stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lex (yhdistys)
Historia

Turun yliopiston lainopillinen tiedekunta perustettiin vuonna 1960. Maaliskuussa 1961 tiedekunnan opiskelijat perustivat itselleen yhdistyksen, TY-Lexin. Yhdistyksen tarkoitukseksi määritettiin jäsenten keskinäinen yhteydenpito ja edunvalvonta. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Tuomo Pekkala. Virallisesti yhdistys rekisteröitiin vasta vuonna 1965, jolloin nimeksi tuli Oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys Lex ry.
Alkuvaiheessa yhdistyksen tärkein tavoite oli yhdistää turkulaiset oikeustieteen opiskelijat kiinteäksi osaksi Suomen juristipiirejä. Koska Helsingin yliopistossa oltiin suhtauduttu kriittisesti uuden lainopillisen tiedekunnan perustamiseen Turkuun, myönnettiin Helsingin yliopistossa oikeustiedettä opiskeleville osallistua kaikkiin Lexin järjestämiin tapahtumiin. Opiskelijajärjestöjen lisäksi suhteet luotiin myös Suomen Lakimiesliittoon.
Vuonna 1962 Lex aloitti ensimmäisenä Turun yliopiston ainejärjestönä tuutortoiminnan. Samana vuonna ilmestyi myös yhdistyksen ensimmäinen lehti - Välipuhe.
1970-luku oli Lexissä poliittisen kuohunnan aikaa, kun kaksi poliittista ryhmittymää - oikeiston Porvarilex ja vasemmiston Demlex - jakoivat hallituspaikatkin keskenään. Vuosikymmenen alussa yhdistys hankki omistukseensa nykyisinkin Lexin kerhohuoneistona toimivan Kirkkotien. Vuonna 1982 Kirkkotie kärähti salakapakkana toimimisesta ja poliisien yllätysratsia johti mittaviin sakkoihin.
Lexin 45-vuotisjuhlavuosi sai synkän käänteen vuonna 2006, kun kerhohuoneisto Kirkkotie paloi heinäkuussa. Palon aiheutti todennäköisesti naapurihuoneistossa ollut sähkövika. Kerhohuoneisto saatiin kuitenkin nopeasti takaisin pystyyn, ja jo maaliskuussa 2007 vietettiin uuden Kirkkotien avajaisia.
Hallitus

Lex ry:n hallitukseen kuuluu kahdeksan henkeä, jotka valitaan syksyisin yhdistyksen II sääntömääräisessä kokouksessa. Tällä hetkellä (2025) hallitukseen kuuluvat:
Frans Salminen, puheenjohtaja
Aatos Ekonen, pääsihteeri
Toni Heikkilä, talousvastaava
Hilla Hanhimäki, tiedotusvastaava
Viliina Heikkinen, ulkosuhdevastaava, Internationell Sekreterare
Niilo Peräaho, opintovastaava
Iiro Toivonen, tapahtumavastaava
Jesse Rönkä, klubimestari
LexKurssit

LexKurssit järjestää valmennuskursseja kaikkiin suomenkielisiin oikeustieteellisiin tiedekuntiin hakeville. Valmennuskursseista saatava tuotto käytetään yhdistyksen toiminnan tukemiseen. LexKurssit on järjestänyt valmennuskursseja Turun oikeustieteelliseen tiedekuntaan jo yli 50 vuoden ajan. Valmennuskurssit järjestetään Turussa ja verkossa.
LexPress

LexPress on yhdistyksen jäsenlehti, joka ilmestyy viisi kertaa vuodessa. Lehti sisältää jäsenistön kirjoittamia artikkeleita ainejärjestön toiminnasta, ajankohtaisista oikeudellisista aiheista, tulevaisuuden työmahdollisuuksista ja kaikesta muusta, mikä liittyy lexiläisiin. Lehteä jaetaan Turun yliopiston kampusalueella, erityisesti Calonialla ja Lexin toimistolla sekä julkaistaan myös netissä ainejärjestön kotisivuilla.  
LexPressiä jaetaan myös ainejärjestön ulkopuolelle esimerkiksi helsinkiläisiin asianajotoimistoihin.
Aiheesta muualla

