stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erhard Büttner

Erhard Büttner (kastettu heinäkuussa 1592 Römhild – 19. tammikuuta 1625 Coburg) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja kuoronjohtaja.
Büttner oli luterilainen. Hän opiskeli Jenan yliopistossa ja sai joulukuussa 1616 Coburgin kaupungin koulun kanttorin paikan. Büttner meni naimisiin 8. helmikuuta 1619, mutta päätyi asumuseroon oltuaan avioliitossaan uskoton. Hän teki itsemurhan tammikuussa 1625.
Büttner sävelsi lukuisia teoksia laulajille. Useimmista hänen sävellyksistään on kuitenkin säilynyt vain osia. Hän kirjoitti myös laulamisesta kiinnostuneille pojille suunnatun oppikirjan Rudimenta musica.
Erhard Heiden

Erhard Heiden (23. helmikuuta 1901 Weiler – syyskuu 1933) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen varhainen jäsen ja SS:n kolmas johtaja Reichsführer-SS.
Heiden oli SA-joukkojen jäsen, ja hän liittyi pieneen Adolf Hitlerin henkivartiokaartin tehtävää toimittaneeseen SS:ään. Heiden kannatti SS:n erottamista SA-joukoista, ja hänet nimitettiin sen johtajaksi maaliskuussa 1927.
Heidenin johdon aikana SS:n jäsenmäärä laski tuhannesta 280 jäseneen, josta SA sai intoa vaatia SS:n lakkauttamista. Hän nimitti Heinrich Himmlerin apulaisekseen. Heiden piti Himmleriä ”innokkaana pikku virkailijana”, muttei nähnyt hänessä johtajapotentiaalia. Heiden menetti suosionsa lopullisesti, kun hänen väitettiin ompeluttaneen univormunsa juutalaisräätälillä. Hitler erotti hänet tammikuussa 1929 ja nimitti tilalle Himmlerin.
Himmler määräsi Heidenin pidätettäväksi huhtikuussa 1933. Hänet murhasi todennäköisesti Sicherheitsdienst SD:n päämajassa Münchenissä. Hänen ruumiinsa löydettiin syyskuussa 1933.
Elna Kiljander

Elna Julia Sofia Kiljander
Elna Julia Sofia Kiljander (4. marraskuuta 1889 Sortavala – 21. maaliskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja sisustussuunnittelija. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä Korkeakoulusta vuonna 1915 ja lähti sen jälkeen opettamaan graafista suunnittelua Povenetsin kaupunkiin Venäjän Karjalaan, josta palasi Suomeen vuonna 1916. Kiljander suunnitteli keittiöitä koteihin ja kouluihin, kuten  Järvenpään Kotitalousopettajaopistoon. Vuonna 1932 valmistuneeseen Eduskuntataloon Helsingissä Kiljander suunnitteli paljon julkisuutta saaneen modernin suurkeittiön. 1934 Kiljander perusti Marianne Strengellin kanssa Koti–Hemmet-sisustusliikkeen, joka myi muun muassa Alvar Aallon suunnittelemia huonekaluja jo ennen kuin ensimmäinen Artek-liike avattiin 1936. Kiljander suunnitteli Helsinkiin Ensikotien liiton toimitalon, joka valmistui sodan keskellä vuonna 1942, ja 1940-luvun lopulla Poriin vastaavan rakennuksen, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu.
Kiljander oli naimisissa kuvanveistäjä Gunnar Finnen kanssa 1918–1926. Gunnar Finnen pikkuserkku Jalmari Finne kirjoitti lastenkirjasarjan Kiljusen herrasväestä. Kiljanderin suvussa kulkevan suullisen perimätiedon mukaan Jalmari Finne nimesi hullunkurisen perheensä Kiljusiksi, koska hän ei pitänyt Elna Kiljanderin sukulaisista. Finnen elämäkerrassa mainitaan perheen esikuvaksi Finnen kouluajalta tuntema lehtori Kiljander ja tämän kaksi poikaa.
Kiljanderin polyteknikkoveli Mauritz Alarik Herman Kiljander (1886–1922) kuului Helsingissä 1905–1906 toimineeseen lyseolaisten salaseuraan ja venäläistämisvastaiseen terroristiryhmään Verikoirat. Kiljanderien äiti Julia Svensson (1853–1924) oli kotoisin Katthamran kartanosta Gotlannin Östergarnissa.
Töitä

