stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kriittinen militarismitutkimus
Militarismi

Noora Kotilaisen ja Susanna Hastin mukaan militarismi tarkoittaa sotilaallisten arvojen vaalimista yhteiskunnassa. Yhteiskunnassa militarismi näkyy siinä, että väkivaltaa pidetään ratkaisuna turvattomuuteen, maskuliinisuus ja feminiinisyys asetetaan vastakohdiksi, voimankäyttöä ihannoidaan, sotavoimille annetaan erityisasema, suuria rahasummia  käytetään hävittäjähankintoihin ja ulkomaanoperaatioihin ja pidetään yllä sodan pelkoa.
Militaristisessa ajattelussa vihollisen olemassaoloa pidetään luonnollisena ja ristiriidat ratkaistaan väkivallalla. Militaristisessa ajattelussa oikea ja kykenevä valtio on vain se, joka suojelee itseään asein ja varustautuu. Militarismissa aseellista puolustusta myydään ainoana mahdollisena ratkaisuna kansalliseen turvallisuuteen.
Kotilaisen mukaan militarisaatio on vakava uhka demokratian perusarvoille. Kun aseellinen turvallisuus korostuu liikaa, jäävät vähälle huomiolle muut turvallisuuskysymykset kuten tasa-arvo, ihmisoikeudet, lähisuhdeväkivalta, ympäristö ja ilmasto. Kotilaisen mukaan muutos lähtee yksilötasolta, ja jokaisen tulisi  tunnistaa sotilaalliset arvot omassa elämässään.
Militaristisen Suomen tutkimus

Kotilaisen ja Hastin mukaan sodan muisto on Suomessa vahvasti esillä, ja liittyy  ajatukseen itsenäisyydestä ja kansallisesta olemassaolosta toisessa maailmansodassa koetun "torjuntavoiton" pohjalta. Suomella on myös yksi Euroopan viimeisiä asevelvollisuusarmeijoita. Samalla kun kulttuurista ja koulutuksesta ollaan valmiita leikkaamaan, puolustusmenoihin ollaan valmiita tekemään suuria korotuksia ja valmistelemaan  miljardien asekauppaa, jota mikään eduskuntapuolue ei vastusta.
Maanpuolustuskorkeakoulussa tutkitaan sotaa, mutta  painopiste on  uhkakuvissa ja  puolustusjärjestelmän kehittämisessä eli   tutkimus vahvistaa aseellisen maanpuolustuksen normia ja pyrkii edistämään kansallista puolustusta. Sotatieteellinen tutkimus ei siten tutki kriittisesti militarismia. Kotilaisen ja Hastin mukaan militarismin kriittinen purkaminen onkin erityisen vaikeaa juuri Suomessa.
Militarisoitu maskuliinisuus, valkoisuus ja kolonialismi

Kriittinen militarismitutkimus on osoittanut, että militarismi ja patriarkaalinen valta kytkeytyvät yhteen. Taistelun ja maskuliinisuuden idea arvostaa voimaa, urheilullisuutta, aggressiota, heteroseksuaalista valloitusta ja veljeyttä. Ihanne marginalisoi maskuliinisuuksia ja sellaisia miehiä, jotka eivät edusta militarisoitunutta maskuliinisuutta. Militarismissa miehet ovat suojelijoita ja naiset ja lapset suojelun kohteita.
Militarismiin liittyvät myös kysymykset valkoisuudesta ja kolonialismista. Puolustusvoimat ei esimerkiksi salli päähuivin käyttöä varusmiespalveluksessa. Se osoittaa, miten sotilaallisen vallan piirissä yhdenvertaisuusperiaatteista poiketen autoritaarisella tavalla määritetään  sopivuutta, siisteyttä, oikeanlaista ulkonäköä sekä kehoja koskevia normeja.
Marina Nikulina

