stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thaimaan lippu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thaimaan lippu Wikimedia Commonsissa
Aasian valtioiden liput
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Afganistan | Arabiemiirikunnat | Armenia | Azerbaidžan | Bahrain | Bangladesh | Bhutan | Brunei |
| Etelä-Korea | Filippiinit | Georgia | Indonesia | Intia | Irak | Iran | Israel |
| Itä-Timor | Japani | Jemen | Jordania | Kambodža | Kazakstan | Kiina | Kirgisia |
| Kuwait | Laos | Libanon | Malediivit | Malesia | Mongolia | Myanmar | Nepal |
| Oman | Pakistan | Pohjois-Korea | Qatar | Saudi-Arabia | Syyria | Singapore | Sri Lanka |
| Tadžikistan | Taiwan | Thaimaa | Turkki | Turkmenistan | Uzbekistan | Venäjä | Vietnam |
Theodekteen käsikirjan yhteenveto

Theodekteen käsikirjan yhteenveto (m.kreik. Τέχνης τῆς Θεοδέκτου συναγωγή, Tekhnēs tēs Theodektū synagōgē) oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli retoriikkaa. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.
Teos tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosten luettelosta. Tämän mukaan teos oli yhden kirjan laajuinen. Hesykhios kuitenkin sanoo teoksen käsittäneen kolme kirjaa. Aristoteles itse viittaa siihen teoksensa Retoriikka Aleksanterille johdannossa nimellä Theodektea ja Retoriikassa nimellä Theodekteia. Teoksen nimen synagōgē tarkoittaa sekä ”kokoelmaa” että ”yhteenvetoa”, tässä tapauksessa todennäköisemmin jälkimmäistä.
Sisällöltään teos on todennäköisesti ollut Aristoteleen ystäviin kuuluneen Theodekteen teoksen Käsikirja (Τέχνη, Tekhnē) yhteenveto. Rhodoksen gymnaasin kirjaston teosten luettelon mukaan Theodekteen teos käsitti neljä kirjaa. Aristoteleen tekemä yhteenveto on todennäköisesti kirjoitettu vuosien 343–342 jälkeen, jolloin Filippos II teki Aristoteleesta poikansa Aleksanterin opettajan, sillä retoriikkaa on kuulunut keskeisesti opetettuihin aineisiin. Aleksanterin kerrotaan myös osoittaneen kunnioitustaan Theodekteen kuvapatsaalle Faseliksessa, koska oli saanut tuntea tämän Aristoteleen kautta.
Aristoteleen kadonneiden teosten joukkoon kuuluu myös useita muita retoriikkaa käsittelevien käsikirjojen yhteenvetoja. Eräs toinen niistä joista tiedetään hieman enemmän oli nimeltään Käsikirjojen yhteenveto.
Queenslandinaraukaria

| Queenslandinaraukaria |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Araukariakasvit Araucariaceae
Suku::  Araukariat Araucaria
Sektio::  Bunya
Laji::  bidwillii
Kaksiosainen nimi
 Araucaria bidwillii  Hook., 1843 
Synonyymit
 Columbea bidwillii (Hook.) Carrière 1867  Marywildea bidwillii (Hook.) A. V. Bobrov & Melikyan, 2006 
Katso myös
   Queenslandinaraukaria Wikispeciesissä   Queenslandinaraukaria Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Queenslandinaraukaria (Araucaria bidwillii) on araukariakasvien heimon araukarioiden sukuun kuuluva havupuulaji. Se on itäisessä Australiassa tavattava ainavihanta puu. Lajin tyypillisiä piirteitä ovat vanhemmiten kupumainen latvus, jäykät pitkäsuippuisen kapeat lehdet sekä erittäin suuret kokonaisina karisevat kävyt.
Monet australialaisen puulajin lähimmistä nykyisistä ja esihistoriallisista sukulaisista ovat kotoisin Etelä-Amerikasta. Puiden ei kuitenkaan uskota koskaan ylittäneen valtameriä; samantyyppisiä araukarioita on kasvanut laajalti eteläisillä maa-alueilla jo jurakaudella ennen kuin mannerliikunnot erottivat nykyiset mantereet toisistaan.
Queenslandinaraukaria tuottaa suuria syötäviä siemeniä, joilla on perinteisesti ollut tärkeä sija alueen alkuperäiskansojen kulttuurissa. Nykyisin lajin siemeniä käytetään osana australialaista bushfood-keittiötä. Puu on myös suosittu koristekasvi lämpimän ilmaston alueilla.
Kuvaus

