stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marjaniemen majakka
Majakkarakennus ja laitteisto

1860-luvulla alkaneen majakoiden uudistamishankkeen neljän ensimmäisen joukossa oli Marjaniemi, jonka sai suunniteltavakseen arkkitehti Axel Hampus Dalström yleisten rakennusten ylihallituksesta. Katovuosi 1866 ja sitä seurannut nälänhätä siirsivät majakan ja sen viereen rakennettujen majakanvartijoiden asumusten valmistumisen kesään 1871. Majakan piirustukset olivat tosin valmistuneet jo joulukuussa 1869. Ensimmäisen kerran majakan valo sytytettiin 3. syyskuuta 1871.
Majakkatorni on muurattu tiilestä ja tornin ulkopinta on rapattu valkoiseksi. Tornissa on 110 askelmaa ilman välitasanteita. Majakan korkeus maanpinnasta on 25 metriä ja merenpinnan tasosta 30,2 metriä.  Alun perin majakkaan asennettiin Fresnelin järjestelmän mukainen linssilaitteisto, joka näytti valoa 20 sekunnin välein etelän ja koillisen väliseen sektoriin 11 meripeninkulman päähän. Ensimmäinen polttimo toimi naurisöljyllä, jota kului n. 250 litraa vuodessa. Kesällä 1908 se korvattiin kaasuöljypolttimolla, joka pidensi majakan kantomatkaa 16 meripeninkulmaan. Vuonna 1950 majakkaan tuli asetyleenikaasuvalo ja 1962 se sähköistettiin. Vanhat kaasulaitteet asennettiin Säpin majakkaan Porin edustalle. Majakan nykyinen valoteho on 1,36 miljoonaa kandelaa. Majakan tornin ikkunassa on aiemmin ollut myös Marjaniemen kalasataman väylän lisäloisto: lisäloisto on kuitenkin poistettu ja siitä ovat muistona enää ikkunan värilasit. Majakassa on lisäksi nettikamera.
Toiminta

Marjaniemessä työskenteli majakkamestari ja kaksi majakanvartijaa aina vuoteen 1962, jolloin majakan viereen rakennettiin myös Marjaniemen luotsiasema. Sitä korjattiin ja laajennettiin 1987 ja siinä toimii Oulun yliopiston Perämeren tutkimuslaitos.  Nykyään Marjaniemi on Raahessa sijaitsevan Perämeren luotsiaseman toinen tukiasema, jossa toimii viisi luotsikutterinhoitajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marjaniemen majakka Wikimedia Commonsissa
Marjaniemi ja majakka (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen majakat
| --- | --- |
Majakat:   Bengtskär  Bogskär  Flötjan  Gustaf Dalén  Gustavsvärn  Harmaja  Helsinki  Isokari  Jussarö  Kaijakari  Kalbådagrund  Kallan  Kallo  Kemi I  Kemi II  Keminkraaseli  Kokkola  Kotka  Kristiina  Kylmäpihlaja  Kökarsören  Lågskär  Längden  Marhällan  Marjaniemi  Merikarvia  Märket  Nahkiainen  Norrskär  Nyhamn  Oulu 1  Oulu 2  Oulu 3  Pietarsaari  Pori  Porvoo  Raahe  Rauma  Ritgrund  Rönnskär  Russarö  Sandbäck  Strömmingsbådan  Stubben  Suomen leijona  Suomenlinna  Sälgrund  Säppi  Sälskär  Söderskär  Tainio  Tankar  Tauvo  Tiiskeri  Ulkokalla  Utgrynnan  Utö  Vaasa  Valassaaret  Yttergrund 
Suomen majakat, joista 1940 ja 1944 tuli Venäjän majakkoja:   Hanhipaasi  Heinäluoto  Lounatrivi  Narvi  Numeroniemi  Pohjoiskorkia  Ristiniemi  Ruuskeri  Seiskari  Seivästö  Someri  Sortanlahti  Tytärsaari  Vaitolahti 
Suomen entiset majakat:   Glosholm  Heiskanen  Leppäniemi  Nyhamn  Pohjoisrivi  Porkkala  Rönnskär  Sirnitsä  Söderskär 
Hailuoto
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Kirkonkylä · Huikku · Järventakusta · Koivukylä · Marjaniemi · Ojakylä · Pöllä · Santonen · Ulkokarvo · Vaski
Vesistöt ja vesialueet:  Haaralampi · Hannuksenlampi · Hannuksenrantalampi · Iso Sunijärvi · Kaakkurijärvi · Kangasjärvi · Kaunislampi · Kestinperä · Kurajärvi · Maasyvänlahti · Mäntylampi · Nuottajärvi · Ojakylänlahti · Pajuperänlampi · Pikku Sunijärvi · Pitkäjärvi · Potinlahti · Riestenkulju · Simpukkalampi · Syväkulju · Valkjärvi · Ämmänarkku
Muuta Hailuotoon liittyvää:  Hailuotolaiva · Hyypänmäki · Kirkko · Vanha kirkko · Hiidenniemen pooki · Keskiniemen pooki · Kotiseutumuseo · Luotokeskus · Merisilta-lautta · Meriluoto-lautta · Marjaniemen majakka · Retkeilyreitit · Hailuodon lentokenttä · Hailuodon Panimo
Marcelo Salas

