Urheilun ja liikunnan kulttuurikeskus TAHDON kirjasto
Historia

Kirjasto perustettiin vuonna 1945, mutta kokoelman kartutus alkoi jo 1900-luvun alussa naisvoimistelua käsittelevästä aineistosta. Vuonna 1902 Suomen naisvoimistelun äidiksikin kutsuttu Elin Kallio esitti ajatuksen alan kirjallisuuden kokoamisesta. Vuonna 1904 kirjastohanke nostettiin esille Viipurin voimistelupäivillä, jolloin se sai innostuneen vastaanoton ja kouluneuvos Anni Collan nimettiin vastaamaan kirjaston hoidosta ja kokoelman kartuttamisesta. Collan paneutui kirjastonhoitoharrastukseensa täysipainoisesti ja kirjastoa pidetäänkin juuri Collanin aikaansaannoksena. Kirjastonhoitajan tehtävät Collan jätti vuonna 1952.
Kirjaston alkuvuosina kirjat oli sijoitettu Collanin asuntoon Helsingissä ja kokoelman kasvaessa lisätilaa vuokrattiin talon kellarista. Olosuhteet kellarissa eivät kuitenkaan täyttäneet alan standardeja, joten 1 750 niteen kokoelma päätettiin vuonna 1921 siirtää ”Liikuntakasvatuskirjasto, Bibliotek för fysisk fostran” -nimiseksi kokonaisuudeksi Helsingin yliopiston kirjastoon. Liikuntakasvatuskirjaston kokoelma (noin 3 500 nidettä) kasvoi merkittävästi, kun Valtion urheilulautakunnan (VUL) vasta perustetun kirjaston kokoelma sijoitettiin samoihin tiloihin vuonna 1927.
Urheilumuseon toimintaa ylläpitävä Suomen Urheilumuseosäätiö perustettiin vuonna 1938, ja nykyinen kirjasto alkoi muotoutua, kun museolle ja kirjastolle osoitettiin tilat Olympiastadionin siipirakennuksesta. Aluksi kirjaston kokoelman muodostivat Valtion urheilu- ja voimistelulautakunnan kokoelma (noin tuhat nidettä) sekä Ivar Wilskmanin yli 400 kirjaa. Myös Liikuntakasvatuskirjasto liitettiin kirjaston kokoelmaan jatkosodan jälkeen, sillä se oli ollut ehtona, kun Urheilumuseo järjesti kokoelmien evakuoinnin Karkun ja Sipoon kirkkoihin sekä Alkon varastoon Helsingin pommitusten aikaan talvella 1944. Näistä kokoelmista muodostunut Suomen Urheilukirjasto avasi ovet yleisölle maaliskuussa 1946.
1960-luvulla toteutettiin kirjaston ja museon tilojen laajennus, minkä vuoksi kirjasto oli vuosina 1963–1964 suljettuna 11 kuukautta. Toisen kerran kirjaston tiloja laajennettiin huomattavasti vuonna 1982–1983, ja uusiin tiloihin kirjasto palasi oltuaan evakossa Helsingin yleisurheilun MM-kilpailujen tieltä. Viimeisin kirjaston laajennus toteutettiin vuosina 1991–1992, jolloin koko Olympiastadion peruskorjattiin vuoden 1994 yleisurheilun EM-kilpailuja varten.
Vuonna 1977 kirjasto sai ensimmäisen päätoimisen kirjastonhoitajan. Kirjaston henkilöstöresursseja lisättiin merkittävästi vuonna 1986, jolloin kirjaston tietopalvelu aloitti toimintansa. Tietopalvelun rooli kirjaston toiminnassa on korostunut 1990-luvun puolivälistä alkaen ja sen tuotoilla on enenevissä määrin rahoitettu kirjaston toimintaa.
Kirjaston tietohallinnossa alettiin hyödyntää mikrotietokoneita vuonna 1985, minkä jälkeen tietotekniikan käyttöä kirjastossa on lisätty tasaisesti. Kirjojen tietokonepohjainen luettelointi aloitettiin vuonna 1991 ja vuonna 2005 käyttöön otettu verkkotietokanta toi kirjaston kokoelmatietokannan myös yleisön ulottuville.
Vuonna 2015 toteutetun organisaatiouudistuksen myötä alkuperäisestä nimestä Suomen Urheilukirjasto on luovuttu ja sen sijaan käytetään nimeä Urheilumuseon kirjasto.