Mongolian historia
Moderni aika > Poliittisia puhdistuksia ja Japanin uhka

Japani oli vuoden 1931 Mukdenin välikohtauksen jälkeen perustanut Mantšukuon nukkevaltion Mantšuriaan. Tämä sai sekä Mongoliassa että Neuvostoliitossa heräämään pelon siitä, että Japani saattaisi yrittää saattaa myös Mongoliassa valtaan japanilaismielisen nukkehallitsijan. Mongolia ja Neuvostoliitto solmivat vuonna 1934 keskinäisen avunantosopimuksen, mikäli Japani loukkaisi alueen suvereniteettia. Ilmeistä kuitenkin oli, että Neuvostoliiton intresseissä oli pitää Mongolia vakaana puskurivaltiona, itsensä ja Kiinan sekä Japanin laajentumista vastaan. Tästä syystä Neuvostoliitto ei myöskään halunnut kehittää Mongolian teollisuutta, joka olisi tarjonnut lisäkannustimen japanilaisten hyökkäyksille. Sen sijaan Mongoliasta saatavia raaka-aineita käytettiin neuvostoliittolaisten hyödyksi. Neuvostojoukot palasivat Mongoliaan 1935, kun japanilaiset alkoivat suorittaa tunnusteluja Mongolian ja Mantšukuon rajalla.
Neuvostoliiton tuella Mongolia ryhtyi vahvistamaan armeijaansa. Maan sotilasmenoihin kulutettiin vuonna 1938 jo yli puolet maan budjetista. Myös infrastruktuuria kehitettiin ja maahan rakennettiin rautateitä ja lentotukikohtia Neuvostoliiton tuella. Toisen maailmansodan aikana Mongolian armeijassa arvellaan palvelleen noin 80 000–100 000 sotilasta, mikä oli valtava osuus 900 000 hengen suuruisesta väestöstä. Kun Mongolia joutui panostamaan omaan turvallisuuteensa, ei muilla aloilla voitu saavuttaa merkittävää kehitystä. Tilanteen aiheuttaman poliittisen epävarmuuden vuoksi maassa suoritettiin sisäisiä puhdistuksia, joissa japanilaisten vakoojiksi epäiltyjä teloitettiin. Vainojen kohteeksi joutuivat myös buddhalaisluostarit. Luostareita ryöstettiin ja suurin osa Mongolian luostareista tuhoutuivat. Noin 2 000 lamaa surmattiin ja tuhannet muut pidätettiin tai vietiin pakkotyöhön. Luostarilaitoksen tuho oli lähes täydellistä, kommunistihallinnon alusta toisen maailmansodan alkuun oli luostariväestö vähentynyt noin 15 000 munkista noin 200 munkkiin. Puhdistusten aikana Horloogijn Tšoibalsanista tehtiin Mongolian pääministeri vuonna 1939 ja hän oli maan kiistaton johtaja.
Mongolian ja Japanin hitaasti kytenyt konflikti kärjistyi sarjaksi taisteluita vuonna 1939, kun japanilaiset ja mantšukuon joukot tunkeutuivat Mongolian koillisosaan. Georgi Žukovin johtamat neuvostojoukot ja mongolian armeija torjuivat Japanin invaasion lähellä Mongolian ja Mantšukuon rajaa elokuussa 1939. Neuvostoliiton ja Mongolian armeijasta kaatui taisteluissa 11 000 sotilasta, kun Japanin armeijan sotilaita saattoi kaatua jopa 80 000. Vihollisuudet maiden välillä päättyivät syyskuussa 1939 ja Neuvostoliitto ja Japani solmivat aselevon. Japani luopui myöhemmin aikeistaan hyökätä Neuvostoliittoon ja se suuntasi laajentumispyrkimyksensä Tyynenmeren ja Kaakkois-Aasian suuntaan Toisen maailmansodan aikana. Toisen maailmansodan aikana Neuvostoliitto ja Japani solmivat myös Mongoliaa koskevan sopimuksen, jossa Japani sitoutui kunnioittamaan Mongolian alueellista koskemattomuutta.
Konflikti vahvisti entisestään Neuvostoliiton otetta Mongoliasta. Koko Toisen maailmansodan ajan Tšoibalsanin hallinto noudatti Moskovasta saatuja toimintaohjeita. Mongolia tuki sodassa Neuvostoliittoa toimittamalla karjatuotteita, raaka-aineita ja vaatteita. Mongolian armeija pidettiin koko sodan ajan valmiudessa. Se muodosti tärkeän puskurivoiman Neuvostoliiton kaukoidän puolustustaktiikassa, mutta se toimi kuitenkin puna-armeijasta erillisenä. Armeijan modernisaatio ja sen pitäminen alati valmiudessa, oli Mongolian kehittymättömälle taloudelle ja pienelle väestölle raskas taakka. Suurimman taakan kantoi maan karjatalous, joka oli velvoitettu täyttämään Neuvostoliiton sota-ajan tarpeet. Karjan kokonaismäärä laski voimakkaasti sotavuosina.
Mongolian sodan aikainen stabiili tilanne päättyi ennen toisen maailmansodan loppunäytöstä. Liittoutuneiden pitämässä Jaltan konferenssissa helmikuussa 1945, sovittiin Neuvostoliiton julistavan sodan Japanille. Tämän vuoksi myös Mongolia teki saman. Noin 80 000 sotilaan vahvuinen Monglian armeija liittyi neuvostojoukkoihin, jotka hyökkäsivät Sisä-Mongoliaan ja Mantšuriaan, ajaen japanilaisjoukot pois Kiinan mantereelta. Kiina tunnusti sodan jälkeen Mongolian täyden itsenäisyyden sen nykyisillä rajoillaan. Kiinan sisällissodassa Kiinan kommunistien saavutettua voiton Guomindangista, Mongolia taas tunnusti Kiinan kansantasavallan ja maat solmivat ystävyyssopimuksen vuonna 1946.