stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavalin kirjeet
Paavalin elämänvaiheet

Paavali syntyi juutalaiseen perheeseen Vähän-Aasian Tarsoksessa. Hän liittyi farisealaisten puolueeseen ja siirtyi Jerusalemiin opiskelemaan juutalaista oppia. Paavali nousi merkittävään asemaan juutalaisten keskuudessa, ja hän toimi kristillisten seurakuntien vainojen johtajana. Paavali oli Rooman kansalainen, puhui kreikkaa ja sai vaikutteita hellenistisestä kulttuurista.
Apostolien tekojen mukaan Paavali kohtasi ylösnousseen Jeesuksen matkalla Damaskokseen, ja näkymä käännytti hänet kristinuskon vainoajasta sen julistajaksi. Noin kolme vuotta kääntymisensä jälkeen Paavali muutti Antiokiaan, missä toimi pääasiassa ei-juutalaisista koostuva varhaiskristillinen seurakunta. Paavali toimi Antiokiassa 14 vuotta. Vuonna 48 Antiokian seurakunta lähetti Paavalin niin sanottuun Apostolien kokoukseen, jossa keskusteltiin siitä, tulisiko ei-juutalaisten kristittyjen noudattaa Mooseksen lakia. Paavalin kanta uskonnon levittämisestä pakanoiden keskuuteen voitti.
Pian Paavali joutui riitoihin Antiokiassa, ja hän muutti puoleksitoista vuodeksi Korinttiin. Siellä hän kirjoitti Jeesuksen paluuseen liittyvän kirjeen tessalonikalaisille. Korintista hän siirtyi sen ajan alueelliseen keskukseen Efesokseen kolmeksi vuodeksi. Siellä Paavali neuvoi seurakunnan elämään liittyvissä asioissa kirjeessään korinttilaisille sekä selvitteli kiistojaan heidän kanssaan toisessa kirjeessä.
Efesoksen kaudelta on myös kirje galatalaisille, jossa Paavali perustelee, miksi kristityn ei tarvitse noudattaa Mooseksen lakia. Tämän jälkeen hän palasi Korinttiin ja viipyi siellä noin vuonna 56 kolme kuukautta. Paavali suunnitteli Rooman kautta Espanjaan suuntautuvaa matkaa, josta hän kirjoitti kirjeessään Rooman seurakunnalle ja otti samalla kantaa seurakunnan ongelmiin.
Paavalin saavuttua Jerusalemiin hänet pidätettiin ja kuljetettiin Roomaan. Paavali oli vankina Roomassa yli kahdeksan vuotta. Mahdollisesti siellä hän kirjoitti kirjeen filippiläisille ja kirjeen Filemonille. Perimätiedon mukaan Paavali ja apostoli Pietari teloitettiin samana vuonna, mutta tarkasta vuodesta ei ole varmuutta. Apostolien tekojen kertomus päättyy joko vuoteen 61 tai 62. Useimmiten Paavalin kuolinvuosi ajoitetaan keisari Neron vainoihin tai sen kynnykselle vuoteen 63 tai 64.
Paavalin koulukunnan kirjallisuus

