stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Avioimpexin lento 110
Matkustajat ja miehistö

Koneen 108 matkustajasta noin 80 prosenttia oli viranomaisten mukaan Jugoslavian kansalaisia, etniseltä taustaltaan pääosin albaaneja. Muut matkustajat olivat Makedonian tasavallasta ja nelihenkinen ohjaamomiehistö Venäjältä. Matkustajien joukossa oli myös ranskalainen Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestön viranomainen Pierre Ollier.
Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden pääasiallinen syy oli makedonialaisten tutkijoiden mukaan miehistön virhe: he eivät seuranneet lentoaseman ympäristöön määritettyjä lentoreittejä ja jatkoivat lähestymistä, vaikka eivät tarkkaan tienneet sijaintiaan. Lisäksi onnettomuuden syntyyn vaikutti se, että Ohridin lentoaseman suunnistukseen käytetty radiomajakka ei onnettomuuden aikaan ollut toimintakunnossa. Sen sijaan venäläisten tutkijoiden mukaan onnettomuuden aiheutti venäjää ja englantia puhuneiden lentäjien ja makedoniaa puhuneen lennonjohtajan välillä tapahtunut väärinymmärrys.
Seuraukset

Onnettomuus oli kolmas vakava lentoturma Makedonian tasavallassa 16 kuukauden aikana. Maan siviili-ilmailustakin vastannut kaupunkisuunnittelun, rakennustöiden, viestinnän ja ekologian ministeri Antoni Pesev erosi onnettomuuden seurauksena tehtävästään.
Baek-ir-ui nanggunnim

| Baek-ir-ui nanggunnim> 백일의 낭군님 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  80 min
Pääosissa:   Do Kyung-soo  Nam Ji-hyun 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   tvN
Esitetty:  10. syyskuuta 2018 – 30. lokakuuta 2018
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  AStory
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Baek-ir-ui nanggunnim (hangul: 백일의 낭군님, engl. 100 Days My Prince) on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Do Kyung-soo ja Nam Ji-hyun.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Do Kyung-soo  | … |  Lee Yul / Na Won-deuk   |
|  Nam Ji-hyun  | … |  Yeon Hong-shim / Yoon Yi-seo   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Battlefield 2: Special Forces

| Battlefield 2: Special Forces |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Digital Illusions CE
Julkaisija:  EA Games
Pelisarja:  Battlefield
Pelimoottori:  Refractor 2
Julkaistu:  NA 22. marraskuuta 2005   JP 24. marraskuuta 2005   EU 25. marraskuuta 2005
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T   OFLC: M   PEGI: 16+
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Battlefield 2: Special Forces on Digital Illusions CE:n kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema lisäosa peliin Battlefield 2, jonka lisäosa vaatii toimiakseen. Pelissä pelataan erikoisjoukoilla ja pelissä on myös yökenttiä.
Pelaaminen

Lisäosan uusia varusteita ovat muun muassa yökiikarit, heittokoukku, liukuvaijeri, sokaisukranaatti ja kyynelkaasu. Uusia ajoneuvoja ovat muun muassa yhden ja kolmen hengen mönkijät sekä vesiskootterit. Moninpelikenttiä on kahdeksan. Lisäosa mahdollistaa myös pelaajan käyttää aseita, jotka vaativat itse Battlefield 2:ssa ylennyksen mukana tulevan asevalinnan joka avaa seuraavan aseen pelaajan valitsemalle sotilasluokalle.
Pelaaminen > Osapuolet

Navy SEAL
Special Air Service
Spetsnaz
MEC-erikoisjoukot (Middle Eastern Coalition) (suom. Lähi-idän koalitio)
Insurgents (Lähi-idän vapaustaistelijat)
Rebels (Tšetšenialaiset kapinallisjoukot)
En svensk tiger

