stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henri Kontinen
Ura > Lapsuus ja juniorivuodet (−2008)

Kontinen aloitti tenniksen 3-vuotiaana käytyään vanhempiensa kanssa Tampereen Tenniskeskuksessa. Hänen lapsuusvuosien valmentajansa Petri Kiikkinen kertoi hänen olleen lapsena visuaalisesti lahjakas. Kontinen sai jo 10-vuotiaana mahdollisuuden osallistua Nick Bollettierin tennisleirille Miamissa täydellä stipendillä. Hänen perheensä päätti kuitenkin pysyä Suomessa. Lapsuutensa Tampereella asunut Kontinen asui nuoruusvuosinaan Espoossa, Ruotsin Uppsalassa ja Prahassa, Tšekissä.
Marraskuussa 2007 IPP Openissa Helsingissä hän selviytyi nelinpelissä parinsa Harri Heliövaaran kanssa ATP-haastajaturnauksen loppuotteluun. Joulukuussa 2007 Kontinen ja hänen pikkuveljensä Micke saivat stipendin Nick Bollettierin urheiluakatemiaan Miamissa.
Maaliskuussa 2008 Kontinen voitti kaksin- ja nelinpelin junioreiden 2. kategorian ITF-pistekilpailussa Jakartassa. Seuraavalla viikolla hän selviytyi junioreiden 1. kategorian ITF-pistekilpailun kaksinpelin loppuotteluun Nonthaburissa. Huhtikuun alussa Kontinen valittiin Kansainvälisen tennisliiton, ITF:n junioritiimiin. 12. huhtikuuta 2008 Kontinen teki Davis Cup -debyyttinsä Jarkko Niemisen parina maaottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan. He hävisivät Jeff Coetzeelle ja Wesley Moodielle lukemin 6–4, 1–6, 4–6, 2–6. Maaottelun ratkettua Suomen tappioksi Kontinen pääsi pelaamaan vielä kaksinpeliä Rik de Voestia vastaan.
Ranskan avoimissa 2008 Kontinen voitti poikien nelinpeliturnauksen yhdessä parinsa Christopher Rungkatin kanssa. Kontinen selvitti tiensä vuoden 2008 Wimbledonin tennisturnauksen poikien kaksinpelin loppuotteluun, mutta hävisi sen bulgarialaiselle Grigor Dimitroville lukemin 5–7, 3–6. Suomen Olympiakomitea haki Kontiselle villillä kortilla paikkaa Pekingin olympialaisten nelinpeliin Jarkko Niemisen pariksi, mutta tämä ei toteutunut. Davis Cupin maaottelussa Luxemburgia vastaan Kontinen voitti Jarkko Niemisen kanssa nelinpelin ja ratkaisi Suomelle voiton voitettuaan kaksinpelin Laurent Bramia vastaan. Heinäkuussa 2008 Kontinen saavutti kaksinpelissä 18-vuotiaiden EM-hopeaa. Korkeimman sijoituksensa junioreiden maailmanlistalla hän saavutti 8. syyskuuta 2008 sijoittuessaan neljänneksi.
Ura > ATP-haastajaturnauksia ja menestystä Davis Cupissa (2009)

Davis Cupissa Tanskaa vastaan Kontinen voitti nelinpelin Jarkko Niemisen kanssa. Lisäksi hän hävisi kaksinpelin turnauksen jo ratkettua Suomen eduksi. Davis Cupin toisella kierroksella Monacoa vastaan Kontinen voitti molemmat pelaamansa kaksinpelit, mutta hävisi nelinpelin Harri Heliövaaran kanssa.
Tampere Openissa Kontinen selviytyi ATP-haastajaturnauksen kaksinpelin puolivälieriin. Uransa ensimmäisen ITF Futures -turnauksen kaksinpelivoiton hän saavutti Vilnassa 8. elokuuta 2009 voitettuaan loppuottelussa Timo Niemisen lukemin 6–1, 6–3. Syyskuussa Davis Cupissa Suomi pelasi Kyprosta vastaan noususta Eurooppa-Afrikan I-ryhmään. Kontinen hävisi ensimmäisen ottelunsa Marcos Baghdatista vastaan, mutta voitti Jarkko Niemisen kanssa nelinpelin ja ratkaisi Suomen voiton voitettuaan Fótos Kallíaksen.
Kontinen selviytyi uransa ensimmäisen ATP-kaksinpeliturnauksen Tukholman avoimien pääsarjaan lokakuussa 2009. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Michael Berrerille lukemin 5–7, 6–7(7–9). Kontinen voitti lokakuun lopulla uransa toisen ITF Futures -turnauksen Cardiffissa. Marraskuussa IPP Openissa hän selviytyi kaksinpelissä välieriin ja nelinpelissä Jarkko Niemisen kanssa finaaliin. Kaksinpelin puolivälierissä hän voitti pitkään Suomen tennistä hallinneen Jarkko Niemisen, mutta hävisi välierissä Stéphane Bohlille.
Ura > Loukkaantumisia (2010–2012)