Paavalin kuoleman jälkeen hänen perinteensä säilyi seurakunnissa, ja hänen kirjeensä saivat jatkuvasti uusia lukijoita. Ajan kuluessa huomattiin, että Paavalin kirjeiden sisällöt eivät enää vastanneet seurakuntien uusiin ajankohtaisiin kysymyksiin. Paavalin kuoleman jälkeen seurakunnat olivat vakiinnuttaneet asemansa ja kristinusko oli etääntynyt yhä enemmän juutalaisista juuristaan.
Muuttuneet olosuhteet vaativat lisäopastusta, niinpä Paavalin nimissä laadittiin uusia teoksia. Tätä kirjallisuutta kutsutaan Paavalin koulukunnan kirjallisuudeksi eli deuteropaavalilaiseksi kirjallisuudeksi (antiikin kreikan sanasta ’deuteros’, lit. ’toinen’; sittemmin myös ’toissijainen’ ja ’jatke’). Antiikin aikana toisen nimissä julkaiseminen eli pseudepigrafia oli täysin hyväksyttävää eikä se vaikuttanut tekstin arvovaltaan. Todennäköisesti lukijat usein tiesivät, että kyse ei ollut aidosta historiallisesta tekstistä. Sitä luettiin, mikäli tekstin kirjoittajaksi mainittiin arvovaltainen henkilö ja mikäli teksti oli vakuuttavaa.
Paavalin kirjeistä kuutta pidetään Paavalin koulukunnan kirjallisuutena. Suurin yksimielisyys vallitsee neljästä kirjeestä:
Kirje efesolaisille
Ensimmäinen kirje Timoteukselle (pastoraalikirje)
Toinen kirje Timoteukselle (pastoraalikirje)
Kirje Titukselle (pastoraalikirje)
Loput kaksi kirjettä jakavat tutkijoita, ja Paavalin oppia tutkittaessa ne jätetään yleensä syrjään:.
Toinen kirje tessalonikalaisille
Kirje kolossalaisille
Kaikki Paavalin 13 kirjettä antavat ymmärtää olevansa itse Paavalin kirjoittamia. Tekstien jakaminen aitoihin ja Paavalin jälkeisiin on suoritettu vertaamalla oppia, kirjoittamistyyliä, kirjoittajan tilannetta ja seurakunnan tilannetta. Seitsemän aitoa kirjettä on tunnistettu niiden yhtäläisen uskonopin ja kirjeiden yhtäläisyyden Paavalin elämänvaiheiden kanssa. Esimerkiksi pastoraalikirjeiden eli seurakuntaelämää ohjeistavien kirjeiden näkemys seurakunnan viroista viittaa ensimmäisen vuosisadan lopun tilanteeseen.
Ajoittain myös heprealaiskirje on laskettu Paavalin kirjeeksi. Jo varhaiskristillisenä aikana sen päätyminen Uuden testamentin kaanoniin oli epävarmaa. Teoksen pelasti uskomus, että kirje oli Paavalin kirjoittama vaikka tekstissä itsessään ei ole tällaista väitettä. Heprealaiskirjeen taidokas ja puhdas kreikan kieli poikkeaa aidoista Paavalin kirjeissä käytetystä kielestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paavalin kirjeet Wikimedia Commonsissa
Myrskytuuli

Myrskytuuli
Myrskytuuli on suomalainen tanssiorkesteri, joka voitti Viihdyttäjä 2009-kilpailun.
Kokoonpano

Petri Hannonen: laulu ja basso
Antero Kulju: laulu ja koskettimet
Joni Ketola: laulu ja rummut
Juho Paltta: laulu, haitari ja kitara
Anssi Puranen: laulu ja kitara
Diskografia

Sirpale onnea (2011)
Aiheesta muualla

http://www.myrskytuuli.fi/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Facebook-sivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myrskytuuli Wikimedia Commonsissa
Antti Kukkonen

| Antti Kukkonen |
| --- | --- |
 Antti Kukkonen vuonna 1941.
Suomen opetusministeri
 Sunilan I hallitus 17.12.1927–22.12.1928 Kallion III hallitus 16.8.1929–4.7.1930 Sunilan II hallitus 21.3.1931–14.12.1932 Kallion IV hallitus 7.10.1936–12.3.1937 Rytin II hallitus 27.3.1940–4.1.1941 Rangellin hallitus 4.1.1941–5.3.1943  
Edeltäjä:  Julius Ailio Lauri Ingman Paavo Virkkunen Oskari Mantere Uuno Hannula
Seuraaja:  Lauri Ingman Paavo Virkkunen Oskari Mantere Uuno Hannula Kalle Kauppi
Kansanedustaja
 1.4.1919–5.4.1945 29.3.1954–19.2.1962  
Ryhmä/puolue:  Maalaisliiton eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kuopion läänin itäinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1889 Kontiolahti
Kuollut: 14. helmikuuta 1978 (88 vuotta) Joensuu
Ammatti:  pappi maanviljelijä
Arvonimi: rovasti (1955)
Tiedot
Puolue:  Maalaisliitto
Antti Kukkonen (3. lokakuuta 1889 Kontiolahti – 14. helmikuuta 1978 Joensuu) oli suomalainen keskustapoliitikko, moninkertainen opetusministeri ja pitkäaikainen kansanedustaja.
Kukkonen oli Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1919–1945 ja uudelleen vuosina 1954–1962. Hän istui kaikkiaan 38 valtiopäivät ja on yksi Suomen pitkäaikaisimmista kansanedustajista. Kukkonen oli Nykysuomen sanakirjan syntyyn johtaneen eduskunta-aloitteen johtohahmoja.lähde?
Pappisura

