stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokia 3220

| Nokia 3220 |
| --- | --- |

Julkaistu:  2004
Käyttöverkot:  900/1800/1900 MHz
Mitat:  104,5 × 44,2 × 18,7 mm
Paino:  86 g
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 128 pikseliä
Värien lukumäärä:  65 000
Muisti:  3 megatavua, ei muistikorttipaikkaa
Kamera:  640 × 480 pikseliä
Radio:  ei
Musiikkisoitin:  ei
Valmiusaika:  yli 280 h
Puheaika:  yli 3 h
Tiedonsiirto:  WAP
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 3220 on kamerapuhelin, jossa on VGA-kamera, jossa videon tallennusmahdollisuus. Nokia julkisti puhelimen Nokia Totally Board -tapahtumassa Kreikan Thessalonikissa 31. toukokuuta 2004 .
Nokia 3220 -puhelin on kolmitaajuuspuhelin, jota on tehty kahtena eri versiona. GSM 900/1800/1900 -verkoissa toimiva versio on tarkoitettu pääasiassa Euroopan ja Aasian markkinoille, ja GSM 850/1800/1900 -verkoissa toimiva versio Amerikan markkinoille.
Teksti-, kuva- ja multimediaviestien rinnalle Nokia esitteli Nokia 3220 -puhelimessa valoviestinnän. Heiluttamalla puhelinta ilmassa puolelta toiselle Fun Shell -kuorien LED-valot heijastavat ilmaan käyttäjän viestin. Laite oli ensimmäinen sisäänrakennetuilla LED-valoilla hälyttävä puhelin, jonka valot välkehti soittoäänien rytmissä. Puhelin oli suosittu juuri näyttävän valohälytystoimintonsa takia.
Nokia 3220 -puhelinta voi käyttää myös peliohjaimena Fun Shell -kuorien kanssa ns. liikepeleissä (motion game). Käyttäjä voi ohjata liikepelien hahmoja kallistelemalla ja kääntelemällä puhelinta kädessään. Kuorien mukana tulee kaksi liikepeliä: SwampRacer, vauhdikas rämevenekilpailu, sekä AirExpress, jossa pelaaja lentää eksoottisessa saaristossa.
Aiheesta muualla

Käyttöohjeet (Arkistoitu – Internet Archive)
Nokia 3220 - Tuki
Nikolai Grigorjev

Nikolai Grigorjev
Nikolai Dmitrijevitš Grigorjev (ven. Николай Дмитриевич Григорьев; 14. elokuuta 1895 Moskova – 10. lokakuuta 1938 Moskova) oli venäläinen shakinpelaaja sekä loppupelitehtävien säveltäjä.
Grigorjev oli Moskovan mestari neljä kertaa: 1921, 1922, 1923–24 ja 1929. Hänen pelaajauransa kesti vuodesta 1910 vuoteen 1929. Hän hävisi pelit Aleksandr Alehinille (1915 ja 1919) ja Mihail Botvinnikille (1927)
Aiheesta muualla

Nikolai Grigorjev ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Norwich (1836)

