stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juva
Nähtävyyksiä

Näkyvin Juvan nähtävyyksistä on Juvan harmaakivikirkko (E. B. Lohrmann, 1863) kirkkopuistoineen. Gottlundin tuvassa K. A. Gottlund perimä­tiedon mukaan laulatti juvalaisia, kun hän keräsi merkittävän määrän runoja ja muuta kansanperinnettä vuosina 1815–1816. Tuvan edessä on runonlaulajien muistokivi. Gottlundin kierros on 7 km:n pituinen luonto- ja kulttuurikierros, joka käsittää Juvan kirkonkylän kulttuurihistoriallisia kohteita sekä luonnonnähtävyyksiä Jukajärven ja Salajärven välisellä kannaksella. Kannasta on käytetty muun muassa puolustuslinnakkeena, kun Curt von Stedingkin johdolla kannakselle rakennettiin vallitus Kustaan sodassa.
Muita kunnan nähtävyyksiä ovat muun muassa Koikkalan kirkko (M. Välikangas, 1959), Juvan museo ja Juvan karjalaisten museo, jotka sijaitsevat Partalan kuninkaankartanon rakennuksissa. Juvan museon perusnäyttely puolestaan on ”Lehmä ja me”. Pattoin perintötalo, Ruotusotamiehen torppa ja Koskilammen torppa Kuosmalassa kertovat menneiden vuosisatojen elämästä. Muistomerkkejä Juvalla on kirkkopuistikon lisäksi Nuijasodan muistomerkit Koikkalassa ja Remojärvellä. Rapion Mylly Juvan Paatelassa on Suomen vanhin edelleen toimiva mylly ja alueella toimivat myös kahvila sekä kesäteatteri. Vehmaan kartanon pihapiirissä toimii englantilaistyyppinen teehuone TeaHouse of Wehmais, joka valittiin vuonna 2015 Suomen parhaaksi teepaikaksi.
Juvan Hiidenmaalla sijaitsevat Enkelinpesäkivi, Kielkallion pyyntikuopat, Kirkkokivet Koikkalanmyllyllä ja Sarkasvuoren kalliomaalaukset kuuluvat Juvan luonnonnähtävyyksiin. Eläinmatkailua voi harjoittaa susipuisto Wolf Parkissa tai koskikalastaa Rävykoskella.
Juvalla sijaitsevat laskettelukeskus Hasa sekä kylpylä Sampola. Oravareitti on 57 kilometrin pituinen melontareitti Juvalta Sulkavalle. Paikkakunnalla on leirintä­alue Juva Camping. Vihreän Kullan retkeilyreitti kulkee Juvan, Sulkavan, Ranta­salmen, Joroisten ja Puumalan alueella, ja siellä on 500 kilometriä patikointireittejä, talvella hiihtolatuja.
Juvalla toimivat urheiluseurat ovat Juvan Naisvoimistelijat, Juvan Urheilijat, Juvan Kisa, Juvan Ampujat ja Juvan nuorisopesis (JuNu), joka pelaa Sinisellä Laguunilla, Suomen ainoalla sinisellä hiekkatekonurmialustaisella pesäpallokentällä.
Liikenne

