stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reaktiokinetiikka

Reaktiokinetiikka eli kemiallinen kinetiikka on fysikaalisen kemian tutkimusala, jossa tutkitaan kemiallisten reaktioiden nopeuksia ja mekanismeja kokeellisesti ja teoreettisesti. Reaktiokinetiikka on ensisijaisesti kokeellinen tiede ja toissijaisesti laskennallinen tiede. Kinetiikan teoriat ja nopeuslait perustuvat kokeellisiin mittaustuloksiin. Reaktiokinetiikassa määritetään kemiallisen reaktion tapahtumisen nopeus ja sen riippuvuus reaktion muuttujista kuten konsentraatio, lämpötila ja paine. Pulssilaserien käyttö valolähteenä kemiallisen reaktion tutkimuksessa viime vuosikymmeninä on mahdollistanut aikaerotteisen eli reaaliaikaisen mittaustekniikan, jonka avulla on varmistettu reaktion stoikiometrisesta yhtälöstä päätelty reaktion mekanismi ja mitattu alkeisreaktioiden absoluuttisia nopeusvakioita. Reaktiokinetiikkaa tutkitaan sekä kemiallisin että fysikaalisin menetelmin kaasu- ja nestefaasissa. Reaktiokinetiikan merkitys on keskeinen hyvin monella sovelletun kemian tutkimusalalla kuten entsyymikatalyysi ja ilmakehän kemia.
Historiaa

Kemiallisen reaktion tapahtumiseen vaikuttaa massavaikutuksen laki ja tasapainoreaktion reaktiosuuntien lähtöaineiden konsentraatiot tai osapaineet. Kinetiikan määrittämisen kannalta oleellinen asia on nopeuslaki ja sen soveltuvuus. Tämän tutkimuksen pioneerityönä ja samalla kemiallisen kinetiikan alkuna pidetään vuotta 1850, jolloin saksalainen kemisti Ludwig Wilhelmy julkaisi tutkimuksensa sakkaroosin inversionopeudesta polarimetrilla. Wilhelmy kirjoitti  inversioreaktion kinetiikkaa kuvaavan differentiaaliyhtälön ja sen integroidun yhtälön avulla määritti reaktionopeuden, joka riippuu sakkaroosin konsentraatiosta.
Tieteenala

Kemiallinen kinetiikka (so. reaktiokinetiikka) empiirisenä tieteenä osana fysikaalista kemiaa tutkii kemiallisten reaktioiden nopeuksia ja reaktiotuotteiden saantoja, ja kuinka nämä reaktionopeudet riippuvat reaktion lähtöaineiden konsentraatioista ja reaktio-olosuhteista kuten lämpötila ja paine. Tieto reaktionopeuksista on keskeistä määritettäessä reaktion mekanismia ja kemiallista reaktiivisuutta. Reaktiomekanismilla selvitetään kaikkien reaktion tapahtumisen kannalta osaaottavien mikroskoopisten partikkelien asemat reaktion aikana. Tällöin kun kyse on näiden reaktiopartikkelien liikkeestä ja keskenäisistä vuorovaikuttavista voimista, voidaan kemiallista kinetiikkaa kutsua kemialliseksi dynamiikaksi.
Kemiallista kinetiikkaa dynaamisena tieteenä voidaan pitää vastakohtana kemialliselle termodynamiikalle, joka on staattinen tieteenala ja tutkii reaktion tasapainotilaa energian kannalta katsoen. Kemiallinen termodynamiikka tutkii reaktion alku- ja lopputilaa, ei näiden tilojen välistä muutosta ajan suhteen. Kemiallisen termodynamiikan avulla saadaan selvyys siitä kuinka pitkälle reaktio etenee kun taas reaktiokinetiikan avulla saadaan selville kuinka nopeasti reaktio tapahtuu. Reaktion tasapainotilaa voidaan tarkastella myös kineettisestä näkökulmasta olosuhteissa, joissa reaktion lopputuotteiden muodostumisnopeus on yhtä suuri kuin lähtöaineiden häviämisnopeus. Toisaalta tasapainotilan termodynamiikan avulla ei voida määrittää reaktionopeuden suuruutta. Tätä reaktion tasapainotilaa voidaan ilmaista kemiallisen termodynamiikan mukaan tasapainovakiolla  K.
Nobelin kemianpalkinto on myönnetty kuusi kertaa kokeellisen reaktiokinetiikan tutkimuksesta, kerran teoreettisesta reaktiokinetiikan mekanismin tutkimuksesta ja kerran mallinnuksesta.
1909
Friedrich Wilhelm Ostwald: katalyysi, kemiallinen tasapaino ja reaktionopeus
1956
Cyril Norman Hinshelwood: kemiallisen reaktion mekanismi
Nikolai Semjonov: kemiallinen palamisreaktio
1967
Manfred Eigen: relaksaatiomenetelmä
Ronald George Wreyford Norrish: flash-fotolyysi
George Porter: flash-fotolyysi
1986
Dudley Robert Herschbach: alkeisreaktion dynamiikka
Yuan T. Lee: kemiallisten alkeisreaktioiden dynamiikka
John Charles Polanyi: reaktiotuoteiden infrapunaemissio
1992
Rudolph Arthur Marcus: elektronisiirtoreaktioiden teoria kemiallisessa järjestelmässä
1995
Paul J. Crutzen: otsonikatoon liittyvästä työstä
Mario J. Molina: otsonin ja CFC-yhdisteiden välisistä reaktioista
Frank Sherwood Rowland: otsonin ja CFC-yhdisteiden välisistä reaktioista
1999
Ahmed Hassan Zewail: aikaerotteinen reaktiodynamiikka
2013
Martin Karplus: monimutkaisten kemiallisten järjestelmien mallinnus tietokoneella
Arieh Warshel: monimutkaisten kemiallisten järjestelmien mallinnus tietokoneella
Michael Levitt: monimutkaisten kemiallisten järjestelmien mallinnus tietokoneella
Kinetiikka

