stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ajojohdin
Historia

Werner von Siemens esitteli ensimmäisen raitiotien ratajohdon Pariisin kansainvälisessä sähkönäyttelyssä vuonna 1881, mutta asennetut ajojohtimet purettiin näyttelyn jälkeen. Lokakuussa 1883 rakennettiin ensimmäinen pysyvä ajojohtimellinen raitiotie, joka oli Mödlingin ja Hinterbrühlin raitiotie Itävallassa. Raitiotiellä oli kaksinkertaiset ajojohtimet, jotka koostuivat kahdesta U-putkesta, joiden sisällä sukkulamaiset virroittimet liikkuivat. Huhtikuusta kesäkuuhun vuonna 1882 Siemens kokeili vastaavaa järjestelmää Electromotelle, varhaiselle johdinauton edeltäjälle.
Paljon yksinkertaisempi ja toimivampi ratkaisu oli ajojohdin yhdistettynä kulkuneuvon virroittimeen siten, että paluuvirta johdettiin kiskoihin. Frank J. Sprague keksi tämän järjestelmän vuonna 1888 raideliikennettä varten, ja siinä käytettiin yksinapaista ajojohdinta. Vuonna 1889 sitä käytettiin Richmond Unionin raitiotiellä Richmondissa, Virginiassa, Yhdysvalloissa. Rata oli Yhdysvalloissa sähkövetovoiman uranuurtaja.
Kirjallisuutta

Cooper, B.K. (helmi - maaliskuu 1982). "Catenaries and Contact Wires". Rail Enthusiast. EMAP National Publications. s. 14–16. ISSN 0262-561X. OCLC 49957965.
Garry Keenor – Overhead Line Electrification for Railways ocs4rail.com. Viitattu 5.2.2019. (englanti)
Trans Power Guide cdn.generalcable.com. Arkistoitu 16.7.2020. Viitattu 30.11.2019.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Overhead Equipment - Neutral Section | RailElectrica www.railelectrica.com. Arkistoitu 6.3.2018. Viitattu 6.3.2018. (englanniksi)
[IRFCA Indian Railways FAQ: Electric Traction - I] irfca.org. Viitattu 6.3.2018. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Overhead line
Radan kunnossapidon sähkömiehiä korjaamassa ratajohtoa Puolassa.
Ajojohdinten risteys Torontossa: kaksi saksivirroittimia varten käytettävää palkkia, joiden välistä tankovirroittimet kulkevat.
Rinnakkaisten ajojohdinten ajolankavaihde
Johdinautojen ajolankavaihde
Ratajohdon kiristyspyörästö Saksassa
Erotin Amtrakin 12 kV:n ajojohtimen erotusjaksossa
Erotuskentän kilpi, jota käytetään Yhdistyneen kuningaskunnan rautateillä. Ajojohdinten risteyksissä tarvittaisiin kuusi tällaista kilpeä.
25 kV:n vaihtovirta-ajojohtimen erotuskenttä Romaniassa
Kääntösilta Meppelin lähellä Alankomaissa. Sillalla ei ole ratajohtoa, vaan juna rullaa sillan yli virroitin ylhäällä.
B&O:n kiintoajojohdin Guilford Avenuella, Baltimoressa vuonna 1901 osana Baltimore Beltin rataa. Radan monet tunnelit määrittivät kiintoajojohdinten paikan: ∩:n muotoiset kiintoajojohtimet sijaitsivat katon korkeimmassa kohdassa, jolloin turvaväli oli mahdollisimman iso.
Kiintoajojohdinten kunnossapitoa Shaw’s Coven ratasillalla Connecticutissa.
Raitiotien ajolanka (lävistäjä) risteää johdinautojen ajolankojen (vaakasuorassa) kanssa. Kuva on otettu Bahnhofplatzilla, Bernissä, Sveitsissä
Vasemmalla olevan kuvan huomautettu versio, joka korostaa komponentteja   raitiotien ajolanka  johdinautojen ajolangat  eristimet
Kaksi kiintoajojohdinta samalla raiteella. Vasemmassa on 1 200 voltin tasavirta Uetlibergin rautatietä varten (virroitin on asennettu epäsymmetrisesti siten, että se ottaa virtansa tästä kiintoajojohtimesta). Oikeanpuoleisessa kulkee 15 kV:n vaihtovirta Sihltalin rautatietä varten.
Ylemmän kuvan kannattimellinen ajojohdin sopii kovempaa kulkeville raidekulkuneuvoille. Alemman kuvan kannattimettomat ajojohtimet sopivat hitaammille raitiovaunuille ja pikaraitiovaunuille.
Kiintoajojohdin RER C -linjan kaivannoissa ja tunneleissa Pariisin keskustassa
JR Nishi-Nihonin yhdistetty kannattimellinen ajojohdin
Vanha rautatiesilta, johon on jälkiasennettu ajojohtimet, Berwick-upon-Tweedissä.
Portaaliorsi, jossa on sekä vanhoja että uusia kääntöorsia Gravitan rautatieasemalla Bukarestissa
Käännös suomeksi
Ann-Mari Grönvik

