stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carlito

Carlito voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Carlito, puertoricolaissyntyinen showpainija
Carlito J. Cenzon, filippiiniläinen katolinen piispa
Carlito, yksi ruotsalaisen eurodancemuusikko Jonny Jakobsenin taiteilijanimistä
Carlito eli Carlito’s Way, yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1993.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Carlito”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Call of the Wild

Call of the Wild voi tarkoittaa seuraavia:
Call of the Wild, Powerfolfin albumi vuodelta 2021.
Call of the Wild, Deep Purplen kappale vuodelta 1987.
Call of the Wild, Black Sabbathin kappale vuodelta 1989.
Call of the Wild, metsästysaiheinen videopeli vuodelta 2017.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”The Call of the Wild”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Buddhalaisuus Saksassa

Vesakin juhlintaan Münchenissä vuonna 2012.
Buddhalaisuus alkoi nousta valtavirran tietoisuuteen Saksassa 2010-luvun alussa, ja syyksi tähän on katsottu olevan buddhalaisuuden maine rauhallisena ja ääripäitä välttelevänä uskontona. Myös dalai-laman vierailut Saksassa ovat auttaneet tuomaan uskontoa esiin positiivisessa valossa.
Historia

Buddhalaisuudella on Saksassa hieman yli 150 vuoden mittainen historia: buddhalaisuus on vaikuttanut muun muassa Arthur Schopenhauerin ajatteluun.
Saksalainen Anton Gueth (1878–1957) oli yksi ensimmäisistä mannereurooppalaisista, jotka ovat antaneet täyden munkkilupauksen. Hänet vihittiin theravada-munkiksi vuonna 1903 ja hän käänsi muun muassa Milinda Panhan saksaksi.
Vuonna 1924 Berliiniin perustettu Das Buddhistische Haus on Euroopan ensimmäinen buddhalainen temppeli.
Saksan buddhalainen unioni (saks. Deutsche Buddhistische Union) perustettiin vuonna 1955, kun Berliinin, Hampurin ja Münchenin buddhalaiset perustivat yhteisen järjestön. Nykyisen nimensä unioni sai vuonna 1958, ja tätä ennen se toimi nimellä "Saksan buddhalainen yhteisö" (saks. Deutsche Buddhistische Gesellschaft).
Nykytilanne

Saksan buddhalainen unioni toimii maan eri koulukuntiin kuuluvien buddhalaisten yhdyskuntien edustajana koko maan tasolla. Unioni tunnustettiin vuonna 1981 voittoatavoittelemattomaksi järjestöksi.
Saksan valtio ei kerää tietoa kansalaisten uskonnollisesta vakaumuksesta. Vuonna 2004 buddhalaisten määräksi arvioitiin 220 000, joista 100 000 on taustaltaan saksalaisia ja 120 000 ulkomaalaistaustaisia. Näkyviä buddhalaisia ovat Saksassa asuvat thaimaalaiset ja vietnamilaiset. Buddhalaisten järjestöjen määrä on myös ollut kasvussa, mikä kertoo uskonnon suosiosta.
Carlo Acutis

Carlo Acutis (1991–2006) oli italialainen 15-vuotiaana kuollut videopelaaja ja ohjelmoija, jota autuaaksijulistamisensa jälkeen on jo kutsuttu "internetin suojeluspyhimykseksi".
Carlo Acutis syntyi Lontoossa 1991 italialaiseen perheeseen. He muuttivat pian Milanoon, jossa Acutis vietti valtaosan elämästään. Acutis opetteli ohjelmoimaan jo pikkupoikana ja häntä pidettiin tietokonenerona.
Hänen hautajaisensa olivat suuri tapahtuma. Osa saattoväestä joutui seisomaan kirkon ulkopuolella. Hänen tapansa elää ja kohdata ihmisiä oli tehnyt moniin niin suuren vaikutuksen, että hänellä oli pyhyyden maine jo hänen eläessään. Pian hänen kuolemansa jälkeen ihmiset alkoivat pyytää häneltä esirukouksia. Eräs rukousvastaus – brasilialainen poika parantui vakavasta sairaudesta lääkäreille selittämättömällä tavalla kosketettuaan Carlon reliikkiä – on tunnustettu virallisesti ihmeeksi, joka on edellytys autuaaksi julistamiselle.
Carlo Acutis julistettiin autuaaksi 2020. Acutisin uskotaan olevan nuorin aikalaisemme, joka on julistettu autuaaksi. Mikäli pyhimykseksi julistaminen toteutuu, tulisi Acutisista ensimmäinen millenniaali, jonka katolinen kirkko on julistanut pyhäksi.
Carlo Acutiksen pyhimykseksijulistamisen on 2024 vahvistettu tapahtuvan vuonna 2025.
Nuorille suunnatussa kehotuskirjeessään Christus vivit (104–106) paavi Franciscus nostaa esiin Carlo Acutiksen ja lainaa tämän sanoja ’kaikki syntyvät alkuperäisinä, mutta monet kuolevat valokopioina’.
Hänen muistopäivänsä on 12. lokakuuta.
Carlo Acutisin maalliset jäännökset Assisissa.
Call on Me

