stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uskonnollinen eristäminen
Iran

Iranin virallinen uskonto on kaksitoistašiialainen islam. Seb valtionpäämies on hengellinen johtaja, jolla on  ajatollahin asema. Iran asettaa ei-muslimit monoteistit dhimmin asemaan. Yhdysvaltain ulkoministeriö on raportoinut Iranissa tapahtuvasta uskonnon perusteella tehtävistä vangitsemisista, häirinnästä ja pelottelusta.
Bahai-uskon jäsenet ovat kertoneet joutuneensa erotetuiksi yliopistosta uskontonsa perusteella. Bahailaiset opettajat joutuvat luopumaan uskostaan saadakseen toimia opettajana. Bahailaisuutta ei tunnusteta Iranin perustuslaissa.
Saudi-Arabia

Saudi-Arabian hallituksen internet-sivuilla mainittiin 1. maaliskuuta, 2004 saakka, että juutalaiset eivät saa saapua maahan.
Mekan ja Medinan kaupunkeihin pääsevät ainoastaan muslimit. Tämä on aiheuttanut hankaluuksia kaupungeissa toimivilla länsimaisille yrityksille, joiden täytyy joko palkata ainoastaan muslimeita, tai teettää työt kaupungin ulkopuolella. Mekan ja Medinan puhelinverkon operoinnista 1980-luvulla vastannut Bell Canada perusti ei-muslimeille omat toimitilat kaupungin ulkopuolelle. Yritys joutui Kanadassa oikeuteen 1970-luvulla uskonnon (ja sukupuolen) perusteella tapahtuneesta syrjinnästä.
Pohjois-Irlanti

Pohjois-Irlannissa uskonnollinen erottelu näkyy etenkin Belfastissa ja Derryssä. Valtion koulut eivät ole kirkkokunnallisia, mutta monet roomalaiskatoliset lähettävät lapsensa roomalaiskatolisiin kouluihin.
Käännös suomeksi
Valkokangas

Kotiteatterin valkokangas
Valkokangas on heijastuspinta, jolle heijastetaan kuvia yleisön nähtäväksi esimerkiksi elokuvateattereissa, kotiteattereissa tai toimisto- ja konferenssitiloissa. Valkokankaalle voidaan heijastaa kuva elokuvaprojektorilla, videoprojektorilla, diaprojektorilla tai piirtoheittimellä.
Valkokankaat ovat tavallisesti väriltään neutraalin valkoisia tai harmaita, jotta esitettävä kuva toistuisi mahdollisimman tarkoin alkuperäisissä väreissä. Valkokankaiden heijastavuus vaihtelee käyttötarkoituksen mukaan: saatavilla on kankaita tummanharmaista valkoisiin ja pinnaltaan aluminisoituihin tai lasihelmillä päällystettyihin. Jälkimmäisillä saadaan aikaan hyvin kirkas kuva, kun kuva heijastetaan ja sitä katsotaan suoraan kankaan edestä. Valkokangas voidaan tehdä myös maalaamalla seinä sopivalla maalilla. Pienet valkokankaat ovat yleensä suorapintaisia, mutta elokuvateattereiden suuremmat kankaat voidaan tehdä myös kaareviksi.
Uusimmat valkokankaat mahdollistavat videoprojektorin käytön valoisassakin tilassa.
Rakenne

Valkokankaita on tyypiltään erilaisia:
Jäykkä seinään asennettava valkokangas on tavallinen elokuvateattereissa ja kotiteattereissa. Se säilyttää muotonsa ja toistaa kuvan aiheuttamatta siihen geometrisia vääristymiä.
Siirrettävää valkokangasta käytetään paikoissa, joihin ei voi asentaa kiinteää. Se on yleensä alas vedettävä (pull down) tai ylös nostettava (roll up tai pull up). Kangas kiertyy niissä metallisen putken sisään.
Sähköinen valkokangas on usein suuri, kiinteästi seinään tai kattoon asennettava tai kattoon ripustettava valkokangas.
Vaihtuva valkokangas on uusinta tekniikkaa. Siinä kangas voidaan sähköisesti muuttaa himmeäksi tai kirkkaaksi. Kirkkaassa kuva näkyy molempiin suuntiin. Tätä käytetään muun muassa myymälätiloissa mainostarkoituksiin.
Puhallettava, ilmalla täytettävä valkokangas on tarkoitettu tilapäiseen ulkokäyttöön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
How Movie Screen Works (englanniksi)
Diffuusioscreeni haastaa perinteisen valkokankaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaskilammi

| Vaskilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°13′20″N, 23°43′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Vaskiveteen 
Järvinumero:  35.412.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,7 m  
Rantaviiva:  0,665 km  
Pinta-ala:  1,261 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVaskilammi 
Vaskilammi  on Pirkanmaalla Virroilla keskustaajaman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Vaskiveden lähialueeseen (35.412) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 123,7 metriä mpy.
Viattomat

Viattomat voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sciuscià – viattomat (Sciuscià), Vittorio De Sican ohjaama elokuva vuodelta 1946
Viattomat (Whistle Down the Wind), Bryan Forbesin ohjaama elokuva vuodelta 1961.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viattomat”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ventspilsin kunta

Ventspilsin kunta Latvian kartalla
Ventspilsin kunta on kunta Latvian Kuurinmaalla. Kunta muodostettiin vuonna 2009 yhdistämällä entiset Ancen, Jūrkalnen, Popen, Puzen, Tārgalen, Ugālen, Usman, Užavan, Vārven, Zirasin ja Zlēkasin kunnat. Kunnan hallinnollinen keskus on Ventspilsin kaupungissa, joka ei kuitenkaan ole osa itse kuntaa. Kunnassa oli vuonna 2009 13 786 asukasta ja sen pinta-ala oli 2 462,3 neliökilometriä. Kunnan pormestarina toimii Aivars Mucenieks.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kunnan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ventti

Ventti on korttipeli, jota pelataan jakajaa vastaan. Pelaaja tai pelaajat ottavat kortteja yksitellen ja yrittävät saada mahdollisimman suuren tuloksen menemättä yli pisteluvun 21 eli ventin. Erään teorian mukaan nimi on lähtöisin ranskankielisestä lukusanasta vingt-et-un eli kaksikymmentäyksi. Pistemäärän 21 ylittänyt pelaaja häviää heti. Ventin saanut voittaa suoraan, muutoin jakaja pelaa oman kätensä kun pelaajat eivät enää halua lisää kortteja.
Venttiä muistuttava peli on blackjack, joka poikkeaa ventistä siinä, että kortit pelataan avoimena. Lisäksi ventissä seuraavien korttien arvot poikkeavat blackjackin arvoista. Ventissä sotamies on 11, rouva 12, kuningas 13 ja ässä on 1 tai 14 (pelaaja valitsee kumpaa arvoa haluaa kulloinkin käyttää). Blackjackissä kaikki kuvakortit ovat kymmenen pisteen arvoisia. Ässä on 1 tai 11. Venttiä voidaan pelata myös blackjackin arvoilla. Ventin muunnelma on macao.
Kokeneet pelaajat eivät yleensä ota enempää kortteja, jos käden arvo on 17 tai suurempi.
Muut merkitykset

Puhekielessä ventti voi tarkoittaa myös lukua 21. Esimerkiksi kenttäradiota LV 217 kutsutaan puhekielessä "ventti-seiskaksi".
Verné Lesche