Ann-Mari Nordman 1910-luvun loppupuolella
Ann-Mari Grönvik, o. s. Nordman (26. maaliskuuta 1896 Helsinki – 31. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Ellen Almark ja Eric Moreton.
Grönvikin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Johan Alfred Nordman (1848–1942) ja Sigrid Anna Helena de la Chapelle (1862–1948). Hän oli naimisissa päätoimittaja Axel Adolf Emil Grönvikin (1897–1992) kanssa.
Teoksia

Nimellä Ann-Mari Grönvik:
Nisses gotter ; bilderna av Elin Nordman. Bildkonst, Helsingfors 1925
Blommor och blader. Schildt, Helsingfors 1941
Nimimerkillä Ellen Almark (Ann-Mari Grönvikin ja Ebba von Bonsdorffin yhteisesti käyttämä nimimerkki):
Flickstudenter. Söderström, Helsingfors 1917
Nimimerkillä Eric Moreton:
Det engelska arvet. Söderström, Helsingfors 1922
Nimellä Ann-Mari Nordman:
Tilltalsskicket i svenskan. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 139. Helsingfors 1918
Djur och bokstäver : ABC i vers och bild ; kirj. Ann-Mari Nordman ja Elin. Söderström, Helsingfors 1923
Käännöksiä

Nimellä Ann-Mari Nordman:
Kristian Elster : Av skuggornas släkte : roman. Schildt, Helsingfors 1921
John Masefield : I vimlet och ensligheten. Söderström, Helsingfors 1924 (alkuteos Multitude and solitude)
Richard von Volkmann-Leander : Sagoskrinet och andra sagor. Söderström, Helsingfors 1924
Hermann Detzner : Fyra år bland kannibaler. Schildt, Helsingfors 1925
Nimellä Ann-Mari Grönvik:
Kristian Elster : Guldet och de gröna skogarna : roman. Schildt, Helsingfors 1922
Gene Stratton-Porter : I bigården. Schildt, Helsingfors 1927 (alkuteos The keeper of the bees)
prinsessa Marthe Bibesco : Kungligheter med och utan krona. Söderström, Helsingfors 1929
Paul de Kruif : Dödens baneman : forskaräventyr i kampen mot bakterierna. Natur och kultur, Stockholm 1935 (alkuteos Men against death)
Mary Mitchell : Den farliga leken : roman. Schildt, Helsingfors 1936 (alkuteos A warning to wantons)
J. O. Hannula : Mannerheim, överbefälhavaren i Finlands frihetskrig. Sanatar, Helsingfors 1937
Anne Fearn : Min krafts dagar : en kvinnlig amerikansk läkares upplevelser under fyrtio år i Kina. Schildt, Helsingfors 1939 (alkuteos My Days of Strength)
Kristian Elster : Den röda sparbössan : roman. Schildt, Helsingfors 1943
Shizuko Yuhashi, Marta Keravuori  : Blommor arrangerade på japanskt sätt; från finskan av Ann-Mari Grönvik ; foto Eero Laaksovirta. Söderström, Helsingfors 1956
Helsingfors, Östersjöns dotter ; foto Claire Aho ; text Eino E. Suolahti ; till svenska av Ann-Mari Grönvik. WSOY 1957
Merle Miller : Hemligt samförstånd. Söderström, Helsingfors 1958 (alkuteos A secret understanding)
Mauri Sariola : Norrskenet vittnar inte : kriminalroman. Söderström, Helsingfors 1958 (alkuteos Revontulet eivät kerro)
Det förgyllda stamträdet : finska historiska uppsatser valda av Pentti Renvall ; introduktion av Sten Carlsson ; övers. av Ann-Mari Grönvik och Henrik von Bonsdorff. Söderström, Helsingfors 1964
Arléta

