stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toivo Sainio

Toivo Viljam Sainio (7. tammikuuta 1913 Porvoo – 1. maaliskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja professori. Hän oli Turun yliopiston valtiosääntö- ja kansainvälisen oikeuden professori 1971–1979.
Sainio työskenteli sotien jälkeen 1946–1949 Uudenmaan Sanomien päätoimittajana ja sen jälkeen Porvoon raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä vuoteen 1961 saakka. Hän aloitti sitten oikeustieteen opinnot ja väitteli 1959 muukalaisten oikeudellisesta asemasta.
Julkaisut

toim. B. Ekman, T. Sainio, Lakihakemisto : luettelo 9.10.1951 mennessä Asetuskokoelmassa julkaistuista laeista, asetuksista, valtioneuvoston ja sen eri ministeriöiden päätöksistä muutoksineen, WSOY, 1951. (Suomen lakimiesliiton kirjasarja; 7).
Muukalaisen oikeusasemasta erityisesti Suomen oikeutta silmällä pitäen. 1, Tekijä, 1959. (Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja; 61. ISSN 0356-7206). väitöskirja
Muukalaisen oikeusasemasta erityisesti Suomen oikeutta silmällä pitäen. 2 1968 - (Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja; 80. ISSN 0356-7206).
Lainsäädäntöaloite Suomen oikeudessa, WSOY, 1969
Suomalaisen lakikirjan vaiheita 100 viime vuoden ajalta / Toivo Sainio. [Hki] : Suomen lakimiesliiton kustannus, 1980 ISBN 951-640-109-0.
toim. Toivo Sainio, Erik Nybergh, Suomen lakimiehet 1982 = Finlands jurister 1982, Suomen lakimiesliiton kustannus, 1982 (Suomen lakimiesliiton kirjasarja, ISSN 0585-9530; n:o 74). ISBN 951-640-153-8.
Suomen lakimiesliitto 40 vuotta, Suomen lakimiesliiton kustannus, 1984 ISBN 951-640-239-9.
Smith

Smith on yleisin englanninkielinen sukunimi. Yhdysvalloissa vuoden 1990 väestönlaskennassa nimi on sukunimenä yli prosentilla väestöstä. Nimen saksankielinen vastine on Schmitt.
Nimen merkitys on suomeksi "seppä". Se tulee germaanisesta lyömistä tai iskemistä merkitsevästä sanasta.
Kuvitteellisia henkilöitä

Agentti Smith – elokuvasarjassa Matrix
David ja Ann Smith, pariskunta Alfred Hitchcockin elokuvassa Herra ja rouva Smith
Joe Smith, seikkailija Martti Innasen radiokuunnelmissa
Joe Smith, vihollisvakoojien sieppaama sotatarviketehtaan työntekijä elokuvassa Joe Smith, American
John ja Jane Smith, pariskunta Doug Liman elokuvassa Mr. & Mrs. Smith
Kai Smith, Cartoon Network -sarjassa Ninjago: Spinjitsun Mestarit
Libby Smith, tv-sarjassa Lost
Pleydell Smith, elokuvassa Salainen agentti 007 ja tohtori No
Winston Smith, George Orwellin romaanin vuonna 1984 päähenkilö
Lehtokurppa

| Lehtokurppa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Lehtokurpat Scolopax
Laji::  rusticola
Kaksiosainen nimi
 Scolopax rusticola  Linnaeus, 1758 

Alalajit
 S. r. rusticola  S. r. ultimus 
Katso myös
   Lehtokurppa Wikispeciesissä   Lehtokurppa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lehtokurpan munia.
Lehtokurppa (Scolopax rusticola) on suurehko kahlaajien alalahkoon kuuluva rantalintu. Lajin nimesi Carl von Linné vuonna 1758.
Lehtokurppa lentää vain kahdeksan kilometrin tuntinopeudella, joten se on maailman hitaimmin lentävä lintu. Suomessa vanha kansa on kutsunut lintua nimillä kangaskuikka, kaseslintu, suokurma, suokurppa, suokurvilo, kyntölintu, pitkänjokka ja lehtikurppa. Eräs humoristinen lehtokurpasta käytetty nimitys on väyrynen, joka on peräisin linnun kaukana toisistaan olevien silmien aiheuttamasta mielleyhtymästä poliitikko Paavo Väyrysen ulkonäköön.
Koko ja ulkonäkö

