayhtymä
Kotimuna Oy
Manninen Custom Instruments
Punkin talli
Tunnettuja kojonkulmalaisia:

Väinö Kolkkala, lehtimies, kirjailija, Varsinaissuomalaisten laulun sanoittaja
Mauri Rantasalo, jääkärikapteeni
Kojonkulman koulu. Vuonna 1917 käyttöön vihityn koulurakennusen päädyssä on Suomen 50-vuotisen itsenäisyyden kunniaksi 1967 istutettu Kotikuusi.
Kirkkovuori

| Kirkkovuori> Sijainti |
| --- | --- |
 Kirkkovuori
Koordinaatit:  60.52710452°N, 27.41535667°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Virolahti
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirkkovuori on Kymeenlaaksossa Virolahden Häppilässä sijaitseva todennäköinen linnavuori. Käsitys, että kohde on muinaislinna, perustuu mäeltä tehtyihin esinelöytöihin ja paikan sopivuudesta linnavuoreksi.
Kirkkovuori

Kirkkovuori sijaitsee Klamilan kirkosta 2,6 kilometriä luoteeseen. Se on kohtalaisen matala rapakivinen kallioalue, jota kiertää jyrkänne kaikkialla paitsi etelän suunnalla. Sieltä ei kuitenkaan tunneta jäänteitä puolustusvarustuksesta, jollainen olisi esimerkiksi kivistä rakennettu valli. Kalliolle johtaa polku. kallioalueelta on löydetty putkikirves ja tappikirves kalliota peittävän turpeen alta rapautumissorasta. Esineet olivat yhdeksän metrin etäisyydellä toisistaan. Löytäjä Seppo Kallio lahjoitti ne Museovirastolle vuonna 2008.
Tutkimukset

Vuonna 2008 tekivät Seppo Kallio ja Ilkka Kaskinen havainnot esineistä, joita Tanja Tenhunen, Marita Kykyri ja Ilkka Kaskinen kävivät tutkimassa in situ.