stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syyskuu (elokuva)
Aiheesta muualla

Syyskuu (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Syyskuu (elokuva) Elonet.
| n k Woody Allen |
| --- | --- |
1960-luku:  What's Up, Tiger Lily? (1966)  Ota rahat ja juokse (1969) 
1970-luku:  Bananas – minä ja vallankumous (1971)  Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (1972)  Unikeko (1973)  Sota ja rakkaus eli älkää ampuko Napoleonia (1975)  Annie Hall (1977)  Sisäkuvia (1978)  Manhattan (1979) 
1980-luku:  Stardust Memories (1980)  Kesäyön seksikomedia (1982)  Zelig (1983)  Broadway Danny Rose (1984)  Kairon purppuraruusu (1984)  Hannah ja sisaret (1986)  Radio Days (1987)  Syyskuu (1987)  Toinen nainen (1988)  New York Stories (1989)  Rikoksia ja rikkomuksia (1989) 
1990-luku:  Alice (1990)  Varjoja ja sumua (1991)  Miehiä ja vaimoja (1992)  Manhattanin murhamysteeri (1993)  Luotisade Broadwaylla (1994)  Don't Drink the Water (1994)  Rakkauden jumalatar (1995)  Kaikki sanovat I Love You  (1996)  Harry pala palalta (1997)  Celebrity – kuuluisuus (1998)  Sweet and Lowdown (1999) 
2000-luku:  Keksejä ja konnia (2000)  Jadeskorpionin kirous (2001)  Näkemiin Hollywood (2002)  Sinua parempaa (2003)  Melinda ja Melinda (2004)  Match Point (2005)  Scoop (2006)  Cassandra’s Dream (2007)  Vicky Cristina Barcelona (2008)  Whatever Works (2009) 
2010-luku:  You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010)  Midnight in Paris (2011)  To Rome with Love (2012)  Blue Jasmine (2013)  Magic in the Moonlight (2014)  Irrational Man (2015)  Café Society (2016)
Ain’t Misbehavin’

| ”Ain’t Misbehavin’” |
| --- | --- |
Säveltäjä:  Fats Waller, Harry Brooks
Sanoittaja:  Andy Razaf
Julkaistu:  1929
Kieli:  englanti
Tyylilaji:  jazz
Ain’t Misbehavin’ on Thomas ”Fats” Wallerin ja Harry Brooksin säveltämä ja Andy Razafin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1929. Se kuului musikaaliin Hot Chocolates, jota esitettiin ensin Harlemissa ja joka myöhemmin siirtyi Broadwaylle.
Kappaleesta levytettiin kuusi hittiversiota sen ilmestymisvuonna. Ensimmäisenä singlelistalle nousi Leo Reisman ja myöhemmin samana vuonna Bill ”Bojangles” Robinson, Gene Austin, Louis Armstrong, Ruth Etting ja Waller itse. Armstrongin Broadway-debyytti oli tämän kappaleen soittaminen trumpettisoolona Hot Chocolatesin väliajalla. Wallerin pianoinstrumentaaliversio vuodelta 1929 valittiin historiallisia äänilevyjä arkistoivaan Grammy Hall of Fameen vuonna 1984.
Vuonna 1943 Waller lauloi kappaleen elokuvassa Swingin suurhurmurit, jossa esiintyi lista ajan suosituimpia mustia esiintyjiä, kuten Lena Horne, Cab Calloway, Bill Robinson, Dooley Wilson, Katherine Dunham ja The Nicholas Brothers.
Kappale antoi nimen Wallerin musiikkiin perustuvalle vuoden 1978 Broadway-musikaalinäytelmälle Ain’t Misbehavin’, joka palkittiin parhaan musikaalin Tony-palkinnolla. Musikaalin suosio herätti uudelleen yleisön kiinnostuksen jo valmiiksi arvostetun pianistin musiikkiin.
Suomennoksia

Vexi Salmi suomensi kappaleen Kalle Fältin vuoden 1975 levytykseen nimellä ”Voit minuun luottaa”. Uusi Iloinen Teatteri on esittänyt laulua Mikko Koivusalon musikaalisuomennoksessa nimellä ”En katso muihin”.
Sääntö

Sääntö voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tavallisesti kirjallinen, velvoittava lausuma tietystä menettelytavasta tai muusta vastaavasta asiasta.
Yleinen normi.
Kokemukseen tai ajatteluun perustuvia ilmiöitä esittävä lausuma. Vertaa periaate, normi, laki.
Tavallinen asiantila, säännönmukaisuus.
Toimintatapa.
Jonkin ilmiön käyttäytymiselle määritelty malli tai yleistys.
Esimerkkejä