| Arléta> Αρλέτα.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Argyró-Nikoléta Tsápra
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1945 Ateena, Kreikka
Kuollut: 8. elokuuta 2017 (72 vuotta) Ateena, Kreikka
Ammatti:  laulaja, muusikko, kirjailija, kuvittaja
Muusikko
Tyylilajit:  kreikkalainen taidemusiikki   laikó   pop
Soittimet:  kitara 
Levy-yhtiöt:  Lyra, CBS, Columbia, Portrait, Aktí, Legenda
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Arléta (kreik. Αρλέτα; oik. Argyró-Nikoléta Tsápra, Αργυρώ-Νικολέτα Τσάπρα; 3. maaliskuuta 1945 Ateena – 8. elokuuta 2017 Ateena) oli kreikkalainen laulaja-muusikko, kirjailija ja kuvittaja.
Diskografia

Tragoudá i Arléta (Τραγουδά η Αρλέτα, Lyra, 1966)
Arléta No2 (Αρλέτα Νο2, Lyra, 1967)
Sto rythmó tou agéra (Στο Ρυθμό του Αγέρα, Lyra, 1968)
12+1 tragoúdia tou Mánou Chatzidáki (12+1 Τραγούδια του Μάνου Χατζιδάκι, Lyra, 1969)
Éxi méres (Έξη Μέρες, Lyra, 1970)
Taxidévontas (Ταξιδεύοντας, Lyra, 1976)
Romancero Gitano (Lyra, 1978)
Éna kapélo me tragoúdia (Ένα Καπέλο με Τραγούδια, Lyra, 1981)
Perípou (Περίπου, Lyra, 1984)
Tsái giasemioú (Τσάι Γιασεμιού, CBS, 1985)
Zitáte sas po (Ζητάτε Σας Πω, CBS, 1987)
Déka kai mía nýchtes (Δέκα και μία νύχτες, CBS, 1989)
Ektós édras (Εκτός Έδρας, CBS, 1989)
Áse ta kryfá krymména (Άσε τα Κρυφά Κρυμμένα, Columbia, 1991)
Metá timís (Μετά Τιμής, Portrait, 1993)
Émporos oneíron (Έμπορος Ονείρων, Aktí, 1995)
Kai páli chaírete (Και Πάλι Χαίρετε, Legenda, 2009)
Demo (Lyra, 2010)
Kuvitukset

Bertolt Brecht "Ο Μπαρμπα-Έντε" (Οδυσσέας Editions, 1979)
Vladimir Mayakovsky "Το Αλογάκι-Φωτιά" (Οδυσσέας Editions, 1986)
Aiheesta muualla

Biography at last.fm
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Archibald Campbell, Argyllin ensimmäinen markiisi

