stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Essexin piirikunta (New Jersey)
Hallinnollinen jako

Newark (city)
East Orange (city)
Glen Ridge (borough)
Roseland (borough)
Essex Fells (borough)
Caldwell (borough)
North Caldwell (borough)
Fairfield (township)
West Caldwell (township)
Cedar Grove (township)
Verona (township)
Montclair (township)
Bloomfield (township)
Nutley (township)
Belleville (township)
Orange (city)
West Orange (township)
Livingston (township)
Millburn (township)
Maplewood (township)
South Orange (village)
Irvington (township)
Naapuripiirikunnat

Passaicin piirikunta – pohjoisessa
Bergenin piirikunta – idässä
Hudsonin piirikunta – idässä
Unionin piirikunta – etelässä
Morrisin piirikunta – lännessä
K1 (näyttelytila)

| Valokuvataiteen museo K1 |
| --- | --- |

Tyyppi:  Museo 
Sijainti:  Pohjoisesplanadi 33, 00100 Helsinki, eli Kämp-galleria
Perustettu:  2020
Kotisivut:  www.valokuvataiteenmuseo.fi
   
K1 on Suomen valokuvataiteen museon näyttelytila Kämp Galleriassa. Valokuvataiteen museon näyttelytila K1:n tarjonta painottuu kansainväliseen valokuvaan ja popkulttuuriin.
Museon sisääntuloaula ja palvelutiski.
Nimi K1 tulee näyttelytilan sijainnista Kämp-galleria-ostoskeskuksen K1-pohjakerroksessa. Näyttelytilan vieressä toimii ravintola. Näyttelytilassa on vuokrattava Kamera-niminen näyttelytila.
K1:n visuaalinen tunnus on K-kirjain, jossa on pikselöitynyt alasakara. Tämä viittaa portaisiin, jotka tuovat alas näyttelytilaan, sekä myös pikseleihin, joita nykyvalokuvissa on.
Näyttelytila avajaisnäyttelynä toimi Douglas Kirklandin ottamat valokuvat Marilyn Monroesta ja Coco Chanelista. Kuvat asettuvat aikaan, jolloin valokuvista syntyi globaalin massakulttuurin edistäjä. Lisäksi esillä oli Liisa Vääriskosken internetkulttuurissa luotu hahmo Munalissu. Keväällä 2021 museossa on esillä Suomen valokuvataiteen museon kaikkien aikojen suosituin näyttely uudelleen, Vivian Maierin kuvista.
K. E. Kahva

Kaarlo Emil Kahva (ent. Kahma) (11. toukokuuta 1869 Ilmajoki – 3. tammikuuta 1909 Oulu) oli suomalainen kuuromykkäinkoulun johtaja ja oppikirjojen tekijä.
Kahvan vanhemmat olivat kauppias ja kirjuri Kaarlo Kahma sekä Justiina Amalia Killinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan yksityislyseosta 1890 ja valmistui Keisarillisesta Aleksanterin-Yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1894 ja promovoitiin maisteriksi 1897.
Kahva oli Vaasan Lehden päätoimittajana 1891–1892 ja hän oli opettajana Turun kuuromykkäinkoulussa 1896–1902 sekä Oulun kuuromykkäinkoulun johtajana vuodesta 1902 alkaen. Hän oli naimisissa vuodesta 1903 kuuromykkäinopettaja Meri Elisabeth Mittlerin kanssa. Hänen veljensä oli Kuopion kuuromykkäinkoulun johtaja Uuno Kahma.
Teoksia

Nimellä K. E. Kahva:
Maantieteen oppikirja kuuromykkäin opetusta varten. Edlund, Helsinki 1899 (Teos digitoituna Doriassa)
Suomen historian oppikirja kuuromykkäin opetusta varten. Edlund, Helsinki 1902
Juomapullo