| Norwich |
| --- | --- |
Tyyppi:  Siipiratashöyrylaiva
Rakennustelakka:  Lawrence & Sneden, New York, Yhdysvallat
Luovutettu:  1836
Status:  Romutettu 1923
Tekniset tiedot
Pituus:  48,77 m m
Leveys:  7,71 m m
Koneisto:  Cunningham & Hall -höyrykone
Norwich oli jäänmurtajana käytetty siipiratashöyrylaiva. Se rakennettiin alkuaan matkustaja-alukseksi, joka höyrysi laidoillaan olleiden siipirattaiden avulla Long Islandin salmea pitkin New Yorkista Norwichiin Connecticutissa. Alus muutettiin vuonna 1842 hinaajaksi ja se palveli pitkään Cornell Towing Companyn hinaajalaivastossa. Norwich oli paikallinen kuuluisuus vahvan jäänmurtamiskykynsä vuoksi.
Kun liikenne Eriejärven ja New Yorkin välisellä rautatiellä (Erie Railroad) 1841 alkoi, rautatien pääteasema oli Piermontissa, josta oli New Yorkiin 36 kilometriä. Matkustajat ja rahtitavarat piti kuljettaa Hudsonjokea pitkin höyrylaivoilla ja proomuilla. Norwich vuokrattiin aina talven ajaksi rautatieyhtiön käyttöön kamppailemaan jäiden kanssa, jotta vesitieyhteys New Yorkiin pysyisi avoinna. Norwichin kapteeni Jacob DuBois on kertonut, että ankarana talvena matka Piermontista New Yorkiin saattoi kestää viikon.
Puurakenteisen Norwichin runko rakennettiin moneen kertaan uudelleen, mutta sen alkuperäistä muotoa ei muutettu. Alkuperäinen höyrykone sen sijaan palveli loppuun asti. Alusvanhuksen viimeisinä vuosina sen siipirattaaseen oli maalattu teksti "Maailman vanhin höyrylaiva, rakennettu 1836". Norwich romutettiin Port Ewenissä vuonna 1923.
Nik Pace

| Erika Pace> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. elokuuta 1984 (ikä 40)  Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat
Ammatti:  malli
Muut tiedot
Lempinimet:  Nik
Erika "Nik" Pace (s. 24. elokuuta 1984 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli, joka sijoittui toiseksi Nelosen suositussa televisiosarjassa Huippumalli haussa.
Pace opiskeli Bradley Techin lukiossa Milwaukeessa, mutta muutti Georgian Atlantaan opiskeltuaan Bradleyssä kolme vuotta. Ennen osallistumistaan Huippumalli haussa -televisiosarjaan hän työskenteli toimistovastaavana ja hänellä oli sopimus Elite Model Managementin kanssa. Hänen äitinsä on italialainen ja isänsä afroamerikkalainen.
Mallinura

Pace kilpaili Huippumalli haussa -ohjelmassa sen viidennellä kaudella. Hänen sanottiin olevan turhan vaisu, joten hän sijoittui toiseksi Nicole Linkletterin jälkeen.
Huippumalli haussa -ohjelmassa esiintymisensä jälkeen Pace sai sopimuksen  Fusion Model Managementilta New Yorkista. Hän on poseerannut Elle-lehdessä, US Weekly Magazinessa, Complex Magazinessa, VIBE Magazinessa, Essence Magazinessa ja MetroPop Magazinen kannessa. Hän on myös tehnyt mallintöitä VIGOSS U.S.A Jeansille, Snugglelle ja L'Oréalille. Lisäksi hän on esiintynyt muotinäytöksissä Fashion Institute of Technology 2006, LIM 2006, Gharani Strok Fall 2005 ja Tamara Pogosian Spring/Summer 2007.
Aiheesta muualla

