stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apuohjat
Erilaisia apuohjia > Sivuohjat

Sivuohjia käytetään hevosta juoksutettaessa auttamaan hevosta hakeutumaan toivottuun muotoon ja käyttämään selkälihaksia. Sivuohjien toinen pää kiinnitetään kuolainvyöhön ja toinen pää juoksutusvyönrenkaaseen tai jos käytetään satulaa satulavyöhön tai satulan etukaaressa oleviin renkaihin. Niitä käytetään lähinnä hevosen kouluttamisessa (erityisesti juoksutustyöskentelyssä) sekä joskus kokemattomien ratsastajien opetuksessa. Myös vikellyshevosella on vikellysvyöhön kiinnitetyt sivuohjat
Bernhard Lewkovitch

Bernhard Lewkovitch (28. toukokuuta 1927 Kööpenhamina – 4. tammikuuta 2024) oli tanskalainen urkuri, kuoronjohtaja ja säveltäjä.
Lewkovitchin vanhemmat olivat katolilaisia, jotka emigroituivat Ukrainasta Kööpenhaminaan. Hän tuli kuitenkin 12-vuotiaana köyhän perheensä katoliseen luostariin ja lastenkotiin sijoittamaksi. Lewkovitchin musiikilliset lähtökohdat olivat katolisen kirkon hengellisessä musiikissa ja kansanmusiikissa, mutta Béla Bartókin ja ehkä erityisesti Igor Stravinskyn musiikin tutkimuksella hän löysi pohjan musiikillisiin kokeiluihinsa, jotka rikkoivat modaalisen ja liturgisen musiikin perinteiset viitekehykset. Lewkovitchin maine kasvoi 1950-luvulla kokeellisilla teoksilla, joista joitain innoittivat polytonaalisuus ja kaksitoistasäveljärjestelmä. Pidettyään taukoa sävellyksestä hän jatkoi 1970-luvulla säveltämistä arkaaisemmalla tyylillä.
Lewkovitch valmistui vuonna 1949 urkurina Kööpenhaminan Tanskan kuninkaallisesta musiikkikonservatoriosta, jossa hänen opettajiaan olivat Bjørn Hjelmborg, Poul Schierbeck ja Jørgen Jersild. Hän perusti 1950-luvulla Kööpenhaminassa renessanssin ajan polyfoniseen kuoromusiikkiin erikoistuneet kuorot Schola Gregoriana ja Schola Cantorum. Lewkovitch sai Carl Nielsen ja Anne Marie Carl-Nielsen -stipendit vuosina 1963 ja 1997 sekä Assisin kaupungin kunniadiplomin vuonna 1972.
Useimmat Lewkovitchin teokset ovat liturgiseen käyttöön tarkoitettuja kuoroteoksia. Osa näistä sävellyksistä on lyhyitä liturgisia a cappella -teoksia, mutta osassa teoksista on myös mukana laaja orkesteri. Lewkovitchin hengellisten teosten joukossa on messuja, motetteja ja koraaleja. Hän sävelsi myös soittimellisia teoksia pianolle, uruille ja puhallinsoittimille. Hänen musiikkiaan on esitetty ISCM:n festivaaleilla ja Pohjoismaisilla musiikkipäivillä. Lewkovitchilla on voimakkaasti henkilökohtainen sävelkieli.
Lewkovitch toimi pitkään katolisen katedraalin musiikkielämän johdossa Kööpenhaaminassa. Hän on myös toiminut arvostelijana tanskalaisissa lehdissä.
Aurora 17

Harjoitus Ladugårdsgärdetissa, Tukholmassa.
Aurora 17 oli sotaharjoitus, joka järjestettiin Ruotsissa 11.−29. syyskuuta 2017. Se oli suurin Ruotsissa järjestettävä sotaharjoitus 20 vuoteen. Harjoitukseen osallistui joukkoja Ruotsin lisäksi Suomesta, Virosta, Norjasta, Tanskasta, Liettuasta, Ranskasta ja Yhdysvalloista. Ruotsista harjoitukseen osallistui yhteensä 19 000 ihmistä Ruotsin puolustusvoimista ja kodinturvajoukoista.
Venäjällä järjestettiin samaan aikaan Zapad 2017 -sotaharjoitus.
Aiheesta muualla

Aurora 17 Ruotsin puolustusvoimien sivuilla (englanniksi)
Aurora (provinssi)

