stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kari Hietalahti
Ura

Hieta­lahti on opiskellut Tampereen yli­opiston näyttelijän­työn koulutus­ohjelmassa vuosina 1985–1989 ja on koulutukseltaan teatteri­taiteen maisteri. Hän on ollut näyttelijänä KOM-teatterissa vuosina 1989–1998 ja sen jälkeen freelancerina.
Kari Hieta­lahti on näytellyt useissa elo­kuvissa ja toiminut näyttelijänä ja käsi­kirjoittajana televisio­sarjoissa. Hän on kirjoittanut myös pitkän elo­kuvan käsi­kirjoituksen Kerpeikkari yhdessä Peter Franzénin kanssa.
Hieta­lahti on kirjoittanut kaksi kalastus­aiheista tieto­kirjaa. Hänen ensimmäinen kirjansa, Kenraali Pancho & Pojat Pohjois­kalotilla. Suuri kalotti­kirja julkaistiin 2011. Näyttelijä Tommi Korpelan kanssa kirjoitettu Perho­kalastuksen jäljillä: Incredible Fly Fishing with Hissu & Tommi julkaistiin huhti­kuussa 2020.
Kari Hietalahti sai 2012 parhaan mies­näyttelijän Kultainen Venla -palkinnon roolistaan televisio­sarjassa Roba.
Yksityiselämä

Kari Hieta­lahti pelasi nuorena jääkiekkoa Savonlinnan Pallokerhon A-junioreissa Suomen-mestaruus­tasolla. Nykyisin hän valmentaa miesten Futsal-Kakkosessa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubin edustus­joukkuetta.
Hän on avo­liitossa pukusuunnittelija Minni Härkösen kanssa, ja heillä on yksi poika.
Kari Hieta­lahti on profiloitunut erityisesti saimaan­norppien sekä Suomen uhan­alaisten vaellus­kalojen suojelijana.
Teokset

Hieta­lahti, Kari: Kenraali Pancho & Pojat. Suuri kalotti­kirja.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2011.  ISBN 978-952-5874-58-7
Hieta­lahti, Kari & Korpela, Tommi: Perho­kalastuksen jäljillä: Incredible Fly Fishing with Hissu & Tommi.  Helsinki:  Tammi, 2020.  ISBN 978-952-04-1046-9
Valikoitu filmografia

Pasila (2007–2013)
Kaappari (2013)
Aikuisten poika (2014)
Keisari Aarnio (2018)
Roba (2012–)
Ei koskaan yksin (2025)
Aiheesta muualla

Kari Hieta­lahden kalastus­aiheinen You­Tube-kanava
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Multiversumi

On esitetty, että monta rinnakkaista maailmankaikkeutta muodostaa multiversumin.
Multiversumi, multiuniversumi tai meta-universumi on hypoteettinen äärellisen tai äärettömän määrän useita eri maailmankaikkeuksia muodostava joukko, joka sisältää koko fyysisen todellisuuden ja sitä säätelevät lait. Muita, meidän maailmankaikkeutemme ohella multiversumiin kuuluvia kaikkeuksia kutsutaan rinnakkaisiksi maailmankaikkeuksiksi.
Multiversumiolettamuksia on tehty niin fysiikassa, filosofiassa kuin tieteistarinoissakin. Vaikka kosmisen mikroaaltotaustan on esitetty joiltakin osin epäsuorasti viittaavan rinnakkaisten maailmankaikkeuksien olemassaoloon, niiden olemassaoloa ei ole pystytty kokeellisesti todentamaan.lähde?
Multiversumin rinnakkaismaailmankaikkeudet olisivat toisissa avaruusulottuvuuksissa kuin omamme. Ne eivät välttämättä muistuta lainkaan omaa maailmankaikkeuttamme. Avaruudessa on kolme ulottuvuutta – pituus, leveys ja korkeus – jotka ovat keskenään 90 asteen kulmissa. Näin kappaleen paikka voidaan kuvata kolmella luvulla. Albert Einstein lisäsi fysiikan teorioihinsa vielä ajan, jolloin hän sai neliulotteisen aika-avaruuden. Multiversumin kannattajat uskovat, että näiden ulottuvuuksien lisäksi avaruusulottuvuuksia on vielä viides, kuudes ja niin edelleen, ehkä jopa ääretön määrä. Näiden ulottuvuuksien kuvitteleminen on meille vaikeaa, koska elämme kolmiulotteisessa avaruudessa ja kiidämme ajan mukana eteenpäin. Jo neljää lukuisampien avaruusulottuvuuksien vallitessa multiversumissa pystyy olemaan ääretön määrä muita maailmankaikkeuksia. Bryce DeWittin kvanttigravitaation 1960-luvun tutkimustyössä syntyi ymmärrys ajan kvanttikäsitteestä, joka liittyy olennaisesti multiversumi-maailmankuvaan: toiset ajat ovat vain toisten maailmankaikkeuksien erikoistapauksia.
Alkuperä

