stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Formula 3 Itävallan Grand Prix 2019
Tulokset > Lauantain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 21 |  Jüri Vips | Hitech Grand Prix | 24 | 32.47,063 | 3 | 25+2 |
| 2. | 2 |  Max Fewtrell | ART Grand Prix | 24 | +1,741 | 2 | 18 |
| 3. | 26 |  Marcus Armstrong | Prema Racing | 24 | +2,354 | 1 | 15+4 |
| 4. | 27 |  Jehan Daruvala | Prema Racing | 24 | +3,605 | 4 | 12 |
| 5. | 28 |  Robert Shwartzman | Prema Racing | 24 | +5,639 | 9 | 10 |
| 6. | 18 |  Pedro Piquet | Trident | 24 | +7,499 | 7 | 8 |
| 7. | 11 |  Jake Hughes | HWA Racelab | 24 | +8,435 | 5 | 6 |
| 8. | 7 |  Lirim Zendeli | Sauber Junior Team by Charouz | 24 | +8,912 | 8 | 4 |
| 9. | 20 |  Leonardo Pulcini | Hitech Grand Prix | 24 | +9,416 | 6 | 2 |
| 10. | 6 |  Richard Verschoor | MP Motorsport | 24 | +13,291 | 12 | 1 |
| 11. | 19 |  Niko Kari | Trident | 24 | +13,653 | 18 |  |
| 12. | 30 |  Felipe Drugovich | Carlin Buzz Racing | 24 | +14,438 | 16 |  |
| 13. | 10 |  Bent Viscaal | HWA Racelab | 24 | +16,950 | 10 |  |
| 14. | 4 |  Liam Lawson | MP Motorsport | 24 | +17,275 | 15 |  |
| 15. | 1 |  David Beckmann | ART Grand Prix | 24 | +17,600 | 30 |  |
| 16. | 14 |  Yuki Tsunoda | Jenzer Motorsport | 24 | +20,560 | 25 |  |
| 17. | 17 |  Devlin DeFrancesco | Trident | 24 | +21,240 | 13 |  |
| 18. | 5 |  Simo Laaksonen | MP Motorsport | 24 | +23,114 | 17 |  |
| 19. | 9 |  Raoul Hyman | Sauber Junior Team by Charouz | 24 | +26,110 | 24 |  |
| 20. | 22 |  Ye Yifei | Hitech Grand Prix | 24 | +31,607 | 21 |  |
| 21. | 23 |  Alex Peroni | Campos Racing | 24 | +32,667 | 14 |  |
| 22. | 31 |  Logan Sargeant | Carlin Buzz Racing | 24 | +35,803 | 22 |  |
| 23. | 16 |  Andreas Estner | Jenzer Motorsport | 24 | +39,085 | 26 |  |
| 24. | 25 |  Sebastián Fernández | Campos Racing | 24 | +45,413 | 11 |  |
| 25. | 24 |  Alessio Deledda | Campos Racing | 24 | +46,679 | 28 |  |
| 26. | 3 |  Christian Lundgaard | ART Grand Prix | 24 | +49,725 | 29 |  |
| 27. | 12 |  Keyvan Andres | HWA Racelab | 24 | +1.11,500 | 27 |  |
| 28. | 15 |  Giorgio Carrara | Jenzer Motorsport | 23 | +1 kierros | 20 |  |
| Kesk. | 8 |  Fabio Scherer | Sauber Junior Team by Charouz | 3 | DNF | 23 |  |
| Kesk. | 29 |  Teppei Natori | Carlin Buzz Racing | 0 | DNF | 19 |  |
