stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pehketlampi
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Rautaveden alueella (14.83), jonka Rautaveden lähialueeseen (14.831) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,2 metriä mpy.
Nahkuri

Nahkuri (Hanns Richter 1609)
Nahkuri on nahankäsittelyn perinteinen käsityöammatti. Nahkurin työn eri vaiheiden kautta tulee nyljetystä raakanahasta  nahas ja lopuksi eri tavoin viimeistelty nahka, jota käytetään esimerkiksi jalkineiden ja muiden nahkatuotteiden valmistukseen.
Ammattimainen nahkuri työskentelee nahkurinverstaassa, jossa on työkalujen ohella tarvittavia säilytystiloja ja rakennelmia, kuten liotusastioita ja nahkojen kuivaamiseen käytetyt nahkurin orret.
Nahkurintyö oli perinteinen ammattikunnassa tekijältä toiselle välittyvä ammatti. Kuitenkin 1900-luvun alkupuolelta on Suomesta olemassa myös nahkurin käsikirjoja, joita on nyttemmin käytetty nahkurin ammattityön tutkimuksessa.
Teollisen mittakaavan tuotannon kehittyminen vähensi myös perinteisten nahkurinverstaiden määrää. Suomessa työskenteli 670 nahkuria vuonna 1923. Suomen nahkurit järjestäytyivät noin 200:n yrityksen voimin Suomen nahkurien yhdistykseksi Hämeenlinnan Aulangolla 1940.
Nahkurin työvälineitä ovat nahan lävistimet, naskali, kourutaltat, kaavin ja nahkahöylä. Nahan muotoilussa käytetään muotoilupuikkoja. Apuvälineinä nahkurit käyttävät reunaleikkureita ja reikäpihtejä. Viimeistelyyn käytetään vahaa sekä patinointiin tarvittavina aineina bitumia ja tärpättiä. Nahan värjäämiseen käytetään nahkamaaleja ja narvivärejä. Nahkureiden käyttämiä koneita ovat karvanpoistokone, ompelukone ja leikkuri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nahkuri Wikimedia Commonsissa
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2011

Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2011 järjestettiin Saksan Garmisch-Partenkirchenissä 7.–20. helmikuuta 2011. Viimeksi Garmisch-Partenkirchen oli järjestänyt kisat vuonna 1978.
Ohjelma

| Päivä | Päivämäärä | Tapahtuma | Huom |
| --- | --- | --- | --- |
| Maanantai | 7. helmikuuta | Avajaiset |  |
| Tiistai | 8. helmikuuta | Supersuurpujottelu, naiset |  |
| Keskiviikko | 9. helmikuuta | Supersuurpujottelu, miehet |  |
| Torstai | 10. helmikuuta | (varapäivä) |  |
| Perjantai | 11. helmikuuta | Alppiyhdistetty, naiset | Alppiyhdistetty ns. superalppiyhdistetty -muodossa eli pujottelussa yksi kierros. |
| Lauantai | 12. helmikuuta | Syöksy, miehet |  |
| Sunnuntai | 13. helmikuuta | Syöksy, naiset |  |
| Maanantai | 14. helmikuuta | Alppiyhdistetty, miehet | Alppiyhdistetty ns. superalppiyhdistetty -muodossa eli pujottelussa yksi kierros. |
| Tiistai | 15. helmikuuta | (varapäivä) |  |
| Keskiviikko | 16. helmikuuta | Joukkuekilpailu |  |
| Torstai | 17. helmikuuta | Suurpujottelu, naiset |  |
| Perjantai | 18. helmikuuta | Suurpujottelu, miehet |  |
| Lauantai | 19. helmikuuta | Pujottelu, naiset |  |
| Sunnuntai | 20. helmikuuta | Pujottelu, miehet |  |
Miehet > Supersuurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Christof Innerhofer | 1.38,31 |
| 2 |  | Hannes Reichelt | 1.38,91 |
| 3 |  | Ivica Kostelić | 1.39,03 |

Päivä: Keskiviikko, 9. helmikuuta, kello 11:00

Rinne: Kandahar

Lähtökorkeus: 1395 m, Maalikorkeus: 770 m

Pituus: 2200 m, Korkeusero: 625 m

Rinteenmerkkaaja: Hans Flatscher (SUI)
Miehet > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Erik Guay | 1.58,41 |
| 2 |  | Didier Cuche | 1.58,73 |
| 3 |  | Christof Innerhofer | 1.59,17 |