Lehtokurppa on muita kurppia suurikokoisempi, isopäisempi ja lyhytkaulaisempi. Sen pituus on 33–38 senttimetriä ja paino 225–370 grammaa. Pituuteen sisältyy 6–7 senttimetriä pitkä nokka. Siipien kärkiväli on 55–65 senttimetriä. Väritykseltään lehtokurppa on ruskean eri sävyjen, mustan ja valkoisen kirjava. Lennossa erottuu kirkkaan punaruskea yläperä ja vaalea pyrstön kärki. Säikäytettynä lehtokurppa räpsähtää yleensä lentoon vasta aivan kulkijan jaloista. Muoto on tukeva ja kyyhkymäinen, nokka pitkä ja suora. Silmät ovat suhteettoman suuret ja sijaitsevat suunnilleen keskellä päätä, joten lintu näkee 360 astetta kääntämättä päätään. Huhtikuusta heinäkuuhun koiras lentää iltaisin soidinlentoa puunlatvojen tasalla ja ääntelee kurnutusta muistuttavalla äänellä. Lintu on aktiivinen pääasiassa öisin. Vaaran uhatessa poikuetta emo taapertaa varvikossa esittäen vaivaista tai lentää surkean oloisesti kulkijasta poispäin, jolloin näyttää siltä kuin se roikottaisi poikasta jaloissaan.lähde?
Vanhin suomalainen rengastettu lehtokurppa on ollut 11 vuoden 20 päivän ikäinen. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen 15 vuoden 5 kuukauden ikäinen yksilö.lähde?
Levinneisyys

Lehtokurppaa tavataan kaikkialla leudossa ja subarktisessa Euraasiassa. Suomessa se pesii Lapin maakunnan rajoille saakka, ja maan pesimäkanta on noin 160 000 paria. Yleisimmillään lintu on Etelä- ja Keski-Suomessa. Euroopassa pesii 500 000–700 000 paria, mihin eivät sisälly Venäjän linnut. Maailman populaation kooksi arvioidaan 15–16 miljoonaa yksilöä. Pohjoisimmat populaatiot talvehtivat Etelä-Euroopassa ja Etelä-Aasiassa. Suomalaiset lehtokurpat talvehtivat etupäässä Ranskassa ja Britteinsaarilla.lähde?
Elinympäristö

Lehtokurppa pesii hyväkasvuisissa, aluskasvillisuudeltaan rehevissä lehti- ja sekametsissä sekä vehmaissa kuusivaltaisissa metsissä. Suomessa se viihtyy erityisesti tuorepohjaisilla kankailla ja korvissa sekä lehdoissa ja rantametsissä. Muuttoaikoina sitä tavataan myös niityillä, ojissalähde? ja ulkomeren saarilla.
Lisääntyminen

Lehtokurpalle tyypillistä on kevätöinen soidinlento, jossa lehtokurppa yksin tai yhdessä kumppaninsa kanssa lähde? kiertää noin 0,5–1 kilometrin mittaista, ellipsin muotoista lentorataa. Soidinääni on kurnuttava tai piiskuttava psst-orrt-orrt-orrt-psst. Kurpan lento alkaa illan hämärtyessä ja tarkkailija voi havainnoida lehtokurpan ohittavan tarkkailupaikan tasaisin väliajoin.lähde? Yksi soidinlento kestää kymmenisen minuuttia ja koiras lentää useita lentoja auringon laskettua tai aamuhämärissä.
Naaras on sukukypsä 1-vuotiaana, koiras 2-vuotiaana. Pesä on maassa kasvillisuuden tai nuoren kuusen oksien suojassa. Linnulla on 2 pesyettä vuodessa. Naaras munii huhti-toukokuussa kolmesta neljään munaa, joita se hautoo noin 20–24 vuorokautta. Väriltään ruskeat poikaset poistuvat pesästä varhain. Ne oppivat lentämään noin viiden viikon ikäisinä.
Ravinto

