stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hard Times (Paramoren kappale)

| ”Hard Times” Paramore |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: After Laughter
 Julkaistu: 19. huhtikuuta 2017
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Hayley Williams Taylor York
 Tuottaja(t): Justin Meldal-Johnsen Taylor York
 Tyylilaji: synthpop
 Kesto: 03.03
 Levy-yhtiö: Fueled by Ramen
Listasijoitukset
  34.   90.  61.  65.
Paramoren muut singlet
| ”Ain’t It Fun” 2014 | ”Hard Times” 2017 | ”Told You So” 2017 |
Hard Times on ensimmäinen kappale yhdysvaltalaisen rockyhtye Paramoren viidenneltä studioalbumilta After Laughter. Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 19. huhtikuuta 2017. ”Hard Times” on ensimmäinen Paramoren julkaisema single sen jälkeen, kun basisti Jeremy Davis jätti yhtyeen ja vuonna 2010 siitä eronnut rumpali Zac Farro palasi takaisin kokoonpanoon.
Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisun yhteydessä 19. huhtikuuta 2017. Musiikkivideo kuvattiin maaliskuussa 2017 ja sen ohjasi Andrew Joffe. Tyyliltään video on 80-lukumainen ja siinä on hyödynnetty muun muassa A-ha-yhtyeen ”Take on Me” -kappaleen musiikkivideollakin käytettyjä käsinpiirrettyjä rotoskooppauksia. Se sijoittuu mielikuvitusmaailmaa muistuttavaan ympäristöön, johon saatiin idea Truman Show -elokuvasta. Yhtyeen jäseniä kuvataan soittamassa eksyneen oloisina tässä unenkaltaisessa todellisuudessa. Välillä videolla esiintyy kirjaimellisia viittauksia kappaleen sanoihin. Joffe kuvaili musiikkivideon tekoa sanoin ”missään ei tarvinnut olla mitään järkeä”.
Vastaanotto

Paramoren uusi, aiempaa popmaisempi tyyli pantiin merkille useissa arvosteluissa. Rockyhtyeen kappaleen sanottiin kuulostavan rockin sijaan 80-luvun popilta. Pitchfork-lehdessä kriitikko Brad Nelson vertasi Paramorea suoraviivaisen rockyhtyeen sijaan alati muuttuvaan Rubikin kuutioon. Hän kirjoitti ”Hard Times” -kappaleen muistuttavan musiikillisesti yhtyeen aiempaa ”Ain’t It Fun” -kappaletta, mutta tyyliltään sen olevan vielä kauempana rockista ja emosta. Nelson kuitenkin huomautti, että vaikka kappale kuulostaa popilta, se on sanojensa puolesta yhä emoa. Hänen mielestään yhtye vaikutti säilyttäneen tasaisen laadukkuutensa kokoonpanomuutoksista huolimatta ja oli kuin kotonaan myös popmusiikin parissa. Spin-lehden Jordan Sangert kuvaili kappaleen olevan popmaisempi, mutta silti ”sydämeltään rockia” viitaten sen kitara- ja rumpuosuuksiin. Hän piti kappaletta yhtenä vuoden parhaista popkappaleista ja Paramoren parhaista singleistä.
Vastaanotto > Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus | Viite |
| --- | --- | --- |
|  ARIA Charts | 61. |  |
|  Billboard Hot 100 | 90. |  |
|  Britannian singlelista | 34. |  |
|  Canadian Hot 100 | 65. |  |
|  Latauslista | 13. |  |
|  Alternative Songs | 13. |  |
|  Hot Rock Songs | 6. |  |
Aiheesta muualla

