stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puistoherkkusieni
Aiheesta muualla

Tiede-lehti: Puiston sienet ovat jopa puhtaampia kuin serkut metsässä.
Laji.fi: puistoherkkusieni (Agaricus bitorquis)
Agaricus bitorquis, puistoherkkusieni @ Natural Fungi in Finland Kuvia.
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Agaricus bitorquis:  Wikidata: Q1423834  Wikispecies: Agaricus bitorquis  AusFungi: 60022131  BioLib: 174981  CoL: 65LWD  EoL: 1009407  EPPO: AGARBT  Fungorum: 213898  GBIF: 5243374  iNaturalist: 58696  IRMNG: 10644284  IUCN: 122090210  MycoBank: 213898  NatureServe: 2.921242  NBN: NHMSYS0001473122  NCBI: 5343  NZOR: 9c04313b-7072-42b5-9d08-221165db09bc  Open Tree of Life: 737455  Laji.fi: MX.73279 
Psalliota bitorquis:  Wikidata: Q61905519  AusFungi: 60022132  CoL: 6VZN8  Fungorum: 102598  GBIF: 2536364  IRMNG: 10477428  MycoBank: 102598  NZOR: 1a433fa5-fc2f-45cb-9ff1-9c534cd618b6
Puikkokalat

| Puikkokalat |
| --- | --- |
 Tulipuikkokala (Mastacembelus erythrotaenia)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Yhdyskiduskalat Synbranchiformes
Heimo::  Puikkokalat Mastacembelidae  Bleeker, 1870
Suvut
 Macrognathus  Mastacembelus  Sinobdella 
Katso myös
   Puikkokalat Wikispeciesissä   Puikkokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puikkokalat (Mastacembelidae) on yhdyskiduskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Afrikasta ja Aasiasta. Eräitä heimon lajeja pidetään myös akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia

Puikkokalojen heimoon kuuluu lähteestä riippuen 3–5 sukua ja 70–86 lajia. Niiden pituus vaihtelee 14 ja 100 sentin välillä, mutta akvaariossa pidettävät lajit ovat yleensä alle 30-senttisiä. Suurin laji on tulipuikkokala (Mastacembelus erythrotaenia), joka on koostaan huolimatta varsin suosittu akvaariokala. Puikkokalat muistuttavat pitkine ruumiineen ankeriaita, vaikkeivät ne ole sukua niille. Lajeille tyypillisiä piirteitä ovat pitkähkö kuono, putkimaiset sieraimet, pienikokoinen pyrstöevä ja rintaevien puuttuminen. Puikkokalojen selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa, ja sitä edeltää 9–42 piikkiä. Kala puolustautuu nostamalla piikit pystyyn, ja voi sitä käsiteltäessä aiheuttaa pahoja haavoja. Puikkokaloilla on ruskeita ja harmaita kuvioita, eivätkä ne yleensä ole erityisen kirkkaan värisiä.
Levinneisyys ja elintavat

Puikkokalalajeja tavataan makeista vesistä trooppisesta Afrikasta, Eufrat-joesta Syyriasta ja alueelta, joka ulottuu Intiasta, Malaijien saaristoon ja Kiinaan. Niiden elinympäristöt vaihtelevat ja niitä tavataan joista, järvistä, soilta ja tulvatasangoilta. Suurin osa lajeista on aktiivisia yöllä, ja ne kaivautuvat hiekkaan tai liejuun päivän ajaksi, osa lajeista myös koko kuivan kauden ajaksi, jolloin vain kuono on näkyvissä. Puikkokalalajien ravintoa ovat vesihyönteiset ja muut selkärangattomat eläimet. Monet heimon kaloista ovat paikallisesti tärkeitä ruokakaloja ja värikkäitä lajeja, kuten tulipuikkokalaa ja kirjopuikkokalaa (Mastacembelus armatus) pidetään akvaarioissa.
Earle Meadows

