stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martín Zubimendi
Seurajoukkueura

Zubimendi teki ammattilaisdebyyttinsä Real Sociedadin edustusjoukkueessa La Ligan ottelussa Getafea vastaan huhtikuussa 2019. Hän tuli vaihdosta kentälle ottelun loppuhetkillä.
Zubimendi pelasi La Ligassa kaudella 2019–2020 yhdeksän ottelua. Hän myös aloitti ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa ottelussa Celta Vigoa vastaan kesäkuussa 2020. Hän pelasi myös huhtikuussa 2021 Athletic Bilbaoa vastaan pelatussa Copa del Reyn loppuottelussa, jonka Real Sociedad voitti lukemin 0-1.
Kaudella 2020–2021 Zubimendi vakiinnutti paikkansa avauskokoonpanossa pelaamalla La Ligassa 31 ottelua, Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua ja Copa del Reyssa kaksi ottelua. Tämän lisäksi hän pelasi yhden ottelun Espanjan supercupissa Barcelonaa vastaan.
Zubimendi teki uransa ensimmäisen maalin La Ligan ottelussa maaliskuussa 2022 Deportivo Alavésia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi La Ligassa 36 ottelua ja teki kaksi maalia. Copa del Reyssa hän pelasi neljä ottelua, kun taas Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin.
Zubimendi pelasi kauden 2022–2023 La Ligassa 36 ottelua ja teki yhden maalin lokakuussa 2022 Gironaa vastaan. Copa del Reyssa ja Eurooppa-liigassa hän pelasi molemmissa neljä ottelua.
Zubimendi pelasi kaudella 2023–2024 La Ligassa 31 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja Copa del Reyssa kuusi.
Maajoukkueura

Zubimendi pelasi nuorempana useissa Espanjan juniorimaajoukkueissa. Espanjan alle 17- ja 19-vuotiaiden joukkueissa hän pelasi molemmissa yhden ystävyysottelun. Hän oli myös Espanjan mukana Unkarissa ja Sloveniassa järjestetyissä alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa 2021. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ja muun muassa täydet minuutit tappiollisessa välierässä Portugalia vastaan. Hän myös edusti Espanjaa olympialaisissa 2020. Hän pelasi turnauksessa jokaisessa ottelussa avauskokoonpanossa, mukaan lukien finaalissa, jossa Espanja hävisi Brasilialle lukemin 2-1.
Zubimendi teki debyyttinsä Espanjan A-maajoukkueessa kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Liettuaa vastaan. Kesäkuussa 2023 hän oli vaihtopenkillä Espanjan voittamassa Kansojen liigan loppuottelussa Kroatiaa vastaan. Syksyllä 2023 hän pelasi EM-karsintaotteluissa Georgiaa vastaan syyskuussa sekä Kyprosta ja uudelleen Georgiaa vastaan marraskuussa. Vuoden 2024 alkupuoliskolla hän pelasi kaksi ystävyysottelua. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Kroatiaa vastaan, pelasi täyden ajan kolmannessa alkulohko-ottelussa Albaniaa vastaan sekä tuli vaihdosta kentälle välierässä Ranskaa vastaan ja loukkaantuneen Rodrin tilalle toisen jakson alussa loppuottelussa Englantia vastaan.
Saavutukset

Päivitetty 19. heinäkuuta 2024.
Saavutukset > Real Sociedad

Copa del Reyn mestari 2019-2020
Saavutukset > Espanja

Kansojen liigan mestari 2023
Euroopan-mestari 2024
Munda (Salomonsaaret)

| Munda |
| --- | --- |

 fiMunda 
 8°19′41″S, 157°16′16″E 
Munda on Salomonsaarille kuuluvan New Georgian saaren suurin asutuskeskus. Siellä oli noin 2 800 asukasta vuoden 2009 väestönlaskennassa. Munda sijaitsee saaren länsiosissa. Länsiosan lounaisin kohta on nimetty asutuskeskuksen mukaan Munda Pointiksi.lähde?
Radiokoomikko