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Marcelo Salas huhtikuussa 2015
Henkilötiedot
Koko nimi: José Marcelo Salas Melinao
Syntymäaika: 24. joulukuuta 1974 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Temuco, Chile
Kansalaisuus: chileläinen
Pelipaikka: hyökkääjä
Lempinimi: ”El Matador”
Junioriseurat
1983–1991 1991–1993: Santos Temuco Universidad de Chile
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1996 1996–1998 1998–2001 2001–2003 2003–2005 2005–2008 | Universidad de Chile River Plate Lazio Juventus River Plate Universidad de Chile | 75 (50) 53 (24) 79 (33) 18 0(2) 55 (16) 52 (26) |
Maajoukkue
| 1994-2008 | Chile | 070 (37) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Marcelo Salas, pelaajanimeltään El Matador (s. 24. joulukuuta 1974 Temuco, Chile) on chileläinen mapuche-taustainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Maansa kaikkien aikojen legendaarisimpiin pelaajiin lukeutuva Salas pelasi viimeksi santiagolaisessa pääsarjajoukkueessa Universidad de Chilessä.
Aiheesta muualla

Marcelo Salas River Platen idolien galleriassa (espanjaksi)
Tilastoja
Maloleska

| Maloleska Малолеска |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Krasnogorodski
Koordinaatit:  56°47′47″N, 28°13′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Sinjajan valuma-alue
Laskujoki:  Smorodninka Sinjajaan
Järvinumero:  01030000111102000026783
Mittaustietoja
Pituus:  1,2 km 
Leveys:  0,9 km 
Pinta-ala:  1,05 km² 
Tilavuus:  0,001575 km³ 
Keskisyvyys:  1,5 m 
Suurin syvyys:  2,2 m 
Valuma-alue:  38 km² 
Saaria:  ei saaria
 fiMaloleska 
Maloleska tai Notševskoje (ven. Малолеска, Ночевское ) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Krasnogorodskin piirissä.
Maantietoa

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,05 neliökilometriä eli 105 hehtaaria. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Krasnogorodskin lounaispuolella suoalueen pohjoisosassa. Järvi on suojärvi, jonka rannat ovat laajaa avosuota. Järven syvyys on 2,2 metriä ja sen keskisyvyys on 1,5 metriä. Järvi on saareton ja autio, mutta kaupungin suunnassa sijaitsee noin kilometrin päässä Novotševon (Ночево) kylä.
Luontoarvoja

Suojärven pohja on mutaa ja sen rannat kasvavat turvetta muodostaen hyllyviä hetteikköjä. Järven kalalajeja ovat ainakin ahven ja mutakala.
Vesistösuhteita

Maloleska sijaitsee Sinjajan valuma-alueella. Sinjaja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven laskuoja Smorodninka (Смородинка) kiertää Novotševon kylän eteläpuolelta ja yhtyy Sinjajaan Krasnogorodskin keskustassa. Järven valuma-alueen koko on 38 neliökilometriä.
Huomautuksia