| Mitalit> Naisten lentopallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten lentopallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten lentopallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Naisten lentopallo> Maa:   Neuvostoliitto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Peking 1990 |  |  |
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 |  |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Brasilia 1994 |  |  |
Marina Anatoljevna Nikulina (myöh. Pankova, ven. Марина Анатольевна Никулина (Панкова), 3. maaliskuuta 1963 Bratsk, Venäjän SFNT – 4. marraskuuta 2015 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa, Itsenäisten valtioiden yhteisöä ja Venäjää edustanut lentopalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Nikulina kuului Neuvostoliiton olympiakultaa Soulissa 1988 ja IVY:n olympiahopeaa Barcelonassa 1992 voittaneisiin joukkueisiin sekä Venäjän neljänneksi Atlantan kesäolympialaisissa 1996 sijoittuneeseen joukkueeseen.
Myöhemmin Pankova-sukunimellä tunnettu Nikulina voitti maajoukkueurallaan myös maailmanmestaruuden ja muita arvokisamitaleja. Hän kuoli 52-vuotiaana marraskuussa 2015.
Marina Nigg

Marina Nigg joulukuussa 2008.
Marina Nigg (s. 24. huhtikuuta 1984 Vaduz) on liechtensteinilainen alppihiihtäjä.
Nigg kisasi ensimmäistä kertaa alppihiihdon maailmancupissa Söldenissä 25. lokakuuta 2003. Niggin paras maailmancupin sijoitus on yhdestoista sija Flachaun pujottelusta 11. tammikuuta 2011. Vancouverin olympialaisissa 2010 Nigg oli pujottelussa 22:s. Val d'Isèren MM-kisoissa hän oli pujottelussa 20:s.
Liechtensteinin mestaruuskisoissa Nigg on voittanut pujottelussa hopeaa ja pronssia.
Aiheesta muualla

Marina Niggin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Rats of Tobruk Memorial

Rats of Tobruk Memorial
Rats of Tobruk Memorial on muistomerkki ANZAC Paradessa Canberran kaupungissa Australiassa. Se on rakennettu muistoksi australialaisille sotilaille, jotka taistelivat toisessa maailmansodassa. Veistoksen suunnitteli Marc Clark. Muistomerkki valmistui vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rats of Tobruk Memorial Wikimedia Commonsissa
RIFF

| Resource Interchange File Format |
| --- | --- |
Magic:  'RIFF'
Säilöö:  AVI, WAVE, RMID
Resource Interchange File Format (RIFF) on IFF-tyylinen säilöjämuoto. Tiedosto koostuu chunk-palasista, joissa säilötään varsinainen data.
Muodolla ei ole omaa tiedostopäätettä, vaan käyttö on säiliömuoto erityyppisille tiedostoille.
Tyypillinen käyttö on WAVE-audioformaatin kanssa ja AVI-videomuodon kanssa.
Matthew McGrory

Matthew McGrory (17. toukokuuta 1973 – 9. elokuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi pituudestaan.
McGrory syntyi West Chesterissä, Pennsylvaniassa ja opiskeli lakia Widenerin yliopistossa. Pituudensa ansiosta (229 senttimetriä) hän esitti usein jättiläisten rooleja monissa elokuvissa, kuten Big Fishissä. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan hän oli pisin näyttelijä sekä hänellä oli pisin jalkaterä (46 senttimetriä), mikä ei ollut elefanttitaudin aiheuttama. McGory omisti myös maailman kookkaimmat kengät, hänen kenkiensä koko oli 80.
McGrory asui tyttöystävänsä Melissa Davisin kanssa Sherman Oaksissa, Kaliforniassa. Hän kuoli vain 32-vuotiaana elokuussa 2005 luonnollisista syistä.
Filmografia

The Dead Hate the Living! (2000) – Gaunt
Bubble Boy (2001) – Human Sasquatch
Men in Black II (2002)
House of 1000 Corpses (2003) – Tiny
Big Fish (2003) – Karl the Giant
Big Time (2004) – Richard Blunderbore
Planet of the Pitts (2004) – Toto
Constantine (2005) – Demon
ShadowBox (2005)
The Devil's Rejects (2005) – Tiny
Andre: Heart of the Giant (2008) -	André "The Giant" Roussimoff (roolin esittäminen jäi kesken kuoleman vuoksi)
Aiheesta muualla

