stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reino Silvanto
Suomennoksia

Anton Tšehov: Kolme kertomusta ; venäjästä suomentanut Reino Silvanto. Karisto 1911
Henryk Sienkiewicz: Se kolmas : humoristinen kertomus taiteilijaelämästä. Otava 1911
Anton Tšehov: Venäläistä rakkautta. Yrjö Weilin, Helsinki 1911, 2. painos Kirja, Helsinki 1929, näköispainos Lasipalatsi, Helsinki 2000
Anton Tšehov:  Avioliittoja : kokoelma aviotarinoita ; valikoinut ja suomentanut Reino Silvanto. Kirja, Helsinki 1912, 2. painos 1929
Anton Tšehov: Kosinta : yksinäytöksinen pila. Näytelmäkirjasto n:o 45. 2. painos, Yrjö Weilin, Helsinki 1912, 3. painos 1921
Shi Nai Nga: Kapinallinen Lo ta : koomillinen kiinalainen seikkailuromaani. Otava 1912
Nikolai Gogol: Riita : kertomus siitä, kuinka Ivan Ivanovits ja Ivan Nikiforovitsh riitaantuivat. Otava 1912
Anton Tšehov: Naisia. Kirja, Helsinki 1913
Henryk Sienkiewicz: Erämaan halki ; puolan kielestä lyhennellen suomentanut Reino Silvanto. Otava 1914, 2. painos 1922, 3. painos 1947, 4. painos 1953, 5. painos 1965, 6. painos 1969, 7. painos 1975 (alkuteos W pustyni i w puszczy)
Anton Tšehov: Riemujuhla : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 115. Kirja, Helsinki 1914
Maksim Gorki: Varjenka. Otava 1915
Henryk Sienkiewicz: Vedenpaisumus : historiallinen romaani, osat 1-3. Otava 1926
Anton Tšehov: Kaksikymmentä : novellikokoelma. 2. painos Kirja, Helsinki 1929
Henryk Sienkiewicz: Ristiritarit. WSOY 1936, 2. painos 1961
Wladyslaw Reymont: Luvattu maa. Otava 1936 (alkuteos Ziemia obiecana)
Karel Čapek: Kotiinpaluu : romaani, tšekin kielestä suom. Reino Silvanto. WSOY 1937 (alkuteos Hordubal)
Karel Čapek: Salamanterisota; tšekin kielestä suom. Reino Silvanto. WSOY 1938, 2. painos 1962, 3. painos 1992 (alkuteos Válka s mloky)
Eve Curie: Äitini Marie Curie; ranskan kielestä suom. Reino Silvanto. WSOY 1938, 3. painos 1939, 4. painos 1946, 5. painos 1951, 6. painos 1982
Henryk Sienkiewicz: Kaksintaistelu : pienoisromaani. WSOY 1940, 2. painos 1941
Ignas J. Scheynius: Punainen tulva nousee. WSOY 1942
Ottfried Finckenstein: Kurjenhuuto : kertomus. WSOY 1944 (alkuteos Der Kranichschrei)
Ilja Ilf ja Jevgeni Petrov: Kaksitoista tuolia : romaanikronikka ; suom. Reino Silvanto ja Juhani Konkka. WSOY 1946, 2. painos 1967, 3. painos 1981, 4. painos 1983
Wladyslaw Reymont: Talonpoikia 1-2 : Syksy ja talvi; puolan kielestä lyhentäen suom. Reino Silvanto. WSOY 1949 (alkuteos Chlopi)
Wladyslaw Reymont: Talonpoikia 3-4 : Kevät ja kesä; puolan kielestä lyhentäen suom. Reino Silvanto. WSOY 1949 (alkuteos Chlopi)
Anton Tšehov:  Hepsakka ; suom. Reino Silvanto ja Erkki Valkeila. Karisto 1957
Strömsnäsbruk

| Strömsnäsbruk |
| --- | --- |

 Strömsnäsbruk
 Koordinaatit: 56°32′29″N, 13°43′45″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kronobergin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Markaryd
Väkiluku (31.12.2023):  2 216
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Strömsnäsbruk on taajama Markarydin kunnassa Kronobergin läänissä Smålannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 216 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Strömsnäsbruk Wikimedia Commonsissa
Åsensbruk