Archibald Campbell, Argyllin ensimmäinen markiisi.
Archibald Campbell, Argyllin ensimmäinen markiisi, (1607 – 27. toukokuuta 1661) oli skotlantilainen aatelinen ja Campbellin klaanin päällikkö. Hän johti Skotlannin de facto hallitusta sekä Skottipresbyteerien liittoa 1640-luvulla ja 1650-luvun alussa. Hänen päävastustajiinsa lukeutui rojalistinen kenraali James Graham.
1600-luvulla eläneen teologi Robert Baillien mukaan Archibald Campbell (aatelisnimeltään Argyll) oli Skotlannin toiseksi vaikutusvaltaisin henkilö kuninkaan jälkeen. Vuonna 1640 hänelle myönnettiin niin sanottu ”tulen ja miekan toimivalta” (engl. commission of fire and sword), jonka avulla hän kukisti skotlantilaisten rojalistien vastarinnan. Silloin poltettiin ”Bonnie House of Airlie” eli Airlien linna, joka sijaitsi hieman Dundeesta pohjoiseen.
Vuonna 1645 Argyll vetäytyi Loch Linnhen poukamaan, koska hän oli loukannut olkapäänsä pudottuaan hevosen selästä. Rojalistit hyökkäsivät hänen joukkojaan vastaan, ja hän näki poukamaan ankkuroidulta alukselta, kuinka 1 500 Campbelliä kaatui.
Tammikuussa 1649 Englannin parlamentti perusti ad hoc -tuomioistuimen kuningas Kaarle I:n tuomitsemiseksi. Skotlantilaiset kauhistuivat kuninkaan mestausta ja kutsuivat Kaarle II:n luokseen. Kaarle II kruunattiin kuninkaaksi Sconessa vuonna 1651. Kruunun laski kuninkaan päähän Argyll.
Englannin restauraation alettua Argyll vangittiin, mutta häntä ei katsottu osalliseksi Kaarle I:n mestaukseen. Hänen kirjeenvaihtonsa George Monckin kanssa kuitenkin paljasti yhteydenpidon Oliver Cromwellin hallintoon, ja hänet päätettiin teloittaa. Tuomio pantiin täytäntöön skotlantilaisella neitsyellä, joka on giljotiinin kaltainen teloitusväline.
Argyllille pystytettiin muistomerkki St Gilesin katedraaliin vuonna 1895. Hänen puheitaan on julkaistu kokoelmassa Harleian Miscellany. Kokoelmaan sisältyy hänen viimeinen puheensa, jonka hän piti mestauslavalla hetkeä ennen kuolemaansa.
Aiheesta muualla

Archibald Campbell, 1st Marquis of Argyll, c.1607-61 BCW Project.
Archibald MacLeish

Archibald MacLeish
Archibald MacLeish (7. toukokuuta 1892 Glencoe, Illinois, Yhdysvallat – 20. huhtikuuta 1982 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän sai Pulitzerin palkinnon 1933 ja 1952.
MacLeish oli paitsi kirjailija, myös poliitikko, virkamies ja professori. Hän toimi Kongressin kirjaston kirjastonhoitajana vuosina 1939–1944, oli apulaisulkoministeri 1944–1945, muissa ministeriön tehtävissä vuoteen 1949 ja Harvardin yliopistossa professorina 1949–1962. Hän sai Presidential Medal of Freedomin vuonna 1977. Hänen tyylinsä on modernistinen. Hänen tunnettuja runojaan on muun muassa ”Ars Poetica” (1925).
Suomessa MacLeishin näytelmistä on esitetty Jobin tarinaa Turun kaupunginteatterissa 1960–1961.
Suomennettuja runoja

Lähde:
Maapallolle jätettävä kirje, suom. Ville Repo, julkaisussa Ajan kirja 1950; nro 2
Sinä, Andrew Marvell, suom. Ville Repo, julkaisussa Parnasso 1954; nro 2
Danny Sullivan

| Danny Sullivan |
| --- | --- |
 Danny Sullivan vuonna 1991.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1983
Talli(t):  Tyrrell
Kilpailuja:  15
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Brasilian GP 1983
Viimeinen kilpailu:  Etelä-Afrikan GP 1983
Daniel John "Danny" Sullivan III (s. 9. maaliskuuta 1950 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän kilpaili sarjassa kaudella 1983 saavuttaen kaksi MM-pistettä ajamalla viidenneksi Monacon GP:ssä 1983. Ensimmäisessä kilpailussa Sullivan sai 11. sijan Brasilian GP:ssä 1983. Lisäksi Sullivan hylättiin kerran kauden aikana Kanadan GP:ssä 1983. Parhaimmillaan Sullivan oli aika-ajoissa yhdeksäs. Sullivan muistetaan kuitenkin parhaiten vuoden 1985 Indianapolis 500 -kisan voittajana.
Arpi (albumi)

| Arpi Transkaakko |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 1999
 Formaatti: CD-levy
 Tuottaja(t): Transkaakko
 Tyylilaji: Maailmanmusiikki
 Kesto: 19.00
 Levy-yhtiö: Zerga  Poplivion
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Transkaakon muut julkaisut
| Muki 1997 | Arpi 1999 | Kiveen veistetty 2000 |
Arpi (POPCD99005) on Transkaakko-yhtyeen toinen julkaisu.
Kappaleet

Unissakulkija
Kosmo
Uumen
Korona
Kokoonpano

Juha Aaltonen
Pauliina Ahokas
Pentti Dassum
Jaakko Isojunno
Minna Isojunno
Janne Mäkelä
Pekka Rappu
Minna Tiilikainen
Apalacheet

