stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lance Macklin
Ura

Macklin syntyi Lontoossa vuonna 1919 lontoolaisperheeseen, jonka isä Noel Macklin oli liikemies moottoriveneitä (mm. Fairmilea) ja kilpa-autoja (mm. Invictaa ja Railtonia) valmistavassa yrityksessä. Hän sai ensimmäisen maailmansodan aikaisista asevarustelusuorituksistaan ritarin arvon. Francis itse opiskeli Sveitsissä, palveli toisessa maailmansodassa Kuninkaallisen laivaston aseistettujen moottoriveneiden joukko-osastossa ja sodan jälkeen hän kiinnostui ystäviensä tavoin kilpa-autoilusta. Hän osti Maseratin kilpa-auton ja yritti päästä Mansaarten kilpailuun, mutta häntä ei päästetty kilpailemaan ajokokemuksen puutteen vuoksi. Ajokokemusta hän sai ajamalla iltaisin isänsä valmistamalla Invictalla ympäri Lontoon Belgrave Squarea, mitä hän kuvaili seuraavasti: "Tuolloin se (Belgrave Square) oli päällystetty puisilla laatoilla. Sateella siitä tuli niin liukas, ettei sitä voinut uskoa todeksi. Tulin yökerhosta kahdelta aamuyöllä, hyppäsin Invictan kyytiin ja käytin 10 minuuttia driftaamalla nelipyöräiselläni sitä (Squarea) ympäri."
Macklin sai kokemusta isommista urheiluautoluokista ajaessaan Ian Metcalfen kanssa Span 24 tunnin ajoja, ja vaikka kilpailu päättyi keskeytykseen Aston Martinin tallipäällikkö John Eason Gibson tarjosi vaikuttuneena Macklinin ajotaidoista hänelle kuljettajanpaikkaa kaudeksi 1949. Vuonna 1950 Macklin ja George Abecassis sijoittuivat Le Mansin 24 tunnin ajoissa viidenneksi, minkä seurauksena Abecassis kutsui hänet ajamaan HWM:n rahoituksen puutteesta kärsivään Formula 2 -talliin. Macklinin parhaaksi saavutukseksi jäi vuoden 1951 Le Mansin 24 tunnin ajoista kolmas sija Eric Thompsonin kanssa. Hän siirtyi vuonna 1953 Aston Martinilta Bristolin kilpa-autotalliin kilpaillen heikolla menestyksellä, mitä hän on kuvaillut uransa huonoimmaksi päätökseksi. Kaudeksi 1954 hän vaihtoi jälleen Austin-Healeyhyn ajaen Sebringin 12 tunnin ajoja, joissa sijoittui kolmanneksi.
Hän osallistui 15 Formula 1 -sarjan Grand Prix -kilpailuun kausilla 1952-1955, mutta ei onnistunut keräämään yhtään MM-pistettä. Kaudet 1953 ja 1954 olivat Macklinille erityisen hankalia, sillä hän keskeytti jokaisen kilpailun, joihin noina kausina osallistui. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
Vuonna 1955 Macklin osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon Sveitsissä ja oli osallisena pahassa onnettomuudessa, jossa kuljettaja Pierre Levegh sekä yli 80 katsojaa saivat surmansa. Macklin selvisi fyysisesti loukkaantumattomana, mutta onnettomuus jätti häneen syvät henkiset arvet. Entiset ystävykset Macklin ja Mike Hawthorn syyttivät toisiaan Levegh'n kuolemasta sekä onnettomuudesta ja riita oli melkein menossa oikeuskäsittelyyn, kunnes Hawthorn kuoli vuonna 1959 onnettomuudessa. Macklin lopetti ajouransa ajettuaan vielä muutaman kisan.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | HW Motors Ltd | HWM | Alta S4 | SUI Kesk. | 500 | BEL 11 | FRA 9 | GBR 15 | GER | NED 8 | ITA DNQ |  | - | 0 |
| 1953 | HW Motors Ltd | HWM | Alta S4 | ARG | 500 | NED Kesk. | BEL Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER | SUI Kesk. | ITA Kesk. | - | 0 |
| 1954 | HW Motors Ltd | HWM | Alta S4 | ARG | 500 | BEL | FRA Kesk. | GBR | GER | SUI | ITA | ESP | - | 0 |
| 1955 | Stirling Moss Ltd | Maserati 250F | Maserati S6 | ARG | MON DNQ | 500 | BEL | NED | GBR 8 | ITA |  |  | - | 0 |
Muuta

