stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Hermione (1782)

| HMS Hermione |
| --- | --- |
 HMS Hermione

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sydenham Teast, Tombes & Blaming, Bristol
Kölinlasku:  kesäkuu 1780
Laskettu vesille:  9. syyskuuta 1782
Palveluskäyttöön:  tammikuu 1783 (telakka) 7. huhtikuuta-28. kesäkuuta 1783 (laivasto, Sheerness)
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi kesäkuu 1805
Tekniset tiedot
Uppouma:  710-711 t
Pituus:  39,32 m
Leveys:  10,81 m
Syväys:  3,86 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  220
Aseistus
Aseistus:  yläkansi: 26 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 4 × 6 naulan tykkiä 4 × 18naulan karronadia etukansi: 2 × 6 naulan tykkiä 2 × 18 naulan karronadia
HMS Hermione oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hermione-luokan 32-tykkinen viidennen luokan alus (fregatti). Alus tuli tunnetuksi vuoden 1797 kapinasta.
Valmistus

Alus tilattiin 20. maaliskuuta 1780 Sydenham Teast, Tombes & Blamingilta Bristolista ja sen köli laskettiin vielä saman vuoden kesäkuussa. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1782 ja se valmistui telakalta tammikuussa 1783, minkä jälkeen se siirrettiin Sheernessiin varustettavaksi. Alus oli varustettavana huhtikuusta kesäkuun loppuun. Aluksesta maksettiin telakalle 11 350 puntaa 14 šillinkiä ja 4 pennyä. Aluksen siirtokustannukset sekä muita kuluja oli 4 570 puntaa 2 šillinkiä ja 2 pennyä sekä varustamiskustannuksia 723 puntaa 16 šillinkiä ja 9 pennyä.
Palvelus

Hermione otettiin palvelukseen elokuussa 1782 päällikkönään Thomas Lloyd. Alus poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1783, mutta se palasi palvelukseen vielä huhtikuussa päällikkönään John Stone. Alus purjehti 17. lokakuuta Nova Scotian asemalle. Se poistettiin palveluksesta vuonna 1785. Alus palasi mahdollisesti palvelukseen vuonna 1790 päällikkönään William Ricketts, mutta se on todisteiden puuttuessa epäselvää. Alus oli uudelleen rakennettavana lokakuusta 1790 kesäkuuhun 1792 Toddilla Northfleetissä. Työstä maksettiin 14 702 puntaa. Alus oli työn valmistuttua varustettavana syyskuusta 1792 tammikuuhun 1793 Chathamissa 5 625 punnalla.
Alus palasi palvelukseen joulukuussa 1792 päällikkönään John Hills. Se purjehti 10. maaliskuuta 1793 Jamaikalle. Aluksen päälliköksi määrättiin vuonna 1794 Philip Wilkinson, joka vaihtui helmikuussa 1797 Hugh Pigotiin. Alus tuhosi 22. maaliskuuta kolme kaapparia Puerto Ricon satamaan. Se valtasi 6. syyskuuta yhdessä HMS Renomneen ja HMS Diligencen kanssa 6-tykkisen espanjalaisen kaapparin.
Kapina

Pigot määräsi 21. syyskuuta 1797 aluksen huippupurjeet säädettäviksi uudelleen. Hän ei kuitenkaan ollut tyytyväinen työn edistymiseen ja määräsi viimeisenä raakapuulta poistuvan merimiehen ruoskittavaksi. Paniikissa mastosta poistuvista merimiehistä kolme putosi ja sai surmansa. Kun toiset merimiehet ilmaisivat tyytymättömyytensä, Pigot ruoskitutti heidät.
Seuraavana yönä laivan miehistö nousi kapinaan Pigotia ja upseereita vastaan. Pigot ja kahdeksan upseeria saivat surmansa yhdessä kuninkaallisen laivaston väkivaltaisimmista kapinoista.
Kapinalliset purjehtivat La Guairan satamaan Venezuelaan, jossa he luovuttivat aluksensa espanjalaisille 27. syyskuuta. Aluksi kapinalliset väittivät laskeneensa upseerit avomerelle pieneen veneeseen (kuten Bountyn kapinalliset kahdeksan vuotta aiemmin), mutta totuus paljastui pian. Sir Hyde Parker, Länsi-Intian tukikohdan komentaja, määräsi kapinalliset tuotavaksi oikeuden eteen. Kaiken kaikkiaan 33 kapinallista saatiin kiinni ja tuomittiin sotaoikeudessa, ja heistä 24 hirtettiin.
Loppupalvelus

