stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jope Ruonansuu presidentiksi
Aiheesta muualla

Jope Ruonansuu presidentiksi Discogsissa. (englanniksi)
Jope Ruonansuu
| --- | --- |
Studioalbumit:   Matkiva kulkuri (1988)  Elvis-osasto (1992)  Täällä Washington (1992)  Politiikkaa ja erotiikkaa (1993)  Jope Ruonansuu presidentiksi (1993)  Kiikun kaakun (1994)  Washington Bar (1995)  Piinapenkki (1996)  Vara Mara (1997)  Neuroopan omistajat (1999)  Hauskaa joulua t: Jope (2000)  Lomakiertue (2001)  Työnnä kännykkä hanuriin (2002)  Finnshits (2003)  Tosi-CD (2004)  Me hirviöt (2006)  Tanssii läskien kanssa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Herkimmät laulut (2008)  Kunnioittaen – Yhden miehen tribuutti (2009)  Naamakirja (2010)  Jopetusministeri (2011)  Veljekset kuin kyljykset (2012)  Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut (2013)  Biisinmurtajat (2016) 
Kokoelmat:   Mix 1 (1995)  Naurettava 90-luku – 60 parasta naururaitaa (2000)  Jope Ruonansuu & Juha Laitila: American Office – Parhaat radiosketsit (2002)  Naura pois – 20 huumorihittiä (2002)  Kaikkien aikojen parhaat – Aattelepa ite (2009)  Sound Pack 12 (2010)  32 Jopeinta laulua (2014) 
Singlet:   Enska ja Hanski / Matkiva Kulkuri (1988)  Nyt lähtee läskit / Rantamiehen balladi (1991)  Hyppää pois / Ilman jarruja helvettiin (1991)  Pappi vaan joi (1995)  Enkeleitä toisillemme / Veronpunaiset ruusut (1996)  Mararock / Satasen laina (1997)  Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen (1997, vedettiin pois ennen virallista myyntipäivää)  Soneranputsausjenkka (1999)  Umtsi-um (2002)  Annelin silmin / Stressmann (2003)  Aulis Gerlander / Haluan Aidoliksi (2004)  Yllytyshullu / Matti on numero yksi (2004)  Sua rakastan kuin hullu / Uu Pee Ämmät (2006)  Yhden miehen rivitanssi / Digitaalihumppa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Äiti (promo, 2008)  Rahamaailma / Kerran jos toisenkin (2009)  Katsastusinssi Nauraa (2011)  Loirinuotiolla (2016) Luettelo Jope Ruonansuun kappaleista 
Filmografia:   Jope Ruonansuun filmografia  Jopet Show Jope Ite
Josef Frings

Josef Frings.
Josef Fringsiä esittävä patsas.

Josef Richard Frings (6. helmikuuta 1887 Neuss – 17. joulukuuta 1978 Köln) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Hän toimi Kölnin arkkipiispana vuosina 1942–1969 ja oli kardinaali vuodesta 1946. Hän toimi Saksan piispainkokouksen johdossa vuosina 1945–1965.
Frings vastusti natsistista hallitusta ja joutui tästä syystä itsekin sen epäsuosioon.
Frings osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän oli myös valitsemassa paavia konklaaveissa vuosina 1958 ja 1963. Hän oli vielä elossa vuoden 1978 kahden konklaavin aikaan, mutta ei voinut yläikäisyydestään johtuen äänestää. Hänen synnyinkaupungissaan Neussissa perustettiin Kardinal-Frings-Gesellschaft vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Catholic-hierarchy.org: Josef Cardinal Frings. (englanniksi)
Jöns Knuutinpoika Kurki (vanhempi)

