stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enkeleitä Broadwaylla
Vastaanotto > Palkinnot > Oscarit

Enkeleitä Broadwaylla sai neljä Oscar -ehdokkuutta:
Parhaan lavastuksen Oscar-palkinto - Oliver Smith, Joseph C. Wright, Howard Bristol
Parhaan kuvauksen Oscar-palkinto - Harry Stradling
Parhaan puvustuksen Oscar-palkinto - Irene Sharaff
Parhaan musiikin Oscar-palkinto - Jay Blackton ja Cyril J. Mockridge
Vastaanotto > Palkinnot > Bafta-palkinnot

Enkeleitä Broadwaylla sai kaksi BAFTA-ehdokkuutta:
Paras elokuva (Best Film from any Source)
Paras ulkomainen naisnäyttelijä - Jean Simmons
Vastaanotto > Palkinnot > Golden Globet

Enkeleitä Broadwaylla voitti kaksi Golden Globe -palkintoa:
Paras elokuva (musikaali tai komedia)
Paras naispääosa musikaalissa tai komediassa – Jean Simmons
Aiheesta muualla

Enkeleitä Broadwaylla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eskilstunaån

| Eskilstunaån |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Södermanland
Maakunnat:  Södermanland
Kunnat:  Eskilstuna
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Norrströmin vesistö
Valuma-alue:  Eskilstunaånin valuma-alue
Pinta-ala:  4 179,76 km²  
Järvisyys:  14,9 % 
Pääuoman pituus:  299 km 
Pääuoman osuudet:  ←Norrström ←Mälaren ←Eskilstunaån ←Hjälmaren ←Svartån ←Laxån ←Gäddsjöbäcken
Yhtyy:  Mälaren
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Hjälmaren, Närsjöfjärden, Eskilstuna 
 :  59.3209°N, 16.4282°E
Laskupaikka:  Mälaren, Blacken, Eskilstuna 
 :  59.4441°N, 16.4896°E
Esteet:  voimalaitosten patoja
Taajamat:  Torshälla, Eskilstuna, Skogstorp
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  23 m  mpy.
Laskukorkeus:  0,7 m  mpy.
Korkeusero:  22,3 m
Pituus:  20 km  
Kaltevuus:  1,12 m/km
Keskiylivirtaama:  75,4 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  28,7 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  10,4 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Auringonlasku vuonna 2007 keskustassa
Faktoriet ja sen voimalaitos
Skljustan myllyn pohjapatoa
Eskilstunaån on Ruotsissa Södermanlandin läänissä Eskilstunassa virtaava 20 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Norrströmin vesistön pääuomasta sen Hjälmarenin ja Mälarenin välisen osuuden. Tässä käsitellään jokiuomaa yhden nimen alla, vaikka sillä on yläjuoksulla nimi Hyndevadsån, keskijuoksulla Eskilstunaån ja alajuoksulla Torshällaån. Joen pituudeksi mainitaan myös 32 kilometriä, jolloin Hjämarenin jälkeen sijaitsevat virrat, järvet tai suvannot on liitetty jokeen kuuluviksi .
Luontoarvoja

Vilstan luonnonsuojelualue (Vislas naturreservat, 406 hehtaaria, josta 14 hehtaaria on vesistöä) on suosittu retkeilyalue Eskilstunan keskustassa. Sen metsäalue sisältää sekametsää ja lehtometsiä, jossa kasvaa jaloja lehtipuita.
Ekbackenin luonnonsuojelualue (Ekbackens naturreservat, 6,3 hehtaaria) on vuonna 2010 perustettu ja joen rantaan rajautuva harvapuinen ja varjoisa tammilehto. Suojeluun tarkoitus tiettyjen tammelle tyypillisten jäkälien ja hyönteisten elinympäristön turvaaminen.  Keväisin kukkivat runsaina sinivuokot ja valkovuokot, joiden joukossa esiintyy kieloja. Alueen luonto on muodostunut vuosisataisesta laiduntamisesta.
Kanavointia ja vesivoimalaitoksia > Kaarle-herttuan kanava

