stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enkeliperhoangervo
Ulkonäkö ja koko

Enkeliperhoangervo on monivuotinen, pysty ruohokasvi, jonka kasvukorkeus on 50–100, leveys 60 senttimetriä. Lehdet ovat jakautuneet kolmeen osaan. Ylemmät ja alemmat varsilehdet ovat samanlaisia; lehtien alapinnoilla ei ole rauhasia. 5–10 millimetrin mittaiset korvakkeet ovat mitättömiä, pienehköjä, naskalimaisia, soikeita, ehytlaitaisia; joskus niissä on yksittäisiä hampaita.
Enkeliperhoangervo kukkii heinäkuusta elokuuhun. Kukassa on viisi tavallisesti vaaleanpunaista, 2–12 millimetrin mittaista kapeaa terälehteä ja saman verran punertavia verholehtiä. Hedelmä on yhdestä neljään suurehkoa siementä sisältävä tuppilo.
Kasvin kromosomiluku on 2n = 18.
Levinneisyys ja elinympäristö

Enkeliperhoangervo on kotoisin Kanadan Ontariosta sekä Yhdysvaltain koillis-, itä- ja kaakkoisosista. Luonnossa laji kasvaa kuivissa tai tuoreissa vuoristometsissä.
Luokittelu

Lajin kuvasi ensimmäisenä Carl von Linné vuonna 1753 Species Plantarumissa, tuolloin nimellä Spiraea trifoliata. Vuonna 1802 Conrad Moench siirsi lajin äskettäin perustamaansa perhoangervojen (Gillenia) sukuun.
Käyttö

Enkeliperhoangervoa käytetään joskus koristekasvina puiden alla ja monivuotisissa kukkapenkeissä. Amerikan alkuperäiskansat ovat käyttäneet kuivattuja ja jauhettuja enkeliperhoangervon juuria ulostus- ja oksetuslääkkeenä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Enkeliperhoangervo – Gillenia trifoliata
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: perhoangervo (Gillenia trifoliata)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: de:Nördliche Dreiblattspiere & en:Gillenia trifoliata
Hedelmä
Käännös suomeksi
Faliconin pyramidi

Faliconin pyramidi
Faliconin pyramidi on muinainen rakennelma maaseudulla Faliconin kylän lähellä Ranskan Rivieralla. Se on yksi harvoista pyramideista Euroopassa. Pyramidi on rakennettu luolan päälle, joka tunnetaan lepakkojen luolana. Pyramidi on tehty pienistä epäsäännöllisen muotoisista kivistä. Pyramidin huippu on kadonnut, mutta alaosat ovat jäljellä, ja viittaavat siihen, että rakennelma on ollut terävä.
Pyramidin merkitys ja alkuperä ovat tuntemattomia, tosin on väitetty, että Rooman legioonalaiset, jotka kuuluivat egyptiläiseen kulttiin, olisivat voineet pystyttää sen. Ainakin Roomassa on roomalaisten tekemä egyptiläisvaikutteinen pyramidi.
Falkbergetin tunneli

| Falkbergetin tunneli |
| --- | --- |
 TGOJ:n tavarajuna tunnelin pohjoisaukolla vuonna 2008.
Alittaa:  Falkberget-vuoren
Paikkakunta:  Kainuu (Kalix)
Maa:  Ruotsi
Koordinaatit:  65°55′09″N, 22°52′56″E
Avattu:  1961
Pituus:  332 m 
Leveys:  5 m
Raiteita:  1
Ylläpitäjä:  Trafikverket
Falkbergetin tunneli on Boden–Haaparanta-rataosalla Kainuun kunnassa Ruotsissa sijaitseva rautatietunneli. Kallioon porattu 332 metrin pituinen tunneli alittaa Falkberget-nimisen kallion.
Tunneli otettiin rautatieliikenteen käyttöön radan rakentamisvaiheen aikana, ja avattiin kaupalliselle liikenteelle 1961 yhtä aikaa rautatien kanssa. Tunnelin läpi johtava rautatie on yksiraiteinen ja se sähköistettiin Bodenin ja Karlsborgsbrukin välisen radan perusparannustöiden yhteydessä vuonna 2011.
Faliskin kieli