Lex ry
LexKurssit
Lex Libri Oy
Urawa Red Diamonds

Urawa Red Diamonds (jap. 浦和レッドダイヤモンズ, Urawa Reddo Daiyamonzu) on japanilainen jalkapallojoukkue, joka pelaa Japanin pääsarjan, J. Leaguen 1. divisioonassa. Seura on menestynyt etenkin 2000-luvulla, ja se on voittanut useita kansallisia kilpailuja. Aasian mestareiden liigan "Reds" on voittanut kaksi kertaa 2007 ja 2017.
Saavutuksia

Ammattilaisjoukkueena
Saavutuksia > Kansalliset saavutukset

J. League 1. divisioona
kultaa 2006
hopeaa 2004, 2005 ja 2007
J. League 2. divisioona
hopeaa 2000
Keisarin cup (kansallinen cup)
kultaa 2005 ja 2006
Japanin liigacup
kultaa 2003
hopeaa 2002 ja 2004
Japanin supercup
kultaa 2006
hopeaa 2007
Saavutuksia > Kansainväliset saavutukset

AFC Champions League (Aasian mestareiden liiga)
kultaa 2007, 2017
Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut
pronssia 2007
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Makoto Hasebe   Marcus Tulio Tanaka   Shinji Ono   Alessandro Santos   Yuki Abe   Naohiro Takahara   Tadanari Lee   Masami Ihara   Hajime Hosogai   Yosuke Kashiwagi   Takeshi Inoue   Tomohiko Ikoma   Akira Kitaguchi   Hiroshi Ninomiya   Shozo Tsugitani   Tadao Onishi   Ryuichi Sugiyama   Hiroshi Katayama   Yoshio Kikugawa   Kenzo Yokoyama   Kazumi Takada   Michio Ashikaga   Takaji Mori   Kuniya Daini   Mitsunori Fujiguchi   Ichiro Hosotani   Hisao Sekiguchi   Keisuke Tsuboi   Mitsuo Kato   Hiroshi Ochiai   Ikuo Takahara   Satoshi Yamaguchi  |   Kazuo Ozaki   Mitsuhisa Taguchi   Kazuo Saito   Shinji Tanaka   Koichi Hashiratani   Hiromi Hara   Satoru Mochizuki   Atsushi Natori   Katsuyoshi Shinto   Shiro Kikuhara   Tetsuya Asano   Yoshiaki Sato   Masahiro Fukuda   Hiromitsu Isogai   Masaki Tsuchihashi   Ryuji Michiki   Tadashi Nakamura   Masayuki Okano   Tomoyuki Sakai   Shūsaku Nishikawa   Ryota Moriwaki   Yuichiro Nagai   Nobuhisa Yamada   Teruaki Kurobe   Tsukasa Umesaki   Keita Suzuki   Ryota Tsuzuki   Tatsuya Tanaka   Koji Yamase   Naoki Yamada   Kunimitsu Sekiguchi   Mitsuru Nagata  |   Shinzo Koroki   Tomoaki Makino   Genki Haraguchi   Wataru Endo   Yuki Muto   Victor Ferreyra   Matthew Spiranovic   Ned Zelic   Michael Baur   Wilfried Sanou   Edmundo   Washington Stecanela Cerqueira   Donizete Oliveira   Antônio Benedito da Silva   Tomislav Marić   Ranko Despotović   Brian Steen Nielsen   Txiki Begiristain   Basile Boli   Guido Buchwald   Uwe Bein   Uwe Rahn   Michael Rummenigge   Željko Petrović   Emerson Sheik   Juri Nikiforov   Ľubomír Luhový   Zlatan Ljubijankič   Alpay Özalan   Fernando Picun  |
Entisiä valmentajia

