stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kevyt patteristo 11 (jatkosota)
Taisteluvaiheet ja -paikat > Erikoistehtäviä

Arvion mukaan kaikkia ”Kevyt patteristo 11:n kulkemia teitä ei niiden lukuisuuden vuoksi voi kukaan, koko ajan mukana ollutkaan, muistaa. Sen sodan aikana tukemien joukko- ja taisteluosastojen määrää on tarkalleen vaikea sanoa. Voidaan vaan todeta, että niitä on paljon enemmän kuin saattaa arvatakaan. Kevyt patteristo 11:n historia monitahoisena ja rikassisältöisenä mahtuisi tuskin yhteen kirjaan.” Seuraavat muutamat Kevyt Patteristo 11 asemasodan aikaiset vapaaehtoiset komennusesimerkit tukevat arviota: Patteriston miehiä oli mukana kaukopartiotoiminnassa sekä tulenjohtomiehiä ja muuta miehistöä komennettiin 6.D:n Jääkärikomppaniaan (Jääk.K/6.D) partio-, tiedustelu- ja sissitehtäviin Rukajärven suunnan Ontajärven ja Jolmajärven lisäksi Äänisjärvelle. Rukajärven suunnalla Jääk.K/6.D vaihtoi joulukuun 1943 lopulla Osasto Törnin (Jääk.K/1.D) kanssa, jonka jälkeen komppania alistettiin Rajajääkäripataljoona 5:lle (RajaJP 5).
Taisteluvaiheet ja -paikat > Kotiuttaminen

Vihollisuuksien päätyttyä Kevyt patteristo 11 siirtyi 21.9.1944 Ilajanjärven maaston kautta Kontiovaaraan, jossa patteriston miehet aloittivat tie- ja maataloustyöt lähiseutujen taloissa. Vuosina 1905–1906 syntyneet reserviläiset kotiutettiin 1.10. Komentajan sijainen kapteeni S. Santti kiitti 15.10. kenttäjumalanpalveluksen jälkeen patteristoa sodanaikaisesta palveluksesta ja jakoi samalla kunniamerkit, joita sotapäiväkirjan mukaan oli runsaasti. Aikaisemmin 6.3.1942 oli Mannerheim-ristin ritariksi (No. 101) nimetty patteriston alikersantti P. Paajanen – huomionarvoista on se, että Suomen kenttätykistössä tämä kunnianosoitus myönnettiin tykistökenraali V. P. Nenosen lisäksi vain kolmelle tykkimiehelle. Patteriston kaikkien reserviläisten kotiuttaminen alkoi 25.10. ja se päättyi Hämeenlinnassa 14.11.1944. Sen jälkeen sodan aikainen Kevyt patteristo 11 lakkasi olemasta. Siitä tuli nuorilla miehillä täydennetty Riihimäelle sijoitettu rauhanaikainen 1./KTR4. Kevyt patteristo 11 oli suorittanut hyökkäys-, asema- ja viivytystaisteluissaan lukuisia menestyksellisiä ampumatehtäviä ja tuottanut viholliselle raskaita tappioita, joita ei laskettu eikä niitä muutenkaan haluttu erityisesti korostaa.
Perinteet > Jääkäritykistön perinnejoukko

