stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Katawa Shoujo
Vastaanotto

Katawa Shoujo sai ristiriitaisen vastaanoton. Pelin nimi ”Katawa Shoujo” tarkoittaa sananmukaisesti rampaa tai vammaista tyttöä, ja se onkin jakanut mielipiteitä. Vaikka pelin lähtökohtaa on kutsuttu ”kieroutuneeksi ja kurjaksi”, itse pelin on sanottu olevan ”hyvin tuotettu”, ja kokonaisuutena pelin on sanottu erottuvan laadullaan jopa kaupallisten julkaisujen joukossa. Vammaisuuden käsittelyä aiheena on kehuttu rehelliseksi ja kunnioittavaksi.
Rock Paper Shotgun -pelisivusto kehui arviossaan pelin hahmojen moniulotteisuutta ja sitä, kuinka siinä tutkaillaan vammasta kärsivien hahmojen ihmissuhteiden haasteita ja ongelmia. Sen sijaan pelin eroottisia kohtauksia sanottiin kiusallisiksi ja piirrosjäljeltään muuta peliä huonommiksi, ja tarinaa huonoksi ja liian yksityiskohtaiseksi. Kotakun Richard Eisenbeis kuvaili peliä koskettavaksi ja totesi sen käsittelevän arkaa aihetta suoraan, mutta kunnioituksella. Hän kehui sitä, kuinka pelin hahmot ovat inhimillisiä, eivätkä heidän vammansa määritä heitä. Kaikkiaan hän sanoi Katawa Shoujon olevan paras visual novel, jota on koskaan pelannut. Otaku USA -lehden Dave Riley puolestaan sanoi arviossaan pelin hahmojen ja proosan olevan huonoa ja ennalta-arvattavaa, vaikka kehuikin pelin lähtötilannetta mielenkiintoiseksi.
Metacritic-sivuston keräämissä käyttäjäarvioissa Katawa Shoujo on saanut keskimäärin 8,8 pistettä kymmenestä.
Tekijät

Lähde:
| --- | --- |
 cpl_crud: projektin tuottaja, Hanakon polun käsikirjoitus  Aura: pääkirjoittaja, pelisuunnittelija, Rinin polun käsikirjoitus  delta: pääohjelmoija, käyttöliittymäsuunnittelu, ohjaus, tekninen toteutus  TheHivemind: Emin polun käsikirjoitus  Anonymous22: Shizunen polun käsikirjoitus  Suriko: tuottaja, Lillyn polun käsikirjoitus  Kagami: toimitustyö  Losstarot: toimitustyö  Silentcook: toimitustyö  Blue123: musiikki  NicolArmafi: musiikki :  gebyy-terar: kuvitus  Kamifish: kuvitus  moekki: kuvitus  pimmy: kuvitus  raemz: kuvitus  Raide: kuvitus, ohjaus  climatic: lisäkuvitus  Doomfest: lisäkuvitus  yujovi: lisäkuvitus, taustojen valokuvaus, ohjaus  Mike Inel: animointi
Aiheesta muualla

Katawa Shoujon ja Four Leaf Studiosin kotisivut (englanniksi)
Virallinen blogi (englanniksi)
Viralliset foorumit (englanniksi)
Peli koostuu visuaaliselle novellille tyypillisesti tekstistä ja hahmojen sprite-grafiikoista. Tässä kohtauksessa mukana ovat (vasemmalta oikealle) Lilly, Misha ja Shizune.
Tietyissä tarinan kohdissa pelaaja voi tehdä valintoja, jotka vaikuttavat tarinan kulkuun. Taustalla pelin hahmoista Hanako.
Cosplay-harrastajia pukeutuneena Katawa Shoujon hahmoiksi, vasemmalta oikealle Hanako, Lilly, Misha ja Shizune.
Käärmepylväs