| Faliski |
| --- | --- |
 Keski-Italian kielialueet roomalaisen ekspansion alkuvaiheessa (n. 500 eaa.), faliski turkoosinsinisellä.
Tiedot
Ajoitus:  n. 800 eaa. – 100 eaa.
Kirjaimisto:  etruskin aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  itaaliset kielet – umbrilais-sabellilaiset
 Ohje 
Faliskin kieli on itaalisten kielten ryhmään kuuluva sammunut indoeurooppalainen kieli. Kieltä puhuivat antiikin aikaan pienehköllä alueella Italian niemimaan keskiosissa Tiberin länsipuolella asuneet faliskit. Faliski on ollut hyvin läheistä sukua sen ympäristössä puhutulle latinan kielelle, mutta kaukaisempaa sukua umbrille ja oskille. Roomalaiset hävittivät faliskien keskuskaupunki Faleriin (Falerii Veteres) luultavasti kapinan vuoksi vuonna 241 eaa., ja latinan oletetaan syrjäyttäneen heidän kielensä seuraavan vuosisadan kuluessa.
Latiumin alueelta on löydetty noin 300 faliskinkielistä kaiverrusta. Yli puolet niistä on peräisin Falerii Veteresistä (’vanha Falerii’), joka oli faliskikulttuurin merkittävin keskus ennen tuhoutumistaan. Loput kirjoituksista on löydetty Falerii Novin (’uusi Falerii’) kohteesta, johon roomalaiset siirsivät hävitetyn kaupungin asukkaat, sekä muista faliskimaan (lat. Ager Faliscus) asutuksista. Kieltä kirjoitettiin eteläetruskilaisten aakkosten paikallisella muunnoksella.
Tunnetut faliskinkieliset tekstit jaetaan yleensä kolmeen aikakauteen: paleofaliski, keskifaliski ja neofaliski. Neofaliski ajoitetaan tavallisesti alkamaan Falerii Novin rakentamisesta vuonna 241 eaa., mutta kahden aiemman tarkasta ajoituksesta ei ole selvää näyttöä. Paleofaliskiksi on luokiteltu pieni kokonaisuus juhla-aiheisia tekstejä, jotka ajoittuvat todennäköisimmin 700-luvulle eaa. Keskifaliskin kausi ajoitetaan yleisesti alkamaan 500–400-luvuilla eaa. ja päättymään Falerii Veteresin tuhoon. Tekstikorpus koostuu lähinnä yksityisistä kaiverruksista, kuten hautakirjoituksista, omistuksista ja signeeratusta keramiikasta.
Euroopan lämpöaalto 2003

Lämpöaallon laajuus ja poikkeamat keskilämpötilasta 20. kesäkuuta - 20. elokuuta 2003 välisenä aikana.
Euroopan lämpöaalto 2003 oli voimakas lämpöaalto, joka koetteli vuonna 2003 useita Euroopan maita kesäkuusta elokuuhun ulottuneella ajanjaksolla. Lämpöaalto oli voimakkain Euroopassa koettu aalto vuoden 1540 jälkeen. Yli 70 000 ihmistä kuoli lämpöaallossa, ja sen suurimmat tuhot olivat Ranskassa, jossa se vaati 14 802 ihmisen hengen ja tuhosi laajoja viljelyssatoja.
Vaikutukset