| Åsensbruk |
| --- | --- |

 Åsensbruk
 Koordinaatit: 58°47′07″N, 12°25′44″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Mellerud
Väkiluku (31.12.2023):  620
Åsensbruk on taajama Mellerudin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 620 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Åsensbruk Wikimedia Commonsissa
Dals Rostock

| Dals Rostock |
| --- | --- |

 Dals Rostock
 Koordinaatit: 58°42′52″N, 12°21′13″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Mellerud
Väkiluku (31.12.2023):  775
Dals Rostock on taajama Mellerudin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 775 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dals Rostock Wikimedia Commonsissa
Józef Piłsudskin liikuntatieteellinen yliopisto

| Józef Piłsudskin liikuntatieteellinen yliopisto Varsovassa> Akademia Wychowania Fizycznego Józefa Piłsudskiego w Warszawie |
| --- | --- |

 engl. Józef Piłsudski University of Physical Education in Warsaw 
Perustettu:  1929
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  Bartosz Molik
Opiskelijoita:  4070 (2023)
Sijainti:   Varsova,  Puola
Sivusto:  https://www.awf.edu.pl/
Józef Piłsudskin liikuntatieteellinen yliopisto, virallisesti Józef Piłsudskin liikuntatieteellinen yliopisto Varsovassa (puol. Akademia Wychowania Fizycznego Józefa Piłsudskiego w Warszawie), on puolalainen julkinen yliopisto.
Päätös yliopiston perustamisesta tehtiin 15. helmikuuta 1927. Kokouksessa oli paikalla marsalkka Józef Piłsudski, jonka mukaan yliopisto on myös nimetty. Opetus yliopistossa alkoi marraskuussa 1929. Yliopisto kirjastoineen ja laboratorioineen tuhoutui käytännössä täysin toisen maailmansodan aikana, mutta sodan jälkeen Puolan hallitus teki päätöksen rakentaa yliopisto uudelleen. Vuonna 1949 sen nimeksi vaihdettiin Kenraaliluutnantti Karol Świerczewskin liikuntatieteellinen yliopisto. Kommunistihallinnon kaaduttua alkuperäinen nimi palautettiin Puolan parlamentin alahuoneen päätöksellä 8. kesäkuuta 1990.
Hallinnollisesti yliopisto on jaettu kahteen tiedekuntaan: kuntoutuksen ja liikunan opetuksen tiedekuntiin. Opetusta tarjotaan kandidaati-, maisteri- ja tohtoritasolla. Opetuskieli on puola. Vuonna 2023 yliopistossa opiskeli Puolan tilastokeskuksen mukaan 4070 opiskelijaa.
Vuonna 2024 yliopiston rehtoriksi valittiin Bartosz Molik. Hänen kautensa kestää neljä vuotta ja hän oli ainoa ehdokas.
Aurajoen ratasilta (Turku, 1954)

Aurajoen ratasilta oli rantaradan silta, joka ylitti Aurajoen Turun Raunistulan ja Nummen kaupunginosien välillä vuosina 1954–2023. Sillalla oli myös kevyen liikenteen väylä.
Alkuperäinen rautatiesilta avattiin käyttöön vuonna 1899. Se oli paraabeliristikkosilta, jossa ristikko oli raiteen alapuolella. Sillan kolme keskimmäistä jänneväliä olivat pituudeltaan 34 metriä ja niiden kummallakin puolella oli kolme 12 metriä pitkää jännettä. Se rakennettiin uudelleen vuonna 1954. Ristikkokannattajat korvattiin levypalkeilla, jotka olivat tuolloin Suomen pisimmät.
Sillan kannattajien vaihdon teki A. Ahlstöm Oy:n Varkauden konepaja. Yhdeksänaukkoisen sillan kokonaispituus oli 180 metriä ja pisin jänne on 34 metriä, joka oli Suomen rataverkon pisin ei-jatkuvan levypalkin aukko. Aukko oli myös Suomen rautateiden kolmanneksi pisin teräksinen levypalkkisillan aukko, sitä pidempiä olivat Saimaan kanavan ratasillan 42 metrin aukko Lappeenrannassa ja Syrjäsalmen ratasillan 45-metrinen aukko Karjalan radalla Kiteellä. Syrjäsalmen silta on vuodelta 1966 ja Saimaan kanavan ratasilta vuodelta 1967.
InterCity-juna Helsingistä tulossa Aurajoen sillalle lokakuussa 2012.
Rautatiesillalla oli kevylle liikenteelle tarkoitettu väylä, joka oli vuodesta 2004 suljettuna jalankulkijoilta ja pyöräilijöiltä. Sen puolesta nousi kansanliike, ja silta avattiin jälleen kevyelle liikenteelle levennettynä vuonna 2009. Vuodesta 2018 lähtien sillan kevyen liikenteen väylällä pyöräily on ollut kielletty.
Aurajoen ratasilta osittain purettuna helmikuussa 2023.
Vuonna 2023 rautatiesilta purettiin Turun ja Kupittaan välisen rataosuuden kaksiraiteistamisen yhteydessä, ja tilalle rakennettiin uusi silta, jonka on määrä tulla käyttöön joulukuussa 2024. Uudelle sillalle ei ollut mahdollista rakentaa kevyen liikenten väylää, joten kevyelle liikenteelle ollaan rakentamassa omaa siltaa uuden ratasillan viereen.
Suleiman II