En svensk tiger -kampanjan tunnus.
En svensk tiger on ruotsalaisen Bertil Almqvistin toisen maailmansodan aikana luoma iskulause ja vakoilun vastaisen kampanjan tunnus. Lause on kaksimerkityksinen. ”En svensk tiger” (suom. ruotsalainen tiikeri) viittaa toisaalta tunnuksessa kuvattuun tiikeriin, mutta toisaalta ruotsin kielessä tiger on verbin tiga (suom. vaieta) preesensmuoto, eli lause on myös luettavissa ruotsalainen vaikenee.
Almqvist loi tunnetun piirrostiikerin vuonna 1941 Ruotsin tiedotusviranomaisen Statens informationsstyrelsen tiedotuskampanjaa varten. Sen tavoitteena oli edistää ulkovaltojen Ruotsissa harjoittaman vakoilun torjuntaa. Kun Almqvist kuoli vuonna 1972, tiikeritunnuksen tekijänoikeudet siirtyivät ruotsalaiselle valmiusajan historiaa vaalivalle Beredskapsmuseetille. Ruotsin puolustusvoimien käytettyä tunnusta omassa toiminnassaan se haastettiin oikeuteen tunnuksen luvattomasta käytöstä. Vuonna 2008, 11 vuoden oikeustaistelun jälkeen, Ruotsin puolustusvoimat määrättiin maksamaan Almqvistin tyttärille vahingonkorvausta 300 000 kruunua kummallekin ja lisäksi 100 000 Beredskapsmuseetille.
Aviogenexin lento 130

| Aviogenexin lento 130 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskoneen kaltainen Aviogenexin Tu-134.
Yhteenveto
Päivämäärä:  23. toukokuuta 1971
Onnettomuustyyppi:  lentäjän virhe
Tapahtumapaikka:   Rijeka, Jugoslavia
 :  45°13′01″N, 014°34′13″E
Lähtöpaikka:   Gatwickin kansainvälinen lentoasema, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Määränpää:   Rijekan lentoasema, Rijeka, Jugoslavia
Kuolleita:  78
Loukkaantuneita:  5
Eloonjääneitä:  5
Lentokone
Konetyyppi:  Tupolev Tu-134A
Lentoyhtiö:  Aviogenex
Rekisteritunnus:  YU-AHZ
Matkustajia:  76
Miehistöä:  7
Aviogenexin lento 130 oli Aviogenexin tilauslento Lontoon Gatwickin kansainväliseltä lentoasemalta Kroatian (silloisen Jugoslavian) Rijekan lentoasemalle. 23. toukokuuta 1971 lentoa operoinut Tupolev Tu-134A syöksyi maahan laskeutumisen aikana. Koneen 76 matkustajasta ja seitsemästä miehistön jäsenestä 78 kuoli.
Se oli ensimmäinen Tu-134-koneelle sattunut kuolonuhreja vaatinut onnettomuus koelentovaiheen jälkeen.
Lentokone

Onnettomuuslennon kone oli Tupolev Tu-134A (valmistenumero 1351205, rekisteri YU-AHZ). Kone oli lähes uusi. Se oli tuotu Jugoslaviaan 23. huhtikuuta 1971 ja lentokelpoisuustodistus myönnetty 27. huhtikuuta. Sille oli onnettomuuteen mennessä kertynyt vain 111 lentotuntia 47 lennolla.
Miehistö

Lennon kapteeni oli 41-vuotias Miloš Markićević. Hänellä oli 7 126 lentotuntia, joista 139 Tu-134A-koneella. Perämiehenä toimi 34-vuotias Stevan Mandić (2 400 tuntia, joista 899 Tu-134/Tu-134A). Lentoinsinöörin paikalla istui 45-vuotias harjoittelija Viktor Tomić, jolla oli 99 tunnin kokemus. Häntä valvoi 39-vuotias lentoinsinööri Ivan Čavadja (7 500 tuntia, joista 1 373 Tu-134). Kaikki neljä selvisivät onnettomuudesta hengissä.
Matkustamohenkilökunnan muodostivat lentoemännät Alma Svoboda, Mira Miše ja Mirjana Janković.
Lennon tapahtumat

