stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toomas Kotkas
Ura

Kotkas valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen maisteriksi vuonna 1997, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1999 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2004.
Kotkas on työskennellyt Helsingin yliopiston assistenttina ja tutkijana vuosina 2001–2010, Kansaneläkelaitoksen erikoistutkijana vuosina 2011–2012, Itä-Suomen yliopiston yleisen oikeustieteen ja sosiaalioikeuden professorina vuosina 2013–2018, korkeimman hallinto-oikeuden määräaikaisena oikeusneuvoksena vuosina 2019–2021 sekä Helsingin yliopiston julkisoikeuden professorina vuodesta 2021 alkaen. Hän sai Helsingin yliopiston oikeushistorian dosentin arvon vuonna 2009 ja Itä-Suomen yliopiston sosiaalioikeuden dosentin arvon vuonna 2022.
Kotkaksen tutkimus on kohdistunut sosiaalioikeuteen. Hänen artikkelinsa Terveyden ja sosiaalisen turvallisuuden hallinnointi 2000-luvun Suomessa – menettelylliset oikeudet ja aktiivinen kansalaisuus palkittiin parhaan Lakimies-aikakauskirjassa vuonna 2009 julkaistuna kirjoituksena.
Julkaisuja

"Suosiosta ja armosta": Tutkimus armahdusoikeuden historiasta autonomian ajan Suomessa.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2003.  ISBN 951-855-216-9.
Hyvinvointivaltio, kansalaisuus ja oikeudet.  Turku:  Turun yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2013.  ISBN 978-951-29-5257-1.
Royal Police Ordinances in Early Modern Sweden: The Emergence of Voluntaristic Understanding of Law.  Leiden:  Brill, 2013.  ISBN 90-04-25895-7.
Suomi ja Euroopan unionin sosiaalioikeudellinen sääntely.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2018.  ISBN 978-951-51-2540-8.
Rajat ylittävä sosiaalioikeus.  Helsinki:  Alma Talent, 2019.  ISBN 978-952-14-3631-4.
Kotkas, Toomas; Tuori, Kaarlo: Sosiaalioikeus.  (6. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2023.  ISBN 978-952-14-4601-6.
Julkaisuja > Toimitteita

Hirvonen, Ari; Kotkas, Toomas (toim.): Radikaali paha.  Helsinki:  Loki-kirjat, 2004.  ISBN 951-825-018-9.
Kotkas, Toomas; Lindroos-Hovinheimo, Susanna (toim.): Yhteiskuntateorioiden oikeus.  Helsinki:  Tutkijaliitto, 2010.  ISBN 978-952-5169-75-1.
Kotkas, Toomas; Nykänen, Eeva; Pajukoski, Marja (toim.): Muuttuva sosiaalioikeus.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2013.  ISBN 978-951-855-334-5.
Kalliomaa-Puha, Laura; Kotkas, Toomas; Rajavaara, Marketta (toim.): Harkittua?: Avauksia sosiaaliturvan harkintavallan tutkimukseen.  Helsinki:  Kelan tutkimusosasto, 2014.  ISBN 978-951-669-932-8.
Kallio, Heikki; Kotkas, Toomas; Palander, Jaana (toim.): Ulkomaalaisoikeus.  Helsinki:  Alma Talent, 2018.  ISBN 978-952-14-3131-9.
Kotkas, Toomas; Leijten, Ingrid; Pennings, Frans (toim.): Specifying and Securing a Social Minimum in the Battle against Poverty.  Oxford:  Hart, 2019.  ISBN 1-5099-2605-4.
Koskinoú

| Koskinoú Κοσκινού |
| --- | --- |
 Koskinoún Rénin rantaa ja hotelleja.
 Koskinoú
 Koordinaatit: 36°23′13″N, 28°12′46″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ródos
Kunta:  Ródos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  6901060201
Väkiluku (2011):  3 175
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koskinoú (kreik. Κοσκινού) on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Ródoksen saarella ja kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Kallithéan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Kallithéan kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 3 175 (vuonna 2011).
Koskinoú sijaitsee Ródoksen koillisosassa sisämaassa noin kuusi kilometriä saaren pääkaupunki Ródoksesta etelään. Asutus on Ródoksen vanhimpia, ja kaupungin alueella on lukuisia jäänteitä antiikin ajalta ja bysanttilaiselta ajalta. Koskinoú muodostaa laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κοσκινού, Dimotikí Koinótita Koskinoú), johon kuuluvat varsinaisen Koskinoún kaupungin lisäksi kylät Ammoúdes, Tsaḯri ja Vrysiá. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 679. Pääkaupungin läheisyyden vuoksi Koskinoú on kasvanut viime vuosina voimakkaasti.
Koskinoú tunnetaan esimerkkinä perinteisestä ródoslaisesta rakennustyylistä. Sen nähtävyyksiin kuuluvat myös varhaiskristilliset kirkot sekä 1200-luvulta peräisin oleva linna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koskinoú Wikimedia Commonsissa
Konda

