stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanha Kirkkosaari

Vanha Kirkkosaari
| --- | --- |
Muut nimet:  Viitasaari
Sijainti:  Viitasaari Keski-Suomi Suomi
Vesialue:  Keitele
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vanha Kirkkosaari eli Viitasaari, joskus kirjoitusasussa Wiitasaarilähde tarkemmin?, on Keiteleen saari Viitasaarella. Saaren erottaa luoteispuolisesta mannerrannasta Kirkkosalmi ja lounaispuolisesta Hakkarilansalmi. Koillispuolella on Kymönselkä. Saaressa on Viitasaaren vanha hautausmaa ja entisten kirkkojen muistomerkit.
Saaressa sijaitsi aiemmin Viitasaaren suojeluskunnan ampumarata, joka otettiin käyttöön vuonna 1927 ja betonirakenteita tehtiin kesään 1930 saakka, jolloin käytössä oli kymmenen näyttölaitetta. Radalla oli 100, 150 ja 300 metrin ampumamatkat sekä puhelinyhteys ampumapaikoilta näyttösuojaan. Vanhan Kirkkosaaren ampumaradan rakentaminen mahdollisti harjoittelun kirkonkylässä, jossa aiemmin ammuttiin jäällä talvisin, kesäisin harjoittelupaikkaa ei ollut.
Vanha Kaivos SpeedRush

Vanha Kaivos SpeedRush: Esports-katsomo ja -lava
Vanha Kaivos SpeedRush on Outokummussa järjestettävä elektronisen moottoriurheilun tapahtuma. Vuonna 2023 tapahtuman järjesti outokumpulainen DirtyRacing Finland kumppaneinaan mm. LUT-yliopisto, Suomen elektronisen urheilun liitto (SEUL) ja Lappeenrannan Pelikonemuseo
Vuoden 2023 tapahtuma järjestettiin 1.–2. heinäkuuta Outokummun Vanhalla kaivoksella. Siinä ajettiin virallisen F1 Esports SM-Liigan kolme ratkaisevaa osakilpailua, jotka televisioitiin TapahtumaTV Eveon -kanavalla. Tapahtuma tarjosi myös yleisölle runsaasti pelattavaa ja muuta vauhdikasta sisältöä, kuten simulaattoreita, Virtual Reality- ja retropelejä sekä tanssiesityksiä ja aarteen metsästystä.
Vanha Kaivos SpeedRush: Yleisöpelit
11 osakilpailua sisältäneen 20 e-urheilijan F1 eSM-Liigan voitti vuonna 2023 Kasper Kulmala. Liigan kärkiviisikko ja pisteet:
1) Kasper Kulmala 242 p.
2) Ville Hämäläinen 205 p.
3) Tiitus Viik 147 p.
4) Joona Rauhala 133 p.
5) Lari Tulkki 108 p. Kolme parasta varmisti samalla paikkansa vuoden 2024 F1 eSM-Liigaan.
Vanha Kaivos SpeedRush: F1 eSM-Liigan finaalit
Vanha Kaivos SpeedRushilla ja F1 eSM-Liigalla on myös yhteiskunnallinen ja kulttuurillinen tarkoitusperä, kun niiden tavoitteena on ehkäistä nuorten syrjäytymistä ja edistää e-urheilun tunnettuutta sukupolvirajojen yli.
Vanha Kaivos SpeedRush: Hyvinvoinnin ja e-urheilun tunnettuuden edistäjä
Vanha Kaivos SpeedRush ja F1 eSM-Liiga ovat myös kestävän kehityksen puolesta puhujia painottaen elektronisen moottoriurheilun ympäristöystävällisyyttä, taloudellisuutta, turvallisuutta ja esteettömyyttä.
Vihreä mies