Valtatie 5 ohittaa Juvan kirkonkylän alle 3 kilometrin päässä. Siellä siitä erkanee Savonlinnaan ja edelleen Parikkalaan johtava valtatie 14, joka kulkee Juvan kirkonkylän läpi.
Valtatie 5:n Mikkeli-Juva perusparannustyön osuus otettiin käyttöön lokakuussa 2021, jolloin aiemmin talvisin vaaralliseksi todettu kaksikaistaisesta tie muuttui sujuvaksi sekä turvalliseksi nelikaistaiseksi valtatieksi lyhentäen Mikkeli-Juva ajomatkan noin 30 minuutiksi. Lopullisesti tie valmistui kesällä 2022
Linja-autoasema sijaitsee Juvan kirkonkylällä. Sieltä pääsee pikavuoroilla suoraan Helsinkiin, Kuopioon, Savonlinnaan, Joensuuhun, Kajaaniin ja Ouluun. Juvan pikavuoropysäkkejä ovat valtatie 5:llä Vehmaan tienhaara sekä Loukion ja Inkilän tienhaara ja valtatie 14:llä Paatela. Helsingin, Kuopion ja Oulun välillä liikennöi päivittäin molempiin suuntiin yöpikavuoro, joka pysähtyy Juvan kirkonkylän sijasta Vehmaan tienhaarassa. Viikonloppuisin Helsingistä Savonlinnaan liikennöi kaksi yöpikavuoroa Juvan kirkonkylän kautta.
Lähimmät rautatieasemat sijaitsevat noin 40 kilometrin päässä Mikkelissä ja 50 kilometrin päässä Mikkelin Haukivuorella sekä 50 kilometrin päässä Varkaudessa.
Lähin lentoasema on noin 30 kilometrin päässä Joroisissa sijaitseva Varkauden lentoasema.
Koulutus- ja kulttuuripalvelut

Juvalla perusopetusta annetaan Hatsolan ja Paatelan kouluissa sekä Juvan yhtenäiskoulussa. Kaikissa kouluissa annetaan myös esiopetusta. Aiemmin toimineet Kirkonkylän koulu, Kuosmalan koulu ja perusopetuksen luokat 7–9 yhdistyivät yhtenäiskouluksi lukuvuoden 2020 alussa. Toisen asteen koulutusta Juvalla tarjoavat Juvan lukio sekä Järvi-Saimaan kansalaisopisto. Etelä-Savon ammattiopistolla oli toimipiste Juvalla vuoteen 2017 saakka.
Vuonna 1850 alkunsa saanut Juvan kirjasto toimii itsenäisenä kunnankirjastona. Kirjastoauto on yhteinen Joroisten ja Rantasalmen Toenperän kirjaston kanssa.
Seutukunta

Juva kuului ennen vuotta 2009 Juvan seutukuntaan Rantasalmen, Joroisten ja Puumalan kanssa. Vuoden alussa Juva, Joroinen ja Rantasalmi liitettiin Pieksämäen seutukuntaan, sillä Pieksämäki ei voinut yksin muodostaa seutukuntaa. Tuolloin Puumala liitettiin Mikkelin seutukuntaan. Vuonna 2011 Rantasalmi liittyi Savonlinnan seutukuntaan. Vuonna 2021 Joroinen liittyi Varkauden seutukuntaan, jolloin Pieksämäen seutukuntaan jäi enää Pieksämäki ja Juva.
Tapahtumia

Juva Rokkaa, Metsäkansan Karkelot (aiemmin Lampaanpolska), Marraspijot, Juva Gospel, Juvan Rullat, Rapion myllyteatteri, Juvan ravit, Latotanssit, Kesäillanmusiikki-konsertit, Elomarkkinat, Herneensyönnin SM-kisat, Hyötyyn Vattukarnevaalit, harrastejalkapalloturnaus Leka-Cup ja Juvan mestaruus -pilkkikisat.
Ystävyyskunta