Kinetiikan kannalta tutkittavana oleva järjestelmä voi olla suljettu tai avoin. Suljetussa järjestelmässä, kuten kaasufaasireaktio suljetussa astiassa tai nestefaasi kolvissa, aine ei poistu järjestelmästä. Sitävastoin avoimessa järjestelmässä kuten kaasun virtaus kiinteällä katalyytillä tai liekissä, ainetta saadaan tai menetetään. Näistä suljettu järjestelmä on käytännön kannalta sopiva reaktion kinetiikan mittaamiseen ja teoreettiseen tulkintaan.
Kinetiikka > Reaktionopeuden määritelmä, vakiotilavuus

Kemialliselle reaktiolle voidaan kirjoittaa yleiseksi yhtälöksi
Tässä  {\text{i}} on reaktion ainesosa, kuten molekyyli, radikaali tai ioni ja  \nu _{i} tämän ainesosan stoikiometrinen kerroin. Se on positiivinen tuotteelle ja negatiivinen lähtöaineelle. Reaktioyhtälön stoikiometrinen kerroin valitaan sen mukaisesti, että atomaarista ainetta ei häviä tai muodostu, ja kokonaisvaraus säilyy. Reaktiomäärä  \xi  (engl. extent of reaction) on määritelty (IUPAC):
Tässä  n_{i} on  {\text{i}}:n ainemäärä (mol) ja  n_{i,0} on tämä ainemäärä reaktion alussa. Derivoimalla yhtälö (2) ajan suhteen saadaan muuntumisnopeudeksiA
Muuntumisnopeuden (engl. rate of conversion) määritelmä pätee suljetulle tai avoimelle järjestelmälle, ja homogeeniselle tai heterogeeniselle reaktiolle. Käytännön syistä on mielekästä muuttaa muuntumisnopeus intensiivisuureeksi jakamalla se tilavuudella  V, jolloin saadaan määritelmä reaktionopeudelle  R:
Tässä  c_{i}=[i] on  {\text{i}}:n konsentraatio. Muuntumisnopeuden dimensiot ovat  {\text{(konsentraatio)}}{\text{(aika)}}^{-1} ja usein yksikkö ilmaistaan  {\text{mol}}\,{\text{dm}}^{-3}\,{\text{s}}^{-1}.
Yleisesti kemialliselle reaktiolle (suljettu systeemi, vakiotilavuus, homogeeninen reaktio) ja sen reaktionopeudelle voidaan kirjoittaa:
Differentiaaliyhtälö ilmaisee ainesosan konsentraation muuttumista ajan suhteen. Yhtälön lopusta on luettavissa, että reaktionopeus on esitettävissä myös reaktionopeusvakion  k ja reaktion ainesosien konsentraatioiden avulla. Siinä eksponentit  \alpha  ja  \beta  ovat laaduttomia, kokeellisesti määritettäviä positiivisia, negatiivisia tai murtolukuja, ja ne ovat reaktion kertaluvut  {\text{A}}:n ja  {\text{B}}:n suhteen. Reaktion kokonaiskertaluku on näiden lukujen summa. Yleisesti reaktionopeus  R riippuu ulkoisista muuttujista kuten lämpötila ja paine (kaasutiheys) ja reaktion ainesosien konsentraatiot.
Kinetiikka > Reaktionopeus vakiopaineessa

