stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuuliajolla Berliinissä
Teoksen historia

Fabian oli menestys, sitä myytiin tuoreeltaan kymmeniätuhansia, ja se käännettiin useille eurooppalaisille kielille. Teos on episodiromaani, eli se koostuu useista tarinoista, joskin Kästnerin teoksessa niitä yhdistää keskeinen kokijahahmo, jonka aikalaiset tunnistivat kirjailijaksi, Kästneriksi.
Suomentaja Vesa Tapio Valo vertaa Jukka Koskelaisen ansiokkaiksi luonnehtimissa jälkisanoissa Kästnerin teosta Christopher Isherwoodin samaa aikaa käsittelevään elokuva- ja musikaaliversiona tunnetuksi tulleeseen romaaniin Cabaret (Goodbye to Berlin), joka kuitenkin ilmestyi vasta 1939. Valo huomauttaa, että Isherwood on saattanut lukea Kästnerin teoksen ja saada siitä vaikutteita, sillä Fabian ilmestyi englanniksi jo 1932. Tosin Isherwood ei mainitse sitä muistinvaraisissa päiväkirjoissaan. Valo arvelee, että he ovat jopa saattaneet tavata Berliinin yössä.
Kästnerin romaani koki kovan kohtalon: se joutui roviolle. Ja hän itse seisoi 10. toukokuuta 1933 Berliinin Ooppera-aukiolla (Bebelplatz) katsomassa, kun eri puolilta koottu kirjavuori poltettiin sateessa bensiinin avulla.
Kästner oli  aiemmin kirjoittanut monet teoksen aiheista runoiksi, joita ilmestyi lehdissä ja runokokoelmissa ja joita esitettiin kabareissa ja radiossa. Teoksen nimi Fabian on kirjan päähenkilön sukunimi, jonka kustantaja valitsi kirjan nimeksi. Kästner itse ehdotti nimeä Der Gang vor die Hunde, ja kun se ei kelvannut liian epäkaupallisena, hän ehdotti muitakin, jotka kaikki kustantaja torjui. Kästner kirjoitti teokseen jälkisanat, jotka kustantaja hylkäsi. Kästner julkaisi ne saman tien vasemmistolaisessa Die Weltbühne -lehdessä.
Fabianin alkuperäinen käsikirjoitus Der Gang vor die Hunde julkaistiin 2013, kun Kästnerin vanhoja teoksia oli alettu julkaista uudestaan ja julkaisematontakin tuotantoaan saatettu julki.
Valon jälkisanojen lisäksi teoksessa on selitysosa, jossa Valo avaa kirjan nimiä, tapahtumia, lainauksia ja viittauksia.
Romaani sijoittuu ajallisesti Weimarin tasavallan aikaiseen Berliiniin, joka on saanut toistuvasti sijaa kirjoissa ja elokuvissa. Elämä Berliinissä oli Helsingin Sanomien Jukka Koskelaisen mukaan kiehtovan kiihkeää ja dekadenttia, eikä siten ole ihme, että kirjan pohjalta on tehty myös elokuvia. Wolf Gremmin ohjaus Fabian on vuodelta 1980 ja Dominik Grafin ohjaus Fabian oder Der Gang vor die Hunde vuodelta 2021.
Arviot

Koskelainen luonnehtii Helsingin Sanomissa Kästnerin tyyliä koruttomaksi ja notkeaksi. Sitä on sanottu myös uusasialliseksi. Episodimaisuudesta huolimatta teoksen juoni kuitenkin Koskelaisen mukaan löytyy alun hajanaisuuden jälkeen.
Aiheesta muualla

Tuuliajolla Berliinissä Aviador
Suomentaja Vesa Tapio Valon haastattelu Yle Areena
Juri Tynjanov