Lämpöaalto tuhosi myös monissa muissa maissa paljon viljasatoa, esimerkiksi Moldovassa se tuhosi 80 % sadosta ja Italiassa 13 % kokonaissadosta. Lämpöaalto aiheutti myös laajaa kuivuutta, joka sai monien jokien vedenkorkeuden laskemaan ja Välimeren veden lämpötilan nousemaan. Korkeiden lämpötilojen myötä myös keskilämpötilat olivat keskimääräistä korkeampia esimerkiksi Irlannissa, jossa elokuun keskilämpötila poikkesi kaksi astetta keskiarvosta. Sveitsissä lämpöaalto sulatti Alpeilla laajoja alueita jäätiköistä, mistä seurasi tuhotulvia.
Lämpöaallon vaikutuksesta viinirypälesato oli normaalia parempi etenkin Ranskassa ja Unkarissa. Unkarilaiset viininviljelijät voittivatkin kansainvälisessä viinikilpailussa yhteensä yhdeksän kultamitalia ja yhdeksän hopeamitalia.
Ennätykset

Lämpöaallon myötä mitattiin myös paljon uusia lämpöennätyksiä. Kyproksella mitattiin koko lämpöaallon korkeimmaksi lämpölukemaksi 52,1 astetta, joka rikkoi vuonna 1995 mitatun 49,2 asteen ennätyksen. Se oli myös korkein lämpöaallon aikana mitattu lukema. Saksassa mitattiin korkeimmaksi lukemaksi 40,4 astetta. Sveitsin uudeksi lämpötilaennätykseksi mitattiin 41,5 astetta Gronossa Graubündenissa.
Evelyn De Morgan

Evelyn De Morgan.
Evelyn De Morgan (o.s. Pickering, 30. elokuuta 1855 – 2. toukokuuta 1919 Lontoo Britannia) oli englantilainen prerafaeliittitaiteilija.
Hänen vanhempansa kuuluivat ylempään keskiluokkaan. Hänen isänsä Percival Pickering oli Pontefractin kaupungintuomari. Hänen äitinsä oli Anna Maria Wilhelmina Spencer Stanhope, jonka veli oli taiteilija John Roddam Spencer Stanhope.
De Morgan sai kotiopetusta ja aloitti piirustustunnit 15-vuotiaana. 17-vuotissyntymäpäivänsä aamuna hän kirjoitti päiväkirjaansa: ”Taide on ikuista, elämä lyhyt...” ja ”Ryhdyn heti toimeen, aikaa ei ole hukattavana.” Hän yritti saada vanhemmiltaan luvan mennä taidekouluun. Alkuun he vastustivat, mutta vuonna 1873 hän ilmoittautui Slade School of Artiin.
Evelyn De Morganin maalaus Flora.
Evelyn ja William De Morgan.
De Morganin enolla John Roddam Spencer Stanhopella oli suuri vaikutus hänen teoksiinsa. De Morgan kävi usein tämän luona Firenzessä. Siellä hänen oli mahdollista tutustua renessanssin suuriin taiteilijoihin. Erityisesti häntä kiinnostivat Botticellin teokset. Näiden vaikutteiden ansiosta hän etääntyi Slade Schoolin suosimista klassisista aiheista ja kehitti oman tyylinsä.
Hän avioitui 1887 keraamikko William De Morganin kanssa. He asuivat Lontoossa miehen kuolemaan, vuoteen 1917, asti. Evelyn De Morgan kuoli kaksi vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Evelyn De Morgan Wikimedia Commonsissa
De Morgan Foundation
Evelyn ja William De Morganin hauta (Arkistoitu – Internet Archive)
Evelyn Glennie