”Hard Times” -kappaleen virallinen musiikkivideo
Paramore
| --- | --- |
Studioalbumit::   All We Know Is Falling  Riot!  Brand New Eyes  Paramore  After Laughter  This Is Why 
Livealbumit::   Live in the UK 2008  The Final Riot! 
EP:t::   The Summer Tic EP  2010 Summer Tour EP  The Only Exception EP  Singles Club  The Holiday Sessions 
Singlet::   ”Pressure”  ”Emergency”  ”All We Know”  ”Misery Business”  ”Hallelujah”  ”Crushcrushcrush”  ”That’s What You Get”  ”Decode”  ”Ignorance”  ”Brick by Boring Brick”  ”The Only Exception”  ”Careful”  ”Playing God”  ”Monster”  ”Now”  ”Still Into You”  ”Daydreaming”  ”Ain’t It Fun”  ”Hard Times”  ”Told You So”  ”Fake Happy”  ”Rose-Colored Boy”  ”Caught in the Middle”  ”This Is Why”  ”The News”  ”C’est Comme Ça” 
Muuta::  Paramoren diskografia
Hollywood Records

| Hollywood Records |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Disney Music Group
Perustettu:  1989
Jakelijat:  Universal Music Group
Sijainti:  Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hollywood Records on levy-yhtiö, jonka omistaa Disney Music Group. Yhtiö tuottaa yleensä popmusiikkia, mutta myös metalcorea ja alternative metalia. Hollywood Records aloitti toimintansa vuonna 1989. Se toimi Elektra Recordsin alaisuudessa Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuoteen 1995 asti. Tällöin yhtiö siirtyi PolyGramille, josta puolestaan tuli osa Universal Music Groupia vuonna 1998.
Frisbeegolfkori

Perinteinen frisbeegolfkori.
Frisbeegolfkori on frisbeegolfissa käytettävä kori, johon pyritään heittämään liitokiekko eli frisbee. Koreja ja niiden ominaisuuksia säätelee firsbeegolfjärjestö Professional Disc Golf Association. Järjestö on luonut koreille kolme eri kategoriaa, jotka määrittelevät korin rakenteellisen vakauden ja kestävyyden. Tasot ovat Championship, Standard ja Basic.
Ostajan on keskityttävä ostovalinnassa erityisesti korin materiaaliin ja ketjujen määrään. Laadukkasta teräksestä valmistettu kori voi kestää useita vuosia ulko-olosuhteissakin ja suurempi ketjujen määrä on edukseen frisbeen jäämiseksi koriin.
Georg Raphael Donner

Georg Rafael Donner
Georg Raphael Donner (1692–1741) oli barokin ja rokokoon aikainen itävaltalainen kuvanveistäjä ja arkkitehti. Hän tutki luontoa ja pyrki, toisin kuin yleensä aikalaisensa, antiikin tyyliseen yksinkertaisuuteen, totuuteen ja kauneuteen.
Andromeda-kaivo Wienisssä.
Donner sai kasvatuksensa Heiligenkreutzin luostarissa. Hän muutti 1725 Salzburgiin, jossa hän teki arkkipiispallisen Mirabell-linnan porraskäytävän patsaat, ja sen jälkeen 1727 Budapestiin valvomaan Unkarin arkkipiispan, ruhtinas Emerik Esterházyn rakennuksia. Parhaimmillaan Donner on Wienin Neumarktin suihkulähteessä (valmistui 1739), jossa kuvioina on keskellä kaitselmus ja altaan reunoilla neljä Ala-Itävallan päävirtaa. Vanhan raatihuoneen kaunis seinäkaivo (1739) Perseus ja Andromeda -reliefeineen on Donnerin viimeinen työ. Hänen valmistamiaan ovat myös Pyhän Martinuksen patsas Pozsonyissa, Kaarle VI:n Wienin Belvederessä ja Martin Lutherin Eisenachissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georg Raphael Donner Wikimedia Commonsissa
Frisco