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Verné Lesche |  Verné Lesche |  Verné Lesche |  |
Maa:   Suomi
Naisten pikaluistelu
| Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  | Yleisluistelun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tampere 1939 | yhteispisteet |  |
|  Kultaa | Drammen 1947 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Oslo 1934 (epäv.) | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1936 | yhteispisteet |  |
|  Hopeaa | Oslo 1938 | yhteispisteet |  |
|  Pronssia | Davos 1937 | yhteispisteet |  |
Verné Lesche (myöh. Vanberg, 11. lokakuuta 1917 Helsinki – 21. huhtikuuta 2002 Kongsberg, Norja) oli suomalainen pikaluistelija ja maailmanmestari. Hänen aktiiviuransa ajoittui vuosille 1933-1949 eli välissä oli maailmansodan aika, jolloin kilpailutoiminta oli hyvin rajallista.
Verné Leschen vanhemmat olivat Ruotsalaisen teatterin näyttelijä Jalo Lesche ja Hilma Lesche. Lesche oli ennen toista maailmansotaa maailman parhaita pikaluistelijoita. Hän aloitti uransa 15-vuotiaana koulutyttönä. Jo seuraavana vuonna hän teki 1 500 metrillä naisten ME:n. Seuraavina vuosina hän kilvoitteli Norjan Laila Schou Nilsenin kanssa paremmuudesta. Vaikka Schou Nielsen ottikin 1930-luvun lopulla kaikki ME:t nimiinsä, Verné Lesche oli maailman paras pitkillä matkolla eli 3 000 ja 5 000 metrillä, Hän voitti maailmanmestaruuden kahdesti, ennen ja jälkeen maailmansodan vuosina 1939 ja 1947. MM-kisoissa hän saavutti lisäksi kolme hopeaa (1934, 1936 ja 1938) ja yhden pronssin (1937). Suomen mestaruuksia Lesche voitti urallaan 11 kappaletta (1933–1945, 1947 ja 1949).
Venäläiset eivät tulleet heti sodan jälkeen MM-kisoihin. He vierailivat kuitenkin Norjassa helmikuussa 1946. Siellä venäläinen Tatjana Karelina luisteli Leschen parina ja alitti Schou Nielsenin virallisen ME:n. Ennätystä ei hyväksytty, koska Neuvostoliitto ei ollut vielä kansainvälisen liiton jäsen. Lesche vieraili norjalaisten naisluistelijoiden kanssa pian sen jälkeen kilpailukiertueella Neuvostoliitossa maaliskuussa 1946. Hän oli tällöin ensimmäinen suomalainen urheilija, joka sodan jälkeen kilpaili Neuvostoliitossa.
Uransa aikana Lesche luisteli neljä maailmanennätystä. Viimeisimmän hän teki viimeisissä MM-kisoissaan helmikuussa 1949 Norjan Kongsbergissä 5 000 metrillä. Vuoden 1948 kisoihin Turkuun olivat tulleet venäläisnaiset Marija Isakovan johdolla. Näihin aikoihin Suomessa Leschen rinnalle oli nousemassa Suomen naisluistelun huipulle Eevi Huttunen.
Seuratasolla Lesche edusti ennen sotia ja sotien aikaan Helsingin Luistelijoita ja vuodesta 1945 Helsingfors Skridskoklubbia (HSK).
Verné Lesche avioitui kesällä 1949 norjalaisen toimittajan Malm Vanbergin kanssa ja muutti asumaan Norjan Kongsbergiin.
Maailmaennätykset

| Matka | Tulos | Ajankohta | Paikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 2.49,0 | 26. helmikuuta 1933 | Helsinki |
| 1 000 m | 1.45,7 | 11. helmikuuta 1934 | Oslo |
| 5 000 m | 10.15,3 | 2. helmikuuta 1936 | Tukholma |
| 5 000 m | 9.26,8 | 13. helmikuuta 1949 | Kongsberg |
Parhaat tulokset

| Matka | Tulos | Ajankohta | Paikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 50,5 | 12. helmikuuta 1934 | Oslo |
| 1000 m | 1.44,9 | 31. tammikuuta 1937 | Davos |
| 1500 m | 2.43,2 | 17. helmikuuta 1935 | Helsinki |
| 3000 m | 5.32,5 | 12. helmikuuta 1949 | Kongsberg |
| 5000 m | 9.26,8 | 13. helmikuuta 1949 | Kongsberg |
| Yhteispisteet | 217,347 | 31. tammikuuta 1937 | Davos |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maailmanmestaritar koulunpenkillä eli on meilläkin jääprinsessamme - Verne Lesche, Suomen Kuvalehti, 18.03.1933, nro 12, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen, s. 1173-1174.  Helsinki:  WSOY, 1958.
Verné Lesche schaatsstatistieken.nl -tietokannassa (hollanniksi)
Verné Lesche speedskatingbase.eu -tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ventura

