stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veriplasma
Plasman edut diagnostiikassa

Kaikkia kokeita ei voida tehdä veriplasmalle, eikä kaikkia veriseerumille. Vaikka jokin koe voitaisiin tehdä kummalla tahansa, voi toisen käyttö olla käytännöllisempää. Plasman ja seerumin lisäksi jotkin mittaukset voidaan tai on pakko tehdä suoraan verestä, kuten verisolujen lukumäärien laskeminen virtaussytometrialla.
| Plasman edut | Seerumin edut |
| --- | --- |
Plasman valmistus on nopeampaa, sillä sitä ei hyydytetä. Seeruminäytteen hyytymistä tulee odottaa vähintään 30 minuuttia ennen sentrifugointia. Hyytymisaikaa voidaan tosin nopeuttaa vain muutamiin minuutteihin lisäämällä seeruminäytteeseen trombiinia tai vastaavia aineita.: Plasmaan lisätyt antikoagulantit voivat häiritä mittausta osin ennakoitavin tai ennalta-arvaamattomin tavoin. Niiden suolat voivat tuoda näytteeseen kationeja, kuten NH4+, Li+, Na+ ja K+. Antikoagulanteissa voi olla myös tuntemattomina epäpuhtauksia juuri niitä aineita, joita on tarkoitus mitata (esim. lyijy ja alumiini). Antikoagulantteina voidaan käyttää kelaattoreita, kuten EDTA:a tai sitraattisuoloja, jotka sitovat itseensä verestä hyytymistä edistäviä kalsiumioneita (katso γ-karboksiglutamiinihappo), mutta myös muita ioneita. Kelaattorit voivat siksi häiritä ioneita vaativien entsyymien pitoisuuden mittausta niiden katalyyttisen aktiivisuuden kautta. EDTA sitoo esimerkiksi sinkkiä estäen siten sinkin kofaktorikseen vaativan alkalisen fosfataasin aktiivisuusmittauksen. Antikoagulantit voivat myös muuttaa verisolujen sisä- ja ulkopuolen välisiä ionipitoisuuksia ennen kuin solut ehditään sentrifugoimaan pois plasmasta.
Plasmaa saadaan saman kokoisesta näytteestä noin 15–20 prosenttia suurempi tilavuus kuin seerumia, sillä plasmasta ei poisteta tilavuutta lisääviä hyytymistekijöitä.: Antikoagulanttiliuosten lisäyksessä voi sattua mittausvirhe, jolloin niihin tulee tuntematon tilavuus liuosta. Mittaus on tällöin pilalla.
Seerumin valmistukseen vaadittu hyytyminen voi lisätä tai vähentää joidenkin aineiden pitoisuuksia seerumissa, jolloin tulos vääristyy. Solut esimerkiksi kuluttavat hyytymisen aikana glukoosia (verensokeria). Lisäksi hyytymisessä verihiutaleet vapauttavat sisältään muun muassa kaliumia, fosfaatteja ja aspartaattiaminotransferaasia, jolloin niiden pitoisuudet kasvavat.: Seeruminäytteissä on pienemmät valmistuskulut, sillä niihin ei lisätä antikoagulantteja.
: Plasma voi antikoagulanttien lisäyksestä huolimatta muodostaa pieniä hyytymiä, jos antikoagulantti ei sekoitu kunnolla näytteeseen. Tällöin mitattavan näytteen koostumus ei ole tasainen, eikä mittaustulos ole tarkka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veriplasma Wikimedia Commonsissa
Vasen: hyperlidemiaa potevan sameaa plasmaa. Oikea: normaalia plasmaa.
Vesihiihto Pan-Amerikan kisoissa 2019

Vesihiihdossa kilpailtiin Pan-Amerikan kisoissa 2019 27. – 30. heinäkuuta 2019. Kilpailut käytiin Bujama-järvellä. Naisille ja miehille oli viisi kilpailumuotoa. Neljä kilpailua oli vesihiihtoa ja yksi wakeboardingia.
Mitaliyhteenveto > Miehet

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Hypyt   tiedot |  Taylor Garcia |  Felipe Miranda |  Dorien Llewellyn |
| Pujottelu   tiedot |  Robert Pigozzi |  Stephen Neveu |  Carlos Lamadrid |
| Kuviot   tiedot |  Patricio Font |  Dorien Llewellyn |  Adam Pickos |
| Kokonaiskilpailu   tiedot |  Dorien Llewellyn |  Rodrigo Miranda |  Tobias Giorgis |
| Wakeboard   tiedot |  Andrew Adkison |  Ulf Ditsch |  Patricio Gonzalez |
Mitaliyhteenveto > Naiset