Kilpa-ajojen ohella Macklin harrasti nyrkkeilyä ja poolonpeluuta sekä harjoitteli Ranskan ja Britannian hiihtojoukkueessa, kunnes kärsi polvivammasta. George Abecassis kuvaili ystäväänsä seuraavasti: " "Hänestä (Macklinistä) olisi voinut tulla erittäin hyvä kilpa-ajaja... tai olympiahiihtäjä. Hänellä oli hämmästyttävän hyvä tasapainoaisti enkä epäile etteikö hän olisi pärjännyt hyvin, mutta erityisintä oli kuitenkin se, ettei hän ikinä ollut kiinnostunut siitä."
Mackliniä pidettiin naistenmiehenä, joka vaikutti myös hänen ajamiseensa Formula 2 -luokassa. The Telegraph kuvailee asiaa seuraavasti: "Hyvännäköinen, pehmoisia puhuvan hurmuri-Macklinin keskittyminen herpaantui naisseuran läsnäolosta. Jos auto hajosi harjoituksissa, niin hän ei ollut siitä pettynyt. 'No jaa,' hän tapasi sanoa, 'Menenpä tästä kylille etsimään tipusia.' Blondien kohdalla hän ei ilmestynyt harjoituksiin."
Kilpa-ajojen jälkeen Macklin työskenteli Facel Vegan autotehtailla vuoden 1963 konkurssiin asti sekä Lontoon H R Owenin automyynnissä. Eläköityään hän muutti Espanjaan.
Lady Shiva

Lady Shiva oikealta nimeltään Sandra Wu-San tai Sandra Woosan on fiktiivinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmon ovat luoneet Dennis O'Neil ja Ric Estrada, ja hän esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa Richard Dragon, Kung Fu Fighter #5 joulukuussa 1975. Hän on kiinalais-japanilainen taistelulajien suurmestari ja yksi DC-universumin taitavimmista taistelijoista. Hän on palkattu salamurhaaja, joka on erikoistunut tappamaan kohteitaan paljain käsin, ja hän on Cassandra Cainin, nykyisen Lepakkotytön äiti. Hahmo on toiminut ajoittain Batmanin vihollisena ja liittolaisena.
Muussa mediassa > Animaatiossa

Lady Shiva esiintyi animaatiosarjassa Beware the Batman, jossa häntä ääninäytteli Finola Hughes. Tämä versio on League of Assassins -liiton eliittijäsen, joka kilpailee Katanan ja toisen Liigalaisen Silver Monkeyn kanssa, joka yrittää kaapata hänen asemansa.
Lady Shiva esiintyi Young Justice animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Gwendoline Yeo. Tämä versio on League of Shadowsin jäsen ja Valon toimeenpanija.
Sankarillinen versio Lady Shivasta esiintyi DC Super Hero Girls nettisarjassa, jossa häntä ääninäytteli Tania Gunadi. Sarjassa Lady Shiva oli yksi supersankareiden koulun oppilaista.
Lady Shiva esiintyi cameo-roolissa animaatioelokuvassa Superman/Batman: Public Enemies, jossa häntä ääninäytteli Rachael MacFarlane.
Lady Shiva esiintyi pienessä roolissa animaatioelokuvassa Batman: Hush, jossa häntä ääninäytteli Sachie Alessio.
Lady Shiva esiintyi animaatioelokuvassa Justice League Dark: Apokolips War, jossa häntä ääninäytteli Sachie Alessio. Tämä versio toimii Damian Waynen oikeana kätenä, auttaen häntä ja League of Shadowsia heidän ponnisteluissaan Darkseidin kukistamisessa varmistamalla boomtube-generaattorin LexCorp-rakennuksessa, kunnes LexCorpin vartija tappaa hänet.
Lady Shiva esiintyi animaatioelokuvassa Deathstroke: Knights & Dragons: The Movie, jossa häntä ääninäytteli Panta Mosleh.
Lady Shiva esiintyi animaatioelokuvassa Batman: Soul of the Dragon, jossa häntä ääninäytteli Kelly Hu.
Muussa mediassa > Televisiossa