Joen säännöstelyn historia ulottuu 1500-luvulle asti, kun jokea pyrittiin muokkaamaan vene- ja laivaliikenteelle sopivaksi. Hanke oli Kaale-herttuan vaalima hanke, joka onnistui tavoitteessaan hyvin. Sen rakentaminen alkoi noin 1596 ja se valmistui vuonna 1610. Kaarle-herttuan kanava sulkuineen ja lisäuomineen toimi aluksi hyvin, mutta se alkoi rapistua huollon puutteeseen. Jo 1620-luvulla alkoivat sulut hajota, mutta kanavan arvellaan toimineen vielä 1650-luvulle asti. Kanavan rakenteiden korjaukseen ei todennäköisesti riittänyt enää rahaa, sillä vuosina 1623–1639 rakennettiin lännempänä sijaitsevaa Hjälmarenin kanavaa Kustaa II Aadolfin toimesta. Uusi kanava yhdisti Hjälmarenin Arbogaåniin ja sitä kautta Mälareniin. Koska Hjämarenin kanavaa kehitettiin vielä vuosisatoja, unohdettiin Eskilstunaånin vesireitti varmaan heti alkuunsa.
Ennen kanavaa ja joen patoamista oli Eskilstunaån kalaisia joki, jonne nousivat lohi, taimen ja ankerias vuosittain. Kruunulla oli Skogstorpin koskessa ankeriaspyydyksiä (ålkistor).
Kanavointia ja vesivoimalaitoksia > Vesivoimalaitoksia

Joessa on hyödynnetty monien koskiensa vesivoimaa aluksi vesimyllyillä, mutta myöhemmin vesivoimalla toimivilla sahoilla ja raskasvasaroilla. Ensimmäinen vesivoimalaitos oli Skogstorpissa vuonna 1906 käynnistetty pienvoimalaitos, jolla tuotettiin viereiseen tehtaaseen sähköenergiaa. Seuraavat voimalaitokset perustettiin vuonna 1914 ja 1950 sekä kaksi vuonna 1960 . Eskilstunaånin pääuomassa on 5 vesivoimalaitosta, joilla tuotetaan sähköenergiaa: Kvarnfallet, Nyby, Faktoriholmarna, Tunafors ja Skogstorp . Voimaloiden yhteisteho on 4,4 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 20,0 gigawattituntia. Eskilstunaånin valuma-alueen pääuoman sivu-uomissa on 18 voimalaitosta lisää:
Björkabäckenissa on Löve kvarn,
Näshultaånissa on Näshulta kvarn,
Svartånissa on Karlslund, Hidingebro, Gropen, Backa 1, Backa 2, Hasselfors, Svartå Herrgård, Svartå, Ölsboda Bruk, Oxhult, Valsverket, Sulfiten, Lassåna, Nyhammaren, Fördärvet ja Röfors.
Sivu-uomien voimalaloiden yhteisteho on 4,8 megawattia ja vuosituotanto on noin 17,9 gigawattituntia.
Valuma-alueella on patorekisterin mukaan 131 patoa, joista 28 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 220,0 miljoonaa kuutiometriä.
Rosenforsparkenin kohta
Kuivaa joenuomaa Skogstorpissa
Skogstorpin patolammikkoa
Skogstorpin voimalaitos
Eskilstunan kesksutaa Faktorin patoaltaalla
Näkymä alajuoksulla teollisuusalueella ennen Torshällaa
Torshällan keskustaa joen yli
Torshällan sulku
Nybyånin haara voimalan yläpuolelta
Valuma-alue