| Konda |
| --- | --- |

Alkulähde:  Länsi-Siperian alanko
Laskupaikka:  Irtyš
Maat:  Venäjä
Pituus:  1 097 km
Valuma-alue:  72 800 km²
Konda (ven. Ко́нда) on Obin vesistöön kuuluvan Irtyšin sivujoki Tjumenin alueeseen kuuluvassa Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Sen pituus on 1 097 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 72 800 neliökilometriä. Joen virtaus vaihtelee voimakkaasti. Keskimääräinen virtaus 164 kilometrin päässä joen suusta on 231 kuutiometriä sekunnissa.
Konda virtaa Länsi-Siperian alangon länsireunalla ensin kohti kaakkoa ja sitten koilliseen. Joen vesistössä on paljon järviä. Tärkeimmät sivujoet ovat Mulymja, Bolšoi Tap, Jukonda, Kama, Jevra, Kuma ja Splavnaja.
Seudulla on öljyesiintymiä. Joen varrella sijaitsee Urain kaupunki ja Kondinskojen piirikeskus. Kanta-asukkaat ovat manseja.
Aiheesta muualla

Hydrologisia tilastoja 1936-1990: Konda at Bolchary (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (unesco.org)
Thunderbolt (Saxonin albumi)

| Thunderbolt Saxon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2. helmikuuta 2018
 Tuottaja(t): Andy Sneap
 Kesto: 47.38
 Levy-yhtiö: Silver Lining Music
Saxonin muut julkaisut
| Let Me Feel Your Power 2016 | Thunderbolt 2018 | Inspirations 2021 |
Thunderbolt on Saxonin 22. studioalbumi, joka julkaistiin 2. helmikuuta 2018.
Kappalelista

Olympus Rising (Instrumental) – 1.32
Thunderbolt – 3.59
The Secret of Flight – 5.02
Nosferatu (The Vampire's Waltz) – 5.00
They Played Rock and Roll – 3.39
Predator – 3.17
Sons of Odin – 5.22
Sniper – 3.36
A Wizard's Tale – 3.52
Speed Merchants – 3.47
Roadie's Song – 3.31
Kappalelista > Japanin bonuskappale

Nosferatu (The Vampire's Waltz) (Raw Version) – 5.01
Kappalelista > Special Tour Edition bonuskappaleet

Nosferatu (The Vampire's Waltz) (Raw Version) – 5.01
Thunderbolt" (Live in Frankfurt – Recorded on 2 March 2018)
Nosferatu (The Vampire's Waltz) (Live in Los Angeles – Recorded on 22 April 2018)
Kokoonpano

Biff Byford - laulu
Paul Quinn - kitara
Doug Scarratt - kitara
Nibbs Carter - basso
Nigel Glockler - rummut
Sed Byforn - taustalaulu kappaleissa "Thunderbolt" ja "Speed Merchants"
Tom Witts - taustalaulu kappaleissa "Thunderbolt" ja "Speed Merchants"
Caleb Quaye - taustalaulu kappaleissa "Thunderbolt" ja "Speed Merchants"
Corvin Bahn - koskettimet kappaleessa "Nosferatu"
Johan Hegg - laulu kappaleessa "Predator"
Arviot

Kaaoszine: 8-/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Thunderbolt (Saxonin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Thunderbolt (Saxonin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Saxon
| Biff Byford • Doug Scarratt • Paul Quinn • Nibbs Carter • Nigel GlocklerEntisiä jäseniä: Fritz Randow • Jörg Michael • Graham Oliver • Paul Johnson • Steve Dawson • Nigel Durham • Pete Gill |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Saxon • Wheels of Steel • Strong Arm of the Law • Denim and Leather • Power and the Glory • Crusader • Innocence Is No Excuse • Rock the Nations • Destiny • Solid Ball of Rock • Forever Free • Dogs of War • Unleash the Beast • Metalhead • Killing Ground • Lionheart • The Inner Sanctum • Into the Labyrinth • Call to Arms • Sacrifice • Battering Ram • Thunderbolt • Inspirations • Carpe Diem • More Inspirations • Hell, Fire and Damnation
Livealbumit:  The Eagle Has Landed • Rock 'n' Roll Gypsies • Greatest Hits Live • The Eagle Has Landed – part 2 • BBC Sessions • The Eagle Has Landed – part 3
Kokoelmat:  Strong Arm Metal • Greatest Hits • Best of Saxon • Heavy Metal Thunder • The Very Best of Saxon: 1979–1988
Koskioisten työväentalo

