stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miro Heiskanen
Ura > Seuraura > NHL-varaus ja nousu SM-liigan eliittiin

Tammikuussa 2017 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi Heiskasen Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista kuudenneksi NHL:n varaustilaisuuteen 2017. Huhtikuun rankingissa hän nousi neljännelle sijalle. Henkilökohtaisella tasolla onnistuneiden vuoden 2017 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailujen sekä testitilaisuus NHL Combinen myötä Heiskasen arvo varaustilaisuutta ajatellen nousi. Muun muassa McKeens Hockey -sivuston perustaja ja toimittaja Jay McKeen arvioi hänet jopa koko varaustilaisuuden mahdolliseksi ykkösvaraukseksi yhdessä Nico Hischierin ja Nolan Patrickin kanssa. Yleisten odotusten mukaan Heiskanen varattiin lopulta varaustilaisuuden kolmantena pelaajana ja ensimmäisenä puolustajana Hischierin ja Patrickin jälkeen. Hänestä tuli Aki Bergin (3. varaus vuodelta 1995) ohella kaikkien aikojen pienimmällä numerolla NHL:ään varattu suomalaispuolustaja.
Vain noin kaksi viikkoa NHL-varauksensa jälkeen, heinäkuussa 2017 Heiskanen teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Dallas Starsin kanssa. Hänen kausipalkkansa NHL:ssä oli 925 000 dollaria. Heiskanen aloitti kauden 2017–2018 vielä lainalla HIFK:ssa, osittain myös siksi, että hän ei pystynyt osallistumaan Starsin harjoitusleirille aivotärähdyksen vuoksi. Heiskanen teki kauden aikana läpimurtonsa SM-liigan parhaimmistoon. Hän pelasi maajoukkuekutsujen ja kevätkaudella kärsittyjen ylävartalovammojen vuoksi runkosarjassa vain 30 ottelua, mutta oli kuitenkin HIFK:n tehokkain puolustaja tehopistein 11+12=23 ja hänen ottelukohtainen pistekeskiarvonsa (0,766) oli SM-liigan puolustajien korkein. Heiskanen jakoi myös HIFK:n sisäisen tehotilaston voiton Erik Thorellin ja Joonas Raskin kanssa lukemalla +17. Heiskanen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hänet palkittiin kauden päätteeksi koko SM-liigan parhaana puolustajana Pekka Rautakallio -palkinnolla. Hänestä tuli 18 vuoden, yhdeksän kuukauden ja 15 päivän iässä kaikkien aikojen nuorin palkinnon voittanut pelaaja. Heiskanen valittiin myös SM-liigan tähdistökentälliseen.
Ura > Seuraura > Dallas Stars 2018–