Suleiman II
Suleiman II (1642–1691) (osmaniturkiksi: سليمان ثانى Süleymān-i ṣānī) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuosina 1687–1691. Hän oli edellisen sulttaanin Mehmed IV:n nuorempi veli, ja vietti lähes koko nuoruutensa kotiarestissa Topkapın palatsissa Istanbulissa.
Kun Mehmed IV oli syrjäytetty, valtuuskunta lähestyi Suleimania pyytääkseen tätä sulttaaniksi. Suleiman pelkäsi murhayritystä, mutta uskaltautui kruunattavaksi. 
Samoin kuin edellisellä hallituskaudella, käytännön valta pysyi suurvisiirien käsissä. Suleimanin merkittävin hallintotoimi oli Köprülü Fazıl Mustafa Pashan nimittäminen suurvisiiriksi.
5-ji kara 9-ji made: watashi ni koi shita obōsan

| 5-ji kara 9-ji made: watashi ni koi shita obōsan> 5時から9時まで 私に恋したお坊さん |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  54 min
Pääosissa:   Satomi Ishihara  Tomohisa Yamashita 
Alkuperämaa:   Japani
Alkuperäiskieli:  japani
Verkko:   Fuji Television
Esitetty:  12. lokakuuta 2015 – 14. joulukuuta 2015
Jaksoja:  10
Aiheesta muualla
IMDb
5-ji kara 9-ji made: watashi ni koi shita obōsan (jap. 5時から9時まで 私に恋したお坊さん) on televisioyhtiö Fuji Televisionin esittämä japanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Satomi Ishihara ja Tomohisa Yamashita.
Sarja on sovitettu Miki Aiharan mangasta.
Ruoholahdensilta

| Ruoholahdensilta |
| --- | --- |
 Silta vuonna 1970. Etualalla näkyy sittemmin puretut satamaradan raiteet.
Ajokaistoja:  4
Ylittää:  Mechelininkadun ja Baanan
Sijainti:  Kamppi–Ruoholahti, Helsinki
Siltatyyppi:  lokerolaattasilta
Pituus:  207 m
Leveys:  24 m
Avattu liikenteelle:  14. joulukuuta 1962
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ruoholahdensilta tai Ruoholahden silta (joskus myös Porkkalankadun silta) on vuonna 1962 avattu tieliikennesilta Helsingissä Kampin ja Ruoholahden välillä. Silta itsessään on osa Porkkalankatua ja se ylittää Mechelininkadun ja Baanan. Sillan liikenne on erittäin vilkasta, sillä sen kautta kulkee merkittävä määrä auto- ja bussiliikennettä keskustasta Länsiväylälle ja Lauttasaareen. Vuonna 2001 keskimääräinen arkivuorokauden liikennemäärä sillan länsipuolella Porkkalankadulla oli 68 300 ajoneuvoa. Siltaa on lähteestä riippuen kuvailtu huonokuntoiseksi tai peruskorjausikää lähentyväksi. Muun muassa sillan uudelleenrakentamista on suunniteltu.
Ruoholahdensilta on 207 metriä pitkä (poislukien rampit), 24 metriä leveä ja siinä on neljä ajokaistaa sekä pyörä- ja kävelytiet molemmin puolin. Tyypiltään se on 10-aukkoinen lokerolaattasilta. Sillan 81 pilaria on maalattu sateenkaaren väreihin.
Historia

