stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vekuri (Jämsä)

| Vekuri |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°48′48″N, 24°52′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Vuorijärveen 
Järvinumero:  35.723.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,7 m  
Rantaviiva:  6,11 km  
Pinta-ala:  31,991 ha  
Saaria:  2 
 fiVekuri 
Vekuri  on Keski-Suomessa Jämsässä Eväjärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 32 hehtaaria ja se on 2,1 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on sivusuuntiin lahtia ja suurin yhtenäinen leveys on alle 400 metriä. Se sijaitsee Kuusjärven kanssa rinnakkaisessa pitkässä painanteessa. Järven pohjoispää jää pitkänä ja kapeana Makasiinivuoren ja Syrjävuoren väliin ja järven keskikohta jää Runttivuoren itäpuolelle. Järvellä on kartan mukaan kaksi nimetöntä saarta, mutta järven nimistössä esiintyy myös Lammassaari suuren niemen nimenä. Sinne on rakennettu pengertie vapaa-ajan asunnolle. Sen rantaviivan pituus on 6,1 kilometriä ja rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta yhtä peltopalstaa, joka ulottuu Lammassaaren vastapuolella rantaan asti. Rannoille on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 343.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Eväjärven valuma-alueeseen (35.723) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 130,7 metriä mpy. Järveen on johdettu vain viisi lyhyttä metsäojaa. Suurin vesimäärä tulee Kuusjärveltä kahta vesireittiä pitkin. Yksi oja lähtee Kuusjärven Ruuhilahdelta ja toinen oja on Myllyoja, joka laskee ensin Särkijärven ja Pirttijärven kautta Vekurin kaakkoispäähän. Vesireitti jatkaa Vekurista Runttivuoren eteläpuolelta Vuorijärven ja pienen Pirttijärven kautta Eväjärveen.
Viljo Nissilä

Kielitieteilijät Terho Itkonen, Viljo Nissilä, Kustaa Vilkuna ja Eeva Maria Närhi Sanakirjasäätiön nimistö­jaoksessa vuonna 1963.
Viljo Johannes Nissilä (21. elokuuta 1903 Ruskeala – 30. heinäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja opettaja. Nissilä ansioitui erityisesti nimistötutkijana, ja hänen monipuolinen ja uraauurtava työnsä vaikutti olennaisesti suomalaisen nimistöntutkimuksen ja paikannimitutkimuksen kehitykseen. Viljo Nissilä oli ensimmäinen nimistöntutkimuksen dosentti Suomessa. Hän toimi nimiarkiston pitkäaikaisena johtajana 73-vuotiaaksi ja oli yksi paikannimistön keruun ja nimistönhuollon keskeisimmistä toimijoista ja alaan liittyvän professuurin ensimmäinen haltija.
Hän toimi oppikoulunopettajana vuosina 1929–1961, oli Helsingin yliopistossa dosentti vuodesta 1948 ja Kasvatusopillisessa korkeakoulussa vuodesta 1962 suomen kielen apulaisprofessori ja jälleen Helsingissä suomen kielen, erityisesti nimistöntutkimuksen ylimääräinen professori vuosina 1969–1971. Väitöskirjansa ja myöhemmän pääteoksensa hän teki Karjalan nimistöstä.
Julkaisuja

Vuoksen paikannimistö I 1939
Viipurilainen osakunta I, 1953
Suomen Karjalan nimistö, 1975
Vekuna

| Vekuna |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Pälkäne
Koordinaatit:  61°19′41″N, 24°35′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  Myllyoja 
Järvinumero:  35.781.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,7 m  
Rantaviiva:  6,6 km  
Pinta-ala:  70,469 ha  
Saaria:  9 
 fiVekuna 
Vekuna  on Pirkanmaalla Pälkäneellä  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 70 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 9 saarta. Sen rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Kukkian alueeseen (35.781) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,7 metriä mpy.
Velli