Kontinen karsi pääsystä Australian avoimiin 2010, mutta hävisi jo karsintojen avauskierroksella Conor Nilandille 6–4, 6–4. Helmikuun lopulla hän voitti ITF Futures -turnauksen Sarajevossa. Davis Cupin ensimmäisellä kierroksella Puolaa vastaan Kontinen hävisi ensimmäisen kaksinpelinsä ja nelinpelin, mutta voitti ratkaisevan kaksinpelin Michał Przysiężnyä vastaan. Davis Cupissa hän sai kylkivamman, joka myöhemmin osoittautui vatsalihaksen repeämäksi. Huhtikuun lopulla Kontinen teki paluun Rodoksen haastajaturnauksessa. Ensimmäisellä kierroksella Kontinen voitti Björn Phaun ja toisella Adrian Mannarinon. Puolivälierissä hän kuitenkin hävisi Rainer Schüttlerille. Kontinen loukkasi nilkkansa toukokuun alussa. Hän palasi kilpakentille kesäkuussa saatuaan villin kortin ’s-Hertogenboschin Unicef Openiin. Hän voitti avauskierroksella karsintojen kautta turnaukseen päässeen Dustin Brownin ja saavutti ensimmäisen otteluvoittonsa ATP-turnauksessa. Toisella kierroksella hän hävisi Benjamin Beckerille. Loppukaudesta Kontinen voitti vielä kaksi ITF Futures -turnausta Ruotsissa.
Keväällä 2011 Kontinen joutui pitkälle sairauslomalle ranteen verenkiertohäiriön takia. Paluun tenniskentille hän teki kesäkuussa Manchesterin ITF Futures -turnauksessa. Heinäkuussa Kontinen selviytyi välieriin Tampere Openin ATP-haastajaturnauksessa. Elokuun alussa Kontinen pääsi puolivälieriin Segovian ATP-haastajaturnauksessa. Kontisen polvi operoitiin syksyllä.
Kontisen ensimmäinen turnaus vuonna 2012 oli kesäkuussa pelattu Hollannin Futures-turnaus. Hän joutui luovuttamaan toisella kierroksella kipeytyneen polven vuoksi. Kontisen polvi leikattiin lokakuussa 2012.
Ura > Paluu kilpakentille nelinpelaajana ja ensimmäinen ATP-turnausvoitto (2013–2014)

Kontinen pelasi helmikuussa 2013 Suomen Davis Cup -joukkueessa nelinpeliä maan kohdatessa Bulgarian. Kauden aikana hän voitti nelinpelissä kolme ATP-haastajaturnausta. Marraskuussa 2013 hän kertoi panostavansa täysillä nelinpeliin, koska se on polven kannalta kaksinpeliä kevyempää. Hän ei kuitenkaan täysin poissulkenut paluuta kaksinpeliin myöhemmin, jos polvi tuntuu paremmalta.
Kontinen osallistui Jarkko Niemisen kanssa Ranskan avoimiin 2014. He etenivät turnauksessa toiselle kierrokselle. Wimbledonissa he hävisivät avauskierroksen ottelunsa. Elokuussa Kontinen voitti Niemisen kanssa ATP-250-turnauksen nelinpelin Itävallassa. Yhdysvaltain avoimissa Kontinen ja Nieminen hävisivät ensimmäisen kierroksen ottelunsa. Syyskuussa Kontinen pääsi loppuotteluun Metzin ATP-turnauksessa Marin Draganjan parina. He hävisivät loppuottelun kuitenkin ottelu-tie-breakin jälkeen. Lokakuussa he etenivät loppuotteluun Baselissa, jossa hävisivät jälleen ottelu-tie-breakin jälkeen. Marraskuussa Kontinen voitti Niemisen kanssa Helsingin haastajaturnauksen.
Ura > Nousu maailmanlistan 30 parhaan joukkoon (2015)