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Earle Meadows |  Earle Meadows |  Earle Meadows |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | Seiväshyppy |  |
Earle Meadows (29. kesäkuuta 1913 Corinth, Mississippi – 11. marraskuuta 1992) oli yhdysvaltalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.
Earle Meadows voitti seiväshypyn olympiakultaa Berliinissä 1936. Viisi tuntia kestäneessä kisassa hän ylitti ainoana korkeuden 435, toisella yrityksellään. Hän oli bambuseiväskauden viimeinen olympiavoittaja – seuraavissa kisoissa 12 vuotta myöhemmin hypättiin pääsääntöisesti jo metalliseipäällä.
Vuonna 1937 Meadows ja Bill Sefton, jotka tunnettiin yhteisnimellä "Heavenly Twins" ("Taivaskaksoset"), kävivät keskenään kovia kaksinkamppailuja. Los Angelesissa 10. huhtikuuta Sefton hyppäsi maailmanennätyksen 445 ja Meadows sijoittui toiseksi omalla ennätyksellään 438. Palo Altossa 8. toukokuuta he jakoivat voiton ME-tuloksella 448. Los Angelesissa 29. toukokuuta he molemmat hyppäsivät tuloksen 454. Sefton voitti kisan ylitettyään korkeuden ensimmäisellään, kun taas Meadows tarvitsi ylitykseen kaikki kolme yritystä. Vain tämä vuoden viimeinen ennätys merkittiin viralliseen ME-luetteloon. Yliopistojen mestaruuskilpailuissa Meadows oli kolmas Seftonin ja George Varoffin jälkeen ja Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa kolmas Seftonin ja Cornelius Warmerdamin jälkeen neljän ensimmäisen ylitettyä 446.
Vielä 35-vuotiaana Meadows hyppäsi tuloksen 442 ja oli vuoden 1948 maailmantilaston jaetulla kolmannella sijalla.
Saavutuksia

Olympiakultaa Berliinissä 1936 (tulos 435)
ME-tulos 448 Palo Altossa 8. toukokuuta 1937 (ei virallisessa ME-luettelossa)
ME-tulos 454 Los Angelesissa 29. toukokuuta 1937
Prumnopitys

| Prumnopitys |
| --- | --- |
 Prumnopitys taxifolia
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae
Suku::  Prumnopitys  Phil., 1861
Synonyymit
 Stachycarpus Tiegh., 1891 
Katso myös
   Prumnopitys Wikispeciesissä   Prumnopitys Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prumnopitys on podokarpuskasvien heimoon (Podocarpaceae) kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluvat yhdeksän tai kymmenen lajia ovat Australaasian sekä Väli- ja Etelä-Amerikan ainavihantia puita ja pensaita. Suvun ominaispiirteitä ovat kaksirivisesti asettuneet tasasoukat lehdet sekä suuret, pyöristyneet ja mehevät kävyt, jotka muistuttavat suuresti eräiden koppisiemenisten kasvien hedelmiä.
Nimet

Tieteellinen nimi Prumnopitys on muodostettu kreikan kielen sanoista prumne (πρύμνη), joka tarkoittaa laivan perää, ja pitys (πίτυς), joka on tarkoittanut useaa eri havupuuta.
Kuvaus

