stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain presidentinvaalit 2020
Ehdokkaat > Republikaanit > Luopuneet ehdokkaat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Mark Sanford | Yhdysvaltain senaattori Etelä-Carolinasta vuosina 2003–2011 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Etelä-Carolinasta vuosina 1995–2001 ja 2013–2019 |
|  | Joe Walsh | radiojuontaja; Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Illinoisista vuosina 2011–2013 |
|  | Bill Weld | Massachusettsin kuvernööri vuosina 1991–1997 |
Ehdokkaat > Demokraatit > Ehdokas

Joe Biden, Yhdysvaltain varapresidentti 2009–2017, Yhdysvaltain senaattori Delawaresta 1973–2009, esivaaliehdokas 1988 ja 2008
Entinen varapresidentti
Joe Biden
Delawaresta
Joe Biden saavutti riittävän edustajamäärän 8. huhtikuuta 2020, ja hänen viimeinen kilpailijansa Bernie Sanders vetäytyi esivaaleista. Biden valitsi varapresidenttiehdokkaakseen Kamala Harrisin. Biden nimitettiin 18. elokuuta 2020 puoluekokouksessa virallisesti demokraattisen puolueen presidenttiehdokkaaksi.
Ehdokkaat > Demokraatit > Edustajat

Esivaaleissa edustajia puoluekokoukseen saaneet demokraattien ehdokkaat:
| Ehdokas | Edustajia |
| --- | --- |
Joe Biden: 2 671
Bernie Sanders: 1 073
Elizabeth Warren: 63
Michael Bloomberg: 59
Pete Buttigieg: 21
Amy Klobuchar: 7
Tulsi Gabbard: 2
sitoutumaton: 2
Ehdokkaat > Demokraatit > Luopuneet ehdokkaat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Michael Bennet | Yhdysvaltain senaattori Coloradosta vuodesta 2009 |
|  | Michael Bloomberg | New Yorkin pormestari 2002–2013, taloustietotoimisto Bloombergin perustaja |
|  | Cory Booker | Yhdysvaltain senaattori New Jerseystä vuodesta 2013 |
|  | Steve Bullock | Montanan kuvernööri vuodesta 2013 |
|  | Pete Buttigieg | South Bendin pormestari vuosina 2012–2019 |
|  | Julián Castro | entinen San Antonion pormestari ja Obaman hallinnon asuntoministeri Texasista |
|  | Bill de Blasio | New Yorkin pormestari vuodesta 2014 |
|  | John Delaney | Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Marylandista vuodesta 2013 |
|  | Tulsi Gabbard | Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Havaijilta vuodesta 2013 |
|  | Kirsten Gillibrand | Yhdysvaltain senaattori New Yorkista vuodesta 2009 |
|  | Mike Gravel | Yhdysvaltain senaattori Alaskasta vuosina 1969–1981, esivaaliehdokas 2008 |
|  | Kamala Harris | Yhdysvaltain senaattori Kaliforniasta vuodesta 2017 Joe Bidenin varapresidenttiehdokas 11. elokuuta 2020 alkaen. |
|  | John Hickenlooper | Coloradon kuvernööri vuosina 2011-2019 ja Denverin pormestari vuosina 2003–2011 |
|  | Jay Inslee | Washingtonin kuvernööri vuodesta 2013 |
|  | Amy Klobuchar | Yhdysvaltain senaattori Minnesotasta vuodesta 2007 |
|  | Wayne Messam | Miramarin pormestari vuodesta 2015 |
|  | Seth Moulton | Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Massachusettsista vuodesta 2015 |
|  | Richard Ojeda | Länsi-Virginian osavaltion senaattori vuosina 2016–2019 |
|  | Beto O’Rourke | Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Texasista vuosina 2013–2019 |
|  | Deval Patrick | Massachusettsin kuvernööri vuosina 2007–2015 |
|  | Tim Ryan | Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Ohiosta vuodesta 2003 |
|  | Bernie Sanders | Yhdysvaltain senaattori Vermontista vuodesta 2007, esivaaliehdokas 2016 |
|  | Joe Sestak | Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Pennsylvaniasta vuosina 2007–2011 |
|  | Tom Steyer | miljardööri ja poliittinen vaikuttaja |
|  | Eric Swalwell | Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kaliforniasta vuodesta 2013 |
|  | Elizabeth Warren | Yhdysvaltain senaattori Massachusettsista vuodesta 2013 |
|  | Marianne Williamson | kirjailija |
|  | Andrew Yang | Venture for America -yhdistyksen perustaja |
Ehdokkaat > Tärkeimmät muut ehdokkaat

