stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arbogan kunta
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Arbogabygden
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Arboga kbfd*
Arboga landsförsamling (Sankt Nikolai, Uppkyrka)
Arboga stadsförsamling (Sankt Petri och Pauli)
Götlunda
Lunger*
Medåker
Sankt Laurentii*
Sankt Olof*
Säterbo*
Säterbo kbfd*
Seurakunnat > Kirkot

Götlundan kirkko
Heliga Trefaldighets kyrka
Medåkerin kirkko
Sankt Nicolai kyrka
Säterbon kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arbogan kunnan kotisivut
Paikallinen jääkiekkoseura (ruotsiksi)
Asehistoriallinen museo (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Museo (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Arboga kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Västmanlandin läänin kunnat
Kartta Arbogan kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Blohm & Voss P.211

| BV P> 211 |
| --- | --- |
 BV P.211.01
Tyyppi:  Suihkuhävittäjä
Alkuperämaa:   Saksa
Valmistaja:  Blohm & Voss
Suunnittelija:  Richard Vogt
Tila:  lakkautettu 1944
Valmistusmäärä:  0 kpl
Kehitetty mallista:  Blohm & Voss P.210
Blohm & Voss P.211 oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen hävittäjälentokone, josta suunniteltiin kaksi versiota. Se suunniteltiin osaksi Volksjäger-suunnittelukilpailua.
Suunnittelu ja kehitys

Blohm & Vossin lentokonetehtaalla pyrittiin jo ennestään saavuttamaan mahdollisimman halpa sekä yksinkertainen suihkuhävittäjä P.209-hävittäjää suunniteltaessa. Samaa lähestymistapaa käytettiin, kun professori Richard Vogt tiimeineen suunnitteli P.210- ja P.211-hävittäjät Volksjäger (”Kansanhävittäjä”) -suunnittelukilpailua varten vuoden 1944 loppupuoliskolla.
Suunnittelu ja kehitys > BV P.211.01

Koneen suunnittelutyöt aloitettiin syyskuussa vuonna 1944. Tarkoituksena oli suunnitella helppo ja yksinkertainen suihkuhävittäjä joka osallistuisi lopuksi Volksjäger-suunnittelukilpailuun. P.211:n suunnittelussa käytettiin hyödyksi aikaisemman P.210-mallin yksinkertaista putkilomaista teräsrunkoa ja sen nuolisiipikonfiguraatiota. Pyrstön asentamiseksi koneeseen jouduttiin alkuperäistä teräsrunkoa pidentämään, jotta se muodostaisi samalla pyrstöpuomin. Koneen voimanlähteenä tuli toimia yksi BMW 003 -turbojetti ja aseistuksena kahdet MK 108 -konetykit sijoitettuna rungon etuosaan.
Kun professori Richard Vogt sai teleksin Volksjäger-suunnittelukilpailun tarkoista suoritusarvovaatimuksista, päätettiin P.211:stä kehittää paljon yksinkertaisempi ja halvempi versio, täten lakkauttaen P.211.01:n pidemmät kehitystyöt.
Suunnittelu ja kehitys > BV P.211.02

Professori Richard Vogt sai 10.9.1944 teleksin, jossa kerrottiin Volksjäger-suunnittelukilpailuun liittyviä tietoja sekä tarkkoja suoritusarvovaatimuksia kilpailuun osallistuville ehdotelmille. Käytyään vaatimukset huolellisesti läpi Vogt ja hänen tiiminsä päättivät jatkaa P.211:n kehittämistä luomalla siitä kilpailua varten mahdollisimman yksinkertaisen ja vähän strategisia materiaaleja kuluttavan.
Koneen toista mallia varten sen siivet sekä vakaimet muunnettiin suoriksi niiden yksinkertaistamiseksi. Sen teräsrunkoa pidennettiin ennestään, jotta se toimisi myös kiinnityspisteenä perävakaimille. Koneen moottori ripustettiin ohjaamon taakse teräsrunkoon kiinni, jolloin teräsrungon etuosa toimi sen ilmanottoaukkona. Aseistuksena tuli toimia kaksi MK 108 -konetykkiä rungon etuosassa. Lisäksi koneen kolmipyörälaskuteline oli sisäänvedettävä.
Kone pääsi Volksjäger-suunnittelukilpailussa pitkälle, mutta sen matalalla sijaitsevan ilmanottoaukon pelättiin imaisevan kiviä sekä muuta roskaa moottorin sisälle vaurioittaen sitä laskeutumis- ja lentoonlähtötilanteissa. Tämän sekä muutamien muiden seikkojen vuoksi ehdotelma hylättiin ja voittajaksi valittiin Heinkelin tuleva He 162 -hävittäjäkone. Vaikka projekti oli jo hylätty, päätti Richard Vogt jatkaa P.211.02:n kehittämistä 4. lokakuuta saakka kiellosta huolimatta. Tuulitunnelikokeissa myös testattiin vielä kyseisen ilmanottoaukon sijainnin toimivuutta, eikä sen huomattu aiheuttavan minkäänlaisia aerodynaamisia heikkouksia.
Ehdokkaana Volksjäger-suunnittelukilpailussa

