stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1973

Vuoden 1973 painin Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta kesäkuun alussa Helsingissä, Suomessa. Vapaapainissa kisattiin Lausannessa, Sveitsissä maaliskuun lopulla.
Kreikkalais-roomalainen paini (Helsinki) > Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Gheorghe Berceanu |  Pavel Křistov |  Vladimir Netsvetaev |
| 52 kg |  Jan Michalik |  Todor Todorov |  Valeri Arutjunov |
| 57 kg |  Křisto Traikov |  Juri Sokolov |  Ivan Frgić |
| 62 kg |  Nelson Davidjan |  Kazimierz Lipień |  Harald Hervig |
| 68 kg |  Šamil Šisamutdinov |  Nedko Nedev |  Sreten Damjanović |
| 74 kg |  Ivan Kolev |  Vítězslav Mácha |  Klaus-Peter Köpfert |
| 82 kg |  Leif Andersson |  Dimitar Ivanov |  Keijo Manni |
| 90 kg |  Valeri Rezantsev |  Stoyan Nikolov Ivanov |  Caj Malmberg |
| 100 kg |  Nikolai Balbošin |  Kamen Lozanov |  Nicolae Martinescu |
| yli 100 kg |  Aleksandăr Tomov |  Marek Galinski |  Šota Moršiladse |
Kreikkalais-roomalainen paini (Helsinki) > Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 4 | 1 | 3 | 8 |
| 2 |  Bulgaria | 3 | 6 | 0 | 9 |
| 3 |  Puola | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 |  Romania | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 |  Ruotsi | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 |  Jugoslavia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 |  Suomi | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 9 |  Itä-Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 9 |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 |
Vapaapaini (Lausanne) > Mitalistit

| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 48 kg |  Hassan Issaev |  Radik Gadšiev |  Tadeusz Kudelski |
| 52 kg |  Arsen Allakhverdiev |  Ali Riza Alan |  Henrik Gal |
| 57 kg |  Kirkor Leonov |  Laszlo Klinga |  Roin Dobordshenidse |
| 62 kg |  Ivan Jankov |  Sagalev Abdulbekov |  Vehbi Akdağ |
| 68 kg |  Nasrula Nasrulaev |  Stefan Stoikov |  Ali Sahin |
| 74 kg |  Adolf Seger |  Victor Zilberman |  Frank Birke |
| 82 kg |  Vassili Sjulšin |  Hayri Polat |  Benno Paulitz |
| 90 kg |  Petr Sourikov |  Horst Stottmeister |  Dimo Kostov |
| 100 kg |  Vladimir Guljutkin |  József Csatári |  Harald Büttner |
| yli 100 kg |  Nodar Modebadze |  Alaettin Yildirim |  Bojan Bojev |
Vapaapaini (Lausanne) > Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 6 | 3 | 1 | 10 |
| 2 |  Bulgaria | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 3 |  Länsi-Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 |  Turkki | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 5 |  Unkari | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 6 |  Itä-Saksa | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 7 |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
Pantterisäppikala

| Pantterisäppikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Säppikalat Balistidae
Suku::  Balistoides
Laji::  conspicillum
Kaksiosainen nimi
 Balistoides conspicillum  (Bloch & Schneider, 1801) 
Katso myös
   Pantterisäppikala Wikispeciesissä   Pantterisäppikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pantterisäppikala (Balistoides conspicillum) on säppikaloihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Pantterisäppikala kasvaa noin 50 cm pitkäksi. Sen vartalo on levymäinen, ja musta-valko-keltainen kuviointi on sivulta katsottuna todella huomiota herättävä. Kuviointi on kuitenkin tarkoituksenmukainen: alhaalta kala sulautuu yläpuolella näkyvään vedenpinnan väreilyyn, kun taas ylhäältä päin se näyttää osalta koralliriuttaa. Leuat ovat voimakkaat ja sopivat simpukankuorien, äyriäisten ja merisiilien murskaamiseen.
Alkuperä