Jo Jorgensen, Libertaaripuolue
valittiin virallisesti puolueen ehdokkaaksi 23. toukokuuta 2020
varapresidenttiehdokas Spike Cohen
Howie Hawkins, Vihreä puolue
valittiin virallisesti puolueen ehdokkaaksi 11. heinäkuuta 2020
varapresidenttiehdokas Angela Nicole Walker
Vaaliväittelyt

Ensimmäisessä vaaliväittelyssä 29. syyskuuta 2020 pääehdokkaat Trump ja Biden väittelivät Yhdysvaltojen korkeimmasta oikeudesta, koronakriisin hoidosta, taloudesta, ehdokkaiden saavutuksista, väkivallasta ja rasismista, ilmastonmuutoksesta ja vaalien rehellisyydestä.
Toista väittelytilaisuutta suunniteltiin pidettäväksi etänä Trumpin 2. lokakuuta saaman koronavirustartunnan vuoksi. Trump kieltäytyi etäväittelystä pitäen sitä ajanhaaskauksena. Presidentinvaaliväittelyjen järjestelykomitea perui lopulta väittelyn ja aloitti seuraavan ja viimeisen vaaliväittelyn valmistelut. Se käytiin 22. lokakuuta Nashvillessa.
Äänestys ja tulokset

Äänestyspäivä oli tiistaina 3. marraskuuta 2020. Vaaleissa annettiin yhteensä yli 159 miljoonaa ääntä, yli 23 miljoonaa enemmän kuin vuoden 2016 presidentinvaaleissa. Vaalien äänestysaktiivisuus kohosi vuoden 2016 vaaleista yli 11 prosenttia ja oli korkein sataan vuoteen.
Ääntenlaskentaa ei saatu päätökseen vaali-iltana 3. marraskuuta. Ääniä oli laskematta ja useat vaa'ankieliosavaltiot keskeyttivät ääntenlaskennan vaali-iltana. Myöhemmin Trump vaati ääntenlaskun keskeyttämistä. Lauantaina 7. marraskuuta Yhdysvaltain mediat ilmoittivat Joe Bidenin saavuttaneen jo voittoon riittävän määrän valitsijamiehiä. Trump on toistuvasti esittänyt vaalivilppiväitteitä ja ottanut Arizonan osavaltion esimerkiksi. Siellä on kuitenkin tehty useita tarkistuslaskentoja, joista kolmannen tulos julkaistettiin 24. syyskuuta 2021, eikä siinäkään todettu onglemia. Tarkistus oli republikaanien rahoittama.
Donald Trump sai yli 74 miljoonaa ääntä, mikä on ennätys istuvalle presidentille. Joe Biden sai yli 81 miljoonaa ääntä, selkeästi enemmän kuin kukaan Yhdysvaltain presidentivaalien historiassa.
Valitsijamieskokouksessa 14. joulukuuta 2020 Biden sai taakseen 306 valitsijamiestä, kun taas Trumpia kannatti 232 valitsijamiestä. Näin ollen Biden valittiin seuraavaksi Yhdysvaltain presidentiksi. Trump on ensimmäinen toista virkakautta tavoitellut presidentti vuoden 1992 jälkeen, joka ei voittanut uudelleenvalintaa.
Bidenin voitto vahvistettiin Yhdysvaltain kongressin istunnossa, joka alkoi 6. tammikuuta 2021. Istunnon aikana joukko presidentti Trumpin kannattajia tunkeutui kongressirakennukseen. Päivän aikana kuoli neljä ihmistä, yksi nainen siviilipukuisen poliisin ampumana ja kolme sairauskohtauksiin, eivätkä poliisit saaneet tilannetta hallintaan ajoissa.
Samanaikaisia vaaleja