Saatuaan teleksin Saksan ilmailuministeriön (RLM) Volksjäger-suunnittelukilpailulle asettamista tarkoista vaatimuksista 10.9.1944 sai professori Richard Vogt neljä päivää aikaa luoda valmis esitelmä omista ehdotelmistaan. Vogt oli jo tiimeineen suunnitellut BV P.210:n ja P.211:n valmiiksi kilpailua varten, mutta BV P.210 päätettiin hylätä ehdotelmista monimutkaisuutensa ja radikaalin muotonsa vuoksi. BV P.211:sta haluttiin kuitenkin kehittää yksinkertaisempi ja halvemmin valmistettava versio, jotta se täyttäisi kilpailun vaatimukset. Nopeat suunnittelutyöt päivitetystä P.211-mallista saatiin valmiiksi esittelypäivään mennessä.
Professori Richard Vogt halusi korostaa ehdotelmallansa P.211:n valmistamisen helppoutta ja pientä strategisten materiaalien käyttöä. Hänen mukaansa olisi konetta ollut myös helppo huoltaa sekä käyttää eri käyttötarkoituksissa. Nämä lisäsivät suuresti Vogtin ehdotelmien suosiota, ja P.211.02 vaikuttikin lupaavimmalta ehdokkaalta koko kilpailussa. Kuitenkin Heinkelin P.1073 (He 162) oli kaikkien suosikki keveytensä ja paremman kokonaissuorituskykynsä vuoksi, vaikka se jäikin vaatimuksissa kestävyyden osalta vajaaksi. Etuna Heinkelin ehdotukselle oli myös sen moottorin sijoittelu, joka mahdollisti moottorin helpomman päivittämisen tai vaihtamisen tehokkaampaan. Heinkelillä katsottiin myös olevan parempi tuotantokapasiteetti kuin Blohm & Vossilla, mikä pienensi P.211:n mahdollisuuksia ennestään. P.211:n pelättiin myös imaisevan kiviä sekä muuta roskaa moottorin sisälle matalalla sijaitsevan ilmanottoaukkonsa vuoksi, mikä ei ollut ongelmana Heinkelin ehdotelmassa.
Kilpailun päätteeksi Heinkelin ehdotelma valittiin 30.9.1944 massatuotettavaksi, juurikin RLM:n virkailijoiden Heinkelin ehdotelman paremmuuden ylikorostamisen vuoksi, vaikka yhtäkään lentävää prototyyppiä ei ollut vielä testattu. Myös kaikkien muiden ehdotelmien kehittäminen määrättiin lakkautettavaksi tuotantosopimuksen myöntämisen jälkeen. Tästä määräyksestä huolimatta Richard Vogt jatkoi P.211.02:n kehittämistä vielä 4.10.1944 saakka.
Tekniset tiedot > BV P.211.01

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.07000008,70 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&08.04000008,40 m
Nuolikulma: 30
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.07000002,7 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&015.&&&&0015,00 m²
Tyhjäpaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero2 580 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero4 250 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 × BMW 003A-1 -turbojetti; 5,87 kN (599 kgf)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0860.&&&&00860 km/h 8 000 metrissä
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero11 100 m
Nousukyky: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero1 070 m/min
Aseistus
2 x 30mm MK 108 -konetykki
Tekniset tiedot > BV P.211.02