Åtvidaberg, Ruotsi
Tunnettuja juvalaisia

Carl Henrik Alopaeus, piispa
Adolf Aminoff, kenraalimajuri, Savon prikaatin komentaja
Hannu Avikainen, estejuoksija
Viivi Avikainen, aitajuoksija ja moniottelija
Jarmo Eskelinen, ”Elukka”, kulttuuri- ja media-alojen asiantuntija ja vaikuttaja
Carl Axel Gottlund, kielitieteilijä ja kansanperinteen kerääjä
Georg Erik Grotenfelt, Vehmaan kartanon omistaja, maanviljelysneuvos
Nils Gustav Grotenfelt, yritysjohtaja
Leo Harmaja, taloustieteilijä
Hilda Hotti, unissasaarnaaja
Anni Huhtinen, kansakoulunopettaja ja kansanedustaja (SDP)
Pauliina Hukkanen, näyttelijä
Kalevi Hämäläinen, hiihtäjä, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari
Saku Kapanen, pesäpalloilija
Reijo Karhinen, OP-Pohjolan pääjohtaja
Timo Kietäväinen, Kuntaliiton toinen varatoimitusjohtaja, kansanedustaja 1983–1991 (Keskusta)
Eero Kilpeläinen, jääkiekkoilija
Heikki Kilpeläinen, oopperalaulaja
Raili Kostia, oopperalaulaja
Mika Kuisma, suunnistaja, MM-mitalisti
Antti Kuosmanen, suurlähettiläs
Niina Kuuva, Puumalan kunnanjohtaja
Eija Lappalainen, kirjailija
Pirkko Lehtiö, pappi, kristillinen ja tietokirjailija, professori
Anne Leinonen, kirjailija
Heino Lipsanen, juoksija
Luonteri Surf, punkpop-yhtye
Patrik Mennander, muusikko
Inka Nousiainen, kirjailija
Aukusti Pasanen, kansanedustaja (Suomen Kansanpuolue), varatuomari
Arndt Pekurinen, pasifisti
Abraham Poppius, runoilija ja pappi
Tapani Puranen, muusikko
Aija Puurtinen, muusikko
Jii Roikonen, sarjakuvapiirtäjä
Jussi Ronkanen, metsähoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos
Ruoska, industrial-metalli-yhtye
Jani Ruotsalainen, ravivalmentaja ja -ohjastaja
Einar Schadewitz, Mannerheim-ristin ritari
Kalle Summanen, puolue- ja ammattiyhdistystoimitsija
Seppo Suuronen, ravivalmentaja
Aleksi Takkinen, elektronisen urheilun selostaja
Martti Talvela, oopperalaulaja
Viljo Tarkiainen, Helsingin yliopiston professori
Ano Turtiainen, entinen kansanedustaja
Matti Väisänen, teologi ja Missionsprovinsin piispa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juva Wikimedia Commonsissa
Juvan kunnan kotisivu
Tilastokeskus - Juvan avainluvut
| n k Etelä-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enonkoski  Hirvensalmi  Juva  Kangasniemi  Mikkeli  Mäntyharju  Pieksämäki  Puumala  Rantasalmi  Savonlinna  Sulkava 
Entiset kunnat:  Anttola  Haukivuori  Jäppilä  Kerimäki  Mikkelin maalaiskunta  Pertunmaa  Pieksänmaa  Pieksämäen maalaiskunta  Punkaharju  Ristiina  Savonranta  Sääminki  Virtasalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Juvan harmaakivikirkko
Juvan kirjaston rakennus.
Sergei Aleinikov

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Sjarhei Jauhenavitš Aleinikau
Syntymäaika: 7. marraskuuta 1961
Syntymäpaikka: Minsk
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1981–1989 | Dinamo Minsk | 220 | (31) |
| 1989–1990 | Juventus FC | 30 | (3) |
| 1990–1992 | US Lecce | 59 | (2) |
| 1993–1995 | Gamba Osaka | 83 | (14) |
| 1996 | IK Oddevold | 5 | (0) |
| 1997–1998 | USC Corigliano | 9 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 406 | (51) |
Valmennusura
2011–2012: N.K. Kras A.S.D.
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sjarhei Jauhenavitš Aleinikau (valkoven. Сяргей Яўгенавіч Алейнікаў, ven. Сергей Евгеньевич Алейников, Sergei Jevgenjevitš Aleinikov, s. 7. marraskuuta 1961 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on urheilu-uransa jo päättänyt Neuvostoliittoa ja Valko-Venäjää edustanut jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Myös hänen poikansa, vuonna 1991 syntynyt Artur Aleinikau on jalkapalloilija, joka pelaa ammatikseen Italiassa.
Ura seurajoukkueessa