Heiskanen otti syksyn harjoitusleirin päätteeksi paikan Dallas Starsin NHL-kauden 2018–2019 avauskokoonpanosta. Hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa runkosarjan avauskierroksella 5. lokakuuta 2018 Arizona Coyotesia vastaan. Heiskanen merkittiin joukkueensa kakkospuolustajapariin Marc Methotin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 19.35 minuuttia ja saavutti teholukeman +1. NHL-uransa avausmaalin hän teki yhdeksännessä ottelussaan 25. lokakuuta 2018 Anaheim Ducksia vastaan. Heiskasen maali jäi Starsin 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hänet valittiin ottelun kakkostähdeksi. 2. tammikuuta 2019 Heiskanen teki kauden 19. tehopisteensä ja hän nousi Doug Hicksin (6+12=18) ohi Dallas Starsin ja sen edeltäjän, Minnesota North Starsin seurahistorian tehokkaimmaksi alle 20-vuotiaaksi puolustajaksi. Samassa kuussa Heiskanen valittiin NHL:n tähdistöotteluun. Hänestä tuli myös Starsin seurahistorian nuorin tähdistöotteluun valittu pelaaja. Pudotuspeleissä hänestä tuli kolmas alle 20-vuotias puolustaja, joka on tehnyt kaksi maalia yhdessä pelissä. Heiskanen teki tulokaskaudellaan 82 runkosarjaottelussa tehopisteet 12+21=33 ja 13 pudotuspeliottelussa tehopisteet 2+2=4 ollen pudotuspelien pistepörssin kolmas. 30. elokuuta 2020 Heiskanen nousi yksin Dallas Starsin pudotuspelihistorian puolustajien parhaaksi pistemieheksi 16 pisteellään. Ennätyksen edellien haltija oli Craig Hartsburg, joka teki 15 pistettä kaudella 1981, jolloin joukkue pelasi vielä Minnesota North Starsin nimellä.
Toukokuussa 2019 Heiskasen KHL-oikeudet siirtyivät vaihtokaupassa Jokereille.lähde?
Heinäkuussa 2021 Heiskanen teki Starsin kanssa kahdeksan vuoden mittaisen ja yhteensä 67,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Joulukuussa 2022 hän teki kaksi maalia yhden minuutin ja 48 sekunnin aikana. Näin ollen Heiskanen teki kaksi maalia nopeammin kuin yksikään Dallas Starsin puolustaja 21 vuoteen. Ennätystä pitää hallussaan Sergei Zubov, joka vuonna 2001 teki kaksi maalia vain 57 sekunnissa. Vuoden 2023 maaliskuussa Heiskasesta tuli neljäs suomalaispuolustaja NHL:ssa, joka on kyennyt tekemään yhden kauden aikana 60 tehopistettä. Edellinen 60 tehopisteen rajan rikkonut suomalaispuolustaja oli New York Rangersissa pelannut Reijo Ruotsalainen. Hän teki kaudella 1984–1985 tehopisteet 28+45=73 ja pitää sillä yhä hallussaan suomalaisten NHL-puolustajien yhden kauden piste-ennätystä. Pian 60 pisteen saavuttamisen jälkeen Heiskanen rikkoi Dallasin puolustajien pisteputkiennätyksen tehden tehopisteitä 12 ottelussa perätysten.
Huhtikuussa 2023 Heiskanen sivusi Ruotsalaisen yhden kauden piste-ennätystä saavutettuaan 78 ottelussa tehopisteet 11 + 62 = 73. Ruotsalainen ylsi samaan 80 ottelussa, mutta teki enemmän maaleja, nimittäin 28.
Toukokuussa 2024 Heiskanen nousi kaikkien aikojen eniten tehopisteitä tehneeksi suomalaispuolustajaksi NHL:n pudotuspeleissä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:  Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Suomi 2022 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2016 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
Ura > Maajoukkueura > Nuorten maajoukkueet

Heiskanen voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 kultaa ja 2017 hopeaa. Hän voitti koko vuoden 2017 turnauksen syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Kristian Vesalainen. Heiskanen voitti myös turnauksen tehotilaston lukemalla +8. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi ja tähdistökentälliseen. Lisäksi valmennus valitsi Heiskasen yhdeksi kolmesta parhaasta Suomen pelaajasta. Hänet valittiin myös Kanadaa vastaan pelatun alkulohko-ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Heiskanen jäi alle 18-vuotiaiden vuoden 2017 turnauksessa vain yhden tehopisteen päähän kaikkien aikojen puolustajien yhden turnauksen piste-ennätyksestä, jota piti hallussaan Kanadan Ryan Murphy (4+9=13) vuodelta 2011.
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa Heiskanen pelasi vuosina 2017 ja 2018, joista jälkimmäisissä toimi Suomen varakapteenina.
Heiskanen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015. Yhteensä hän pelasi 27 nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Ura > Maajoukkueura > A-maajoukkue

Heiskanen pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa vain 18-vuotiaana Karjala-turnauksessa 9. marraskuuta 2017 Venäjää vastaan. Hänet merkittiin Suomen toiseen puolustajapariin Atte Ohtamaan viereen, ja hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa.
Heiskanen edusti Suomea Pyeongchangin olympialaisissa 2018 ja teki viiten otteluun yhden maalin. Samana keväänä 2018 hän pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa ja teki kahdeksaan otteluun kaksi syöttöpistettä. Seuraavan kerran Heiskanen pelasi Suomen joukkueessa vuoden 2022 MM-kilpailuissa, kun hän liittyi joukkueeseen kesken turnauksen. Välierässä Yhdysvaltoja vastaan hän teki Suomen tasoitusmaalin ja lisäksi kaksi syöttöpistettä, kun Suomi meni loppuotteluun Kanadaa vastaan. Loppuottelussa Heiskanen sai syöttöpisteen Sakari Mannisen tekemään voittomaaliin.
Kun NHL:n järjestämä neljän maan turnaus lähestyi vuonna 2025, Heiskasta luonnehdittiin jo Suomen tärkeimmäksi puolustajaksi. Hän kuitenkin loukkaantui kilpailun alla, eikä näin ollen pystynyt osallistumaan.
Yhteensä hän on pelannut 22 A-maaottelua tehopistein 5+8=13.
Yksityiselämä