Juri Tynjanov
Juri Nikolajevitš Tynjanov (ven. Ю́рий Никола́евич Тыня́нов; 18. lokakuuta (J: 6. lokakuuta) 1894 nykyinen Rēzekne, Latvia – 20. joulukuuta 1943 Moskova) oli venäläinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Juri Tynjanov syntyi juutalaiseen lääkäriperheeseen. Vuosina 1904–1912 hän opiskeli Pihkovan kymnaasissa ja vuosina 1912–1919 Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Yliopistosta valmistuttuaan hän työskenteli opettajana ja Kominternin kääntäjänä. Vuodesta 1920 hän toimi OPOJaZ-kirjallisuudentutkimusseuran sihteerinä. Vuosina 1921–1930 Tynjanov työskenteli taidehistorian instituutin professorina. Hän oli yksi formalistisen koulukunnan huomattavimpia edustajia.
Tynjanov alkoi kirjoittaa kaunokirjallisuutta 1920-luvun puolivälissä. Hänen ensimmäinen historiallinen romaaninsa Küchlja (Kjuhlja, 1925) kertoo Siperiaan karkotetusta dekabristirunoilijasta Wilhelm Küchelbeckerista. Romaanin Smert Vazir-Muhtara (”Vazir-Muhtarin kuolema”, 1927–28) teemana on Teheranissa vuonna 1829 surmansa saaneen diplomaatin ja kirjailijan Aleksandr Gribojedovin kohtalo. Keskeneräiseksi jäänyt romaani Nuori Puškin (Puškin, 1935–43) kuvaa runoilija Aleksandr Puškinin lapsuus- ja nuoruusvuosia. Tynjanovin pienproosasta tunnetaan parhaiten satiirinen novelli Aliluutnantti Taas (Podporutšik Kiže, 1928).
Vuonna 1934 Tynjanov valittiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen jäseneksi. Vuonna 1939 hänet palkittiin Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Toisen maailmansodan aikana hänet evakuoitiin sairaana Leningradista ensin Jaroslavliin ja sitten Permiin. Viimeiset elinkuukautensa hän vietti Kremlin sairaalassa. Kirjailija on haudattu Moskovaan Vagankovin hautausmaalle.
Kirjailija Arkadi Belinkov sovelsi kehittämäänsä romaanimallia Tynjanovin elämään ja tuotantoon.
Suomennetut teokset

Nuori Puškin. Suom. Antti Inkinen, runot suom. Lauri Kemiläinen. Tammi, 1945
Küchlja (Kjuhlja). Suom. Vuokko Ahveninen. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1961
Aliluutnantti Taas (Podporutšik Kiže). Suom. Martti Anhava. Helsinki: Silberfeldt, 2015. ISBN 978-952-67534-7-8
Venäläinen formalismi : antologia; suomentanut Timo Suni, toimittaneet Pekka Pesonen ja Timo Suni. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2001 ISBN 951-746-266-2 Sisältää Tynjanovilta seuraavat artikkelit:
Kirjallisuuden ja kielen tutkimuksen ongelmat
Kirjallinen tosio
Kirjallisuuden evoluutiosta
Elokuvan perusteista
Aiheesta muualla

Juri Tynjanov Krugosvet-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Tynjanovin teoksia Lib.ru-portaalissa (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Sanni (laulaja)

| Sanni |
| --- | --- |
 Sanni esiintymässä Ilosaarirockissa heinäkuussa 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sanni Mari Elina Kurkisuo
Syntynyt: 26. toukokuuta 1993 (ikä 31) Lohja
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, muusikko, näyttelijä, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sanni
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu, kitara, lyömäsoittimet, viulu, koskettimet
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland (2013–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sanni (tyyliteltynä SANNI, oik. Sanni Mari Elina Kurkisuo; s. 26. toukokuuta 1993 Lohja) on suomalainen laulaja, lauluntekijä, muusikko ja entinen näyttelijä. Hän nousi julkisuuteen vuonna 2012 julkaistun Miss Farkku-Suomi -elokuvan pääosassa. Sanni aloitti musiikkiuransa sooloartistina vuotta myöhemmin, ja hän on sittemmin julkaissut viisi studioalbumia. Hän on uransa aikana vieraillut myös muiden artistien kappaleilla ja nähty muun muassa Vain elämää -televisio-ohjelmassa neljännellä ja seitsemännellä kaudella.
Sanni tunnetaan persoonallisesta tyylistään, ja hänet on monesti nostettu mediassa yhdeksi Suomen suosituimmista artisteista. Sanni on Suomen kuunnelluin naisartisti Spotify-suoratoistopalvelussa, ja hän on voittanut kolme Emma-palkintoa 17 ehdokkuudesta. Sanni on tästä huolimatta joutunut myös useiden kohujen keskelle muun muassa suorapuheisten sanoitustensa vuoksi.
Tausta