Frisco voi tarkoittaa seuraavia:
Frisco, San Franciscon epävirallinen kutsumanimi
Frisco, kaupunki Texasissa, Yhdysvalloissa
Frisco, tšekkiläisen Plzeňský Prazdrojin valmistama juoma
Frisco, Sinebrychoffin 1900-luvun lopulla valmistama virvoitusjuomamerkki.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Frisco”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Battler

| HMS Battler |
| --- | --- |
 HMS Battler

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ingalls Shipbuilding
Kölinlasku:  15. huhtikuuta 1941
Laskettu vesille:  4. huhtikuuta 1942
Palveluskäyttöön:  31. lokakuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltain laivastolle 28. maaliskuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 800 t (standardi)
Pituus:  151 m
Leveys:  32 m (lentokansi)
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  8 500 shp (6,3 MW)
Nopeus:  18 solmua (31 km/h)
Miehistöä:  646
Aseistus
Aseistus:  2 × DP 4" (102 mm) -tykkiä 8 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina asennuksina 20 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä kaksi ja yksiputkisina asennuksina 20 lentokonetta
HMS Battler (viirinumero D18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Attacker-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa. Yhdysvallat toimitti aluksen Britannialle Lend-Lease-sopimuksen nojalla.
Valmistus

Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1941. Yhdysvaltain laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä USS Altamaha (runkonumero CVE-6). Se siirrettiin Lend-Lease-sopimuksen mukaisesti Kuninkaalliselle laivastolle, joka nimesi aluksen HMS Battleriksi palvelukseen otettaessa.
Palvelus

Alus vaurioitui 9. marraskuuta 1942 törmätessään laituriin, minkä vuoksi se siirrettiin New Orleansiin korjattavaksi. Alus palasi 15. marraskuuta telakalta ja lähti 20. marraskuuta Norfolkiin Virginiaan, jossa se siirrettiin uudelleen telakalle 23. marraskuuta. Alus palasi palvelukseen 21. joulukuuta, jolloin se vastaanotti 18 Martlet-lentokonetta kuljetettavaksi Britannialle. Alus lähti merelle liittyäkseen saattueeseen HX220, mistä se erkani 9. tammikuuta 1943 Liverpoolissa. Alus otettiin 12. tammikuuta telakalle muutettavaksi Britannian laivaston järjestelmien mukaiseksi, jolloin se samalla määrättiin läntisen reitin alaisuuteen suojaamaan Atlantin saattueita. Alus aloitti maaliskuussa miehistön koulutuksen Clydessä.
Huhtikuun alus oli sijoitettuna Greenockiin, jossa sen lentomiehistöjen koulutus sukellusveneidentorjuntaan aloitettiin 4. huhtikuuta. Se määrättiin toukokuussa suojaamaan Gibraltarille saattuetta OS49/KMS16 ja Länsi-Afrikkaan saattuetta OS76. Alus liittyi 4. kesäkuuta ensin mainittuun saattueeseen, josta se erkani 13. kesäkuuta muodostettaessa saattue KMS16G. Se erkani 15. kesäkuuta tästä saavuttuaan Gibraltarille. Alus suojasi 22. kesäkuuta saattueen XK9 Clydeen, mistä se erkani uuden suojueen saavuttua.
Aluksen lentolaivueet siirtyivät maihin. Alus määrättiin Salernon maihinnousuun, mihin se aloitti valmistautumisen Clydessä. Sille siirtyivät elokuussa 807 ja 808 laivueiden Supermarine Seafiret henkilöstöineen. Alus lähti 1. syyskuuta Välimerelle, jossa se liittyi Force V:hen aloittaen maihinnousuharjoittelun. Alus oli 6. syyskuuta osastonsa mukana Maltalla ja aloitti 8. syyskuuta Salernon saattueiden suojaamisen. Seuraavana päivänä se oli Salernon edustalla, jossa lentokoneet olivat tykistöntulenjohtajina sekä ilmatorjunnan tukena. Osa aluksen koneista siirtyi maakentille. Operaation päätyttyä Force V lakkautettiin 14. syyskuuta, jolloin aluksen lentokoneet palasivat maakentiltä takaisin alukselle ja Battler lähti Gibraltarille.
Alus saapui 20. syyskuuta Gibraltarille, josta se jatkoi matkaansa Britteinsaarille suojaten saattuetta. Alus määrättiin 22. syyskuuta Intian valtamerelle saattueiden suojaksi Itäiseen laivastoon Bombayhin. Aluksen lentokoneet siirtyivät maihin. Se vastaanotti 834 laivueen Swordfish ja Seafire koneet sekä henkilöstön.
Palvelus > Itäisessä laivastossa

