stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
KamAZ 4326-9
Dakar voitot

| Vuosi | Kuljettaja | Kartturi | mekaanikko |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 |  Vladimir Chagin |  Sergei Savostin |  Ildar Shaysultanov |
| 2013 |  Eduard Nikolaev |  Sergei Savostin |  Vladimir Rybakov |
Kauno Peltoniemi

Kauno Jaakko Peltoniemi (16. marraskuuta 1899 Oulu – 30. tammikuuta 1990) oli suomalainen varatuomari ja kalanviljelyn kehittäjä.
Peltoniemi toimi Suomen Lohenkasvattajain Liiton hallituksen puheenjohtajana ja hän oli myös Suomen Kalankasvattajaliiton kunniapuheenjohtaja. Hän työskenteli vuodesta 1932 asianajajana Helsingissä. Hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi.
Teoksia

Lohen lumoissa. WSOY 1983
Taistelu kirjolohesta : muistelmia uuden elinkeinon, kalanviljelyn, alkutaipaleelta Suomessa. Suomen lohenkasvattajain liitto, Helsinki 1984
Kauneimmat valssit (Eino Grön)

| Kauneimmat valssit Eino Grön |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1980
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 44.45
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Eino Grönin muut kokoelmalevyt
| Parhaat päältä 1978 | Kauneimmat valssit 1980 | Meidän tangomme 1981 |
Kauneimmat valssit on suomalaisen Eino Grönin kokoelma-albumi vuodelta 1980.
Kappaleet

Carmen Sylva – 3.02
Itämaan ruusuja – 3.08
Kodin kynttilät – 3.04
Koskaan en koskaan – 2.22
Päijänteen rannalla – 3.40
Pariisin taivaan alla (Sous le ciel de Paris) – 3.10
Orvokkeja äidille – 3.44
Kielon jäähyväiset (Konvaljens avsked) – 2.44
Ilta Saimaalla – 3.28
Metsäkukkia – 3.20
Emma – 3.19
Domino – 3.03
Unelma – 3.11
Muistojen yössä kerran – 3.25
Kansain murre

Kansain murre (関西弁, 関西方言 Kansai-ben, Kansai hōgen) on erilaisia murteita sisältävä murreryhmä, joita puhutaan Japanissa Kansain alueella. Kansain murre yhdistetään Japanissa suurimmaksi osaksi tyypillisesti Osakan, Japanin kolmanneksi suurimman kaupungin, puhetyyliksi, johon erityisesti viitataan termillä Osakan murre (大阪弁, Ōsaka-ben). Osakan murre mielletään yleensä Japanin yleiskieltä Tokion murretta melodisemmaksi ja karkeammaksi.
Fonologia

Foneettisesti Kansain murteelle on ominaista voimakkaat vokaaliäänteet, rinnastettuna Tokion murteen (Japanin yleiskielen) voimakkaisiin konsonanttiäänteisiin, mutta äänteiden perusta on molemmissa samankaltainen. Seuraava lista käsittelee joitakin foneettisia eroavaisuuksia:
Fonologia > Vokaalit

Kansain murteen äänne /u/ on lähempänä suomen [u]-äännettä, kuin yleiskielen /u/.
Yleiskielessä vokaalien redusoituminen on yleistä, mutta Kansain murteessa harvinaista. Esimerkiksi kohtelias kieliopillinen kopula です, desu lausutaan yleiskielessä yleisimmiten des, kun taas Kansain murteessa se äännetään desu tai jopa desuu
Tokion murteen epämuodollisessa puhetyylissä on yleistä, että äänteet /ai, ae, oi/ ja /ui/ sulautuvat äänteiksi /ee/ ja /ii/, kuten sanoissa akee (赤い, akai, punainen), sugee (すごい, sugoi, mahtava) ja samii (寒い, samui, kylmä), mutta Kansain murteessa vastaava on harvinaista.
Ainoastaan yhden moran sisältävissä sanoissa on Kansain murteessa yleistä pitkittää sanan vokaali. Esimerkiksi kii (木, ki, puu), too (戸, to, ovi) ja mee (目, me, silmä).
Vastakohtaisesti yleiskielessä ilmenevät pitkät vokaalit lyhennetään joskus Kansain murteessa. Tämä on kaikista näkyvintä volitionaalitaivutuksessa. Esimerkiksi, yleiskielen 学校へ行こうか, gakkō e ikō ka (mennäänkö kouluun?) lyhentyy Kansain murteessa muotoon gakko iko ka. Yleinen puhekielessä esiintyvä yhteisymmärrystä ilmaiseva fraasi そうだ, sō da, lausutaan Kansain murteessa そや, so ya, tai せや, se ya.
Fonologia > Konsonantit