Afterellen.com artikkeli
Nik Pace Myspacessa (englanniksi)
Mikroaallot

Mikroaallot ovat korkeataajuisia (korkeaenergisiä)  eli nopeasti värähteleviä sähkömagneettisia radioaaltoja, jotka muodostuvat sähkö- ja magneettikentästä. Mikroaaltosäteilyn energiakvantti, eli sähkömagneettisen vuorovaikutuksen välttäjähiukkanen on fotoni. Mikroaallot värähtelevät tuhansia kertoja nopeammin kuin ääniradiolähetyksiin käytettävät radioaallot, mutta hitaammin kuin lämpösäteily.
Avaruudesta tuleva luontainen taustasäteily muodostuu äärimmäisen heikosta mikroaaltosäteilystä, jonka aallonpituus vaihtelee noin millimetristä noin senttimetriin. Ihmisperäisen mikroaaltosäteilyn määrä on moninkertainen luonnon taustasäteilyyn verrattuna. Langaton viestintäteknologia tuottaa kehittyneissä maissa suurimman osan ympäristön mikroaaltosäteilystä. Matkapuhelinverkko ja päätelaitteet lähettävät ympäristöön jatkuvakestoista mikroaaltosäteilyä synnyttäen laajan mikroaaltoradiokentän, jonka eri osien voimakkuus vaihtelee sen mukaan, kuinka paljon mikroaaltoihin koodattua informaatiota eli niin sanottua mobiilidataa ilmassa kulkee. Tuotetun mikroaaltokentän voimakkuus kasvaa tyypillisesti väestötiheyden, liikennemäärien ja langattoman internetin käyttöasteen kasvaessa.[lähde? ]
Myös televisio- ja WLAN-verkko sekä lyhyemmän kantaman Bluetooth-yhteys toimivat mikroaalloilla. Mikroaaltosäteilyä lähettäviä laitteita ovat esimerkiksi tutkat, satelliitit, mikroaaltouunit ja langattomat mikrofonit.
Mikroaallot Suomen ympäristössä

Ympäristön mikroaaltosäteilyn määrä on monikertaistunut etenkin 2010-luvulla mobiililaajakaistan käytön lisääntyessä. Mobiilidatan käytön vuotuinen kasvu oli 70-82 % vuosina 2010-2015. Vuonna 2015 ennustettiin, että mobiililiikenne kaksinkertaistuu seuraavien vuosien aikana muun muassa videoiden suosion kasvaessa. Matkaviestinverkon tiedonsiirtomäärä oli joulukuussa 2017 jo 20 gigatavua henkeä kohti, mikä oli enemmän kuin missään muussa maassa. Suomessa käytettiin vuonna 2018 langatonta internettiä enemmän kuin kaikissa muissa Pohjoismaissa yhteensä.
Tutkimuksiin perustuvien ennusteiden mukaan langaton viestiliikenne tulee kasvamaan Suomessa vähintään kahdeksankertaiseksi vuoteen 2024 mennessä. Kasvu johtuu etenkin lisääntyvästä videoiden katselusta mobiililaitteiden kautta.
Myös säteilyn voimakkuus on kasvanut, kun korkeaenergisempiä taajuuksia on otettu käyttöön. Suomen ensimmäinen matkapuhelinjärjestelmä ARP toimi 150 megahertsin taajuisilla mikroaalloilla. NMT-teknologiaan perustuva matkapuhelinverkko käytti aluksi 450:n megahertsin taajuutta. Kun vähäenergiseen 450 megahertsin säteilyyn ei mahtunut enää niin paljon analogista informaatiota, että sillä oltaisiin kyetty vastaamaan häiriöttömästi matkapuheluiden lisääntyneeseen kysyntään, alettiin tuottaa myös korkeaenergisempää 900 megahertsin mikroaaltosäteilyä. Vuonna 2018 Suomen matkapuhelinverkoissa lähetettiin 700:n, 800:n, 900:n, 1 800:n, 2 100:n ja 2 600:n megahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä.
Monilla Suomen alueilla alkoi toimia vuonna 2019 entistä tehokkaammilla, niin sanotuilla superkorkeilla eli millimetritaajuuksilla (SHF) toimiva 5G-verkko, jossa lähetetään aluksi 3 500 megahertsin taajuista ja muutaman vuoden päästä todennäköisesti 26–28 gigahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä.
Mikroaaltojen tuottaminen

Mikroaaltojen tuottamiseen käytetään puolijohdeosillaattoreita ja  puolijohdevahvistimia tai elektroniputkioskillaattoreita kuten magnetronia tai heijastinklystonia, tai puolijohdeoskillaattoria ja sen vahvistimena lineaariklystonia tai kulkuaaltoputkea (TWT). Sekä puolijohdevahvistimissa että putkivahvistimissa elektroneja kiihdytetään sähkökentän avulla. Resonaattori määrää halutun taajuuden. Resonoivassa komponentissa elektronit kiihtyvät ja hidastuvat luovuttaen samalla energiaa sähkömagneettiselle kentälle.
Mikroaaltoja siirretään aaltoputkea pitkin. Aaltoputkella on pienemmät siirtohäviöt kuin koaksiaalikaapelilla, ja se kestää suurempien tehojen siirtämistä.
Mikroaaltojen eteneminen ilmakehässä