Lähde:
Tulokset > Sunnuntain kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 11 |  Jake Hughes | HWA Racelab | 24 | 34.47,494 | 2 | 15+2 |
| 2. | 27 |  Jehan Daruvala | Prema Racing | 24 | +4,727 | 5 | 12 |
| 3. | 28 |  Robert Shwartzman | Prema Racing | 24 | +4,850 | 4 | 10 |
| 4. | 2 |  Max Fewtrell | ART Grand Prix | 24 | +5,079 | 7 | 8 |
| 5. | 20 |  Leonardo Pulcini | Hitech Grand Prix | 24 | +5,666 | 9 | 6 |
| 6. | 21 |  Jüri Vips | Hitech Grand Prix | 24 | +6,086 | 8 | 4 |
| 7. | 7 |  Lirim Zendeli | Sauber Junior Team by Charouz | 24 | +6,705 | 1 | 2 |
| 8. | 19 |  Niko Kari | Trident | 24 | +7,768 | 11 | 1 |
| 9. | 17 |  Devlin DeFrancesco | Trident | 24 | +8,913 | 17 |  |
| 10. | 1 |  David Beckmann | ART Grand Prix | 24 | +10,172 | 15 |  |
| 11. | 14 |  Yuki Tsunoda | Jenzer Motorsport | 24 | +10,716 | 16 |  |
| 12. | 6 |  Richard Verschoor | MP Motorsport | 24 | +12,370 | 10 |  |
| 13. | 12 |  Keyvan Andres | HWA Racelab | 24 | +14,315 | 27 |  |
| 14. | 30 |  Felipe Drugovich | Carlin Buzz Racing | 24 | +14,746 | 12 |  |
| 15. | 18 |  Pedro Piquet | Trident | 24 | +15,423 | 3 |  |
| 16. | 9 |  Raoul Hyman | Sauber Junior Team by Charouz | 24 | +15,703 | 19 |  |
| 17. | 3 |  Christian Lundgaard | ART Grand Prix | 24 | +15,972 | 26 |  |
| 18. | 5 |  Simo Laaksonen | MP Motorsport | 24 | +19,677 | 18 |  |
| 19. | 26 |  Marcus Armstrong | Prema Racing | 24 | +19,863 | 6 |  |
| 20. | 16 |  Andreas Estner | Jenzer Motorsport | 24 | +22,026 | 23 |  |
| 21. | 15 |  Giorgio Carrara | Jenzer Motorsport | 24 | +23,867 | 28 |  |
| 22. | 8 |  Fabio Scherer | Sauber Junior Team by Charouz | 24 | +24,660 | 29 |  |
| 23. | 29 |  Teppei Natori | Carlin Buzz Racing | 24 | +25,232 | 30 |  |
| 24. | 24 |  Alessio Deledda | Campos Racing | 24 | +30,984 | 25 |  |
| 25. | 4 |  Liam Lawson | MP Motorsport | 23 | +1 kierros | 14 |  |
| 26. | 31 |  Logan Sargeant | Carlin Buzz Racing | 21 | +3 kierrosta | 22 |  |
| Kesk. | 25 |  Sebastián Fernández | Campos Racing | 20 | Kolari (Peroni) | 24 |  |
| Kesk. | 23 |  Alex Peroni | Campos Racing | 20 | Kolari (Fernández) | 21 |  |
| Kesk. | 10 |  Bent Viscaal | HWA Racelab | 10 | DNF | 13 |  |
| Kesk. | 22 |  Ye Yifei | Hitech Grand Prix | 10 | DNF | 20 |  |
Lähde:
Muuta

