stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tonkawat
Nykyaika

Suurimman osan 1900-lukua tonkawain määrä oli alta sadan. Suuren laman aikana Yhdysvaltain presidentiksi nousseen Franklin D. Rooseveltin virkakautena (1933 - 45) intiaanien asema muuttui jonkin verran parempaan suuntaan. Rooseveltin New Deal -politiikka lievitti lamakauden ongelmia ja toi uusia toimipaikkoja intiaaniasiain hallintoon. Siviilien luonnonsuojelujoukot (Civilian Conversation Corps eli CCC) työllistivät paljon intiaaneja metsien istutuksessa, järvien puhdistamisessa, luonnonsuojelualueiden kunnostamisessa ja metsäpalojen sammuttamisessa. CCC:n työntekijöiden ansiosta tonkawain historiallisille maa-alueille avattiin 1930-luvun aikana Texasin ensimmäinen puisto, joka kantaa nimeä Mother Neff State Park.
Yhdysvaltain alkuperäisväestön erääksi suurimmaksi hyväntekijäksi nousi Amerikan intiaanien puolustusjärjestön (American Indian Defence Association) perustaja ja intiaanikomissaari John Collier, joka Rooseveltin toimikauden aikana onnistui parantamaan intiaanien asioita merkittävästi. Collierin avustuksella tonkawat monien muiden heimojen tavoin saivat uuden perustuslain 1938. Lakia korjailtiin myöhemmin kahteen otteeseen vuosina 1977 ja 1994.
Tonkawien nykyinen reservaatti sijaitsee Oklahomassa Kayn piirikunnassa samalla paikalla, jonka Yhdysvallat luovutti heille 1881. Heimon asioita hoitaa kolmihenkinen komitea, jonka päämajan yhteydessä Fort Oaklandissa toimivat myös bingohalli ja tonkawain kulttuuriperinnettä esittelevä museo. Vuonna 1970 tonkawain määrä oli vain 60 henkeä, mutta nyttemmin tämä määrä on kymmenkertaistunut.
Kulttuuri > Kieli

Tonkawain murre erosi selvästi ympäristön kansojen puheesta, ja on antanut tutkijoille paljon työtä. Osa kielitieteilijöistä uskoi heidän olleen lähtöisin muualta tai eläneen eristyksissä naapureistaan. Jotkut nykytutkijat pitävät tonkawia monikansallisena yhteenliittymänä, jossa eri kielet ja murteet olivat muokkautuneet erilliseksi kielikunnaksi. Tätä varsinaisten tonkawain kieltä puhuvia ryhmiä olivat yojuanet, mayeyet ja ervipiamet, mahdollisesti myös cavat, tishinit ja tohot. Monet tonkawain alaryhmät edustivat kuitenkin coahuiltecain, tunicain tai karankawain kieliperheitä. Tonkawiin monesti yhdistetyt deadoset puhuivat Louisianan atakapai-murteisiin kuulunutta bidain-kieltä.
Texasin alueen varhaiseen historiaan liitetty caddoankieli poikkesi täysin tonkawain murteesta, ja Mississipin itäpuolella hallitsivat taas muut kielet. Tonkawain esihistoria on kiinnostanut etnologeja vuosisatojen ajan, ja joidenkin tutkimusten mukaan tonkawain esi-isät olivat siirtyneet Texasiin pohjoisemmilta tasangoilta vasta 1600-luvun aikana.
Kulttuuri > Päällikkyys, heimot ja klaanit

Tasankojen paimentolaiskansojen tavoin tonkawat jakaantuivat poliittisesti itsenäisiin ryhmiin, joilla oli omat sota- ja rauhanpäällikkönsä. Päällikkyydestä päätti vanhempien miesten neuvosto.. Myöhempinä aikoina valittiin myös erillinen ylipäällikkö, jonka alaisuudessa kaikki tonkawain ryhmät omine johtajineen toimivat. Tonkawain yhteisö jakaantui 13 äidin puolelta periytyvään klaaniin, joiden jäsenyys ylitti heimorajat ja sitoi heidät yhdeksi samaksi kansaksi. Omasta klaanista ei ollut soveliasta valita puolisoa. Miehet valitsivat usein toiseksi vaimokseen tämän sisaren. Käytäntö toimi myös toisinpäin. Jos vaimo menetti miehensä, hän saattoi valita uudeksi puolisokseen tämän veljen.
Kulttuuri > Uskomukset ja juhlat