Kotitalousopettajaopiston keittiö, Järvenpää, 1928
Eduskuntatalon huonekaluja, Helsinki, 1932.
Pojan huone, Pariisin maailmannäyttely, 1937 (ei esitelty).
Ensikotien liiton toimitalo, Helsinki, 1942
Ensikotien liiton toimitalo, Pori, 1951 (ei rakennettu).
Aiheesta muualla

Muotoilun mestarit Elna Kiljander
To live and learn
International Archive of Women in Architecture
Väinö Aaltonen – From Monument Disputes to Statuettes 1930–1938[vanhentunut linkki]
Finnish Women Architects of the Early Twentieth Century[vanhentunut linkki]
Helsinkiläisteinien ryhmä teki poliittisia murhia viime vuosisadan alussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kiljusen herrasväki täyttää 100 vuotta – Jalmari Finne avasi tien Tatulle ja Patulle
Guihoyo

| Guihoyo |
| --- | --- |
 Guihoyo
 Koordinaatit: 13°30′14″N, 8°14′36″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Kolokanin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  925 km²
Väkiluku (2009):  21 500
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guihoyo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Kolokanin piirissä Malissa. Se sijaitsee 27 kilometriä Kolokanista länteen. Kunnassa on 21 500 ja kylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009).
Guihoyon kunnan pinta-ala on 925 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kolokanin piirin Sébécoro I:n, idässä Kolokanin, Tioribougoun ja Ouolodon, etelässä ja lounaassa Katin piirin Diédougoun, N’Tjiban ja Dabanin ja luoteessa Kayesin alueen Kitan piirin Kotouban kuntiin.
Kuntaan kuuluu 24 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on jonkin verran fulbeja ja soninkeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Guihoyosta on vaikeasti liikennöitävä tieyhteys Kolokaniin. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, lehmänpapu, maapähkinä ja myytäväksi kasvatettava puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siat ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Garuda Indonesia

| PT Garuda Indonesia |
| --- | --- |

 IATA: GA  –  ICAO: GIA 
Kutsukoodi:  INDONESIA
Perustettu:  1. elokuuta 1947
Laivaston koko:  134
Kohteiden määrä:  102
Tunnuslause:  The Airline of Indonesia
Solmukohdat:  Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema Ngurah Rain kansainvälinen lentoasema Sulttaani Hasanuddinin kansainvälinen lentoasema Kualanamun kansainvälinen lentoasema Juandan kansainvälinen lentoasema Sulttaani Aji Muhammad Sulaimanin lentoasema Sulttaani Mahmud Badaruddin II:n kansainvälinen lentoasema Adisucipton kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Ministry of State Owned Enterprises (69%)
Tytäryhtiö(t):  Aerowisata Citilink GMF AeroAsia
Kotipaikka:   Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema, Tangerang, Banten, Indonesia
Kanta-asiakasohjelma:  GarudaMiles
Allianssi:  SkyTeam
Avainhenkilö(t):  Jusman Syafii Djamal Muhammad Arif Wibowo (CEO)
Yhtiön sivut:  garuda-indonesia.com
PT (Persero) Perusahaan Penerbangan Garuda Indonesia, lyhennettynä Garuda Indonesia, on Indonesian kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 1947. Se on nimetty myyttisen Garuda-linnun mukaan. Lentoyhtiön kotikenttä on Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema Jakartassa. Garuda Indonesia käyttää solmukohtina seuraavia lentoasemia: Ngurah Rain kansainvälinen lentoasema, Juandan kansainvälinen lentoasema, Polonian kansainvälinen lentoasema ja Sepingganin kansainvälinen lentoasema.
Yhtiöllä on historiansa aikana sattunut kaikkiaan 13 kuolemaan johtanutta lento-onnettomuutta, ja pelkästään vuoden 1980 jälkeen se oli ollut osallisena seitsemässä suuressa onnettomuudessa. Onnettomuuksista pahin tapahtui 26. syyskuuta 1997, kun lento 152 törmäsi vuorenrinteeseen lähestyessään Medania: kaikki 234 koneessa ollutta kuolivat. Sitä pidettiin lentoturvallisuudeltaan yhtenä huonoimmista suurista kansallisista lentoyhtiöistä. Garuda Indonesian ja koko Indonesian ilmailualan heikkoon turvallisuuteen vaikuttivat maan kansainvälisiä standardeja huonompi lentokenttäinfrastruktuuri yhdistettynä alueella usein esiintyviin haastaviin sääoloihin.
Garuda Indonesian Airbus A330-200 laskeutumassa Ngurah Rain kansainväliselle lentoasemalle Balilla.
Garuda Indonesian entinen Boeing 747-400 Naritan kansainvälisellä lentoasemalla Tokiossa.
Laivasto

Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 10,5 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A330-200 | 5 | — |  |
| Airbus A330-300 | 17 | — |  |
| Airbus A330-800 | — | 4 | Yhtiö suunnittelee peruvansa tilauksen taloudellisista syistä, heinäkuussa 2022 ratkaisua ei ole vielä tehty. |
| Airbus A330-900 | 5 | 7 |  |
| Boeing 737-800 | 36 | — |  |
| Boeing 737 MAX 8 | 1 | — |  |
| Boeing 737 MAX 10 | — | 49 | Yhtiö suunnittelee peruvansa tilauksen taloudellisista syistä, heinäkuussa 2022 ratkaisua ei ole vielä tehty. |
| Boeing 777-300ER | 6 | — |  |
| Yhteensä | 70 | 60 |  |
Garuda Indonesian Airbus A330-200 laskeutumassa Melbournen lentoasemalle.
Garuda Indonesian Airbus A330-300 Melbournen lentoasemalla.
Garuda Indonesian Boeing 737-800 lähdössä Denpasarin kansainväliseltä lentoasemalta.
Garuda Indonesian Boeing 777-300ER.
Giuseppe Prinzi

Giuseppe Prinzi (1825–1895) oli italialainen kuvanveistäjä.
Hän aloitti opintonsa Messinassa Letterio Subban ja Tommaso Aloisio Juvarran opetuksessa ja saattoi opintonsa loppuun Pyhän Luukkaan akatemiassa Roomassa Pietro Teneranin johdolla. Hänen veistoksiaan on monissa italialaisissa kaupungeissa, kuten Roomassa, Napolissa ja Messinassa.
Elis Guri

Caylor Williams ja Elis Guri (sininen) vuonna 2015.
| Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:  Bulgaria.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:  Bulgaria.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten kreikkalais-roomalainen paini.Maa:  Bulgaria.MM-kilpailut  | Miesten kreikkalais-roomalainen paini> Maa:  Bulgaria. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Istanbul 2011 | 96 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Dortmund 2011 | 96 kg |  |
Maa:  Albania
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tampere 2008 | 96 kg |  |
Elis Guri (s. 6. heinäkuuta 1983 Shkodër, Albania) on bulgarialainen, aiemmin Albaniaa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja maailmanmestari.
96 kilogramman painoluokassa kilpaillut Guri voitti albanialaisena EM-pronssia Tampereelta 2008. Hän osallistui myös Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisiin, missä sijoittui kahdeksanneksi. Gurin pistesija lukeutuu Albanian parhaisiin olympiasaavutuksiin. Pekingin olympialaisten jälkeen Guri siirtyi edustamaan Bulgariaa. Vuonna 2011 hän voitti keväällä EM-pronssia Dortmundista ja syksyllä maailmanmestaruuden Istanbulista. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli seitsemäs.
Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015 Guri sijoittui 98 kg:n sarjassa viidenneksi.
Gaur

Gaur-tanssijoita
Gaur on intialainen kansantanssi Madhya Pradeshin osavaltiosta. Tanssia tanssitaan perinteisesti Etelä Bastarin Sing Mariasissa ja Tallaguda Mariasissa. Riikinkukon sulilla koristeltuihin päähineisiin sonnustautuneet miehet tanssivat ja rummuttavat pitkiä päähinesulkiaan villisti heiluttaen. Tanssiin yhtyvät tempon kiihtyessä runsain kaulakoruin ja metallisin levyin sonnustautuneet hennalla tatuoidut naiset.
Aiheesta muualla