Espanjalaiset nimesivät aluksen uudelleen Santa Ceciliaksi, ja alus pysytteli Puerto Caballossa 25. lokakuuta 1799 saakka, kunnes sata miestä HMS Surpriselta valtasi aluksen surmaten 119 espanjalaista merisotilasta. Alus nimettiin uudelleen HMS Retaliationiksi, ja 31. tammikuuta 1800 nimeksi vaihdettiin HMS Retribution.
Alus palasi palvelukseen syyskuussa 1800 Jamaikalla päällikkönään Samuel Forster. Alus oli huollettavana lokakuussa 1803 Woolwichissa siirrettäväksi Trinity Houselle. Huollon kustannukset olivat 484 puntaa.
Alus myytiin romutettavaksi kesäkuussa vuonna 1805 Deptfordissa.
Kreuzlingen

| Kreuzlingen |
| --- | --- |
 Näkymä kaupungin yli Bodenjärvelle.
 vaakuna

 Koordinaatit: 47°39′N, 9°10′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Thurgau
Hallintoalue (Bezirk):  Kreuzlingen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,48 km²
Korkeus:  396–542 m
Väkiluku (31.12.2015):  21 542
 – Väestötiheys:  1 876 as./km²
 
 www.kreuzlingen.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kreuzlingen on kaupunki Thurgaun kantonissa Koillis-Sveitsissä. Kaupunki sijaitsee Saksan rajalla, rajanaapuri on Konstanzin kaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 22 000 ja pinta-ala 11,48 neliökilometriä. Asukkaista enemmistö on ulkomaalaisia: vakinaisista asukkaista 54 prosentilla ei ole Sveitsin kansalaisuutta.
Maantiede

Kreuzlingen sijaitsee kumpuilevassa Mittellandissa Bodenjärven rannalla.
Liikenne

Kreuzlingen on rajanylityspaikka Saksaan. Moottoritie A7 johtaa kaupungista lounaaseen kohti Winterthuria. Kreuzlingenistä on rautatie neljään suuntaan: Saksan-rajan ja Reinin yli pohjoiseen, länteen Schaffhauseniin, kaakkoon kohti Romanshornia sekä etelään Weinfeldeniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreuzlingen Wikimedia Commonsissa
Trösch, Erich: Kreuzlingen (Gemeinde) (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  4.12.2008. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
| n k Thurgaun hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Bezirk) ja kunnat (80 kpl, 1.1.2000–)
 Arbon: Arbon • Dozwil • Egnach • Hefenhofen • Horn • Kesswil • Roggwil • Romanshorn • Salmsach • Sommeri • Uttwil • Amriswil
 Frauenfeld: Basadingen-Schlattingen • Berlingen • Diessenhofen • Eschenz • Felben-Wellhausen • Frauenfeld • Gachnang • Herdern • Homburg • Hüttlingen • Hüttwilen • Mammern • Matzingen •  Müllheim • Neunforn • Pfyn • Schlatt • Steckborn • Stettfurt • Thundorf • Uesslingen-Buch • Wagenhausen • Warth-Weiningen
 Kreuzlingen: Altnau • Bottighofen • Ermatingen • Gottlieben • Güttingen • Kemmental • Kreuzlingen • Langrickenbach • Lengwil • Münsterlingen • Raperswilen • Salenstein • Tägerwilen • Wäldi
 Münchwilen: Aadorf • Bettwiesen • Bichelsee-Balterswil •  Braunau • Eschlikon • Fischingen • Lommis • Münchwilen • Rickenbach • Sirnach • Tobel-Tägerschen • Wängi •  Wilen
 Weinfelden: Affeltrangen • Amlikon-Bissegg •  Berg • Birwinken • Bischofszell • Bürglen • Bussnang • Erlen • Hauptwil-Gottshaus • Hohentannen • Kradolf-Schönenberg • Märstetten • Schönholzerswilen • Sulgen • Weinfelden • Wigoltingen • Wuppenau • Zihlschlacht-Sitterdorf
Hermopolites (Ala-Egypti)