Lehvistä muodostuneet kasvot. Veistos Bambergin katedraalissa, 1200-luku.
Vihreä mies on vanha kuva-aihe, miehen kasvot, jotka ovat muodostuneet kasvien lehdistä tai muista kasvinosista. Vihreä mies on ollut suosittu koriste-aihe Euroopan keskiaikaisissa rakennuksissa, kirkoissa ja käsikirjoituksissa. Nimityksen "Vihreä mies" esitti ensimmäisen kerran Lady Raglan vuonna 1939 julkaistussa artikkelissa The "Green Man" in Church Architecture. Hahmon juuret lienevät kaukana menneisyydessä, ja se voidaan tulkita jälleensyntymisen ja luonnon kiertokulun symboliksi.
Veli Paššan moskeija

| Veli Paššan moskeija> Τζαμί του Βελή Πασά |
| --- | --- |
 Veli Paššan moskeija
Sijainti:  Réthymno, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°21′49″N, 24°28′40″E
Rakennustyyppi:  moskeija
Valmistumisvuosi:  1600-luku (moskeijaksi)
Käyttäjä:  Paleontologinen museo
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veli Paššan moskeija (kreik. Τζαμί του Βελή Πασά, Tzamí tou Velí Pasá) on entinen moskeija Réthymnon kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Mastampán kaupunginosassa keskustan eteläpuolella. Nykyisin siinä toimii kaupungin Paleontologinen museo.
Veli Paššan moskeija.
Moskeija on rakennettu 1600-luvun puolenvälin tienoilla varhaisemman venetsialaisaikaisen Pyhälle Onufriokselle omistetun katolisen kirkon paikalle. Varhaisin maininta moskeijasta on vuodelta 1657. Moskeijarakennus on pohjakaavaltaan neliönmuotoinen ja siinä on yhdeksän kupolia. Minareetti on rakennettu noin vuonna 1789–1790, mikä tekee siitä kaupungin vanhimman säilyneen. Museona rakennus on toiminut kunnostamisen jälkeen vuodesta 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veli Paššan moskeija Wikimedia Commonsissa
Vantaa Floorball Team

| Vantaa Floorball Team |
| --- | --- |
Paikkakunta:  Vantaa
Miesten sarjataso:  VI-divisioona
Naisten sarjataso:  II-divisioona
Vantaa Floorball Team eli VFT on vantaalainen salibandyn erikoisseura, joka perustettiin 1993. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa II-divisioonassa ja miesten joukkue VI-divisioonassa. Seuran keskeinen perustajahenkilö oli Tom Sandell.
Historia

Miesten edustusjoukkue voitti Suomen mestaruuden kaudella 1996–1997 ja oli kahdesti hopealla kausina 1995–1996 ja 1998–1999. Viimeisen hopean jälkeen joukkue siirtyi edustamaan HIFK:ta. Naiset ovat voittaneet Suomen mestaruuden kolmesti kausina 1997–1998, 1998–1999 ja 2003–2004. Viimeisen mestaruuden jälkeen joukkue siirtyi edustamaan Tikkurilan Tiikereitä, joka voitti heti seuraavalla kaudella Suomen mestaruuden. Myös seuran A-pojat ovat kertaalleen voittaneet Suomen mestaruuden.
Naisten suomenmestaruusjoukkueen siirryttyä syksyllä 2004 Tikkurilan Tiikereihin myös muita joukkueita siirtyi muihin seuroihin kuten SB-Vantaaseen ja M-Teamiin. Tämän jälkeen VFT on keskittynyt lasten ja nuorten kerhotoimintaan sekä perheliikuntaan.
Saavutukset > Miehet

Suomen mestaruus 1996–1997
SM-hopeaa 1995–1996 ja 1998–1999
Saavutukset > Naiset

Suomen mestaruus 1997–1998, 1998–1999 ja 2003–2004
SM-hopeaa 2001–2002
Aiheesta muualla