Auroran sijainti
Aurora on Filippiinien Keski-Luzonin alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Baler. Provinssin naapureita ovat etelästä myötäpäivään Quezon, Bulacan, Nueva Ecija, Nueva Vizcaya, Quirino ja Isabela. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 201 233.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aurora (provinssi) Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Aurora Engine

Aurora Engine on BioWaren kehittämä pelimoottori. Aurora Engine on BioWaren edellisen roolipelejä varten kehitetyn pelimoottorin, Infinity Enginen, seuraaja. Pelimoottori tukee pelaajien omien moduulien kehittämistä, ja pelin mukana tulee Aurora toolset, jonka avulla oman sisällön luominen peliin on melko helppoa. Neverwinter Nights -pelin jatko-osassa Neverwinter Nights 2 käytetään Aurora Enginen päivitettyä versiota nimeltään Electron engine.
Pelimoottoria käyttävät pelit

Neverwinter Nights (2002)
The Witcher (2007)
Barkhausenin kohina

Ferromagneettisen aineen magneettisuus muuttuu hyppäyksittäin, kun siihen kohdistetaan tasaisesti muuttuva ulkoinen magneettikenttä.
Barkhausenin kohina on ilmiö, jossa muuttuva ulkoinen magneettikenttä aiheuttaa ferromagneettisen aineen sisäisen magneettisuuden muutoksen hyppäyksittäin. Ilmiö johtuu ferromagneettisen aineen sisältämien alkeismagneettien kokojen tai asentojen diskreeteistä muutoksista. Ilmiön havaitsi ensimmäisenä Heinrich Barkhausen vuonna 1919. Barkhausenin kohina todisti alkeismagneettien esiintymisen ferromagneettisissa aineissa.
Havaitseminen

Ilmiö havaitaan, kun teräskappaletta magnetoidaan muuttuvalla ulkoisella magneettikentällä. Tällöin magneettivuon muutos seuraa kyseisen kappaleen hystereesikäyrää. Vuon muutos on epätasaista. Kun kappaleen lähelle asetetaan käämi, siihen indusoituu jännite. Magneettivuon muutos saadaan esiin suodattamalla jänniteestä signaali, jota kutsutaan Barkhausenin kohinaksi.[lähde? ]
Sovellukset

On havaittu, että Barkhausenin kohinaan vaikuttavat kappaleen pinnan jännitystilat ja mikrorakenne. Vetojännitys kasvattaa ja puristusjännitys pienentää kohinaa. Kappaleen kovuuden lisääntyminen pienentää kohinaa. Barkhausenin kohinaa voidaankin hyödyntää laaduntarkkailussa, kun analysoidaan esineessä esiintyviä hionnan ja lämpökäsittelyn jälkeisiä jännitystiloja.[lähde? ]
Banksin niemimaa

Banksin niemimaan muodon selittää sen tuliperäinen syntyhistoria.
Banksin niemimaa on Uuden-Seelannin Eteläsaaren itärannikolla Tyynenmereen työntyvä, pallomaisen muotoinen maa-alue. Sen pinta-ala on hieman yli 1 000 km².
Vuodesta 1989 aina 6. marraskuuta 2006 Banksin niemimaa muodosti oman Banksin niemimaan hallinnollisen alueen, joka 2006 yhdistettiin Christchurchin kaupungin hallinnolliseen alueeseen.
Maantiede

Banksin niemimaata ympäröi pohjoisessa, idässä ja etelässä Tyyni valtameri.
Geologisesti Banksin niemimaa koostuu kahden kilpitulivuoren, Lytteltonin ja Akaroan jäänteistä. Tuliperäisen toiminnan seurauksena nämä kaksi tulivuorta nostivat mereen erillisen saaren n. 8 miljoonaa vuotta sitten mioseenikaudella. Vuorten huiput kohosivat jopa 1 500 metrin korkeuteen. Entisten tulivuorten suurimmista kraattereista muodostuivat nykyiset Lytteltonin ja Akaroan lahdet. Etelä-Alppien eroosio puolestaan synnytti Canterburyn tasangon, joka yhdistää Banksin niemimaan Etelä-Saareen.
Alueen historiaa

