stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grjazovets

| Grjazovets Грязовец |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Grjazovets
 Koordinaatit: 58°53′N, 40°15′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Vologdan alue
Piiri:  Grjazovetsin piiri
Väkiluku (2023):  14 424
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grjazovets (ven. Гря́зовец) on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ržavka-joen rannalla 47 kilometriä Vologdasta etelään. Kaupunki on Grjazovetsin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Arkangelin välinen M8-valtatie sekä Moskovan ja Vologdan välinen rautatie (Grjazovetsin asema). Asukkaita on 14 424 henkeä (vuonna 2023).
Paikalla sijainnut kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1538. Vuonna 1780 siitä tuli kaupunki ja ympäröivän kihlakunnan keskus. Vuonna 1872 rakennettiin sen kautta kulkeva rautatie. 1800–1900-lukujen vaihteessa Grjazovets oli huomattava pellavan ja voin tuotannon keskus, joka oli tunnettu myös pitsinnypläyksestä. Nykyään kaupungissa on lähinnä elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Grjazovetsin piirin sivusto (venäjäksi)
Grjazovetsin kaupunki Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Richard Grönblom

Edgar Richard Grönblom (s. 17. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen, olympialaisissa 1970- ja 1990-luvuilla kilpaillut purjehtija.
Grönblom sijoittui olympialaisten Finnjolla-luokassa 19:nneksi Montrealissa 1976 ja Star-luokassa 20:nneksi Ville Kurjen kanssa Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui Finnjollalla 25:nneksi vuonna 1976 sekä Starilla 20:nneksi vuonna 1995 ja 25:nneksi vuonna 1996. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli Finnjollalla 11:s vuonna 1976 sekä Starilla kymmenes vuonna 1994 ja 15:s vuonna 1993. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden Laser-luokassa vuonna 1975.
Seuratasolla Grönblom edusti Nyländska Jaktklubbenia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Laserilla vuosina 1975–1976, Finnjollalla vuosina 1976–1977 sekä Starilla vuosina 1985–1988, 1990 ja 1992–1995.
Grönblom kilpaili juniorina alppihiihdossa ja voitti nuorten Suomen-mestaruuden pujottelussa vuonna 1967.
Richard Grönblomin isä Sven Grönblom kilpaili myös purjehtijana olympialaisissa. Tytär Ronja Grönblom on purjehduksen arvokisaedustaja ja vaimo Pia Grönblom osallistui vuosina 2023–2024 maailmanympäripurjehdus Ocean Globe Raceen.
Richard Grönblom toimi Oy Grönblom Ab:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1996–2021. Yrityksen jakauduttua kahteen osaan, joista toinen sai nimekseen Grönblom Machines, on Grönblom ollut molempien hallituksessa.
Ronja Grönblom

Ronja Grönblom (s. 2000) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän kilpailee 49er FX -luokassa. Hän edustaa Helsingfors Segelsällskapia.
Grönblom on kilpaillut yleisen sarjan arvokilpailuissa vuodesta 2017 alkaen. Vuonna 2020 hän sijoittui Veera Hokan kanssa Euroopan-mestaruuskilpailuissa 12:nneksi ja seuraavana vuonna maailmanmestaruuskilpailuissa neljänneksi. Vuonna 2022 EM-kilpailuista tuli kuudes sija ja vuonna 2023 MM-kilpailuista 11. sija. Huhtikuussa 2024 Grönblom ja Hokka hankkivat maapaikan saman vuoden Pariisin olympialaisiin.
Ronja Grönblomin isä Richard Grönblom ja isoisä Sven Grönblom ovat osallistuneet purjehtijoina olympialaisiin, Richard vuosina 1976 ja 1996 sekä Sven yhdessä setänsä Gunnarin kanssa vuonna 1936. Äiti Pia Grönblom osallistui vuosina 2023–2024 maailmanympäripurjehdus Ocean Globe Raceen.
Manfred Gräsbeck