Päivä: Lauantai, 12. helmikuuta, kello 11:00

Rinne: Kandahar

Lähtökorkeus: 1690 m, Maalikorkeus: 770 m

Pituus: 3300 m, Korkeusero: 920 m

Rinteenmerkkaaja: Helmuth Schmalzl (ITA)
Miehet > Superalppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Aksel Lund Svindal | 2.54,51 |
| 2 |  | Christof Innerhofer | 2.55,52 |
| 3 |  | Peter Fill | 2.56,41 |

Päivä: Maanantai, 14. helmikuuta, kello 10:00/14:00

Rinne: Kandahar/Gudiberg

Lähtökorkeus: 1690 m/960 m, Maalikorkeus: 770 m/750 m

Pituus: 3300 m/–, Korkeusero: 920 m/210 m

Rinteenmerkkaaja: Helmuth Schmalzl (ITA)/Massimo Carca (ITA)
Miehet > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Ted Ligety | 2.10,56 |
| 2 |  | Cyprien Richard | 2.10,64 |
| 3 |  | Philipp Schörghofer | 2.10,99 |

Päivä: Perjantai, 18. helmikuuta, kello 10:00/13:30

Rinne: Kandahar

Lähtökorkeus: 1090 m, Maalikorkeus: 750 m

Korkeusero: 340 m

Rinteenmerkkaaja: Sepp Brunner (SUI)/Andy Pulacher (AUT)
Miehet > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Jean-Baptiste Grange | 1.41,72 |
| 2 |  | Jens Byggmark | 1.42,15 |
| 3 |  | Manfred Mölgg | 1.42,33 |

Päivä: Sunnuntai, 20. helmikuuta, kello 10:00/13:30

Rinne: Gudiberg

Lähtökorkeus: 960 m, Maalikorkeus: 750 m

Korkeusero: 210 m

Rinteenmerkkaaja: David Chastan (FRA)/Marko Pfeifer (SWE)
Naiset > Supersuurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Elisabeth Görgl | 1.23,82 |
| 2 |  | Julia Mancuso | 1.23,87 |
| 3 |  | Maria Riesch | 1.24,03 |

Päivä: Tiistai, 8. helmikuuta, kello 11:00

Rinne: Kandahar

Lähtökorkeus: 1305 m, Maalikorkeus: 770 m

Pituus: 2180 m, Korkeusero: 535 m

Rinteenmerkkaaja: Jürgen Kriechbaum (AUT)
Naiset > Superalppiyhdistetty

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anna Fenninger | 2.43,23 |
| 2 |  | Tina Maze | 2.43,32 |
| 3 |  | Anja Pärson | 2.43,50 |

Päivä: Perjantai, 11. helmikuuta, kello 10:00/14:00

Rinne: Kandahar/Gudiberg

Lähtökorkeus: 1535 m/935 m, Maalikorkeus: 770 m/750 m

Pituus: 2920 m/580 m, Korkeusero: 765 m/185 m

Rinteenmerkkaaja: Jan Tischhauser (SUI)/Chip Knight (USA)
Naiset > Syöksylasku

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Elisabeth Görgl | 1.47,24 |
| 2 |  | Lindsey Vonn | 1.47,68 |
| 3 |  | Maria Riesch | 1.47,84 |

Päivä: Sunnuntai, 13. helmikuuta, kello 11:00

Rinne: Kandahar

Lähtökorkeus: 1490 m, Maalikorkeus: 770 m

Pituus: 2920 m, Korkeusero: 720 m

Rinteenmerkkaaja: Jan Tischhauser (SUI)
Naiset > Suurpujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Tina Maze | 2.20,54 |
| 2 |  | Federica Brignone | 2.20,63 |
| 3 |  | Tessa Worley | 2.21,02 |

Päivä: Torstai, 17. helmikuuta, kello 10:00/13:30

Rinne: Kandahar

Lähtökorkeus: 1100 m, Maalikorkeus: 750 m

Pituus: 1175 m, Korkeusero: 350 m

Rinteenmerkkaaja: Rudi Soulard (SWE)/Stefano Costazza (ITA)
Naiset > Pujottelu

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Marlies Schild | 1.45,79 |
| 2 |  | Kathrin Zettel | 1.46,13 |
| 3 |  | Maria Pietilä-Holmner | 1.46,44 |