Jo vuonna 1934 vahvistettiin asemakaavan muutos, jonka mukaan Lauttasaarenkatua (nyk. Porkkalankatua) oli määrä jatkaa Mechelininkadun ja satamaradan ylittävää siltaa myöten Ruoholahdenkadulle saakka   Tuolloin suunnitelmissa oli keskustasta Länsisatamaan ja Lauttasaaren kautta Jorvaksentielle johtanut liikenneväylä, joka kantakaupungin alueella olisi kulkenut Salomonkatua, Lapinrinnettä, Ruoholahdenkatua ja Lauttasaarenkatua pitkin.
Suunnitelmaa ryhdyttiin kuitenkin toteuttamaan vasta 1960-luvun alussa ja silloinkin vain osittain. Niinpä Ruoholahdensilta avattiin liikenteelle 14. joulukuuta 1962. Sillalle Ruoholahdenkadulta johtavan katuosuuden kohdalta  purettiin osa Ruoholahden villojen rakennuksista.
Alkujaan silta ylitti Mechelininkadun lisäksi satamaradan raiteet, joiden tilalle avattiin vuonna 2012 kevyen liikenteen väylä Baana. Vuosina 2012–2013 Ruoholahdensillalla tehtiin remonttia ja kaistamuutoksia. Siinä uusittiin ajokaistojen ja kevyen liikenteen teiden vesieristykset, purettiin sillan reunaulokkeet ja uusittiin kaiteet. Kaistamuutosten myötä sillalla on Ruoholahden päässä kaksi kaistaa länteen noin 150 metrin matkalla. Samalla osuudella itään on yksi kaista, mutta sillan puolessavälissä Kampin bussiterminaaliin suuntautuvalla liikenteellä on taas kaksi kaistaa. Samalla todettiin, että jalkakäytäviä ei voisi muuttaa ajokäyttöön, sillä niiden painorajoitus yhdessä pisteessä on vain 20 tonnia.
Historia > Kunto ja uudelleenrakentaminen

Vuonna 2013 arvioitiin, että silta ei ole erityisen huonossa kunnossa. Sillalla on voimassa painorajoitus, joka ei koske bussiliikennettä. Vuonna 2019 arvioitiin, että sillan seuraava peruskorjaus olisi 20–25 vuoden päästä, ja jos sen rakenteita täytyisi vahvistaa, korjaaminen ei enää välttämättä olisi kannattavaa. Vuonna 2019 sillan mahdollisen uudelleenrakentamisen yhteydessä suunniteltiin 200-metristä ramppia, joka johtaisi usein ruuhkaiseen Jätkäsaarenlaiturin risteykseen. Suuri autoramppi sai kritiikkiä niin asukkailta kuin poliitikoiltakin, ja vuonna 2020 Helsingin kaupunkiympäristölautakunta hylkäsi ehdotuksen.
Kuvia

