stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kivijärvi (Kiikka)
Vesistösuhteita

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kokemäenjoen yläosan alueella (35.12), jonka Luojoen valuma-alueeseen se kuuluu. Järveen laskee kolme metsäojaa. Järven luusua sijaitsee järven Joensuunlahdessa, josta saa alkunsa 3,6 kilometriä pitkä Kivijärvenoja. Se yhtyy Tyrisevänojaan Vehkakorven kylässä ja jatkaa ensin Pahaojana ja sitten Luojokena, laskien lopuksi 9,3 kilometrin jälkeen Kokemäenjokeen Pehulan yläpuolella. Järven vedenpinnan korkeus on 86,5 metriä ja Kokemäenjoen 48,9 metriä mpy., joten pudotusta kertyy laskujoelle 37,6 metriä.
Hääyö (vuoden 1959 elokuva)

| Hääyö |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Erik Blomberg
Käsikirjoittaja:  Mirjami Kuosmanen
Perustuu:  Émile Zolan novelliin "L'Attaque du Moulin" teoksessa Les Soirées de Médan. Paris, 1880; Rynnäkkö myllyä vastaan. Suom. K. N-N. Helsinki: Työväen sanomalehti-o.y., 1906.
Tuottaja:  Wilhelm Hollender
Säveltäjä:  Stanislaw Wislocki
Kuvaaja:  Antoni Wójtowicz
Leikkaaja:  Tomira Ancuta Maria Karpowiza
Lavastaja:  Jerzy Skrzepinski
Pääosat:  Harriet Andersson Ignacy Gogolewski Folke Sundquist Kazimierz Fabisiak
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Puola
Tuotantoyhtiö:  Zespól 'Syrena' Nordisk Tonefilm Allotria Filmi Oy
Levittäjä:  Nordisk Tonefilm
Ensi-ilta:  1959
Alkuperäiskieli:  puola
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hääyö on Erik Blombergin ohjaama suomalais-ruotsalais-puolalaisena yhteistyönä tehty historiallinen seikkailuelokuva vuodelta 1959. Se sai Suomessa teatteriensi-iltansa vasta tammikuussa 1962.
Käsikirjoitus perustuu Émile Zolan novelliin "L'Attaque du Moulin" teoksessa Les Soirées de Médan (1880; "Rynnäkkö myllyä vastaan", suom. K. N-N. Työväen sanomalehti-o.y., (1906).
Hääyö jäi Blombergin viimeiseksi pitkäksi ohjaukseksi, ja hän siirtyi sen jälkeen television pariin. Hän on itse sanonut elokuvasta, että sen tekeminen oli äärettömän raskasta: kun suomalaiset menivät Puolaan, kaikki sovittu oli tekemättä, työtottumukset olivat erilaiset, oli kielivaikeuksia, eikä Harriet Andersson ollut parhaassa mahdollisessa kunnossa.
Tarina

Puolalaiskylässä on vuonna 1809 Napoleonin sotien aikaan tulossa häät. Vihittävänä sulhasensa kanssa on myllärin tytär, mutta kesken juhlan kylään ratsastaa joukko sotilaita, eikä hääyöstä tule sellainen kuin kuviteltiin.
Arviot

Arviossaan eräs kriitikko luonnehtii yhteistyöelokuvaa rytmitykseltään epätasaiseksi, ja toteutus on jäänyt puolinaiseksi. Kömpelö jälkiäänitys pilaa tunnelmaa, joskin visuaalisesti onnistuneita hetkiä arvioija elokuvassa näkee.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harriet Andersson  | … |  Hanka   |
|  Ignacy Gogolewski  | … |  Janek   |
|  Folke Sundquist  | … |  itävaltalainen upseeri   |
|  Kazimierz Fabisiak  | … |  mylläri   |
|  Ryszard Barycz  | … |  puolalainen luutnantti   |
|  Liisi Tandefelt  | … |  Hankan suomalainen ääni (jälkiäänitysääni)   |
|  Heikki Heino  | … |  Janekin suomalainen ääni (jälkiäänitysääni)   |
|  Leif Wager  | … |  itävaltalaisen upseerin suomalainen ääni (jälkiäänitysääni)   |
|  Pentti Irjala  | … |  myllärin suomalainen ääni (jälkiäänitysääni)   |
|  Tarmo Manni  | … |  puolalaisen luutnantin suomalainen ääni (jälkiäänitysääni)   |
|  Erkka Blomberg  | … |  Staciek, paimenpoika   |
|  Helge Herala  | … |  itävaltalaisen vääpelin ääni (jälkiäänitysääni)   |
Blood Dynasty