1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Google Earth-karttapalvelusta käyttäen  järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyydellä.
1 2 3 4 5 6  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Малолеска, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
Käännös suomeksi
Markel Irizar

| Markel Irizar |
| --- | --- |
 Markel Irizar Tour de l'Ain -ajossa 2010
Henkilötiedot
Koko nimi:  Markel Irizar Aranburu
Syntynyt: 5. helmikuuta 1980 (ikä 44)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  183 cm
Paino:  72 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2004–2009 2010–2011 2012 2013 2014–2015 2016–2019:  Euskaltel-Euskadi Team RadioShack RadioShack-Nissan-Trek RadioShack-Leopard-Trek Trek Factory Racing Trek-Segafredo
Suurimmat voitot
 Vuelta a Andalucía 2011 
 Tiedot päivitetty: 18. tammikuuta 2022 
Aiheesta muualla
kecprosport.com/markel
Markel Irizar Aranburu (s. 5. helmikuuta 1980 Oñati, Guipúzcoa, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Euskaltel-Euskadi-joukkueessa 2004–2009, edusti Team RadioShackia 2010–2011 ja RadioShack-Leopard-Trek / Trek-Segafredo -tallissa 2012–2019. Hän selviytyi kivessyövästä 2002.
Irizar sijoittui Pariisi–Nizza-ajon 2008 prologissa toiseksi. Hän voitti mäkikirikilpailun Tour Down Underissa 2009 ja Tour du Poitou-Charentes et de la Vienne -kilpailun neljäntenä etappina ajetun aika-ajon 2010. Hän voitti Vuelta a Andalucía -ajon kokonaiskilpailun 2011. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän oli kolmannella etapilla kolmas..
Marker

Marker voi olla
Marker, Norjan kunta Østfoldin läänissä.
Chris Marker, ranskalainen elokuvaohjaaja.
The Marker, elokuva.
Marker-kromosomi, rakenteellisesti epänormaali kromosomi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Marker”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Saramäki

| Saramäki> Starrbacka |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Saramäki korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Maaria-Paattinen
Pinta-ala:  ? km² 
Väkiluku:  ?? (?)
Väestötiheys:  ? as./km²
Työpaikkoja:  ? kpl ?  (?)
Osa-alueet:  ?
Saramäki (ruots. Starrbacka) on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee keskustasta pohjoiseen. Alue kuuluu Maaria-Paattisten alueeseen ja on erittäin harvaan asuttu. Vuonna 2004 alueen väkiluku oli 530, ja se väheni vuosittain 1,7 %:lla. Alueen väestöstä 16,6 % oli alle 15-vuotiaita, kun taas 15,09 % oli yli 65-vuotiaita. Alueen väestöstä 95,28 % puhuu äidinkielenään suomea ja 0,75 % ruotsia.
Lassila & Tikanojalla on alueella aluehallinnon toimitilat sekä ongelmajäteyksikkö. Alueella sijaitsi myös Suomen Rakennusjätteen Lajittelu- ja Kierrätyskeskus Oy, joka on muuttanut 2000-luvun lopulla Topinojan kaatopaikan läheisyyteen..
Kakolana tunnettu Turun vankila muutti Saramäkeen syksyllä 2007. Itse rakennus valmistui jo vuotta aiemmin, mutta sen käyttöönotto viivästyi.
Käännös suomeksi
Ryytjärvi

| Ryytjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°35′06″N, 25°08′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  Mustaoja Kopolanjokeen 
Järvinumero:  14.224.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,9 m  
Pituus:  850 m  
Leveys:  380 m  
Rantaviiva:  2,313 km  
Pinta-ala:  15,513 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRyytjärvi 
Ryytjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,5 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata ja niille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Järven kaakkoisrannalla on lisäksi laavu.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,9 metriä mpy. Siihen johtaa seitsemän ojaa. Järven laskuoja on Mustaoja, joka laskee Kopolanjokeen, joka puolestaan laskee Ala-Karkjärveen.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimellä Rytjärvi.
Vuoden 1966 peruskartassa järven ympäristössä oli peltoja, joista osa jatkui järven rantaan asti. Vuoteen 1986 mennessä osa pelloista oli metsittynyt.
Mark Jordon