Giorgio Carraran ensimmäinen kilpailu.
Jüri Vipsin ensimmäinen voitto.
Max Fewtrellin ensimmäinen palkintosija.
Lirim Zendelin ensimmäiset pisteet.
HWA-tallin ensimmäinen palkintosija ja voitto.
Focke-Wulf Fw 200 Condor

| Focke Wulf Fw 200 Condor |
| --- | --- |

Tyyppi:  kuljetus- ja pommikone
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Focke-Wulf Flugzeugbau
Ensilento:  27. heinäkuuta 1937
Focke-Wulf Fw 200 Condor oli saksalaisen Lufthansa-lentoyhtiön 1930-luvun alussa tilaama nelimoottorinen matkustajalentokone. Luftwaffe käytti koneita toisessa maailmansodassa kuljetus- ja meritiedustelukoneina. Mallia käytettiin myös pommikoneena.
Kehitys ja tuotanto

Lufthansan spesifikaation mukaan koneen suunnitteli diplomi-insinööri Kurt Tank. Ensimmäinen prototyyppi Fw 200 V1 teki ensilentonsa 27. heinäkuuta 1937 vain vuosi ja yksitoista päivää tilauksesta. Koneen voimanlähteinä oli neljä 875 hevosvoiman Pratt & Whitney Hornet -moottoria. Pian ensimmäisen prototyypin jälkeen valmistui kaksi muuta V2 ja V3, joiden voimanlähteenä olivat neljä 720 hevosvoiman BMW 132G-1 -moottoria.
Condor oli kokometallinen, nelimoottorinen yksitaso, joka pystyi kuljettamaan 25 matkustajaa 3 000 kilometriä. Japanin laivasto tilasi itselleen Condorin sotilasmuunnoksen, jonka Kurt Tank suunnitteli Fw 200 V-10:stä. Toisen maailmansodan sytyttyä kone kuitenkin jäi Saksaan ja siitä tuli Condorin kaikkien sotilasmallien prototyyppi. Sotilasmuunnoksessa siipiin lisättiin pommiripustimet, runkoa jatkettiin ja vahvistettiin ja rungon päälle ja alle lisättiin konekivääriampumot. Koneen lisääntynyt paino aiheutti useitten varhaisten Condorien rikkoontumisen laskeutumisissa, eikä ongelmaa saatu koskaan täysin poistettua. Myöhemmissä malleissa oli myös tutka.
Käyttö

Tuotantokoneista kaksi A-02 ja A-05 myytiin Tanskaan Det Danske Luftfartselskab'lle, joka rekisteröi ne OY-DAM Daniaksi ja OY-DEM Jutlandiaksi. Lisäksi kaksi A-sarjan koneista A-07 ja A-08 (aiemmin V8) toimitettiin Brasiliaan Syndicato Condorille, joka rekisteröi PP-CBJ Arumaniksi ja PP-CBI Abaitaraksi. Loput neljä A-sarjan konetta olivat Lufthansan käytössä. Syndicato Condor lensi koneillaan vielä vuonna 1947. Yksi tanskalainen kone lensi sodan aikana Englannissa.
Condor V-1 (D-ACON) oli ensimmäinen lentokone, joka lensi välilaskuitta Berliini–New York-lennon 10. elokuuta 1938 24 tunnissa, 56 minuutissa. Paluumatka 13. elokuuta kesti vain 19 tuntia, 47 minuuttia. Marraskuussa 1938 koneella lennettiin Berliinistä Tokioon 46 tunnissa 18 minuutissa. Kone tuhoutui 6. joulukuuta 1938 pakkolaskussa mereen Manilan edustalla.
Saksan ilmavoimat käytti Fw 200 B ja Fw 200 C -malleja pitkänmatkan pommittajina, tiedustelukoneina ja joukkojenkuljetukseen, sekä valtionjohdon kuljettamiseen. Adolf Hitler käytti Fw 200 V-3-mallia, hänen istuimensa oli varustettu selkäpanssaroinnilla ja automaattisella laskuvarjolla ja se voitiin pudottaa hätätilanteessa koneen pohjaluukusta. ”Führermaschinen” nimi oli ”Immelmann III” ja sen tunnusnumero oli ensin ”D-2600”, mikä muuttui ”WL+2600”:ksi ja lopulta ”26+00”:ksi.
Luftwaffe käytti Condoreja meritiedusteluun Pohjanmerellä ja Atlantin valtamerellä etsimään liittoutuneiden saattueita ja sotalaivoja ja välitti tiedot Saksan laivastolle ja sen sukellusveneille. Condorit kuljettivat myös pommeja ja miinoja; kesäkuun 1940 ja helmikuun 1941 välillä ne upottivat 365 000 tonnia liittoutuneiden aluksia. Vuoden 1941 puolivälissä koneet määrättiin tappioitten pelossa välttämään kaikkia taistelutoimia, sillä saattueita alettiin varustaa laivoilta laukaistavilla hävittäjälentokoneilla.
Vuoden 1943 lopulta lähtien Condoreita käytettiin yksinomaan kuljetuskoneina ja Junkers Ju 290 korvasi ne meritiedustelussa. Condoreitten merkittävin huoltokuljetustehtävä oli piiritetyn Stalingradin huoltaminen vuonna 1943. Koneitten valmistus päättyi 1944 jolloin niitä oli valmistettu 276 kappaletta. Stalingradissa sekä Saksassa 1945 Neuvostoliitto sai saaliikseen useita Fw-200-koneita ja niitä käytettiin useita vuosia muun muassa arktisilla alueilla.
Käyttö > Käyttö Suomessa