Löytöretkeilijä James Cook sai ensimmäisenä eurooppalaisena niemimaan näköpiiriinsä vuonna 1769 ensimmäisellä maailmanympäripurjehduksellaan ja nimesi sen Endeavour-aluksellaan matkustaneen luonnontutkijan Joseph Banksin mukaan. Cook luuli tuolloin maa-aluetta virheellisesti saareksi, koska ei pystynyt näkemään matalaa Canterburyn tasankoa, joka liittää sen osaksi Eteläsaarta.
1830-luvulla tultaessa Banksin niemimaasta oli muodostunut eurooppalaisten valaanpyynnin keskus. Eurooppalaisten vaikutusvallan kasvaessa maoriväestön määrä romahti. Syinä tähän olivat eurooppalaisten mukanaan tuomat sairaudet sekä tuliaseet, joiden käyttöönotto kasvatti heimojen välisissä sodissa kaatuneiden määrää.
Aurora (lentokone)

Havainnekuva Aurorasta
(SR-91) Aurora on oletetun uuden sukupolven tiedustelukoneen kutsumanimi. Jos kone on olemassa, se olisi korvannut SR-71 Blackbird -koneet. Virallisen selityksen mukaan SR-71 -operaatiot lopetettiin, koska koneen käyttö oli kallista, ja satelliittien avulla voidaan saada sama tiedusteluaineisto. Toisaalta SR-71 -ohjelman vuosikulut olivat noin 7 % verrattuna tiedustelusatelliittien kustannuksiin, ja ennalta arvattavat satelliitit eivät täysin korvaa tarvittaessa tehtävää tiedustelulentoa.
Yhdysvallat kiistää "Auroran" olemassaolon. Tutkalle näkymätön, alhaalta katsellen kolmion mallinen lentokone olisi kuitenkin hyvä selitys UFO-havainnoille. Vuonna 2006 Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö kuitenkin julkaisi viitetietoja USAFin käytössä mahdollisesti olevasta uudesta huippunopeasta lentokoneesta. Tiedot ovat näköhavaintotietoja, ja brittiviranomaiset kiistävät tietävänsä koneesta.
Pohjanmeren yllä nähtiin jo vuonna 1989 kolmion muotoinen lentolaite ottamassa polttoainetta KC-135 Stratotanker -säiliökoneesta. Yhdysvaltain ilmavoimien mukaan kyseessä oli kuitenkin KC-135 ja kaksi lähekkäin lentävää F-111 -hävittäjäpommittajaa. Lisäksi Aviation Week & Space Technology -lehti uutisoi maaliskuussa 1990, että "mustan erikoiskoneen" rakentamiseen oli budjetoitu Yhdysvalloissa vuodelle 1987 455 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Saman budjetoinnin yhteydessä tuli esiin nimi Aurora, koska vuoden 1987 budjettia oli valmisteltu jo vuonna 1985.
Spekulaatioita koneesta

Huhujen mukaan Aurorasta olisi rakennettu 6 erilaista prototyyppiä, ja Blackbirdinkin takana ollut Lockheedin "skunk works"-osaston malli olisi voittanut tarjouskilpailun, ja 10–20 koneen laivasto olisi operatiivisessa käytössä. Arveluiden mukaan koneiden hinta olisi enemmän kuin 1 miljardi Yhdysvaltain dollaria kappaleelta.
Eri lähteiden mukaan koneen matkanopeus olisi 4–6 machia. Aurora-koneiden väitetään käyttävän tukikohtanaan Groom Laken koealuetta Nevadassa. Koealue tunnetaan paremmin nimellä Area 51.
Lisäksi Teksasin osavaltion alueen ihmiset ovat kertoneet poikkeuksellisia havaintoja lentokoneesta, jonka äänijälki on poikennut selvästi tavanomaisista lentoaluksista. Nämä havainnot ovat vuodelta 1992.
Charline Labonté

| Charline Labonté |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1982 (ikä 41) Greenfield Park, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Montreal Canadiennes
Sarja:  CWHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
| Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Kanada> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 2007 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2012 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2005 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kiina 2008 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Suomi 2009 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 2011 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kanada 2013 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kanada 2016 | jääkiekko |  |
Charline Labonté (s. 15. lokakuuta 1982 Greenfield Park, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti sekä lajin kolminkertainen olympia- ja kaksinkertainen maailmanmestari. Nykyisin hän edustaa Canadian Women's Hockey Leaguessa pelaavaa Montreal Canadiennesia.
Labonté on edustanut Kanadan maajoukkuetta olympialaisissa kolmesti vuosina 2006, 2010 ja 2014. Kanada on voittanut joka kerta olympiakultaa.
Lisäksi Labonté on voittanut Kanadan paidassa kahdesti maailmanmestaruuden, vuosina 2007 ja 2012. Hän on myös ollut kuudesti voittamassa hopeaa maailmanmestaruuskilpailuissa.
Käännös suomeksi
Charlotta Höglund