Pantterisäppikala elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen

Pantterisäppikala on lihansyöjä, jonka sanotaan puraisevan mitä vain – jopa pumpun johtoja. Siksi sitä ei voi pitää pienempien kalojen tai selkärangattomien seurassa. Myös akvaarion sisustus on tehtävä järeäksi.
Ravinto

Pantterisäppikala syö lihapitoista ravintoa: simpukoita, äyriäisiä, koralleja, jopa merisiilejä.
Pentti Jokinen (kirjailija)

Pentti Jokinen (s. 1949 Karinainen) on suomalainen kirjailija. Hän on asunut Porissa ja työskennellyt hammaslääkärinä vuodesta 1975, josta työstä hän jäi eläkkeelle 2008. Jokisen esikoisromaani Oikotiet julkaistiin vuonna 2017. Hänen novellejaan on julkaistu antologioissa, minkä lisäksi hän on kirjoittanut pakinoita porilaiseen Uusi Aika -viikkolehteen.
Jokinen on opiskellut luovaa kirjoittamista Länsi-Suomen kesäyliopistossa ja Oriveden opistossa.
Tuotanto

Oikotiet (2017, Karisto)
Pentti Järvinen (nuortenkirjailija)

Pentti Olavi Järvinen (15. toukokuuta 1940 Lappeenranta – 29. joulukuuta 2016 Hamina) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän julkaisi teoksia nimimerkillä P. O. Järvinen yhdessä puolisonsa Osmie Järvisen (1944–2020) kanssa.
Teoksia

Omalla nimellä:
Ollin urotyöt. Tammi 1987
Nimimerkillä P. O. Järvinen:
Neljä leijonaa ja avaruuskapseli. Tammi 1981
Neljä leijonaa Lapissa. Tammi 1981
Neljä leijonaa ja tsaarin koru. Tammi 1981
Neljän leijonan seura. Tammi 1981
Neljä leijonaa ja seikkailu merellä. Tammi 1982
Neljä leijonaa ja taulun arvoitus. Tammi 1982
Kisu. P. O. Järvinen, Helsinki 1984
Neljä leijonaa ja autiotalon arvoitus. Tammi 1984
Neljä leijonaa ja raunioiden kummitus. Tammi 1984
Pantterietana

| Pantterietana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Keuhkokotilot Pulmonata
Lahko::  Maakeuhkokotilot Stylommatophora
Heimo::  Harjaetanat Limacidae
Suku::  Limax
Laji::  maximus
Kaksiosainen nimi
 Limax maximus  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Pantterietana Wikispeciesissä   Pantterietana Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pantterietana eli vanhemmalta nimeltään jättietana (Limax maximus), on isokokoinen Suomessakin harvinaisena esiintyvä harjaetanoihin kuuluva etanalaji. Se sekoitetaan usein sille läheistä sukua olevaan, huomattavasti yleisempään ja harmittomaan ukkoetanaan (Limax cinereoniger) tai haitalliseen puutarhatuholaiseen espanjansiruetanaan (Arion vulgaris). Harmiton pantterietana ei aiheuta tuhoja puutarhassa vaan elää lahonneella kasviravinnolla. Se voi kyllä myös ruokailla raadoilla.
Koko ja ulkonäkö

Pantterietana voi kasvaa noin 10–20 cm:n pituiseksi. Se on pohjaväriltään vaaleanruskeasta -harmaaseen selän ja kylkien ollessa ”leopardikuvioiset” eli selvärajaisten, muodoltaan epäsäännöllisten mustien laikkujen kirjomat. Joskus laikut voivat muodostaa juovia tai puuttua lähes täysin. Myös miltei yksivärisen tummia yksilöitä on olemassa. Muodoltaan pantterietana on ehkä sukulaistaan ukkoetanaa hoikempi. Kilpi on aina laikullinen, ei koskaan juovikas, takareunastaan teräväkärkinen ja siinä on sormenjälkeä muistuttava uurrekuvio. Hengitysaukko on eläimen oikealla kyljellä kilven takaosassa. Selkäpuolen harjanne ulottuu peräpään kärjestä selän takimmaisen kolmanneksen verran eteenpäin. Antura on yksivärisen vaalea ja eläimen tuottama lima sitkeää ja kirkasta.
Levinneisyys