Eskilstunaån kuuluu Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61), jonka valuma-alueen pinta-ala on 22 650 neliökilometriä (km²). Joki on yksi monista Mälareniin laskevista joista ja sen valuma-alueen pinta-ala on 4 180 km² eli 18,5 % koko vesistöalueensa pinta-alasta. Esklistunaånin valuma-alue on melko laaja alue, sillä se sisältää Hjälmarenin alueen sekä kaikki siihen laskevien jokien ja purojen valuma-alueet.
Eskilstunaån alue tai lähialue käsittää sen osan valuma-alueesta, joka valuu suoraan jokeen. Joen lähialueen pinta-ala on 146 km², mikä on vain 3,5 % valuma-alueesta.
Valuma-alue > Valuma-alueen ja joen lähialueen piirteitä

Joen vesi on peräisin sateesta, joka on satanut valuma-alueen maaperään ja suotunut sieltä vesistöihin ja lopulta kerääntynyt tarkasteltavaan jokeen. Maaperän rakenne ja maankäyttö vaikuttavat suuresti vedenlaatuun. Eskilstunaånin valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (36,0 %), turve (7,4 %), kalliomaa (5,6 %), hiekka ja sora (5,9 %), multamaa (10,2 %), savimaa (17,7 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,0 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (49,7 %), soita ja kosteikkoja (2,4 %), viljelymaita (22,8 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,9 %) sekä joutomaita (6,3 %). Näiden lisäksi on 14,9 % vesistöjä.
Joskus joen lähialueen maaperän rakenne on valuma-alueen rakennetta tärkeämpi. Eskilstunassa se poikkeaakin valuma-alueen maaperästä. Lähialueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (25,6 %), kalliomaa (7,6 %), hiekka ja sora (1,3 %), multamaa (9,0 %), savimaa (49,4 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,3 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (18,5 %), viljelymaita (49,8 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (16,4 %) sekä joutomaita (14,0 %). Näiden lisäksi on 1,3 % vesistöjä.
Valuma-alue > Vesistösuhteita

Vesistöviranomaiset ovat valinneet Eskilstunaån vesistöalueen pääuomaksi, sillä kaikista Mälarenin laskujoista tällä on suurin valuma-alue ja mahdollisesti myös virtaama. Joki laskee Mälarenin Blackenin etelärantaan Torshällassa. Tämän jälkeen vedet kulkeutuvat Mälarenilla itään päin ja kerääntyvät lopulta Tukholmassa Riddarfjärdeniin. Sieltä ne laskevat pääasiassa Norrströmiä pitkin Saltsjöniin, joka on Itämeren Tukholman saaristoa.
Tässä artikkelissa ei käsitellä joen sivu-uomia, sillä ne ovat hyvin pieniä. Lisäksi joen yläjuoksulla Hjälmarenin ja joen niskan välissä olevat järvimäiset osat ei lueta kuuluvaksi jokeen, joten Hedfjärdeniin laskeva Tandlaån ei ole silloin Eskilstunaånin sivujoki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eskilstunaån Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rosenforsparken Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: sv:Eskilstunaån & sv:Hyndevadsån
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: sv:Karl IX:s kanal & sv:Hjälmare kanal
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Gunnar Nordahl