Dublinissa vuonna 1952 Erwin Schrödinger piti luentoa, jossa hän leikkisästi kertoi yleisölle, että se mitä hän tulee sanomaan, saattaa kuulostaa hullulta. Hän sanoi, että kun hänen Nobel-yhtälönsä näyttävät kuvailevan useita eri historioita, niin ne eivät ole vaihtoehtoja, vaan ne tapahtuvat kaikki samanaikaisesti. Tämä on ensimmäinen tiedossa oleva viittaus multiversumiin.
Yleiset ominaisuudet

David Deutschin Todellisuuden rakenne -teoksen mukaan olemme olemassa monina eri versioina rinnakkaisissa maailmankaikkeuksissa, joita kutsutaan hetkiksi. Uusi sana multiversumi, joka tarkoittaa monia rinnakkaisia maailmankaikkeuksia, on keksitty kuvaamaan koko fysikaalista todellisuutta.
Multiversumin mahdollisuus on nostanut esiin monia niin tieteellisiä, filosofisia kuin teologisiakin kysymyksiä. Filosofiassa asiaa on pohdittu runsaasti alkaen Gottfried Leibnizin mahdollisia maailmoja koskevista ajatuksista. Leibnizille Jumalan mieli sisälsi äärettömän määrän mahdollisia maailmoja, jos hän valitsee vain yhden. Voltairen romaani Candide vuodelta 1759 sisältää polemiikkia Leibnizin metafyysistä optimismia vastaan; Leibniz katsoi maailmamme olevan paras mahdollinen maailma.. On olemassa filosofisen logiikan haara, joka erikoistuu asiaan: päteekö jokin asia kaikissa mahdollisissa maailmoissa vai päteekö se vain yhdessä maailmassa. Tällä on vaikutuksensa kielen filosofiaan, jonka nimi on mahdollisten maailmojen semantiikka ja josta kirjoittaa muiden muassa Saul Kripke.lähde?
Useat kosmologit ja fyysikot ovat kiinnostuneet multiversumista, koska oikein muotoillun multiversumiteorian uskotaan ratkaisevan monia hiukkasfysiikan ja avaruuden rakenteeseen liittyviä ongelmia. Koska rinnakkaismaailmankaikkeuksien havaitseminen on suorilla keinoilla mahdotonta ja epäsuorillakin hankalaa, niiden olemassaoloa ei pystytä todistamaan. Näin ollen oikeanlaisen multiversumiteorian päätteleminen omasta maailmankaikkeudesta on joko vaikea tai mahdoton haaste. Siksi moni kiistää multiversumin mahdollisuudenkin.lähde?
Teoreettinen fyysikko David Deutsch pitää kuitenkin kaksoisrakokoetta todisteena rinnakkaisten maailmankaikkeuksien ja multiversumin olemassaolosta.
Antrooppisen periaatteen sanotaan selittävän, miksi maailmankaikkeuden ikä ja luonnonvakio ovat juuri meidän maailmankaikkeudessamme sellaisia, että tietoinen elämä on mahdollista. Maailmankaikkeuksissa, joissa jompikumpi on toisin, kukaan ei ole ollut havaitsemassa ja ihmettelemässä sitä. Tämä vastaa muun muassa hienosäädetty kaikkeus -argumenttiin, jonka mukaan meidän maailmankaikkeutemme näyttää elämälle suotuisaksi säädetyltä. Väite hienosäädöstä on siis selviytymisharha, Nick Bostrom kirjoittaa.
Termin multiversumi keksi William James, ja Michael Moorcock teki sen tunnetuksi. Jacques Vallee käyttää termiä. Näissä yhteyksissä myös termit ”vaihtoehtoiset maailmankaikkeudet”, ”rinnakkaisulottuvuudet” tai ”rinnakkaismaailmat” ovat usein käytössä.lähde?
Joissakin nykyajan fysiikan teorioissa rinnakkaiset ulottuvuudet ovat käpertyneet hyvin pieniksi hiukkasiksi, joita ei näiden teorioiden mukaan havaittaisi, koska ne ovat Planckin pituutta pienempiä.lähde?
Multiversumia tukevat teoriat

