stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mestarien liigan kausi 2014–2015
Pudotuspelit > Neljännesvälierät

Neljännesvälieräparien arvonta suoritettiin 15. joulukuuta 2014. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 17., 18., 24. ja 25. helmikuuta 2015. Toiset osaottelut pelattiin 10., 11., 17. ja 18. maaliskuuta 2015.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Paris Saint-Germain  | 3–3 (vm.) |  Chelsea FC | 1–1 | 2–2 (ja.)  |
| Manchester City FC  | 1–3 |  FC Barcelona | 1–2 | 0–1  |
| Bayer 04 Leverkusen  | 1–1 (2–3 rp.) |  Club Atlético de Madrid | 1–0 | 0–1 (ja.)  |
| Juventus FC  | 5–1 |  Borussia Dortmund | 2–1 | 3–0  |
| FC Schalke 04  | 4–5 |  Real Madrid | 0–2 | 4–3  |
| FK Šah’tar Donetsk  | 0–7 |  FC Bayern München | 0–0 | 0–7  |
| Arsenal FC  | 3–3 (vm.) |  AS Monaco FC | 1–3 | 2–0  |
| FC Basel  | 1–5 |  FC Porto | 1–1 | 0–4 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Pudotuspelit > Puolivälierät

Puolivälieräparien arvonta suoritettiin 20. maaliskuuta 2015. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 14. ja 15. huhtikuuta 2015. Toiset osaottelut pelattiin 21. ja 22. huhtikuuta 2015.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Paris Saint-Germain  | 1–5 |  FC Barcelona | 1–3 | 0–2  |
| Club Atlético de Madrid  | 0–1 |  Real Madrid | 0–0 | 0–1  |
| FC Porto  | 4–7 |  FC Bayern München | 3–1 | 1–6  |
| Juventus FC  | 1–0 |  AS Monaco FC | 1–0 | 0–0 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Pudotuspelit > Välierät

Välieräparien arvonta suoritettiin 24. huhtikuuta 2015. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 5. ja 6. toukokuuta 2015. Toiset osaottelut pelattiin 12. ja 13. toukokuuta 2015.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| FC Barcelona  | 5–3 |  FC Bayern München | 3–0 | 2–3  |
| Juventus FC  | 3–2 |  Real Madrid | 2–1 | 1–1 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Pudotuspelit > Loppuottelu

Loppuottelu pelattiin 6. kesäkuuta 2015 Saksan pääkaupungissa Berliinin olympiastadionilla.
Tilastot

Parhaat maalintekijät Mestarien liigan kaudella 2014–2015 (vain lohkovaihe ja pudotuspelit):
Aiheesta muualla

UEFA Champions Leaguen virallinen sivusto (englanniksi)
Nationalligaen

| Nationalligaen |
| --- | --- |
Laji:  amerikkalainen jalkapallo
Maa(t):   Tanska
Perustettu:  1988
Joukkueita:  5
Hallitseva mestari:  Copenhagen Towers
Eniten mestaruuksia:  Copenhagen Towers (11)
Alempi taso:  Kvalligaen
Sivusto:  lajiliiton kotisivut
Nationalligaen (suom. Kansallisliiga) on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Tanskassa. Sarjaa on pelattu vuodesta 1988 lähtien, ja sarjan mestaruusottelua on kutsuttu vuodesta 1989 nimellä Mermaid Bowl.
Joukkueet kaudella 2023

Seuraavat joukkueet osallistuivat sarjaan kaudella 2023:
Aalborg 89ers, Aalborg
Aarhus Tigers, Aarhus
Copenhagen Towers, Kööpenhamina
Søllerød Gold Diggers, Rudersdal
Triangle Razorbacks, Vejle
Mestarit

Seuraavat joukkueet ovat voittaneet Merenneito-maljan:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1988: Copenhagen Vikings  1989: Copenhagen Vikings  1990: Herning Hawks  1991: Aarhus Tigers  1992: Copenhagen Towers  1993: Copenhagen Towers  1994: Copenhagen Towers  1995: Copenhagen Towers  1996: Roskilde Kings  1997: Roskilde Kings  1998: Aarhus Tigers  |  1999: Aarhus Tigers  2000: Aarhus Tigers  2001: Roskilde Kings  2002: Avedøre Monarchs  2003: Avedøre Monarchs  2004: Avedøre Monarchs  2005: Roskilde Kings  2006: Triangle Razorbacks  2007: Triangle Razorbacks  2008: Søllerød Gold Diggers  2009: Søllerød Gold Diggers  |  2010: Triangle Razorbacks  2011: Triangle Razorbacks  2012: Triangle Razorbacks  2013: Copenhagen Towers  2014: Copenhagen Towers  2015: Triangle Razorbacks  2016: Triangle Razorbacks  2017: Copenhagen Towers  2018: Copenhagen Towers  2019: Triangle Razorbacks  2020: Ei pelattu  |  2021: Copenhagen Towers  2022: Copenhagen Towers  2023: Copenhagen Towers  |
Myyräjahti