Lady Shiva esiintyi Batmanin tytär -televisiosarjassa, jossa häntä esitti Sung-Hi Lee. Tämä versio on freelance-varas ja Helena Kylen entinen koulutoveri, joka etsii kostoa Barbara Gordonille 15-vuotiaan sisarensa vahingossa tapahtuneesta kuolemasta, joka kuoli vuosia aiemmin, kun Gordon Batgirlina yritti saada Shivan kiinni.
Videopeleissä

Lady Shiva esiintyi DC Universe Online -pelissä, jossa häntä ääninäytteli DB Cooper.
Lady Shiva esiintyi pelattavana hahmona Lego Batman 2: DC Super Heroes pelin kannettavassa versiossa.
Nuori versio Lady Shivasta esiintyi pelissä Batman: Arkham Origins, jossa häntä ääninäytteli Kelly Hu.
Lady Shiva esiintyi pelattavana hahmona Lego DC Super-Villains -pelissä, jossa häntä ääninäytteli Sumalee Montano.
Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen

| Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen Kaartamo Kettunen Kuustonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 2002
 Tuottaja(t): Timo Suomi
 Tyylilaji: Country
 Levy-yhtiö: EMI
Esa Kaartamon muut julkaisut
| Kaartamo Kettunen Kuustonen 1998 | Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen 2002 | Näillä main 2002 |
Edu Kettusen muut julkaisut
| Grand Prix 2002 | Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen 2002 | Tarpeeks jotain 2006 |
Mikko Kuustosen muut julkaisut
| Atlantis 2000 | Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen 2002 | Musta 2003 |
Laulava sydän – Kaartamo Kettunen Kuustonen on vuonna 2002 julkaistu albumi, jolla laulavat pääasiassa Esa Kaartamo, Edu Kettunen ja Mikko Kuustonen, mutta mukana on myös muita esiintyjiä. Levyn kappaleet on tallennettu Yle TV2:n Laulava sydän -ohjelmasarjan osassa ”Laulava sydän: Kolmen koon kantri”, joka lähetettiin keväällä 2001 sekä uusintana talvella 2002.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittaneet Esa Kaartamo ja Jarmo Nikku.
| --- | --- |
 CD 1 Ilona – 3.55  Mä elän vieläkin – 3.04  Yökirja – 3.17  Sateenkaari sydämessäni – 4.11  Automies – 2.45  Häkki heilahtaa – 2.56  Takapihan Tauno – 3.33  Jolene – 4.00  Oi naiseni – 2.31  Missä aiot viettää yösi – 4.06  Kuningatar – 2.59  Isäni talo – 2.28  Rajamaa – 4.17  Pidä kiinni nyt – 3.10 :  CD 2 Elämän haamu – 2.47  Säästä kyyneleet – 3.37  Vanki – 3.16  Niin yksin oon – 5.07  Fiiliksellä beibi – 2.43  Kuoren alle suru jää – 2.56  Kone älä hyydy – 2.45  Laakson lilja – 3.18  Kaktusviinaa – 5.22  Sain yön – 3.35  Onnen kulkuri – 3.42  Taivaan maalaaja – 4.17  Yhden yön – 2.24  Nueva Rosita – 3.49
Lateraanipalatsi

Lateraanipalatsi.
Lateraanipalatsi (ital. Palazzo del Laterano) on Roomassa sijaitseva katolisen kirkon omistama palatsi ja entinen paavin virka-asunto. Nykyään rakennuksessa toimii Rooman hiippakunnan hallinto. Se on osa Lateraaniksi kutsuttua kokonaisuutta yhdessä viereisten Lateraanikirkon ja Lateraanikastekappelin kanssa. Vatikaanivaltion ulkopuolella sijaitseva Lateraanipalatsi kuuluu Pyhän istuimen eksterritoriaalialueisiin.
Palatsi (vas.) ja Lateraanikirkko, edessä piazza di San Giovanni in Laterano -aukio.
Lateraanipalatsi on välittömästi Lateraanikirkon pohjoispuolella. U-kirjaimen muotoinen rakennus ympäröi suurta sisäpihaa. Palatsin yhteydessä on entinen paavien yksityiskappeli Sancta Sanctorum, johon johtavat kuuluisat Scala Santa -portaat. Palatsin ensimmäisessä kerroksessa toimii Vatikaanin museoihin kuuluva Vatikaanin historiallinen museo, jonka tiloissa on nähtävillä historiallisia freskoja, gobeliineja, huonekaluja, aseita, paavien muotokuvia ja puuveistoksia eri vuosisadoilta.
Historia

