stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olavi Alakulppi
Sotilasura > Suomessa

Alakulppi lähti talvisotaan rovaniemeläisen Erillinen pataljoona 25:n (ErP 25) kersanttina Sallan suunnalle, jossa pataljoona liitettiin osaksi osasto Roinista. Talvisodassa Alakulppi johti nimeään kantanutta osastoa, joka taisteli puna-armeijan selustassa Sallan alueella. Hän yleni talvisodan aikana vääpeliksi ja kävi upseerikoulun välirauhan aikana. Luutnantti, 6. divisioonaan kuuluneen Jalkaväkirykmentti 33:n kaukopartiojohtaja Alakulppi nimitettiin 17. heinäkuuta 1942 Mannerheim-ristin ritariksi numero 72. Ritari Alakulppi poseeraa saman vuoden jouluna ilmestyneen Martti Jukolan ja Hugo Valkeapään toimittaman Urheilijan Joulu -lehden (Suomen Urheilulehti nro 47) kansikuvassa.
Alakulppi toimi ritariksi nimittämisensä jälkeen vuosina 1942–1944 Erillisosasto Saussa, joka oli sijoitettu Savukoskelle saksalaislinjojen taakse varmistustehtäviin, lähinnä partisaanien takaa-ajoon. Osastossa hän toimi  joukkueenjohtajana ja oli ensimmäisten joukossa muun muassa Seitajärven partisaanien tuhoja tutkimassa sekä takaa-ajossa. 14. huhtikuuta 1944 Alakulppi haavoittui vaikeasti vihollisen tulituksesta Sotatunturissa Savukoskella. Hänet ylennettiin kapteeniksi 23. syyskuuta 1944. Alakulppi osallistui myös Lapin sodan alkuvaiheeseen, muun muassa Olhavan taisteluun.
Sotilasura > Yhdysvalloissa

Valpo pidätti Alakulpin turvasäilöön 2.9.1945 asekätkennästä epäiltynä. Silloinen kapteeni Alakulppi oli osallistunut aseiden hajavarastointiin Pohjolan suojeluskuntapiirissä. Oulun vankilasta hän karkasi Ruotsiin. Karkaaminen onnistui, kun sairaaksi tekeytynyttä Alakulppia vietiin hammaslääkäriin. Ruotsin kautta hän siirtyi Marttisen miesten joukossa Yhdysvaltoihin ja palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1947–1968 useissa eri tehtävissä, myös muun muassa Saksassa, Japanissa ja Etelä-Koreassa. Taistelutoimiin hän osallistui Korean sodassa, mutta enimmäkseen hän toimi kouluttajana. Lisäksi hän osallistui muun muassa talvisodankäynnin ruokahuollon ja varusteiden kehitykseen ja kokeiluihin ja toimi hiihdon ja ampumahiihdon valmentajana. Alakulpin ja muutaman muun Marttisen miehen kehittämä oli esimerkiksi Yhdysvaltojen armeijan ensimmäinen ahkio. Yhdysvaltain armeijassa Alakulppi aloitti alokkaana, sittemmin hän palveli muun muassa kersanttina, luutnanttina ja kapteenina. Hän oli myös teknisistä syistä välillä kansalliskaartin kirjoilla. Alakulppi ylennettiin lopulta everstiluutnantiksi 1965, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1. tammikuuta 1968.
Naton tukikohdassa Länsi-Saksassa 1950-luvun loppupuolella komppanianpäällikkönä toimineen Alakulpin henkilökohtaisena autonkuljettajana kerrotaan toimineen varusmiespalvelustaan varusmieskersanttina suorittanut Elvis Presley. Presley palveli pääosin tiedustelujeepin kuljettajana muutaman kuukauden samaan aikaan kuin Alakulppi, mutta ei ollut hänen henkilökohtainen autonkuljettajansa.
Sotilasura > Sotilasarvot ja mitalit