Apalacheet olivat alun perin Floridan luoteisosista lähtöisin oleva intiaanikansa. Ennen eurooppalaisten saapumista seremoniallisia kumpuja rakentaneita apalacheeita oli ehkä noin 50 000-60 000, mutta siirtolaisten mukana tulleet taudit verottivat heidän määräänsä. Lopulta osa heistä kääntyi espanjalaisten vaikutuksesta kristinuskoon. 1700-luvun alussa englantilaisten ja creekien hyökkäykset tuhosivat apalcheeiden kyliä ja heitä muutti muille alueille. Osa päätyi Louisianaan, jossa heidän jälkeläisiään on edelleen noin 250–300.
Historia

Muskogilaista kieltä puhuneet apalacheet asuttivat alun perin alueita nykyisen Floridan osavaltion luoteisosissa Aucilla- ja Apalachicola-jokien välillä. Näille alueille he olivat asettuneet vähintään 1000-luvulla. Ennen eurooppalaisten saapumista heitä oli ehkä noin 50 000-60 000. Muut intiaanikansat alueella tunsivat apalacheet vauraina ja sotaisina.
Floridaan saapui vuonna 1528 espanjalainen tutkimusmatkailija Pánfilo de Narváez. Espanjalaiset ajautuivat pian yhteenottoihin timucua-intiaanien kanssa, ja he siirtyivät pohjoiseen, jossa he kohtasivat apalacheet. Espanjalaisten ja apalacheeiden kohtaaminen sujui huomattavasti rauhallisemmin, ja Narváez vietti kuukauden vieraana apalacheeiden kylässä nykyisen Tallahasseen paikkeilla. Myöhemmin Appalakien vuorijono koillisessa sai nimensä apalacheeiden mukaan. Alun rauhallisesta kohtaamisesta huolimatta espanjalaiset ottivat lopulta paikallisen päällikön vangikseen, minkä jälkeen apalacheet aloittivat sodan espanjalaisia vastaan Narváezin joukkojen joutuessa pakenemaan alueelta. Eurooppalaisten mukana alueelle oli saapunut kulkutauteja, jotka hävittivät paikallisia intiaaniyhteisöjä. Apalacheeiden väkiluku pieneni noin 10 000:een vuonna 1675. Lisäksi espanjalaiset fransiskaanit olivat perustaneet alueelle lähetysasemia, joille intiaaneja pakotettiin töihin vuodesta 1633. Apalacheet nousivat kapinaan vuonna 1647 ja he polttivat oman alueensa kahdeksasta lähetysasemasta seitsemän. Apalacheeiden kapina kukistettiin lopulta espanjalaisten intiaaniliittolaisten tuella ja myöhemmin he taistelivat espanjalaisten puolella vuonna 1656 syttynyttä timucuaiden kapinaa vastaan. Monet apalacheeista olivat myös kääntyneet katolisuuteen.
Vuosien 1656 ja 1704 välillä apalacheeiden vanha Anhaica eli sittemmin uudelleennimetty San Luis de Talimali oli espanjalaisten tärkeä tukikohta heidän hallitsemiensa alueiden länsiosassa. Kaupungissa asui noin 1 5000 espanjalaista ja apalacheeta. 1700-luvun alussa englantilaiset ja heidän liittolaisensa creekit alkoivat tehdä sotaretkiä Floridaan. Vuonna 1703 heidän joukkonsa voittivat apalacheet ja espanjalaiset taistelussa. San Luis de Talimali poltettiin ja hylättiin 31. heinäkuuta 1704. Osasta apalacheeista tuli orjia englantilaisten persikkaviljelmillä. Osa apalacheeista muutti pohjoiseen creekien alueille jossa he sulautuivat myöhemmin creekeihin. Osa siirtyi itään espanjalaisten hallitsemaan St. Augustineen. Suurin osa siirtyi kuitenkin länteen ensin ranskalaisten hallitsemaan Mobileen ja sieltä edelleen Louisianaan. Nykyisin Louisianassa on noin 250–300 apalacheeta ja he edustavat ainoaa nykypäiviin saakka selvinnyttä Floridan esihistoriallista intiaaniryhmää.
Kulttuuri