Pantterietanaa tavataan Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Vieraslajina se on levinnyt myös Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan, Havaijille, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Suomeen se on levinnyt 1800-luvun loppupuolella, ja nykyisin esiintymiä on ainakin Ahvenanmaalla ja Turun saaristossa sekä Turun, Tampereen, Helsingin, Espoon, Rauman ja Uudenkaupungin seuduilla.
Elinympäristö ja elintavat

Toisin kuin sukulaisensa ukkoetana, pantterietana on kulttuuriympäristöjen asukki, jonka tyypillisiä elinpaikkoja ovat esimerkiksi puistot, puutarhat ja hautausmaat. Laji on aktiivinen lähinnä iltahämärissä ja yöllä ja piilottelee päivisin oksien tai muun suojan alla. Pilvisellä säällä etanat saattavat innostua liikkumaan myös päivällä. Ravinnokseen ne syövät lahoavaa kasvimateriaalia, mutta eläinperäisellä ravinnolla, kuten muilla etanoilla ja raadoilla, saattaa olla oletettua suurempi merkitys.
Pantterietanalla on mahdollisesti hajuaistiin perustuva kyky löytää suoraa reittiä pitkin takaisin suojapaikkaansa.
Parittelu tapahtuu loppukesällä tai syksyllä. Parittelussa pantterietanat roikkuvat oksasta limasäikeen varassa. Usein toinen etana laskeutuu ensin ja toinen ensimmäisen tuottamaa limasäiettä pitkin. Yksi etana tuottaa elämänsä aikana 650–850 munaa, jotka se munii 50–130 kerrallaan. Munat kuoriutuvat kuukauden kuluessa ja poikaset ovat täysikasvuisia vuotta myöhemmin. Pantterietana voi elää 2–3 vuotta.
Pantterietanan saalistajia luonnossa ovat ainakin maakiitäjäiset (Carabidae) ja siili (Erinaceus europaeus).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pantterietana (Limax maximus)
Ötökkätieto: Pantterietana (Limax maximus)
Aseistakieltäytyminen Suomessa

Aseistakieltäytyminen Suomessa tarkoittaa siviilipalveluksen suorittamista asevelvollisuusaikana, totaalikieltäytymistä, reservinkieltäytymistä tai osittaiskieltäytymistä eli totaalikieltäytyjäksi ryhtymistä kesken varusmiespalveluksen. Lisäksi aseistakieltäytyjä voi suorittaa asevelvollisuutensa aseettomana varusmiespalveluksena.
Tilastoja

Vuosittain varusmiespalveluksen suorittaa noin 25 000 henkilöä ja siviilipalveluksen noin 2 000. Vuonna 2018 vapaaehtoiseen asepalvelukseen haki 1 516 naista.
Täydennyspalvelukseen hakeutui vuonna 2014 runsaat 300 reservikieltäytyjää. Vuonna 2017 totaalikieltäytyjiä oli 33.
Jehovan todistajille myönnettiin aiemmin vapautuksia varusmiespalveluksesta vuosittain noin 70–140. Vuonna 2016 vapautettiin 98 henkilöä.
Terveydentilan perusteella vapautetaan palveluksesta 5–10 prosenttia ikäluokasta.
Aseeton varusmiespalvelus