Tavu ひ, /hi/, on lähempänä suomen kielen äännettä [hi], verrattuna yleiskielen äänteeseen [çi].
Provokatiivisessa puheessa yleiskielen [ɺ] lausutaan toisinaan [r].
Äänteen /h/ käyttäminen äänteen /s/ sijasta. Tämä äännemuutos on nähtävissä lähinnä kieliopillisissa taivutuksissa ja morfologisissa suffikseissa kuin varsinaisessa sanastossa. Esimerkiksi -はん, -han sanalle -さん san (kohtelias henkilöiden nimiin liitettävä suffixi), -まへん, -mahen taivutukselle -ません, -masen (kohtelias negatiivinen verbitaivutus), -まひょ, -mahyo taivutukselle -ましょう, -mashō (kohtelias volitionaalitaivutus), ja hichi-ya sanalle 質屋, shichi-ya (panttilainaamo).
Äänteiden /m/ ja /b/ vaihtuminen tietyissä sanoissa, kuten sabui sanalle 寒い, samui, kylmä.
Etenkin syrjäisemmillä maaseutualueilla äänteet /z, d/ ja /r/ on toisinaan sekoitettu keskenään. Esimerkiksi denden sanalle 全然, zenzen, ei mikään, ei lainkaan, tai kadara tai karara sanalle 体, karada, ruumis.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansain murre Wikimedia Commonsissa
Kansojen ystävyyden monumentti

Antti Neuvonen: Kansojen ystävyyden monumentti (1983).
Kansojen ystävyyden monumentti eli Ystävät ja kylänmiehet on Helsingin Itäkeskuksessa sijaitseva kuvanveistäjä Antti Neuvosen suunnittelema veistos. Se pystytettiin YYA-sopimuksen 35-vuotismuistomerkiksi vuonna 1983. Muistomerkki sijaitsee Ystävyydenpuistossa Kauppakartanonkadun varrella vastapäätä Itäkeskuksen maamerkkiä.
Kuvaus

Pronssiveistos esittää kymmentä tyyliteltyä ihmishahmoa – kahdeksaa aikuista ja kahta sylilasta – kokoontuneena yhteen. Lapset koskettavat toisiaan, luoden yhteyden kahden vastakkain seisovan ihmisryhmän välille. Hahmot seisovat matalalla kolmiportaisella kivijalustalla, jonka vieressä on pieni vesiallas ja suihkulähde, ”rauhan lähde”. Jalustaan kiinnitetyssä laatassa lukee latinaksi Monumentum amicitiae populorum (”Kansojen ystävyyden monumentti”). Korkein hahmo on 3,6 metriä korkea. Neuvonen on totutusta poiketen sijoittanut lapset miespuolisten hahmojen, siis isien eikä äitien syliin.
Historia