Suvun Prumnopitys edustajat ovat ainavihantia puuvartisia kasveja. Ne voivat olla yksi- tai monirunkoisia puita tai pensaita. Puista korkeimmat voivat saavuttaa jopa 60 metrin korkeuden. Oksat siirottavat yleensä vaakatasossa. Pienemmät oksat haarautuvat vuorottaisesti. Rungon kuori on kuituista ja yleensä pinnaltaan sileää tai vanhemmiten liuskoihin halkeilevaa. Pienet silmut ovat kolmiomaisten silmusuomujen peittämiä. Kuori ja lehdet ovat pihkaisia.
Lehdet ovat litteitä ja kannaltaan johteisia. Lehtiasento on kierteinen, mutta lehdet ovat sivuttaisissa kasvuversoissa kiertyneet tyvestään siten, että asettuvat versorangan sivuille kaksirivisesti. Lehtilapa on muodoltaan tasasoukka tai hieman sirppimäinen. Lehdessä on näkyvä keskisuoni, jonka alla lehden ainoa pihkatiehyt kulkee. Ilmarakoja on ainoastaan lehtien alapinnalla. Ne muodostavat kaksi ilmarakojuovaa keskisuonen ympärille.
Suvun kasvit ovat kaksikotisia, mikä tarkoittaa hede- ja emikukintojen kehittyvän eri kasviyksilöihin. Kukinnot kasvavat hankasilmuista kehittyvissä versoissa.
Hedekävyiksi kutsutut hedekukinnot kasvavat yksittäin tai ryppäinä lehdettömissä versoissa. Ne ovat yleensä kapean lieriömäisiä. Hedekävyt voivat myös muodostaa kerrannaiskukinnon. Jokaisessa hedelehdessä on kaksi suhteellisesti suurta siitepölyä tuottavaa pölylokeroa, jotka avautuvat transversaalisesti eli poikittaisesti, toisin kuin heimon lajeilla yleensä. Siitepölyhiukkasessa on kaksi ilmaonteloa.
Kävyiksi kutsutut emikukinnot kasvavat versoissa, joissa on pieniä ja surkastuneita lehtiä. Kävyt voivat kasvaa ryppäänä tai yksin lähellä verson kärkeä. Käpy koostuu useasta peitinsuomun muodostamasta käpysuomusta, jotka ovat asettuneet rankaan kierteisesti. Käpyyn kehittyy vain yksi pysty ja suorasuuntainen siemenaihe, joka muodostuu kävyn kärjessä sijaitsevan peitinsuomun hangassa kasvavaan pieneen emisuomuun. Kävyn kypsyessä emisuomusta muodostuu kävyn ainoan siemenen ympärille mehevä vaippa eli epimatium. Kävyn tyvenpuoleiset peitinsuomut eivät kehity meheviksi, kuten monilla muilla podokarpuskasveilla. Munanmuotoista siementä ympäröivä paksu ja mehevä epimatium saa kypsän kävyn muistuttamaan luumarjaa. Epimatium on kypsänä muodoltaan pallomainen tai soikean munanmuotoinen ja väritykseltään yleensä punainen, keltainen tai musta.
Lajin P. taxifolia liuskoina hilseilevää kuorta.
Lajin P. ferruginea kaksirivisesti asettuneita lehtiä.
Lajin P. taxifolia hedekäpyjä.
Lajin P. taxifolia käpyjä.
Luokittelu

Suvun Prumnopitys kasvit ovat podokarpuskasvien heimoon kuuluvia havupuita. Ne ovat kaikkein läheisimmin sukua suvulle Halocarpus sekä podorin (Parasitaxus usta), Manoao colensoin ja Lagarostrobos frankliniin muodostamalle kolmen yksilajisen suvun ryhmälle. Suvun lajeja luokiteltiin aiemmin usein laajaan podokarpusten sukuun (Podocarpus), vaikka Prumnopitys ja podokarpukset eivät ole keskenään kovinkaan läheistä sukua geneettisiin tutkimuksiin perustuvien luokitusten nojalla.
Luokittelu > Lajit

Sukuun katsotaan tavallisesti kuuluvaksi yhdeksän tai kymmenen lajia riippuen siitä määritelläänkö laji Prumnopitys amara kuuluvaksi tähän sukuun vai omaan yksilajiseen sukuunsa nimellä Sundacarpus amarus.
Prumnopitys amara
chilenpodokarpus (Prumnopitys andina)
Prumnopitys exigua
Prumnopitys ferruginea
Prumnopitys ferruginoides
Prumnopitys harmsiana
Prumnopitys ladei
Prumnopitys montana
Prumnopitys standleyi
Prumnopitys taxifolia
Levinneisyys