Jos asevelvollisen uskonnollinen tai eettinen vakaumus estää häntä suorittamasta asevelvollisuuttaan aseellisessa palveluksessa, hän voi suorittaa palveluksensa aseettomana. Sodan etiikka käsittelee vakaumukseen liittyviä eettisiä ongelmia. Aseettoman palveluksen suorittaneet ovat vapautettuja aseellisesta palveluksesta rauhan aikana. Aseettomana palvelevalle ei saa kouluttaa aseiden käyttöä tai käsittelyä, eikä häntä saa käskeä käsittelemään ampumatarvikkeita. Aseettoman palveluksen suorittaa vuosittain noin sata varusmiestä. Aseettomina palvelevat varusmiehet koulutetaan yleensä kirjureiksi, lääkintämiehiksi tai kuljetustehtäviin.
Aseeton varusmiespalvelus lyhennettiin vuonna 2008 voimaan tulleella asevelvollisuuslailla 330 päivästä 270 päivään. Ennen lakimuutosta vuonna 2003 aseettoman palveluksen suorittavia oli 56 henkeä ja vuonna 2006 heitä oli 38. Pitempiaikaisen koulutuksen vuoksi palvelusaika voi olla myös 362 päivää. Aseeton palvelus on nähty aseellista kevyempänä tapana suorittaa varusmiespalvelus. Tällä on perusteltu aseettoman palveluksen pitempiaikaista kestoa verrattuna aseelliseen palvelukseen. Lyhyemmän palvelusajan on toisaalta katsottu lisäävän halukkuutta suorittaa varusmiespalvelus aseettomasti, mitä ei nähdä toivottavana seurauksena puolustusvoimien tehtävien kannalta.
1.2.2013 voimaan astunut Asevelvollisuuslain 69 § mukaan  ”Aseettoman varusmiespalvelusaika on 255 päivää, jollei häntä määrätä koulutukseen, joka edellyttää 347 päivän palvelusaikaa."  Asettomasta palveluksesta löydät erittäin hyvää tietoa puolustusvoimain verkkosivuilta
Siviilipalvelus

Siviilipalvelus on perustuslain pykälän 127 takaama tapa suorittaa asevelvollisuus rauhan aikana vaihtoehtona varusmiespalvelukselle. Siviilipalveluksen voi suorittaa henkilö, jonka uskonnollinen tai eettinen vakaumus estää varusmiespalveluksen suorittamisen. Pasifismi ja antimilitarismi ovat aatteita, jotka usein estävät varusmiespalveluksen suorittamisen. Uskonnollisten ryhmien edustajista muiden muassa monet adventistit valitsevat omantunnon syistä siviilipalveluksen tai aseettoman palveluksen armeijassa.
Siviilipalvelus koostuu kahdesta osasta: noin kuukauden pituisesta koulutusjaksosta ja noin 11 kuukauden pituisesta työpalvelusta. Koulutusjakso suoritetaan koulutuskeskuksessa, joka nykyään sijaitsee Lapinjärvellä. Työpalvelu suoritetaan valtion tai kunnan laitoksessa tai elimessä, evankelis-luterilaisessa tai ortodoksisessa kirkossa tai yleishyödyllisessä säätiössä, yhteisössä tai yhdistyksessä.
Koska siviilipalveluksen aiempi pituus 13 kuukautta oli yli kaksi kertaa pitempi kuin lyhin asepalvelusaika, rangaistuksenomaisen pitkäksi koettu siviilipalvelus synnytti arvostelua. Muun muassa YK:n ihmisoikeuskomitea, Euroopan ihmisoikeusvaltuutettu sekä Amnesty International moittivat Suomea siviilipalvelusmiesten syrjinnästä. Amnesty International pitää myös suomalaisia totaalikieltäytyjiä mielipidevankeina. Arvosteluun vastattiin lyhentämällä siviilipalvelus vuoden 2008 alussa 12 kuukauteen, mikä vastaa pisintä asepalvelusaikaa. Ne, jotka olivat aloittaneet palveluksensa ennen vuoden 2008 alkua, palvelivat aiemman lain mukaiset 395 päivää[lähde? ].
Totaalikieltäytyminen