Manfred Uno Gustaf Gräsbeck (s. 16. heinäkuuta 1955, Turku) on suomalainen viulisti, kapellimestari ja säveltäjä. Hänen puolisonsa on urkuri Maija Lehtonen ja veljensä pianisti Folke Gräsbeck. Laulaja Yvonne Gräsbeck oli Manfred Gräsbeckin sisar.
Gräsbeck aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana isänsä Gottfrid Gräsbeckin johdolla. Hän opiskeli Turun konservatoriossa 1962–1979, Pariisissa 1971–1977 opettajanaan Christian Ferras ja Kiovan Tšaikovski-konservatoriossa 1978–1981 opettajanaan Olga Parhomenko. Västeråsissa järjestetyn pohjoismaisen viulukilpailun Gräsbeck voitti 1977. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1982 ja suoritti Sibelius-Akatemiassa musiikin kandidaatin tutkinnon 1991 ja musiikin maisterin tutkinnon 1997. Kapellimestariksi hän opiskeli Nizzassa 1974–1977 opettajinaan F. Quattrocchi ja Pierre Dervaux. Jorma Panulan mestarikurssille hän osallistui 2003.
Gräsbeck debytoi 16-vuotiaana Århusin ja Kööpenhaminan sinfoniaorkestereiden solistina. Hän toimii Suomen Kansallisoopperan toisena konserttimestarina. Gräsbeck on esittänyt yli 70 viulukonserttoa, joista monet ovat olleet kantaesityksiä, kotimaassa ja ulkomailla. Hän on konsertoinut lukuisissa kaupungeissa, joihin kuuluvat muiden muassa Bordeaux, Gävle, Hampuri, Katowice, Kaunas, Kööpenhamina, Moskova, Pietari, Reykjavík, Szczecin, Toulouse, Tukholma, Vilna, Volgograd, Västerås ja Århus.
Gräsbeck on säveltänyt yli 80 teosta. Niiden joukossa on 8 sinfoniaa, 6 viulukonserttoa, 5 sonaattia, pianokvartetto sekä trio käyrätorvelle, kontrabassolle ja uruille. Lisäksi hän on säveltänyt lauluja ja elokuvamusiikkia. Gräsbeck on julkaissut kahdeksan levytystä, ja hänellä on oma sinfoniaorkesteri nimeltään The Manfred Gräsbeck Symphony Orchestra.
Le Griffon

| Le griffon |
| --- | --- |
 Le Griffon. Puupiirros Louis Hennepinin teoksesta Nouvelle découverte (1697).
Lippuvaltio:   Ranska
Omistaja:  Robert Cavelier de La Salle
Vesillelasku:  elokuu 1679
Status:  Uponnut tai upotettu vuonna 1679
Tekniset tiedot
Pituus:  noin 9–12 m
Leveys:  7,70 m
Le Griffon oli ensimmäinen purjealus, joka seilasi Pohjois-Amerikan Suurilla järvillä. Tutkimusmatkailija Robert Cavelier de La Salle rakennutti laivan keväällä 1679 tarkoituksenaan käyttää sitä myöhemmin Luoteisväylän etsimiseen. Laiva aloitti neitsytmatkansa 7. elokuuta 1679 purjehtien Niagarajoelta Michiganjärvelle. Se katosi paluumatkalla saman vuoden syyskuussa. Aluksen hylkyä ei ole löydetty koskaan, ja laivan kohtalo on jäänyt arvailujen varaan.
Rakentaminen

Le Griffonin rakennustyöt aloitettiin tammikuussa 1679 Gayuga Creekin ja Niagarajoen yhtymäkohdassa Niagaran putousten yläpuolella. Projektiin osallistui useita miehiä ja alus rakennettiin ympäristöstä kaadetuista puunrungoista. Laivanrakennuksen etenemistä vaikeuttivat ravinnon niukkuus ja työtarvikkeiden puute. Ranskalaismieliset mohegaanit rakensivät työmiehille wigwamit ja auttoivat näitä riistanpyynnissä.
Niagarajoen ympäristössä metsästäneet irokeesien liittokunnan senecat kerääntyivät päivittäin katselemaan laivan rakennustöitä ja olivat kateellisia eurooppalaisten taidoista rakentaa niin ”suuri kanootti”. La Sallen matkustaessa alkuvuodesta Torontoon hoitamaan tarvikkeiden kuljetuksia töiden edistymisestä vastasivat hänen italialainen luutnanttinsa Henri Tonti ja lähetyssaarnaaja Louis Hennepin. Rakennustöitä seuranneet senecat suunnittelivat aluksen rungon polttamista, mutta salahanke paljastui ja senecojen aikeet estettiin lisääntyneellä vartioinnilla.
Neitsytmatka ja katoaminen