Velli on erilaisista viljavalmisteista maidossa tai vedessä keitetty puuron kaltainen, mutta löysempi, lusikalla syötävä ruoka. Viljavalmisteet ovat hiutaleina, jauhoina tai suurimoina. Velliä syödään tavallisesti aamiaiseksi tai lounaaksi.
Länsi-Suomessa ja pohjalaismurteissa vellillä tarkoitetaan keittoa. Niissä käytetään nimityksiä hernevelli, lihavelli ja makkaravelli.
Käytetyn raaka-aineen mukaan vellit on nimetty seuraavasti:
Grahamvelli on grahamjauhoista veden ja maidon seokseen keitetty velli.
Kaljavelli
Kauravelli on kaurahiutaleista ja maidosta keitetty velli.
Maissivelli on maissijauhosta tai soseutetusta pakastemaissista maitoon tai veteen keitetty velli.
Maitovelli on velli, jonka nesteenä on maito.
Mannaryynivelli on sama kuin mannavelli.
Mannavelli on mannasuurimoista maitoon keitetty velli.
Makaronivelli
Munavelli on vehnäjauhoista ja kananmunista maitoon keitetty velli.
Ohrahiutalevelli
Ohrajauhovelli on ohrajauhoista maitoon keitetty löysähkö ruoka.
Ohraryynivelli on useita tunteja keitettävä länsisuomalainen perinneruoka.
Ohravelli on ohraa sisältävä velli eli se on joko ohrahiutalevelli, ohrajauhovelli tai ohraryynivelli.
Perunavelli
Piimävelli on piimään keitetty ohra- tai ruisvelli.
Riisiryynivelli tarkoittaa samaa kuin riisivelli.
Riisivelli on riisiryyneistä maidon ja veden seokseen keitetty velli.
Ruisvelli on suolalla ja voilla maustettu ruisjauhoista veteen keitetty löysähkö lusikalla syötävä ruoka.
Samettivelli on maitoon keitetty vehnäjauhovelli, jossa on lisänä kananmunia, sokeria ja vaniljaa.
Tattarivelli
Vesivelli on veteen keitetty velli, tavallisesti ruisvelli.
Voepass Linhas Aéreasin lento 2283

| Voepass Linhas Aéreasin lento 2283 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone vuonna 2023.
Yhteenveto
Päivämäärä:  9. elokuuta 2024
Onnettomuustyyppi:  maahansyöksy, tutkinta kesken
Tapahtumapaikka:  lähellä Vinhedoa, São Paulo, Brasilia
 :  23°2′58″S, 47°1′12″W
Lähtöpaikka:  Cascavelin lentoasema, Cascavel
Määränpää:  São Paulo-Guarulhosin kansainvälinen lentoasema, São Paulo
Kuolleita:  62
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  ATR 72-500
Lentoyhtiö:  Voepass Linhas Aéreas
Rekisteritunnus:  PS-VPB
Matkustajia:  58
Miehistöä:  4
Voepass Linhas Aéreasin lento 2283 oli Voepass Linhas Aéreasin Brasilian sisäinen reittilento Cascavelista São Pauloon. Reittiä 9. elokuuta 2024 lentänyt ATR 72-500 -kone syöksyi lähestymisen aloitettua maahan lähellä Vinhedon kaupunkia. Kaikki 58 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä saivat surmansa.
Onnettomuudesta kuvattiin ainakin yksi video, jossa lentokone näyttää syöksyvän maahan lattakierteessä. Alueella oli voimassa vakava säävaroitus jäätävästä lentokelistä.
Vektorikimppu

Vektorikimppu on matemaattinen konstruktio, jossa jonkin avaruuden, nk. pohja-avaruuden, pisteisiin liitetään vektoriavaruus. Näiden vektoriavaruuksien oletetaan liittyvän yhteen "jatkuvasti", ts. tarvitaan topologian käsitteistö.
Helpoin esimerkki vektorikimpusta on niin sanottu triviaali vektorikimppu. Olkoon  X topologinen avaruus ja  n mielivaltainen kokonaisluku. Tällöin voi jokaiseen  X:n pisteeseen liittää "sama" vektoriavaruus  \mathbb {R} ^{n}. Toisin sanoen saadaan aikaan avaruus  X\times \mathbb {R} ^{n}. Yleisessä vektorikimpussa tosin vektoriavaruus voi kaareutua. Tästä esimerkkinä on Möbiuksen nauha, jossa pohja-avaruus on yksikköympyrä  S^{1}, ja vektoriavaruus on reaalilukujen joukko  \mathbb {R} , joka "käännetään ympäri".
Määritelmä