Helsingin Kaivopuiston rantaan oli jo vuonna 1968 pystytetty YYA-sopimuksen 20-vuotisjuhlien yhteydessä Essi Renvallin Rauhanpatsas. Aloitteen uudesta muistomerkistä ja puistosta Suomen ja Neuvostoliiton ystävyydelle teki 1970-luvun lopulla SKDL:n kaupunginvaltuutettu Kalevi Kilpi. Kuvanveistäjä Antti Neuvonen voitti Helsingin kaupungin vuonna 1978 järjestämän veistoskilpailun, johon tuli 48 ehdotusta. Taiteilija luonnehti teosta kilpailuun lähettämässään saatetekstissä: ”Ystävyyden lähteelle kokoontunut ihmisjoukko symboloi rauhanomaista rinnakkaiseloa, joka luo turvallisen elämän edellytykset myös seuraavalle sukupolvelle.”
Teos paljastettiin 9. marraskuuta 1983. Sen otti vastaan Helsingin ylipormestari Harri Holkeri. Hän sanoi paljastustilaisuudessa pitämässään puheessa, että teoksen sanoma ei ole muuttunut tai vanhentunut, vaikka maailmantilanne teoksen tilaamisen ajoista on kääntynyt lähes päinvastaiseksi. Kun teosta tilattiin, elettiin maailmassa vielä optimistista liennytyksen aikaa, nyt voimapolitiikka näyttää vallanneen kaiken kansainvälispoliittisen ajattelun.
Helsinki lahjoitti vuonna 1984 Moskovan kaupungille Neuvosen veistoksen Rauhan lapset, joka on muunneltu versio Kansojen ystävyyden monumentin neljästä hahmosta. Se sijoitettiin Moskovan Ystävyydenpuistoon muiden ulkomailta lahjoitettujen veistosten joukkoon. Vastalahjana Moskovan kaupunki lahjoitti vuonna 1990 Helsingille Oleg Kirjuhinin veistoksen Maailman rauha, joka pystytettiin Hakaniemenrantaan.
Tulkintaa

Kylmän sodan taidetta sekä taiteen ja politiikan suhdetta tutkinut taidehistorioitsija Maija Koskinen kuvaa veistosta: ”Teos ei edusta muotokieleltään kylmää sotaa. Se istuu 1980-luvun alun suomalaiseen kuvanveistotaiteeseen, vaikka siinä on tyylillisesti jotain 1960-lukulaistakin. Teos ei siis ole missään tapauksessa avantgardistinen. Se on jopa hieman vanhahtava 1980-luvun veistokseksi, kun ottaa huomioon, että vuonna 1980 oli pystytetty J. K. Paasikiven täysin abstrakti muistomerkki.”
Kauno Uusipaikka

Kauno Uusipaikka (7. maaliskuuta 1920 Vimpeli – 2. heinäkuuta 2007 Turku) oli suomalainen kirjailija, vakuutusvirkailija ja kauppias.
Uusipaikka perusti ensimmäisen kauppansa 1945 kotitalonsa peräkamariin. Hän perusti 1947 kaupan Vimpelin Lakaniemeen ja 1949 toisen kaupan Alajärven Kaartuselle. Vuonna 1954 hän muutti perheineen Lapuan Honkimäelle ja avasi siellä kaupan 1955. Hän suoritti 1954 vakuutustutkinnon ja toimi sitten vakuutusyhtiö Sammon tarkastajana. Hänestä tuli Sammon piiritarkastaja 1962 ja hän oli Sammon Lapuan konttorin johtajana lähes 10 vuotta. Sittemmin Uusipaikka oli Turussa vakuutusyhtiö Verdandin asiamiehenä 1975–1983 sekä vakuutusyhtiö Turvan asiamiehenä. Hän oli vuodesta 1991 alkaen Varsinais-Suomen Lähivakuutuksen asiamiehenä.
Teoksia

Santeri Melekosen elämänmuoto. Alea-kirja, Helsinki 1984
Piippumiehen vuodenajat : Santeri Melekosen elämänmuoto 2. Alea-kirja, Helsinki 1986
Juhannushäät : Laka-Harjun kylän elämän kirjoa syksystä kesään : romaani. Alea-kirja, Helsinki 1988
Kotirannan tarinat. Kauno Uusipaikka, Turku 2007, 2. painos 2012
Kerry Weaver

