stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Panssariarmeija Afrika
Panssariryhmä Afrika

Kesällä 1941 OKW määräsi muodostettavaksi Afrikkaan uuden yhtymän panssariryhmä Afrikan (saks. Panzergruppe Afrikan), joka perustettiin 1. syyskuuta. Ryhmä muodostettiin Saksan Afrikan armeijakunnasta ja saksalaisista upseereista, jotka olivat palveluksessa Italian Afrikan joukkojen esikunnassa. Erwin Rommel määrättiin 15. elokuuta panssariryhmän komentajaksi ja armeijakunnan komentajaksi tuli Ludwig Crüwell.
Ryhmästä armeijaksi

Ryhmään kuuluivat 21. tammikuuta 1942 Saksan Afrikan armeijakunnan lisäksi Saksan 90. kevyt divisioona ja Italian XX motorisoitu armeijakunta sekä XXI ja X jalkaväkiarmeijakunnat. Motorisoituun divisioonaan kuuluivat panssaridivisioona Ariete ja motorisoitudivisioona Trieste. Jalkaväkidivisiooniin kuuluivat jalkaväkidivisioonat Pavia, Trento, Sabratha sekä Bologna ja Brescia.
Ryhmä muutettiin panssariarmeija Afrikaksi (saks. Panzer-Armee Afrika) 22. tammikuuta 1942 Hitlerin antamalla käskyllä. Lokakuussa 1942 armeijan nimeksi tuli saksalais-italialainen panssariarmeija (saks. Deutsch-Italienische Panzerarmee) helmikuuhun 1943 saakka.
El Alameinin tappion jälkeen ja liittoutuneiden vallatessa läntisen Pohjois-Afrikan OKW vielä kerran vahvisti asemaansa Afrikassa muodostamalla XC armeijakunnan Tunisiassa 19. marraskuuta 1942 ja muodostamalla 8. joulukuuta 5. panssariarmeijan. Panssariarmeija Afrikasta muodostettiin samassa yhteydessä Italian 1. armeija, joka oli italialaisen kenraalin alaisuudessa.
Panssaridivisioona Feldherrnhalle 1

| Panssaridivisioona Feldherrnhalle 1 |
| --- | --- |

Toiminnassa:  27. marraskuuta 1944 – toukokuu 1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Maavoimat
Aselajit:  Panssari
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
Panssaridivisioona Feldherrnhalle 1 oli Saksan maavoimien panssariyhtymä toisen maailmansodan lopulla.
Perustaminen

Divisioona perustettiin 27. marraskuuta 1944 nimeämällä panssarikrenatööridivisioona Feldherrnhalle uudelleen.
Historia

Divisioona liitettiin marraskuussa Etelän armeijaryhmän 6. armeijan III armeijakuntaan, jonka mukana se osallistui Budapestin taisteluun. Vuoden alussa divisioona kuului saman armeijan IX SS-armeijakuntaan jatkaen taistelua Unkarissa. Maaliskuussa divisioona liitettiin armeijaryhmän 8. armeijaan muodostettuun armeijakunta Feldherrnhalleen, jonka mukana se vetäytyi Slovakiaan. Toukokuussa divisioonan jäänteet kuuluivat keskustan armeijaryhmän 1. panssariarmeijan III armeijakuntaan taistellen Saksan alueella.
Divisioona antautui toukokuussa.
Panzer-Abteilung 211

Saksan 211. panssaripataljoona (Panzer-Abteilung 211) oli toisen maailmansodan aikaan vuosina 1940–1945 toiminut saksalainen panssariyksikkö. Pataljoona toimi Suomessa jatkosodan ja Lapin sodan aikana osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.
Sen kalustona oli Somua S-35- ja Hotchkiss H-39 -panssarivaunuja. Pataljoonalla ei ollut muita vaunumalleja ennen kevättä 1944, jolloin se sai täydennyksenä kuusi Panzer III -vaunua.
Aiheesta muualla

Lexikon der Wehrmacht: Panzer-Abteilung 211 (saksaksi)
Pannonia (diokeesi)

| Pannonia Illyricum Dioecesis Pannoniarum Dioecesis Illyrici> Rooman diokeesi |
| --- | --- |