Olkoon  X,E topologisia avaruuksia, ja olkoon  \pi :E\to X jatkuva kuvaus. Tällöin pari  (E,\pi ) on topologinen vektorikimppu, jos nämä toteuttavat seuraavat ominaisuudet .
Lokaali triviaalisuus: On olemassa avoin peite  \{U_{i}\}, joille  \pi ^{-1}(U_{i})\simeq U_{i}\times \mathbb {R} ^{n} ja  \pi ^{-1}(x)=\mathbb {R} ^{n} kaikille  x\in X. Eli on olemassa homeomorfismi  \phi _{i}:\pi ^{-1}(U_{i})\to U_{i}\times \mathbb {R} ^{n}.
Yhteensopivuus: Translaatiokuvaukset  \psi _{ij}=\phi _{i}\circ \phi _{j}^{-1}:(U_{j}\cap U_{i})\times \mathbb {R} ^{n}\to (U_{j}\cap U_{i})\mathbb {R} ^{n} ovat homeomorfismeja ja lineaarisia  \mathbb {R} ^{n} koordinaatissa. Eli translaatiokuvaukset ovat säiekuvauksia (bundle map).
Avaruus  X on pohja-avaruus, ja  E on nk. totaaliavaruus. Kuvaus  \pi  on projektio, ja on esimerkki topologisesta submersiosta. Kokonaisluku  n on vektorikimpun ulottuvuus.
Samalla lailla voidaan määritellä sileät vektorikimput, jos pohja- ja totaaliavaruus oletetaan sileiksi monistoiksi. Tällöin oletetaan, että kuvaukset yllä ovat kaikki sileitä. Yleisimmin geometriassa tarkastellaan juuri vektorikimppuja monistoilla.
Säiekuvaukset

Olkoot  (E,\pi _{E}),(F,\pi _{F}) topologisia vektorikimppuja, joiden pohja-avaruudet ovat  X,Yja ulottuvuudet  n,m, vastaavasti. Sanomme, että jatkuva kuvaus  f:E\to F on säiekuvaus, jos seuraavat kaksi ominaisuutta pätevät:
Kommutointi: On olemassa kuvaus  g:X\to Y, jolle  g\circ \pi _{E}=\pi _{F}\circ f.
Kuvaus on lineaarinen. Tässä kaikilla,  x\in X, pätee, että  f:\pi _{E}^{-1}(x)\simeq \mathbb {R} ^{n}\to \pi _{F}^{-1}(g(x))\simeq \mathbb {R} ^{m}.
Jos kyseessä on sileä vektorikimppu, niin samalla lailla määrittelemme sileät säiekuvaukset. Jos kuvaus  f on homeomorfismi, tai diffeomorfismi, niin sen käänteiskuvaus on myös säiekuvaus ja tällöin vektorikimput ovat isomorfisia.
Sektiot

Sektiot yleistävät vektorikenttiä. Vektorikentät liittävät moniston pisteisiin sen tangenttiavaruuden vektorin, joka euklidisen avaruuden  \mathbb {R} ^{n} tapauksessa voidaan samaistaa avaruuden  \mathbb {R} ^{n} kanssa. Yleisesti ottaen sektio  \sigma :X\to E on jatkuva kuvaus, joka liittää jokaiseen pisteeseen  x\in X vektorin, joka kuuluu joukkoon  \pi ^{-1}(x), eli
\pi \circ \sigma ={\text{Id}},
missä  {\text{Id}} on identiteettikuvaus. Edelleen voimme määritellä sileät sektiot. Esimerkkinä olkoot nolla-sektio, jossa  \sigma (x)=0\in \mathbb {R} ^{n}\simeq \pi ^{-1}(x)\subset E.
Vodnyi stadionin metroasema

| Vodnyi stadion (Во́дный стадио́н) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Zamoskvoretskaja
Sijainti:  55.8398°N, 37.4867°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  31. joulukuuta 1964
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Vodnyi stadion (ven. Во́дный стадио́н) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964.
Viljo Nordman