Queenslandinaraukaria on suurehko ainavihanta puu. Se voi tulla noin 45 metriä korkeaksi ja rungon rinnankorkeusläpimitaltaan noin 1,75 metriä paksuksi.
Toisin kuin muilla araukarioiden suvun lajeilla, queenslandinaraukarian, chilenaraukarian (Araucaria araucana) ja parananaraukarian (A. angustifolia) varhais- ja myöhäislehdet ovat yhdennäköisiä, käpyjen peitinsuomut paksuja ja siementaimien varret meheviä. Toisin kuin chilenaraukarialla ja parananaraukarialla, queenslandinaraukarian käpysuomulla on kaksi puutunutta lenninsiipeä, ja siemenet lopulta karisevat irti käpysuomuista.
Kuvaus > Varsi

Queenslandinaraukarian runko on tavallisesti suora ja pysty. Rungon kuori on tavallisimmin 7,5–10 senttimetriä paksua, mutta saattaa tulla jopa 30 senttimetriä paksuksi. Pinnalta harmahtava tai musta kuori halkeilee suomumaisina levyinä ja kuoriutuu ohuina liuskoina paljastaen sisemmän kuoren oranssin tai punertavan värin. Rungolla ja oksilla usein valuva pihka on aluksi kirkasta ja tulee vanhetessaan valkoiseksi tai harmaaksi.
Puun latvus voi olla kartiomainen tai erityisesti vanhoilla puilla kupumainen ja alaosastaan harsu. Puun kasvaessa kehittyvät primääriset oksat muodostavat 10–16 oksan valekiehkuroita. Primääriset oksat karsiutuvat suhteellisen varhain, ja vanhalla puulla niitä on enää vain latvan tuntumassa alempien oksien karistua ja korvauduttua jälkisilmuista kehittyneillä sekundäärisillä oksilla. Enimmillään noin seitsemän metriä pitkiksi kasvavat oksat voivat olla siirottavia, kohenevia tai alaskaartuvia.
Pitkässä oksassa on haaroja tavallisesti jäljellä vain kärjessä tyvenpuoleisten haarojen karistua. Noin 60 senttimetriä pitkiksi ja lehtineen neljä senttimetriä leveiksi kasvavat oksanhaarat voivat olla siirottavia tai riippuvia.
Kuvaus > Lehdet

Lehtien muoto vaihtelee neulasmaisesta suikeaan. Lehtiasento on kierteinen ja toisinaan kaksirivisen vuorottainen. Lehdet voivat siirottaa tai asettua limittäisen rangan myötäisesti. Pystyissä versoissa lehdet ovat tavallisesti kapean kolmiomaisia tai neulasmaisia, kun taas vaakasuuntaisissa versoissa lehtien muoto vaihtelee kolmiomaisesta suikeaan; vaakasuuntaisen verson lehdet ovat yhdestä viiteen senttimetriä pitkiä ja 3–15 millimetriä leveitä. Jäykän ja nahkeapintaisen lehden kärki on pitkäsuippuinen ja toisinaan piikkikärkinen. Silposuonisessa lehdessä kulkee lukuisia ohuita suonia rinnakkain. Ilmaraot asettuvat 35–80 epäsäännölliseen ja katkonaiseen riviin lehden kummallekin pinnalle, mutta muodostavat näkyviä juovia ainoastaan lehden alapinnalle.
Kuvaus > Kukinnot