Volker Finke (2009–2010)
Guido Buchwald (2004–2006)
Aad de Mos (1999)
Horst Köppel (1997)
Holger Osieck (1995–1996, 2007–2008)
Željko Petrović (2011)
Mihailo Petrović (2012–2017)
Maciej Skorża (2023, 2024–)
Per-Mathias Høgmo (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran virallinen kotisivu (japaniksi)
Seuran englanninkielinen kotisivu (englanniksi)
Epävirallinen kannattajasivusto (japaniksi)
Aasian Mestarien liigan voittajat
| --- | --- |
2000-vuosikymmen: 2003  Al-Ain Club ● 2004  Al-Ittihad ● 2005  Al-Ittihad ● 2006  Jeonbuk Hyundai Motors ● 2007  Urawa Red Diamonds ● 2008  Gamba Osaka ● 2009  Pohang Steelers
2010-luku: 2010  Ilhwa Chunma ● 2011  Al-Sadd ● 2012  Ulsan Hyundai ● 2013  Guangzhou Evergrande ● 2014  Western Sydney Wanderers ● 2015  Guangzhou Evergrande ● 2016  Jeonbuk Hyundai Motors
John Kerry

| John Kerry |
| --- | --- |

Yhdysvaltain ilmastoerityislähettiläs
 20. tammikuuta 2021 – 6. maaliskuuta 2024  
Presidentti:  Joe Biden
Seuraaja:  John Podesta
Yhdysvaltain 68. ulkoministeri
 1. helmikuuta 2013 – 20. tammikuuta 2017  
Presidentti:  Barack Obama
Edeltäjä:  Hillary Clinton
Seuraaja:  Rex Tillerson
Yhdysvaltain senaattori Massachusettsista
 2. tammikuuta 1985 – 1. helmikuuta 2013  
Edeltäjä:  Paul Tsongas
Seuraaja:  William Cowan
Massachusettsin 66. varakuvernööri
 6. maaliskuuta 1983 – 2. tammikuuta 1985  
Edeltäjä:  Thomas P. O'Neill III
Seuraaja:  Evelyn Murphy (1987)
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1943 (ikä 81) Aurora, Colorado, Yhdysvallat
Ammatti:  asianajaja
Puoliso:  (1) Julia Stimson Thorne (aviol. 1970, ero 1988) (2) Teresa Heinz Kerry (aviol. 1995–)
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Puolustushaara:   laivasto
Palvelusvuodet:  1966–1970
Sotilasarvo:  luutnantti
Taistelut ja sodat:  Vietnamin sota
Kunniamerkit:  Silver Star Bronze Star  Purple Heart (3)
John Forbes Kerry (s. 11. joulukuuta 1943) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja diplomaatti. Hän on entinen Massachusettsin senaattori ja Yhdysvaltain ulkoministeri. Aiemmin Yhdysvaltain senaatin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana toiminut Kerry nimitettiin Hillary Clintonin seuraajaksi Yhdysvaltain ulkoministeriksi 2013. Hänen virkakautensa alkoi helmikuussa 2013 ja päättyi 20. tammikuuta 2017. Presidentiksi valittu Joe Biden nimitti Kerryn marraskuussa 2020 Yhdysvaltain ilmastoerityislähettilään tehtävään ja samalla hallintonsa ydinryhmään kansallisen turvallisuusneuvoston jäseneksi.
Elämä

John Kerry syntyi 11. joulukuuta 1943 Rosemary Isabel Forbesille ja Richard Kerrylle Aurorassa, Coloradossa.
Kerry taisteli Vietnamin sodassa luutnanttina vuosina 1966–1970. Hän sai ansioistaan kaksi urhoollisuusmitalia ja kolme Purple Heart -mitalia haavoittumisistaan, mutta myöhemmin profiloitui sodan vastustajana. Hän muun muassa osallistui mielenosoitukseen Yhdysvaltain kongressitalon edustalla.
Kerry vastusti myös presidentti George H. W. Bushin hyökkäystä Irakiin 1991. Sen sijaan hän kannatti Yhdysvaltain hyökkäystä Irakiin 2003, mutta kritisoi myöhemmin presidentti George W. Bushia kansan johtamisesta harhaan, kun väitettyjä Irakin joukkotuhoaseita ei löytynytkään.
Kerry valittiin senaattoriksi Massachusettsin osavaltiosta 1984, ja hänet valittiin uudelleen 1990, 1996, 2002 ja 2008.
Ulkoministerinä