Erilaisia sääntöjä ovat esimerkiksi liikennesäännöt, käyttäytymissäännöt, oikean käden sääntö, Simpsonin sääntö ja nyrkkisääntö.
Aiheesta muualla

Wikisanakirjassa:  sääntö – sanan synonyymit, käännökset ja sanakirjamääritelmä
Sitaatteja aiheesta Sääntö Wikisitaateissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sääntö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Laxvik

| Laxvik |
| --- | --- |
 Laxvik
 Koordinaatit: 56°36′09″N, 12°55′12″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Hallandin lääni
Maakunta:  Halland
Kunta:  Halmstad
Väkiluku (2021):  483
Laxvik on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 483 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laxvik Wikimedia Commonsissa
Säämäjärvi (järvi)

| Säämäjärvi Сямозеро, Sjamozero |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Prääsän piiri
Paikkakunta:  Jessoila
Koordinaatit:  61°56′31″N, 33°09′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suojoki
Järveen tulevat joet:  Kivatsunjoki, Kuhajoki, Kuutamajoki, Pieni Suununjoki, Soudunjoki
Laskujoki:  Säpsäjoki
Taajamat:  Jessoila, Säpsä
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106 m
Pituus:  24,5 km
Leveys:  15,1 km
Rantaviiva:  159 km
Pinta-ala:  266 km²
Tilavuus:  1,79 km³
Keskisyvyys:  6,7 m
Suurin syvyys:  24,5 m
Valuma-alue:  1 550 km²
 fiSäämäjärvi 
Säämäjärvi (karjalaksi Siämärvi, ven. Ся́мозеро, Sjamozero) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 266 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 1 550 neliökilometriä, keskisyvyys 6,7 metriä ja suurin syvyys 24,5 metriä.
Säämäjärveen virtaavat muun muassa Kivatsunjoki, Kuhajoki, Kuutamajoki, Pieni Suununjoki ja Soudunjoki. Se laskee Säpsäjokea pitkin Vahatjärveen. Järven ulappa on aava. Rantojen läheisyydessä on 80 saarta, joiden yhteispinta-ala on 4,28 neliökilometriä. Rannat ovat pääosin matalat, hiekkaiset ja kiviset. Pohjaa peittää muta, hiekka, savi, järvimalmi ja kivet.
Säämäjärven kalalajeja ovat lohi, siika, kuore, muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, pasuri, seipi, sulkava, kivennuoliainen, rantanuoliainen, made, kuha, ahven, kiiski ja kivisimppu. Järvella harjoitetaan ammatti-, kotitarve- ja virkistyskalastusta. Jessoilan taajama ottaa siitä käyttövetensä ja maatalous laskee siihen jätevetensä.
Järven etelärannalla sijaitsevat Jessoilan kylä ja taajama. Rantojen muita asutuksia ovat Säpsän ja Kudaman taajamat sekä Säämäjärven, Lahden ja Särkilahden kylät. Säämäjärven ympäristö muodosti aikoinaan Säämäjärven kunnan ja sittemmin Säämäjärven piirin.
Veneilyonnettomuus 2016

Moskovalaisten kesäleirille osallistuneiden lasten vene kaatui mahdollisesti ukkoskuuron voimasta 19. kesäkuuta 2016 vastaisena yönä Säämäjärvellä. 14 lasta hukkui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Säämäjärvi (järvi) Wikimedia Commonsissa
Сямозеро Säämäjärvi-sivut. Syamozero.ru (venäjäksi)
Озеро Сямозеро (Arkistoitu – Internet Archive) Karelia-matkailuportaali (venäjäksi)
Syysmanööverit