Lomamatkalla olleita brittituristeja kuljettanut kone nousi Gatwickin lentoasemalta kello 16.33 paikallista aikaa. Lento ja ILS-lähestyminen sujuivat normaalisti huolimatta Euroopan epävakaista sääoloista, sateesta ja ukkosmyrskyistä. Noin neljän kilometrin päässä kiitotiestä, jolloin kone oli 300 metrin korkeudessa, alkoi kaatosade. Sateessa kone joutui turbulenssiin. Noin 50 sekuntia ennen kiitotiekosketusta koneen nokka nousi ylöspäin ja kallistui oikealle. Lentonopeuden ja -korkeuden vuoksi ILS-lähestymiseen ei voitu palata. Miehistö jatkoi lähestymistä käsiohjauksella. He saivat koneen kiitotien keskilinjan suuntaiseksi, mutta lentokorkeus oli liian suuri. Korkeuden vähentämiseksi moottorit laitettiin tyhjäkäynnille ja koneen nokkaa ohjattiin alaspäin. Noin kolmen sekunnin ajan kapteeni harkitsi lähestymisen keskeyttämistä, mutta päätti jatkaa. Tässä vaiheessa kone oli 800 metrin päässä kiitotien kynnyksestä ja 60 metriä kynnystä ylempänä.
Optisen illuusion vuoksi miehistö luuli olevansa lähempänä kiitotietä ja korkeammalla kuin todellisuudessa. Kone alkoi hidastua, ja korkeus väheni yhä nopeammin. Kone osui kiitotiehen 260 kilometrin tuntinopeudella, oikea siipi katkesi, kone kääntyi ympäri ja syttyi tuleen. Kaikkien 78 menehtyneiden kuolinsyy oli joko häkämyrkytys tai kuoliaaksi palaminen. Ruumiit olivat pahoin hiiltyneitä.
Onnettomuudesta selvisi vain viisi henkilöä: nelihenkinen ohjaamomiehistö, joka poistui ohjaamon ikkunasta, ja yksi matkustaja, Ranko Sarajčić, joka poistui runkoon tulleen repeämän kautta. Yhtäkään hätäuloskäyntiä ei onnistuttu avaamaan joko tulipalon, niiden kiinni juuttumisen tai vahingossa tapahtuneen lukitsemisen vuoksi.
Tutkinta

Onnettomuuden tutki brittiläinen Air Accidents Investigation Branch. Se julkaisi loppuraporttinsa joulukuussa 1973 ja totesi onnettomuuden perimmäiseksi syyksi sääolosuhteiden aiheuttaman optisen illuusion, joka sai miehistön toimimaan väärin. Tutkintalautakunta antoi tutkinnan perusteella kuusi suositusta, niiden joukossa sateen aiheuttamien optisten illuusioiden tutkiminen ja lentokenttien palomiesten koulutuksen uudistaminen.
Barbados kesäolympialaisissa 2024

Barbados osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa neljä urheilijaa kolmessa eri urheilumuodossa. Joukkueen lippua avajaisissa kantoivat pikajuoksija Sada Williams ja uimari Jack Kirby.
Joukkue > Triathlon

Barbados sai triathloniin yhden maapaikan.
Matthew Wright – miesten kilpailu
Joukkue > Uinti

Barbados sai uintiin yhden maapaikan.
Jack Kirby – miesten 100 m vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Barbados sai yleisurheiluun kaksi maapaikkaa.
Tristan Evelyn – naisten 100 m
Sada Williams – naisten 400 m
Beşiktaş JK (koripallo)

| Beşiktaş JK |
| --- | --- |

Lempinimet:  Mustat kotkat
Liiga:  Turkin liiga Mestarien liiga
Perustettu:  1933
Areena:  BJK Akatlar Arena (kapasiteetti 3 200)
Kotipaikka:  Istanbul, Turkki
Värit:           
Presidentti:   Fikret Orman
Päävalmentaja:   Ufuk Sarıca
Mestaruudet:   Turkin-mestaruus (2)  Turkin cup (1)  EuroChallenge (1)  Turkin supercup (1) 
Kotisivu:  www.bjk.com
Beşiktaş JK on turkkilainen koripalloseura ja osa samannimistä yleisseuraa.
Seuran miesten joukkue on tunnettu myös sponsorinimillä Beşiktaş Cola Turka (2005–2011), Beşiktaş Milangaz (2011–2012), Beşiktaş İntegral Forex (2013–2015), Beşiktaş Sompo Japan (2015–2016) ja Beşiktaş Aygaz (2016–).
Historia