nhlfinns.net, VFT:n pelaajatilastot miesten salibandyliigassa
Veli Nieminen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Veli Nieminen |  Veli Nieminen |  Veli Nieminen |  |
Maa:  / Suomi
Miesten voimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | joukkuevoimistelu |  |
Miesten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | miesten 300 msotilaskivääri, makuu,joukkuekilpailu |  |
Heikki Veli Nieminen (1. joulukuuta 1886 Tyrväntö – 1. huhtikuuta 1936 Hämeenlinna) oli suomalainen ampuja, voimistelija ja olympiamitalisti. Joukkuetoverinsa Magnus Wegeliuksen lailla Nieminen voitti olympiamitalin sekä voimistelussa että ammunnassa.
Veli Niemisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Juho Heikki Nieminen ja Justiina Nieminen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Hämeenlinnan lyseosta ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1909 ja filosofian maisteriksi 1910. Nieminen oli 1918–1924 SOK:n osastopäällikkönä ja sen jälkeen muun muassa suojeluskuntien Riihimäen asepajan teknillisenä johtajana.
Nieminen kilpaili kolmissa kesäolympialaisissa. Lontoossa 1908 hän voitti Suomen joukkueessa joukkuevoimistelun pronssimitalin. Antwerpenissä 1920 hän osallistui kuuteen ammuntakilpailuun, joista miesten 300 metrin sotilaskivääriammunnan makuuasennon joukkuekilpailussa hän voitti olympiapronssia. Miesten 300 metrin vapaakiväärin asentojen joukkuekilpailussa Nieminen sijoittui neljänneksi. Pariisissa 1924 hän kilpaili kahdessa lajissa ja oli miesten 400, 600 ja 800 metrin vapaakivääriammunnan joukkuekilpailussa viides.
Riihimäen Ampumaseuraa ja Hämeenlinnan Metsästysseuraa urallaan edustanut Nieminen toimi Suomen Ampujainliiton sihteerinä 1927–1936 ja liittohallituksen jäsenenä 1919–1933.
Saavutuksia

Olympiapronssia Lontoossa 1908 (joukkuevoimistelu)
Olympiapronssia Antwerpenissä 1920 (sotilaskivääriammunta 300 m makuu – joukkuekilpailu)
Viihdeteollisuus

Viihdeteollisuus tai viihdeala on viihteen tai populaarikulttuurin teollista tuotantoa, jonka tallenteina levittäviä tuotteita ovat elokuvat, musiikki, pornografia ja videopelit.
Viihdeteollisuuteen kuuluvat muun muassa elokuvateollisuus, musiikkiteollisuus, pornoteollisuus ja videopeliteollisuus.
Vesa Laukkanen

Vesa Johannes Laukkanen (s. 1. heinäkuuta 1956 Tampere) on suomalainen entinen kansanedustaja (1991–1995), joka kuului ensin Kristillisen liiton eduskuntaryhmään ja sen jälkeen Vaihtoehto Suomelle -eduskuntaryhmään.
Ura

Laukkanen on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti sekä arvoltaan varatuomari ja hänellä on ollut oma lakiasiaintoimisto vuodesta 1981. Hänet valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1991 eduskuntavaaleissa.
Tammikuussa 1993 Laukkanen erosi Kristillisen liiton eduskuntaryhmästä ja perusti oman yhden miehen ryhmänsä Vaihtoehto Suomelle. Marraskuussa 1994 hän pyysi eroa eduskunnasta vakaumuksensa takia. Eduskunta kuitenkin hylkäsi eropyynnön äänin 138–38.
Ura > Puheenvuoroennätykset

Laukkasella on hallussaan eduskunnan toiseksi pisimmän sekä kolmanneksi pisimmän puheenvuoron ennätys. EU-jäsenyyden jarrutuskeskustelussa vuonna 1994 Vesa Laukkanen puhui torstaina 3.11.1994 tauotta 4 tuntia 35 minuuttia, mikä lehtitiedoissa mainittiin eduskunnan ennätykseksi. Hän rikkoi tämän ennätyksen puhumalla lauantain ja sunnuntain välisenä yönä peräti 6,5 tuntia (6.-7.11.1994). Kolmannessa käsittelyssä keskiviikkona 16.11.1994 Laukkanen piti vielä 4,5-tuntisen puheenvuoron. Paavo Väyrysen johtamien ”jarruttajien” tarkoituksena oli viivyttää Suomen EU-jäsenyyttä koskevan lain käsittelyä. Sebastian Tynkkynen rikkoi Laukkasen ennätyksen pisimmästä puheenvuorosta 8,5 tunnin mittaisella puheenvuorollaan EU-elvytystukipaketin jarrutuskeskustelussa keväällä vuonna 2021.
Viimeinen savotta

Viimeinen savotta voi tarkoittaa seuraavia:
Viimeinen savotta, Kalle Päätalon romaani
Viimeinen savotta, Edvin Laineen Kalle Päätalon romaanin pohjalta ohjaama elokuva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viimeinen savotta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viggsö