Juomapulloja
Juomapullo on ahdassuinen yläosastaan suppeneva, tulpalla suljettava nesteensäilytysastia, joka on tarkoitettu nesteen nauttimiselle.
Juomapulloista yleisimpiä ovat perinteinen lasipullo sekä uudet kierrätysmuovipullot. Juomapulloja on alettu valmistamaan myös kaksikerroksisesta metallista, mikä tekee niistä toiminnallisesti samankaltaisia kuin termospulloista, pitäen nesteiden lämpötilan optimaalisena pidempään.
Lasipullot olivat pantillisten juomapakkausten uranuurtajia. Monimuotoiset kierrätysmuovipullot taas valtasivat kaupan hyllyt vuonna 2008.
Uusien pantillisten kierrätysmuovipullojen tavoitteena olivat yhtä korkeat palautusasteet kuin muilla pantillisilla juomapakkauksilla, joskin tavoitteesta on jääty roimasti.
16. helmikuuta 2009 myyntiin tulivat myös yksi valkoviini ja punaviini kierrätysmuovipullossa.
Historia

Kevyet PET-pullot tulivat pantillisiksi 1. tammikuuta 2008, jolloin niitä koskeva uusi laki astui voimaan. Pullojen etikettiin tuli panttimerkintä ja palautusautomaatteihin tulokkaiden käsittelyohjeet.
Juomapakkausasetukset

Pantillisia juomapakkauksia säätelevät erilaiset asetukset, joihin vaikuttavat esimerkiksi jätelaki (1072/2004) sekä Suomen liittyminen EU:seen.
Suomen EU-jäsenyyden myötä eduskunta muutti juomapakkausten verotukseen liittyvää käytäntöä niin, että myös materiaalina kierrätettävät kevyet muovipullot tulivat pantillisten piiriin. Pelkkää uudelleentäytettävien pullojen pantillisuutta pidettiin kilpailua rajoittavana. Tämä muutos astui voimaan 1. tammikuuta 2008.
Valmistusmateriaali

Pulloja kutsutaan materiaalinsa (polyetyleenitereftalaatti) mukaan myös PET-pulloiksi. Kierrätysmuovipulloja ei käytetä uudelleen sellaisenaan, vaan niistä otetaan talteen muovi uusiokäyttöä varten. Värittömästä muovista valmistetaan uusia muovipulloja, ja värillisestä pakkausmateriaalia, reppuja ja jopa kännyköitä.
Pantillisuus

Pantillisen kierrätysmuovipullon pantti on pullon koosta riippuen 0,10 €, 0,20 € tai 0,40 €. Niiden muotoja ja kokoja ei ole säädelty yhtä tarkkaan kuin uudelleentäytettävien pullojen, joten pullot voivat olla hyvin monennäköisiä.
Pantin saa vain ehjistä pulloista, joiden etiketti on tallella ja vahingoittumaton. Automaatti tunnistaa pantillisuuden etiketin viivakoodista.
Ympäristövaikutukset

Pantillisissa muovipulloissa oleva merkintä on erityisen tärkeää, jotta materiaalit eivät sekoitu keskenään. Muovilaatujen runsaus estää muovin kierrätystä. PET-muovia lukuun ottamatta suurin osa päätyy kaatopaikalle.
Aiheesta muualla

PALPA Pantillisten juomapakkausten kierrätys
Pantilliset On Tour
Muovipullo ja tölkki kärsivät huonosta imagosta. Yle Lahti 7.10.2011.
↑  Meribottles: Meribottles | Metallinen Juomapullo | Kestopullot 260 - 1000 ml Meribottles. Viitattu 11.6.2024.
KNM Montbretia (K208)

| KNM Monbretia |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fleming and Ferguson, Paisley, Skotlanti
Kölinlasku:  16. marraskuuta 1940
Laskettu vesille:  27. toukokuuta 1941
Palveluskäyttöön:  29. syyskuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 18. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62, 48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x QF 2 naulan ilmatorjuntatykki 4 x .303" Lewis-konekivääriä
KNM Monbretia (viirinumero K208) oli Norjan  laivaston Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Monbretia.
Valmistus

Alus tilattiin 28. kesäkuuta 1940 Paisleysta Fleming and Fergusonilta, missä köli laskettiin 16. marraskuuta 1940. Alus laskettiin vesille 27. toukokuuta 1941 ja valmistui 29. syyskuuta.
Palvelus

