stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilot, halut ja valheet

| Ilot, halut ja valheet Milla Rumi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. lokakuuta 2014
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Anssi Växby
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 42.06
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Milla Rumin muut julkaisut
|   | Ilot, halut ja valheet 2014 | Opettelen ilmeitä (EP) 2016 |
Singlet albumilta Ilot, halut ja valheet
 ”Sitä mitä vaan” Julkaistu: 23. elokuuta 2013  ”Luulaulu” Julkaistu: 17. tammikuuta 2014  ”Hei ihminen” Julkaistu: 25. huhtikuuta 2014  ”Ilot, halut ja valheet” Julkaistu: 5. syyskuuta 2014
Ilot, halut ja valheet on Milla Rumin 3. lokakuuta 2014 julkaistu esikoisalbumi. Sen on tuottanut Anssi Växby, joka myös vastaa kappaleiden sovituksista. Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut artisti itse.
Albumin ensimmäinen single ”Sitä mikä vaan” julkaistiin elokuussa 2013. Myöhemmin albumilta julkaistiin myös kolme muuta singleä vuonna 2014: ”Luulaulu” tammikuussa, ”Hei ihminen” huhtikuussa ja viimeisimpänä albumin nimikappale syyskuussa. Singleistä ”Luulaulu” on tilastoitunut Musiikkituottajat – IFPI Finlandin keräämille listoille; radiolistan sijalle 100.
Albumi ei ole sijoittunut Suomen viralliselle albumilistalle.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Sitä mikä vaan | Milla Rumi | 3.13 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Luulaulu | Milla Rumi | 2.44 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hei ihminen | Milla Rumi | 3.07 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Katoamistemppu | Milla Rumi | 2.38 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Eräs erityinen aamu | Milla Rumi | 3.11 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Maalari | Milla Rumi | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Tässä olen minä | Milla Rumi | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Linnanmäen laitteeseen | Milla Rumi | 3.56 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Sellainen on koti | Milla Rumi | 4.02 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Hullulaulu | Milla Rumi | 2.54 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Ilot, halut ja valheet | Milla Rumi | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Minulla on sateenvarjo | Milla Rumi | 4.16 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat: positiivinen
Keskisuomalainen: positiivinen
Smackthejack.net:
Soundi:
Mynämäen kihlakunta

Mynämäen kihlakunta (ruots. Virmo härad) on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Turun ja Porin läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Askainen
Houtskari
Iniö
Karjala
Korppoo
Lemu
Merimasku
Mietoinen
Mynämäki
Nauvo
Rymättylä
Kihlakunnan maapinta-ala oli 1 331,80 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 20 428 henkeä (31.12.1939).
Kuninkaallisessa kirjeessä 16. elokuuta 1693 määrättiin kihlakuntaan kuuluviksi seuraavat pitäjät ja kappeliseurakunnat:
Korppoo ja Houtskari sekä Seilin hospitaali
Lemu ja Askaisten kappeli
Mynämäki ja Mietoisten kappeli sekä Hietamäki ja Korpi
Nauvo
Rymättylä ja Merimaskun kappeli.
Mynämäen kihlakunta oli yksi kuudesta Turun läänin eteläisen vaalipiirin 1906-1994 kihlakunnasta. Ennen eduskuntavaaleja 1907 talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet valittiin kihlakunnan käsittävästä vaalipiiristä.
Ilo on kokonaan minun

| Ilo on kokonaan minun> Tout le plaisir est pour moi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Isabelle Broué
Käsikirjoittaja:  Isabelle Broué,   Caroline Thivel,   Hélène Woillot
Säveltäjä:  Éric Neveux
Kuvaaja:  Christophe Offenstein
Leikkaaja:  Andrea Sedláčková
Pääosat:  Marie Gillain Julien Boisselier Garance Clavel
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilo on kokonaan minun (Tout le plaisir est pour moi) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Isabelle Brouéin ohjaama ranskalainen romanttinen komedia. Se kertoo pariisilaisen radiotoimittajan ongelmista klitoriksensa kanssa.
Vastaanotto