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.0600008,06 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&07.06000007,60 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.06000003,60 m
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero3 400 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&00.01000000 × 1 x BMW003A-1 -turbojetti; 5,87 kN (599 kgf)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0767.&&&&00767 km/h 6 000 metrissä
Nousukyky: 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero1 075 m/min
Aseistus
2 x 30mm MK 108 -lentotykki
BV P.211.02 – P.211:n toinen versio
Bōku

| Bōku |
| --- | --- |

Suunnittelija:  Rob Nelson
Julkaisija:  Cadaco
Julkaisuvuosi:  1999
Pelaajia:  2
Ikäsuositus:  10+
Pelin kesto:  20 min
Strategisuus:  korkea
Satunnaisuus:  ei lainkaan
 BoardGameGeek 
Bōku (myös bollox) on englantilainen kaksin pelattava lautapeli, jossa pelaajat yrittävät saada viisi omaa kuulaa peräkkäin. Peli muistuttaa gomokua ja neljän suoraa.
Bōku palkittiin vuonna 1999 Mensa Select -palkinnolla.
Säännöt

Bōkun pelilauta on kuusikulmion muotoinen. Pelin aloittaa aina musta. Tavoite on saada viisi omaa kuulaa peräkkäin. Pelissä on myös niin sanottu voileipäsääntö (engl. Sandwich Rule): jos kahden oman kuulan väliin jää kaksi vastustajan kuulaa, voi pelaaja poistaa yhden vastustajan kuulista. Vastustaja ei saa pelata seuraavalla kierroksella kuulaansa samaan paikkaan.
Maailmanmestaruuskilpailut

Bōkun maailmanmestaruuskilpailut pidetään vuosittain Mind Sports Olympiadin yhteydessä. Menestynein pelaaja on David Pearce viidellä voitollaan.
2000  David Glaude
2001  Jan Palmgren
2002  Ben Pridmore
2003  David Pearce
2004  David Pearce
2005  Joey Ho
2006  David Pearce
2007  James Heppell
2008  David Pearce
2010  David Pearce
2011  Andres Kuusk
2012  Andres Kuusk
2013  Andres Kuusk
Burden of Dreams

Burden of Dreams (suom. ”unelmien taakka”) on boulderoinnin harrastajien kiipeilyreitti. Sen on sanottu olevan ”Vaikein kohta, josta ihminen on ikinä noussut ylös”. Kyseessä on neljä metriä korkea siirtolohkare, joka sijaitsee Loviisan laitamilla Lappnorin kylässä keskellä metsää.
Reitti

Burden of Dreamsin seinämä kallistuu kiipeäjän päälle 45 asteen kulmassa. Kivi ei tarjoa raajoille kuin sentin tai kahden levyisiä sijoja. Lisäksi otteiden välimatkat ovat pitkät.
Koko reitti koostuu vain muutamasta liikkeestä. Alkuotteilta kiven ylälaitaan on kaikkiaan matkaa noin kolme metriä. Ensimmäiseltä otteelta toiselle on nousua n. 120 cm, ja tämä on koko matkan vaikein liike. Siitä seuraavaan otteeseen on matkaa 70 cm. Viimeinen liike on 120 cm kurotus kiven ylälaitaan.
Kiipeäjä kamppailee koko ajan painovoimaa vastaan samalla, kun hänen täytyisi tehdä suuria loikkia päästäkseen ylöspäin. Kiipeämiseen tarvitaan valtavat sormivoimat ja ylävartalon kestävyyttä, sillä jaloista ei tällä reitillä ole juurikaan apua.
Burden of Dreamsin valloittamista voi käytännössä yrittää vain keväisin ja syksyisin. Kesällä kuumuus saa kädet hikoilemaan ja otteen kivestä lipsumaan. Talvella jään ja lumen peitossa oleva siirtolohkare on erittäin liukas.  Sormien ja kallion väliin muodostuva kitka on parhaimmillaan, kun lämpötila on viitisen astetta plussan puolella.
Vaikeusaste