Kerry oli ulkoministerinä Barack Obaman presidenttikaudella 2013–2017.
Kerry onnistui neuvottelemaan Iranin kanssa sopimuksen ydinaseriisunnasta. Hän osallistui myös Afganistanissa presidentinvaaleihin liittyivien kiistojen sovitteluun. Hänellä oli merkittävä rooli Pariisin ilmastosopimuksen solmimisessa. Sen sijaan Syyrian sisällissodan rauhanneuvottelut päättyivät tuloksettomina.
Hän yritti neuvotella Israelin ja Palestiinan välistä rauhansopimusta, mutta Israel vastusti rajusti hänen ehdotuksiaan, joihin sisältyi muun muassa Jerusalemin tunnustaminen kahden valtion pääkaupungiksi.
Presidenttiehdokkuus

Kerry oli Yhdysvaltojen demokraattisen puolueen ehdokas vuoden 2004 presidentinvaalissa varapresidenttiehdokkaanaan John Edwards. Kerry sai 2. marraskuuta pidetyssä vaalissa 48,3 prosenttia äänistä ja 251 valitsijamiestä. Vastaehdokas George W. Bushin äänisaalis oli 50,7 prosenttia ja 286 valitsijamiestä.
Yhtenä ratkaisevana tekijänä häviössä pidettiin mustamaalauskampanjaa, jossa kyseenalaistettiin Kerryn ansiot Vietnamin sodassa. Vietnamin sodan veteraaneista koottu Swift Boat Veterans for Truth esitti paljon julkisuutta saaneita väitteitä, jotka olivat täysin ristiriidassa Kerryn tukijoiden ja laivaston asiakirjojen kanssa. Järjestö sai runsaasti varoja Bushin kampanjatoimistolta. Mustamaalauskampanjasta vakiintui poliittiseen slangiin termi "swiftboating".
Kerryn sukujuuret johtavat neljään eri Yhdysvaltain presidenttiinlähde?. Kerry on kaukaista sukua myös presidentinvaalivastustajalleen George W. Bushille.
Yksityiselämä

Kerryn suvun sukunimi on ollut alun perin Kohn, sillä hänen isänpuoleiset isovanhempansa olivat juutalaisia, jotka vuonna 1901 vaihtoivat sukunimensä Kerryksi roomalaiskatolilaisuuteen kääntymisen myötä. Lempinimi Kerryllä on perhe- ja kaveripiirissä Johnny. Hän puhuu sujuvasti ranskaa, ja hänen harrastuksiinsa kuuluvat surffaus, jääkiekko, metsästys ja kitaransoitto. Hän on naimisissa ketsuppiyhtiö Heinzin omistajan Teresa Heinz Kerryn kanssa. Hänellä on kaksi tytärtä, Alexandra ja Vanessa Kerry.
Kunnianosoituksia

