Torinon käärinliina
Tieteellinen tutkimus

Sveitsiläinen kriminologi, tohtori Max Frei sai 22.–23. marraskuuta 1973 ottaa analyysia varten näytteitä varten käärinliinan pinnalta kohdista, joissa näyttää olevan verijälkiä, sekä kaksi pientä näytettä kankaasta. Hän löysi kankaasta siitepölyhiukkasia, jotka voivat olla peräisin Palestiinasta ja Turkista, mistä pääteltiin kankaan jossain vaiheessa ennen 1300-lukua olleen kyseisillä alueilla. Samana vuonna professori Gilbert Raes sai käyttöönsä kankaasta pieniä näytteitä. Ensimmäinen käärinliinatutkijoiden konferenssi järjestettiin 1977 Yhdysvalloissa.
1978 järjestetyn Torinon käärinliinan esittelyn yhteydessä yhdysvaltalainen STURP-tutkimusryhmä sai tutkia liinaa useita päiviä. Ryhmä otti siitepölynäytteitä, kuitunäytteitä ja kuvasi liinaa sen ajan uusimmilla laitteilla, muun muassa VP8-kuva-analysaattorilla, joka paljasti kankaassa olevan kuvan olevan kolmiulotteinen. STURP tuotti suuren määrän informaatiota, jota edelleenkin hyödynnetään sindonologiassa eli Torinon käärinliinaan kohdistuvassa tutkimushaarassa. John Heller ja Adam Adler väittivät jäljittäneensä näytepalasta verta. Vuonna 1984 John F. Fischer kuitenkin osoitti, että käytetyllä menetelmällä sama tulos saadaan myös temperamaalista.
Ensimmäinen radiohiiliajoitustutkimus käärinliinan iän selvittämiseksi tehtiin vuonna 1988. Radiohiiliajoituksen suorittivat samanaikaisesti Oxfordin yliopisto, Arizonan yliopisto ja ETH Zürich. Käärinliinasta otettiin näyte Torinon katedraalissa 21. huhtikuuta 1988, tutkijajoukon läsnä ollessa. Näyte oli peräisin Raesin käyttöönsä saaman näytepalan välittömästä yhteydestä  Ajoituksen tulokset julkaistiin Nature-lehdessä 1989. Sen mukaan näytepala on 95 prosentin todennäköisyydellä peräisin vuosien 1260–1390 väliseltä ajalta. Vertailunäytteet otettiin nubialaisesta haudasta, jonka on arvioitu olleen 1000-luvulta, thebesläisen Kleopatra-nimisen naisen muumiosta ja pyhän Louis d’Anjoun kaavusta, jonka uskotaan olevan 1200- ja 1300-lukujen vaihteesta. Tulosten mukaan nubialaisen haudan näyte olisi peräisin ajalta 1026–1160, Kleopatran muumio olisi vuosilta 9 eaa.–78 jaa., Louis d’ Anjoun kaapu ajalta 1264–1283 ja Torinon käärinliinan näyte ajalta 1262–1384.
Jotkut väittivät ajoitusnäytteen saastuneen: mahdollisia virhelähteitä olisivat olleet bakteerit ja se, että käärinliina oli kerran pelastettu tulipalosta. Samoin näytepala voisi olla osa käärinliinaan jälkikäteen lisättyä nuorta kohtaa. Kuitenkin riittävä määrä bakteereja olisi näkynyt jo paljaalla silmällä, ja kangas oli sellaista, että sen kuiduista voitiin hyvin puhdistaa palojäljet ennen ajoittamista. Ajoituksen virheellisyys vaatisi, että 64 prosenttia kaikesta näytteen hiilestä olisi kontaminaatiota.
Raymond N. Rogers väitti vuonna 2005, että vuoden 1988 radiohiilitutkimuksessa käytetty käärinliinan näytepala ei ehkä olisi ollut osa alkuperäistä käärinliinaa. Rogers esitti keksineensä oman ajoitusmenetelmän, jolla ajoitti käärinliinan 1 300–3 000 vuotta vanhaksi ja suositti uusien radiohiilikokeiden tekemistä useilla eri näytteillä. Väitteeseen on suhtauduttu kriittisesti.