Mikroaaltojen etenemistä ilmakehässä häiritsee niiden sironta ja absorptio, jota aiheuttavat kaasumolekyylit (lähinnä vesihöyry ja happi) sekä sadepisarat. Vaimeneminen on sitä suurempaa, mitä korkeampi taajuus (lyhyempi aallonpituus). Mikroaaltojen sironta sadepisaroista on säätutkan toiminnan ydin, mutta myös tiedonsiirtoon tarkoitettujen mikroaaltolinkkien kokemaa vaimenemista käytetään sateen arviointiin.
Mikroaaltojen aallonpituus ja taajuusalueet

Mikroaaltojen aallonpituus vaihtelee yhdestä millimetristä kymmeneen senttimetriin. Mikroaaltosäteilyn taajuus eli värähtelynopeus on kääntäen verrannollinen aallonpituuteen. Lyhytaaltoisten eli korkeataajuisten mikroaaltojen fotonit ovat energisempiä kuin pitkäaaltoisten. 
Mikroaaltotaajuudet 1–300 gigahertsiä värähtelevät 1–300 miljardia kertaa sekunnissa vastaten 30 cm:n–1 mm:n aallonpituuksia.
Mikroaallot ovat korkeataajuisimpia radioaaltoja. Mikroaaltojen (siis radioaaltojen) ja kaukoinfrapunan raja on liukuva ja rajaalueen (THF-alue) taajuuksilla onkin sekä radioaaltojen, että infrapuna-aaltojen piirteitä. Mikroaallot kuuluvat  radiotaajuusalueisiin joita merkitään kirjaimilla. Mikroaaltoiset (aallonpituudeltaan pienimmät) radiotaajuusalueet (1–300 GHz) ovat UHF (0,3–3 GHz), SHF (3–30 GHz) ja EHF (30–300 GHz).
Mikroaaltojen aallonpituus ja taajuusalueet > Mikroaaltoalueen tutkataajuudet

Tutkatekniikassa ensimmäiset yritykset mikroaaltotutkiksi tehtiin L- ja S-alueella (L = long, pitkä ja S = short, lyhyt). X-aluetta kehitettiin sotilastarkoituksiin ”salaisena” projektina. Kun X ja S olivat käytössä, niiden väliin otettiin C (engl. compromise, kompromissi). Saksassa kehitettiin erittäin lyhyet K-aallot (saks. kurz, lyhyt). Kirjaimissa on jonkun verran kansallisia eroja. P-alue lienee brittien ”previous” (edellinen; alue jonka tutkakäytöstä luovuttiin varhaisessa vaiheessa).
| Nimitys | Taajuusalue |
| --- | --- |
L-alue: 1–2 GHz
S-alue: 2–4 GHz
C-alue: 4–8 GHz
[X-alue: 8–12 GHz
Ku-alue: 12–18 GHz
K-alue: 18–26,5 GHz
Ka-alue: 26,5–40 GHz
Q-alue: 30–50 GHz
U-alue: 40–60 GHz
V-alue: 50–75 GHz
E-alue: 60–90 GHz
W-alue: 75–110 GHz
F-alue: 90–140 GHz
D-alue: 110–170 GHz
Mikroaaltojen terveysvaikutukset