Culturalindia.net
Elämä kantaa mua

| ”Elämä kantaa mua” Tommi Läntinen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 19. tammikuuta 2022
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Elli Haloo, Jere Marttila, Leo Hakanen
 Tuottaja(t): Erno Laitinen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 03.01
 Levy-yhtiö: Vallila Music House
Tommi Läntisen muut singlet
| ”Maailman lapsi” 2021 | ”Elämä kantaa mua” 2022 |   |
Elämä kantaa mua on laulaja Tommi Läntisen single, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2022. Hän osallistui kappaleella Uuden Musiikin Kilpailuun ja kilpaili paikasta Suomen edustajana Eurovision laulukilpailussa 2022. Kappale sijoittui kilpailussa seitsemänneksi.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Haloo Helsinki! -yhtyeestä tunnetut Elli Haloo, Jere Marttila ja Leo Hakanen. Sen tuotannosta vastaa Erno Laitinen.
Aiheesta muualla

Kappaleen lyriikkavideo YouTubessa
Uuden Musiikin Kilpailu 2022
Cyan Kicks – ”Hurricane”
BESS – ”Ram pam pam”
The Rasmus – ”Jezebel” 
Younghearted – ”Sun numero” 
Olivera – ”Thank God I’m an Atheist” 
Tommi Läntinen – ”Elämä kantaa mua” 
Isaac Sene – ”Kuuma jäbä”
Giuseppe Rocco Favale

Giuseppe Rocco Favale (11. heinäkuuta 1935 Irsina – 29. kesäkuuta 2018) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Vallo della Lucanian hiippakunnan johtoon 4. maaliskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michele Giordano, jota avustivat Giuseppe Vairo ja Ennio Appignanesi.
Favale jäi eläkkeelle 7. toukokuuta 2011.
Elis Gustaf Ferdinand Kuhlefelt

Elis Gustaf Ferdinand Kuhlefelt (21. elokuuta 1865 Porvoo – 10. syyskuuta 1935 Helsinki) oli lääkäri  ja valtiopäivämies.
Kuhlefeltin vanhemmat olivat alikapteeni Herman Karl Fridolf Kuhlefelt ja Adolfina Sofia Wetterhoff ja puoliso vuodesta 1888 Katarina Elisabet Estlander. Kuhlefelt tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1883 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1893. Toimittuaan ensin lääkärinä useilla eri paikkakunnilla ja laitoksissa hän oli piirilääkäri Helsingissä 1895–1923.
Kuhlefelt oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1900 ja 1904–1905.
Juristi, pormestari, valtiopäivämies Georg Carl Fridolf Kuhlefelt oli  Elis Gustaf Ferdinand Kuhlefeltin veli.
Giuseppe Riina