Alus valmistui toukokuun aikana, ja se ristittiin mystisen taruolennon mukaan Le Griffoniksi (suom. aarnikotka). Laiva aloitti neitsytmatkansa nykyisen Buffalon alueelta varhain elokuussa 1679 ja purjehti yli Eriejärven Detroitjoelle. Sieltä purjehdus jatkui Huronjärvelle. Paikalliset intiaanit ihailivat ja pelkäsivät aseistettua purjelaivaa, jollaista he eivät olleet ennen nähneet. Le Griffon poikkesi monissa intiaanikylissä, ja alus lastattiin täyteen turkiksia Michiganjärven etelärannalla sijaitsevassa potawatomien kylässä. La Sallen jäädessä lähimpien miestensä kanssa nykyiseen Wisconsinin Le Griffon aloitti paluumatkansa Niagaraan. Matkan aikana alus katosi jäljettömiin.
Le Griffonin kohtalosta liikkui monia eri versioita. Joidenkin turkiskauppiaiden arvelujen mukaan potawatomit ja ottawat murhasivat miehistön ja polttivat laivan turkislastin siepattuaan. La Salle itse uskoi omien miestensä upottaneen aluksen ja kuljettaneen turkikset muualle. Yleisin uskomus on, että Le Griffon joutui myrskyyn ja upposi.
Roope Gröndahl

Roope Kalevi Gröndahl (s. 20. lokakuuta 1989 Helsinki) on suomalainen pianisti.
Roope Gröndahl on opiskellut pianonsoittoa Helsingin konservatoriossa M. Oksalan johdolla 2003–2005, Sibelius-Akatemiassa Matti Raekallion ja Liisa Pohjolan johdolla 2005– sekä Lontoossa Royal Academy of Musicissa C. Eltonin johdolla 2010–. Hän on osallistunut muun muassa Andras Schiffin ja Paul Badura-Skodan mestarikursseille. Lisäksi hän on opiskellut kamarimusiikkia Ralf Gothónin ja Emanuel Axin johdolla.
Gröndahl palkittiin toisella sijalla Jyväskylän pianokilpailussa 2007 ja kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa 2007. Niin ikään toiseksi hän tuli Eurovision nuorten solistien kilpailussa Wienissä 2008.
Gröndahl on esiintynyt kotimaisten orkesterien, muun muassa Radion sinfoniaorkesterin, Turun filharmonisen orkesterin ja Tapiola Sinfoniettan solistina. Ulkomailla hän on konsertoinut Saksassa, Ranskassa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa.
Gröndahlilla todettiin 25-vuotiaana MS-tauti. Lääkärien mukaan hän oli sairastanut sitä todennäköisesti vuodesta 2012, jolloin ilmenivät ensimmäiset siihen viitanneet oireet. Sairaus ei ole estänyt soittotyön jatkamista.
Kurt Grönholm

Kurt Rolf Grönholm (16. joulukuuta 1926 Porvoon maalaiskunta – 1. toukokuuta 2017) oli suomalainen kilpasoutaja.
Grönholm edusti Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 perämiehellisessä nelossa, jossa Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuonna 1953. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sisähankanelosessa vuonna 1951.
Seuratasolla Grönholm edusti Hamarin Eloa ja Soutuseura AEB:tä. Hän voitti Suomen-mestaruuden sisähankanelosessa vuonna 1951, perämiehellisessä nelosessa 1952–1953, kahdeksikossa 1952–1953 sekä perämiehettömässä nelosessa 1953.
Grótta (Náxos)