Vuosiin 1981–1998 ajoittuneella aktiiviurallaan Aleinikau pelasi Dinamo Minskin (220 ottelua, 31 maalia), Juventus FC:n (30 ottelua, 3 maalia), U.S. Leccen (59 ottelua, 2 maalia), Gamba Osakan (83 ottelua, 14 maalia), IK Oddevoldin (5 ottelua, 0 maalia), ja Coriglianon (9 ottelua, 1 maali) riveissä.
Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla hän pelasi sekä Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1984–1992 (77 ottelua, 6 maalia) että Valko-Venäjän jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1992–1994 (4 ottelua, 0 maalia).
Valmennusura

Valmentajana hän on toiminut pääosin alasarjojen seuroja Italiassa sekä muun muassa Juventuksen junioriakatemian valmennustehtävissä vuosina 2005–2007. Viimeisimpänä työtehtävänä hänellä oli N.K. Kras A.S.D.:n valmentaminen vuosien 2011 ja 2012 aikana.
Tunnustukset

Sjarhei Aleinikau valittiin vuonna marraskuussa 2003 Valko-Venäjän parhaaksi jalkapalloilijaksi viimeisimpien 50 vuoden ajanjaksolta.
Käännös suomeksi
Teresa Stadlober

| Teresa Stadlober |
| --- | --- |
 Teresa Stadlober 2018
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1993 (ikä 32) Schladming, Steiermark, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Uran tiedot
Seura:  SC Sparkasse Radstadt-Salzburg
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2013–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  5
 Tietolaatikko päivitetty 19.1.2025 
| Mitalit> Maa:  Itävalta.Maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Itävalta.Maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Itävalta.Maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:  Itävalta> Maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2022 | yhdistelmäkilpailu |  |
Teresa Stadlober (s. 1. helmikuuta 1993) on itävaltalainen maastohiihtäjä, joka edustaa SC Sparkasse Radstadtia. Hän on sijoittunut parhaimmillaan olympialaisissa kolmanneksi ja MM-kilpailuissa neljänneksi.
Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuissa Liberecissä 2013 Stadlober saavutti kultaa 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja hopeaa 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 26:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 29:nneksi. Itävallan viestijoukkueen mukana hän oli yhdestoista. Val di Fiemmen alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 Stadlober saavutti pronssia 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli perinteisen hiihtotavan parisprintissä yhdeksäs, viestissä 13:s, vapaan hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 20:s ja yhdistelmäkilpailussa 37:s.
Falunin MM-kilpailuissa 2015 Stadlober sijoittui 30 kilometrin perinteisen kilpailussa 13:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 21:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 25:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli yhdistelmäkilpailussa kuudes, 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kahdeksas ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kahdestoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Stadlober sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa seitsemänneksi, 10 kilometrin vapaan ja 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdeksänneksi sekä parisprintissä 14:nneksi. Hän oli 30 kilometrin kilpailussa vielä runsaan 20 kilometrin jälkeen taistelemassa hopeamitalista Suomen Krista Pärmäkosken kanssa mutta hiihti harhaan ja putosi tekemänsä ylimääräisen lenkin takia mitalikamppailusta.
Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Stadlober sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja 30 kilometrin vapaan yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa neljäs, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viides ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa yhdeksäs.
Pekingin olympialaisissa 2022 Stadlober saavutti yhdistelmäkilpailussa pronssia sekä sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdeksänneksi, 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi ja parisprintissä kuudenneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kahdeksas.
Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 Stadlober sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun neljänneksi, 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi ja yhdistelmäkilpailun kuudenneksitoista.
Maailmancup