Giuseppe Salvatore Riina (3. toukokuuta 1977) on italialainen mafioso ja Sisilian mafian yhden tunnetuimman ja pahamaineisimman päällikön Salvatore "Toto" Riinan nuorin poika.
Corleonen perheessa isäänsä ja isoveljeänsä jalanjäljissä ollut Giuseppe Riina pidätettiin Italian poliisin suorittamassa massapidätyksessä Sisiliassa Palermossa vuonna 2002. Giuseppea syytettiin muun muassa mafiaan kuulumisesta, rahanpesusta, huumekaupasta, hämäristä kaupoista ja kiristyksestä. Giuseppe Riina tuomittiin alun perin 14 vuoden vankeusrangaistukseen, mutta lukuisat valitukset ja valitusten myötä tulleet syytteiden hylkäykset pienensivät rangaistusta lopulta noin yhdeksään vuoteen. Lopulta Riina selvisi vain kuuden vuoden tuomiolla ja vapautui yllättäen jo vuonna 2008, kun myös viimeinen eli kolmas syyte jouduttiin vetämään pois ja siten Riina oli vapautettava, koska Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6. artiklan määritämä kuuden vuoden enimmäisaika pidätykselle ilman lainvoimaista tuomiota täyttyi, vaikka uusia tutkimuksia olikin vireillä. Näin Giuseppe Riina käytännössä pääsi odottamaan tulevaa tuomiotaan vapaana, koska häntä ei voitu pitää enää pidätettynä. Tuomioistuin määräsi lopulta Riinan kotiseudulleen tarkan kontrollin alaisuuteen odottamaan mahdollista uutta tuomiota.
Myöhemmin pian vuoden 2009 alussa Giuseppe palautettiin jälleen vankilaan syytenimikkeellä mafiaan kuuluminen. Riina vapautui kuitenkin jälleen vuonna 2011, kun aiempi noin yhdeksän vuoden tuomio täyttyi määrällisesti. Mafiassa lopettamisesta vihjaillut Giuseppe ilmoitti samalla haluavansa muuttaa Pohjois-Italiaan Padovaan, muuttaa elämäänsä ja liittyä hyväntekeväisyysjärjestöön, mutta Riina ei ollut alueella haluttu vieras ja niin hän joutui jälleen kotiseudulleen vähintään kahdeksi vuodeksi tarkkailuun.
Giuseppe Riina on joutunut kuitenkin heti uusiin tutkimuksiin, kun mafiatodistaja kertoi Riinan suunnitelleen mafiaa vahvasti vastustaneen Italian entisen oikeusministerin Angelino Alfano murhaa.
Sisilian Cosa Nostran jäseneksi isänsä myötä noussut Giuseppe on Salvatore Riinan neljästä lapsesta toiseksi nuorin. Veli Giovanni Riina on tuomittu Italiassa mafiayhteyksistään ja lukuisista murhista elinkautiseen vankeuteen.
Ergün Penbe

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ergün Penbe vuonna 2013. |  Ergün Penbe vuonna 2013. |  Ergün Penbe vuonna 2013. |  |
Maa:   Turkki
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Japani/Etelä-Korea 2002 |  |  |
Ergün Penbe (s. 17. toukokuuta 1972 Zonguldak) on turkkilainen jalkapalloilija, joka pelasi useimmiten vasemmalla laidalla puolustajana tai keskikenttäpelaajana. Hän pelasi Turkin A-maajoukkueessa 49 maaottelua vuosina 1994–2006 ja saavutti pronssia MM-kilpailuissa 2002.
Penbe pelasi Turkin Superliigassa ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 1992 Gençlerbirliğissä ja edusti seuraa kesään 1994 saakka. Kaudet 1994–2007 hän edusti Galatasarayta ja pelaajauransa viimeisen kauden 2007–2008 Gaziantepsporia. Hän pelasi Superliigassa kaikkiaan 378 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Hän voitti Turkin liigamestaruuden vuosina 1997, 1998, 1999, 2000, 2002 ja 2006 sekä Turkin Cupin vuosina 1996, 1999, 2000 ja 2005. Kaudella 1999–2000 hän pelasi Galatasarayn voittamassa UEFA-cupissa kahdeksan ottelua ja teki loppuottelun Arsenalia vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa maalin joukkueensa ensimmäisenä laukojana. Hän pelasi Mestarien liigassa 51 ottelua ja teki niissä kaksi maalia: marraskuussa 1997 alkulohko-ottelussa Borussia Dortmundia ja marraskuussa 2000 alkulohko-ottelussa Sturm Grazia vastaan.
Penbe pelasi Turkin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Turkin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran huhtikuussa 1994 ystävyysottelussa Venäjää vastaan. Toisen maaottelunsa hän pelasi elokuussa 1997. EM-kilpailuissa 2000 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa ja pelasi täydet minuutit tappiollisessa puolivälieräottelussa Portugalia vastaan. Hän saavutti MM-pronssia vuonna 2002. Hän pelasi tuossa MM-turnauksessa täyden peliajan yhdessä alkulohko-ottelussa ja kaikissa neljässä jatko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan käytyä pronssiottelua myöten. Japania vastaan pelatun neljännesvälieräottelun ainoa maali syntyi Ümit Davalan pukattua maalin Penben antamasta kulmapotkusta. Penbe saavutti pronssia Maanosaliittojen cupissa 2003. Hän pelasi viimeiseksi jääneen 45. A-maaottelunsa syyskuussa 2006 EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan. Hän ei tehnyt A-maaotteluissaan yhtään maalia.
Ella Pesonen