Queenslandinaraukaria on yksikotinen, joten samaan puuhun kehittyy sekä hede- että emikukintoja. Kukinnot kehittyvät hankasilmuista. Hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat kahdesta kuuteen kukinnon ryppäissä. Hedekäpy on kapean lieriömäinen, 6–15 senttimetriä pitkä ja 8–15 millimetriä leveä. Aluksi pysty hedekäpy tulee kehittyessään alaskaartuvaksi tai riippuvaksi. Hedekäpy koostuu kapean rangan ympärille asettuvista kiinnikasvaneista hedelehdistä. Hedelehden kapea perä on noin kolme millimetriä pitkä. Sen kaartuva lapa on muodoltaan vinoneliömäinen ja noin kolme millimetriä pitkä sekä kaksi millimetriä leveä. Hedelehteen kiinnittyy kahdeksasta kymmeneen tasasoukkaa siitepölylokeroa.
Emikukinnot eli kävyt ovat pystyjä ja lyhytperäisiä. Kävyn muoto vaihtelee pallomaisesta hieman munanmuotoiseen. Käpy on yleensä 20–30 senttimetriä pitkä ja 20–25 senttimetriä leveä. Peitinsuomuista muodostuneet käpysuomut ovat muodoltaan kiilamaisia tai kulmikkaan vastapuikeita, 10–12 senttimetriä pitkiä ja 10–15 senttimetriä leveitä. Käpysuomun paksuuntunut apofyysi eli kävyn ulkopinnalla näkyvä kärkiosa muodostaa kölillisen vinoneliömäisen pinnan, josta kärki erottuu kapeana 10–15 millimetriä pitkänä piikkinä. Pienet emisuomut ovat siemeniä kapeampia. Kypsänäkin vihreä käpy karisee tavallisesti puusta kokonaisena ja hajoaa vasta maassa.
Käpysuomun ympäröimät siemenet ovat hieman litistyneen kiilamaisen munanmuotoisia, neljästä viiteen senttimetriä pitkiä ja 2,5–3 senttimetriä leveitä. Sileäpintaiset siivettömät siemenet ovat kypsänä kiiltävän ruskeita.
Rungon kuori halkeilee levyiksi.
Lehdet ovat yleensä kolmiomaisia tai suikeita.
Suuret keltaiset hedekävyt ovat riippuvia.
Suuret vihreät kävyt karisevat yleensä kokonaisina siemenineen.
Elinkierto

Queenslandinaraukaria lisääntyy tavallisesti suvullisesti siemenistä. Araukariat ovat tuulipölytteisiä, mutta niillä ei ole havupuille tyypillistä pölytyspisaraa, vaan siitepölyhiukkaset laskeutuvat kävyn peitinsuomun tai emisuomun pinnalle ja itävät siinä. Queenslandinaraukarian siitepölyhiukkasen siiteputki työntyy itäessään kävyn suomujen pinnan päällysketon alle ja kasvaa lyhyen matkaa sen suojassa matkalla kohti emisuomun tyven siemenaiheen siitereikää. Kävyn siemenet kypsyvät kolmantena vuonna pölytyksen jälkeen. Siemenet säilyvät kävyssä kunnes käpy karisee puusta ja hajoaa. Siemenet voivat levitä veden mukana, mutta niitä levittävät myös eläimet.
Luokittelu

Queenslandinaraukaria on araukariakasvien heimon (Araucariaceae) araukarioiden sukuun (Araucaria) sukuun kuuluva havupuulaji. Araukarioiden suvun sisällä laji on luokiteltu omaan sektioonsa Bunya. Molekyylibiologisten genetiikan tutkimusten mukaan sen lähimpiä nykyisin eläviä sukulaislajeja ovat araukarioiden suvun sektion Intermedia muodostava papuanaraukaria (Araucaria hunsteinii) sekä sektion Araucaria muodostavat chilenaraukaria ja parananaraukaria.
Sektioon Bunya luokitellaan nykyisen queenslandinaraukarian lisäksi myös jurakautisesta Etelä-Amerikasta tunnettu esihistoriallinen laji Araucaria mirabilis, joka on nykyisin elävän lajin kanssa huomattavan yhdennäköinen. Näiden kahden lajin kävyt eroavat rakenteellisesti muista araukarioista käpysuomujen muodon ja kaksinkertaisen johtojänteen sekä siemenaiheen kannan rakenteen puolesta.
Monet ainoastaan Australiassa kasvavan queenslandinaraukarian lähimmistä nykyisistä ja esihistoriallisista sukulaislajeista ovat kotoisin Etelä-Amerikasta. Puiden ei kuitenkaan uskota koskaan ylittäneen valtameriä; samantyyppisiä araukarioita on kasvanut laajalti eteläisillä maa-alueilla jo jurakaudella ennen kuin mannerliikunnot erottivat nykyiset mantereet toisistaan.
Levinneisyys