Tonkawat olivat oman uskomuksensa mukaan syntyneet susista, jotka kaivoivat heidät esille Texasin maaperästä. Susitanssi, joka oli heidän tärkein seremoniansa, kuvasi heidän omaa luomistarinaansa sudesta ihmiseksi. Jokainen tanssija oli pukeutunut sudentaljaan. Monet vuosisadat tanssi pidettiin salassa ulkopuolisilta. Meskaliinikaktuksen eli peyoten käyttö visioiden herättämiseksi kuului yhtenä osana heidän myöhempiin rituaaleihinsa.
Pohjoisimmat tonkawat pitivät vuosittaisen peura- ja biisonitanssin eteläisimpien ryhmien kunnioittaessa tanssillaan maillaan eläviä pekareja (napasikoja).. Suurin osa tonkawain vanhasta kulttuurista, tansseista ja lauluista on jäänyt kuitenkin  tuntemattomiksi. Hääseremonioita ei korostettu. Sen sijaan hautajaisia vietettiin näyttävästi. Suruaika kesti kolme päivää, joita seurasi neljän päivän mittainen puhdistusrituaali.
Kulttuuri > Ulkonäkö

Tonkawat on siirtolaisten muistiinpanoissa kuvattu hoikkarakenteisiksi ja sitkeiksi. Heidän kyvystään juosta tai kävellä pitkiäkin etäisyyksiä ilman vettä ja ruokaa on myös mainintoja. Tonkawain molemmat sukupuolet maalasivat ja tatuoivat vartalonsa erilaisen kuvioin, joiden tarkoitus oli uskonnollinen. Naisten tapana oli maalata mustia juovia suunsa ympärille, neniinsä ja vartaloisensa selkäpuolelle sekä piirtää rintoihinsa pyöreitä ympyröitä.. Nahasta tehdyt vaatteet olivat yleisiä. Päähineet, myös usein nahasta tehtyjä, koristeltiin höyhenin tai sulin. Kylmillä ilmoilla pidettiin biisoniviittaa ja säärystimiä. Miehet kantoivat korvakoruja ja kaulariipuksia, jotka tehtiin simpukoista ja  eläinten luista.
Kulttuuri > Ravinnonlähteet

Tonkawat metsästivät mieluummin peuraeläimiä kuin biisoneita. Heidän ruokavalikoimaansa kuuluivat myös kalat ja osterit, joita lähes kaikki tasankojen intiaanikansat inhosivat. Biisoninlihan korvikkeeksi kävivät myös jänikset, rotat, haisunäädät, kilpikonnat ja jopa kalkkarokäärmeet. lihansyönnin lisäksi tonkawien ravintoon kuului suuri valikoimia erilaisia kasvisruokia, jotka koostuivat puiden ja pensaiden juurista, hedelmistä ja siemenistä.
Espanjalaisten ainoa linnoitus Rio Granden suun ja Mississippijoen välillä oli Presidio La Bahia. Täällä pidettävässä konferenssissa El Mohco salamurhattiin.
Mother Neffin valtionpuiston metsän alueella risteilivät monet tonkawain historialliset polut.
Tonkawain mokkasiinit vuodelta 1880.
Tonkawain käyttämä saukonnahkainen turbaani vuodelta 1880.
Torvald Ekman