Ilta-Sanomien Tarmo Poussu kirjoitti: "Vaginamonologien jälkeen ovat näemmä vuorossa ranskalaisten kepeät klitorisdialogit.” Kauppalehden Presso-liitteen J.H. piti elokuvaa tyylikkäällä ja fiksulla tavalla uskaliaana.
Myōkō-luokka

| Myōkō-luokka / 妙高型巡洋艦 |
| --- | --- |
 Luokan alus Haguro

Tekniset tiedot
Uppouma:  11 633 t (standardi) 14 980 t (max)
Pituus:  204 m (kokonaispituus)
Leveys:  17 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  130 000 shp
Nopeus:  35,5 solmua
Miehistöä:  773
Aseistus
Meritorjunta:  10 × 20 cm tykkiä kaksoistorneissa 12 × 610 mm (24″) torpedoputkea 2 × lentokonetta
Ilmatorjunta:  6 × 12 cm ilmatorjuntatykkiä
Myōkō-luokka (jap. 妙高型巡洋艦) oli keisarillisen Japanin laivaston neljän vuosina 1924–1929 valmistetun raskaan risteilijän muodostama alusluokka. Luokan aluksista kolme tuhoutui toisessa maailmansodassa.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Myōkō | Yokosukan laivastontelakka | 25. lokakuuta 1924 | 16. huhtikuuta 1927 | 31. heinäkuuta 1929 | miehistönsä upottama 8. heinäkuuta 1946 |
| Nachi | Kuren laivastontelakka | 26. marraskuuta 1924 | 15. kesäkuuta 1927 | 26. marraskuuta 1928 | upposi ilmahyökkäyksessä 4. marraskuuta 1944 |
| Haguro | Mitsubishi, Nagasaki | 16. maaliskuuta 1925 | 24. maaliskuuta 1928 | 25. huhtikuuta 1929 | upotettu 16. toukokuuta 1945 |
| Ashigara | Kawasaki, Kōbe | 11. huhtikuuta 1925 | 22. huhtikuuta 1928 | 20. elokuuta 1929 | upotettu 8. kesäkuuta 1945 |
Mustalammi (Janakkala)

| Mustalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°49′22″N, 24°32′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Rehakkaan 
Järvinumero:  35.882.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,4 m  
Rantaviiva:  1,425 km  
Pinta-ala:  6,925 ha  
Saaria:  1 
 fiMustalammi 
Mustalammi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Rehakan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on metsälampi Lamminmaalla. Sen pinta-ala on 6,9 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sillä on halkaisijaltaan 30 metriä leveä nimetön saari, joka sijaitsee lammen pohjoispäässä. Lammen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on rannastaan soistunutta. Lampi on autio, mutta sille johtaa metsäautotie, jonka päästä lähtevä polku päättyy toiselle metsäautotielle.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Haapajärven alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,4 metriä mpy. Siihen on johdettu viisi lyhyttä metsäojaa. Eteläpäähän laskee Nielulammen laskuoja ja itärantaan Valkealammin ja Huistinlammin yhteinen laskuoja. Mustalammin oma laskuoja lähtee sen länsirannasta ja se laskee kahden kilometrin päässä Rehakkaan.
Imanol Agirretxe