Kukkonen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseosta vuonna 1910 ja hänet vihittiin papiksi Savonlinnassa vuonna 1914. Hän toimi ylimääräisenä pappina Puumalassa vuosina 1914–1916, Parikkalassa vuosina 1916–1919 ja Joensuussa vuodesta 1931. Kukkonen sai rovastin arvonimen vuonna 1955.
Ministerinä

Kukkosen ministerinura alkoi apulaisopetusministerin tehtävissä pääministeri Lauri Ingmanin toisessa hallituksessa vuonna 1924. Opetusministerinä hän toimi tämän jälkeen Sunilan ensimmäisessä ja toisessa hallituksessa, Kallion kolmannessa ja neljännessä hallituksessa sekä toisen maailmansodan aikana Rytin toisessa hallituksessa ja Rangellin hallituksessa.
Ministerinä > Sotasyyllisyysoikeudenkäynti

Kukkonen tuomittiin muun sodanaikaisen poliittisen johdon mukana sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä kahdeksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin vuonna 1947 hänen kärsittyään vankeusrangaistuksen lähes kokonaisuudessaan vankilassa. Kukkoselle itselleen hänen joutumisensa syytetyksi tuli täytenä yllätyksenä. Valpon etsivät tavoittivat Kukkosen tämän kotoa Pielisensuusta vasta vuorokautta myöhemmin kuin muut, Helsingissä asuneet syytetyt, eikä kukaan ollut ehtinyt varoittaa häntä tulevasta.
Opetusministerinä toimineen Kukkosen päätyminen sotasyyllisten listalle hämmensi Kukkosen itsensä lisäksi oikeusistuinta ja oikeudenkäyntiä valmistellutta tutkijakuntaa. Kukkosen sotasyyllisyys olikin epäsuora tulos Neuvostoliiton tavoitteesta saada Väinö Tanner tuomituksi oikeudenkäynnissä. Tannerin syyllisyydelle oli hankalaa löytää selkeitä perusteita, jolloin muodolliseksi syyksi otettiin Tannerin jäsenyys ulkoasianvaliokunnassa sekä Rangellin että Linkomiehen hallituksissa. Ulkoasiainvaliokuntaan kuuluivat myös Antti Kukkonen ja Tyko Reinikka, jotka oli siten asetettava syytteeseen samalla perusteella. Koska Kukkonen oli syytteeseen joutuessaan virassa oleva pappi, jokaisessa sotasyyllisyysoikeudenkäynnin istunnossa oli läsnä lain edellyttämällä tavalla tuomiokapitulin edustaja.
Neuvostoliiton hallituksen äänenkannattaja Izvestija julkaisi joulukuussa 1945 Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäyntiä käsitelleen kirjoituksen, jossa pääsyylliseksi nimettiin Väinö Tanner ja hänen "merkittävimmiksi rikostovereikseen" Risto Ryti, Jukka Rangell ja Tyko Reinikka. Edwin Linkomies, Toivo Kivimäki ja Henrik Ramsay olivat lehden mukaan olleet edellisten "välikappaleita", kun taas Kukkonen näytti olleen niin vähäpätöinen, että hänen nimeään ei mainittu kirjoituksessa lainkaan.
Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä lyhimmän vankeustuomion saaneiden Antti Kukkosen ja Tyko Reinikan olisi normaalin käytännön mukaan pitänyt päästä ehdonalaiseen vapauteen helmikuussa 1947, jolloin he olivat kärsineet puolet tuomioistaan. Presidentti J. K. Paasikivi oli sopinut tästä jo aiemman oikeusministerin Urho Kekkosen kanssa, mutta vuonna 1947 oikeusministerinä toiminut kansandemokraattinen Eino Pekkala esti hankkeen. Valvontakomission poistuttua Suomesta Kukkonen ja Reinikka pääsivät vankilasta lopulta lokakuussa 1947, jolloin heidän tuomioistaan oli jäljellä enää kuudesosa.
Ministerinä > Paluu politiikkaan