Päivä: Lauantai, 19. helmikuuta, kello 10:00/13:30

Rinne: Gudiberg

Lähtökorkeus: 960 m, Maalikorkeus: 750 m

Korkeusero: 210 m

Rinteenmerkkaaja: Christian Schwaiger (GER)/Günter Obkircher (AUT)
Joukkuekilpailu

| Sija | Maa | Kilpailijat |
| --- | --- | --- |
| 1 |  | Taïna Barioz, Anémone Marmottan, Tessa Worley, Thomas Fanara, Cyprien Richard, Gauthier de Tessières |
| 2 |  | Anna Fenninger, Michaela Kirchgasser, Marlies Schild, Romed Baumann, Benjamin Raich, Philipp Schörghofer |
| 3 |  | Sara Hector, Anja Pärson, Maria Pietilä-Holmner, Axel Bäck, Hans Olsson, Matts Olsson |

Päivä: Keskiviikko, 16. helmikuuta, kello 11:00

Rinne: Kandahar
Mitalitaulukko

| Sija | Maa |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Itävalta | 4 | 3 | 1 |
| 2. |  Ranska | 2 | 1 | 1 |
| 3. |  Italia | 1 | 2 | 3 |
| 4. |  Yhdysvallat | 1 | 2 | – |
| 5. |  Slovenia | 1 | 1 | – |
| 6. |  Kanada | 1 | – | – |
| = |  Norja | 1 | – | – |
| 8. |  Ruotsi | – | 1 | 3 |
| 9. |  Sveitsi | – | 1 | – |
| 10. |  Saksa | – | – | 2 |
| 11. |  Kroatia | – | – | 1 |
Aiheesta muualla

Kilpailujen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (saksaksi)
Alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut
1931
1932
1933
1934
1935
1936
1937
1938
1939
1941
1948
1950
1952
1954
1956
1958
1960
1962
1964
1966
1968
1970
1972
1974
1976
1978
1980
1982
1985
1987
1989
1991
1993
1996
1997
1999
2001
2003
2005
2007
2009
2011
2013
2015
2017
2019
2021
2023
2025
2027
Aleksei Nikolajevitš Romanov

| Aleksei Nikolajevitš |
| --- | --- |
 Venäjän tsesarevitš eli kruununperijä
 
Edeltäjä:  Nikolai Aleksandrovitš
 monarkia lopetettu
Syntynyt:  12. elokuuta (J: 30. heinäkuuta) 1904 Ala-datša, Aleksandrian puisto,[1] Pietarhovi, Venäjän keisarikunta
Kuollut:  17. heinäkuuta 1918 (13 vuotta) Jekaterinburg, Neuvosto-Venäjä
Hautapaikka:  Pietari-Paavalin katedraali
Koko nimi:  Aleksei Nikolajevitš Romanov
Suku:  Romanov
Isä:  Nikolai II
Äiti:  Aleksandra Fjodorovna
Uskonto:  ortodoksisuus
Nimikirjoitus:  
Aleksei Nikolajevitš Romanov spanielinsa Joyn kanssa n. 1916
Aleksei Nikolajevitš Romanov (ven. Алексей Николаевич Романов); (12. elokuuta (J: 30. heinäkuuta) 1904 Ala-datša, Aleksandrian puisto, Pietarhovi, Venäjän keisarikunta – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg, Neuvosto-Venäjä) oli viimeinen Venäjän keisarikunnan kruununperijä eli tsesarevitš.
Hän oli keisari Nikolai II:n ja keisarinna Aleksandra Fjodorovnan nuorin lapsi ja ainoa poika. Hänet murhattiin yhdessä perheensä kanssa niin sanotun Ipatjevin talon kellarissa yöllä 17. heinäkuuta 1918.
Kruununperijä Aleksei alle puolivuotiaana 1904
Perhe

Aleksei oli perheensä nuorin lapsi ja ainoa poika. Hänellä oli neljä vanhempaa sisarta: Olga, Tatjana, Maria ja Anastasia. Hänen isänsä oli Venäjän viimeinen keisari Nikolai II ja äitinsä keisarinna Aleksandra Fjodorovna. Alekseista oli tarkoitus tulla isänsä seuraaja. Aleksein pikkuserkkuja olivat Yrjö VI ja Edvard VIII Ison-Britannian kuningasperheestä. Hänen pikkuserkkunsa oli myös Englannin prinssi Philip, joka oli Aleksein tädin Viktoria von Hessen-Darmdtadtin tyttärenpoika.
Elämä > Vallankumous