| Ventura City of San Buenaventura |
| --- | --- |
 San Buenaventuran lähetysasema
 Ventura
 Koordinaatit: 34°16′30″N, 119°13′40″W 
Valtio:  Yhdysvallat
osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Ventura
Perustettu:  1847
Väkiluku (2010):  106 433
Aikavyöhyke:  UTC-8
 – Kesäaika:  UTC-7
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ventura on yli 100 000 asukkaan kaupunki Venturan piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Kaupunki sijaitsee Tyynenmeren rannikolla. Junipero Serra perusti sinne lähetysaseman vuonna 1782. Kaupunki kehittyi aluksi maanviljelyn keskukseksi, alueella kasvatettiin etenkin sitruunoita. Myöhemmin kuvaan tuli öljynjalostus, matkailu ja erilainen tuotantotalous. Vanhan lähetysaseman lähellä on arkeologinen museo.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 106 433 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli yli 110 000. Asukkaista noin 83% on valkoisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ventura Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Villa Hügel

| Villa Hügel |
| --- | --- |

Sijainti:  Essen, Saksa
Koordinaatit:  51°24′25″N 7°00′30″E﻿ / ﻿51.4069°N 7.0083°E﻿ / 51.4069; 7.0083
Rakennustyyppi:  Huvila, omakotitalo ja museo
Tyylisuunta:  Uusklassinen arkkitehtuuri
Valmistumisvuosi:  1873
 fiVilla Hügel 
  
Villa Hügel on rakennus saksalaisessa Essenin kaupungissa, Nordrhein-Westfalenissa. Aiemmin Kruppin teollisuussuvun residenssinä toiminut rakennus on nykyisin taidemuseona. Villa Hügelin rakennutti Alfred Krupp, ja se valmistui vuonna 1873. Suvun residenssinä se toimi vuoteen 1945 asti. Rakennuksessa on 269 huonetta, ja sen pinta-ala on 8 100 neliömetriä. Taidenäyttelyiden lisäksi rakennuksessa järjestetään nykyisin myös konsertteja. Rakennuksen vierastalossa on nähtävillä Kruppin suvun historiallinen kokoelma.
Aiheesta muualla

https://www.villahuegel.de/ (saksaksi, englanniksi)
Varikonniemen rautakautinen asuinpaikka

Varikonniemen rautakautinen asuinpaikka on rautakautinen ja varhaiskeskiaikainen asuinpaikka, joka sijaitsee Hämeenlinnan Varikonniemessä, Vanajaveden rannalla Hämeen linnaa vastapäätä. Osa tutkijoista on halunnut tulkita paikalla olleen kaupunkimainen yhteisö.
Varikonniemessä on erilaisten rakennusten jäännöksiä, jotka on ajoitettu rautakaudelle ja keskiajan alkuun noin vuosien 500–1200 jaa. väliselle ajalle. Eeva-Liisa ja Hans-Peter Schulz tutkivat aluetta 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa.
Teoria muinaiskaupungista

Kaivauksen suorittaneiden arkeologien mukaan paikalla oli jäänteitä jonkinlaisesta puolustusvallista ja laiturista, mutta näitä tulkintoja on epäilty. Paikka oli tärkeiden vesireittien risteyksessä. Alueella oli usean toistensa kanssa näköyhteydessä olevan muinaislinnan ketju.
Kaivauksia johtanut arkeologi Hans-Peter Schulz on luonnehtinut Varikonniemen asuinpaikkaa "kaupungiksi". Tätä hän perustelee muun muassa paikalla säilyneillä metallinkäsittelyn jäänteillä, joka viittaisivat erikoistuneeseen käsityöläis- ja kauppiasasutukseen. Schulzin mukaan ympäröivät linnavuoret kuuluivat myös samaan hallintoon, ja niillä vartioitiin kauppapaikan turvallisuutta. Asuinpaikasta monissa yhteyksissä käytetty nimi Vanain kaupunki tai Vanain linna on lainattu venäläisestä Novgorodin kronikasta, joka kertoo tämän nimisen paikan hävittämisestä vuonna 1311. Koska "Vanai" muistuttaa Vanaja-nimeä, Vanain kaupunki on yhdistetty Varikonniemen muinaisjäännökseen. Nimi on yhdistetty myös Hämeen linnaan ja Janakkalassa sijaitsevaan Hakoisten linnaan.
Kaupunkiteorian kritiikki