Pohjoismaiset säteilyturvaviranomaiset julkaisivat vuonna 2013 kannanoton, jonka mukaan tieteelliset tutkimukset eivät olleet kyenneet näyttämään radiotaajuuksisen säteilyn aiheuttavan terveyshaittoja, jos altistus jää Pohjoismaissa käytetyn EU:n komission suosituksen alle. Kannanotossa todettiin myös, etteivät tutkimukset olleet onnistuneet osoittamaan laajemmassa skaalassa aivokasvainten ja mobiililaitteiden käytön yhteyttä. Tutkimustietoa oli kuitenkin olemassa varsin rajallisesti pitkäaikaisesti eli yli 13–15 vuotta jatkuneeseen laitteiden käyttöön liittyen. Muita kuin aivokasvainten aiheuttamia terveysriskejä selvittäneissä tutkimuksissa oli löydetty yksittäisiä linkkejä, mutta menetelmien rajoitteet estivät lopullisten päätelmien tekemisen syy-yhteyksistä. Kannanotto totesi lisäksi mobiililaitteiden tuottamien radioaaltojen pitkäaikaisten vaikutusten olevan edelleen epäselvät etenkin lasten ja nuorten osalta.
Maailman terveysjärjestö WHO toteaa edelleen kotisivuillaan, etteivät 0–300 GHz sähkömagneettisen säteilyn terveysvaikutuksista tehdyt metatutkimukset ole osoittaneet minkäänlaista yhteyttä terveyshaittoihin, kun altistus on jäänyt ICNIRP:in suositusarvojen alle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jukka K. Korpelan taulukko sähkömagneettisesta spektristä
Sähkömagneettinen säteily
Sähkömagneettinen spektri: gammasäteily • röntgensäteily • ultraviolettisäteily • valo • infrapunasäteily • alimillimetrisäteily • mikroaallot • radioaallot
Radiotaajuusalueet: THF • EHF • SHF • UHF • VHF • HF • MF • LF • VLF • ULF • SLF • ELF
Valo: violetti • sininen • syaani • vihreä • keltainen • oranssi • punainen
Aaltoputkiliitoksia lennonjohdon tutkassa.
Nik Kershaw

| Nik Kershaw |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nicholas David Kershaw
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1958 (ikä 66) Bristol, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  laulaja, muusikko, sovittaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1973–
Tyylilajit:  pop synthpop progressiivinen pop
Soittimet:  kitara, piano, basso
Levy-yhtiöt:  MCA, Eagle Records
Aiheesta muualla
www.nikkershaw.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nicholas David "Nik" Kershaw (s. 1. maaliskuuta 1958 Bristol, Yhdistynyt kuningaskunta) on 1980-luvulla suosiota saavuttanut brittiläinen laulaja-lauluntekijä.
Kershaw syntyi Bristolissa ja sai vuonna 1983 levytyssopimuksen MCA Recordsilta. Debyyttisingle "I Won't Let the Sun Go Down on Me" ilmestyi pian ja sitä seurasi läpimurtokappale "Wouldn't It Be Good" (1984). Laulaja julkaisi MCA:lle kaikkiaan neljä albumia: Human Racing (1984), The Riddle (1984), Radio Musicola (1986) ja The Works (1989). "Wouldn't It Be Goodin" ohella on The Riddlen nimikappale ollut Kershaw'n suurin hitti.
Kershaw kuului Live Aidin esiintyjiin heinäkuussa 1985. Hän muutti marraskuussa 2003 erilleen puolisostaan Sheristä, jonka kanssa hän oli mennyt naimisiin jo vuonna 1983. Parilla on kolme yhteistä lasta.
Diskografia > Studioalbumit

Human Racing (1984)
The Riddle (1984)
Radio Musicola (1986)
The Works (1989)
15 Minutes (1998)
To Be Frank (2001)
You've Got to Laugh (2006)
No Frills (acoustic) (2010)
Ei8ht (2012)
Oxymoron (2020)
Aiheesta muualla