Ennen jatkosotaa 1. jääkäriprikaatin orgaaniseksi osaksi liitetty Kevyt patteristo 11 kuuluu joukko-osastojen yhteistoiminnan vuoksi jääkäritykistön perinnejoukkoihin. Suomalaisen jääkäritykistön kantajoukko Kuninkaallisen Preussilaisen Jääkäripataljoona 27:n Haupitsijaos perustettiin 17.3.1916. Tällöin syntyi uudelleen suomalainen tykistö, jonka perinteet olivat olleet katkenneina runsaan vuosisadan ajan, sillä Kuninkaallinen Suomen Tykistörykmentti lakkautettiin Ruotsissa vuonna 1810. Saksan armeijassa jääkäritykistö oli suomalainen erikoisuus, sillä kenttätykistön liittäminen orgaanisesti jääkäripataljoonaan oli ennenkuulumaton ja siksi myös jääkäripukuinen tykistöyksikkö oli ainutlaatuinen ilmiö. Puhekielessä haupitsijaoksesta käytettiin nimitystä ”Jäger-Altillerie” (jääkäritykistö) tai ”Jagende Artilleries” (metsästävä tykistö), ja miehiä kutsuttiin ”tykkijääkäreiksi”. Suomessa 12.3.1918 alkunsa saaneen itsenäisyyden ajan Jääkäritykistörykmentti lakkautettiin joulukuussa 1933, josta alkaen aina talvisotaan saakka jääkäritykistön perinteiden ketju oli katkenneena. Suomalaisen jääkäritykistön jatkosodanaikaisen perinnejakson aloitti Kevyt patteristo 11 kesäkuun 17. ja 21. päivinä 1941. Perinnejoukkoyhteyden perusteluna on toiminut myös se, että sodan jälkeen Kevyt patteristo 11:n ja Raskas patteristo 14:n henkilökunnasta muodostui rauhan ajan Parolannummen Jääkäritykistörykmentti.
Perinteet > Jatkosodan muistoristit

Palveluajankohdasta riippuen Kevyt patteristo 11 palvelleet ovat oikeutettuja kantamaan jatkosodan ajalta Panssaridivisioonan sekä 1. ja 6. divisioonan muistoristejä.
76RK27 oli Kevyt patteristo 11:n aseena 1. Jääkäriprikaatin ja osasto Laguksen taisteluissa Laatokan Karjalassa, Aunuksessa ja Itä-Karjalassa vuosina 1941–1942. Kevyt patteristo 11:n muistomerkki Parolan Jääkäritykistörykmentissä.
Jääkärien tie 10.7-12.12.1941 -kartta (Seppälä 1966, 167).
Menestykkään hyökkäyssodan johdosta Kevyt patteristo 11 osallistui sunnuntaina 12.10.1941 valtausparaatiin Äänislinnan Kirovin aukiolla ja Karl Marxinkadulla (Seppälä 1966, 174; Rautala 2002, 126-130). Paraatin otti vastaan kenraali Heinrichs. Kuvassa oikealla rivissä seisoo Kevyt patteristo 11:n komentoporras: Vasemmalta alkaen Vesenterä, Mäenpää, Jelonen, Airisto ja Karttunen. (Saarto 1985, 33; SA-Kuva).
Kevyt patteristo 11:n paraatijaos matkalla Äänislinnan valtausparaatiin. Patteristo sovelsi salamasodan hyökkäysliikkeessään puna-armeijan ohjesäännön mukaista 76 mm:n rykmentinkanuunan m/27 asennusta kuorma-auton lavalle (Käkelä 2000, 292; SA-Kuva).
Kevyt patteristo 11:n ja Raskas patteristo 14:n riveissä kaatuneiden jääkäritykkimiesten muistotaulun luovutus Jääkäripatteristossa 23.3.1985 (Saarto 1985, 211).
Jääkäritykistön standaari: ”Kevyt patteristo 11, 3.12.2008, Jääkäritykistön Kilta ry”. (Heikinheimo 21.10.2014, Kuva mehelin)
Børge Outze

| Børge Outze |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1912 Odense, Tanska
Kuollut: 27. kesäkuuta 1980 (68 vuotta) Sunby, Tanska
Ammatti:  toimittaja
Toimittaja
Lehti:  Information
    