Suvun luontainen levinneisyys on hajanainen. Sen lajeja esiintyy luonnonvaraisena Australian koillisosissa, Uudessa-Seelannissa ja Uudessa-Kaledoniassa sekä Väli- ja Etelä-Amerikassa epäyhtenäisesti pohjoisesta Costa Ricasta etelään Chileen. Lisäksi usein erillisenä yksilajisena sukunaan pidetty Prumnopitys amara kasvaa luonnonvaraisena suuressa osassa Kaakkois-Aasiaa Filippiineiltä Papuaan-Uuteen-Guineaan.
Puijonlaakso

| Puijonlaakso |
| --- | --- |
 Puijonlaakson ostoskeskus (Puijontori).
Kaupunki:  Kuopio
Kaupunginosa nro:  12
Väkiluku:  6 400
Postinumero(t):  70200
Puijonlaakso on kaupunginosa Kuopiossa noin kaksi kilometriä torilta luoteeseen. Puijonlaakso sijaitsee nimensä mukaisesti Puijon mäen vieressä ja on erittäin vihreä alue. Asukkaita alueella on noin 6 400, joista suuri osa on opiskelijoita ja vastaavasti muut asukkaat ovat keskimääräistä huomattavasti vanhempia. Alue on rakennettu pääosin vuosien 1965–1975 välisenä aikana. Lapsiperheitä melko kalliiksi mielletyssä kaupunginosassa on keskimääräistä paljon vähemmän. Puijonlaakson postinumero on 70200.
Puijonlaaksossa sijaitsee muun muassa Puijonlaakson ostoskeskus, vanhainkoteja sekä Savonia-hotelli, jonka yhteydessä toimii Savon ammattiopiston sekä Savonia-ammattikorkeakoulun matkailu-, ravitsemus- ja talouden koulutusyksikkö. Puijon kirkko valmistui 1977, osana laajempaa seurakuntakeskusta.
Puijonlaaksoon kuuluu myös osa Savilahdessa sijaitsevasta Itä-Suomen yliopistosta ja koko Kuopion yliopistollinen sairaala.
Puijonlaakso-Taivaanpankko-suunnittelualueelle on sijoittunut noin 5 200 työpaikkaa (eniten keskustan jälkeen, seuraavaksi Savilahti), joka vastaa noin 12 prosenttia koko kaupungin työpaikoista..
Kuopion yliopistollinen sairaalan (KYS) päätoimipiste sijaitsee Puijonlaaksossa.
Puijon kirkko (Seppo Ruotsalainen, 1977).
Puijonlaakson kirjasto löytyy Puijonlaakson ostoskeskuksesta.
Hotelli Savonia, Ravintola Savonia sekä Savon ammattiopiston ja Savonia-ammattikorkeakoulun hotelli-, ravintola- ja matkailualan toimipiste Puijonlaaksossa.
Puijonlaakson kaupunginosan rakennuksia.
Historia

Vuonna 1908 Rajalassa aloitti Valkonauhayhdistyksen turvakoti, joka majoitti kodittomia, vankilasta vapautuneita sekä maalta kaupunkiin tulevia tyttöjä. Talossa opittiin työntekoa ja ammattitaitoja. 1920-luvulla Rajalassa toimintansa aloitti Ida Kiiskisen ylläpitämä lepokoti. Edistyksellisiä savi-, sähkö-, hieronta- ja käärehoitoja antaneen hoitolan maine oli erinomainen ja asiakkaita riitti. Rajalan ensimmäiset rakennukset rakennettiin 1896. Toiminta päättyi lopullisesti 1960-luvulla. Nykyään Rajala on ala-aste.
1970-luvulla purettu Mallitalo oli aiemmin Kuopion maanviljelysseuran, myöhemmin pienviljelijäperheen omistama karja- ja maataloustila, joka rakennettiin Kuopion vuoden 1906 maatalousnäyttelyä varten. Vuonna 1913 taloon muuttaneiden Nutsien istuttamia lehti- ja pihtakuusia voi edelleen ihailla Mallitalolle menevän tien varressa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puijonlaakso Wikimedia Commonsissa
Puijonlaakso Kuopion kaupunginosat -palvelussa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuopion kaupunginosat ja asuinalueet
| --- | --- |
Kaupunginosat (numerojärjestyksessä):  001 Väinölänniemi · 002 Vahtivuori · 003 Maljalahti · 004 Multimäki · 005 Kuopionlahti · 006 Hatsala · 007 Niirala · 008 Haapaniemi · 009 Itkonniemi · 010 Männistö · 011 Linnanpelto · 012 Puijonlaakso · 013 Savilahti · 014 Peipposenrinne · 015 Särkiniemi · 016 Kettulanlahti · 017 Rahusenkangas · 018 Rönö · 019 Rypysuo · 020 Päiväranta · 021 Julkula · 022 Sorsasalo · 023 Kelloniemi · 024 Levänen · 025 Jynkkä · 026 Neulamäki · 027 Puijo · 028 Niuva · 029 Neulaniemi · 030 Kolmisoppi · 031 Neulalampi · 032 Litmanen · 033 Lehtoniemi · 034 Pirtti · 035 Pitkälahti · 036 Hiltulanlahti · 037 Rautaniemi · 038 Kiviharju · 039 Vanuvuori · 040 Melalahti · 041 Kurkimäki · 042 Vehmersalmi · 043 Karttula · 050 Nilsiä · 051 Tahko · 060 Maaninka · 061 Keskisaari · 070 Juankoski · 071 Säyneinen
Asuinalueita:  Inkilänmäki · Kettulanlahti · Petonen · Saarijärvi · Saaristokaupunki
Puijon hyppyrimäet sijaitsevat Puijonlaakson kyljessä.
Ptolemais (Ylä-Egypti)