Kun kaasufaasireaktiossa reaktiopaine on vakio, muuttuu tilavuus merkittävästi. Esimerkiksi reaktion  {\text{A}}\to \nu \,{\text{B}} (joka on  1. kertaluvun alkeisreaktio) nopeuslaki on
Integroimalla yhtälö (7) saadaan (ks. 1. kertaluku integrointi)
Olettamalla, että reaktion alussa on vain  {\text{A}}:ta läsnä ja se käyttäytyy ideaalikaasun tavoin, reaktion ottama tilavuus voidaan ilmaista reaktiomäärän avulla seuraavasti:
Sijoittamalla yhtälöön (9) yhtälö (8) saadaan
Jos  \nu >1, niin yhtälö (10) esitettynä suoran yhtälön muodossa on
Jakamalla yhtälö (10) yhtälöllä (8), saadaan
Nopeuslaki

Monille kemiallisille reaktioille, jotka tapahtuvat kaasufaasissa matalissa reaktiopaineissa tai laimeissa poolittomissa liuoksissa on pääteltävissä suoraan reaktion stoikiometrisesta yhtälöstä reaktionopeudelle yhtälö (nopeuslaki) ilmaistuna nopeusvakion ja ainesosien konsentraatioiden avulla. Tähän liittyvät keskeisesti reaktion molekulaarisuus ja kertaluku. Tämänlaisia reaktioita kutsutaan alkeisreaktioiksi ja niiden kinetiikalle voidaan kirjoittaa kineettinen matemaattinen yhtälö, jota kuvaava differentiaaliyhtälö on ratkaistavissa reaktion integroiduksi nopeuslaiksi. Tämän integroidun nopeuslain nopeusvakio on ratkaistavissa ja reaktion kinetiikka eri olosuhteissa on laskettavissa. On kuitenkin reaktioita, joissa osaaottavan ainesosan vaikutus reaktionopeuteen  R ei ole pääteltävissä reaktioyhtälöstä. Tällaisen reaktion nopeusyhtälö on monimutkainen eikä sillä ole mitään yksinkertaista suhdetta stoikiometriseen yhtälöön, reaktion molekulaarisuutta ei tiedetä ja reaktion kokonaiskertaluku on murtoluku. Esimerkkinä tästä on asetaldehydin hajoaminen korkeissa lämpötiloissa (pyrolysoituminen):
Reaktion kokonaiskertaluku on 3/2 ja reaktionopeus on ilmaistavissa:
Ero molekulaarisuuden ja reaktion kertaluvun välillä

Reaktion molekulaarisuus eroaa sen kertaluvusta. Reaktion kertaluku määritetään kokeellisesti kun taas reaktion molekulaarisuus liittyy käsitteenä vain alkeisreaktioihin. Tämä ero on todettavissa typpioksidin ja vedyn reaktiossa:
Reaktioyhtälöstä voisi virheellisesti päätellä kokonaiskertaluvuksi neljä. Kokeellisesti on kuitenkin todettu reaktionopeuden olevan verrannollinen typpioksidin konsentraation neliöön, mutta verrannollinen vain lineaarisesti vedyn konsentraatioon. Reaktion nopeuslain on todettu olevan
Tämä nopeuslaki ilmaisee reaktion kokonaiskertaluvun olevan kolme, ja koska siihen ei päädytä reaktion stoikiometristen kertoimien summasta, niin reaktion pitää koostua useasta vaiheesta:
Reaktiovaihe (a) tapahtuu hitaasti, ollen reaktionopeuden määräävä vaihe ja se kontrolloi reaktiovaiheen (b) kinetiikkaa. Reaktiovaiheen (a) molekulaarisuus vastaa kokeellisesti todettua reaktion kokonaiskertalukua. Reaktiovaiheen (b) molekulaarisuus on 2. Kokonaisreaktion molekulaarisuutta ei voi määrittää, koska reaktion mekanismi sisältää enemmän kuin yhden reaktiovaiheen. Yleisesti voidaan todeta, että reaktio, jonka stoikiometristen kertoimien summa on yli 3, koostuu todennäköisesti useasta alkeisreaktiosta, koska samanaikainen reaktio enemmän kuin kolmen molekyylin kesken on epätodennäköistä.
Ero molekulaarisuuden ja reaktion kertaluvun välillä > Reaktion kertaluvun määritys