Gunnar Gren, Gunnar Nordahl ja Nils Liedholm AC Milanissa.
Gunnar Nordahl (19. lokakuuta 1921 Hörnefors, Ruotsi – 15. syyskuuta 1995, Alghero, Sardinia) oli ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Monet pitävät häntä Ruotsin kaikkien aikojen parhaana pelaajana[lähde? ].
Nordahl edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Degerforsia ja IFK Norrköpingiä sekä Italiassa AC Milania ja AS Romaa. Hän saavutti IFK Norrköpingin riveissä neljä Ruotsin mestaruutta ja AC Milanin riveissä kaksi Italian mestaruutta. Nordahl voitti AC Milanissa pelatessaan Serie A:n maalikuninkuuden viisi kertaa. Hän on 225 maalilla Serie A:n historian kolmanneksi paras maalintekijä Silvio Piolan ja Francesco Tottin jälkeen ja 221 maalillaan AC Milanin historian paras maalintekijä kaikki kilpailut mukaan lukien.
Ruotsin maajoukkueessa Nordahl pelasi 33 ottelua ja teki niissä 43 maalia. Hän voitti Ruotsin riveissä olympiakultaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa, ja myös hänen veljensä Bertil ja Knut kuuluivat kultamitalijoukkueeseen.
Nordahl muodosti kahden muun ruotsalaispelaajan, Gunnar Grenin ja Nils Liedholmin, kanssa maineikkaan Gre-No-Li-hyökkäyskolmikon. Kolmikko pelasi yhdessä sekä Ruotsin maajoukkueessa että AC Milanissa.
Gunnar Nielsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gunnar Nielsen (keskellä) |  Gunnar Nielsen (keskellä) |  Gunnar Nielsen (keskellä) |  |
Maa:   Tanska
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Bern 1954 | 1 500 metriä |  |
Niels Gunnar Nielsen  (25. maaliskuuta 1928 Kööpenhamina – 29. toukokuuta 1985 Kööpenhamina) oli tanskalainen juoksija , jonka päämatkat olivat 800 metriä ja 1 500 metriä.
Nielsen saavutti Helsingin 1952 olympialaisissa neljännen sijan 800 metrin juoksussa ajalla 1.49,7. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sai Roger Bannisterin voittamassa 1 500 metrin juoksussa hopeaa ajalla 3.44,4. Melbournen 1956 olympialaisissa hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi. 800 metrillä hän voitti alkueränsä, muttei jatkanut kilpailua.
Funk (täsmennyssivu)

Funk on afroamerikkalaisen musiikin tyyli. Se voi tarkoittaa myös seuraavia:
Henkilöt

Kazimierz Funk (1884–1967), puolalainen biokemisti
Paul E. Funk, yhdysvaltalainen kenraali
Walther Funk (1890–1960), saksalainen poliitikko
Paikat

Funkin jäätikkö, Grahaminmaassa Antarktiksella sijaitseva jäätikkö
Funk Island, saari lähellä Newfoundlandia Kanadassa
Muut

Kambodžan kansallinen yhtenäisyysrintama (ransk. Front uni national khmer, FUNK), kambodžalainen vastarintajärjestö
Funktaide, yhdysvaltalainen taidesuuntaus
Funk, saksalainen online-mediapalvelu
HMS Theseus

HMS Theseus on ollut usean Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Theseus (1786), Thunderer/Culloden-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Theseus (1892), Edgar-luokan panssarikansiristeilijä
HMS Theseus (R64), Colossus-luokan lentotukialus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Theseus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Grainsville

| Grainsville Steve ’n’ Seagulls |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 31. elokuuta 2018
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Jarkko Viinamäki
 Tyylilaji: country, bluegrass
 Kesto: 36.42
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Steve ’n’ Seagullsin muut julkaisut
| Brothers in Farms 2016 | Grainsville 2018 | Another Miracle 2020 |
Singlet albumilta Grainsville
 ”Panama” Julkaistu: 25. toukokuuta 2018  ”I'm Broken” Julkaistu: 3. elokuuta 2018
Grainsville on Steve ’n’ Seagullsin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 31. elokuuta 2018.
Albumin ensimmäinen single on 25. toukokuuta 2018 julkaistu Van Halen -cover ”Panama”.
Kappaleet

Are You Gonna Go My Way – 2.45
Digging the Grave – 2.37
Panama – 2.29
I´m Broken – 2.58
Alive – 3.02
I Was Made for Loving You – 4.04
Ghost Town – 3.49
Sabotage – 2.49
Down to the River – 2.48
Gimme All Your Lovin – 2.22
Faster Than Light – 3.03
Voodoo Child – 3.51
Take On Me (LP bonus) – ?.??
Ginger Baker