Radiokoomikko on radion välityksellä ihmisiä hauskuttava henkilö. Radiokomiikka on verbaalista komiikkaa, kuten esimerkiksi vitsien tai hauskojen juttujen kertomista.
Tunnettuja suomalaisia radiokoomikkoja ovat muun muassa Alivaltiosihteerin Jyrki Liikka, Simo Frangén ja Pasi Heikura sekä Gösta Sundqvist, Jope Ruonansuu ja Spede Pasanen. Maineikkaita ulkomaalaisia radiokoomikoita ovat olleet Peter Sellers, Spike Milligan ja Harry Secombe.
Snyder Rini

| Snyder Rini |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1948 (ikä 76)
Snyder Rini (s. 27. heinäkuuta 1948) on salomonsaarelainen poliitikko, joka oli maansa pääministerinä lyhyesti huhtikuussa 2006. Sitä ennen hän oli toiminut muun muassa talousministerinä vuosina 2000–2001 ja 2002–2003. Joulukuusta 2007 lähtien hän on jälleen toiminut talousministerinä.
Edellisessä hallituksessa varapääministerinä toiminut Rini valittiin Salomonsaarten pääministeriksi 18. huhtikuuta 2006. Häntä kuitenkin syytettiin korruptiosta, ja maassa puhkesi laajoja mellakoita hänen valintansa seurauksena. Erityisenä kohteena oli pääkaupungin Honiaran chinatown, jonka rakennuksia poltettiin ja liikkeitä ryöstettiin, sillä Rinin uskottiin suosineen kiinalaisia sijoittajia ja käyttäneen heiltä saatuja rahoja äänestäjien lahjomiseen. Kahdeksan päivää valintansa jälkeen Rini ilmoitti eroavansa – juuri ennen kuin parlamentti olisi äänestänyt epäluottamuslauseesta häntä kohtaan. Häntä seurasi virassa Manasseh Sogavare.
Ngäbet

Ngäbet (myös ngöbet tai guaymít) ovat alkuperäiskansa Panamassa. Ngäbet ovat Panaman alkuperäiskansoista suurin ja vuonna 2010 heitä oli yhteensä 260 058. Pienempi joukko heitä asuu Costa Ricassa. Ngäbet puhuvat ngäberen kieltä ja heitä asuu Panamassa etenkin Ngöbe-Buglén comarcan alueella.
Asuinalue ja lukumäärä

Ngäbet asuttavat alueita Panaman länsiosissa. Ngäbejä asuu etenkin Ngöbe-Buglén comarcan alueella, joka käsittää osia Veraguasin, Chiriquín ja Bocas del Toron maakunnista. Comarcat Panamassa ovat alueita, joissa maan alkuperäisväestölle on myönnetty erityisoikeuksia liittyen esimerkiksi maan käyttöön ja paikallishallintoon. Pienempi joukko ngäbejä asuu Costa Ricassa, jonne heitä muutti 1940-luvulla.
Vuonna 2010 Panamassa asui 260 058 ngäbeä. Vuonna 2000 vastaava lukema oli 169 130. Ngäbet ovat Panaman alkuperäiskansoista suurin ja vuonna 2010 he muodostivat alkuperäiskansoista 62,3 %.
Historia

Ngäbejen historiasta ennen eurooppalaisten saapumista tiedetään vain suhteellisen vähän. Ngäbet ja heidän myöhemmin kadonneet sukulaiskansat asuttivat ennen espanjalaisten saapumista nykyistä laajempaa aluetta Panaman länsiosissa. Kristoffer Kolumbus kohtasi ngäbejä neljännellä matkallaan Amerikkaan. Ngäbeihin lienee sekoittunut myöhemmin myös muita kansoja, jotka ovat aikanaan siirtyneet heidän alueilleen siirtolaisasutuksen levitessä muualla Panamassa. Ngäbet ja muut alkuperäiskansat, jotka sulautuivat laajempaan väestöön, tulivat tunnetuksi nimellä compassion. Sulautumisesta selviytyneet ngäbet olivat pitkään suhteellisen eristyksissä ulkomaailmassa. Yhteydet alkoivat lisääntyä vasta 1930-luvulta alkaen. Omar Torrijosin hallinto alkoi rakennuttaa heidän alueilleen teitä ja kouluja 1970-luvulla. Ngäbejen oma osittain autonominen comarca perustettiin poliittisen kädenväännön jälkeen vuonna 1977. Vuonna 1997 perustettiin edelleen nykyinen Ngöbe-Buglé.
Kulttuuri