| Käärmepylväs> Τρικάρηνος ὄφις |
| --- | --- |
 Käärmepylvään jäänteet Istanbulissa.
Sijainti:  Delfoi, Fokis, Kreikka (alkuperäinen) Istanbul, Turkki (nykyinen)
Koordinaatit:  41°00′20.3″N, 28°58′30.4″E
Rakennustyyppi:  voitonpylväs
Valmistumisvuosi:  479 eaa. tai pian sen jälkeen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Käärmepylväs (m.kreik. Τρικάρηνος ὄφις ὁ χάλκεος, Trikarēos ofis ho khalkeos, ”Kolmipäinen pronssikäärme”) on kreikkalaisten Delfoihin vuoden 479 eaa. Plataiain taistelun voiton jälkeen pystyttämä kolmesta käärmeestä muodostunut voitonpylväs. Se vietiin myöhäisantiikin aikana Konstantinopolin Hippodromille, ja sen jäänteet ovat edelleen Istanbulissa. Pylvään alkuperäisellä paikalla Delfoissa on nykyisin kopio.
Historia > Delfoissa

Joukko kreikkalaisia kaupunkivaltioita oli muodostanut persialaissotien aikaan vuosina 481–479 eaa. niin kutsutun helleenisen liiton Persiaa vastaan. Kreikkalaiset voittivat persialaiset merillä Salamiin taistelussa vuonna 480 eaa. ja tämän jälkeen maalla Plataiain taistelussa vuonna 479 eaa. Jälkimmäisen voiton kunniaksi kreikkalaiset pystyttivät Delfoin pyhäkköalueelle, joka oli yleiskreikkalainen Apollonin kulttipaikka, pylvään, johon kirjoitettiin kaikkien voittoon osallistuneiden kaupunkien nimet. Pylväs sijaitsi Apollonin temppelin edustalla sen itäpuolella.
Herodotos mainitsee Käärmepylvään, ja sanoo, että siihen kuului kolmijalka eli tripodi:
»Kerättyään kokoon rahat he asettivat Delfoin jumalaa varten erikseen kymmenykset, joista pyhitettiin se vaskinen kolmijalka, mikä seisoo kolmipäisen vaskikäärmeen päällä lähinnä alttaria»
Hän sanoo myös, että samalla kertaa kreikkalaiset erottivat kymmenykset myös Olympiaan tehtyä Zeuksen pronssipatsasta ja Isthmiaan tehtyä Poseidonin pronssipatsasta varten. Pausaniaan mukaan Käärmepylvään kolmijalka olisi ollut kultainen. Hän kertoo myös, että hänen aikanaan fokislaiset olivat jo vieneet kolmijalan, mutta itse pylväs oli edelleen pystyssä.
Pylvään alkuperäisellä paikalla on nykyisin vain sen jalusta. Sen viereen pystytettiin vuonna 2015 Istanbulissa olevan säilyneen osan kopio, joka perustuu vuonna 1980 tehtyyn kipsivalokseen alkuperäisestä.
Historia > Konstantinopolissa