Matthew McGrory Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
QBU-88

| QBU-88 (Type 88) |
| --- | --- |

Tyyppi:  Kaasutoiminen, pyörähtävälukkoinen, itselataava kivääri
Valmistaja:  Norinco
Valmistusmaa:  Kiina
Valmistusvuodet:  1980-luvun loppu –
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  5.8 x 42 mm
Aseen pituus:  920 mm
Piipun pituus:  620 mm
Paino (tyhjänä):  4,1 kg
Lipas:  vaihtolipas
Kapasiteetti:  10 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  ?
Tehokas kantama:  800 m
Teoreettinen kantama:  ?
Tulinopeus (laukausta/min):  -
QBU-88 (länsimaissa tunnettu myös nimellä Type 88) on kiinalainen, kaasutoiminen, itselataava, bullpup-tyyppinen tarkkuuskivääri, joka on Kiinan Kansan vapautusarmeijan ja poliisin rajatussa palveluskäytössä.
QBU-88 otettiin käyttöön 1980-luvun lopussa. Modernin luokittelun mukaan QBU-88 ei ole enää varsinaisesti tarkkuuskivääri, vaan itselataava kivääri, jonka todellinen ampumaetäisyys ja kantama on hieman normaaleja jalkaväen käyttämiä rynnäkkökiväärejä pidempi. Kivääri onkin tarkoitettu alun perin jalkaväen perusaseeksi, joten siinä on vakiona kiinteät, avoimet diopteritähtäimet. Piipussa on liekinsammutin.
Ominaisuudet

QBU-88:n perustuu rakenteeltaan AK-47:n, suurin muutos on lyhytiskuiseksi muutettu kaasumäntämekanismi. Aseen teräsrunko on polymeeristä valmistetun bullpup -mallisen tukin sisällä. Varmistin on laatikon alapuolella, heti lipasaukon takana.
QBU-88:n rungon päällä on lyhyt kisko, johon voidaan kiinnittää nelinkertaiseen suurennukseen kykenevä optinen tähtäin tai pimeänäkölaite. QBU-88:aan voidaan kiinnittää tukijalat vakauden lisäämiseksi pitkän matkan ammunnassa.
Ampumatarvike

QBU-88 oli ensimmäinen kiinalainen uuden sukupolven kivääri, joka käyttää 5.8 x 42 mm -ampumatarviketta. Teräsvaippainen ja lentovakauden parantamiseksi pidennetty patruuna on optimoitu ammuttavaksi juuri QBU-88:lla, mutta kiväärillä voidaan ampua myös QBZ-95 -rynnäkkökiväärille tarkoitettua lyhyempää standardipatruunaa 5.8 x 42 mm DBP87.
Aiheesta muualla

Modern Firearms
gun-world.net
military.china.com
QBU88 5.8mm Sniper Rifle
Maila-Katriina Tuominen

Maila-Katriina Tuominen (14. elokuuta 1946 Ylöjärvi – 14. syyskuuta 2023 Tampere) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Aamulehden kuvataidekriitikkona ja kulttuuritoimittajana vuodesta 1972 eläkkeelle siirtymiseensä 2009 saakka.
Vuonna 2003 Tuomiselle myönnettiin Suomen Kuvalehden journalistipalkinto. Hänet palkittiin näkemyksellisestä kulttuuritoimittajan työstä sekä siitä, että hän on avannut uuden oven journalismissa maahanmuuttajien itse kirjoittamilla sivuilla.
Vuonna 2006 hän sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon.
Kaudella 2013–2014 Tuominen toimi Pirkanmaan taidetoimikunnan puheenjohtajana.
Remington 870

| Remington 870 |
| --- | --- |

Tyyppi:  pumppuhaulikko
Valmistaja:  Remington Arms
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1950-
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  18.53(12), 16.83(16), 15.63(20), 13.97(28) tai 10.41(67½) mm
Aseen pituus:  946 - 1 283 mm
Piipun pituus:  457 - 762 mm
Paino (tyhjänä):  3,2 - 3,6 kg
Lipas:  piipun sisäinen syöttö
Kapasiteetti:  4 - 10 patruunaa
Yhdysvaltain merijalkaväen Remington 870 Mk.1
Remington 870 on yhdysvaltalaisen Remington Arms -yhtiön vuodesta 1950  valmistama pumppuhaulikko. Sitä on valmistettu 12, 16, 20, 28 ja .410 kaliiperisina useilla piipun pituuksilla ja lukuisina eri malleina sekä metsästys- ja kilpa-ammunta-, että poliisi- ja sotilaskäyttöön.
Variaatiot