Paikalla oli Rooman valtakunnan aikana Laterani-nimisen suvun yksityispalatsi, josta tuli myöhemmin Rooman keisarien omaisuutta. Keisari Konstantinus I sai sen omistukseensa vaimonsa Faustan kautta, ja se tunnettiin tuolloin nimellä Domus Faustae (”Faustan talo”). Konstantinus lahjoitti alueen paavi Miltiadeelle vuoden 312 Mulviuksen sillan taistelun jälkeen. Patriarchiumiksi kutsuttu palatsi toimi lähes tuhat vuotta paavien virka-asuntona. Paavi Hilarius rakennutti 400-luvulla palatsin yhteyteen kaksi kirjastoa. Paavit Sakarias ja Leo III kunnostivat ja laajensivat palatsia 700-luvulla. Lisää laajennuksia tehtiin 800–1200-luvuilla.
Lateraanin alueella järjestettiin vuosien 1123 ja 1517 välillä viisi kertaa Lateraanikonsiilina tunnettu ekumeeninen kirkolliskokous. Alkuperäinen palatsirakennus vaurioitui maanjäristyksissä vuosina 1227 ja 1349 sekä tulipaloissa vuosina 1308, 1309 ja 1361, ja ajautui rappiolle paavien ollessa paossa Avignonissa vuosina 1309–1377. Kun paavinistuin vuonna 1377 palautettiin Avignonista takaisin Roomaan, paavin virka-asunto sijoitettiin Vatikaaniin, jolloin Lateraanipalatsin merkitys väheni. Palatsia kunnostettiin Julius II:n aikana viidettä Lateraanikonsiilia varten.
Nykyinen Lateraanipalatsi rakennettiin alkuperäisen paikalle vuosina 1585–1589 paavi Sixtus V:n määräyksestä osana tämän suurta rakennusohjelmaa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Domenico Fontana. Vanhaan palatsiin kuuluneet Scala Santa -portaat siirrettiin uuden rakennuksen yhteyteen. Myös jotain muita osia alkuperäisestä rakennuksesta on säilynyt osana nykyistä. Arkkitehti Francesco Borromini suunnitteli vuonna 1646 palatsiin täydennysosia paavi Innocentius X:n toimeksiannosta.
Niin sanottu Lateraaniobeliski siirrettiin Circus Maximuksesta palatsin edessä olevalle aukiolle Sixtus V:n määräyksestä vuonna 1586.
Vuoden 1929 Lateraanisopimus allekirjoitettiin Lateraanipalatsissa. Rooman hiippakunnan hallinnosta vastaavan kardinaalivikaarin virasto eli vikariaatti siirrettiin vuonna 1962 paavi Johannes XXIII:n määräyksellä Lateraanipalatsiin. Vuonna 1987 palatsin ensimmäisessä kerroksessa sijaitsevaan paavin asuntoon siirrettiin lisäksi vuonna 1973 perustettu Vatikaanin historiallinen museo.
Lateraanikirkon edustalla vuonna 2024 tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa löydettiin mahdollisesti osa keskiaikaisen Patriarchium-palatsin ympärysmuurista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lateraanipalatsi Wikimedia Commonsissa
Palazzo Lateranense (italiaksi) Lateraanikirkon matkailusivu
Lesley-Anne Down