Vuoden 2015 Kontinen aloitti Martin Draganjan parina. He hävisivät vuoden kolme ensimmäistä turnaustaan avauskierroksella, mukaan lukien Australian avoimet. Helmikuussa, kauden neljännessä turnauksessaan, Zagrebissa, he saavuttivat ATP-turnausvoiton häviämättä koko turnauksessa erääkään. Seuraavaksi he voittivat Marseillen turnauksen voittamalla kaikki ottelunsa vasta ottelu-tie-breakissa. Huhtikuussa Kontinen ja Draganja voittivat Barcelonan turnauksen. Turnauksen jälkeen julkaistulla maailmanlistalla Kontinen nousi sijalle 29, kautta aikain parhaimmalle suomalaispelaajan saavuttamalla sijalle nelinpelissä.
Ranskan avoimissa heidän pelinsä päättyivät toiselle kierrokselle ja Wimbledonissa avauskierrokselle viisieräisessä ottelussa Thanasi Kokkinakisia ja Lleyton Hewittiä vastaan. Heinäkuussa pelatussa Umagin turnauksessa he pääsivät välieriin, jossa hävisivät Mariusz Fyrstenbergille ja Santiago Gonzálezille. Ranskan avointen sekanelinpelissä Kontinen pääsi välieriin Zheng Jien kanssa. Elokuussa Kontisen nelinpelipari Draganja joutui leikkaukseen, ja hän joutui etsimään loppukaudeksi muita pelaajia parikseen. Elokuun alussa pelatussa Kitzbühelin turnauksessa Kontinen pelasi Robin Haasen kanssa. He etenivät turnauksessa loppuotteluun, jossa hävisivät Nicolas Almagrolle ja Carlos Berlocqille luvuin 5–7, 6–3, 11–9. Yhdysvaltain avoimissa Kontinen pelasi Horacio Zeballosin kanssa. He hävisivät turnauksen avauskierroksella. Syyskuun lopulla Kontinen voitti filippiiniläisen Treat Hueyn kanssa Pietarin ATP-turnauksen saavuttaen viidennen turnausvoittonsa urallaan. Seuraavalla viikolla he voittivat Kuala Lumpurissa pelatun ATP-turnauksen. Kauden 2015 päätteeksi Kontinen oli maailmanlistan sijalla 31.
Ura > ATP-turnausvoiton jälkeinen pitkä tappiokierre (2018)

Kontinen ja Peers voittivat Brisbanen ATP-turnauksen tammikuussa 2018 päihittämällä loppuottelussa argentiinalaisparin Leonardo Mayer ja Horacio Zeballos luvuin 3–6, 6–3, [10–2]. Australian avoimissa he putosivat toisella kierroksella. Dubaissa ja Indian Wellsissä tuli avauskierroksen tappio, kuten myös Irvingin Challenger-turnauksessa. Miami Mastersissa he voittivat yhden ottelun. Heikkojen esitysten myötä Kontinen putosi yli vuoteen ensimmäisen kerran nelinpelin maailmanlistan kolmen parhaan ulkopuolelle neljänneksi. Kontisen mukaan monessa hävityssä ottelussa he ovat pelanneet jopa samalla tasolla kuin isoissa voitoissa, mutta marginaalit ovat pienet. Huhti-toukokuussa he hävisivät ensimmäisen ottelunsa sekä Monte Carlossa, Barcelonassa että Madridissa. Roomassa he saavuttivat yhdellä voitolla puolivälieräpaikan. Ranskan avoimissa Kontinen ja Peers etenivät puolivälieriin, missä hävisivät niukasti kolmen erän ottelun Feliciano Lópezille ja Marc Lópezille. Aiemmin Kontinen ei ollut päässyt turnauksessa näin pitkälle. Sekanelinpelissä Kontinen hävisi avauskierroksen ottelun Mihaela Buzărnescun kanssa. Queen’s Clubin ruohokenttäturnauksessa Kontinen ja Peers saavuttivat kauden toisen turnausvoittonsa. He voittivat loppuottelussa Jamie Murrayn ja Bruno Soaresin. Wimbledonissa Kontisen ja Peersin pelit päättyivät ensimmäiselle kierrokselle, jossa he hävisivät viidessä erässä parille Máximo González/Nicolás Jarry. Kontinen pelasi sekanelinpeliä jälleen Heather Watsonin kanssa. He hävisivät tällä kertaa kolmannella kierroksella. Washingtonin ATP-turnauksessa Kontinen ja Peers hävisivät avauskierroksella. Elokuussa pelatussa Toronton Masters-turnauksessa Kontinen ja Peers saavuttivat turnausvoiton. He voittivat loppuottelussa parin Raven Klaasen ja Michael Venus luvuin 6–2, 6–7(7), [10–6].
Ura > Australian avointen loppuottelussa (2019)