Charlotta Höglund (s. 13. tammikuuta 2005) on suomalainen pesäpalloilija. Höglund edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Roihuttaria. Hän pelaa ulkopelissä takakentällä. Höglund on pelannut urallaan 22 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun, tuonut 21 juoksua ja kerännyt 97 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 20. elokuuta 2021.
Myös Höglundin sisko Camilla Höglund pelaa Superpesistä Roihuttarien joukkueessa.
Charline Van Snick

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Charline Van Snick vuonna 2016. |  Charline Van Snick vuonna 2016. |  Charline Van Snick vuonna 2016. |  |
Maa:   Belgia
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 48 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2013 | 48 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | 48 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kazan 2016 | 48 kg |  |
|  Hopeaa | Tšeljabinsk 2012 | 48 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2013 | 48 kg |  |
|  Pronssia | Wien 2010 | 48 kg |  |
|  Pronssia | Praha 2020 | 52 kg |  |
Charline Van Snick (s. 2. syyskuuta 1990 Liège) on belgialainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari sarjasta 48 kg..
Van Snick saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 48 kg:n painoluokassa pronssia 2008 ja kultaa 2009. Hän sai samassa sarjassa pronssia Wienin EM-kilpailuissa 2010 ja sijoittui viidenneksi Pariisin MM-kilpailuissa 2011. Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa romanialaiselle Alina Dumitrulle.
Van Snick saavutti olympiapronssia 48 kg:n sarjassa Lontoossa 2012. Hävittyään välieräottelussa brasilialaiselle Sarah Menezesille hän kukisti pronssiottelussa Argentiinan Paula Pareton. Budapestin EM-kilpailuissa 2013 hän saavutti hopeaa hävittyään finaalissa unkarilaiselle Éva Csernoviczkille. Saman vuoden Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän sai pronssia.
Van Snick voitti 48-kiloisissa kultaa Bakun Euroopan kisoissa 2015 kukistettuaan loppuottelussa Turkin Ebru Sahinin ja Kazanin EM-kilpailuissa 2016, jossa voitti finaalissa Éva Csernoviczkin.
Van Snick on kilpaillut alle 52 kg:n painoluokassa loppuvuodesta 2016 lähtien. Hän sijoittui sarjassa viidenneksi Bakun MM-kilpailuissa 2018.  Tokion MM-kilpailuissa 2019 hän oli seitsemäs. Hän saavutti pronssia Prahan EM-kilpailuissa 2020.
Van Snick on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa yhdeksän turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja neljätoista kolmossijaa. Maailmancupeissa/Continental Open -kilpailuissa hänellä on neljä turnausvoittoa.
Annie-gaala 2004

Annie-gaala 2004 oli 31. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 2004 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 7. helmikuuta Alex-teatterissa Glendalessa, Kaliforniassa, jossa tapahtuman juonsi Steve Marmel.
Ehdokkaat ja voittajat

Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvan Annie-palkinto

Karhuveljeni Koda
Nemoa etsimässä
Looney Tunes: Taas kehissä
Millennium Actress
Bellevillen kolmoset
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan suoraan videolle julkaistun elokuvan Annie-palkinto

101 Dalmatians II: Patch's London Adventure
Animatrix
Rolie Polie Olie
Stitch: Avaruuskoe 626
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan lyhytanimaation Annie-palkinto

Ananda
Boundin
Boys Night Out
Destino
Nibbles
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatiomainoksen Annie-palkinto

Bombay "Drift"
Colorado Lottery "Woodcut"
Lamisil: "It's Alive"
Wisconsin Lottery "Casino"
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan televisiosarjan Annie-palkinto

Captain Sturdy
Fairly Odd Parents
Samurai Jack
Simpsonit
Hämähäkkimies
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan lasten televisiosarjan Annie-palkinto

ChalkZone
Duck Dodgers
Vekarat
JoJo's Circus
Roni Neutroni
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan hahmoanimoinnin Annie-palkinto