| Koskioisten työväentalo |
| --- | --- |
 Koskioisten työväentalo
Osoite:  Urjalantie 551, 31900 Punkalaidun
Sijainti:  Punkalaidun
Koordinaatit:  61°06′12″N, 23°11′56″E
Valmistumisvuosi:  1961
Omistaja:  Punkalaitumen Sosialidemokraatit
Runkorakenne:  puu
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2
Kerrosala:  400 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koskioisten työväentalo on Punkalaitumen kunnassa Koskioisten kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Koskioisten työväentalo on rakennettu vuonna 1961, ja sen omistaa Punkalaitumen Sosialidemokraatit. Työväentalon pinta-ala on 400 m². Talossa on sali, aula, keittiö  ja kokoushuone yläkerrassa. Se sijaitsee 5 000 m²:n tontilla. Talon lämmitysmuoto on sähkölämmitys. Talo on edelleen käytössä, siellä järjestetään kokouksia ja juhlatilaisuuksia.
Kristuksen kirkko (parrishiitit)

Kristuksen kirkko (parrishiitit) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut lyhytikäinen uskonnollinen yhteisö. Kirkon perusti Warren Parrish (sukunimi voidaan kirjoittaa myös muodossa "Parish") vuonna 1837.
Yhteisön perustaminen oli seurausta Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon tuolloisessa keskuspaikassa Kirtlandissa, Ohiossa syntyneistä taloudellisista levottomuuksista. Kirkko oli vuonna 1836 perustanut Kirtlandiin oman rahoituslaitoksen, "Kirtland Safety Societyn" (KSS) ja kehottanut myöhempien aikojen pyhiä sijoittamaan rahansa pankkiin. Pankki kuitenkin teki konkurssin jo maaliskuussa 1837. Osin tämä oli syytä pankin huonosta johtamisesta, mutta on myös arveltu, että osa pyhistä kavalsi pankkiin sijoitettuja varoja. Parrish mainitaan usein heidän joukossaan.
Yhtä kaikki Parrish asettui monien muiden kanssa kirkon johtajaa, profeetta Joseph Smithiä vastaan syyttäen häntä katastrofista. Tämän seurauksena Parrish erotettiin kirkosta. Parrish ryhtyi avoimeen vastarintaan Smithiä vastaan ja perusti oman kirkon, joka otti nimekseen "Kristuksen kirkko" (engl. Church of Christ). Tämä oli sama nimi kuin Smithin perustamalla kirkolla oli sen alkuvaiheessa. Erotukseksi tästä Kristuksen kirkosta Parrishin kirkosta käytetään nimitystä "parrishiitit".
Joseph Smithin siirtyessä seuraajineen Far Westiin, Missouriin Parrishin seuraajat jäivät Kirtlandiin. He saivat kaupungin hallintaansa ja ottivat haltuunsa myös Kirtlandin temppelin. Parrish alkoi opettaa Joseph Smithin olevan "langennut profeetta". Ainakin osa kirkon jäsenistä selitti sekä Smithin ilmoitukset että Mormonin kirjan väärennöksiksi. Virallisesti Parrish selitti kirkkonsa olevan viimeisten päivien pyhien yhteisö, joka halusi yhdistää koko kristinuskon. Käytännössä ainakin jotkut kirkon jäsenistä kiistivät kristinuskon totuuden kokonaan väittäen uskontoa huijaukseksi.
Parrishin perustama yhteisö hajosi muutamassa kuukaudessa. Parrish itse kääntyi baptistiksi ja ryhtyi baptistikirkon saarnaajaksi.
Tyni

Tyni on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kaisa Tyni (s. 1990), keskimatkojen juoksija
Kari Tyni (s. 1955), JYPin toimitusjohtaja
Paavo Tyni (s. 1997), jääkiekkoilija
Pekka Tyni (s. 1956), kosketinsoittaja, pianisti ja kanttori
Marianna Tyni (1938–1981), antiikin kirjallisuuden suomentaja
Saana Tyni (s. 1988), siivousalan yrittäjä
Seija Tyni-Ignatius, muotimalli
Seppo Tyni (s. 1954), kitaristi, basisti ja musiikinopettaja
Tuomas Tyni (s. 1997), pesäpalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Koskipuisto