Alus matkasi lokakuussa Ceylonille liittyäkseen Itäiseen laivastoon. Se määrättiin suojaamaan Bombayhin saattue AB18A Adenista, mistä alus lähti 4. marraskuuta saattueen mukana. Alus erkani vielä samana päivänä saattueesta palaten Adeniin. Se suojasi 11. marraskuuta saattuetta AB20 Adenista Bombayhin. Alus suojasi 12. joulukuuta saattueen AB24A Adenista Bombayhin, josta tuli samalla aluksen uusi kotisatama.
Alus suojasi 8. tammikuuta 1944 saattuetta AB27, josta se erkani etsimään Afrikan itärannikolla havaittua sukellusvenettä. Helmikuussa alus määrättiin Mauritiukselle sukellusveneidentorjuntatehtäviin Force 67:ään, jonka muut alukset olivat risteilijä HMS Newcastle ja hävittäjä HMAS Quadrant. Osaston tehtävänä oli etsiä ja tuhota emälaiva Charlotteen tukeutuneet sukellusveneet. Alus liittyi maaliskuun alussa Mauritiuksella osastoonsa, joka aloitti operaatio Coveredin.
Alus lähti 5. maaliskuuta osaston mukana Mauritiukselta ja 12. maaliskuuta alukselta lähtenyt Swordfish torpedopommittaja havaitsi emälaiva Braken, jonka kyljessä oli kaksi sukellusvenettä. Lentokone hyökkäsi aluksia vastaan, jolloin yksi sukellusvene vaurioitui ja emälaivan miehistö upotti aluksensa. Alus palasi 16. maaliskuuta osaston mukana Mauritiukselle. Alus lähti operaatiosta vapauduttuaan huollettavaksi Durbaniin, jonne se saapui 21. maaliskuuta.
Toukokuussa alus palasi palvelukseen jatkaen Intian valtameren saattueiden suojaamista. Se suojasi 28. kesäkuuta saattuetta CM3 Adenista Kilindiniin Keniaan ja 11. heinäkuuta saattueen KR11 Kilindinistä Colomboon, josta tuli samalla aluksen uusi kotisatama. Elokuussa alus lähti Colombosta Addun atollille, jossa se aloitti sukellusveneidentorjuntatehtävät. Alus oli palveluksessa Intian valtamerellä, kunnes se määrättiin marraskuussa palaamaan Britteinsaarille. Alus valittiin 8. marraskuuta muutettavaksi lentokoneiden kuljetusalukseksi ja se muutti matkasuunnitelmat Australiaksi, jonne se lähti joulukuun alussa.
Palvelus > Läntisellä reitillä

Battler lähti 9. joulukuuta Australiasta Panaman kanavan kautta Britteinsaarille, jonne se saapui maaliskuun alussa. Alus liitettiin läntisen reitin alaisuuteen ja aloitti 5. maaliskuuta 1945 lentäjien laskeutumiskoulutuksen Clydessä. Alus oli 24. toukokuuta Belfastissa. Se jatkoi edelleen laskeutumisharjoituksissa, kunnes alus siirrettiin 4. kesäkuuta Rosythin alaisuuteen. Alus jatkoi laivueiden kouluttamista Pohjanmerellä, kunnes se vuoden lopulla määrättiin palautettavaksi Yhdysvaltain laivastolle.
Alus saapui 6. tammikuuta 1946 Clydeen, jossa sen brittiläiset laitteet poistettiin ja varastot tyhjennettiin. Alus valmistautui 18. tammikuuta lähtöön ja lähti seuraavana päivänä Norfolkiin Virginiaan, jossa se virallisesti palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 12. helmikuuta. Alus sijoitettiin myyntilistalle ja myytiin romutettavaksi Baltimoreen, jonne se saapui hinattuna vielä samana vuonna.
USS Altamaha
Harrströmin kivisilta

