stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heli Ruokamo

Heli Ruokamo (s. 1967) on Lapin yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan mediakasvatuksen professori ja varadekaani.
Ruokamo oli 15.6.2016–15.12.2016 Stanfordin yliopistossa lääketieteelliseen tiedekuntaan kutsuttuna vierailevana tutkijana. Vierailu liittyi tutkimushankkeeseen, jossa kehitetään terveydenhuollon simulaatiopedagogiikkaa, kriittistä viestintää ja terveydenhuollon prosesseja sekä näihin liittyviä teknologioita.
Ruokamo on 2018–2020 Cicero Learning -verkoston ja johtoryhmän jäsen.
Aiheesta muualla

Julkaisut ja tehtävät (Arkistoitu – Internet Archive)
Hemicidaris

| Hemicidaris |
| --- | --- |
 Hemicidaris intermedia
 Keskijurakausi - Myöhäisliitukausi 176–65 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Piikkinahkaiset Echinodermata
Luokka::  Merisiilit Echinoidea
Lahko::  †Hemicidaroida
Heimo::  †Hemicidaridae
Suku::  †Hemicidaris  Agassiz, 1838
Katso myös
   Hemicidaris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hemicidaris oli esihistoriallinen merisiilisuku joka eli keskiseltä jurakaudelta myöhäiselle liitukaudelle Englannissa. Eläimen läpimitta piikit mukaan lukien oli 20 senttiä ja ilman piikkejä 2-4 senttiä. Hemicidariksen kahdeksansenttisten piikkien liitoskohdat ovat säilyneet fossiileissa. Liitoskohdat olivat taipuisia ja se pystyikin liikuttamaan piikkejään lihasten avulla. Hemicidaris eli kovalla, kivisellä merenpohjalla jossa se liikkui ruumiinsa alapinnan tahmeiden jalkojen avulla.
Aiheesta muualla

Hemicidaris (Arkistoitu – Internet Archive) Paleobiology Database
Hard rock

| Hard rock |
| --- | --- |
Alkuperä:  blues rock, psykedeelinen rock, garage rock, rock and roll, rhythm and blues
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat
Kehittymisen ajankohta:  1960-luvun puoliväli
Tyypillisiä soittimia:  sähkökitara, bassokitara, rumpusetti, laulu, koskettimet
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  heavy metal,
Hard rock on musiikkigenre, joka kehittyi garage rockista ja blues rockista 1960-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hard rockille ovat tyypillisiä aggressiiviset tulkinnat, kitaran särö sekä voimasoinnut.
Merkittäviä alkuaikojen hard rock -yhtyeitä olivat Cream, Deep Purple, The Who ja Led Zeppelin.
Hard rockia hyökkäävämpää ja raskassointisempaa musiikkia kutsutaan metallimusiikiksi (heavy metal).
Hard rockin ja metallimusiikin suhde

Hard rock -termiä käytetään usein kevyehkön metallimusiikin synonyyminä. Käsitteet on kuitenkin yritetty eriyttää toisistaan siten, että varsinainen metalli olisi raskaampaa ja sanoituksiltaan hard rockia synkempää. Musiikillisesti hard rock edustaa metallimusiikkia selkeämmin 1960-luvun rhythm and blues -pohjaisen rockmusiikin jatkumoa.
Hard rockin historia

Hard rockin juuret ovat muun muassa blues rockissa, The Whon tuotannossa, sellaisissa 1960-luvun rock-kappaleissa kuin ”You Really Got Me” (The Kinks) ja ”Helter Skelter” (The Beatles) sekä garage rockissa. Tunnettuja 1970–1980-luvun hard rock -yhtyeitä olivat muun muassa AC/DC, Aerosmith, KISS, Rainbow, Status Quo, Thin Lizzy, Van Halen ja Scorpions. Varsinkin Aerosmith ja KISS omaksuivat imagoonsa voimakkaita vaikutteita myös glam rockista. Vastaavasti glam rock -yhtyeiden, kuten Alice Cooperin, Sladen ja Queenin, kappaleissa oli usein hard rock -vaikutteita.
1980-luvulla sellaiset glam-henkiset hard rock -yhtyeet kuin Whitesnake, Guns N' Roses, Def Leppard, Skid Row ja Europe saavuttivat suurta suosiota. Uuden sukupolven hard rock -yhtyeistä tunnetuimpiin lukeutuvat esimerkiksi Velvet Revolver, The Answer, Buckcherry ja Airbourne.
Hard rockin historia > Heavy-rock Suomessa