Koska kvanttimekaniikan tulkintamalleja on vain kaksi, Niels Bohrin kööpenhaminalainen ja Hugh Everettin monimaailmatulkinta, ovat useat kosmologiaa tutkivat 2000-luvulla alkaneet hyväksyä multiversumin olemassaolon mahdollisuuden, koska kööpenhaminalainen tulkinta ei kuvaa kuin pienen murto-osan todellisuudesta.lähde?
Muun muassa Stephen Hawking kirjassaan Maailmankaikkeus pähkinänkuoressa sekä Fred Adams kirjassaan Elämää multiversumissa kertovat teorioista, jotka tukevat multiversumimahdollisuutta. Myös Martin Rees kirjassaan Avaruuden avainluvut käsittelee multiversumeja. Teoreettinen fyysikko David Deutsch on vankkumaton monimaailmateorian kannattaja. Hänen mukaansa Youngin kaksoisrakokokeessa, jossa fotoni voi olla kahdessa paikassa samanaikaisesti, ilmenneet interferenssikuviot ovat todiste rinnakkaisista maailmankaikkeuksista.lähde?
Suurin osa kvanttigravitaatio- ja supersäieteoreetikoista kannattaa multiversumi-tulkintaa.lähde?
Monenlaisia muitakin multiversumioletuksia on tehty. Mitään näistä ei kyetä todistamaan oikeaksi, ja ne jäävät vain oletuksiksi. Jotkut väittävät maailmankaikkeuksien lisääntyvän kuroutumalla toisista maailmankaikkeuksista, vaikkapa Musta aukkomustien aukkojen]] kautta. Toisten mukaan multiversumin maailmankaikkeudet ovat kuplien tavoin toisistaan erillään, ja maailmankaikkeuksien jakautumista ei tapahdu. Professori Steinhardt on puolestaan selittänyt, ettei pimeää ainetta ole, vaan maailmankaikkeuden rakenne selittyy viidennessä ulottuvuudessa olevalla toisella maailmankaikkeudella.lähde?
Multiversumia tukevat teoriat > Inflaatiomalli

Inflaatiomalli eli maailmankaikkeuden äkillisen laajenemisen selittävä teoria tukee ”ikuista inflaatiota”, joka osoittaisi, että yhdessä eräiden nykyfysiikassa täsmäävien olettamuksien kanssa syntyy useita maailmankaikkeuksia, joista jokainen on saanut alkunsa omasta alkuräjähdyksestään.lähde?
Multiversumia tukevat teoriat > Braaniteoria

Braaniteorian mukaisesti maailmankaikkeutemme olisi yhden braanin pinnalla ja braaneja voisi olla useita. Teoria pystyisi selittämään muun muassa pimeän aineen sekä M-teoriassa tarvittavat kuusi tai seitsemän lisäulottuvuutta perinteisen aika-avaruuden lisäksi.lähde?
Olemassaolon todistaminen

Multiversumiteorian suurimpiin ongelmiin on kuulunut teorian todistamisen vaikeus. Syksyllä 2007 Oxfordin yliopiston tutkimusryhmä sai luotua matemaattisen formalismin tulkinnan taustalle. Työstä sanottiin, että se oli yksi tieteen historian tärkeimmistä saavutuksista ja että Everett oli nyt pakko ottaa tosissaan.
Säieteoreetikko Leonard Süsskind on kehittänyt multiversumin olemassaolon todistamista varten teorian, jonka mukaan avaruuden kaareutuessa ”väärään suuntaan” pystytään todistamaan se, että ikuinen laajeneminen ei ole mahdollista, mikä taas osoittaa sen, että multiversumiteoria voi olla mahdollinen.
On löydetty galaksijoukkojen liikkeeseen vaikuttava voima, pimeä virtaus, jonka lähde on tuntematon. Joidenkin arvioiden mukaan virtaus tulee havaittavan maailmankaikkeuden ulkopuolella olevasta erittäin suuresta ja kaukaisesta kohteesta, joka saattaisi olla toinen maailmankaikkeus. Havainto on kuitenkin saanut osakseen myös kritiikkiä.lähde?
Kritiikkiä