| Hermopolites> Ἑρμοπολίτης𓈯 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Hermopolites
Koordinaatit:  30°57′33″N, 31°25′11″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti
Numero:  15. (L15)
Pääkaupunki:  Hermopolis Mikra
Aiheesta muualla
  Hermopolites Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hermopolites (m.kreik. Ἑρμοπολίτης νομός, Hermopolitēs nomos), egyptiläisittäin Hebi tai Djehuti (egypt. 𓈯, Ḥb, Ḏḥwtj), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 15. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Ibis-lintu”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Tehut. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L15.
Maantiede

Hermopoliteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 15. nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston pohjoisosassa Välimeren rannikolla Niilin Mendesiakos-suuhaaran länsipuolella. Sen länsipuolella sijaitsi Diospolites Katon (L17) nomos ja itäpuolella Mendesioksen (L16) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Hermopolis Mikra eli egyptiläisittäin Per-Djehuti-wep-rehui (nyk. Al-Baqliya).
Historia

Hermopoliteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana.
Nomos on yksi Ala-Egyptin kahdeksasta vanhimmasta tunnetusta nomoksesta. Antiikin lähteissä sille esiintyy useita erilaisia nimiä, jotka voivat johtua nimen- ja aluemuutoksista alueella. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L15, jolla siihen voidaan viitata muutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumala oli Thoth eli Tehuti, jonka kreikkalaiset yhdistivät Hermeeseen ja josta nomoksen pääkaupunki sai nimensä. Nomos ei esiinny faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa, joten sen jumala jää epäselväksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermopolites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Kristallipalatsi