| Grótta> Γρόττα |
| --- | --- |
 Gróttan arkeologista kohdetta ja museota.
Sijainti
 Grótta
Koordinaatit:  37°06′28″N, 25°22′36″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Náxoksen kaupunki, Náxos ja Pienet Kykladit, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  asutus
Ajanjakso:  noin 1300–700 eaa.
Kulttuuri:  kykladinen kulttuuri mykeneläinen kulttuuri antiikki
Aiheesta muualla
  Grótta Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grótta (kreik. Γρόττα, myös Gkrótta, Γκρόττα) on esihistoriallisen ja antiikin aikaisen asutuksen arkeologinen kohde Náxoksen kaupungissa eli Chórassa Náxoksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin Elävöittävän lähteen katedraalin aukiolla ja sen alla.
Gróttan arkeologinen kohde on alkuperäisen rauniokohteen sisällään pitävä museo. Se on rakennettu kolmeen kerrokseen arkeologisten kerrostumien mukaisesti. Kerrostumat ajoittuvat mykeneläiseltä kaudelta noin 1300 eaa. antiikin ajan geometriselle kaudelle noin 700 eaa. Esihistoriallisen ajan asutus on ulottunut läheiselle Palatián niemelle tai saarelle, jossa antiikin aikana sijaitsi Apollonin temppeli. Asutuksen hautausmaat ovat olleet Aplómatassa ja Kamínissa. Gróttasta on löydetty myös mykeneläistä kautta edeltäneen kykladisen kulttuurin keramiikkaa niin kutsutun Grótta-Pilós-kulttuurin ajalta noin 3200–3000 eaa., mutta tuolta ajalta paikalta ei löydetty merkkejä selvästä asutuksesta.
Löydöksiin lukeutuu muun muassa mykeneläisen ajan muuria ja keramiikkaa sekä geometrisen kauden keramiikkaa. Paikan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1980. Museo rakennettiin vuonna 1999.
Myöhäisen mykeneläisen kauden raunioita, n. 1250–1100 eaa.
Hautoja ja geometrisen kauden keramiikkaa, n. 700-luku eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grótta Wikimedia Commonsissa
Jarmo Grönlund

Jarmo Grönlund (s. 28. joulukuuta 1948 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1967–1975 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Grönlund edusti SM-sarjaurallaan tamperelaisseuroja Tapparaa ja Hilparaa. Hän pelasi SM-sarjassa 19 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan laskien 55 ottelua. Jäähyjä hänelle kertyi kymmenen minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1975.
Kidō butōden G Gundam

| Kidō butōden G Gundam |
| --- | --- |
機動武闘伝Gガンダム   (Kidō butōden G Gundam)
Genre: toiminta, science fiction 
TV-anime
Ohjaaja: Yasuhiro Imagawa
Studio: Sunrise
Lähetyskanavat: Terebi Asahi
Alkuperäinen lähetyskierros: 1.4.1994 – 31.3.1995
Jaksojen määrä: 49 
Kidō butōden G Gundam (jap. 機動武闘伝Gガンダム, myös Mobile Fighter G Gundam) on Sunrisen tuottama japanilainen animaatiosarja. Sitä esitettiin 1. huhtikuuta 1994 – 31. maaliskuuta 1995 Terebi Asahin kanavilla perjantaisin 17.00–17.30 yhteensä 49 osaa. Sarja juhlisti myös Gundam-brändin 15-vuotisjuhlavuotta. Sarjasta käytetään myös lyhennettä G Gun.
Tarina

Tulevaisuusvuosisadan (Future Century, F.C.) vuonna 60 13. Gundam-taistelu käynnistyy panoksena kaikkien siirtokuntavaltioiden herruus. Yksi osallistujista on päähahmo Domon Kasshu, joka taistelee muita ottelijoita vastaan koko maapallo areenanaan. Hänen todellinen päämääränsä on kuitenkin etsiä veljensä Kyōji Kasshu, joka petti kotimaansa Neo Japanin ja katosi kaapattuaan Ultimate Gundamin (Devil Gundam).
Maailma