Viljo Adolf Nordman (26. kesäkuuta 1889 Helsinki – 2. lokakuuta 1978) oli suomalainen lyseon lehtori ja Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti.
Nordmanin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Adolf Nordman ja Ida Karolina Nyström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1931. Nordman teki opintomatkoja Saksaan 1923–1930 sekä Lontooseen,
Leideniin, Brysseliin ja Hampuriin 1931–1932.
Nordman oli Oulun ruotsalaisen keskikoulun suomen- ja ruotsinkielen nuorempana lehtorina 1917–1921, Porin tyttölyseon ruotsinkielen vanhempana lehtorina 1921–1923, Tampereen lyseon lehtorina 1923–1927, Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon suomenkielen vanhempana lehtorina 1927–1931 sekä Porvoon ruotsalaisen lyseon lehtorina 1933–1952. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina vuodesta 1939 lähtien.
Viljo Nordman oli naimisissa vuodesta 1942 Anna Armia von Hertzenin (s. 1900) kanssa, joka oli kirjailija Frans Emil Sillanpään entinen toinen puoliso.
Julkaisuja

Victorinus Strigelius als Geschichtslehrer, Helsingin yliopiston väitöskirja. 1930
Justus Lipsius als Geschichtsforscher und Geschichtslehrer. Suomalaisen tiedeakatemian toimituksia, Sarja B, 28, 2. Helsinki 1932
Die Wandalia des Albert Krantz: eine Untersuchung. Suomalaisen tiedeakatemian toimituksia, Sarja B, 29, 3. Helsinki 1934
Die Chronica regnorum aquilonarium des Albert Krantz : eine Untersuchung. Annales Academiae scientiarum Fennicae, Series B Tom. 35. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1936
Albrecht, Herzog von Mecklenburg, König von Schweden. Annales Academiae scientiarum Fennicae, Series B 44,1. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1938
Frans Mikael Franzén historianopettajana. Historiallinen arkisto XLIV. Helsinki 1938
H. G. Porthan ja oppihistorian opetus Turun akatemiassa 1700-luvulla. Historiallinen arkisto XLVI. Helsinki 1939
Suomennoksia

Maantieteellinen ja historiallinen väitöskirja Sysmän pitäjästä Kyminkartanon lääniä ja Ylä-Savon kihlakuntaa, minkä filosofisen tiedekunnan suostumuksella herra Pehr Adrian Gadd'in johdolla laati ja julkisesti tarkastettavaksi julkaisi Michael Ticcander : Turun Akatemian matemaattisessa oppisalissa e.p.p. 21 p:nä kesäkuuta 1792; ruotsinkielisestä asusta kääntänyt V. A. Nordman ; alkulauseen kirj. E. J. Ellilä. P. H. Bökman, Sysmä 1942
Robbery – hullu keikka

| Robbery – hullu keikka> Scorched |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gavin Grazer
Käsikirjoittaja:  Joe Wein
Tuottaja:   Al Corley  Bart Rosenblatt 
Säveltäjä:  John Frizzell
Kuvaaja:  Bruce Douglas Johnson
Leikkaaja:  Kathryn Himoff
Pääosat:   Alicia Silverstone  Woody Harrelson  Rachael Leigh Cook  John Cleese 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Neverland Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Robbery – hullu keikka (Scorched) on Gavin Grazerin ohjaama yhdysvaltalainen rikoskomedia vuodelta 2003. Sen on käsikirjoittanut Joe Wein, ja pääosia näyttelevät Alicia Silverstone, Woody Harrelson, Rachael Leigh Cook, Paulo Constanzo ja John Cleese.
Juoni