Lehtokurppa syö matoja, toukkia, etanoita ja muita kostean maan pikkueläimiä, siemeniä ja marjoja.
Metsästys

Lehtokurppa on Suomessa riistalaji, jota ammutaan noin 5 000 vuosittain; metsästysaika on 20.8. – 31.12. Keski-Euroopassa laji on hyvin suosittu.
Aiheesta muualla

Järvinen, Olli: Lehtokurpan öinen soidin. – Lintumies 1.1978 s. 22–23. LYL.
Lehtokurppa Lintukuva-verkkopalvelussa
ITIS: Scolopax rusticola (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q26114  Wikispecies: Scolopax rusticola  ABA: eurwoo  ADW: Scolopax_rusticola  Avibase: BFE14290EA4326FA  BioLib: 8649  BirdLife: 22693052  BOLD: 52542  BOW: eurwoo  BTO: bob5290  CoL: 4VS4Z  eBird: eurwoo  EoL: 45509170  EUNIS: 1265  EURING: 5290  Fauna Europaea: 96827  Fauna Europaea (new): 9abf9922-b467-4f4d-96fa-b38d627ea1f6  GBIF: 2481700  IBC: eurasian-woodcock-scolopax-rusticola  iNaturalist: 3931  IRMNG: 10189859  ITIS: 176578  IUCN: 22693052  NBN: NBNSYS0000000031  NCBI: 100826  Observation.org: 121  Open Tree of Life: 1010551  Paleobiology Database: 365982  Paleobiology Database: 365982  TSA: 16151  WoRMS: 159028  Xeno-canto: Scolopax-rusticola  Laji.fi: MX.27649
Arabian kieli

| Arabia |
| --- | --- |
Oma nimi:  ʿarabiyya (عربية)
Muu nimi:  arabian kieli
Tiedot
Alue:  Lähi-itä, pohjoinen Afrikka
Virallinen kieli:   Algeria   Yhdistyneet arabiemiraatit    Bahrain   Djibouti   Egypti   Eritrea   Irak  Jemen   Jordania   Komorit   Kuwait  Libanon  Libya   Marokko   Mauritania   Oman    Qatar   Saudi-Arabia   Somalia  Sudan    Syyria   Tšad   Tunisia  Palestiina   Sansibar
Puhujia:  300 miljoonaa
Sija:  5
Kirjaimisto:  arabialainen
Kielenhuolto:  Arabiankielen korkein neuvosto (Algeria) Irakin tiedeakatemia Jordanian arabian kielen akatemia Arabian kielen akatemia (Libya, Egypti, Marokko, Saudi-Arabia, Somalia, Sudan, Syyria, Israel, Palestiina) Beit Al-Hikma säätiö (Tunisia)
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  afro-aasialaiset kielet
Kieliryhmä:  seemiläiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  ar
ISO 639-2:  ara
ISO 639-3:  ara
 Ohje 
Arabia (arabiaksi اللغة العربية) on seemiläinen kieli, jota puhuu äidinkielenään yli 300 miljoonaa ihmistä etenkin Arabian niemimaalla ja muualla Lähi-idässä sekä Pohjois-Afrikassa. Se on maailman viidenneksi tai neljänneksi puhutuin kieli. Lisäksi arabiaa käyttää lähes kaksi miljardia muslimia päivittäisissä rukouksissaan. Arabia jakautuu standardiarabiaan ja lukuisiin alueellisiin kieliin, joista osa poikkeaa toisistaan huomattavan paljon. Standardiarabiaa käytetään kirjallisuudessa ja virallisissa yhteyksissä, mutta kukaan ei puhu sitä. Arabiaa kirjoitetaan 28 perusmerkistä koostuvalla aakkostolla oikealta vasemmalle.
Asema