| Kerry Weaver |
| --- | --- |
Näyttelijä(t):  Laura Innes
Kesto:  Teho-osaston tuotantokaudet 2–13
Henkilötiedot
Ammatti:  Johtava apulaislääkäri (1995–1996) Päivystyslääketieteen erikoislääkäri (1996) Väliaikaisesti virkaatekevä päivystysosaston ylilääkäri (1997–1998) Päivystysosaston ylilääkäri (1999–2003) Hallintoylilääkäri (2003–2006) Päivystyslääketieteen erikoislääkäri (2006–2007)
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Yhdysvallat
Suhteet
Vanhemmat:  Helen Kingsley
Puoliso(t):  Sandy Lopez
Lapset:  Henry
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kerry Weaver on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa sairaalasarjassa Teho-osasto. Hahmo tuli mukaan sarjaan toisella tuotantokaudella ja lähti kolmannentoista kauden aikana. Weaver tuli sarjassa tunnetuksi kunnianhimostaan ja nopeasta uralla etenemisestään. Hänellä on Henry-niminen poika suhteesta palomies Sandy Lopezin kanssa.
Kauriin kääntöpiiri (romaani)

| Kauriin kääntöpiiri> Tropic of Capricorn |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Henry Miller
Kustantaja:  Obelisk Press
Julkaistu:  1938
Sivumäärä:  367
Suomennos
Suomentaja:  Risto Lehmusoksa
Kansitaiteilija:  Laura Noponen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1969
Sivumäärä:  350
ISBN:  978-951-20-7377-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kauriin kääntöpiiri (Tropic of Capricorn) on Henry Millerin romaani vuodelta 1938. Sen on suomentanut Risto Lehmusoksa, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1969 Gummerus.
Puolittain omaelämäkerrallinen teos oli rinnakkaisteoksensa Kravun kääntöpiirin tavoin pitkään kielletty Yhdysvalloissa.
Teos on saanut aiheensa Millerin lapsuudesta ja nuoruudesta 1920-1930-luvun New Yorkissa.
Kanadan Grand Prix

|  Kanadan Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Circuit Gilles-Villeneuve
Sijainti:  Montreal, Kanada
Ratatyyppi:  Osittainen katurata
Radan pituus:  4,361 km
Kilpailun pituus:  70 kierrosta, 305,270 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Michael Schumacher,  Lewis Hamilton (7) 
Tallit:  McLaren (13)
Viimeisin kilpailu (2024):
Voittaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda RBPT)
Voittoaika:  1:45.47,927
Toinen:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   George Russell   (Mercedes)
Paalupaikka
Kuljettaja:   George Russell   (Mercedes)
Paaluaika:  1.12,000
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.14,856 (kierroksella 70)
Kanadan Grand Prix (engl. Canadian Grand Prix, ransk. Grand Prix du Canada) on Kanadassa järjestettävä Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Paikkakunnat, joissa Kanadan Grand Prix on järjestetty.
Kanadan Grand Prix’ta on ajettu vuodesta 1967 alkaen aluksi Mosport Parkin ja Mont-Tremblant’n radoilla ja vuodesta 1978 alkaen Montrealissa Circuit Gilles-Villeneuven katuradalla. Kausilla 2020 ja 2021 kilpailua ei ajettu koronaviruksen aiheuttamien rajoitusten vuoksi.
Suomalaisista Kimi Räikkönen ja Mika Häkkinen ovat voittaneet kilpailun kertaalleen kumpikin, Häkkinen 1999 ja Räikkönen 2005.
McLaren-talli on saavuttanut eniten voittoja kyseisessä Grand Prix’ssä, myös paalupaikkoja ja nopeimpia kierrosaikoja talli on saavuttanut eniten (11 kappaletta kumpaakin).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kanadan Grand Prix Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Kanadan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Mosport International Raceway (1967, 1969, 1971–1974, 1976–1977) Circuit Mont-Tremblant (1968, 1970) Circuit Gilles Villeneuve (1978–1986, 1988–2008, 2010–2019, 2022–)
Kelantanin lippu

| Kelantanin lippu |
| --- | --- |
   
Suhde:  1:2
Labuanin lippu on Malesian osavaltion Kelantanin tunnus. Lipun pohjaväri on punainen, joka kuvaa maan kansaa ja sen uskollisuutta. Lipun keskellä oleva valkoinen kuvio on osavaltion hallitsijan, Kelantanin sulttaanin, tunnus.
Karistonlampi

| Karistonlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°25′26″N, 25°01′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pengerjoen valuma-alue (14.54)
Laskujoki:  suo-oja Vähäjärveen 
Järvinumero:  14.547.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  193,7 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,654 km  
Pinta-ala:  2,204 ha  
Tilavuus:  0.000019 km³ 
Keskisyvyys:  0,88 m  
Suurin syvyys:  2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaristonlampi 
Karistonlampi  on Keski-Suomessa Multialla Mannisperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 360 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 19 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,9 metriä ja suurin syvyys on 2,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Pengerjoen valuma-alueella (14.54), jonka Haarapuron valuma-alueeseen (14.547) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 193,7 metriä mpy.
Kele

Kele voi tarkoittaa seuraavia:
Kele, kaupunki Etiopiassa
Kele, useamman Afrikassa puhutun bantukielen nimitys
Kele Okereke (s. 1981), brittiläinen muusikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kele”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Järvisyyhy

Järvisyyhyn aiheuttamaa ihottumaa jaloissa
Järvisyyhy (eli uimarinkutka) on varsinkin kesäisin matalissa, mutapohjaisissa järvissä esiintyvien verimatoihin kuuluvien loistoukkien aiheuttama vaiva. Ne loisivat normaalisti vesilintujen tai nisäkkäiden verisuonistossa, ja niiden kotiloissa kehittyneet toisen vaiheen toukat tunkeutuvat ihon läpi ihmisen uidessa saaden aikaan ihottumaa ja kutinaa. Itse toukka ei voi lisääntyä ihmisessä, ja se kuolee muutaman tunnin kuluessa kiinnityttyään ihmiseen. Järvisyyhy on vaaraton mutta kiusallinen vaiva, joka kestää tavallisesti vähän yli viikon. Imumatojen kiinnittymistä ihoon voi ehkäistä käymällä suihkussa heti uinnin jälkeen.
Aiheuttaja

Järvisyyhyn aiheuttaa mikroskooppisen pienen imumadon toukka, joka loisii normaalisti joko vesilinnuilla tai nisäkkäillä. Tällaisia eläimiä ovat vesilinnuilla loisivat Trichobilharzia-, Ornithobilharzia- ja Austrobilharzia-lajit sekä Bilharziella polonica ja Gigantobilharzia huronensis sekä nisäkkäillä loisivat Bivitellobiharzia- ja Schistosomatium-lajit sekä Heterobilharzia americana. Imumadot eivät kuitenkaan elä eivätkä lisäänny ihmisessä, joten ne kuolevat nopeasti.
Imumatojen munat päätyvät veteen isäntäeläintensä ulosteista. Vedessä niistä kuoriutuu ensimmäisen vaiheen mirasidiatoukkia, jotka joutuvat nopeasti etsimään väli-isännän. Ne eivät selviydy vedessä kuin muutamia tunteja. Toukkien väli-isäntänä ovat kotilot, jotka elävät matalassa vedessä lähellä rantaviivaa. Järvisyyhyä esiintyykin siksi useimmiten rantavesistä. Kotiloissa toukat kehittyvät toisen vaiheen vapaasti uiviksi kerkariatoukiksi, jotka pyrkivät pääsemään lintujen verenkiertoon niiden ihon läpi. Imumato saattaa erehtyä isännästä ja yrittää siirtyä ihmiseen. Se ei pysty etenemään ihmisen ihokerroksessa mutta aiheuttaa kutiavan reaktion.
Oireet

Ihon pintakerrokseen eli orvasketeen tunkeutunut imumato voi aiheuttaa yliherkkyysreaktion. Reaktio voi tulla välittömästi tai viivästyneesti. Ensimmäisiin oireisiin menee noin tunti uimisesta. Tällöin ihoa alkaa pistellä ja siihen ilmestyy pieniä, punaisia täpliä. Iholle nousee myöhemmin punoittavia ja kutisevia näppylöitä, mahdollisesti rakkuloita ja laajempaa punoitusta. Toiset ihmiset ovat herkempiä matojen aiheuttamalle yliherkkyydellä, ja aiemmat herkistymiset lisäävät oireiden voimakkuutta.
Järvisyyhy aiheuttaa harvoin komplikaatioita, mutta iho voi tulehtua liian voimakkaasta raapimisesta.
Diagnoosi