Asevelvollinen, joka kieltäytyy suorittamasta varusmies- tai siviilipalvelusta, tuomitaan enintään 173 vuorokaudeksi ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Tätä kutsutaan totaalikieltäytymiseksi. Totaalikieltäytyjät, jotka kieltäytyvät suoraan varusmiespalveluksesta, tuomitaan rikosnimikkeellä asevelvollisuudesta kieltäytyminen, kun siviilipalvelukseen hakeneet ja siitä kieltäytyvät tuomitaan siviilipalveluksesta kieltäytymisestä. Ehdottoman vankeusrangaistuksen pituus on kummassakin tapauksessa sama: puolet jäljellä olevasta siviilipalvelusajaksi muutetusta palvelusajasta. 2010-luvulla totaalikieltäytyjiä oli vuosittain muutamia kymmeniä.
Totaalikieltäytymisestä ei seuraa rikosrekisterimerkintää. Muista vankeusrangaistuksista poiketen totaalikieltäytymisestä langetettu vankeusrangaistus kärsitään "päivästä päivään", eikä siihen päde yleinen ”ensikertalaista” koskeva 1/2-sääntö. Myöskään muut vankila-aikaa lyhentävät poikkeussäännöt eivät ole voimassa. Sen sijaan siirto vankeusajan loppuajaksi siviilipalvelukseen on mahdollinen, jolloin loppu rangaistus suoritetaan ehdonalaisessa valvonnassa.
Amnesty International on pitänyt vuodesta 1999 lähtien suomalaisia siviilipalveluksesta kieltäytyneitä totaalikieltäytyjiä mielipidevankeina ja vaatii heidän vapauttamistaan. Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettu antoi seurantaraportissaan 29.3.2006 huomautuksen, jossa se arvosteli Suomen aseistakieltäytymislainsäädäntöä. Hän kiinnitti myös huomiota seikkaan, että edellisen raportin (syyskuu 2001) jälkeen edistystä ei ole tapahtunut. Myös YK:n ihmisoikeuskomitea on ilmoittanut pitävänsä siviilipalveluksen kestoa edelleen rangaistuksen luontoisena ja Suomen näin ollen rikkovan kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevaa yleissopimusta.
Täydennyspalvelus

Varusmiespalveluksen suorittanut reserviläinen voi kieltäytyä aseellisesta palveluksesta. Tällöin hänet kutsutaan viiden vuorokauden mittaiselle täydennyspalvelusjaksolle. Täydennyspalveluksesta kieltäytymisestä seuraa sakkorangaistus ja uusi täydennyspalvelumääräys, josta kieltäytymisestä seuraa jälleen sakko ja niin edelleen.[lähde? ]
Täydennyspalvelukseen hyväksymisen jälkeenkin alle 28-vuotiaalla on mahdollisuus anoa siirtoa takaisin reserviin.
Kutsunnoista kieltäytyminen

Asevelvollisuuteen voi reagoida myös jättämällä saapumatta kutsuntoihin, mikä on lainvastaista. Tätä tapaa on kokeillut anarkisti Antti Rautiainen. Rautiainen kieltäytyi kutsunnoista ensimmäisen kerran vuonna 1997. Hänelle langetettiin kutsunnoista poisjäämisen takia päiväsakkoja, joiden maksamatta jättämisen takia hän oli vankilassa useita kertoja. Hän valitti toistuvasti rangaistusvaatimuksista käräjäoikeuteen sillä perusteella, ettei samasta rikoksesta eli aseistakieltäytymisestä saisi rangaista kymmeniä kertoja. Vuonna 2005 hänet vietiin lopulta kutsuntapaikalle poliisiautolla, ja kun hän kieltäytyi siellä astumasta sisälle, paikalle tuotiin lääkäri, joka totesi hänet käytöshäiriön takia kelpaamattomaksi palvelukseen. Rautiainen ei hyväksynyt ratkaisua, vaan piti sitä poliittisena.
Laissa on rikosnimike "poissaolo kutsunnasta", josta määrätään sakkorangaistus. Liikekannallepanon aikana sama rikos saattaa johtaa puolen vuoden vankeuteen.
Jehovan todistajat