Anthony DeRosa – Looney Tunes: Taas kehissä
Dave DeVan – Nemoa etsimässä
Byron Howard – Karhuveljeni Koda
Gini Santos – Nemoa etsimässä
Doug Sweetland – Nemoa etsimässä
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvanhahmosuunnittelun Annie-palkinto

Rune Brandt Bennicke – Karhuveljeni Koda
Carter Goodrich – Sinbad – seitsemän meren sankari
Ricky Nierva – Nemoa etsimässä
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan televisiosarjanhahmosuunnittelun Annie-palkinto

Andrew Bialk – Tehotytöt
Matt Danner – Xiaolin Showdown
Matt Danner – Samurai Jack
Shannon Tindle – The Proud Family
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvanohjauksen Annie-palkinto

Sylvain Chomet – Bellevillen kolmoset
Eric Goldberg – Looney Tunes: Taas kehissä
Satoshi Kon – Millennium Actress
Andrew Stanton & Lee Unkrich – Nemoa etsimässä
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan televisiosarjanohjauksen Annie-palkinto

Mike Gasaway – Roni Neutroni
Steven Dean Moore – Simpsonit
Rob Renzetti – My Life as a Teenage Robot
Genndy Tartakovsky – Samurai Jack
Darrell Van Citters – Captain Sturdy
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatioefektin Annie-palkinto

Martin Nguyen  – Nemoa etsimässä
Justin Ritter  – Nemoa etsimässä
Dave Stephens – Kummituskartano
Jason Wolbert – Karhuveljeni Koda
Madoka Yasuet – Nasun suuri elokuva
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvamusiikin Annie-palkinto

Phil Collins & Mark Mancina – Karhuveljeni Koda
Harry Gregson-Williams – Sinbad – seitsemän meren sankari
Thomas Newman – Nemoa etsimässä
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan televisiosarjanmusiikin Annie-palkinto

Alf Clausen, Ian Maxtone-Graham, Ken Keeler – Simpsonit
Robert Kral – Duck Dodgers
Ken Keeler – Futurama
Lolita Ritmanis, Kristopher Carter, Michael McCuistion, Andy Sturmer – Teen Titans
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvantuotantosuunnittelun Annie-palkinto

Ralph Eggleston – Nemoa etsimässä
Seth Engstrom – Sinbad – seitsemän meren sankari
Bill Perkins – 101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa
Robh Ruppel – Karhuveljeni Koda
Raymond Zibach – Sinbad – seitsemän meren sankari
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan televisiosarjantuotantosuunnittelun Annie-palkinto

Seonna Hong – My Life as a Teenage Robot
Joseph Holt – My Life as a Teenage Robot
Scott Wills – Samurai Jack
Mark Whiting – Duck Dodgers
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvan kuvasuunnitelman Annie-palkinto

Holly Forsyth – Viidakkokirja 2
Sharon Forward – Viidakkokirja 2
Chris Otsuki – Viidakkokirja 2
Dave Prince – Viidakkokirja 2
Dean Roberts – 101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatiosarjan kuvasuunnitelman Annie-palkinto

Tim Divar – He-Man
Enrique Braxton May – ChalkZone
Kyle Menke – Hämähäkkimies
Dave Thomas – Fairly Odd Parents
Matt Youngberg – Teen Titans
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvan ääninäyttelyn Annie-palkinto

Joe Alaskey – Looney Tunes: Taas kehissä
Jim Cummings – Viidakkokirja 2
Ellen DeGeneres – Nemoa etsimässä
Miyoko Shoji – Millennium Actress
Jeremy Suarez – Karhuveljeni Koda
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan televisiosarjan ääninäyttelyn Annie-palkinto

Bob Bergen – Duck Dodgers
Jeff Garcia – Roni Neutroni
Janice Kawaye – My Life as a Teenage Robot
Candi Milo – My Life as a Teenage Robot
Tara Strong – Vekarat
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan elokuvan käsikirjoituksen Annie-palkinto

Sylvain Chomet – Bellevillen kolmoset
Satoshi Kon & Sadayuki Murai – Millennium Actress
Jim Kammerud & Brian Smith – 101 dalmatialaista 2: Pikku Kikero Lontoossa
Tab Murphy, Lorne Cameron, David Hoselton, Steve Bencich, Ron J. Friedman – Karhuveljeni Koda
Andrew Stanton, Bob Peterson, Dave Reynolds – Nemoa etsimässä
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan televisiosarjan käsikirjoituksen Annie-palkinto