| Peter Edward Baker |
| --- | --- |
 Ginger Baker soittamassa vuonna 1984.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1939 Lewisham, Lontoo
Kuollut: 6. lokakuuta 2019 (80 vuotta) Canterbury, Kent
Muusikko
Aktiivisena:  1956–2019
Tyylilajit:  jazz, rock, blues
Soittimet:  rummut, lyömäsoittimet, laulu
Yhtyeet:  Blues Incorporated, The Graham Bond Organisation, Cream, Ginger Baker's Air Force, Blind Faith, Ginger Baker and Friends, Baker Gurvitz Army, Hawkwind, Public Image Ltd., Atomic Rooster, Masters of Reality, Bruce-Baker-Moore, Ginger Baker Trio
Levy-yhtiöt:  Polydor Records, Atco Records, Warner Music Group, Island Records ja Universal Music Group 
Aiheesta muualla
www.gingerbaker.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Peter Edward ”Ginger” Baker (19. elokuuta 1939 Lewisham, Lontoo – 6. lokakuuta 2019 Canterbury, Kent) oli brittiläinen muusikko, joka nousi kansainväliseen maineeseen toimiessaan Cream-yhtyeen rumpalina vuosina 1966–1968. Oman sukupolvensa merkittävimpien rockrumpaleiden joukkoon luettu Baker tunnettiin tavastaan pitää symbaalia selkänsä takana ja soittaa sitä siellä. Creamin hajottua Baker liittyi Blind Faith -yhtyeeseen, joka julkaisi yhden albumin elokuussa 1969. Tämän jälkeen Baker perusti Ginger Baker's Air Force -nimisen fuusiorockyhtyeen, joka julkaisi kaksi albumia.
Baker kiinnostui 1970-luvun alussa afrikkalaisista rytmeistä. Hän levytti maailmanmusiikkia, teki kaksi yhteistä levyä afrobeat-muusikko Fela Kutin kanssa ja rakennutti Nigerian Lagosiin studion, jota pidettiin koko Länsi-Afrikan ensimmäisenä modernina levytysstudiona.
Baker perusti myöhemmin yhtyeet nimeltä Baker Gurvitz Army ja Ginger Baker's Energy. Tämän ohella hän soitti Hawkwind-yhtyeessä tunnetulla albumilla Levitation (1980) sekä post-punk-yhtye Public Image Limitedin albumilla Album (1986). Baker on tehnyt myös soololevyjä ja esiintynyt monissa lyhytikäisissä kokoonpanoissa. Baker muodosti 1994 entisen Cream-muusikon Jack Brucen ja Gary Mooren kanssa Bruce-Baker-Moore-"superyhtyeen". BBM hajosi yhtyeen ristiriitoihin ensimmäisen albumin jälkeen. Vuonna 2005 hän soitti Cream-yhtyeen reunion-konserteissa.
Baker kuoli 80-vuotiaana hoitokodissa Canterburyssa 6. lokakuuta 2019 sairastettuaan pitkään keuhkoahtaumatautia.
Diskografiaa