Queenslandinaraukariaa esiintyy luonnonvaraisena ainoastaan itäisen Australian Queenslandin osavaltiossa noin 11 000 neliökilometrin laajuisella alueella. Sen levinneisyysalue jakaantuu kahteen toisistaan eristyneeseen osaan, joita erottaa noin tuhannen kilometrin välimatka. Eteläisessä Queenslandissa queenslandinaraukariaa esiintyy Blackall Rangen ja Bunya Mountainsin vuoristoalueilla, Brisbanejoen ja Maryjoen laaksoissa sekä Yarramanin ja Blackbuttin pikkukaupunkien ympäristössä. Pohjoisessa Queenslandissa lajia esiintyy hyvin suppealla alueella Mount Lewis -vuoren ja Cannabullen Falls -vesiputouksen ympäristössä.
Elinympäristö ja ekologia

Queenslandinaraukaria on trooppisten ja subtrooppisten metsien puu. Sen kasvupaikat sijaitsevat 150 – 1 000 metrin korkeudessa merenpinnan yläpuolella. Queenslandinaraukarian levinneisyysalueen eteläosissa vuotuinen sadanta on 1 100 – 1 400 millimetriä, josta suurin osa sataa eteläisen pallonpuoliskon kesän sadekauden aikana. Levinneisyysalueen pohjoisosissa 1 500 – 2 000 millimetrin vuotuinen sadanta jakaantuu tasaisemmin ympäri vuotta. Queenslandinaraukarian kasvupaikkojen maaperä on usein basalttipitoinen.
Queenslandinaraukariaa esiintyy tyypillisesti kostean ainavihannan sademetsän ja kuivemman osittain kausivihannan kasvillisuuden vaihettumisvyöhykkeellä. Metsä on seudulla luonnostaan pirstaleista; metsäalueita erottavat toisistaan selvärajaiset savanni- ja ruohostoalueet. Queenslandinaraukaria kasvaa latvuskerroksen yläpuolelle nousevaksi ylispuuksi. Sitä esiintyy tyypillisesti sekametsissä, joiden valtalajeja ovat koppisiemeniset puut eli lehtipuut, kuten Argyrodendron actinophyllum, Drypetes australasica ja viikunat (Ficus). Toisinaan samoilla paikoilla kasvaa myös toinen saman suvun havupuu australianaraukaria (Araucaria cunninghamii).
Queenslandinaraukarialla on yleensä runsaampi siemenvuosi keskimäärin kolmen vuoden välein. Siemenet leviävät suurten kokonaisena karisevien käpyjen vieriessä ja kelluessa vedessä, mutta niitä levittävät myös eläimet, kuten pussikiipijöihin kuuluva koirakusu (Trichosurus caninus).
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on määritellyt queenslandinaraukarian lajina elinvoimaiseksi. Lajin esiintymisalue on kuitenkin suhteellisen suppea ja pirstoutunut, ja suurten vanhojen puiden lukumäärä on pitkään ollut laskussa. Eristyneeseen ja geneettisesti ainutlaatuiseen pohjoiseen populaatioon kuuluu vain noin sata lisääntymiskypsää puuta. Levinneisyysalue oli huomattavasti laajempi ennen kuin eurooppalaiset saapuivat Australiaan ja aloittivat metsien laajamittaiset hakkuut.
Suurin osa queenslandinaraukarian kasvupaikoista sijaitsee suojelluilla alueilla. Näistä suojelualueista Bunya Mountainsin kansallispuisto on perustettu jo vuonna 1908.
Merkitys ihmiselle

Queenslandinaraukariaa on käytetty talouspuuna, koristepuuna ja ravintokasvina. Lajilla ja sen syötävillä siemenillä on ollut perinteisesti suuri merkitys puun elinalueen alkuperäiskansoille.
Merkitys ihmiselle > Kulttuuri