Evelyn Glennie esiintymässä Saksassa vuonna 2004
Evelyn Glennie (s. 19. heinäkuuta 1965 Aberdeen) on skotlantilainen kuuroutunut lyömäsoittaja. Hän on harvinaisuus soolouraa luoneena lyömäsoittajana, ja on saanut paljon huomiota mediassa myös vammansa takia.
Glennie syntyi vuonna 1965 ja kasvoi aberdeenshireläisellä maatilalla. Hänen isänsä soitti harmonikkaa. Glennie opiskeli mm. Lontoon Royal Academy of Musicissa.
Glennie on ollut täysin kuuro 12-vuotiaasta lähtien. Hän alkoi niihin aikoihin soittaa patarumpuja ja opetteli soitonopettajansa ohjauksessa aistimaan rumpujen värähtelyä. Hän soitti myös muita lyömäsoittimia ja pianoa, ja päätti aloittaa ammattimuusikon uran. Hän on voittanut uransa aikana kaksi Grammya ja omistaa yli 1 800 lyömäsoitinta.
Glennie oli vuosina 1994–2003 naimisissa säveltäjä-ääniteknikko-tuubansoittaja Greg Malcangin kanssa.
Hän on esiintynyt useiden merkittävien orkesterien kanssa ja tehnyt yhteistyötä muun muassa islantilaisen Björkin kanssa albumilla Telegram.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Evelyn Ankers

Evelyn Ankers vuonna 1945.
Evelyn Ankers (17. elokuuta 1918 Valparaíso, Chile – 29. elokuuta 1985 Maui, Havaiji) oli brittiläinen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi kauhuelokuvarooleillaan. Hän esiintyi myös televisiosarjojen jaksoissa. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi No Greater Love (1960), jossa hän esiintyi miehensä Richard Denningin kanssa. Avioliitto Denningin kanssa kesti vuodesta 1942 Ankersin kuolemaan.
Ankersin merkittävien elokuvien joukossa ovat Ihmissusi (1941), Draculan poika (1943), Kuoleman helmi (1944), Näkymättömän miehen kosto (1944) ja Tarzan ja nuoruuden lähde (1949).
Ankers kuoli munasarjasyöpään.
Aiheesta muualla

Evelyn Ankers Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Empire (Queensrÿchen albumi)

| Empire Queensrÿche |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 4. syyskuuta 1990
 Tuottaja(t): Peter Collins
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 63.20
 Levy-yhtiö: EMI
Queensrÿche muut julkaisut
| Operation: Mindcrime 1988 | Empire 1990 | Operation: Livecrime 1991 |
Empire on metalliyhtye Queensrÿchen syyskuussa 1990 julkaistu neljäs studiolevy.
Albumi on yhtyeen kaupallisesti menestynein. Se nousi Billboard 200 -listalla seitsemänneksi ja myi Yhdysvalloissa triplaplatinaa (3 000 000), Kanadassa platinaa (100 000) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa hopeaa (60 000).
Albumilta julkaistiin useita singlejä, joista balladi ”Silent Lucidity” nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan yhdeksänneksi.
Kappaleet

Best I Can – 5.34 (Chris DeGarmo)
The Thin Line – 5.43 (DeGarmo, Geoff Tate, Michael Wilton)
Jet City Woman – 5.22 (DeGarmo, Tate)
Della Brown – 7.05 (DeGarmo, Scott Rockenfield, Tate)
Another Rainy Night (Without You) – 4.29 (DeGarmo, Eddie Jackson, Tate)
Empire – 5.24 (Tate, Wilton)
Resistance – 4.51 (Tate, Wilton)
Silent Lucidity – 5.48 (DeGarmo)
Hand on Heart – 5.33 (DeGarmo, Tate, Wilton)
One and Only – 5.54 (DeGarmo, Wilton)
Anybody Listening? – 7.58 (DeGarmo, Tate)
Kappaleet > Vuoden 2003 uusintajulkaisun bonuskappaleet

Last Time in Paris – 3.57 (DeGarmo, Tate)
Scarborough Fair – 3.50 (Art Garfunkel, Paul Simon)
Dirty Lil Secret – 4.08 (DeGarmo, Tate)
Kappaleet > 20-vuotisjuhlajulkaisun bonuslevy