| Kristallipalatsi> The Crystal Palace |
| --- | --- |
 Kristallipalatsin julkisivu maailmannäyttelyn aikaan aikalaispiirroksessa.
Valmistumisvuosi:  1851, purettiin ja rakennettiin uudestaan Sydenham Hilliin 1852–1854
Tuhoutui:  1936
Suunnittelija:  Joseph Paxton
Runkorakenne:  valurauta
Julkisivumateriaali:  lasi
Pituus:  563 metriä
Leveys:  124 metriä
Korkeus:  33 metriä
Bruttoala:  92 000 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sydenhamin Kristallipalatsi valokuvassa vuodelta 1854.
Kristallipalatsi (engl. The Crystal Palace) oli kasvihuoneinsinööri Joseph Paxtonin suunnittelema valuraudasta, lasista ja osittain puusta rakennettu näyttelyhalli, joka oli suunniteltu vuoden 1851 Lontoon maailmannäyttelyä varten
Aikaansa nähden poikkeuksellisen kevyeltä näyttävä rakennus pystytettiin vain viidessä kuukaudessa ennaltavalmistettujen osien ansioista. Kristallipalatsi oli kevyiden rakenteidensa vuoksi insinööri- ja arkkitehtitaidon voimannäyte ja tarjosi näytteilleasettajille valoisat 70 000 neliömetriä lattiapinta-alaa. Kristallipalatsi siirrettiin maailmannäyttelyn jälkeen Sydenham Hilliin, jossa se tuhoutui tulipalossa 1936.
Rakennus oli 564 m pitkä, 124 m leveä ja 33 m korkea. Siihen tarvittiin 293 655 lasilevyä, 30 000 rautaista perusosaa ja suuri määrä puisia lattianpäällysteitä. Rakennus oli ainutlaatuinen ja sen sisällä kulkevat tunsivat olonsa epätodelliseksi, sillä he kulkivat lasisen rakennuksen sisällä.
Paxton tunsi jo ennalta kasvihuoneiden rakentamisen, mutta hänellä ei ollut arkkitehdin koulutusta. Sen vuoksi hänen osallistumisensa maailmannäyttelyrakennuksen suunnittelukilpailuun oli rohkea teko. Epäilijät sanoivat, että rakennus ei kestä tuulessa, että se muuttuisi auringonpaisteessa sietämättömän kuumaksi tai että lasipinnat voisivat lämmetessään hajota. Mikään näistä epäilyksistä ei toteutunut. Lähes koko rakennelma koottiin samanlaisista 90 cm leveistä ja 7 metriä pitkistä standardiosista. Tarvittiin 93 000 neliömetriä lasia, mikä oli kolmasosa maan vuotuisesta tuotannosta. Samaan aikaan (1838) oli kehitetty uusi tekniikka lasilevyjen tuotantoon. Myös ikkunaveron kumoutuminen oli välttämätön ehto hankkeen toteutumiselle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristallipalatsi Wikimedia Commonsissa
The complete guide to crystal palaces The Crystal Palace Foundation. Viitattu 29.11.2018 (englanniksi).
Clark, Neil: What happened the night the Crystal Palace burnt down? Express.  28.11.2016. Viitattu 29.11.2018 (englanniksi).
Crystal Palace: A History BBC News.  4.9.2008. Viitattu 29.11.2018 (englanniksi).
Merin, Gili: AD Classics: The Crystal Palace / Joseph Paxton ArchDaily.  5.7.2013. Viitattu 29.11.2018 (englanniksi).
The History of the Crystal Palace, Sydenham Hill, London The London Helicopter -blog.  18.10.2013. Arkistoitu 30.11.2018. Viitattu 29.11.2018 (englanniksi).
Lontoon Kristallipalatsi, Aamulehti, 09.08.1936, nro 213, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Trois-Rivièresin taistelu

Trois-Rivièresin käytiin Kanadassa 8. kesäkuuta 1776 Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Torjuttuaan amerikkalaiset vallankumoukselliset Québecin taistelussa britit kenraalikuvernööri Guy Carletonin johdolla pyrkivät ajamaan heidät etelään pois Kanadasta. Päästyään Trois-Rivièresin kaupunkiin kenraali John Sullivan yritti vastahyökkäyksellä kääntää britit perääntymään takaisin Québeciin.lähde?
Amerikkalaiset joukot eivät tienneet vastassaan olevasta ylivoimasta. He jäivät taistelussa pahasti häviölle ja pakenivat pieninä ryhminä ympäri metsää. Brittimieliset intiaanit ja Kanadan puolisotilaalliset joukot piirittivät heitä. Monet amerikkalaiset katsoivat pakenemisen upottavilla suoalueilla mahdottomaksi tehtäväksi ja antautuivat suosiolla Carletonin joukoille. Carleton olisi halutessaan voinut vangita jokaisen amerikkalaisen, mutta hän pyrki varovaisuuteen eikä estänyt näiden perääntymistä Montrealiin.
Amerikkalaisten joukkojen hengähdystauko Montrealissa jäi lyhyeksi, sillä brittiläiset valtasivat kaupungin seuraavan viikon aikana.
Kriittinen ajattelu

Kriittinen ajattelu on taito analysoida informaatiota objektiivisesti ja muodostaa perusteltu käsitys. Se on huolellista ja tavoitteellista ajattelua. Kriittisen ajattelun opettaminen on yleinen koulutuksen tavoite.
Määrittelyn historia