Presidentinvaalipäivänä 3. marraskuuta valittiin myös 33 senaattoria ja kaikki 435 edustajainhuoneen jäsentä. Lisäksi järjestettiin useita osavaltio- ja paikallistasojen vaaleja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain presidentinvaalit 2020 Wikimedia Commonsissa
Esko Varho, Trumpin haastajat – He tavoittelevat demokraattien presidenttiehdokkuutta 2020 Yle uutiset 10.3.2019.
| n k Yhdysvaltain presidentinvaalit 2020 |
| --- | --- |
← 20162024 →
Republikaanien ehdokkaat (Esivaalit):  Valitut ehdokkaat Donald Trump (Presidentti) Mike Pence (Varapresidentti) Muut ehdokkaat Mark Sanford Joe Walsh Bill Weld 
Demokraattien ehdokkaat (Esivaalit):  Valitut ehdokkaat Joe Biden (Presidentti) Kamala Harris (Varapresidentti) Muut ehdokkaat Michael Bennet Michael Bloomberg Cory Booker Steve Bullock Pete Buttigieg Julián Castro Bill de Blasio John Delaney Tulsi Gabbard Kirsten Gillibrand Mike Gravel Kamala Harris John Hickenlooper Jay Inslee Amy Klobuchar Wayne Messam Seth Moulton Richard Ojeda Beto O'Rourke Deval Patrick Tim Ryan Bernie Sanders Joe Sestak Tom Steyer Eric Swalwell Elizabeth Warren Marianne Williamson Andrew Yang 
Muut: Sitoutumattomat ja kolmannen puolueen ehdokkaat Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2020
| n k Yhdysvaltain presidentinvaalit |
| --- | --- | --- |
: 1788–1789 1792 1796 1800 1804 1808 1812 1816 1820 1824 1828 1832 1836 1840 1844 1848 1852 1856 1860 1864 1868 1872 1876 1880 1884 1888 1892 1896 1900 1904 1908 1912 1916 1920 1924 1928 1932 1936 1940 1944 1948 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1996 2000 2004 2008 2012 2016 2020 2024
Valitsijamiesten jakautuminen osavaltioittain:
Mary Celeste

| Mary Celeste |
| --- | --- |
 Mary Celeste (silloinen Amazon), 1861
Tyyppi:  brigantiini
Lippuvaltio:   Yhdysvallat
Aiemmat nimet:  Amazon
Status:  Ohjattu tarkoituksella karille Haitin rannikolla 1885
Mary Celeste (myös Maria Celeste tai Marie Celeste) oli brigantiini, joka löydettiin hylättynä Portugalin rannikolta vuonna 1872. Miehistön katoamisen syy on edelleen selvittämättä, vaikka tutkimus on nykyaikaisen tekniikan ansiosta edennyt ja monia vaihtoehtoja on saatu suljettua pois. Vuonna 1884 Arthur Conan Doyle kirjoitti laivan arvoitukseen perustuvan fiktiivisen novellin mutta kirjoitti aluksen nimeksi Marie Celeste.
Kohtalokas matka