Suomen armeijassa Alakulpin sotilasarvot ja hänen saamansa mitalit olivat seuraavat:
Korpraali 6.12.1935
Alikersantti 16.5.1936
Kersantti 24.11.1939
Vääpeli 15.1.1940
Vänrikki 1.7.1940
Luutnantti 11.10.1941
Kapteeni 23.9.1944
4. lk Vapaudenristi 24.7.1940
4. lk Vapaudenristi tlk 17.10.1941
2. lk Rautaristi 18.12.1941
2. lk Mannerheim-risti nro 72 17.7.1942
3. lk Vapaudenristi 11.11.1944.
Lisäksi Alakulppi sai Saksan armeijan kultaisen lähitaistelumitalin, jonka hänelle luovutti kenraalieversti Eduard Dietl. Yhdysvaltojen armeijassa hänelle myönnettiin seuraavat kunniamerkit:
Bronze Star
Good Conduct Medal
National Defence Service Medal
Korean Service Medal
United Nations Service Medal (Korea)
Hiihtoura

Alakulppi voitti yhdessä Pauli Pitkäsen, Eino Olkinuoran ja Klaus Karppisen kanssa kultaa 4 × 10 kilometrin viestissä hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1939 Zakopanessa. Sodan jälkeen hän voitti Yhdysvaltain hiihtomestaruuksia 1949–1950. Hän edusti Yhdysvaltoja hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 1950 Lake Placidissa. Suomessa hänen seuransa oli Ounasvaaran Hiihtoseura.
Hiihtoura > Arvokisat

Hiihtouransa aikana Alakulppi osallistui seuraaviin arvokisoihin:
1937 SM Kajaani, 17 km, 13. sija
1938 SM Lahti, 18 km, 3. sija
1938 MM Lahti, 18 km, 22. sija
1939 MM Zakopane, 18 km, 18. sija; viesti, 1. sija
1941 MM Cortina, 18 km, 33. sija
1949 US East Laconia, 11 mailia, 1. sija
1950 US Champ Berlin, 11 mailia, 1. sija
1950 MM Lake Placid (Rumford), 18 km, 18. sija; viesti,  5. sija; 50 km, 22. sija
1960 OK Squaw Valley, järjestelypäällikkö
1964 OK Innsbruck, ampumahiihtäjien valmentaja
Alakulppi toimi pitkään Yhdysvaltojen kansallisen Olympiakomitean jäsenenä. Squaw Valleyssä hän avusti muun muassa selostaja Pekka Tiilikaista ja pääsi itsekin esiintymään radiossa Tiilikaisen jouduttua liikutukseltaan keskeyttämään selostuksensa. Yhdysvaltojen armeijan hiihtovalmentajana hän ikämiehenäkin peittosi kisoissa valmennettavansa.
Muuta

Yhdysvalloissa ollessaan Alakulppi yritti keräämänsä todistusaineiston ja oman silminnäkijälausuntonsa avulla vakuuttaa YK:n sotarikoksia tutkivan komission Neuvostoliiton partisaani-iskujen yhteydessä tekemistä murhista ja tihutöistä, mutta turhaan. Savukosken Seitajärven tapauksesta hän kirjoitti oman silminnäkijälausuntonsa. Alakulppi kuoli sydänkohtaukseen 17. elokuuta 1990 kotonaan Petersburgissa. Hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle vaimonsa ja kuolleena syntyneen poikansa kanssa.  Toinen pojista, Vesa Alakulppi (23. huhtikuuta 1941 Rovaniemi – 14. toukokuuta 1968), kaatui kapteenina Vietnamin sodassa, valmistuttuaan West Pointin sotilasakatemiasta.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Korpraali 6.12.1935  Alikersantti 16.5.1936  Kersantti 24.11.1939  Vääpeli 15.1.1940  Vänrikki 1.7.1940  Luutnantti 11.10.1941  Kapteeni 23.9.1944 |   |  4. lk Vapaudenristi 24.7.1940  4. lk Vapaudenristi tlk 17.10.1941  2. lk Rautaristi 18.12.1941  2. lk Mannerheim-risti nro 72 17.7.1942  3. lk Vapaudenristi 11.11.1944.  Saksan armeijan kultainen lähitaistelumitali  Bronze Star  Good Conduct Medal  National Defence Service Medal  Korean Service Medal  United Nations Service Medal |
Sára Mihalik