Järvisyyhy diagnosoidaan oireiden ja taudinkuvan perusteella. Taudin toteamista helpottaa se, että tapauksia on yleensä samalla seudulla useita. Diagnosointiin ei ole olemassa laboratoriokoetta, mutta ihonäytteestä saatetaan löytää mikroskoopilla imumatoja.
Hoito ja ehkäisy

Järvisyyhy paranee usein hoidottakin jo viikossa. Joskus paranemiseen menee pari viikkoa. Antihistamiinilla voidaan lievittää kutinaa ja hydrokortisonivoiteella lyhentää iho-oireiden kestoa.
Järvisyyhyn ehkäisyssä ihomatojen kiinnittyminen ihoon pitää estää. Niiden kiinnittymistä voidaan vähentää käymällä suihkussa heti uinnin jälkeen tai kuivaamalla iho hankaamalla pyyhkeellä.
Aiheesta muualla

Terveyskirjasto: Lääkärikirja Duodecim, Matti Hannuksela, Järvisyyhy, uimarinkutka, 4.10.2010
Kathryn Stockett

| Kathryn Stockett |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1969 Jackson, Mississippi, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Keith Rogers
Lapset:  1
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Piiat (2009)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kathryn Stockett (1969 Jackson, Mississippi) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan vuoden 2009 romaanistaan ​​Piiat, joka kertoo afroamerikkalaisista piioista, jotka työskentelivät valkoihoisten kodeissa Jacksonissä, Mississippissä 1960-luvun alussa. Kirja oli Stockettin ensimmäinen romaani.
Stockett syntyi ja varttui Jacksonissa, Mississippissä. Valmistuttuaan Alabaman yliopistosta hän muutti New Yorkiin, jossa hän asui 16 vuotta. Stockett työskenteli siellä lehtikustantamisen ja markkinoinnin parissa ennen kuin julkaisi ensimmäisen romaaninsa, jonka kirjoittaminen alkoi vuonna 2001. Hänellä oli vaikeuksia saada kirjalleen edustajaa, kunnes Susan Ramer suostui. Teos nousi ilman suurta mainoskampanjaa bestseller-listoille ja alkuvuodesta 2010 kärkipaikalle New York Timesin ja Wall Street Journalin listalla. Nykyään hän asuu Atlantassa.
Aiheesta muualla

Kathryn Stockettin viralliset sivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kathryn Stockett Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kathryn Stockett
Käännös suomeksi
Kerryn kreivikunta

| Kerryn kreivikunta County Kerry Contae Chiarraí |
| --- | --- |
 Sumuinen maisema Killarneysta
 Vaakuna
 Kreivikunnan sijainti Irlannissa
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Munster
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Tralee
Pinta-ala:  4 678,84 km²
Väkiluku (2016):  147 554
 – väestötiheys:  31,5 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  KY
 – ISO 3166:  IE-KY
 
Kreivikunnan internetsivut
Kerryn kreivikunta (iiriksi Contae Chiarraí) on Irlannin kreivikunta Munsterin historiallisessa provinssissa maan lounaisosassa. Se rajoittuu idässä Limerickin kreivikuntaan, kaakossa Corkin kreivikuntaan, lännessä Atlantin valtamereen ja pohjoisessa Shannonjokeen. Kreivikunnassa on 147 554 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 4 678,84 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Tralee.
Kerryn kreivikunnassa sijaitsee Killarneyn kaupunki, suosittu matkailukohde. Siellä ovat myös Irlannin korkeimmat vuoret, Macgillycuddy's Reeks (Na Cruacha Dubha). Maailmanperintökohde Skellig Michael -saari sijaitsee Kerryn rannikolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kerryn kreivikunta Wikimedia Commonsissa
Kreivikunnan internetsivut
Irlannin kreivikunnat
| --- | --- |
Connacht:   Galway  Leitrim  Mayo  Roscommon  Sligo 
Leinster:   Carlow  Dublin Dún Laoghaire–Rathdown  Etelä-Dublin  Fingal  Kildare  Kilkenny  Laois  Longford  Louth  Meath  Offaly  Westmeath  Wexford  Wicklow 
Munster:   Clare  Cork  Kerry  Limerick  Tipperary  Waterford 
Ulster:   Antrim†  Armagh†  Cavan  Derry†  Donegal  Down†  Fermanagh†  Monaghan  Tyrone† 
kreivikunnilla ei ole hallinnollista merkitystä • †Kreivikunta kuuluu Pohjois-Irlantiin
Kairapalmukasvit