| Lapin sodan taistelut |
| --- | --- |
Syysmanööverit • Pudasjärvi • Olhava • Tornion maihinnousu • Tornionlaakso • Kemi • Ylimaa • Taipaleenkylä • Rovaniemi • Tankavaara • Muonio • Käsivarren asemasota: 
Syysmanööverit oli syyskuussa vuonna 1944 toisen maailmansodan aikaan Pohjois-Suomessa olleiden Saksan ja Suomen armeijoiden kesken tehty salainen sopimus saksalaisjoukkojen asteittaisesta rauhanomaisesta vetäytymisestä kohti Norjaa. Tarkoitus oli, että saksalaiset vetäytyisivät ilmoittamansa aikataulun mukaan, jolloin suomalaisjoukot voisivat seurata ja vallata saksalaisten jättämät asemat ilman tulitaistelua ja verenvuodatusta. Tällöin ulkopuoliselle näyttäisi siltä, että Suomi täyttäisi Neuvostoliiton kanssa tehdyn aseleposopimuksen ehdon, jonka mukaan suomalaisjoukkojen tuli ajaa asevoimin saksalaiset pois maasta. Käytännössä sopimus ja syysmanööverit kestivät runsaat kaksi viikkoa, alkaen 14. syyskuuta ja päättyen suomalaisten saksalaislinjojen taakse tekemään Tornion maihinnousuun 1. lokakuuta 1944. Sopimuksen ansiosta Lapin sodan ensimmäisinä viikkoina ei menetetty käytännössä lainkaan ihmishenkiä, ja Pohjois-Suomen keskus, saksalaisten suuri varuskuntakaupunki Oulu säästyi kokonaan taisteluilta ja hävittämiseltä.
Taustaa

Jatkosodan lopussa rintamavastuuta Pohjois-Suomessa yli 700 kilometriä pitkällä rintamalinjalla Kiestingin-Uhtuan korkeudelta Jäämerelle piti Saksan 20. Vuoristoarmeija, yhteensä noin 210 000 miestä. Joukkojen komentajana toimi kesäkuussa 1944 kuolleen Eduard Dietlin jälkeen kenraalieversti Lothar Rendulic. Saksalaisten esikunta sijaitsi Rovaniemellä. Suomi katkaisi 2. syyskuuta 1944 suhteensa Saksaan. Neuvostoliiton kanssa sovitun Moskovan välirauhan ehtoihin kuului, että saksalaiset oli ajettava maasta vaikka asevoimin 15. syyskuuta mennessä. Tällöin saksalaiset ryhtyivät ryhmittämään armeijakuntaansa uusiin, ennalta linnoitettuihin asemiin poikki Lapin turvatakseen itselleen Petsamon nikkelin saannin. Ryhmittyminen tapahtui ennalta valmistellun operaatio Birken muodossa.
Kumpikaan osapuolista ei varsinaisesti halunnut taisteluita. Saksalaiset halusivat saada armeijansa hyvässä järjestyksessä ja mahdollisimman vähillä tappioilla pohjoiseen. Saksalaisten tarvetta vetäytyä taisteluitta lisäsi Neuvostoliiton lokakuussa käynnistämä voimakas hyökkäys Petsamon rintamalla. Saksalaisia huolestutti pelko jäädä pohjoisen venäläisten ja etelän suomalaisten väliin. Suomalaiset taas halusivat säästää Oulun ja Lapin läänien asutuskeskukset.
Neuvottelut alkavat

Suomen armeijan ja Saksan 20. Vuoristoarmeijan johdon välillä aloitettiin Rovaniemellä 11. syyskuuta 1944 neuvottelut saksalaisten rauhanomaisesta vetäytymisestä Suomesta. Neuvottelijana oli suomalaisten puolelta Mannerheimin nimittämä everstiluutnantti Usko Sakari Haahti, joka lensi Rovaniemelle 11. syyskuuta. Hänen käskynään oli sovitella ristiriitoja ja pyrkiä neuvottelemalla säästämään mahdollisimman paljon suomalaisten verta ja omaisuutta. Saksalaisten puolelta neuvottelijana oli armeijakunnan komentajan kenraalieversti Lothar Rendulicin edustajana esikuntapäällikkö kenraaliluutnantti Herman Hölter.
Ensimmäiseksi oli sovittava armeijoiden välisestä rajasta. 20. Vuoristoarmeijakunnan joukkojen eteläraja kulki Oulusta itään, Oulu oli saksalaisten suurin varuskuntakaupunki Suomessa. Haahti pyrki saamaan suomalaisille sovitun alueen ulotetuksi Ouluun asti, jotta kaupunki jäisi suomalaisille suoraan taisteluitta. Saksalaiset puolestaan olivat saaneet Berliinistä Saksan pääesikunnalta OKW:ltä käskyn hävittää kaikki saksalaisten omaisuus Etelä-Suomessa, sekä Pohjois-Suomi kokonaan. Hölter vaati saada armeijakunnan esikunnalle AOK:lle (Armee Ober-Kommando) vapaat kädet hävittää kaikki tarpeellinen infrastruktuuri ja omaisuus armeijoiden välisen rajalinjan pohjoispuolella. Saksalaiset olivat ehdottomia esimerkiksi vaatimuksessaan räjäyttää kaikki sillat takanaan.
Rautatiekalusto oli yksi neuvoteltava kysymys. Saksalaisilla oli valtava miehistön ja materiaalin evakuointitarve, mutta ei sanottavasti rautatiekalustoa sen suorittamiseen.
Ongelmana neuvotteluissa oli saksalaisjohdon pelko venäläismiehityksestä. Saksalaisjohto yleensä, ja myös komentaja kenraalimajuri Lothar Rendulic pelkäsivät venäläisjoukkojen seuraavan saksalaisia läpi Lapin ja hyökkäävän Käsivarresta Norjaan tai Ruotsin Lapin kautta Narvikiin katkaistakseen saksalaisten 20. ja 21. Armeijakunnan paluutien etelään. Saksalaisarmeijat olisi tällöin motitettu Ruijaan. Rendulic piti todennäköisimpänä vaihtoehtona venäläisten miehittävän Tornio-Suomussalmi -linjan pohjoispuolen, eli koko saksalaisten vastuualueen. Suomalaisten esittäessä etteivät venäläiset tulisi ylittämään vuoden 1940 rajaa, Rendulic arveli entisten aseveljien joko menettäneen todellisuudentajunsa tai olevan tahallisen epärehellisiä. Hänen näkemyksensä mukaan vetäytyminen piti suorittaa vihollisalueella tehtävän perääntymisen taktisten periaatteiden mukaisesti.
Sopimus vetäytymisestä