Beşiktaş-yleisseura perustettiin vuonna 1903 ja sen koripallojaosto vuonna 1933. Seuran miesten edustusjoukkue voitti ensimmäisen Turkin-mestaruutensa vuonna 1975. Turkin cupin joukkue voitti vuonna 1987. Vuonna 1997 seura putosi korkeimmalta tasolta oltuaan 13:s. Taustalla olivat osin taloudelliset vaikeudet. Beşiktaş nousi kuitenkin pian takaisin korkeimmalle sarjatasolle ja 2010-luvulla seura voitti muun muassa toisen kerran Turkin mestaruuden.
Saavutukset

Turkin-mestaruus
Mestari (2): 1975, 2012
Turkin cup
Mestari (1): 2012
EuroChallenge
Mestari (1): 2012
Turkin supercup
Mestari (1): 2012
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Joukkue Eurocupin sivuilla (englanniksi)
Tilastot (englanniksi)
Emil Honkapuu

Oskar Emil Honkapuu, vuoteen 1935 Stavenhagen (4. lokakuuta 1885 Viipurin maalaiskunta  – 7. elokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen parissa työskennellyt johtaja ja päätoimittaja.
Honkapuun vanhemmat olivat puutarhuri Karl Fredrik Rudolf Stavenhagen ja Ulrika Maria Hukkanen. Hän kävi viisi luokkaa lyseota ja työskenteli kirjanpitäjänä, kaupanhoitajana ja pankkivirkailijana vuodesta 1902.  SOK:n palveluksessa Honkapuu toimi vuodesta 1907, konttoristina, neuvojana, aputoimittajana, johtokunnan ja hallintoneuvoston sihteerinä sekä 1916–1917 neuvontatoimiston hoitajana. SOK:n johtaja ja johtokunnan jäsen, jonka erikoisala oli neuvontatyö,  Honkapuu oli vuodesta 1917. Edellisestä vuodesta hän oli myös Yhteishyvän, Samarbeten ja Osuuskauppalehden päätoimittaja ja vuodesta 1928 Handelslagetin. Osuustoimintalehden toimituksen jäsen Honkapuu oli vuodesta 1921. Yhteiskirjapaino Oy:n johtokunnan jäsen hän oli vuodesta 1919 ja Pellervo-seuran 1922–1928, Yleisradion hallintoneuvostossa Honkapuu oli 1926–1929.
Emil Hougberg

Emil Hougberg (23. heinäkuuta 1857 Tornio – 24. toukokuuta 1909 Pitkäniemi) oli suomalainen ylilääkäri, professori ja luontoharrastaja.
Hougbergin vanhemmat olivat apteekkari Magnus Johan Hougberg ja Fredrika Asplund. Hän tuli ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1877, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1884, lääketieteen lisensiaatiksi 1887 sekä väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1892. Hän toimi Lapinlahden keskuslaitoksen alilääkärinä 1887–1899, Helsingin vaivaistalon mielisairaitten hoitolan lääkärinä 1894–1896, ja Pitkäniemen keskuslaitoksen ylilääkärinä vuodesta 1899 alkaen. Lääkintähallituksen ylimääräisenä ja avustavana lääkärinä hän toimi useaan otteeseen. Hänet nimitettiin psykiatrian dosentiksi 1894 ja professoriksi 1903.
Hougberg oli lääkäriseura Duodecimin aktiivinen jäsen. Hän oli innokas luonnontutkija ja amatöörilintutieteilijä, joka keräsi huomattavan munakokoelman. Kokoelmassa oli 307 lintulajin munia yhteensä 1 085:stä pesyeestä. Kokoelma on lahjoitettu Helsingin yliopistolle.
Aurora von Qvanten

Aurora Magdalena von Qvanten, o.s. Örnberg (12. syyskuuta 1816 Piitime, Ruotsi – 30. maaliskuuta 1907 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti kirjailijanimeä Turdus Merula.
Elämäkerta

Von Qvantenin vanhemmat olivat pormestari Carl Jacob Örnberg (1779–1848) ja Helena Catharina Degerman (1785–1848). Hän avioitui vuonna 1857 suomalaissyntyisen kirjastonhoitajan ja kirjailijan Emil von Qvantenin (1827–1903) kanssa.
Von Qvanten julkaisi muun muassa romaanit Rosa Arntson (1868), Musikerns dotter (1881) ja En roman på landsbygden (1882) ja oli myös ahkera kääntäjä. Hänen käännöksiään ovat muun muassa En fredag Dramatenille (ranskasta) 1850, jota esitettiin neljä kertaa, ja Peter den store och hans son (ranskasta) 1850–1851, jota sitäkin  esitettiin Dramatenissa neljä kertaa.
Teokset