Ella Pesonen (s. 22. heinäkuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän aloitti liigauransa Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa kaudella 2020. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän pelasi yhdeksän ottelua, joista avauskokoonpanossa kolme. Kaudella 2021 hän pelasi HJK:ssa neljä liigaottelua mutta siirtyi heinäkuussa samassa sarjassa pelaavaan Helsingin Palloseuraan, jossa hän pelasi loppukauden aikana 12 liigaottelua ja niistä 11 ottelua avauskokoonpanossa. Hänen kasvattajaseuransa on Keravan Pallo -75.
Pesonen on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi vuonna 2018 alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joissa Suomi sijoittui kolmanneksi, ja kuului Suomen joukkueeseen myöhemmin samana vuonna alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
GT World Challenge America

| GT World Challenge America |
| --- | --- |
  GT World Challenge America -kausi 2024 
Järjestäjä:  SRO Motorsports Group
Ensimmäinen kausi:  1984
Virallinen kotisivu
GT World Challenge America on Pohjois-Amerikasssa ajettava urheiluautosarja, jonka on aloittanut Sports Car Club of America (SCCA) vuonna 1990. Sarjaa on hallinnoinut Stéphane Ratel Organisation (SRO) vuodesta 2018 lähtien ja sillä on ollut United States Auto Clubin (USAC) hyväksyntä vuodesta 2017.
Sarjassa ajetaan GT3, GT4 ja Touring Car -luokissa sisältäen TCR Touring Car -homologaation mukaiset autot, ja erilliset TC- ja TCA-luokissa, joissa on muokattuja tuotantoautoja.
Historia

Sarja juontaa SCCA:n 1970-luvulla pitämään amatöörikilpailuun. 1980-luvulla sarjasta tuli ammattimainen kuuden kilpailun sarja.
1990-luvulla sarja nimettiin virallisesti World Challengeksi ja sarja järjesteltiin käyttämään Group A -ryhmän kaltaisia homologaatiosääntöjä.
Sarja on tunnettu myös nimellä Pirelli World Challenge vuodesta 2011 kun Pirelli tuli sarjan sponsoriksi. Vuonna 2014 sarjaan otettiin GT-A -luokitus. Vuonna 2018 SRO:sta tuli enemmistöosakas WC Visionissa ja siten myös Pirelli World Challengen enemmistöomistaja. Samana vuonna sarjoja järjesteltiin uudelleen Blancpainin sponsorisopimuksen mukaan: Euroopan GT Sprint Cup ja GT Series Asia nimettiin Blancpain GT World Challenge Euroopan ja Aasian sarjoiksi, ja Pirelli World Challengesta tuli Blancpain GT World Challenge America. Myöhemmin sponsorisopimuksen päätyttyä Euroopan Blancpain GT -sarjoista tuli GT World Challenge Europe ja GT World Challenge Asia.
Mestarit > Valmistajien mestarit

| Kausi | GT/GT3-mestari | GTS/GT4-mestari | TCR-mestari | TC-mestari | TCA-mestari | TCB-mestari |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 |  Porsche |  |  |  Acura |  |  |
| 2000 |  Porsche |  |  |  Acura |  |  |
| 2001 |  Audi |  |  |  BMW |  |  |
| 2002 |  Porsche |  |  |  Acura |  |  |
| 2003 |  Audi |  |  |  BMW |  |  |
| 2004 |  Audi |  |  |  BMW |  |  |
| 2005 |  Cadillac |  |  |  Acura |  |  |
| 2006 |  Porsche |  |  |  Acura |  |  |
| 2007 |  Cadillac |  |  |  Mazda |  |  |
| 2008 |  Porsche |  |  |  Acura |  |  |
| 2009 |  Porsche |  |  |  Acura |  |  |
| 2010 |  Volvo |  Acura |  |  Scion |  |  |
| 2011 |  Porsche |  Ford |  |  Honda |  |  |
| 2012 |  Cadillac |  Acura |  |  Honda |  |  Honda |
| 2013 |  Cadillac |  Chevrolet |  |  Honda |  |  |
| 2014 |  Cadillac |  Kia |  |  Honda |  Kia |  Honda |
| 2015 |  Porsche |  Ford |  |  Mazda |  Honda |  |
| 2016 |  McLaren |  Ford |  |  Mazda |  Mazda |  |
| 2017 |  Porsche |  Chevrolet |  |  BMW |  Mazda |  |
| 2018 |  Ferrari (Overall)   Porsche GT Sprint - (Overall) |  Ferrari (GT Sprint. GTA) | Malline:Maadata ROK Hyundai |  Nissan |  Honda |  |
| 2019 |  Bentley (Overall) |  Acura (Pro-Am Cup) |  Ferrari (Am Cup) |  |  |  |
| . | Silver class | Pro-Am class | Am class |  |  |  |
| 2020 |  Acura |  Ferrari |  Porsche |  |  |  |