Kukkosen terveys oli kärsinyt vakavasti hänen vankila-aikanaan, ja vapauduttuaan hän vietti muutamien vuosien ajan hiljaiseloa kotonaan Pielisensuussa. Kun presidentti J. K. Paasikivi oli armahtanut Risto Rytin ja vapauttanut muut sotasyyllisinä tuomitut heidän tuomioidensa jäljellä olleista osista keväällä 1949, nämä saivat takaisin kansalaisluottamuksensa ja vaalikelpoisuutensa. Näin Kukkonen palasi eduskuntaan vuoden 1954 vaaleissa. Johannes Virolaisen mukaan Kukkonen kuului Juho Koiviston, Viljami Kalliokosken ja Mikko Tarkkasen ohella maalaisliiton sisällä pääministeri Urho Kekkoseen kriittisesti suhtautuneisiin vanhemman polven poliitikkoihin.
Antti Kukkosen kuoltua vuonna 1978 sotasyyllsyysoikeudenkäynnissä tuomituista oli elossa enää vain Jukka Rangell, joka kuoli vuonna 1982.
Yksityiselämä

Kukkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Lauri Kukkonen ja Kaisa Liisa Ilvonen. Kukkonen meni naimisiin Elsa Maria Marttisen kanssa vuonna 1927.
Joensuussa sijaitseva Kukkolan tila, jota Kukkonen viljeli, toimii nyt kotimuseona sekä matkailu-, opetus-, ja virkistyspaikkana.
The Killer’s Kiss

The Killer’s kiss on vuosina 2016–2017 kuvattu ja vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikosdraamaelokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Dean Bivinslähde?. Elokuvan pääosissa nähdään William DeMeo ja Frank Vincent. Elokuva jäi Frank Vincentin viimeiseksi.lähde?
Juoni

Ryöstö menee pieleen, kun joukko Brooklynin gangstereita selvittää erimielisyytensä naisista. Kun ahneus ja mustasukkaisuus heikentävät heidän pyrkimyksiään, Vinny Gazzo noudattaa Kummisetänsä käskyä ja käyttää kaksoisristeytystä auttaakseen häntä pääsemään tasoihin kilpailijoidensa kanssa.
Sumet Promna

| Sumet Promna> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9.1.1956
Kansalaisuus:   Thaimaa
Uran tiedot
Laji:  pikajuoksu
Sumet Promna (s. 9. tammikuuta 1956) on thaimaalainen entinen pikajuoksija. Promna voitti 200 metrin juoksun Aasian mestaruuden Kuwaitissa vuonna 1983 ja yhteensä kuusi mitalia Aasian mestaruuskisoissa, joista kaksi viestijoukkueessa. Hän juoksi Thaimaan joukkueen ankkurina 4x100 metrin viestin alkuerässä Helsingin maailmanmestaruuskisoissa 1983, osallistui Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 100 ja 200 metrille ja juoksi ankkurina 4x100 metrin viestin alku- ja välierässä.  Promna voitti vuonna 1987 Jakartassa käytyjen Kaakkois-Aasian mestaruuskisojen 100 metrin juoksun ennätyksellään 10.36. Myös hänen 200 metrin ennätyksensä 20.99 on samoista kisoista.
Ennätykset

| Laji | Tulos | Paikka | Ajankohta | Tuuli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m halli | 7.07 | Indianapolis | 6.3.1987 |  |
| 100 m | 10.36 | Jakarta | 16.9.1987 | -0.8 |
| 200 m | 20.99 | Jakarta | 18.9.1987 | +1.4 |
Arvokisat