| Sára Mihalik> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sára Anna Mihalik
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Unkari
Uran tiedot
Laji:  ratamelonta
| Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ratamelonta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ratamelonta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Naisten ratamelonta.MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Naisten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Dartmouth 2022 | K-5 000 m |  |
Sára Anna Mihalik (s. 13. huhtikuuta 1996) on unkarilainen kilpameloja, joka edusti aikuisten arvokisoissa Suomea. Seuratasolla Mihalik edusti Kangasalalaista seuraa, Kangasalan melojia . Hän asui Tampereella. Hän osallistui vuoden 2022 ratamelonnan MM-kisoihin ja voitti pronssia K1-luokan 5 000 metrillä. Mihalik ei ole Suomen kansalainen, mutta hän on saanut luvan edustaa Suomea arvokisoissa. Hänen haaveilemaansa olympiaedustuspaikkaa varten selvitystyö on käynnissä.
Ura

Sára Mihalik on edustanut aiemmin synnyinmaataan Unkaria. Hän on kilpaillut nuorille olympialupauksille suunnatussa Olympiatoivojen kilpailuissa kolmesti. Vuonna 2011 hän oli kajakkinelosten 500 metrillä kolmas, 2012 kajakkikaksikkolähdöissä toinen ja kolmas sekä 2013 kajakkiyksikkökilpailussa neljäs. Vuonna 2016 Mihalik osallistui alle 23-vuotiaiden ratamelonnan MM-kilpailuissa Saksassa kajakkiyksikön maratonmatkan kilpailuun sijoittuen toiseksi, aikuisten MM-kilpailuissa Saksassa kajakkikaksikon maratonmatkalle saaden kolmannen sijan ja alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Bulgariassa kajakkiyksikön 500 metrillä tullen kuudenneksi.
Mihalik kuului Unkarin melontamaajoukkueen alle 23-vuotiaiden kansalliseen kehitysryhmään, mutta vuonna 2019 tie edustaa Unkaria nousi pystyyn eikä hän ole edustanut maata sen jälkeen. Hän on kertonut edustuspaikkojen "olevan kortilla" Unkarissa, joten hän lähti etsimään uutta suuntaa päätyen Suomeen. Vuoden 2022 vaihteessa Sára Mihalikin edustusoikeus vaihtui Suomeen. Kesällä 2022 hän on ollut mukana kahdessa maailmancupin kilpailussa sekä osallistunut kansallisiin karsintakilpailuihin Suomessa. Mihalik on harjoitellut Suomen maajoukkuemelojien kanssa Tampereen Kaukajärvellä kisakautta varten
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut 2022

Sára Mihalik osallistui 2022 ratamelonnan MM-kisoihin Kanadan Dartmouthissa ja voitti pronssia K1-luokan 5 000 metrillä. Kilpailussa Mihalik yritettiin ensin liputtaa pois radalta "knock-out" -hylkäystuomiolla hänen kaaduttuaan kanootista toisen kanto-osuuden jälkeisessä veteen laskeutumisessa. Tällöin Mihalik oli kilpailussa ensimmäisellä sijalla. Syynä liputtamiseen oli tuomariston tekemä vääränlainen tulkinta kaatumistilanteesta. Suomen maajoukkue teki tuomariston päätöksestä kaksi protestia sekä valituksen Kansainvälisen kanoottiliiton ICF:n ratakomitealle, jolloin tuomariston tuomio kumottiin ja Mihalikin pronssi varmistui. Päätös tuli vasta 3,5 tuntia kilpailun päättymisen jälkeen. Mihalik osallistui myös kajakkikaksikkojen 500 metrille Netta Malisen kanssa. Alkuerässä kaksikko oli seitsemäs.
Sly 2: Konnakopla