Mark Jordon (s. 25. tammikuuta 1965 Oldham, Lancashire, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten konstaapeli Phil Bellamyn roolista englantilaisessa draamasarjassa Sydämen asialla. Hän näytteli konstaapeli Bellamya sarjassa 15 vuoden ajan 1992–2007. Lisäksi hän on näytellyt lukuisissa muissa sarjoissa, kuten Kyläsairaala, Coronation Street ja Emmerdale. Jordon on myös ohjannut ja tuottanut vuonna 2006 ilmestyneen lyhytelokuvan To the Sea Again.
Yksityiselämä

Jordon meni naimisiin näyttelijä Siobhan Finneranin kanssa vuonna 1997, pari erosi vuonna 2014.Heillä on kaksi lasta, Joseph ja Poppy. Jordon seurustelee nykyään Emmerdale-näyttelijä Laura Nortonin kanssa[lähde? ].
Aiheesta muualla

Mark Jordon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sakari Mattila

Sakari Mattila voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
Sakari Mattila (s. 1989), jalkapalloilija
Sakari Mattila (1915–1993), professori
Sakari Mattila, venealan yrittäjä ja venesuunnittelija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sakari Mattila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marke Rautiala

| Marke Rautiala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1973 
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Alatornion Ahjo
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  1994–2003
Aiheesta muualla
Kotisivu
Marke Rautiala (s. 1973) on suomalainen entinen maastohiihtäjä. Hän osallistui vuonna 1993 FISin Nuorten maailmanmestaruuskisoihin, joissa osallistui vapaan tyylin 15 kilometrin kisaan sijoittuen yhdeksänneksi. Hän oli mukana myös Suomen naisten viestijoukkueessa vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailuissa Kanadan Thunder Bayssa. Hän osallistui myös 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailuun, jossa sijoittui 29. sijalle. Kausi 1995 oli myös Rautialan ainoa maailmancupissa. Hän sijoittui cupin loppupisteissä sijalle 62.
Viimeisen maailmancupin osakilpailunsa Rautiala hiihti Muoniossa marraskuussa 1998. Tämän jälkeen hän kilpaili joissakin Continental Cupin osakilpailuissa ja FIS-kisoissa. Viimeisen kilpailunsa Rautiala hiihti Saariselän FIS-kisoissa marraskuussa 2003.
Urheilu-uransa jälkeen Rautiala on toiminut Pyhännän, Utsjoen ja Inarin kunnissa liikunnan ja liikuntainfran kehittäjänä, sekä yrittäjänä digiliikunta-alan yrityksessä.
Marika Karisjoki

Marika Karisjoki (o.s. Salminen, s. 29. kesäkuuta 1976 Karhula) on suomalainen ampumaurheilija. Hän edustaa seuratasolla Turun Seudun Ampujia.
Karisjoki on kaksinkertainen EM-pronssimitalisti joukkuekilpailussa ja 24-kertainen SM-mitalisti.
Marika Kaarna

Marika Kaarna (s. 1966 Helsinki) on suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Kuvataideakatemiassa vuosina 1985–1989. Hän on järjestänyt muun muassa useita yksityisnäyttelyitä Helsingin Galleria Heinossa. Vuonna 2013 hän jakoi yksityisnäyttelyn Petri Hytösen kanssa Heinäveden kulttuurikirkolla ja vuosina 2017–2018 Porvoon Taidetehtaalla Jenni Tuomisen kanssa. Yhteisnäyttelyihin Kaarna on osallistunut paitsi Suomessa, myös Ruotsissa, Ranskassa, Brasiliassa, Australiassa ja Italiassa.
Kaarnan töitä kuuluu useisiin julkisiin kokoelmiin, joiden omistajiin kuuluvat Suomen valtio, Porvoon kaupunki ja Helsingin kaupungin taidemuseo. Taiteilijalle myönnettiin vuonna 1989 Art Anna -palkinto.
Roger II