Kokonaiskertaluku voidaan kokeellisesti määrittää esimerkiksi käyttämällä reaktion alkunopeuksia eli reaktionopeuksia reaktion alussa. Esimerkiksi kemiallisen reaktion ollessa
Sen nopeuslaiksi voidaan kirjoittaa:  R=k[A]^{\alpha }[B]^{\beta }
Käytännössä mitataan reaktion alkunopeuksia pitämällä toista esim.  [B] vakiona ja säädetään A:lle eri konsentraatiot eri mittaustapahtumiin. Kaksi eri mittausta voidaan analysoida seuraavasti:
Analyysissa  k,[B] ovat vakiot. Vastaavasti voidaan pitää  [A] vakiona ja säädetään B:lle eri konsentraatiot eri mittaustapahtumiin. Mittaustapahtumista voidaan analysoida lopuksi kokonaiskertaluku.
Nopeusvakion lämpötilariippuvuus

Reaktion nopeusvakion arvo riippuu hyvin usein lämpötilasta. Tämä ominaisuus ilmaistaan yleensä Arrheniuksen yhtälöllä  \qquad k\,=\,A\,e^{-{\frac {E_{a}}{RT}}}. Arrheniuksen yhtälön frekvenssitekijä  A ja aktivoitumisenergia  E_{a} riippuvat reaktiosta. Reaktiolämpötila on mitta lähtöaineiden kineettisestä energiasta. Lämpötilan nousu lisää molekyyleillä kineetistä energiaa ja molekyylien välisiä törmäyksiä. Arrheniuksen yhtälön eksponenttiosuus johtuu siitä, että  T-lämpötilassa Boltzmannin jakauman mukaan vain osa lähtöainemolekyyleistä kykenee ylittämään reaktion potentiaalienergiavallin, jota aktivoitumisenergia kuvaa. Reaktiolämpötilan noustessa yhä suurempi joukko lähtöainemolekyylejä mahdollistuu muodostamaan lopputuotteita. Reaktion lähtöaineina olevat molekyylit omalla potentiaalienergiallaan aiheuttavat reaktion potentiaalienergiapinnan, jota pitkin reaktio etenee. Tällä pinnalla on useita ääriarvoja, joten reaktion tapahtuminen ei aina ole selitettävissä Arrheniuksen yhtälön avulla, vaan on käyttettävä lisänä kineettisiä teorioita.
Nopeusvakion paineriippuvuus

Reaktiopaineen vaikutus nopeusvakion arvoon on tyypillisesti pieni. Poikkeuksena tästä on kaasufaasissa tapahtuva 1. kertaluvun reaktio. Paineen vaikutusta tutkitaan usein neste- tai kiinteäfaasissa. Nopeusvakion paineriippuvuus on johdettavissa siirtymätilateoriasta ja se liittyy reaktion standardiseen aktivoitusmistilavuuteen  \Delta V^{\ddagger \ominus }:
Tässä  \Delta V^{\ddagger \ominus } on reaktion siirtymätilan ja lähtöaineiden partiaalisten molaaristen tilavuuksien erotus.
Reaktiota kiihdyttävä tai hidastava tekijä