Multiversumia tukevat teoriat ovat saaneet vastaansa monia väitteitä. Teorioita on moitittu muun muassa epätieteellisiksi tai huonoksi tieteeksi, sillä teorioista puuttuvat empiristiset vertailut eikä teorioita pystytä testaamaan. Myös Occamin partaveistä on käytetty perusteena, sillä teoriat eivät ole yksinkertaisimmat mahdollisista teorioista. Niin ikään antrooppista periaatetta on käytetty teorioiden vastustamiseksi.lähde?
Kosmologi Lawrence Krauss on esittänyt niin ikään arvostelua teoriaa kohtaan, sillä hänen mielestään teoria, joka selittää kaiken, ei todellisuudessa selitä mitään.
Kirjallisuutta

Adams, Fred: Elämää multiversumissa.  (Our Living Multiverse. A Book of Genesis in 0+7 chapters, 2004.)  Suomentanut J. Pekka Mäkelä. Helsinki:  Like, 2004.  ISBN 952-471-392-6
Davies, Paul: Kultakutrin arvoitus. Miksi maailmankaikkeus on juuri sopiva elämälle?  (The Goldilocks Enigma. Why is the Universe Just Right for Life?, 2006)  Helsinki:  Ursa, 2007.  ISBN 978-952-5329-64-3
Deutsch, David: Todellisuuden rakenne.  (The Fabric of Reality, 2004.)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 1997.  ISBN 952-5202-05-4
Greene, Brian: Kätketyt ulottuvuudet. Supersäikeet, ajan halkeamat ja maailmanselityksen haaste.  (The Elegant Universe. Superstrings, Hidden Dimensions and the Quest for the Ultimate Theory, 1999.)  Suomentanut Mikko Vänttinen. Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-31-1650-6
Kaku, Michio: Hyperavaruus.  (Hyperspace. A Scientific Odyssey Through Parallel Universes, Time Warps, and the Tenth Dimension, 1995.)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Art House, 1996.  ISBN 951-884-192-6
Rees, Martin: Avaruuden avainluvut.  (Just Six Numbers. The Deep Forces That Shape the Universe, 1999)  Suomentanut Risto Varteva. Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25837-7
Rees, Martin: Ennen alkua. Oma maailmankaikkeutemme ja muut.  (Before the Beginning. Our Universe and Others, 1998.)  Suomentanut Hannu Karttunen. Helsinki:  Ursa, 2000.  ISBN 952-5329-08-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Deutsch, David: The Structure of the Multiverse. (englanniksi)
Davies, P. C. W: Multiverse Cosmological Models. (englanniksi)
Michael Price Everettin FAQ. (englanniksi)
Many Worlds & Parallel Universes. (englanniksi)
Kent, Adrian: Against Many-Worlds Interpretations. (englanniksi)
Nummila, Sakari: Tutkijat laskivat rinnakkaisuniversumien lukumäärän.
Tähtinen, Leena: Elämmekö multiversumissa?
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Israel  Tšekki  Puola 
Taiteilijan näkemys ”kuplan” kaltaisista rinnakkaisista maailmankaikkeuksista.
Bettina Stark-Watzinger

Bettina Stark-Watzinger vuonna 2018.
Bettina Stark-Watzinger (s. 12. toukokuuta 1968 Frankfurt am Main) on saksalainen liberaali poliitikko. Hän oli Scholzin hallituksen Saksan opetusministeri joulukuusta 2021 marraskuuhun 2024.
Kansanedustajana Stark-Watzinger on toiminut vuodesta 2017. Hän oli liittopäivien valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 2018–2020.
Stark-Watzinger on suorittanut taloustieteen tutkinnon Mainzin yliopistossa ja Goethe-yliopistossa Frankfurt am Mainissa.
Iisvesi