| Ptolemais> Πτολεμαΐς.Sijainti |
| --- | --- |
 Ptolemais
Koordinaatit:  26°28′39″N, 31°48′10″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Al-Mansha (Al-Minshah, Al-Monshaah, Markaz Al-Monshaah), Suhaj
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Thinites, Thebais, Egypti
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ptolemais (m.kreik. Πτολεμαΐς, egypt. Pr-sy, Ptwlmys, kopt. Ⲡⲥⲟⲓ, Psoi) eli Ptolemais Hermeiu (m.kreik. Πτολεμαῒς ἡ Ἑρμείου, Ptolemais hē Hermeiū/Hermeiou, myös Πτολεμαϊκὴ πόλις, Ptolemaikē polis) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Thebaiksessa Ylä-Egyptissä ja kuului Thiniteen nomokseen.
Maantiede

Ptolemais sijaitsi Niilin länsirannalla luoteeseen Abydoksesta ja noin 525 kilometriä etelään nykyisestä Kairosta. Strabon kuvasi kaupungin hänen aikansa Thebaiksen eli varsinaisen Ylä-Egyptin suurimmaksi ja saman kokoiseksi kuin Memfis.
Historia

Ptolemaisin kaupunki perustettiin hellenistisen kauden alkupuolella. Sen perusti kuningas Ptolemaios I tai toisen lähteen mukaan Ptolemaios II, josta se sai nimensä. Ptolemais perustettiin kreikkalaisen poliksen mallin mukaiseksi kaupunkivaltioksi, ja näin sillä oli omat lakinsa ja itsenäinen asema muun hallinnon ulkopuolella Egyptin muiden polisten Aleksandrian ja Naukratiin ja myöhemmin Antinoopoliin ohella. Kaupunki korvasi paikalla olleen varhaisemman egyptiläisen Souitin kylän, joka jäi uuden kaupungin egyptiläiskortteliksi.
Ptolemais oli näin lähes puhdas kreikkalaiskaupunki keskellä muutoin täysin egyptiläistä aluetta. Se toimi koko Ylä-Egyptin keskuksena hellenistisellä kaudella. Papyrusten ja piirtokirjoitusten perusteella kaupungilla oli bule eli neuvosto ja ekklesia eli kansankokous sekä valitut virkamiehet ja tuomarit, ja sen kansa oli jaettu heimoihin ja demoksiin. Näin sen hallinto muistutti tyypillistä kreikkalaista demokratiaa. Kaupunki ei lyönyt omaa rahaa.
Ptolemais säilyi luonteeltaan kreikkalaiskaupunkina edelleen roomalaisella kaudella. Tähtitieteilijä ja maantieteilijä Klaudios Ptolemaios syntyi oletettavasti Ptolemaisissa noin vuonna 90.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungista on säilynyt vain joitakin rauniokasoja. Siellä tiedetään olleen kreikkalaisia temppeleitä, kuten Zeuksen ja Dionysoksen pyhäköt ja Isiksen temppeli. Kaupungissa oli myös Ptolemaioksille omistettu kultti. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa on päätelty olleen teatteri.
Puistokujan seisake