Suomen ensimmäiseksi heavy rock -yhtyeeksi on mainittu 1970-luvulla aloittanut seinäjokelainen Hard Rock Sallinen.tarvitaan parempi lähde Suomalaisia hard rock -yhtyeitä ovat olleet muun muassa Zero Nine, Peer Günt ja Hanoi Rocks sekä 1980-luvun puolivälissä esille tullut suomenkielinen hard rock -yhtye O.S.S.Y.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hard rock Wikimedia Commonsissa
Rockin suuntauksia
Aikuisrock
Bluesrock
Brittipop
Country rock
Elektroninen rock
Folkrock
Funkrock
Garage rock
Glam rock
Goottirock
Grunge
Hard rock
Instrumentaalirock
J-rock
Katurock
Klassinen rock
Kristillinen rock
Metallimusiikki
Poprock
Post-rock
Progressiivinen rock
Psychobilly
Psykedeelinen rock
Punk
Rap rock
Rock and roll
Rockabilly
Sinfoninen rock
Soft rock
Southern rock
Space rock
Stadionrock
Suomirock
Taiderock
Vaihtoehtorock
Metallimusiikin tyylilajit
Alternative metal
Avantgardemetalli
Djent
Black metal
Death metal
Doom metal
Extreme metal
Folk metal
Funk metal
Glam metal
Goottimetalli
Grindcore
Hard rock
Heavy metal
Industrial metal
Kristillinen metallimusiikki
Metalcore
Neoklassinen metalli
Power metal
Progressiivinen metalli
Rapcore
Sinfoninen metalli
Stoner rock
Thrash metal
Viikinkimetalli
Hippos (lehti)

Hippos on Suomen Ratsastajainliiton jäsenlehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1948. Lehti ilmestyy seitsemän kertaa vuodessa.
Lehti kuuluu Ratsastajainliiton jäsenetuihin ja postitetaan kaikille Ratsastajainliiton jäsenseurojen jäsenille. Lehti jaetaan noin 40 000 talouteen. Muut kuin seurojen jäsenet voivat tilata lehden, ja sitä myydään myös irtonumeroina kioskeissa ja kaupoissa.
Hippos on alansa suurin erikoisjulkaisu Suomessa ja kuuluu Aikakauslehtien liittoon. Hippos on nelivärinen aikakauslehtityyppinen, noin 96-sivuinen julkaisu. Lehdessä on artikkeleita enimmäkseen ratsastuksesta ja kilpailuista, mutta myös muista hevosiin liittyvistä aiheista. Jokaisessa numerossa on mukana SRL:n Info-liite, joka sisältää tiedotuksia muun muassa kilpailuista ja valmennuksista.
Hippos

Hippos (m.kreik. ἵππος 'hevonen') tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomen Hippos ry, hevosurheilun ja -kasvatuksen keskusjärjestö
Tampereen Hippos (Hipposrata), Tampereella Kalevan kaupunginosassa vuosina 1910–1976 toiminut ravirata
Hippos, Suomen Ratsastajainliiton jäsen- ja tiedotuslehti
Hippos, asuin- ja urheilualue Jyväskylässä
Hippos (Sussita), hellenistisen kauden kaupunki Palestiinassa, Dekapoliksen kaupunkiliiton jäsen.
Haara-Musti

| Haara-Musti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°48′04″N, 27°02′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Isoon Mustilampeen 
Järvinumero:  14.929.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,1 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  1,186 km  
Pinta-ala:  3,834 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaara-Musti 
Haara-Musti  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Pöyryn lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 510 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Korpijoen valuma-alueeseen (14.929) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 131,1 metriä mpy.
Heinilampi (Ikaalinen)

| Heinilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°57′06″N, 22°52′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  oja Kokemusjokeen 
Järvinumero:  35.525.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,4 m 
Rantaviiva:  0,637 km 
Pinta-ala:  0,02271 km² 
 fiHeinilampi 
Heinilampi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa, mutta Parkanon Pihnarin kylän lähellä, sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Heinilampi on osa Kokemusjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Lampi on 200 metriä pitkä, 170 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se sijaitsee soisessa metsämaastossa lähellä Pihnarin kylää ja Rautalampea. Järvi sijaitsee Kiimasuon pohjoisosissa. Siihen laskee seitsemän suo-ojaa ympäröivältä suolta ja Kokemusjoki virtaa sen läpi. Lampi on soistumassa umpeen eikä sen 600 metriä pitkällä rantaviivalla ole enää kovaa rantaa. Rannoille ei ole rakennettu mitään eikä järvelle kulje teitä. Parkanon ja Ikaalisten väliselle rajalle on matkaa 200 metriä.
Herää Suomi!