Pylväs siirrettiin Delfoista Konstantinopoliin mahdollisesti jo Konstantinus Suuren aikana vuonna 306–337. Se sijoitettiin joko tuolloin tai myöhemmin bysanttilaisella kaudella kaupungin Hippodromille. Nykyisin se on yksi Hippodromin kolmesta antiikin aikaisesta jäänteestä läheisten Theodosiuksen obeliskin ja Konstantinos VII:n obeliskin ohella.
Pylvään roolista Konstantinopolissa on erilaisia tulkintoja. Ainakin se on muiden Hippodromin muinaismuistojen ohella osoituksena siitä, että kaupunkiin oli kerätty suuri määrä antiikkia eri puolilta Bysantin valtakuntaa sen aseman ja mahdin osoittamiseksi, samoin kuin aikanaan Roomaan. Epäselvää sen sijaan on, oliko pylvään alkuperällä jotain suurempaa merkitystä Konstantinukselle. Hän saattoi nähdä valtakuntansa jatkumona sille sivilisaatiolle, joka oli voittanut persialaiset. On myös arveltu, että hän olisi jatkanut kristinuskoon kääntymisensäkin jälkeen auringonjumalan, tässä Apollonin, symboliikan vaalimista. Toisaalta on ehdotettu, että pylväs olisi ollut eräänlainen voitonmerkki Delfoin oraakkelista, joka oli kehottanut Diocletianusta kristittyjen vainoihin, tai tarkoitettu ilmaisemaan Konstantinopolin asemaa uutena maailman napana, mikä asema aiemmin oli ollut Delfoilla.
Ajan kuluessa pylvään alkuperäinen merkitys kuitenkin unohtui, ja se alettiin nähdä käärmeidensä vuoksi esimerkiksi apotropaattisena symbolina, jonka katsottiin suojelevan kaupunkia käärmeiltä tai parantavan käärmeiden puremia, tai yhdistettiin Mooseksen erämaassa nostamaan vaskikäärmeeseen.
Hippodromin alueella suoritettiin kaivauksia vuosina 1855–1856 ja 1927. Ne osoittivat, että pylväs oli Konstantinopolissa käytössä suihkulähteenä. Tämä mahdollisesti sai aikaan sen, etteivät ristiretkeläiset vieneet ja sulattaneet sitä Hippodromin muiden pronssiesineiden ohella vuonna 1204, minkä ansiosta se on säilynyt osittain myös nykyaikaan.
Pylväs

Käärmepylväs on tehty pronssista. Sen varsi muodostuu ikään kuin kolmesta käärmeestä, jotka kietoutuvat toisiinsa, ja joiden eri suuntiin osoittavat päät muodostivat pylvään pään. Käärmeillä oli kielet ja lasista tehdyt silmät. Nykyisin pylväästä on jäljellä sen alaosaa noin 3,5 metrin korkeudelta. Käärmeiden päät leikattiin poikki vuonna 1700. Yhden pään yläosa löydettiin vuonna 1848. Kolmijalka seisoi oletettavasti käärmeiden päiden päällä.
Ennallistuspiirros pylväästä.
Ennallistuspiirros, yksityiskohta pylvään päästä.
Eräs ennallistus pylväästä kolmijalkoineen.
Yhden käärmeen pää. Istanbulin arkeologinen museo.
Pylväs > Piirtokirjoitus