Kahden päivän osin kiivaidenkin väittelyiden tuloksena neuvottelijat pääsivät sopimukseen.
Sopimuksen tärkein anti oli, ettei joukkojen välillä aloitettaisi vihollisuuksia 15. syyskuuta jälkeenkään. Päältä katsoen tilanteen tuli kuitenkin näyttää siltä, että osapuolten välillä käytäisiin todellista sotaa. Saksalaiset ilmoittaisivat suomalaisille päivittäin vetäytymisaikataulunsa, ja suomalaisjoukot voisivat vallata hylätyt asemat heti saksalaisten poistuttua, ilman taisteluja.
Oulujoen eteläpuolinen Oulu,  Oulujoen sillat ja Oulun Toppilan satama jäisivät suoraan suomalaisille, ja saksalaisjoukkojen tuli siirtyä joen pohjoispuolelle viimeistään 15. syyskuuta. Rendulic peruutti jo annetun käskyn Oulun siltojen hävityksestä, samoin Vaalan silta tuli säästää.
Suomalaiset antaisivat saksalaisten käyttöön 26 veturia ja 700 junavaunua evakuointia varten.
Saksalaiset saavat peräytyessään hävittää Pohjois-Suomesta kaiken liikenteellisen infrastruktuurin: tiet, rautatiet, sillat, lentokentät ja vastaavat rakenteet.  Rautatien Oulusta Kajaaniin saksalaiset lupasivat säästää, mutta räjäyttivät myöhemmin Kiehimän sillan.
Saksalaiset eivät hävittäisi Etelä-Suomessa heidän käytössään ollutta infrastruktuuria, esimerkiksi lentokenttiä.
Ajatus ennalta sovituista joukkojen liikkeistä oli erityisesti Päämajan kenraaliluutnantti Airon mieleen, joka kuultuaan sopimussuunnitelmasta vertasi sopusodankäyntiä sotaharjoitusten syysmanööveriin.
15. syyskuuta 1944 saksalaiset joukot tekivät kuitenkin maihinnousun strategisesti tärkeälle Suursaarelle. Joukot lyötiin takaisin: maihinnousuyritys epäonnistui täysin, ja toi suomalaisille sekä sotilaallisen että poliittisen voiton. Neuvostoliittolaisille oli nyt näytetty todellisia taisteluita, juuri ennen aseleposopimuksessa asetetun määräajan loppua. Huolimatta Saksan laivaston esikunnan määräämästä hyökkäyksestä Suursaareen, pyrki Mikkelin päämaja yhä vahvistamaan syysmanööverisopimuksen toimeenpanon 20. Armeijakunnan AOK:n kanssa. Vielä samana päivänä Haahti oli takaisin Rovaniemellä varmistaakseen saksalaisten olevan samaa mieltä syysmanööverien aloittamisesta. Rendulic vahvisti toimittavan sopimuksen mukaisesti: saksalaiset poistuisivat heti Suomussalmen eteläpuolelta ja Pohjanlahden rannikolta. Pohjoisempana joukot vedettäisiin portaittain tilanteen ja vetäytymissuunnitelma Birken mukaisesti.
Syysmanööverien toteuttaminen