Heiskanen asunut syksystä 2018 alkaen Dallasissa tyttöystävänsä Julia Taka-ahon kanssa. He saivat pojan helmikuussa 2024.
Tilastot

Heiskanen aloitustilanteessa SaiPaa vastaan 13. lokakuuta 2016.
Heiskanen varattiin kolmantena United Centerissä pidetyssä NHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2017.
Geologian historia

Yleistä
Teoriat
Historiankirjoitus
Jako aikakausittain
Esihistoriallinen aika
Antiikin tiede
Keskiajan tiede
Renessanssin tiede
Tieteellinen vallankumous
Valistusajan tiede
Tiede teollisen vallankumouksen aikana
1900-luvun tiede
Jako aloittain
Matematiikka
Filosofia
Luonnontieteet
Tähtitiede
Biologia
Kemia
Ekologia
Maantiede
Geologia
Fysiikka
Yhteiskuntatieteet
Taloustiede
Kielitiede
Valtiotiede
Psykologia
Sosiologia
Uskontotiede
Tekniikka
Maataloustiede
Sähkö ja elektroniikka
Rakennustekniikka
Arkkitehtuuri
Kartografia
Kemiantekniikka
Tietokoneteknikka
Tietojenkäsittelytiede
Materiaalitiede
Lääketiede
Farmasia
Katso myös: Näennäistieteen historia
Geologian historia alkoi nykyaikaisessa mielessä 1700-luvun jälkipuolella, kun skotlantilainen tutkija James Hutton pystyi selittämään fossililöydöt, joita tehtiin kaukana merestä. Huttonin ajatussuuntaa kutsuttiin aluksi plutonismiksi. Sen mukaan luonnonvoimat muokkaavat maakerroksia jatkuvasti. Hutton havainnoi eroosiota ja päätteli, että jos se olisi ainoa maakerroksia muuttava voima, niin maanpinta olisi täysin tasainen. Hutton oivalsi, että vuorien huipulle joutui merieliöiden fossiileja, koska vuori nousi meren pohjasta. Hän esitti myös, että maan sisällä vaikuttava kuumuus synnytti uusia vuorijonoja ja kallioita. Nämä prosessit olivat Huttonin mielestä niin hitaita, että maapallon ikä oli laskettava uudelleen ja se on huomattavasti pitempi kuin 1700-luvulla luultiin.
Brittiläiset uranuurtajat

Hutton esitti ajatuksensa vuonna 1795 ilmestyneessä teoksessa Theory of the Earth. Se oli vaikeatajuinen ja laaja teos. Laajempaan tietoon ajatus levisi, kun Huttonin elämäkerran kirjoittaja, Edinburghin yliopiston matematiikan professori John Playfair, julkaisi 1802 teoksen Illustrations of the Huttonian Theory of the Earth. Teos sai Britanniassa innostuneen vastaanoton ja asiaa edistämään syntyi monisatajäseninen Geologinen seura. Geologiasta tuli muotitiede, joka ei aluksi pyrkinyt taloudelliseen hyötyyn. Oppineiden miesten harrastukseksi tuli kävely maaseudulla "kiviä rikkoen".
Yksi innostuneista asianharrastajista oli lontoolainen lääketieteen tohtori James Parkinson. Hän kirjoitti 1804 alan perusteoksen Organic Remains of a Former World. Skotlantilainen tutkija Charles Lyell taas vakiinnutti uniformitarianismin, jonka mukaan luonnonlait ovat myös menneisyydessä olleet samat kuin nykyisinkin, joten geologiset havainnot voidaan selittää vain tunnettujen luonnonlakien avulla.
Geologiset kaudet nimetään