Nik Kershaw Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Discogs
Oliba

Oliban patsas Vicissä.
Oliba tai Oliva (noin 971–1046) oli katalonialainen piispa ja kreivi, joka toimi Ripolin ja Sant Miquel de Cuixàn luostarin apottina.
Oliba oli kreivin kolmanneksi vanhin lapsi ja Barcelonan kreivin lapsenlapsenlapsi. Hänen isänsä kuoli vuonna 988, ja Oliba jakoi kreivin tehtävät veljiensä kanssa. Vuonna 1002 hän luopui asemastaan ja meni Ripolin luostariin. Vuonna 1008 hänet valittiin sen apotiksi, ja myöhemmin häntä pyydettiin toimimaan myös Sant Miquel de Cuixàn benediktiiniluostarin apottina. Molemmat luostarit sijaitsivat hänen sukunsa mailla.
Oliba neuvotteli Roomassa Katalonian kirkolle itsenäisyyden Narbonnen vallasta. Hän perusti kouluja, kirjastoja ja kirkkoja. Apotti Oliba johti vastarintaa feodaalista väkivaltaa vastaan. Vuonna 1027 hän osallistui Tolugesin synodiin, jossa määriteltiin tiettyjä vuoden päiviä, jolloin sotiminen kiellettiin ja kirkonmiehille taattiin koskemattomuus myös sotatoimien aikana.
Normann Aanesland

| Normann Aanesland |
| --- | --- |
 Aanesland vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1933 Birkenes, Norja
Kuollut: 30. lokakuuta 2021 (88 vuotta)
Arvonimi: professori
Koulutus ja ura
Instituutti:  Norjan ympäristötieteen ja biologian yliopisto
Tutkimusalue:  maatalous
Gregers Normann Aanesland (28. heinäkuuta 1933 Birkenes – 30. lokakuuta 2021) oli maatalousprofessori Norjan ympäristötieteen ja biologian yliopistossa. Hän tutki ja arvosteli Norjan maatalouspolitiikkaa. Aanesland sai innoitusta Milton Friedmanin ajatuksista ja kannatti markkinaehtoisempaa maatalouden mallia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Normann Aanesland Wikimedia Commonsissa
Muistitekniikka

Muistitekniikka on muistamisen helpottamiseksi kehitetty menetelmä, jolla pyritään tehostamaan asioiden tallentamista ihmisen muistiin ja niiden palauttamista mieleen. Muistitekniikat perustuvat yleensä mielleyhtymien ja merkitysten luomiseen. Muistitekniikat ovat erityisiä tekniikoita, eikä niillä viitata sellaisiin yleisesti tunnettuihin tapoihin tehostaa muistamista kuten toisto, kertaaminen, ymmärtäminen tai ryhmittely.
Periaatteet

Muistitekniikat perustuvat yleensä assosiaatioiden eli mielleyhtymien ja merkitysten luomiseen. Mielleyhtymät voivat olla sanallisia tai kuvallisia. Muistettava asia voidaan yhdistää johonkin valmiiksi tuttuun asiaan tai asioiden sarjaan, tai merkityksetön asia (kuten numerosarja) voidaan muuttaa joksikin merkitykselliseksi asiaksi, joka on helppo palauttaa mieliin. Muistitekniikat toimivat parhaiten silloin kun käytetään itse keksittyjä mielleyhtymiä ja kun visuaalinen mielleyhtymä on mahdollisimman mieleenpainuva (kuten erikoinen, outo, räväkkä, jopa roisi). Muistitekniikoiden on todettu usein olevan tavallista ulkoa opettelua tehokkaampi tapa opetella asioita, joskin niiden teho riippuu muun muassa käyttäjänsä harjaantumisen tasosta.
Historia

Paikkamenetelmä on yksi vanhimmista tunnetuista muistitekniikoista. Menetelmä kehitettiin Kreikassa n. 500 eaa. ja se oli niin antiikin Kreikassa kuin antiikin Roomassakin oraattorien laajalti käyttämä. Muistitekniikoihin löytyy lukuisia viittauksia kirjallisuudesta kaikilta ajoilta, niin suosittelevia kuin paheksuviakin. Muistitekniikoita alettiin tutkia tieteellisesti 1960-luvulla.
Nykyajan muistiurheilijat käyttävät muistitekniikoita muistikilpailuissa.
Yleisimpiä muistitekniikoita ja tunnetuimpia käyttötarkoituksia