14. syyskuuta 2010 albumista julkaistiin 20-vuotisjuhlapainos, joka sisältää vuoden 2003 painoksen varsinaisesta levystä sekä 15. marraskuuta 1990 Lontoon Hammersmith Odeonissa äänitetyn livelevyn.
Resistance – 4.33 (Tate, Wilton)
Walk in the Shadows – 3.57 (DeGarmo, Tate, Wilton)
Best I Can – 5.16 (DeGarmo)
Empire – 5.12 (Tate, Wilton)
The Thin Line – 5.44 (DeGarmo, Tate, Wilton)
Jet City Woman – 5.31 (DeGarmo, Tate)
Roads to Madness – 9.32 (DeGarmo, Tate, Wilton)
Silent Lucidity – 5.43 (DeGarmo)
Hand on Heart – 5.18 (DeGarmo, Tate, Wilton)
Take Hold of the Flame – 5.11 (DeGarmo, Tate)
Kokoonpano

Chris DeGarmo – kitara
Michael Wilton – kitara
Geoff Tate – laulu
Scott Rockenfield – rummut
Eddie Jackson – basso
Singlet

Best I Can
Empire
Silent Lucidity
Jet City Woman
Another Rainy Night (Without You)
Anybody Listening?
Aiheesta muualla

Queensrÿche.com – Empire
Empire (Queensrÿchen albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Empire (Queensrÿchen albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Eulerin tiili

Eulerin tiili on suorakulmainen särmiö, jossa särmien pituudet ja tahkojen lävistäjien pituudet ovat positiivisia kokonaislukuja. Eulerin tiili on saanut nimensä Leonhard Eulerin mukaan.
Eulerin tiili, jonka särmät ovat a, b ja c ja tahkojen lävistäjät d, e ja f.
Ominaisuudet

Eulerin tiilen sivujen pituudet saadaan ratkaisemalla seuraavat Diofantoksen yhtälöt:
Jos a, b ja c ovat Eulerin tiilen sivun pituudet, niin myös kolmikko (bc, ac, ab) muodostaa Eulerin tiilen.
Esimerkkejä

Pienimmässä Eulerin tiilessä, jonka löysi Paul Halcke vuonna 1719, on sivujen pituudet  (a,b,c)=(240,117,44) ja tahkojen lävistäjät 267, 244 ja 125.
Muut ratkaisut  (a,b,c), joiden pisin sivu on alle 1000:
(275,252,240)
(693,480,140)
(720,132,85)
(792,231,160)
Täydellinen suorakulmainen särmiö

Täydellinen suorakulmainen särmiö on Eulerin tiili, jossa myös särmiön avaruuslävistäjän pituus on positiivinen kokonaisluku. Toisin sanoen yllä esitettyyn Diofantoksen yhtälöön lisätään yhtälö
Tiettävästi kukaan ei ole ratkaissut tätä yhtälöä. Ei tiedetä, onko täydellistä suorakulmaista särmiötä olemassa.
Alkeellinen Eulerin tiili

Eulerin tiiltä sanotaan alkeelliseksi, jos sivujen pituudet ovat keskenään jaottomia lukuja eli niiden suurin yhteinen tekijä on 1. Pienin löydetty Eulerin tiili,  (a,b,c)=(240,117,44), on alkeellinen sillä sen sivujen pituudet ovat keskenään jaottomia.
Eino S. Rahikainen