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Imanol Agirretxe Arruti
Syntymäaika: 24. helmikuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Usurbil, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 senttimetriä
Junioriseurat
2001–2003: Athletic Bilbao
2003–2004: Real Sociedad
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2008 | Real Sociedad B | 108 | (33) |
| 2005–2018 | Real Sociedad | 246 | (71) |
| 2007 | → Castellón (laina) | 8 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. marraskuuta 2019.
Imanol Agirretxe Arruti (s. 24. helmikuuta 1987 Usurbil, Guipúzcoa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti lähes koko ammattilaisuransa ajan Real Sociedadia ja oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Agirretxe on Real Sociedadin junioriakatemian kasvatti. Seuran edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2004–2005. Seuraavien kolmen kauden aikana Agirretxen peliaika edustusjoukkueessa jäi hyvin minimaaliseksi ja hän pelasi pääosin reservijoukkueessa.
Kaudella 2008–2009 hän onnistui tekemään läpimurtonsa edustusjoukkueessa ja teki pelaamassaan 28 ottelussa yhdeksän maalia.
Bendougouba

| Bendougouba |
| --- | --- |
 Bendougouba
 Koordinaatit: 13°3′24″N, 9°23′38″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Kayesin alue
Piiri:  Kitan piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  11 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bendougouba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 12 kilometriä Kitasta itään. Kunnassa on 11 900 ja kylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Bendougouban kunta rajoittuu koillisessa Kitan piirin Sébékoron, etelässä Senkon ja Badian, lännessä Benkady Founian ja Kitan ja luoteessa Kita Nordin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot, alangot ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on fulbeja ja diawandoja. Puhutuin kieli on maninka.
Kunnan läpi kulkevat Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsien hyödyntäminen, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, maapähkinä ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Bendougoubassa ja kolmessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Mustalammi (Kuru)

| Mustalammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°57′25″N, 23°38′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja Ala-Ulppaaseen 
Järvinumero:  35.352.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,1 m  
Rantaviiva:  0,576 km  
Pinta-ala:  1,713 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMustalammi 
Mustalammi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kallion kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Työtönjoen–Pitkäjärven alueeseen (35.352) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 136,1 metriä mpy.
IRC-Galleria

| IRC-Galleria |
| --- | --- |

 Kuvakaappaus IRC-Gallerian etusivusta 17. kesäkuuta 2011.
Verkkosivusto:  http://irc-galleria.net/
Tyyppi:  Virtuaaliyhteisö
Rekisteröinti:  Vaihtoehtoinen
Kielet:  suomi
Omistaja:  Herdifier Oy
Luonut:  Tomi Lintelä, Jari Jaanto
Avattu:  joulukuussa 2000
Similarweb-sija:   414. (kesäkuu 2022)
Nykyinen tila:  Aktiivinen
IRC-Galleria on Herdifier Oy:n suomalainen WWW-yhteisöpalvelu, johon suomalaiset Internetin käyttäjät voivat lisätä valokuvia ja tietoja itsestään. Rekisteröityneet käyttäjät voivat kommentoida valokuvien alle. Palvelun perusti Tomi Lintelä joulukuussa 2000, ja se oli nimensä mukaisesti tarkoitettu alun perin vain IRC:n käyttäjille. Toiminta-ajatuksena oli mahdollistaa keskustelukumppanin näkeminen muutoin tekstipohjaisessa IRC-keskustelussa. Nyttemmin pitkään aikaan IRC-Gallerialla ei kuitenkaan enää ole ollut mitään tekemistä IRC:in kanssa. Käyttäjämäärän kasvaessa IRC-Galleria alkoi kiinnostaa myös muita kuin Internet Relay Chatin käyttäjiä. Marraskuussa 2006 IRC:n käyttäjiksi oli IRC-Gallerian käyttäjistä ilmoittautunut noin 20 %.
IRC-Gallerian vanha logo
Omistussuhteet