| Myyräjahti |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Simo Ojaniemi
Julkaisija:  AmerSoft
Suunnittelija:  Simo Ojaniemi
Taiteilija:  Simo Ojaniemi
Ohjelmoija:  Simo Ojaniemi
Julkaistu:  1984
Lajityyppi:  toiminta
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Commodore VIC-20
Vaatimukset:  Vaatii toimiakseen VIC-1211 Super Expander -laajennuksen
Oheislaite:  VIC-1211
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Myyräjahti on Simo Ojaniemen ohjelmoima ja toteuttama videopeli. Pelin juonena on jahdata koloista ilmestyviä myyriä. Koloista voi ilmestyä myös pommeja. Jos niihin osuu, häviää pelin. Koloja on kuusi, ja ne ovat numeroituja. Ohjaus tapahtuu numeronäppäimillä.
Simo Ojaniemi on varhaisimpia suomalaisia pelintekijöitä, jonka teoksia on päätynyt kaupalliseen levitykseen.
Aiheesta muualla

Suomen Commodore-arkisto : VIC-20 Peliohjelmat (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi) [vanhentunut linkki]
Sinivalkoinen pelikirja: herkkusuu & myyrajahti (suomeksi)
My Little Princess

| My Little Princess |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Eva Ionesco
Käsikirjoittaja:   Eva Ionesco  Marc Cholodenko  Philippe Le Guay 
Tuottaja:  François Marquis
Säveltäjä:  Bertrand Burgalat
Kuvaaja:  Jeanne Lapoirie
Leikkaaja:  Laurence Briaud
Pääosat:   Isabelle Huppert  Anamaria Vartolomei 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:   Les Productions Bagheera  France 2 Cinéma 
Ensi-ilta:   2011-5-1717. toukokuuta 2011 (Cannesin elokuvajuhlat, Ranska)  2011-6-2929. kesäkuuta 2011 (Ranskan teatteriensi-ilta)  
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:   ranska  (esiintyy myös englantia ja romaniaa) 
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
My Little Princess on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Eva Ionescon ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Anamaria Vartolomei. Elokuva on Ionescon esikoisohjaus.
My Little Princess on omaelämäkerrallinen ja perustuu Ionescon omaan lapsuuteen 1970-luvun Pariisissa ja suhteeseen äitiinsä, valokuvaaja Irina Ionescoon, joka otti ja julkaisi nuoresta tyttärestään eroottisia alastonkuvia. Elokuvan käsikirjoituksen laativat Ionesco, Marc Cholodenko ja Philippe Le Guay. François Marquis oli elokuvan tuottajana.
My Little Princess sai ensi-iltansa vuoden 2011 Cannesin elokuvajuhlilla Semaine de la critique -esityssarjassa, missä Ionesco oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen kameran ja Queer Palmin saajaksi. Ionesco palkittiin Mumbain elokuvajuhlien parhaan elokuvan Kultaisella portilla ja parhaan ohjaajan Hopeisella portilla. Isabelle Huppert ja Anamaria Vartolomei palkittiin roolisuorituksistaan Mumbain elokuvajuhlien jaetulla parhaan naisnäyttelijän palkinnolla. Elokuva sai muun muassa myös kaksi César-ehdokkuutta parhaasta elokuvadebyytistä ja puvustuksesta.
Juoni

10-vuotias Violetta Giurgiu (Anamaria Vartolomei) asuu isoäitinsä (Georgetta Leahu) luona pienessä asunnossa, mutta kaipaa valokuvaajaäitiään Hannaa (Isabelle Huppert) ja janoaa tältä huomiota. Toive toteutuu, kun äiti keksii ottaa hänet uudeksi valokuvauskohteekseen. Violetta nauttii poseeraamisesta ja siitä, että saa viettää äitinsä kanssa aikaa. Mikään ei kuitenkaan saa mennä äidin visioiden edelle, ei edes oman lapsen hyvinvointi. Hannan ottamat kuvat nuoresta tyttärestään alkavat saada hyvin nopeasti paljon huomiota ja Violettan satu muuttuu pian painajaiseksi.
Tuotanto