Tantens glömska: monolog-vådevill i 1 akt.  (Bibliotek för teatervänner, 99-0562721-9 ; 174)  Stockholm. Määritä julkaisija!
En nyårsafton i Norrland.  Stockholm:  Eklund, 1867.
Rosa Arntson.  Stockholm:  Eklund, 1868.
Två månader i Rhentrakterna under kriget 1870.  Stockholm:  Huldbergska bokh., 1870.
Vid drottning Lovisas begrafning.  Stockholm:  K. F. Lindström, 1871.
En roman på landsbygden: skildringar från Norrland.  Stockholm. Määritä julkaisija!
Musikerns dotter: romantiserade bilder från Carl XIV Johans tid.  Stockholm:  Beijer, 1881.
Från skilda kretsar: berättelser.  (Sigfrid Flodins Romanbibliotek ; 17)  Stockholm:  Flodin, 1885.
Sällsamma historier.  Stockholm:  Huldberg, 1890.
Teokset > Lapsille ja nuorille

När och fjerran [Elektronisk resurs] : roande berättelse för brn från nio till fjorton års ålder.  Stockholm 9:  Huldberg, 1856.  Teoksen verkkoversio. (pdf) * sivu kerrallaan selattava versio (Arkistoitu – Internet Archive)
Smått och godt: berättelser för barn, från 9 till 14 års ålder.  Stockholm 8:  Huldbergs bokhandel, 1856.
Teokset > Käännöksiä

François Ponsard: Horatius och Lydia: komedi i en akt.  Stockholm 2:  Huldberg, 1864.  François Ponsard
Gray Nick: Capitola: skildring från lifvet i Amerika (Huldberg, 1865)
Mary Ann Evans  (= George Eliot): En kärlekshistoria af  George Eliot. Öfversättning från engelskan af Turdus Merula [pseud.]. Stockholm, på L. J. Hjertas förlag, 1867.  Stockholm:  Hjerta, 1867.
Spökhistorier vid julbrasan (Huldberg, 1868)
Ernest Legouvé: Qvinnans historia (Histoire morale des femmes) (Hierta, 1867)
Ernest Legouvé: Det nittonde århundradets fäder och söner. 1, Den första ungdomen.  Stockholm:  L. J. Hierta, 1869.
Tusen och en natt: med flera hundra i texten intryckta illustr..  Stockholm. Määritä julkaisija!
Om vården af utseendet.  Stockholm:  M. Sahlström, 1877.  (anmärkningar af grefvinnan D. D., från urtexten för första gången fullständigt återgifven på tyska av Gustav Weil, svensk öfversättning av Turdus Merula, fyra volymer)
Octave Feuillet: Filips flammor (Bonnier, 1877)
Ouida: Mott och mal: nutidsskildring (Adolf Bonnier, 1885)
Käännös suomeksi
Erika Nyström

Nyströmin kaksoset Paf Open -turnauksessa Maarianhaminassa 2007. Erika on kuvassa etualalla.
Erika Nyström (s. 13. syyskuuta 1983 Muurame) on entinen suomalainen rantalentopalloilija, joka pelasi identtisen kaksoissisarensa Emilia Nyströmin parina. 178-senttinen Erika on sisaruksista hieman vanhempi.
Nyströmit saavuttivat urallaan EM-pronssia Berliinissä 2010. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen aikuisten arvokisamitali lentopallossa. Sisarukset voittivat lisäksi junioreiden ja nuorten Euroopan-mestaruuden. He sijoittuivat beach volleyn maailmankiertueen osakilpailussa parhaimmillaan kolme kertaa viidenneksi. Lisäksi he olivat kerran seitsemäs ja kolmetoista kertaa yhdeksäs lajin kansainvälisen kiertueen osakilpailussa. Nyströmit voittivat haastajakiertueen kilpailun Ranskan Le Lavandou’ssa vuonna 2003 ja sijoittuivat seuraavana vuonna samassa kilpailussa toiseksi. Turun kilpailussa he olivat kolmansia vuonna 2006.
Nyströmit voittivat naisten beach volleyn Suomen mestaruuden vuosina 2002, 2004, 2005, 2006, 2008 ja 2009. SM-hopeaa he saavuttivat vuosina 2000 ja 2001. Nyströmien ura päättyi kauteen 2015. He osallistuivat päätöskaudellaan Bakun Euroopan kisoihin. Kausi oli loukkaantumisten sävyttämä.
Aiheesta muualla

Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Erika Nissen

| Erika Nissen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Erika Nissen o.s. Lie
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1845 Kongsvinger, Norja
Kuollut: 27. lokakuuta 1903 (58 vuotta) Kristiania, Norja
Ammatti:  muusikko, musiikinopettaja
Puoliso:  Oscar Egede Nissen (1874–1895)
Sukulaiset:  Jonas Lie (serkku)
Muusikko
Soittimet:  piano
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Erika Nissen (o.s. Lie; 17. heinäkuuta 1845 Kongsvinger – 27. lokakuuta 1903 Kristiania) oli norjalainen pianisti ja musiikinopettaja. Hänen opettajanaan toimi muun muassa Halfdan Kjerulf ja hän esiintyi sekä Norjassa että ulkomailla 1860-luvulta alkaen. Nissen oli jonkin aikaa kihloissa säveltäjä Rikard Nordraakin kanssa. Vuosina 1874–1895 hän oli naimisissa lääkäri ja poliitikko Oscar Egede Nissenin kanssa. Erika Nissenin serkku oli kirjailija Jonas Lie.
Erika Nissen Erik Werenskioldin maalaamana (1892).
Nissenin mukaan nimetty Erika Nissens gate Oslossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erika Nissen Wikimedia Commonsissa
Barbados olympialaisissa

Barbados osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicon 1968 kesäolympialaisissa ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa lukuun ottamatta Moskovan 1980 kisoja, joita se boikotoi. Se on saavuttanut olympialaisissa yhden pronssimitalin. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Barbadoksen olympiajoukkueen ainoa mitalisti on pikajuoksija Obadele Thompson, joka sijoittui 100 metrin juoksussa pronssille Sydneyn 2000 olympialaisissa. Ensimmäinen barbadoslainen olympiamitalisti oli kuitenkin James Wedderburn, joka saavutti pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa Rooman 1960 olympialaisissa edustaessaan Länsi-Intian liittovaltiota.
Olympiamitalit urheilumuodoittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Yleisurheilu | 0 | 0 | 1 | 1 | 98 |
| Yhteensä | 0 | 0 | 1 | 1 | 146 |
Lähteet:
Mitalit kesäolympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1968  1968 Mexico City: 0
1972  1972 München: 0
1976  1976 Montreal: 0
1984  1984 Los Angeles: 0
1988  1988 Soul: 0
1992  1992 Barcelona: 0
1996  1996 Atlanta: 0
| 2000  2000 Sydney | 0 | 0 | 1 | 1 | 71 |
2004  2004 Ateena: 0
2008  2008 Peking: 0
2012  2012 Lontoo: 0
2016  2016 Rio de Janeiro: 0
2020  2020 Tokio: 0
| Yhteensä | 0 | 0 | 1 | 1 | 146 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 Pronssia | Obadele Thompson | 2000  2000 Sydney |  Yleisurheilu | Miesten 100 m |
Lähteet:
BAe 146

| British Aerospace BAe 146 |
| --- | --- |
 Buzzin BAe 146-300
Tyyppi:  matkustajalentokone
Valmistaja:  British Aerospace
Ensilento:  9. syyskuuta 1981
Esitelty:  1983
Tila:  ei tuotannossa, mutta käytössä
Pääkäyttäjät:  Lufthansa City Line (484) Brussels Airlines (183)  City Jet (120)  Swiss Air Lines   Star Up
Valmistusmäärä:  387 (Avro RJ:166, BAe 146: 221) 
Valmistusvuodet:  1978–2001
Muunnelmat:  Avro RJ Avroliner
BAe 146 on brittiläinen lyhyen matkan nelimoottorinen matkustajalentokone, josta on tehty useita eri modifikaatioita.
Historia