| Iisvesi  (Iisvesi–Virmasvesi–Rasvangin järvenosa) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi, Suonenjoki, Tervo
Koordinaatit:  62°49′11″N, 26°49′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iisveden−Virmasveden alue (14.722)
Tulouomat:  Pulkkilansalmi ja Airosalmi Rasvangista, Lietesalmi Virmasvedestä, Suonenjoki Suontienselältä
Lasku-uoma:  Vaajasalmi ja Säynätsalmi Niiniveteen
Taajamat:  Iisvesi
Mittaustietoja (järvenosa)
Pinnankorkeus:  97,9 m  
Pituus:  32,7 km  
Leveys:  4,4 km  
Pinta-ala:  70 km²  
Tilavuus:  0,726 km³  
Keskisyvyys:  11 m 
Suurin syvyys:  35,3 m  
Valuma-alue:  3 667 km²  
Keskivirtaama:  31 m³/s  
Saaria:  noin 100 
:  Kuninkaansaari, Honkasaari
 fiIisvesi 
Iisvesi on Pohjois-Savossa Suonenjoella, Rautalammilla ja Tervossa sijaitsevan Iisvesi–Virmasvesi–Rasvangin järvenosa. Ainoa järven rannassa sijaitseva taajama on Suonenjoen kaupunginosa Iisvesi.
Vaikka paikalliset asukkaat käyttävät nimitystä Iisvesi, ei se ole itsenäinen järvi. Vesistöviranomaiset liittävät siihen myös Virmasveden ja Rasvangin, sillä niitä yhdistävät toisiinsa leveät salmet ja järvenosien vedenpinnan korkeudet ovat likimain samat. Sen sijaan lähellä sijaitsevaa Niinivettä ei lueta mukaan järveen, vaikka tämän vedenpinnan korkeus on Karttapaikan mukaan sama.
Iisvesi–Virmasvesi–Rasvangin yleisiä asioita käsitellään omassa artikkelissa ja tässä artikkelissa esitellään Iisveden järvenosan asiat yksityiskohtaisemmin.
Maantietoa > Yleistä

Iisveden järvenosan pituus on 32,1 kilometriä mitattuna luoteessa Pulkkilansaaren Hyvölänsalmesta ja kaakossa Iisveden taajamassa Suonenjoen joensuusta. Järvenosan suurin poikittaissuunnan leveys on 4,4 kilometriä mitattuna Kuninkaansaaren luoteispuolella järvenselän ylitse. Iisveden rantaviivan pituudesta ei ole tietoa, mutta järvenosan pinta-ala on noin 70 neliökilometriä  (tai 66 km² ). Sen eteläosa jää lounaispuolelta 7,6 kilometriä pitkän Nokisenkoskelle päättyvän niemimaan ja itäpuolelta 24 kilometriä pitkän Lieteniemeen päätyvän rannan väliin. Lieteniemen kärjessä on kapean ja Virmasveteen johtavan Lietesalmen takana sijaitseva Käpysaari. Käpysaaren luoteispuolella sijaitsee Rasvankiin johtavan Airosalmen takana Pulkkilansaari. Mantereen ja Pulkkilansaaren väliin jää Rasvankiin johtavat Pulkkilansalmi ja Hyvölänsalmi. On tulkinnanvaraista missä kohdassa salmet muuttuvat Rasvangiksi, mutta tässä artikkelissa rajakohta sijaitsee Hyvölänsalmessa. Pulkkilansalmen vieressä on niemimaa, jolla sijaitsee Verkkokylä. Niemi kätkee kainaloonsa Haapalahden, jonne johtaa leveämpi Kohtrannansalmi. Haapalahden länsipuolella sijaitsee laaja niemimaa Vekaroniemi, jonka rantaviiva on erityisen muotoinen. Siitä työntyy järvenselälle kolme piikkimäistä niemeä. Haudanniemi on kaksi kilometriä pitkä mutta vain 180 metriä leveä. Seuraava on yhtä pitkä Tuomioniemi, joka kapenee tasaisesti kohti kärkeään. Kolmas on muita leveämpi niemi, joka Vekarovuorelta laskeutuessaan painuu järveen yhtä pitkänä kuin muut niemet. Niemien länsipuolella sijaitsevat Vekarolahti, Tuomiolahti ja Haudanlahti. Vekarolahdelta alkaa yli 14 kilometriä pitkä Saikarinniemi, joka erottaa Iisveden Niinivedestä. Iisvedestä virtaa vähäinen vesimäärä Niiniveteen Saikarinniemen tyven läpi kaivetun Tervolan kanavan kautta. Runsaammin vettä Niiniveteen virtaa niemen kaakkoispään Säynätsalmen, Vaajavirran ja Putaansalmen kautta. Salmet jäävät järvenselkien välissä sijaitsevien Vaajasaaren (78 hehtaaria ) ja Eteissaaren (15 ha ) väleihin. Järvenosan kapean kaakkoispään halkaisee neljä kilometriä pitkä ja lähes 700 metriä leveä Kinnulanniemi. Se erottaa järvenselästä Jauholahden, jonka lahdensuu kapenee Kokinsalmeksi. Iisveden rannat ovat pääosin loivarantaisia metsämaita, joita rikkovat pienet peltoalat. Poikkeuksena ovat esimerkiksi kaakkoispään pohjoisrannat, jossa on kallioisia rinteitä, kuten myös Lieteniemen mäet, jotka kohoavat yli 50 metrin korkeuteen vedenpinnasta, sekä pohjoisessa Verkkokylän ja Pulkkilansaaren jyrkkärinteiset mutta pienet mäet.
Maantietoa > Syvyyssuhteita