Maaliskuusta 2003 lähtien palvelun takana oli varta vasten IRC-Galleriaa varten perustettu Dynamoid Oy. Sitä ennen IRC-Galleria toimi Finnish IRC and Internet Users Ry:n alaisuudessa. Huhtikuussa 2007 Suomalainen Sulake Corporation Oy osti Dynamoidin. Kauppahinta oli 12,5 miljoonaa euroa eli Dynamoidin liikevaihtoon verrattuna 6,6-kertainen ja tulokseen verrattuna 25-kertainen. Myöhemmin IRC-Gallerian perustajat kertoivat tehneensä huonot kaupat, koska summa oli maksettu Sulakkeen osakkeina, eikä yhtiö odotuksista huolimatta koskaan listautunutkaan pörssiin.
Maaliskuussa 2011 Sulake myi IRC-Gallerian Sulake Dynamoid Oy:n johdon perustamalle Somia Reality Oy:lle. Samalla Sulake Dynamoid Oy:n nimeksi vaihtui Somia Dynamoid Oy ja se siirtyi Somian tytäryhtiöksi.
IRC-Gallerian perustajien uusi yritys Herdifier Oy osti IRC-Gallerian Somia Dynamoid Oy:lta kesäkuussa 2014.
Tilastotietoa IRC-Galleriasta

IRC-Galleriasta kasvoi aikanaan muutamassa vuodessa Pohjoismaiden käytetyin WWW-palvelu ja sillä oli marraskuussa 2006 yli 375 000 rekisteröitynyttä käyttäjää. Rekisteröityneistä käyttäjistä lähes 70 % kirjautuu palveluun päivittäin ja 98 % kuukausittain. Marraskuussa 2008 IRC-Galleriaan oli rekisteröitynyt yli 505 000 jäsentä ja palvelussa oli näkyvillä 9 405 909 kuvaa.
IRC-Gallerian käyttäjien keski-ikä on noin 21 vuotta. Yli 18-vuotiaita käyttäjistä on 60 %. TNS Gallupin Metrix-mittauksen mukaan palvelussa on yli 800 000 viikoittaista kävijää, ja sivustolle ladataan joka kuukausi yli kaksi miljardia sivua. Käyttäjän rekisteröimiseen vaaditaan vähintään 12 vuoden ikä.
Eduskuntavaaleja 2007 varten IRC-Galleria perusti myös vaalisivuston.
IRC-Gallerialle myönnettiin Avainlippu-alkuperämerkki vuoden 2007 lopussa. IRC-Galleria on ainoa Avainlippu-tunnuksen saanut Internet-yhteisö.
6. lokakuuta 2009 IRC-Gallerian ulkoasu muuttui ja jotkin sen ominaisuudet kokivat muutoksia.
Vuoden 2011 alussa IRC-Galleriassa oli 449 108 käyttäjää eli huomattavasti vähemmän kuin marraskuussa 2008. Joulukuussa 2011 palvelun uutisoitiin menettäneen nuorison keskuudessa Facebookille asemaansa keskeisenä sosiaalisena mediana.
Elokuussa 2014 IRC-Gallerialla oli noin 450 000 rekisteröitynyttä käyttäjää ja 100 000 viikkovierailijaa.
IRC-Galleria ja IRC

IRC-Galleria on hämärtänyt irkki- ja irkkaus-käsitteiden merkitystä. Nuorten puhekielessä niillä viitataan usein IRC-Galleriaan ja sen käyttöön.  Termien alkuperäinen merkitys on kuitenkin Internet Relay Chat ja sen käyttö. Puhekielessä IRC-Galleriasta käytetään myös nimityksiä galleria ja galtsu.
Koska IRC-Galleriaan pääsevät rekisteröitymään muutkin kuin IRC-käyttäjät, sivustolle lisättiin ominaisuus, jolla IRC-käyttäjät voivat erottautua muista. IRC-käyttäjä voi tunnistautua irkkaajaksi IRCnetissä ja QuakeNetissä olevien IRC-bottien kautta. Tällöin käyttäjällä on mahdollisuus valita asetukset siten, että hänen profiilinsa näkevät vain toiset irkkaajiksi tunnistautuneet.
Palkinnot ja tunnustukset

Markkinointiviestintätoimistojen liitto MTL palkitsi IRC-Gallerian vuoden 2006 parhaana mediainnovaationa.
Aiheesta muualla