Muistisääntö
Luodaan muistettavasta asiasta lyhenne tai loru
Soveltuu lyhyihin listoihin
Esimerkki: kuukaudet joissa on vain 30 päivää ovat "ke-sy mar-hu"
Paikkamenetelmä
Asiat sijoitetaan tuttuun sijaintiin tai tutulle reitille ja yhdistetään sillä oleviin asioihin oikeassa järjestyksessä
Soveltuu puheisiin
Ketjutekniikka
Kahden peräkkäisen asian välille luodaan visuaalinen yhteys
Soveltuu listoihin tai vieraan kielen sanastoon
Naulakkotekniikka
Asiat yhdistetään numeroihin jo aikaisemmin valmiiksi yhdistettyihin mielikuviin
Soveltuu listoihin, etenkin numeroituihin
Konsonanttitekniikka
Numerot muutetaan ennalta määritellyiksi konsonanteiksi, joista muodostetaan omavalintaisten vokaalien avulla sanoja, jotka voivat vuorostaan muodostaa ketjuja
Soveltuu ei-merkityksellisten asioiden kuten numerosarjojen opetteluun
Rajoituksia

Tekniikan opettelu voi viedä niin kauan aikaa, että se ei maksa vaivaa, jos sitä käytetään harvoin
Yhden mielleyhtymän teko kestää 2–7 sekuntia, mikä voi olla joissain tilanteissa liian hidasta
Abstrakteista käsitteistä on vaikea luoda visuaalisia mielikuvia
Monet ihmiset eivät kykene visuaalisten mielleyhtymien luomiseen, etenkään vanhukset
Mielleyhtymien luominen ei sovellu sanatarkkaan ulkoa opetteluun kuten runoihin
Mielleyhtymät voivat sekaantua keskenään
Tekniikoiden oppiminen vaatii hyvää perehdytystä
Käyttäjät palaavat herkästi vanhoihin ja tehottomiin oppimistapohinsa
Arvostelua

Muistitekniikoita on vaikea soveltaa mihinkään oikeasti hyödylliseen
Ne eivät paranna asian ymmärtämistä vaan sopivat vain ulkoa opetteluun
Ne kuormittavat muistia, koska ne perustuvat opeteltaviin järjestelmiin tai avainsanoihin
Niiden unohtaminen jättää käyttäjänsä avuttomaksi
Ne ovat vain "temppuja" eivätkä todellista osaamista
Onigiri