Kontinen ja Peers selviytyivät Australian avoimissa loppuotteluun turnauksen viidenneksi sijoitettua ranskalaisparia Pierre-Hugues Herbert ja Nicolas Mahut vastaan, mutta hävisivät numeroin 4–6, 6–7 (1–7). Helmikuussa Kontinen voitti Rotterdamin ATP-turnauksen Jérémy Chardyn kanssa
Ura > Uuden parin kanssa (2020)

Vuodeksi 2020 Kontinen vaihtoi nelinpeliparikseen saksalaisen Jan-Lennard Struffin. Australian avoimissa Kontinen eteni hänen kanssaan puolivälieriin, mutta he hävisivät siinä Yhdysvaltain Rajeev Ramille ja Britannian Joe Salisburylle 4–6, 4–6.
Ranskan avoimissa Kontinen ja Struff putosivat jo ensimmäisessä ottelussaan paria Ivan Dodig ja Filip Polasek vastaan lukemin 3–6, 1–6.
Ura > Uusi pari, ATP-turnausvoitto ja tauko (2021–2022)

Vuonna 2021 Kontinen pelasi ranskalaisen Édouard Roger-Vasselinin kanssa. Kontinen avasi kauden helmikuussa Melbournen ATP-turnauksessa, jossa Kontinen pelasi Pierre-Hugues Herbertin kanssa. He hävisivät ensimmäisellä kierroksella. Australian avoimissa 11:nneksi sjoitetut Kontinen ja Roger-Vasselin hävisivät avauskierroksella sjoittamattomalle parille. Myös turnauksen sekanelinpelissä Jaroslava Švedovan kanssa Kontisen pelit päättyivät avauskierrokselle. Seuraavassa turnauksessaan Montpellierissä helmikuun lopussa Kontinen ja Roger-Vasselin saavuttivat turnausvoiton. Tämä oli heidän toinen yhteinen turnausvoittonsa ja Kontisen 24:s, ensimmäinen sitten lokakuun 2019. Maaliskuussa he pelasivat Rotterdamin ATP-turnauksessa, missä voittivat ensimmäisellä kierroksella nelinpelin maailmanlistan ykkösparin, Juan Sebastian Cabalin ja Robert Farahin. Välierissä he hävisivät Horia Tecăulle ja Kevin Krawietzille match tiebreakissä.
Kontinen pelasi syyskuussa 2021 Yhdysvaltain avoimissa Harri Heliövaaran kanssa.
Tammikuussa 2022 Kontinen kertoi pitävänsä taukoa tenniksestä ja miettivänsä mitä tekee jatkossa.
Pelityyli

Oikeakätisellä Kontisella on yhden käden rystylyönti. Suomen Davis Cup -joukkueen valmentaja Kim Tiilikainen kertoi vuonna 2009 pitävänsä Kontista erittäin lahjakkaana ja monipuolisena pelaajana. Lisäksi hän kehui Kontisen henkistä puolta. Vuoteen 2015 uransa lopettanut tennispelaaja Jarkko Niemisen mukaan Kontisen pelityyli sopii hyvin nelinpeliin, jossa hänen vahvuutensa korostuvat. Hänen mukaansa Kontinen tykkää pelata lyhyitä pisteitä, on maailman parhaita verkkopelissä, hyvä palauttaja sekä tarkka, kova ja monipuolinen syöttäjä.
Yksityiselämä