Ngäbet puhuvat ngäberen kieltä. Kieli lukeutuu niin sanottuihin chibchalaisiin kieliin. Buglére on ngäberen läheinen sukulaiskieli, joskaan kahden kielen puhujat eivät ymmärrä toisiaan. Ngäbere voidaan itsessään jakaa useisiin eri murteisiin.
Ngäbet voidaan jakaa elintavoiltaan kahteen erilliseen ryhmään. Osa harjoittaa edelleen perinteistä elämäntyyliä, kun taas toinen ryhmä on omaksunut "nykyaikaisemman" elintavan. Perinteisen elinkeinon on muodostanut maanviljely. Ngäbet kasvattivat esimerkiksi maissia, hirssiä, banaanejam riisiä, papuja, maniokkia, sokeriruokoa, kahvia, appelsiineja, ananasta, avokaadoja ja kaakaota. Viljelyn ohella kasvatetaan kotieläimiä. Perinteisesti metsästettiin tapiireja, ja muita pienempiä metsien eläimiä, Ngäbet harjoittivat myös kalastusta. Nykyisin monet ngäbet tekevät myös palkkatöitä rancheilla ja plantaaseilla. Palkkataso on usein huono. Ngäbet kuuluvatkin Panaman köyhimpiin väestönosiin.
Kristinuskon ja etenkin katolisen kirkon vaikutus ngäbejen uskontoon on ollut huomattava, mutta jotkin perinteisen uskonnon piirteet ovat säilyneet nykypäiviin saakka. 1960-luvun alussa alkoi myös Mama Chi -niminen perinteisen uskon herätysliike. Perinteiseen uskoon kuuluvat käsitykset esimerkiksi erilaisista hyvistä ja pahoista hengistä, sekä kansanperinteen vanhoista sankarihahmoista, joihin liitetään jumalallisia piirteitä. Uskoon kuuluvat myös seremoniat, kuten balserías ja chicherías.
Ngöbe-Buglén comarca Panaman kartalla.
Ngäbejä valokuvassa.
Solomon Mamaloni

Solomon Mamaloni (1943 – 11. tammikuuta 2000) oli salomonsaarelainen poliitikko. Hän johti Kansan edistyspuoluetta 1970-luvun alusta vuoteen 1997 ja toimi itsenäisten saarten pääministerinä kolmeen otteeseen:
31. elokuuta 1981 – 19. marraskuuta 1984
28. maaliskuuta 1989 – 18. kesäkuuta 1993
7. marraskuuta 1994 – 27. elokuuta 1997
Mamalonilla oli vastaava virka myös vuosina 1974–1976, jolloin Salomonsaaret kuuluivat vielä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Salomoninsaarten pääministerit
Peter Kenilorea
Solomon Mamaloni
Peter Kenilorea
Ezekiel Alebua
Solomon Mamaloni
Francis Billy Hilly
Solomon Mamaloni
Bartholomew Ulufa'alu
Manasseh Sogavare
Allan Kemakeza
Snyder Rini
Manasseh Sogavare
Kalle Koivisto

Kalle Ilmari Koivisto (s. 15. marraskuuta 1975 Helsinki) on suomalainen muusikko ja säveltäjä. Hän on Kemopetrol-yhtyeen perustajajäsen, kosketinsoittaja, säveltäjä ja sanoittaja. Vend-yhtyeessä hän soittaa rumpuja ja osallistuu kappaleiden säveltämiseen. Koivisto on tuottanut Calf-yhtyeen levyn.
Koivisto on säveltänyt musiikkia useisiin televisiosarjoihin ja elokuviin. Niistä ensimmäinen oli nuortensarja Suolaista vettä, mutta Koiviston varsinainen läpimurto tällä saralla oli animaatiosarja Pasila. Muita Koiviston säveltämiä sarjoja ovat Ihmisten puolue, Tohtori Kiminkinen, Puutarhaunelmia, Pasila 2.5 – The Spin-Off, Keisari Aarnio, Sunnuntailounas, Hullu – hullumpi – yläaste (kaudet 5 ja 6) sekä Bruno ja Pjarta. Lisäksi hän on säveltänyt musiikin komediaelokuvaan Napapiirin sankarit 2 sekä dokumenttielokuviin Karpo ja Suomeen juurtuneet. Koivisto sävelsi myös tv-sarjan Roba uuden tunnusmusiikin.
Koiviston isä on sarjakuvataiteilija Tarmo Koivisto.
Dominican karibit