Aavikon pikkukylän pankkikonttorissa työskentelevä Sheila (Silverstone) aikoo ryöstää työpaikkansa kostoksi siitä, että hänen poikaystävänsä, konttorin johtaja, on jättänyt hänet. Hän arvelee, että mies saisi potkut ryöstön takia. Samaan aikaan toinen saman pankin virkailija George (Harrelson) on aikoo tyhjentää paikallisen rikkaan miehen (Cleese) tallelokeron kostoksi siitä, että mies on ehkä ampunut Georgen lemmikkihanhen emon. Kolmas saman pankin virkailija Stu (Costanzo) aikoo kavaltaa pankilta 250 000 dollaria viikonlopun viettoon Las Vegasissa. Tapahtumat esitetään takaumina.
Vastaanotto

Independent-elokuvana tuotetun Robberyn kuvaukset päättyivät jo kesällä 2001, mutta se tuotiin ensi-iltaan Yhdysvalloissa vasta heinäkuussa 2003 ja Euroopassa loppuvuodesta 2005. Elokuva sai hyvin kriittisiä arvosteluja ja oli raskaasti tappiollinen: seitsemän miljoonan dollarin tuotantobudjetista saatiin lipputuloina takaisin vain noin tuhannesosa eli 8 000 dollaria.
Vekurinjärvi

| Vekurinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°13′20″N, 24°19′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hauhon alue (35.77)
Laskujoki:  oja Ilmoilanselkään 
Järvinumero:  35.771.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,3 m  
Rantaviiva:  2,175 km  
Pinta-ala:  18,398 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVekurinjärvi 
Vekurinjärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,4 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Ilmoilanselän alueeseen (35.771) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 87,3 metriä mpy.
Virkki-käsityömuseo

Virkki-käsityömuseo on Tyyne-Kerttu Virkin 1977 perustama käsityön säätiöpohjainen erikoismuseo, jota ylläpitää vuonna 1978 perustettu samanniminen säätiö. Tyyne-Kerttu Virkki -säätiön tehtävänä on ylläpitää museon toimintaa sekä vaalia kansallista käsityö- ja perinnekulttuuria.
Virkki-käsityömuseon noin 3000:n objektin kokoelma koostuu pääosin käsityö- ja kotiteollisuustuotteista sekä käsityön työvälineistä. Kokoelma painottuu Karjalan alueelta kerättyihin tekstiileihin, ja sen perustan muodostaa Tyyne-Kerttu Virkin itse keräämä esinekokoelma Aunuksesta. Kokoelmaan kuuluu myös ulkomaista käsityöesineistöä mm. Virosta, Meksikosta ja Kyprokselta.
Museo toimi alkuvuosinaan 1977-1995 perustajansa Tyyne-Kerttu Virkin kotitalon kellarikerroksessa Helsingin Taivallahdessa osoitteessa Merikannontie 3. Vuonna 1995 museokokoelmat siirrettiin Karjala-talolle Käpylään, jossa aktiivista museo- ja näyttelytoimintaa harjoitettiin vuoteen 2010 saakka. Vuonna 2010 museokokoelmat liitettiin osaksi Jyväskylässä toimivan Suomen käsityön museon kokoelmia, jossa ne muodostavat oman samannimisen erilliskokoelman. Museokokoelman digitaalinen tietokanta, kirjasto ja arkisto sekä Virkin kotimuseo toimivat edelleen Virkki-säätiön alaisuudessa .
Tyyne-Kerttu Virkin Merikannontien kotimuseo avattiin yleisölle 29. syyskuuta 2004, josta asti tämä 1950-1960-lukujen asuun palautettu kotimuseo on ollut avoinna yleisölle tilauksesta.
Tyyne-Kerttu Virkki -säätiö järjestää vuosittain perustajansa muistoa ja elämäntyötä vaalivia tapahtumia, näyttelyitä ja seminaareja. Vuodesta 2001 lähtien järjestetyt Tyyne-Kerttu Virkki -seminaarit ovat käsitelleet laajasti käsityökulttuuria ja -perinnettä:
2001 Käsityö ajattelun ja luovuuden kehittäjänä
2002 Käsityö kulttuurin kantajana
2003 Käsityö - nykyaika ja tulevaisuus
2004 Käsityö ja tulevaisuus - kansainvälinen näkökulma
2005 Perinnetekstiilimme tänään
2006 Nainen ja käsityö
2007 Tyyne-Kerttu Virkki 100 vuotta -juhlaseminaari
2008 Kulttuuriaarteita keräämässä, Tyyne-Kerttu Virkin Aunuksen aika 1941–1944
2009 Bysantin perinteessä
2010 Turkin tekstiiliperinne ja opetus
2011 Kirjonnan taito ja taide
2012 Unkari - käsityön maa
2013 Perinne elää!
2014 Käsityön museot ja kokoelmat - käsityön merkitys eilen ja tänään
2015 Pinnalla! - näkökulmia monimateriaaliseen pintaan
2016 Monimuotoinen käsityöperintö
2017 Taidetta käsityön kosketuksella
2018 Kirkkotekstiilit
2019 Suomalainen Ryijy
2020 Kohti kestävää kehitystä. Ympäristöystävällisiä perinteitä ja tulevaisuuteen katsovaa kunnianhimoa näkökulmana tekstiili
2023 Kohti kestävää kehitystä - tekstiilin tarina uudistuu
Aiheesta muualla