Reaktioita, joissa konsentraatio vaikuttaa reaktionopeuteen nopeuttavasti tai hidastavasti kutsutaan autokatalyysiksi tai autoinhibiitioksi (vertaa asetaldehydin reaktio). Tämän lisäksi on olemassa suuri joukko muita reaktioita, joiden nopeuslaki ei yksinomaan riipu reaktion lähtöaineista tai lopputuotteista, vaan voi riippua myös jonkin ulkopuolisen ainesosan konsentraatiosta. Tämänlaista ainesosaa kutsutaan inhibiittoriksi (reaktion hidastaja, reaktion kertaluku on tällöin negatiivinen) tai katalyytiksi (reaktion kiihdyttäjä). Katalyysireaktioissa katalyytin konsentraatio on reaktion aikana näennäisesti vakio, joten se voidaan sisällyttää reaktion nopeuskertoimeen, joka on analoginen vastine katalyytittoman reaktion nopeusvakiolle. Tällöin reaktion sanotaan olevan pseudo-reaktio: esim. jos sakkaroosin, S, katalyysireaktion nopeus on
reaktion kertaluku on 3. Tässä liuottimena olevan veden ja katalyyttina olevan hapon,  H^{+}, konsentraatioiden ollessa reaktion aikana muuttumattomat, voi reaktionopeuden ilmaista  \qquad R=-{\frac {d[S]}{dt}}=k'[S], jossa reaktio on pseudo-1. kertalukua. Katalyysireaktioiden merkitys on oleellinen orgaanisessa elämässä. Esimerkkinä tästä on entsyymireaktio, jossa suurimolekyylinen valkuaisaine toimii biokatalyyttina. Katalyysireaktioita tutkitaan katalyysikinetiikan keinoin.
Liuosfaasissa tapahtuvassa reaktiossa voi liuottimen vaikutus reaktionopeuteen olla merkittävä tekijä. Reaktion etenemisen kannalta sopiva liuotin voi vakauttaa eli stabiloida reaktion siirtymätilaa van der Waals- tai dipoli-dipoli-vuorovaikutuksella ja vetysidoksen muodostumisella. Täten reaktion liuotin voi vaikuttaa reaktion kertalukuun, kuten esimerkiksi nukleofiilisessa korvautumisreaktiossa on kyse. Liuottimen vaikutus eri faaseissa voi olla merkittävä myös lähtöainemolekyylin rakenteeseen. Esimerkiksi HCl on kaasufaasissa kovalenttinen yhdiste, mutta vesiliuoksessa se täysin ionisoitunut ja on suolahappona. Täten HCl:n reaktiot eri faaseissa keskenään ovat täysin erilaiset. Liuosfaasissa lähtöaineiden kulkeutumiseen keskinäiseen vuorovaikutukseen vaikuttavat myös Diffuusio ja viskositeetti.
Muita reaktion kinetiikan määrittämistapoja

Reaktiokinetiikan mittaus perustuu ennen kaikkea kokeellisiin tutkimuksiin, joissa nykyään käytetään aikaerotteisia eli reaaliaikaisia mittauksia. Tämä tutkimusmenetelmä mahdollistaa nopeasti tarkistaa reaktiolle johdetun integroidun nopeuslain paikkansapitävyyden. Reaktiokinetiikkaa voidaan luotettavalla tarkkuudella arvioida myös kineettisten teorioiden kuten siirtymätilateorian tai RRK-teorian avulla ja termokemiallisen kinetiikan menetelmin tai käyttäen laskennallisia menetelmiä yhdessä kineettisten teorioiden kanssa.
Karlóvasi

| Karlóvasi Καρλόβασι |
| --- | --- |
 Néo Karlóvasin kaupungin keskustaa: kirkko ja Dytikí Sámoksen kunnantalo.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Karlóvasi
 Koordinaatit: 37°47′45″N, 26°42′03″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Sámos
Kunta:  Dytikí Sámos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  560102
Väkiluku (2011):  9 855
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  6 869
 – Kaupunki:  6 708
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ΜΟ
 
 karlovasi.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karlóvasi (kreik. Καρλόβασι) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Dytikí Sámoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καρλοβασίων, Dimotikí Enótita Karlovasíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Sámoksen saarella, Sámoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 9 855 ja varsinaisen Karlóvasin kaupungin (virallisesti Néo Karlóvasi, Νέο Καρλόβασι) väkiluku 6 708 (vuonna 2011). Karlóvasi on Dytikí Sámoksen kunnan kuntakeskus.
Néo Karlóvasin Pyhän Nikolaoksen (Ágios Nikólaos) kirkko.
Karlóvasi on Sámoksen saaren toiseksi suurin keskus pääkaupunki Sámoksen jälkeen. Kaupunki sijaitsee saaren pohjoisrannikolla noin 35 kilometriä pääkaupungista länteen. Karlóvasin kunnallisyksikkö käsittää saaren koko luoteisosan.
Karlóvasi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sámoksen kunnaksi yhdessä Marathókampoksen, Pythagóreion ja Vathýn kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Dytikí Sámoksen kuntaa.
Karlóvasi on eräs Sámoksen turistialueista ja sen lähellä on useita suosittuja rantoja. Kunnallisyksikön länsilaidalla sijaitsevat muun muassa Megálo Seïtánin ja Mikró Seïtánin rannat. Kaupungissa toimii yksi Egean yliopiston yksiköistä (osa luonnontieteellistä tiedekuntaa).
Kunnallisyksikön osat