| Kisat | Laji | Kerrat | Mitalit |
| --- | --- | --- | --- |
| Kesäolympialaiset | Yhteensä | 1 | 0 + 0 + 0 = 0 |
| MM-kisat | Yhteensä | 1 | 0 + 0 + 0 = 0 |
| Aasian mestaruuskilpailut | 100 m |  | 0 + 1 + 1 = 2 |
| Aasian mestaruuskilpailut | 200 m |  | 1 + 1 + 0 = 2 |
| Aasian mestaruuskilpailut | 4x100 m |  | 0 + 2 + 0 = 2 |
| Aasian mestaruuskilpailut | Yhteensä | 4 | 1 + 4 + 1 = 6 |
| Aasian kisat | 4x100 m |  | 0 + 1 + 0 = 1 |
| Vuosi | Kisat | Paikka | Laji | Vaihe | Erä | Sijoitus | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | Aasian mestaruuskilpailut | Tokio | 100 m | finaali |  | 3 | 10.74 |
| 1981 | Aasian mestaruuskilpailut | Tokio | 200 m | finaali |  | 2 | 21.16 |
| 1983 | Aasian mestaruuskilpailut | Kuwait | 100 m | finaali |  | 2 | 10.52 |
| 1983 | Aasian mestaruuskilpailut | Kuwait | 200 m | finaali |  | 1 | 21.39 |
| 1984 | Kesäolympialaiset | Los Angeles | 100 m | 1.alkuerät | 4 | 1 | 10.52 |
| 1984 | Kesäolympialaiset | Los Angeles | 100 m | 2.alkuerät | 3 | 4 | 10.61 |
| 1984 | Kesäolympialaiset | Los Angeles | 200 m | 1.alkuerät | 6 | 4 | 21.53 |
| 1985 | Aasian mestaruuskilpailut | Jakarta | osallistuminen |  |  |  |  |
| 1987 | Aasian mestaruuskilpailut | Singapore | osallistuminen |  |  |  |  |
| Vuosi | Kisat | Paikka | Laji | Vaihe | Erä | Sijoitus | Aika | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981 | Aasian mestaruuskilpailut | Tokio | 4x100 m | finaali |  | 2 | 40.36 |  |
| 1982 | Aasian kisat | New Delhi | 4x100 m | finaali |  | 2 | 39.92 | Somsakdi Boontud, Suchart Jairsuraparp, Prasit Boomprasert, Sumet Promna |
| 1983 | Aasian mestaruuskilpailut | Kuwait | 4x100 m | finaali |  | 2 | 40.25 |  |
| 1983 | Maailmanmestaruuskilpailut | Helsinki | 4x100 m | alkuerät | 3 | 7 | 40.17 | Somsakdi Boontud, Suchart Jairsuraparp, Prasit Boomprasert, Sumet Promna |
| 1984 | Kesäolympialaiset | Los Angeles | 4x100 m | alkuerät | 1 | 5 | 40.58 | Vichan Choocherd, Rangsarn Inthachai, Prasit Boomprasert, Sumet Promna |
| 1984 | Kesäolympialaiset | Los Angeles | 4x100 m | välierät | 1 | 8 | 40.83 | Vichan Choocherd, Rangsarn Inthachai, Prasit Boomprasert, Sumet Promna (9.47) |
Aiheesta muualla

Aasian mestaruuskisojen 1981 tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
Aasian mestaruuskisojen 1983 tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
Aasian kisojen tulokset
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Juha Korkeaoja

| Juha Korkeaoja |
| --- | --- |
 Juha Korkeaoja vuonna 2009
Suomen maa- ja metsätalousministeri
 Jäätteenmäen hallitus 17.4.2003–23.6.2003 Vanhasen I hallitus 24.6.2003–18.4.2007  
Edeltäjä:  Jari Koskinen
Seuraaja:  Sirkka-Liisa Anttila
Kansanedustaja
 22.3.1991–19.4.2011  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Satakunnan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1950 (ikä 74) Kokemäki
Ammatti:  maanviljelijä
Puoliso:  Marja-Liisa Korkeaoja (vih. 1972)
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Juha Sakari Korkeaoja (s. 11. tammikuuta 1950 Kokemäki) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja maanviljelijä. Korkeaoja toimi keskustan kansanedustajana vuosina 1991–2011 ja oli maa- ja metsätalousministeri vuosina 2003–2007.
Koulutus ja ura