Yksi kolmesta Saksan laivaston sukellusveneen U-262:n laukaisemasta torpedosta osui 18. marraskuuta 1942 Monbretian keulaan, kun alus oli tutkimassa tutkahavaintoaan. Osuma teki suuren reiän aluksen keulaan ja räjäytti nelituumaisen kranaatit, jolloin aluksen kansi vääntyi pahoin. Sirpaleet surmasivat kolme miestä.
Aluksen päällikkö Halvor Søiland antoi käskyn jättää laivan. Kaksi venettä ehdittiin laskea veteen ennen kattilahuoneeseen osunutta toista torpedoa, joka katkaisi aluksen. KNM Potentilla pelasti 20 uponneen aluksen eloonjäänyttä veneistä sekä viisi muuta tilapäisvälineiltä. Osa pelastetuista oli pahoin haavoittuneita ja kaksi kuolikin vielä samana päivänä vammoihin. Aluksen mukana sai surmansa 40 norjalaista ja kahdeksan brittiläistä merimiestä.
Juha ”Watt” Vainio (albumi)

| Juha ”Watt” Vainio Juha Vainio |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1964–1966
 Julkaistu: 1966
 Kesto: 33.08
 Levy-yhtiö: Scandia
Juha Vainion muut julkaisut
|   | Juha ”Watt” Vainio 1966 | Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani 1968 |
Juha ”Watt” Vainio on Juha Vainion ensimmäinen levyjulkaisu, ja se julkaistiin vuonna 1966. Levy on singlekokoelma. Kaikki muut albumin kappaleista olivat Vainion sanoittamia paitsi ”Sellanen ol' Viipuri”, jonka sanat olivat Eino Kettusen ja Sauvo Puhtilan käsialaa.
Kappaleet

Herrat Helsingin – 2.35
Sellanen ol’ Viipuri – 2.59
Turistit Tuppukylään – 3.03
Muistan Janatuisen – 2.06
Jos vain saisin nastahampaan takaisin – 3.19
Juhannustanssit – 2.33
Härmän chanson – 2.46
Tangokauppias – 2.49
Paavo, Paavo – 2.37
Naapuri – 2.11
Poliisi – 3.08
Jamit – 2.56
Juan Ignacio Sánchez

| Juan Ignacio Sánchez |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Juan Ignacio Sánchez Brown
Syntynyt: 8. toukokuuta 1977 (ikä 47) Bahía Blanca, Argentiina
Kansalaisuus:   Argentiina
Koripalloilija
Lempinimi:  Pepe
Pituus:  193 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1996–2000:   Temple
Seurajoukkueet
1994–1995 1995–1996  2000–2001 2001 2001–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2007 2007–2008 2008–2009 2010–2013:   Deportivo Roca  Club Estudiantes de Bahía Blanca   Philadelphia 76ers  Atlanta Hawks  Panathinaikos BC  Detroit Pistons  Etosa Alicante  Unicaja Málaga  FC Barcelona Bàsquet  Real Madrid Baloncesto  Obras Sanitarias
Maajoukkueet
1996–2006:   Argentiina
Aiheesta muualla
www.pepe-sanchez.com
FIBA
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2002 |  |  |
Juan Ignacio Sánchez Brown (tunnetaan myös nimellä Pepe Sánchez; s. 8. toukokuuta 1977 Bahía Blanca) on argentiinalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Ura