Arabiaa puhuu äidinkielenään maailmassa yli 300 miljoonaa ihmistä. Arabimaiden lisäksi se on enemmistökieli Afrikan Tšadissa sekä vähemmistökieli esimerkiksi Afganistanissa, Israelissa, Iranissa ja Nigeriassa. Lisäksi yli puolitoista miljardia muslimia käyttää arabiaa päivittäisissä rukouksissaan. Arabiasta tuli vuonna 1974 Yhdistyneiden kansakuntien kuudes virallinen kieli.
Suomessa oli Tilastokeskuksen mukaan vuoden 2020 lopussa 34 282 henkilöä, joiden äidinkieleksi oli rekisteröity arabia. Vuonna 2020 arabia oli Suomen kolmanneksi puhutuin vieras kieli venäjän ja viron jälkeen. Vuonna 2016 arabia nousi kolmanneksi suurimmaksi vieraskieleksi somalin ja englannin ohi. Arabian puhujia oli Suomessa vuonna 2016 21 783.
Historia

Arabia kuuluu afroaasialaisen kielikunnan seemiläisiin kieliin yhdessä esimerkiksi heprean kanssa. Vanhin säilynyt arabiankielinen kirjoitus on 300-luvulta jaa. peräisin oleva kaiverrus Syyrian aavikolta. Arabit alkoivat kirjoittaa rikasta suullista perinnettään muistiin järjestelmällisesti kuitenkin vasta 800-luvulla. Arabiasta tuli islamin leviämisen myötä pyhä kieli ja Koraanin arabiasta tyylikkään arabian malli myös muille kuin arabeille.
Arabien ekspansion seurauksena arabian kieli levisi laajoille alueille Pohjois-Afrikkaan ja Lähi-itään ja syrjäytti entiset valtakielet kuten aramean, koptin kielen ja kreikan. Espanja ja Persia säilyttivät omat kielensä arabivallasta huolimatta, mutta näissäkin maissa kieliin lainattiin arabiankielisiä sanoja etenkin hallinnon ja tieteen aloilla. Nykyarabian katsotaan syntyneen 1800-luvulla.
Kirjakieli ja useat puhekielet

[[Kuva:Arabic Varieties Map.svg|thumb|upright=1.35|Kartta arabian murteista.
1: hassaniyya
2: marokonarabia
3: algeriansaharanarabia
4: algerianarabia
5: tunisianarabia
6: libyanarabia
7: egyptinarabia
8: luoteisarabian arabia
9: saidiarabia
10: tšadinarabia
11: sudaninarabia
12: jubanarabia
13: najdinarabia
14: levantinarabia
15: pohjoismesopotamianarabia
16: mesopotamianarabia
17: persianlahdenarabia
18: baharnaarabia
19: hijazinarabia
20: shihhiarabia
21: omaninarabia
22: dhofarinarabia
23: sanaaniarabia
24: eteläjemeninarabia
25: hadraminarabia
26: uzbekkiarabia
27: tadžikkiiarabia
28: kyproksenarabia
29: malta
30: nubinarabia
Harvaan asuttu alue tai ei-arabiaa puhuvia alkuperäiskansoja]]
Yhden ainoan kielen sijaan arabia on kattotermi useille paikallismurteille, jotka poikkeavat niin paljon toisistaan, että eri alueiden puhujat eivät aina ymmärrä toisiaan. Eroja on sekä sanastossa, ääntämisessä että kieliopissa. Puhekielen murteista käytetään nimitystä ammiya (puhekieli). Fusha eli moderni standardiarabia kehittyi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Fushaa käytetään kautta arabimaailman yhteisenä kirjoitettuna kielenä.
Standardiarabian ja puhekielen ero on johtanut siihen, että arabit elävät diglossiassa eli käyttävät saman kielen eri muotoja eri yhteyksissä. Murteita käytetään puhekielenä, mutta kirjoitetussa viestinnässä käytetään  fushaa. Sitä käytetään kirjoitettuna ja osin myös puhuttuna yleiskielenä tiedotusvälineissä, kouluissa, kirjallisuudessa, lainsäädännössä ja tieteessä.
Koska standardiarabia ei ole kenenkään äidinkieli, arabiaa puhuvat ovat joutuneet tilanteeseen, jossa esimerkiksi kirjallisuutta on niukasti saatavilla varsinaisesti omana pidetyllä kielellä eli puhutulla murteella. Jos arabi käyttäisi fushaa puheessa, se herättäisi ihmetystä. Sen sijaan on luonnollista, että henkilö puhuu fushaa, jos arabia ei ole hänen äidinkielensä.
Länsimaissa katsotaan, että on vielä kolmas arabian kielen tyyppi, nimittäin Koraanissa esiintyvä klassinen arabia. Arabimaailmassa tätä eroa ei tehdä. Siellä katsotaan, että fusha on sama asia kuin Koraanin kieli tai muodostaa ainakin sen kanssa jatkumon. Todellisuudessa eroja on paljon sekä sanastossa että kieliopissa, joka fushassa on yksinkertaisempi. Syntyperäiset arabian puhujat eivät enää täysin ymmärrä Koraanin kieltä. Lännessä onkin arveltu, että fushan rinnastaminen klassiseen arabiaan on ollut keino siirtää Koraanin kielen arvostusta myös standardiarabiaan.
Neljäskin kielimuoto on olemassa, sillä koulutetut arabit voivat käyttää yhteisenä puhekielenään fushan ja tavallisen puhekielen sekoitusta.
Kirjakielen lisäksi Egyptin murteella on merkitystä arabien yhteisenä kommunikaatiovälineenä. Tämä johtuu Egyptin merkittävästä asemasta koko arabimaailman populaarikulttuurituotannossa – esimerkiksi egyptiläisiä elokuvia katsotaan laajalti maan rajojen ulkopuolella. Egyptissä myös puhekielisellä teatterilla on pitkät perinteet, vaikka kaunokirjallisuus laaditaankin arabialaisella kielialueella lähes yksinomaan kirja-arabiaksilähde?.
Kirjoitusjärjestelmä