Viggsö
| --- | --- |
Sijainti:  Värmdö Tukholman lääni Ruotsi
Saariryhmä:  Tukholman saaristo
Pinta-ala:  0,3 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Viggsö on saari Ruotsissa Tukholman saaristossa. Hallinnollisesti se kuuluu Värmdön kuntaan. Viggsön pituus kaakosta luoteeseen on noin kilometrin.
Viggsö tunnetaan pop-yhtye ABBAn tukikohtana, jossa kokoonpanon jäsenet loivat suuren osan tuotannostaan 1970- ja 1980-luvuilla.
Aiheesta muualla

Mindat.org: Viggsö, Stockholm, Sweden
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Viggsö
Käännös suomeksi
Viihde

Tulennielijän tavoite on viihdyttää yleisöään.
Viihde on yleisnimi kevyelle ajanvietteelle, sellaisille tapahtumille, esityksille tai toiminnoille, joiden tarkoitus on tuottaa huvia tai mielihyvää yksittäiselle ihmiselle tai suuremmalle yleisölle. Yleisö voi osallistua viihteeseen passiivisesti (esimerkiksi television katsominen) tai aktiivisesti (esimerkiksi videopelin pelaaminen).
Esimerkkejä perinteisestä viihteestä ovat muun muassa sirkus, tanssi, huumori, taikuus, musiikki, elokuvat, pelit, huvipuistot, urheilu, teatteri, kirjat, televisio, radio ja lehdet. Useilla edellä mainituilla viihteen muodoilla on kuitenkin muitakin tarkoituksia kuin pelkkä viihdyttäminen.
Viihdeteollisuus tuottaa kaupallista massaviihdettä. Viihdettä esitetään ja käsitellään monissa medioissa. Populaarimusiikkia tai kevyttä musiikkia kutsutaan usein viihdemusiikiksi. Televisiossa on paljon ajanvieteohjelmia, joita ovat muun muassa erilaiset tietovisailuohjelmat. Viihteellisiä aikakauslehtiä on runsaasti. Viihdelehdiksi voidaan osaltaan lukea myös iltapäivälehdet. Radio esittää myös paljon viihteellistä ohjelmaa. Sen lukuisat musiikkiaiheiset ohjelmat voidaan lukea viihteeksi. Kirjallisuuden saralla romaanit on ollut tapana jakaa niin sanottuun taiteelliseen korkeakirjallisuuteen ja kevyeen viihdekirjallisuuteen eli ajanvietekirjallisuuteen. Internetissä on useita portaaleja, jotka ovat ensi sijassa keskittyneet viihteeseen. Viihde-elektroniikka tarkoittaa erilaisia kodin mukavuutta lisääviä laitteita, kuten televisiota ja radiota. Kolikkopelit ovat palvelumuotoista viihde-elektroniikkaa.
Valkohäntäpreerikko

| Valkohäntäpreerikko |
| --- | --- |
 Valkohäntäpreerikko Wyomingissa.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Heimo::  Oravat Sciuridae
Suku::  Preerikot Cynomys
Laji::  leucurus
Kaksiosainen nimi
 Cynomys leucurus  Merriam, 1890 
 Levinneisyyskartta.
Katso myös
   Valkohäntäpreerikko Wikispeciesissä   Valkohäntäpreerikko Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Valkohäntäpreerikko eli valkohäntäpreeriakoira (Cynomys leucurus) on Yhdysvaltojen Coloradon, Montanan, Utahin ja Wyomingin osavaltioissa tavattava preerikko. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia

Utahinpreerikko (Cynomys parvidens) on luokiteltu joissain lähteissä valkohäntäpreerikon alalajiksi.
Koko ja ulkonäkö

Valkohäntäpreerikkourokset ovat naaraita kookkaampia. Urosten koko ruumiinpituus on 342–399 mm ja hännän pituus 40–65 mm. Painoa niillä on 750–1 700 g. Naaraiden vastaavat lukemat ovat 315–375 mm, 40–65 mm ja 675–1 200 g. turkki on selkäpuolelta väritykseltään kellertävä tai ruskeankeltainen. Vatsapuoli on selkää vaaleampi. Silmien päällä on tummanruskea tai musta raita. Silmien alla on epäselvempää tummanruskeaa tai musta väritystä. Häntä on juurestaan ruskeankeltainen tai valkoinen. Hännänpää on valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Valkohäntäpreerikkoa tavataan Yhdysvalloissa osissa Coloradon, Montanan, Utahin ja Wyomingin osavaltioita. Montanassa lajia tavataan osavaltion etelärajalla, Wyomingissa osavaltion keski- ja lounaisosissa, Coloradossa länsiosissa ja Utahissa koillisosissa. Esiintymisalueen koko on arviolta 340 209 km².
Lajia tavataan alueilla, joilla aksvaa sekaisin ruohikkoja ja pusikkoja. Preerikkoon verrattuna sitä tavataan korkeammilla seuduilla, joilla kasvilajisto on runsaampaa.
Elintavat