Sillan loppupää ja ramppi länteen.
Silta Baanan yläpuolella.
Valtter Virtanen

| Valtter Virtanen |
| --- | --- |
 Valtter Virtanen vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. kesäkuuta 1987 (ikä 37) Kerava, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Taitoluistelija
Pituus:  172 cm
Entiset valmentajat:  Stefan Zins, Liivo Rennik, Karel Fajfr, Alina Mayer, Jean-Francois Ballester
Koreografi(t):  Frank Dehne
Luisteluseura:  Keravan Luistinseura
Aloittanut:  1992
Henkilökohtaiset parhaat pisteet (ISU)
Pisteet yhteensä:  173,36 ISU CS Tallinn Trophy 2016
Lyhytohjelma:  60,37 ISU CS Nebelhorn Trophy 2015
Vapaaohjelma:  115,14 ISU CS Tallinn Trophy 2016
Valtter Virtanen (s. 4. kesäkuuta 1987 Kerava) on suomalainen taitoluistelija. Hän asuu Saksassa Oberstdorfissa.
Virtanen aloitti luistelun vuonna 1992 Keravan Luistinseurassa. Hän on vuosien 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2022, 2023 ja 2025 Suomen mestari. Vuosina 2006, 2007, 2009, 2011, 2014, 2019, 2020 ja 2024 hän saavutti hopeaa sekä vuosina 2008 ja 2010 pronssia. Hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden vuonna 2022.
EM-kilpailuissa Virtanen on ollut 18. (2015), 19. (2018 ja 2022), 23. (2017), 26. (2013 ja 2016) sekä 29. (2014). Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on luistellut neljästi, parhaana sijoituksenaan 31. sija vuodelta 2021.
Virtanen päätti ryhtyä vuonna 2023 pariluistelijaksi ja alkoi harjoitella Tilda Alterydin parina, mutta yhteistyö päättyi muutaman kuukauden jälkeen ja Virtanen palasi yksinluistelijaksi.
Vuosina 2017–2018 Virtasta valmensi joulukuussa 2018 kuollut ranskalainen Jean-Francois Ballester.
Koulutukseltaan Virtanen on lääkäri. Hänen puolisonsa on saksalainen taitoluistelija ja taitoluisteluvalmentaja Alina Mayer-Virtanen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtter Virtanen Wikimedia Commonsissa
Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut: Miesten yksinluistelu
1908: Sakari Ilmanen
– 1910–1911: Walter Jakobsson
– 1912: Sakari Ilmanen
– 1913–1917: Björnsson Schauman
– 1919: Björnsson Schauman
– 1920–1922: Sakari Ilmanen
– 1923: Gunnar Jakobsson
– 1924: Sakari Ilmanen
– 1927–1930: Marcus Nikkanen
– 1931: Bertel Nikkanen
– 1932: Gunnar Jakobsson
– 1933: Bertel Nikkanen
– 1934–1935: Marcus Nikkanen
– 1936: Martti Gylden
– 1937: Bertel Nikkanen
– 1938–1939: Marcus Nikkanen
– 1941: Birger Nyman
– 1945–1946: Marcus Nikkanen
– 1947–1948: Lars Björkman
– 1949–1956: Kalle Tuulos
– 1957–1958: Ragnar Wikström
– 1960–1964: Ragnar Wikström
– 1965: Raimo Poutiainen
– 1966: Ilkka Varhee
– 1967: Ragnar Wikström
– 1968: Tapio Seppälä
– 1969: Ragnar Wikström
– 1970–1971: Pekka Leskinen
– 1975: Pekka Leskinen
– 1978–1981: Antti Kontiola
– 1983–1984: Antti Kontiola
– 1985–1987: Oula Jääskeläinen
– 1988–1990: Jari Kauppi
– 1991: Oula Jääskeläinen
– 1992: Markus Leminen
– 1993–1995: Oula Jääskeläinen
– 1995–2002: Markus Leminen
– 2003–2007: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2008: Mikko Minkkinen
– 2009–2010: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2011: Bela Papp
– 2012: Ari-Pekka Nurmenkari
– 2013: Valtter Virtanen
– 2014: Matthias Versluis
– 2015–2018: Valtter Virtanen
– 2019–2020: Roman Galay
Sveitsin naisten jääkiekkomaajoukkue

| Sveitsi |
| --- | --- |
Liitto:  Sveitsin jääkiekkoliitto
Valmentaja:   Colin Muller
Eniten otteluita:  Nicole Bullo (234)lähde?
Eniten maaleja:  Kathrin Lehmann (41)lähde?
Eniten pisteitä:  Lara Stadler (123)lähde?
IIHF-ranking:  5. (2024)

Ensimmäinen ottelu
  Kanada 10–0  Sveitsi (Ontario, Kanada; 21. huhtikuuta 1987)lähde? 
Suurin voitto
  Sveitsi 21–2  Ranska (Basel, Sveitsi; 29. joulukuuta 1989)lähde? 
Suurin tappio
  Yhdysvallat 17–0  Sveitsi (Tampere, Suomi; 20. huhtikuuta 1992)lähde? 
MM-kilpailut
 Pronssia:  1
Olympialaiset
 Pronssia:  1
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sveitsin joukkue Sotšin olympialaisissa vuonna 2014. |  Sveitsin joukkue Sotšin olympialaisissa vuonna 2014. |  Sveitsin joukkue Sotšin olympialaisissa vuonna 2014. |  |
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2012 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Latvia 1995 |  |  |
Sveitsin naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Sveitsiä kansainvälisissä naisten jääkiekko-otteluissa ja turnauksissa, kuten maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue toimii Sveitsin jääkiekkoliiton alaisuudessa.
Sveitsillä oli vuonna 2017 noin 1 200 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2022 maassa oli jo yli 2 000 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, vuoden 2025 alussa yli 2 800. Vuonna 2024 joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 4. sijalla.
Vuodesta 2016 lähtien joukkueen päävalmentajana toimi Daniela Diaz. Nykyinen valmentaja on Colin Muller.
Sijoitukset > Euroopan-mestaruuskilpailuissa