Børge Outze (18. maaliskuuta 1912 Odense – 27. kesäkuuta 1980 Sundby) oli tanskalainen toimittaja, joka toimi Information-lehden päätoimittajana vuosina 1945–1980. Hän kirjoitti uransa aikana noin 5 000 pääkirjoitusta. Outze kirjoitti myös neliosaisen historiateoksen Danmark under Den anden Verdenskrig (1962–1968).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Børge Outze Wikimedia Commonsissa
Sua varten

| ”Sua varten” Robin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: 16
 Julkaistu: 14. helmikuuta 2015
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.17
 Levy-yhtiö: Universal Music
Robinin muut singlet
| ”Paperilennokki” 2014 | ”Sua varten” 2015 | ”Kipinän hetki” 2015 |
Sua varten on Robinin kappale hänen neljänneltä studioalbumilta 16. Kappale julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 14. helmikuuta 2015. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Jimi Constantine, Tobias Granbacka sekä Jonas Olsson. Kappaleen sanoituksessa korostetaan välittämistä ja että elämän ongelmista selviää päättäväisyyden ja ystävien avulla.
Singlejulkaisun yhteydessä julkaistiin myös kappaleen musiikkivideo, jonka ovat ohjanneet Jaakko ja Kusti Manninen. Video julkaistiin ensimmäisenä YleX-radiokanavan verkkosivuilla. Videolla näyttelee räppäri Mikael Gabriel. Videolla on hyödynnetty green screen -tekniikkaa, jonka avulla videolle on lisätty muun muassa sortuva rakennus.
Kappale nousi 16-albumin yhteydessä yhdeksi viikoksi singlelistan yhdeksänneksi lokakuussa 2014. Singlejulkaisun yhteydessä kevällä 2015 kappale nousi parhaimmillaan Suomen 10. soitetuimmaksi radiokappaleeksi sekä latauslistan sijalle 21.
Laulaja Irina esitti kappaleesta oman versionsa Vain elämää -sarjan kuudennella tuotantokaudella.
Kappaleet

Sua varten – 3.17
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 9
Suomen virallinen latauslista: 21
Radiolista: 10
Aiheesta muualla

Kappaleen virallinen musiikkivideo YouTubessa
| n k Robin Packalen |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Koodi  Chillaa  Boom Kah  Boombox  16  Yhdessä  Punasel 
Kokoelmat:  Me tehtiin tää 2012–2017 
EP:t:  Rest In Beat PM  Rest In Beat AM 
Singlet:  ”Frontside Ollie”  ”Faija skitsoo”  ”Hiljainen tyttö”  ”Puuttuva palanen” (feat. Brädi)  ”Luupilla mun korvissa”  ”Haluan sun palaavan”  ”Boom Kah” (feat. Mikael Gabriel & Uniikki)  ”Erilaiset”  ”Onnellinen”  ”Tilttaamaan” (Beats & Styles Remix, feat. Lord Est)  ”Kesärenkaat”  ”Parasta just nyt” (feat. Nikke Ankara)  ”Paperilennokki”  ”Sua varten”  ”Kipinän hetki”  ”Yö kuuluu meille” (feat. Santa Cruz, Nikke Ankara, Brädi & Jussi 69)  ”Milloin nään sut uudestaan?” (feat. Kasmir)  ”Miten eskimot suutelee?” (feat. Sanni)  ”Salamatie” (feat. Softengine)  ”Jotain aitoo”  ”Hula Hula” (feat. Nelli Matula)  ”Rakkaus on lumivalkoinen”  ”Tuuleksi taivaanrantaan”  ”Kymmenen kirosanaa”  ”Spesiaali”  ”Hollywood Hills”  ”Lentoon (Remix)” (feat. Tommy Lindgren)  ”En mielestäin sua saa”  ”Me tehtiin tää”  ”I'll Be With You” (Koveen & Joznezin kanssa)  ”Suit That”  ”Benefits”  ”Drop Dead”  ”Hard To Love” (feat. Alex Mattson)  ”Sucker For That Love” (feat. Saay)  ”Goddess”  ”Ohikiitävää”  ”Magic”  ”Girls Like You”  ”Kolmistaan” (feat. Ege Zulu)  ”Nuori Loiri”  ”Kultanaamio”  ”Sinä 4ever”  ”Ime huiluu”  ”Menolippu”  ”Sä et ole hullu”  ”Kuumilla hiilillä”  ”Häitä pidelly” 
Muut singlet:  ”Vahva” (Elastinen feat. Robin)  ”AAAA” (Elastinen feat. Robin)  ”Ihana kipu” (Viivi × Robin Packalen)  ”Aina” (Jambo & Robin Packalen) 
Muuta:  Diskografia
Stanley R. Mickelsen Safeguard Complex