Torvald Ekman
Torvald Erik Ekman (26. lokakuuta 1900 Helsinki – 16. kesäkuuta 1981 Turku) oli suomalainen kenraaliluutnantti vuodesta 1954.
Ekman liittyi Helsingin suojeluskuntaan heti sisällissodan alussa ja hän osallistui mm. Helsingin valtaukseen. Ekman valmistui upseeriksi Tykistökoulusta 1918 sekä suoritti Sotakorkeakoulun 1925–1927 (ye-upseeri 1928). Hän toimi Reserviupseerikoulussa kouluttajana 1922–1927 sekä patteriston komentajana Jääkäritykistörykmentissä 1929–1930. Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1930–1933. Vuonna 1933 hän palveli Puolustusministeriön sotilastoimistossa ja vuoden 1934 ensimmäisen puoliskon Suojeluskuntain yliesikunnassa. Sotakorkeakoulussa hän opetti tykistötaktiikkaa ja ampumaoppia 1934–1939.
Talvisodassa Ekman komensi Ilmatorjuntarykmentti 1:ä ja kotiseudun ilmatorjuntajoukkoja 1939–1940. Välirauhan aikana hän johti 6. prikaatia 1940–1941. Jatkosodassa hän oli JR 6:n komentaja 1941–1943. 21. prikaatia hän komensi 1943-1944. Sodan jälkeen hän toimi Turun sotilaspiirin päällikkönä 1944–1947 sekä 2. divisioonan va. komentajana 1947–1949. Uudenmaan sotilasläänin komentaja ja Helsingin varuskunnan päällikkö hän oli 1949–1953. Uransa päätteeksi hän toimi  2. divisioonan komentajana 1953–1960. Reserviin siirryttyään Ekman toimi Turun seudun teollisuuden väestönsuojeluyhdistyksen toiminnanjohtajana. Ekman oli Helsingin olympialaisten ratsastuskilpailujen johtaja 1952 ja Suomen ratsastajain liiton puheenjohtaja vuodesta 1953.
Torvald Ekmanin merkitystä suomalaisen tykistötaktiikan kehittäjänä pidetään jopa ratkaisevan tärkeänä.
Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1934, eversti 1940, kenraalimajuri 1949, kenraaliluutnantti 7.2.1954.
Julkaisuja

Kenttätykistö ja sen toiminta, 1925
Tykistön taktillinen toiminta, 1936
Upseerin käsikirja (Harald Roosin ja Sulo Suden kanssa), 1936
Al Green

| Al Green |
| --- | --- |
 Al Green esiintymässä Santa Ynezissä, Kaliforniassa vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1946 (ikä 78) Forrest City, Arkansas, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1967–
Tyylilajit:  R&B, soul, gospel
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  The Creations
Levy-yhtiöt:  Hi Records Myrrh Records The Right Stuff Records
Aiheesta muualla
www.algreenmusic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Albert ”Al” Greene (s. 13. huhtikuuta 1946 Forrest City, Arkansas) on yhdysvaltalainen laulaja. Huomattava osa hänen musiikistaan on soulia ja R&B:tä, mutta hän levytti 1970–80-lukujen taitteesta alkaen vuosien ajan pelkkää gospelia.
Green syntyi Forrest Cityssä, Arkansasissa mutta muutti perheineen Grand Rapidsiin, Michiganiin. Hän sai levytyssopimuksen Hi Recordsilta, jonka tunnetuimpia esittäjiä hän on. Hän julkaisi Hi-levymerkillä kaikkineen 12 studioalbumia vuosina 1969–78. Näistä neljä ylsi Yhdysvalloissa myynniltään kultalevyyn ja yksi platinalevyyn. Albumi Let’s Stay Together (1972) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Green kelpuutettiin vuonna 1995 Rock and Roll Hall of Fameen sekä vuonna 2004 Gospel Music Hall of Fameen ja Songwriters Hall of Fameen. Hän julkaisi vuonna 2000 omaelämäkertateoksen Take Me to the River ja sai vuonna 2002 Grammyn elämäntyöstään.
Green tuli uskoon sen jälkeen, kun hänen pitkäaikainen tyttöystävänsä Mary Woodson teki itsemurhan vuonna 1974 ja Green itse sai tilanteessa kolmannen asteen palovamman.
Albumit