Maailmancupissa Stadlober kilpaili ensimmäisen kerran Kuusamossa joulukuussa 2013. Hän sijoittui kymmenenneksi Tour de Skin kokonaiskilpailussa tammikuussa 2015, yhdeksänneksi 2017, viidenneksi 2017–2018, kuudenneksi 2019–2020, yhdeksänneksi 2021, seitsemänneksi 2021–2022, yhdeksänneksi 2022–2023 ja seitsemänneksi 2024–20235 Etappikilpailujen osuusajoissa hän sijoittui Tour de Skillä 2017–2018 kolmanneksi Val di Fiemmen 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa ja toiseksi kiertueen päättäneessä 9 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kahdeksas.
Stadlober saavutti ensimmäisen palkintosijansa yksittäisessä maailmancupkilpailussa oltuaan kolmas Oberstdorfin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa tammikuussa 2020. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kymmenes. Tour de Skillä 2024–2025 hän sijoittui toiseksi Val di Fiemmen 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Kiertueen jälkeen hän sijoittui Les Roussesin 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailyssa kolmanneksi.
Kendō Suomessa

Kote-lyönti. Kyseenomainen tekniikka kuuluu shikakewaza-ryhmään eli peruslyöntitekniikoihin. Kote-lyönti suoritetaan kote-hanskan varteen; ei rystysille tai suojaamattomaan käsivarteen.
Kendōn 2005 SM-joukkuekilpailun palkitut FKA:n kendōn joukkue-SM-kisoissa 26. helmikuuta 2005 Ulvilassa
Kendō shiai. Tuomarit liputtavat pisteen punaiselle kilpailijalle kendōn yksilö-SM-kisoissa Helsingissä joulukuussa 2002.
Kendō (jap. 剣道, kendō) on japanilaiseen miekkailuun pohjautuva kamppailulaji. Suomessa kendōta on harjoitettu vuodesta 1986 lähtien. Suomessa oli vuoden 2009 lopussa yli 1000 kendōn harjoittajaa ja yhteensä 23 kendō-seuraa 20. paikkakunnalla. Lisäksi Suomen kendoseurojen keskusliittoon (FKA) kuuluu viisi iaidō-seuraa, joissa ei harjoitella kendōta. Suomen kendoseurojen keskusliitto ry on SLU:n jäsen.
Kendōn alku Suomessa

Suomen ensimmäisen kendō-leirin järjesti Porvoossa vuonna 1986 sikäläinen kyūdō-seura Heiwa No Yumi (nyk. Yosaiki ry.) Ajatuksen kendō-leirin pidosta saivat porvoolaiset Mitsuo ja Tarja Takayama. Kouluaikoinaan kendōta Japanissa harjoitelleen Mitsuo Takayaman vaimo Tarja oli kyūdō-harrastuksessaan tutustunut leireillä kyūdō-opettaja Feliks Hoffiin, jolla oli myös 4.dan kendōssa., Heiwa No Yumi r.y. otti heti leirin jälkeen kendoryhmän seuraansa muuttuen samalla monilajiseuraksi jonka nimeksi vaihdettiin Yosaiki. Tämä tapahtui 10.11.1986. Seuraavat kendō-seurat perustettiin Helsinkiin ja Turkuun. Hoff-sensein hoitaessa kyūdō-ryhmää, Angela Neumeister kävi vetämässä leirejä säännöllisesti 1980-luvun lopun Suomessa. Vuonna 1990 Japanin kendōliitto ZNKR osoitti Suomelle sen, mitä oltiin kaivattu: ensimmäisen vuotuisen kendō-opettajan Tōru Takahashin (tuolloin 6. dan), joka oli Tokion musiikki- ja taidekorkeakoulun kendō-opettaja. Hän ja muut Japanista vierailleet ZNKR:n lähettämät kendō-opettajat kehittivät merkittävästi Suomen kendōta  . Nykyisin Suomen kendoseurojen keskusliitossa on 28 jäsenseuraa 23 eri paikkakunnalla ja jäseniä liiton seuroissa yhteensä noin 1000 henkeä. Suurimpana kendō-kaupunkina mainittakoon Helsinki, jossa toimii jopa neljä Kendoliiton seuraa, joista kolmessa harjoitellaan kaikkia Kendoliiton kolmea miekkailulajia, kendōta, iaidōta ja jōdōta, ja neljännessä pelkästään iaidōta. Merkittävän laajentumisen kendō koki Suomessa vuonna 1999, jolloin toiminta aloitettiin Oulussa. Sieltä kendō on levinnyt ensin Kokkolaan, ja hieman myöhemmin myös Tornioon ja Kannukseen. Torniossa on tiettävästi maailman pohjoisin kendoseura.
Kendōn alku Suomessa > Kendō-leirit tärkeä osa harjoittelua