| Sly 2: Konnakopla |
| --- | --- |
 Sly 2: Konnakopla -pelin suomenkielinen kansi
Kehittäjä:  Sucker Punch Productions
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Jakelija:  PlayStation Store ja PlayStation Now
Säveltäjä:  Peter McConnell
Pelisarja:  Sly Cooper
Pelimoottori:  Kinetica
Julkaistu:  PlayStation 2NA 14. syyskuuta 2004EU 29. lokakuuta 2004KO 24. helmikuuta 2005JP 16. kesäkuuta 2005 PlayStation 3NA 9. marraskuuta 2010AUS 2. joulukuuta 2010EU 3. joulukuuta 2010KO 23. joulukuuta 2010JP 27. tammikuuta 2011 PlayStation VitaAUS 16. huhtikuuta 2014EU 18. huhtikuuta 2014KO 18. toukokuuta 2014NA 27. toukokuuta 2014
Lajityyppi:  tasohyppely, hiiviskelypeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ACB: G ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 3
Alusta:  PlayStation 2 PlayStation 3 PlayStation Vita
Jakelumuoto:  DVD Blu-ray PlayStation Vita -kortti Digitaalinen lataus
Oheislaite:  USB-mikrofoni (valinnainen)
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Sly 2: Konnakopla (engl. Sly 2: Band of Thieves, jap. 怪盗スライ・クーパー2, Kaitō Sly Cooper 2) on Sucker Punch Productionsin kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin PlayStation 2:lle vuonna 2004 julkaisema tasohyppely. Se on Sly Cooper -videopelisarjan toinen osa, ja se on lajityypiltään edeltäjänsä Sly Raccoonin tapaisesti tasohyppely- ja hiiviskelypeli.
Peli on julkaistu uudelleen vuonna 2010 PlayStation 3 -pelikonsolille ja PlayStation Vita -käsikonsolille päivitettynä teräväpiirtoversiona osana The Sly Trilogy -kokoelmaa.
Pelin päähenkilö Sly Cooperin ja hänen apurinsa, Bentleyn ja Murrayn, on löydettävä Cooperin varassuvun arkkivihollisen eli Clockwerkin osat.
Pelaaminen

Sly Cooperilla pelaaminen on kokenut paljon muutoksia edellisestä pelistä. Ensimmäisen pelin tapaan Slyn pelattavuus perustuu ketteryyteen ja hiiviskelyyn. Sly voi kiivetä erilaisia kohteita pitkin ja pystyy näin ollen liikkumaan kentissä muita nopeammin. Tällä kertaa Sly pystyy tekemään valtaosan ensimmäisen pelin aikana opituista liikkeistä jo pelin alussa, mutta hahmolle on myös lisätty joitakin ominaisuuksia, kuten kyky juosta. Lisäksi pelin aikana Slylle voi ostaa uusia liikkeitä, jotka tekevät kiipeilystä entistäkin nopeampaa.
Toisin kuin sarjan ensimmäisessä pelissä, Sly 2:ssa voi Slyn lisäksi pelata myös Bentleyna ja Murrayna, joilla on omia erikoisliikkeitään. Koska Bentley on voimiltaan Slyta ja Murraya heikompi, hänen tehtävänsä seuraavat viitta ja tikari -toimintamallia. Bentley ei pysty kiipeämään ylös esteitä, tai hyppäämään kovin pitkiä matkoja. Aseistuksenaan hänellä on pommeja, sekä unitikoilla varustettu varsijousi. Koska Bentley on koplan tietokonenero, hän pystyy myös hakkeroimaan vihollisten tietojärjestelmiä.
Murrayn tehtävät painottuvat enimmäkseen vihollisten kanssa nujakointiin. Mutta Murraylla pääsee myös ohjaamaan tankkia sekä ampumaan tykillä.
Toisinkuin ensimmäisessä pelissä, joka koostui paljolti erilaisista tasoloikkakentistä, Sly 2 -pelissä kentät ovat avoimia alueita, joilla suoritetaan erilaisia tehtäviä. Nämä tehtävät ovat hyvin monipuolisia, ja vaihtelevat avaimien ryöstämisestä, vartijoiden eliminointiin ja sabotointiin. Tehtävien ideana on valmistella isoa rikoskeikkaa, joka suoritetaan kun kaikki kentän muut tehtävät on suoritettu. Tämän jälkeen siirrytään seuraavaan kenttään.
Pelin tarina > Alku