Back Up Train (1967)
Green Is Blues (1969)
Al Green Gets Next to You (1971)
Let's Stay Together (1972)
I'm Still In Love With You (1972)
Call Me (1973)
Livin' For You (1973)
Al Green Explores Your Mind (1974)
Al Green Is Love (1975)
Al Green's Greatest Hits (1975)
Full of Fire (1976)
Have a Good Time (1976)
The Belle Album (1977)
Al Green's Greatest Hits, Vol. 2 (1977)
Truth N' Time (1979)
The Lord Will Make a Way (1980)
Higher Plane (1981)
Tokyo Live (1981)
Precious Lord (1982)
I'll Rise Again (1983)
The Christmas Album (1983)
Trust in God (1984)
He Is the Light (1985)
White Christmas (1986)
Soul Survivor (1987)
Hi Life – The Best of Al Green (1988)
I Get Joy (1989)
Love Is Reality (1992)
Gospel Soul (1993)
Your Heart's In Good Hands (1995)
Don't Look Back (1997)
Take Me to the River (kokoelma, 2000)
Feels Like Christmas (2001)
Love – The Essential Al Green (2002)
I Can't Stop (2003)
The Love Songs Collection (2003)
Everything's OK (2005)
The Definitive Greatest Hits (2007)
Lay It Down (2008)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Al Green Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Metsäaro (Raisio)

Metsäaro on Raision Inkoisen kaupunginosassa sijaitseva asuinalue. Metsäaron asuinalue on 10 kerrostalosta koostuva asuinalue, jonka itäpuolella ja pohjoispuolella on omakotitaloja ja muutamia rivitaloja.
Alueen palveluihin kuuluu grillikioski, sesonkiaikana toimiva puutarhaliike, sekä Metsäaron päiväkoti.
Alueen postinumero on 21260.
Luettelo vuonna 2004 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 2004 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Helmikuu

1. helmikuuta – Carlie Brucia, yhdysvaltalainen henkirikoksen uhri (s. 1992)
2. helmikuuta – Alan Bullock, brittiläinen historioitsija (s. 1914)
2. helmikuuta – Henry Cockburn, englantilainen jalkapalloilija (s. 1921)
2. helmikuuta – Róbert Zimonyi, unkarilais-yhdysvaltalainen kilpasoutaja ja olympiavoittaja (s. 1918)
3. helmikuuta – Pentti Auer, suomalainen näyttelijä ja elokuvaaja (s. 1931)
5. helmikuuta – Kalle Lassila, suomalainen runoilija (s. 1913)
6. helmikuuta – Ensio Pailemo, suomalainen pikajuoksija (s. 1924)
7. helmikuuta – Raija Siekkinen, suomalainen kirjailija (s. 1953)
8. helmikuuta – Cem Karaca, turkkilainen rocklaulaja ja säveltäjä (s. 1945)
8. helmikuuta – Olavi Niemi, suomalainen näyttelijä (s. 1930)
9. helmikuuta – Nils Aas, norjalainen kuvanveistäjä (s. 1933)
9. helmikuuta – Janusz Żurakowski, puolalainen sotilas ja koelentäjä (s. 1914)
13. helmikuuta − Zelimhan Jandarbijev, tšetšenialainen poliitikko, kirjailija ja terrori-iskun uhri (s. 1952)
13. helmikuuta – Carl Eric Sonck, suomalainen ihotautien professori (s. 1905)
14. helmikuuta − Lotte Haidegger, itävaltalainen yleisurheilija (s. 1925)
14. helmikuuta – Marco Pantani, italialainen pyöräilijä (s. 1970)
14. helmikuuta – Yang Xinhai, kiinalainen sarjamurhaaja (s. 1965 tai 1968)
15. helmikuuta – Hasse Ekman, ruotsalainen elokuvakäsikirjoittaja, näyttelijä, elokuvaohjaaja ja elokuvatuottaja (s. 1915)
15. helmikuuta – Jens Evensen, norjalainen lakimies, poliitikko ja diplomaatti (s. 1917)
16. helmikuuta – Mikko Pennanen, suomalainen pesäpalloilija (s. 1918)
17. helmikuuta − Gaston Godel, sveitsiläinen yleisurheilija ja olympiamitalisti (s. 1914)
17. helmikuuta – José López Portillo, meksikolainen poliitikko, juristi, taloustieteilijä, kirjailija ja Meksikon presidentti 1976−1982 (s. 1920)
19. helmikuuta – Verner Toivonen, suomalainen kestävyysjuoksija (s. 1908)
21. helmikuuta – John Charles, walesilainen jalkapalloilija (s. 1931)
24. helmikuuta − Nino Anderlini, italialainen maastohiihtäjä (s. 1926)
25. helmikuuta − Jacques Georges, ranskalainen jalkapallovaikuttaja (s. 1916)
25. helmikuuta – Karin Hellman, suomalainen taidemaalari (s. 1915)
25. helmikuuta − Eero Hietala, suomalainen kirjailija (s. 1920)
25. helmikuuta – Lammin Sullay, sierraleonelainen Suomessa kauan asunut kirjailija (s. 1965)
26. helmikuuta – Adolf Ehrnrooth, suomalainen jalkaväenkenraali ja Mannerheim-ristin ritari (s. 1905)
29. helmikuuta – Jean-Baptiste Ama, kamerunilainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1926)
Maaliskuu