| Blood Dynasty Arch Enemy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. maaliskuuta 2025
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 42.41
 Levy-yhtiö: Century Media
Arch Enemyn muut julkaisut
| Deceivers 2022 | Blood Dynasty 2025 |   |
Singlet albumilta Blood Dynasty
 ”Dream Stealer” Julkaistu: 31. heinäkuuta 2024  ”Liars & Thieves” Julkaistu: 17. lokakuuta 2024  ”Blood Dynasty” Julkaistu: 4. joulukuuta 2024  ”Paper Tiger” Julkaistu: 6. helmikuuta 2025
Blood Dynasty on Arch Enemyn kahdestoista studioalbumi, joka julkaistaan 28. maaliskuuta 2025 Century Media -levy-yhtiön kautta.
Kappaleet

Dream Stealer – 4.29
Illuminate the Path – 4.48
March of the Miscreants – 4.49
A Million Suns – 3.45
Don’t Look Down – 4.07
Passage – 0.47
Blood Dynasty – 3.51
Paper Tiger – 3.56
Vivre Libre – 4.07
The Pendulum – 3.42
Liars & Thieves – 4.20
Kokoonpano

Alissa White-Gluz – laulu
Michael Amott – kitara
Joey Concepcion – kitara
Sharlee D’Angelo – basso
Daniel Erlandsson – rummut
Aiheesta muualla

Albumi Blood Dynasty Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Arch Enemy |
| --- | --- |
 Alissa White-Gluz  Michael Amott  Jeff Loomis  Sharlee D’Angelo  Daniel Erlandsson   Angela Gossow  Johan Liiva  Martin Bengtsson  Peter Wildoer  Gus G.  Fredrik Åkesson  Christopher Amott 
Studioalbumit:  Black Earth  Stigmata  Burning Bridges  Wages of Sin  Anthems of Rebellion  Doomsday Machine  Rise of the Tyrant  Khaos Legions  War Eternal  Will to Power  Deceivers  Blood Dynasty 
Kokoelmat:  Manifesto of Arch Enemy  The Root of All Evil  Dawn of Khaos  Covered in Blood 
Livealbumit:  Burning Japan Live 1999  Tyrants of the Rising Sun: Live in Japan  As the Stages Burn! 
EP:t:  Burning Angel  Dead Eyes See No Future  Revolution Begins  Stolen Life  Råpunk 
Singlet:  ”Doomsday Machine”  ”War Eternal”  ”As the Pages Burn”  ”You Will Know My Name”  ”No More Regrets”  ”Nitad / When the Innocent Die”  ”The World Is Yours”  ”The Eagle Flies Alone”  ”Reason to Believe”  ”Deceiver, Deceiver”  ”House of Mirrors”  ”Handshake With Hell”  ”Sunset Over the Empire”  ”In the Eye of the Storm”  ”The Watcher”  ”Poisoned Arrow”  ”Dream Stealer”  ”Liars & Thieves” 
Musiikkivideot:  "Bury Me an Angel"  "The Immortal"  "Ravenous"  "We Will Rise"  "Dead Eyes See No Future"  "Nemesis"  "My Apocalypse"  "Revolution Begings"  "I Will Live Again"  "Beast of Man"  "Dark Insanity"  "Yesterday is Dead and Gone"  "Bloodstained Cross"  "Under Black Flags We March"  "Cruelty Without Beauty"  "War Eternal"  "You Will Know My Name"  "No More Regrets"  "Stolen Life"  "Time is Black"  "The World is Yours"  "The Eagle Flies Alone"  "The Race"  "Reason to Believe"  "Deceiver, Deceiver"  "House of Mirrors"  "Handshake With Hell"  "Sunset Over the Empire"  "In the Eye of the Storm"  "The Watcher"  "Poisoned Arrow" 
DVD:t:  Live Apocalypse  Tyrants of the Rising Sun: Live in Japan  War Eternal Tour: Tokyo Sacrifice
Yleinen työttömyyskassa