Presidential Medal of Freedom (USA, 2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Kerry Wikimedia Commonsissa
John Kerryn poliittinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
John Kerryn senaatin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k  Yhdysvaltain ulkoministerit |
| --- | --- | --- |
|  Jefferson  Randolph  Pickering  Marshall  Madison  Smith  Monroe  Adams  Clay  Van Buren  Livingston  McLane  Forsyth  Webster  Upshur  Calhoun  Buchanan  Clayton  Webster  Everett  Marcy  Cass  Black  Seward  Washburne  Fish  Evarts  Blaine  Frelinghuysen  Bayard  Blaine  Foster  Gresham  Olney  Sherman  Day  Hay  Root  Bacon  Knox  Bryan  Lansing  Colby  Hughes  Kellogg  Stimson  Hull  Stettinius  Byrnes  Marshall  Acheson  Dulles  Herter  Rusk  Rogers  Kissinger  Vance  Muskie  Haig  Shultz  Baker  Eagleburger  Christopher  Albright  Powell  Rice  Clinton  Kerry  Tillerson  Pompeo  Blinken  Rubio  |  Jefferson  Randolph  Pickering  Marshall  Madison  Smith  Monroe  Adams  Clay  Van Buren  Livingston  McLane  Forsyth  Webster  Upshur  Calhoun  Buchanan  Clayton  Webster  Everett  Marcy  Cass  Black  Seward  Washburne  Fish  Evarts  Blaine  Frelinghuysen  Bayard  Blaine  Foster  Gresham  Olney  Sherman  Day  Hay  Root  Bacon  Knox  Bryan  Lansing  Colby  Hughes  Kellogg  Stimson  Hull  Stettinius  Byrnes  Marshall  Acheson  Dulles  Herter  Rusk  Rogers  Kissinger  Vance  Muskie  Haig  Shultz  Baker  Eagleburger  Christopher  Albright  Powell  Rice  Clinton  Kerry  Tillerson  Pompeo  Blinken  Rubio  |  |
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2004
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
Moero

Moeron turmassa menehtyneiden muistomerkki Jämajan hautuumaalla Torgun kunnassa, Sõrven niemimaalla, Saarenmaalla, Virossa.
Moero oli sairaalalaiva, jonka Neuvostoliiton pommikoneet upottivat Itämerellä toisessa maailmansodassa syyskuussa 1944.
Flensburger Schiffsbau-Gesellschaft rakensi aluksen Compagnie Maritime Belge du Congo -yhtiölle Belgian ja Kongon väliseen laivaliikenteeseen. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1937. Saksalaisten aloittaessa hyökkäyksensä 10. toukokuuta 1940 alus oli Antwerpenissa. Se siirtyi Bordeaux’hon, jossa se jäi saksalaisten käsiin. Syyskuussa 1940 Moero nimettiin H16:ksi.
Alus ajoi maaliskuussa 1943 karille Hangon edustalla, minkä jälkeen se oli Helsingissä telakalla korjattavana.
Sairaalalaivaksi muunnettu Moero lähti 21. syyskuuta 1944 Tallinnasta kohti Saksaa merkittynä punaisella ristillä, mutta 22. syyskuuta neuvostoliittolaiset pommikoneet upottivat sen. Laivalla oli arviolta 700 haavoittunutta ja 500 pakolaista, joista 655 kuoli tapauksen aikana.
Alibaba Cloud