Sánchez aloitti koripallon peluun 12-vuotiaana Club Bahiense del Nortessa. 17-vuotiaana hän siirtyi Deportivo Rocaan, joka pelasi Argentiinan pääsarjaa. Hän sai tarjouksen Temple Universitysta, mutta pelasi vielä kauden 1995–1996 Estudiantes de Bahía Blancassa. Vuonna 1996 hän siirtyi Philadelphiaan Temple Owlsiin. Vuonna 1998 hänet kutsuttiin Argentiinan maajoukkueeseen ja hän pelasi MM-kisoissa 1998.
Sánchez siirtyi NBA:han vuonna 2000 ollen ensimmäinen argentiinalainen koripalloilija NBA:ssa . Hän ei kuitenkaan saanut paljon peliaikaa, jolloin myös tilastos jäivät vaatimattomiksi. Sánchez pelasi kauden 2001–2002 Panathinaikosissa ja voitti Euroliigan mestaruuden. Hän palasi vielä Detroit Pistonsiin, mutta vierailu oli vain kauden mittainen.
Sánchez palasi Eurooppaan ja CB Lucentum Alicanteen, joka pelasi ACB:ssä. Seurasta hän siirtyi Unicaja Málagaan, jossa hän pelasi kolmen kauden ajan. Vuonna 2007 hän meni FC Barcelona Bàsquetiin. Kauden jälkeen hän siirtyi Barcelonan pahimman kilpailijan, Real Madrid Balonceston riveihin, jonka riveistä hänet vapautettiin huhtikuussa 2009. Helmikuussa 2010 Sánchez palasi kotimaahansa Obras Sanitariasin riveihin.
Aiheesta muualla

Pepe Sánchez Bio, Stats and Results (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Argentiinan joukkue – Kesäolympialaiset 2004
4 Sánchez |
5 Ginóbili |
6 Montecchia |
7 Oberto |
8 Herrmann |
9 Fernández |
10 Sconochini |
11 Scola |
12 Gutiérrez |
13 Nocioni |
14 Delfino |
15 Wolkowyski |
Valmentaja Magnano
Juan Jesus

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juan Guilherme Nunes Jesus
Syntymäaika: 10. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Belo Horizonte, Brasilia
Pelipaikka: keskuspuolustaja vasen laitapuolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura:  SSC Napoli
Junioriseurat
2006–2009:  Internacional
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2012 |  Internacional | 25 | (0) |
| 2012–2016 |  Inter Milano | 69 | (1) |
| 2016–2017 | →  AS Roma | 20 | (0) |
| 2017–2021 |  AS Roma | 51 | (1) |
| 2021– |  SSC Napoli | 41 | (2) |
Maajoukkue
| 2009–2011 |  Brasilia U20 | 17 | (0) |
| 2012 |  Brasilia | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. joulukuuta 2021.
| Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:  Brasilia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | jalkapallo |  |
Juan Guilherme Nunes Jesus (yleensä Juan Jesus tai pelkkä Juan; s. 10. kesäkuuta 1991 Belo Horizonte) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa SSC Napolia. Juan Jesusin pelipaikka on vasen laitapuolustaja tai toppari. Hän on pelannut Brasilian maajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Juan Jesus on brasilialaisen Internacionalin kasvatti. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueessa vuonna 2010 ja voitti heti samana vuonna seuran kanssa Copa Libertadoresin. Tammikuussa 2012 Juan Jesus siirtyi Serie A -seura Inter Milanoon. Hän debytoi liigassa toukokuussa 2012. Kaudella 2012–2013 Juan Jesusista tuli seuran avauskokoonpanon pelaaja. Hän teki Serie A -uransa avausmaalin toukokuussa 2013 Udinesea vastaan. Hän pelasi Interissä kaikkiaan 110 Serie A:n ottelua ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi 16 ottelua. Vuonna 2016 hän siirtyi AS Romaan, aluksi lainasopimuksella. Kolmella ensimmäisellä Roma-kaudellaan hän pelasi kausittain vähintään 20 liigaottelua mutta sai kahdella seuraavalla kaudella sangen vähän peliaikaa. Kaikkiaan hän pelasi Romassa 71 Italian liigan ottelua ja yhdeksän peliä Mestarien liigassa. Ainoan liigamaalinsa Roman pelaajana hän teki marraskuussa 2018 Sampdoriaa vastaan. Elokuussa 2021 hän siirtyi Napoliin. Hän pelasi 15 liigaottelua ja teki yhden maalin Napolin voittaessa Italian-mestaruuuden kaudella 2022–2023.
Maajoukkueura