Puistokujan seisake (ratakm 147+056) oli rautatieliikennepaikka entisen Halikon kunnan kirkonkylällä. Seisake sijaitsi Joensuun kartanosta Halikon kirkkoon vievän koivukujan varrella ja oli käytössä vuosina 1944–1955.
Puikkokuoreet

| Puikkokuoreet |
| --- | --- |
 Puikkokuore (Microstoma microstoma)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Sillikuorekalat Argentiniformes
Heimo::  Puikkokuoreet Microstomatidae  Bleeker, 1859
Suvut
 Nansenia  Microstoma  Xenophthalmichthys 
Katso myös
   Puikkokuoreet Wikispeciesissä   Puikkokuoreet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puikkokuoreet (Microstomatidae) on sillikuorekalojen lahkoon kuuluva heimo. Eräissä lähteissä heimo luokitellaan kuuluvaksi kuorekaloihin. Puikkokuorelajeja tavataan kaikista valtameristä trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta.
Lajit ja anatomia

Puikkokuoreiden heimoon kuuluu 3 sukua ja noin 19 lajia. Heimon lajit ovat pienehköjä kaloja, jotka kasvavat noin 10–21 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja solakoita. Puikkokuorelajien tyypillisiä piirteitä ovat lyhyehkö kuono, hyvin suuret silmät sekä kylkiviivan ja suomujen jatkuminen pyrstöevään. Selkäevä sijaitsee ruumiin keskikohdan takana ja osalla puikkokuoreiden heimon kaloista on rasvaevä. Väriltään puikkokuoreet ovat hopeanharmaita ja väritys tummenee pyrstöä kohden.
Levinneisyys

Puikkokuorelajeja tavataan trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne ovat syvän veden kaloja, joita on tavattu aina 2 750 metrin syvyydestä. Ne elävät yksittäin ja niiden ravinto koostuu eläinplanktonista.
Protagoras (dialogi)

Protagoras (m.kreik. Πρωταγόρας; lat. Protagoras) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen ryhmittelyssä on Sofistit (Σοφισταί, Sofistai). Dialogissa Sokrates ja Protagoras keskustelevat siitä, voiko hyvettä opettaa.
Historia

Platonin teosten joukossa Protagoras kuuluu tämän varhaisvaiheen dialogeihin, toisin sanoen se on kirjoitettu suhteellisen pian Sokrateen kuoleman jälkeen.
Dialogin nimi viittaa päähenkilöön Protagoraaseen, sofisteihin lukeutuneeseen filosofiin. Dialogissa Platon sijoittaa itsensä vastustamaan sofisteja ja heidän filosofiansa tyyliä vastaan. Hän katsoi sofistien käyttämän tyylin suosivan sanoilla pelaamista vakavahenkisen ajattelun sijaan.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu VI tetralogiaan yhdessä dialogien Euthydemos, Gorgias ja Menon kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin todistavien (endeiktikos) teosten joukkoon.
Sisältö