| Stanley R>  Mickelsen Safeguard Complex |
| --- | --- |
 Kompleksin tunnettu MSR-tutkan rakennus
Sijainti:  Cavalierin piirikunta, Pohjois-Dakota,  Yhdysvallat
Rakennustyyppi:  ohjustorjunnan sotilastukikohta
Rakennustyöt aloitettu:  1970
Valmistumisvuosi:  1975
Rakennuskustannukset:  ~5 mrd. USD
Purkuvuosi:  poistettu käytöstä 1976
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stanley R. Mickelsen Safeguard Complex (SRMSC) oli joukko sotilaskohteita Cavalierin piirikunnan alueella Pohjois-Dakotassa Yhdysvalloissa. Kompleksi toimi Safeguard-ohjelman Ballististen ohjusten torjuntaohjusten komentokeskuksena. Torjuntaohjusten tehtävä oli suojata alueelle sijoitettuja Minuteman-ydinohjuksia vihollisen hyökkäykseltä. SRMSC oli Yhdysvaltojen ainoa tähän tarkoitukseen rakennettu tukikohta koskaan.
Kompleksi on nimetty kenraaliluutnantti Stanley R. Mickelsenin, asevoimien Air Defense Commandin komentajan mukaan.
Kompleksi

Stanley R. Mickelsen Safeguard Complex oli melko suuri ja hajanainen kokonaisuus, johon kuului useita erinäisiä laitoksia. Kompleksilla oli 30 LIM-49 Spartan- ja 70 Sprint-torjuntaohjusta, jotka olivat maanalaisissa siiloissaan. Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton välinen ABM-sopimus oli rajoittanut näiden ohjusten laukaisimien määrän sataan. Ohjukset torjuivat kohteensa räjäyttämällä niin sanotun neutronipommi-tyyppisen vetykärjen. Kompleksissa oli muun muassa PAR (Perimeter Acquisition Radar) -tutka uhkien seuraamiseen ja MSR (Missile Site Radar) -tutka maalien seuraamiseen ja torjuntaohjusten ohjaamiseen.
Keskiössä on MSR-alue, jossa sijaitsivat monet toiminnoista, mukaanlukien komentokeskuksia ja noin puolet torjuntaohjuksista, jotka olivat kahdella ohjuskentällä: 36 Spartania ja 16 Sprintiä. MSR:llä oli oma voimalaitos. PAR sijaitsi noin 30 kilometrin päässä MSR:stä. Loput ohjuksista eli 54 Sprintiä oli sijoitettu neljään RSL (Remote Sprint Launch Site) -laukaisupaikkaan muualle alueelle, parinkymmenen kilometrin säteelle MSR:stä. Niissä oli ohjussiilojen lisäksi muita tarpeellisia toimintoja. SRMSC:n henkilökunta perheineen asui yleensä kompleksissa. Heille oli ainakin pankki, huoltoasema, terveysklinikka ja viihdykkeitä.
Historia