 Pannonian eli Illyricumin diokeesin alue.
Valtio:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Italia, Illyricum et Africa Italia et Africa
Nykyinen valtio/alue:  Bosnia ja Hertsegovina, Itävalta, Kroatia, Serbia, Slovenia, Unkari
Perustettu:  n. 293
Pannonia (lat. Dioecesis Pannoniarum/Pannoniae), noin vuodesta 395 lähtien Illyricum (Dioecesis Illyrici/Illyricum (occidentale)), oli Rooman valtakunnan diokeesi, joka käsitti sille nimen antaneen Pannonian sekä muun muassa Noricumin ja Dalmatian. Näin siihen kuului alueita suunnilleen seuraavista nykyvaltioista: Bosnia ja Hertsegovina, Itävalta, Kroatia, Serbia, Slovenia ja Unkari.
Diokeesi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, ja se oli näin yksi alkuperäisestä 12 diokeesista. Se kuului välillä Italia, Illyricum et African prefektuuriin ja välillä Italia et African prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen diokeesin nimi oli Illyricum, ja se oli osa Länsi-Roomaa ja kuului Italia et African prefektuuriin.
Provinssit

Diokeesi jakaantui seuraaviin provinsseihin:
| Provinssit n>  vuodesta 293 |
| --- | --- |
Dalmatia: 
Noricum mediterraneum: 
Noricum ripense: 
Pannonia prima: 
Pannonia secunda: 
Savia: 
Valeria:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pannonian/Illyricumin diokeesi Wikimedia Commonsissa
Rooman diokeesit
| --- | --- |
n. 293–395:  Africa · Asiana · Britannia · Gallia · Hispania · Italia · Moesia · Oriens · Pannonia · Pontica · Thracia · Viennensis
n. 395–:  Aegyptus · Africa · Asiana · Britannia · Dacia · Gallia · Hispania · Italia annonaria · Italia suburbicaria · Macedonia · Oriens · Pannonia · Pontica · Septem provinciae · Thracia
Panttilainaaja (vuoden 1916 elokuva)

| Panttilainaaja> The Pawnshop |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Chaplin
Käsikirjoittaja:  Charlie Chaplin   Vincent Bryan   Maverick Terrell
Tuottaja:  Henry P. Caulfield
Kuvaaja:  Roland Totheroh
Leikkaaja:  Charles Chaplin
Pääosat:  Charles Chaplin   Edna Purviance   Henry Bergman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Mutual Film
Levittäjä:  Mutual Film
Ensi-ilta:  2. lokakuuta 1916
Kesto:  32 min
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva (alkuperäiset välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Panttilainaaja tai Panttilainaamo (The Pawnshop) on Charles Chaplinin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen vuoden 1916 lyhyt mykkäelokuva.
Chaplin esittää elokuvassa panttilainaamon apulaista, joka on jatkuvassa sotatilassa toisen apulaisen (John Rand) kanssa. Chaplin saa potkut vanhalta lihavalta panttilainaajalta (Henry Bergman), mutta saa paikan takaisin, kun vetoaa mimiikalla perheensä anhdinkoon. Chaplin pystyy näin jatkamaan panttilainaajan tyttären (Edna Purviance) kosiskelua, joka tuottaa tuloksen, kun Chaplin saa kekseliäästi kiinni murtovarkaan (Eric Campbell). Panttilainaaja tunnetaan erityisesti runsaasta pilojen käytöstä, ja siitä, että Chaplin käyttää monia erilaisia esineitä koomisesti toisessa käyttötarkoituksessa. Lisäksi elokuvassa esiintyi ensimmäisen kerran Henry Bergman, josta sittemmin tuli Chaplinin uskollinen apulainen.
Aiheesta muualla

Panttilainaaja (vuoden 1916 elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Panttilainaaja (vuoden 1916 elokuva) Elonet.
Panttilainaaja (vuoden 1916 elokuva) AllMoviessa. (englanniksi)
Katsele/lataa elokuva Internet Archivessa
Margit Papp