Korkeaoja kirjoitti ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1969 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1976. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa Keskustan opiskelijaliiton varapuheenjohtajana 1973 sekä istui Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa 1971–1974. Valmistuttuaan Korkeaoja työskenteli Maataloustuottajain Satakunnan liiton järjestökonsulttina 1976–1979 ja toiminnanjohtajana 1979–1991. Hän on itse harjoittanut maanviljelystä vuodesta 1981.
Korkeaoja on toiminut kotikuntansa Kokemäen kaupunginvaltuutettuna 1993–2004. Eduskunnassa hän oli vuosina 2007–2011 puolustusvaliokunnan puheenjohtaja.
Perhe

Korkeaoja on naimisissa Marja-Liisa Korkeaojan kanssa ja heillä on kolme poikaa, joista Aapo Korkeaoja tunnetaan performanssitaiteilijana ja Juho Korkeaoja pelikauppa Konsolinetin perustajana.
Aili Somersalo

Mirja (WSOY 1943). Kansi Eeli Jaatinen.
Siivekäs hirvi (Karisto 1954). Tuntematon kuvittaja.
Aili Maria Somersalo (vuoteen 1906 Sommer, ent. Candolin, avioliiton solmittuaan Tarvas; 12. kesäkuuta 1887 Tampere – 16. syyskuuta 1957 Tampere) oli suomalainen kirjailija, jonka tuotantoon kuului satuja, nuortenkirjoja ja historiallisia romaaneja. Hän käytti kirjailijanimiä Aune Sarkanen ja Eileen Summers.
Somersalon vanhemmat olivat kauppaneuvos Arthur Sommer ja Lydia Johansson. Hän kävi seitsemän luokkaa Tampereen suomalaista tyttökoulua 1900-1906 ja opiskeli Ateneumissa 1908–1909. Somersalo kävi sairaanhoitajatarkurssin Helsingin yleisessä sairaalassa vuonna 1911. Hän oli myöhemmin 10. Sotasairaalan osastonhoitajana ja ylihoitajana Gyllenbergin toipilaskodissa vuonna 1940.
Hänen tunnetuimmat kirjansa ovat Päivikin satu ja Mestaritontun seikkailut (1919). Somersalo toimi myös suomentajana. Vuosina 1951 ja 1956 hän sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon. Topelius-palkinto hänelle myönnettiin 1952 ja kirjailijaeläke 1953. Somersalo kuului Pirkkalaiskirjailijat ry:n perustajajäseniin 1944.
Aili Somersalo oli naimisissa vuosina 1916–1922 kirjailija Toivo Tarvaksen kanssa. Avioeron jälkeen hän toisen kerran naimisissa 1943–1947 myyntipäällikkö Anders Rafael Candolinin (1893–1947) kanssa tämän kuolemaan saakka. Aili Somersalon veli oli everstiluutnantti ja IKL:n kansanedustaja Arne Somersalo.
Teoksia