Suomessa vuonna 1987 voimaan tulleen lain mukaan Jehovan todistajien oli mahdollista saada vapautus asevelvollisuuden suorittamisesta rauhan aikana. Ennen vapautuslain voimaantuloa Jehovan todistajat tuomittiin totaalikieltäytyjinä vapausrangaistuksiin. Toisen maailmansodan aikana tuomio kieltäytymisestä oli esimerkiksi kolme ja puoli vuotta kuritushuonetta. Yhdenvertaisuusvaltuutetun mukaan Jehovan todistajat asepalveluksesta vapauttava laki on ristiriidassa perustuslain yhdenvertaisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon kanssa.
Hallitus esitti vapautuslain kumoamista eduskunnalle lakiehdotuksessa HE 139/2018. Laki vapautuslain kumoamisesta astui voimaan 1. huhtikuuta 2019.
Historia > Vuoden 1902 kutsuntalakko

Suomi oli 1800-luvulla Venäjän keisarikunnan osana demilitarisoitu alue, eikä yleistä asepalvelusta ollut voimassa. 1900-luvun alussa keisari Nikolai II pyrki venäläistämään Suomea ja määräsi miehiä 1800-luvun lopussa perustettuun Suomen armeijaan, joka toimi Venäjän määräysvallan alaisena. Tämä aiheutti Suomessa laajoja kutsuntalakkoja, ja vuoden 1902 kutsuntoihin jätti tulematta puolet ikäluokasta. Tämän seurauksena Nikolai II vapautti suomalaiset asevelvollisuudesta.
Historia > Itsenäisyyden alkuajat ja Arndt Pekurinen

Itsenäisen Suomen ensimmäiset kutsunnat pidettiin sisällissodan aikana vuonna 1918. Suomen ensimmäinen väliaikainen asevelvollisuuslaki vuodelta 1919 ei sisältänyt vakaumuksen suojaa koskevia säännöksiä. Vuoden 1922 uusi asevelvollisuuslaki mahdollisti aseettoman palveluksen suorittamisen Puolustusvoimissa. Aseeton palvelus oli mahdollista vain uskonnollisista syistä. Aseetonkin palvelus tapahtui osana armeijan joukkoja kasarmilla. Rauhanliikkeet vaativat oikeutta kieltäytyä aseellisesta palveluksesta muillakin eettisillä perusteilla, kuin uskontoon vedoten.
Rauhanliikkeet olivat syntyneet Suomessa itsenäistymisen ja sisällissodan aikana ja ne vastustivat yhteiskunnassa vallitsevaa yleistä militarismia, mikä ilmeni esimerkiksi jääkäriliikkeenä, punakaartina ja suojeluskuntina. Suomen Rauhanliitossa toiminut Arndt Pekurinen kieltäytyi menemästä kutsuntoihin vuonna 1924. Asiasta ei seurannut aluksi ongelmia. Sen jälkeen Pekurinen alkoi toimia myös Suomen Antimilitaristisessa liitossa, joka ajoi asevelvollisuuden lakkauttamista. Etsivä keskuspoliisi kiinnitti huomionsa Antimilitaristiseen liittoon, kun ilmeni että Pekurinen pakoili edelleen kutsuntoja. Tultuaan valituksi liiton puheenjohtajaksi hänet pidätettiin ja vietiin väkisin Santahaminan varuskuntaan palveluksen suorittamista varten. Pekurinen kieltäytyi palveluksesta ja ryhtyi nälkälakkoon, jolloin sotaoikeus antoi hänelle kolmen kuukauden vankeustuomion niskuroinnista.
Pekurisen tueksi syntyi keväällä 1930 laaja kampanja, johon kuului muun muassa puolustusministeri Juho Niukkaselle luovutettu kansainvälinen vetoomus. Sen allekirjoittivat Britannian parlamentin 60 jäsenen lisäksi muiden muassa H. G. Wells, Henri Barbusse ja Albert Einstein. Suomen Sosialidemokraatti ryhtyi puolustamaan Pekurista kirjoituksissaan. Pekurisen tuomiota kuitenkin vain pidennettiin ja kesällä 1930 Lapuan liike muilutti ja pahoinpiteli hänet. Tammikuussa 1931 tuomiota pidennettiin vielä yhdeksällä kuukaudella.
Pekurisen tapauksen herättämän kansainvälisen huomion seurauksena eduskunnassa tehtiin kesällä 1930 aloite asevelvollisuuslain muuttamisesta siten, että siviilipalveluksen voisi suorittaa myös eettisen vakaumuksen perusteella ja täysin armeijan ulkopuolella. Lakimuutos eli niin sanottu Lex Pekurinen hyväksyttiin eduskunnassa yksimielisesti. Tämä Suomen ensimmäinen siviilipalveluslaki astui voimaan 14. huhtikuuta 1931. Laki oli kuitenkin voimassa vain rauhan aikana.
Historia > Sivareiden teloitukset sota-aikana