Koskipuistossa kasvaa useita vanhoja puita. Kuvassa oikealla erottuvat lehvästöltään harmahtavina 1900-luvun alussa istutetut hopeasalavat, puiston vanhimmat puut.
Teekkariperinteeseen kuuluu TTY:n ensimmäisen vuoden opiskelijoiden kastaminen Tammerkoskessa vappupäivänä. Tapahtumapaikkana on Koskipuisto.
Koskipuisto on Tampereella, Kyttälän kaupunginosassa, Tammerkosken itärannalla sijaitseva puistoalue. Koskipuistoa vastapäätä Tammerkosken länsirannalla on Kirjastonpuisto – joka tosin käsitetään toisinaan myös osaksi Koskipuiston kokonaisuutta. Tammerkoski rantoineen on yksi Suomen kansallismaisemista.
Ranta merkittiin puistoalueeksi jo kaupunginarkkitehti F. L. Caloniuksen Kyttälälle vuonna 1886 laatimassa ensimmäisessä asemakaavassa. Puistoa alettiin rakentaa 1890-luvun lopulla samaan aikaan Kyttälän uudisrakentamisen kanssa, ja se valmistui vuosisadan vaihteessa. Puistoalue ulottui myös Hämeenkadun eteläpuolelle, mutta Hatanpään valtatien ja uuden Hämeensillan rakentaminen 1920–1930-luvuilla supistivat eteläosaa merkittävästi. Nykyään Hämeenkadun eteläpuolinen viheralue tunnetaan Verkatehtaanpuistona.
1930-luvulla Koskipuisto uudistui ja laajeni, kun Tammerkoskeen rakennettiin uusi sähkölaitos ja samalla uomaa kavennettiin. Koskelta vapautuneelle alalle rakennettiin muun muassa aiempaa leveämpi rantapromenadi. Vanha rantapenkere sijaitsi likimain puiston nykyisen keskikäytävän paikkeilla.
Vuonna 1971 paljastettiin puistoon pystytetty Aimo Tukiaisen veistos Virvatulet, joka on omistettu suomalaisille sotilaille. Ennen Tukiaisen veistosta samalla paikalla oli Yrjö Liipolan patsas Paimenpoika (1947), joka siirrettiin Verkatehtaanpuistoon.
1990-luvun alulla puiston leikkialue peruskorjattiin ja nimettiin Pikku Kakkosen leikkipuistoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koskipuisto Wikimedia Commonsissa
Eila Siitarinen (toim.): Tampereen puistot 125 v; sivu 14; Tampereen kaupungin puistoyksikkö, 1999
Panoraamakuvia Koskipuistosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Panoraamakuvia Koskipuistosta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Tynglax

Tynglax on entinen kylä Dragsfjärdissä, nykyisessä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsi Dragsfjärdin itälaidalla Galtarbyvikenin rannalla. Kylän rakennuskanta on yhä jäljellä, mutta maarekisterissä kylä liitettiin osaksi Hertsbölen kylää vuonna 1922.
Tynglaxin yhdinaluetta on Tynglaxin tila ja sen ympäristö. Alue on harvaan asuttu ja mäkinen. Tasaisemmat alueet on muutettu peltomaaksi. Kylän merenranta-alueella on kesäasutusta ja alueelle suunnitellaan laajamuotoisemman vapaa-ajan asutuksen kehittämistä. Tynglax on vanha Dragsfjärdin maarekisterikylä, jossa oli kaksi kantatilaa. Molemmat tilat päätyivät Taalintehtaan ruukin omistukseen 1700-luvulla ja lopulta ruukille kuuluneen Hertsbölen tilan kanssa yhteisviljelyyn 1800-luvulla. Tynglaxin maarekisterikylä lakkautettiin 1922 ja kylän maat yhdistettiin Hertsbölen kylään. Joissakin kartoissa alueella lukeekin Hertsböle och Tynglax.
Koskinen ja taikashow

| Koskinen ja taikashow |
| --- | --- |

Kirjailija:  Seppo Jokinen
Kieli:  suomi
Genre:  rikoskirjallisuus
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1999
Sivumäärä:  352
ISBN:  951-23-3974-9
Sarja: Komissaario Koskinen
Edeltävä:  Koskinen ja pudotuspeli
Seuraava:  Koskinen ja kreikkalainen kolmio
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Koskinen ja taikashow on Seppo Jokisen kirjoittama vuonna 1999 julkaistu rikosromaani, jonka kustansi Karisto.  2006 Karisto julkaisi teoksen myös pokkarina  2010 teos julkaistiin Ola Tuomisen lukemana äänikirjana.
Juoni