Kontisen nuorempi veli Micke (s. 18. joulukuuta 1992) valittiin Boca Ratonissa sijaitsevan Evert Tennis Academyn parhaaksi poikajunioriksi kaudella 2008–2009. Lisäksi heidän perheeseensä kuuluvat isä Pentti, äiti Marja ja sisar Sanna. Kontinen asuu Tallinnassa, Virossa, jonne hän on omien sanojensa mukaan muuttanut saadakseen olla rauhassa.
Tilastot > Turnausvoitot sekanelinpelissä (1)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Pvm | Turnaus | Paikka | Kenttä | Pari | Vastustaja | Tulos |
| 1. | 10. heinäkuuta 2016 | Wimbledonin tennisturnaus | Wimbledon, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta | Ruoho |  Heather Watson |  Robert Farah  Anna-Lena Grönefeld | 7–6(7–5), 6–4 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri Kontinen Wikimedia Commonsissa
Henri Kontisen viralliset kotisivut
Henri Kontinen ATP:n sivuilla (englanniksi)
Henri Kontinen ITF:n sivuilla (englanniksi)
Henri Kontinen Davis Cup -sivustolla (englanniksi)
Jarkko Nieminen (vas.) ja Henri Kontinen Davis Cupin nelinpelissä Luxemburgia vastaan vuonna 2008.
Kontinen ja Heather Watson palkittavina voittoisan sekanelinpeliturnauksen jälkeen Wimbledonissa.
Ihana seikkailu (vuoden 1934 elokuva)

| Ihana seikkailu> Forsaking All Others |
| --- | --- |

Ohjaaja:  W. S. Van Dyke
Käsikirjoittaja:  Joseph L. Mankiewicz
Perustuu:  Frank Cavettin ja Edward Barry Robertsin näytelmään
Tuottaja:  Bernard H. Hyman
Säveltäjä:  William Axt
Kuvaaja:  George J. Folsey Gregg Toland
Leikkaaja:  Tom Held
Pääosat:  Joan Crawford Clark Gable Robert Montgomery
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   23. joulukuuta 1934  25. elokuuta 1935
Kesto:  83 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  392 000 USD
Tuotto:  2 199 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihana seikkailu (engl. Forsaking All Others) on W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamakomedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1934. Draamakomedian pääosissa ovat Joan Crawford, Clark Gable ja Robert Montgomery. Ihana seikkailu on Crawfordin ja Gablen kuudes kahdeksasta yhteisprojektista. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
Joseph L. Mankiewicz sovitti käsikirjoituksen Frank Cavettin ja Edward Barry Robertsin samannimisen näytelmän pohjalta. Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkissa 1. maaliskuuta vuonna 1933 ja sitä esitettiin 110 näytöstä. Tallulah Bankhead näytteli Mary Clayn roolin. Ihanan seikkailun elokuvaversion roolit olivat alun perin laadittu Loretta Youngille, George Brentille ja Joel McCrealle, mutta roolit annettiinkin myöhemmin Crawfordille, Gablelle ja Montgomerylle.
Ihanan seikkailun tuotanto alkoi 25. syyskuuta 1934 ja loppui joulukuussa. Kuvaukset päättyivät jo 22. lokakuuta, mutta marraskuusta joulukuuhun otettiin uusintaottoja. Elokuvaa kuvattiin pääasiassa Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä 392 000 dollarin budjetilla.
Ihana seikkailu sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. joulukuuta vuonna 1934. Suomessa elokuva julkaistiin 25. elokuuta vuonna 1935. Ihana seikkailu oli ilmestyessään taloudellinen että kriittinen menestys. Elokuva tuotti yhteensä 2 199 000 dollaria, joista 1 399 000 dollaria Yhdysvalloissa ja loput ulkomailla. Elokuva sai ilmestyessään hyvän vastaanoton kriitikoilta; varsinkin Crawfordin roolisuoritusta kehuttiin.
Ihana seikkailu julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Juoni

Jeff Williams (Clark Gable) on jo kahdenkymmenen vuoden ajan lapsesta asti rakastanut Mary Clayta (Joan Crawford), ja kun Williams palaa Espanjan Madridista, hän haluaa kosia Marya heti ensi kädessä. Kuitenkin Jeffin suunnitelma kohtaa äkkilopun, kun hän saa selville, että Mary on menossa naimisiin Dillon "Dill" Toddin (Robert Montgomery) kanssa ihan pian, joten Jeff tyytyy vain toivottamaan onnea tulevalle avioparille. Hääpäivänä Dill jättää Maryn alttarille ja karkaa rakastajattarensa Connien (Frances Drake) kanssa. Vaikka Dill teki kauhean tempun Marylle, hänellä on kuitenkin vielä tunteita Dilliä kohtaan. Maryn ollessa vapaana, Jeff yrittää voittaa hänet itselleen ennen kuin on taas liian myöhäistä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Crawford  | … |  Mary Clay   |
|  Clark Gable  | … |  Jeffrey "Jeff" / "Jeffy" Williams   |
|  Robert Montgomery  | … |  Dillon "Dill" / "Dilly" Todd   |
|  Charles Butterworth  | … |  Shemp "Shempy"   |
|  Billie Burke  | … |  Paula-täti   |
|  Frances Drake  | … |  Connie Barnes-Todd   |
|  Rosalind Russell  | … |  Eleanor   |
Aiheesta muualla