Queenslandinaraukarialla on perinteisesti ollut kulttuurillista merkitystä elinalueensa alkuperäiskansoille. Puita on toisinaan pidetty pyhinä. Hyvinä siemenvuosina järjestettiin perinteisesti suuria sadonkorjuujuhlia. Puun suuria siemeniä kerätään edelleen ruoaksi; ne ovat nykyään osa australialaista bushfood-keittiötä.
Merkitys ihmiselle > Talous

Queenslandinaraukariaa on käytetty talouspuuna. Sen kevyt puuaines on helposti työstettävää, ja sitä on käytetty puulattioiden, vanerin ja huonekalujen valmistukseen. Nykyisin suurin osa jäljellä olevista puista on kuitenkin suojeltu. Queenslandinaraukaria on lämpimän ilmaston alueilla suosittu koristepuu, jota kasvatetaan nykyisin laajalti kaukanakin lajin luontaisen levinneisyysalueen ulkopuolella muun muassa Aasiassa, Etelä-Euroopassa ja Uudessa-Seelannissa.
Queenslandinaraukarioita Bunya Mountainsin kansallispuistossa.
Puun siemeniä käytetään ruokana.
Tentti

Tentti on arviointitapa, jonka tarkoitus on mitata vastaajan (usein oppilaan) tietoja, taitoja, kykyjä tai uskomuksia. Tentti ymmärretään usein arkikielessä akateemisena tenttinä mutta voidaan määritellä yleisempänä käsitteenä, joka kattaa keinotekoiset, murretut, mallintavat sekä luonnolliset tentit.
Tenttitilaisuus
Keinotekoisuus ja autenttisuus

Tenttejä voidaan tarkastella niiden keinotekoisuuden tai autenttisuuden mukaan, kuten seuraavat neljä tenttityyppiä havainnollistavat.
Keinotekoisuus ja autenttisuus > Keinotekoinen tentti

Keinotekoiset tentit ovat rakennettujaselvennä tilanteita, jotka eivät rakenteellisestiselvennä vastaa todellista elämää. Tämä on vanhin tenttimuoto, jota on käytetty Kiinassa jo 500-luvulla. Muinoin ulkoa opetteluaselvennä mittaava tentti oli hyvinkin tarpeen, sillä tietoa ei voinut helposti muuten säilöä kuin ihmisten muistissa. Ulkoa oppimista mittaava keinotekoinen tentti ei välttämättä ole nykyisessä tietoyhteiskunnassa enää kaikkein soveltuvin tenttimismuoto.
Akateeminen tentti on esimerkki keinotekoisesta tentistä.
Keinotekoisuus ja autenttisuus > Murrettu tentti

Mitä enemmän tentin toimintarakennetta murretaanselvennä, sitä enemmän se alkaa muistuttaa todellista elämää mallintavaa tenttiä. Jos tentillä ei kuitenkaan ole muuta käyttötarkoitusta itse tenttimisen lisäksi, on se edelleen kuitenkin keinotekoinen.
Keinotekoisuus ja autenttisuus > Mallintava tentti

Mallintava tai simuloiva tentti on todellisuutta jäljittelevä tentti, jossa ei kuitenkaan ole todellista tulosvastuutaselvennä. Mallintava tentti jäljittelee luonnollista tilannetta ja luonnollista tenttiä. Harjoittelua voidaan pitää eräänä mallintavan tentin muotona, jossa arviointi muuttuu loppuarvioinnista jatkuvaksi prosessiksi.
Produktisuuntautuneessa tentissä arvioidaan oppilaan tuottamaa tuotetta, kun taas prosessisuuntautuneessa tentissä arvioidaan oppilaan työskentelyä, valintoja ja perusteluja.
Simulointia käytetään sellaisten tilanteiden harjoitteluun, joiden todellinen toteuttaminen on joko vaarallista tai muuten kustannustehotonta. Virtuaalitodellisuus tarjoaa nykyisin varsin laajoja mahdollisuuksia simulointiin.
Keinotekoisuus ja autenttisuus > Luonnollinen tentti

Luonnollinen eli autenttinen tentti tarkoittaa aidon alalle ominaisen ongelman ratkaisua todellisessa suoritustilanteessa. Luonnolliseen tenttiin kuuluu myös todellinen tulosvastuu ongelman ratkaisusta.
Erityisiä tenttimuotoja > Akateeminen tentti