| Alibaba Cloud 阿里云 (Aliyun) |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  tytäryhtiö
Perustettu:  9/2009
Kotipaikka:  Hangzhou, Zhejiang, Kiina (osoite: Hangzhou, Yuhang, Wenyi xi lu 969)
Toimiala:  pilvipalvelut, tekoälysovellukset
Tuotteet:  mm. Qwen
Emoyhtiö:  Alibaba Group
Kotisivu:  www.alibabacloud.com (englanniksi) cn.aliyun.com (kiinaksi)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alibaba Cloud, tai kiinasta latinisoiden Aliyun (kiin.: 阿里云; pinyin: Ālǐyún), on kiinalaisen Alibaba Groupin pilvipalveluja tarjoava tytäryhtiö. Alibaba Cloud on perustettu syyskuussa 2009. Yhtiö tarjoaa pilvipalveluja ulkoisten asiakkaiden ja Alibaba-konsernin omille verkkoliiketoiminnoille. Alibaba Cloudin päämaja sijaitsee emoyhtiönsä tavoin Hangzhoussa, Kiinan Zhejiangin maakunnassa.
Konserni jakoi Alibaban liiketoimet kuudeksi liiketoiminta-alueeksi maaliskuussa 2023. Ajatuksena oli, että näistä voitaisiin luoda erillisiä yhtiötä, jotka voitaisiin viedä haluttaessa pörssiin. Pilvipalveluista muodostettiin Cloud Intelligence Group -niminen liiketoiminta-alue, johon Alibaba Cloud kuuluu. Konserni luopui yrityksen pilkkomissuunnitelmasta marraskuussa 2023. Tätä ennen esimerkiksi vuonna 2022 raportoitiin Yhdysvaltain presidentinhallinnon selvitelleen aiheuttaako yhdysvaltalaisen asiakkaiden datan (sisältäen henkilötiedot ja immateriaalioikeudet) käsittely kiinalaisyhtiössä uhan kansalliselle turvallisuudelle.
Maailman pilvipalveluyhtiöitä ryhmitellessään Gartner luokitteli Alibaba Cloudin joulukuussa 2024 yhdeksi pilvitietokantojen hallintajärjestelmien johtavista yrityksistä. Alibaba Cloudin useat kilpailijat kuten Amazon Web Services, Google (Google Cloud Platform, GCP), Oracle (Oracle Cloud) ja Microsoft (Microsoft Azure) sijoittuivat tässä nelikentässä kuitenkin vahvemmin toimialajohtajuuden suuntaan.
Vuonna 2024 Alibaba Cloudilla oli liikevaihdolla mitattuna noin 4–5 prosentin markkinaosuus maailman pilviliiketoiminnoista. Sen liiketoiminnan ydin sijaitsee Kiinassa, ja yhtiöllä on vahva markkinaosuus myös Aasian Tyynenmeren puoleisten maiden pilvipalveluliiketoiminnassa kuten Japanissa. Yhtiö on läsnä myös Euroopan ja Pohjois-Amerikan markkinoilla sekä on laajentanut toimintojaan Lähi-Itään ja Etelä-Amerikkaan.
Kiinan tekoälymarkkinoiden kilpailutilanteen vuoksi Alibaba Cloud uutisoitiin joutuneen vuonna 2024 alentamaan hinnotteluaan ainakin kolmeen otteeseen. Samalla pilvipalvelujen ja tekoälysovellusten katteet pienenivät merkittävästi. Kilpailutilanteen vuoksi esimerkiksi yhtiön laajan kielimallin Qwenin käytön hintaa laskettiin joiltain asiakkailta 97 prosenttia.
Käännös suomeksi
Janne Monni

Janne Monni (s. 5. marraskuuta 1974) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Monni pelasi Superpesistä kaudet 1993-2005. Hän edusti urallaan Superpesiksessä Kiteen Palloa ja Joensuun Mailaa. Kiteen Pallossa pelatessaan Monni saavutti kaksi SM-kultaa kausina 1999 ja 2000, kaksi SM-hopeaa kausina 1997 ja 2001 sekä yhden SM-pronssin kaudella 1998. Monni pelasi urallaan viisi Itä-Länsi-ottelua vuosina 1997 ja 1999-2002. Hän pelasi sisäpelissä vaihtajana. Monni pelasi urallaan 323 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän löi yhdeksän kunnaria ja 64 tavallista juoksua, toi 347 juoksua ja keräsi 1577 kärkilyöntiä. Monni pelasi urallaan 42 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän löi neljä kunnaria ja 11 tavallista juoksua, toi 55 juoksua ja keräsi 258 kärkilyöntiä. Monni pelasi urallaan seitsemän Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän löi kolme tavallista juoksua, toi yhdeksän juoksua ja keräsi 31 kärkilyöntiä.
Sivuventtiilimoottori