Arabiaa kirjoitetaan arabialaisen kirjaimistoon perustuvalla 28 merkistä koostuvalla arabian aakkostolla. Aakkosilla on neljä eri kirjoitusmuotoa: itsenäinen muoto, aloitusmuoto, keskimuoto ja lopetusmuoto, joita käytetään riippuen siitä, missä kohden sanaa ne esiintyvät. Kirjoitussuunta on oikealta vasemmalle ja ylhäältä alas. Kirjoituksessa merkitään konsonantit, puolivokaalit ja pitkät vokaalit. Lyhyet vokaalit merkitään vain poikkeustapauksissa, kuten oppikirjoissa, lastenkirjoissa ja Koraanissa. Lyhyiden vokaalien ääntämys vaihteleekin suuresti murteesta toiseen, ja egyptinarabian murteissa konsonattien ج sekä ق ja غ ääntämys vaihtelee.
Kirjaimia on tapana jakaa aurinko- ja kuukirjaimiksi ääntämiskohdan mukaan. Aurinkokirjaimet ääntyvät suun etuosassa. Näillä on merkitys äänteiden assimilaation kannalta. Isoja ja pieniä kirjaimia ei arabiassa ole erikseen.
Kirjoitusjärjestelmä > Luettelo kirjaimista

Luettelo modernin standardiarabian kirjaimista itsenäisinä. Sanan alussa, keskellä tai lopussa ne ovat erimuotoisia. Arabiankielisen tekstin translitterointi latinalaisiin kirjaimiin on vakiintumatonta. STT on antanut ohjeita sanojen siirtämisestä englannin kielestä suomen kieleen. Wikipediassa on myös annettu ohjeita sanojen transkriboinnista.
| Kirjain | Kirjaimen nimi | Klassinen ääntämys | Murteellisia ääntämyksiä | Aurinkokirjain (š)  vai kuukirjain (q) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ا | alif* | /aː/ |  |  |
| ب | baː | /b/ |  | q |
| ت | taː | /t/ |  | š |
| ث | θaː | /θ/ | /t/ /s/ | š |
| ج | ʤiːm | /ʤ/ | /g/ /ʒ/ | q |
| ح | ħaː | /ħ/ |  | q |
| خ | khaː | /x/ |  | q |
| د | daːl | /d/ |  | š |
| ذ | ðaːl | /ð/ | /d/ /z/ | š |
| ر | raː | /r/ |  | š |
| ز | zain/ zaːi | /z/ |  | š |
| س | siːn | /s/ |  | š |
| ش | šiːn | /ʃ/ |  | š |
| ص | ṣaːd | /sˤ/ |  | š |
| ض | ḍaːd | /dˤ/ |  | š |
| ط | ṭaː | /tˤ/ |  | š |
| ظ | ẓaː | /ðˤ/ |  | š |
| ع | ʕain | /ʕ/ |  | q |
| غ | ghain | /ɣ/ | /g/ | q |
| ف | faː | /f/ |  | q |
| ق | qaːf | /q/ | /g/ /ʔ/ | q |
| ك | kaːf | /k/ |  | q |
| ل | laːm | /l/ |  | š |
| م | miːm | /m/ |  | q |