Dominican karibit ovat Dominicalla asuva karibi-intiaaniryhmä. Dominican karibit ovat viimeinen karibiryhmä, jotka polveutuvat suoraan monia Karibian saaria historiallisesti asuttaneista karibeista. Useimmat saaren karibeista asuvat 15 km2 kokoisella Karibien erityisalueella. Yhteensä Dominican karibeja on noin 3 400 ja heistä noin 70 on oman määritelmänsä mukaan puhdasverisiä.
Historia > Alkuperä

Karibeja pidettiin pitkään Etelä-Amerikan mannermaalta tulleiden intiaanien jälkeläisinä, jotka Karibian saarille asettuessaan tappoivat paikalliset arawak-intiaanimiehet ja avioituivat näiden naisten kanssa. Teoria perustui sille, että vielä 1900-luvulla karibi-miesten ja -naisten uskottiin puhuneen eri kieliä. Naisten kieltä pidettiin arawakina ja miesten karibina. Nykyisin pidetään kuitenkin todennäköisempänä, että miesten puhuma kieli oli eräänlainen pidgin-kieli, jota käytettiin kun tehtiin kauppaa mannermaalla asuvien karibien kanssa. Nykyisin useimpien tutkijoiden käsitys on, että ranskalaisten lähetyssaarnaajien keksimä karibi-nimitys alueella käytetylle kielelle ja kansoille on virheellinen ja todellisuudessa sekä karibit että näiden kieli on enimmäkseen peräisin arawakeilta.
Historia > Eurooppalaisten tulo

Ensimmäinen eurooppalainen Dominicalla oli Kristoffer Kolumbus, joka saapui saarelle vuonna 1493. Ranska julisti Dominican kuuluvaksi itselleen vuonna 1635, mutta karibit estivät hyökkäyksillään heitä perustamasta pysyvää siirtokuntaa saarelle.Vuonna 1642 saarelle tuli kuitenkin kapusiineja ja jesuiittoja, jotka muun muassa tallensivat muistiin paikallista kieltä. Lähetyssaarnaajien tallentamista tiedoista tiedetään myös, että 1600-luvulla levitetyt käsitykset karibeista ihmissyöjinä olivat selvästi liioiteltuja. Dominican karibit tekivät samoihin aikoihin lähetyssaarnaajien tulon kanssa hyökkäyksiä myös muille Karibian saarille. Joitakin karibeja joutui myös espanjalaisten orjakauppiaiden vangeiksi. Ranska luovutti Dominican Britannialle vuonna 1763 ja brittien vallan alaisuudessa saarelle perustettiin plantaaseja ja sinne tuotiin useita tuhansia orjia Afrikasta. Dominican karibit vetäytyivät saaren pohjoisosien vaikeakulkuiselle alueelle ja heidät jätettiin rauhaan yli vuosisadan ajaksi.
Historia > Karibien erityisalue

Siirtomaahallinto kiinnitti karibeihin ensi kerran huomiota vuonna 1893, kun brittiläinen komissio vieraili karibien luona. Karibit olivat tuolloin ahtautuneet 223 eekkerin alueelle ilman yhteyttä mereen tai koulu- ja kirkkojärjestelmään, tai riittäviä elinkeinoja. Vuonna 1903 siirtomaahallinto päätti perustaa 3 700 eekkerin erityisalueen karibeille ja aluetta johtamaan perustettiin virallisesti tunnustettu päällikön virka. 1930-luvulla karibien ja siirtomaahallinnon välillä sattui yhteenottoja salakuljetukseen liittyen. Kaksi karibia ammuttiin ja yksi päällikkö vangittiin. Vuonna 1952 perustettiin karibien neuvosto osana yleistä hallinnon uudistusta saarella. Dominican itsenäistyttyä karibien reservaatista säädettiin laki vuonna 1978. Samalla vuosikymmenellä alueelle saatiin ensimmäinen autotie. 1980-luvulla alueelle saatiin puhelin- ja sähköverkko.
Nykypäivä