Apalacheeiden perinteinen elinkeino oli maanviljely. He kasvattivat esimerkiksi maissia, papuja ja kurpitsoja. Miehet metsästivät esimerkiksi karhuja, kauriita ja pienriistaa. Naiset keräilivät pähkinöitä ja marjoja vastaten myös miesten istuttamista viljelmistä. Sotaisina tunnetut apalacheet tekivät myös sota- ja ryöstöretkiä naapuriheimojen alueelle.
Apalacheet asuttivat hajanaisia kyliä laajalla alueella. Heidän päällikkönsä vastasivat esimerkiksi työnjaosta, politiikasta ja rituaalien suorittamisesta. Ennen eurooppalaisten saapumista apalacheet rakennuttivat seremoniallisia kumpuja. Kumpujen päälle tehtiin rakennuksia, joista suurimmat toimivat ehkä päällikköjen asumuksina. Suurin kumpukeskus oli Lake Jacksonissa ja paikka toimi ehkä apalacheeiden esihistoriallisena pääkaupunkina. Nykyisin paikka on yleisölle auki oleva arkeologinen kohde.
Apalacheeiden tiedetään pelanneen omaa pallopeliään. Eri kylät saattoivat haastaa toisensa suurin piirtein golfpallon kokoisella nahkapäällysteisellä savipallolla pelattuun peliin, jonka tarkoituksena oli potkaista pallo seipään päässä olevaan pesään. Peliin saattoi osallistua sata pelaajaa kerrallaan, ja se omistettiin sateen ja ukkosen jumalille.
Apalacheet puhuivat muskogilaista kieltä, joka on saattanut olla sukua hitchitin kielelle.
Apalacheet 1600-luvun intiaaniheimojen alueiden kartalla.
Apalachee-päällikkö Gilmer Bennett.
Dogmaattinen koulukunta

De medicina
Dogmaattinen koulukunta (m.kreik. Δογματικοί, Dogmatikoi; myös looginen koulukunta) oli lääketieteellinen koulukunta antiikin Kreikassa ja Roomassa. Koulukunta oli vanhin antiikin lääketieteellisistä suuntauksista, ja se katsoi seuraavansa Hippokratesta. Siksi koulukunnan jäseniä kutsuttiin joskus hippokrateiksi.
Koulukunnan nimi on johdettu sanasta dogmi, joka tarkoittaa filosofista opinkappaletta tai mielipidettä. Dogmaattisen koulukunnan ajattelua terveyden ja sairauden suhteen kuvaa se, että koulukunta esitti niiden syistä sellaisia teorioita, jotka eivät olleet ilmeisiä, ilmenevään perustuvia; toisin sanoen näkemykset olivat dogmaattisia.
Koulukunnan merkittävimpiä jäseniä olivat Diokles Karystoslainen, Praksagoras Koslainen ja Pleistonikos.
Dogoni

| Dogoni |
| --- | --- |
 Dogoni
 Koordinaatit: 12°8′40″N, 6°0′18″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Sikasson piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  13 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dogoni on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 120 kilometriä Sikassosta luoteeseen. Kunnassa on 13 400 ja kylässä 2 900 asukasta (vuonna 2009).
Dogonin kunta rajoittuu etelässä Sikasson piirin Kabarasson ja Dialakoron, lounaassa Koumankoun, koillisessa ja idässä Koutialan piirin Konséguélan ja Faguin ja luoteessa Koulikoron alueen Dioïlan piirin N’Dlondougoun kuntiin. Maisemaa leimaavat kyliä erottavat kukkulajonot. Vesistöjä ovat pohjoisrajalla virtaava Banifing ja sen sadekauden jälkeen kuivuvat sivujoet. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja ja bambaroita. Lisäksi on jonkin verran miniankoja ja fulbeja. Yleisimmät kielet ovat bambara ja senufo. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös animisteja ja kristittyjä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio ja pavut sekä myytäväksi kasvatettava puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Dogonissa, 
Nagnanissa ja N’Djibougoussa pidetään viikoittaiset markkinat.
Arpi (kappale)

| ”Arpi” Maj Karman Kauniit Kuvat |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Metallisydän
 Julkaistu: 2003
 Tekijä(t): Maj Karman Kauniit Kuvat
 Tuottaja(t): Ahti Impola, Häiriö Piirinen
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 02.54
 Levy-yhtiö: Megamania
Maj Karman Kauniiden Kuvien muut singlet
| ”Rocktähti” 2002 | ”Arpi” 2003 | ”Katutyttöjen laulu” 2003 |
Arpi on alternative rock -yhtye Maj Karman Kauniiden Kuvien single vuodelta 2003. Se julkaistiin yhtyeen albumilta Metallisydän.
Kappaleet