Ensimmäinen Suomessa käynyt Condor oli Malmin lentokentällä 30. kesäkuuta 1938 käynyt Fw 200 V-2 D-AETA ”Westfalen”.
Kuuluisin Fw 200 Condorin Suomeen suuntautunut lento oli Adolf Hitlerin käynti Immolassa Mannerheimin 75-vuotisjuhlassa 4. kesäkuuta 1942. Lennolla käytettiin varsinaisen ”Führermaschinen” varakoneen varakonetta, jonka rekisteritunnus oli KE+IX. Koneen rullatessa kentällä sen vasemman laskutelineen kiinni hirttänyt jarru sytytti laskutelineen renkaan tuleen.
Finnairin edeltäjä Aero Oy oli tilannut kolme Fw 200 Condor KB-1-konetta 27. tammikuuta 1939. Koneiden pienoismallit olivat esillä New Yorkin maailmannäyttelyssä osoittamassa tulevan kesäolympiaisännän vaurautta. Siksi koneet oli nimetty jo ennen niiden saapumista: ne olivat Karjala, tunnuksella OH-CLA ja Petsamo, OH-CLB; kolmannen koneen kohdalla kyse oli optiosta, eikä sillä tiedetä olleen nimeä. Näiden koneiden avulla Aero suunnitteli mannertenvälisiä lentoja. Koneiden oli tarkoitus saapua Suomeen joulukuussa 1939 ja helmikuussa 1940.
Koneita ei sodan sytyttyä kuitenkaan toimitettu Suomeen, vaan Saksan valtio takavarikoi ne, ja ne menivät saksalaisten omaan käyttöön tyyppimerkinnällä D-1; ensin Lufthansalle ja myöhemmin Luftwaffelle. Kaikki kolme konetta tuhoutuivat sodan aikana. Myöhemmin Saksa antoi korvauksena Aeron hankkia tilalle kaksi alun perin tšekkoslovakialaisen ČLS:n käytössä ollutta Douglas DC-2 -konetta.
Tekniset tiedot (Fw 200C-3/U4)

Lähde: [lähde? ]
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 5
Matkustajat: 30 sotilasta varusteineen (joukkojenkuljetusmalli)
Pituus: &&&&&&&&&&&&&023.050000023,5 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&032.080000032,8 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&06.03000006,3 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0118.&&&&00118 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&012950.&&&&0012 950 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&022714.&&&&0022 714 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × BMW/Bramo 323R -tähtimoottoria; &&&&&&&&&&&&0882.&&&&00882 kW (&&&&&&&&&&&01200.&&&&001 200 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0360.&&&&00360 km/h 4 800 metrissä
Lentomatka: &&&&&&&&&&&03556.&&&&003 556 km
Siirtolentomatka: &&&&&&&&&&&04440.&&&&004 440 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&05800.&&&&005 800 m
Aseistus
2 × 20 mm MG 151/20-tykkiä
6 × 7,9 mm konekivääriä
1 × 13 mm MG 131 konekivääriä
Joko 1 000 kg pommeja rungon pommikuilussa tai 5 400 kg pommeja siipiripustimissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Focke-Wulf Fw 200 Condor Wikimedia Commonsissa
Focke-Wulf Fw 200 - Luftwaffe resource Center (englanniksi)
Focke-Wulf Fw 200 Condor - LuftArchiv (saksaksi)
The Focke-Wulf Fw 200 Condor (englanniksi)
Focke-Wulf Fw 200C-3/U9 Immolan lentokentällä Adolf Hitlerin vierailun aikana kesäkuussa 1942.
Focke-Wulf Fw 200C-3/U9 Immolan lentokentällä Adolf Hitlerin vierailun aikana kesäkuussa 1942.
Kaalikääryle