On kulunut kaksi vuotta siitä, kun Sly Cooper koplineen kukisti Cooperin klaanin arkkivihollisen Clockwerkin. Clockwerkin osat olivat nykyään Egyptin Kairossa sijaitsevassa museossa, jonka väki yritti koota osia yhteen. Kopla murtautuu museoon tavoitteenaan varastaa osat ja estää Clockwerkin mahdollinen paluu, mutta Interpolin tarkastaja Carmelita Fox ja konstaapeli Neyla yllättävät heidät kesken tehtävän, paljasten osien olevan jo varastettu ja Carmelitan syyttäessä koplaa. Neyla kuitenkin uskoo, että varkauden takana olisi rikollisryhmä nimeltä Klaww Gang. Kopla pakenee paikalle saapuneen Interpolin väkeä, ja alkaa jäljittämään Klaww Gangin ja Clockwerkin osien sijaintia.
Pelin tarina > Musta linna

Kopla jäljittää Klaww Gangin rahan väärentämiseen erikoistuneen Dimitrin Pariisiin, Ranskaan. Pariisin suosittua yökerhoa rikollisen toimintansa kulissina pyörittävä Dimitri pitää hallussaan Clockwerkin pyrstösulkia, joita hän käyttää painolaattoina rahan väärentämiseen. Sly ja kopla onnistuvat hankkimaan pyrstösulat haltuunsa, kun Pariisiin saapunut Carmelita sulkee yökerhon ja vangitsee Dimitrin.
Pelin tarina > Tähtisilmien kohtaaminen

Seuraavien Clockwerk-osien olinpaikaksi selviää Intia, jossa niitä pitää hallussaan paikalliseksi ylimykseksi ja vuorten kuninkaaksi itsensä nimittänyt Rajan. Rajanin pitkä rikollinen tausta ulottuu jo hänen lapsuuteensa, jolloin tämä kaupitteli laitonta ”hyvän olon maustetta” (joka aiheuttaa Bentleyn mukaan syöjälle "kontrolloimattoman raivarin") Kalkutan kaduilla. Vaurastuttuaan hän on pystyttänyt Intiaan tuottoisan mausteteollisuutensa keskuksen. Rajan pitää hallussaan Clockwerkin siipiä, jotka ovat näytteillä hänen ostamassaan perintöpalatsissa pitämissään juhlissa. Kopla hankkii siivet haltuunsa ja Interpol ratsaa Carmelitan johdolla Rajanin palatsin. Maineensa tapahtuneen seurauksena menettänyt ja nöyryytyksestään vihastunut Rajan onnistuu kuitenkin pakenemaan.
Pelin tarina > Saalistaja herää

Rajan pystyttää uuden maustekeskuksensa syvällä viidakon uumenissa sijaitsevaan temppeliin, ja tuottaa maustetta apunaan Clockwerkin väsymätön ja ikuisesti pumppaava sydän. Neyla auttaa Slyn koplaa hankkimaan sydämen toisen puolikkaan, ja lopulta Murray kukistaa Rajanin kaksinkamppailussa ja saa haltuunsa toisen sydämen puoliskon. Mutta Neyla pettää koplan, ja paikalle saapuneet Carmelita ja Interpolin korkea-arvoinen agentti Kreivitär pidättävät Murrayn ja Slyn. Neyla kuitenkin väittää Carmelitan auttaneen Slyn koplaa jatkuvasti Clockwerk-osien hankkimisessa, jolloin Kreivitär pidättää myös Carmelitan. Sivusta tapahtumia seurannut Bentley pääsee kuitenkin pakenemaan.
Pelin tarina > Pako vankilasta