Sopimuksen mukaisesti saksalaiset lähtivät vetämään joukkojansa aikataulussa, ja suomalaiset seurasivat. Evakuointi aloitettiin nopeasti; saksalaisten suurimmassa varuskuntakaupungissa Oulussa Tuiran rautatieasema ja Toppilan satama toimivat yötä päivää. Satamasta rahdattiin nelinkertainen määrä lastia päivässä sataman tavanomaiseen lastauskykyyn verrattuna. Omien joukkojensa avuksi saksalaiset palkkasivat paikallista väestöä lastaajiksi, lisäksi sotavankeja määrättiin pakkotyöhön satamaan. Hävikki oli melkoinen paikallisväestön salaa upottaessa salmeen lastia, jota sitten yöaikaan naarattiin.
Saksalaiset jättivät Oulun suomalaisille rauhallisesti, joskin kahden hengen saksalainen moottoripyöräpartio ammuttiin heidän ajettuaan joen eteläpuolelle suomalaisten alueelle etsiessään kadonnutta kollegaansa.  Oulun miehitti 15. prikaati, jota johti eversti Kuistio. Kaupunkiin oli matkalla myös kenraalimajuri Laguksen Panssaridivisioona uusine rynnäkkötykkivahvistuksineen. Eteläisemmässä Suomessa saksalaiset sen sijaan toimivat vastoin sopimusta. Saksalainen laivasto-osasto miinoitti Kotkan vesiä 14. syyskuuta. Vastoin lupausta säästää liikennerakenteet, räjäyttivät saksalaiset Porin lentokentän paikkakunnalta poistuessaan. Hyrynsalmi poltettiin.
Syysmanööverit ja saksalaisten vetäytyminen edistyi suunnitelmien mukaisesti 15.–27. syyskuuta välisen ajan. Saksalaiset raportoivat esikuntaansa suomalaisten seuraavan vaihe vaiheelta, jättäen kuitenkin joukkojen väliin sen verran ei-kenenkään maata ettei tulitaisteluita synny. Saksalaiset hävittivät sopimuksen mukaan sillat, lautat ja tiet takanaan, joskus suomalaisten ollessa paikalla katselemassa.
Sopimuksen purkautuminen syyskuun lopussa

Neuvostoliitto seurasi vetäytymistä tarkasti, ja huomasi ennen pitkää todellisten taistelujen puutteen. Paine suomalaisia kohtaan lisääntyi koko syyskuun ajan. Suomeen 22. syyskuuta saapunut liittoutuneiden valvontakomissio protestoi heti sotatoimien hidasta etenemistä ja vaati suomalaisilta tiukempia otteita. Komission neuvostoliittolaiset jäsenet uhkasivat jopa Suomen miehityksellä, mikäli todellisiin taisteluihin saksalaisia vastaan ei ryhdyttäisi.
Ensimmäinen taistelu joukkojen välillä syntyi kenraaliluutnantti Hjalmar Siilasvuon otettua suomalaisten III Armeijakunnan johdon käsiinsä 27. syyskuuta. Jo seuraavana päivänä Pudasjärvellä Sillankorvan maastossa, noin 20 kilometriä kunnan keskustasta Ouluun päin saksalaisten ja suomalaisten välillä käytiin suomalaisten aloitteesta laukaustenvaihtoa. Kaksi saksalaissotilasta kaatui, neljä haavoittui ja kaksi joutui vangiksi. Seuraava välikohtaus syntyi 30. syyskuuta Olhavajoen sillalla, jonka suomalaiset yrittivät vallata ennen kuin saksalaiset pääsisivät räjäyttämään sillan. Yritys kuitenkin epäonnistui, ja viisi suomalaista kaatui, kolme heistä sillalla yrittäessään viime hetkellä purkaa räjähteitä, kun saksalaiset räjäyttivät panokset. Räjäytyksessä kaatui myös sillalla ollut saksalainen vartio. Viimeistään suomalaisten 1. lokakuuta tekemän Tornion maihinnousun jälkeen oli selvää että syysmanööverit olivat muuttuneet todelliseksi sodaksi.
Virallisemman päätöksen syysmanööverit saivat, kun Rendulic lähetti 2. lokakuuta kirjeen Suomen armeijan Päämajalle. Viesti lähetettiin myös radio- ja telex-sanomana. Kirjeessään Rendulic toteaa suomalaisten rikkoneen vetäytymissopimuksen ja kertaa Olhavan ja Pudasjärven välikohtausten, sekä osittain myös panttivankidraaman tapahtumat. Rendulic kirjoittaa odottaneensa sopimuksesta irtauduttavan ilmoittamalla asiasta luottamuksellisesti, ja kuvaa suomalaisten toimintaa petolliseksi ja Suomen armeijan menettäneen kunniansa. Ylipäällikkö Mannerheim antoi kenraali Siilasvuolle allekirjoitettavaksi Päämajan 2. lokakuuta lähetetyn vastauksen, jossa todettiin yks'kantaan, etteivät suomalaiset ole tehneet mitään sopimuksia jotka rikkoisivat Neuvostoliiton ja Suomen välille tehdyn aseleposopimuksen ehtoja, ja etteivät ”mahdolliset yksityishenkilöiden välillä tehdyt tietojen vaihdot” sitoneet millään tavalla Suomen sodanjohtoa.
Petalída