Dominican karibien yksi suuri ongelma ovat maanviljelijät, jotka ottavat käyttöönsä alueita niillä osin karibien erityisaluetta, joissa alueen rajaa ei ole määritelty tarkasti. Ongelmana on myös esimerkiksi lainojen saanti. Koska karibien alueet ovat yhteisön omistuksessa, yksilöillä ei ole takeita lainojen ottamiseksi. Karibien erityisalue on yksi Dominican köyhimmistä alueista ja myös työttömyys on suurempaa kuin muualla. Karibit ovat kuitenkin kehittäneet turismia ja käsitöiden myyntiä. Noin 65 % karibeista on 18–35-vuotiaita. Noin 25 % karibeista elää sekasuhteissa muiden kuin karibien kanssa. Monet heistä elävät karibialueen ulkopuolella. Vuonna 1979 voimaan tulleen lain mukaan karibien erityisalueella eivät saaneet asua karibinaiset, jotka avioituivat muiden kuin karibien kanssa. Miehet saivat kuitenkin edelleen avioitua yhteisön ulkopuolelle. Lakia on sittemmin muutettu, mutta se toimii käytännössä edelleen samoin. Vuonna 2008 karibien päällikkö ehdotti lakia, jolla karibeja edellytettäisiin avioitumaan vain muiden karibien kanssa ja jolla estettäisiin muiden kuin karibien asuminen karibialueella. Lakiehdotus ei kuitenkaan saanut kannatusta.
Kulttuuri > Uskonto

Useimmat karibit mieltävät itsensä katolilaisiksi, vaikkakin kiinnostus katolilaiseen teologiaan on vähäistä. Myös protestanttien osuus on kasvanut lähinnä Yhdysvalloista tulevan fundamentalistisen protestantismin vaikutuksesta. Myös karibien vanhasta uskonnosta on jäljellä piirteitä, kuten usko erilaisiin yliluonnollisiin voimiin. Karibit ovat uskoneet myös noitiin, mutta tämä uskomus on vähenemään päin. Taikojen teko oli vielä 1950-luvulla yleistä esimerkiksi puutarhojen suojelemiseksi varkailta, mutta tapa on sittemmin kadonnut. Lapsille kerrotaan usein tarinoita esi-isien maagisista kyvyistä.
Kulttuuri > Yhteisö

Karibeilla suvulla ei ole suhteessa muuhun sosiaaliverkkoon suurta merkitystä. Lapsille annetaan useimmiten isän sukunimi, mutta lapsen suhde äitiinsä on yleensä parempi kuin isäänsä. Isovanhempien ja lastenlasten suhde on yleensä vahva. Karibien sukulaisuutta koskeva sanasto ei juuri poikkea englantia käyttävästä muusta yhteiskunnasta. Termiä äiti voidaan käyttää kenestä tahansa, jolla on pääasiallinen vastuu lapsesta, vaikka tämä ei olisi lapselle mitään sukua tai jos huolehtijana on lapsen täti tai isovanhempi.
John Gabriel Stedmanin maalaus karibiperheestä vuodelta 1818.
Kartta karibien erityisalueesta.
Karibien käsitöitä.
Gießen

| Gießen |
| --- | --- |
 Ilmakuva Gießeniin
 lippu:  vaakuna
 Gießen
 Koordinaatit: 50°35′N, 08°40′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Hallintopiiri:  Gießen
Piirikunta:  Gießen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  72,6 km²
Korkeus:  159 m
Väkiluku (30.6.2021):  90 381
 – Väestötiheys:  1 245 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.giessen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gießen on vanha yliopistokaupunki Saksan Hessenin osavaltiossa. Gießen on samannimisen piirikunnan pääkaupunki ja se sijaitsee 50 kilometriä Frankfurt am Mainista pohjoiseen. Kaupunki on tunnettu suurten moottoriteiden risteyskohtana. Gießenin läpi virtaa Lahnjoki.
Gießenin sijainti Gießenin piirikunnassa.
Kesäkuussa 2021 Gießenin väkiluku oli 90 381 ja sen pinta-ala oli 72,6 neliökilometriä.
Historia

Gießeniin perustettiin aatelislinna vuonna 1152. Vielä sitäkin vanhempi maininta on Wieseck-nimisestä nykyisestä kaupunginosasta vuodelta 775. 1500-luvulla alue kuului Hessenin-Marburgin maakreivikuntaan (Landgraf) ja 1600-luvulla Hessenin-Darmstadtin maakreivikuntaan, jotka olivat osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa. Kaupungin yliopisto on perustettu 1607. Toisen maailmansodan aikana kaupunki tuhoutui pahoin liittoutuneiden pommituksissa. Alueella oli Buchenwaldin keskitysleirin alaleiri.
Vuoden 1977 alussa Gießen ja läheinen Wetzlarin kaupunki yhdistettiin 14 muun kunnan kanssa Lahnin kaupungiksi. Järjestely purettiin vuonna 1979 ja kaupungit ovat taas erilliset.
Yliopisto