Wingmaster
Express
Marine
Police
Tactical
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Remington sivu 870:lle (Englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Remington sivu 870 Tacticalille (Englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Armeijan käyttämän Remingtonin sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Modern Firearms
Nazarian´s Gun´s Recognition Guide On Remington 870
(Arkistoitu – Internet Archive) Tärkeitä eroja Remington 870 Police ja 870 Express haulikoiden välillä
Martin Laumann Ylven

| Martin Laumann Ylven |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1988 (ikä 35) Oslo, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  102 kg
Seura
Seura:  Vålerenga IF
Sarja:  GET-ligaen
Pelinumero:  35
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  IK Oskarshamn (Allsv.) Stjernen Hockey (Norja)  Linköpings HC (SEL) Lørenskog IK (Norja)
Martin Laumann Ylven (s. 22. joulukuuta 1988 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan GET-ligaenin Vålerenga IF:ssä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Elite Prospects -sivuston mukaan Laumann Ylven on isokokoinen ja vahva pelaaja, joka tykkää pelata fyysisesti, eikä ole helppo haastettava kaksinkamppailuissa. Hän osaa pelata varsin röyhkeästi ja aggressiivisesti. Laumann Ylven ei luistelutyyli ei ole kovin sulava, mutta hän on kuitenkin suhteellisen nopea luistelemaan.
Ura > Seuraura

Laumann Ylven on Lørenskog IK:n kasvatti. Hän siirtyi jo 16-vuotiaana Ruotsiin ja Linköpings HC:hen, jossa Laumann Ylven voitti J20 SuperElitin mestaruuden vuonna 2006. Hän teki Elitserien-debyyttinsä kaudella 2006–2007, jolloin Laumann Ylven sai tililleen kaksi ottelua. Kaudella 2007–2008 hän pelasi Linköpingissä ainoastaan kaksi ottelua J20-joukkueessa ja loput kaudestaan lainalla HockeyAllsvenskanin IK Oskarshamnissa sekä kotimaassaan GET-ligaenin Stjernen Hockeyssä.
Kausi 2008–2009 oli Laumann Ylvenin ensimmäinen kokonainen Elitserienissä ja hän teki 55 runkosarjaottelussa tehot 1+1=2. Hän pelasi kauden aikana myös Mestarien liigassa tehden siellä maalin. Maaliskuussa 2010 Laumann Ylven teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Linköpingin kanssa. Hän teki kaudella 2010–2011 Linköpingissä tehot 6+4=10. Seuraavalla kaudella Laumann Ylven pelasi Linköpingissä 24 ottelua ilman tehopisteitä, kunnes hänen sopimuksensa purettiin tammikuussa 2012. Noin viikkoa myöhemmin Laumann Ylven palasi loppukauden kattavalla sopimuksella kotimaahansa ja kasvattajaseuransa Lørenskog IK:n riveihin. Hän keräsi loppukaudella runkosarjassa 11 ottelussa peräti 104 jäähyminuuttia ja pudotuspeleissä 15 ottelussa 109 jäähyminuuttia. Laumann Ylvennistä tuli Norjan pääsarjan kaikkien aikojen eniten jäähyminuutteja yhden kauden pudotuspeleissä kerännyt pelaaja. Hän keräsi peräti 42 jäähyminuuttia enemmän kuin ennätyksen edellinen haltija Tomáš Sršeň Lillehammer IK:ssa keväällä 2006. Laumann Ylven voitti kauden päätteeksi hopeaa.
Kesäkuussa 2012 Laumann Ylven teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Lørenskogin kanssa. Kaudella  2012–2013 hän voitti koko GET-ligaenin jäähypörssin 152 minuutillaan. Kahtena seuraavana kautensa Laumann Ylven pelasi loukkaantumisten takia yhteensä vain 20 ottelua. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Vålerenga IF:n riveihin. Laumann Ylven oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 15+16=31. Pudotuspeleissä hän jakoi Vålerengan sisäisen tehotilaston voiton Andreas Friskin kanssa lukemalla +3. Kaudella 2016–2017 Laumann Ylven oli joukkueen toiseksi paras pistemies Tobias Lindströmin jälkeen tehoilla 28+22=50. Hän sijoittui GET-ligaen maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä seitsemänneksi. Huhtikuussa 2017 Laumann Ylven teki Vålerengan kanssa peräti viisivuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Laumann Ylven edusti Norjaa Vancouverin olympiakisoissa 2010 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2010 ja 2011.
Alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa Laumann Ylven pelasi vuosina 2007 ja 2008. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2005 ja 2006. Laumann Ylven oli nostamassa Norjaa pääsarjaan vuodeksi 2006, jolloin hän oli tehoilla 2+5=7 joukkueen paras pistemies. Laumaan Ylven valittiin Valko-Venäjää vastaan pelatun karsintasarjan ottelun päätteeksi Norjan ottelun parhaaksi pelaajaksi. Joukkue kuitenkin putosi taas seuraavaksi vuodeksi I-divisioonaan.
Genesis (yhtye)