| ن | nuːn | /n/ |  | š |
| ه | haː | /h/ |  | q |
| و | waw* | /w/ /u:/ | /o:/ | q |
| ي | jaː* | /j/ /i:/ | /e:/ | q |
| ء | hamza* | /ʔ/ |  | q |
Diakriiteistä fatḥatan, kasratan ja ḍammatan esiintyvät vain sanan lopussa ja toimivat ainoastaan akkusatiivin, nominatiivin ja genetiivin sijapäätteinä.
Alif-aakkosella (ا) ei ole täysin itsenäistä äännearvoa, vaan se vaihtelee riippuen muista asioista kuten ylimääräisistä merkeistä. Vokaalimerkkinä se merkitsee pitkää /a:/-vokaalia. Sanan alussa se merkitsee sanan alkamista vokaalilla. Alifin yläpuolella oleva hamza (أ) tarkoittaa vokaalin olevan /a/ tai /u/, alapuolella oleva hamza (إ) taas /i/. Jos sananalkuisessa alifissa ei ole hamzaa, vokaali voi olla mikä tahansa, mutta se elidoituu pois, kun edeltävä sana päättyy vokaaliin; tätä voidaan joskus merkitä erityisellä alif waslalla (ٱ). Sananalkuista pitkää vokaalia /aː/ merkitään alif maddalla (آ).
Lyhyitä vokaaleja ei tavallisessa kirjoituksessa merkitä lainkaan, ellei se ymmärtämisen kannalta ole merkittävää. Pitkät vokaalit kuitenkin merkitään: /aː/ alifilla (ا), /iː/ yaalla (ي) ja uː wāwilla (و). Hamzaa (ء) ei aina pidetä aakkosena lainkaan.
Kirjoitusjärjestelmä > Diakriitit

Perusaakkoston lisäksi käytetään eri murteissa ja ortografioissa vaihtelevasti lisämerkkejä eri tarkoituksiin.
| Nimi | Bā’-kirjaimen kanssa | Ääntäminen |
| --- | --- | --- |
| fatḥa | بَ | /a/ |
| fatḥatan | بً | /an/ |
| kasra | بِ | /i/ |
| kasratan | بٍ | /in/ |
| ḍamma | بُ | /u/ |
| ḍammatan | بٌ | /un/ |
| ’alif ḫanjariyya | بٰ | /aː/; esiintyy vain harvoissa sanoissa, yleensä pitkä /aː/ kirjoitetaan alifilla |
| sukūn | بْ | konsonantin jälkeen ei äännetä vokaalia |
| šadda | بّ | konsonantti ääntyy kahdentuneena eli geminoituneena |
Hamza äännetään glottaaliklusiilina. Se voi esiintyä yksinään (ء), wāwin tai pisteettömän yān yläpuolella tai alifin ylä- tai alapuolella.
Kirjoitusjärjestelmä > Välimerkit

Klassinen arabia ei tunne välimerkkejä, mutta niitä on nykykielessä käytössä, ja pitkälti ne ovat eurooppalaisista kielistä muunneltuina lainattuja.
Sanojen muodostus