| ”Call on Me” Eric Prydz |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2004
 Julkaistu: 13. syyskuuta 2004
 Formaatti: CD single, DVD single, 12" single, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Eric Prydz
 Tyylilaji: House, vaihtoehtohouse
 Kesto: 02.52
 Levy-yhtiö: Ministry of Sound Data Ultra (Yhdysvallat)
Eric Prydzin muut singlet
|   | ”Call on Me” 2004 | ”Woz Not Woz” 2005 |
Call on Me on ruotsalaisen DJ:n ja musiikkituottajan Eric Prydzin kappale, joka julkaistiin singlenä syyskuussa 2004. Se saavutti suuren myyntimenestyksen ja pääsi listojen kärkeen monessa maassa. "Call on Me" tunnetaan musiikkivideostaan, joka sisältää useita naisia sekä miehen harjoittamassa aerobiciä seksuaalisesti vihjailevalla tavalla. Kappaleen ovat kirjoittaneet Eric Prydz, Steve Winwood ja Will Jennings, ja sen tuotti Prydz.
Käännös suomeksi
Caviezel

Caviezel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gino Caviezel (s. 1992), sveitsiläinen alppihiihtäjä
Jim Caviezel (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä
Mauro Caviezel (s. 1988), sveitsiläinen alppihiihtäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Call of the Wild (Deep Purplen kappale)

| ”Call of the Wild” Deep Purple |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The House of Blue Light
 B-puoli: ”Strangeways”
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Roger Glover, Deep Purple
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 04.50
Deep Purplen muut singlet
| ”Perfect Strangers” 1985 | ”Call of the Wild” 1987 | ”Hush ’88” 1988 |
”Call of the Wild” on Deep Purplen kappale vuodelta 1987. Se julkaistiin albumilla The House of Blue Light. Kappale julkaistiin singlenä vuotta myöhemmin ja siitä on myös tehty musiikkivideo. Singlen B-puoli oli kappale ”Strangeways”.
Bosse Larsson

| Bosse Larsson |
| --- | --- |
 Larsson vuonna 2013.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Bo Einar Larsson
Syntynyt: 2. helmikuuta 1934 Haninge, Ruotsi
Kuollut: 12. heinäkuuta 2015 (81 vuotta)
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  televisiojuontaja
Bo Einar "Bosse" Larsson (2. helmikuuta 1934 Haninge – 12. heinäkuuta 2015) oli ruotsalainen televisiojuontaja. Hän juonsi SVT:llä muun muassa musiikkiohjelmaa Nygammalt vuosina 1972–1989 sekä Allsång på Skansenia 1973–1993.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bosse Larsson Wikimedia Commonsissa
Bossier City

| Bossier City |
| --- | --- |
 Louisiana Boardwalk
 lippu
 Bossier City
 Koordinaatit: 32°31′04″N, 93°41′29″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Louisiana
Piirikunta:  Bossier
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  111,13 km²
Korkeus:  53 m
Väkiluku (2016):  68 485
 – Väestötiheys:  616,3 as./km²
 
 www.bossiercity.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bossier City on kaupunki Louisianassa, Yhdysvalloissa. Se kuuluu läheisen Shreveportin kanssa Shreveport–Bossier Cityn metropolialueeseen.
Kaupungissa on arviolta 68 485 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 111,13 neliökilometriä. Sen väestöjakauma poikkeaa selvästi Shreveportin väestöjakaumasta, jonka asukkaista yli puolet ovat afroamerikkalaisia. Bossier Cityssä tämä väestönosa muodostaa kaupunkilaisista ainoastaan vajaan neljänneksen.[lähde? ]
Bossier City sijaitsee "Ark-La-Texin" alueella, lähellä Arkansasin, Louisianan ja Texasin välistä rajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bossier City Wikimedia Commonsissa
Bud