Paul Dini – Justice League
Tony Gama-Lobo, Rebecca May – Kukkulan kuningas
Patric Verrone – Futurama
William Waldner – Captain Sturdy
Matt Warburton – Simpsonit
Juried palkinnot > June Foray -palkinto

Martha Sigall
Juried palkinnot > Winsor McCay -palkinto

Gene Deitch
John Hench
Thurl Ravenscroft
Juried palkinnot > Ub Iwerks -palkinto

Scott Johnston
Juried palkinnot > Sertifikaatti ansio

David Derks
Mike Judge/Don Hertzfeldt
Chippenham

Chippenham voi viitata ainakin kahteen maantieteelliseen paikkaan:
Chippenham, Cambridgeshire, Englanti
Chippenham, Wiltshire, Englanti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Chippenham”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bardu

Bardun kirkko.
Bardu eli Perttula  (pohjoissaameksi Beardu) on kunta Tromssan läänissä pohjois-Norjassa. Vuoden 2022 alussa Bardussa oli 3 993 asukasta. Kunnan hallintokeskus on Setermoen.
Nähtävyydet

Bardussa on vuonna 1994 avattu maailman pohjoisin eläintarha Polar Park. Setermoenissa toimii puolustusmuseo.
Tunnettuja henkilöitä

Fred Børre Lundberg (s. 1969), hiihtäjä
Fredrik Solvang (s. 1977), toimittaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bardu Wikimedia Commonsissa
Tromssan läänin kunnat
Bardu
Dyrøy
Gratangen
Harstad
Ibestad
Kaivuono (Kåfjord)
Kalsa (Karlsøy)
Kierua (Skjervøy)
Kvæfjord
Lavangen
Målselv
Naavuono (Kvænangen)
Omasvuono (Storfjord)
Paatsivuono (Balsfjord)
Raisi (Nordreisa)
Raisivuono (Sørreisa)
Salangen
Senja
Tjeldsund
Tromssa
Yykeä (Lyngen)
Norjan läänit | Norja
Barei

| Barei |
| --- | --- |
 Barei vuonna 2016
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bárbara Reyzábal González-Aller
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1982 (ikä 42) Madrid, Espanja
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Barei 
Laulukielet:  englanti, espanja
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  pop, soul, funk
Soittimet:  laulu, piano, kitara
Levy-yhtiöt:  Universal Music Spain
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bárbara Reyzábal González-Aller, taiteilijanimeltään Barei, (s. 29. maaliskuuta 1982 Madrid) on espanjalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Espanjaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailuissa Tukholmassa.
Barei julkaisi ensimmäisen albuminsa, Billete para no volverin, huhtikuussa 2011. Toinen albumi Throw the Dice näki päivänvalon huhtikuussa 2015. Helmikuussa 2016 Barei valittiin edustamaan Espanjaa saman vuoden Eurovision laulukilpailuissa. Hän lauloi Tukholmassa kappaleen ”Say Yay!”, joka sijoittui finaalissa 22. sijalle 77 pisteellä.
Diskografia > Albumit

Billete para no volver (2011)
Throw the Dice (2015)
Diskografia > Singlet

”Play” (2012)
”Another’s Life” (2013)
”Foolish NaNa” (2013)
”Wildest Horses” (2014)
”You Fill Me Up (My Yang)” (2014)
”Time to Fight” (2015)
”Get Up and Go” (2015)
”Say Yay!” (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barei Wikimedia Commonsissa
Chūka Ichiban!

Chūka Ichiban! (engl. Cooking Master Boy) on Etsushi Ogawan vuonna 1995 luoma manga-sarjakuva, josta vuonna 1997 tehtiin samanniminen anime-sarja. Tarina kertoo pojasta, jonka haaveena on tulla maailman parhaaksi kokiksi.
Tarina tapahtuu 1800-luvun Kiinassa, fiktiivisten "kokkisotien aikakautena", jolloin huippukokit erilaisine ruoanlaittotyyleineen yrittivät parantaa taitojaan ja ottivat mittaa toisistaan. Päähenkilö, Mao, laittaa ruokaa edesmenneen äitinsä ravintolassa Sichuanissa, mutta ennen kuin voi lunastaa äitinsä paikan pääkokkina, on hänen matkustettava ympäri Kiinaa opetellen uusia ruoanlaittotaitoja.