Sivuventtiilimoottori vuoden 1937 Ford coupe-mallissa
Sivuventtiilimoottori (ns. "lättäpää") on yksinkertaisen rakenteensa ansiosta huokea ja luotettava mäntämoottori. Sylinterin kaasunvaihdosta huolehtivat lautasventtiilit sijaitsevat kunkin sylinterin sivuilla moottorin lohkossa, toisin kuin kansiventtiilirakenteissa. Rakennetta on yleensä hyödynnetty nelitahtimoottoreissa, joskin useimmissa käyttökohteissa erilaiset kansiventtiiliratkaisut (OHV, SOHC ja DOHC) ovat syrjäyttäneet sivuventtiilit. Varsinkin pienmoottoreissa, kuten ruohonleikkureissa, sivuventtiilirakenne on yhä yleinen.
Vahvuuksia

Sivuventtiilimoottoreilla on vahvuuksia, joiden vuoksi ne olivat aikanaan yleisiä.
Moottorista tulee kompakti, eli moottorin viemä tila suhteessa sen iskutilavuuteen on pieni.
Moottori on yksinkertainen. Yksinkertaisuutensa ansiosta se voi olla myös huokea.
Yksinkertaisuutensa ansiosta moottori on myös luotettava. OHC-moottoreiden nokka-akselien hammashihnoja tai ketjuja ei tarvita, eikä myöskään OHV-moottorin työntötankoja. Venttiilin rikkoutuminen ei aiheuta suurempaa tuhoa kuin tehon menetyksen yhden sylinterin osalta.
Venttiilikoneiston edestakaisin liikkuvat massat ovat pienempiä verrattuna OHV-moottoriin.
Venttiilikoneisto kokonaisuudessaan on kevyempi kuin OHV-moottorissa.
Heikkouksia

Sivuventtiilimoottoreilla on eräitä merkittäviä heikkouksia, joiden vuoksi kansiventtiilirakenteet ovat yleistyneet ja korvanneet sivuventtiilit lähes kokonaan.
Venttiilien nousu ja palotilan muotoilu on pakollinen kompromissi puristuksen ja kaasunvaihdon välillä. Jos venttiilit avautuvat optimia enemmän paremman kaasunvaihdon hyväksi, palotilasta tulee suuri ja puristussuhteesta pieni, mikä heikentää moottorin hyötysuhdetta ja vääntömomenttia. Jos venttiilit avautuvat optimia vähemmän korkeamman puristussuhteen hyväksi, kaasunvaihtoon tarvittavasta kanavasta tulee ahdas, mikä huonontaa täyttöä varsinkin suurilla kierrosnopeuksilla, mikä vuorostaan heikentää moottorin tehoa. Tällaista pakollista kompromissia ei muissa lautasventtiileihin perustuvissa venttiilirakenteissa ole.
Tyypillisesti sivuventtiilimoottoreissa imu- ja pakoventtiilit ovat puristussuhteen hyväksi samalla puolella sylinteriä, mikä aiheuttaa haasteita imu- ja pakokanavien sijoittelun suhteen.
Sivuventtiilirakenteen vuoksi imu- ja pakokanaviin tulee väistämättä ylimääräisiä mutkia verrattuna kansiventtiiliratkaisuihin.
Venttiilikoneiston edestakaisin liikkuvat massat ovat suurempia verrattuna OHC-moottoreihin, johtuen pidemmistä venttiilinvarsista.
Mahdollisuuksia