Jöns Knuutinpoika Kurki (k. n. 1580) oli suomalainen laamanni.
Hän toimi Sääksmäen tuomarina 1526–1556 sekä Pohjanmaan ja Satakunnan laamannina 1535–1568.
Vuonna 1552 hän oli kuninkaan käskystä toimittamassa perinpohjaista tarkastusta hämäläisten takamaista niiden uudisasutusta varten. Sodan syttyessä Eerik XIV:n ja Juhana-herttuan välillä Kurki esiintyi kuninkaan innokkaana tukijana kulkien huovijoukon kanssa Satakunnan läpi nostattamassa kansaa "Juhana herttuan mellakkaa" vastaan. Tätä tilaisuutta hän käytti ryöstääkseen Penttilän kartanosta herttuan entiseltä lemmityltä Kaarina Hannuntyttäreltä joukon vaatteita ja kalleuksia, joita hän ei tuomioistuinten päätöksistä huolimatta elinaikanansa luovuttanut takaisin. Juhana-herttua piti Kurjen käytöksen muistissa ja hänen noustessaan valtaistuimelle Kurki menetti laamannin viran ja läänitykset.
Jere Kallinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. tammikuuta 2002 (ikä 22)
Syntymäpaikka: Oulu, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Paino: 70 kg
Seura
Seura: AC Oulu
Pelinumero: 15
Junioriseurat
0000–2019: OLS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2019 | OLS | 1 | (0) |
| 2020– | AC Oulu | 71 | (1) |
| 2020-2022 | → OLS (laina) | 10 | (1) |
Maajoukkue
| 2014-2018 | Suomi U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. lokakuuta 2023.
Jere Kallinen (s. 10. tammikuuta 2002, Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana Veikkausliigan AC Oulussa. Kallinen debytoi Veikkausliigassa kaudella 2021.
Seurajoukkueet

Jere Kallisen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2019, kun hän nousi OLS:in edustusjoukkueeseen Kakkosessa. Kaudella 2020 Kallinen nousi Ykkösessä pelanneen AC Oulun kokoonpanoon. Hän pelasi kauden aikana yhteensä kymmenen Ykkösen ottelua. AC Oulu voitti Ykkösen kaudella 2020 ja nousi Veikkausliigaan. Kallinen debytoi Veikkausliigassa 3. toukokuuta 2021 ottelussa AC Oulu–Ilves.
Kauden 2023 loppuun mennessä Kallinen on pelannut Veikkausliigassa kolme kautta AC Oulun riveissä, jossa hän on pelannut 61 ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Maajoukkue

Jere Kallinen on ollut mukana U21-vuotiaiden maajoukkueessa; ensin varalla ja kaudella 2023 kokoonpanossa. Ensimmäinen maaotteluedustus Kallisella tuli 15. kesäkuuta 2023 Puolaa vastaan.
Jöns Knuutinpoika Kurki

Jöns Knuutinpoika Kurki voi tarkoittaa seuraavia:
Jöns Knuutinpoika Kurki (ruots. Jöns Knutsson Kurck, k. n. 1580), suomalainen laamanni
Jöns Knuutinpoika Kurki (ruots. Jöns Knutsson Kurck, 1590–1652), suomalainen aatelismies, Turun hovioikeuden presidentti ja valtaneuvos
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jöns Knuutinpoika Kurki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Juustonkuorivaha

Pronssivalussa käytettyä juustonkuorivahaa.
Juustonkuorivaha on usein käytetty tapa suojata juustoa homeilta ja bakteereilta. Vaha säilyttää kosteutta ja makua samalla kun se estää epäpuhtauksia pääsemästä juustoon.
Juustojen punaiset vahakuoret lajitellaan biojätteeseen.
Juustotanko

Juustotankoja
Juustotanko on ohut puikkomainen leivonnainen, jonka ainesosana on juustoraaste, tai jonka pintaan on sivelty kananmunaa ja sitten ripoteltu siihen juustoraastetta ennen paistamista. Juustona käytetään yleensä juustotyyppiä, jolla on voimakas maku. Tangot voidaan valmistettaessa kiertää ruuvimaiseen muotoon. Rapeat juustotangot soveltuvat pieniksi suolaisiksi suupaloiksi vaikkapa kuuman juoman kanssa tai keiton lisukkeeksi.
Juustotankojen taikinaan käytetään juustoraastetta, voita tai margariinia, vehnäjauhoja, kananmunan keltuainen ja kylmää vettä sekä tankojen voiteluun munanvalkuainen.
Jere Hård