Akateemisessa tentissä testataan opiskelijan taitoja akateemisen kurssin aihealueesta.
Erityisiä tenttimuotoja > Diagnostinen tentti

Diagnostisessa tentissä mitataan opiskelijan osaamistasoa opetusprosessin alussa.
Erityisiä tenttimuotoja > Verkkotentti

Verkkotentti on tentti, joka suoritetaan verkon välityksellä, yleensä muualla kuin koulussa. Tenttiä tehdessä on sallittua käyttää lähdemateriaaleja. Tenttitehtävien laatimisessa on otettava verkkotentin erityispiirteet huomioon ja kysymysten on oltava riittävän laajoja ja soveltavia. Tyypillisesti verkkotentti avautuu ennalta sovittuna hetkenä ja opiskelijalla on rajattu aika lähettää tenttivastauksensa joko oppimisen hallintajärjestelmän kautta tai sähköpostitse.
Erityisiä tenttimuotoja > Akvaariotentti

Akvaariotentti on tentti, jossa mahdolliset tenttikysymykset annetaan etukäteen tenttijälle valmistautumista varten. Mahdollisia tenttikysymyksiä on huomattavasti enemmän kuin mitä varsinaiseen tenttiin tulee mukaan. Esimerkiksi annetaan 20 kysymystä, joista tenttiin tulee 4. Tentissä on osattava vastata kaikkiin neljään kysymykseen. Akvaariotentti suoritetaan etänä ilman valvontaa. Tenttivastausta kontrolloidaan plagioinninpaljastuksella.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tenttiakvaario[vanhentunut linkki]
Theism, Atheism and Big Bang Cosmology

| Theism, Atheism and Big Bang Cosmology |
| --- | --- |
Kirjailija:  William Lane Craig, Quentin Smith
Kansitaiteilija:  Rafael, Ateenan koulu (yksityiskohta).
Kieli:  englanti
Genre:  jumalan olemassaolo, kosmologia
Kustantaja:  Oxford University Press
Julkaistu:  1993
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  342
ISBN:  0-19-826348-1

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Theism, Atheism and Big Bang Cosmology on Oxford University Pressin vuonna 1993 julkaisema kirja, jossa kristitty filosofi William Lane Craig ja uskonnoton filosofi Quentin Smith esittävät keskustelupuheenvuoroja koskien alkuräjähdystä ja sen merkitystä jumaluskolle tai jumalattomuudelle. Osa kirjan aineistosta on ilmestynyt aikaisemmin artikkeleina filosofisissa aikakausjulkaisuissa. Kirjoittajat käsittelevät myös Stephen Hawkingin kvanttikosmologiaa, jonka tämä teki tunnetuksi kansantajuisessa kirjassaan Ajan lyhyt historia vuonna 1988.
Craig väittää, että menneisyys ei ole ollut ääretön, ja kaikkeuden on luonut jumala. Smith väittää, että alkuräjähdys on ristiriidassa jumalauskon kanssa ja että alkuräjähdyksellä ei todennäköisesti ole syytä. Menneisyys on Craigin mielestä voinut olla äärellinen tai ääretön, ja asian vahvistaminen vaatii kokemusperäistä tutkimusta.
Aiheesta muualla

Sisällysluettelo ja otteita kirjasta Quentin Smithin kotisivulla. (englanniksi)
Graham Oppy: Book Review: Theism, Atheism and Big Bang Cosmology. Faith And Philosophy, January 1996, 13. vsk, nro 1, s. 125–133.  Wilmore, Kentucky:  Society of Christian Philosophers. Artikkelin verkkoversio Internet Infidelsissä. (englanniksi)
Theodoros Tarsoslainen