Tulevaisuuessa maapallon elinolosuhteet ovat ympäristön saastumisen vuoksi romahtaneet. Tämän vuoksi maailman valtiot pitävät maapallon ympärillä hallussaan avaruussiirtokuntia, joihin valtioiden hallinto on siirretty.
Ihmiskunnan hallitseva luokka on muuttanut asumaan siirtokuntiin, mutta köyhät, joilla ei ole varaa siirtyä asumaan avaruuteen, ovat edelleen jäljellä maanpinnalla. Tämän vuoksi siirtokunnat hallitsevat politiikkaa, taloutta ja armeijoita, käyttävät Gundam-taistelua tuhoamissodan korvikkeena ja elävät yltäkylläisyydessä, kun taas maapallolle jääneistä useimmat joutuvat sinnittelemään köyhyydessä kaupunkien suurissa slummeissa.
Yleistä

G Gundam oli ensimmäinen kolmesta ns. Heisei-Gundam-televisiosarjasta, joiden tuottamiseen Yoshiyuki Tomino ei osallistunut (vaikka edeltävä Kidō senshi V Gundam tehtiinkin Heisei-kaudella, ei sitä lueta Heisei-Gundamien joukkoon, sillä Tomino tuotti sen).
Kidō senshi V Gundamin jälkeen Tominolle tarjottiin sopimusta uuden Gundam-sarjan teosta, mutta tämä kieltäytyi. Uudeksi sarjaksi ehdotettiin mm. avaruusvuosisata-jatkumoon kuuluvaa, Marsiin sijoittuvaa ”Polka Gundamia”, mutta näistä suunnitelmista luovuttiin, ja projekti ajautui vaikeuksiin. V Gundamin aikaan pääsarjan ja samaan aikaan julkaistun SD Gundam -sarjan tuotteiden menekki oli ollut suurta ala-astelaisten keskuudessa, ja siksi uutelle sarjalle päätettiin antaa SD Gundamin piirteitä. Samaan aikaan Street Fighter II:n kaltaiset tappelupelit ja Dragon Ball Z olivat suosiossa, ja siksi Bandai pyysikin tuottajia tekemään ”Gundamin, mutta tappelugenreen kuuluvana”. Kuultuaan tästä Tomino – välttääkseen sponsorien sekaantumisen tuotantoon – totesi, että seuraavana vuorossa olis showpaini-Gundam. Tomino sanoi, ettei ”sellaiseen hölmöilyyn pysty kuin Imagawa”, ja niin Yasuhiro Imagawa valittiin sarjan ohjaajaksi.
G Gundam erosi aiemmista Gundameista selvästi sarjakuvamaisella taustatarinallaan, jossa maailman herruutta ei ratkaistu sodalla, vaan kunkin maan edustajien ohjaamien Gundamien välisellä taistelulla kamppailulajeja käyttäen. Hahmojen yksityiskohdista vastaamaan kiinnitettiin sarjakuvapiirtäjä Kazuhiko Shimamoto. Lisäksi Imagawa pyysi mecha-suunnittelija Kunio Ōkawaraa suunnittelemaan Time Bokan -jatkumon Yatterman-sarjan robottien kaltaisia koneita.
Koska G Gundam erosi niin merkittävästi aiemmista Gundameista, eivät sen oheistuotteet Katsumi Kawaguchin mukaan käyneet kaupaksi kolmeen kuukauteen sarjan aloituspäivästä lukien. Lopulta G Gundam onnistui kuitenkin odotusti saamaan paitsi uusia faneja ala-asteikäisten keskuudesta, myös houkuttelemaan sivuhahmoillaan, kuten Idän voittamattomalla, vanhoja Gundam-harrastajia sarjan pariin. Huolimatta myöhemmästä myynnin parantumisesta alkupuoliskon heikko menestys johti siihen, että vuoden lopulla G Gundam -tuotteiden yhteenlaskettu myynti ei juuri eronnut V Gundam -tuotteiden myyntituloksesta. G Gundam kuitenkin edisti myös SD Gundam -tuotteiden myyntiä, minkä seurauksena Gundam-tuotteiden kokonaismyynti kasvoi huomattavasti edellisvuoteen verrattuna. Tämän vuoksi sarjan maine on avaruusvuosisata-Gundam-sukupolven ja SD Gundam -sukupolven keskuudessa erilainen, ja se jakaa voimakkaasti mielipiteitä Gundam-fanien keskuudessa yleisestikin.
Kunio Ōkawaran mukaan ”Gundam Wing on olemassa koska G Gundam tehtiin, ja X:n ansiosta Seed ja 00 ovat olemassa.”
Sarja esiteltiin B-Club-lehdessä väliaikaisnimellä ”Kidō tōshi G Gundam”. Myös pääosarobotti Shining Gundam esiteltiin tuolloin nimellä Rising Gundam.
G Gundam myös hyklkäsi siihen asti Gundamien maskottina toimineen Haron, jonka paluu tapahtui vasta seitsemän vuotta myöhemmin Gundam Seedin myötä.
Päähahmot ja -Gundamit