2. maaliskuuta − Eino Haipus, suomalainen kapellimestari, alttoviulisti, säveltäjä ja musiikkipedagogi (s. 1910)
4. maaliskuuta – Hannu Ahonen, suomalainen Rajavartiolaitoksen kenraaliluutnantti (s. 1942)
5. maaliskuuta – Thorkild Bjørnvig, tanskalainen kirjailija (s. 1918)
5. maaliskuuta − William Zephyrine Gomes, intialainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1916)
5. maaliskuuta – Manu Teittinen, suomalainen jazzmuusikko ja kirjailija (s. 1931)
6. maaliskuuta – Dominick Arduin, ranskalainen seikkailija ja naparetkeilijä (katosi, julistettiin kuolleeksi 9. syyskuuta 2005) (s. 1960)
6. maaliskuuta – Frances Dee, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1909)
7. maaliskuuta − Jack Holden, brittiläinen kestävyysjuoksija (s. 1907)
8. maaliskuuta – Abu Abbas (synt. Muhammad Zaidan), palestiinalainen sissijohtaja (s. 1948)
10. maaliskuuta – Olle Adolphson, ruotsalainen säveltäjä, laulaja-lauluntekijä ja kitaristi (s. 1934)
10. maaliskuuta – Heini Mankki-Simpura, suomalainen päätoimittaja (s. 1922)
12. maaliskuuta – Finn Carling, norjalainen kirjailija ja kriitikko (s. 1925)
12. maaliskuuta – Orvokki Mäkinen, suomalainen näyttelijä (s. 1926)
12. maaliskuuta – Sylvi Saimo, suomalainen meloja, olympiavoittaja ja Keskustan kansanedustaja (s. 1914)
13. maaliskuuta – Sydney Carter, englantilainen runoilija, kansanmuusikko ja virsirunoilija (s. 1915)
15. maaliskuuta – John Pople, vuoden 1998 Nobelin kemianpalkinnon saanut englantilainen matemaatikko ja teoreettinen kemisti (s. 1925)
17. maaliskuuta − Börje Hielm, suomalainen liikennelentäjä ja lentokapteeni (s. 1927)
18. maaliskuuta – Wallace Davenport, yhdysvaltalainen jazztrumpetisti (s. 1925)
18. maaliskuuta – Richard Marner, brittiläinen näyttelijä (s. 1921)
20. maaliskuuta – Juliana, Alankomaiden kuningatar 1948–1980 (s. 1909)
21. maaliskuuta – C. West Churchman, yhdysvaltalainen filosofi, systeemiteoreetikko ja professori (s. 1913)
21. maaliskuuta – Veikko Laihanen, suomalainen elokuvatuottaja, -ohjaaja, -käsikirjoittaja ja -kuvaaja (s. 1924)
21. maaliskuuta – Nurnaningsih, indonesialainen näyttelijä (s. 1925)
21. maaliskuuta – Ahmad Yasin, palestiinalainen terroristi, aktivisti, Hamasin perustaja ja uskonnollinen johtaja ja salamurhan uhri (n. 1937)
23. maaliskuuta − Aarne Heino, suomalainen diplomi-insinööri, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos (s. 1910)
27. maaliskuuta – Miriam Lichtheim, yhdysvaltalais-israelilainen egyptologi (s. 1914)
27. maaliskuuta – Einar Magnussen, norjalainen poliitikko (s. 1931)
27. maaliskuuta – Erkki Yrjänäinen, suomalainen rakennusmestari, rakennusalan yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos (s. 1921)
28. maaliskuuta – Sir Peter Ustinov, brittiläinen näyttelijä (s. 1921)
30. maaliskuuta – Alistair Cooke (synt. Alfred Cooke), brittiläis-yhdysvaltalainen lehtimies ja radio- ja televisiotoimittaja (s. 1908)
30. maaliskuuta – Timi Yuro (oik. Rosemarie Timotea Aurro), yhdysvaltalainen soul- ja poplaulaja (s. 1940)
Huhtikuu