Theodoroksen hautapaikka Pyhän Augustinuksen luostarissa
Theodoros Tarsoslainen (n. 602, Tarsos – 19. syyskuuta 690, Canterbury) oli seitsemäs Canterburyn arkkipiispa ja ensimmäinen koko Englannin kirkon arkkipiispa.
Deusdeditin kuoltua paavi Vitalianuksen ensimmäinen ehdokas uudeksi arkkipiispaksi oli afrikkalainen nimeltä Adrian, joka kieltäytyi ja suositteli Theodorosta itsensä sijaan. Theodoros suostui ja hänet vihittiin virkaan 26. maaliskuuta 668. Hän lähti matkaan Neridan apotin Adrianin ja Benedict Biscopin, tulevan Wearmouthin ja Jarrowin luostareiden apotin, kanssa. He saapuivat Canterburyyn vuonna 669, jossa Theodoros nimitti Adrianin St. Peter and Paulin luostarin (sittemmin Pyhän Augustinuksen luostari) apotiksi. Nämä kolme miestä perustivat luostarin kuuluisan koulun, jolla tuli olemaan tärkeä vaikutus Beda Venerabiliksen ja Pyhä Aldhelmin kaltaisiin oppineisiin.
Theodoros järjesti uudelleen Englannin kirkon, jonka useat piispanistuimet olivat yhä täyttämättä ja monet hiippakunnat liian suuria. Vuonna 672 hän kutsui koolle Englannin kirkon ensimmäisen synodin tarkoituksenaan juuria pois tietyt kelttiläiset tavat ja jakaa hiippakunnat pienempiin osiin. Jako jouduttiin kuitenkin siirtämään myöhempään ajankohtaan, mutta synodi päätti pääsiäisen päivämäärän, vakiinnutti pappien ja munkkien säännöt, kielsi piispoja puuttumasta muiden hiippakuntien asioihin sekä vahvisti kirkon opetukset avioliitosta ja avioerosta.
Näihin aikoihin Theodoroksen ja hänen nimittämänsä Yorkin piispa Wilfridin välille puhkesi kiista, ja Theodoros pani Wilfridin viralta. Wilfrid lähti Roomaan vuonna 677 tai 678 valittaakseen päätöksestä. Sillä välin Theodoros auttoi solmimaan rauhan Mercian kuninkaan Aethelredin ja Northumbrian kuninkaan Ecgfrithin välillä. Theodoroksen johtamassa Hatfieldin synodissa vuonna 679 Englannin kirkko puhdistettiin harhaoppina pidetystä monoteletismistä. Vuonna 686 Theodoros teki sovinnon Wilfridin kanssa myöntämällä erehdyksensä ja edistämällä Wilfridin maineen palauttamista.
Theodoroksen suurin saavutus oli Rooman keskusjohtoisen kirkon ihanteen sovittaminen Englannin oloihin. Theodoros loi Englantiin Canterburyn arkkipiispan johtaman keskitetyn kirkon, joka toimi tiiviissä yhteistyössä maallisten hallitsijoiden kanssa. Hänen seuraajansa noudattivat uskollisesti tätä mallia.
USS Texas (BB-35)

| USS Texas (BB-35) |
| --- | --- |
 USS Texas
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding Company
Kölinlasku:  17. huhtikuuta 1911
Laskettu vesille:  18. toukokuuta 1912
Palveluskäyttöön:  12. maaliskuuta 1914
Poistui palveluskäytöstä:  21. huhtikuuta 1948
Loppuvaihe:  museolaiva
Tekniset tiedot
Uppouma:  27 000 t
Pituus:  172,3 m (vesiraja) 174,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  29,1 m
Syväys:  8,7 m
Koneteho:  14 x Babcock & Wilcox -kattilaa, 2-akselinen 4-sylinterinen kolmivaihe höyrykone, 28 100 ihp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  1 042
Aseistus
Aseistus:  10 x 14" (356 mm) tykkiä kaksiputkisissa torneissa 21 x 5" (127 mm) tykkiä yksiputkisina asennuksina 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
USS Texas (runkonumero BB-35) oli Yhdysvaltain laivaston New York -luokan taistelulaiva. Alus oli ensimmäinen Yhdysvaltain laivaston taistelulaiva, johon asennettiin ilmatorjuntakanuunat ja lentokonesuoja.
Valmistus

Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 17. huhtikuuta 1911. Alus laskettiin vesille 18. toukokuuta 1912 kumminaan neiti Claudia Lyon ja liitettiin laivastoon 12. maaliskuuta 1914 ensimmäisenä päällikkönään Albert W. Grant.