Leireily on olennainen osa suomalaista kendōn harjoittelua. Suomessa järjestetään säännöllisesti useita kansallisesti tärkeitä leirejä, kuten Pori Jazz -festivaalin aikaan järjestettävä kesäinen Pori Jazz -kendōleiri, syystalvesta järjestettävä Helsinki-kendōleiri ja alkukesästä järjestettävä kyū-väelle suunnattu Linnakendō-leiri. Näille hakeutuu väkeä Suomen kaikista kendō-seuroista. Kendō-seurat järjestävät myös pienimuotoisempia leirejä.
Kendōssa kehittyminen vaatii harjoittelua monien erilaisten ihmisten kanssa. Näin vältetään haitallisten maneerien kehittyminen. Tämä toteutuu hienosti kendō-leireillä. Kendō-leireille on usein hankittu opettajia ulkomailta: varsinkin Japanista, mutta myös muualta. Opettajat tuovat usein mukanaan omia oppilaitaan, jotka myös monipuolistavat harjoittelua leireillä.
Kendō-leireillä on usein erilaisia teemoja kendōhon liittyen, ja niissä saatetaan harjoitella myös muita Suomen kendoliiton seuroissa harjoitettavia lajeja, kuten ZNKR jōdōta, ZNKR iaidōta tai näihin liittyviä koryū-lajeja. Kendō-leireillä järjestetään myös pääsääntöisesti kaikki Suomessa suoritettavat kendōn tasokokeet dan-arvoissa. Tällöin paikalle on saatu riittävä määrä graduointiraatiin tarvittavia edistyneitä, korkean dan-arvon kendō-harrastajia.
Kendōn suomenmestaruus kautta aikain

Kendōssa otellaan suomenmestaruuksista kolmessa luokassa: aikusten ja alle 18-vuotiaiden yksilöluokissa sekä viisihenkisten joukkueiden luokissa.
Kendōn suomenmestaruus kautta aikain > Kendōn joukkuesuomenmestaruus

Joukkuemsuomenmestaruuskilpailuissa tellaan viisihenkisillä joukkueilla, mutta joukkueen maksimikokoonpano on 7 henkeä. Kilpailujen alaikäraja on 16 vuotta, mutta niissä ei ole määriteltyä kyū-/dan-arvorajaa. Ottelijat ja ottelujärjestys pitää ilmoittaa ennen ottelua. Kilpailuissa on poolikarsinta, josta kunkin poolin kaksi parasta etenee pudotuspeleihin. Sekajoukkueet ja kokoomajoukkueet sallitaan.
Kendōn suomenmestaruus kautta aikain > Kendōn yksilösuomenmestaruus

Kendōn yksilösuomenmestaruuskilpailuun ovat oikeutettuja osallistumaan Suomen kendoseurojen keskusliiton jäsenseuroissa olevat kendōkat, jotka ovat FKA:n tasokokeissa graduoineet vähintään 1. kyūn . Naiset ja miehet ottelivat samassa sarjassa vuoteen 2007 asti.
Kendōn suomenmestaruus kautta aikain > Kendōn naisten yksilösuomenmestaruus

Kendōn naisten yksilösuomenmestaruuskilpailu on järjestetty yli 18-vuotiaille vuodesta 2008 lähtien. Osallistujilta vaaditaan vähintään kendōn 3. kyū.
Kendōn suomenmestaruus kautta aikain > Kendōn miesten yksilösuomenmestaruus