Toisten tutkijoiden mielestä kyseessä on kuitenkin ollut melko tavanomainen rautakautinen asuinpaikka, jonka yhteydessä epämääräisen "kaupunki"-termin käyttöön ei ole aihetta. Osa arkeologeista (mm. J.-P. Taavitsainen) uskoo, että Varikonniemessä kaivetuista rakenteista vain osa oli rautakautisia tai keskiaikaisia: kulttuurikerrokset olivat heidän mukaansa pahoin sekoittuneita, ja esimerkiksi kaupunginmuurin perustukseksi tulkittu rakenne olisikin 1800-luvun ratapenkka. Asuinpaikan löytöaineistokaan ei heidän mielestään viittaa erikoistuneeseen käsityö- ja kauppa-asutukseen. Tämän käsityksen mukaan kyseessä oli melko tavanomainen kylämäinen talonpoikaisasutus, jonka piirissä harjoitettiin myös käsitöitä kuten rautakauden asuinpaikoilla yleensäkin tehtiin. Esimerkiksi raudanvalmistus oli niin yleistä, että siitä kertovaa rautakuonaa on aivan tavallisillakin asuinpaikoilla.
Valkeajärvi (Ikaalinen)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°51′47″N, 23°09′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  suo-oja Perttupraakinojaan 
Järvinumero:  35.527.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  138,9 m 
Rantaviiva:  1,378 km 
Pinta-ala:  0,05672 km² 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sorvanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Valkeajärvi on osa Röyhiönjärven-Iso Karppajärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Järvi on 600 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,7 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella eikä sen rantoihin rajaudu peltoja. Osa rannoista ovat suota ja siihen laskeekin kolme suo-ojaa. Pohjoispäästä lähtee laskuoja, joka yhtyy 600 metrin päässä Veholammen ja Saukkolammen välillä Vehonojaan. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja rannoille on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tie Ryöhiönjärven pohjoispäästä, jonne pääsee Tevaniemeltä tai Sorvanperältä seututieltä 276.
Historiaa

Ikaalisten pitäjänkartassa 1800-luvulta järven nimi oli kirjoitettu "Valkiajärvi".
Viktorija Kutuzova

| Viktorija Kutuzova |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1988 Odessa (ikä 36)
Kansalaisuus:   Ukraina
Tennispelaaja
Pituus:  172 cm
Paino:  53 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  586 580 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  76. (28.11.2005)
Voitot/tappiot:  190–135
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2006, 2009, 2010)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2006, 2009)
Wimbledon:  2. kierros (2006)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2006)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  285  (20. huhtikuuta 2009)
Voitot/tappiot:  10–23
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Viktorija Kutuzova (ukr. Вікторія Кутузова, 19. elokuuta 1988 Odessa) on ukrainalainen tennispelaaja. Hän aloitti tenniksen 7-vuotiaana. Kutuzovaa valmentaa hänen isänsä Valeri Kutuzov. Hän on oikeakätinen pelaaja, joka käyttää kahden käden rystylyöntiä. Hänen pelaajauransa huippu sijoittui vuosien 2005-2010 tienoille.
Ura

Kutuzova siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2003. Samana vuonna hän selvisi Dothanin turnauksessa Yhdysvalloissa puolivälieriin. Elokuun alussa samana vuonna hän teki WTA-debyyttinsä JP Morgan Chase Openissa 14-vuotiaana ja pudotti jatkosta ensimmäisellä kierroksella Lina Krasnorutskajan ja toisella kierroksella Alexandra Stevensonin ennen putoamistaan Ai Sugiyamalle (maailman rankinglistalla sijalla 12). Vuonna 2005 Kutuzova voitti ITF-kiertueen Poitiersin ja Deauvillen turnaukset Ranskassa sekä pelasi Petangen turnauksen finaalissa. Marraskuussa 2005 Kutuzova saavutti 76. sijan WTA-kiertueen rankingissä, mikä merkitsi noin 400 sijan nousua vuoden takaisesta tilanteesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viktorija Kutuzova Wikimedia Commonsissa
Kutuzova (2009).
Valtioservituutti