Järvenosan syvyyskarttoja voi tutkia vanhoista peruskartoista. Järvenosan keskisyvyydeksi on määritetty 11,0 metriä ja sen vesitilavuudeksi 0,726 kuutiokilometriä eli 726 miljoonaa kuutiometriä . Iisveden kaakkoislahdessa on lounaisrannikko matalaa mutta koillisranta se putoaa syvännejaksoon, jossa voi olla jopa 20 metriä syvää. Jauholahtea ei ole peruskarttoissa merkitty syvyyskäyriä. Luotaamaton vesialue jatkuu Mustasaarelle asti. Koillisrannikon syvännejakso syvenee ja on yleisesti yli 20 metriä syvää. Sen syvänteet painuvat usein 25 metrin ja paikoin yli 30 metrin syvyyteen. Järven pohja on epätasainen ja saaristoinen Vaajasaarelle asti, mutta pohjoisempana syvyyserot tasoittuvat alle 20-metriseksi. Järvenosan keskiosissa rannat lähenevät toisiaan, mutta niiden keskellä kulkee yli neljä kilometriä pitkä syvännejakso. Sen kaksi syvännettä ovat 35-metrisiä, mutta luotauksen loppuessa Kuninkaansaaren lounaispuolella, ei sen jatkumisesta ole tässä tietoa. Sinne on kuitenkin merkitty järven syvin kohta 35,3 metriä . Saaren koillispuolella on vain muutama 20-metrinen syvänne. Iisveden keskiosissa Käpysaaren ja Lieteniemen välissä on matalaa. Siellä kulkeekin matala veneväylä. Kun lähestytään Pulkkilansaarta, esiintyy syvyyskäyriä enää laivaväylän ympäristössä  ja Pulkkilansalmessa niitä ei ole enää ollenkaan.
Maantietoa > Vesiväylät

Järvenosan veneväylät on merkitty karttoihin kolmella eri syväyksellä, jotka ovat 2,4 m, 1,8 m ja 1,0 metriä. Suurimman 2,4-metrin syväyksen väylät liittyvät järvien kanavoimiseen, jossa Keiteleeltä tuleva väylä kulkee ensin Neiturin kanavan läpi Konnevedelle, sitten Kiesimän kanavan läpi Kiesimälle ja edelleen Kerkonkosken kanavan kautta Niiniveteen. Niinivedestä tulee väylä Säynätsalmen kanavan kautta Iisveteen, josta se haarautuu pohjoiseen Pulkkilansalmen kautta Rasvankiin ja etelään Iisveden satamaan . Keskisyväyksen 1,8-metrin väylät haarautuvat kaakkoispäässä syväväylältä Jauholahteen ja venesatamaan Suonenjoen suistossa. Säynätsalmesta haarautuu yksi 1,8-metrinen rinnakkaisväylä Jauholahteen Mustasaaren länsipuolelta. Myös Vaajavirran salmessa on ollut 1,8-metrinen veneväylä . Pienveneiden vesiliikenteelle on tarkoitettu 1,0-metrinen väylä Lietesalmen läpi Virmasvedelle.
Maantietoa > Saaria