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Hypyt   tiedot |  Regina Jaquess |  Whitney McClintock |  Valentina Gonzalez |
| Pujottelu   tiedot |  Regina Jaquess |  Whitney McClintock |  Paige Rini |
| Kuviot   tiedot |  Natalia Cuglievan |  Erika Lang |  Paige Rini |
| Kokonaiskilpailu   tiedot |  Regina Jaquess |  Whitney McClintock |  Paige Rini |
| Wakeboard   tiedot |  Eugenia De Armas |  Mary Howell |  Mariana Nep Ribeiro |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 5 | 2 | 1 | 8 |
| 2. |  Kanada | 1 | 5 | 4 | 10 |
| 3. |  Argentiina | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4. |  Meksiko | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 5. |  Dominikaaninen tasavalta | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5. |  Peru | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7. |  Chile | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8. |  Brasilia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 10 | 10 | 10 | 30 |
Gustav Freytag

Gustav Freytag (maalaus Karl Stauffer-Bern 1886-1887).
Gustav Freytag (13. heinäkuuta 1816 Kreuzburg, Ylä-Sleesia – 30. maaliskuuta 1895 Wiesbaden) oli saksalainen kirjailija ja filologi.
Freytag opiskeli filologiaa Breslaussa ja Berliinissä. Vuosina 1848–1870 hän toimitti Julian Schmidtin kanssa kansallisliberaalia Die Grenzboten -sanomalehteä. Vuosina 1867–1870 hän oli Pohjois-Saksan liiton lakiasäätävän elimen jäsen liberaalipuolueen ja Thüringenin alueen edustajana. Vuonna 1869 Freytag aloitti kirjallisen debatin säveltäjä Richard Wagneria vastaan ja syytti tätä antisemitismistä.
Freytagin kirjailijanuran pääteos on romaani Soll und Haben (1855), jonka roolihahmoissa asetetaan vastakkain ahne aatelinen kauppias ja työteliäs aateliton mies. Freytag halusi teoksellaan arvostella rappeutunutta Saksan aatelistoa. Tutkijanuralla hänen pääteoksensa on teos Bilder aus der deutschen Vergangenheit (1874–1876). Filologista tutkimusta on esimerkiksi Die Technik des Dramas (1863). Freytag sai vuonna 1893 rauhantyön Pour le mérite -palkinnon.
Suomennetut teokset

Ingo. Suomentanut -r -r. Hagelberg, 1885
Ingraban: historiallinen romaani, suomentanut Iikka Partanen, Suomalais-luteerilainen kustannusliike 1909.
Vanha kauppiaskoti. Suomentanut O. A. Joutsen. WSOY, 1922
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Gustav Freytagin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergiltä
HMS Acute

HMS Acute on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Acute (1797), 12-tykkinen tykkipursi (ex- Gunboat No 6)
HMS Acute (1804), 12-tykkinen tykkipriki
HMS Acute (J106), Algerine-luokan miinanraivaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Acute”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Grenlandin silta

| Grenlandin silta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2
Sijainti:  Bamble ja Porsgrunn, Norja
Siltatyyppi:  vinoköysisilta
Pisin jänneväli:  305 m
Pituus:  608 m
Alituskorkeus:  50 m
Avattu liikenteelle:  1996
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Grenlandin silta (norj. Grenlandsbrua tai Grenland bru) on Eurooppatie E18:aan kuuluva Frierfjordenin ylittävä vinoköysisilta Bamblen ja Porsgrunnin kuntien rajalla Telemarkin läänissä Norjassa. Silta valmistui vuonna 1996 ja sen torni oli 166 metrillään aikansa korkein rakennelma Manner-Norjassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grenlandin silta Wikimedia Commonsissa
HMS Actaeon

HMS Actaeon tai HMS Acteon on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Actaeon (1757), Coventry-luokan 28-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Actaeon (1775), Enterprise-luokan 28-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Acteon (1778), Roebuck-luokan 44-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Acteon (1805), 16-tykkinen prikisluuppi
HMS Actaeon (1831), 26-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Actaeon (1886), proomu
HMS Actaeon (U07), Black Swan -luokan sluuppi
HMS Actaeon (tukikohta), osa torpedokoulu HMS Vernonia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Actaeon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Haim Alexander