Eino S. Rahikainen
Eino Samuli Rahikainen, ekonomi, (17. marraskuuta 1914 Sortavala – 4. elokuuta 1979 Kuhmo) oli monipuolinen musiikki- ja hallintomies, joka vaikutti voimakkaasti muun muassa Vaasan Oopperan perustamiseen ja alkuvuosien menestykseen toimimalla yhdistyksen perustajajäsenenä sekä puheenjohtajana ja solistina vuoteen 1966 asti. Hän lauloi I-tenoria sekä solistiosuuksia YL:ssä, mieskuoro Pohjan Miehissä, Suomen Laulussa ja Laulu-Miehissä. Rahikainen oli varajohtaja YL:ssä vuosina 1945–1947, Pohjan Miehissä varajohtaja ja varapuheenjohtaja vuosina 1956–1966. Lisäksi hän oli taitava pianisti. Viimeisinä elinvuosinaan hän toimi Teneriffalla turistikanttorina.
Rahikainen kirjoitti kirjoja (Saikkonen Osakeyhtiö 1898–1948, Vienan prihan tie, Hallmann tek’ sen, Elämälle kiitos), televisiokäsikirjoituksia ja radio-ohjelmia. Hänen ääntään kuultiin 1940–1950-lukujen vaiheessa usein elokuvien mainos- ja alkufilmien selostajana. Vuonna 1945 hän voitti Yleisradion selostajakilpailun yleisöäänestyksen.
Rahikaisen merkittävin työura oli Lassila & Tikanoja Oy:n palveluksessa, jossa hän toimi sodan jälkeen tukkukauppa L&T:n Helsingin-konttorin konttoripäällikkönä, ja vuodesta 1953 konsernin hallintojohtajana Vaasassa. Eino S. oli Suomen Kansallisoopperan talouspäällikkö vuosina 1967–1974 sekä Konekirjanpito Oy:n toimitusjohtaja 1974–1977. Hän oli perustamassa Konekirjanpito Oy:tä vuonna 1944
Rahikainen oli Vaasan-kaudellaan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1961–1964 sekä Vaasan kaupungin musiikkilautakunnan puheenjohtaja 1957–1966.
Sortavalassa syntyneenä Rahikaisella oli vahvat juuret myös Karjalaan. Tästä on jälkipolville jäänyt muistona Kuhmon torille pystytetty laukunkantajan patsas, jossa hankkeessa Rahikainen oli koko sielullaan mukana. Patsaan paljastustilaisuus oli hänelle niin voimakas tunne-elämys, että hänen sydämensä ei sitä kestänyt vaan hän menehtyi tilaisuuden lopussa Kuhmon torille.[lähde? ]
Eino Rahikaisen vanhemmat olivat vienankarjalainen liikemies ja toimitusjohtaja Probus Rahikainen ja Tyyne Maria Vaara. Hän pääsi ylioppilaaksi 1935 ja valmistui ekonomiksi 1937. Rahikainen teki opintomatkat Puolaan 1936, Saksaan ja Ranskaan 1937–1938 ja Yhdysvaltoihin ja Kanadaan 1937–1938.
Teoksia

Pekan ihmeellinen matka Nukku-Matin kanssa : kuvakirja. Kustannus oy Avain, Helsinki 1938
Viisi vuosikymmentä Saikkonen osakeyhtiön historiaa 1898-1948. Saikkonen osakeyhtiö, Kuopio 1949
Vienan prihan tie : Kauppaneuvos Janne Rajamaan elämää; kuvia ja taustakuvia. Otava 1969
Hallman tek' sen! : 100 vuotta yrittäjätoimintaa samassa suvussa. Oy Hallman, Joensuu 1975
Elämälle kiitos : pienen naisen suuri elämä. SLEY-kirjat, Helsinki 1980 (Tyyne Niemen elämäkerta)
Toimitustöitä

Suomen kansallisoopperan baletin vierailu latinalaisessa Amerikassa 13.4.-25.6.1968 ; toimittaja Eino S. Rahikainen, toimitustyössä avustaneet Lea Venkula-Vauraste ja Aapo Loponen. Suomen kansallisooppera, Helsinki 1969
Suomennoksia

Giuseppe Verdi : Kohtalon voima (La forza del destino) : nelinäytöksinen ooppera ; libretto Francesco Maria Piave ; suom. Eino S. Rahikainen Katri Alajan suorasanaiseen käännökseen pohjautuen. Suomen kansallisooppera, Helsinki 1973
European Le Mans Series -kausi 2015