Nimellä Aili Tarvas:
Päivikin satu ; kirjoittanut Aili Tarvas ; kuvat piirtänyt Hilkka Finne. Kustannusosakeyhtiö Ahjo, Helsinki 1918
Mestaritontun seikkailut : satu ; kirjoittanut Aili Tarvas ; kuvat piirtänyt Hilkka Finne. Kustannusosakeyhtiö Ahjo, Helsinki 1919
Annelin häälahja. WSOY 1921
Sinisaarten eläinyhdysvallat. WSOY 1921
Nimellä Aili Somersalo-Tarvas:
Anneli karkumatkalla. WSOY 1922
Nimellä Aili Somersalo:
Jukka-Pekka. WSOY 1923
Mirja : kertomus. WSOY 1924, 2. painos 1943
Nukkumatti ja Unijukka seikkailulla. WSOY 1924
Yön ääniä. WSOY 1924
Toukokuun aurinko : kertomus laiminlyödystä kodista. WSOY 1925
Ihanne-toimisto : romaani. WSOY 1927
Hopeafasaani. WSOY 1928
Aikamme tyttö : kertomus. WSOY 1929
Karhuniemen kosija : näytelmä. Turun Suomalainen Teatteri 1929
Maan tomusta... : romaani. Gummerus 1930
Vaarojen polku : satu. Gummerus 1930
Marita järjestää asiat : kesäinen tarina Suursaaresta. Gummeruksen nuorten kirjasto 37. Gummerus 1931
Mutkan takana : romaani. Gummerus 1932
Jukka-Pekka uusilla seikkailuilla. Gummerus 1934
Tonttukansan kotiinpaluu : satuja ja eläintarinoita. Gummerus 1935
Tunturi tulee tytön luokse. Karisto 1936
Kaarina Hannuntytär : romaani Juhana Herttuan ajoilta. Karisto 1937
Suomalaista kuningasverta : romaani 1500-luvun loppupuolelta. Karisto 1938
Ukonnuoli : historiallinen romaani Isonvihan ajoilta. Karisto 1939
Silkkihuivi ja simpukka : romaani puhdasoppisuuden aikakaudelta. Karisto 1942
Tonttujen joulunäyttely ; kuvittanut Maija Karma. Oy Suomen Kirja, Helsinki 1944
Kuun-piltti ja menninkäiset ; kuvittanut Eero Ahti. Oy Suomen Kirja, Helsinki 1945
Mestaritontun seikkailut ; kuvittanut Onni Mansnerus. 2. painos WSOY 1945, 19. painos 2007
Päivikin satu ; kuvittanut Onni Mansnerus. 2. painos WSOY 1945, 9. painos 2005
Terttumarja erehtyy. Karisto 1946
Viimeiset Vainiset : romaani. Karisto 1946
Prinsessa etsii satua ; kuvittanut Rauha Nuolivaara-Manninen. Karisto 1947
Irmeli ihmetyttö. Karisto 1948
Siivekäs hirvi : kertomus vuosilta 1808-1809. Karisto 1949
Terho Terhinpoika : satu ; kuvittanut Helga Sjöstedt. Karisto 1950
Metsolan lapset. Karisto 1951
Iloinen Jukka-Pekka : seikkailuja satupolulla. WSOY 1952
Kimmon matka satulinnaan ; kuvittanut Maija Karma. Lasten oma kirjasto 18. WSOY 1954, 2. painos 2000
Seikkailuja Unikkosaarella ; kuvittanut Kerttu Kuikanmäki. WSOY 1956
Nimimerkillä Aune Sarkanen:
Pieni sairaanhoitajatar : kertomus. Gummerus 1929
Pienen sairaanhoitajattaren avioliitto. Gummerus 1930
Minä olen Ethelka. Gummeruksen nuorten kirjasto 42. Gummerus 1931
Etelka hurjistuu. Gummeruksen nuorten kirjasto 56. Gummerus 1933
Rikas Etelka. Gummeruksen nuorten kirjasto 61. Gummerus 1934
Nimimerkillä Eileen Summers:
Kohtalokkaat kymmenen minuuttia. Tammi 1949
Nimimerkillä Marianne:
Kauneudenhoitoa pula-ajan puitteissa ; pakinoinut Marianne. Karisto 1944
Puhuva lumiukko : satuja ja kertomuksia ; somistanut Tapsa. Valistus, Helsinki 1958
Toimitustöitä

Terveyssatuja ;  toimittanut Aili Somersalo. Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton julkaisu n:o 19. WSOY 1927, 2. painos 1943, 1951
Tammertonttu : tamperelaisten lastenkirjailijain yhteisjulkaisu ; toimittaneet Aili Somersalo ja Ainikki Kivi ; kuvittanut Anja Sormunen. Tampere-seuran julkaisuja 13. Tampere 1948
Suomennoksia