Sisilian kuningas Roger II pukeutuneena bysanttilaiseen asuun purppuravaippa käsivarrellaan, Kristus Pantokratorin kruunaamana (rajattu), seinämosaiikki La Martorana kirkossa eli Santa Maria dell'Ammiragliossa Palermossa
Roger II (22. joulukuuta 1095 – 26. helmikuuta 1154 Palermo, Sisilian kuningaskunta) oli Sisilian kuningaskunnan perustaja ja sen ensimmäinen kuningas vuosina 1130–1154.
Suku

Rogerin vanhemmat olivat Sisilian kreivi Roger I ja Adelaide di Savona. Hänellä oli vanhempi veli Sisilian kreivi Simon, jonka kuoltua 12-vuotiaana hän seurasi tätä Sisilian kreivinä 28. syyskuuta 1105, yhdeksänvuotiaana. Hän kuului Hauteville-sukuun.
Hän aloitti hallintokautensa Sisilian kreivinä vuonna 1105, tuli Apulian ja Calabrian herttuaksi vuonna 1127 ja Sisilian kuninkaaksi vuonna 1130. Roger II yhdisti normannien valloitukset Italiassa keskitetysti hallituksi kuningaskunnaksi.
Hänen lapsuudestaan ​​tiedetään vain vähän. Vuodet joiden aikana hänen äitinsä toimi valtionhoitajana, hän luultavasti vietti Calabrian Miletossa, Koillis-Sisiliassa sijaitsevassa sukulinnassa tai Messinassa. Hän sai kasvatuksensa kreikkalaisilta ja muslimiopettajilta arabien ja kreikkalaisten asuttamalla saarella. Hän osasi ranskaa, latinaa, kreikkaa ja arabiaa. Vuonna 1122 Palermossa hänet lyötiin 16-vuotiaana ritariksi ja hän otti hallinnon käsiinsä ja sen hän otti valtakuntansa pääkaupungiksi.
Tausta

1000-luvun alkuvuosikymmeninä normanneja saapui Italiaan taistelemaan saraseeneja ja Bysanttia vastaan. Nämä palkkasoturit saivat pian merkittävästi poliittista valtaa Rooman eteläpuolella. Roger II:n syntymän aikoihin hänen isänsä kreivi Roger I hallitsi Sisiliaa, hänen veljenpoikansa Roger Borsa Apuliaa ja Calabriaa ja kaukaisempi sukulainen Rikhard II Capuaa. Näiden kolmen pääruhtinaan ohella oli suuri määrä normannien hallitsemia pienempiä kreivikuntia.
Roger I:n kuoltua vuonna 1101 valta siirtyi hänen vanhemmalle pojalleen, 9-vuotiaalle Sisilian kreivi Simonille, joka kuitenkin kuoli jo neljän vuoden päästä. Alle 10-vuotias Roger II peri valtaistuimen äitinsä leskikuningatar Adelaiden toimiessa sijaishallitsijana. Vuonna 1112 Roger saavutti täysi-ikäisyyden ja aloitti varsinaisen hallituskautensa. Hän avioitui vuonna 1117 prinsessa Elviran, Kastilian Alfonso VI:n ja Zaida de Sevillen tyttären kanssa.
Apulian herttua Vilhelm II:n kuoltua lapsettomana vuonna 1127, Roger vaati itselleen kaikkia Hauteville-suvun omistuksia Italiassa. Sisilian ja Apulian unionia vastustivat kuitenkin sekä paavi Honorius II, että monet alueen aateliset. Paavit olivat pitkään olleet epäluuloisia normannien kasvavaa valtaa kohtaan. Kun paavin Rogeria vastaan muodostama liittouma kaatui, päätyi hän kuitenkin nimittämään Rogerin Apulian herttuaksi vuonna 1128. Myös ajatusta vastustaneet aateliset päätyivät hyväksymään Rogerin herttuan arvon syyskuussa 1129.
Paavi Honorius II kuoli helmikuussa 1130 ja paaviudella oli kaksi tavoittelijaa. Roger tuki vastapaavi Anacletus II:a paavi Innocentius II:sta vastaan. Vastineeksi Anacletus nimitti Rogerin 27. syyskuuta 1130 Sisilian kuninkaaksi. Hänet kruunattiin Palermossa joulupäivänä 1130.
Avioliitot ja jälkeläiset