IRC-Galleria
Somia Reality
Sulake
Saksankielinen IRC-Galerie
Myōkō (1927)

| Myōkō / 妙高 |
| --- | --- |
 Myōkō Japanin antautuduttua Singaporessa.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastontelakka
Kölinlasku:  25. lokakuuta 1924
Laskettu vesille:  16. huhtikuuta 1927
Palveluskäyttöön:  31. heinäkuuta 1929
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 8. kesäkuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  13 500 t
Pituus:  201,7 m
Leveys:  20,73 m
Syväys:  6,32 m
Koneteho:  130 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  773
Aseistus
Aseistus:  10 × 203 mm tykkiä kaksoistorneissa 6 × 120 mm tykkiä 2 × 13 mm konekivääriä 12 × 24″ torpedoputkea 2 × lentokonetta
Myōkō (jap. 妙高) oli keisarillisen Japanin laivaston Myōkō-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus nimettiin Niigatan prefektuurin Myōkō-vuoren mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 25. lokakuuta 1924. Alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1927 ja valmistui 31. heinäkuuta 1929.
Palvelus

Alus lähti 12. joulukuuta 1944 Singaporesta hävittäjä Ushion saattamana. Ne liittyivät pian satamasta lähdettyään saattueeseen HI-82, johon kuuluivat tankkerit Omurosan, Otowasan, Arita ja Palembangmaru sekä niitä suojanneet Etorofu, Shōnan, Kume, CD-9 ja CD-19. Seuraavana päivänä Myōkōon osui yksi kuudesta Yhdysvaltain laivaston sukellusvene USS Bergallin laukaisemasta torpedosta. Vaurioituneella aluksella syttyi tulipalo ja se menetti liikuntakykynsä. Ushio hinasi aluksen takaisin Singaporeen, jonne saavuttiin 25. joulukuuta.
Tammikuussa 1945 todettiin mahdottomaksi sekä aluksen korjaaminen Singaporessa että hinaaminen Japaniin. Alus ankkuroitiin Seletarin satamaan kelluvaksi ilmatorjuntapatteristoksi. Seletarin antauduttua 21. syyskuuta alus jäi liittoutuneille. Aluksen hylky hinattiin 2.–8. heinäkuuta 1946 Malakansalmeen ja upotettiin Port Swettenhamin edustalle. Myōkō poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta 1946.
Musta savuttaja

Musta savuttaja Atlantin valtameressä.
Mustat savuttajat (engl. black smokers) ovat valtamerten pohjissa esiintyviä kuumia lähteitä, jotka syntyvät, kun maankuoresta pulppuava ylikuumennut vesi läpäisee merenpohjan. Tämä vesi sisältää runsaasti maankuoresta liuenneita mineraaleja, erityisesti sulfideja. Näitä mineraaleja kiteytyy suppiloksi lähteen ympärille mustille savuttajille ominaiseen muotoon. Savuttajan veden musta väri johtuu mineraalien saostumisesta kuuman veden kohdatessa kylmän meriveden. Kiteytyneet metallisulfidit voivat muodostaa merenpohjaan valtavia malmiesiintymiä. Tarkempi mustien savuttajien sijaintikohta on mannerlaattojen mereisissä saumakohdissa, koska niiden esiintyminen edellyttää geotermistä aktiivisuutta.
Ensimmäiset mustat savuttajat löydettiin vuonna 1977 Galápagossaarten lähistöltä. Nykyään niitä tiedetään olevan ainakin Atlantin valtameressä ja Tyynessämeressä, keskimäärin 2 100 metrin syvyydessä. Mustien savuttajien veden lämpötila saattaa nousta 400 celsiusasteeseen, ja korkeimman mitatun lämpötilan tiedetään olleen 464 °C. Merten syvyyksien korkean paineen takia vesi ei kiehu. Vesi on erittäin hapanta, sen pH-arvo voi olla 2,8. Tämä vastaa laimentamattoman etikan happamuutta.
Mustan savuttajan ekosysteemi