Sanni Mari Elina Kurkisuo syntyi 26. toukokuuta 1993, ja hän on kotoisin Lohjalta. Sannin äiti on ammatiltaan yrittäjyysvalmentaja, ja hän myös lauloi lohjalaisessa cover-yhtyeessä. Sannin isä on sähköasentaja ja isäpuoli päiväkodin johtaja. Sannilla on myös kolme vuotta vanhempi sisko.
Sanni aloitti viulunsoiton viisivuotiaana nähtyään Viuluviikarit esiintymässä Lohjalla. Vuonna 2001 hänen Lintu, joka halusi laulaa -tarinansa voitti Napero-Finlandia-satukilpailun. Sanni aloitti kitaransoiton kuultuaan radiosta Anoukin kappaleen ”Nobody's Wife”. Hän aloitti musiikintekemisen ”tosissaan” yläkouluikäisenä ja perusti pop punk -yhtyeen Captor. Vuonna 2009 yhtye sijoittui toiseksi Ääni ja vimma -musiikkikilpailussa. Sanni tapasi näihin aikoihin tuottaja Henri ”Hank Solo” Salosen ja kaksikko ryhtyi tekemään yhdessä musiikkia. Sanni muutti Lohjalta Helsinkiin vuonna 2009 ja aloitti opiskelut Sibelius-lukiossa. Captor hajosi Sannin lukio-opintojen puolessavälissä. Sanni valmistui Sibelius-lukiosta ylioppilaaksi keväällä 2012.
Ura > Uran alku ja Sotke mut (2012–2014)

Sanni nousi julkisuuteen vuonna 2012 Miss Farkku-Suomi -elokuvan toisessa pääroolissa. Sanni esitti Pikeä, johon elokuvan päähahmo Välde (Mikko Neuvonen) on rakastunut. Pike voittaa kauneuskilpailun ja kruunataan Miss Farkku-Suomeksi. Sanni päätti olla jatkamatta näyttelijänuraansa, koska musiikin tekeminen kiinnosti häntä enemmän, eikä näytteleminen tuntunut hänestä lopulta ”luontevalta”.
Vuonna 2012 Sanni vieraili rap-artisti Asteen ”Pumppaa”-kappaleella. Kesällä Sanni ja Hank Solo saivat valmiiksi neljän kappaleen promopaketin, jota he ryhtyivät kauppaamaan levy-yhtiölle. Warner, Universal, Sony ja Suomen Musiikki tarjosivat Sannille levytyssopimusta. Huhtikuussa 2013 Warner Music Finland julkaisi Sannin esikoissinglen ”Prinsessoja ja astronautteja”, joka nousi muun muassa Suomen virallisen singlelistan kolmanneksi. Sannin debyyttialbumi Sotke mut julkaistiin 20. syyskuuta 2013, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle yhdeksän. Levyn tuotti Henri ”Hank Solo” Salonen, jonka kanssa Sanni sävelsi myös kaikki kappaleet. Sotke mut sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Muun muassa Soundissa levy sai neljä tähteä viidestä, ja arviossa todettiin: ”Sotke mut -levyn siekailemattoman hittipitoinen materiaali on sopivasti säröllä ja tuo mieleen jopa Kanye Westin katalogin tuotannolliset ristiretket ja Justin Timberlaken nestemäisen liukkaan modernin rytmimusiikin.” Sotke mut myi lopulta tuplaplatinaa. Myös kappale ”Me ei olla enää me” nousi listojen kärkikymmenikköön. Vuoden 2013 Emma-gaalassa Sanni palkittiin vuoden naissolistin palkinnolla.
Vuonna 2014 Sanni vieraili rap-duo JVG:n kappaleella ”Venäläistä rulettii” ja Cheekin ”Flexaa”-singlellä. Molemmat kappaleet nousivat korkealle listoilla. Sanni nähtiin myös Cheekin Olympiastadion-konserteissa elokuussa.
Ura > Lelu (2015)