YTK Työttömyyskassa (aiemmin Yleinen työttömyyskassa YTK; myös niin sanottu ”Loimaan kassa”), on suomalainen työttömyyskassa. YTK on perustettu 1991, ja se on jäsenmäärältään Suomen suurin työttömyyskassa. YTK:n mukaan sillä oli helmikuussa 2025 yli 533 000 jäsentä.
YTK Työttömyyskassalla on 246 työntekijää. Kassa maksoi vuonna 2020 etuuksia noin 836 miljoonaa euroa.
YTK:n toimitusjohtaja on joulukuusta 2021 alkaen oikeustieteen kandidaatti, eMBA Auli Hänninen, joka oli myös aiemmin YTK:n toimitusjohtajana vuosina 2009–2017. Vuosina 2017–2021 toimitusjohtajana oli Sanna Alamäki. Loimaalainen yrittäjä Juho Paloheimo toimi YTK:n johtajana sen perustamisesta vuoteen 2005 asti.
YTK Työttömyyskassan hallitus 2025

YTK:n hallituksen puheenjohtaja on Mikko-Pekka Hanski ja varsinaisia jäseniä ovat Tuuli Kousa, Pauliina Luhtanen, Katri Makkonen ja Junno Roine.
Historia

Yksityisten työalojen toimihenkilöiden ja työntekijöiden työttömyyskassan (nykyinen YTK Työttömyyskassa) perustivat 21. elokuuta 1991 yhteisellä sopimuskirjalla yleiskonttoristi Paula Paloheimo, kahvilamyyjä Varpu Kujala, tuotantosuunnittelupäällikkö Risto Lehtinen, tuotantopäällikkö Teuvo Kaukonen, valmistuspäällikkö Sisko Sairanen, myyntipäällikkö Hannu Määttänen, toimistopäällikkö Pirkko Vähätalo, osastopäällikkö Ari Heikkilä, suunnittelupäällikkö Tuulikki Noramaa sekä markkinointipäällikkö Jukka Ekuri. Sosiaali- ja terveysministeriö vahvisti kassan säännöt 17. syyskuuta 1991 ja kassa merkittiin työttömyyskassarekisteriin 18. syyskuuta 1991 ja toiminta alkoi 1. tammikuuta 1992.
Loimaalainen entinen tekstiili- ja nahka-alan yrittäjä Juho Paloheimo toimi YTK:n johtajana perustamisesta vuoteen 2005 asti. Myöhemmin Kokoomuksen puoluevaltuuston varavaltuutettuna toiminut Paloheimo perusteli kassan perustamista näin: ”Länsimaisen demokratian parhaiden perinteiden mukaan palkansaajalla tulee olla valinnanvapaus myös työttömyysturvansa järjestämisessä.”
Erikseen Paloheimo on todennut, että 1990-luvun lama herätti huolta yrittäjäperheiden ja heidän työntekijöiden työttömyysturvasta. Varsinais-Suomen Yrittäjät ry pyysi Paloheimoa selvittämään ansioturvan järjestämistä ay-liikkeeseen kuulumattomille työntekijöille. YTK:n hallituksen pitkäaikainen jäsen Aino Sainio on pitänyt YTK:n perustamisen syynä juuri tätä kassajärjestelmän epäkohtaa: ”Pienyrittäjillä oli paljon sellaisia työntekijöitä, jotka eivät kuuluneet mihinkään [työttömyyskassaan]. Näille haluttiin tarjota mahdollisuutta saada ansiosidonnaista työttömyyskorvausta.”
Toiminnan alussa kassan jäseneksi pääsi jokainen Suomessa asuva ja palkkatyötä tekevä alle 65-vuotias toimihenkilö ja työntekijä, joka työskenteli yksityisellä työalalla. Jäsenrajausta on kassan toiminnan aikana laajennettu ja nyt kassan sääntöjen mukaan kassan jäseneksi pääsee jokainen Suomessa asuva ja palkkatyötä tekevä toimihenkilö tai työntekijä, mikä tarkoittaa, että myös julkisella sektorilla työskentelevät pääsevät kassan jäseniksi. Jäsenrajauksen muuttumisen myötä myös kassan nimi on muuttunut ja on nykyisin Yleinen työttömyyskassa YTK.
YTK on sijoittunut Great Place to Work -kilpailussa 30 parhaan joukkoon 2017 ja 2019.
Vuonna 2020 YTK alkoi toteuttaa ympäristöohjelmaa ja vuonna 2021 YTK sai oikeuden käyttää WWF:n Green Office -merkkiä.
Palvelut ja jäsenmaksu