Bud voi tarkoittaa seuraavia:
Bud, taajama Hustadvikan kunnassa Norjassa
Budweiser, yhdysvaltalainen olutmerkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bud”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Biafra

Biafran tasavalta (engl. Republic of Biafra) oli lyhytikäinen separatistinen valtio, joka irtautui Nigeriasta. 30. toukokuuta 1967 perustettu valtio lakkasi olemasta 15. tammikuuta 1970, kun ylin armeijakomento virallisesti ilmoitti antautumisesta Nigerian armeijalle.
Biafran itsenäisyyden tunnustivat virallisesti vain Gabon, Haiti, Norsunluurannikko, Tansania ja Sambia. Lisäksi se sai tukea Israelilta, Ranskalta, Portugalilta, Rhodesialta, Etelä-Afrikalta ja Vatikaanivaltiolta, jotka eivät kuitenkaan tunnustaneet valtiota virallisesti.
Historia > Nimen alkuperä

Nimen Biafra alkuperäinen muoto on Biafar tai Biafara, joka esiintyy useissa eurooppalaisten matkailijoiden kirjoittamissa teoksissa ja piirtämissä kartoissa 1500-luvulta alkaen. Vanhoissa kartoissa Biafran alue on huomattavasti suurempi kuin Biafran valtio. Suurimmillaan Biafra peitti koko Beninin valtakunnan ja Kongon kuningaskunnan väliin jäävän alueen, mutta tavallisesti sen katsottiin peittävän Biafranlahden ranta-alueet eli Itä-Nigerian ja Kamerunin, joskus pelkästään Kamerunin.
Historia > Vallankaappausyritys 1966 itsenäisyyden taustatekijänä

Nigeria on etnisesti hyvin hajanainen valtio, jossa puhutaan satoja kieliä ja maa jakautuu kristittyyn etelään ja islamilaiseen pohjoiseen.
Tammikuussa 1966 etelän igbo-kansaan kuuluneet Nigerian armeijan upseerit yrittivät vallankaappausta, joka oli lyhytikäisyydessään verinen. Kenraali Aguiyi-Ironsin johtamat kaappaajat olivat enimmäkseen Euroopassa koulutettuja, vasemmistolaisia, kristittyjä, kun Nigerian hallinto oli pohjoisten fulani- ja hausa-muslimien käsissä.
Touko- ja syyskuussa 1966 Pohjois-Nigeriassa asuneet igbot joutuivat hausa-muslimien tekemien joukkomurhien kohteeksi. Myös kenraali Aguiyi-Ironsi murhattiin. Syys-lokakuussa 1966 ainakin 10 000 igboa murhattiin, tuhannet muut joutuivat pysyvästi vammautuneiksi ja lähes kaksi miljoonaa joutui pakenemaan kotiseudultaan maan rajojen sisäpuolella.
Suurin osa Nigerian igboista asui sen aikaisessa Itä-Nigeriassa, jonka sotilaskuvernöörinä oli igboihin kuuluva everstiluutnantti Chukwuemeka Odumegwu Ojukwu. Hän julisti alueen itsenäiseksi 30. toukokuuta 1967, pääkaupunkinaan Enugu. Ojukwun joukot aloittivat liittovaltion omaisuuden haltuunoton, kuten esimerkiksi alueelle tulleiden postiautojen valtaamisen. Nigeria vastasi aluksi taloussaarrolla ja aloitti myöhemmin sotilastoimet.
Historia > Biafran sota