Koskisen avioliitto päätyy eroon. Nainen jättäytyy junan alle Tampereella. Outo itsemurhakirje saa Koskisen kiinnostumaan tapauksesta. Nainen oli ennen kuolemaansa taikurin avustajana. Koskinen tapaa taikurin sattumalta laivaristeilyllä ja ryhtyy selvittämään naisen kuolinsyytä. Tutkinta johtaa myös seurustelusuhteeseen eronneen Koskisen ja taikurin uuden avustajan välillä. Lopulta Koskinen huomaa yllättäen rikoksen liittyvän hänen omaan elämäänsä.
Kourujärvi (Suonenjoki)

| Kourujärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°34′06″N, 27°00′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Laskujoki:  oja Salpuuhun 
Järvinumero:  14.799.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  2,948 km  
Pinta-ala:  19,609 ha  
Suurin syvyys:  15 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKourujärvi 
Kourujärvi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Mäkränkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 19,6 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Pieksäjärven valuma-alueella (14.79), jonka Kourujoen valuma-alueeseen (14.799) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117 metriä mpy.
Triangelnin kauppakeskus (Malmö)

| Triangelnin kauppakeskus |
| --- | --- |
 Triangelnin kauppakeskus
Sijainti:  Malmö, Ruotsi
Avattu:  21. syyskuuta 1989
Liikkeiden määrä:  150
Kotisivu
Triangelnin kauppakeskus (ruots. Triangelns köpcentrum) on Malmön neljänneksi suurin kauppakeskus Mobilian, Entrén ja Emporian kauppakeskusten jälkeen. Rakennus sijaitsee Malmön keskustassa Triangelnin alueella, ja siellä on 150 liikettä. Kauppakeskuksen avajaiset pidettiin 21. syyskuuta 1989.
Liikkeet

3
Apotek Hjärtat
Clas Ohlson
Guldfynd
H&M
Hemtex
KappAhl
Lagerhaus
MQ
Stadium
Teknikmagasinet
Ravintolat

McDonald's
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Triangelns köpcentrum
Käännös suomeksi
Koripallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

| Koripallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Laji:  koripallo
Perustettu:  2010
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:   Yhdysvallat
Eniten mestaruuksia:   Yhdysvallat (4)
Sivusto:  www.fiba.com
Koripallon alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut on FIBA:n järjestämä koripallon mestaruusturnaus.
Turnaus järjestettiin ensimmäistä kertaa Saksassa vuonna 2010. Tällöin kilpailuiden mestaruuden voitti Yhdysvallat.
Tynkkylänjoen kartano

Tynkkylänjoen kartano on Savonlinnassa sijaitseva kartano. Siitä on ensimmäiset tiedot vuodelta 1561, jolloin Paavo ja Pekka Tynkkyinen hankkivat Tynkkyläjoen tilan hallintaansa. Sen jälkeen sillä on ollut lukuisasti omistajia. Tiedetään että kartanon päärakennus paloi 1737, ja siltä ajalta on luultavasti peräisin päärakennuksen vanhin osa, koska tulipaloja ei tiedetä olleen sen jälkeen.
Kartanon päärakennus hallitsee maisemaa
Tilan pinta-ala on n.170 hehtaaria. Nykyinen omistaja on yrittäjä Pekka Salmi, joka asuu perheineen Savonlinnassa. He ovat kunnostuttaneet tiloja edustuskäyttöön. Tynkkylänjoen kartanon alueelle on merkitty vahvistettuun kaavaan yhteensä 68 tonttia vapaa-ajanasuntoja varten. Tontit sijoittuvat kolmeen erilliseen ja rakennuskannaltaan eritasoiseen kortteliin. Rakennusoikeutta on hieman vajaat 12 000 kerrosneliötä yhteensä noin 20 hehtaarin alueella.
Tukholman moskeija