Gießenin yliopistolla on pitkät perinteet. Viralliselta nimeltään se on Justus-Liebig-Universität Gießen. Se on saanut nimensä Justus von Liebigin mukaan, joka tuli tunnetuksi maatalouskemian uranuurtajana. Myös radiologian kehittäjä Wilhelm Röntgen toimi yliopistossa jonkin aikaa. Hänen hautansa on Gießenin vanhalla hautausmaalla. Suomalaisittain yliopisto on tunnettu siitä, että Arvo Ylppö on yliopiston kunniatohtori. Monet suomalaiset ovat opiskelleet ja opiskelevat Gießenin yliopistossa. Suosituimpia opiskelijavaihdon aineita ovat eläinlääketiede ja hammaslääketiede.
Ystävyyskaupungit

Ferrara, Italia
Gödöllő, Unkari
Hradec Králové, Tšekki
Netanya, Israel
San Juan del Sur, Nicaragua
Waterloo, Yhdysvallat
Wenzhou, Kiina
Winchester, Iso-Britannia
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gießen Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Gießenin yliopiston päärakennus.
Salomoninsaarten dollari

Dollari (ISO 4217 koodi: SBD) on ollut Salomonsaarten virallinen valuutta vuodesta 1977. Yleensä siitä käytetään lyhennystä "$" tai vaihtoehtoisesti "SI$", joka erottaa sen muista dollarivaluutoista. Valuutta jakaantuu 100 senttiin.
Historia

Ennen Salomonsaarten dollaria maassa käytettiin muiden maiden valuuttoja. Yleisimmin käytettiin Australiassa tuolloin käytössä olleita puntia. Salomonsaaret oli kuitenkin myös julkaissut oman vastaavan setelisarjansa, jota kutsuttiin nimellä Salomonsaarten punta.
Kun Salomonsaaret siirtyivät imperialistisen Japanin hallintaan, Tyynenmeren punnasta tuli maan virallinen valuutta sotien päättymiseen saakka. Vuonna 1966 Australian dollari otettiin käyttöön punnan sijasta virallisena valuuttana ja sitä käytettiin Salomonsaarilla vuoteen 1976 asti.
Valtion itsenäistyessä vuonna 1977 julkaistiin Salomonsaarten dollari, joka otettiin käyttöön Australian dollarin valuuttakurssilla. Vuoteen 1979 näiden kahden dollarivaluutan kurssi pysyi samana, mutta sen jälkeen Salomonsaarten dollari on heikentynyt nopeasti. Nykyään yksi Salomonsaarten dollari vastaa noin 15 Australian senttiä.
Kolikot

Vuonna 1977 julkaistiin kolikkosarja, johon kuuluivat 1, 2, 5, 10 ja 20 sentin kolikot, sekä 1 dollarin kolikko. Senttikolikot olivat saman kokoisia, painoisia ja värisiä kuin vastaavat Australian kolikot. 1 dollarin kolikko oli seitsenkulmion muotoinen ja valmistettu kuparinikkelisekoituksesta.
Vuonna 1985 1 ja 2 sentin kolikot alettiin valmistaa pronssipäällystetystä teräksestä. Vuonna 1990 5, 10 ja 20 sentin kolikoissa siirryttiin nikkelipäällysteisiin teräskolikkoihin. Vuonna 1988 julkaistiin uusi 50 sentin kolikko, joka oli 12-kulmainen ja materiaaliltaan kuparinikkelisekoitetta. Korkean inflaation vuoksi 1 ja 2 sentin kolikoille tarve väheni kun tuotteiden hintoja alettiin pyöristää lähimpään 5 senttiin.
Toinen kolikkosarja julkaistiin vuonna 2012. Käyttöön otettiin kooltaan aikaisempia pienemmät 10, 20 ja 50 sentin nikkelikolikot, sekä 1 ja 2 dollarin messinkikolikot. Kahden dollarin kolikko korvasi aiemmin käytössä olleen kahden dollarin setelin. 1, 2 ja 5 sentin kolikoiden valmistaminen lopetettiin käytännön syistä. Kaikissa Salomonsaarten kolikoissa esiintyy valtionpäämiehen, Kuningatar Elisabet II:n muotokuva.
Setelit