Marraskuun 7. päivänä 1872 Mary Celeste lähti purjehtimaan Staten Islandilta, New Yorkista Genovaan, Italiaan lastinaan 1 701 tynnyrillistä spriitä, joka oli siihen aikaan vaarallista kuljetettavaa. Seitsemänhenkisen miehistön ja päällikön lisäksi aluksella olivat myös päällikkö Benjamin Briggsin vaimo Sarah E. Briggs (o.s. Cobb) ja heidän kaksivuotias tyttärensä Sophia Matilda. Briggsien poika Arthur oli juuri aloittanut koulun ja jäi siksi kotiin muun perheen lähtiessä matkaan.
Joulukuun 5. päivänä 1872 Dei Gratia -niminen alus huomasi Mary Celesten purjehtimassa täysin purjein Portugalin rannikon läheisyydessä kohti Gibraltarinsalmea. Dei Gratian päällikkö David Reed Morehouse tunsi Benjamin Briggsin. Dei Gratia oli lähtenyt New Yorkista seitsemän päivää Mary Celesten jälkeen, ja Mary Celesten olisi pitänyt olla jo perillä Genovassa. Sen sijaan alus kuitenkin liikkui epävakaasti ja kaikki ylösnostetut purjeet revenneinä vieläkin Atlantilla eikä vastannut Dei Gratian yhteydenottoyrityksiin. Tarkkailtuaan Mary Celesteä parin tunnin ajan päällikkö Morehouse tuli siihen tulokseen, että alus oli pulassa, ja lähetti perämies Oliver Deveaun ja kaksi merimiestä soutamaan sille.
Saavuttuaan perille Mary Celestelle miehet huomasivat, että aluksen kymmenhenkinen miehistö oli kadonnut, vaikka alus oli pääosin hyvässä kunnossa. Se oli tosin kastunut sisältä, toinen pilssipumpuista oli purettu kannelle ja pilssissä oli 1,1 metriä vettä. Mikään ei kuitenkaan viitannut siihen, että Mary Celeste olisi jätetty uppoamisvaaran vuoksi. Aluksen ainoa pelastusvene oli selvästi ollut kiinnitettynä kannelle, mutta nyt se puuttui. Suuri osa miehistön henkilökohtaisista tavaroista oli jäljellä, mutta navigointilaitteet olivat kadonneet.
Dei Gratia kuljetti Mary Celesten Gibraltarille, jossa huomattiin, että lastina olleista 1 701 spriitynnyristä yhdeksän oli tyhjiä. Aluksella oli kuuden kuukauden ruoka- ja vesivarastot, ja kaikki laivan paperit lokikirjaa lukuun ottamatta puuttuivat. Viimeinen lokimerkintä oli tehty 25. marraskuuta, ja aluksen sijainti oli silloin ollut 160 kilometriä länteen Azoreiden eteläisimmältä saarelta, Santa Marialta.
Dei Gratian miehistö pyysi Mary Celesten pelastamisesta pelastuspalkkiota, mutta pitkään jatkuneessa oikeuskäsittelyssä ja tutkinnassa tuomari Frederick Solly Flood alkoi epäillä, että Dei Gratian miehistö oli jossain kohtaa pelannut hämäräpeliä. Lopulta päällikkö Morehouse sai vain kuudesosan Mary Celesten ja lastin arvosta, mikä viittaa siihen, että tuomari edelleen uskoi Dei Gratian miehistön syyllistyneen laittomuuksiin. Asiaa ei kuitenkaan koskaan saatu todistettua suuntaan tai toiseen.
Teorioita miehistön katoamisesta