Iisvedessä on kartoista laskien noin 100 saarta tai luotoa . Pohjoisessa sen yhdistää Rasvankiin ja Virmasveteen Pulkkilansaaren ja Käpysaaren salmet, ja etelässä Niiniveteen Vaajasaari ja Eteissaaren salmet. Iisveden suurin saari on Kuninkaansaari, joka on 3,5 kilometriä pitkä, yli 700 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,5 neliökilometriä . Se sijaitsee suurimman järvenselän reunalla yhdessä Honkasaaren (37,8 ha), Vuorisaaren (7,6 ha), Hirsisaaren (2,3 ha) ja Huutsaaren (10,0 ha) kanssa. Näiden läheltä voidaan mainita myös Siverinsaari (1,8 ha), Marjasaari, Heinäsaari, Kumpusaari (5,9 ha), Uittosaari, Keräsaari ja järvenselällä Iisluoto. Niiniveteen johtavien salmien yhteydessä kaakossa sijaitsevat myös esimerkiksi Mäntysaari (8,0 ha), Jänissaari (9,3 ha), Kahkosaari, Sipinsaari ja Mustasaari (13,0 ha), sekä vastarannassa Hoikkasaari (1,3 ha) ja Iisakinsaari (2,3 ha). Iisveden luoteispäässä Kohtrannansalmessa ovat Arvonsaari (1,7 ha) ja Korpsaari (12,4 ha), sekä Pulkkilansalmen pohjoispuolella Kivisaari (3,1 ha), Niittysaari (1,4 ha), Leväsensaari (4,3 ha), Rytösaari (6,7 ha), Siekkinen (1,9 ha) ja Kannassaari.
Maantietoa > Asutusta ja liikenneolot

Järvenosan rantojen ainoa taajama on Iisvesi, joka sijaitsee kaakossa lahdenpohjukassa. Osa taajamasta ulottuu myös Jauholahden rantaan, jossa sijaitsee Iisveden Rantakylä ja Kolikkoinmäki ja jossa toimii Iisveden Metsä Oy, eli Suonenjoen sahalaitos . Karsikkomäen vedenpuhdistamo sijaitsee vajaa viiden kilometrin päässä Iisveden pohjukasta ja sieltä lasketaan puhdistetut jätevedet lahteen . Muut kylät ja kulmakunnat ovat varsin pieniä. Järven keskiosissa sijaitsee itärannassa Ranta ja Rieponlahti, Saikarinniemessä Etelä-Saikari ja Kohtrannansalmessa Verkkokylä. Vuonna 1988 todettiin järvenosassa noin 300 loma-asuntoa . Järven ympäri pääsee autolla ajamalla, mutta Iisveden ympäri ei pystyta ajamaan. Ympäriajon katkos muodostuu Airosalmeen, jonka yli ei ole siltaa. Reitti voidaan aloittaa Iisvedeltä, josta alkaa länsirantoja seuraava seututie 545. Ennen Vaajasalmea haarautuu pohjoiseen yhdystie 5460, joka ylittää Putaansalmen, Vaajavirran ja Säynätsalmen. Tie jatkaa Saikarinniemeä ylös ja saapuu Rasvangin rannassa sijaitsevaan Tervon kirkonkylään. Tervosta alkaa Karttulan kirkonkylälle johtava seututie 551 ja sieltä Suonenjoelle seututie 548. Lähemmäksi Iisveden itärantoja haarautuu seututieltä 548 haarautuva yhdystie 16151, joka nousee pohjoiseen Rieponlahden kautta Lieteniemeen. Tie siirtyy siellä Käpysaareen, jossa voi ajaa metsäautotietä pitkin Airosalmelle asti. Airosalmen vastapuolella on Pulkkilansaari, jonne pääsee Verkkokylästän lautalla.
Luontoarvoja > Vedenlaatu ja luonnonsuojelu

Iisveden vedenlaatu on yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan erinomainen. Vesi on vähähumuksista ja varsin kirkasta. Vedenväri vaihtelee arvojen 20–40 mpPt/l välillä ja ravinnetasot ovat karun järven rajoissa. Kuitenkin Suonejoen suulla on havaittu kunnallisten jätevesien purkautumiskohdan ympärillä lievää rehevöitymistä. Nykyään on etenkin kevättalvella havaittavissa syvänteissä jonkinasteista happivajausta.
Ainoat järveen rajoittuvat luonnonsuojelualueet sijaitsevat Pulkkilansalmella. Siellä on suojeltu mantereelta Vehkarantaa ja Leväsenlahden niemi. Myös Pulkkilansaaren rantaa Aittolahdella on suojeltu, sekä saaristosta Kivisaari, Niittysaari, Haasiansaari ja siihen osoittava niemenkärki, osa Leväsensaarta, Siekkinen ja Tahkosaari.