Virkki käsityömuseo Suomen käsityön museo. Viitattu 13.1.2013.
Virkkunen

Virkkunen tai Wirkkunen on suomenkielinen sukunimi.
Osa nimen kantajista on suomentanut sukunimensä nimestä Snellman, osalla Virkkunen on alkuperäinen sukunimi. Täten kaikki Virkkuset eivät välttämättä ole mitään sukua keskenään. Alun perin Snellman–Virkkuset olettivat, että Virkkunen oli ruotsinnettu Snellmaniksi ja täten kääntäminen oli vain alkuperäisen nimen asun palauttamista. Myöhemmin kävi ilmi, että Snellmanin suku onkin alun perin kotoisin Saksasta ja Pohjanmaalla oli toinen suku Virkkunen.[lähde? ]
Tunnettuja Virkkusia ja Wirkkusia

Aili Virkkunen (1909–1998), opettajaseminaarin lehtori
Arto Heikki Virkkunen (1911–1980), majuri ja yritysjohtaja, Artturi Virkkusen poika
Artturi H. Virkkunen (1864–1924), Uuden Suomen päätoimittaja, Turun yliopiston rehtori ja historian professori
Carita Virkkunen, Mona Carita (s. 1962), iskelmälaulaja
Eero Virkkunen (s. 1948), jalkapalloilija
Erkko Virkkunen (1924–1986), arkkitehti
Heimer Virkkunen (1899–1968), rovasti, nuorisopastori ja kirjailija
Henna Virkkunen (s. 1972), poliitikko
Henrik Virkkunen (1917–1963), liiketaloustieteilijä, Kauppakorkeakoulun rehtori
Jaakko Virkkunen (1912–1998), toimittaja ja Sinimustat-nuorisojärjestön johtaja
Janne Virkkunen (s. 1948), Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja
Joe Wirkkunen (1928–1986), kanadansuomalainen jääkiekkovalmentaja
Jonna Virkkunen (s. 1999), salibandyn pelaaja
Jouko Virkkunen (1933–2011), säätötekniikan professori
Juha Virkkunen (1941–2008), toimittaja, Veli Virkkusen poika
Jussi Virkkunen (s. 1979), Kansan Uutisten päätoimittaja ja toimitusjohtaja
Kaisu Virkkunen (1919–1996), Steiner-koululaitoksen perustaja Suomessa
Lauri Virkkunen (s. 1956), toimitusjohtaja
Lotta Virkkunen (s. 1980), viulisti
Maire Virkkunen-Harki (1917–1993), mezzosopraanolaulaja, laulunopettaja ja muotitaiteilija
Matti Virkkunen (1908–1980), poliitikko ja pankinjohtaja
Mikko Virkkunen (1910–1996), professorin arvonimen saanut lääkäri, Paavo Virkkusen poika
Paavo Virkkunen (1874–1959), pappi ja poliitikko
Sakari Virkkunen (1925–2000), tietokirjailija ja Suomen Kuvalehden toimittaja
Samuli Virkkunen (s. 1990), jääkiekkoilija
Seppo Virkkunen (1921–2002), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Sinikka Virkkunen (s. 1945), markkinointi- ja mainosalan yrittäjä, kouluttaja ja järjestöjohtaja
Tapani Virkkunen (1906–1988), juristi ja työmarkkinajärjestöjohtaja, Paavo Virkkusen poika
Teemu Virkkunen (s. 1979), jääkiekkoilija
Tommi Virkkunen, Oulun Kärppien puheenjohtaja
Tuomas Virkkunen (s. 1979), urheiluselostaja
Urpo Virkkunen (1925–2011), päätoimittaja
Valtteri Virkkunen (s. 1991), jääkiekkoilija
Veli Virkkunen (1913–2001), filosofian maisteri, toimittaja, sotakirjailija ja tiedotuspäällikkö
Ville Virkkunen (s. 1976), teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija
Väinö Virkkunen (1894–1953), suomalainen jääkärieversti
Raoul Le Mouton de Boisdeffre