Uunipannussa paistettuja kaalikääryleitä ja kermakastiketta.
Kaalikääryleet on uunissa valmistettava ruokalaji, jossa kaalinlehtien sisään on kääritty täytettä. Perinteisin täyte on sekoitettu jauhelihasta, kananmunasta, keitetystä riisistä tai perunasta sekä hienonnetuista kaalinlehdistä. Kääryleitä valellaan paistamisen aikana siirapista ja sulatetusta voista tehdyllä sekoituksella tai muunlaisella liemellä tai kastikkeella. Kääryleiden kera tarjoillaan usein puolukkahilloa tai -survosta ja keitettyjä perunoita.
Historiaa

Kaalikääryleet on 1700-luvulla kehitetty pohjoismainen muunnos perinteisestä turkkilaisesta ruokalajista dolmasta, joka on viiniköynnöksen lehdestä tehty kääryle. Ruokalaji mainittiin Cajsa Wargin ruotsalaisessa keittokirjaklassikossa ensimmäisen kerran vuonna 1755. Vuonna 1709 käydyn Pultavan taistelun hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII pakeni Osmanien valtakuntaan. Kuninkaalla oli mukanaan noin 1 500 sotilaan joukko. He asettuivat osmanihallinnon alaiseen Benderin kaupunkiin (nyk. Tighina). Erilaisten vaiheiden, kuten vuosina 1710–1711 käydyn Venäjän–Turkin sodan, jälkeen kuningas siirtyi joukkoineen takaisin Ruotsiin. Vierailun pysyväksi perinnöksi Pohjoismaihin jäi kaalikääryleiden valmistustaito. Ruotsinkielisen nimen kåldolmar osa dolma on tullut suoraan turkin kielestä. Toisen teorian mukaan resepti saapui osmanisuurlähettiläiden tai kauppiaiden mukana.
Suomessa kaalikääryleiden valmistusta on alettu opettaa vasta 1900-luvun alun talouskursseilla ja talouskouluissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Reseptivihko: Kaalikääryleet (Arkistoitu – Internet Archive)
Wanhakauppahalli.com/reseptit: Kaalikääryleet[vanhentunut linkki]
yhteishyva.fi: Kaalikääryleet[vanhentunut linkki]
Myllyn paras: Kaalikääryleet (täyte ilman riisiä)
Jääpallon I-divisioona 1991-1992

| Jääpallon I-divisioona 1991–1992 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  9
Nousseet joukkueet:  ToPV
Ylempi sarjataso:  Bandyliiga
  ← 1991 :  1993 → 
Kaudella 1991-1992 jääpallon I-divisioona pelattiin yksilohkoisena yhdeksän joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja nousi suoraan seuraavaksi kaudeksi Bandyliigaan, toiseksi sijoittunut karsi liigapaikasta Bandyliigan toiseksi heikoimman kanssa.
Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ToPV, Tornio | 16 | 16 | 0 | 0 | 147-25 | 32 |
| PaSa Bandy, Imatra | 16 | 13 | 0 | 3 | 111-49 | 26 |
| JPS, Jyväskylä | 16 | 10 | 0 | 6 | 104-59 | 20 |
| Vesta, Helsinki | 16 | 10 | 0 | 6 | 92-59 | 20 |
| SaFa, Porvoo | 16 | 7 | 0 | 9 | 83-79 | 14 |
| PK-35, Helsinki | 16 | 5 | 1 | 10 | 47-93 | 11 |
| Vaasa-67 | 16 | 4 | 2 | 10 | 36-76 | 10 |
| HaRi, Vantaa | 16 | 2 | 2 | 12 | 51-143 | 6 |
| SeiPPi, Seinäjoki | 16 | 2 | 1 | 13 | 44-132 | 5 |
ToPV nousi Bandyliigaan, josta putosi Kampparit. PaSa Bandy karsintaan OPS:aa vastaan.
Parhaat maalintekijät