European Le Mans Series -kausi 2015 oli European Le Mans Series -sarjan 12. kausi. Kausi alkoi 11. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 18. lokakuuta Portugalin Estoriliin.
Kausi jatkoi edellisen kauden tapaan neljän tunnin kilpailuilla. Kaudella tuli uutuutena mukaan LMP3-luokan autot.
Kilpailukalenteri

| Nro | Kilpailu | Rata | Sijainti | Ajankohta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Silverstonen 4 tunnin ajo |  Silverstone Circuit | Silverstone, Iso-Britannia | 11. huhtikuuta |
| 2 | Imolan 4 tunnin ajo |  Autodromo Enzo e Dino Ferrari | Imola, Italia | 17. toukokuuta |
| 3 | Red Bull Ringin 4 tunnin ajo |  Red Bull Ring | Spielberg, Itävalta | 12. heinäkuuta |
| 4 | Le Castelletin 4 tunnin ajo |  Circuit Paul Ricard | Le Castellet, Ranska | 6. syyskuuta |
| 5 | Estorilin 4 tunnin ajo |  Autódromo do Estoril | Estoril, Portugali | 18. lokakuuta |
Kauden tulokset

| Nro | Rata | LMP2-voittajatalli> LMP2-voittajakuljettajat | LMP3-voittajatalli> LMP3-voittajakuljettajat | LMGTE-voittajatalli> LMGTE-voittajakuljettajat | GTC-voittajatalli> GTC-voittajakuljettajat | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Silverstone |  No. 41 Greaves Motorsport |  No. 3 Team LNT |  No. 86 Gulf Racing UK |  No. 59 TDS Racing | Raportti |
| 1 | Silverstone |  Gary Hirsch  Jon Lancaster  Björn Wirdheim |  Chris Hoy  Charlie Robertson |  Adam Carroll  Phil Keen  Michael Wainwright |  Eric Dermont  Dino Lunardi  Franck Perera | Raportti |
| 2 | Imola |  No. 46 Thiriet by TDS Racing |  No. 7 University of Bolton |  No. 56 AT Racing |  No. 62 AF Corse | Raportti |
| 2 | Imola |  Ludovic Badey  Tristan Gommendy  Pierre Thiriet |  Morten Dons  Rob Garofall |  Alessandro Pier Guidi  Alexander Talkanitsa Jr.  Alexander Talkanitsa Sr. |  Francesco Castellacci  Stuart Hall  Rino Mastronardi | Raportti |
| 3 | Red Bull Ring |  No. 38 Jota Sport |  No. 3 Team LNT |  No. 60 Formula Racing |  No. 62 AF Corse | Raportti |
| 3 | Red Bull Ring |  Filipe Albuquerque  Simon Dolan  Harry Tincknell |  Chris Hoy  Charlie Robertson |  Johnny Laursen  Mikkel Mac  Andrea Rizzoli |  Francesco Castellacci  Stuart Hall  Thomas Flohr | Raportti |
| 4 | Paul Ricard |  No. 41 Greaves Motorsport |  No. 3 Team LNT |  No. 60 Formula Racing |  No. 59 TDS Racing | Raportti |
| 4 | Paul Ricard |  Gary Hirsch  Jon Lancaster  Björn Wirdheim |  Chris Hoy  Charlie Robertson |  Johnny Laursen  Mikkel Mac  Andrea Rizzoli |  Eric Dermont  Dino Lunardi  Franck Perera | Raportti |
| 5 | Estoril |  No. 46 Thiriet by TDS Racing |  No. 2 Team LNT |  No. 52 BMW Sports Trophy Marc VDS |  No. 63 AF Corse | Raportti |
| 5 | Estoril |  Ludovic Badey  Nicolas Lapierre  Pierre Thiriet |  Gaëtan Paletou  Michael Simpson |  Henry Hassid  Jesse Krohn  Andy Priaulx |  Marco Cioci  Ilya Melnikov  Giorgio Roda | Raportti |
Feel This Moment