| Harrstömin kivisilta |
| --- | --- |
 Harrströmin kivisilta.
Ylittää:  Harvungån
Sijainti:  Harrström, Korsnäs
Ylläpitäjä:  Väylävirasto
Siltatyyppi:  kivinen palkkisilta
Pisin jänneväli:  4 m
Pituus:  26,4 m
Leveys:  4,7 m
Alituskorkeus:  1,5 m
Avattu liikenteelle:  1898
Koordinaatit:  62°43′22″N, 021°11′01″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Harrstömin kivisilta (nimi vuoteen 1983 asti ruots. Åback bro) on kivinen museosilta Harrströmin kylässä Korsnäsissä. Silta on valmistunut vuonna 1898. Tyypiltään se on 
palkkisilta, ja se on rakennettu graniittisista kivipaasista. Silta on kolmeaukkoinen ja ylittää Harvungån-nimisen pienen joen. Silta sijaitsee Harrströmin kalasataman ja kylän muodostamassa Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin kuuluvassa kokonaisuudessa. Silta on otettu museosillaksi vuonna 1982.
Harrströmin silta on tehty niin sanottuna kylmämuurina. Suorakaiteen muotoiseksi lohkotut kivet on sovitettu toisiinsa ilman laastia. Sillassa ei näy metallihakoja tai muita kiviä sitovia tukirakenteita. Karkeatekoisen sillan rakentajiksi mainitaan Karl Åberg ja Karl Högbacka. Sillan kannen pituus on 14,6 metriä ja kokonaispituus 26,4 metriä. Sen hyötyleveys on 4,7 metriä ja kokonaisleveys 5,7 metriä. Sillan suurin aukko on 3,7 metriä, suurin jänneväli 4 metriä ja alikulkukorkeus on 1,5 metriä.
Siltapaikka kuuluu historialliseen Pohjanmaan rantatiehen. Vanhan kivisen sillan rinnalle valmistui vuonna 1983 uusi Åback bro, jolloin vanha silta sai nykyisen nimensä ja jäi kevyen liikenteen sillaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harrströmin kivisilta Wikimedia Commonsissa
Suomen museotiet, tieliikenteen museosillat ja rautateiden museosillat
| --- | --- |
Etelä-Karjala:   Niskapietiläntie  Maantiealikäytävä ”Karjasilta” 
Etelä-Pohjanmaa:   Kyrönkankaan kesätie  Mattilan silta  Perttilän riippusilta 
Etelä-Savo:   Kuortti–Miekansalmi-tie  Porrassalmentie  Enonkosken kivisilta  Virransalmen silta 
Kainuu:   Paltaniementie  Raatteentie  Möykkysenjoen silta  Tervasalmen silta  Kalliokosken ratasilta  Uitonsalmen alikulkusilta 
Kanta-Häme:   Porras–Renko-tie  Mierolan silta 
Keski-Suomi:   Koiviston paikallistie  Heinäjoen silta  Viherin silta 
Kymenlaakso:   Tallimäki–Virojoki-tie  Keskikosken silta  Korian silta  Mullinkosken silta  Salmen silta  Savukosken silta 
Lappi:   Magneettimäki  Nivajoki–Alajalve-tie  Seitajärventie  Simonkyläntie  Ahdaskurun silta  Saarenputaan silta  Aliojan ratasilta 
Pirkanmaa:   Peräkunnantie  Aunessilta  Markkulan silta 
Pohjanmaa:   Taistelutantereentie  Harrströmin kivisilta  Närpes Nybro  Tuovilan silta 
Pohjois-Karjala:   Vornantie  Haarajoen museosilta 
Pohjois-Pohjanmaa:   Saviselkä–Piippola-tie  Etelänkylän isosilta  Pattijoen silta  Ponkilan silta  Savisilta 
Pohjois-Savo:   Nikkilänmäentie  Taipaleen kanavan ratasilta  Taipaleen vanhan kanavan silta 
Päijät-Häme:   Tönnön silta  Heinolan rautatiesilta 
Satakunta:   Huovintie  Lankosken silta  Lapijoen silta  Tulkkilan silta 
Uusimaa:   Fagervikintie  Tuusulan Rantatie  Espoonkartanon Sågbron silta  Bobäckinpuron ratasilta  Hinthaaranjoen ratasilta  Kialan ratasilta 
Varsinais-Suomi:   Vanhalinnantie  Halikon vanha silta  Muntin silta  Aurajoen ratasilta 
| --- | --- |
Huom!: Savukosken silta on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla.
Georg Riedel