Sanni julkaisi helmikuussa 2015 singlen ”2080-luvulla”, joka nousi Suomen lataus- ja striimauslistan kärkeen, sekä singlelistan kolmanneksi. Se oli myös Suomen kaupallisten radiokanavien soitetuin kappale 12 viikon ajan ja koko 2010-luvun soitetuin radiokappale. Single ylitti platinarajan, ja myöhemmin kappale palkittiin Teoston Vuoden biisi -palkinnolla. Single pysyi yli 200 viikkoa virallisella top 100 -radiolistalla, mikä on Suomen ennätys kautta aikain. Sannin toinen studioalbumi Lelu julkaistiin 24. huhtikuuta 2015, ja se nousi Suomen albumilistan kärkeen. Levy myi jälleen tuplaplatinaa. Lelu sai pääosin myönteisen vastaanoton kriitikoilta. Ilta-Sanomat totesi arviossaan: ”Lelu on debyyttilevyä itsevarmempi, rohkeampi ja henkilökohtaisempi.”
Sanni oli yksi kesällä 2015 kuvatun Vain elämää -televisiosarjan neljännen tuotantokauden artisteista. Sannin valitseminen ohjelmaan herätti sosiaalisessa mediassa kohua hänen lyhyen uransa vuoksi. Hänen ohjelmassa esittämistä kappaleistaan alun perin Maija Vilkkumaan levyttämä ”Ei” ylsi listojen kärkikymmenikköön. Sanni myös vieraili VilleGallen versiolla Pave Maijasen ”Lähtisitkö”-kappaleesta, joka nousi singlelistan kärkeen, sekä lataus- ja radisoittolistan toiseksi. Lokakuussa 2015 Sanni vieraili myös Robinin kappaleella ”Miten eskimot suutelee?”, joka julkaistiin tämän Yhdessä-albumilla. Joulukuussa Sanni ja muut Vain elämää -kauden artistit esiintyivät yhdessä Helsingin Hartwall Arenalla. Vuoden 2015 Emma-gaalassa Sanni valittiin jälleen vuoden naissolistiksi, ja ”2080-luvulla” palkittiin Vuoden biisi -palkinnolla.
Ura > Sanni (2016–2017)

Helmikuussa 2016 Sanni aloitti uuden kevätkiertueen ja julkaisi singlen ”Että mitähän vittua”. Kappale aiheutti jo ennen julkaisuaan kohua siinä käytettävän kirosanan vuoksi. ”Että mitähän vittua” teki uuden Suomen ennätyksen, kun sitä kuunneltiin Spotify-suoratoistopalvelussa yli 340 000 kertaa ensimmäisen vuorokauden aikana. Kappale ylsi muun muassa single- ja latauslistan ensimmäiselle sijalle, ja siitä tuli kaikkien aikojen nopeimmin kultaa striimannut kotimainen kappale Suomessa.
Kesäkuussa 2016 Sanni julkaisi singlen ”Vahinko”, joka nousi lataus- ja radiosoittolistan kärkeen, sekä single- ja striimauslistan toiseksi. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 15. elokuuta 2016, mutta se poistettiin seuraavana päivänä. Poiston syynä oli kohu, joka syntyi videolla esiintyvistä lapsista, jotka laulavat kappaleen seksin harrastamiseen viittaavia sanoituksia. Videon poistosta päätti Warner Music Finlandin kotimaisen musiikin päällikkö Asko Kallonen, joka kertoi, ettei video ollut levy-yhtiön toimeksiantama, vaan Sanni itse suunnitteli ja oli myös toteuttamassa videota.
Elokuussa 2016 Sanni vieraili Hank Solon debyyttisinglellä ”Söpö”, joka nousi muun muassa single- ja striimauslistan kärkeen. Syyskuussa Sanni aloitti uuden kiertueen. Sannin kolmas studioalbumi Sanni julkaistiin 7. lokakuuta 2016, ja se nousi Suomen albumilistan kärkeen. Kaikki levyn kappaleet nousivat myös Spotifyn soitetuimpien listalle. Albumi ehti jo ennen julkaisuaan myydä platinaa, ja se on sittemmin striimannut triplaplatinaa. Sanni sai jälleen hyviä arvosteluja kriitikoilta. Helsingin Sanomat ja Aamulehti antoivat sille neljä tähteä viidestä. Vuoden 2016 Emma-gaalassa Sanni oli ehdolla kuudessa eri kategoriassa.
Helmikuussa 2017 Sanni aloitti uuden kevätkiertueen. Sanni nähtiin myös Anssi Kela ja isot biisit -ohjelmassa, jossa hän esitti alun perin Pelle Miljoona & 1980 -yhtyeen levyttämän ”Tahdon rakastella sinua” -kappaleen. Kesällä Sanni esiintyi yhdysvaltalaisen Paramore-yhtyeen kanssa Ruisrockissa. Syksyllä Sanni nähtiin jälleen Vain elämää -ohjelman yhtenä artistina, kun sarjan seitsemäs tuotantokausi alkoi 1. syyskuuta 2017. Sannin yhdessä Apocalyptican kanssa esittämä versio Juha Tapion kappaleesta ”Kelpaat kelle vaan” nousi latauslistan kärkeen sekä single- ja striimauslistan toiselle sijalle.
Ura > Trippi (2018–2020)