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten uinti.EM-kilpailut (pitkä rata)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten uinti.EM-kilpailut (pitkä rata)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten uinti.EM-kilpailut (pitkä rata)  | Maa:   Suomi> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 2000 | 50 metrin perhosuinti |  |
|  Kultaa | Berliini 2002 | 50 metrin perhosuinti |  |
| EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Riesa 2002 | 50 metrin perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Valencia 2000 | 50 metrin perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Riesa 2002 | 100 metrin vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Riesa 2002 | 4 × 50 metrin sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Wien 2004 | 50 metrin perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2006 | 4 × 50 metrin sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Lissabon 1999 | 50 metrin perhosuinti |  |
|  Pronssia | Wien 2004 | 4 × 50 metrin sekauintiviesti |  |
Jere Hård (s. 7. joulukuuta 1978 Jyväskylä) on suomalainen entinen kilpauimari. Hän on kotoisin Jyväskylästä ja edusti seuratasolla Swimming Jyväskylää. Hård lopetti uintiuransa vuonna 2008.
Hårdin parhaat lajit ovat 50 ja 100 metrin perhos- ja vapaauintimatkat. Hård on euroopanmestari pitkän altaan 50 m perhosuinnissa Helsingistä vuodelta 2000 ja Berliinistä vuodelta 2002. Lisäksi hän on tehnyt useita Suomen ennätyksiä ja Euroopan ennätyksen 50 metrin perhosuinnissa.
Jere Hårdin äiti Seija vei lapsensa viisivuotiaana ensimmäistä kertaa uimakouluun ja jo kuusivuotiaana hän alkoi uida kilpaa. Nykyisen valmentajansa Marko Malvelan kanssa yhteistyö alkoi vuonna 1991 Hårdin ollessa 13-vuotias.
Hård valmistui vuonna 2006 pelastajaksi – hänen isänsä on ylipalomies ja isän kaksi veljeä, kaksi serkkua ja heidän isänsä ovat Jyväskylässä palomiehinä. Joulukuussa 2016 Hård valmistui suoritettuaan alipäällystö-kurssin Pelastusopistossa. Hård ilmoitti lopettavansa uintiuransa kesällä 2008.
Jere Hårdin uintiurasta on kirjoitettu kirja "Erinomaista ainesta, 2007". Kirjan on kirjoittanut Hårdin henkilökohtainen valmentaja Marko Malvela. Kirja kertoo Hårdin uintiuran eri vaiheista valmentajan näkökulmasta.
Saavutuksia

1999:
Pitkän radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti 10. ; 50 metrin vapaauinti: 25. ; 100 metriä vapaauinti: 25.
Lyhyen radan MM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: 4.
Lyhyen radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: pronssia
2000:
Olympialaiset: 100 metrin perhosuinti: 15 ; 100 metrin vapaauinti: 33.
Pitkän radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: kultaa ; 100 metrin vapaauinti: 11. ; 4 × 100 metrin vapaauintiviesti: 7.
Lyhyen radan MM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: 7.
Lyhyen radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: hopeaa ; 100 metrin perhosuinti: 5.
2001
Pitkän radan MM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: 9. ; 100 metrin perhosuinti: 9. ; 50 metrin vapaauinti: 29.
Lyhyen radan EM-kilpailut: 100 metrin perhosuinti 11. ; 50 metrin vapaauinti: 17. ; 4 × 50 metrin sekauintiviesti: 5.
2002
Pitkän radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti kultaa ; 100 metrin perhosuinti: 8. ; 4 × 100 metrin sekauintiviesti: 7.
Lyhyen radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: kultaa ; 100 metrin vapaauinti: hopeaa
2003
Pitkän radan MM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: 12. ; 100 metrin perhosuinti: 28.
Lyhyen radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: 8.
2004
Pitkän radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: 4. ; 4 × 100 metrin sekauintiviesti: 5.
Lyhyen radan MM-kilpailut: 100 metrin vapaauinti: 7. ; 50 metrin perhosuinti: 9. ; 50 metrin vapaauinti: 16.
Lyhyen radan EM-kilpailut: 50 metrin perhosuinti: hopeaa ; 50 metrin vapaauinti: 11. ; 100 metrin sekauinti: 13. ; 4 × 50 metrin sekauintiviesti: pronssia
2006
Lyhyen radan EM-kilpailut: 4 × 50 metrin sekauintiviesti: hopeaa, ajalla 1.34,95
Saavutuksia > Muuta