Kaikki Mary Celesten ylösnostetut purjeet olivat aluksen ajelehtiessa revenneet, mutta muuten alus oli löytöhetkellä hyväkuntoinen. Siksi vaikuttikin siltä, ettei miehistö ollut voinut poistua aluksesta ainakaan uppoamisvaaran vuoksi. Ilmeisesti Mary Celesten miehistö oli poistunut pelastusveneeseen, mutta syytä ei koskaan saatu selville, vaikka asialle on yritetty keksiä monenlaisia selityksiä.
Katoamisen syyksi on spekuloitu muun muassa merirosvojen hyökkäystä, myrskyä ja ruoasta johtuvaa miehistön sairastumista. Ufokirjallisuudessa selitykseksi on tarjottu myös ulkoavaruuden olentojen toimia.
Miehistössä oli kolme saksalaista miestä, joista kaksi oli veljeksiä. Vaikka muiden miehistön jäsenten henkilökohtaisia tavaroita löydettiin Mary Celesteltä, saksalaisveljesten tavarat puuttuivat kokonaan. Tämä synnytti osaltaan teorian, että saksalaiset olivat murhanneet muun miehistön ja paenneet sitten pelastusveneellä Saksaan, jossa he olivat piiloutuneet omaistensa luo. Tosiasiassa veljekset olivat aiemmin samana vuonna olleet haaksirikossa, jossa he olivat menettäneet kaikki tavaransa. Nyt he olivat palaamassa takaisin Saksaan perheidensä luokse. Heidän elämänsä tuntui olevan kunnossa, joten on epätodennäköistä, että he olisivat olleet tappajia.
Laivan lastina olleen teollisuusspriin höyrystymistä on pidetty myös varteenotettavana selityksenä miehistön katoamiselle: sopivissa olosuhteissa sprii höyrystyy, minkä vuoksi miehistö olisi saattanut joutua jättämään laivan. Toisaalta lämpötila Azoreilla ei ollut ratkaisevasti korkeampi kuin lähtösatamassa New Yorkissa, joten kuumuudesta johtuva höyrystyminen tai räjähtäminen vaikuttaa epätodennäköiseltä.
Mary Celesten keulan molemmin puolin oli lähes identtiset, noin kahden metrin mittaiset vauriot, jotka olivat liian syviä johtuakseen vain normaalista höyrytettyjen lautojen sälöytymisestä. Syytä vaurioiden syntyyn ei ole saatu selvitettyä, ja koska ne näyttivät siltä kuin ne olisi tehty tahallisesti, vakuutuspetosta pidettiin mahdollisena. Tähän aikaan höyrylaivat olivat hiljalleen syrjäyttämässä purjelaivat, eikä ollut mitenkään epätavallista, että purjelaivoja vahingoitettiin tai upotettiin vakuutusrahojen saamiseksi.
Mary Celestellä oli lähtiessä ollut vain yksi kronometrilähde?, mikä oli poikkeuksellista. Laivoilla oli tavallisesti vähintään kolme kronometriä laitevian havaitsemiseksi. Mary Celeste poikkesi kurssiltaan ennen Azoreita väistääkseen myrskyn. Kurssin muutos ja viallinen kronografi olisivat voineet saada päällikön epävarmaksi laivan sijainnista.
Myös Dei Gratian miehistöä epäiltiin aikoinaan syylliseksi.
Myöhemmät tapahtumat ja viimeinen matka

Mary Celeste lähti Genovasta 26. kesäkuuta 1873 ja saapui New Yorkiin 19. syyskuuta. Gibraltarissa suoritetut oikeuskäsittelyt sekä sanomalehtien veriteko- ja murhatarinat olivat tehneet Mary Celestestä epäsuositun. Helmikuussa 1874 konsortio myi laivan huomattavalla tappiolla newyorkilaisille liikemiehille.
Yksityiskohtia laivan liikkeistä ilmaantui silloin tällöin laivauutisissa. Helmikuussa 1879 Mary Celesten raportoitiin olevan St. Helenalla, josta miehistö pyrki hakemaan lääkärin apua laivan kapteenille Edgar Tuthillille, joka oli sairastunut. Tuthill kuoli saarella, ja se vahvisti ajatusta siitä, että laiva oli kirottu – hän oli kolmas Mary Celesten ennenaikaisesti kuollut kapteeni. Helmikuussa 1880 Mary Celeste myytiin kumppanuussopimuksen solmineille bostonilaisille, joiden johtajana toimi Wesley Gove. Laivan uudeksi kapteeniksi tuli Thomas L. Lewin, joka pysyi virassaan elokuuhun 1880 asti, kun hänet korvasi Gilman C. Parker. Näiden vuosien aikana laivan rekisteröintisatama vaihtui useaan kertaan ennen sen palautumista Bostoniin. Näiltä ajoilta laivan matkoista ei ole muistiinkirjattua tietoa, vaikkakin Mary Celesten tapausta koskevissa tutkimuksissaan Bryan Hicks vakuuttaa Goven kovasti yrittäneen tehdä laivasta kannattavan.
Marraskuussa 1884 Parker punoi suunnitelman bostonilaisen rahtityöntekijäjoukon kanssa, jotka täyttivät Mary Celesten lähinnä arvottomalla rahtitavaralla, kirjoittivat vääriä tietoja laivan rahtiluetteloon ilmoittaen sen sisältävän arvokasta tavaraa sekä vakuuttivat laivan 30 000 Yhdysvaltain dollarin arvosta (nykyinen arvo 790 100 dollaria). Joulukuun 16. päivänä Parker lähti matkaan ja suuntasi kurssin kohti Port-au-Princeä, Haitin pääkaupunkia ja -satamaa. Tammikuun 3. päivänä 1885 Mary Celeste lähestyi satamaa purjehtien Gonâven saaren ja mantereen välissä olevaa kanaalia, jossa sijaitsi suuri ja hyvin kartoitettu koralliriutta Rochelois Bank. Parker ohjasi laivan tahallaan riuttaa päin repien laivan pohjan rikki ja romuttaen Mary Celesten korjauskelvottomaksi. Parker miehistöineen souti sen jälkeen itsensä maihin, jossa hän myi pelastettavissa olevan rahdin 500 dollarilla Yhdysvaltain konsulille ja vaati vakuutusyhtiötä korvaamaan ilmoitetuksi väitetyn arvon mukaan.
Miehistön kohtalo