Käännös suomeksi
Gravitaatioinstabiilisuus

Gravitaatioepästabiilisuus (painovoimaepävakaisuus, kiekkoepästabiilisuus)  on planeettakuntien syntyteoria, joka väittää planeettojen syntyneen kutistumalla suoraan alkuaurinkosumusta oman painovoimansa ansiosta niin kuin tähdetkin syntyvät. Tätä teoriaa ei ole kyetty todistamaan tai kumoamaan. Gravitaationinstabiilisuus ei ole tutkijoiden parissa läheskään yhtä suosittu ajatus kuin sen kanssa kilpaileva kasautumisteoria.  Gravitaatioepävakaisuuden paras puoli on se, että se selittää hyvin jättiläsplaneettojen synnyn lyhyen ajan sisällä.
Hyvät puolet

Gravitaatioinstabiilisuutta tukee se että planeettakunta muodostuu nopeasti. Auringon massaiselta tähdeltä häipyy kaasukiekko varsin nopeasti ja sen takia nykyinen kasautumisteoria ei selitä täsmällisesti jättiläisplaneettojen syntyä. Teoria selittää vaivattomasti suurtenkin jättiläisplaneettojen nopean synnyn
kaukana keskustähdestä.
Usein kiistetty teoria

Ei ole kyetty varmistamaan että aurinkokuntaa edeltävässä esiplanetaarisessa kiekossa olisi voinut kutistuvia epävakaisuuksia syntyä. 
Myös eksoplaneettalöydöt metallirikkailta tähdiltä tukevat suoraan kasautumisteoriaa. Gravitaatioepästabiilisuus voisi teoriassa selittää esimerkiksi kuumien jupitereiden ja ruskeiden kääpiöiden syntyä.
Elämä käsissä

| Elämä käsissä> Peak Practice |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Alkuperämaa:   Iso-Britannia
Alkuperäiskieli:  englanti
Esitetty:  1993 – 2002
Tuotantokausia:  12
Jaksoja:  152
Aiheesta muualla
IMDb
Elämä käsissä (engl. Peak Practice) on brittiläinen draamasarja. Keskeisenä näyttämönä on Beechesin lääkäriasema, jonka lääkärit ovat työlleen omistautuneita ja hoitavat velvollisuutensa tunnollisesti. Henkilökunta vastaanotolla vaihtuu yhä nuorempaan. Rooleissa ovat muiden muassa Maggie O'Neill, Haydn Gwynne, Gray O'Brien, Saskia Wickham, Margery Mason ja Simon Shepherd.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Cardalen pikkukaupunkiin Derbyshiressä. Sarja ensiesitettiin ITV-kanavalla 1993–2002. Alun perin sarjassa olivat pääosassa Kevin Whately ja Amanda Burton, mutta näyttelijät vaihtuivat sarjan kestäessä useasti. Sarja päättyi 2002 episodiin, jossa kaksi keskeistä hahmoa syöksyivät kallionkielekkeeltä. Katsojapalaute vaati jatkoa, mutta tuotantoyhtiö ei järkkynyt päätöksessään haudata sarja.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Elämä käsissä (Peak Practice) Yleisradio. Arkistoitu 1.5.2009. Viitattu 17.7.2009.