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Juha Auno | ToPV | 60 |
| 2. | Jarno Rantala | HakRi | 25 |
| 3. | Kimmo Putto  Andreas Sjöblom | PaSa Bandy  SaFa | 24 |
| 5. | Jari Vaattovaara  Antti Viitanen | ToPV  JPS | 23 |
Pistepörssin voitti Juha Auno 74 pisteellä.
Parhaat maalintekijät > Karsinnat

| Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- |
| Oulun Palloseura | 5-2 | PaSa Bandy |
| PaSa Bandy | 2-9 | Oulun Palloseura |
OPS säilyi Bandyliigassa.
Jääpallon Euroopan cup

Euroopan cup on jääpallossa vuosittain pelattava kilpailu eurooppalaisille seurajoukkueille. Ensimmäisen kerran Euroopan cup pelattiin vuonna 1974, mistä lähtien se on järjestetty joka vuosi lukuun ottamatta vuotta 1999. Kilpailun voitto on aina mennyt joko Venäjälle ja sen edeltäjälle Neuvostoliitolle tai Ruotsille. Mitaleilla on ollut joukkueita myös Suomesta ja Norjasta. Vuodesta 2003 alkaen Euroopan cup on pelattu jääpallon maailmancupin yhteydessä. Kilpailuun osallistuvat Euroopan maiden (yleensä Norjan, Ruotsin, Suomen ja Venäjän) edelliskauden mestarijoukkueet.
Mitalistit

| Vuosi | Mestari | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1974 |  SKA Sverdlovsk |  Falu BS |  |
| 1975 |  Dynamo Moskova |  Ljusdals BK |  |
| 1976 |  Dynamo Moskova |  Brobergs IF |  |
| 1977 |  Dynamo Alma-Ata |  Oulun Luistinseura |  |
| 1978 |  Dynamo Moskova |  Edsbyns IF |  |
| 1979 |  IF Boltic |  Zorki Krasnogorsk |  |
| 1980 |  Jenisei Krasnojarsk |  IF Boltic |  |
| 1981 |  IF Boltic |  Jenisei Krasnojarsk |  |
| 1982 |  IF Boltic |  Jenisei Krasnojarsk |  |
| 1983 |  Jenisei Krasnojarsk |  IF Boltic |  |
| 1984 |  IF Boltic |  Jenisei Krasnojarsk |  |
| 1985 |  IF Boltic |  Jenisei Krasnojarsk |  Porvoon Akilles |
| 1986 |  Jenisei Krasnojarsk |  Vetlanda BK |  Oulun Luistinseura |
| 1987 |  Jenisei Krasnojarsk |  IFK Motala |  Helsingin IFK |
| 1988 |  Jenisei Krasnojarsk |  Helsingin IFK |  IF Boltic |
| 1989 |  Jenisei Krasnojarsk |  Västerås SK |  Botnia-69 |
| 1990 |  Västerås SK |  Oulun Luistinseura |  Dynamo Alma-Ata |
| 1991 |  Vetlanda BK |  Jenisei Krasnojarsk |  Oulun Luistinseura |
| 1992 |  Zorki Krasnogorsk |  Botnia-69 |  Vetlanda BK |
| 1993 |  Västerås SK |  Warkauden Pallo -35 |  Zorki Krasnogorsk |
| 1994 |  Västerås SK |  SKA Jekaterinburg |  Stabæk IF |
| 1995 |  IF Boltic |  Sibselmash Novosibirsk |  Stabæk IF |
| 1996 |  Västerås SK |  Vodnik Arkangeli |  Stabæk IF |
| 1997 |  Sandvikens AIK |  Vodnik Arkangeli |  Botnia-69 |
| 1998 |  Västerås SK |  Vodnik Arkangeli |  Helsingin IFK |
| 2000 |  Sandvikens AIK |  Vodnik Arkangeli |  Tornion Palloveikot |
| 2001 |  Jenisei Krasnojarsk |  Västerås SK |  Oulun Luistinseura |
| 2002 |  Vodnik Arkangeli |  Sandvikens AIK |  Tornion Palloveikot |
| 2003 |  Vodnik Arkangeli |  Sandvikens AIK |  Mjøndalen IF |
| 2004 |  Vodnik Arkangeli |  Edsbyns IF |  Mjøndalen IF |
| 2005 |  Edsbyns IF |  Vodnik Arkangeli |  Tornion Palloveikot |
| 2006 |  Dynamo Moskova |  Edsbyns IF |  Tornion Palloveikot |
| 2007 |  Edsbyns IF |  Dynamo Moskova |  Stabæk IF |
| 2008 |  Dynamo Moskova |  Edsbyns IF |  Stabæk IF,  Oulun Luistinseura |
| 2009 |  Dynamo Moskova |  Västerås SK |  Oulun Luistinseura |
Vuonna 2008 pronssiottelua ei pystytty pelaamaan sääolojen vuoksi, joten Oulun Luistinseura ja Stabæk IF jakoivat pronssisijan.
Aiheesta muualla