The Storyville Jazz Men and The Hugh Rainey Allstars
Storyville Re-Visited (1958) featuring Bob Wallis and Ginger Baker
Graham Bond Organisation
Live at Klooks Kleek (1964)
The Sound of 65 (1965)
There's a Bond Between Us (1965)
Cream
Fresh Cream Polydor (1966)
Disraeli Gears Polydor (1967)
Wheels of Fire Polydor (1968)
Goodbye Polydor (1969)
Live Cream Polydor (1970)
Live Cream Volume II Polydor (1972)
BBC Sessions (2003)
Royal Albert Hall London, 2–3 and 5–6 May 2005 Reprise (2005)
Blind Faith
Blind Faith Polydor (1969)
Ginger Baker's Air Force
Ginger Baker's Air Force Atco (1970)
Ginger Baker's Air Force II Atco (1970)
Baker Gurvitz Army
Baker Gurvitz Army Janus (1974)
Elysian Encounter Atco (1975)
Hearts on Fire Atco (1976)
Flying In and Out of Stardom Castle (2003)
Greatest Hits GB Music (2003)
Live in Derby Major league productions (2005)
Live Revisited (2005)
Fela Kuti
Fela's London Scene (EMI, 1971) – uncredited
Why Black Man Dey Suffer (African Sounds, 1971)
Live! (Regal Zonophone Records, 1972)
Solo
Ginger Baker at His Best (1972)
Stratavarious Polydor (1972)
Ginger Baker & Friends Mountain (1976)
Eleven Sides of Baker Sire (1977)
From Humble Oranges CDG (1983)
Horses & Trees Celluloid (1986)
No Material live album ITM (1987)
Middle Passage Axiom (1990)
Unseen Rain Day Eight (1992)
Going Back Home Atlantic (1994)
Ginger Baker's Energy ITM (1992)
Ginger Baker The Album ITM (1995)
Falling off the roof Atlantic (1995)
Do What You Like Polydor (1998)
Coward of the County Atlantic (1999)
African Force (2001)
African Force: Palanquin's Pole (2006)
Why? (2014)
Muut levytykset
Paul McCartney and Wings: Band on the Run, Capitol/EMI (1973)
Hawkwind:Levitation, Bronze (1980)
Hawkwind: Zones, Flicknife (1983)
Hawkwind: This Is Hawkwind, Do Not Panic, Flicknife (1984)
Public Image Ltd: Album, Elektra/Virgin (1986)
Jens Johansson and Jonas Hellborg: Unseen Rain, Day Eight (1992)
Masters of Reality: Sunrise on the Sufferbus, Chrysalis (1992)
Jack Bruce: "Cities of the Heart", CMP Records (1993)
BBM: Around the Next Dream, Capitol (1994)
Andy Summers: Synaesthesia, CMP Records (1996)
Ginger Baker and the Denver Jazz Quintet-to-Octet: Coward of the County, Atlantic (1999)
Aiheesta muualla

Ginger Bakerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Grajiset Alpit

| Grajiset Alpit> ital. Alpi Graie; ransk. Alpes Grées, saks. Grajische Alpen |
| --- | --- |
 Näkymä Mont Blancin ja Mont Blanc du Taculin koillispuolella. Etualalla on Glacier du Géant -jäätikkö (Mer de Glacen yläosa) ja takana vasemmalla Aiguille Verten ja oikealla Aiguille du Taculin huippuja.
Maantiede
 Grajiset Alpit ovat tällä kartalla numero 3.
Sijainti:   Italia  Ranska  Sveitsi
Päävuoristo:  Alpit
Korkein kohta
Nimi:  Mont Blanc
Korkeus meren-pinnan tasosta:  4 810 m
Grajiset Alpit (ital. Alpi Graie; ransk. Alpes Grées, saks. Grajische Alpen) on Läntisiin Alppeihin kuuluva vuorijono, joka sijaitsee osittain Italiassa, osittain Ranskan puolella. ja ulottuu, määritelmästä riippuen, hiukan myös Sveitsin puolelle.
Grajiset Alpit voidaan jakaa neljään osaan:
pohjoisosa eli Mont Blancin massiivi
keskiosan vedenjakajaseutu (Italissa Piemonten alueella, Val d'Aosta Ranskassa)
länsiosa eli Vanoise Ranskan puolella
itäosa Italian puolella, jossa on Gran Paradison kansallispuisto
Joissakin jakojärjestelmissä Mont Blancin massiivi on erillinen osa, ja Graijiset Alpit käsittävät vain vedenjakajaseudun. Silloin Pieni Sankt Bernhardin sola erottaa nämä osat toisistaan.
Korkein Grajisiin Alppeihin kuuluva huippu, Mont Blanc, 4 810 metriä, on myös koko Alppien vuoriston korkein huippu. Mikäli Mont Blancin massiivia ei joissakin määritelmissä lasketa mukaan Grajisiin Alppeihin, korkein huippu olisi tällöin Italian puolella sijaitseva 4 061 metriä korkea Gran Paradiso.
Grajiset Alpit on Alppien vähäsateisinta osaa; vuotuinen sademäärä on tyypillisesti alle tuhat millimetriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grajiset Alpit Wikimedia Commonsissa
Grahovon piiri