Kiipeilijät arvioivat reittejä asteikolla, jossa aloittelijat pystyvät tavallisesti kiipeämään nelosella alkavia reittejä ja harrastajat kuutosella alkavia. Nalle Hukkataival arvioi Burden of Dreamsin olevan vaikeudeltaan tasoa 9A. William Bosi on vahvistanut arvion. Siten Burden of Dreams on maailman ensimmäinen boulderkiipeilyreitti, jonka vaikeustasoksi on vahvistetusti arvioitu 9A. Sitä ennen maailman vaikeimman boulder-reitin vaikeusaste oli 8C+. Nykyään maailmassa on muutama muukin 9A-tasolle luokiteltu reitti.
Kiipeäjät

Ensimmäisenä reitin onnistui kiipeämään Nalle Hukkataival 23. lokakuuta 2016. Hukkataival vietti kivellä yli 80 päivää kolmen vuoden aikana ennen kuin pääsi huipulle. Tätä ennen kukaan maailmassa ei ollut kiivennyt yhdeksiköllä alkavaa boulder-reittiä. Kiivettyään reitin Hukkataival antoi sille nimen Burden of Dreams.
Toisena reitin läpäisi skotlantilainen William Bosi vuonna 2023. Huhtikuuhun 2023 mennessä vain nämä kaksi kiipeilijää olivat onnistuneet läpäisemään reitin.
Kolmantena maailmassa lohkareen huipulle nousi belgialainen Simon Lorenzi joulukuussa 2023 puolentoista kuukauden yrittämisen jälkeen.
Neljäs oli italialainen Elias Iagnemma, joka läpäisi reitin maaliskuun lopussa 2024 vietettyään Suomessa yhteensä 80 päivää vuodesta 2022 lähtien.
Kiipeämistä ovat yrittäneet myös yhdysvaltalainen Shawn Raboutou, japanilainen Toru Nakajima sekä italialainen Stefano Ghisolfi, jotka kuuluvat maailman parhaiden kiipeilijöiden joukkoon. Jotkut kiipeilijät ovat rakentaneet reitistä kopiot, joiden avulla he harjoittelevat liikkeitä kiipeilyhallissa.
Carl Edvard Krook

Carl Edvard Krook
Carl Edvard Krook (29. marraskuuta 1823 Jaala – 19. maaliskuuta 1887 Varsova) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri.
Carl Edvard Krookin vanhemmat olivat kruununvouti, kollegiasessori Bengt Krook ja Eva Ulrika Rosenbröijer. Krook palveli ensin aliupseerina 9. suomenmaalaisessa linjapataljoonassa ja syksystä 1845 vänrikkinä 10. suomenmaalaisessa linjapataljoonassa. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1850 ja siirrettiin ensin Nižni Novgorodiin jalkaväkirykmenttiin ja 1853 2. tarkk’ampujapataljoonaan. Krook osallistui tässä joukko-osastossa Krimin sotaan. Hänestä tuli luutnantti 4. tarkk’ampujapataljoonassa 1854 ja sodan jälkeen sota-akatemian opintojen myötä alikapteeni 1858, kapteeni 1861 ja vuonna 1862 majuri 2. tarkk’ampujapataljoonaan, jossa hän osallistui Tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa. 4. tarkk’ampujapataljoonassa Krook ylennettiin everstiluutnantiksi 1866. Eversti ja tarkk’ampujarykmentin komentaja Riikaan hänestä tuli 1867. Turkin sodassa Krook oli 4. tarkk’ampujaprikaatin komentaja, joka palkittiin ritariristillä ja ylennettiin kenraalimajuriksi. Kenraalina Krook nimitettiin 1884 Varsovan komendantiksi. Hänet salamurhattiin siellä 19. maaliskuuta 1887.
Canal de Brienne

Canal de Brienne
Canal de Brienne on Ranskassa Toulousen kaupungissa sijaitseva kanava. Se yhdistää Canal du Midin ja Canal latéral à la Garonnen Garonnejokeen.
Kanava rakennettiin vuosina 1768-1775. Kanavan pituus on 1,5 kilometriä, ja se yhdisti noin sata vuotta aiemmin valmistuneen Canal du Midin Garonnejokeen, lähelle Bazaclea. 1800-luvulla kanava sai nimen "Briennen kanava" Toulousen arkkipiispan de Briennen mukaan. 1800-luvun loppupuolella rakennettiin Canal latéral à la Garonne, jonka veden saanti otettiin Canal de Briennen kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Canal de Brienne Wikimedia Commonsissa
Boktai: The Sun Is in Your Hand