Valtioservituutti on joko kansainvälisoikeudellinen rasite, sopimukseen perustuva valtiollisen vallan rajoitus jollakin alueella tai  valta käyttää jotain oikeutta toisen valtion alueella. Se on valtion itsenäisyyteen kuuluvan alueellisen määräysvallan rajoitus, joka ilmenee joko pakkona pidättäytyä valtiolle kuuluvien oikeuksien käytöstä tai pakkona sallia toisen valtion käyttää valtaoikeuksia kohteena olevassa valtiossa. Aktiivinen valtioservituutti oikeuttaa valtion käyttämään oikeuksia toisen valtion alueella ja passiivinen valtioservituutti rajoittaa valtion määräysvaltaa omalla alueellaan. Valtion ohella myös kansainvälinen järjestö voi olla valtioservituutin takaamien oikeuksien haltija.
Käytännön valtioservituutteja ovat esimerkiksi kauttakulkuoikeus, alueen linnoittamattomuus, passintarkastuksen suorittaminen toisen valtion raja-asemalla, sotilastukikohdan tai sataman luovutus toisen valtion hallintaan, alueen sotilaallinen neutraloiminen ja alueen käyttäminen kansainvälisen järjestön asemapaikaksi. Valtioservituutin alaisena on siten Yhdistyneiden kansakuntien päämaja New Yorkissa. Suomessa valtioservituutti on koskenut Ahvenanmaata, mikä ensi sijassa ilmenee linnoittamattomuutena. Valtioservituutteja ovat myös Porkkalan alueen vuokrasopimus 1940–1955 ja Saimaan kanavan vuokrasopimus vuodesta 1962.
Valkea laiva

| Valkea laiva> Белый пароход |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bolot Šamšijev
Käsikirjoittaja:  Tšingiz Aitmatov Bolot Šamšijev
Perustuu:  Tšingiz Aitmatovin romaaniin Valkoinen laiva (1970, suom. 1972)
Säveltäjä:  Alfred Schnittke
Kuvaaja:  Manasbek Musaev
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Kirgizfilm
Ensi-ilta:  1976, Suomessa 1978
Kesto:  99 minuuttia
Alkuperäiskieli:  kirgiisi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkea laiva (Belyi parohod) on Bolot Šamšijevin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1976. Se perustuu Tšingiz Aitmatovin romaaniin Valkoinen laiva, jonka pohjalta kirjailija ja ohjaaja laativat elokuvan käsikirjoituksen.
Juoni

Kirgisialaisia tarinoita hyödyntävän elokuvan päähenkilö on isätön pieni poika, joka on jätetty isovanhempiensa hoiviin yksinhuoltajaäidin lähdettyä kaupunkiin elantoa hankkimaan. Poika kuuntelee isoisänsä tarinoita ja saa niistä sytykkeitä omille kuvitelmilleen. Niiden avulla hän pakenee todellisuutta, köyhää elämää sukuriitojen keskellä Kirgisian maaseudulla.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nurgazy Sydygalijev  | … |  poika   |
|  Asankul Kuttubajev  | … |  isoisä Momun   |
|  Sabira Kumushalijeva  | … |  isoäiti Karyz   |
|  Orozbek Kutmanalijev  | … |  Orozkul   |
|  Aiturgan Temirova  | … |  Guldzhamal   |
Vastaanotto

Valkea laiva sai Suomessa teatteriensi-iltansa tammikuussa 1978. Yksi sen kolmesta tv-esityksestä 1980-luvulla oli Yle TV1 -kanavalla maaliskuussa 1987 osana Tšingiz Aitmatovin teksteihin perustuvien elokuvien sarjaa. Tuolloin Helsingin Sanomien televisiosivulla Mikael Fränti kritisoi elokuvan keikaroivaa ja temppuilevaa värikuvaustyyliä, jota ilman se olisi hänestä vivahteikas kuvaus lapsen maailmasta.
Valkea laiva oli ohjaajansa läpimurtoelokuva, ja se sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1977.
Valkeajärvi (Virrat, Siekkiskylä)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°15′55″N, 23°53′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Tulijärveen 
Järvinumero:  35.417.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143,8 m  
Rantaviiva:  1,194 km  
Pinta-ala:  5,3 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Siekkiskylän lähellä sijaitseva järvi.