Kriittisen ajattelun määritteli ensimmäisenä yhdysvaltalainen filosofi John Dewey teoksessaan How We Think (1910), suomeksi ‘kuinka me ajattelemme’. Dewey kutsui esittelemäänsä taitoa ”pohdiskelevaksi ajatteluksi”. Nimitys ”kriittinen ajattelu” otettiin käyttöön myöhemmin.
Dewey määritteli kriittisen ajattelun ”minkä tahansa uskomuksen tai oletetun tiedon aktiiviseksi, sinnikkääksi ja huolelliseksi harkitsemiseksi sitä tukevien perusteiden ja siitä seuraavien päätelmien valossa”. Deweyn jälkeen kriittiselle ajattelulle on esitetty kymmeniä hiukan erilaisia määritelmiä, joissa korostetaan menetelmän eri puolia.
Osat

Kriittisessä ajattelussa on yleisen käsityksen mukaan kolme toisiinsa yhdistynyttä osaa:
Tieto, mukaan lukien tietämys kriittisen ajattelun komponenteista, kuten logiikasta, kielestä ja argumentaatiosta.
Taidot hyödyntää kriittisen ajattelun komponentteja todellisissa tilanteissa.
Mielenlaatu: Henkilökohtaiset ominaisuudet, jotka saavat ihmisen asettamaan järkeilyn muiden oppimisen tai päätöksenteon tapojen edelle, halu ja valmius soveltaa kriittisen ajattelun työkaluja, ja sitoutuminen kriittisen ajattelun hyödyntämiseen rehellisesti ja eettisesti.
Kriittisen ajattelun prosessiin kuuluu monenlaisia mentaalisia tekoja ja tapahtumia, kuten havainnointi, erilaiset tunteet (ihmetys, halu ratkaista, tyydytys ratkaisun jälkeen), kysymyksenasettelu, mahdollisten ratkaisujen keksiminen, ratkaisuvaihtoehtojen seurausten päättely, olemassaolevan tiedon hyödyntäminen ratkaisujen keksimisessä tai päättelyssä, kokeileminen, neuvojen etsiminen, argumenttien tunnistaminen ja analyysi, käsityksen muodostaminen sekä päätöksen tekeminen.
Kriittinen ajattelija kykenee tekemään järkeviä päätelmiä saamansa informaation pohjalta. Hän kykenee erottelemaan hyödylliset ja hyödyttömät yksityiskohdat ratkaistessaan ongelmia tai tehdessään päätöksiä.
Vaadittavat luonteenpiirteet

Yhdysvaltalainen kriittistä ajattelua edistävä Foundation for Critical Thinking -säätiö on määritellyt kahdeksan ”tärkeää älyllistä luonteenpiirrettä”, jotka kriittisellä ajattelijalla kuuluisi olla.
Älyllinen nöyryys: omien tietojen rajojen ja oman järkeilyn mahdollisten vikojen tunnustaminen.
Älyllinen rohkeus: kyky puolustaa omia uskomuksia luottavaisesti, hyväksymättä passiivisesti kuulemansa edes sosiaalisen paineen edessä.
Älyllinen empatia: valmius nähdä asiat muiden näkökulmasta heidän asemansa ymmärtämiseksi.
Älyllinen autonomia: kyky ajatella omilla aivoillaan, mutta samalla pitää oma järkeily hallinnassa.
Älyllinen tinkimättömyys: kyky ajatella ja argumentoida rehellisesti sekä soveltaa samoja älyllisiä vaatimuksia niin itseen kuin toisiinkin, ja valmius myöntää olleensa väärässä.
Älyllinen sinnikkyys: valmius tehdä kovaa työtä vastausten löytämiseksi tai oman kannan puolustamiseksi.
Luottamus järkeen: usko siihen, että järkeen tukeutuminen on lopulta kaikkien etu tiedon saamiseksi ja ongelmien ratkaisemiseksi.
Tasapuolisuus: halu kohdella kaikkia näkökulmia tasapuolisesti, riippumatta omista uskomuksista tai tunteista, tai yhteisön normeista.
Kristel