YTK:sta saa samat palvelut kuin kaikista muistakin työttömyyskassoista eli ansiosidonnaista työttömyysturvaa, muutosturvarahaa sekä liikkuvuusavustusta. Kesästä 2024 alkaen työttömyyskassat ovat myös saaneet edistää jäsentensä työllisyyttä. YTK on ilmoittanut kehittävänsä työllisyyspalveluja jäsentensä käyttöön.
Jos työttömäksi jäänyt ei ole työttömyyskassan jäsen, saa Kelasta pelkän peruspäivärahan tai työmarkkinatuen. Ansiosidonnainen työttömyyspäiväraha määräytyy jäsenen henkilökohtaisten palkkatulojen mukaan. Työttömyysetuuksia säätelee Suomen lainsäädäntö eikä YTK halua ottaa niihin kantaa edes työntekijän puolesta, missä se eroaa esimerkiksi SAK:n liitoista.
Ansiopäivärahan hakemista varten YTK:lla on sähköinen asiointi OmaYTK. Asioinnin kautta hakija voi myös olla suoraan yhteydessä YTK:hon omassa asiassaan. YTK:lla on kattava asiakaspalvelu, joka on auki joka arkipäivä ja chatbot, joka palvelee vuorokauden ja viikon ympäri. YTK Työttömyyskassan palvelukehitys on laajasti tunnustettua. Esimerkiksi Suomen ammattiliittojen keskusjärjestön SAK:n järjestöjohtaja on todennut, että "Siellä [YTK] tehdään ehdottoman taitavaa markkinointia ja palvelun suunnittelua."
YTK Työttömyyskassan jäsenmaksu vuonna 2021 oli 119 euroa, ja vuonna 2022 se oli 115 euroa. Vuoden 2023 jäsenmaksu oli 99 euroa. Vuonna 2024 YTK Työttömyyskassan jäsenmaksu on 105 euroa.
Aiheesta muualla

YTK:n verkkosivut
Ajantasainen lainsäädäntö: Työttömyyskassalaki 603/1984
Ytkbarometri.fi
Työttömyysturva
| --- | --- |
Työttömyyspäiväraha:  ansiosidonnainen työttömyyspäiväraha  työmarkkinatuki  peruspäiväraha  eläkeputki 
Työttömyyseläke: työttömyyseläke
Palkkaturva:  palkkaturva  eroraha 
Työttömyysturvan maksaminen:  työttömyyskassa  Kansaneläkelaitos  karenssi
Saksan itsenäinen sosiaalidemokraattinen puolue

Saksan itsenäisen sosiaalidemokraattisen puolueen johtoa joulukuussa 1919.
Saksan itsenäinen sosiaalidemokraattinen puolue (saks. Unabhängige Sozialdemokratische Partei Deutschlands, USPD) oli Saksassa vuosina 1917–1922 toiminut vasemmistososiaalidemokraattinen puolue, joka sijoittui aatteellisesti Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) ja Saksan kommunistisen puolueen (KPD) väliin.
Historia