| Lesley-Anne Down |
| --- | --- |
 Lesley-Anne Down vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1954 (ikä 70)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1971–
Aiheesta muualla
www.lesleyannedown.com
IMDb 
Elonet
Lesley-Anne Down (s. 17. maaliskuuta 1954 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän näytteli sarjassa Kahden kerroksen väkeä vuosina 1973–1975 sekä elokuvissa Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen (1976) ja Muistojen katu (1979). 1990-luvulla hän näytteli Dallasissa. Saippuasarjassa Sunset Beach Down näytteli Olivia Richardsia vuosina 1997–1999. Lesley on nykyisin tunnettu sarjasta Kauniit ja rohkeat, jossa hän näytteli Jacqueline Maronea vuosina 2003–2012. Yksi hänen tunnetuimmista roolisuorituksistaan on Madeleine Mainin rooli televisiosarjassa Jaettu maa vuodelta 1994. Sarjassa hänen vastanäyttelijänään oli Patrick Swayze.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 |  | School for Unclaimed Girls | Diana |
| 1970 |  | Sin un adiós | Marta Greidy |
| 1971 |  | All the Right Noises | Laura |
| 1971 | Draculan himo | Countess Dracula | Ilona |
| 1971 | Nakertajat | Assault! The Creepers In the Devil's Garden | Tessa Hurst |
| 1972 | Petos | Pope Joan | Cecilia |
| 1973 |  | Peg Leg, Musket & Sabre | Lucy-Ann |
| 1974 | Haudan tuolta puolen | From Beyond the Grave | Rosemary Seaton (osa 4 "The Door") |
| 1975 | Brannigan - terästä nyrkeissä | Brannigan | Luana |
| 1976 | Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen | The Pink Panther Strikes Again | Olga |
| 1977 | Pieni yösoitto | A Little Night Music | Anne Egerman |
| 1978 | Betsy | The Betsy | Lady Bobby Ayres |
| 1978 | Kultajuna | The First Great Train Robbery | Miriam |
| 1979 | Muistojen katu | Hanover Street | Margaret Sellinger |
| 1980 | Mekö muka huijareita | Rough Cut | Gillian Bromley |
| 1981 | Sfinksi | Sphinx | Erica Baron |
| 1982 |  | A contratiempo | La actriz |
| 1986 | Nomads - yön muukalaiset | Nomads | tohtori Eileen Flax |
| 1987 |  | Scenes from the Goldmine | Lady Lesley-Anne Down |
| 1992 | Out of control - häijy tilanne | Over the Line | Elaine Patterson |
| 1993 | Demoni - Yön teurastaja | Night Trap | Christine Turner |
| 1994 | Väkivallan vihollinen 5: Kalman kasvot | Death Wish V: The Face of Death | Olivia Regent |
| 1994 |  | Munchie Strikes Back | Linda McClelland |
| 1994 |  | In the Heat of Passion II: Unfaithful | Jean Bradshaw |
| 1996 |  | The Secret Agent Club | Eve |
| 1997 | Wally Sparks - sika herrasmieheksi | Meet Wally Sparks | Hooker Nurse |
| 2000 |  | The King's Guard | kuningatar Beatrice |
| 2001 |  | The Meeksville Ghost | Emily Meeks |
| 2002 |  | 13th Child | piirisyyttäjä Murphy |
| 2006 |  | Seven Days of Grace | Lillian |
| 2011 |  | Rosewood Lane | tohtori Cloey Talbot |
| 2014 |  | Dark House | Lilian |
| 2015 |  | Kill Me, Deadly | Lady Clairmont |
| 2017 |  | Gates of Darkness | Sister Clare |
| 2017 |  | Justice | Elizabeth |
Liesle

| Liesle |
| --- | --- |
 Lieslen rautatieasema
 vaakuna
 Liesle
 Koordinaatit: 47°03′45″N, 5°48′56″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Franche-Comté
Departementti:  Doubs
Arrondissementti:  Besançon
Väkiluku:  520
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liesle on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Franche-Comtén alueella. Kunnan kuuluisin asukas Félix Gaffiot tuli tunnetuksi tekemästään Latina-ranska-sanakirjasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liesle Wikimedia Commonsissa
Loggia (täsmennyssivu)

Loggia  voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Loggia, pylväskäytävä tai pilarikäytävä on arkkitehtoninen elementti
Loggia dei Lanzi, rakennus Firenzessä
La Loggia, kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Torinon metropolikaupungissa
Robert Loggia (1930–2015), yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Loggia”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Logi Már Einarsson

| Logi Már Einarsson |
| --- | --- |

Sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtaja
 2016–2022  
Edeltäjä:  Oddný G. Harðardóttir
Seuraaja:  Kristrún Frostadóttir
Kansanedustaja
 2016–  
Ryhmä/puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Vaalipiiri:  Norðausturkjördæmi
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1964 (ikä 60) Akureyri
Kansalaisuus:   Islanti
Puoliso:  Arnbjörg Sigurðardóttir
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen liitto
Logi Már Einarsson (s. 21. elokuuta 1964) on islantilainen poliitikko, joka toimi sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtajana vuosina 2016–2022.
Logi syntyi Akureyrissä. Hän valmistui arkkitehdiksi Oslon arkkitehtikorkeakoulusta vuonna 1992, josta lähtien hän työskenteli arkkitehtina vuoteen 2016 asti. Vuosina 2010–2012 hän toimi opettajana Reykjavíkin yliopistossa sekä Islannin arkkitehtiliiton puheenjohtajana.
Vuosina 2012–2016 Logi istui Akureyrin kaupunginvaltuustossa. Hänet valittiin Alltingiin vuoden 2016 parlamenttivaaleissa Norðausturkjördæmi-vaalipiiristä; vaalien jälkeen hänet valittiin sosiaalidemokraattisen liiton puheenjohtajaksi Oddný G. Harðardóttirin erottua toimesta. Vuodesta 2022 hän on toiminut Alltingin tulevaisuusvaliokunnan puheenjohtajana.
Logi on naimisissa Arnbjörg Sigurðardóttirin kanssa. Heillä on vuosina 1997 ja 2004 syntyneet lapset.
Loggia dei Lanzi