Eva Ionesco laati My Little Princessin käsikirjoituksen jo 2000-luvun alussa, mutta hän joutui odottamaan tuotannon alkamista kymmenen vuotta rahoituksen puuttuessa.
Violetta Giurgiun rooliin koe-esiintyi yli neljän kuukauden aikana 500 tyttöä. Roolin sai lopulta kokematon romanialaissyntyinen Anamaria Vartolomei, jonka ensimmäinen rooli Violetta Giurgiu on. Isabelle Huppert oli Ionescon ainoa vaihtoehto Hanna Giurgiun rooliin. Ionesco oli jo kauan halunnut työskennellä Huppertin kanssa.
My Little Princess kuvattiin työnimellä I’m Not a Fucking Princess Le Pré-Saint-Gervaisin kunnassa Seine-Saint-Denisin departementissa Ranskassa vähän yli kolmen miljoonan euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Les Productions Bagheera ja France 2 Cinéma. Elokuvan virallinen traileri julkaistiin 29. huhtikuuta 2011.
Julkaisu ja vastaanotto

My Little Princess sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 17. toukokuuta 2011. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 29. kesäkuuta 2011, oli Sophie Dulac Distributionin teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 70 929 katsojaa. Elokuva sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta ja yleisöltä lähinnä myönteisen vastaanoton. My Little Princess ei saanut Suomessa teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin Espoo Cinén elokuvajuhlilla elokuussa 2011.
My Little Princess julkaistiin Ranskassa DVD:lle 8. marraskuuta 2011.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Ehdokas / ehdokkaat | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| César | Paras elokuvadebyytti | Eva Ionesco | Ehdokkuus |
| César | Paras puvustus | Catherine Baba | Ehdokkuus |
| Lumières | Lupaavin nuori naisnäyttelijä | Anamaria Vartolomei | Ehdokkuus |
| Cannesin elokuvajuhlien Kultainen kamera | Paras elokuva | Eva Ionesco | Ehdokkuus |
| Cannesin elokuvajuhlien Queer Palm | Paras elokuva | Eva Ionesco | Ehdokkuus |
| Mumbain elokuvajuhlien Kultainen portti | Paras elokuva | Eva Ionesco | Voitto |
| Mumbain elokuvajuhlien Hopeinen portti | Paras ohjaaja | Eva Ionesco | Voitto |
| Mumbain elokuvajuhlien Hopeinen portti | Paras naisnäyttelijä | Isabelle Huppert Anamaria Vartolomei | Voitto |
| La Ciotatin elokuvajuhlien Kultainen Louis Lumière | Paras elokuvadebyytti | Eva Ionesco | Ehdokkuus |
| La Ciotatin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinto | La Ciotatin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinto | Anamaria Vartolomei | Voitto |
| La Ciotatin elokuvajuhlien parhaan elokuvamusiikin palkinto | La Ciotatin elokuvajuhlien parhaan elokuvamusiikin palkinto | Bertrand Burgalat | Voitto |
| Namurin elokuvajuhlien Kultainen Bayard | Paras elokuvadebyytti | Eva Ionesco | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

My Little Princess Sophie Dulac Distributionin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
My Little Princess Internet Movie Databasessa (englanniksi)
My Little Princess AllMoviessa. (englanniksi)
My Little Princess AlloCinéssä (ranskaksi)
My Little Princess UniFrancessa (ranskaksi)
My Little Princess JP’s Box-Officessa (ranskaksi)
Mäkihyppy talviolympialaisissa 1932

Lake Placidin talviolympialaisissa 1932 kilpailtiin mäkihypyssä perjantaina 12. helmikuuta. Laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa kolmannen kerran, eli mäkihypyssä oli kisattu talviolympialaisten alusta alkaen. Osallistujia oli 34 kymmenestä maasta. Kilpailupaikkana toimi Intervales Ski-hill -hyppyrimäki.
Lake Placidin mäkihyppykilpailu oli Norjan dominointia. Birger Ruud, Hans Beck ja Kåre Walberg ottivat maahan kolmoisvoiton, minkä lisäksi edellisten talviolympiakisojen hopeamitalisti Sigmund Ruud oli seitsemäs. Myös yhdysvaltalaishyppääjistä kolme neljästä maan edustajasta oli syntyjään Norjasta. Heistä parhaiten menestyi viidenneksi sijoittunut Caspar Oimoen (synt. Kasper Øimoen). Hän oli syntynyt Norjassa ja asunut siellä nuorukaiseksi asti.
Kilpailupaikka