Kendōn miestenyksilösuomenmestaruus on järjestetty yli 18-vuotiaille vuodesta 2008 lähtien. Osallistujilta vaaditaan vähintään kendōn 1. kyū.
Kendōn suomenmestaruus kautta aikain > Kendōn alle 18-vuotiaiden yksilösuomenmestaruuskilpailu

Kendōn alle 18-vuotiaiden yksiläsuomenmestaruuskilpailuun ovat oikeutettuja osallistumaan FKA:n jäsenseuroissa olevat, kilpailupäivänä alle 18-vuotiaat kendōkat ilman tasorajoitusta. Pojat ja tytöt ottelevat samassa sarjassa.
ZNKR:n Suomeen lähettämät opettajat

Japanin kendō-liitto on pitänyt yllä käytäntöä lähettää Suomeen vuosittain keskuudestaan kendō-opettajan ohjaamaan Suomen kendōn kehittymistä. Alkunsa tämä käytäntö on saanut 1980-luvun lopulla Suomen kendōkoiden ZNKR:lle lähettämästä kirjeestä, jossa he pyysivät kendō-ohjausta Suomeen, koska harjoittelivat Suomessa omillaan ilman esikuvaa tai ohjausta. Kirjeen vaikutus oli ilmeinen, koska se näytettiin Daishachirō Uematsulle Japanin kendō-liiton (ZNKR) tiloissa, kun hän oli saanut komennuksen saapua sotilasasiamieheksi Japanin Suomen suurlähetystöön vuonna 1986. Suomen kendōn tultua ”täysi-ikäiseksi” 20 vuoden ”sensei-lähetyksen” jälkeen 2006 ZNKR lopetti kyseisen toiminnan osin taloudellisten ja osin muiden syiden vuoksi. Kuitenkin vuonna 2009 FKA sai vieraakseen taas, pitkällä pestillä, Suomessa vierailevan kendō-opettajan.
ZNKR:n Suomeen lähettämät opettajat > Japanin kendō-liiton tuki Suomen kendōlle

ZNKR:n apu Suomen kendōlle on ollut erittäin hyödyllinen ja tuloksekas. FKA, Suomen kendō-seurat ja suomalaiset kendōn harjoittajat ovat sen ansiosta solmineet tiiviit ja lämpimät suhteet lukuisiin lajin opettajiin Japanissa, tehneet vastavierailuja näiden harjoitussaleille ja järjestäneet jopa yksityisiä vierailuja, joissa tuttu opettaja on matkustanut Suomeen opettajatoveriensa ja joidenkin oppilaidensa kanssa varta vasten järjestetylle leirille. Näitä opettajia on myös menestyksekkäästi kutsuttu ohjaamaan suuria kansallisia leirejä, jotka korkealuokkaisen japanilaisen ohjauksen ansiosta ovat muuttuneet kansainvälisiksi kendō-leireiksi. Maiden välinen kendō-yhteistyö ja -ystävyys ovat siten merkittävästi ZNKR:n ”sensei-lähetyksen” ansiosta syventyneet.
ZNKR:n Suomeen lähettämät opettajat > Tōru Takahashi

Takahashi on syntynyt Ōitan prefektuurissa vuonna 1950. Hän opiskeli 1872 perustetussa Tokion kasvatustieteellisessä korkeakoulussa (nykyään Tsukuban yliopisto) ja suoritti siellä kandidaatin tutkinnon 1973 ja maisterin tutkinnon 1976. Hän tutki maisteriopinnäytetyössään kendōta, ja toimi Tokion taidekorkeakoulun apulaisprofessorina vuodesta 1994 ja professorina vuodesta 2002
Suomen kendō-maajoukkueen valmentajana hän toimi kendōn euroomanmestaruuskilpailussa Berliinissä Saksassa 1990 ja kendōn maailmanmestaruuskilpailuissa 1991 Torontossa Kanadassa.