Boktai: The Sun is in Your Hand on Hideo Kojiman tuottama ja Konamin kehittämä Game Boy Advance -käsikonsolille suunniteltu peli, joka julkaistiin vuonna 2003. Se on Boktai-pelisarjan ensimmäinen osa.
Juoni

Pelin päähenkilö on Django, nuori vampyyrinmetsästäjä, joka lähtee Kuolemattomien hallitsemaan maahan nimeltä Istrakan kostaakseen isänsä kuoleman Countille, vampyyrien kreiville. Django on perinyt isältään vain auringonvalolla toimivan Gun Del Sol -aseen ja punaisen huivin. Pelin alussa Django kohtaa auringon lähettilään, ilmassa leijuvaa auringonkukkaa muistuttavan Otenkon. Otenko kertoo Djangolle, että Count loukkaantui pahoin viimeisessä taistelussaan Djangon isää Red Ringoa vastaan ja on siis nyt Djangolle helppo vastus. Fog Castlen (suomeksi "Sumun Linna") tornista Django löytää vampyyrin arkun, ja hän siirtää sen Otenkon ohjeiden mukaisesti linnan pihalle, jonne Otenko kutsuu Paalujuntan, vampyyrin puhdistavan taikalaitteen, jonka ovat siunanneet muinaiset jumalolennot Sol ja Gaea, aurinko ja maa. Kun Django on puhdistanut vampyyrin, selviää ettei arkussa ollutkaan Count, vaan tämän asettama hämäys. Count itse on jo kaukana pohjoisessa. Django ja Otenko matkaavat useiden epäkuolleiden täyttämien luolastojen läpi kohti Bloodrust Mansionia, Countin majapaikkaa. Kartanon pihalta he löytävät Gun Del Soliin kuuluvan Luna-linssin, jota Otenko pitää varmana merkkinä siitä, että vampyyrit ovat kaapanneet Kuun kaunottaren. Kaksikko kohtaa Countin kartanon suuressa salissa, ja Djangon voitettua hänet paikalle ilmestyy tyttö, joka kertoo olevansa Lita, Aurinkopuun hoitaja. Hän kertoo, että vampyyrit siirsivät Aurinkopuun San Miguelista, auringon kaupungista, Istrakaniin. Otenko toteaa, etteivät vampyyrit voi olla tarpeeksi vahvoja kajotakseen Aurikopuuhun, vaan jonkun vielä vahvemman kuin Count täytyy olla suunnitelman takana.
BirdLife International

BirdLife International on kansainvälinen lintujen suojelemista edesauttava ympäristöjärjestö. BirdLife International on maailman suurin ympäristöjärjestöjen yhteenliittymä, joka toimii 120 maassa. Järjestöllä on maailmanlaajuisesti 13 miljoonaa jäsentä ja tukijaa, yli 7500 työntekijää, ja sen yhteenlaskettu budjetti on 539 miljoonaa dollaria. Järjestön perustivat vuonna 1922 Gilbert Pearson ja Jean Theodore Delacour nimellä International Council for Bird Preservation. Toiminta loppui toisen maailmansodan jälkeen, mutta käynnistyi jälleen uudelleen vuonna 1983, ja nimi vaihdettiin nykyiseksi 1993. Järjestön nykyinen puheenjohtaja on jordanialainen Khaled Anis Irani ja toimitusjohtaja ecuadorilainen Patricia Zurita. Lintutieteellisten yhdistysten liitto (perustettu 1973) on nykyään BirdLife Internationalin täysivaltainen jäsen nimellä BirdLife Suomi.
Aiheesta muualla