| Mitalit> Maa:   Unkari.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Unkari.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Unkari.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Unkari> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Praha 1978 | viisiottelu |  |
Margit Papp (s. 30. huhtikuuta 1948) on entinen unkarilainen yleisurheilija, jonka päälaji oli viisiottelu.
Papp aloitti pitkän arvokisauransa kotimaassaan järjestetyissä Budapestin EM-kilpailuissa 1966 sijoittumalla viisiottelussa 18:nneksi tuloksella 4 240 pistettä. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui kahdeksanneksi 4 833 pisteellä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui 23:nneksi 4 074 pisteellä. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän oli kahdestoista 4 207 pisteellä ja Montréalin 1976 olympialaisissa kahdeksas 4 535 pisteellä.
Uransa ainoan arvokisavoiton Papp saavutti Prahan EM-kilpailuissa 1978. Hän keräsi viisiottelussa, jossa 200 metrin juoksu oli ensimmäistä kertaa arvokisoissa korvattu 800 metrin juoksulla, 4 655 pistettä ja sijoittui alkuperäisissä tuloksissa toiseksi 89 pistettä Neuvostoliiton Nadežda Tkatšenkolle hävinneenä. Neuvostoliittolainen jäi kuitenkin dopingtestissä kiinni anabolisten steroidien käytöstä, joten Papp nostettiin jälkikäteen mestariksi. Unkarilaisen tulokset viisiottelun osalajeissa olivat 13,70 s 100 metrin aitajuoksussa, 15,41 m kuulantyönnössä, 181 cm korkeushypyssä, 622 cm pituushypyssä sekä 2.16,2 800 metrin juoksussa. Muille mitaleille sijoittuneista itäsaksalaisista hän voitti ratkaisevasti Burglinde Pollakin korkeushypyssä (Pollakin tulos oli 165 cm) sekä Kristine Nitzschen aitajuoksussa ja kuulantyönnössä (Nitzschen tulokset olivat 14,02 s ja 12,77 m).
Moskovan 1980 olympialaisissa Papp sijoittui viidenneksi pistemäärällä 4 562. Hänen edelleen sijoittui kolme neuvostoliittolaista – parhaana Prahan EM-kisoissa hylätty Nadežda Tkatšenko – sekä yksi itäsaksalainen. Hän osallistui myös pituushyppyyn mutta karsiutui tuloksella 632 cm.
Mika Pantzar

Mika Pantzar heinäkuussa 2012.
Mika Pantzar (s. 10. toukokuuta 1956 Helsinki) on suomalainen kauppatieteiden tohtori. Hän on Kuluttajatutkimuskeskuksen tutkimusjohtaja ja Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun dosentti.
Pantzar väitteli tohtoriksi vuonna 1991. Hän on erikoistunut teknologiatutkimukseen ja käyttäjäläheisten innovaatioiden tutkimukseen.
Pantzarin sai vuonna 1997 valtion tiedonjulkistamispalkinnon kirjastaan Kuinka teknologia kesytetään ja Tieteellisten seurojen neuvottelukunnan Vuoden tiedekirja -kunniamaininnan.
Pantzar on toiminut Radio Suomen Pyöreä pöytä -keskusteluohjelman vakiopanelistina vuodesta 2007.
Teoksia

Rakenteita muuttava ja rakenteissa muuttuva taloussubjekti. lisensiaatintyö, Helsingin kauppakorkeakoulun julkaisuja B-86.
Pantzar, Mika, Tuovi Allen & Visa Heinonen: Täyskäännös – taloutemme valintojen edessä,  Helsinki, Gaudeamus, 1993.
Havaintoja talouspoliittisten todellisuuskuvien muokkautumisesta Suomessa 1973–1989: Esitelmä talousjournalismin kritiikkiseminaarissa, Tampereen yliopisto 24.11.1989.  (Työväen taloudellinen tutkimuslaitos, Esitelmiä ja kirjoituksia n:o 16)  Helsinki:  Työväen taloudellinen tutkimuslaitos, 1989.
Kuinka teknologia kesytetään: Kulutuksen tieteestä kulutuksen taiteeseen.  (Hanki ja jää)  Helsinki:  Tammi, 1996.  ISBN 951-31-0870-8  (Valtion tiedonjulkistamispalkinto, 1997; Tieteellisten seurain valtuuskunnan ja Suomen tiedekustantajien liiton vuoden 1996 tiedekirja, kunniamaininta.)
Pantzar, Mika, Heinonen V., Mykkänen J. & Roponen S.  Suomalaisen talouspolitiikan ajatusmallit. Valtiovarainministerien budjettiesitelmissä 1974–1994. Kuluttajatutkimuskeskuksen tutkimuksia 1997.
Tulevaisuuden koti: Arjen tarpeita keksimässä.  Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-16693-X
A Replicative Perspective on Evolutionary Dynamics. The Organizing Process of the US Economy Elaborated through Biological Metaphor. TTT:n tutkimuksia 37/1991. (Väitöskirja.)
Pantzar, Mika, Shove, Elizabeth: Manufacturing leisure – Innovations in happiness, well-being and fun. NCRC publications, 1/2005.
Palestiinan pakolaisuus