Haim Alexander (Heinz Alexander, hepr. ‏חיים אלכסנדר‎; 9. elokuuta 1915 Berliini – 18. maaliskuuta 2012) oli saksalaissyntyinen israelilainen säveltäjä, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli Sternin konservatoriossa, kunnes joutui keskeyttämään opintonsa vuonna 1936 natsien vainojen aikana ja muutti Palestiinaan. Palestiinassa Alexander sai sävellyksenopetusta Stefan Wolpelta sekä pianonsoiton opetusta Irma Wolpe-Schoenbergilta ja Ilona Vince-Krausilta. Opiskellessaan Alexander elätti itsensä esiintymällä jazzpianistina ja ansioitui improvisoijana.
Alexander toimi professorina Jerusalemin musiikki- ja tanssiakatemiassa, jota oli ollut mukana perustamassa. Hän opetti lisäksi Tel Avivin yliopistossa, Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa, Institut Jaques-Dalcrozessa (Geneve) ja New Yorkin yliopistossa. Hänen oppiaineitaan olivat pianon- ja cembalonsoitto, musiikin teoria, sävellys ja improvisaatio.
Alexander osallistui 1950-luvulla Darmstadtin kursseille. Vuonna 1971 hän alkoi laajamittaisesti tehdä sovituksia Kansallisessa ääniarkistossa säilytetyistä kansanlauluista. Säveltäjänä Alexander on tuntenut painetta sekä uuden, lähi-itäläistyyppisen ja kansanomaisen kansallisen tyylin luomiseen että eurooppalaisen perinnön jatkamiseen. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa pianokappaleita, kuoromusiikkia ja pianokonsertto (1982).
Useita kansallisia palkintoja myönnettiin Alexanderille. Niihin lukeutuvat Engel-palkinto (1956), Artur Rubinstein -palkinto (1973) ja ACUM-palkinto elämäntyöstä (1996).
Heikki Kiiskinen

Johan Henrik (Juho Heikki) Kiiskinen (12. toukokuuta 1868 Iisalmi – 17. marraskuuta 1915 Kestilä) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja ensimmäisessä eduskunnassa.
Kiiskisen vanhemmat olivat lampuoti Henrik Kiiskinen ja Greta Christina Remes. Hän toimi liikealalla ensin Iisalmessa vuoteen 1886 saakka ja sitten Piippolassa ja Haapavedellä vuoteen 1890 saakka. Kiiskinen oli maanviljelijänä Piippolassa 1890–1894, Haapavedellä 1894–1901 ja viimeksi Kestilässä vuodesta 1901 alkaen. Maanviljelyn ohessa Kiiskinen toimi myös Johan Väänäsen liikkeen kirjanpitäjänä Haapavedellä 1894–1901 ja Haapaveden kansanopiston kirjanpidon opettajana sekä 10 vuoden ajan Kestilän maanviljelysrahaston hoitajana.
Kiiskinen oli kansanedustajana 1907–1908 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Haapaveden kuntakokouksen puheenjohtajana ja kirjurina sekä Kestilän kuntakokouksen puheenjohtajana.
Kiiskinen oli naimisissa vuodesta 1887 Kaisa Maria Jaakolan kanssa ja myöhemmin Margareeta Koskelan kanssa. Hänen poikansa toisesta avioliitosta oli varatuomari, oikeusneuvosmies ja Maalaisliiton kansanedustaja Pentti Kiiskinen.
Hannes Reichelt

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hannes Reichelt |  Hannes Reichelt |  Hannes Reichelt |  |
Maa:   Itävalta
Miesten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 2015 | supersuurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 2011 | supersuurpujottelu |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Québec 2000 | supersuurpujottelu |  |
|  Pronssia | Québec 2000 | alppiyhdistetty |  |
Hannes Reichelt (s. 5. heinäkuuta 1980 Altenmarkt im Pongau, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä, supersuurpujottelun maailmanmestari vuodelta 2015 ja maailmancup-voittaja kaudelta 2007–2008.
Reichelt saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen supersuurpujottelussa Kanadassa helmikuussa 2000. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli samassa lajissa kymmenes. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Reichelt oli hopealla supersuurpujottelussa. Schladmingissa 2013 hän sijoittui samassa lajissa neljänneksi. Vailissa / Beaver Creekissä 2015 Reichelt saavutti kultaa supersuurpujottelussa ja oli kolmastoista syöksylaskussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa yhdestoista ja syöksylaskussa kahdestoista.
Reichelt on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2001–2002 lähtien. Hän sai ensimmäisen palkintokorokepaikkansa oltuaan toinen supersuurpujottekilpailussa Val Gardenassa 20. joulukuuta 2002. Ensimmäisen voittonsa hän sai samassa lajissa Beaver Creekissä 1. joulukuuta 2005.
Maailmancupin palkintosijat