Grahovon piiri Udmurtian kartalla.
Grahovon piiri (ven. Гра́ховский райо́н, Grahovski raion, udmurtiksi Грах ёрос, Grah joros) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 971 neliökilometriä.
Vuonna 2010 piirissä oli runsas 9 300 asukasta. Hallinnollinen keskus on Grahovon kylä. Piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa.
Piiri sijaitsee Udmurtian lounaisosassa. Lännessä se rajoittu Kiznerin, pohjoisessa Možgan ja idässä Alnašin piireihin sekä etelässä Tatarstaniin.
Seudun itäosa sijaitsee Možgan ylängöllä ja länsiosa Umjakjoen laaksossa. Pinta-alasta 60 % on maatalousmaata ja 35 % metsää. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Iževskiin 160 kilometriä.
Asukkaista 42,3 % on venäläisiä, 36,6 % udmurtteja, 10,9 % mareja, 6,1 % krjašeneita ja 3,3 % tšuvasseja.
Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn. Seudulla harjoitetaan myös öljyn porausta.
Piirin etnisillä ryhmillä on omat kulttuuriseuransa ja kansanperinneryhmänsä. Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen Selskaja nov.
Aiheesta muualla

Grahovon piiri Udmurtian tasavallan sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Grahovon piiri Udmurtian valtioneuvoston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Grahovon piiri Den-uutistoimiston sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Udmurtian hallinnollinen jako
| --- | --- |
Kaupunkipiirikunnat:  Iževsk (pääkaupunki) · Glazov · Možga · Sarapul · Votkinsk
Piirit:  Alnaši · Balezino · Debjosy · Glazov · Grahovo · Igra · Jar · Jukamenskoje · Kambarka · Karakulino · Kez · Kijasovo · Kizner · Krasnogorskoje · Malaja Purga · Možga · Sarapul · Selty · Šarkan · Sjumsi · Uva · Vavožin · Votkinsk · Jakšur-Bodja · Zavjalovo
HMS Arrogant

HMS Arrogant tai HMS Arrogante on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä:
HMS Arrogant (1705), 60-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Arrogant (1761), Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Arrogante (1798), 14-tykkinen tykkivene
HMS Arrogant (1810), varastolaiva
HMS Arrogant (1848), höyryfregatti
HMS Arrogant (1896), Arrogant-luokan panssarikansiristeilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Arrogant”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gunnar Nybergh

Gunnar Freyvid Nybergh (24. toukokuuta 1887 Viipuri − 14. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Nyberghin vanhemmat olivat senaattori, korkeimman oikeuden presidentti August Nybergh ja Aina Sofia Augusta Schybergson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 (Nya svenska läroverket) ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1914. Nybergh sai varatuomarin arvon 1916.
Nybergh oli Helsingin raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1927–1934 ja vanhempana oikeusneuvosmiehenä 1934–1944. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1944−1957. Nybergh toimi oikeusapulautakunnan puheenjohtajana ja oli Suomen lainopillisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1945 ja varapuheenjohtajana 1951 sekä yhdistyksen aikakauskirjan päätoimittajana.
Gunnar Nybergh oli naimisissa vuodesta 1921 Ellen Fogelbergin kanssa. Heidän tyttärensä oli kirjailija Gun Nybergh.
Julkaisuja

Förlagsrättsliga studier jämte kritiska betraktelser över lagberedningens förslag till förlagsavtal. Söderström, Helsingfors 1939
Om pantsättning av förlagsrätt. Helsingfors 1942
Esitys Suomen tekijänoikeudesta (professori Kivimäen kanssa) Pinnerin ensyklopediassa World Copyright. 1952
Felix Faust

Felix Faust on superroisto, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Justice League of America #10:ssä maaliskuussa 1962 ja hänet loivat Gardner Fox ja Mike Sekowsky. Hahmo on tullut tunnetuksi Oikeuden Puolustajien vihollisena.