Karlóvasin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágioi Theódoroi | Ágioi Theódoroi | 123 |
| Drakaíoi | Drakaíoi | 89 |
| Drakaíoi | Órmos Agíou Isidórou | 23 |
| Karlóvasi | Profeetta Elian luostari (Moní Profítou Ilioú) | 97 |
| Karlóvasi | Néo Karlóvasi | 6 708 |
| Karlóvasi | Potámi | 19 |
| Karlóvasi | Sakkoulaíika | 16 |
| Karlóvasi | Sourídes | 29 |
| Kastanéa | Kastanéa | 164 |
| Kontaíika | Kontaíika | 350 |
| Kontakaíika | Ágios Dimítrios | 240 |
| Kontakaíika | Ágios Ilías | 33 |
| Kontakaíika | Ágios Nikólaos | 26 |
| Kontakaíika | Chatzistamoúlides | 0 |
| Kontakaíika | Kontakaíika | 527 |
| Kontakaíika | Vrýses | 136 |
| Kosmadaíoi | Kosmadaíoi | 80 |
| Kosmadaíoi | Nikoloúdes | 11 |
| Léka | Ágios Panteleímonas | 7 |
| Léka | Léka | 412 |
| Plátanos | Plátanos | 396 |
| Ydroússa | Ydroússa | 369 |
Yhteensä: 9 855
Aiheesta muualla

Δημοτική Ενότητα Καρλοβασίων (Arkistoitu – Internet Archive). Karlóvasin kunnallisyksikön verkkosivut. (kreikaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karlóvasi Wikimedia Commonsissa
Dmitri Trenin

Dmitri Trenin
Dmitri Vitaljevitš Trenin (ven. Дмитрий Витальевич Тренин; s. 1955 Moskova) on venäläinen everstiluutnantti ja politiikan analyytikko.
Trenin valmistui Neuvostoliiton puolustusministeriön sotilasinstituutista vuonna 1977. Hän palveli Neuvostoliiton tiedustelujoukoissa. Vuonna 1984 hän väitteli filosofisten tieteiden kandidaatiksi diplomatian historiasta Moskovan Yhdysvaltain- ja Kanadan-instituutista. Trenin kuului Neuvostoliiton delegaatioon, joka osallistui ydin- ja avaruusasioiden neuvotteluihin Genevessä vuosina 1985–1991. Lokakuussa 1993 Trenin vetäytyi aktiiviselta sotilasuraltaan everstiluutnantin sotilasarvolla. Vuosina 1993–1997 hän oli Moskovan Eurooppa-instituutin vanhempi tutkija, ja vuonna 1993 hän oli ensimmäisenä Nato-maiden ulkopuolelta tulleena upseerina vanhempi tutkija Rooman NATO Defense Collegessa.
Trenin toimi Moskovan Carnegie-keskuksen johtajana ja tuli tunnetuksi länsimielisistä näkemyksistään. Hän kannatti kylmän sodan jälkeen heikentyneen Venäjän ystävällistä suhtautumista länsimaihin. Hän jopa ehdotti Venäjän liittymistä Natoon ja Euroopan unioniin. Trenin kuului Kluwer Law Publicationsin International Politics -julkaisun ja venäläisen Pro et Contra -lehden toimituskuntiin. Hän kirjoitti myös The New York Timesiin ja piti aktiivisesti yhteyttä eri maiden diplomaatteihin Moskovassa. Hänestä tuli Lontoon International Institute for Strategic Studiesin jäsen. Treniniltä julkaistiin englanniksi muiden muassa teokset Linking Transatlantic and Eurasian Security: Prospects for Peace Operations (1993), Baltic Chance: The Baltic States, Russia and the West in the Emerging Greater Europe (1997), Russia’s China Problem (1998) ja The End of Eurasia: Russia’s Borders Between Geopolitics and Globalization (2001). Vuonna 2008 käytyä Georgian sotaa Trenin kommentoi toteamalla Venäjän omaksuvan uutta roolia, tavoittelevan alueellista hegemoniaa ja alkavan haastaa Yhdysvaltoja kansainvälisesti.
Vuonna 2022 Trenin ryhtyi tukemaan Venäjän hyökkäystä Ukrainaan toisin kuin hänen monet Carnegie-kollegansa, jotka pakenivat Moskovasta muualle Eurooppaan. Hänen yhteytensä länsimaisiin diplomaatteihin katkesivat tähän. Trenin kertoi pitävänsä länttä nykyään vihollisena, joka pyrkii tuhoamaan Venäjän merkittävänä itsenäisenä toimijana maailmanpolitiikassa. Treninin mukaan länsi on vastuussa sodasta. Hän on Venäjän tiedotusvälineissä ehdottanut ydinaseiden käyttämistä Eurooppaa vastaan. Aiemmin länsimielisenä pidetyn Treninin asennoitumisen muutokset ovat herättäneet paljon keskustelua länsimaissa. Trenin sanojensa mukaan kokee Venäjän olevan hyökkäyksen kohteena, Ukrainan sodan olevan Venäjän selviytymistaistelua ja pakotteiden helpottaneen venäläisten yhdistymistä.
Trietyleenimelamiini