Palestiinan pakolaisia vuonna 1948.
Palestiinan pakolaisuus (al-Hijra al-Filasteeniya) syntyi Israelin itsenäisyyssodan (1948-1949) ja sitä edeltäneen sisällissodan (1947-1948), kun noin 0,7 miljoonaa Palestiinan brittiläisen mandaatin arabia pakeni sotaa tai karkotettiin. Osa  onnistui palaamaan ja saamaan Israelin kansalaisuuden, mutta suurimmalta osalta vasta perustettu Israelin valtio esti paluun. Ainoastaan noin kymmenen prosenttia Israelin haltuunsa ottamien alueiden arabeista oli jäänyt asuinsijoilleen. Edelleen väitellään siitä, kuinka moni pakeni itse sotatapahtumia ja kuinka moni karkotettiin.
Kyseisiin sotatapahtumiin kuului esimerkiksi juutalaisten suorittamia raiskauksia ja joukkomurhia, kuten Galilean alueella sijaitsevassa Safsafin kylässä tapahtunut 50-70 vangiksi otetun miehen joukkomurha, jonka jälkeen loput kylän asukkaat pakenivat oma-aloitteisesti. Joskus hyökkäykset olivat kostoiskuja arabien väkivallalle, kuten 30.12.1947 tapahtuneelle 39  juutalaistyöläisen joukkomurhalle Haifan öljynjalostamossa, minkä jälkeen Hagana hyökkäsi arabityöläisten kotikyliin.
Palestiinalaiset kutsuvat kansansa pakkosiirtoa pois nykyisen Israelin alueelta nimellä al-nakba, joka tarkoittaa katastrofia, hävitystä tai tuhoa  Israelin itsenäisyyspäivän jälkeistä päivää (15. toukokuuta) vietetään Palestiinalaisten kalenterissa Nakban muistopäivänä (arabiaksi: يوم النكبة Jawm al-Nakba). Israelissa Nakban muistopäivän viettäminen on kielletty sakon uhalla.
Vuoden 1967 sodan jälkeen Länsirannalle ja Gazan kaistalle perustettiin kymmenen leiriä kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden majoittamiseksi.
YK:n arvion mukaan pakolaisia oli aluksi noin 711 000 ja Israelin mukaan 500 000. Pakolaisväestö on kasvanut sittemmin l Vuonna 2023 heitä oli jo 5,9 miljoonaa, sillä YK:n alainen Palestiinan pakolaisjärjestö UNRWA laskee brittiläisen mandaatin pakolaisiksi myös pakolaismiesten lapset ja näiden jälkeläiset.
UNRWA:n mukaan palestiinalaispakolaiset elävät jatkuvan kriisin oloissa, jota luonnehtii köyhyys ruoan puutetta myöten. Nuorten työttömyys on erittäin korkea ja toimeentulon vaikeudet ovat sääntö. Pakolaisten uhkana ovat myös aseelliset konfliktit.
Historia > Kuuden päivän sodan vaikutukset

Kuuden päivän sodassa vuonna 1967 Israelia vastassa olivat Egypti, Jordania, Syyria ja Irak. Sota päättyi Israelin nopeaan voittoon, missä Israel valtasi Gazan, Siinain niemimaan, Länsirannan ja Golanin kukkulat. Samalla Israelin miehityksen alaisuuteen jäi toista miljoonaa arabia. Arviolta 200 000 tai 250 000 arabia Gazasta, Länsirannalta, Itä-Jerusalemista ja Golanilta pakeni sodan aikana arabimaihin, ja tuntematon osa lähti Israelin karkottamana. Heitä ei kuitenkaan lueta UNRWA:n tarkoittamiin Palestiinan pakolaisiin. Sodan jälkeen Israel hyväksyi 17 000 henkilön paluun, kun hakemuksia oli 120 000. Miehitetyillä alueilla olleet palestiinalaiset jäivät Israelin sotilashallinnon alaisuuteen. Miehitetyn ja periaatteessa Israeliin liitetyn Itä-Jerusalemin asukkaat saivat ”pysyvän asukkaan” statuksen, mikä oikeutti heidät äänestämään kunnallisvaaleissa, mutta ei valtiollisissa vaaleissa.
Vuoden 1948 jälkeen eri maiden alaisuuteen jääneet Gazan, Länsirannan ja Israelin arabit olivat nyt yhden valtion alaisuudessa, mikä vahvisti palestiinalaista nationalismia. Siihen vaikutti myös pettymys muiden arabimaiden taholta saatuun tukeen ja niiden häviöön sodassa. Palestiinan arabien järjestö PLO nousi yleisesti hyväksytyksi palestiinalaisten etujen ajajaksi.
Vuonna 1977 Israel vetäytyi Siinailta ja vuonna 2005 Gazasta. Vuonna 2007 terroristijärjestö Hamas kaappasi vallan Gazan kaistalla.
Palestiinan pakolaisten nykytilanne