1. huhtikuuta – Anneli Kivitie-Koskinen, suomalainen kansanedustaja (LKP) (s. 1934)
1. huhtikuuta – Edit Terästö, suomalainen kansanedustaja (SDP) ja sosiaalineuvos (s. 1913)
2. huhtikuuta – Guillaume Marie van Zuylen, belgialainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1910)
3. huhtikuuta − Gabriella Ferri, italialainen kabareeartisti (s. 1942)
4. huhtikuuta – Gito Baloi, mosambikilainen muusikko ja henkirikoksen uhri (s. 1964)
5. huhtikuuta – Martti Lindqvist, suomalainen teologi ja kirjailija (s. 1945)
6. huhtikuuta – Anja Kola, suomalainen näyttelijä, Miss Suomi 1946 (s. 1929)
7. huhtikuuta – Kelucharan Mohapatra, intialainen tanssija (s. 1926)
10. huhtikuuta – Edmond Charlot, algerialais-ranskalainen kirjakauppias ja kustantaja (s. 1915)
10. huhtikuuta – Antero Toivonen, suomalainen keihäänheittäjä (s. 1948)
11. huhtikuuta – Rakel Linnanheimo, suomalainen elokuvanäyttelijä, malli ja naamioija (s. 1908)
13. huhtikuuta – Aarne Saarinen, suomalainen poliitikko (Suomen kommunistisen puolueen puheenjohtaja) ja kansanedustaja (SKDL) (s. 1913)
13. huhtikuuta – Liisa Vuorinen, suomalainen kirjailija (s. 1920)
15. huhtikuuta – Maria Denis (oik. Maria Esther Beomonte), italialainen näyttelijä (s. 1916)
16. huhtikuuta – Hannu Saxelin, suomalainen jazz-muusikko (s. 1938)
17. huhtikuuta – Matti Pekkanen, suomalainen diplomi-insinööri ja valtakunnansovittelija (s. 1925)
17. huhtikuuta – Abdulaziz al-Rantisi, Hamasin johtaja (salamurha) (s. 1947)
19. huhtikuuta – John Maynard Smith, brittiläinen evoluutiobiologi ja geneetikko (s. 1920)
21. huhtikuuta − Karl Hass, saksalainen upseeri ja sotarikollinen (s. 1912)
21. huhtikuuta – Annikki Keinonen, suomalainen kansakoulunopettaja, lähetystyöntekijä ja lastenkirjailija (s. 1908)
23. huhtikuuta – Manuel Alcalde, espanjalainen kävelijä (s. 1956)
24. huhtikuuta – Ossi-Ensio Korvuo, suomalainen luomuviljelijä ja näyttelijä (s. 1961)
25. huhtikuuta − Eddie Hopkinson, englantilainen jalkapallomaalivahti (s. 1935)
26. huhtikuuta – Barthélémy Batantu, brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1925)
26. huhtikuuta – Kurt Dossin, saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja (s. 1913)
28. huhtikuuta – Nils Mustelin, suomalainen fyysikko, tähtitieteilijä, professori ja poliitikko (s. 1931)
28. huhtikuuta – Stig Synnergren, Ruotsin puolustusvoimien komentaja (s. 1915)
Toukokuu