Syöksylasku:
Kausi 2011–2012: Lake Louise kolmas, Wengen toinen, Garmisch-Partenkirchen kolmas, Schladming kolmas
Kausi 2012–2013: Bormio voitto, Wengen kolmas, Kitzbühel kolmas
Kausi 2013–2014: Beaver Creek toinen, Bormio toinen, Wengen toinen, Kitzbühel voitto
Kausi 2014–2015: Wengen voitto, Saalbach kolmas, Garmisch-Partenkirchen voitto, Kvitfjell voitto
Kausi 2015–2016: Santa Caterina toinen, Wengen toinen
Kausi 2016–2017: Garmisch-Partenkirchen voitto
Kausi 2017–2018: Kitzbühel kolmas
Supersuurpujottelu:
Kausi 2002–2003: Val Gardena toinen, Lillehammer kolmas
Kausi 2005–2006: Beaver Creek voitto, Kitzbühel kolmas
Kausi 2007–2008: Beaver Creek voitto, Whistler toinen, Bormio voitto
Kausi 2009–2010: Kvitfjell toinen
Kausi 2010–2011: Hinterstoder voitto
Kausi 2012–2013: Beaver Creek kolmas
Kausi 2013–2014: Beaver Creek kolmas
Kausi 2014–2015: Beaver Creek voitto, Val Gardena kolmas
Kausi 2015–2016: Kitzbühel kolmas
Kausi 2016–2017: Santa Caterina toinen, Kvitfjell toinen, Aspen voitto
Kausi 2017–2018: Lake Louise kolmas, Beaver Creek kolmas
Suurpujottelu:
Kausi 2007–2008: Adelboden kolmas, Whistler voitto
Kausi 2008–2009: Alta Badia kolmas
Kausi 2011–2012: Alta Badia toinen, Crans-Montana kolmas, Schladming toinen
Kokonaiskilpailu:
Kausi 2002–2003: supersuurpujottelucupissa viides
Kausi 2005–2006: supersuurpujottelucupissa neljäs
Kausi 2007–2008: kokonaiskilpailussa kymmenes, supersuurpujottelucupin voitto
Kausi 2010–2011: supersuurpujottelucupissa viides
Kausi 2011–2012: kokonaiskilpailussa viides, syöksylaskucupissa neljäs, suurpujottelucupissa viides
Kausi 2012–2013: kokonaiskilpailussa kahdeksas, syöksylaskucupissa viides
Kausi 2013–2014: syöksylaskucupissa toinen
Kausi 2014–2015: kokonaiskilpailussa kuudes, syöksylaskucupissa toinen, supersuurpujottelucupissa neljäs
Kausi 2016–2017: kokonaiskilpailussa kymmenes, supersuurpujottelucupissa toinen
Kausi 2017–2018: kokonaiskilpailussa kymmenes, supersuurpujottelucupissa neljäs
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (saksaksi)
Hannoverin kuningaskunta

Hannoverin kuningaskunta (saks. Königreich Hannover) perustettiin lokakuussa 1814 Wienin kongressissa. Kuningaskunnan edeltäjä oli Braunschweig-Lüneburgin vaaliruhtinaskunta. Se liittyi 38 muun valtion kanssa Saksan liittoon kesäkuussa 1815. Hannoverin kuningaskuntaa hallitsi Hannover-suku personaaliunionissa Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kanssa vuoteen 1837 saakka. Vuonna 1866 Hannoverin kuningaskunta joutui Preussin kuningaskunnan valtaamaksi ja muuttui Hannoverin provinssiksi. Saksan yhdistymisen seurauksena Hannoverista tuli muun Preussin kuningaskunnan kanssa osa Saksan keisarikuntaa tammikuussa 1871. Hannover lopulta yhdistettiin pienempien valtioiden kanssa luomaan Ala-Saksin osavaltion Länsi-Saksassa, josta tuli myöhemmin nykypäivän Saksa.
Kuninkaat

