Kielet Eurovision laulukilpailussa
Tietoa eri kielten käytöstä

Ennen kielisäännön vapautumista ja englannin ylivaltaa suosituin laulukieli oli ranska, sillä peräti viisi maata, Ranska, Monaco, Luxemburg, Belgia ja Sveitsi, saattoivat laulaa ranskaksi. Ranskaa onkin kuultu joka ikisessä kilpailussa, vuoden 2022 kilpailua lukuun ottamatta. Englantia on kuultu joka kerta vuodesta 1959 lähtien.
Serbia, Portugali, Italia ja Ukraina ovat ainoat maat, jotka ovat voittaneet kielivapauden aikana täysin omakielisellä kappaleella (Marija Šerifović – Molitva 2007 serbiaksi, Salvador Sobral – Amar pelos dois 2017 portugaliksi, Måneskin – Zitti e buoni italiaksi 2021 ja Kalush – Stefania 2022 ukrainaksi). Lisäksi Ukrainan kahdessa muussa voittokappaleissa kuullaan omaa kieltä: 2004 ukrainaa (Ruslana – Wild Dances) ja 2016 krimintataaria (Jamala – 1944). Kilpailun ensimmäinen kokonaan ukrainankielinen kappale oli Šum, jonka esitti Go_A vuonna 2021.
Kielisäännön vapautumisen jälkeen 1999 mukana olleista maista jokainen on käyttänyt lauluissaan englantia. Vuoteen 2015 ja Bojana Stamenovin kappaleeseen Beauty Never Lies asti jälleen Serbia oli ainoa, joka oli esittänyt kaikki laulunsa kokonaan omalla kielellään. Sen sijaan useampi maa on käyttänyt joka kerta omaa kieltään ainakin osittain: Andorra, Italia, Monaco ja Ranska. Vasta vuonna 2015 myös Israel esitti ensimmäistä kertaa täysin englanninkielisen kappaleen (Nadav Guedj – Golden Boy), samoin Espanja vuonna 2016 (Barei – Say Yay!) ja Portugali 2021 (The Black Mamba – Love Is on My Side). Myös Luxemburg ja Marokko ovat käyttäneet pelkästään omia kieliään, mutta maat eivät ole olleet mukana kielisäännön vapautumisen jälkeen.
Kielisäännön vapautumisen jälkeen omaa kieltään ei ole käyttänyt vielä kertaakaan vain Ruotsi. Vuonna 2019 Tanskan Leonorasta tuli ensimmäinen säännön jälkeen tanskaa käyttänyt edustaja kappaleellaan Love Is Forever ja 2021 Fyr & Flamme esitti kappaleensa Øve os på hinanden kokonaan tanskaksi. Azerbaidžan ei ole koskaan esiintynyt kokonaan omalla kielellään, mutta vuonna 2021 Efendi sisällytti kappaleeseensa Mata Hari azerinkielisen osuuden.
Kaikkein ensimmäinen vierasta kieltä käyttänyt esiintyjä oli Itävallan Carmela Corren, joka lauloi osan kappaleestaan Vielleicht geschieht ein Wunder englanniksi jo vuonna 1963.
Vuosina 1973–1976 englanniksi päättivät esiintyä joka kerta vain Pohjoismaat Ruotsi, Norja ja Suomi. Muutaman kerran kokonaan tai osittain englantia käyttivät Alankomaat, Saksa ja Belgia, sekä kerran Sveitsi, Italia ja Itävalta. Kielivapaus mahdollisti tällöin Ruotsin ABBAn ja Alankomaiden Teach-Inin englanninkieliset voitot kappaleilla Waterloo ja Ding-a-Dong.
Saksa ja Belgia saivat laulaa englanniksi vielä kielisäännön palauttamisvuonna 1977, sillä ne olivat jo ehtineet valita edustuskappaleensa ennen säännön palautuspäätöstä.
Belgiaa edustaa vuorotellen flaamilainen ja vallonialainen artisti. Kielisäännön aikana laulut esitettiinkin vuorovuosin hollanniksi ja ranskaksi.
Vieraana kielenä on laulettu muutakin kuin englantia: vuonna 2007 Latvian Bonaparti.lv lauloi laulunsa Questa notte kokonaan italiaksi ja Kyproksen Evridiki laulunsa Comme ci comme ça ranskaksi. Ranskaa on käyttänyt muutaman sanan verran myös Ruotsi 2009 (Malena Ernman – La voix), Islanti 2010 (Hera Björk – Je ne sais quoi) ja Liettua 2011 (Evelina Sašenko – C'est ma vie), sekä kokonaan ranskaksi lauloi myös Itävalta 2016 (Zoë – Loin d'ici) ja italiaksi Viro 2018 (Elina Netšajeva – La forza).
Puolan Ich Troje on käyttänyt saksaa ja venäjää kahdessa kappaleessaan vuosina 2003 ja 2006. Myös Ivan & Delfin käytti venäjää laulussaan Czarna dziewczyna 2005. Saksan Sürpriz käytti turkkia kappaleessaan Reise nach Jerusalem 1999 ja Max kappaleessaan Can't Wait Until Tonight 2004. Romanian Mihai Trăistariu ja Nico & Vlad käyttivät italiaa kappaleissaan Tornerò, 2006 ja Pe-o margine de lume, 2008. Myös Kyproksen Voice lauloi italiaksi vuoden 2000 kappaleessaan Nomiza. Italian lisäksi espanjaa, venäjää ja ranskaa käytti laulussaan Liubi, Liubi, I Love You Todomondo 2007. Espanjaa käytti myös Mandinga kappaleessaan Zaleilah 2012. 2007 Portugalin Sabrina käytti ranskaa ja espanjaa kappaleessaan Dança comigo, ja samana vuonna Ukrainan Vjerka Serdjutška saksaa kappaleessaan Dancing Lasha Tumbai. Viron Kreisiraadio käytti serbiaa, saksaa ja suomea kappaleessaan Leto svet 2008.
Itävallan Udo Jürgensin vuoden 1966 voittokappaleen Merci, Chérie nimi on ranskaa. Suomen Anneli Saariston vuoden 1989 kappaleen La dolce vita nimi puolestaan italiaa ja Norjan Guri Schanken vuoden 2007 kappaleen nimi Ven a bailar conmigo espanjaa. Albanian Rona Nishliun vuoden 2012 kappaleen Suus nimi on latinaa, mutta itse nimeä ei laulussa kuulla.
Suurimmat määrät kieliä yhdessä kappaleessa ovat 12 kieltä Norjan Bendik Singersin laulussa It's Just a Game 1973 ja 11 kieltä Bulgarian Sofi Marinovan laulussa Love Unlimited 2012.
Euroviisuissa on esiinnytty jopa mielikuvituskielellä. Näin on tehnyt Belgia kahteen otteeseen (Urban Trad – Sanomi, 2003 ja Ishtar – O Julissi, 2008), sekä osittain Alankomaat (Treble – Amambanda, 2006).
Kielikysymys on jopa kerran aiheuttanut kiistan, kun Espanjan vuoden 1968 kappaleen La, la, la alkuperäiseksi esittäjäksi valittu Joan Manuel Serrat halusi esittää laulun espanjan sijaan katalaaniksi. Francon hallitus ei tätä kuitenkaan hyväksynyt, joten esittäjäksi vaihdettiinkin Massiel. Katalaania kuultiin Euroviisuissa ensimmäisen kerran vasta vuonna 2004, jolloin Andorra debytoi.