| Kristel |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  24. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Christel 
Vastineita eri kielissä:  Chris, Kersti, Kerstin, Kirsi, Kirsti, Krista 
Nimen alkuperä:  Kristiina
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kristel on naisen etunimi, joka pohjautuu nimeen Kristiina. Kristelin nimipäivää vietetään Suomessa ja Virossa 24. heinäkuuta. Suomessa nimi sisältyy vain suomenruotsalaiseen nimipäiväkalenteriin.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Kristel on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä lähes 480 naisella.
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Kristel (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Herpyllis (kirja)

| Herpyllis> Ἑρπυλλίς.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  romaani
Julkaistu:  1. vuosisata jaa.?
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Herpyllis (m.kreik. Ἑρπυλλίς) oli antiikin kreikkalainen romaani. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan yksi papyruskatkelma. Katkelma ajoittuu 100-luvun jaa. alkuun.
Katkelmassa romaanin pari, miespuolinen päähenkilö ja Herpyllis-niminen nainen, purjehtivat Kreetanmerellä eri laivoissa ja joutuvat eroon toisistaan myrskyn vuoksi. Kohtaus on kreikkalaisille romaaneille tyypillinen lukuun ottamatta sitä, että laivoja on kaksi. Juonesta ei tiedetä tämän enempää. Ei ole tietoa siitäkään, oliko kyseessä rakastava pari, kuten romaaneissa yleensä.
Kirjallisuutta

Herpyllis. Teoksessa Reardon, B. P. (toim.): Collected Ancient Greek Novels, s. 954–955.  (Second Edition (First Edition 1989))  Berkeley:  University of California Press, 2008.  ISBN 9780520256552
Antiikin kreikkalaiset romaanit
| --- | --- |
Varsinaiset säilyneet romaanit:  Dafnis ja Khloe · Efesoslainen kertomus · Etiopialainen kertomus · Kallirhoe · Leukippe ja Kleitofon
Muuta proosafiktiota:  Aleksanteri-romaani · Apollonios Tyroslainen · Babylonialainen kertomus · Foinikialainen kertomus · Herpyllis · Iolaos · Kalligone · Khione · Metiokhos ja Parthenope · Miletoslainen kertomus · Ninos ja Semiramis · Sesonkhosis · Thulen takaiset ihmeet · Tinufis · Tosi tarina
Kreikan luonto

Strofylián metsää Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuistossa Peloponnesoksella.
Kreikan luonto on lajistoltaan koko Euroopan monimuotoisinta heti Pyreneiden niemimaan luonnon jälkeen. Tämä on seurausta Kreikan sijainnista Euroopan, Aasian ja Afrikan risteyskohdassa. Tässä luonnolla viitataan elävään luontoon eli kasvistoon ja eläimistöön. Eloton luonto, kuten kallioperä, maaperä, pinnanmuodot, vesistöt ja ilmasto, käsitellään Kreikan maantieteen yhteydessä.
Kreikan lajiston monimuotoisuuteen vaikuttaa sijainnin lisäksi sen alueiden monipuolisuus ja ilmaston vaihtelevuus. Maassa on manner- ja vuoristoilmastoisia ylänkö- ja vuoristoalueita, laajoja välimerenilmastoisia rannikko-, saaristo- ja merialueita, suuria jokisuistoja, järvi- ja laguunialueita ja muita kosteikkoja sekä lähes aavikkoa muistuttavia alueita. Olosuhteet voivat vaihdella huomattavastikin suhteellisen pienellä alueella. Kreikassa elää suuri määrä endeemisiä eli kotoperäisiä, toisin sanoen yksinomaan Kreikassa eläviä kasvi- ja eläinlajeja. Maassa on lukuisia luonnonsuojelualueita luonnon monimuotoisuuden suojelemiseksi.
Lajisto > Kasvisto