Juan Jesus on pelannut Brasilian nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2011 hän oli mukana voittamassa kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoista Kolumbiasta. Hän pelasi kuudessa ottelussa täyden ajan ja toimi loppuottelussa joukkueen kapteenina. Juan Jesus pelasi kaikki kuusi ottelua vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, joista Brasilia saavutti hopeaa. Hän debytoi Brasilian jalkapallomaajoukkueessa toukokuussa 2012 Tanskaa vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut neljä maaottelua, kaikki kesällä 2012.
Käännös suomeksi
Finnairin lento 915

| Finnairin lento 915 |
| --- | --- |
 Tapaukseen liittynyt Finnairin McDonnell Douglas DC-10 -koneyksilö.
Yhteenveto
Päivämäärä:  23. joulukuuta 1987
Onnettomuustyyppi:  ohjusräjähdys koneen lähistöllä
Tapahtumapaikka:  Edgeøya, Huippuvuoret, Norja
Lähtöpaikka:  Naritan kansainvälinen lentoasema, Tokio, Japani
Määränpää:  Helsinki-Vantaan lentoasema, Helsinki, Suomi
Kuolleita:  0
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  215 (kaikki)
Lentokone
Konetyyppi:  McDonnell Douglas DC-10-30ER
Lentoyhtiö:   Finnair
Rekisteritunnus:  N345HC
Matkustajia:  201
Miehistöä:  14
Finnairin lento AY 915 oli Finnairin reittilento Tokiosta Pohjoisnavan yli Helsinkiin 23. joulukuuta 1987. Lentäjien kertoman mukaan sitä kohti ammuttiin Kuolan niemimaan tai Barentsinmeren alueelta ohjus, joka räjähti vain alle puoli minuuttia siitä, kun se olisi törmännyt lentokoneeseen.
Tapaus tuli ilmi vasta syyskuussa 2014, kun asiasta julkaistiin laaja artikkeli Helsingin Sanomien sunnuntaisivuilla. Asia herätti ilmi tullessaan laajaa kiinnostusta suomalaisessa mediassa ja tuohtumusta niissä poliitikoissa ja viranomaisissa, joiden tietoon asian olisi kuulunut aikoinaan tulla.
Tausta

Länsimaiset lentoyhtiöt olivat jo vuodesta 1954 lähtien lentäneet pohjoisen napa-alueen yli (ensimmäisenä SAS reitillä Kööpenhamina–Søndre Strømfjord–Winnipeg–Los Angeles) ja vuodesta 1957 lähtien Euroopasta Tokioon (SAS ensimmäisenä reitillä Kööpenhamina–Anchorage–Tokio). SAS käytti ensin mainitulla reitillä Douglas DC-6B -koneita ja Tokion reitillä Douglas DC-7 -koneita.
Finnair oli aloittanut ensimmäisenä lentoyhtiönä maailmassa välilaskuttomat lennot Euroopan ja Japanin välillä vuonna 1983. Lennoilla käytettiin McDonnell Douglas DC-10-30ER -koneita, joissa oli ruumaan sijoitetut 24 000 litraa vetäneet lisäpolttoainesäiliöt. Nämä erikoisvarustetut koneet mahdollistivat 13 tunnin ja 10 024 kilometrin lennon vaatineen reitin lentämisen. Lennot lennettiin kansainvälisessä ilmatilassa ja Pohjoisnavan yli, sillä Neuvostoliitto oli vaatinut Siperian ylilennoista normaalien navigaatiomaksujen lisäksi erillisiä lisämaksuja. Muiden läntisten lentoyhtiöiden koneiden toimintasäde taas ei riittänyt vastaaviin lentoihin, ja ne tekivätkin välilaskuja Alaskan Anchoragessa. Japanin lentoyhtiöt taas eivät lentäneet suoria lentoja Eurooppaan, sillä ne arvelivat Neuvostoliiton vaativan vastineeksi kahdenvälisiä lento-oikeuksia.
Lento