Helmikuun vallankumouksen jälkeen Nikolai II luopui duuman vaatimuksesta maaliskuussa 1917 kruunusta ja aikoi aluksi tehdä Alekseista perijänsä ja nuoremmasta veljestään suuriruhtinas Mihail Aleksandrovitšista tämän sijaishallitsijan, mutta totesi pojan olevan siihen terveydeltään liian hauras. Venäjän väliaikainen hallitus asetti maaliskuussa 1917 Aleksein ja hänen perheensä kotiarestiin Aleksanterin palatsiin, jossa he saivat elää täysin normaalisti ja esimerkiksi tehdä puutarhassa töitä kasvimaalla mutta heitä vartioitiin eivätkä he saaneet poistua alueelta. Sieltä heidät siirrettin pääministeri Aleksand Kerenskin käskystä elokuussa 1917 Länsi-Siperiaan Tobolskiin entiseen kuvernöörin taloon, jossa he elivät suhteellisen mukavasti tammikuuhun 1918 asti ja saivat jopa kävellä sunnuntaisin kirkkoon. Maaliskuussa 1918 Lokakuun vallankumouksessa 1917 valtaan noussut bolševikki-hallitus alkoi rajoittaa heidän elämäänsä kieltämällä kahvin, voin ja lähettämällä pois 12 palvelijaa. Myös ulkoilua rajoitettiin.
Tobolskista keisariperhe seurueineen kuljetettiin 19 hevosvaunulla Jekaterinburgiin huhtikuun lopulla 1918. Aleksei kärsi taas portaissa laskettelustaan saamasta verenvuotokohtauksesta ja matkusti perässä laivalla sisartensa Olgan, Tatjanan ja Anastasiankanssa toukokuun lopulla Jekaterinburgiin. Hän joutui käyttämään pyörätuolia tämän jälkeen. Kauppias Ipatjevin kaksikerroksisessa talossa olot muuttuivat vankeudeksi: ainoastaan venäjän puhuminen sallittiin, kamerat takavarikoitiin, heidän tavaransa käytiin lävitse ja vietiin lukkojen taakse, lisää palvelijoita lähetettiin pois, ikkunat maalattiin umpeen, ulkona liikkumista rajoitettiin tiukasti ja talo ympäröitiin korkealla aidalla. Ainoat palvelijat, jotka jäivät vapaaehtoisesti olivat henkilääkäri Jevgeni Botkin, hänen vaimonsa kamarirouva Anna Demidova, pääkokki Ivan Haritonov ja miespalvelija Aleksei Trupp.
Elämä > Kuolema

Pääartikkeli: Romanovin perheen murha
Aleksi Nikolajevitš Romanov murhattiin 13-vuotiaana yhdessä perheensä ja neljän palvelijan kanssa yöllä kauppias Ipatjevin talon kellarissa Jekaterinburgissa 17. heinäkuuta vuonna 1918. Keisariperheen ruumiit lastattiin Ipatjevin talon pihalla kuorma-auton lavalle vietäväksi hylättyyn kultakaivokseen, johon vainajat oli määrä heittää.
Verityön jälkeen Jekaterinburgissa liikkui huhuja, että joku lapsista olisi päässyt pakenemaan.
Hautapaikan löytyminen ja vainajien tunnistaminen

Joittenkin lähteitten mukaan ruumiit haudattiin merkitsemättömään paikkaan, ja vasta vuonna 1976 löydettiin Nikolain, Aleksandran ja kolmen heidän tyttärensä Anastasian, Tatjanan ja Olgan jäännökset.
Hautapaikan löytyminen ja vainajien tunnistaminen > Vuoden 1991 hautalöytö