10 Nuorten Suomen mestaruutta vuosilta 1994–1996
1 Nuorten Pohjoismaiden mestaruushopea
70 Aikuisten SM-kisojen mitalia
1999 Suomen ennätys 50 metrin perhosuinti
2000 Suomen ennätys 50 metrin vapaauinti (ensimmäinen suomalaisuimari alle 23 sekuntia)
Entinen Suomen ennätys 100 metrin perhosuinnissa
Jönsböle

Kirkniemen paperitehdas sijaitsee nimestään huolimatta Jönsbölessä.
Jönsböle on Lohjan 17. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kymmenen kilometriä keskustasta ja viisi kilometriä Virkkalasta Lohjansaaren suuntaan. Alueella sijaitsee yksi Lohjan hiekkarannoista, Lasitehtaanranta, jossa on uimaranta sekä erikseen hyppytelineet 3, 5 ja 7,5 metriä. Jönsbölessä sijaitsee myös Sappi Limitedin Kirkniemen paperitehdas, jossa on kolme paperikonetta. Tehdas työllistää lähes 800 työntekijää.
Suurta osaa Jönsbölen alueesta kutsutaan puhekielessä Kirkniemeksi, vaikka varsinainen Kirkniemen kaupunginosa sijaitseekin Jönsbölestä etelään.
Kyle XY

| Kyle XY |
| --- | --- |
 Kyle XY'n alkuruutu
Tyyli:  sci-fi draama
Kestoaika:  41 minuuttia
Luoja(t):  Eric Bress J. Mackye Gruber
Pääosissa:   Matt Dallas  Marguerite MacIntyre  Bruce Thomas  April Matson  Jean-Luc Bilodeau  Chris Olivero  Kirsten Prout 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC Family
Esitetty:  26. kesäkuuta 2006  – 16. maaliskuuta 2009
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  43
Tuotanto
Tuottaja(t):   Charlie Gogolak  S. Lily Hui  Chad Fiveash  James Patrick Stoteraux  Curtis Kheel  Richard Heus 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Chris Bender  David Himelfarb  J.C. Spink  Eric Tuchman  Eric Bress  J. Mackye Gruber  Tommy Thompson 
Ohjaaja(t):   Michael Robison  Guy Norman Bee  Pat Williams  Chris Grismer 
Käsikirjoittaja(t):   Julie Plec  Bryan M. Holdman  Steven Lilien  Bryan Wynbrandt 
Säveltäjä(t):  Michael Suby
Tuotantoyhtiö(t):   ABC Studios  BenderSpink  Kyle XY Productions  Touchstone Television 
Aiheesta muualla
IMDb 
Kyle XY on yhdysvaltalainen vuosina 2006–09 esitetty tieteis–draamasarja, joka kertoo pojasta nimeltä Kyle. Hän herää metsässä Seattlen ulkopuolella ilman muistikuvia aikaisemmin tapahtuneesta. Sarja etenee Kylen yrittäessä ymmärtää kuka hän on ja miksi hänellä ei ole napaa tai muistoja nuoruudestaan.
Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ABC Familyn ja Suomessa Nelosen kanavilla.
Pilottijakso

Kyle on 16-vuotias teini, joka alastomana herää keskellä metsää, Seattlen liepeillä ja ilman mitään käsitystä aiemmasta elämästään. Kyle on kuin vastasyntynyt vauva ilman minkäänlaista tietoa sosiaalisesta elämästä: hän ei ymmärrä yksinkertaisia asioita, kuten miten syödä tai juoda eikä hän osaa kommunikoida muiden ihmisten kanssa. Kun Kyle kävelee alasti läheiseen kaupunkiin, ottaa poliisi hänet huostaansa. Kun he eivät löydä Kylesta minkäänlaisia henkilötietoja, hänet viedään nuorisovankilaan, missä selviää ettei hänellä ole napaa. Terapeutti Nicole Trager kiinnostuu Kylen tapauksesta. Hän käsittää, ettei Kyle kuulu nuorisovankilaan ja ottaa hänet kotiinsa asumaan siksi aikaa kun poliisi jatkaa hänen oikean perheensä etsintöjä. Sarja perustuu Kylen ja Tragerin perheen välisiin kommelluksiin ja etenee Kylen oppiessa elämään ihmisten parissa ja etsiessä vastauksia menneisyyteensä.
Näyttelijät > Päänäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matt Dallas  | … |  Kyle   |
|  Marguerite MacIntyre  | … |  Nicole Trager   |
|  Bruce Thomas  | … |  Stephen Trager   |
|  April Matson  | … |  Lori Trager   |
|  Jean-Luc Bilodeau  | … |  Josh Trager   |
|  Chris Olivero  | … |  Declan McDonough   |
|  Kirsten Prout  | … |  Amanda Bloom   |
Näyttelijät > Sivunäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jaimie Alexander  | … |  Jessi   |
|  Nicholas Lea  | … |  Tom Foss   |
|  Chelan Simmons  | … |  Hillary Shepard   |
|  Magda Apanowicz  | … |  Andy Jensen   |
|  Martin Cummins  | … |  Brian Taylor   |
|  Leah Cairns  | … |  Emily Hollander   |
|  Josh Zuckerman  | … |  Mark   |
|  J. Eddie Peck  | … |  Adam Baylin   |
|  Teryl Rothery  | … |  Carol Bloom   |
Soundtrack