Roger avioitui ensimmäisen kerran vuonna 1117 Kastilian kuningas Alfonso VI:n ja muslimiprinsessa Zaida de Sevillen tyttären prinsessa Elviran  (n. 1100–1135) kanssa. Kun tämä kuoli vakavaan infektiotautiin, levisi huhuja, että myös Roger oli kuollut, koska suru teki hänestä erakon 14 vuoden ajaksi. Heille syntyi kuusi lasta:
Roger III (1118 – 12. toukokuuta 1148), valtaistuimen perillinen, Apulian herttua vuodesta 1135, mahdollisesti myös Leccen kreivi
Tancred (1120–1138), Barin prinssi vuodesta 1135
Vilhelm I Paha (1120/1121 – 7. toukokuuta 1166), isänsä seuraaja hallitsijana, Apulian herttua vuodesta 1148, avioitui Margareta Navarralaisen kanssa, heidän poikansa oli Vilhelm II
Alfonso de Hauteville (1122 – 10. lokakuuta 1144), Capuan prinssi vuodesta 1135 ja Napolin herttua
Adelisia (1226 – 1184 jälkeen), Firenzen herttuatar, avioitui (1) Loreton kreivi Jozzelinon kanssa ja (2) Loritellon kreivi Robert III:n kanssa.
Henrik (1130–1143), Taranton prinssi, kuoli 13-vuotiaana
Rogerin toinen avioliitto solmittiin vuonna 1149, kun jo neljä hänen viidestä pojastaan oli kuollut, Sibylle de Bourgognen (1126 – 16. syyskuuta 1150), Burgundin herttua Hugues II:n ja Mathilde de Mayennen tyttären kanssa. Heille syntyi kaksi lasta:
Henry (29. elokuuta 1149), kuoli pienenä
Kuolleena syntynyt lapsi (16. syyskuuta 1150), Sibylle kuoli synnytyksessä
Rogerin kolmas avioliitto solmittiin vuonna 1151 ranskalaisen aatelinainen Beatrice de Rethelin (1130/1135–1185) kanssa, joka oli kreivi Guitier de Rethelin ja Beatrix de Namurin tytär sekä Jerusalemin kuningas Balduin II:n sisarentyttären tytär. Heille syntyi yksi tytär:
Constanza I (syntyi postuumisti eli isänsä kuoleman jälkeen 2. marraskuuta 1154 – 28. marraskuuta 1198), avioitui keisari Henrik VI:n kanssa 1186 ja oli Sisilian kuningatar vuodesta 1194 lähtien. Heidän poikansa oli keisari Fredrik II.
Rogerilla oli myös viisi aviotonta lasta:
Suhteesta Hugues I:n, Molisen kreivin tyttären kanssa:
Simon, Taranton prinssi vuonna 1144
Suhteista nimeltä tuntemattomien rakastajattarien kanssa:
Tytär, Rodrigo Garcésin, Montescaglioson kreivin vaimo
Tytär, napolilaisen aatelismies Adamin vaimo
Clemenza, meni naimisiin Molisen kreivin Hugues II:n kanssa
Marina tai Martina, meni naimisiin Brindisin amiraali Margarituksen kanssa
Viimeiset vuodet