Loggia dei Lanzi.
Loggia dei Lanzi, tunnetaan myös nimellä Loggia della Signoria, on rakennus Firenzessä. Se sijaitsee Piazza della Signorian laidalla Palazzo Vecchion oikeassa kulmassa. Loggia dei Lanzi rakennettiin 1376–1382 kokoontumisia ja julkisia seremonioita varten.
Rakennusta on kutsuttu myös nimellä Loggia dell' Orcagna, sillä sen suunnittelijana pidettiin Orcagnaa. Sen ovat kuitenkin suunnitelleet Benci di Cione ja Simone Talenti.
Loggia dei Lanzin julkisivulla on Agnolo Gaddin tekemät allegoriset hahmot, jotka esittävät neljää klassista hyvettä. Portailla on kaksi leijonahahmoa, joista toinen on roomalaisajalta ja toinen Flaminio Vaccan suunnittelema. 1500-luvun lopulla Uffizin palatsin valmistumisen jälkeen Bernardo Buontalenti muutti Loggia dei Lanzin terassin eräänlaiseksi riippuvaksi puutarhaksi, jolta käsin prinssit pystyivät katselemaan aukiolla pidettyjä tapahtumia.
Loggia dei Lanzissa on monia klassisia ja manieristisia veistoksia renessanssityylisten kaarien alla. Näistä manieristiset veistokset ovat erityisen merkittäviä. Niihin kuuluvat Giambolognan Sabiinitarten ryöstö ja Herkules voittamassa kentauri Nessosta. Kuuluisin rakennuksen teoksista on Benvenuto Cellinin pronssiveistos Perseus.
Benvenuto Cellinin pronssiveistos Perseus
Palazzo Vecchio ja Loggia dei Lanzi
Kattoterassi.
Etualalla Baccio Bandinellin Herkules & Kakus -patsas
Panoraamakuva Piazza della Signorian laidalta.
Benvenuto Cellini: Perseus Medusan pään kanssa (1554)
Perseus
Giambolognan Sabiinitarten ryöstö
Pio Fedi (1815–1892): Polyxenan raiskaus aka. Pyrrhus ja Polyxena (1866)
Flaminio Vaccan leijonaveistos
Giambologna: Hercules ja Nessus, 1599
Näkymä Loggia dei Lanzista Palazzo della Signorialle 1800-luvun maalauksessa.
Liman kulttuuri

liman kulttuuri
Liman kulttuurin loivat intiaanit ja se kukoisti Perun rannikolla 100 jaa. - 550 tai 650 jaa.
Kulttuurin alueella oli kolme jokea, Rimac, Chillon ja Lurin, jossa oli Pachacamac, tunnetuin kulttuurin keskus. 
Kulttuurista jäi tekstiilejä, rakennelmia ja keramiikkaa tyypilliseen muinaisperulaiseen tapaan. Kulttuuri rakensi monia temppelikumpuja, wak'oja (huacoja).
Kulttuuria on vaikea erotella ympäröivistä Paracas-, Moche- ja Nazca-kulttuureista, koska sillä oli yhteisiä piirteitä niiden kanssa. Keramiikassa on ensin Mochen, sitten Warin vaikutusta.
Liman suurimat keskukset olivat Pachacamac, Pucllana, Cajamarquilla y Catalina Huanca ja Wallamarka. Kulttuuria loivat myös Maranga ja Cerro Culebras
Aiheesta muualla

http://www.gabrielbernat.es/peru/preinca/cultpreincaicas/dregionales/LIMA/lima.html
La clemenza di Tito (René Jacobs)