Yrjö III 1814–1820 (myös Ison-Britannian kuningas)
Yrjö IV 1820–1830 (myös Ison-Britannian kuningas)
Vilhem IV 1830–1837 (myös Ison-Britannian kuningas)
Ernst August 1837–1851
Yrjö V 1851–1866
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hannoverin kuningaskunta Wikimedia Commonsissa
HMS Adamant

HMS Adamant voi tarkoittaa seuraavia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia:
HMS Adamant (1780), 50-tykkinen neljännen luokan alus
HMS Adamant (1911), emälaiva
HMS Adamant II, Acacia-luokan sluuppi
HMS Adamant (A164), sukellusveneiden emälaiva
RMAS Adamant, Royal Maritime Auxiliary Servicen sukellusveneiden emälaiva ja kuljetusalus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Adamant”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hannoverin raitiotieliikenne

| Stadtbahn Hannover |
| --- | --- |
 Raitiovaunu Kröpcken maanalaisella asemalla
Tyyppi:  Pikaraitiotie
Sijainti:  Hannover, Saksa
Pituus:  127 km 
Asemia:  198 
Raideleveys:  1 435 mm
Liikennöitsijä(t):  Üstra Hannoversche Verkehrsbetriebe
Raitiovaunulinjasto
Hannoverin raitiotieliikenne on yksi Hannoverin alueen julkisen liikenteen muodoista.
Nykyinen Hannoverin pikaraitiotie päätettiin rakentaa vuonna 1965. Se oli tuolloin Saksassa aivan uudenlainen raitiotie. Se kulkee kaupungin keskustassa maan alla tunnelissa, ja muualla kaupungissa maanpäällä, pääosin erillään autoliikenteestä omilla raiteillaan kulkevana raitiotienä.
Kalusto

Hannoverissa on käytössä neljä raitiovaunutyyppiä. Vanhimmat käytössä olevat TW 6000 raitiovaunut ovat vihreitä, ja ne on valmistettu 1980-luvulla. Hopeanuoleksi kutsutut TW 2000/2500 raitiovaunut hankittiin Hannoverin maailmannäyttelyn EXPO 2000:n yhteydessä. Uusimmat TW 3000 raitiovaunut ovat olleet käytössä maaliskuusta 2015 lähtien.
Alla olevassa taulukossa on Hannoverin raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit.
| Vaunutyyppi | Käytössä | Olemassa |
| --- | --- | --- |
HeiterBlick/Vossloh/Alstom TW3000: 154
Alstom/LHB TW2500: 96
| LHB TW6000 | 61 | 65 |
| Alstom/LHB TW2000 | 45 | 47 |
TW 6000
TW 2000/2500
TW 3000
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hannoverin raitiotieliikenne Wikimedia Commonsissa
Heikki Haapa-aho

Heikki Haapa-aho (s. 1983 Alajärvi) on suomalainen judoka ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Haapa-aho sijoittui judon SM-kilpailuissa yli satakiloisten sarjassa toiseksi 2008 ja 2010 sekä kolmanneksi 2005–2007. Hän edustaa judokana Kurikan Seibukania. Kreikkalais-roomalaisen painin SM-kilpailuissa hän sijoittui 120 kilogramman sarjassa neljänneksi vuosina 2007 ja 2008. Painijana hän on edustanut Viipurin Voimailijoita ja Helsingin Hakaa.
Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet

Tšuktšilais-kamtšatkalaisten kielten puhuma-alue kartalla
Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Koillis-Siperiassa. Venäjän väestönlaskennassa 2010 kamtšatkalaisten kielten haaran puhujien määräksi arvioitiin 4–5 ja tšuktšilaisten kielten haaran puhujien noin 7 000.
Luokittelu

Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet jaetaan kahteen ryhmään, tšuktšilaisiin kieliin ja kamtšatkalaisiin kieliin, joihin kuuluu viisi elossa olevaa kieltä:
Luokittelu > Tšuktšilaiset kielet

tšuktši - 5 095 puhujaa
korjakki - 1 665
alutori - 25
kerekki - 10
Luokittelu > Kamtšatkalaiset kielet

itelmeeni (eli kamtšadaali, länsi-itelmeeni)
itäitelmeeni † (kuollut)
eteläitelmeeni † (kuollut)
Tšuktšilaiset kielten ja kamtšatkalaisten kielten kuulumisesta samaan kielikuntaan on kiistelty. Eteläitelmeenistä on epäilty, ettei se välttämättä olisi lainkaan sukua tšuktšilais-kamtšatkalaisille kielille.
Yhteydet muihin kielikuntiin