Neuvostoliiton romahdettua vuonna 1991 alettiin Romanovien ruumiita etsiä. Aiemmin salaisten arkistojen avauduttua teloitusta johtaneen Jakov Jurovskin muistiinpanot tulivat päivänvaloon. Niissä oli yksityiskohtaisesti selostettu Romanovien hautapaikan sijainti Jekaterinburgissa. Hauta oli metsätiehen hätäisesti kaivettu matala kuoppa. 1990-luvun alussa virallisesti avatusta haudasta ei kuitenkaan löytynyt Aleksein ja yhden hänen sisarensa – Anastasian tai Marian – ruumiita.
Kaivauksia jatkettiin vuoden 1991 elokuussa. Tavoitteena oli löytää kaksi puuttuvaa ruumista tai niiden rovioiden jäännökset, joissa kyseiset ruumiit Jurovskin väitteen mukaan oli poltettu. Etsintöjä jatkettiin, koska asiantuntijoiden mukaan Jurovski ei ollut voinut polttaa kahta ruumista jäljettömiin. Siihen olisi tarvittu aivan liian paljon bensiiniä, polttopuita ja aikaa. Historioitsija Edvard Radzinski piti kirjassaan Viimeinen tsaari (1992) mahdollisena, että kyseiset lapset olivat pelastautuneet, mistä syystä varmuuden vuoksi poltettiin kaksi näitä muistuttanutta ruumista.
Valtiolliset hautajaiset pidettiin vuonna 1998, ja kaksi vuotta myöhemmin vuonna 2000 Venäjän ortodoksinen kirkko julisti perheen pyhäksi.
Hautapaikan löytyminen ja vainajien tunnistaminen > Vuonna 2007 löytyneet luut ja niiden tunnistus

Elokuussa 2007 järjestettyjen etsintöjen yhteydessä historian harrastaja Sergei Plotnikov löysi lopulta Koptjakin tien varresta seitsemän hammasta ja 36 luunkappaletta, joiden pituus vaihteli muutamasta millimetristä muutamaan senttimetriin. Hapon ja tulen polttamat jäännökset löydettiin 70 metrin päästä kohdasta, johon muu perhe ja palvelusväki oli haudattu. Luut tunnistettiin kolmella erilaisella DNA-testillä keisariperheen jäsenille kuuluviksi. Tunnistuksessa käytettiin apuna myös vainajien jäännösten hampaista löydettyjä korkealaatuisia hopea-amalgaamipaikkoja, jotka olivat samanlaisia hallitsijaperheen muiden jäsenten hammaspaikkojen kanssa. Vuonna 2008 Venäjän viranomaiset ilmoittivat, että viimeiset löytyneet jäännökset oli DNA-testeillä tunnistettu kuuluviksi Alekseille ja hänen sisarelleen Marialle.
Venäjän ortodoksinen kirkko ei usko Jekaterinburgista vuosina 1991 ja 2007 löytyneiden jäännösten kuuluvan Romanovin keisariperheelle ja heidän palvelusväelleen.  Myöskään osa Romanov suvun edustajista ei usko 2007 löytyneiden jäännösten kuuluvan Alekseille ja Marialle.
Hautapaikan löytyminen ja vainajien tunnistaminen > Vuoden 2015 uusi tutkinta

Romanovin perheen ruumiit Alekseita ja Mariaa lukuun ottamatta haudattiin uudelleen vuonna 1998 Pietari-Paavalin katedraaliin Pietariin. Vuonna 2007 löydettyjä Aleksein ja Marian jäännöksiä tutkinut venäläinen komissio on ehdottanut, että myös ne haudattaisiin samaan paikkaan lokakuussa 2015. Koska Venäjän ortodoksinen kirkko on esittänyt epäilyksiä, että Alekseiksi ja Mariaksi todettujen henkilöiden luunäytteitä ei olisi otettukaan Jekaterinburgista löydetyistä luista, on heidän oletettuja jäännöksiään päätetty tutkia vielä kerran uudelleen. Syyskuussa 2015 myös Nikolai II:n ja hänen puolisonsa keisarinna Aleksandran haudat avattiin ja niistä otettiin luunäytteet, joita tarvittiin lasten henkilöllisyyden selvittämiseen.
Aleksein teloitukseen kohdistetut epäilykset

Venäjällä elää yhä uskomus, että ainakin yksi lapsista olisi päässyt karkaamaan. Vuosikymmenten aikana toistasataa henkilöä on väittänyt olevansa "teloituksesta pelastautunut" Aleksei, merkittävimpänä heistä ehkä CIA-agentti Michael Goleniewski.
Pyhimys