2. toukokuuta − Paul Jyrkänkallio, suomalainen suurlähettiläs (s. 1922)
3. toukokuuta – Ken Downing, brittiläinen Formula 1 -kuljettaja (s. 1917)
3. tai 4. toukokuuta − Torsten Hägerstrand, ruotsalainen maantieteilijä ja professori (s. 1916)
6. toukokuuta − Kjell Hallbing, norjalainen kirjailija (s. 1934)
7. toukokuuta – Nick Berg, yhdysvaltalainen liikemies ja henkirikoksen uhri (s. 1978)
8. toukokuuta – Oskar Wilhelm Riskala, mainosalan yritysjohtaja ja kauppaneuvos (s. 1918)
9. toukokuuta – Ritva Ahonen, suomalainen lausuntataiteilija, näyttelijä ja opettaja (s. 1928)
9. toukokuuta – Samuel-Martin Eno Belinga, kamerunilainen geologi, musikologi ja runoilija (s. 1935)
9. toukokuuta – Brenda Fassie, eteläafrikkalainen poplaulaja (s. 1964)
9. toukokuuta – Ahmad Kadyrov, Tšetšenian presidentti (s. 1951)
10. toukokuuta – Orvar Bergmark, ruotsalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija (s. 1930)
13. toukokuuta – Magnar Estenstad, norjalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti (s. 1924)
13. toukokuuta – Bergfrid Fjose, norjalainen poliitikko (s. 1915)
14. toukokuuta – Charlotte Benkner, pitkäikäinen yhdysvaltalainen nainen (s. 1889)
14. toukokuuta − Jesús Gil, espanjalainen liikemies, poliitikko, urheiluvaikuttaja ja Marbellan pormestari 1995−2002 (s. 1933)
14. toukokuuta – Hubert Louis Marie Félix Michon, ranskalainen katolinen arkkipiispa (s. 1927)
15. toukokuuta – Kevin Michael Britt, yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1944)
15. toukokuuta – Marius Constant, romanialais-ranskalainen säveltäjä (s. 1925)
17. toukokuuta − Gunnar Graps, virolainen rockmuusikko (s. 1951)
17. toukokuuta – Margaret Sampson (”Peggie Sampson”), skotlantilais-kanadalainen gambisti, sellisti ja musiikkipedagogi (s. 1912)
18. toukokuuta – Arnold Orville Beckman, yhdysvaltalainen kemisti ja pH-mittarin keksijä (s. 1900)
18. toukokuuta − Mikko Huovilainen, suomalainen diplomi-insinööri, tekniikan tutkija ja professori (s. 1943)
18. toukokuuta − Elvin Jones, yhdysvaltalainen jazzmuusikko (s. 1927)
18. toukokuuta – Jussi Linnamo, suomalainen professori ja ministeri (SDP), (pankkitarkastusviraston johtaja) (s. 1924)
21. toukokuuta – June Cochran, yhdysvaltalainen valokuvamalli, missi ja Playboy-tyttö (s. 1942)
21. toukokuuta – Toshikazu Kase, japanilainen diplomaatti, Japanin YK-suurlähettiläs (s. 1903)
22. toukokuuta – Richard Biggs, yhdysvaltalainen näyttelijä (mm. Babylon 5 -sarja) (s. 1960)
25. toukokuuta – Ulla Hybinette, suomalainen kieltenopettaja ja kirjailija (s. 1903)
26. toukokuuta – Mykola Vinhranovskyi, ukrainalainen runoilija, näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja kääntäjä (s. 1936)
29. toukokuuta – Anjuman Ara Begum, bangladeshilainen laulaja (s. 1942)
29. toukokuuta – Apparecido José Dias, brasilialainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1931)
29. toukokuuta − Rafael González Moralejo, espanjalainen roomalaiskatolinen piispa (s. 1918)
29. toukokuuta – Magne Havnå, norjalainen nyrkkeilijä ja maailmanmestari (s. 1963)
29. toukokuuta − Ramona Trinidad Iglesias-Jordan, pitkäikäinen puertoricolainen nainen ja maailman vanhin elävä ihminen (s. 1889)