USPD:n perustivat vasemmistososiaalidemokraatit, jotka eivät hyväksyneet sitä, että SPD tuki ensimmäisen maailmansodan aikana passiivisesti Saksan hallituksen sotapolitiikkaa linnarauhaksi kutsutun sovinnon nimissä. Oppositioryhmä muodosti keväällä 1916 sosiaalidemokraattisen työläisseuran (Sozialdemokratische Arbeitsgemeinschaft, SAG). Itsenäinen sosiaalidemokraattinen puolue perustettiin Gothassa 6.–8. huhtikuuta 1917 järjestetyssä kokouksessa. Venäjällä puhjennut helmikuun vallankumous nostatti tuolloin vallankumouksellista intoa. USPD saavutti pian laajan kannatuksen työläisten parissa järjestämällä suuria lakkoliikkeitä painostaakseen hallitusta lopettamaan sodan. Puolueen ensimmäinen puheenjohtaja oli Hugo Haase. Rosa Luxemburgin, Karl Liebknechtin ja eräiden muiden sodan alussa perustama spartakistiryhmä liittyi USPD:n yhteyteen mutta säilyi itsenäisenä järjestönä.
Vuoden 1918 vallankumouksen yhteydessä USPD:n johto oli valmis jakamaan hallitusvastuun oikeistososiaalidemokraattien kanssa. Uudessa hallituksessa eli kansanvaltuutettujen neuvostossa oli kolme edustajaa kummastakin sosiaalidemokraattisesta puolueesta ja puheenjohtajuus oli jaettu Friedrich Ebertin ja Hugo Haasen kesken. USPD:n edustajat kuitenkin erosivat hallituksesta jo joulukuun 1918 lopussa, koska hallitus ei puuttunut armeijan ja Freikorps-joukkojen väkivaltaan vallankumouksellista vasemmistoa kohtaan. Spartakistit erosivat USPD:stä joulukuussa 1918 ja perustivat kommunistisen puolueen KPD:n. USPD sai Weimarin kansalliskokouksen vaaleissa tammikuussa 1919 vain 22 edustajaa, mutta kesäkuun 1920 valtiopäivävaaleissa se kohosi 84:llä edustajallaan valtiopäivien toiseksi suurimmaksi puolueeksi SPD:n jälkeen. Baijerissa USPD:n Kurt Eisner johti paikallista vallankumousta ja tuli 8. marraskuuta 1918 osavaltion pääministeriksi. Eisnerin murha helmikuussa 1919 radikalisoi Baijerin USPD:n, jolla oli merkittävä rooli vuoden 1919 lyhytaikaisessa Baijerin neuvostotasavallassa. Myös Haase murhattiin myöhemmin samana vuonna, mikä vahvisti puolueen sisäistä hajaannusta.
Kiista puolueen liittymisestä kommunistiseen internationaaliin hajotti USPD:n Hallen puoluekokouksen lokakuussa 1920, ja huomattava osa puolueen jäsenistöstä liittyi saman vuoden joulukuussa uuteen kommunistiseen puolueeseen KPD:hen. Lähes koko jäljelle jäänyt USPD uudelleenyhdistyi SPD:n kanssa syyskuussa 1922. Pieni joukko yhdistymistä vastustaneita aktiiveja perusti uuden puolueen, joka käytti USPD:n nimeä. Tämä mitättömäksi jäänyt puolue yhdistyi vuonna 1931 vastaperustettuun Saksan sosialistiseen työväenpuolueeseen (SAPD).
USPD oli yksi vuonna 1921 muodostetun niin sanotun 2½ internationaalin tärkeimmistä perustajapuolueista.
Tunnettuja jäseniä

Hugo Haase (puheenjohtaja)
Eduard Bernstein
Karl Kautsky
Karl Liebknecht
Rosa Luxemburg
Clara Zetkin
Kurt Eisner
Ernst Thälmann
Paul Levi
Georg Ledebour (puheenjohtaja)
Theodor Liebknecht (puheenjohtaja)
Sinatra (minisarja)

| Sinatra |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Steven Sadwith
Käsikirjoittaja:  William Mastrosimone Abby Mann
Tuottaja:  Richard M. Rosenbloom
Pääosat:  Philip Casnoff Olympia Dukakis Joe Santos Gina Gershon Nina Siemaszko Marcia Gay Harden
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TS Productions Warner Bros. Television
Levittäjä:  CBS
Ensi-ilta:   8. marraskuuta 1992
Kesto:  yhteensä 250 minuuttia (60 minuuttia / osa)
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinatra (engl. Sinatra; myös The Frank Sinatra Story) on James Steven Sadwithin ohjaama yhdysvaltalainen neliosainen minisarja vuodelta 1992. Minisarjan käsikirjoittajina olivat William Mastrosimone ja Abby Mann. Elokuvan tuottajana oli Richard M. Rosenbloom ja tuotantoyhtiöinä TS Productions ja Warner Bros. Television. Sinatran pääosissa ovat Philip Casnoff, Olympia Dukakis, Joe Santos, Gina Gershon, Nina Siemaszko ja Marcia Gay Harden.
Sinatra on genreltään elämäkerrallinen draama, joka kertoo laulaja-näyttelijä Frank Sinatran elämästä ja urasta. Sinatra kuvattiin New Jerseyn Hobokenissa ja Kalifornian Los Angelesissa 19 miljoonan dollarin budjetilla helmi-toukokuussa 1992. Frank Sinatran nuorin tytär Tina Sinatra tarjosi alun perin Ray Liottalle Sinatran roolia, mutta Liotta kieltäytyi siitä. Liotta näytteli Frank Sinatraa vuonna 1998 televisioelokuvassa Rat Pack. Minisarjan ensimmäinen osa ensiesitettiin CBS-kanavalla 8. marraskuuta vuonna 1992. Minisarja sai muun muassa kolme Golden Globe -ehdokkuutta ja yhdeksän Primetime Emmy -ehdokkuutta, joista Sinatra voitti lopulta yhden Golden Globen ja kaksi Primetime Emmyä vuonna 1993. Warner Home Video julkaisi Sinatran VHS:nä vuonna 1993 ja DVD:nä 2008.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu minisarjaa ja sen pääroolia tasapaksuiksi ja harmittelee Sinatran 1950-luvun huippukauden kuittaamista kuvakavalkadina. Hän antaa Sinatralle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Sinatra Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sinatra Elonet.
Sinatra AllMoviessa. (englanniksi)
Sinatra TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Franca Raimondi