1989 – 5.
1991 – 5.
1993 – 5.
1995 – Pronssia
1996 – 5.
Sijoitukset > Olympialaisissa

2002 – 9. (karsiutui)
2006 – 7.
2010 – 5.
2014 – Pronssia
2018 – 5.
2022 – 4.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailuissa

1990 – 5.
1992 – 8.
1994 – 7.
1997 – 7.
1999 – 8.
2000 – B-sarja; 2.
2001 – 1. divisioona; 1.
2003 – Turnaus peruttiin SARS-epidemian vuoksi.
2004 – 8.
2005 – 1. divisioona; 1.
2007 – 5.
2008 – 4.
2009 – 7.
2011 – 6.
2012 – Pronssia
2013 – 6.
2015 – 6.
2016 – 7.
2017 – 7.
2019 – 5.
2020 – Turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 4.
2022 – 4.
2023 – 4.
2024 – 5.
Sijoitukset > IIHF:n maailmanranking

2003 – 9.
2004 – 8.
2005 – 9.
2006 – 8.
2007 – 7.
2008 – 5.
2009 – 5.
2010 – 5.
2011 – 6.
2012 – 4.
2013 – 5.
2014, helmikuu – 3.
2014, huhtikuu – 3.
2015 – 4.
2016 – 6.
2017 – 6.
2018, helmikuu – 6.
2018, huhtikuu – 5.
2019 – 5.
2020 – 5.
2021 – 5.
2022, helmikuu – 4.
2022, syyskuu – 4.
2023 – 3.
2024 – 4.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sveitsin jääkiekkomaajoukkueen virallinen sivusto (saksaksi)
Sveitsi nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Lavender Haze

| ”Lavender Haze” Taylor Swift |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Midnights
 Studio : Electric Lady Studios (New York, New York)   Rough Customer (Brooklyn, New York)   Henson (Los Angeles, Kalifornia)
 Julkaistu: 21. lokakuuta 2022 (julkaisu albumilla)  29. marraskuuta 2022 (single)
 Formaatti: lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Taylor Swift   Jack Antonoff  Zoë Kravitz   Sounwave   Jahaan Sweet   Sam Dew
 Tuottaja(t): Swift   Antonoff   Sounwave   Sweet
 Tyylilaji: synth pop  dreampop   ambient house   disko
 Kesto: 03.22
 Levy-yhtiö: Republic Records
Listasijoitukset
  2.    3.
Taylor Swiftin muut singlet
| ”Anti-Hero” 2022 | ”Lavender Haze” 2022 | ”Karma” 2023 |
Lavender Haze on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2022. Kappaleen ovat säveltäneet Swift, Jack Antonoff, Zoë Kravitz, Sounwave, Jahaan Sweet ja Sam Dew. Swift, Antonoff, Sounwave ja Sweet osallistuivat lisäksi kappaleen tuotantoon. Kappale ilmestyi albumilla Midnights 21. lokakuuta 2022. Se nousi Yhdysvalloissa Billboard 100 -listan sijalle 2 ensimmäisellä listaviikolla. Suomessa kappalw ei noussut viralliselle singlelistalle, mutta esiintyi radiosoittolistalla sijalla 96.
”Lavender Haze” julkaistiin albumin toisena radiosinglenä 29. marraskuuta 2022. Kappaleesta on julkaistu myös useita remixejä ja akustinen versio. Kappaleen musiikkivideo ilmestyi tammikuussa 2023.
Swift esitti kappaleen kaikissa vuosien 2023–2024 The Eras Tour -kiertueen konserteissa. Kappale on mukana konserttielokuvassa Taylor Swift: The Eras Tour.
Tyyli ja sanoitukset