Ihana seikkailu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ihana seikkailu Elonet.
Ihana seikkailu AllMoviessa. (englanniksi)
Israel Joshua Singer

| Israel Joshua Singer |
| --- | --- |
 Israel Joshua Singer
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1893 Lublinin voivodikunta, Puola
Kuollut: 10. helmikuuta 1944 (50 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: jiddiš
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Israel Joshua Singer (30. marraskuuta 1893 Lublinin voivodikunta, Puola – 10. helmikuuta 1944 Los Angeles, Yhdysvallat) oli juutalainen jiddišinkielinen kirjailija. Hän muutti Puolasta Yhdysvaltoihin 1934. Hänen veljensä oli kirjailija Isaac Bashevis Singer.
Singer julkaisi esikoisteoksensa Joše Kalb 1932  asuessaan vielä Puolassa. Hän kirjoitti kolmiosaisen sukukronikan Di brider Aškenazi (1936) Łódźin kaupungissa asuneen perheen kolmen sukupolven vaiheista. Hänen teoksiaan on dramatisoitu ja esitetty New Yorkin juutalaisessa teatterissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Israel Joshua Singer Wikimedia Commonsissa
Itsenäisen Suomen Puolesta 2000

Itsenäisen Suomen Puolesta 2000 -kansalaisliike oli Raimo Vistbackan johtama kansanliike, joka perustettiin tukemaan Ilkka Hakalehdon kampanjaa vuoden 2000 presidentinvaaleissa. Tämä Perussuomalaiset-puolueen aloitteesta perustettu kansanliike pyrki kokoamaan EU-kriittisiä kansalaisia ja ryhmiä. Koska Hakalehto valittiin perussuomalaisten valtuuston päätöksellä puolueen presidenttiehdokkaaksi, ei kansanliikkeen tarvinnut kerätä normaalisti vaadittua 20 000 kannattajan listaa.
Itsenäinen Keskiluokka

Itsenäinen Keskiluokka oli professori Esa Kaitilan ja tämän liittolaisten perustama puolue, joka toimi vuosina 1949–1951. Monet puolueaktiivit olivat 1930-luvulla toimineet isänmaallisissa liikkeissä ja kansalaisjärjestöissä, kuten Akateemisessa Karjala-Seurassa. Puolueen kasvualusta oli sodan jälkeinen virkamiehistön syvä palkkakuoppa.
Alkuvuonna 1950 Itsenäinen Keskiluokka osallistui presidentin valitsijamiesvaaleihin Paasikiven tukijoukoissa. Puolue asetti ehdokkaita Uudenmaan vaalipiirissä ja sai läpi johtajansa Kaitilan. Puolueen ehdokkaat keräsivät 9 152 ääntä. Itsenäinen Keskiluokka osallistui myös lokakuun 1950 kunnallisvaaleihin joillakin paikkakunnilla, ja se solmi vaaliliittoja ainakin edistyspuolueen kanssa. Varsinkin kokoomus hyökkäsi vaalikampanjassaan uutta puoluetta vastaan; korostaen, että se oli keskiluokan tärkein puolue.
Helmikuussa 1951 puolue sulautui Suomen Kansanpuolueeseen, jossa se sai aluksi haltuunsa yhden varapuheenjohtajapaikan. Kesällä 1951 IK:n johtohenkilöt osallistuivat ensimmäistä kertaa eduskuntavaaleihin, ja Kaitila nousi kansanpuolueen edustajaksi.
Innes Ireland