| ”Feel This Moment” Pitbull ft>  Christina Aguilera |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Global Warming
 Julkaistu: 4. helmikuuta 2013
 Formaatti: CD single, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Adam Messinger, Nasri Atweh, Sir Nolan, DJ Buddha
 Tyylilaji: dancepop, hip house, electro house
 Kesto: 03.49
 Levy-yhtiö: Mr. 305, Polo Grounds, RCA
Pitbullin muut singlet
| ”Don't Stop the Party” 2012 | ”Feel This Moment” 2013 | ”Sexy People (The Fiat Song)” 2013 |
Christina Aguileran muut julkaisut
| ”Just a Fool” 2012 | ”Feel This Moment” 2013 | ”Hoy Tengo Ganas de Ti” 2013 |
Feel This Moment on yhdysvaltalaisen rap-artistin Pitbullin kappale, jolla duetoi laulaja Christina Aguilera. Kappale on Pitbullin seitsemänneltä studioalbumilta Global Warming. Kappaleen julkaisi Mr. 305, Polo Grounds Music, ja RCA Records 4. helmikuuta 2013 albumin neljäntenä singlenä. Se on dancepop-, hip house- ja electro house -kappale. Sanoituksellisesti kappale kertoo pysähtymisestä hetkeksi arvostamaan elämää. Sen ovat sanoittaneet Nasri Atweh, Chantal Kreviazuk, Adam Messinger, Sir Nolan, DJ Buddha, Pitbull, ja Aguilera, ja sen tuottamisesta vastasivat Adam Messinger, Sir Nolan, Nasri Astweh ja DJ Buddha.
Kappale samplaa A-ha:n kappaletta ”Take on Me”.
Syyskuuhun 2014 mennessä singleä oli myyty Yhdysvalloissa digitaalisesti yli 2,4 miljoonaa kappaletta.
Käännös suomeksi
FS Du Chayla (D630)

| Du Chayla |
| --- | --- |
 Du Chayla

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  heinäkuu 1953
Laskettu vesille:  27. marraskuuta 1954
Palveluskäyttöön:  4. kesäkuuta 1957
Poistui palveluskäytöstä:  1991
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 750 t (standardi) 3 740 t (kuormattu)
Pituus:  128,6 m
Leveys:  12,7 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  63 000 shp (47 000 kW
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  347
Aseistus
Aseistus:  6 x 127 mm Mle 1948 -tykkiä 6 x 57 mm/60 Modèle 1951 4 x 20 mm tykkiä 12 x 550 mm torpedoputkea
Du Chayla (runkonumero D630) oli Ranskan laivaston 1957 palvelukseen otettu Surcouf-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin heinäkuussa 1953. Se laskettiin vesille 27. marraskuuta 1954 ja otettiin palvelukseen 4. kesäkuuta 1957.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1991.
Faliráki

| Faliráki Φαληράκι |
| --- | --- |
 Näkymä Falirákiin.
 Faliráki
 Koordinaatit: 36°20′05″N, 28°12′19″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Ródos
Kunta:  Ródos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6901060101
Väkiluku (2011):  1 996
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Faliráki (kreik. Φαληράκι; kath.kreik. Φαληράκιον, Falirákion) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella ja kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Kallithéan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Kallithéan kunnallisyksikköön. Kylä on osa Kalythiéksen kaupunkiyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 1 996 (vuonna 2011).
Faliráki sijaitsee Ródoksen koillisosassa saaren itärannikolla. Kylässä on noin kuusi kilometriä pitkä hiekkaranta. Falirákin vesipuisto on Euroopan suurin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faliráki Wikimedia Commonsissa
Falirákin matkaopas (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Falirákin vesipuisto (englanniksi)