Vihollisuudet alkoivat 6. heinäkuuta 1967. Seuranneessa Biafran sodassa biafralaiset joukot tekivät hyökkäyksiä Nigerian alueelle heinäkuussa ja elokuussa. Myöhemmin nigerialaiset saivat taas yliotteen ja aloittivat maan hitaan vyöryttämisen.
Biafran hallitus syytti Nigeriaa nälänhädän ja kansanmurhan käyttämisestä sodan aseena. Useat vapaaehtoisorganisaatiot pyrkivät lievittämään siviiliväestön nälänhätää ja lääkepulaa toimittamalla maahan lääkkeitä ja ruokaa, sekä joidenkin väitteiden mukaan aseita, pääosin ilmasillan välityksellä, koska Nigerian laivasto esti merisaarrollaan näiden kuljetukset Biafraan.
»Nälänhätä on legitiimi sodankäynnin muoto, ja aiomme käyttää sitä aseenamme kapinallisia vastaan.» 
(Nigerian hallituksen asiamies Allison Ayida heinäkuussa 1968)
30. kesäkuuta 1969 Nigeria esti myös Punaisen Ristin avustustoimitukset Biafraan. Nigerian hallitus myös syytti Biafran hallitusta palkkasoturien palkkaamisesta laajentamaan ja pitkittämään sotaa. Biafran asevoimissa palvelikin palkkasotureita monelta eri taholta, esimerkkeinä saksalainen Rolf Steiner, brittiläinen Taffy Williams ja ranskalainen Bob Denard.
Ruotsalainen lentäjä kreivi Carl Gustav von Rosen organisoi aluksi avustuslentoja Biafraan muualta Afrikasta ja jopa Lissabonista Portugalista käsin. Kun nigerialaiset MiG-hävittäjät ampuivat avustuskoneen alas ja elintarvikkeet uhkasivat pilaantua väliasemalle, von Rosen hankki viisi rakettiputkin varustettua ruotsalaista MFl-9B Militrainer -pienkonetta, joilla hän tuhosi matalahyökkäyksin nigerialaisia ilmavoimien koneita maahan niin paljon, että avustuskoneet pääsivät läpi. Tätä tehtävää varten hän sai korkeimman sotilasarvonsa, everstin. Tämä erikoinen operaatio oli kuitenkin vain hetkellinen helpotus, ja tilanne paheni pahenemistaan.
Vuoteen 1970 mennessä Biafran väestö kärsi nälänhätää ja sota oli tuhonnut maan perusteellisesti. Taloudellisen ja sotilaallisen romahduksen seuratessa Ojukwu pakeni maasta, ensin Norsunluu­rannikolle ja sitten Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Biafran armeija antautui 15. tammikuuta 1970 ja maa liitettiin takaisin Nigeriaan. Sodassa epäillään kuolleen noin miljoona ihmistä, pääasiassa nälkään ja tauteihin. Sota ja etenkin järkyttävien nälänhätäkuvien leviäminen maailmalle vahingoittivat Nigerian julkisuuskuvaa maailmalla vakavasti.
Kansallishymni

Biafran kansallishymnin ”Land of the Rising Sunin” sävelenä käytettiin Jean Sibeliuksen Finlandia-hymniä.
Biafran perintö

Vuonna 1999 perustettu MASSOB (lyhenne englanninkielisestä nimestä Movement for the Actualisation of the Sovereign State of Biafra) ajaa Biafran uudelleenitsenäistymistä. Liike on saanut pontta entisen Biafran alueen väestön kokemasta sorrosta. Se on saavuttanut huomattavaa suosiota erityisesti igbojen keskuudessa. Alun alkaen liikkeen toiminta perustui väkivallattomuuden periaatteelle, mutta Nigerian poliisivoimien voimankäyttö liikkeen hajottamisessa on synnyttänyt liikkeen piirissä kannatusta myös suoralle toiminnalle.
MASSOB aloitti vuonna 2011 Biafran puntien käyttöön laskemisen sekä omien rekisterikilpiensä myöntämisen. Biafran punta on saavuttanut suosiota igbojen keskuudessa Nigerian nairan ostovoiman heikkenemisen johdosta, sillä se on nairaa valuuttana noin 270 kertaa vahvempi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biafra Wikimedia Commonsissa
http://www.biafraland.com/Biafra_New_anthem_Vocal.mp3 Biafran uusi kansallishymni]
Blood on the Tracks