Yhtäkään Mary Celesten miehistön jäsentä ei löydetty, ja on epätodennäköistä, että heidän katoamiseensa johtaneita tapahtumia koskaan saadaan selvitettyä varmasti. Alkuvuonna 1873 espanjalaiset kalastajat huomasivat merellä kaksi pientä lauttaa, joista toisella oli neljä ruumista ja toisella yksi ruumis, joka oli kääritty Amerikan lippuun. On esitetty ajatuksia siitä, että nämä viisi ruumista olisivat kuuluneet viidelle Mary Celesten miehistön jäsenelle, mutta ruumiit haudattiin ilman, että heidän henkilöllisyyttään selvitettiin varmasti.
Mary Celesten perintö ja muiston vaalinta

Mary Celesten tarina toimi inspiraation lähteenä kahdelle positiivisen vastaanoton saaneelle 1930-luvun radiokuunnelmalle, joista toisen teki L. Du Garde Peach ja toisen Tim Healey. Peachen radiokuunnelmasta tehtiin teatteriversio vuonna 1949. Useita romaaneja on julkaistu aiheesta, ja ne ovat tarjonneet yleensä ottaen pikemminkin luonnollisia kuin epätodellisia selityksiä tapahtumille. Smithsonian Channel esitti vuonna 2007 Smithsonian Networksin rahoittaman dokumentin The True Story of the Mary Celeste, joka tutki Mary Celesten tapauksen monia näkökulmia mutta ei tarjonnut mitään lopullista ratkaisevaa vastausta.
Mary Celesten ja sen miehistön muistoksi Spencerin saarelle on pystytetty monumentti brigantiinin rakennuspaikalle sekä rakennettu laivan rungon muotoinen ulkoilmaelokuvateatteri. Laiva on esiintynyt Malediivien julkaisemissa postimerkeissä sekä Gibraltarin julkaisemissa postimerkeissä.
Laivan aikajana

1861: Amazon valmistui Nova Scotiassa, Kanadassa
1867: Ajettu rantaan myrskyssä Glace Bayssa, Nova Scotiassa
1869: Pelastettu, korjattu ja myyty yhdysvaltalaiselle omistajalle, uudeksi nimeksi Mary Celeste
1872: Nosti purjeet välille New York – Genova, Italia 7. marraskuuta
1872: Viimeinen lokimerkintä 24. marraskuuta
1872: Viimeinen merkintä kirjoitusalustassa (ship's slate) 25. marraskuuta
1872: Laiva löydetään hylättynä 4. joulukuuta
1885: Laiva haaksirikkoutui riutalle 3. tammikuuta
2001: Laivan jäänteiden uskotaan löytyneen Haitin edustalta
Aiheesta muualla

The Mystery of the Mary Celeste (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kadonneet laivat, Seura, 22.09.1937, nro 38, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mary Celeste
Kapteeni Benjamin Briggs
Käännös suomeksi
Dead by April