| Genesis |
| --- | --- |

 Genesis Mellon Arenalla, Pittsburghissa vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1967–1999, 2006–2007, 2020
Tyylilaji:  progressiivinen rock, poprock
Kotipaikka:   Godalming, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tony Banks, kosketinsoittimet, taustalaulu   Phil Collins, laulu, rummut   Mike Rutherford, kitarat, basso, taustalaulu  
Entiset jäsenet:  Peter Gabriel, laulu, huilu   Steve Hackett, kitarat   Anthony Phillips, kitarat   John Mayhew, rummut   John Silver, rummut   Chris Stewart, rummut   Ray Wilson, laulu  
Levy-yhtiö:  Decca Records   Charisma Records   ABC Records   Atco Records   Atlantic Records   Rhino Entertainment  
Aiheesta muualla
www.genesis-music.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Genesis on vuonna 1967 perustettu englantilainen yhtye, joka oli yksi pisimpään toimineista ja menestyneimmistä rock/pop-yhtyeistä. Genesis on kolmenkymmenen maailmanlaajuisesti eniten levyjä myyneen artistin joukossa. Yhtyeen levyjä on myyty maailmanlaajuisesti n. 150 miljoonaa[lähde? ].
Historia > Alkuvaiheet (1960-luku)

Yhtyeen perustajat olivat opiskelukaverit laulaja Peter Gabriel ja kosketinsoittaja Anthony "Tony" Banks. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat lisäksi Michael "Mike" Rutherford (basso), Chris Stewart (rummut) ja Anthony Phillips (kitara). Yhtyeen jäsenet pitivät aluksi itseään ensisijaisesti säveltäjinä ja vasta toissijaisesti muusikoina/esittäjinä. Tavoitteena olikin tehdä musiikkia muiden esitettäväksi, mutta lopulta yhtye päätyi hieman vastentahtoisesti itse esittämään omia kappaleitaan.
Historia > Suosion nousu (1980-luku)

Yhtye nousi maailmanlaajuiseen suosioon 1980- ja 1990-luvulla selvästi popahtavammilla levyillään.
1980-luvun alussa ilmestyneet levyt Duke (1980), Abacab (1981) ja Genesis (1983) veivät Genesiksen musiikkia yhä lähemmäksi valtavirran poppia ja progressiivisen rockin osuus väheni levy levyltä. Näiltä levyiltä alkoi löytyä myös listoille nousseita single-hittejä kuten mm. "Misunderstanding", "Turn it on Again", "Mama" ja "That's All". Nämä levyt toivat Genesikselle listamenestyksen myös Amerikassa ja nostivat Genesiksen stadion rock -kategoriaan. Myös rumpali Phil Collinsin menestyksekkäästi käynnistynyt sooloura vauhditti samalla yhtyeenkin levyjen myyntilukuja.
Genesiksen ura huipentui kaupallisessa menestyksessä kahteen seuraavaan studiolevyyn Invisible Touch (1986) ja We Can't Dance (1991). Molemmilta levyltä julkaistiin myös runsaasti menestyneitä single-hittejä mm. "Invisible Touch" USA #1, "In Too Deep" USA #3 ja "Land of Confusion" USA #4 sekä musiikkivideoita TV:tä varten.
Historia > Myöhemmät vaiheet (1990- ja 2000-luku)