Pylväässä oli piirtokirjoitus, joka luettelee persialaisia vastaan taistelleen helleenisen liiton 31 jäsentä.
Piirtokirjoitus on tehty muun muassa Fokiin ja Peloponnesoksen alueilla käytössä olleella arkaaisella kreikkalaisella kirjaimistolla. Kirjaimistossa esimerkiksi gamma näyttää C-kirjaimelta, zeeta näyttää I-kirjaimelta, jossa on pitkä ylä- ja alaviiva, ja rhoo muistuttaa R-kirjainta. Äännettä /kh/ esittää psiin näköinen Ψ eikä khii eli Χ.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Teksti: |  Transkriptio: |  Suomennos: |
|  ΤΟ[...] ΠΟΛΕΜΟΝ [...] ΠΟΛ[...]ΜΕΟΝ |  τ̣ο[ίδε τὸν] πόλεμον [ἐ]- πολ[έ]μεον |  Ne jotka sodassa taistelivat |
|  ΛΑΚΕΔ[...] ΑΘΑΝΑ[...] ΚΟΡΙΝΘΙΟΙ |  Λακεδ[αιμόνιοι] Ἀθαναῖο[ι] Κορίνθιοι |  lakedaimonialaiset ateenalaiset korinttilaiset |
|  ΤΕCEA ΣFΚVON[...]Ι AICINATAI |  Τεγεᾶ[ται] Σικυόν[ιο]ι Αἰγινᾶται |  tegealaiset sikyonilaiset aiginalaiset |
|  MEϹAREΣ ΕΠΙDΑVRIOI ERΨOMENIOI |  Μεγαρε͂ς Ἐπιδαύριοι Ἑρχομένιοι |  megaralaiset epidauroslaiset orkhomenoslaiset |
|  ΦΛΕΙΑΣΙΟΙ ΤRΟΙΑΝΙΟΙ ΕRMIONEΣ |  Φλειάσιοι Τροζάνιοι Ἑρμιονε͂ς |  fleiuslaiset troizenlaiset hermionelaiset |
|  TIPVNΘΙΟΙ [Π]ΛΑΤΑΙΕΣ ϴΕΣΠΙΕΣ |  Τιρύνθιοι Πλαταιε͂ς Θεσπιε͂ς |  tirynsläiset plataiailaiset thespiailaiset |
|  ΜVΚΑΝΕΣ ΚΕΙΟΙ ΜΑΛΙΟΙ ΤΕΝΙΟΙ |  Μυκανε͂ς Κεῖοι Μάλιοι Τένιοι |  mykeneläiset keoslaiset meloslaiset tenoslaiset |
|  ΝΑΧΙΟΙ ΕRETRIEΣ ΨΑΛΚΙΔΕΣ |  Νάξιοι Ἐρετριε͂ς Χαλκιδε͂ς |  naksoslaiset eretrialaiset khalkislaiset |
|  ΣΤVΡΕΣ FΑΛΕΙΟΙ ΠΟΤΕΙΔΑΙΑΤΑΙ |  Στυρε͂ς Ϝαλεῖοι Ποτειδαιᾶται |  styralaiset elisläiset poteidaialaiset |
|  ΛΕVΚΑΔΙΟΙ FANAKTOΡΙΕΣ ΚVϴNIOI ΣΙΦΝΙΟΙ |  Λευκάδιοι Ϝανακτοριε͂ς Κύθνιοι Σίφνιοι |  leukaslaiset anaktorionlaiset kythnoslaiset sifnoslaiset |
|  ΑΜΠRΑΚΙΟΤΑΙ ΛΕΠRΕΑΤΑΙ |  Ἀμπρακιο͂ται Λεπρεᾶται |  ambrakialaiset lepreonlaiset |
Selitykset:
↑  Toisin sanoen Keoksen tetrapolis: iulislaiset, karthaialaiset, koressialaiset ja poieessalaiset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Käärmepylväs Wikimedia Commonsissa
Pylvään jäänteiden kopio Delfoissa sekä sen takana alkuperäisellä paikalla oleva pylvään jalusta.
Kerjäläisten kulkue Konstantinopolin Hippodromilla Käärmepylvään luona. Osmaniaikainen miniatyyri, Surname-i Vehbi, 1582.
Piirros Käärmepylvään piirtokirjoituksesta, joka luettelee Persian voittaneen helleenisen liiton jäsenet.
Aristarkhos Samothrakelainen

| Aristarkhos Samothrakelainen> Ἀρίσταρχος ὁ Σαμόθραξ |
| --- | --- |
 Aristarkhos Samothrakelainen kuvattuna Jean-Auguste-Dominique Ingresin maalauksessa Homeroksen apoteoosi, 1827.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 217/216 eaa. Samothrake
Kuollut: n. 145/144 eaa. Kypros
Ammatti:  grammaatikko
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  hellenistinen kausi
Tyylilajit:  grammatiikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aristarkhos Samothrakelainen (m.kreik. Ἀρίσταρχος ὁ Σαμόθραξ, Aristarkhos ho Samothraks, lat. Aristarchus Samothracenus; n. 217/216–145/144 eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko, joka eli hellenistisellä kaudella ja oli kotoisin Samothrakesta. Hän on koko antiikin ajan merkittävimpiä grammaatikkoja, ja vaikutusvaltaisin oppinut erityisesti homeerisen runouden alalla. Silti hänen tuotannostaan tiedetään vain vähän, sillä hänen teoksensa eivät ole säilyneet nykyaikaan.
Elämä