| --- | --- |

Trietyleenimelamiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2,4,6-tris(atsiridin-1-yyli)-1,3,5-triatsiini
Tunnisteet
CAS-numero: 51-18-3
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 5799
Kemialliset tiedot
Kaava: C9H12N6 
Moolimassa: 204,23 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Trietyleenimelamiini, TEM, tretamiini on syöpäsairauksien hoidossa käytetty solunsalpaajalääke eli sytostaatti. Aine oli käytössä Suomessa vielä 1970-luvulla.
Trietyleenimelamiini aiheutti kuitenkin vakavia, mahdollisesti hoitoa haittaavia sivuvaikutuksia, joista merkittävimpinä luuytimen toiminnan lamautumisen (luuydinsupressio) ohella oksentelu ja pahoinvointi. Näitä haittoja kuitenkin kyettiin lääkitsemään, niin kutsutuilla antiemeetikoilla eli pahoinvointilääkkeillä. Vakavista haittavaikutuksista johtuen aine on vedetty pois käytöstä ja korvattu muilla valmisteilla. Ilmari Vartiainen kuvasi aineen vaikutuksia myrkyllisiksi. Lääkettä annettiin suun kautta.
Trietyleenimelamiinin ensisijainen hoitoaihe oli krooninen lymfaattinen leukemia (KLL). Toissijaisia hoitoaiheita olivat krooninen myelooinen leukemia (KML) sekä polysytemia vera ja maligni lymfogranulomatoosi eli Hodgkinin tauti. TEM:ia on kokeiltu myös munasarjasyövän hoidossa.
Vartiaisen kirjan lääkeohjeen mukaan sai TEM:ia antaa seuraavasti: normaali päiväannos 2,5–5 mg, kuitenkin aloitusviikon aikana enintään yhteensä 10 mg. Yhden kuukauden aikana, eli 30 päivässä sai TEM:ia antaa enintään 20–40 mg.
Trietyleenimelamiini kuului syövän hoitoon käytetyissä lääkkeissä sarjaan alkyloivat aineet. TEM:in jälkeen kehitettiin esimerkiksi trietyleenitiofosfamidi (TSPA).
Trikoo

Trikooneuleen rakenne
Trikoo (ransk. tricot, kudontatyö) on koneellisesti tai käsin valmistettu tekstiilituote. Se muodostuu toisiinsa kiedotuista lankasilmukoista. Jos langat kulkevat tuotteessa pituussuunnassa, on kyseessä loimitrikoo. Jos langat kulkevat poikkisuunnassa, on kyseessä kudetrikoo.
Trikoo poikkeaa muista tekstiilikudoksista siinä, että se valmistetaan käyttämällä vain yhtä lankajärjestelmää. Trikookudoksen sidontatapa saa aikaan joustavuutta ja huokoisuutta, minkä takia trikoota käytetään erityisesti alusvaatteiden ja sukkien valmistukseen.