Tukholman moskeija.
Tukholman moskeija (Stockholms moské, käytetään myös nimitystä Tukholman suuri moskeija, Stockholms stora moské) sijaitsee Tukholman Södermalmilla, lähellä Medborgarplatsenia. Se vihittiin käyttöön vuonna 2000. Se on Tukholman suurin islaminuskoisten temppeli.
Moskeija sijaitsee rakennuksessa, joka alun perin rakennettiin sähkövoimalaitokseksi. Rakennuksen suunnitteli jugend-tyylisuuntaan erikoistunut arkkitehti Ferdinand Boberg, ja se valmistui vuonna 1903. Rakennus muutettiin moskeijaksi vuosina 1995–2000. Arkkitehtitoimisto Detab suunnitteli rakennukselle uuden julkisivun Björns trädgårdin puolelle, mutta toisella puolella taloa Bobergin suunnittelema vanha julkisivu säilytettiin.
Aiheesta muualla

Tukholman moskeija (Arkistoitu – Internet Archive)
Kultahäntämarakatti

| Kultahäntämarakatti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Heimo::  Häntäapinat Cercopithecidae
Suku::  Allochrocebus
Laji::  solatus
Kaksiosainen nimi
 Allochrocebus solatus  M. J. S. Harrison, 1988 
Synonyymit
 Cercopithecus solatus Harrison, 1988 
 Levinneisyys
Katso myös
   Kultahäntämarakatti Wikispeciesissä   Kultahäntämarakatti Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kultahäntämarakatti (Allochrocebus solatus) on afrikkalainen häntäapinoihin kuuluva nisäkäslaji.
Levinneisyys

Lajia tavataan kotoperäisenä Gabonin keskiosissa, ja sen levinneisyysalueen laajuus on 11 000–12 000 neliökilometriä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella. Lisäksi metsästys on lajille kasvava uhka.
Elintavat

Kultahäntämarakatti elää kosteissa alankometsissä. Se suosii ravintonaan hedelmiä ja elää ryhmissä, joissa on yksi uros ja useita naaraita.
Tukholman maihinnousurykmentti

| Tukholman maihinnousurykmentti (Amf 1) |
| --- | --- |
 Tukholman maihinnousurykmentin tunnus
Toiminnassa:  2000 -
Valtio:   Ruotsi
Puolustushaarat:  merivoimat
Osa joukkoa:  Ruotsin puolustusvoimat
Tukikohta:  Berga
Kalusto:  Stridsbåt 90 H,
Värit:  sininen, keltainen ja punainen
Marssi:  "Gardeskamrater" (Rydberg)
Sodat ja taistelut:  KFOR Kosovo, ISAF Afganistan, MINUSMA Mali, Atalanta-operaatio
Tukholman maihinnousurykmentti (ruots. Stockholms amfibieregement, Amf 1) on osa Ruotsin merivoimia. Se toimii Bergassa Haningen varuskunnassa. Se toimii rannikkoalueilla, jokien suistoissa, saaristossa, vesiväylillä ja satamissa. Aseistuksena on miinoja, ohjuksia ja kranaatihheittimiä. Sen kalustoon kuuluu maihinnousuveneitä, ilmatyynyaluksia, partioveneitä ja huoltoveneitä. Rykmentissä työskentelee noin 850 henkeä. Se kouluttaa henkilöstöä toimimaan sekä kotimaassa että ulkomailla. Lisäksi se osallistuu valtiollisiin seremonioihin. Varusmiesten koulutus käynnistyi uudestaan syyskuussa 2023. Aiemmin tämä oli tapahtunut vuosikymmeniä sitten. Rykmentti on osallistunut kansainvälisiin operaatioihin, esimerkiksi YK:n operaatioon MINUSMA Malissa.
Prinssi Carl Philip jäi pois palveluksesta tykkiveneen kuljettajana Tukholman maihinnousurykmentistä vuonna 2001.
Bergassa toimii myös 4. merivoimien taistelulaivue.
Ruotsin Yhdysvaltojen kanssa solmimassa DCA-sopimuksessa on sovittu, että Ruotsi luovuttaa tarvittaessa Bergan rykmentin ja harjoitusalueen Yhdysvaltojen käyttöön.
Stridsbåt 90 H on Tukholman maihinnousurykmentin kalustoa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman maihinnousurykmentti Ruotsin puolustusvoimien sivulla
Kungsportsavenyn

Kungsportsavenyn.
Kungsportsavenyn, lyhennetään usein Avenyn, on Ruotsin toiseksi suurimman kaupungin, Göteborgin pääkatu. Se luotiin 1860- ja 1870-luvulla, kansainvälisen kaupunkisuunnittelukilpailun tuloksena. Katu on noin yhden kilometrin pituinen, ja se muistuttaa monin tavoin Pariisin Champs-Élysées'ta.