Herää Suomi! on Arvid Genetzin (nimimerkki Arvi Jännes) sanoittama ja hänen veljensä Emil Genetzin säveltämä suomalainen isänmaallinen laulu. Suomenmielisissä piireissä sitä tarjottiin 1800-luvun lopulla vaihtoehtoiseksi Suomen kansallislauluksi alkuperältään ruotsinkielisen ”Maamme”-laulun tilalle, ja se säilytti suosionsa pitkään myöhemminkin.
Emil Genetz sävelsi laulun mieskuorolle Hämeenlinnassa vuonna 1881. Laulu oli ehdolla mieskuoro Muntra Musikanterin järjestämässä kuorolaulujen sävellyskilpailussa ja palkintolautakunta kannatti sitä voittajaksi, mutta se diskattiin lopulta sillä perusteella, että se ehdittiin kilpailun sääntöjen vastaisesti esittää vuoden 1882 Lönnrot-juhlilla ja julkaista juhla-albumissa ennen kilpailun ratkeamista. Laulun ensimmäinen julkinen esitys Helsingissä oli 23. marraskuuta 1882 suomenmielisten ylioppilaiden professori Yrjö Sakari Yrjö-Koskiselle järjestämässä läksiäisjuhlassa, joka oli samalla suomenkielisen laulukuoron Ylioppilaskunnan Laulajien ensimmäinen esiintyminen.
Marseljeesiin rinnastettu uhmakas laulu sai suomenkielisten keskuudessa riemastuneen vastaanoton. Laulu ja sen suosio yhdistettiin niin voimakkaasti fennomaanien tavoitteisiin, että ruotsinmieliset tulkitsivat sen pelkäksi puoluelauluksi ja kielikiihkoiluksi. Jos 1800-luvun lopulla konserteissa esitettiin sekä ”Herää Suomi!” että ”Maamme”, kävi joskus niin, että osa yleisöä nousi seisomaan toisen ja osa toisen laulun aikana. Runoilija K. A. Tavaststjerna käänsi ”Herää Suomen!” ruotsiksi Päivälehden pyynnöstä vuonna 1890 nimellä ”Suomi, vak upp!”.
Laulun suosio lisääntyi sortovuosien aikana, koska sanat kannustivat uskomaan Suomen tulevaisuuteen. Varsinkin juuri Ylioppilaskunnan Laulajat pitivät Genetzien laulua esillä vielä itsenäisyyden aikanakin. Esimerkiksi kuoron 50-vuotisjuhlissa vuonna 1932 esitettiin päätösnumerona ”Herää Suomi!”, kun taas Maammelaulua ei esitetty lainkaan. Myös Lapuan liikkeen piirissä ”Herää Suomea!” pidettiin Suomen oikeana kansallislauluna.
Jean Sibeliuksen orkesteriteos Finlandia sai alkunsa ohjelmamusiikkina, joka liittyi Suomen historiaa kuvanneen kuvaelman ”Suomi herää” -nimiseen osaan. Sibelius tunsi Genetzit kouluajoiltaan, joten on pidetty mahdollisena, että hän sai teokseensa innoitusta ”Herää Suomesta!”. Matti Hyökki esitti väitöskirjatutkimuksessaan vuonna 2003, että Sibelius olisi itse asiassa lainannut Finlandia-hymnin alkutahtien sävelkulun ja soinnutuksen suoraan Genetzin ”Herää Suomesta!”.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Herää Suomi! on Wikiaineistossa
Heinjoki