Valkohäntäpreerikko on päiväeläin. Ne elävät yhteiskunnissa, joiden koko vaihtelee. Klaanit ovat tavallisesti pieniä ja niiden naaraat ovat yleensä sukua keskenään. Preerikkoihin verrattuna ne ovat vähemmän sosiaalisia. Valkohäntäpreerikkot rakentavat pesäkoloja, jotka tunnistaa maan pinnalta suuaukolle kasatusta maasta. Valkohäntäpreerikon pesän suuaukon kasat ovat kuitenkin usein muihin lajeihin verrattuna huomaamattomampia. Pesällä on useita eri sisäänkäyntejä. Tavallisesti niitä on noin 10, mutta 30 on mahdollista. Syvyyttä pesällä on tavallisesti 2–3 metriä. Aikuiset yksilöt liikkuvat kotialueella, jonka koko on 1–2 hehtaaria. Saman yhteiskunnan eri yksilöt voivat liikkua päälekkäisellä alueella. Ryhmän jäsenet voivat sosialisoida keskenään leikkimällä, nuolemalla toisiaan tai haistelemalla. Aggressiivisemmat kohtaamisen voivat johtaa jahtaamiseen ja tappeluihin.
Valkohäntäpreerikko horrostaa pesäkoloissaan jopa seitsemän kuukautta kestävän talven ajan. Horros alkaa täysikasvuisilla yksilöillä loppukesästä tai alkusyksystä. Keskenkasvuiset valkohäntäpreerikkot aloittavat horrostamisen myöhemmin lokakuun ja marraskuun paikkeilla. Urosten horrostaminen loppuu tavallisesti helmikuussa. Niitä seuraavat naaraat kahden tai kolmen viikon jälkeen.
Naaraat parittelevat muutama päivän sisällä horroksesta ilmestyttyään. Ne voivat saada yhden poikueen vuosittain. Tiineys kestää 28–30 päivää ja poikaset syntyvät pesäkoloissa. Syntymänsä jälkeen ne viettävät maan alla noin 5,5 viikkoa. Pesäkolosta ulos niistä selviytyy keskimäärin neljä tai viisi. Pesäkolosta ulos tullessaan poikaset on yleensä jo lähes vieroitettu emon maidosta. Kuolleisuus on suurta. Aikuisista uroksista vuodesta selviää 12–56 %, naaraista 21–62 % ja keskenkasvuisista 5–39 %. Ensimmäisestä elinvuodestaan pesäkolosta ulos tulon jälkeen selviää vain noin 50 % uroksista ja naaraista. Naaraat ovat sukukypsiä vuoden ikäisenä. Urokset alkavat paritella yleensä vasta kahden vuoden ikäisinä.
Valkohäntäpreerikkon ravintoa ovat heinät, kukat ja siemenet. Sen petoeläimiä ovat eri koiraeläimet, kissaeläimet, näätäeläimet ja petolinnut. Aikanaan lähes sukupuuttoon kuollut mustajalkahilleri (Mustela nigripes) löydettiin luonnosta uudestaan valkohäntäpreerikkojen yhteiskunnan lähettyviltä Meteetseessä Wyomingissa. Petoeläimiään havaitakseen valkohäntäpreerikot voviat seisoa takajaloillaan. Uhan havaittuaan ne antavat hälytysäänen.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut valkohäntäpreerikon elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan suhteellisen yleisesti suurehkolla alueella. Kantojen koko ja yksittäisten yhteiskuntien yksilömäärä on kuitenkin ollut laskussa.
Lajiin kohdistuvia uhkia ovat rutto, myrkyttäminen ja elinympäristön häviäminen maatalouden ja kaupungistumisen takia. Lajin myrkyttäminen oli yleistä etenkin 1900-luvulla. Valkohäntäpreerikojen uskottiin kilpailevan ravinnosta laidunnettavan karjan kanssa. Muiden preerikkojen tapaan ne ovat myös hyvin haavoittuvaisia kirppujen levittämälle rutolle.
Valkohäntäpreerikkojen yhteiskuntien on todettu lisäävän myös ympäristönsä yleistä biodiversiteettiä.
Valkohäntäpreerikkojen pesäkäytäviä Wyomingissa.
Valkohäntäpreerikko lumisessa maisemassa.
Takajaloillaan seisovia valkohäntäpreerikkoja.
Vanessa Vandy