Maaliskuussa 2018 Sanni julkaisi singlen ”Pornoo”. Kappale ehti jo ennen julkaisuaan herättää huomiota mediassa nimensä takia. ”Pornoo” nousi single-, lataus- ja striimauslistojen kärkeen. Kyseessä oli myös Sannin ensimmäinen kappale, jota Hank Solo ei ole tuottanut. Tuotannosta vastasi sen sijaan Jurek. Kesäkuussa Sanni julkaisi singlet ”Jacuzzi” ja ”Sit ku mä oon vapaa”. Molemmat kappaleet nousivat listojen kärkikymmenikköön. Lokakuussa 2018 Sanni julkaisi singlet ”Kaunis koti” ja ”Dracula”. Molemmat kappaleet nousivat single- ja striimauslistan toiselle sijalle. Sanni esiintyi 5. lokakuuta 2018 Helsingissä loppuunmyydyllä Hartwall Arenalla.
Joulukuussa 2018 Sanni, Jenni Vartiainen ja Vesala vierailivat Kaija Koon singlellä ”Tule lähemmäs beibi". He myös esittivät kappaleen yhdessä Kaija Koon konserteissa Hartwall Arenalla. Linnan juhlien virallisilla jatkoilla Helsingin Hotelli Kämpissä 6. joulukuuta 2018 Sanni esitti muun muassa kappaleensa ”Että mitähän vittua” ja ”Sit ku mä oon vapaa”. Kappalevalinnat keräsivät kritiikkiä sosiaalisessa mediassa, koska niiden sanoitusten ei koettu sopineen tilaisuuteen. Tammikuussa 2019 Sanni aloitti Mun nimi on SANNI -kevätkiertueen Nivalasta. Helmikuussa hän oli jälleen ehdolla Vuoden naissolisti -kategoriassa Emma-gaalassa. Sanni esitti tapahtumassa Apocalyptican ja Tipan kanssa kappaleen ”Me melkein kuoltiin”, joka julkaistiin myös singlenä.
Toukokuussa 2019 Sanni julkaisi singlen ”Hei kevät”, joka ylsi latauslistan kärkeen, sekä single- ja striimauslistan toiseksi. Sannin neljäs studioalbumi Trippi julkaistiin 28. kesäkuuta 2019, ja se nousi julkaisuviikollaan albumilistan kärkeen. Levy myi tuplaplatinaa ja sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Helsingin Sanomien arviossa todettiin: ”Kokeellista omaäänistä tavispoppia ja helppotajuista vaikuttavuutta ilman halpaa huomion kalastelua tai yliyrittämisen makua – Sannin meiningistä on vaikea olla pitämättä.”
Vuoden 2019 Emma-gaalassa Sanni oli ehdolla neljässä kategoriassa. Hänen oli määrä aloittaa Trippi-kiertue maaliskuussa 2020, mutta koronaviruspandemian vuoksi kaikki konsertit jouduttiin siirtämään syksylle.
Ura > Kesken (2021–2022)

Toukokuussa 2021 Sanni julkaisi singlen ”Pettäjä”. Se oli ensimmäinen singlejulkaisu Sannin ensimmäiseltä EP-levyltä, jota hän työsti vuoden ajan Ruusut-yhtyeen Alpo Nummelinin kanssa. Kappale nousi heti julkaisuviikollaan singlelistan kärkeen.
Sanni julkaisi lokakuussa 2021 singlen ”Kesken”, joka oli toinen ja viimeinen singlejulkaisu Kesken-EP:ltä. Single kertoo ihmissuhteesta, jolla ei ole tulevaisuutta.
Sanni julkaisi kesäkuussa 2022 ensimmäisen EP-levynsä Kesken.
Ura > Muutos (2023–)

Viidennellä albumillaan Muutos Sanni vastasi myös ensimmäistä kertaa kokonaan itse sen tuotantopuolesta.
Maaliskuussa 2023 Sanni julkaisi singlen "Haukilahden rantaan". Se oli ensimmäinen singlejulkaisu Muutos-albumilta. Kappale kertoo läheisen menettämisestä.
Taiteilijakuva > Musiikkityyli ja sanoitukset