Venäjän ortodoksinen kirkko julisti keisariperheen murhatut jäsenet pyhiksi vuonna 2000.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksei Nikolajevitš Romanov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Aleksei perheensä kanssa Rostovissa toukokuussa 1913. Kasakka kantaa 9-vuotiasta Alekseita sylissään.
Aleksei merimies-lapsenhoitajansa Andrei Derevenkon kanssa keisarillisella Standart jahdilla kesäkuussa 1908
Aleksei ja ranskanopettaja Pierre Gilliard 1914
Aleksei ja isä Nikolai sahaavat polttopuita vankeusaikanaan Tobolskissa talvella 1917
Viimeinen tunnettu valokuva Alekseista ja hänen sisarestaan Tatjanasta höyrylaiva Rusilla, joka kuljetti hänet sisartensa kanssa toukokuussa 1918 Jekaterinburgiin.
Luettelo eduskuntaan varasijalta nousseista kansanedustajista

Luettelo eduskuntaan varasijalta nousseista kansanedustajista on järjestetty aikajärjestyksessä vanhimmasta uusimpaan.
Soini

| Soini |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Soinin kirkko.
Sijainti:  62°52′25″N, 024°12′20″E
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Järviseudun seutukunta
Kuntanumero:  759
Hallinnollinen keskus:  Soinin kirkonkylä
Perustettu:  1868
Kokonaispinta-ala:  574,22 km² 197:nneksi suurin 2022 
– maa:  551,95 km²
– sisävesi:  22,27 km²
Väkiluku:  1 801 264:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  3,26 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  15,6 %
– 15–64-v.:  52,3 %
– yli 64-v.:  32,1 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  98,5 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  1,4 %
Kunnallisvero:  9,1 % 127:nneksi suurin 2025 
Työttömyysaste:  6,7 % (2018)
Kunnanjohtaja:  Maija Pihlajamäki
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • KD   • PS   • SDP   • Kok.:   10 5 4 1 1
www.soini.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Soinin kirkonkylää
Soini on Suomen kunta, joka sijaitsee Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Soinin kunta on noin 1 800 asukkaallaan Karijoen ohella Etelä-Pohjanmaan pienimpiä kuntia. Soinissa sijaitsee Etelä-Pohjanmaan korkein kohta Raitamäki, joka on 240,4 metriä merenpinnan yläpuolella.
Historia

Soinin alueelta tunnetaan vain muutamia esihistoriallisia löytöjä. Seutu pysyi pitkään erämaana, jossa kävivät niin satakuntalaiset kuin hämäläiset ja kyröläiset erämiehet. Keskiajalla Soinin seutu oli Pietarsaaren ja Pirkkalan pitäjien raja-aluetta. Rajapyykkinä olivat Iiron- ja Kuninkaankivi Iironjärven tienoilla. Vakinaisesti seudun asuttivat kuitenkin savolaiset, joille Soinin mäkiset ja järviset seudut olivat luonnollista laajentumisaluetta.
Tervatalous oli merkittävät taustatekijä asutuksen laajenemiselle, sillä Soinin seutu oli merkittävää tervanpolttoaluetta 1700-luvulta 1900-luvulle. Kunnan alueelta on löytynyt yli 500 tervahautaa ja myös sen paikannimistössä tervakulttuuriin liittyvät nimet ovat yleisiä.
Soinin alueet ovat kuuluneet monen kunnan yhteyteen. Eteläisimmät kylät ovat kuuluneet Pirkkalaan, Ruoveteen, Keuruuseen ja Ähtäriin, pohjoiset taas Pietarsaaren, Lappajärveen ja Alajärveen. Vuonna 1784 perustettiin Lappajärveen kuulunut Soinin rukoushuonekunta, joka useiden alueliitosten jälkeen saavutti 1851 kunnan nykyisen laajuuden. Vuonna 1859 Soinista tuli Alajärven kappeliseurakunta ja omaksi seurakunnaksi se erotettiin 1895. Soinin kunta perustettiin 1868.
Talvisodassa kunkin pitäjän miehet pyrittiin sijoittamaan samaan joukko-osastoon. Soinilaisia sijoitettiin Jalkaväkirykmentti 30:een, jonka komppanianpäällikkönä toimi runoilija Yrjö Jylhä. He osallistuivat raskaisiin taisteluihin Taipaleenjoella. Komppanian vahvuus oli 191 miestä, joista 70 kaatui ja noin 120 haavoittui. Kaikkiaan Soinin pitäjä menetti talvisodassa kaatuneina 84 miestä.
Soinin asukasluku kasvoi vuosien 1900–1960 välisenä aikana 3 270 asukkaasta 4 447 asukkaaseen. Väestö alkoi 1960-luvulla nopeasti vähentyä ja asukkaita oli 1980-luvun alussa alle 3 000. Tuolloin muuttotappiovuodet päättyivät vähäksi aikaa ja kunnan asukasluku alkoi jälleen kasvaa. Asukasluku alkoi uudelleen laskea 1990-luvun alussa. Vuoteen 2011 kunnan asukasmäärä oli laskenut 2 374 asukkaaseen. Soini on Etelä-Pohjanmaan harvimmin asuttuja kuntia. Asutus on keskittynyt pääasiassa teiden varsille kunnan länsiosiin. Ainoa taajama on kirkonkylä.
Maantiede ja luonto