Arabian sanat muodostetaan seemiläisille kielille tyypillisesti yleisimmin kolmesta juurikonsonantista, jotka määrittävät sanan yleisemmän merkityksen, sekä vokaaleista koostuvasta osasta, joka antaa sanalle kieliopillisen merkityksen. Esimerkiksi sanajuuri k-t-b yhdistettynä vokaaleihin i-ā tuottaa sanan kitāb, 'kirja', ja sama sanajuuri yhdistettynä vokaaleihin ā-i tuottaa sanan kātib, 'kirjoittaja' eli 'kirjuri'.
Äännerakenne

Puhuttua standardiarabiaa käytetään lähinnä uutislähetyksissä ja puheissa sekä muissa muodollisissa yhteyksissä. Muissa tilanteissa arabian puhujat käyttävät lähes yksinomaan omia murteitaan.
Äännerakenne > Vokaalit

Standardiarabiassa on kolme vokaalia, /a i u/, jotka voivat esiintyä pitkinä tai lyhyinä. Näiden lisäksi on kaksi diftongia, /aj aw/. Vokaaleissa esiintyy murteesta toiseen hyvin suurta vaihtelua, ja standardiarabiassakin niiden tarkka äännearvo vaihtelee ympäröivien konsonanttien perusteella.
/a/ ääntyy takaisempana [ɑ] emfaattisten konsonanttien /sˤ dˤ tˤ ðˤ ɫ/ sekä konsonanttien /r q/ läheisyydessä; eräissä murteissa myös konsonanttien /x ɣ/ läheisyydessä. Useimpien muiden konsonanttien läheisyydessä se ääntyy etisempänä [æ].
Äännerakenne > Konsonantit

|  |  | Labiaalit | Dentaalit | Alveolaarit> tavallinen | Alveolaarit> emfaattinen | Postalveolaarit/ Palataalit | Velaarit | Uvulaarit | Faryngaalit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Klusiilit/ Affrikaatat | soinnittomat |  |  | t | tˤ |  | k | q |  | ʔ |
| Klusiilit/ Affrikaatat | soinnilliset | b |  | d | dˤ | dʒ | g |  |  |  |
| Frikatiivit | soinnittomat | f | θ | s | sˤ | ʃ | x~χ | x~χ | ħ | h |
| Frikatiivit | soinnilliset |  | ð | z | ðˤ~zˤ |  | ɣ~ʁ | ɣ~ʁ | ʕ |  |
| Nasaalit | Nasaalit | m |  | n |  |  |  |  |  |  |
| Tremulantit | Tremulantit |  |  | r |  |  |  |  |  |  |
| Approksimantit | Approksimantit |  |  | l | (ɫ) | j | w |  |  |  |
Emfaattisiksi kutsutut konsonantit /tˤ dˤ sˤ ðˤ~zˤ ɫ/ ääntyvät faryngaalistuneina eli kieli lähempänä nielua.
Marginaalifoneemi /ɫ/ esiintyy ainoastaan sanassa الله /aɫˈɫaː(h)/ ’Jumala’; jos sitä edeltää vokaali /i/, se ääntyy kuitenkin [l], esimerkiksi بسم الله /bis.milˈlaː(h)) ’Jumalan nimeen’.
Kielioppi > Lauseet

Arabian kielessä lauseet jakantuvat nominaalilauseisiin ja verbaalilauseisiin. Nominaalilauseet ovat sellaisia, joissa ei ole verbiä. Näiden käännöksissä vastaavasti käytetään olla-verbiä, jota arabiassa ei yleisesti ottaen käytetä. Verbaalilauseet alkavat jollain verbillä.
Kielioppi > Verbit