Lyell esitti vuonna julkaisemassaan Principles of Geology -kirjassa geologian kausiksi eli epookeiksi (uudemmasta vanhempaan) holoseeni, pleistoseeni, plioseeni, mioseeni, oligoseeni ja eoseeni. Nämä kaudet erotettiin toisistaan aluksi sen perusteella, kuinka suuri osa minkäkin kauden kerrostumissa Välimerellä esiintyvistä fossiloituneista kotiloista oli nykyisen kaltaisia, kuinka suuri osa taas sukupuuttoon kuolleita lajeja.  Nimitykset olivat kovin ylimalkaisia. Niitä kritisoitiin voimakkaasti eri perustein, mutta Lyellin esittämät nimet ovat edelleen käytössä, tosin melko uusien geologisten kerrosten niminä. Laajemman ajanjakson kattavat maailmankaudet: prekambrinen, paleotsooinen, mesotsooinen ja kenotsooinen kausi. Nimityksistä tuli kuitenkin sekavia sen vuoksi, että Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa käytetään kausista eri nimiä ja erilaisia ajoituksia.
Geologeilla ei aluksi ollut käytettävissään työkaluja ajan määritykseen. Löydöt osattiin asettaa keskenään oikeaan järjestykseen, mutta iänmääritys oli arvailua. On silti väärä käsitys, että vasta Lyellin kirja olisi todistanut maan olevan vanhempi kuin Raamatusta voidaan laskea. Geologit tiesivät, että Maa on ikivanha, mutta he eivät tienneet, kuinka vanha. Asiaa oli yritetty selvittää esimerkiksi valtamerien suolapitoisuuden vähittäisestä lisääntymisestä, mutta sitäkään ei pystytty laskemaan. Lordi Kelvin pyrki selvittämään asian Auringon energiamäärän avulla, mutta ilman ydinfysiikan tuntemusta laskelmat menivät väärin. Maapallon ikä pysyi arvoituksena vielä pitkään.
Mannerlaattojen liikkuminen

Vielä vuonna 1955 geologi Charles Hapgood leimasi lapsellisiksi ajatukset, että mantereiden "näennäinen yhteensopivuus" johtuisi millään tavalla niiden yhteisestä menneisyydestä. Kuitenkin jo vuonna 1908 amatöörigeologi Frank Bursey Taylor oli esittänyt, että mantereet ovat aikoinaan liikkuneet erilleen, ja vuorijonot ovat syntyneet niiden törmäyksissä. Saksalainen meteorologi Alfred Wegener oli tuolloin innostunut ajatuksesta, mutta muutoin asia ei herättänyt juuri huomiota, varsinkaan kun Wegener ei ollut geologi. Vasta vuonna 1944 englantilainen geologi Arthur Holmes tarttui ajatukseen ja hahmotteli teorian mannerten liikkumisesta. Periaate hyväksyttiin yleisesti vasta 1950-luvulla, kun meritutkimuksissa löydettiin Atlantin keskiselänne.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin yliopiston luonnontieteellinen museo
Edelman, Nils: Viisaita ja veijareita geologian maailmasta.  Helsinki:  Kustannusosakeyhtiö Otava, 1991.  ISBN 9789511111078
Suomen urheilu 1985

Suomen urheilu 1985 käsittelee vuoden 1985 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Matti Nykänen | Mäkihyppy |
| 2. | Pertti Karppinen | Soutu |
| 3. | Kari Härkönen | Hiihto |
| 4. | Timo Salonen | Autourheilu |
| 5. | Kari Sallinen | Suunnistus |
| 6. | Pekka Vehkonen | Moottoripyöräily |
| 7. | Jari Kurri | Jääkiekko |
| 8. | Marja-Liisa Kirvesniemi | Hiihto |
| 9. | Keke Rosberg | Autourheilu |
| 10. | Jari Puikkonen | Mäkihyppy |
Lähde: 
Vuoden parhaaksi naisurheilijaksi valittiin Marja-Liisa Kirvesniemi.
Ammunta