Tapaukseen liittynyt lentokone oli Finnairin väreissä lentänyt, mutta Yhdysvaltain ilmailuhallinnon rekisterissä ollut vuonna 1981 rakennettu kone, jonka tunnus oli N345HC. Sama kone oli myöhemmin, vuonna 1995, kuvattu maalattuna muumiaiheisin kuvin. Kone oli Finnairin käytössä vuosina 1981–1995, joskin 1990-luvulla kahteen otteeseen liisattuna Garuda Indonesia -lentoyhtiölle.
Kone oli noussut ilmaan Tokion Naritan kansainväliseltä lentoasemalta lähes aikataulun mukaisesti kello 10 aamulla (klo 3 aamuyöllä Suomen aikaa) kyseisenä päivänä, ja kyydissä oli 201 matkustajaa. Henkilökuntaa oli neljä lentäjää sekä 12 suomalaista ja kaksi japanilaista lentoemäntää. Lentokorkeus oli 10 600 metriä.
Lento suuntautui pohjoiseen Beringinsalmelle ja siitä edelleen Pohjoisnavalle ja inertiasuunnistuksen avulla sitten etelään Huippuvuorten yli kohti Helsinkiä. Ennen Beringinsalmea kone siirtyi Aleuttien saarien yllä Yhdysvaltain ilmatilaan ja samalla kansainvälisen päivämäärärajan toiselle puolelle eli käytännössä edellisen vuorokauden puolelle Beringinsalmeen saakka. Pohjoisnavalla matkustajille tarjottiin Pohjoisnapa-drinkit ja he saivat näillä lennoilla Pohjoisnavan ylityksen jälkeen ”Navan ylitys -todistuksen” eli reittikartan varustettuna lennon kapteenin nimellä.
Lennon tapahtumat

Kone oli Huippuvuorten Edgeøyan saaren kohdalla noin kello 13–14 Suomen aikaa, kun kapteeni Esko Kaukiainen ja perämies Markku Soininen näkivät raketin lähestyvän konetta 30 astetta etuvasemmalla. Koneen ykköskapteeni ja ensimmäinen perämies olivat tuolloin miehistön lepotiloissa lepovuorollaan. Näkyvyys oli hyvä ja lentäjät seurasivat raketin lentoa useiden kymmenien sekuntien ajan. He ajattelivat sen olevan Neuvostoliiton sääraketti, joka oli matkalla avaruuteen. Kun raketti oli noussut koneen lentokorkeuteen se kääntyi suoraan sitä kohti. Sitten raketti räjähti.
Koneen inertiasuunnistusjärjestelmän antamien koordinaattien perusteella lentäjät tiesivät asemansa. Räjähdyksen jälkeen Kaukiainen käynnisti sekuntikellon. Vähän yli minuutin kuluttua kone saapui räjähdyspilven kohdalle. Kun koneen nopeus oli 900 km/h ja ohjuksen nopeus vähintään 1 800 km/h, laskelmat tuottivat tulokseksi, että ohjus oli räjähtänyt vain noin 20 sekuntia ennen törmäystä. Lentäjät arvelivat räjähdyksen tapahtuneen 20–25 kilometrin etäisyydellä koneesta. Lentäjät seurasivat, kuinka ohjuksen runko putosi spiraalimaisessa liikkeessä kohti merta.
Lennon ykköskapteeni palasi aikanaan ohjaamoon ja hoiti laskeutumisen noin kello 16 Suomen aikaa, 10 minuuttia aikataulusta jäljessä. Ohjaamossa olleet lentäjät kertoivat hänelle tapahtuneesta.
Raportoinnin puute

Lentäjät sopivat keskenään, että ykköskapteeni laatisi raportin. Se jäi kuitenkin tiettävästi tekemättä, muun muassa siksi, että joulun sattuminen näihin aikoihin vaikutti tapahtumiin. Ykköskapteeni oli kuollut tapahtuman tullessa julkisuuteen vuonna 2014. Eläkkeellä oleva Finnairin lentotoiminnan johtaja Lauri J. Laine vahvisti, että virallista raporttia ei koskaan tehty.
Tapahtuneesta kuitenkin puhuttiin Finnairin sisällä, turvallisuuskoulutuksessa ja ainakin yhdelle Ilmailuhallituksen jäsenelle Kaukiainen asiasta kertoi seuraavana vuonna. Viranomaisia ei asia juuri kiinnostunut, Kaukiaisen mukaan siksi, että ”silloin oltiin niin pirun suomettuneita, erityisesti viranomaispiireissä”. Vuonna 2014 liikenteen turvallisuusvirasto ei asiasta tiennyt, eikä tuolloin enää säilytetty vuoden 1987 raportteja taikka lentolokikirjoja.
Kapteeni Esko Kaukiainen kertoo HSTV:n haastattelussa, että asia tuli mieleen uudelleen, kun Malaysia Airlinesin lento 17 oli ammuttu alas itäisen Ukrainan yllä 17. heinäkuuta 2014. Lentäjät olivat tuolloin päättäneet kertoa asiasta julkisuudessa.
Vuoden 1987 ministereiden ja suojelupoliisin päällikön reaktioita