YK:n pakolaisjärjestö Palestiinan pakolaisille (UNRWA) määrittelee Palestiinan pakolaiseksi ”henkilön, jonka normaali asuinpaikka oli Palestiina aikavälillä 1. kesäkuuta 1946 – 15. toukokuuta 1948 ja joka menetti kotinsa ja toimeentulonsa vuoden 1948 konfliktin jälkeen.” Määritelmää on täydennetty siten, että myös Palestiinan miespuolisten pakolaisten jälkeläiset ovat pakolaisia.
UNRWA arvioi, että vuonna 2021 palestiinalaispakolaisia on 5,9 miljoonaa, ja määrä kasvaa.  Virallisista pakolaisista 2,3 miljoonaa asuu Jordaniassa, 570 000 Syyriassa ja 480 000 Libanonissa. Gazan kaistalla asuu 1,5 miljoonaa ja Länsirannalla 870 000. Noin miljoonalla Palestiinan pakolaisella ei ole muuta henkilöllisyyspaperia kuin YK:n Palestiinan pakolaisjärjestön myöntämä henkilökortti.
Palestiinan pakolaisten nykytilanne > Suhtautuminen terroriin

Palestiinalaisista 40 % hyväksyi vuonna 2012 laaditussa kyselyssä miehittäjää vastaan suunnatut terroriteot ”usein tai joskus”, ja kolmannes tuomitsi ne kaikissa tilanteissa.
Palestiinan pakolaisten nykytilanne > Suhtautuminen sharia-lakiin

Noin 93 % palestiinalaisista on muslimeja. Yhdysvaltalaisen Pew Research Center -ajatushautomon vuonna 2012 julkaiseman kyselyn mukaan palestiinalaiset muslimit kannattivat maailman muslimeista useimmin uskonnollista šaria-lakia (89 %). Lisäksi 81 % kannatti kivityskuolemaa haureuden johdosta %.
Palestiinan pakolaisten nykytilanne > YK:n Palestiinan pakolaisjärjestö UNRWA

UNRWA toimii kansainvälisen rahoituksen varassa, ja sen henkilökuntaan kuuluu lähes 28 000 henkilöä, joista valtaosa on Palestiinan pakolaisia. UNRWA pitää yllä kouluja ja terveyspalveluita Länsirannalla ja Gazassa. UNRWA:n kouluissa on yli puoli miljoonaa oppilasta, terveyspalveluissa on vuosittain 8,4 miljoonaa käyntikertaa, sosiaalipalvelujen asiakkaita on lähes 300 000 vuosittain. UNRWA toimii kansainvälisellä rahoituksella, ja sen vuotuinen budjetti vuonna 2021 oli hieman yli miljardi dollaria. Noin 90 % varoista tulee YK:n jäsenvaltioilta, Euroopan unionilta ja näiden jäsenvaltioilta.
Elokuvia

500 Dunam on the Moon: Rachel Leah Jonesin dokumentti kertoo Ayn Hawdin palestinalaisesta kylästä, jonka Israelin joukot valtasivat ja tyhjensivät vuoden 1948 sodassa.
The Palestinian Catastrophe 1948: Benny Brunnerin ja Alexandra Janssen dokumentti, joka seuraa Palestinan pakolaisongelmaan liittyviä tapahtumia.
Aiheesta muualla