Dialogi koostuu keskustelusta Sokrateen ja Protagoraan välillä. Se käsittelee ensisijaisesti sitä, voidaanko hyvettä opettaa toisille. Protagoras väittää, että yhteiskunta kykenee asettamaan ihmisyksilöihin oikeudenmukaisuuden tunteen. Tämä saavutetaan joko opetuksen (kuten koulu) tai rangaistusten (kuten vankila) kautta. Hän jatkaa sanomalla, että jos ihminen tietää mikä on hyvää ja mikä pahaa, hän ei koskaan tee pahaa.
Platon pyrkii Sokrateen suulla esittämään, että tämä on liian yksinkertaistettu käsitys, ensinnäkin koska hyve on vaikea määritellä ja eristää samankaltaisista muista asioista kuten ”rohkeus” ja ”viisaus”, ja toisekseen saamalla Protagoraan myöntämään, että ihmiset tekevät joskus tahtoen pahaa vaikka tietävät tekevänsä väärin. Hän esittää myös ajatuksen, jonka mukaan todellinen viisaus on kykyä määritellä oikein, mitkä teot tuottavat suurimman nautinnon ja pienimmän kivun, ja toimintaa tämän mukaisesti. Platon tekee johtopäätöksen, että ihmiset tekevät pahoja tekoja, koska heiltä puuttuu viisaus arvioida seuraukset oikein.
Lopulta Sokrates ja Protagoras ovat samaa mieltä, että hyve on tiedon tai viisauden muoto ja että sitä voidaan siksi myös opettaa, vaikkakin he ovat eri mieltä siitä, kuinka sitä opetettaisiin.
Dialogissa esitetty sokraattinen keskustelu tuo esille joitakin mielenkiintoisia seikkoja sekä Protagoraan että Sokrateen ajattelusta. Protagoras vaikuttaa poikkeavan monista muista sofisteista siinä, että hän ei kokenut tunnonvaivoja myöntää avoimesti olevansa sofisti, vaikka sofisteja pilkattiin usein. Hänen Sokrateelle antamansa vastaukset osoittavat, että hän uskoi että jumalia ei ole, että oligarkia on paras hallitusmuoto ja että Sokrates olisi näissä asioissa samaa mieltä. Sokrates oli eri mieltä ja sanoi, että heidän kahden välillä oli huomattavia eroja. Sokrateen huomautukset herättävät kysymyksiä hänen poliittisista ajatuksistaan ja antavat ymmärtää, että hän vastusti Ateenan senhetkistä hallitusmuotoa, suoraa demokratiaa.
Kirjallisuutta > Suomennos

Platon: Protagoras. Teoksessa Teokset I.  (Apologia, Kriton, Lakhes, Hippias (lyhyempi dialogi), Ion, Euthyfron, Kharmides, Lysis, Protagoras. Toinen painos)  Suomentanut Kaarle Hirvonen. Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15892-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Protagoras. Teoksessa Burnet, J. (toim.): Opera, Volume III: Theages, Charmides, Laches, Lysis, Euthydemus, Protagoras, Gorgias, Meno, Hippias Maior, Hippias Minor, Io, Menexenus. Oxford Classical Texts.  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145424  Kreikankielinen alkuteksti.
Plato: Protagoras. Teoksessa Plato's Works.  (Volume II: Laches. Protagoras. Meno. Euthydemus. Loeb Classical Library)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99183-4  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plato: Protagoras. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plato: Protagoras (Arkistoitu – Internet Archive). The Internet Classics Archive. (englanniksi)
Plato: Protagoras. Project Gutenberg. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Eisenstadt, Michael: The storyline of Plato's Protagoras (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Woodruff, Paul: Plato’s Shorter Ethical Works: Protagoras The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Puikkokuore

| Puikkokuore |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Sillikuorekalat Argentiniformes
Heimo::  Puikkokuoreet Microstomatidae
Suku::  Microstoma
Laji::  microstoma
Kaksiosainen nimi
 Microstoma microstoma  (Risso, 1810) 
Katso myös
   Puikkokuore Wikispeciesissä   Puikkokuore Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Puikkokuore (Microstoma microstoma) on puikkokuoreisiin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Puikkokuore voi kasvaa suurimmillaan noin 21 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan laji on pitkänomainen ja hyvin hoikka. Kalan silmät ovat kookkaat. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja pyrstöevä on haarautunut. Väriltään puikkokuore on hopeanharmaa ja tummenee pyrstöä kohden.
Levinneisyys ja elintavat

Puikkokuoreen levinneisyysalue on laaja, ja sitä tavataan niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin. Se liikkuu lauhkeilla ja lämpimillä alueilla 600–2 000 metrin syvyydessä. Puikkokuoreen ravintoa ovat planktoneläimet. Kutuajan huippu on Välimerellä talvella.