Georg Riedel
Georg Riedel (8. tammikuuta 1934 Karlovy Vary, Tšekkoslovakia – 25. helmikuuta 2024) oli ruotsalainen jazzmuusikko. Juutalaistaustainen Riedel syntyi Tšekkoslovakiassa, mutta asui nelivuotiaasta Ruotsissa.
Riedel teki musiikillista yhteistyötä muiden muassa Jan Johanssonin ja Arne Domnéruksen kanssa, ja häntä kuullaan levytyksellä Jazz på svenska (1963).
Jazzuransa ulkopuolella Riedel sävelsi musiikkia Astrid Lindgren -elokuviin.
Diskografiaa > Elokuvamusiikkia

491 (1964)
Pippi Longstocking (1969) ( Jan Johansson)
Emil i Lönneberga (1971)
Nya hyss av Emil i Lönneberga (1972)
Emil och griseknoen (1973)
Karlsson on the Roof (1974)
The Children of Noisy Village (1986)
More About the Children of Noisy Village (1987)
Ved vejen (1988)
Trust Me (2010)
HarbourFrontin metroasema

HarbourFront on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Bukit Merahissa Singaporen keskisellä suuralueella. Se avattiin 20. kesäkuuta 2003 North East Linen asemana. Vaihtoyhteys Circle Linelle avautui 8. lokakuuta 2011. HarbourFront on molempien linjojen pääteasema.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
North East Line
| NE17 Punggol | 6:00 |  | 6:20 |  | 23:55 |  |  |
Circle Line
| CC1 Dhoby Ghaut | 5:30 |  | 5:51 |  | 23:04 |  |  |
| CC7 Mountbatten | – |  | – |  | 23:40 |  |  |
| CC12 Bartley | – |  | – |  | 0:04 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HarbourFrontin metroasema Wikimedia Commonsissa
HarbourFrontin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: pääteasema | North East Line | Seuraava asema: Outram Park |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: pääteasema (Keppel 2025–) | Circle Line | Seuraava asema: Telok Blangah |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:HarbourFront MRT Station
Käännös suomeksi
Georgi Ušakov