Sands of Sorrow – Film on refugees. Web Archive. (englanniksi)
Save the Children: life in a refugee camp (englanniksi)
United Nations Programme of Assistance to the Palestinian People (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ennen & nyt – Israelin synty (1948) uudessa tutkimuksessa
Bayt Jibrinin arabikylän rauniot vihreällä vyöhykkeellä Hebronista länteen.
Palestiinalainen katsoo koulua pakolaisleirissä, 1948.
Rekisteröityjen Palestiinan pakolaisten lukumäärä 1950–2008.
Paniikki piikkipuistossa

| Paniikki piikkipuistossa> The Panic in Needle Park |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jerry Schatzberg
Käsikirjoittaja:   James Mills  Joan Didion 
Tuottaja:  Dominick Dunne
Säveltäjä:  Richard Vorisek
Kuvaaja:  Adam Holender
Leikkaaja:  Evan Lottman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1971
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paniikki piikkipuistossa (The Panic in Needle Park) on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Jerry Schatzberg ja pääosissa ovat Al Pacino ja Kitty Winn.
Englannissa elokuva julistettiin vuonna 1971 täydelliseen esittämiskieltoon. 
Siitä huolimatta elokuva menestyi Cannesin elokuvajuhlilla, joilla Kitty Winn voitti parhaan naispääosan palkinnon ja itse elokuva oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi.
Huhtikuussa 2002 elokuva näytettiin ensimmäisen kerran täysin leikkaamattomana.
Tarina

New Yorkissa, Manhattanilla on paikka nimeltä Sherman Square. Piikkipuistona tunnetulla alueella asustaa huumeaddikteja, parittajia sekä prostituoituja. Helen on saapunut New Yorkiin opiskelemaan taidetta ja tapaa miesystävänsä ystävän Bobbyn. Helen tutustuu Bobbyyn ja heistä tulee hyvin läheisiä ja lopulta kaksikko rakastuu. Mutta Bobbyyn rakastuminen johdattaa Helenin syvälle huumeiden maailmaan josta ei ole poispääsyä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Al Pacino  | … |  Bobby   |
|  Kitty Winn  | … |  Helen   |
|  Alan Wint  | … |  Hotch   |
|  Richard Bright  | … |  Hank   |
|  Kiel Martin  | … |  Chico   |
|  Michael McClanathan  | … |  Sonny   |
|  Warren Finnerty  | … |  Sammy   |
|  Marcia Jean Kurtz  | … |  Marcie   |
|  Raul Julia  | … |  Marco   |
|  Angie Ortega  | … |  Irene   |
|  Larry Marshall  | … |  Mickey   |
|  Paul Mace  | … |  Whitey   |
|  Nancy MacKay  | … |  Penny   |
|  Gil Rogers  | … |  Robins   |
|  Joe Santos  | … |  DiBono   |
|  Paul Sorvino  | … |  Samuels   |
|  Arnold Williams  | … |  Freddy   |
|  Vic Ramano  | … |  Santo   |
|  Bryant Fraser  | … |  koulupoika   |
|  Dora Weissman  | … |  panttilainaamon nainen   |
|  Sully Boyar  | … |  lääkäri   |
|  Florence Tarlow  | … |  hoitaja   |
|  Rutanya Alda  | … |  hoitaja   |
|  Anthony Palmer  | … |  hotellin porteeri   |
Lähde:
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo kuvaa elokuvaa karkeaksi ja dokumentinomaiseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Papalagi

Papalagi (äännetään papalangi) on samoan kieltä ja tarkoittaa valkoihoista tai muukalaista. Tarkkaan ottaen "Papa-Lagi" tarkoittaa "taivaansärkijää". Sana juontunee ajalta, kun ensimmäiset lähetyssaarnaajat saapuivat Samoalle purjelaivoillaan, laivat koettiin Samoalla aukoiksi taivaanrannassa, eli "taivaan särkemiseksi".
Erään toisen teorian mukaan sana voisi olla niuelaista alkuperää sanasta "Palagi" (lausutaan Palangi) jossa "Pa" tarkoittaa aseen laukausta  ja "Lagi" tarkoittaa taivasta eli aseen laukaisua taivaalle.
Aiheesta on kirjoitettu elämänviisauksia sisältävä kirja nimeltään "Papalagit" (Der Papalagi).  Kirjassa lännessä vieraillut samoalais­päällikkö Tuiavii kertoo samoalaiseen tyyliin länsimaisen elämäntavan mielettömyydestä. Tarinan mukaan kirjaa ei ollut tarkoitettu julkaistavaksi. Tuiavii oli tarkoittanut nämä puheet opetukseksi yksinomaan hänen polynesialaisille maanmiehilleen. Alkuteos Der Papalagi julkaistiin Zürichissä 1920. Kirjan kirjoitti Erich Scheurmann, joka kertoi asuneensa vuoden Samoalla.
Kirjallisuutta