Syvällä valtameren pohjassa on tavallisesti hyvin vähän elämää, sillä auringonvalo ei juurikaan yllä sinne. Mustien savuttajien ympärille on kuitenkin muodostunut kokonaisia ekosysteemejä. Näiden luona elää huomattavan paljon toistaiseksi tuntemattomia lajeja. Niissä elävät pieneliöt, kuten ekstremofiilit ja arkeonit, tuottavat lämmön, metaanin ja rikkiyhdisteiden avulla energiaa prosessissa, jota kutsutaan kemosynteesiksi. Nämä pieneliöt ovat puolestaan suurempien eliöiden, kuten simpukoiden ja jättiputkimatojen ravintoa. Mustan savuttajan lähistöltä on kuitenkin myös löydetty Chlorobiaceae-heimon rikkibakteeri, joka auringonvalon puuttumisesta huolimatta käyttää energiantuotantoonsa fotosynteesiä. Bakteeri hyödyntää mustan savuttajan himmeää valonhehkua ja on ensimmäinen luonnosta löydetty organismi, joka käyttää fotosynteesiin muuta kuin auringonvaloa.
Mustien savuttajien lähistöltä löytyy jatkuvasti uusia, erikoisia eliölajeja. Esimerkiksi pompeijinmato (Alvinella pompejana) löytyi 1980-luvulla, ja vuonna 2001 löytyi kotilolaji Crysomallon squamiferum, jonka kuori on kuin rautahaarniska: tavanomaisen kalsiumkarbonaatin sijasta kotilo käyttää kuorensa rakennusaineena rautasulfideja. Rautasulfidien käyttö tällaisiin biologisiin tarkoituksiin on luultavasti mahdollista merenpohjan valtavan paineen (noin 25 megapascalia 2 500 metrin syvyydessä) rautasulfidia kemiallisesti stabiloivan vaikutuksen ansiosta.
Mustat savuttajat ja elämän synty

On esitetty ajatus, jonka mukaan elämä olisi syntynyt mustien savuttajien lähellä. Ajatus perustuu siihen, että mustat savuttajat purkavat sisuksistaan monenlaisia kemiallisia yhdisteitä, jotka olisivat saattaneet muinoin reagoida keskenään ja käynnistää kemiallisen evoluution rauta-rikkimaailmassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Musta savuttaja Wikimedia Commonsissa
Stover, Dawn: Creatures of the Thermal Vents Ocean Planet – Smithsonian Institution. Viitattu 31.12.2019. (englanniksi)
In Terms Ecosystem Components and Functioning, Describe and Discuss a Named Ecosystem for Which Sunlight is not the Prime Source of Energy Curezone.org. Viitattu 31.12.2019. (englanniksi)
Bene Israel