Kreivitär vie Slyn ja Murrayn valvomaansa vankilaan Prahaan, jonne Bentley saapuu pelastamaan heitä. Hän saa selville, että myös Kreivitär on Klaww Gangin salainen jäsen: hän hyödyntää Rajanin mausteita hypnotisoidakseen vankejaan, jotta voisi saada tietoonsa heidän ryöstösaaliidensa sijainnin ja rikastua niiden avulla. Bentley vapauttaa ensiksi Slyn, jonka jälkeen he pelastavat eristysselliin vangitun Murrayn. Kreivitär pakenee ilmalaivallaan.
Pelin tarina > Punottu verkko

Kopla haluaa kostaa Kreivittärelle ja saa selville, että hän pitää hallussaan Clockwerkin hypnotisoivia silmiä. Silmiä etsiessään
Sly löytää vangitun Carmelitan, ja kopla ajautuu samalla keskelle korruptiosta syytetyn Kreivittären ja konstaapeli Neylan välistä sotaa. Kopla käyttää tilanteen hyödykseen vapauttamalla vangitun Carmelitan, joka lähtee jahtaamaan Kreivitärtä. Kopla saa haltuunsa toisen silmän, mutta Neyla vie toisen mukanaan. Sly lähtee tämän perään ja saa silmän itselleen, mutta Kreivitär haastaa Slyn taisteluun Prahan kattojen yllä. Sly onnistuu kukistamaan Kreivittären, jonka Neyla pidättää. Tämän myötä Neyla ylenee kapteeniksi ja Kreivitär menettää tittelinsä Interpolissa.
Pelin tarina > Hän, joka kesyttää Rautahevon

Kuudenneksi Clockwerk-osien kohteeksi paljastuu Kanadan pohjola, jossa Klaww Gangin logistiikkajohtaja Jean Bison pitää yllä mainariperinteitä ja valvoo Rautahepo-juniensa toimintaa. Jean Bison pitää hallussaan kahta Clockwerkin keuhkoa ja vatsaa, joita hän pitää junissaan. Kopla varastaa Clockwerk-osat, ja pysäyttää samalla Klaww Gangin paikalliset maustekuljetusoperaatiot.
Pelin tarina > Pohjolan kiusankappale

Jean Bisonilla on yhä hallussaan Clockwerkin kynnet, joiden avulla hän kaataa Kanadan metsiä. Kopla osallistuu Jean Bisonin metsurikilpailuihin ja voittavat huijaamalla, mutta Jean Bisonin huomatessa tämän hän käy koplan kimppuun. Jeanin päihittäjäksi osoittautuu yllättävästi Bentley. Kamppailun jälkeen kopla saa selville, että Jean on varastanut ja kaupannut kaikki Clockwerkin osat Klaww Gangin viimeiselle jäsenelle, Arpeggiolle.
Pelin tarina > Katastrofin anatomia

Kopla murtautuu Arpeggion ilmalaivaan, jossa Sly saa tietää Neylan olevan Arpeggion apuri. Uudelleenrakennettu Clockwerk herää henkiin, ja Neyla pettää Arpeggion asettumalla itse juuri valmistuneen Clockwerkin ohjaksiin. Sly ja kopla lähtevät jahtaamaan Neylan ja Clockwerkin yhdistelmää eli ”Clock-La” -lintua. Carmelitan helikopterin avulla Clock-La, saadaan pudotettua alas, mutta Bentley vammautuu pysyvästi jaloistaan jäädessään Clock-Lan nokan alle haettuaan vihasirua. Clockwerk-osat tuhoutuvat lopullisesti, mutta Carmelita onnistuu vihdoin pidättämään koplan ja saamaan maineensa puhdistettua. Sly antautuu sillä ehdolla, että Interpol päästää Bentleyn ja Murrayn pakenemaan. Tähän suostuttuaan Carmelita lähtee kuljettamaan Slyta helikopterilla vangittavaksi. Murray ja Bentley ovat kuitenkin sabotoineet kopteria, ja Sly onnistuu pakenemaan liitovarjonsa avulla Carmelitan huomion herpaantuessa.
Ääninäyttelijät > Englanninkielinen versio