Aristarkhos oli kotoisin Samothraken kaupungista samannimiseltä saarelta, ja sai koulutuksensa Aleksandrian Museionissa, jossa hänen opettajanaan toimi Aristofanes Byzantionlainen. Ptolemaios IV (hallitsi 221–204 eaa.) antoi Aristarkhoksen tehtäväksi poikansa Ptolemaios Epifaneen opettamisen. Myös Ptolemaios Fyskon kuului hänen oppilaisiinsa. Myöhemmin Aristarkhos perusti oman grammatiikan ja tekstikritiikin koulukuntansa. Vuodesta 153 eaa. hän toimi Aleksandrian kirjaston johtajana.
Aristarkhoksesta tuli aikansa merkittävin grammaatikko opettajansa Aristofaneen sekä kilpakumppaninsa, Pergamonin koulua johtaneen Krates Malloslaisen ohella. Usein häneen viitataan antiikin lähteissä näistä suurimpana (ὁ γραμματικώτατος, ho grammatikōtatos) ja ”grammaatikkojen päänä” (ὁ κορυφαῖος τῶν γραμματικῶν, ho koryfaios tōn grammatikōn). Aristarkhos omisti koko elämänsä grammatiikalle ja tekstikritiikille, päämääränään selittää kreikkalaisten runoilijoiden tuotantoa sekä muodostaa näiden teoksista oikeelliset tekstilaitokset. Hänen tutkimuksensa kattoivat grammatiikan koko alan niin laajasti kuin termi antiikin aikana ymmärrettiin. Yhdessä suurten aikalaistensa kanssa hän oli ensimmäisiä, jotka muodostivat kreikan kieliopille tiukat säännöt.
Ptolemaios Fyskonin eli Ptolemaios VIII:n (faaraona 170–116 eaa.) hallituskaudella tutkijoita ja filosofeja kohdeltiin Aleksandriassa huonosti, ja siksi Aristarkhos, joka oli tuolloin jo vanha, siirtyi Egyptistä Kyprokselle. Hänen kerrotaan kuolleen siellä 72-vuotiaana näännyttämällä itsensä tarkoituksella, sillä hän kärsi parantumattomasta turvotuksesta.
Aristarkhoksella oli kaksi poikaa, Aristagoras ja Aristarkhos nuorempi, jotka olivat myös grammaatikkoja. Kumpikaan ei kuitenkaan noussut isänsä tasolle. Aristarkhoksen grammatiikan ja tekstikritiikin koulukunta toimi pitkään Aleksandriassa ja sittemmin myös Roomassa. Hänen lukuisista seuraajistaan käytettiin nimitystä aristarkhoslaiset (οἱ Ἀριστάρχειοι, hoi Aristarkheioi, οἱ ἀπ̓ Ἀριστάρχου, hoi ap' Aristarkhū).
Kirjallisuutta

Schironi, Francesca: The Best of the Grammarians: Aristarchus of Samothrace on the Iliad.  Ann Arbor:  University of Michigan Press, 2018.  ISBN 9780472130764
Vihan hallinnasta

| Vihan hallinnasta> Περὶ ἀοργησίας.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Plutarkhos
Kieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Genre:  filosofia
Julkaistu:  n. 100
Suomennos
Suomentaja:  Juhana Torkki
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-951-1-36943-1
Sarja: Moralia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vihan hallinnasta tai Vihan hillitsemisestä (m.kreik. Περὶ ἀοργησίας, Peri aorgēsias; lat. De cohibenda ira) on Plutarkhoksen Moralia-kokoelmaan (kirja VI, 32) kuuluva tutkielma, joka käsittelee nimensä mukaisesti vihan hallintaa.
Historia