| Franca Raimondi |
| --- | --- |
 Franca Raimondi San Remon musiikkifestivaaleilla 1956
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1932 Monopoli, Italia
Kuollut: 28. elokuuta 1988 (56 vuotta) Monopoli, Italia
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  1955-1988
Tyylilajit:  popmusiikki 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Franca Raimondi (8. heinäkuuta 1932 – 28. elokuuta 1988) oli italialainen laulaja. Raimondi opiskeli oopperalaulua ja vieraita kieliä. Vuonna 1956 Raimondi voitti San Remon musiikkifestivaalin kappaleella "Aprite le finestre" ja tuli näin valituksi Italian edustajaksi samalla kappaleella samana vuonna pidettyyn kaikkien aikojen ensimmäiseen Eurovision laulukilpailuun. Tuona vuonna vain Eurovision laulukilpailun voittaja julkaistiin, eikä Raimondin sijoitusta kilpailussa tiedetä.
Vuosina 1956–1956 Raimondi toimi Gian Stellarin orkesterin pääsolistina. Vuonna 1960 Raimondi osallistui Festival di Napoli -laulukilpailuun kappaleella "Canzone all'antica".
Diskografia > Albumit

N.1 (1956)
Diskografia > Singlet

Croce Di Oro / Un Attimo (1956)
Aprite Le Finestre / Lucia E Tobia (1956)
La Colpa Fu! / La Vita É Un Paradiso Die Bugie (1956)
La Colpa Fu ! / Amami Se Vuoi (1956)
'E Scalelle D' 'O Paraviso (1959)
Vedo Te (1960)
Cucù Settè (1960)
Canzone All'Antica / Serenatella C'O ''Si'' C'O ''No'' ?
Olga P. Postisen joulukalenteri

| Olga P>  Postisen joulukalenteri |
| --- | --- |
 Vuoden 1987 joulukalenterin tunnus, jossa esiintyy sarjojen tapahtumapaikkana toimiva Vaapukkala.
Tyyli:  lastenohjelma
Kestoaika:  5-10 minuuttia
Pääosissa:  Ritva Valkama
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  1. joulukuuta 1987 – 24. joulukuuta 1996
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Aiheesta muualla
IMDb
Olga P. Postisen joulukalenteri oli Yleisradion lastenohjelma, joka esitettiin vuosina 1987 ja 1996. Pääosaa ohjelmassa esitti Ritva Valkama. Sarjan käsikirjoitti Laura Lilja-Haataja.
Näyttelijät > Vuoden 1987 joulukalenteri

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ritva Valkama  | … |  Olga P. Postinen   |
|  Seela Sella  | … |  Kielo-neiti   |
|  Olavi Ahonen  | … |  Leipuri   |
|  Ragni Malmstén  | … |  Lelukauppias   |
|  Erkki Saarela  | … |  Viki Pyry   |
|  Pertti Palo  | … |  Pormestari Pöntinen   |
|  Vesa Vierikko  | … |  toimittaja Tarkkanen   |
|  Leo Lastumäki  | … |  Opettaja Kekarainen    |
|  Inkeri Wallenius  | … |  Elli Mannala   |
|  Seppo Laine  | … |  Joulupukki   |
|  Maija-Liisa Sutinen  | … |  Torikauppias   |
|  Markku Huhtamo  | … |  Kirjailija   |
|  Sanna-Kaisa Palo  | … |  rouva Jeskanen   |
|  Leila Itkonen  | … |  Ompelijatar   |
|  Kylli Koski  | … |  Kylli-täti   |
|  Topi Reinikka  | … |  Suutari   |
|  Kaarlo Juurela  | … |  Kelloseppä   |
|  Lasse Pöysti  | … |  Professori   |
|  Markku Riikonen  | … |  Niilo Nuppinen   |
|  Pertti Weckström  | … |  Apteekkari   |
|  Hellevi Seiro  | … |  Kampaaja   |
|  Vesa Mäkelä  | … |     |
Näyttelijät > Vuoden 1996 joulukalenteri