Arabian verbit taipuvat säännöllisesti. Aikamuotoja on kaksi: perfekti ja imperfekti. Perfekti muodostetaan jälkiliitteillä, ja sillä ilmaistaan mennyttä aikaa. Imperfekti muodostetaan etuliitteillä, ja sillä ilmaistaan nykyhetkeä tai tulevaisuutta. Muita verbimuotoja ovat käskytavat, aktiivin ja passiivin partisiipit sekä verbisubstantiivi. Verbien moduksia on varsinaisesti neljä: indikatiivi, imperatiivi, subjunktiivi ja jussiivi. Verbit taipuvat kolmessa persoonassa, kolmessa luvussa (yksikkö, kaksikko ja monikko) ja kahdessa suvussa. Klassisessa arabiassa ensimmäisen persoonan sukua tai kaksikkoa ei ole, ja nykymurteista kaksikko on kadonnut. Klassisessa arabiassa on myös passiivimuotoja.
Kielioppi > Nominit

Klassisessa arabiassa substantiivien sijamuotoja ovat nominatiivi, genetiivi ja akkusatiivi. Nykymurteissa substantiiveja ei enää taivuteta sijamuodoissa. Pronominit esiintyvät sekä jälkiliitteinä että itsenäisesti.
Substantiiveilla on kaksi sukua, maskuliini ja feminiini. Näihin liittyvät adjektiivit noudattavat pääsanan sukua ja lukua. Feminiiniin viittaavat äännetty a-pääte sekä kahdella pisteellä merkitty ha-kirjain sanan lopussa.
Substantiiveilla on sekä epämääräinen että määrätty muoto, joista jälkimmäistä käytetään arabiassa enemmän kuin esimerkiksi indoeurooppalaisissa kielissä. Epämääräisen muodon tunnus on nunaatio eli n-äänteen lisääminen sanan loppuun. Määrätyssä muodossa on yleensä al-etuliite.
Kirjallisuutta

El Hilali, Maria: Arabia-suomi-sanakirja.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1163)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2008.  ISBN 978-951-746-984-5
Hallenberg, Helena & Perho, Irmeli: Arabiaa vasta-alkajille – seesam aukene!  (3. tarkistettu painos)  Helsinki:  Gaudeamus, 2010.  ISBN 978-952-495-161-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Wikipedian ohje transkriboinnista
Hannu Reime: Viikon kieli: Arabia. Ylen 10.2.2006.
Aishi Zidan: Arabian kieli siivitti kansannousuja. Helsingin Sanomat 1.5.2011.
Afroaasialaiset kielet
aasáx
aari
afar
ajawa
akkadi
amhara
arabia
aramea
bambassi
bedža
ebla
egypti
foinikia
hassaniyya
hausa
heprea
higi-bura
kabyyli
kambata
keskiatlaksentamazight
kopti
malta
oromo
saho
sidamo
somali
syyria
tamashek
tašelhit
tigre
tigrinja
ugariti
wolaitta
Maat, joissa arabia on ainoa virallinen kieli (vihreä), toinen virallinen kieli (sininen) tai ei-virallinen vähemmistökieli (vaaleanharmaa).
Arabialaista kalligrafiaa.
damma
shadda
Pitkät vokaalit koulutetun palestininalaisen puhujan ääntäminä.
Diftongit saman puhujan ääntäminä.
Anna Saivosalmi

Anna Saivosalmi (s. 1978 Turku) on suomalainen opettaja, bloggaaja, sosiaalisen median vaikuttaja ja personal trainer. Hän tuli tunnetuksi kotitreeniohjeistaan.
Saivosalmi aloitti bloggaamisen vuonna 2016, kun hänen Instagram-tilillään jakamansa jumppavideot saivat suosiota. Samoihin aikoihin hän kouluttautui opettajan työn ohessa personal traineriksi.
Saivosalmi on julkaissut kotitreenikirjat Treenaa kotona – 10, 20 tai 30 minuuttia vuonna 2018 ja Vartti riittää vuonna 2020.
Saivosalmi psykologian, terveystiedon, uskonnon ja liikunnan opettaja. Tällä hetkellä hän opettaa psykologiaa ja liikuntaa Turun Kerttulin lukiossa.
Teokset

Treenaa kotona – 10, 20 tai 30 minuuttia. Tammi, 2018. ISBN 9789513198749.
Vartti riittää. Tammi, 2020. ISBN 9789520412777.