Ilma-aseiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 27.2.–4.3. Varnassa, Bulgariassa Ralf Westerlund voitti kultaa ilmakiväärillä maailmanennätystuloksella 594.
300 metrin matkan kiväärilajien Euroopan-mestaruuskilpailuissa 6.–9.6. Zürichissä, Sveitsissä Kalle Leskinen, Mauri Röppänen ja Ralf Westerlund voittivat kultaa vakiokiväärin joukkuekilpailussa maailmanennätystä sivuavalla tuloksella 1709.
Autourheilu

Formula 1:n MM-sarjassa Williamsilla ajanut Keke Rosberg sijoittui kolmanneksi. Hän voitti 23.6. ajetun Detroitin Grand Prix'n ja Adelaidessa 3.11. ajetun Australian Grand Prix'n.
Rallin maailmanmestaruussarjassa Timo Salonen voitti maailmanmestaruuden. Kauden 12 osakilpailusta hän voitti viisi: Portugalin rallin, Akropolis-rallin, Uuden-Seelannin rallin, Argentiinan rallin ja Jyväskylän suurajot. Muita MM-rallien suomalaisvoittajia olivat MM-sarjassa neljänneksi sijoittunut Ari Vatanen Monte Carlon rallissa ja Ruotsin rallissa sekä viidennen sijan MM-sarjassa jakaneet Juha Kankkunen Norsunluurannikon rallissa ja Safari-rallissa ja Henri Toivonen RAC-rallissa. Salosen mestaruus varmistui 25.8. Jyväskylän suurajojen voitolla samana päivänä, jolloin varmistuivat suomalaisten maailmanmestaruudet moottoripyöräilyssä ja moottoriveneilyssä.
Jalkapallo

Suomen miesten maajoukkue pelasi kymmenen maaottelua. Martti Kuuselan valmentama joukkue valmistautui kauteen pelaamalla tammikuussa Espanjassa, helmikuussa Etelä-Amerikassa ja Meksikossa sekä huhtikuussa Puolassa. Maailmanmestaruuskilpailujen karsintoja Suomi jatkoi toukokuun lopulla Helsingin olympiastadionilla 30 311 katsojan edessä pelaamalla Englannin kanssa tasapelin 1–1, pelasi kesäkuussa samassa paikassa Romanian kanssa myös tasan 1–1, hävisi elokuussa Timișoarassa Romanialle 2–0 ja päätti karsinnat syyskuussa Tampereella voittoon Turkista maalein 1–0. Suomi keräsi kahdeksassa karsintaottelussaan kahdeksan pistettä mutta jäi viiden joukkueen lohkossa neljänneksi. Jari Rantanen ja Mika Lipponen tekivät vuoden maaotteluissa kumpikin kaksi maalia, joista Rantasen molemmat ja Lipposen toinen syntyivät MM-karsinnoissa.
Suomen naisten maajoukkue pelasi neljä maaottelua. Vuoden 1987 Euroopan-mestaruuskilpailujen karsintalohkossaan Kaj Österbergin valmentama Suomi hävisi toukokuussa Kotkassa Tanskalle 0–2 ja voitti lokakuussa Turussa Saksan liittotasavallan 1–0. Elokuussa Porissa Suomi voitti ystävyysottelussa Belgian 1–0.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai Tampereen Ilves ja pronssille sijoittui Kemin Palloseura.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Kaunis Nainen Futis, hopeaa sai Helsingin Jalkapalloklubi ja pronssille sijoittui Turun Palloseura.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailuissa 17.4.–3.5. Prahassa, Tšekkoslovakiassa Suomi sijoittui alkusarjan ja putoamissarjan jälkeen kahdeksasta joukkueesta viidenneksi mutta voitti Ruotsin maalein 5–0 ja 6–1 ja jätti tämän kuudenneksi.
Jari Kurri voitti Edmonton Oilersin joukkueessa toistamiseen Stanley Cupin. Loppuottelusarjan aikana joukkueeseen liittyi myös Esa Tikkanen. Loppuottelut hävinneessä Philadelphia Flyersissä pelasi suomalaisista Ilkka Sinisalo. Kurri oli pudotuspelien paras maalintekijä ja sivusi Reggie Leachin 19 maalin kausiennätystä. Kurri palkittiin Lady Byng Trophylla NHL:n herrasmiespelaajana ja hänet valittiin liigan tähdistöviisikon oikeaksi laitahyökkääjäksi.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Ilves, hopeaa sai kaksi ensimmäistä loppuottelua voittanut mutta kolme seuraavaa hävinnyt Turun Palloseura ja pronssille sijoittui Oulun Kärpät.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Tampereen Ilves.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailuissa 3.–10.2. Norjassa Suomi sijoittui viiden joukkueen turnauksessa kolmanneksi voitettuaan pronssiottelussa isäntämaa Norjan 6–2.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Porvoon Akilles, joka voitti loppuottelussa Veitsiluodon Vastuksen 5–0, Pronssille sijoittui Oulun Luistinseura.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Jyväskylän Seudun Palloseura.
Keilailu