Kilpailu käytiin Lake Placidissa Intervales Ski-hill -hyppyrimäessä. Mäki valmistui vuonna 1920, ja sitä laajennettiin vuonna 1927. Teräksestä valmistetun hyppyrimäen k-piste oli 61 metrissä.
Kilpailutapahtumat

Kilpailun järjestämistä vaikeutti lumipula, joka ei kuitenkaan estänyt kilpailua muualta tuodun lumen ansiosta. 10 000 katsojaa seurasi, kuinka kilpailijat suorittivat kaksi hyppyä. Hyppyjen pituuksien ja tyylipisteiden yhteistulos ratkaisi voittajan.
Ensimmäisen hyppykierroksen jälkeen johdossa oli norjalainen Hans Beck. Hänen 71,5 metriä kantanut hyppynsä oli pisteiden valossa koko kilpailun paras. Toisena oli edellisvuoden maailmanmestari, norjalainen Birger Ruud. Kolmantena oli ruotsalainen Sven Eriksson 65,5 metriä kantaneella hypyllään. Näiden kolmen takana mitaleista kykeni kilpailemaan ainakin neljä hyppääjää. Yhdysvaltain norjalaissyntyinen Mikkelsen hyppäsi pitkälle (68,0 m), mutta kaatui alastulossa ja loukkaantui.
Toisella hyppykierroksella Beck yritti varmistaa voittonsa riskittömällä hypyllä, joka kantoi 63,5 metriä. Ruud taasen antoi kaikkensa ja hyppäsi kilpailun toiseksi eniten pisteitä tuoneen hypyn, joka kantoi tasan 69 metriä. Tämä riitti Beckin ohittamiseen 1,1 pisteellä. Tiukan pronssikamppailun voitti Norjan Walberg, jonka onnistui ohittaa Ruotsin Eriksson 0,6 pisteellä. Yhdysvaltain Oimoen hyppäsi toisella kierroksella 67,5 metriin, mikä nosti hänet kotiyleisön edessä viidenneksi.
Lopputulokset

| Sija | Urheilija | 1>  hyppy | 2>  hyppy | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Birger Ruud | 113,9 | 114,2 | 228,1 |
|  |  Hans Beck | 116,5 | 110,5 | 227,0 |
|  |  Kåre Walberg | 108,9 | 110,6 | 219,5 |
| 4. |  Sven Eriksson | 110,3 | 108,6 | 218,9 |
| 5. |  Caspar Oimoen | 104,7 | 112,0 | 216,7 |
| 6. |  Fritz Kaufmann | 106,5 | 109,3 | 215,8 |
| 7. |  Sigmund Ruud | 107,2 | 107,9 | 215,1 |
| 8. |  Goro Adachi | 102,1 | 108,6 | 210,7 |
| 9. |  Cesare Chiogna | 102,1 | 107,7 | 209,8 |
| 10. |  Erik Rylander | 103,1 | 102,9 | 206,0 |
| 11. |  Holger Schön | 97,5 | 104,3 | 201,8 |
| 12. |  Bronisław Czech | 99,1 | 101,6 | 200,7 |
| 13. |  Peder Falstad | 96,1 | 103,4 | 199,5 |
| 14. |  Ernesto Zardini | 92,5 | 104,2 | 196,7 |
| 15. |  John Steele | 98,0 | 97,6 | 196,7 |
| 16. |  Ingenuino Dallagio | 101,4 | 93,5 | 194,9 |
| 17. |  Stanisław Marusarz | 95,5 | 97,0 | 192,5 |
| 18. |  Fritz Steuri | 97,6 | 94,8 | 192,4 |
| 19. |  Robert Lymburne | 98,6 | 93,5 | 192,1 |
| 20. |  Jacques Landry | 91,7 | 95,1 | 187,3 |
| 21. |  Antonín Bartoň | 88,0 | 98,1 | 186,1 |
| 22. |  Andrzej Marusarz | 91,3 | 94,6 | 185,9 |
| 23. |  František Šimůnek | 87,4 | 95,8 | 183,2 |
| 24. |  Ján Cífka | 84,0 | 88,5 | 172,5 |
| 25. |  Harald Paumgarten | 80,7 | 82,7 | 163,4 |
| 26. |  Jaroslav Feistauer | 81,0 | 82,0 | 163,0 |
| 27. |  Severino Menardi | 70,2 | 91,4 | 161,6 |
| 28. |  Mitsutake Makita | 97,2 | 37,0k | 134,2 |
| 29. |  Arnold Stone | 30,0k | 85,5 | 114,5 |
| 30. |  Leslie Gagne | 82,5 | 28,0 | 110,5 |
| 31. |  Yoichi Takata | 74,1 | 17,0k | 91,1 |
| 32. |  Katsumi Yamada | 34,0k | 36,0k | 70,0 |
| — |  Roy Mikkelsen | 52,0k | – | (52,0) |
| — |  Harald Bosio | 29,0k | – | (29,0) |
(k) = kaatunut hyppy
Neuvostoliiton alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