| Blood on the Tracks Bob Dylan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. tammikuuta 1975
 Tuottaja(t): Bob Dylan
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 51.42
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Bob Dylanin muut julkaisut
| Before the Flood 1974 | Blood on the Tracks 1975 | The Basement Tapes 1975 |
Blood on the Tracks on Bob Dylanin viidestoista studioalbumi, joka ilmestyi tammikuussa 1975. Se on musiikillisesti rehevä ja vaihteleva ja sisältää suoria, rikkaita, tunteikkaita ja herkkiä laulutulkintoja. Sanoitukset käsittelevät muistin ja suhteiden pysymättömyyttä ja pirstaleisuutta. Veri, tuska, myrsky ja sade ilmenevät kymmenissä muodoissa. Blood on the Tracks kertoo tyytyväisyyden ja mielihyvän päättymisestä. Sitä pidetään yhtenä Dylanin parhaista levyistä.
Äänitykset

Uuden albumin äänitys aloitettiin 10. syyskuuta 1974 Columbia Studio A:ssa New Yorkissa. Äänityksissä soittivat Eric Weissberg Deliverance -yhtyeineen, pedalsteel-kitaristi Buddy Cage, Tony Braun ja Paul Griffin. Joulukuun lopulla Dylan matkusti Minneapolisiin, minne hänen veljensä David oli koonnut yhteen joukon muusikoita: basisti Bill Petersonin, kitaristi Ken Odegardin, rumpali Bill Bergin, kosketinsoittaja Greg Inhofferin ja 12-kielistä kitaraa soittavan Chris Weberin. He soittivat uusiksi kolmea lukuun ottamatta kaikki kappaleet.
Kappaleet

"Tangled Up in Blue" – 5:42
"Simple Twist of Fate" – 4:19
"You’re a Big Girl Now" – 4:36
"Idiot Wind" – 7:48
"You’re Gonna Make Me Lonesome When You Go" – 2:55
"Meet Me in the Morning" – 4:22
"Lily, Rosemary and the Jack of Hearts" – 8:51
"If You See Her, Say Hello" – 4:49
"Shelter from the Storm" – 5:02
"Buckets of Rain" – 3:22
Bucktonin linna

| Bucktonin linna |
| --- | --- |

Sijainti:  Carrbrook, Englanti
Koordinaatit:  53°30′40.32″N, 2°1′4.08″W
Rakennustyyppi:  linnan jäljellä oleva osa
Valmistumisvuosi:  1100-luku
Julkisivumateriaali:  hiekkakivi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bucktonin linna oli keskiaikainen linna Englannissa, joka rakennettiin ja purettiin luultavasti 1100-luvulla. Vanhin kirjallinen todiste linnasta on vuodelta 1360, jolloin se oli jo rauniona.
Carlo (konepistooli)

| Carlo |
| --- | --- |

Tyyppi:  konepistooli
Valmistusmaa:   Palestiina
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  usein 9x19 mm myös muut mahdollisia
Carlo on nimitys etenkin Palestiinan Länsirannalla palestiinalaisten käyttämille kotitekoisille konepistooleille. Koska aseet ovat kotitekoisia, niiden tarkemmat ominaisuudet voivat vaihdella. Carlo-konepistoolit ovat halpoja ja helppoja valmistaa, mutta toisaalta myös epätarkkoja ja niillä on lyhyt kantama. Ne ovat joka tapauksessa olleet suosittuja esimerkiksi eri palestiinalaisten terrori-iskuissa.
Ominaisuudet