Nimellä Aili Somersalo:
Gösta Segercrantz : Hajuvettä : novelleja. Suomi, Helsinki 1924
Cleveland Moffet : Läpi seinän : salapoliisiromaani. WSOY 1926, 2. painos 1942
Alexandre Dumas : Hirmuhallitus ; ranskankielestä suomentanut A. Somersalo. Alexandre Dumas'n historialliset romaanit 15. Karisto 1927
Alexandre Dumas : Maison- Rougen ritari ; ranskankielestä suomentanut A. Somersalo. Alexandre Dumas'n historialliset romaanit 14. Karisto 1927
Jälkisäädös : romaani ; kirj. Runa. WSOY 1928
Hulbert Footner : Korven prinsessa. WSOY 1928, 2. uudistettu painos ja myöhemmät painokset nimellä Turkiskuninkaan perintö. WSOY 1957, 6. painos 1974 (alkuteos A backwoods princess)
André Siegfried : Yhdysvallat nykyisellään. Karisto 1928
Alexandre Dumas : Pärttylin-yö : historiallinen romaani Margot-kuningattaren ajoilta ; ranskankielestä suom. A. Somersalo.  Karisto 1929
Alexandre Dumas : Velisurmaajat : historiallinen romaani Margot-kuningattaren ajoilta. Karisto 1930 (alkuteos La reine Margot)
Alexandre Dumas : Kerjäläismunkki : historiallinen romaani hugenottisotien ajoilta ; ranskankielestä suom. A. Somersalo. Historialliset romaanit 19. Karisto 1931
Anna Elisabeth Weirauch : Lomapäivien aurinkoa : yhden viikon romaani. WSOY 1931
Alexandre Dumas : Méridorin kaunotar : historiallinen romaani hugenottisotien ajoilta ; ranskankielestä suom. A. Somersalo. Historialliset romaanit 18. Karisto 1931
Alexandre Dumas : Pyhä liiga : historiallinen romaani hugenottisotien ajoilta ; ranskankielestä suom. A. Somersalo. Historialliset romaanit 20. Karisto 1931, 2. painos 1967 (alkuteos La dame de Monsoreau)
Alexandre Dumas : Ritari peloton : historiallinen romaani hugenottisotien ajoilta. Historialliset romaanit 21. Karisto 1931, 2. painos 1967 (alkuteos La dame de Monsoreau)
Alexandre Dumas : Kosto : historiallinen romaani Hugenottisotien ajoilta ; ranskankielestä suom. A. Somersalo. Alexandre Dumas'n historialliset romaanit 25. Karisto 1933, 2. tark. painos 1967 (alkuteos Les quarante-cinq)
Alexandre Dumas : Kuninkaan narri : historiallinen romaani Hugenottisotien ajoilta; ranskankielestä suom. A. Somersalo. Alexandre Dumas'n historialliset romaanit 23. Karisto 1933, 2. tark. painos 1967 (alkuteos Les quarantecinq 2)
Alexandre Dumas : Vedenpaisumus : historiallinen romaani Hugenottisotien ajoilta. Alexandre Dumas'n historialliset romaanit 24. Karisto 1933, 2. painos 1967
Ingrid Qvarnström : Tarunhohteinen elämä : Aurora Karamzin ja hänen aikakautensa. Otava 1938, 3. painos 1948
Alexandre Dumas : Kuningatar Margot : historiallinen romaani Margot-kunungattaren ajoilta ; A. Somersalon korj. suomennos. Karisto 1966, 2. painos 1972 (alkuteos La reine Margot)
Nimellä Aili Tarvas:
Marie Corelli : Jane : kertomus seuraelämästä. Ahjon ajanviete-lukemisto 1. Ahjo, Helsinki 1919
Stanley J. Weyman : Kreivi Hannibal : historiallinen romaani Ranskan hovista ; englanninkielestä suomentanut Aili Tarvas. Karisto 1920