| Mitalit> EM-kilpailut  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1989 |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1984 |  |
|  Kultaa | Norja 1983 |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1981 |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1980 |  |
|  Hopeaa | Tšekkoslovakia 1991 |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1990 |  |
|  Hopeaa | Ranska 1985 |  |
|  Hopeaa | Suomi 1978 |  |
|  Pronssia | Tšekkoslovakia 1988 |  |
|  Pronssia | Suomi 1987 |  |
|  Pronssia | Ruotsi 1982 |  |
|  Pronssia | Puola 1979 |  |
|  Pronssia | Länsi-Saksa 1977 |  |
Pacific Cup 
|  Kultaa | Japani 1991 |  |
Neuvostoliiton alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Joukkue jäi vain kerran ilman Euroopan-mestaruusmitalia ja tämä tapahtui vuonna 1986.
Sijoitukset > Euroopan-mestaruuskisoissa

1977 – pronssia
1978 – hopeaa
1979 – pronssia
1980 – kultaa
1981 – kultaa
1982 – pronssia
1983 – kultaa
1984 – kultaa
1985 – hopeaa
1986 – 4.
1987 – pronssia
1988 – pronssia
1989 – kultaa
1990 – hopeaa
1991 – hopeaa
Naruska

Karhutunturi on eräs Naruskan nähtävyyksistä.
Naruska on kylä Sallassa. Se sijaitsee 50 kilometriä Sallan keskustasta pohjoiseen, aivan Venäjän rajan tuntumassa.
Kylä on muodostunut 1940-luvun lopulla pääasiassa vastiketiloista, jotka annettiin talvisodassa menetettyjen alueiden tilalle (lähinnä Korjan kylässä asuneille). Kylän asutus on harvaa ja se on levittäytynyt Naruskajoen varrelle liki 20 kilometrin matkalle.
Naruskalla on talouksia 27 ja asukkaita 69. Naruskajoen rannoille on viime vuosien aikana rakennettu varsin paljon vapaa-ajan asuntoja. Kylää ympäröivät lukuisat vaarat ja tunturit, korkeimpina niistä Karhutunturi (518 m), Politimanvaara (395 m), Jauratustunturi (470 m) sekä Sallan kunnan korkein kohta Sorsatunturi (628 m). Naruskan seudulle on ominaista myös suuret aapasuot, kuten Politiman-, Sieka- sekä Rikkiaapa. Alueen suurimpia järviä ovat Naruska-, Saukko ja Haltiajärvi.
Naruskalla sijaitsee Ilmatieteen laitoksen sääasema ja paikkakunta on tunnettu ennätyspakkasistaan. Vuonna 1985 siellä mitattiin jopa −50,4 celsiusastetta. 28.1.1999, samaan aikaan kun Kittilän Pokassa mitattiin Suomen virallinen pakkasennätys (–51,5°C), Naruskassa mitattiin –54,3°C. Tätä ei kuitenkaan hyväksytty viralliseksi ennätykseksi, koska Naruskan sääasema ei ollut tuolloin virallisesti käytössä. Koulu, posti ja kauppa lakkautettiin kylältä 1990-luvulla. Kylällä toimii muutamia matkailuyrityksiä. Muita elinkeinoja ovat maa-, metsä- ja porotalous.
Nähtävyyksiä