| Heinjoki> Entinen kunta – luovutettu Neuvostoliitolle |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Viipurin lääni
Maakunta:  Karjalan historiallinen maakunta
Kihlakunta:  Viipurin kihlakunta
Kuntanumero:  087
Perustettu:  1869
– emäpitäjä:  Muolaa
Lakkautettu:  1948 (luovutettu Neuvostoliitolle 1944)
Pinta-ala:  342,10 km²   (12.3.1940)
– maa:  323,10 km²
– sisävesi:  19,00 km²
Väkiluku:  3 712   (31.12.1939)
– väestötiheys:  11,5 as./km²
Heinjoen epävirallinen perinnevaakuna.
Heinjoki on entinen Suomen kunta Etelä-Karjalassa Karjalankannaksella Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Heinjoki sijaitsi Viipurin itäpuolella. Heinjoen naapurikuntia olivat Antrea, Äyräpää, Muolaa, Kuolemajärvi ja Viipurin maalaiskunta. Heinjoen alueen suurimmat järvet olivat Kaltovesi ja Noskuanselkä kunnan pohjoisrajalla, Kämäränjärvi kunnan eteläosassa ja Äyräpäänjärvi kaakkoisrajalla.
Heinjoen väestöä asutettiin jatkosodan jälkeen seuraaviin kuntiin: Karjalohja, Karkkila, Nummi, Pusula, Pyhäjärvi Ul, Sammatti ja Vihti.
Kylät

Heikurila, Hentula, Hevossaari, Koprala, Kurvila, Kämärä, Kääntymä, Lahdenperä, Lapinlahti, Pienpero, Pihkala, Pilppula, Pirilä, Ristseppälä, Rättölä, Savastila, Tuokkola, Vamppala.
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 11 koulupiiriin.
Kunnan läpi kulki rautatie Viipurista Pölläkkälään, jossa oli Pilppulan pysäkki, Heinjoen asema ja Ristseppälän asema. Rautatie päättyy nykyisin Ristseppälään.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Heinjoen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1940.
| Heinjoen väestönkehitys 1880–1940 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 2 475 | 2 475 |
| 1890 | 1890 |    | 2 612 | 2 612 |
| 1900 | 1900 |    | 3 090 | 3 090 |
| 1910 | 1910 |    | 3 614 | 3 614 |
| 1920 | 1920 |    | 3 591 | 3 591 |
| 1930 | 1930 |    | 3 565 | 3 565 |
| 1940 | 1940 |    | 3 591 | 3 591 |
Lähde: Tilastokeskus.
Tunnettuja Heinjokelaisia

Antti Hanninen (1873–1957), kansanedustaja
Niilo Lappalainen (1927–2001), eversti, sotakirjailija
Nykytilanne

Heinjoen kirkonkylän nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Veštševo, mutta kylällä ei ole enää hallinnollista merkitystä. Lähes koko entinen Heinjoen kunnan alue sekä entisen Äyräpään kunnan pääosa kuuluivat 2000-luvulle tultaessa Leningradin alueen Viipurin piirin Ristseppälän (Žitkovo) kyläneuvostoalueeseen, jonka keskuskylä, Ristseppälä, sijaitsee entisen Heinjoen kunnan kaakkoisosassa. Vuodesta 2006 alueet kuuluvat Kähärin (Gontšarovo) maalaiskuntaan.
Heinjoen alueella sijaitsee Heinjoen asemanseutu (posjolok pri stantsii Veštševo), joka on alkuperäinen keskustaajama, tuhoutunut kirkko sijaitsi kuitenkin muutama kilometri pohjoisempana Savastilassa, jossa on sankarihautausmaan muistomerkki.
Aiheesta muualla

Heinjoki-säätiö
Luovutettu Karjala - Heinjoki
Heinjoen kartta
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
Hernán Büchi

| Hernán Büchi |
| --- | --- |
 Hernán Büchi Chilen kongressissa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1949 (ikä 75) Iquique, Chile
Muut tiedot
Koulutus: Chilen yliopisto, Columbian yliopisto
Hernán Alberto Büchi Buc on chileläinen ekonomisti, joka toimi Augusto Pinochetin hallituksessa suunnittelu- ja finanssiministerinä. Büchin katsotaan kuuluneen Chicagon pojat -vaikuttajaryhmään, sillä hän opiskeli Yhdysvalloissa MBA-tutkinnon. Vuonna 1989 Büchi oli presidentin vaaleissa ehdokkaana mutta hävisi Patricio Aylwinille.
Poliittinen ura