Hawker Siddeley Aviation ilmoitti suunnittelevansa uutta lyhyen matkan hiljaista nelimoottorista konetta elokuussa 1973. Alun perin nimeä HS 146 kantaneen koneen kehitysprojekti joutui kuitenkin vaikeuksiin taloudellisten ongelmien vuoksi, mutta koneen suunnittelua jatkettiin rajoitetusti. Vuonna 1977 Hawker Siddeley joutui vastamuodostuneen British Aerospacen alaisuuteen, jolloin BAe antoi luvan jatkaa koneen suunnittelua. BAe:n hallitus hyväksyi 10. heinäkuuta 1978 projektin, jonka nimi vaihtui BAe 146:ksi, täyden kehitystyön aloituksen. 3. syyskuuta 1981 projektin tuloksena syntynyt BAe 146-100 lensi ensilentonsa.
Malliversiot

BAe 146-200 on pidennetty versio 146-100:sta. Se on suurelta osin edeltäjänsä kaltainen, mutta 2,39 metriä pidempi, jonka ansiosta lattian alaiset rahtitilat ovat 35 % suuremmat. Ensimmäinen 146-200 sarjan kone lensi ensilentonsa elokuun ensimmäinen päivä vuonna 1982. Kaksi BAe 146-200QC -sarjan konetta muunneltiin vuonna 2013 Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisten ilmavoimien tarpeisiin. Koneet saivat mallitunnuksen C3, ja ne oli varustettu infrapuna torjuntavarustuksella ja lämpöhakuisten ohjusten torjutaan tarkoitetuilla soihduilla. Koneita oli tarkoitus käyttää Afganistanissa.
BAe 146-300 on vielä pidemmäksi venytetty versio, joka lensi ensilentonsa vasta vuonna 1987.
Viimeinen varsinainen 146-sarjan kone valmistui vuonna 1993, mutta seuraajana oli uudistettu Avro RJ -sarja.
Avron RJ-sarja

Avro RJ Avroliner-sarja sisältää kolme erikokoista matkustajalentokonetyyppiä sekä kaksi businessversioita. Eroavaisuuksia BAe 146 -sarjan koneisiin ovat muun muassa RJ-sarjassa käytettävät tehokkaammat moottorit sekä vahvistetut siipirakenteet, runko ja laskutelineet.[lähde? ] Täten RJ-sarjan koneilla voidaan operoida raskaammilla lasteilla ja pidemmillä reiteillä kuin BAe-koneilla. Lisäksi RJ-sarjassa on perinteisen avioniikan tilalla digitaalinen avioniikka ja sillä on kelpuutus CATIIIa-automaattilaskeutumisiin, myös CATIIIb-automaattilaskeutuminen on optiona. Avro RJ Avrolinerit tunnetaan hiljaisuudestaan, joten niillä voi lentää melurajoituksiltaan vaativimmillekin kentille.[lähde? ]
RJ-sarjan suurimpaan versioon Avro RJ100:een mahtuu matkustamovariaatiosta riippuen 99–125 matkustajaa. Kotimaisista lentoyhtiöistä konetyyppi oli aiemmin käytössä Blue1:lla.
RJ-sarjan eniten myyty lentokone Avro RJ85 on pienempi kuin RJ100, mutta suurempi kuin RJ70. Matkustamovariaatiosta riippuen koneeseen mahtuu 84–112 matkustajaa. Suomalaisista lentoyhtiöistä konetyyppi oli käytössä Blue1:lla. RJ85:stä on olemassa myös businessversio, Avro RJ85 Business Jet.
RJ-sarjan pienimpään versioon Avro RJ70:een mahtuu matkustamovariaatiosta riippuen 70–94 matkustajaa.  RJ70:sta on olemassa myös businessversio, Avro RJ70 Business Jet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BAe 146 Wikimedia Commonsissa
Blue1:n Avro RJ-85
British Airwaysin Avro RJ-100
BAe Jetstream 31

BAe Jetstream 31
BAe Jetstream 31 on British Aerospacen valmistama 19-paikkainen, kahdella potkuriturbiinimoottorilla varustettu liikennelentokone, joka oli eri versioina tuotannossa vuosina 1980–1993. Kaikkien versioiden yhteenlaskettu valmistusmäärä on 458 kappaletta.