Karhutunturi. Tunturille kulkee merkittyjä polkuja ja talvella latuja sekä moottorikelkkareitti. Tunturin rinteessä on myös taukopaikaksi tarkoitettu kota.
Naruskajoki. Kylää halkovassa kalaisassa joessa on useita näyttäviä koskia, joista suurin on Siekaköngäs. Naruskajoesta kalastaja voi saada taimenta, harjusta, siikaa, ahventa ja haukea. Joen rannalla on myös useita grillikatoksia ja tulipaikkoja taukopaikaksi.
Tuntsa. Kylän pohjoispuolelta alkava Tuntsan erämaa-alue on erinomaista retkeily-, kalastus- ja metsästysaluetta. Vuonna 1960 Tuntsalla riehui Suomen suurin metsäpalo, jossa tuhoutui 20 000 hehtaaria metsää Suomen puolella ja 100 000 hehtaaria Venäjän puolella.
Muita nähtävyyksiä ovat
Suoltijoen savottapirtti
Sorsatunturi
Pirunkirkko Tuntsalla
Sodan aikainen saksalaisten kenttävartio
Aiheesta muualla

Naruskan retkeilymaja
Sallan kylät
Aatsinki
Aholanvaara
Ahvenselkä
Hautajärvi
Hietajärvi
Hirvasvaara
Kallunki
Kelloselkä
Kirkonkylä
Kotala
Koutelo
Kursu
Käsmä
Naruska
Niemelä
Onkamo
Pahkakumpu
Paloperä
Saija
Salmivaara
Selkälä
Tuohikylä
Vallovaara
Varvikko
Vittikko
Mão Morta

Yhtyeen laulaja Adolfo Luxúria Canibal konsertissa vuonna 2005.
Mão Morta on portugalilainen rock-yhtye, joka perustettiin Bragassa lokakuussa 1984. Sen alkuperäisjäsenet olivat Joaquim Pinto, Miguel Pedro ja Adolfo Luxúria Canibal. Ensimmäisen keikkansa yhtye piti Portossa 12. tammikuuta 1985 ja ensimmäisen levytyksensä se julkaisi heinäkuussa 1988.
Yhtyeen levy-yhtiöinä ovat toimineet muiden muassa Ama Romanta ja Cobra Discos.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Adolfo Luxúria Canibal – laulu
Miguel Pedro – rummut
António Rafael – kosketinsoittimet, kitara
Sapo – kitara
Vasco Vaz – kitara
Joana Longobardi – basso
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Marta Abreu – basso
José Pedro Moura – basso
Carlos Fortes – kitara, kosketinsoittimet, basso
Zé dos Eclipses – kitara
Joaquim Pinto – basso, kosketinsoittimet
Paulo Trindade – basso
Diskografia > Studioalbumit

Mão Morta (1988)
Corações Felpudos (1990)
O.D., Rainha do Rock & Crawl (1991)
Mutantes S.21 (1992)
Vénus Em Chamas (1994)
Há Já Muito Tempo Que Nesta Latrina O Ar Se Tornou Irrespirável (1998)
Primavera de Destroços (2001)
Nus (2004)
Diskografia > Livealbumit

Müller No Hotel Heissischer Hof (1997)
Ao Vivo na Aula Magna 8 de Maio 2001 (2001)
Carícias Malícias (2003)
Diskografia > Kokoelmat

Cães de Crómio (1994)
Mão Morta Revisitada (1995)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (portugaliksi, englanniksi)
Object Pascal

| Object Pascal |
| --- | --- |
Paradigma:  olio-ohjelmointi
Vaikutteet:  Pascal (ohjelmointikieli)
Murteet:  Delphi
Object Pascal on Pascal-ohjelmointikielen objektiorientoitunut johdannainen, joka tunnetaan parhaiten Borland Delphin kehitysympäristön alkuperäisenä ohjelmointikielenä. Delphi onkin tunnetuin Object Pascalin murre.
Borland käytti nimeä "Object Pascal" Delphin ensimmäisissä versioissa mutta myöhemmin nimesi sen uudestaan Delphi ohjelmointikieleksi. Monet Object Pascal -kääntäjät pyrkivät kuitenkin olemaan Delphin kanssa yhteensopivia.
Borlandin integroitu Delphi-kehitysympäristö on saatavana Microsoft Windows - ja Linux-alustoille. Avoimen lähdekoodin Free Pascal tukee Object Pascal -kehitystä Intel x86 (sisältäen 8086), AMD64/x86-64, PowerPC, PowerPC64, SPARC, ARM, AArch64, MIPS, JVM, Linux, FreeBSD, Haiku, Mac OS X/iOS/iPhoneSimulator/Darwin, DOS (16- ja 32-bittinen), Win32, Win64, WinCE, OS/2, MorphOS, Nintendo GBA, Nintendo DS, Wii, Android, AIX ja AROS.
Object Pascalin alku Apple-tietokoneissa