Plutarkhos kirjoitti Moralian tutkielmat ensimmäisen vuosisadan lopulla ja 100-luvun alkupuolella. Teos Vihan hallinnasta on arvioitu kirjoitetuksi viimeistään vuonna 100. Viha ja sen hillitseminen oli antiikin filosofisessa kirjallisuudessa yleinen aihe. Tärkeimmät säilyneet esimerkit ovat Plutarkhoksen teos sekä Seneca nuoremman Suuttumuksesta (De ira).
Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, mitä lähteitä Plutarkhos käytti omassa aihetta käsittelevässä tutkielmassaan. Joidenkin mukaan päälähteitä olisivat olleet stoalaiset filosofit, toisten mukaan taas peripateetikko Hieronymos Rhodoslainen. Kumpikin osapuoli on tukenut teoriaansa teoksen yhtäläisyyksillä Senecan teokseen. On kuitenkin todennäköistä, että Plutarkhos koosti suuren osan tutkielmastaan itse, vaikkakin lainasi paljon kohtia lukuisista eri kirjoituksista. Plutarkhoksen ja Senecan käyttämät lähteet vaikuttavat kuitenkin olleen monin osin samoja.
Aulus Gellius tunsi teoksen ja kertoo herkullisen anekdootin Plutarkhoksesta ja ilkikurisesta orjasta, joka uskaltautui nuhtelemaan vihastunutta Plutarkhosta. Teoksen käsikirjoitushistoria on hyvä. Kirjoitus ei vaikuta esiintyvän Lampriaan tekemässä Plutarkhoksen teosten luettelossa, sillä siinä esiintyvä Vihasta (Περὶ ὀργῆς, Peri orgēs; numero 93) viittaa toiseen teokseen, joka on kadonnut lukuun ottamatta Johannes Stobaioksella säilynyttä katkelmaa.
Tutkielman on suomentanut Juhana Torkki osana kokoelmaa Mielen tyyneydestä (Otava 2020).
Kirjallisuutta > Suomennos

Plutarkhos: Vihan hallinnasta. Teoksessa Plutarkhos: Mielen tyyneydestä.  (Sisältää tutkielmat Mielen tyyneydestä, Vihan hallinnasta, Turhasta uteliaisuudesta ja Lohdutukseksi puolisolle)  Suomentanut Juhana Torkki. Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-36943-1
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plutarch: On the Control of Anger. Teoksessa Plutarch: Moralia.  (Volume VI. Can Virtue Be Taught? On Moral Virtue. On the Control of Anger. On Tranquility of Mind. On Brotherly Love. On Affection for Offspring. Whether Vice Be Sufficient to Cause Unhappiness. Whether the Affections of the Soul Are Worse than Those of the Body. Loeb Classical Library 337)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1939.  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Plutarch: De cohibenda ira. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Plutarch: De cohibenda ira. Perseus. (englanniksi)
Plutarch: On the Control of Anger. (englanniksi)
Ignatioksen kirje tralleslaisille

| Ignatioksen kirje tralleislaisille> Ἐπιστολὴ πρὸς Τραλλιανοῖς.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ignatios Antiokialainen
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  teologia, kirje
Julkaistu:  100-luvun alku
Suomennos
Suomentaja:  Niko Huttunen
Kustantaja:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-952-7272-03-9

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ignatioksen kirje tralleslaisille (m.kreik. Ἐπιστολὴ πρὸς Τραλλιανοῖς, Epistolē pros Trallianoīs, lat. Epistula ad Trallianos) on Ignatios Antiokialaisen kirjoittama kirje, joka oli nimensä mukaisesti osoitettu Tralleisin kaupungin seurakunnalle. Se luetaan apostolisten isien kirjoituksiin.
Historia

Ignatios toimi Antiokian piispana Syyriassa 100-luvun alussa. Hänen nimissään on säilynyt 13 kirjettä, joista seitsemän on aitoja. Vähän-Aasian Kaariassa sijainneen Tralleisin (Trallesin) kristityille osoitettu kirje on yksi näistä. Ignatios kirjoitti sen Smyrnassa ollessaan vangittuna ja sen vuoksi matkalla Roomaan. Eusebios Kesarealainen mainitsee kirjeen.
Myöhemmin kirje esiintyi osana kahta Ignatioksen nimiin laitettua kirjekokoelmaa, pidempää ja lyhyempää kokoelmaa. Lyhyempi kokoelma sisälsi vain seitsemän aitoa kirjettä, ja pidempi kokoelma näiden lisäksi kuusi epäperäistä kirjettä.
Sisältö