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ritva Valkama  | … |  Olga P. Postinen   |
|  Juha Muje  | … |  Joulupukki   |
|  Erkki Saarela  | … |  Viki Pyry   |
|  Seela Sella  | … |  Kielo-neiti   |
|  Martti Suosalo  | … |  toimittaja Tarkkanen   |
|  Pertti Palo  | … |  Pormestari Pöntinen   |
|  Maija-Leena Soinne  | … |  Paula Puikkonen   |
|  Pentti Siimes  | … |  tohtori Torkkunen   |
Aiheesta muualla

Olga P. Postisen joulukalenteri Yle Areenassa
Olga P. Postisen joulukalenteri Ylen Elävässä arkistossa
Kaukasiankoira

| Kaukasiankoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Venäjä ( Georgia,  Armenia,  Azerbaidžan)
Määrä:  Suomessa rekisteröity 1 858
Rodun syntyaika:  hyvin vanha rotu
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, suojelu- ja vahtikoira, sotakoira
Elinikä:  n. 10 v
Muita nimityksiä:  kaukkari, kaukasianpaimenkoira, Caucasian Shepherd Dog, Caucasian Ovcharka, berger du Caucase, Kaukasischer Schäferhund, perro pastor del Cáucaso, kaukaasia lambakoer, Kars Çoban Köpeği
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.2 Vuoristotyyppiset molossikoirat #328
Ulkonäkö
Paino:  uros väh. 50 kg narttu väh. 45 kg
Säkäkorkeus:  uros väh. 68 cm (ihanne 72-75 cm) narttu väh. 64 cm (ihanne 67-70 cm)
Väritys:  valkoisen, harmaan, mustan ja ruskean eri sävyt
Kaukasiankoira (ven. кавказская овчарка, kavkazskaja ovtšarka) on vanha Kaukasian alueelta kotoisin oleva laumanvartijana käytetty koirarotu, jota on käytetty vartiointiin ja kotieläinten suojeluun pedoilta. Paimenkoira se ei kuitenkaan ole. Venäjällä sitä käytetään vartijana vankiloissa, sotilaskohteissa, teollisuudessa ja poliisikoirana. Rodun ominaisuuksiin kuuluu poikkeuksellisen hyvä kuulo.
Ulkonäkö

Kaukasiankoira on suurikokoinen, mutta erittäin ketterä, jopa kissamainen, liikkeissään. Säkäkorkeus on uroksilla 68–97 cm, nartuilla 64–85 cm. Paino tulee olla uroksilla vähintään 50 kg, nartuilla vähintään 45 kg. Suuret yksilöt voivat kasvaa lähemmäs 100 kg. Sen pää on massiivinen, selkä leveä ja lihaksikas. Päällyskarva on suoraa ja karheaa, aluskarva runsasta ja päällyskarva vaaleampaa. Karvatyyppiä on kahta, lyhyttä ja pitkää. Väreinä ovat harmaan eri sävyt; erilaiset, yleensä vaaleasta ruosteenväriseen olevat sävyt; ruosteenruskea, oljenkeltainen, valkoinen, maanvärinen, turkki voi olla juovikas tai myös laikukas tai täplikäs. Varsinkin urospuolisilla kaukasiankoirilla on kaulassaan petoeläimen puremilta suojaava löysästä nahasta muodostunut kurkkupussi.
Koirien ruokavalio on vaihtelevaa ja ruoansulatus käsittelee kalan ruotoja ja eläinten luita karkeasti, joten ulosteissa saattaa löytyä isojakin ruodon ja luun kappaleita. Kaukasiankoira voi tulla toimeen vahingoittumatta jopa viikon ilman kiinteää ravintoa, mikäli sillä vain on riittävästi vettä saatavilla. Muutenkin koiran ravinnontarve on vähäisempi kuin koiran ulkonäöstä ja koosta voisi päätellä, ja runsasenerginen ravinto on sille jopa haitallista. Mikäli kaukasiankoira ei saa ravintoa säännöllisesti, se menee elintoiminnoiltaan hitaampaan tilaan ja vähentää liikkumistaan säästääkseen energiaansa.