”Lavender Haze” on albumin ensimmäinen kappale. Se on tyyliltään synth pop - ja dreampop -kappale. Kappaleen tunnelmaa on kuvailtu arvioissa unenomaiseksi.
Kappale kertoo muiden Midnights-albumin kappaleiden tavoin Swiftin omasta elämästä. Sanoitukset käsittelevät rakkautta ja parisuhdetta, johon kohdistuu paljon ulkoisia paineita. Ennen albumin julkaisua Swift sanoi kappaleen käsittelevän hänen ja hänen silloisen kumppaninsa Joe Alwynin suhteeseen liittyviä huhuja ja kommentteja. Hän otti kappaleen nimen ”Lavender Haze” (suom. ”laventeliusva”) televisiosarjasta Mad Men, jossa sitä käytettiin kuvaamaan rakastuneena olemista.
Kaupallinen menestys

”Lavender Haze” nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 2 ensimmäisellä listaviikolla albumin julkaisun jälkeen. Saman albumin ensimmäinen single ”Anti-Hero” oli tuolloin listaykkösenä. ”Lavender Haze” -kappaleesta ei kuitenkaan tullut yhtä suurta hittiä kuin ”Anti-Herosta” ja se putosi top 10:stä parin viikon jälkeen.
Kappale nousi Yhdysvaltojen lisäksi listoille useissa muissa maissa. Isossa-Britanniassa se pääsi singlelistan sijalle 3 ja Australiassa sijalle 2. Suomessa kappale ei noussut viralliselle singlelistalle, mutta oli radiosoittolistalla sijalla 96.
”Lavender Haze” on saanut kulta- tai platinalevyn sertifikaatin useista maista. Se on myynyt kolminkertaista platinaa Australiassa ja platinaa muun muassa Isossa-Britanniassa ja Brasiliassa.
Singlen kappaleet

| Lavender Haze (Remixes) (digitaalinen, suoratoisto) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Lavender Haze (Tensnake Remix) | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lavender Haze (Snakehips Remix) | 3.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Lavender Haze (Jungle Remix) | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Lavender Haze (Felix Jaehn Remix) | 2.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Lavender Haze | 3.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| Lavender Haze (Acoustic) (digitaalinen, suoratoisto) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Lavender Haze (Acoustic) | 2.54 |  |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Alankomaat (Single Top 100): 22
 Argentiina (Billboard): 70
 Australia (ARIA Charts): 2
 Belgia (Ultratop Flanders): 49
 Espanja (PROMUSICAE): 36
 Etelä-Afrikka (RISA): 10
 Filippiinit (Billboard PH Hot 100): 3
 Hongkong (Billboard): 17
 Indonesia (Billboard): 25
 Intia (IMI, ulkomaiset singlet): 6
 Irlanti (IRMA): 2
 Islanti (Plötutíðindi): 9
 Iso-Britannia (Britannian singlelista): 3
 Italia (FIMI): 63
 Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 15
 Kanada (Canadian Hot 100): 2
 Kreikka (ulkomaiset singlet): 6
 Kroatia (Billboard): 17
 Liettua (AGATA): 14
 Malesia (Billboard): 5
 Malesia (RIM, ulkomaiset artistit): 4
 Norja (VG-lista): 13
 Portugali (AFP): 7
 Ranska (SNEP): 78
 Ruotsi (Sverigetopplistan): 18
 Saksa (Gfk, Offizielle Top 100): 71
 Singapore (RIAS, Top Digital): 4
 Slovakia (Singles Digitál Top 100): 22
 Suomi (radiosoitto): 96
 Sveitsi (Hitparade): 18
 Tanska (Hitlisten): 27
 Tsekki (Singles Digitál Top 100): 18
 Tsekki (Rádio Top 100): 57
 Unkari (Mahasz, suoratoisto): 26
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 2
 Vietnam (Billboard): 8
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 2
Global 200 (Billboard): 2
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 3x platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Brasilia | platinaa | Pro-Música Brasil |
|  Espanja | kultaa | Productores de Música de España |
|  Iso-Britannia | platinaa | British Phonographic Industry |
|  Kanada | platinaa | Music Canada |
|  Meksiko | platinaa | AMPROFON |
|  Portugali | kultaa | Associação Fonográfica Portuguesa |
|  Puola | kultaa | Związek Producentów Audio Video |
|  Uusi-Seelanti | platinaa | Recorded Music NZ |