Domon Kasshu (ääni: Tomokazu Seki); Shining Gundam, God Gundam
Rain Mikamura (ääni: Yuri Amano); Rising Gundam, Devil Gundam
Idän voittamaton, Mestari Aasia (ääni: Yūsuke Akimoto); Kowloon Gundam, Master Gundam
Chibodee Crocket (ääni: Hōchū Ōtsuka); Gundam Maxter
Sai Saici (ääni: Kappei Yamaguchi); Dragon Gundam
George de Sand (ääni: Takumi Yamazaki); Gundam Rose
Argo Gulskii (ääni: Hidenari Ugaki); Bolt Gundam
Kyōji Kasshu / Schwarz Bruder (ääni: Hideaki Hori); Gundam Spiegel, Devil Gundam
Allenby Beardsley (ääni: Narumi Hidaka); Nobell Gundam
Ulube Ishikawa (ääni: Nobuo Tobita); Grand Master Gundam
Stalker (kertoja, ääni: Yūsuke Akimoto)
Vaikutteet

Kidō butōden G Gundamissa on nähtävissä paljon vaikutteita hongkongilaisista elokuvista, jotka ovat yksi ohjaaja Imagawan harrastuksista.
Idän voittamaton – Hahmo pohjautuu Jin Yongin wuxia-romaani Xiaoao jianghussa esiintyvään sukupuoleltaan tuntemattomaan mestaritaistelijaan. Nimi on myös Swordsman-elokuvatrilogian toisen osan lisänimi.
Fungwan Joihei – Swordsman-elokuvasarjan kolmannen osan nimi.
Lausingwoodipgim – Hongkongilainen wuxia-elokuva.
Chōkyū haōdenei – Hongkongilaisen elokuvalehden nimi.
Xiaoao jianghu – Swordsman-elokuvasarjan ja sen alkuteoksena toimineen romaanin mandariininkielinen nimi.
Tianjian juedao – Taiwanilaisen wuxia-kirjailija Wo Longshengin romaani ja siitä vuonna 1967 tehty elokuva. Vuonna 1993 tehtiin myös samanniminen elokuva, jolla ei kuitenkaan ole yhteyttä Won romaaniin.
Si wong jaang ba - Jet Lin tähdittämän Once Upon a Time in China -elokuvasarjan kolmannen osan nimi.
Wong Yun-Fat – Wong Fei Hungin, josta on tehty lukuisia elokuvia, ja näyttelijä Chow Yun-Fatin nimien yhdistelmä. Wongin suklaanhimo on viittaus Du shen -elokuvaan, jossa Chow’n roolihahmo piti myös suklaasta.
”Itä liekehtii punaisena” – Viittaus Swordsman III -elokuvan englanninkieliseen nimeen The East is Red.
”Kuninkaiden tuuli” – Viittaus Swordsman-elokuvan repliikkiin ”et tunne kuninkaiden tuulta”.
Sekiha tenkyōken – Tekniikan nimi on peräisin Jin Yongin romaani Xiakexingin päähenkilö Kulkukoiraa muistuttavan hahmon, Shi Potianin nimen kirjoitusmerkeistä.
Lisäksi vaikutteita on otettu myös muualta:
Gentle Chapman – Hahmo on nimetty Monty Pythonin Graham Chapmanin mukaan. On olemassa myös teoria, jonka mukaan nimi on peräisin brittiläiseltä autosuunnittelija Colin Chapmaniltä.
Allenby Beardsley – Nimettiin Star Trek – uuden sukupolven vänrikki Tess Allenbyn mukaan. On myös väitetty, että nimen pohjalla olisi englantilainen maalari Aubrey Beardsley.
Devil Gundamin autoevoluutio, itsekorjaus ja itsensä monistaminen, sen kuljetussäiliö sekä DG-solujen ihmisissä aiheuttama zombifikaatio olivat ideoina peräisin Star Trekin borgeilta.
God Fingerin sormiasento oli saanut vaikutteensa Star Trekin vulkaanien tervehdyksestä.
George de Sandin nimi on peräisin ranskalaiskirjailija George Sandilta.
Tuotantohenkilöstö > Sarja