Roger II:sta oli tullut yksi Euroopan mahtavimmista kuninkaista. Roger otti Palermon hoviinsa vaikutusvaltaisia henkilöitä eri kansallisuuksista, kuten kuuluisan arabialaisen maantieteilijän Al Idrisin, joka laati hänelle aikakauden merkittävimmän maailmankartan Tabula Rogerianan sekä kreikkalaisen historioitsijan Nilus Doxopatriusin. Kuningas arvosti oppineisuutta ja harjoitti suvaitsevuutta eri uskontoja, kansallisuuksia ja kieliä kohtaan. Roger teki Sisiliasta myös johtavan merimahdin Välimerellä. Voimakasta laivastoa johtivat arabialaisittain "emiirit" (myöhemmin sanasta johtui amiraali). Sisilia valtasi alueita Afrikan rannikolta, kuten Tripolin vuonna 1146 ja Bônen vuonna 1148, mutta nämä alueet menetettiin seuraavan hallitsijan aikana, eivätkä ne koskaan muodostuneet kiinteäksi osaksi kuningaskuntaa.
Toinen ristiretki (1147–1148) soi Rogerille mahdollisuuden hyökätä Bysanttia, normannien perinteistä vihollista vastaan. Roger ei lähtenyt henkilökohtaisesti Bysantin retkelle, vaan jätti komennon englantilaissyntyiselle "emiirilleen" George Antiokialaiselle, joka teki mittavan ryöstö- ja valloitusretkien sarjan itäisellä Välimerellä. Valloitusretki vei Konstantinopolin porteille asti, mutta ei aiheuttanut pysyviä vaikutuksia.
Sisilian kuningas Roger II kuoli 58-vuotiaana, uutteran elämänsä uuvuttamana joko ennenaikaiseen dementiaan tai sydänkohtaukseen, Palermossa 26. helmikuuta 1154 ja hänet on haudattu Palermon katedraaliin. Häntä seurasi hallitsijana hänen kolmanneksi vanhin poikansa Vilhelm I Paha.
Kartta Etelä-Italian tärkeimmistä valtioista ja kaupungeista vuonna 1112, Roger II:n tullessa täysi-ikäiseksi. Lukuisten pienten valtioiden rajoja ei ole näytetty. Sisilian kuningaskunnan raja vuonna 1154, Rogerin kuoleman aikana, on esitetty paksummalla mustalla viivalla.
Capella Palatine, kuninkaallinen kappeli Palazzo dei Normannissa Palermossa, jonka Roger II rakennutti 1132-1143
Roger II ratsastaa sotaan, Liber ad honorem Augusti, Petrus de Eboli 1196
Dukaatteja, päivätty vuonna 10 (1140) jälkeen kuninkaan voiton 25. heinäkuuta. Kruunapuolella Kristus, klaavapuolella kuningas Roger II ja hänen poikansa Apulian herttua Roger III
Roger II ja toinen puoliso. kuningatar Sibylle de Bourgogne, Liber ad honorem Augusti, Petrus de Eboli 1196
Roger II:n kuninkaallinen vaippa (viitta), johon on arabiaksi kirjoitettu Hijrah-päivämäärä 528 (vuosi 1133–1134). Keisarillinen aarrekammio, Wien, Hofburgin palatsi
Roger II:n valtakunta vuonna 1160 "regronormanno"
Tabula Rogeriana, vuoden 1929 kopio
Roger II:n sarkofagi Palermon katedraalissa
Käännös suomeksi
Saari-Sorsua

| Saari-Sorsua |
| --- | --- |
 Järven länsirantaa, näkymä pohjoiseen
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Utajärvi
Koordinaatit:  65°02′58″N, 26°44′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Sorsuanoja
Järvinumero:  60.068.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,8 m
Rantaviiva:  1,4 km
Pinta-ala:  0,14 km²
 fiSaari-Sorsua 
Saari-Sorsua on Kiiminkijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Utajärven kunnan pohjoisosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee noin 35 kilometriä Utajärven keskustasta pohjoiskoilliseen ja 44 kilometriä Pudasjärven keskustasta etelälounaaseen.
Ympäröivien soiden lisäksi järvi saa vetensä etelästä virtaavasta Yliojasta, jonka alkulähteet ovat pieni Kylkilampi sekä Kivi-Sorsuan järvi. Saari-Sorsua laskee Sorsuanojaa pitkin pohjoiseen Nuorittajokeen. Järvi on matala sekä lievästi humuspitoinen ja rehevöitynyt. Järvessä on viisi saarta. Rannat ovat pääosin suota, mutta pohjoislaidalla Kapelonkankaalla on korkeampi kohta.
Kapelo-nimistä nykyisin asumatonta erämaataloa lukuun ottamatta järven rannoilla ei ole asutusta eikä kesäasuntoja. Kapelossa on päärakennus ja liiteri, jotka ovat avoinna, sekä lukittu rantasauna. Kapeloon johtaa hieman yli kilometrin mittainen polku pohjoispuolelta Autionperän suunnasta Viinivaaraan menevän metsäautotien pistotieltä. Idästä päin Kapeloon ei ole minkäänlaista merkittyä kulkuyhteyttä.