Vaikka suuremman tehon ja hyötysuhteen ansiosta kansiventtiiliratkaisut ovatkin pääosin syrjäyttäneet sivuventtiilimoottorit, sivuventtiilirakenteella on mahdollisuuksia, joita harvoin hyödynnetään.
Perinteisissä monisylinterisissä sivuventtiilimoottoreissa pakokanavat on tavallisesti yhdistetty sylinterilohkon sisällä, millä on epäedullinen vaikutus pakokaasujen poistoon palotilasta. Monissa uusissa sivuventtiilimoottoreissa tämä on korjattu.
Pakoventtiilin jäähdytystä on mahdollista tehostaa esimerkiksi ontolla ja osittain natriumtäytteisellä venttiilirakenteella. Pakoventtiilin jäähdytyksellä on merkitystä erityisesti nakutuksen ehkäisyssä.
Kannen tiivisteen yläpuolelle nousevilla niin sanotuilla pop-up-männillä ja niiden kanssa yhteensopivilla kansilla on mahdollista kasvattaa moottorin puristussuhdetta moottorin kaasunvaihdon kärsimättä.
Männän ja kannen muotoilulla voidaan parantaa virtausta ja siten huipputehoa.
Venttiilien rullanostimilla ja yhteensopivalla nokka-akselilla voi paitsi nopeuttaa venttiilien nousua ja laskua ja siten pidentää niiden tehollisia aukioloaikoja, myös vähentää venttiilikoneiston kitkaa.
Palotilaan sopivasti työstettyjen urien on väitetty lisäävän polttoaineseoksen pyörteilyä puristusvaiheessa juuri ennen männän nousua yläkuolokohtaan. Tämän pitäisi parantaa palamista etenkin moottorin matalilla kierroksilla ja auttaa nakutuksen ehkäisyssä.
Muuttuva venttiilien ajoitus yhdistetään tavallisesti DOHC-moottoreihin, mutta se on toteutettavissa myös sisäkkäisellä nokka-akselirakenteella, mikä parantaa muuttuvan ajoituksen toteutusmahdollisuuksia myös sivuventtiilimoottoreissa. Sivuventtiilimoottoreissa on mahdollisuuksia venttiilien aukioloaikojen säätelyyn, sillä vaaraa venttiilin ja männän välisestä törmäyksestä ei ole.
Sivuventtiilimoottorissa männän liike sylinterissä ei rajoita venttiilien korkeutta, joten tästä syystä korkeussuunnassa erityisen paljon tilaa vaativat venttiiliratkaisut ovat mahdollisia ja käyttökelpoisia sivuventtiilimoottoreissa.
Vaikka palotilan muotoa ei saataisikaan optimoitua, mikä on sivuventtiilimoottoreissa tavallinen ongelma, tulevaisuudessa jokin perinteistä sähkökipinää tehokkaampi sytytys, esimerkiksi lasersytytys tai mikroaaltoavusteinen kipinäsytytys, voi nopeuttaa seoksen syttymistä niin paljon, että palotilan epäedullisesta muodosta johtuva nakutus saadaan sillä ehkäistyä.
Sivuventtiilimoottorin yksinkertainen venttiilikoneisto
Sivuventtiilimoottorissa venttiilit ovat sylinterien sivuilla. Tässä piirroksessa on esitetty vain yksi venttiili. Toinen venttiili on ensimmäisen takana.
Pop-up-mäntä mahdollistaa palotilan pienentämisen ja puristussuhteen kasvattamisen.
Puristussuhteen kasvattamisen lisäksi männän ja kannen muotoilulla voidaan auttaa virtausta.
Janne Kivipelto

Janne Kivipelto kesäkuussa 2015.
Janne Kivipelto (s. 30. toukokuuta 1990 Alajärvi)  on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä ottelukohtaisella sopimuksella.
Aikuisten tasolla Kivipelto edusti vuoteen 2017 asti Alajärven Ankkureita. Hän debytoi joukkueessa Ykköspesiksessä vuonna 2007, jolloin pelasi yhden ottelun. Hän pelasi joukkueessa Ykköspesiksessä vuoteen 2011 asti 94 ottelussa. Vuonna 2012 Ankkurit nousi Superpesikseen.
Kaudella 2012 Ankkureiden noustua Superpesikseen, Kivipelto pelasi 26 ottelua.
Kaudet 2017-2022 Kivipelto edusti Kouvolan Pallonlyöjiä.
Kivipellon viimeisin sopimus KPL:n kanssa ulottui kauteen 2022.  Kivipelto siirtyi Ankkureista KPL:llään ennen 2017 kauden alkua.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-hopeaa: 2018, 2020, 2021
1 SM-pronssi: 2019
1 Itä-Länsi-ottelu: 2018
Kentän paras: 2018
Vuoden lukkari (3): 2018, 2020, 2021