Stanley R. Mickelsen Safeguard Complex rakennettiin 1970-luvun alussa ballististen ohjusten torjuntaohjuksia varten. Kompleksi sijaitsee Pohjois-Dakotassa samalla alueella, jossa on Grand Forksin tukikohdan alaisuuteen kuuluvia mannertenvälisten Minuteman-ydinohjusten laukaisusiiloja. Torjuntaohjukset oli tarkoitettu niiden suojaamiseen Neuvostoliiton tai Kiinan ydinhyökkäykseltä. Joissain tapauksissa torjuntaohjukset pystyivät suojaamaan laukaisualueita ja asutuskeskuksia myös laajemmalta alueelta.
Kompleksi otettiin täysimääräiseen käyttöön lokakuussa 1975. Se maksoi ainakin yli viisi miljardia dollaria (vuoden 2025 rahassa mitattuna noin 30 miljardia dollaria). Torjuntaohjuksia kuvailtiin simulaatioiden ja harjoitusten perusteella erittäin toimintavarmoiksi. Yhdysvaltain kongressi päätti kuitenkin lähes heti kompleksin käyttöönoton jälkeen sulkea sen. Koko torjuntajärjestelmä oli kallis ja monimutkaista uutta teknologiaa. Sen kykyjä tositilanteessa kyseenalaistettiin. Yksi laitos ei olisi suuremmassa taistelussa kyennyt torjumaan kovin paljoa, eikä järjestelmää voinut sopimuksen takia vahvistaa. Toiminta lakkautettiin helmikuussa 1976 vain alle neljän kuukauden käytön jälkeen. Sulkemisen jälkeen ohjukset vietiin pois, ja kompleksi jäi tyhjilleen. Se jäi ainoaksi Safeguard-ohjelman tukikohdaksi. Kompleksin sulkeminen aiheutti taloudellisia ongelmia alueella, ja ihmisiä muutti pois. PAR-tutka ja siihen liittyvät toiminnot jäivät käyttöön ja ovat yhä Yhdysvaltain avaruusvoimilla.
SRMSC laitettiin myyntiin vuonna 2012. Sen osti korkeimman tarjouksen tenhyt hutteriittiyhteisö Spring Creek Hutterite Colony of Forbes, ND. He esimerkiksi viljelivät maata ympäristössä. Cavalierin piirikunnan Cavalier County Job Development Authority -virasto osti osan alueesta vuonna 2020. Vuonna 2022 se myytiin Bitzero Blockchain Inc -yhtiölle, joka rakentaa sinne datakeskuksen kryptovaluuttojen louhintaan. Museota ja muuta käyttöä on myös suunniteltu.
Aiheesta muualla

SRMSC:n oma sivusto
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stanley R. Mickelsen Safeguard Complex Wikimedia Commonsissa
Ilmakuvassa MSR-aluetta
Ilmakuvassa laukaisupaikka RSL numero 2
PAR-tutka
Luettelo Emma Stonen saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista
Aiheesta muualla

Luettelo Emma Stonen saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Silja Andersson

| Silja Andersson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Silja Aurora Andersson
Syntynyt: 30. marraskuuta 2003 (ikä 21) Vantaa, Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  168 cm
Paino:  55 kg
Laji:  seiväshyppy
Seura:  Esbo IF
Valmentaja:  Björn Andersson
Ennätykset:  431 cm
 Tietolaatikko päivitetty 18. helmikuuta 2024 
Silja Aurora Andersson (s. 30. marraskuuta 2003 Vantaa) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Esbo Idrottsföreningiä, ja häntä valmentaa hänen isänsä Björn Andersson.
Andersson sijoittui yhdeksänneksi Tallinnan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran pohjoismaisessa hallimaaottelussa 2022. Hän sijoittui kuudenneksi Calin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2022. Espoon alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2023 Andersson sijoittui jaetulle kuudennelle sijalle ennätystään 430 cm sivunneella tuloksella.
Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan Rooman EM-kilpailuissa 2024 Andersson jäi karsintakilpailussa ilman tulosta.
Andersson on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuissa kultaa 2024 sekä pronssia 2022, 2023 ja 2025. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan pronssille 2024.
Andersson hyppäsi ennätyksensä 431 cm Tampereella sisäratojen SM-kilpailuissa 2024. Ulkoradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 430 cm, ensimmäisen kerran kesäkuussa 2023.
Myös Silja Anderssonin sisar Saga Andersson on seiväshyppääjä.
Lip-Bu Tan