Vuonna 1996 Collins erosi yhtyeestä samoin kuin kiertuemuusikot Stuermer ja Thompson. Uudeksi laulajaksi tuli Stiltskin–yhtyeen Ray Wilson, jonka kanssa Genesis teki vain yhden ja yhtyeen viimeiseksi jääneen studiolevyn Calling All Stations (1997). Levyä seurannut Euroopan-kiertue päättyi toukokuussa 1998 konserttiin Rock am Ring -tapahtumassa Nürburgissa Saksassa. Mukana kiertuemuusikkoina olivat tällä kertaa rumpali Nir Zidkyahu sekä kitaristi Anthony Drennan. Kiertueen yhteydessä Genesis esiintyi myös ensimmäistä kertaa Suomessa Helsingin Hartwall Areenalla 5.4.1998. Wilson lähti yhtyeestä samana vuonna ja sen jälkeen Genesis jäi telakalle kaikkien jäsenten jatkaessa musiikin tekemistä muissa projekteissa.
Kesällä 2007 Phil Collinsin palattua Genesis lähti "Turn It on Again" -nimiselle reunion-kiertueelle aloittaen Euroopan osionsa Helsingin Olympiastadionilta 11.6.2007. Alun perin suunniteltu Banks, Collins, Rutherford, Hackett ja Gabriel –reunion-kokoonpano ei toteutunut Gabrielin muun työaikataulun vuoksi. Hackett ei myöskään ollut mukana. Näin ollen "kolmen koplan" kanssa kiertueella olivat tutut "ulkojäsenet" Stuermer ja Thompson. Kiertueesta julkaistiin livealbumi Live over Europe 2007, jolle Helsingin konsertista pääsi kappale "Land of Confusion". Euroopan kiertueen viimeisenä etappina oli Rooma, jossa pidettyä ilmaiskonserttia seurasi noin 500 000 kuulijaa.
Genesiksen jäsenet ovat menestyneet soolourillaan. Ensimmäisen soololevyn teki Steve Hackett jo vuonna 1975 ja sen jälkeen kaikki yhtyeen jäsenet ovat tehneet soololevyjä. Parhaiten on kaupallisesti menestynyt Phil Collins, joka aloitti soolouransa v. 1980 menestyslevyllä Face Value. Myös Peter Gabriel ja Mike Rutherford (ja hänen Mechanics-yhtyeensä) ovat tehneet listahittejä sekä kansainvälisesti menestyneitä albumeja.
Vuonna 2009 Collins ilmoitti, ettei enää kykene soittamaan rumpuja selkäydinvamman vuoksi.
Genesis pääsi Rock and Roll Hall of Fameen maaliskuussa 2010. Genesis ilmoitti maaliskuussa 2020 tekevänsä paluukiertueen marras-joulukuussa 2020. Kokoonpanossa nähtiin myös Phil Collinsin 18-vuotias Nicholas-poika, joka soittaa rumpuja, kuten isänsäkin.
26. Maaliskuuta 2022 yhtye soitti Lontoon O2 - areenalla viimeisen konserteista, jotka oli jouduttu perumaan korona-pandemian vuoksi. Phil Collins ilmoitti, että konsertti oli samalla viimeinen Genesikselle. Peter Gabriel oli konsertissa yleisössä, mutta ei noussut lavalle. Terveydentilansa vuoksi Collins ei soittanut rumpuja ja esiintyi istuen tuolissa.
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit From Genesis to Revelation (1969)  Trespass (1970)  Nursery Cryme (1971)  Foxtrot (1972)  Selling England by the Pound (1973)  The Lamb Lies Down on Broadway (1974)  A Trick of the Tail (1976)  Wind & Wuthering (1976)  ...And Then There Were Three... (1978)  Duke (1980)  Abacab (1981)  Genesis (1983)  Invisible Touch (1986)  We Can't Dance (1991)  Calling All Stations (1997) Livealbumit Genesis Live (1973)  Seconds Out (1977)  Three Sides Live (1982)  Live/The Way We Walk, Volume One: The Shorts (1992)  Live/The Way We Walk, Volume Two: The Longs (1993) Kokoelmat Genesis Archive 1967-75 (1998)  Turn It On Again: The Hits (1999)  Genesis Archive 2: 1976-1992 (2000)  The Platinum Collection (2004) EP:t Spot the Pigeon (1977)  3 x 3 (1982) :  Singlet The Silent Sun / That's Me (1968)  A Winter's Tale / One-Eyed Hound (1968)  Where the Sour Turns to Sweet / In Hiding (1969)  The Knife (Part 1) / The Knife (Part 2) (1971)  Happy the Man / Seven Stones (1972)  I Know What You Like (In Your Wardrobe) / Twilight Alehouse (1974)  Counting Out Time / Riding the Scree (1974)  The Carpet Crawlers / Evil Jam (The Waiting Room Live) (1975)  A Trick of the Tail / Ripples... (1976)  Your Own Special Way / It's Yourself (1977)  Follow You Follow Me / Ballad of Big (1978)  Many Too Many / The Day the Lights Went Out/Vancouver (1978)  Turn It on Again / Behind the Lines Part 2 (1980)  Duchess / Open Door (1980)  Misunderstanding / Evidence of Autumn (1980)  Abacab / Another Record (1981)  Keep It Dark / Naminanu (1981)  Man on the Corner / Submarine (1982)  Mama / It's Gonna Get Better (1983)  That's All / Taking It All Too Hard (1983)  Illegal Alien / Turn It on Again (Live) (1984)  Invisible Touch / The Last Domino (1986)  In Too Deep / Do the Neurotic (1986)  Land of Confusion / Feeding the Fire (1986)  Tonight, Tonight, Tonight / In the Glow of the Night (1987)  Throwing It All Away / I'd Rather Be You (1987)  No Son of Mine / Living Forever (1991)  I Can't Dance / On the Shoreline (1991)  Hold on My Heart / Way of the World (1992)  Jesus He Knows Me / Hearts on Fire (1992)  Invisible Touch (Live) / Abacab (Live) (1992)  Tell Me Why / Dreaming While You Sleep (Live) (1993)  Congo / Papa He Said / Banjo Man / Second Home by the Sea (1997)  Shipwrecked / No Son of Mine / Lover's Leap / Turn It on Again / Phret / 7/8 (1997)  Not About Us / Dancing With the Moonlit Knight (Live) / Follow You Follow Me (Live) / Anything New / Sign Your Life Away / Run Out of Time (1998)  The Carpet Crawlers 1999 / Follow You, Follow Me / Turn It on Again (1999)
Gala (laulaja)