Kyle XY:n soundtrack julkaistiin 22. toukokuuta 2007. Julkaisu tapahtui samaan aikaan televisiosarjan ensimmäisen kauden DVD-boxin kanssa. Soundtrackin kappalelista on seuraavanlainen:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Hide Another Mistake (The 88)  | 2.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Nevermind the Phonecalls (Aaron Espinoza / Ariana Murray)  | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Surround (In-Flight Safety)  | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | I'll Write the Song, You Sing It for Me (Irving)  | 3.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Wonderful Day (O.A.R. / Marc Roberge)  | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Bug Bear (Climber)  | 4.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Honestly (Cary Brothers)  | 4.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | So Many Ways (Mates of State)  | 3.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Middle of the Night (Sherwood)  | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Alibis (Marianas Trench)  | 4.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | It's Only Life (Kate Voegele)  | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | 3 A.M. (Sean Hayes)  | 3.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Born on the Cusp (The American Analog Set)  | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Will You Remember Me (Lori's Song) (Marty Blasick / April Matson / Michael Suby)  | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 52.27 |  |  |  |  |  |  |  |
Chris Mollere on tehnyt Kyle XY:n musiikit. Michael Suby kirjoitti alkuteeman, ja suuren osan repliikeistä.
Aiheesta muualla

Kyle XY Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kyle XY TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kyle XY musiikkia (englanniksi)
John Howard

| John Howard |
| --- | --- |

Australian 25. pääministeri
 11. maaliskuuta 1996 – 3. joulukuuta 2007  
Monarkki:  Elisabet II
Varapääministeri:  Tim Fischer John Anderson Mark Vaile
Edeltäjä:  Paul Keating
Seuraaja:  Kevin Rudd
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1939 (ikä 85) Earlwood, New South Wales
Puoliso:  Janette Parker
Tiedot
Puolue:  Australian liberaalipuolue
Uskonto:  anglikaaninen
 Nimikirjoitus
John Winston Howard (s. 26. heinäkuuta 1939) on australialainen poliitikko, maan 25. pääministeri 1996–2007. Hänen liberaalien ja kansallispuolueen kokoomushallituksensa jatkoi vuosien 1998, 2001 ja 2004 vaaleissa.
Elämä ja ura

Howard eli nuoruutensa Earlwoodissa, Sydneyn esikaupungissa. Hänelle annettiin toinen nimi Winston brittiläisen valtiomiehen, Winston Churchillin mukaan. Howard kärsi myös nuoruudessaan kuulo-ongelmista, jotka aiheuttivat hänelle lievän puhevian. Hän opiskeli lakia University of Sydneyssä ja valmistui lakimieheksi 1961. Hänet valittiin alahuoneeseen toukokuussa 1974 Bennelongista Sydneystä.
Howard oli Malcolm Fraserin hallituksessa 1975–1977 yritys- ja kuluttaja-asioiden ministerinä sekä vuosina 1977–1983 valtiovarainministeri Fraserin hallituksessa ja liberaalipuolueen ja opposition johtajana 1985–1989.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Howard Wikimedia Commonsissa
Australian pääministerit
Edmund Barton
Alfred Deakin
Chris Watson
George Reid
Andrew Fisher
Joseph Cook
Billy Hughes
Stanley Bruce
James Scullin
Joseph Lyons
Earle Page
Robert Menzies
Arthur Fadden
John Curtin
Frank Forde
Ben Chifley
Robert Menzies
Harold Holt
John McEwen
John Gorton
William McMahon
Gough Whitlam
Malcolm Fraser
Bob Hawke
Paul Keating
John Howard
Kevin Rudd
Julia Gillard
Tony Abbott
Malcolm Turnbull
Scott Morrison
Anthony Albanese
John Gould