Sannin musiikkityyliä on kuvailtu popmusiikiksi, jossa on vaikutteita rap-musiikista, R&B:stä ja elektronisesta tanssimusiikista. Sannille on musiikissaan tärkeää ajankohtaisuus, ja hän pyrkii ”tekemään jotain, mitä ei ole vielä kuultu”. Aamulehti totesi vuonna 2016, että Sanni ”ei peesaa, vaan luo trendejä itse”. Vain elämää -ohjelman neljännen tuotantokauden muut artistit kehittivät sanan ”sannittaminen”, joka viittaa Sannin ”omaperäiseen tyyliin ja tuotantoon”. Sannin ”omaleimaisena” pidettyä lauluääntä on myös yhtä lailla kehuttu ja kritisoitu. Sannin kolme ensimmäistä albumia tuotti Hank Solo. Hänen ja Sannin sovituksellisia ja tuotannollisia ratkaisuja on kehuttu omaperäisiksi, luoviksi ja yllättäviksi. Trippi-albumilla Sanni halusi ”räjäyttää kaiken tutun ja turvallisen”, joten levyn tuottajaksi vaihtui Jurek.
Sannin sanoitukset perustuvat pääasiassa hänen omakohtaisiin kokemuksiinsa. Hän on todennut: ”Mun on vaikea nyhjäistä tyhjästä aiheita. Jos mä en ole kokenut jotain, niin mä en osaa siitä myöskään kirjoittaa.” Kappaleita kuten ”Että mitähän vittua”, ”Vahinko” ja ”Pornoo” on myös paheksuttu niiden suorapuheisten sanoitusten vuoksi. Sanni on sanonut, ettei hän tietoisesti ”kalastele reaktioita”. Sen sijaan hän on todennut: ”Kun jokin asia hieman kutittelee sisällä, tiedän, että haluan sanoa sen. Silloin vapautan itseäni tabuilta.”
Taiteilijakuva > Tyyli ja suosio

Sanni tunnetaan myös hänen persoonallisesta pukeutumistyylistään. Vuonna 2016 hänet valittiin vuoden naispukeutujaksi Elle Style Awards -gaalassa. Värikkäistä hiuksista on muotoutunut Sannin tavaramerkki. Sanni nousi julkisuuteen vaaleahiuksisena, mutta sittemmin hänellä on ollut muun muassa siniset, vihreät ja punaiset hiukset.
Sanni on usein nostettu mediassa yhdeksi Suomen suosituimmista artisteista. Hän on 2010-luvun seitsemänneksi kuunnelluin artisti Spotifyssa Suomessa, ja Suomen kuunnelluin naisartisti vuodesta 2016 lähtien. Helsingin Sanomien Trippi-albumin arviossa toimittaja Aleksi Kinnunen totesi: ”Chisu ja Vesala ovat kulttuuripiirien arvostamia taiteilijoita, JVG syystä Suomen suosituin yhtye, mutta Sannin rooli on ollut kinkkisempi – ja samalla kiehtovin. – – Häneen ei ole kohdistunut 'sinivalkoisen äänen' juhlavuutta. Enemmän on kauhisteltu rivoja sanoituksia. Sanni on ollut yhtä aikaa kaupallisen populaari ja outsider.” Sannia on myös kutsuttu ”oman sukupolvensa ääneksi” ja esikuvaksi nuorille. Monet Sannin kappaleet käsittelevät erilaisuutta ja ulkopuolisuuden tunteita, ja hän on todennut: ”Haluan sanoa nuorille että olkaa just sitä mitä olette.”
Yksityiselämä

Seiska uutisoi vuonna 2015 Sannin seurustelleen aiemmin laulaja Elias Kaskisen kanssa, joka on myös kotoisin Lohjalta. Vuonna 2020 Sanni kommentoi Yökylässä Maria Veitola -ohjelmassa omaa seksuaalista suuntautumistaan toteamalla, ettei hän ”rajoita rakkautta”, eikä sukupuolella ole hänelle väliä. Syksyllä hän ilmoitti asuvansa avoliitossa juontaja, ex-Miss Suomi Shirly Karvisen kanssa.
Vuonna 2019 Sanni kertoi hakeutuneensa artistiurallaan psykologin luo terapiaan pysyäkseen ”kartalla siitä, kuka on ja missä menee”.
Diskografia > Studioalbumit