Ennen Chilen valtakunnan politiikkaan siirtymistä Büchi työskenteli erilaisissa johtotehtävissä valtion omistamissa yrityksissä. Hänen ensimmäinen poliittinen luottamustoimi oli alivaltiosihteeri Chilen valtiovarainministeriössä, jossa hän työskenteli eläkejärjestelmän yksityistämisen parissa työministeri José Piñeran kanssa.
Büchi nimitettiin vuonna 1983 Augusto Pinochetin toimesta suunnitteluministeriksi. Chilen talous oli ajautumassa lamaan samana vuonna, mikä teki suunniteluministerin salkusta todella haastavan. Büchi kuitenkin miellytti työllään Pinochetia ja sai vuonna 1985 finanssiminsterin salkun. Pinochetin hallituskauden loppuessa vuonna 1989 Büchi pyrki presidentiksi, mutta hävisi vaalit Patricio Aylwinille.
Heinilampi (Kihniö)

| Heinilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kihniö
Koordinaatit:  62°14′56″N, 23°05′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Parkanonjärven alue (35.53)
Laskujoki:  Heinijoki 
Järvinumero:  35.537.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,1 m 
Rantaviiva:  0,712 km 
Pinta-ala:  0,02826 km² 
 fiHeinilampi 
Heinilampi  on Pirkanmaalla Kihniössä Korpikylällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Heinilampi on osa Naarmijärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Lammen pituus on 270 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 2,8 hehtaaria. Se sijaitsee kangasmaastossa peltoalueen laidalla olevassa painanteessa. Sen kautta virtaa Kolhonluoman tuomat ja Heinijoen viemät vedet. Heinijoki laskee Naarmijärveen. Näiden lisäksi lampeen laskee vain yksi lyhyt metsäoja. Rantaviivan pituus on 700 metriä ja se on pääasiassa suota. Sitä ympäröi kolme maatilaa ja sen rannoille on rakennettu neljä vapaa-ajan asuntoa.
Heinikanjärvi

| Heinikanjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Pielavesi
Koordinaatit:  63°05′48″N, 26°41′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Laskujoki:  Heinikanpuro
Järvinumero:  14.737.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,5 m 
Rantaviiva:  6,76 km 
Pinta-ala:  1,96 km² 
Tilavuus:  0,00763 km³ 
Keskisyvyys:  4 m 
Suurin syvyys:  16 m 
Saaria:  1
 fiHeinikanjärvi 
Heinikanjärvi on Nilakkaan laskeva järvi Jokijärven kylässä Pielavedellä Pohjois-Savon länsiosassa. Sen pinta-ala on kaksi neliökilometriä. Etäisyys Kuopiosta on 54 kilometriä länsiluoteeseen.
Maantiede

Heinikanjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,8 kilometriä. Järvi koostuu selkeäpiirteisestä altaasta, joka soukkenee etelässä kapeaksi lahdeksi. Altaan suurin leveys on noin kilometrin. Allasta jakavia niemiä ei ole ja ainoa saari on nimetön luoto altaan koillisrannan tuntumassa. Noin viideosa Heinikanjärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Kuuden metrin syvyyskäyrän sisään jäävä alue muodostaa yhtenäisen vyöhykkeen järven eteläosaan ja sen sisällä sijaitsee noin puolitoista hehtaaria laaja 15–16 metriä syvä alue.
Heinikanjärven rannat ovat metsämaata. Pientaloja on harvassa, tiheimmin niitä on rakennettu järven koillisrannan Heinikanrannan alueelle. Järven eteläosan syvänteen itäpuolella kohoaa Heinikanmäki, jonka laki on noin 173 metriä merenpinnan yläpuolella eli noin 65 metriä järvenpintaa korkeammalla. Se on varsin hyvin kehittynyt kalottimäki, jonka moreenikalotista valtaosa on peltoa. Kun Muinais-Päijänteen vedenpinta oli transgressiovaiheessa kohonnut noin 108 metrin korkeuteen, Heinikanjärvi oli osa Muinais-Päijännettä.
Heinikanjärvi kääntyy alavirtaan altaan luoteisrannalla, josta alkaa Nilakan (102,3 metriä mpy) Kotalahteen virtaava Heinikanpuro. Heinikanjärven länsipuolella sijiatsee Nilakan Paanaslahti.
Heinikanjärven vesitilavuus on 7 633 000 kuutiometriä.
Heinikanjärvi (14.737.1.001) kuuluu Heinikanpuron valuma-alueeseen (14.737), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen vesistössä (14). Toinen jakovaihe on Nilakan alue (14.73) ja ensimmäinen jakovaihe on Rautalammin reitin valuma-alue (14.7). Heinikanjärvi on Heinikanpuron valuma-alueen ainoa yli hehtaarin laajuinen vakavesi.
Hipposideros hypophyllus

| Hipposideros hypophyllus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Alalahko::  Pienlepakot Microchiroptera
Heimo::  Kaviokuonoyököt Hipposideridae
Suku::  Hipposideros
Laji::  hypophyllus
Kaksiosainen nimi
 Hipposideros hypophyllus  Kock & Bhat, 1994 

Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hipposideros hypophyllus on harvinainen lepakkolaji, jota tavataan vain Intian Karnatakassa.
Lajin lepakot elävät maanalaisessa luolassa yhdessä neljön muun Hipposideros-sukuun kuuluvan lepakkolajin kanssa. Luolaa ympäröivä alue on kuivaa pensaikkoa.
Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, jäljellä on vain 150–200 yksilöä. Uhanalaisuuden pääasiallinen syy on sopivan elinympäristön häviäminen graniittilouhosten vuoksi.
Helsingin Poliisilaulajat

Helsingin Poliisilaulajat on vuonna 1943 perustettu kuoro.
Helsingin Poliisilaulajilla on ollut laulunjohtajina mm. Alf Rautio, Nisse Rinkama, Peter Lacovich, Ilkka Kuusisto, Matti Hyökki, Pasi Hyökki, Paavo Hyökki sekä Tatu Erkkilä.
Diskografia

Venematka (1973)
Helsingin Poliisilaulajat (1977)
Aiheesta muualla

Helsingin Poliisilaulajien esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Henok Goitom

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Henok Goitom
Syntymäaika: 22. syyskuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Solna, Ruotsi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 189 cm
Seura
Seura: AIK
Pelinumero: 10
Junioriseurat
1998–2000 2001–2002 2002–2004: Essinge Inter Orhoy Vasalunds
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2007 2005–2007 2007–2009 2008–2009 2009–2012 2012– | Udinese → Ciudad Murcia Murcia → Valladolid Almería AIK | 1 (1) 75 (23) 31 (2) 29 (10) 78 (8) 89 (36) |
Maajoukkue
| 2015– | Eritrea |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. syyskuuta 2015.
Henok Goitom (s. 22. syyskuuta 1984 Solna, Ruotsi) on ruotsalais-eritrealainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa AIK:ta ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Goitom siirtyi kotimaastaan italialaiseen Udineseen vuonna 2004. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maan pääsarjassa 19. helmikuuta 2005 Internazionalea vastaan. Samaisessa ottelussa hän onnistui myös maalinteossa.
Kaudet 2005–2007 hän oli lainalla espanjalaisessa Ciudad Murciassa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Toisella kaudellaan 2006–2007 joukkueessa hän teki pelaamassaan 38 ottelussa 15 maalia.
Kesällä 2007 Goitom teki nelivuotisen sopimuksen toisen murcialaisseuran Real Murcian kanssa. Joukkue maksoi hänestä 3 miljoonan euron siirtokorvauksen. Hän pelasi kauden 2007–2008 aikana 31 ottelua ja onnistui ainoastaan kaksi kertaa maalinteossa.
Seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Goitom siirtyi lainasopimuksella Valladolidiin, joka sisälsi osto-option kauden päätteeksi. Hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa ja oli tärkeä osa hyökkäyspäässä kauden edetessä. 7. maaliskuuta 2009 hän teki kaksi maalia ottelussa Recreativoa vastaan. Kauden päätyttyä hän oli joukkueen paras maalintekijä 10 osumallaan.
Heinäkuussa 2009 Goitom vapautettiin sopimuksestaan Murcian kanssa ja niin hän siirtyi Almeríaan korvaamaan seurasta poislähtenyttä Álvaro Negredoa. Hänen teki kauden ainoan maalinsa kotiottelussa Tenerifeä vastaan. Kesällä 2012 Goitom siirtyi Allsvenskanissa pelaavaan AIK:hon.
Maajoukkueura

Goitom edusti Ruotsia nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2015 hän sai FIFAlta luvan pelata Eritrean maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Goitomin tilastot BDFutbol -sivustolla (englanniksi)
Haapsalun kaupunki

| Haapsalun kaupunki (Haapsalu linn) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Haapsalu sijaitsee Länsi-Virossa.
 Koordinaatit: 58°52′N, 23°34′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Läänemaa
Ridalan ja Haapsalun yhdistyminen:  24.10.2017
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki (vir. linn)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  271,82 km²
Väkiluku (1.1.2018):  13 516
 – Väestötiheys:  50 as./km²
 
 haapsalu.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haapsalun kaupunki sijaitsee Länsi-Virossa Läänemaan maakunnassa.