John Gould
John Gould (14. syyskuuta 1804 Lyme Regis, Dorset – 3. helmikuuta 1881 Lontoo) oli englantilainen lintutieteilijä.
John Gouldin isä oli puutarhuri, josta 1818 tuli Windsorin kuninkaallisten puutarhojen esimies (Royal Gardens of Windsor). Nuori Gould opetteli puutarhanhoitoa ja eläinten täyttämistä. Hän ei koskaan suorittanut oppiarvoa, vaan koulutti itsensä lintutieteilijäksi käytännön töissä ja harjoituksissa. Oppiarvon puuttumisesta huolimatta hänet äänestettiin Royal Societyn jäseneksi 1843. Vuonna 1824 hän muutti Lontooseen ammattimaiseksi eläinten täyttäjäksi ja hänen taitonsa veivät hänet Zoological Society of Londonin museon konservaattoriksi 1827.
Gouldin asema soi hänelle mahdollisuuden tutustua johtaviin englantilaisiin luonnontieteilijöihin ja hän myös usein ensimmäisenä pääsi tutkimaan museolle saatuja uusia lintukokoelmia. 1830 museo sai Himalajalta lintukokoelman, josta moni laji oli kuvailematta. Gould julkaisi kokoelman linnut kirjassa A Century of Birds from the Himalayas (1830–1832), jonka tekstin oli laatinut Nicholas Aylward Vigors ja kuvituksen litografiat Gouldin vaimo Elisabeth Coxen (1804–1841), jonka kanssa hän avioitui tammikuussa 1829. Gouldin perheeseen syntyi kaikkiaan kuusi lasta. Seuraavien seitsemän vuoden aikana julkaistiin vielä neljä kirjaa, joiden teksti oli Gouldin itsensä laatima ja toimitus hänen kirjurinsa Edwin Princen käsialaa. Eräät maalauksista olivat osa Edward Learin teoksen Illustrations of the Family of Psittacidae (1832) kuvitusta, jotka Lear rahapulassa myi Gouldille.
John Gould piirsi itse kaikki kuvataulut mutta antoi värityksen, viimeistelyn ja litografioiden teon muiden tehtäväksi.
Gould ja Darwin

Charles Darwin esitteli Galápagossaarilta tuomansa lintu- ja nisäkäskokoelman Geological Society of Londonin kokouksessa 4. tammikuuta 1837, ja linnut annettiin Gouldille määritettäviksi. Darwin arveli näytteiden olevan mustarastaita, käpylintuja ja peippoja. Gould esitteli tutkimustuloksensa jo seuraavassa kokouksessa 10. tammikuuta, ja esitti, että linnut olivat sarja maapeippoja, jotka olivat niin eriskummallisia, että ne muodostivat kokonaan uuden 12 lajin linturyhmän "a series of ground Finches which are so peculiar" ... "an entirely new group, containing 12 species" (lainaus). Tämä tarina oli sanomalehdissä. Maaliskuussa Darwin tapasi Gouldin uudelleen ja sai kuulla, että hänen Galápagoksen peukaloisensa olikin eräs peippolaji, ja että matkijat, jotka hän oli nimiöinyt saarella, olivatkin eri lajeja ennemmin kuin muunnelmia samasta lajista, ja niillä oli sukulaisia Etelä-Amerikan mantereella. Jälkeenpäin Gould havaitsi, että eräs pienempi eteläinen nandu, joka oli pelastunut jouluaterialta, olikin aivan eri lajia, jolle hän antoi nimen Rhea darwinii. Darwin ei ollut vaivautunut nimiöimään peippojaan, mutta onneksi retkikunnan muut jäsenet olivat olleet tunnollisempia. Darwin etsi kapteeni Robert FitzRoyn ja miehistön keräämät näytteet ja pystyi näyttämään toteen, että lajit olivat ainutkertaisia Galápagossaarilla, mikä oli tärkeä askel hänen evoluutioteoriansa kehittelyssä. Gouldin työ lintujen parissa julkaistiin Darwinin viisiosaisessa teoksessa The Zoology of the Voyage of H.M.S. Beagle Under the Command of Captain Fitzroy, R.N., during the Years 1832 to 1836 (1838–1842).
Australia