Sotke mut (2013)
Lelu (2015)
Sanni (2016)
Trippi (2019)
Muutos (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sannin virallinen Facebook-sivusto
Sanni Ylen Elävässä arkistossa
| n k Sanni |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Sotke mut  Lelu  Sanni  Trippi  Muutos 
EP:t:  Kesken 
Singlet:  ”Prinsessoja ja astronautteja”  ”Jos mä oon oikee”  ”Me ei olla enää me”  ”Dementia”  ”Hakuna matata”  ”2080-luvulla”  ”Pojat” (mukana Tippa-T)  ”Supernova”  ”Ei”  ”Että mitähän vittua”  ”Vahinko”  ”Oo se kun oot” (mukana Paperi T)  ”Ku Kanye Kanyee” (mukana Cheek)  ”Tahdon rakastella sinua”  ”Trampoliini”  ”Timantit on ikuisia”  ”Malagaan”  ”Ravistettava ennen käyttöä”  ”Minä sinua vaan”  ”Kelpaat kelle vaan” (mukana Apocalyptica)  ”Kuka sen opettaa”  ”Pornoo”  ”Jacuzzi”  ”Sit ku mä oon vapaa”  ”Kaunis koti”  ”Dracula”  ”Hei kevät”  ”Pettäjä”  ”Kesken”  "Haukilahden rantaan"  ”Mielenmaisemat”  ”Eliniänodote”  ”Paperihaavoja” (mukana Gettomasa)  ”Pikajunat” 
Muuta:  Diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle 
Sanni Rakuuna Rock -tapahtumassa heinäkuussa 2014.
Sanni esiintymässä Ilosaarirockissa heinäkuussa 2016.
Sanni Ilosaarirockissa heinäkuussa 2018.
Arvo Turtiainen

| Arvo Turtiainen |
| --- | --- |
 Arvo Turtiainen 1960-luvun lopulla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Arvo Albin Turtiainen
Syntynyt: 16. syyskuuta 1904 Helsinki, Suomi
Kuollut: 8. lokakuuta 1980 (76 vuotta) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  runoilija ja suomentaja
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Arvo Albin Turtiainen (16. syyskuuta 1904 Helsinki – 8. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja suomentaja.
Henkilöhistoria

Turtiaisen vanhemmat olivat räätäli Ernst Turtiainen ja Ida Lovisa Väätäinen. Ernst Turtiainen oli nuoruudessaan laulanut kuoroissa, osallistunut näytelmäkerhojen toimintaan ja kirjoitellut runoja. Isältään Arvo peri taiteellisten taipumusten ohella vasemmistolaisen maailmankatsomuksen. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Aino Helena Vormula ja toinen Brita Polttila, jonka kanssa Turtiainen meni naimisiin 1953. Turtiainen kävi viisi luokkaa Helsingin suomalaista reaalilyseota ja valmistui hammasteknikoksi. Vuosina 1932−1933 hän opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja toimi sen jälkeen sanomalehtimiehenä, kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi 1934.
Talvisodassa Turtiainen oli toiminut komppanianpäällikkönä, mutta vakaumuksellisista syistä hän kieltäytyi osallistumasta jatkosotaan ja painui ”maan alle” 1941. Hänet pidätettiin maaliskuun alussa 1942 yhdessä Raoul Palmgrenin ja tämän vaimon Irja Palmgrenin kanssa. Turtiainen tuomittiin sotilaskarkuruudesta ja valtiopetoksen valmistelusta neljäksi ja puoleksi vuodeksi kuritushuoneeseen sekä menettämään upseerinarvonsa. Turtiainen vapautettiin 1944.
Turtiainen kuului kirjailija- ja taiteilijaryhmä Kiilaan  sekä Suomen kommunistiseen puolueeseen ja toimi myös aikakauslehti 40-luvun päätoimittajana 1945–1947. 1960-luvun alkupuolella Turtiainen osti Päijänteen rannalta Kuhmoisista tontin kesämökilleen Unnastuvalle. Turtiaisen muistomerkin Matti Heleniuksen puistossa Helsingin Kalliossa on tehnyt Raimo Utriainen. Veistoksen materiaalina on Utriaiselle tyypillinen eloksoitu alumiini, ja teos valmistui 1990.