Tuotanto: Sunrise
Alkuteos: Hajime Yatate, Yoshiyuki Tomino (Kidō senshi Gundam)
Sarjan asetelma, pääkirjoittaja: Yoshitake Suzuki
Hahmosuunnittelija: Hiroshi Ōtsuka
Hahmosuunnitteluavustaja: Kazuhiko Shimamoto
Mecha-suunnittelu: Kunio Ōkawara, Hajime Katoki, Kimitoshi Yamane
Mecha-ohjaus: Hirotoshi Sano
Animaatiotarkistus: Miki Ōtani, Tatsuya Kamitsu, Kōichi Iwanaga
Väritys: Shihoko Nakayama
Erikoistehosteet: Yutaka Chiba
Graafinen ohjaus: Jun’ichi Higashi
Kuvausohjaus: Yōichi Ōgami
Musiikki: Kōhei Tanaka
Ääniohjaus: Yasuo Urakami
Taustat: Studio Easter, Atelier Musa
Kuvaus: Asahi Production
Leikkaus: Tomoaki Tsurubuchi
Tehosteet: Akihiko Matsuda
Miksaus: Hisanori Ōshiro, Hisashi Yamamoto
Kirjallisuus: Hiroaki Kitajima
Tausta-asetelma: Yoshitaka Kawaguchi
Tuotantoavustaja: Yōko Hattori
Kuvausavustaja: Kunihiro Mori
Avustajat: Takako Itō, Yuri Tazaki, Ryōko Yoshimori
Tuotantovastaava: Kōtarō Nakayama
Yhteistyö: Dentsū, Sōtsū Agency (nyk. Sōtsū)
Apulaistuottaja: Yoshihito Akasaki
Tuottajat: Yoshiaki Koizumi (Terebi Asahi), Masahiko Minami (nyk. Bones), Masuo Ueda (nyk. Aniplex), Akira Matsumura (Sunrise)
Ohjaaja: Yasuhiro Imagawa
Valmistus: Terebi Asahi, Sunrise
Tuotantohenkilöstö > Yksittäiset jaksot

Käsikirjoitus: Fuyunori Gobu, Akira Okeya, Ryōta Yamaguchi, Fumihiko Shimo, Hiroaki Kitajima
Storyboard: Yūji Yamaguchi, Shōgo Kōmoto, Akira Nishimori, Chikara Shiomi, Gorō Taniguchi, Kunihisa Sugishima, Natsugumi Narito, Naoyuki Yoshinaga, Takeshi Ashizawa, Nobuhiro Kondō, Tsukasa Sunaga, Sōji Inoue, Yoshiyuki Takei, Ikurō Satō, Hiromitsu Morishita, Toshifumi Takazawa, Yasuhiro Imagawa
Kuvaus: Gorō Taniguchi, Shōgo Kōmoto, Ikurō Satō, Takeshi Ashizawa, Yoshiyuki Takei, Kunihiro Mori, Takeshi Yoshimoto
Kuvausohjaus: Masayoshi Nishimura, Takurō Shinbo, Ken Ōtsuka, Tōru Yoshida, Shin’ichi Sakuma, Hiroki Kanno, Takahiro Kimura, Hiromitsu Morishita, Hiroshi Ōtsuka, Hirotoshi Sano
Tuotantohenkilöstö > ”Prologuen” tuotantohenkilöstö