Lip-Bu Tan (s. 1959 Malesia) on yhdysvaltalainen liikemies.
Tan varttui Singaporessa. Hän sai luonnontieteiden kandidaatin arvon Nanyangin teknillisestä yliopistosta ja luonnontieteiden maisterin arvon ydintekniikassa Massachusetts Institute of Technologysta. Hän valmistui myös Master of Business Administration -oppiarvolla San Franciscon yliopistosta. Tan perusti pääomasijoitusyhtiö Walden Internationalin vuonna 1987.
Tan toimi Cadence Design Systemsin toimitusjohtajana vuosina 2009–2021. Hänet nimitettiin Intelin toimitusjohtajaksi maaliskuussa 2025. Hän oli vuonna 2024 eronnut yhtiön hallituksesta vedoten erimielisyyksiin tavoista kääntää suunta talousvaikeuksien keskellä. Intelin hallitus lähestyi Tania uudelleen joulukuussa 2024, jolloin toimitusjohtajana toiminut Pat Gelsinger joutui lähtemään.
Niger

Nigerin tasavalta eli Niger on sisämaavaltio Länsi-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Nigeria, Tšad, Libya, Algeria, Mali, Burkina Faso ja Benin. Maa itsenäistyi vuonna 1960, ja se oli sotilaiden hallitsema ja sillä oli yksipuoluejärjestelmä vuoteen 1991 asti.
Suurin osa Nigerin 1,27 miljoonan neliökilometrin pinta-alasta on Saharan autiomaata ja Sahelia. Niinpä arviolta 22-miljoonainen väestö keskittyy maan eteläosaan. Nigerillä on suuret uraanivarat, mutta se on silti maailman köyhimpiä ja vähiten kehittyneitä maita.
Niger kuuluu vuonna 2024 virallistettuun Sahelin liittoon.
Maantiede > Pinnanmuodot ja vesistöt

Nigerin pinta-ala on 1 267 000 neliökilometriä. Se on pohjois-eteläsuunnassa noin 1 200 kilometriä ja itä-länsisuunnassa noin 1 460 kilometriä pitkä. Se on pinnanmuodoiltaan varsin tasainen valtio. Pohjoisosassa on useita ylänköalueita, joita halkovat vadien laaksot. Nigerin keskiosissa on Algerian rajalta etelään kulkeva Aïrvuoristo. Massivi on jakautunut laaksojen eristämiksi vuorisaariksi. Sen ja samalla koko Nigerin korkein kohta on 2 022 metriin kohoava Mont Idoukal-n-Taghès. Aïrin länsi-, etelä- ja itäpuolella on aavikkomaista tasankoa. Idässä oleva Saharan Ténéré käsittää yli puolet koko maan pinta-alasta. Nigerin koillisosassa on 800–1000 metrin korkuinen Djadon ylänkö ja keskisissä itäosissa yli 700 metriin kohoava Termit.
Nigerin tärkein vesistöalue on maan lounaisosassa, jossa Nigerjoki virtaa sen halki 550 kilometrin matkan. Nigerissä jokeen virtaa sivujokia sen etelärannalta, kun taas pohjoisessa on pääosin vanhoja harvoin täyttyviä jokiuomia. Toinen merkittävä vesistöalue on maan kaakkoisosassa, joka kuuluu Tšadjärven valuma-alueeseen. Nigerin ja Nigerian rajalla virtaava Yobe kuljettaa järveen vettä sadekaudella. Tšadjärven pinta-ala vaihtelee huomattavasti vuodenajan mukaan. Kun järvi on suurimmillaan, Nigerin puolelle siitä ulottuu 2 800 neliökilometriä. Järven pinta-ala on kuitenkin pienentynyt 50 vuodessa 90 prosentilla 1960-luvun jälkeen.
Maantiede > Ilmasto