Georgi Ušakov, arktisen alueen tutkimusmatkailija ja saaren kuvernööri, jonka mukaan kylä nimettiin.
Georgi Ušakov (30. tammikuuta 1901 Lazarevskojen kylä, Habarovskin aluepiiri, Neuvostoliitto – 1963 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen tutkimusmatkailija. Hän oli syntyisin Siperiasta Amurin varrelta. Vuonna 1926 hänet nimitettiin Venäjän Kaukoidän aluepiirin toimeenpanevan komitean Pohjoisen jäämeren Wrangelinsaaren ja Geraldinsaaren hallinnon päälliköksi eli kuvernööriksi. Se tarkoitti, että hän sai pyyntönsä mukaan vastuulleen Wrangelinsaaren asuttamisen.
Ušakov kävi Habaroskissa opettajaseminaarin ja työskenteli sen jälkeen erilaisissa tehtävissä, joista merkittäväksi muodostui osallistuminen V. K. Arsenjevin tutkimusretkelle. Hän opiskeli sitten Vladivostokin yliopistossa mutta Venäjän tilanteen vuoksi ei suorittanut tutkintoa, sillä hän palveli armeijassa sisällissodassa.
Georgi Ušakov (keskellä) Alaskassa SS Tšeljuskinin miehistön pelastusretkellä. Tšeljuskin oli lähetetty viemään täydennystä Wrangelinsaarelle.
Ušakov oli vuodesta 1924 Venäjän maantieteellisen seuran täysjäsen. Hän oli esittänyt kansankomissaarien neuvostolle, että hänet nimitettäisiin vastaamaan Wrangelinsaaren asuttamistehtävästä. Anomuksessa hän totesi, että asuttaminen oli tärkeä erityisesti poliittisten etujen ja saaren luonnontieteellisen ja maantieteellisen tutkimisen vuoksi, ei niinkään taloudellisista syistä. Nuoresta iästään huolimatta 25-vuotias Ušakov sai tehtävän.
Organisointikykyinen Ušakov valvoi matkaa varten valitun höyrylaiva Stavropolin korjaamisen ja varustamisen, hankki varusteet ja kokosi miehistön, johon kuului neljä samaania turvaamaan saaren tulevien asukkaiden yhteistyön. 59-jäseninen seurue saapui saarelle 7. elokuuta 1926. Saarelle perustettiin kauppasiirtola, josta tuli nahkoja ja mursun syöksyhampaita välittävä tuottava yritys. Rodgersinlahteen perustettu kylä sai myöhemmin hänen kunniakseen nimen Ušakovskoje. Ušakovin kolmen vuoden työrupeaman jälkeen hänen seuraajakseen tuli Aref Minejev. Minejevin seuraaja oli Konstantin Semjontšuk, joka joutui syytteeseen murhasta, tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin.
Wrangelinsaaren tehtävän jälkeen Ušakov organisoi tutkimusmatkan Severnaja Zemljalle, ja sittemmin hän osallistui useille muille retkille, joiden aikana hän teki yli 50 pohjoista löytöä. Hän kirjoitti kolme kirjaa ja lukuisia artikkeleita.
Merkittävästä työstään Ušakov sai useita Neuvostoliiton palkintoja.
Ušakov on haudattu Severnaja Zemljalle Domašnin saarelle.
Helsingin Yliopistokiinteistöt

Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy (ruots. Helsingfors Universitetsfastigheter Ab) on yksi kolmesta vuonna 2009 perustetusta kiinteistösijoitusalan osakeyhtiöstä, joihin siirrettiin valtionyhtiö Senaatti-kiinteistöjen koko yliopistokiinteistöjen toimiala.
Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy:n kotipaikka on Helsinki. Yhtiö on nykyisin kokonaan Helsingin yliopiston omistama, ja sen kiinteistöomaisuus koostuu pääosassa yliopiston käytössä olevista toimitiloista. Yhtiön toimitusjohtajana toimi vuonna 2021 Jaana Ihalainen.
Historia

Alun perin kiinteistöyhtiön osakkaina olivat kaikki pääkaupunkiseudun julkisoikeudelliset yliopistot Aalto-yliopistoa lukuun ottamatta, eli Helsingin yliopisto, Svenska handelshögskolan ja Taideyliopisto sekä lisäksi Senaatti-kiinteistöt yhden kolmasosan omistusosuudella. Ratkaisulla haluttiin turvata yliopistolain muutoksen myötä valtiontaloudesta irtautuneiden yliopistojen vakavaraisuus.
Senaatti-kiinteistöjen omistusosuus yliopistokiinteistöyhtiöissä ja sen aiheuttamat korkeat vuokrat herättivät keskustelua keväällä 2014. Myös eduskunnan tarkastusvaliokunta piti yliopistoilta saatujen vuokratulojen tulouttamista valtiolle ongelmallisena.
Valtio luopui omistusosuudestaan vuonna 2015, kun Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy osti omat osakkeensa Senaatti-kiinteistöiltä markkinahinnalla. Saman vuoden lopulla Helsingin Yliopistokiinteistöt osti omat osakkeensa Svenska handelshögskolanilta ja Taideyliopistolta, jolloin Helsingin yliopisto jäi yhtiön ainoaksi osakkaaksi. Järjestelyn jälkeen Helsingin yliopisto omistaa käytännössä kaikki toimitilansa Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy:n tai Helsingin yliopiston rahastot -konsernin kautta.
Aiheesta muualla

Helsingin Yliopistokiinteistöt Oy (Arkistoitu – Internet Archive)