1838 Gouldin pariskunta, mukanaan vanhin poikansa Henry, purjehti Australiaan tarkoituksenaan tutkia mantereen lintuja ja julkaista ensimmäisenä laaja aihetta käsittelevä teos. Heidän mukanaan seurasi keräilijä John Gilbert. He saapuivat Tasmaniaan syyskuussa, jossa keräsivät näytteitä. Helmikuussa 1839 Gould purjehti Sydneyyn jättäen raskaana olevan vaimonsa kuvernööri Franklinin luokse, ja tutustui Yarrundin ympäristöön. Hän palasi Tasmaniaan huhtikuussa poikansa syntymän aikoihin. Toukokuussa hän purjehti Adelaideen ja tutki Murrayjoen ja Mount Loftyn seutuja. Gouldit palasivat Englantiin 1840.
Australian matkan tuloksena syntyi The Birds of Australia (1840–1848). Se sisälsi seitsemässä osassa 600 piirrosta, joista 328 esitti tieteelle uusia lajeja ja jotka Gould nimesi. Hän julkaisi myös nisäkäskirjallisuutta A Monograph of the Macropodidae, or Family of Kangaroos (1841–1842) ja The Mammals of Australia (1849–1861).
Elisabeth Gould kuoli 1841, minkä jälkeen Gouldin teoksia kuvittivat useat taiteilijat, muun muassa Henry Constantine Richter ja Joseph Wolf.
Kolibrit

Koko ammattilaisikänsä Gould oli kiinnostunut kolibreista ja hän keräsi 320 lajin kokoelman, jonka hän toi näytteille 1851. Gould ei ollut vielä koskaan nähnyt elävää kolibria. Toukokuussa 1857 hän matkusti Yhdysvaltoihin, ja Philadelphiassa hän lopulta näki ensimmäisen kolibrinsa, rubiinikurkkukolibrin. Hän jatkoi matkaansa Washington D.C., missä hän havaitsi suuren määrän kolibreja Capitolin puutarhoissa. Gould yritti tuoda eläviä kolibreja Englantiin, mutta ne elivät korkeintaan 2 kuukautta. Hän julkaisi teoksen Monograph of Trochilidae 1861.
Maalaukset

Gouldin taideteokset olivat käsityötä, ja ne valmistettiin yksi kerrallaan. Tämän vuoksi taulut olivat huomattavan kalliita, ja vain kaikkein rikkaimmilla oli varaa ostaa niitä. Gould myi lintu- ja nisäkäskirjojaan kaikkiaan 12 valtionpäämiehelle, 11 kuninkaallisen perheen jäsenelle, 16 herttualle, 6 markiisille, 30 jaarlille, 5 kreiville, 31 kunnianarvoisalle henkilölle, 61 baronetille, yhdelle piispalle ja 107 kirjastolle, kerholle ja laitokselle. Gouldin töitä onkin tarjolla hyvin rajallinen määrä, ja ne ovat taiteen keräilijöiden keskuudessa erittäin arvostettuja ja arvokkaita. Gouldin töitä pidetään yleisesti hienoimpina, mitä linnuista on koskaan tehty. Kaikkiaan Gouldin tauluja on 41 painotuotteessa yhteensä 2 999 kappaletta, ja ne esittävät yli 2 200 eri lintulajia.
Vuonna 1908 perustettu australialainen Gould League of Bird Lovers, lintujen suojeluyhdistys, on nimetty hänen mukaansa.
Suomessa tavatuista linnuista gobintylli ja taigakuovi ovat John Gouldin nimeämiä. Muita ovat muun muassa punaperätukaani, oahunkiharapyrstö ja pikkuenkelikolibri.
John Gouldin poika Charles oli huomattava geologi.