Vuonna 1987 liikenneministerinä toiminut Pekka Vennamo samoin kuin tuolloinen ulkomaankauppaministeri Pertti Salolainenkin kuulivat asiasta vasta luettuaan Helsingin Sanomien artikkelin vuonna 2014, samoin Suojelupoliisin tuolloinen päällikkö Seppo Tiitinen. Tiitinen sanoi, että tapaus olisi ehdottomasti kiinnostanut suojelupoliisia, ja että tällaisen tapauksen siviililentopuolelta pitäisi automaattisesti siirtyä viranomaisten tietoon – silloin ja nyt, ja jatkoi että ”valtiojohdollehan se tieto olisi mennyt ja he olisivat päättäneet, olisiko tarvetta joihinkin toimiin vai ei”.
Salolaisen kerrotaan raivostuneen asiasta luettuaan. Hänen mielestään tapaus oli ”sikamainen”, ja hän jatkoi sanoen, että ”se ei menisi enää sivistyneen toiminnan piiriin, se olisi ala-arvoista sotilaallista gangsterismia, jos niin oli.” Salolaisen mukaan eduskuntaa ja ministereitä informoitiin edelleen vuonna 2014 ”surkealla tavalla”. Vennamo taas sanoi, että ”se on kyllä törkeää, jos Finnairin konetta on käytetty harjoitusmaalina”. Vuonna 1987 pääministerinä toiminut Harri Holkeri oli kuollut vuonna 2011 ja ulkoministerinä toiminut Kalevi Sorsa vuonna 2004, eivätkä he siten saaneet koskaan tietää tapauksesta.
Tapauksen näkyvyys mediassa 2014

Suuri joukko suomalaisia tiedotusvälineitä käsitteli tätä tapausta syyskuussa 2014. Ilta-Sanomat jopa teki tapauksesta kahden minuutin animaation verkkosivuilleen. Nelonen Median Ruutu.fi -palvelussa koneen lentäjät Kaukiainen ja Soininen esiintyvät noin viiden minuutin haastattelussa, jossa kertovat tapahtuneesta.
K. E. Nurmirinta

Kalle Eino Olavi Nurmirinta (21. kesäkuuta 1920 Punkalaidun – 16. heinäkuuta 1995 Turku) oli suomalainen runoilija.
Teoksia

Valoa ja varjoa : runoja. K. E. Nurmirinta, Turku 1979
Paloja elämän saatosta : runoja. K. E. Nurmirinta, Turku 1980
Sata suvista laulua : runoja, K. E. Nurmirinta, Turku 1983
Omakotiväen laulukirja. Suomen Pienkiinteistöliitto
Neljä vuosikymmentä yhteistoimintaa Pääskyvuoren omakotiväellä : Pääskyvuoren omakotiyhdistys ry. 40-vuotias. Pääskyvuoren omakotiyhdistys, Turku 1986
Turun varastotyöntekijäin puoli vuosisataa : Turun varastotyöntekijät r.y. os. 107 vuosina 1938-1988. Harppuuna, Helsinki 1988
Takamaasta kaupunginosaksi : Pääskyvuoren Omakotiyhdistys r.y 50 vuotias. Turku 1994 Kirja pdf-tiedostona (Arkistoitu – Internet Archive)
Savupirtistä se alkoi : historiallinen katsaus omakotiasutuksen syntymisestä ja niiden järjestötoiminnasta Varsinais-Suomessa sekä osallistumisesta toimintaan myös valtakunnallisesti ; julkaisijat: Suomen omakotiliitto ja Varsinais-Suomen omakotiyhdistysten piirijärjestö r.y. Turun maakuntamuseo, Turku 1999