Soinin naapurikunnat ovat Alajärvi, Karstula, Kyyjärvi, Saarijärvi ja Ähtäri. Vuoteen 2009 asti naapurikuntia olivat myös Lehtimäki ja Pylkönmäki. Saarijärvestä tuli Soinin naapurikunta vuonna 2009 kun Pylkönmäki liitettiin Saarijärven kaupunkiin.
Maantiede ja luonto > Luonto

Soinissa on paljon järviä, lampia, jokia ja puroja. Kunnan alue jakautuu Etelä-Pohjanmaan jokilaaksomaisemaa muistuttavaan läntiseen kankaremaahan ja karuja Suomenselän piirteitä sisältävään itäiseen mäkimaahan.
Kallioperä on pääasiassa gneissigraniittia, graniittia ja granodioriittia. Yleisin maalaji on moreeni, joka on monin paikoin turpeen peitossa. Kuninkaanjoen, Leväjoen ja Syväjoen laaksoissa on hiekkakankaita. Savikoita on vähän, laajin savialue on kirkonkylän luoteispuolella. Soinin vaihtelevat pinnanmuodot johtuvat kallioperän rakenteesta ja murrosvyöhykkeistä. Kunnan länsiosan kankaremaa liittyy Etelä-Pohjanmaan lakeuksiin, mutta itäosan karu mäkimaa on tyypillistä Suomenselän aluetta. Alueen maaston on Etelä-Pohjanmaan ylävintä. Yli 200 metriin kohoavia kohoumia ovat muun muassa Löytynmäki ja Pirttimäki.

Metsät peittävät yli 60 % Soinin pinta-alasta. Metsät ovat monin paikoin soistuneita. Suurimpia soita ovat muun muassa Sikosuo ja Matosuo, jonka yhteydessä on luonnonhoitometsä. Soinin ja Ähtärin raja-alueella oleva Iso Koirajärven harju kuuluu valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan.
Maantiede ja luonto > Vesistöt

Vedet virtaavat Soinin alueelta kolmeen suuntaan. Alueen pohjoisosan vedet kerää Kuninkaanjoki, joka laskee Lappajärveen ja edelleen Ähtävänjokea Pohjanlahteen. Kunnan itäosan vedet virtaavat Saarijärven reittiin ja Kymijoen vesistöön. Lounaisosan vedet kerääntyvät Ähtärinjärveen, josta ne purkautuvat Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen. Suurimmat järvet ovat Hankajärvi ja Iironjärvi kunnan itäosassa.
Maantiede ja luonto > Kylät

Hautakylä, Mäkelänkylä, Jokivarsi, Keisala, Kirkonkylä, Kukonkylä, Kuninkaanjoki, Laasala, Parviaisenkylä, Kolu, Ulvonkylä, Vehu ja Vuorenmaa.
Maantiede ja luonto > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Soinissa oli 2 114 asukasta, joista 986 asui taajamissa, 1 117 haja-asutusalueilla ja 11:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Soinin taajama-aste on 46,9 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Soinin kirkonkylä.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1. tammikuuta 2013 tilanteen mukainen.
| Soinin väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 3 038 | 3 038 |
| 1985 | 1985 |    | 2 959 | 2 959 |
| 1990 | 1990 |    | 3 026 | 3 026 |
| 1995 | 1995 |    | 2 925 | 2 925 |
| 2000 | 2000 |    | 2 799 | 2 799 |
| 2005 | 2005 |    | 2 614 | 2 614 |
| 2010 | 2010 |    | 2 391 | 2 391 |
| 2015 | 2015 |    | 2 224 | 2 224 |
| 2020 | 2020 |    | 2 048 | 2 048 |
Lähde: Tilastokeskus.