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Kevin Miller   | … |   Sly Cooper   |
|   Matt Olsen   | … |   Bentley   |
|   Chris Murphy   | … |   Murray   |
|   Alesia Glidewell   | … |   Carmelita Fox, Neyla   |
|   David Scully   | … |   Dimitri Lousteau, Rajan   |
|   Gloria Manon   | … |   Kreivitär   |
|   Ross Douglas   | … |   Jean Bison   |
|   Sam A. Mowry   | … |   Arpeggio   |
Ääninäyttelijät > Suomenkielinen versio

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Jari Salo   | … |   Sly Cooper, Arpeggio, sivuäänet   |
|   Joonas Suominen   | … |   Bentley, sivuäänet   |
|   Bruno Lähteenmäki   | … |   Murray   |
|   Pauli Virta   | … |   Dimitri Lousteau, Jean Bison, sivuäänet   |
|   Elise Langenoja   | … |   Carmelita Fox   |
|   Pirjo Huttunen   | … |   Neyla   |
|   Arto Nieminen   | … |   Rajan, sivuäänet   |
Dubbauksen tuotti Oy PVP Voice Ab (Pauli Virta Productions).
Aiheesta muualla

Sly 2: Band of Thieves MobyGamesissa (englanniksi)
Sucker Punch Productions
playstation.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Akateeminen Kirjakauppa

| Akateeminen Kirjakauppa Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1893
Perustaja:  Alvar Renqvist ja Gösta Branders
Toimiala:  kirjakauppa
Tuotteet:  kirjat
Liikevaihto:  noin 40 miljoonaa euroa (2015)
Omistaja:  Bonnier
Kotisivu:  akateeminen.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Akateeminen Kirjakauppa (ruots. Akademiska Bokhandeln, usein lyhyesti Akateeminen) on suomalainen kirjakauppaketju, joka myy eri alojen kirjallisuutta ja lehtiä sekä paperi- ja konttorituotteita. Kirjakauppa myy tuotteitaan sekä myymälöissään että verkkokaupan kautta.
Stockmann myi Akateemisen Kirjakaupan vuonna 2015 Bonnier-konsernille. Alkujaan se perustettiin itsenäiseksi kirjakauppaketjuksi, jonka Stockmann osti vuonna 1930. Kirjakaupan liikevaihto oli vuonna 2015 noin neljä prosenttia Stockmannin liikevaihdosta eli 40 miljoonan euron luokkaa.
Historia > Toiminnan alku, 1893–1929

Akateeminen Kirjakauppa perustettiin vuonna 1893, ja kirjakauppa aloitti toimintansa samana vuonna 18. heinäkuuta. Perustajina olivat muun muassa Alvar Renqvist ja Gösta Branders. Ensimmäinen myymälä sijaitsi Helsingissä Aleksanterinkadulla.
Kirjakauppa muutti vuonna 1901 samalle kadulle suurempaan liiketilaan, jolloin myymälässä voitiin myydä 1 200 nidettä samanaikaisesti. Kirjat oli jaoteltu eri osastoihin kielittäin ja aiheittain. Myyjiä tässä myymälässä oli 17. Näiltä ajoilta on peräisin nykyisinkin myymälöistä löytyvä keskustelunurkkaus sohvineen.lähde?
Vuonna 1910 Kirjakauppa muutti vuonna 1893 avatun liiketilansa viereen. Myymälässä oli kaksi myymäläkerrosta ja kirjojen säilytykseen tarkoitettu varasto. Myymälässä oli mahdollista ostaa kirjoja osamaksulla, mikä oli melko uutta Suomessa. Vuonna 1914 yritys osti edellisvuonna konkurssiin menneen, vuonna 1823 perustetun Waseniuksen kirjakaupan.
Historia > Osa Stockmann-tavarataloa, 1930–1968