BirdLife International
BirdLife Suomi
Carl Ducander

John ja Carl Ducander 1890-luvulla.
Carl Nils Ducander (22. huhtikuuta 1858 Kristianstad, Ruotsi – 5. toukokuuta 1943 Helsinki) oli ruotsalais-suomalainen tallimestari, ratsastuksenopettaja ja sirkuksenjohtaja.
Skånesta kotoisin ollut Carl Ducander suoritti asevelvollisuutensa Svean tykistörykmentissä ja sen jälkeen hän toimi samassa rykmentissä urheiluneuvojana sekä ratsastuksen, miekkailun ja voimistelun opettajana. Carl Ducander muutti Suomeen vuonna 1890 ja työskenteli lyhyen aikaa Turun ratsastuskoulussa, ennen kuin muutti Helsinkiin. Hänen johtamansa vuonna 1892 perustettu Helsingin ratsastusopisto menestyi muutaman vuoden, mutta vuosikymmenen lopulla polkupyöräilyn suosio alkoi vähentää ratsastuksen harrastusta.
Carl Ducander perusti veljensä Johnin kanssa Suomeen maan ensimmäisen sirkusseurueen vuonna 1895. Seurueella oli oma teltta, rotuhevosia enimmillään yli 30 ja esiintyjiä 70. Sirkusnäytökset aloitettiin maaseudulla, ennen kuin ryhdyttiin valloittamaan pääkaupunkia ja kilpailemaan muissa pohjoismaissa kansainvälisten sirkusyritysten kanssa. Suomen ulkopuolella Circus Ducander esiintyi ainakin Tallinnassa, mutta toiminta päättyi vararikkoon Kööpenhaminassa vuonna 1899.
Tämän jälkeen Ducander työskenteli Helsingissä ratsastuksenopettajana ja järjesti säännöllisesti sirkusesityksiä, kunnes toimipaikkana käytetty Siltasaaren maneesi sai käyttökiellon. Toimittuaan lyhyen aikaa Pietarin Noveau Cirquen johtajana Ducander palasi Helsinkiin, jonne oli valmistunut uusi Hippodrom (nykyisen Töölön kisahallin paikalle) vuonna 1910. Siellä Ducander johti vuodesta 1916 alkaen ratsastuksenopetusta ja vierailevia sirkusnäytäntöjä vuoteen 1930 saakka. Hän lahjoitti tämän jälkeen ratsunsa vuonna 1911 perustetulle Suomen Kenttäratsastusseuralle, jonka kunniajäsen hän oli.
Carl Ducanderin pojanpoika oli säveltäjä-toimittaja Sten Ducander alias Ensio Kosta.
Boksuga dorawatda

| Boksuga dorawatda> 복수가 돌아왔다 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  35 min
Pääosissa:   Yoo Seung-ho  Jo Bo-ah  Kwak Dong-yeon 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   SBS
Esitetty:  10. joulukuuta 2018 – 4. helmikuuta 2019
Jaksoja:  32
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):   Super Moon Pictures  Aniplus 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Boksuga dorawatda (kor. 복수가 돌아왔다, engl. My Strange Hero) on televisioyhtiö SBS:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Yoo Seung-ho, Jo Bo-ah ja Kwak Dong-yeon.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan

| Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan |
| --- | --- |
撲殺天使ドクロちゃん   (Club-to-Death Angel Dokuro-chan)
Genre: Seinen, komedia, gore 
TV-anime
Ohjaaja: Tsutomu Mizushima
Studio: Hal Film Maker
Lähetyskanavat: SKY PerfecTV!
Alkuperäinen lähetyskierros: 12. maaliskuuta 2005 – 10. syyskuuta 2005
Jaksojen määrä: 8 
Manga
Tekijä: Mitsuna Sakuse (tarina), Mitsuna Ouse (piirros)
Julkaisija:  MediaWorks    Kadokawa Media
Sarjajulkaisulehti:  Dengeki Comic Gao!
Ensimmäinen painatus: Elokuu 2005 – jatkuu
Kirjojen lukumäärä: 3 
TV-anime: Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan 2
Ohjaaja: Tsutomu Mizushima
Studio: Hal Film Maker
Lähetyskanavat: SKY PerfecTV!
Alkuperäinen lähetyskierros: 11. elokuuta 2007 – 10. marraskuuta 2007
Jaksojen määrä: 4 
Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan (jap. 撲殺天使ドクロちゃん) on Mitsuna Sakusen kirjoittama ja Mitsuna Ousen kuvittama japanilainen manga- ja  animesarja. Sarjassa on neljä osaa, jotka sisältävät kaksi alle 15 minuutin mittaista jaksoa.
Juoni