Kaksi kolmasosaa Nigerin pinta-alasta on Saharan autiomaata, ja loppu kuuluu Sahelin alueeseen. Suurin osa maasta kuuluu siis kuivaan aavikkoilmastoon. Sahelin ilmastovyöhykkeeseen taas kuuluu yksi lyhyt sadekausi. Tammi-helmikuussa Saheliin puhaltaa aavikolta kuiva harmattan, mutta huhti-toukokuussa alueella alkaa vaikuttaa Atlantilta puhaltavat pasaatituulet, jotka ennustavat sadekauden alkua. Sadekausi kestää kuukaudesta neljään kuukauteen, ja elokuu on useimmilla alueilla sateisin kuukausi.
Nigerin lämpötilat kuuluvat maailman korkeimpiin, ja toukokuussa vuorokauden ylin lämpötila ylittää 40 astetta koko maassa. Tammikuu on viilein kuukausi, mutta päivän korkeimmat lämpötilat ylittävät silloinkin 30 astetta lähes kaikilla mittauspisteillä. Aavikkoalueilla lämpötila voi kuitenkin öisin laskea nollan tienoille.
Oheinen Niameyn ilmastotaulukko on edustava maan eteläosalle.
Maantiede > Luonto

Saharan alueella kasvillisuus on hyvin niukkaa, mutta pohjoisen vuoristoisilla alueilla on enemmän välimerellistä ja Afrikan vuoristokasvillisuutta. Sahelin pohjoisosassa kasvillisuus on ruohikkoa, mutta alueen eteläosassa kasvillisuuteen tulee mukaan myös puita. Aivan eteläisin osa Nigerista kuuluu metsäisempään Sudanin kasvillisuusalueeseen, jossa kasvaa muun muassa apinanleipäpuita ja Combretaceae-heimon puita. Nigerjoen varrella on etiopianpalmyrapalmuja.
Historia > Ennen siirtomaa-aikaa

Varhaisimmat arkeologiset löydöt Aïrin vuoristosta, Ténérén autiomaasta ja Agadezin kaupungin läheltä ovat neoliittiselta kivikaudelta. Muinaisten asukkaiden elinkeinoja olivat metsästys ja keräily; kalliomaalaukset kertovat karjanhoidosta. Ensimmäisellä vuosituhannella eaa. Etelä-Libyassa asuneet garamantit tekivät ryöstöretkiä alueella asuneiden negridiheimojen keskuuteen. Roomalaiset tunkeutuivat Saharan eteläpuolelle ajanlaskumme ensimmäisinä vuosisatoina. Antiikin lähteiden mukaan he saavuttivat 100-luvun alussa ”Agisimban etiopialaisen maan”, jota monet tutkijat pitävät Aïrin ylätasankona. Saharan ylittävä vilkas karavaanikauppa johti kaupunkien (Marendet, Agadez, Tahoua, Zinder, Maradi) syntyyn. Pohjois-Afrikasta tuotiin käsityötuotteita, taateleita, viikunoita ja rusinoita, trooppisesta Afrikasta kultaa, norsunluuta ja orjia. Arabi- ja berberikauppiaiden mukana alueelle levisi islam.
600-luvulta lähtien Nigerin alue kuului keskiaikaisiin Länsi-Sudanin valtioihin: länsi- ja lounaisosat Songhaihin, itäosa Kanemiin ja myöhemmin Bornuun, ja eteläosa hausojen valtakuntiin, etupäässä Gobiriin. 1500-luvulla Songhain kulta-aikana siihen kuului myös alueen keskiosa. 1700-luvun puolivälissä lounaisosan valloittivat Aïrin tuaregit. 1800-luvun alussa fulbet kapinoivat Oman dan Fodion johdolla. Länsi- ja eteläosat liitettiin Sokotoon. Ennen eurooppalaisten tuloa alueella vallitsi feodalismi, johon liittyi orjanomistajayhteiskunnan ja alkukantaisen yhteisöjärjestelmän piirteitä.
Historia > Siirtomaa-aika