"Carlo" on saanut nimensä ruotsalaisen Carl Gustav m/45-konepistoolin mukaan. Konepistooli otettiin kättöön Ruotsin armeijassa vuonna 1945 ja niitä valmistettiin myöhemmin lisenssillä Egyptissä. Palestiinalainen "Carlo" muistuttaa usein ulkonäöltään ruotsalaista konepistoolia, joskin muita yhtäläisyyyksiä ei juuri ole.
Koska Carlo-konepistooleja valmistetaan yksittäisillä asepajoilla, niiden ominaisuudet voivat vaihdella huomattavasti. Monet niistä perustuvat Yhdysvalloissa julkaistuihin ohjeisiin, jotka olivat yleisiä etenkin 1970- ja 1980-luvulla. Nykyisin valmistusohjeita ladataan internetistä. Tyypillisimpiä "Carlon" piirteitä ovat M4/M16 -tyylinen pistoolikahva ja Uzi-konepistyoolin kaltainen 9x19 mm kaliiberi. Periaatteessa asetta voidaan muokata kuitenkin käyttämään miltei mitä tahansa kaliiberia.
Carlo on tyypillisesti sileäputkinen, eikä erityisen tarkka. Myös sen kantama on lyhyt. Carlo on kuitenkin hyvin halpa verrattuna esimerkiksi muihin mustan pörssin käsiaseisiin. Esimerkiksi M16-kiväärin arvioitu hinta saattaa olla 15 000–20 500 dollaria, siinä missä halpa versio Carlosta saattaa maksaa vain noin 800 dollaria. Myös sen valmistaminen on suhteellisen helppoa. Osia voidaan tehdä esimerkiksi tavallisilla porapenkeillä ja hitsauslaitteilla.
Israelin takavarikoimia aseita, mukaan lukien Carlo-konepistooleja.
Buddhalaisuus Venäjällä

Ivolgan temppeli elokuussa 2009.
Buddhalaisuutta pidetään yhtenä Venäjän perinteisinä uskontoina, jonka valtio tunnustaa ja jota laki suojelee. Venäjällä harjoitetaan pääsääntöisesti Tiibetin buddhalaisuutta. Temppeleistä käytetään usein nimitystä datsan (ven. дацан).
Historia

Tiibetin buddhalaisuus saapui Venäjälle 1600-luvun alussa Mongoliasta muun muassa burjaattien mukana. Keisarinna Elisabet tunnusti vuonna 1741 virallisesti burjaattien laman tarkoituksenaan heikentää buddhalaisten mongolien ja mantsujen vaikutusta valtakuntansa kansalaisiin. 1600-luvun alussa myös kalmukkien esi-isät saapuivat nykyisen Kalmukian alueelle. Katariina Suuren aikana buddhalaiset saivat valita omat henkiset johtajansa ja vastineeksi tunnustivat Katariinan maalliseksi Valkoisen Taran inkarnaatioksi.
Venäjän kiinnostuttua Kiinasta sotilaallisessa mielessä 1900-luvun alussa lähetettiin Carl Gustaf Emil Mannerheim tekemään sotilastiedustelua Aasiaan. Matkallaan hän tapasi dalai-laman, jolta Mannerheim sai keisari Nikolai II:lle vietäväkseen hatakin, tiibetiläisen liinan. Mannerheim puolestaan lahjoitti dalai-lamalle pistoolinsa.
Neuvostoliiton perustamisen jälkeen buddhalaiset joutuivat vainojen kohteeksi: temppeleitä suljettiin eikä maassa ollut yhtäkään lamaa. Toisen maailmansodan jälkeen avattiin kaksi buddhalaista temppeliä, joissa sai toimia vain rajoitettu määrä munkkeja tiukan valvonnan alaisuudessa. Neuvostoliitto salli kuitenkin 1980-luvun lopulla uskonnollisen kirjallisuuden julkaisemisen ja luostarien avaamisen. Ensimmäinen buddhalainen koulu avasi ovensa 1991.
Buddhalaisuus nyky-Venäjällä

Venäjällä arvioidaan olevan 500 000 buddhalaista. Eniten buddhalaisia on Tuvan (62 %), Kalmukian (38 %) ja Burjatian (20 %) tasavalloissa. Kalmukia on ainoa alue Euroopassa, jonka valtauskonto on buddhalaisuus.
Ivolgan temppelissä (ven. Иволгинский дацан), Burjatiassa, toimii buddhalainen keskus. Samoihin tiloihin avattiin vuonna 1991 Venäjän ensimmäinen buddhalainen yliopisto, jossa on neljä tiedekuntaa.
Maailman pohjoisin buddhalainen temppeli, Datsan Gunzetšoinei, sijaitsee Pietarissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Buddhalaisuus Venäjällä Wikimedia Commonsissa
Datsan Gunzetšoinein julkisivu joulukuussa 2016.
Boeing 777X