| La clemenza di Tito  |
| --- | --- | --- |

La clemenza di Tito, kapellimestarina René Jacobs, äänitteen kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 2005
 Studio : Studio Teldex
 Julkaistu: 9. joulukuuta 2006
 Kesto: 02.13.25
 Levymerkki: Harmonia Mundi
muut julkaisut
|   | La clemenza di Tito  |   |
La clemenza di Tito, KV 621 (suom. Tituksen lempeys) on levy-yhtiö Harmonia Mundin julkaisema, René Jacobsin johtama äänite Wolfgang Amadeus Mozartin viimeiseksi jääneestä, kaksinäytöksisestä oopperasta, joka kuuluu opera serian lajityyppiin.
Oopperan libreton on kirjoittanut Caterino Mazzola vuonna 1791. Hän käytti sen perustana Pierre Corneillen näytelmää Cinna.
Tekniset tiedot

Äänitysaika: marraskuu 2005
Äänityspaikka: Studio Teldex (Berliini)
Äänitteen kokonaiskesto: 2:13:25
Äänitteen julkaisupäivä: 9. joulukuuta 2006
Levy-yhtiö: Harmonia Mundi
Kieli: italia, tekstit: ranska, englanti, saksa
Levy-yhtiön tuotenumero: 901923
UPC: 7 94881 80126 8
Esiintyjät

Mark Padmore, tenori (Tito)
Alexandrina Pendatchanska, sopraano (Vitellia)
Bernard Fink, mezzosopraano (Sesto)
Marie-Claude Chappuis, mezzosopraano (Annio)
Sunhae Im, sopraano (Servilia)
Sergio Foresti, basso (Publio)
Orkesteri: Freiburger Barockorchester
Kuoro: RIAS-Kammerchor Berlin.
Äänitteen jaottelu

CD-levy 1
Ouverture
Recitativo: Ma che? Sempre l'istesso
No.1 Duetto: Come ti piace imponi
Recitativo: Amico, il passo affretta
No.2 Aria: Deh se piacer mi vuoi
Recitativo: Amico, ecco il momento
No.3 Duettino: Deh prendi un dolce amplesso
No.4 Marcia
No.5 Coro: Serbate, oh Dei custodi
Recitativo: Te della patria il padre
Marcia
Recitativo: Adesso, o Sesto
No.6 Aria: Del più sublime soglio
Recitativo: Non ci pentiam
No.7 Duetto: Ah perdona il primo affetto
Recitativo: Che mi rechi in quel foglio?
No.8 Aria: Ah, se fosse intorno al trono
Recitativo: Felice me!
No.9 Aria: Parto, Ma tu ben mio
Recitativo: Vedrai, Tito, vedrai, che alfin si vile
No.10 Terzetto: Vengo... Aspettate... Sesto!...
No.11 Recitativo accompagnato: Oh Dei, che smania è questa
No.12 Quintetto Con Coro: Deh, conservate, oh Dei
CD-levy 2
Recitativo: Sesto, come tu credi
No.13 Aria: Torna di Tito a lato
Recitativo: Partir deggio, o restar?
No.14 Terzetto: Se al volto mai ti senti
No.15 Coro: Ah grazie si rendano
Recitativo: Gia de' pubblici giuochi
No.16 Aria: Tardi s'avvede
Recitativo: No, così scellerato
No.17 Aria: Tu fosti tradito
Recitativo accompagnato: Che orror! Che tradimento
No.18 Terzetto: Quello di Tito è il volto!
Recitativo: Eppur mi fa pietà
No.19 Rondo: Deh per questo istante solo
Recitativo: Ove s'intese mai più contumace
No.20 Aria: Se all'impero, amici Dei
Recitativo: Publio, ascolta!
No.21 Aria: S'altro che lacrime
No.22 Recitativo: Ecco il punto, oh Vitellia
No.23 Rondo: Non più di fiori
No.24 Coro: Che del ciel, che degli Dei
Recitativo: Pria che principio a' lieti
No.25 Recitativo accompagnato: Ma che giorno è mai questo?
No.26 Sestetto con Coro: Tu, è ver, m'assolvi, Augusto
Arvio

Carter Chris Humphrayn mukaan tulkinta on tunteellinen, eloisa ja nautinnollinen sekä soittimelliset värit ja karakterit alituiseen vaihtelevia. Kapellimestarin työskentely on analyyttistä ja lyyristä. Humphray laskee levytyksen teoksen parhaiden tulkintojen joukkoon.