Svenska Bandyförbundet - Europacupen
Justin Chancellor

Justin Chancellor vuonna 2022.
Justin Gunnar Walter Chancellor (syntynyt 19. marraskuuta 1971) on englantilainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Toolin basistina.
Elämäkerta

Chancellorilla on norjalaisia sukujuuria.
Ura

Chancellor liittyi Tooliin alkuperäisen basistin, Paul d'Amourin, jättäessä yhtyeen vuonna 1995 musiikillisten mielipide-erojen takia. Tosin aluksi Chancellor oli haluton liittymään, johtuen velvollisuudentunnostaan hänen aiemman, jo hajonneen Peach -yhtyeen jäseniä kohtaan. Lisäksi Chancellor pelkäsi koesoittoa, mutta lopulta tämän ystävä ylipuhui miehen koesoittoihin. Pian hän lensi Yhdysvaltoihin, ja sai paikan Toolin nykyisessä kokoonpanossa.
Diskografia > Tool

Ænima (1996)
Salival (2000)
Lateralus (2001)
10,000 Days (2006)
Diskografia > Peach

Flow with the Tide (1991)
Don't Make Me Your God (1992)
Disappear Here (1992)
Burn (1993)
Spasm (1994)
Giving Birth to a Stone (1994)
Kahina Bahloul

Kahina Bahloul vuonna 2021
Kahina Bahloul (s. 1979 Pariisi) on ranskalainen imaami. Häntä on kuvattu maansa ensimmäiseksi naispuoliseksi imaamiksi.
Bahloul syntyi algerialaiselle muslimi-isälle sekä ranskalaiselle äidille, jolla on kristilliset ja juutalaiset juuret. Hän vietti lapsuutensa ja nuoruusikänsä Algeriassa aikana, jolloin maassa käytiin sisällissotaa islamistien ja sotilaallisen hallinnon välillä. Bahloul palasi Pariisiin vuonna 2003 ja sai tohtorin arvon islamin tutkimuksessa École pratique des hautes étudesistä. Pariisin terrori-iskut marraskuussa 2015, jotka Isis otti nimiinssä, saivat Bahloulin tuntemaan tarvetta ryhtyä imaamiksi, koska hän oli eri mieltä salafismin dominoimien moskeijoiden islamin opetuksesta. Vuonna 2018 Bahloul ilmoitti Fatiman moskeijan perustamisesta Pariisiin. Hankkeen päämääräksi otettiin inklusiivisen moskeijan luominen. Suufilaisuudesta innoitusta hakenut moskeija on avoin miehille ja naisille sekä ei-muslimeille. Viikottaisten rukousten johdossa päätettiin soveltaa järjestelyä, jossa mies- ja naispuolinen imaami vuorottelisivat.
Bahloul on edistänyt modernia islamin muotoa, jossa muun muassa tunnustetaan miesten ja naisten välinen tasa-arvo. Hänen mukaansa Koraani ei oikeuta alistamista vaan sitä voidaan hänen mukaansa tulkita parhaana välineenä kamppailussa patriarkaattia vastaan. Bahloul on perustanut järjestön ja luennoinut islamista sekä muista uskonnoista Youtube-kanavalla nimeltään Parle-moi d'Islam. Eräät muut ranskalaiset musliminaiset, kuten Eva Janadin ja Anne-Sophie Monsinay ovat seuranneet Bahloulin esimerkkiä imaamiksi ryhtymisessä. Maaliskuussa 2021 Bahloul julkaisi kirjan Mon islam, ma liberté, jossa selittää taustaansa ja liberaalia visiotaan islamista. Hän on pitänyt suurena ongelmana aikansa islamissa sen tarkastelua patriarkaalisten tai jopa misogyynisten linssien läpi. Hän on peräänkuuluttanut mahdollisuutta lähestyä uskonnollisia kirjoituksia eri tavoin 2000-luvulla.
Syyskuussa 2022 Bahloul ilmaisi täyden tukensa Iranin naisille, jotka osoittivat mieltään riisumalla huivinsa. Hän totesi, ettei hijabin käyttö ollut aina ollut normi islamilaisissa yhteisöissä. Hänen mukaansa pukeutumisvaatimusten toteuttaminen yleistyi uskonnollisen fundamentalismin nousun myötä. Bahloul myös esitti näkemyksen, että huivin esittäminen islamin symbolina olisi syytä lopettaa.
Jessica Tandy