| Dead by April |
| --- | --- |

 Dead by April vuonna 2020.
Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  metalcore, alternative rock
Kotipaikka:   Göteborg, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Christopher Kristensen, Screaming   Marcus Wesslén, basso   Marcus Rosell, rummut   Pontus Hjelm, kitara, laulu  
Entiset jäsenet:  Christoffer "Stoffe" Andersson, Screaming   Johan Olsson, kitara, taustalaulu   Henric Carlsson, basso   Jimmie Strimell, Screaming  
Levy-yhtiö:  Universal Music, 2009–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dead by April on Göteborgista kotoisin oleva ruotsalainen yhtye, joka sekoittaa kappaleissaan popmusiikkia, metalcorea, melodista death metallia ja industrialia. Yhtye itse ilmoittaa Myspace-sivuillaan soittavansa popmetallia.
Dead by April solmi vuonna 2009 sopimuksen levy-yhtiö Universal Musicin kanssa. Dead by April palkittiin ”The Best Newcomer 2008” -palkinnolla vuoden 2009 alussa. 6. maaliskuuta 2009 yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä ”Losing You”, ja kappaleesta julkaistiin myöhemmin musiikkivideo.
Yhtye julkaisi ensimmäisen täysmittaisen albuminsa 13. toukokuuta 2009. Universal Musicin kautta julkaistu albumi kantaa nimeä Dead by April.
Dead by April ilmoitti uuden albuminsa Incomparable julkaisupäiväksi 21. syyskuuta. Kahta päivää ennen julkaisua yhtye julkaisi toisen singlen nimeltä ”Calling”. Incomparable levisi vahingossa internetiin jo 3. syyskuuta 2011, vaikka yhtye aikoi julkaista sen vasta 21. syyskuuta.
18. maaliskuuta 2013 Dead By April ilmoitti vokalisti Jimmie Strimmelin eronneen. Zandro Santiago erosi yhtyeestä 9. marraskuuta 2014.
Julkaisut > Albumit

Dead by April (2009)
Stronger (kokoelma-albumi, 2011)
Incomparable (2011)
Let The World Know  (2014)
Worlds Collide (2017)
Dreamlike (2023)
Aiheesta muualla

Dead by Aprilin viralliset kotisivut (englanniksi)
Dead by April Myspacessa (englanniksi)
Dead by April Last.fm:ssä (englanniksi)
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten seiväshyppy

| Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 > Ratalajit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |   | miehet |   | naiset |
| 200 m |  | miehet |  | naiset |
| 400 m |  | miehet |  |  |
| 800 m |  | miehet |  |  |
| 1 500 m |  | miehet |  |  |
| 5 000 m |  | miehet |  |  |
| 10 000 m |  | miehet |  |  |
| 80 m aidat |  |  |  | naiset |
| 110 m aidat |  | miehet |  |  |
| 400 m aidat |  | miehet |  |  |
| 3000 m esteet |  | miehet |  |  |
| 4 x 100 m viesti |  | miehet |  | naiset |
| 4 x 400 m viesti |  | miehet |  |  |
Maraton ja kävelyt
| Maraton |  | miehet |  |  |
| 10 km kävely |  | miehet |  |  |
| 50 km kävely |  | miehet |  |  |
Kenttälajit
| Pituushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Kolmiloikka |  | miehet |  |  |
| Korkeushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Seiväshyppy |  | miehet |  |  |
| Kuulantyöntö |  | miehet |  | naiset |
| Kiekonheitto |  | miehet |  | naiset |
| Keihäänheitto |  | miehet |  | naiset |
| Moukarinheitto |  | miehet |  |  |
Ottelut
| Kymmenottelu |  | miehet |  |  |
Helsingin olympiakisojen miesten seiväshyppyyn osallistui 28 urheilijaa edustaen 18 kansallisuutta. loppukilpailu käytiin 22. heinäkuuta, karsinta edellisenä päivänä.
Karsinta

Karsinnoissa 19 kilpailijaa ylitti karsintarajan 400. Karsintaan jäivät seuraavat:
| Sija | Nimi | Maa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 20 | Walter Hofstetter |  Sveitsi | 390 |
| 20 | Ronald Miller |  Kanada | 390 |
| 22 | Timothy Anderson |  Iso-Britannia | 380 |
| 22 | Geoffrey Elliott |  Iso-Britannia | 380 |
| 22 | Zenon Wazny |  Puola | 380 |
| 25 | Helcio Buch da Silva |  Brasilia | 360 |
| 25 | Gamal El-Sherbini |  Egypti | 360 |
| - | Georgios Rumpanis |  Kreikka | - |
| - | José Vicente Chandler |  Puerto Rico | - |