| Gala |
| --- | --- |
 Gala
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gala Rizzatto
Syntynyt: 6. syyskuuta 1975 (ikä 49) Milano, Italia
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  eurodance, dance, house, pop, electronica, rock
Levy-yhtiöt:  EMI 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Gala Rizzatto, joka esiintyy etunimellään Gala (s. 6. syyskuuta 1975 Milano, Italia), on italialainen poplaulaja ja lauluntekijä, joka asuu New Yorkissa. Gala on myynyt yli kuusi miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti. Hänen esikoisalbuminsa Come into My Life sisälsi platinaa myyneet singlet ”Freed from Desire”, ”Let a Boy Cry” ja ”Come into My Life”, jotka sijoittuivat musiikkilistojen kärkisijoille Euroopassa, Etelä-Amerikassa, Venäjällä sekä Lähi-idässä.
Diskografia > Albumit

Come into My Life (1997)
Tough Love EP (2009)
Tough Love (2009)
Diskografia > Singlet

”Everyone Has Inside” (1996)
”Freed from Desire” (1996)
”Let a Boy Cry” (1997)
”Come into My Life” (1997)
”Suddenly” (1997)
”Faraway” (2005)
”Tough Love” (2009)
”Lose Yourself in Me” (2012)
”Taste of Me” (2013)
”The Beautiful” (2014)
”Rock Your World” (2015)
”Love Impossible” (2015)
”Start It Over” (2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gala (laulaja) Wikimedia Commonsissa