24. lokakuuta 1977 julkaistiin 2, 5 ja 10 dollarin setelit. Vuonna 1980 setelisarjaan lisättiin 20 dollarin seteli. Ensimmäisessä setelisarjassa esiintyy Kuningatar Elisabet II, mutta sittemmin hänen muotokuvansa on korvattu valtion kansallisvaakunalla. 50 dollarin seteleitä alettiin painaa vuonna 1986 ja 100 dollarin seteleitä vuonna 2006. Polymeerivalmisteinen kahden dollarin seteli korvasi vanhan puuvillakuituisen setelin vuonna 2001, mutta vuonna 2006 siirryttiin jälleen puuvillakuituseteleihin. Vuoden 2006 setelisarjassa otettiin käyttöön useita uusia turvallisuustekijöitä kuten kirkkaammat taustavärit, mikrotulostettu hologramminauha sekä turvalanka.
Kaikkien seteleiden kuvitus pohjautuu valtion perinteisiin ja kulttuuriin. Jokaisen seteliyksikön kuvituksessa on oma teemansa.
Kaikki setelit painaa Salomonsaarten Keskuspankki.
Oseanian rahayksiköt
Australian dollari
Kiribati
Nauru
Norfolkinsaari
Tuvalu
CFP-frangi
Ranskan Polynesia
Uusi-Kaledonia
Wallis ja Futuna
Cookinsaarten dollari
Fidžin dollari
Uuden-Seelannin dollari
Cookinsaaret
Niue
Tokelau
Pitcairnsaaret
Papua-Uuden-Guinean kina
Samoan tala
Salomonsaarten dollari
Tongan paʻanga
Yhdysvaltain dollari
Amerikan Samoa
Guam
Pohjois-Mariaanit
Marshallinsaaret
Mikronesian liittovaltio
Palau
Vanuatun vatu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Solomon Islands dollar
Käännös suomeksi
Mössbauerin ilmiö

Kvantin vaihto energiatasokaaviona esitettynä.
Mössbauerin ilmiöllä tarkoitetaan kahden samanlaisen atomiytimen, lähteen ja absorbaattorin, välistä rekyylitöntä gammakvantin emissiota ja absorptiota eli  gammaresonanssia.
Gammaresonanssissa lähde on virittyneessä tilassa oleva atomiydin, joka rekyylittömästi emittoi gammakvantin eli fotonin.  Absorbaattori on samanlainen, mutta perustilassa oleva atomiydin, joka rekyylittömästi absorboi siihen törmäävän fotonin ja virittyy. Rudolf Mößbauer sai ilmiön selittämisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1961.
Mössbauerin ilmiötä esiintyy noin kolmanneksella alkuaineista. Etenkin raudalla, ja väheisemmässä määrin tinalla, sitä on käytetty apuna näiden aineiden kemian tutkimiseen.
Kvanttiteorian mukaan perustilassa oleva atomiydin pystyy absorboimaan siihen törmäävän fotonin, jos tällä atomiytimellä on sellainen viritetty tila, jonka viritysenergia W on sama kuin fotonin energia. Tämä tosin pätee vain, jos ytimen massa oletetaan äärettömäksi; todellisuudessa liikemäärän säilymislain takia osa fotonin energiasta menee rekyylinä ytimen liike-energiaksi.
Kun kirjoitetaan liikemäärän ja energian säilymislait, saadaan yhtälöryhmä (olettaen, että ytimen massa ei muutu reaktiossa)
missä  \scriptstyle m ja  \scriptstyle v ovat ytimen massa ja alkunopeus,  \scriptstyle v' ytimen loppunopeus,  \scriptstyle W ytimen saama viritysenergia,  \scriptstyle c valon nopeus,  \scriptstyle f fotonin taajuus ja  \scriptstyle h Planckin vakio.
Jos ytimen ja fotonin nopeudet ovat samansuuntaiset, yhtälöparista voidaan ratkaista viritysenergia
Jotta ydin saataisiin viritettyä, on rekyylihäviön yleensä oltava pieni. Mößbauer ratkaisi ongelman vuonna 1958 käyttämällä kidehilaan sidottua radioaktiivista isotooppia. Tällöin rekyyli tulee koko kiteelle, jonka massa on huomattavasti ytimen massaa suurempi, ja rekyylihäviö on täten pieni.
Mössbauerin ilmiö on Mössbauerspektroskopian eli gammaresonanssispektroskopian perusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mössbauerin ilmiö Wikimedia Commonsissa