Vanessa Vandy vuonna 2009
Vanessa Isabelle Vandy (s. 14. toukokuuta 1989 Auckland, Uusi-Seelanti) on suomalainen elokuvaohjaaja, -kuvaaja ja entinen seiväshyppääjä. Vandyllä on Suomen ja Uuden-Seelannin kaksoiskansalaisuus.
Elokuva-ura

Vandy on elokuvaohjaaja ja -kuvaaja. Hän on erikoistunut mainosvideoihin ja lyhytelokuviin. Hänen lyhytelokuvansa Farewell pääsi mukaan finalistina OneScreen elokuvafestivaaliin 2017 .
Urheilu-ura

Vanessa Vandy edusti Vasa Idrottssällskapia. Kalevan kisoista hänellä on kultaa Tampereelta 2008 ja hopeaa Lappeenrannasta 2007. Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on kultaa Joensuusta 2008 sekä hopeaa Rovaniemeltä 2007 ja Mustasaaresta 2009. Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2007 hän voitti lajinsa silloisella ennätyksellään 430 cm.
19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui seitsemänneksi. Nuorten MM-kisoissa 2008 hän sen sijaan sijoittui kuudenneksi tuloksella 420 cm. Heinäkuussa 2008 Vandy voitti SM-kilpailut Tampereella tuloksella 430 cm ja samalla varmisti itselleen paikan Pekingin olympialaisiin. Pekingin olympialaisten karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 400 cm eikä selviytynyt loppukilpailuun.
Lapuan Eliittikisoissa 2009 Vandy paransi omaa ennätystään 5 cm hypäten vähän aikaa Suomen ennätyksenäkin olleen 436 cm. Samassa kilpailussa myös Minna Nikkanen paransi Suomen ennätystä lopullisiin lukemiin 445 cm. Halliennätyksensä 430 cm hän hyppäsi Joensuussa SM-hallikisoissa 2008 voittaessaan SM-kultaa uudella sisäratojen Suomen ennätyksellä.
Vuonna 2009 Vandy voitti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa pronssia tuloksella 435 cm.
Vuoden 2011 alussa Vandy ilmoitti lopettavansa seiväshyppyuransa polvivaivojen takia ja keskittyvänsä musiikkiin.
Aiheesta muualla

http://www.vanessavandy.com/
Viimeinen suudelma

| Viimeinen suudelma> L’ultimo bacio |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gabriele Muccino
Käsikirjoittaja:  Gabriele Muccino
Tuottaja:  Domenico Procacci
Säveltäjä:  Paolo Buonvino
Kuvaaja:  Marcello Montarsi
Leikkaaja:  Claudio Di Mauro
Tuotantosuunnittelija:  Eugenia F. Di Napoli
Pukusuunnittelija:  Nicoletta Ercole
Pääosat:   Stefano Accorsi  Giovanna Mezzogiorno  Stefania Sandrelli  Giorgio Pasotti 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Fandango
Levittäjä:  ThinkFilm
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen suudelma (L’ultimo bacio) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Gabriele Muccinon käsikirjoittama ja ohjaama elokuva.
Uusiutuva energia Intiassa

Uusiutuva energia Intiassa on kehittyvä ala, joka keskittyy aurinkovoiman ja tuulivoiman osuuden sähköntuotannossa. Intiassa uusiutuva energia kattoi vuonna 2017 noin 40 prosenttia kokonaistuotannosta.  Intian vuonna 2008 asettama tavoite on 14 GW uusiutuvan energian kapasiteettia vuoteen 2012 mennessä. Vuonna 2008 Intia oli merkittävä tuulivoiman markkina-alue ja aurinkokennojen valmistaja.
Kapasiteetti