Sakura on yläasteikäinen poika, joka tulee tulevaisuudessa tekemään keksinnön, joka pysäyttää naisten kehittymisen kahdentoista vuoden iässä. Jumala ei salli tätä, vaan lähettää tämän vuoksi Sakuran perään enkeleitä tappamaan tämän ennen keksinnön luomista. Eräs näistä enkeleistä on Dokuro-chan, joka yrittää muuttaa tulevaisuutta tappamatta Sakuraa – lopullisesti. Dokuro-chan mättää ”suojeluksessaan” olevan pojan hengiltä mittavien verisuihkujen saattelemana aina sille päälle sattuessaan ja herättää tämän sitten henkiin hetken kuluttua vain voidakseen myöhemmin tappaa tämän taas uudestaan.
Bokusatsu Tenshi Dokuro-chan rakentuu lähes täysin sille huumorille, jota toisen pään irti iskemisessä isolla nuijalla voi nähdä, minkä lisäksi sarjassa on varsin huomattava määrä vessahuumoria. Seassa on myös pieni ripaus romantiikkaa, mutta kahdeksanosaisessa sarjassa ei tähän kuitenkaan paljoa ehditä takertua.
Bakerin perhe

Bakerin perhe on Resident Evil 7: Biohazard -pelissä esiintyvä perhe, jonka pelin päävihollinen Eveline on muuttanut hirviömäiseksi. Pelin päähenkilön Ethan Wintersin pitää pelissä pärjätä heille.
Perheenjäsenet > Jack Baker

Jack Baker on perheenisä ja heistä voimakkain. Häntä on hyvin vaikeaa tappaa. Hän on päävihollinen pelin lisäosassa End of Zoe. Hän on pelattava hahmo Resident Evil RE: Verse -pelissä.
Perheenjäsenet > Marguerite Baker

Marguerite Baker on perheenäiti. Hänellä on kyky hallita ötököitä.
Perheenjäsenet > Lucas Baker

Lucas Baker on perheen poika. Hän ei itse hyökkää Ethanin kimppuun, vaan tekee erilaisia "pelejä". Hän on päävihollinen pelin lisäosassa Not a Hero.
Perheenjäsenet > Zoe Baker

Zoe Baker on perheen tytär. Eveline ei onnistunut muuttamaan Zoeta samanlaiseksi kuin tämän perheestä, koska tämä onnistui pakenemaan. Zoe saa silti tartunnan ja tarvitsee samaa lääkettä kuin pelin päähenkilön Ethan Wintersin vaimo Mia Winters. Pelin lisäosassa End of Zoe Zoen setä Joe Baker taistelee Evelinen hirviöitä ja veljeään Jackia vastaan saadakseen Zoelle lääkettä.
Perheenjäsenet > Joe Baker

Joe Baker on Jack Bakerin veli. Eveline ei tee hänestä hirviömäistä eikä hän muutenkaan esiinny pääpelissä. Hän on päähenkilö pelin lisäosassa End of Zoe, jossa hän etsii Zoelle lääkettä.
Perheenjäsenet > Eveline

Eveline on pelin päävihollinen. Hän on nuori tyttö, joka haluaa itselleen perheen, ja tekee Bakerin perheestä sellaisen muuttamalla heidät hirviömäisiksi.
Calculus: A Complete Course

| Calculus: A Complete Course |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Robert A. Adams
Kustantaja:  Addison Wesley
Julkaistu:  26. tammikuuta 2006
Sivumäärä:  1200
ISBN:  9780135732588
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Calculus: A Complete Course on Robert A. Adamsin kirjoittama kirja. Kirja käsittelee yliopistotason matematiikan perusteita pääpainon ollessa differentiaali- ja integraalilaskennassa. Kirjassa tarkastellaan asioita nimenomaan reaalimuuttujien näkökulmasta. Kirjan sisältö on tarkoitettu kolmen lukukauden mittaiseksi kurssiksi.