Bene israelilaisia 1900-luvun alusta.
Bene Israel (”Israelin lapset”) on intianjuutalainen etninen ryhmä, johon kuuluu nykyisin noin 60 000–70 000 henkeä. Heistä Intiassa asuu enää alle 5 000, ja vuoden 1948 jälkeen lähinnä Israeliin muuttaneita ja heidän jälkeläisiään on yli 60 000.
Bene Israelin yhteisön perusti tiettävästi joukko muinaisesta Israelista paenneita juutalaisia. Joidenkin bene israelilaisten mukaan nämä esivanhemmat kuuluivat Assyrian kuninkaiden 700-luvulla eaa. karkottamiin Israelin kadonneisiin heimoihin, toisten mukaan he pakenivat Israelista vasta 100-luvulla eaa. Antiokhos Epifaneen valtakaudella. Perimätiedon mukaan seitsemän miestä ja seitsemän naista jäi henkiin laivan haaksirikkouduttua Bombayn (nyk. Mumbain) eteläpuolella Konkanin rannikolla. He asettuivat asumaan seudulle, vaihtoivat kielensä paikalliseen marathiin ja ottivat hindunimet, mutta säilyttivät juutalaisen uskontonsa ja tapansa.
Bene israelilaisten geneettinen yhteys Lähi-idän juutalaisiin varmistui vuonna 2002 DNA-testeissä.
Bene israelilaiset elivät eristyksissä muista juutalaisista 1700-luvulle saakka, kunnes he pääsivät tekemisiin toisen intianjuutalaisen ryhmän, Kochin juutalaisten kanssa. Tämä kohtaaminen johti yhteistyöhön ja ryhmän uskonnolliseen elpymiseen. 1800-luvulla brittien kanssa hyvät suhteet solmineen ryhmän jäsenet työskentelivät jo Bombayn arvostetuimmissa ammateissa kuten lääkäreinä, professoreina ja arkkitehteina. Ryhmä levittäytyi myös muihin Intian suurkaupunkeihin.
Bene israelilaisia oli Intiassa vuonna 1948 noin 20 000, mutta sen jälkeen alkanut muutto Israeliin vähensi heidän määränsä Intiassa alle viiteen tuhanteen vuoteen 2001 mennessä. Israelissa heillä oli aluksi sopeutumisvaikeuksia, eivätkä kaikki ortodoksirabbit hyväksyneet heitä juutalaisiksi. Vuonna 1964 heidät kuitenkin hyväksyttiin virallisesti, ja Israelissa asuu nykyisin yli 60 000 bene israelilaista.
Bene israelilaiset synagogat Intiassa ovat ortodoksisia, joskin suurin osa niistä on nykyisin suljettu ryhmän hupenemisen seurauksena. Myös ryhmän muut toiminnot ovat supistuneet viime vuosikymmeninä ja ikääntyvän ryhmän olemassaolo riippuu ulkopuolisesta avusta.
Bendorfer Brücke

| Bendorfer Brücke |
| --- | --- |

Ylittää:  Rein
Sijainti:  Koblenz - Bendorf
Siltatyyppi:  betoninen kotelopalkkisilta
Pisin jänneväli:  208 m
Pituus:  1 029 m
Leveys:  30,86 m
Avattu liikenteelle:  1965
Koordinaatit:  50°24′37.05″N, 007°34′27.97″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Bendorfer Brücke (oik. Rheinbrücke Bendorf), on Bundesautobahn 48:n Reinin ylittävä silta Sankt Sebastianin ja Bendorfin välillä. Silta on avattu 16. elokuuta 1965 kolmen vuoden rakennusajan jälkeen ja sen on suunnitellut saksalainen rakennusinsinööri Ulrich Finsterwalder. Silta ylittää Reinin ja Niederwerthiin kuuluvan Graswerthin saaren. Silta oli aikansa maailman pitkäjännevälisin jännebetonisilta ja on edelleen Saksan pisin. 7-aukkosien kotelopalkkisillan pääjänne on 208 metriä ja sillan kokonaispituus on 1 029 metriä.
III/JR 7

III/JR 7:n eli Jalkaväkirykmentti 7:n III pataljoonan perusti Savonlinnan suojeluskuntapiiri 17. kesäkuuta 1941 alkaen.
Perustaminen

Pataljoona varustettiin perustettaessa lähes määrävahvuisella kalustolla ja sen komentajana oli kapteeni T. Marttinen. Sen yksiköt olivat:
Esikunta/III/JR 7
Esikuntakomppania/III/JR 7
9.K/JR 7
10.K/JR 7
11.K/JR 7
12.K/JR 7 (konekiväärikomppania)
Keskittäminen

Pataljoonan miehistön pääosa oli kotoisin Itä-Savon sotilaspiirin itäisistä kunnista Kitee, Kesälahti ja Uukuniemi. Näin ollen pataljoona perustettiin käytännössä keskittämisalueellaan, joten erillisiä siirtokuljetuksia ei juuri tarvittu. Suomen valtakunnan poliittinen johto ilmoitti 25. kesäkuuta 1941 Suomen olevan sodassa Neuvostoliittoa vastaan.