Kirjeessä on 13 lukua ja yhteensä 29 jaetta. Ignatios kiittää tralleislaisia siitä, että he olivat lähettäneet hänen luokseen lähetystön, sekä kehottaa seurakuntalaisia olemaan kuuliaisia piispalleen sekä kunnioittamaan myös diakoneja ja presbyteerejä. Kuuliaisuus on tärkeää erityisesti harhaoppien välttämiseksi. Erityisesti Ignatios varoittaa harhaopista, jonka mukaan Kristuksen elämä ja kärsimys olisivat olleet vain näennäisiä. Kirje päättyy rukouspyyntöihin ja tervehdyksiin.
Kirjeen sisältö luvuittain on:
Alkutervehdys
Piispan ja seurakunnan yhteys (luvut 1–3)
Kärsimys ja tieto taivaallisista asioista (3–5)
Väärät opettajat ja yhteys piispaan (6–8)
Jeesus oli todellinen ihminen (9–11)
Pyyntöjä ja lopputervehdykset (12–13)
Kirjallisuutta > Suomennokset

Ignatioksen kirje trallislaisille. Teoksessa Apostoliset isät.  (Suomentanut Heikki Koskenniemi. 2. uudistettu painos (1. painos 1975). Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 163)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1989.  ISBN 951-9111-75-1
Ignatioksen kirje Tralleksen kristityille. Suomentanut Niko Huttunen. Teoksessa Apostoliset isät.  (Kokoelma varhaiskristillisiä kirjoituksia. Toimittaneet Niko Huttunen, Joona Salminen ja Ulla Tervahauta. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 290)  Helsinki:  Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2020.  ISBN 978-952-7272-03-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Letters of Ignatius. Teoksessa The Apostolic Fathers, Volume I.  (I Clement. II Clement. Ignatius. Polycarp. Didache. Edited and translated by Bart D. Ehrman. Loeb Classical Library 24)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2003.
Aiheesta muualla > Teksti

Ἐπιστολὴ πρὸς Τραλλιανοῖς. Christian Classics Etheral Library. (kreikaksi)
Ignatius to the Trallians. Käännös Roberts-Donaldson. Early Christian Writings. (englanniksi)
Ignatius to the Trallians. Käännös Lightfoot & Harmer, 1891. Early Christian Writings. (englanniksi)
Ignatius to the Trallians. Käännös Charles H. Hoole, 1885. Early Christian Writings. (englanniksi)
The Epistle of Ignatius to the Trallians. New Advent. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Ignatius of Antioch. Early Christian Writings. (englanniksi)
Apostolisten isien teokset
| --- | --- |
Klemensin kirjeet: Ensimmäinen Klemensin kirje · Toinen Klemensin kirje
Ignatioksen kirjeet: Ignatioksen kirje efesolaisille · Ignatioksen kirje filadelfialaisille · Ignatioksen kirje magnesialaisille · Ignatioksen kirje roomalaisille · Ignatioksen kirje smyrnalaisille · Ignatioksen kirje tralleslaisille · Ignatioksen kirje Polykarpokselle
Muut tekstit: Barnabaan kirje · Didakhe · Hermaan Paimen · Kirje Diognetokselle · Polykarpoksen kirje filippiläisille · Polykarpoksen marttyyrikuolema
Nikomakhos Thebalainen

| Nikomakhos Thebalainen> Νικόμαχος ὁ Θηβαῖος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 300-luku eaa. Theba
Ammatti:  taidemaalari
Nikomakhos Thebalainen (m.kreik. Νικόμαχος ὁ Θηβαῖος, Nikomakhos ho Thēbaios, lat. Nicomachus Thebanus; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Thebasta.
Elämä