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 5.–13.7. Wienissä, Itävallassa Suomi voitti neljä kultamitalia, joista Simo Vähäkorpela ja Pekka Lundström olivat hankkimassa kolmea.
Koripallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin NMKY, hopeaa sai Kotkan Työväen Palloilijat ja pronssille sijoittui Uudenkaupungin Urheilijat.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti lahtelainen Sampo-Basket, hopeaa sai Helsingin NMKY ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Karhun Pojat.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran karjaalainen BK-46, hopeaa sai myös kolmannen peräkkäisen kerran Sjundeå IF ja pronssille sijoittui vantaalaisseura Atlas.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläinen Dicken, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui Atlas.
Lentopallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti helsinkiläisseura Hesa, hopeaa sai Pieksämäen NMKY ja pronssille sijoittui turkulainen Loimu -79.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Euran Raiku, hopeaa sai Vaasan Vasama ja pronssille sijoittui Jyväskylän Pesä-Veikot.
Moottoripyöräily

Pekka Vehkonen voitti motocrossin alle 125-kuutioisten maailmanmestaruuden. Mestaruus ratkesi 25.8. viimeisessä osakilpailussa Brasiliassa. Kauden lopputuloksissa Mika Kouki oli seitsemäs ja Arto Panttila yhdeksäs.
RR-ajon alle 125-kuutioisten MM-sarjassa Jussi Hautaniemi sijoittui kahdeksanneksi ja Johnny Wickström 11:nneksi.
Moottoriveneily

Offshore 3A -luokan maailmanmestaruuden 25.8. Ruotsissa voittivat veljekset Juha ja Hannu Ylikorpi.
Nyrkkeily

Euroopan-mestaruuskilpailuissa 25.5.–2.6. Budapestissa Joni Nyman saavutti hopeaa alle 67-kiloisten sarjassa. Pronssille ylsivät Jarmo Eskelinen  alle 54-kiloisten sarjassa, Jari Grönroos alle 57-kiloisissa ja Jose Tuominen alle 60-kiloisissa.
Paini

Kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestaruuskilpailuissa 8.–12.8. Kolbotnissa, Norjassa Jouko Salomäki saavutti pronssia alle 74-kiloisten sarjassa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 23.–28.4. Leipzigissa, Itä-Saksassa Toni Hannula saavutti pronssia alle 90-kiloisten sarjassa.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Seinäjoen Maila-Jussit, hopeaa sai Jyväskylän Kiri ja pronssille sijoittui Alajärven Ankkurit.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Ikaalisten Tarmo, hopeaa sai helsinkiläinen Roihuvuoren Roihu ja pronssille sijoittui tamperelainen Mansen Pesäpallo.
Naisten Itä–Länsi-ottelun 7.9. Helsingissä voitti Länsi juoksuin 3–10.
Miesten Itä–Länsi-ottelun 8.9. Helsingin olympiastadionilla voitti Itä juoksuin 12–5.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailuissa Seefeldissä, Itävallassa Suomi saavutti kaksi kultamitalia, kolme hopeaa ja neljä pronssia. Suomi sijoittui mitalitilastossa toiseksi. Kultamitalisteja olivat Kari Härkönen 15 kilometrin hiihdossa ja Suomen mäkihyppääjät joukkuekilpailussa, jossa mestarijoukkueeseen kuuluivat Tuomo Ylipulli, Pentti Kokkonen, Matti Nykänen ja Jari Puikkonen. Suurmäessä Puikkonen saavutti hopeaa ja Nykänen pronssia. Marja-Liisa Kirvesniemi oli hopealla 5 ja 10 kilometrin hiihdoissa. Harri Kirvesniemi sai pronssia 30 kilometrin hiihdossa sekä Jouko Karjalainen yhdistetyn henkilökohtaisessa kilpailussa ja Jyri Pelkosen ja Jukka Ylipullin kanssa joukkuekilpailussa.
Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa 15.–17.3. Planicassa, Jugoslaviassa Matti Nykänen voitti kultaa. Hän teki virallisissa harjoituksissa kaikkien aikojen pisimmät hypyt 187 ja 191 metriä ja ylsi vielä ensimmäisellä kilpailuhypylläänkin 190 metriin. Tuomo Ylipulli sijoittui MM-kilpailussa seitsemänneksi.
Keski-Euroopan mäkiviikon 1984–1985 kokonaiskilpailussa Matti Nykänen sijoittui toiseksi. Hän voitti Innsbruckin osakilpailun.
Mäkihypyn maailmancupin 1984–1985 kokonaiskilpailun voitti Matti Nykänen.
Soutu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 26.8.–1.9. Hazewinkelissä, Belgiassa Pertti Karppinen voitti yksikössä kultaa.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailuissa 2.–6.9. Bendigossa, Australiassa Kari Sallinen voitti ensimmäisenä miessuunnistajana maailmanmestaruuden. Pekka Nikulainen oli samassa kilpailussa viides. Miesten viestissä Suomi sijoittui viidenneksi ja naisten viestissä kuudenneksi.
Jukolan viestissä 8.–9.6. Laitilassa Rastikarhut sijoittui parhaana suomalaisena miesjoukkueena neljänneksi. Venlojen viestissä Tampereen Pyrintö sijoittui toiseksi.
Krystal Boyd

| Krystal Boyd> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ksenia Kondratyeva
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1993 (ikä 31)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2011-2017
Silmien väri:  Sininen
Hiusten väri:  Vaalea
Mitat:  30B-23-32
Pituus:  173 cm
Paino:  42 kg
Aiheesta muualla
IMDb
Krystal Boyd, oikealta nimeltään Anjelica, Abbie (alkuperäiseltä nimeltään Ksenia Kondratyeva, s. 14. huhtikuuta 1993 Moskova) on venäläissyntyinen pornonäyttelijä ja eroottinen malli.
Valikoitu filmografia

Little Anal Angels 2 (2011)
Right Touch (2016)
Temptations (2016)
Young And The Bushless 2 (2016)
Pohjolan satoa

| Pohjolan satoa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tuukka Temonen
Käsikirjoittaja:  Tuukka Temonen
Tuottaja:   Olga Temonen  Tuukka Temonen 
Kuvaaja:  Aki Huttunen
Leikkaaja:  Juha Kärkkäinen
Lavastaja:  Einari Saarinen
Pääosat:   Arman Alizad  Miska Haakana  Aku Hirviniemi  Juhani Laitala  Mikko Nousiainen  Miia Nuutila  Jan Nyquist  Jussi Puhakka  Roope Salminen  Olga Temonen  Linda Wiklund 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Optipari Oy
Ensi-ilta:   2022-02-1818. helmikuuta 2022  
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjolan satoa on suomalainen komediaelokuva vuodelta 2022. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Tuukka Temonen. Hän on niin ikään tuottanut elokuvan puolisonsa Olga Temosen kanssa. Elokuvan aiheena on kannabiksen kasvatus. Pääosia näyttelevät Miska Haakana, Jussi Puhakka, Juhani Laitala ja Arman Alizad.
Juoni

Pohjolan satoa kertoo maanviljelijöistä, jotka alkavat kasvattaa kannabista pelastuakseen taloudellisesta kurimuksestaan. Mukana on isäntiä kolmesta miespolvesta. Kannabiksen kasvatus johtaa eriasteisiin konflikteihin niin rikollisten, kunnanpäättäjien kuin paikallispoliisinkin kanssa.