| Jessica Tandy |
| --- | --- |
 Jessica Tandy ja Hume Cronyn vuoden 1988 Emmy-gaalassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jessie Alice Tandy
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1909  Lontoo, Englanti
Kuollut: 11. syyskuuta 1994 (85 vuotta)  Easton, Connecticut
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Jack Hawkins (1932–1940) Hume Cronyn (1942–1994)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1926–1994
Palkinnot
 mm. Oscar-palkinto (1990), BAFTA-palkinto (1990), Emmy-palkinto (1988), Golden Globe (1990), Walk of Fame, Hollywood 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jessica Tandy (oik. Jessie Alice Tandy, 7. kesäkuuta 1909 Lontoo, Englanti – 11. syyskuuta 1994 Easton, Connecticut) oli brittiläinen teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä sekä Oscar-voittaja.
Ura

Tandy teki pitkän näyttelijänuran, joka nousi tähteyteen vasta 1980-luvulla, vaikka hän aloitti teatterinlavalla jo vuonna 1926. Tandy esiintyi myös muutamissa brittiläisissa elokuvissa ennen valkokangasdebyyttiänsä Amerikassa, joka tuli elokuvasta Seitsemäs risti. Hän näytteli 1940-luvulla myös muutamissa muissa elokuvissa, mutta keskittyi lähes pelkästään teatteriin voitettuaan Tony-palkinnon vuonna 1948 Tennessee Williamsin näytelmästä Viettelysten vaunu. Seuraavien vuosikymmenien aikana Tandy esiintyi harvoin valkokankaalla, mutta oli mukana muun muassa elokuvassa Linnut.
Tandy palasi komeasti elokuviin 1980-luvulla. Hän oli mukana mm. elokuvissa Garpin maailma ja Cocoon – nuoruudenlähde. Hollywood-tähden aseman Tandy sai värikkäästä suorituksestaan ikääntyvänä ja itsepäisenä etelävaltioiden juutalaisena emäntänä elokuvasta Palveluksessanne, Miss Daisy. Hän ansaitsi roolityöstään parhaan naispääosan Oscarin, BAFTAn ja Golden Globen. Tandy on vanhin näyttelijä, joka on voittanut Oscar-palkinnon.
Tandy ei jättänyt lavanäyttelemistä 1980-luvullakaan. Hän voitti kolmannen Tony-palkintonsa näytelmästä Foxfire, jonka televisioversiosta hänet palkittiin myös Emmy-palkinnolla. Vuonna 1994 Tandylle myönnettiin Kunnia-Tony elämäntyöstä, jonka hän jakoi miehensä Hume Cronynin kanssa.
Toisen Oscar-ehdokkuutensa Tandy sai parhaasta naissivuosasta elokuvassa Paistetut vihreät tomaatit. Tandyn viimeiseksi työkseen jäi Camilla Caran rooli elokuvassa Camilla, jossa Tandy teki myös alastonkohtauksen 84-vuotiaana ja kuolemansairaana.