| Boeing 777X |
| --- | --- |
 Boeing 777-9 esittelyssä maaliskuussa 2019
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing
Ensilento:  25.1.2020 (777-9)
Käyttöönottovuosi:  2026 (suunniteltu)
Esitelty:  2013
Kehityskustannukset:  5 mrd. USD (arvio v. 2013)
Kehitetty mallista:  Boeing 777
Boeing 777X on yhdysvaltalainen Boeingin uusin pitkän kantaman kaksimoottoristen laajarunkoinen liikennelentokonemallisto. Mallisarja on kehitetty Boeing 777-koneperheen aiempien mallien pohjalta, ja siinä on uuden sukupolven GE9X-moottorit sekä komposiittisiivet, joissa on taipuvat siivenkärjet, sekä suurempi matkustaja- ja rahtikapasiteetti. Olennaisesti Boeing 787:n teknologiaan pohjaava 777X esiteltiin alkujaan marraskuussa 2013, jolloin julkistettiin kaksi mallia: 777-8, johon mahtuu 384 matkustajaa 16 170 km:n toimintasäteellä, ja 777-9, johon mahtuu 426 matkustajaa vähintään 13 500 km:n toimintasäteellä. Se on maailman pisin matkustajakone. Lisäksi mallista on esitelty kaksi liikelentokoneversiota (777-8 ja -9 BBJ), sekä  rahtiversio ja  mahdollisesti toteutuva edelleen pidennetty 777-10.
777-9:n ensilento tapahtui 25. tammikuuta 2020,ja toimitusten on tarkoitus alkaa vuonna 2026. Toimitusten aloitusaikataulua on jouduttu myöhentämään useaan kertaan mm. koronaviruspandemian seurauksena. Yhdysvaltain ilmailuviranomainen FAA myönsi luvan viimeiseen koelentovaiheeseen heinäkuussa 2024.
Tekniikka

777X on suunniteltu erityisesti kilpailemaan Airbus A350 XWB:n kanssa. Sekä 777-8 että 777-9 ovat pidempiä kuin niitä lähinnä vastaavat 777-200ER ja 777-300ER.  747-8:n ja 787:n GenX-moottorin pohjalta kehitetty GE9X-moottori kehittää 777-8:ssa 450 ja 777-9:ssä 470 kN työntövoiman moottoria kohden. Taipuvat siivenkärjet mahdollistavat nykyisten seisontapaikkojen käytön huolimatta siivenkärkivälin kasvamisesta jopa 71.1 metriin varustelusta riippuen. Matkustamon leveyttä on kasvatettu aiempien 777-mallien 587 cm:stä 597 cm:ään ja painekorkeus laskettu 6000 jalkaan eli 1800 metriin. Koneen ohjaamo ja avioniikka perustuvat Boeing 787:aan (jonka itsensä ohjaamo perustuu alkuperäiseen Boeing 777:ään), mutta uutuutena ohjaamoon on tuotu kosketusnäytöt. Käytetyt kosketuspinnat ovat resistiivisiä monikosketusnäyttöjä, ja niillä voidaan selata esimerkiksi koneen sähköisiä tarkastuslistoja (Electronic Checklist, ECL). Ohjaamon päänäytöt ovat samalta valmistajalta kuin 737 MAXissa ja 787:ssa, ja myös niiden informaationesitystapa on samantyyppinen.  Matkustajaversion ensiasiakkaat ovat Emirates ja Lufthansa, ja rahtiversion (777-8F) ensiasiakas on Qatar Airways, joka on tilannut 34 rahtikonetta. Koneella on yhteinen tyyppikelpuutus aiempien 777-mallien kanssa, mutta siinä on myös uutta avioniikkaa, kuten Airbus A350:n ja A380:n vastaavan kaltainen älykäs automaattijarrutusjärjestelmä (brake-to-exit). Koska koneen fly-by-wire-järjestelmä mahdollistaa tietyissä rajoissa koneen käsittelyominaisuuksien säätämisen halutunlaisiksi, päätettiin koneen lentotuntumasta tehdä samanlainen kuin 777-300ER:ssä.