Ensimmäisen kahdenkymmenen vuoden aikana siviilipalveluksen suoritti 500-600 henkilöä. Laista huolimatta siviilipalvelukseen pääsi käytännössä vain uskonnollisista syistä ja suurin osa sen suorittaneista oli Jehovan todistajia.
Toisen maailmansodan puhjettua, Talvisodassa, siviilipalveluksen suorittaneet määrättiin töihin kouluihin ja sairaaloihin. Jatkosodassa heidät määrättiin kuitenkin rintamalle. Asepalveluksesta kieltäytyneitä määrättiin vankiloihin ja teloitettiin rintamalla. Myös Arndt Pekurinen kuljetettiin rintamalle, jossa hänet teloitettiin.
Sotien aikana rintamalta karkasi tilastojen mukaan yli 15000 miestä. Sodasta kieltäyneitä oli erityisen paljon jatkosodassa sen jälkeen, kun Suomen armeija ylitti valtion rajat ja aloitti hyökkäyssodan ja aiemmin Venäjälle kuuluneiden alueiden valloituksen. Tätä voidaan tulkita aatteelliseksi aseestakieltäytymiseksi. Monet rintamalta karanneet teloitettiin ja 2700 sai vankeustuomion.
Historia > Aseeton siviilipalvelus ja tutkintalautakuntien perustaminen (1959)

Vakaumusta arvioiva tutkijatoimikunta perustettiin vuonna 1959, kun säädettiin Laki asevelvollisuuden täyttämisestä aseettomana. Laissa sallittiin nyt asevelvollisuudesta kieltäytyminen myös "siveellisistä syistä", eli eettisistä omantunnon syistä. Siitä huolimatta ei-uskonnollisia perusteluita ei yleensä kelpuutettu. Vakaumus piti osoittaa erityisen tutkintalautakunnan edessä, johon kuului tuomari, upseeri, sosiaaliministeriön edustaja, pappi ja psykiatri.
Ilmoituksia tutki viisihenkinen Asevelvollisten tutkijalautakunta, joka koostui lainoppineesta puheenjohtajasta, sekä vähintään yhdesta esiupseerista, psykiatrista ja oikeusministeriön edustajasta. Viidentenä jäsenenä toimi Suomen Rauhanliiton puheenjohtaja Göran von Bonsdorff. Päätökset tehtiin pääasiassa asiakirjojen perusteella, joskin henkilö voitiin myös tarvittaessa kutsua Helsinkiin lautakunnan eteen kuultavaksi.
Hakemukset siviilipalvelukseen – ja reservinkieltäytymiseen – olivat neljä sivua pitkiä. Niihin kirjattiin henkilötiedot ja kieltäytymisen perusteet. Sotilasviranomaiset myös kirjoittivat niihin omat näkemyksensä asiasta. Viimeinen sivu piti sisällään Asevelvollisten tutkijalautakunnan päätöksen. Hakemukseen tuli myös liittää kahden ihmisen todistus henkilön vakaumuksesta, virkatodistukset sekä hakijan itse laatimat kirjalliset perustelut omasta vakaumuksestaan ja omantunnon syistä, mitkä estivät aseellisen tai aseettoman sotilaspalveluksen.
Siviilipalveluksen kestoksi määrättiin 1959 asevelvollisuutta pidempi 14 kuukautta.