Raoul Le Mouton de Boisdeffre.
Raoul François Charles Le Mouton de Boisdeffre (6. helmikuuta 1839 Alençon – 24. elokuuta 1919 Pariisi) oli ranskalainen kenraali, joka toimi Ranskan pääesikunnan päällikkönä vuosina 1894–1898. Hän vaikutti Ranskan ja Venäjän puolustusliiton solmimiseen mutta menetti asemansa Dreyfus-skandaalin seurauksena.
De Boisdeffre kävi Saint-Cyrin sotakoulun ja sai vuonna 1860 luutnantin sekä 1866 kapteenin arvon. Osallistuessaan vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sotaan hän onnistui muun muassa murtautumaan Sedanin taistelun aikana ulos vihollisen piiritysrenkaasta sekä pakenemaan piiritetystä Pariisista kuumailmapallolla. Sodan lopussa hän palveli kenraali Alfred Chanzyn adjutanttina Loiren-armeijassa. De Boisdeffre jatkoi Chanzyn alaisena tämän toimiessa vuodesta 1873 Algerian kenraalikuvernöörinä ja vuodesta 1878 Ranskan suurlähettiläänä Pietarissa, jossa de Boisdeffre sai viran suurlähetystön sotilasattaseana. Hänet ylennettiin vuonna 1887 prikaatikenraaliksi ja 1892 divisioonakenraaliksi.
Ranskan kaavaillessa liittoutumista Venäjän keisarikunnan kanssa silloinen pääesikunnan apulaispäällikkö de Boisdeffre osallistui vuonna 1890 Venäjän sotaharjoituksiin ja tunnusteli sotilasliiton mahdollisuutta. Kun Venäjä taipui liiton kannalle, lähetettiin de Boisdeffre elokuussa 1892 jälleen osallistumaan Venäjän sotaharjoituksiin, todellisena tehtävänään salaisen liittosopimuksen neuvotteleminen Venäjän pääesikunnan päällikön, kenraali Nikolai Obrutševin kanssa. Sopimus puolustusliitosta allekirjoitettiin 18. elokuuta 1892.
De Boisdeffre nimitettiin Ranskan pääesikunnan päälliköksi vuonna 1894. Hän pyrki estämään vakoilusta syyttömänä tuomitun kapteeni Alfred Dreyfusin tuomion kumoamisen ja tuki Dreyfusin vastaisia todisteita esittänyttä majuri Hubert-Joseph Henryä. De Boisdeffre oli yksi niistä korkea-arvoisista upseereista, joita kirjailija Émile Zola syytti nimeltä mainiten avoimessa kirjeessään ”J’accuse…!” (”Minä syytän!”). Kun Henry paljastui väärentäjäksi, joutui de Boisdeffre eroamaan pääesikunnan päällikkyydestä 1. syyskuuta 1898. Vuodesta 1904 hän oli reservissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raoul Le Mouton de Boisdeffre Wikimedia Commonsissa
Ronkanen

Ronkanen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aimo Ronkanen (1913–1992), taidemaalari
Eero Ronkanen (1908–1990), jalkapalloilija
Jussi Ronkanen (1908–1994), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.