Tšuktšilais-kamtšatkalaisilla kielillä ei ole yleisesti hyväksyttyä sukulaisuutta muihin kielikuntiin. Useita hypoteettisia teorioita sukulaisuuksista kuitenkin on.
Yhteydet muihin kielikuntiin > Paleosiperialainen kielikunta

Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet luokitellaan toisinaan paleosiperialaisiksi kieliksi, joka on kattotermi kieliryhmille, joilla ei ole tunnistettua yhteyttä toisiinsa ja joiden uskotaan edustavan Siperian kieliä ajalta ennen turkkilais- ja tunguusikielten, sekä myöhemmin venäjän kehittymistä alueen valtakieliksi.
Yhteydet muihin kielikuntiin > Euraasialainen kielikunta

Joseph Greenberg luokittelee tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet euraasialaiseen kielikuntaan, ehdotettuun makroperheeseen, johon kuuluvat sen lisäksi muun muassa indoeurooppalaiset, altailaiset ​​ja eskimo-aleuttilaiset kielet. Greenberg sijoittaa myös nivhin ja jukagiirikielet, jotka joskus luokitellaan paleosiperialaisiksi kieliksi, euraasialaiseen kielikuntaan.
Murray Gell-Mann, Ilia Peiros ja Georgiy Starostin yhdistävät tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet ja nivhin almosaanikieliin, euraasialaiskielten sijaan.
Yhteydet muihin kielikuntiin > Uralilais-siperialainen kielikunta

Michael Fortescue, eskimo-aleuttilaisiin sekä tšuktšilais-kamtšatkalaisiin kieliin erikoistunut kielitieteilijä, ehdotti yhteyttä uralilaiskielten, jukagiirikielten, tšuktšilais-kamtšatkalaiskielten ja eskimo-aleuttilaiskielten välillä ja kutsui tätä ehdotettua kielikuntaa uralilais-siperialaiseksi kielikunnaksi.
Yhteydet muihin kielikuntiin > Tšuktšilais-kamtšatkalais-amurilainen kielikunta

Michael Fortescue väitti, että nivhin kieli ja tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet ovat sukukieliä ​​ja että niiden yhteistä esi-isää on saatettu puhua 4 000 vuotta sitten. Yhdessä tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet ja nivhi eli amurilaiset kielet voisivat muodostaa suuremman tšuktšilais-kamtšatkalais-amurilaisen kielikunnan.
Kartta tšuktšilais-kamtšatkalaisisten kielten maantieteellisestä jakaumasta. Ristillä (†) merkityt kielet ovat kuolleet sukupuuttoon.
Hannah Holgersson

Hannah Holgersson (s. 1976 Höör) on ruotsalainen sopraano, joka on tulkinnut oopperaa, kamarimusiikkia, kirkkomusiikkia, musikaalia ja aikansa uusia teoksia. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkimusiikista hänen oman aikansa uuteen avantgardistiseen tuotantoon.
Holgersson opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja sai diplomit esittävän laulutaiteen ja pedagogiikan aloilla. Hän valmistui toukokuussa 2004 opiskeltuaan pääasiallisena professorinaan Christina Öqvist-Matton. Holgersson teki oopperadebyyttinsä vuonna 2003 tulkitsemalla Zerlinan roolin Wolfgang Amadeus Mozartin teoksessa Don Giovanni. Hän on esiintynyt solistina muiden muassa Kroumata-lyömäsoitinyhtyeen, Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin, Ruotsin kuninkaallisen oopperan orkesterin, Maria Lindalin Rebaroque-kokoonpanon, Drottningholms Barockensemblen ja Eric Ericsonin kamarikuoron kanssa. Hän on laulanut sellaisten kapellimestarien kuin Esa-Pekka Salosen, Alan Gilbertin, Sakari Oramon, Lawrence Renesin, John Adamsin ja Tan Dunin johdolla. Holgersson on tehnyt säännöllisiä esiintymisiä radiossa ja televisiossa. Hän on osallistunut lukuisten levytysten tekemiseen.
Yhdysvalloissa Holgersson teki ensimmäisen esiintymisensä vuonna 2009, jolloin hän esitti sopraano-osan György Ligetin Requiemissa Michael Tilson Thomasin johtaman San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. Hänen kanssaan läheistä yhteistyötä ovat tehneet säveltäjät Ingvar Lidholm, Steve Dobrogosz, Kjell Perder, Anders Hillborg, Jacob Mühlrad, Benjamin Staern ja Steve Reich.