Arpi – 2.54
Metallisydän – 3.18
Rock rauha rakkaus – 2.32
Aiheesta muualla

Arpi discogs.com -sivustolla
Maj Karma
| --- | --- |
Studioalbumit:   Kaukana puhelimista  Kaakao  Ääri  Rautaneito  Metallisydän  Sodankylä  Ukkonen  Salama  Peltisydän  101 tapaa olla vapaa 
Muuta:  Diskografia
Dogondoutchi (departementti)

Dosson alueen vanha departementtijako. Dogondoutchin eteläosasta on sen jälkeen erotettu Tibirin departementti.
Dogondoutchi on departementti Nigerin Dosson alueella. Sen pinta-ala on 7 092 neliökilometriä. Asukkaita on 372 473 henkeä (vuonna 2012, väestönlaskenta).
Dogondoutchin departementti sijaitsee Dosson alueen koillisosassa. Se rajoittuu lounaassa Dosson alueen Tibirin, Dosson ja Logan departementteihin, pohjoisessa Tillabérin ja idässä Tahouan alueisiin sekä etelässä Nigeriaan.
Seutu on pinnanmuodostukseltaan etupäässä tasankoa. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinä- ja metsäaroa, jossa on metsäsavannin jäänteitä. Pohjoisessa ja idässä on hiekkatasankoja.
Departementin hallinnollinen keskus on Dogondoutchin kaupunki. Samannimisen kaupunkikunnan lisäksi siihen kuuluu viisi maalaiskuntaa: Dankassari, Dogonkiria, Kiéché, Matankari ja Soucoucoutane. Kyliä on yhteensä 1051. Perinteinen hallinto käsittää Aréwan kantonin ja Dogondoutchin fulberyhmän.
Seudun asukkaat ovat etupäässä hausoja, fulbeja ja tuaregeja. Maaseutuväestön osuus on 90,07 %.
Dogondoutchin kautta kulkee päällystetty valtatie RN1. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, durra, maapähkinä, maapapu ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan varsinkin Nigeriaan suuntautuvaa kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Chinandega

Location of Chinandega department
Chinandega on departementti Nicaraguassa. Sillä on yhteistä rajaa Hondurasin kanssa. Departementin pääkaupunki on Chinandega. Vuonna  2015 departementin asukasluvuksi arvioitiin 429 557.
Departementin asukkaiden tärkein elinkeino on maatalous.
Kunnat

Chichigalpa
Chinandega
Cinco Pinos
Corinto
El Realejo
El Viejo
Posoltega
Puerto Morazán
San Francisco del Norte
San Pedro del Norte
Santo Tomás del Norte
Somotillo
Villa Nueva
Chinaberry Girl

| Chinaberry Girl Iiris Vesik |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 26. elokuuta 2013
 Tyylilaji: electronica, pop
 Kesto: 15.28
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  6. (Airplay-lista)
Iiris Vesikin muut julkaisut
| The Magic Gift Box 2012 | Chinaberry Girl 2013 | Hope 2016 |
Singlet albumilta Chinaberry Girl
 ”Tigerhead” Julkaistu: toukokuu 2013
Chinaberry Girl on virolaisen poplaulaja Iiris Vesikin EP. Sen julkaisi Universal Music Group 26. elokuuta 2013. Siltä löytyy neljä kappaletta, joista ensimmäinen, "Tigerhead" julkaistiin singlenä toukokuussa 2013. "Chinaberry Girl" ei päässyt kotimaassaan listoille, mutta Suomessa se sai pian julkaisunsa jälkeen suurta suosiota, sillä se pääsi muutamassa tunnissa Suomen Airplaylistan 6. sijalle.
Kappaleet

Digital Download
Tigerhead – 4.23
Sapphire – 3.42
Chinaberry Girl – 4.03
Song of Solemn Loneliness – 3.18