| Kairapalmukasvit |
| --- | --- |
 Kirjokairapalmu (Pandanus tectorius)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Pandanales
Heimo::  Kairapalmukasvit Pandanaceae  R.Br.
luokitusjärjestelmä::  APG III
Katso myös
   Kairapalmukasvit Wikispeciesissä   Kairapalmukasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kairapalmukasvit eli palmiokasvit (Pandanaceae) on yksisirkkaisten kukkivien kasvien heimo lahkossa Pandanales. Heimoon kuuluu viisi sukua ja 885 lajia. Kairapalmukasvit ovat lähinnä trooppisten ja subtrooppisten alueiden puumaisia kasveja, mutta varsinkin Uudessa-Seelannissa niitä esiintyy myös lauhkeilla alueilla. Heimo ei nimestään huolimatta ole kovin läheistä sukua palmukasveille (Arecaceae); ne kuuluvat eri lahkoihin.
Kuvaus

Kairapalmukasvit ovat ainavihantia puuvartisia liaaneja, puita tai pensaita. Yksisirkkaisina kasveina niillä ei kuitenkaan ole jälsikerrosta, eivätkä kasvien varret siten kasva säännöllisesti leveyttä tai tuota vuosirenkaita. Kairapalmukasveilla on usein ilmajuuria, ja köynnöstävät lajit käyttävät juuriaan tarttumiseen. Lehdet kasvavat versojen päädyissä ruusukkeina. Ne ovat ilmaraollisia ja muodoltaan kapeita ja yleensä terävän sahalaitaisia.
Kairapalmukasvit ovat tavallisesti kaksikotisia, mutta joillakin lajeilla on myös yksikotisia yksilöitä ja kaksineuvoisia kukkia. Kasvit ovat usein tuulipölytteisiä, mutta joidenkin lajien pölyttäjinä toimivat hyönteiset, linnut tai lepakot. Pienet kukat kasvavat huiskilo- tai terttutyyppisissä kukinnoissa. Kukinnot kasvavat versojen kärjissä. Kukkien kehä on surkastunut tai kokonaan puuttuva. Heteitä on tavallisesti 10–100. Yksineuvoisissa emikukissa on usein joutoheteitä. Kukka on yleensä yhdyseminen, ja emilehtiä on 1–80. Sikiäin on 1–100-onteloinen. Hedelmä on rakenteellisesti marja tai luumarja, usein useasta yksinkertaisesta hedelmästä muodostuva kertohedelmä.
Suvut

Benstonea – piikkipalmiot
Freycinetia
Martellidendron
Pandanus – kairapalmut
Sararanga
Levinneisyys

Kairapalmukasvit kasvavat Afrikan, Aasian, Australian ja Oseanian trooppisen, subtrooppisen ja lauhkean vyöhykkeen alueilla. Afrikassa niitä esiintyy Länsi- ja Keski-Afrikassa sekä Madagaskarilla, Aasiassa lähinnä Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Australiassa kairapalmukasveja kasvaa mantereen pohjois- ja länsiosissa, Oseaniassa useilla Tyynenmeren saarilla sekä kaikkialla Uudessa-Seelannissa.
Kuvia

Freycinetia arborea
Madagaskarinkairapalmu (Pandanus utilis)
Sararanga sinuosa