Object Pascalin historia alkoi Pascal-ohjelmointikielen laajennuksena, jonka Larry Teslerin johtama tiimi kehitti Applella yhteistyössä Pascalin keksijä Niklaus Wirthin kanssa. Se perustui aiempaan Apple Lisa -tietokoneessa käytettyyn Clascal-nimiseen oliopohjaiseen Pascal-versioon.
Apple lopetti Object Pascalin tukemisen siirtyessään Motorola 68000 -sarjan suorittimista PowerPC -suorittimiin 1994.
Borland aikakausi

Vuonna 1986 Borland julkisti Turbo Pascalin Macintosh-versioon objektilaajennuksen, jota se kutsui Object Pascaliksi. Se tuotiin myös MS-DOS-ympäristöön Turbo Pascal versiossa 5.5 vuonna 1989.
Windowsiin Object Pascal tuli Turbo Pascal for Windows -versiossa, ja vuonna 1994 Borland julkisti Turbo Pascalin seuraajan, Delphin. Delphissä Borland esitteli uusia objektilaajennuksia, joiden rakenne ja nimeäminen muistutti muissa objektiorientoituneissa kielissä käytettyjä, kuten class, constructor ja destructor.
Object Pascal kääntäjät

Object Pascalille on olemassa suuri joukko kääntäjiä, jotka ovat paremmin tai huonommin yhteensopivia Delphin Object Pascal -kääntäjän kanssa. Monet näistä kääntävät Object Pascal -lähdekoodia tietyille alustoille.
Borland Delphi on tunnetuin Object Pascal -kääntäjä. Sen avulla lähdekoodin voi kääntää Win16-, Win32- ja .NET-ympäristöihin.
Borland Kylix on Delphin Linux-versio tietyille Linux-versioille.
Free Pascal on komentorivipohjainen kääntäjä, joka tukee sekä Turbo Pascalin että Delphin Object Pascal -versioita.  Nykyinen versio on 2.0(.4), joka on varsin hyvin Delphi 6/7 -yhteensopiva. Free Pascal toimii useimmissa x86-pohjaisissa laitteistoissa ja tukee Linuxia, Mac OS:ää ja Mac OS X:ää PowerPC-alustalla, sekä Linuxia AMD64-, SPARC- ja Acorn RISC -prosessoreilla.
GNU Pascal Osa GNU-kääntäjäkokoelmaa.  Saatavissa hyvin suurelle joukolle erilaisia laitealustoja ja käyttöjärjestelmiä.
InnerFuse (Arkistoitu – Internet Archive) on Delphi tulkki sulautettuihin järjestelmiin.
Virtual Pascal oli x86 32-bit Turbo Pascal - ja Delphi-yhteensopiva kääntäjä, joka on tarkoitettu lähinnä OS/2- ja Windows-ympäristöihin.  Sen tuki on viime aikoina hiipunut.
Chrome programming language on Object Pascal -lisäohjelma Visual Studioon ja .NET-alustalle.
Hello World esimerkki > Applen Object Pascal

program ObjectPascalExample;
  type
    THelloWorld = object
      procedure Put;
    end;
  var
    HelloWorld: THelloWorld;
  procedure THelloWorld.Put;
  begin
    WriteLn('Hello, World!');
  end;
  begin
    New(HelloWorld);
    HelloWorld.Put;
    Dispose(HelloWorld);
  end.
Hello World esimerkki > Turbo Pascalin Object Pascal

program ObjectPascalExample;
  type
    PHelloWorld = ^THelloWorld;
    THelloWorld = object
      procedure Put;
    end;
  var
    HelloWorld: PHelloWorld; { this is a pointer to a THelloWorld }
  procedure THelloWorld.Put;
  begin
    WriteLn('Hello, World!');
  end;
  begin
    New(HelloWorld);
    HelloWorld^.Put;
    Dispose(HelloWorld);
  end.