Kreikassa kasvaa noin 6 000 kasvilajia, ja niistä noin 750 on endeemisiä eli kasvaa yksinomaan Kreikassa. Näin suuri endeemisyyden määrä (14 %) on poikkeuksellista koko Euroopassa.
Kreikan pinta-alasta noin 25 % on metsien peittämää. Suurimmat metsät ovat maan pohjoisosissa. Suurin osa metsistä on mäntykasveja, tammia, poppeleita ja plataanipuita. Vuoriston metsät ovat pääsiassa mäntykasvistoa, kun taas muut lajit kasvavat alarinteillä ja alavammilla alueilla. Yksi tyypillisimpiä maastoja Kreikassa on koko Välimeren alueelle tyypillinen macchia (frýgana) eli pensaikko- ja matalien puiden maasto, jonka kasvit kestävät hyvin kuivuutta ja kuumuutta.
Tunnusomaisin puulaji Kreikalle on viljeltyihin hyötykasveihin kuuluva oliivipuu. Vuonna 2003 oliivin viljelyala maassa oli 765 000 hehtaaria. Muita merkittäviä hyötylajeja ovat hedelmäpuut, kuten appelsiinipuu, sitruunapuu, omenapuu, viikunapuu, päärynäpuu, persikkapuu sekä pähkinäpuut.
Noin 30 % pinta-alasta on maanviljelysmaata ja noin 40 % laidunmaata.
Lajisto > Eläimistö

Kreikassa elää 116 nisäkäslajia, joista 57 on uhanalaisia ja kolme endeemisiä. Kreikalle tunnusominaisimpia lajeja ovat kotieläimet, kuten vuohet ja lampaat. Lintulajeja on havaittu 422, ja niistä noin 70 % on muuttolintuja. Kreikan vesistöt, kuten järvet ja laguunit, ovat merkittäviä muuttolintujen pesimis- ja levähdysalueita. Perhoslajeja on havaittu 232, joista 11 endeemisiä, ja matelijoita ja sammakkoeläimiä 68. Uhanalaisiin lajeihin maassa kuuluvat muun muassa karhu, susi ja eräät käärmeet.
Luonnonsuojelualueet

Luonnonsuojelu on Kreikassa ollut jäljessä moniin muihin Euroopan maihin verrattuna. Tilanne on kehittynyt EU:n laajuisten suojeluohjelmien ansiosta. Nykyisin Kreikassa on kymmenen kansallismetsää, kaksi merikansallispuistoa sekä 15 muuta kansallispuistoa. Maassa on myös viisi geopuistoa, 443 Natura 2000 -aluetta sekä 10 Ramsarin sopimuksella suojeltua kosteikkoaluetta.
Luonnonsuojelualueet > Kansallispuistot

Kreikan tärkeimmät kansallispuistot ovat kansallismetsät, jotka ovat:
Aínoksen kansallismetsä
Oítin kansallismetsä
Ólympoksen kansallismetsä
Parnassóksen kansallismetsä
Párnithan kansallismetsä
Píndoksen kansallismetsä
Préspajärvien kansallismetsä
Samarián rotkon kansallismetsä
Soúnion kansallimetsä
Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä
Luonnonsuojelualueet > Geopuistot

Kreikassa on viisi geopuistoa, jotka ovat osa Euroopan geopuistojen verkostoa (European Geoparks Network, EGN):
Chelmóksen–Vouraïkóksen geopuisto, Peloponnesos
Psiloreítiksen geopuisto, Kreeta
Lesboksen geopuisto, Lesbos, Pohjoisen Egean saaret
Siteían geopuisto, Kreeta
Víkoksen–Aóoksen geopuisto, Epeiros
Luonnonsuojelualueet > Natura-alueet

Kreikassa on 443 Natura 2000 -aluetta, jotka on suojeltu osana EU:n laajuista suojeluohjelmaa. Näistä 241 on luontodirektiivin mukaisia suojelualueita (SCI) ja 202 lintudirektiivin mukaisia erityisiä suojelualueita (SPA).