Uusiutuvan sähkön kapasiteetti Intiassa oli REN21:n mukaan 13 GW vuonna 2008. Kapasiteetti on tasaisesti kasvanut.
Aurinkokennot

Aurinkokennojen valmistamiseen investoitiin 18 miljardia dollaria vuonna 2008. Intian vuonna 2008 asettama tavoite oli 14 GW uusiutuvan energian kapasiteettia vuoteen 2012 mennessä. Pariisin ilmastosopimuksen yhteydessä vuonna 2015 uudeksi tavoitteeksi asetettiin 100 gigawattia.  Aurinkokennoille ja keskittävälle aurinkovoimalle säädettiin uusi syöttötariffi ja verovähennysoikeudet vuonna 2009. Vuonna 2017 aurinkoenergian kapasiteetti oli 14,7 gigawattia.
Biopolttoaineet

Intiassa on velvoite 5 % n biopolttoaineosuus bensiinissä ja dieselissä vuonna 2008 ja tavoite 20 % biopolttoaineosuus bensiinissä ja dieselissä vuoteen 2018 mennessä.
Tuulivoima

Tuulivoimakapasiteetti Intiassa oli 5. suurin maailmassa  vuonna 2008 eli yhteensä 9 645 MW.  Tekniikan nopeaa käyttöönottoa kuvaa 20 % lisäys edellisestä vuodesta.
Aurinkokaupungit

Intian tavoitteena on 60 aurinkokaupunkia (engl. solar city), joiden energiasta 10 % tuotetaan uusiutuvalla energialla.
Vapahtajan ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Vapahtajan ritarikunta (kreik. Τάγμα του Σωτήρος, Tágma tou Sotíros) on kreikkalainen ritarikunta, joka on perustettu 1829. Se nykyisen Kreikan tasavallan korkein mahdollinen kunnianosoitus. Ensimmäinen kunniamerkin saaja oli kuningas Oton isä, Ludvig I vuonna 1833. Kunnianosoitusta jaetaan nykyään kiitollisuudenosoituksena erityisen asiokkaista teoista Kreikan valtion tai sen intressien eteen mm. hallinnon, elinkeinoelämän, diplomatian tai armeijan saralla. Ulkomaisille valtionpäämiehille myönnetään usein suurristin arvo.
Kunnianosoitusta jaetaan viidessä luokassa:
suurristi
suurupseeri
komentaja
kultainen risti
hopeinen risti
Vapaita Lehtisiä

Vapaita Lehtisiä oli ensimmäisen sortokauden aikana 1901–1905 ilmestynyt maanalainen helsinkiläinen perustuslaillisten lehti. Samaan aikaan ilmestyi Tukholmassa samassa tarkoituksessa ruotsinkielinen Fria Ord, jota salakuljetettiin Suomeen. Lehden päätoimittaja oli filosofian tohtori Arvid Neovius. Lehdessä arvosteltiin voimakkaasti kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovia.
Vuonna 1903 Neovius karkotettiin Suomesta muiden perustuslaillisten johtajien mukana. Perustuslaillisten enemmistö pysyi Leo Mechelinin rauhanomaisen vastarinnan tiellä "Tukholman valtiopäivillä" maanpaossa 1903. Tuolloin vähemmistöön jääneet aktiivista vastarintaa kannattaneet aktivistit, joiden johtohahmoja Neovius oli, osittain erkanivat muista perustuslaillisista, mutta lehden levitys Suomessa jatkui.[lähde? ]
Lehti piti Bobrikovin murhaa oikeutettuna tekona ja kirjoitti: "Ja me, jotka uskomme Eugen Schaumanin olleen välikappale oikeuden ja kaitselmuksen kädessä, kiitämme häntä siitä, mitä hän on tehnyt. Hän on antanut meille takaisin uskon, etteivät väkivalta ja vääryys saa ijankaikkisesti vallita."
Veli Pinomaa

Veli Natanael Pinomaa, vuoteen 1906 Gulin (7. tammikuuta 1892 Mikkeli – 6. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen ekonomi, järjestöjohtaja ja toimittaja.