Vuonna 2009 löydettiin jerusalemilaisesta haudasta tähän mennessä ensimmäinen ajanlaskun alun aikainen käärinliina. Sen kangas oli kuitenkin kudottu eri tekniikalla kuin Torinon käärinliinan, minkä katsottiin tukevan päätelmää, että Torinon liina ei ole aito.
Pääsiäisviikolla 2013 julkaistiin Italiassa kirja Il Mistero della Sindone eli 'Käärinliinan mysteeri', jonka ovat kirjoittaneet Padovan yliopiston professori Giulio Fanti ja toimittaja Saverio Gaeta. Fanti on tutkinut samoja näytepaloja, joita käytettiin radiohiilitutkimuksessa vuonna 1988. Fanti tarkasteli kuituja infrapunan ja spektroskopian avulla. Hänen tutkimuksensa mukaan liina ajoittuisi välille 300 eaa. ja 400 jaa. ja olisi Palestiinan alueelta. Hänen mukaansa vuoden 1988 mittaukset olisivat saastuneita. Fanti ja myös Gaeta, joka on työskennellyt katolisen kirkon tiedotusvälineissä, ovat hartaita katolisia.
Vuonna 2017 Plos Onessa julkaistiin tutkimus, jonka johtopäätös oli, että liinasta otetussa kuidussa oli monivammapotilaan verta, minkä tulkittiin tarkoittava, että häntä oli kidutettu. Seuraavana vuonna Plos One veti tutkimuksen pois sen puutteellisen laadun vuoksi. Olisi tullut käyttää kontrollinäytteitä sen selvittämiseksi, oliko näytteessä todella ihmisen verta, verta ollenkaan vaiko esimerkiksi mustetta. Myös näytteen alkuperä oli jäänyt epäselväksi. Tutkimusartikkelin ensimmäinen kirjoittaja Carlino arvosteli kritiikkiä ristiretkeksi.
Journal of Forensic Sciences -lehdessä heinäkuussa 2018 julkaistussa tutkimuksessa päädyttiin siihen, että vaikka jälkien oletettaisiin olevan verta, ne ovat ristiriidassa keskenään. Osa jäljistä on sellaisia, että henkilön olisi täytynyt olla verta vuotaessaan seisaallaan. Päätelmä oli, että kuvan tekijä ei ole onnistunut lavastamaan jälkiä oikein. Liinan aitouteen uskova Juha Hiltunen on sanonut, että koe tehtiin keinoverellä, josta puuttuu muun muassa hyytymisreaktio.
Vuonna 2022 Barin yliopiston  kristallografian professorin Liberato de Caron johtama tutkimusryhmä  teki käärinliinan kuitunäytteestä ajoitustutkimuksen laajakulmaröntgensirontamenetelmän (WAXS) avulla. Tutkimuksessa tarkasteltiin pellavakuidun rakenteellista hajoamista  mittaamalla selluloosakiteiden kokoja, kiteisyyden määrää sekä kalsiumoksalaattikiteden esiintymistä.  Kyseisellä menetelmällä ajoitus voidaan tehdä puolen mm:n kokoisista näytteistä ja samasta näytteestä  voidaan tehdä toistuvia mittauksia, koska näyte ei tuhoudu kuten radiohiiliajoituksessa tapahtuu.
Mittaustuloksia verrattiin neljään eri-ikäiseen näytteeseen, jotka oli aiemmin myös radiohiiliajoitettu  (egyptiläinen pellava vuodelta 3500-3000 eKr., näyte Masadasta 55–74 jKr., liinavaatteet Fayumista 544-605 jKr ja moderni pellava vuodelta 2000).  Käärinliinan näytteen mittaustulokset sopivat yhteen Kuolleenmeren rannalla sijaitsevasta Masadan linnoituksesta peräisin olevan noin vuosien 55 ja 75 jKr välille  ajoitetun pellavanäytteen kanssa.  Tutkimuksessa otettiin huomioon kosteus- ja lämpöolosuhteet, joissa käärinliina on todennäköisesti ollut. Tutkimusryhmä pyysi muita käärinliinanäytteitä haltuunsa saaneita hyödyntämään tätä tekniikkaa näytteisiinsä, jotta saataisiin lisää vertailuaineistoa. Hiltunen pitää tätä ajoitusta käärinliinan tutkimushistorian luotettavimpana.