| Innes Ireland |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1959–1966
Talli(t):  Lotus, BRP, BRM
Kilpailuja:  53 (50 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  4
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  47
Ensimmäinen kilpailu:  Hollannin Grand Prix 1959
Ensimmäinen voitto:  Yhdysvaltain Grand Prix 1961
Viimeinen voitto:  Yhdysvaltain Grand Prix 1961
Viimeinen kilpailu:  Meksikon Grand Prix 1966
Robert McGregor Innes Ireland (12. kesäkuuta 1930 – 22. lokakuuta 1993) oli skotlantilainen upseeri, insinööri ja kilpa-ajaja.
Ireland syntyi 12. kesäkuuta 1930 Mytholmroydissa, Yorkshiressa, Englannissa skotlantilaisen eläinkirurgin pojaksi. Hänen perheensä palasi Skotlantiin hänen ollessaan vielä nuori, jossa kouluttautui insinööriksi Rolls-Roycelle ensin Glasgow'ssa ja myöhemmin Lontoossa. Hän aloitti varsinaisen kilpa-ajamisen 27-vuotiaana ajamalla urheiluautoluokissa.
Formula 1 -sarjaan Ireland tuli ensimmäisen kerran vuonna 1959 urheiluautomenestyksensä myötä. Vuosina 1959-60 hän keräsi useita palkintokorokesijoituksia ja voitti vuoden 1961 Yhdysvaltojen osakilpailun.  Hän keräsi kaiken kaikkiaan 47 MM-pistettä. Hän osallistui myös sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin.
Formula 1:sten lisäksi Ireland  ajoi Le Mansin 24 tunnin ajoja, joissa sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi vuonna 1964, ja Lontoo-Sydney rallia.
Kilpa-ajamisen lisäksi Ireland toimi Autocar-lehden urheilutoimittajana sekä British Racing Drivers' Club -kerhon puheenjohtana. Hänen saavutuksistaan kirjoitettiin kirjoissa Marathon in the Dust sekä All Arms and Elbows. Irelandia pidettiin sanojensa mukaisena miehenä, jota kuvailtiin nopeaksi, lojaaliksi sekä herrasmiesmäiseksi seurapiiri-ihmiseksi. Hänen ajouransa oli täynnä erilaisia ylä- ja alamäkiä. Vuonna 1961 hän loukkaantui Monacon GP:n harjoituksissa ja kärsi kivuista myös saadessaan lääkkeenä morfiinia, jolle oli allerginen. Vaikka Ireland toi autonvalmistaja Lotukselle ensimmäisen Formula 1 -sarjan osakilpailuvoiton kauden lopussa, hänet erotettiin ja korvattiin Jim Clarkilla. Samana vuonna BRM-talli tarjosi Irelandille ajopaikkaa kaudeksi 1962, mutta hän kieltäytyi vedoten Stirling Mossin perheen tallille tekemäänsä sopimukseen. Graham Hill voitti BRM:n autolla vuoden 1962 mestaruuden Irelandin tyytyessä alisuoritteiseen autoon. Loput urastaan hän ajoi vaihtelevalla menestyksellä Lotuksen, BRP:n ja BRM:n autoilla.
Ireland kuoli syöpään 22. lokakuuta 1993 Readingissa, Berkshiressa, Englannissa 63-vuotiaana.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | Lotus | MON  | INDY  | NED 4 | FRA Kesk. | GBR  | GER Kesk. | POR Kesk. | ITA  | USA 5 |  | 14. | 5 |
| 1960 | Lotus | ARG 6 | MON 9 | INDY  | NED 2 | BEL Kesk. | FRA 7 | GBR 3 | POR 6 | ITA  | USA 2 | 4. | 18 |
| 1961 | Lotus | MON DNS | NED  | BEL Kesk. | FRA 4 | GBR 10 | GER NC | ITA Kesk. | USA 1 |  |  | 6. | 12 |
| 1962 | Lotus | NED Kesk. | MON Kesk. | BEL Kesk. | FRA Kesk. | GBR 16 | GER  | ITA Kesk. | USA 8 | RSA 5 |  | 16. | 2 |
| 1963 | Lotus | MON Kesk. | BEL Kesk. | NED 4 | FRA 9 | GBR Kesk. | GER Kesk. | ITA 4 | USA  | MEX  | RSA  | 9. | 6 |
| 1964 | BRP | MON DNS | NED  | BEL 10 | FRA Kesk. | GBR 10 | GER  | AUT 5 | ITA 5 | USA Kesk. | MEX 12 | 14. | 4 |
| 1965 | Lotus | RSA  | MON  | BEL 13 | FRA Kesk. | GBR Kesk. | NED 10 | GER  | ITA 9 | USA Kesk. | MEX DNS | - | 0 |
| 1966 | BRM | MON  | BEL  | FRA  | GBR  | NED  | GER  | ITA  | USA Kesk. | MEX Kesk. |  | - | 0 |