Stockmann osti Akateemisen Kirjakaupan virallisesti 2. tammikuuta 1930. Lokakuussa uusi omistaja siirsi kaupan Helsingin keskustan uuteen Stockmann-tavarataloon Keskuskadun puolelle kahden kerroksen laajuisena.
Toinen maailmansota nosti Akateemisen Kirjakaupan myyntiä tuntuvasti. Laskelmien mukaan myynti kasvoi vuosina 1940–1944 jopa 190 prosenttialähde?. Samanaikaisesti suomalaisten kustantajien sanotaan myyneen kirjoja enemmän kuin koko 1950-luvullalähde?. Kirjojen suosiota nosti muun muassa tanssi- ja huvikielto: kirjat eivät kuuluneet säännöstelyn piiriin. Tämä heijastui asiakasmääriin sotajouluina, jolloin kirjakaupan päivittäinen asiakasmäärä saattoi liikkua 10 000 asiakkaassalähde?.
Toisen maailmansodan jälkeen kirjojen kysyntä oli suurempi kuin mitä kustantamot pystyivät painamaan paperipulan takia. Eniten kirja-alan mullistus näkyi ulkomaisessa kirjallisuudessa: englanti korvasi pikku hiljaa ennen sotaa suomalaisia kirjamarkkinoita hallinneen saksan.
Historia > Toiminta vuosina 1969–2007

Akateeminen Kirjakauppa muutti vuonna 1969 uusiin tiloihin Keskuskadun toiselle puolelle nykyiselle paikalleen, Alvar Aallon suunnittelemaan Kirjataloon.
Akateeminen Kirjakauppa kuului Info-ketjuun vuosina 1978–1985. Kirjakauppa perusti sähköisen lehtitilausjärjestelmän vuonna 1975. Vuonna 1984 kirjakaupan myynti siirtyi PC-pohjaiseksi.
Akateeminen Kirjakauppa on toiminut aiemmin myös Lahdessa (vuosina 1971–1983) sekä Jyväskylässä (1983–1997), Joensuussa (1992–1997), Lappeenrannassa (1980–1997), Kuopiossa (1996–1997) ja Vaasassa (1996–1997) strategialla, jonka mukaan se toimii kaikilla Suomen korkeakoulupaikkakunnilla. Myymälät siirtyivät Suomalaiselle Kirjakaupalle 1. tammikuuta 1998 edellisen vuoden puolella tehdyllä kaupalla. Stockmann päätti keskittyä myymälöihin, jotka sijaitsevat tavaratalopaikkakunnilla. Muun muassa Oulussa myyntisopimukseen kuului, ettei kirjakauppa avaa myymälää Oulussa kymmeneen vuoteen.lähde? Sopimus osoittautui melko huonoksi, sillä silloin ei vielä tiedetty, että Oulun merkitys nousisi taloudellisena keskuksena, eikä sitä, että sinne avattaisiin Stockmann-tavaratalo. Kirjakauppa avasi uuden myymälän kaupunkiin Stockmann-tavaratalon yhteyteen 10. lokakuuta 2007.
Historia > Myynti Bonnierille 2015

Kesäkuussa 2015 Stockmann solmi aiesopimuksen Akateemisen Kirjakaupan myymisestä ruotsalaiselle Bonnier Booksille. Uudelle omistajalle siirtyi myymälätoimintojen lisäksi verkkokauppa. Kirjakauppa siirtyi uudelle omistajalle lokakuussa 2015. Myös logo uudistettiin niin, että se muistuttaa nyt vähemmän Stockmannin logoa.
Historia > Kehitys 2010-luvulla

Kirjakaupan myynti on romahtanut 2010-luvulla. Kirjanimikkeiden määrä on parhaimmillaan ollut 140 000 nimikettä. Vuonna 2017 nimikkeitä oli noin 20 000.lähde?