Ensimmäiset eurooppalaiset tutkimusmatkailijat saapuivat alueelle 1700–1800-lukujen vaihteessa. 1800-luvun lopussa Ranska alkoi vallata siirtomaita Länsi-Sudanin sisäosista. Vuonna 1899 se lähetti Tšadjärvelle sotilasretkikunnan, joka hävitti asutusta ja ryösti Zinderin kaupungin. Vuonna 1900 perustettiin Ranskan Länsi-Afrikan Senegalin–Nigerin siirtomaahan kuulunut Zinderin autonominen sotilasalue, joka vuonna 1910 muutettiin Nigerin sotilasalueeksi. Asukkaiden vastarinta puhkesi usein muslimipappien johtamiksi aseellisiksi kapinoiksi. Tuaregit kapinoivat vuosina 1914–1918, minkä jälkeen ranskalaiset hävittivät Aïrin seutua. Vuonna 1922 Nigeristä tuli erillinen Ranskan Länsi-Afrikkaan kuulunut siirtomaa, jonka keskuksena toimi aluksi Zinder ja vuodesta 1926 lähtien Niamey.
Ranskalaiset hajottivat sulttaanikunnat pieniksi hallintoalueiksi, joiden johtajina toimi usein perinteisestä ylimystöstä riippumattomia henkilöitä. Syrjäseuduilla siirtomaaherrat säilyttivät kuitenkin perinteiset hallintotavat ja turvautuivat vanhan ylimystön tukeen. Väestö pakotettiin maksamaan veroja, suorittamaan pakkotöitä ja toimimaan plantaasiviljelmien ja kaivosten halpana työvoimana.
Siirtomaavallan riisto ja toistuvien kuivien kausien aiheuttamat nälänhädät synnyttivät 1920–1930-luvuilla spontaanin vastarintaliikkeen, joka alkoi järjestäytyä toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1946 perustettiin Nigerin edistyspuolue, joka liittyi Rassemblement démocratique africain -järjestöön. Samana vuonna Niger sai Ranskan yhteisön merentakaisen alueen aseman. Kuvernöörin yhteydessä alkoi toimia neuvoa-antava yleisneuvosto, johon kuului etupäässä perinteisen ylimystön jäseniä. Vuonna 1951 edistyspuolueesta irtaantui sen vasen siipi, joka perusti itsenäisyystaistelua johtaneen Nigerin demokraattisen liiton (vuodesta 1958 lähtien Sawaba). Poliittisia uudistuksia vaatineista ammattiliitoista tuli vuonna 1957 Mustan Afrikan työtätekevien liiton jäsen.
Vuonna 1956 ranskalaiset joutuivat perustamaan paikallisen väestön valitsemia kunnallishallintoja ja vuonna 1957 muodostettiin afrikkalaisten johtama hallitus. Demokraattinen liitto voitti kuntavaalit Niameyssa ja sen johtaja Djibo Bakary nimitettiin hallituksen päämieheksi. Vuoden 1958 kansanäänestyksen tuloksena Niger julistettiin Ranskan yhteisöön kuuluvaksi autonomiseksi tasavallaksi. Samana vuonna järjestetyissä kansalliskokouksen vaaleissa edistyspuolue sai enemmistön paikoista ja sen johtajasta Hamani Diorista tuli pääministeri. Vuonna 1959 hyväksyttiin tasavallan ensimmäinen perustuslaki. Lokakuussa hallitus kielsi Sawaba-puolueen ja ammattiliittojen keskusjärjestön toiminnan. Bakary ja muut Sawaban johtajat pakenivat ulkomaille, monia sen kannattajia ja ammattiyhdistysaktivisteja pidätettiin.