Kaksi onigiriä
Supermarketissa myytävä onigiri
Onigiri (jap. おにぎり) tai omusubi (jap. おむすび) on japanilainen, riisistä tehty välipala, joka on tavallisesti kolmion tai soikion muotoinen ja nori-merilevällä ympäröity. Onigiri on yksi suosituimmista välipaloista Japanissa, ja sen eri muunnoksia myydäänkin useimmissa kaupoissa.
Onigirin yksinkertaisin muoto sisältää pelkkää suolattua riisiä (shiomusubi), mutta siinä voidaan käyttää lukuisia erilaisia täytteitä: usein umeboshia, suolattua lohta, kanaa, tonnikalaa ja majoneesia, mätiä (tarako ja mentaiko), soijakastikkeella maustettua katsuobushia, konbu-merilevää, tsukemono-pikkelsejä tai jopa juustoa. Myös riisiä voidaan maustaa eri tavoin. Yleinen variantti on azukipavuilla punaiseksi värjätty sekihan, ruskea riisi (genmai) ja erilaisia jyviä sisältävä riisi (zakkokumai). Riisiin voidaan sekoittaa myös muun muassa wakame-merilevää, pieniä shirasu-kaloja, shiso-yrttiä ja niin edelleen.
Onigireinä pidettyjen riisipallojen jäänteitä on löydetty jo Yayoi-kaudelta ajanlaskun alun tienoilta, mutta nykyisen kolmiomaisen muotonsa merileväkääreineen ruoka sai Edo-kaudella. Onigiri on Japanissa lohturuokaa, jota syödään usein lounaaksi, piknikeillä ja tapahtumissa. Ruoan nimi tuo mielleyhtymiä läheisyyteen ja ihmisten välisiin yhteyksiin: nigiru tarkoittaa ’tarttua’, musubu ’sitoa yhteen’, ’yhdistää’.
Onigireitä valmistetaan usein kotona lounaaksi, mutta niitä voi ostaa myös kaikista ruokakaupoista. Kaupoissa myytävät onigirit on pakattu niin, että merilevä ei koske riisiin ennen pakkauksen avaamista ja säilyy siten rapeana. Suolan ansiosta onigiri säilyy jääkaapin ulkopuolella syömäkelpoisena jopa kuusi tuntia, umeboshilla maustettuna kahdeksan tuntia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Onigiri Wikimedia Commonsissa
Nupedia

Nupedia oli web-pohjainen englanninkielinen tietosanakirja, jonka artikkelit olivat asiantuntijoiden kirjoittamia. Nupedian sisältö oli saatavissa vapaalla lisenssillä. Nupedian perusti maaliskuussa 2000 Jimmy Wales Bomis-yhtiöineen. Sen päätoimittajaksi palkattiin Larry Sanger. Nupedia tunnetaan nykyisin Wikipedian edeltäjänä. Se lopetti toimintansa 26. syyskuuta 2003. Nupediassa oli käytössä tieteellinen vertaisarviointijärjestelmä, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että artikkelien laatu oli erinomainen.
Historia

Aluksi Nupedia käytti itse kehittämäänsä Nupedia Open Content Licensea, mutta siirtyi tammikuussa 2001 GNU Free Documentation Licenseen Richard Stallmanin ja Free Software Foundationin pyynnöistä. Stallman aloitti samaan aikaan GNUPedia-projektin, sillä hänen mielestään Nupedian vertaisarviointijärjestelmä oli liian jäykkä eikä sopinut vapaiden ohjelmistojen henkeen tai filosofiaan.
Suunnilleen samaan aikaan Nupedia käynnisti Wikipedian sivuhankkeena, jotta artikkeleja voitaisiin työstää yhteistyössä ennen vertaisarviointia. Tämän tuloksena GNUPedia-hanke kuoli nopeasti. Wikipedia kehittyi nopeasti suuremmaksi kuin Nupedia, mutta Larry Sanger jatkoi Wikipedian johtamista Nupedian päätoimittajana.
Helmikuussa 2002 Bomis lopetti Larry Sangerin palkanmaksun. Sanger lähti hankkeesta pikaisesti sen jälkeen. Tämä aiheutti Nupedia-projektin kuoleman. Ainoastaan kaksi artikkelia valmistui vuoden 2001 jälkeen. Yhteensä projekti tuotti 25 vertaisarvioinnin läpikäynyttä artikkelia, jotka liitettiin Wikipediaan ennen Nupedian sulkeutumista. Sen lisäksi kehitteillä oli vielä 74 muuta artikkelia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://nupedia.wikia.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Nupedian etusivu
Nijolė Ambrazaitytė

Nijolė Ambrazaitytė (2008)
Nijolė Ambrazaitytė (21. helmikuuta 1939 Burokai – 27. marraskuuta 2016) oli liettualainen oopperalaulaja ja poliitikko. Hän oli mukana allekirjoittamassa 11. maaliskuuta 1990 julistusta, jolla Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan korkein neuvosto ilmoitti eroavansa Neuvostoliitosta ja palauttavansa näin maan itsenäisyyden.