Nikomakhos oli kotoisin Boiotian Thebasta. Plinius vanhemman mukaan hän oli taidemaalari Aristodemoksen poika ja oppilas, taidemaalari Aristeideen vanhempi veli ja opettaja, ja Aristokleen isä ja opettaja. Eräässä käsikirjoituksessa nimet ovat kuitenkin toisenlaiset: siinä Nikomakhoksen isän nimeksi sanotaan Aristiakos, veljen nimeksi Ariston, ja pojan nimeksi Aristeides.
Nikomakhos eli Aristratos Sikyonlaisen ja Filippos II:n aikana. Näin hänen toimintansa voidaan ajoittaa klassisen kauden loppupuolelle vuoteen 360 eaa. ja siitä eteenpäin. Hän oli Apelleen ja Protogeneen vanhempi aikalainen. Antiikin lähteissä Nikomakhos mainitaan usein tavalla, joka osoittaa hänen olleen arvostettu alallaan. Cicero katsoi, että hänen, samoin kuin Ekhionin, Protogeneen ja Apelleen, teoksissa maalaustaide on jo täydellistyneessä muodossaan. Plutarkhos katsoi, että hänen maalauksensa, samoin kuin Homeroksen runot, olivat paitsi voimallisia ja sulokkaita, myös antoivat sellaisen vaikutelman kuin ne olisivat syntyneet ilman erityisiä ponnisteluja. Vitruvius sanoo, ettei Nikomakhos jäänyt ilman kaikkein suurinta kuuluisuutta taitojen puutteen vuoksi vaan pelkästään satunnaisten olosuhteiden takia.
Nikomakhoksen oppilaisiin kuului hänen veljensä ja poikansa lisäksi myös Filoksenes Eretrialainen.
Teokset

Pliniuksen mukaan Nikomakhos olisi ollut yksi taiteilijoista, joka käytti vain neljää väriä, ja että hän käytti Parrhasioksen tavoin varjostuksissaan eretrialaista okraa. Nikomakhoksen kerrotaan olleen myös hyvin nopea. Plinius kertoo, että kerran Aristratos antoi hänen tehtäväkseen maalata muistomerkki, jonka hän pystytti runoilija Telesteen kunniaksi. Nikomakhos viivytti työn aloitusta niin kauan, että tyranni suuttui, ja aloitti työnsä vasta muutamia päiviä ennen valmistumisen määräaikaa. Hän kuitenkin sai työnsä valmiiksi nopeasti ja laadusta tinkimättä.
Nikomakhoksen teoksiksi Plinius mainitsee seuraavat: Persefonen (Pliniuksella Proserpina) ryöstöä esittänyt maalaus, joka oli myöhemmin Juventaksen pyhäkön yläpuolella Minervan pyhäkössä Rooman Capitoliumilla; nelivaljakossa ollutta Nikeä esittänyt maalaus, joka oli myöhemmin myös Capitoliumilla, johon sen sijoitti Plancus; Apollon ja Artemis; leijonalla ratsastava Kybele; naispuoliset mainadit (Pliniuksella bakkhantit), jotka satyyrit yllättävät; sekä Skyllaa esittänyt maalaus, joka oli myöhemmin Rooman Rauhan temppelissä. Nikomakhos oli ensimmäinen, joka maalasi Odysseukselle piloksen. Plinius mainitsee myös hänen tekemänsä keskeneräisen dioskuureja (Pliniuksella tyndaridit, Tyndaridae) esittäneen maalauksen, esimerkkinä suurten mestareiden keskeneräisistä teoksista, joita ihailtiin jopa enemmän kuin heidän valmiita teoksiaan.
Johannes Stobaios on säilyttänyt Nikomakhokselta mielenkiintoisen lausuman. Eräs harrastelija huomautti hänelle, ettei kyennyt näkemään kauneutta Zeuksiin maalaamassa Helenassa. Taidemaalari vastasi: ”Ota minun silmäni, niin jumalatar näyttäytyy sinulle”. Aelianus laittaa kyseisen vastauksen jonkun ”Nikostratoksen” nimiin, ja koska tätä ei tunneta muualta, oikeana muotona pidetään Nikomakhosta.