Tuiavii, samoalaispäällikkö (oik. Erich Scheurmann): Papalagit: Samoalaispäällikkö Tuiavii valkoisen miehen maailmassa.  ((Der Papalagi, 1920.) Suomentanut M. Leikola. Kuvittanut Maxine van Eerd-Schenk. 5. painos (1. painos 1981). Seven)  Helsingissä:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-17245-X
Panosreaktori

Malli panosreaktorista, jota ympäröi lämmönsiirtovaippa.
Panosreaktori on yksi ideaalireaktorityypeistä. Reaktion lähtöaineet syötetään panosreaktoriin ennen reaktion käynnistämistä ja tyhjennetään reaktion loputtua. Panosreaktori vaatii hyvän sekoituksen, jotta reaktoriin ei muodostu lämpötila- tai konsentraatiogradientteja. Panosreaktori vaatii myös tyypillisesti lämmitys- tai viilennysvaipan.
Panosreaktorin mitoitus

Panosreaktoreissa lähtöaineen konversion määrä tuotteeksi riippuu reaktioajan pituudesta. Mitä kauemmin reaktio on käynnissä sitä suurempi konversio saavutetaan. Konversio panosreaktorissa ajan t jälkeen on lähtöaineelle A
missä nA(0) on lähtöaineen A ainemäärä alussa ja nA(t) lähtöaineen A ainemäärä hetkellä t reaktion käynnistämisestä.
Tällöin lähtöaineen A kulumisnopeus reaktiossa on
missä rA on reaktion nopeusvakio ja V on panosreaktorin tilavuus.
Nyt saadaan panosreaktorin mitoitusyhtälö, joka on differentiaalimuodossa
Kun panosreaktorin mitoitusyhtälön muuttujat erotetaan ja yhtälö integroidaan ajan suhteen saadaan laskettua viipymäaika, joka vaaditaan konversion X saavuttamiseksi reaktorissa, jonka tilavuus on V
Nämä yhtälöt pätevät vain, jos reaktori on ideaalisesti sekoitettu. Ideaalinen sekoitus toteutuu laboratoriomittakaavassa ja pienessä mittakaavassa, mutta teollisuudessa sen saavuttaminen on vaikeampaa.
Panosreaktorien etuja ja huonoja puolia

Panosreaktorit soveltuvat hyvin suhteellisen pieniä määriä tuotettavien arvokkaiden hienokemikaalien, kuten lääkeaineiden tuotantoon, tai jos prosessi on erittäin vaarallinen kuten räjähdysaineteollisuudessa, tai siihen liittyy korkeita lämpötiloja tai vaarallisia olosuhteita, kuten terästeollisuudessa. Sama reaktori soveltuu hyvin erilaisien tuotteiden valmistamiseen ja erilaisten tuotelaatujen valmistamiseen. Panosreaktorit ovat jatkuvatoimisiin reaktoreihin nähden helpompia puhdistaa ja steriloida ja ne soveltuvat myös hyvin viskooseille nesteille, minkä vuoksi ne soveltuvat hyvin bioteknisiin prosesseihin sekä maaliteollisuuteen. Panosreaktiot ovat hankintakustannuksiltaan suhteellisen alhaisia. Monet uunimaiset reaktorit, kuten LD-konvertteri tai Siemens-Martin -uuni, ovat panosreaktoreita.
Panosreaktorin huonoja puolia ovat, että siirryttäessä tuotteesta toiseen on valmistuksessa kuollutta aikaa, joka johtuu reaktorin tyhjentämisestä, puhdistamisesta ja uudelleentäytöstä. Tuotannon laatu saattaa myös vaihdella panoksittain. Panosreaktorit vaativat enemmän työvoimaa ja niiden käyttökustannukset ovat suuremmat kuin jatkuvatoimisilla putkivirtaus- tai sekoitussäiliöreaktoreilla.