Kuvaus: Hiroshi Sawada
Tehosteet: Yūji Ōtsubo
Valasitus: Satoshi Ōba
Leikkaus: Shōji Sadano, Atsushi Sadamoto
MA: Masao Kiyota
Äänitehosteet: Yasuyoshi Kawate
Grafiikka: Kiyoto Kasaneiwa
CG: Jun Kurumisawa
Vaatteet: Pazzo
Tuotantoavustajat: Akira Nishimori, Tetsuya Watanabe
Animaatioavustus: Toshihiro Kawamoto, Jun’ya Ishigaki, Takahiro Yamada, Takuranke
Avustajat: Shihoko Nakayama, Studio K, MI
Kuvausavustus: Asahi Production, Hiro Animation Stand
Äänitysavustus: Audio Planning U
Leikkausavustus: Tomoaki Tsurubuchi
Materiaalit: Asahi Production, MI, Apu Studio, Studio Easter, Hitokuchizaka Studio
Yhteistyö: Kōichi Inoue, Kōtarō Nakayama, Bandai
Tuotannonedistys: Masahiro Tsukada, Hiroshi Yasukawa, Yōichirō Yamaguchi, Haruka Onodera
Valmistuavustus: Newteles
Tuotantovastaava: Kenji Uchida, Satoshi Sekiguchi
PR: Atsuko Niwa
Suunnittelu ja tuotanto: Takao Yotsuji
Lähetyskanavat

TV Asahi,Hokkaidō terebi, Hokuriku Asahi hōsō, Shizuoka Asaho terebi, Nagoya TV, Hiroshima Home TV, Kyūshū Asahi hōsō, Ōita Asahi hōsō, Kumamoto Asahi hōsō, Kagoshima hōsō perjantaisin 17.00–17.30
Testilähetykset aloittanut Ehime Asahi TV näytti vain viimeisen jakson perjantaina 17.00–17.30.
Eri aikaan sarjaa näyttivät Higashi Nippon hōsō, Fukushima hōsō, Nagano Asahi hōsō, Tulip TV, Asahi hōsō ja Ryūkyū hōsō.
Lisäksi Akita Asahi hōsō, Niigata TV 21, Seto naikai hōsō ja Yamaguchi Asahi hōsō näyttivät sarjan ensilähetyskierroksen päätyttyä. Seto naikai hōsōlla ilmoitettiin V Gundamin loputtua, että seuraavaksi näytettäisiin G Gundam, mutta näin ei kuitenkaan tapahtunut.
Oheistuotteet

Erilaisia G Gundam -tuotteita julkaistiin myyntiin suuret määrät paitsi sarjan esityksen aikana, myös sen jälkeen. Erityisesti huomionarvoisia ovat liki kaikki finaaleissa esiintyneet mobile fighterit käsittänyt MS in Action!! -toimintafiguurisarja, johon kuului myös varsin poikkeuksellisia malleja. Tämä johtui halusta suunnata tuote Yhdysvaltain, jossa sarjaa juuri esitettiin, markkinoille.
Lisäksi Master Grade Series -pienoismallisarjassa julkaistiin useita sarjan mobile fightereita.
Aiheesta muualla

Bandai Channel (japaniksi)
Gotha P.60

Gotha P-60C
Gotha P.60 oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen suihkuhävittäjämalli, jonka kehittely jäi kesken sodan päättyessä. Kone oli kaksimoottorinen lentävä siipi, joka pohjautui aikaisempaan Horten Go 229 -tyyppiin. Koneessa oli useita poikkeuksellisia ratkaisuja: lentävä siipi, miehistön makaava asento, paineistettu ohjaamo, ohjainpintajärjestely ja siiven etureunasolat.