Petalída (kreik. Πεταλίδα) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Petalída, saari Kreetan länsirannikon edustalla
Patelída eli Petalída, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Lérosta
Petaloú eli Petalída, saari Tilevoḯdes-saarilla Jooniansaarten saariryhmässä
Holm (Halmstad)

| Holm |
| --- | --- |
 Holmin kirkko
 Holm
 Koordinaatit: 56°43′52″N, 12°51′47″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Hallandin lääni
Maakunta:  Halland
Kunta:  Halmstad
Väkiluku (2021):  828
Holm on taajama Halmstadin kunnassa Hallandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 828 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holm (Halmstad) Wikimedia Commonsissa
Indiumhydroksidi

| Indiumhydroksidi> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  20661-21-6
PubChem CID:  88636
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  In(OH)3
Moolimassa:  165,844
Ulkomuoto:  Valkoinen amorfinen tai kiteinen aine
Tiheys:  4,4 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Indiumhydroksidi (In(OH)3) on indium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä voidaan käyttää muun muassa indiumyhdisteiden valmistuksessa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa indiumhydroksidi on valkoista kiinteää ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja hieman vääristynyt muistuttaen reniumtrioksidin rakennetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee happoihin. Indiumhydroksidi ei ole yhtä amfoteerista kuin alumiini- tai galliumhydroksidit mutta liukenee väkeviin emäksiin kompleksisena heksahydroksoindaatti-ionina ([In(OH)6]3-). Kuumennettaessa indiumhydroksidi hajoaa indiumoksidiksi.
Indiumhydroksidia voidaan valmistaa saostamalla veteen liukenevan indiumsuolan liuoksesta emäksen, kuten ammoniakin tai hydroksidien avulla.
Indiumhydroksidia käytetään indiumoksidin valmistukseen. Sitä voidaan lisätä alkaliparistoihin estämään vetykaasun kertymistä.
Pekka Paltila

Pekka Juhani Paltila (24. heinäkuuta 1944 Karkku – 10. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui pronssille Kalevan kisoissa 1969 tuloksella 80,38 m. Hänen ennätyksensä oli 80,48 m. Hän edusti urallaan Helsingin Poliisi-Voimailijoita ja Pakilan Vetoa. Paltila on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.
Jila Mossaed

| Jila Mossaed |
| --- | --- |
 Mossaed Göteborgin kirjamessuilla 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1948 (ikä 75–76) Teheran, Iran
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi, farsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jila Mossaed (pers. ‏ژیلا مساعد‎, Žilā Mosā’ed; s. 1948 Teheran) on ruotsalais-iranilainen runoilija, joka valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi vuonna 2018. Hänen kirjailijanuransa alkoi synnyinmaassa Iranissa, missä hän sai jo 17-vuotiaana runojaaan julkaistuksi arvostetussa Khoshe-lehdessä. Mossaed opiskeli Yhdysvalloissa ja palasi Iraniin työskentelemään radiossa ja televisiossa. Islamilaisen vallankumouksen jälkeen hänen työnsä toimittajana kävi vaikeammaksi, ja vuonna 1986 hän pakeni Ruotsiin kahden lapsensa kanssa. Hänen ensimmäinen ruotsinkielinen teoksensa oli runokokoelma Månen och den eviga kon (1997).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jila Mossaed Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kerstin Ekman | Ruotsin akatemia, tuoli 15 2018– | Seuraaja: nykyinen |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Muut:  IdRef