Karulan kansallispuisto
Kuvaus > Järvet

Mannerjäätikkö jätti painaumia, johon syntyivät järvet pohjana yleensä keskidevonikautinen punainen hiekkakivi. Kansallispuistossa on edustettuina suuri osa Viron erilaisista järvityypeistä: runsaasti ja vähän ravinteita sisältäviä ja tumma- että kirkasvärisiä järviä, joista suurin osa on ekologisesti hyvässä kunnossa. Karulan ylängöllä on 60 järveä, joista 40 sijaitsee kansallispuistossa ja joista kahdella nimi on tuntematon. Suojelualueen vesilähteitä ei ole yksityiskohtaisemmin tutkittu, mutta tiedetään, että niitä on yli kymmenen. Suurimmasta osasta järvistä on tullut soisia mataluutensa vuoksi, niillä on hetteikköinen ranta ja hiekkaisia uimarantoja on vähän.
Karulan pohjoisemmat järvet kuuluvat Ylä-Viron runsasravinteisten järvien alueelle, jossa kumpujen sisältämä moreeni sisältää karbonaattikiviä ja veden mineraalisuus on korkeampi. Harglan syvängön eteläisemmät järvet kuuluvat Kaakkois-Viron matala- ja humusravinteisten järvien alueelle. Kansallispuiston suurimpia järviä ovat Ähi-, Uba- ja Suur-Apja järv, keskikokoisten joukkoon kuuluvat Õdri, Kallõtõ tai Kallete, Mikilä, Rebäse- tai Rebase- ja Köstrijärv, puiston pienempiin kuuluvat Põrgu-, Väikene Must- ja Kaatsi Mustjärv. Põrgujärviä tiedetään täällä olevan kolme. Yksi niistä on aliasnimellä Konnumäe järv, pieni, mutta jopa 12 metriä syvä, vahvasti kerrostunut pehmeän veden järvensilmä.
Limnologit ovat arvioineet Ähi-, Must-, Õdri-, Uba- ja Suur-Apja järven, Suur ja Väikene Saarjärven erittäin tärkeiksi suojelukohteiksi. Ihmisen toiminnasta eniten kärsineinä pidetään Pehme- ja lähderikasta Köstrijärveä. Niin Suur kuin Väikene Pehmejärv melkein tyhjentyivät vedestään 1960-luvun alkupuolella liian lähellä kaivattujen metsien kuivausojien täyttymisen myötä. Paras veden läpinäkyvyys on mitattu lähde- ja umpijärvessä Rebäsejärv. Ubajärv, Õdri- ja Suur-Apja luonnonjärvet ovat luokiteltu hiekka-alueiden vähäravinteisiksi järviksi, joiden kokonaispinta-ala on 83,46 ha. Niukka- ja keskiravinteisiin kohtalaisen kovavetisiin kuuluu Väikene Mustjärv eli Mudajärv (Mutajärvi, 0,4 ha). Niukka- ja keskiravinteisiin kovavetisiin kuuluvat Kaadsi-, Köstri- (tai Köstre-), Lajassaarõ ja Kuikli järv, Ähijärve Peräjärv ja yksi nimeämätön järvi, joiden kokonaispinta-ala on 20,85 ha. Eutrofisiksi luonnonjärviksi luokitellaan  Alakonnu, Kaadsi Must-, Karula Papi- ja Karula Savijärv, kalarikas ja erityisesti lahnajärvenä tunnettu Kallõtõ (t. Kallete), Mikilä, Kaug-, Küünimetsa, Sibula, Viitika, Linna-, Konnumäe, Rebäse-, Suur-Saar-, Väikene Pehme-, Ähi- ja Rebasemõisa kylän Vihmjärv. Niiden kokonaispinta-ala on 257,11 ha. Humusjärviä ovat Ahnõ-, Väikene Saar-, Pauts-, Põrgu-, Vahe-, Väiku-Apja ja Saarjärve Kogrõjärv ja yksi 11 suosilmäkkeestä koostuva nimeämätön järvi-elinympäristö, yhteensä kokonaispinta-alaa 17,14 ha.
Ähijärv tai alun perin oletettavasti uhrauksiin liittyvästi Ahijärv mutkaisine rantaviivoineen, jyrkkine pohjareliefeineen ja hiekkarantoineen on tyypillinen runsasravinteinen ja puiston ylivoimaisesti suurin järvi. Tämän Karulan ylängön ja Harglan painauman raja-alueelle muodostuneen järven suojelu on välttämätöntä umpeen kasvamisen estämiseksi. 1930-luvulla järvestä pyydettiin noin 30 000 rapua vuodessa pelkästään vientiin. Myöhemmin ravut hävisivät rapurutosta ja lannoittamisesta johtuvasti, mutta nykyisin niitä Ähijärvessä taas löytyy. Legendan mukaan järvi on upottanut useita maatiloja nykyiselle paikalle sijoittuessaan. Järvestä on löytynyt useita levien ja vesikirppujen harvinaisuuksia, kun taas levien osalta se on yksi Viron rikkaimmista järvistä. Ähijärvestä koilliseen jäävät Suur ja Väike Saarjärv, aikoinaan erillisiä ja nykyisin yhdistettyjä järviä. Väike Saarjärvessä asuu useita harvinaisia vesikirppuja ja muita eläin- ja mm. piilevien ja yhtymälevien lajeja. Aikoinaan järvessä eli paljon rapuja, samoin tummanvärisiä lahnoja ja ahvenia. Ähijärvestä luoteeseen ja länteen jää järviä, joissa useimmissa keskimääräinen syvyys on noin neljä metriä ja vedessä on melko runsaasti orgaanista ainetta johtuvasti matalien altaiden nopeasta suostumisesta. Lajassaarõ, Veetka ja Alakonnu järvessä (eli Jussi tai Alakunnu tai Kuajärv) on runsaasti kasviplanktonia ja monia vesikasveja. Lajirikkaudeltaan runsain on Ubajärv ja syvin on puiston pohjoisrajalle jäävä kirkasvesinen Karula Savijärv, suurin syvyys noin 18 metriä Melkein kaikki Virossa esiintyvät makeanveden kalat löytyvät Karulan vesistöistä. Järvien yleisimpiä asukkaita ovat ahven, särki, hauki, kuha ja suutari. Suojelluista kalalajeista kansallispuiston järvistä ovat löytäneet elinympäristön rantanuoliainen ja mutakala. Monissa paikoissa on havaittavissa jälkiä majavien toiminnasta, jolloin järviveden korkeus on korkea ja metsät tulvivat. Huomattavan harvalukuisista nisäkkäistä löytyy näissä järvissä saukko. Kalarikkaat järvet ovat tärkeitä kalakotkien ruokapaikkoja.