stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herakleia Sintike
Historia

Herakleia oli alun perin traakialaisen sintialaisten heimon asutus. Se oli Sintiken keskus. Kreikkalaisena kaupunkina sen perusti Makedonian kuningas Kassandros noin vuonna 300 eaa. Herakleian historiasta tiedetä antiikin lähteistä vain vähän. Liviuksen mukaan Demetrios, Filippos V:n poika, murhattiin siellä. Myöhäisantiikin aikana Herakleian syrjäytti Paroikopolis (myös Parthikopolis, Parthenopolis), joka perustettiin lähelle 100-luvulla jaa.
Kaupungin paikka tunnistettiin vuonna 2002. Sen arkeologisia kaivauksia on suoritettu vuodesta 2007.
Rakennukset ja löydökset

Herakleia Sintikestä on löydetty muun muassa kahden julkisen rakennuksen rauniot. Toinen on 300-luvulta eaa. ja toinen 22 metriä pitkä ja 16 metriä leveä basilika roomalaiselta kaudelta. Löytöihin lukeutuu myös lukuisia kaupungissa lyötyjä rahoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herakleia Sintike Wikimedia Commonsissa
Maximinus Daian Herakleiassa lyöttämä follis noin vuodelta 313. Kuvituksessa keisarin seppelöity pää ja teksti Imp C Gal Val Maximinvsp F Avg sekä Herakles ja teksti Hercvli Victori.
Konstantinus II:n Herakleiassa lyöttämä solidus noin vuodelta 326–330. Kuvituksessa keisarin seppelöity rintakuva ja teksti Constantinvs Ivn Nob Caes sekä Victoria ja teksti Victoria Caesar NN.
Herakleopolites

| Herakleopolites> Ἡρακλεοπολίτης𓉌.Sijainti |
| --- | --- |
 Herakleopolites
Koordinaatit:  28°45′0″N, 30°45′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ylä-Egypti (Keski-Egypti)
Numero:  20. (U20)
Pääkaupunki:  Herakleopolis Megale
Aiheesta muualla
  Herakleopolites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herakleopolites (m.kreik. Ἡρακλεοπολίτης νομός, Hērakleopolitēs nomos), egyptiläisittäin Naret-khentet (egypt. 𓉌, Nꜥrt-ḫntt), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 20. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Eteläinen sykomori”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa N‘ar(e)t Khentet, Naret-chentet, Noret-Khent ja Atef-Khent.  Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U20.
Maantiede

Herakleopoliteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 20. nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Se sijaitsi Ylä-Egyptin pohjoisosassa, joka luettiin usein erilliseksi Keski-Egyptiksi eli Heptanomiiksi. Nomoksen alue ulottui Oksyrhynkhoksesta Herakleopoliihin noin 67 kilometrin matkan Niilin vartta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsivat Ankyropoliteen nomos (U18) ja Oksyrhynkhiteen nomos (U19), ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Arsinoiteen eli Krokodeilopoliteen nomos (U21).
Nomoksen pääkaupunki (mētropolis) oli Herakleopolis Megale eli egyptiläisittäin Nen(i)-nesut/Hut-nen-nesu (lat. Herakleopolis Magna, nyk. Ihnasya). Sen muita kaupunkeja oli muun muassa Hipponon Kastra (Fylake Hipponos).
Historia

Herakleopoliteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U20, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumalia oli Heryshaf (Heru-shefi/Harsafes) Herakleopoliissa. Nomoksen jumalaa ei esiinny faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herakleopolites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Hererot

Hererot ovat Namibiassa ja Botswanassa asuva bantukansa, jotka puhuvat hereron kieltä. Monista muista bantukansoista poiketen hererot ovat olleet perinteisesti karjankasvattajia, eivätkä yksinomaan maanviljelijöitä. Hererojen lukumääräksi on arvioitu noin 237 000, joista 206 000 asui Namibiassa ja 31 000 Botswanassa.
Historia

Hererot tulivat nykyisen Namibian alueelle todennäköisesti samaan aikaan kuin ovambot, eli 1400- ja 1500-luvuilla nykyisen Sambian alueelta. 1600-luvulle mennessä he olivat saavuttaneet Kaokoveldin tasangon tuoden sinne mukanaan karjansa. Seuraavan vuosisadan aikana he levittäytyivät edelleen Keski−Namibian paremmille laidunmaille. Hererot hylkäsivät ovamboista piketen maanviljelyn lähes kokonaan keskittyen pääasiassa karjanhoitoon.
1800-luvulla hererojen alueelle alkoi saapua eurooppalaisia kauppiaita ja lähetyssaarnaajia. Saksan keisarikunta liitti nykyisen Namibian itseensä vuonna 1884 siirtomaana. Saksalaiset siirtolaiset kaappasivat hererojen maita itselleen ja takavarikoivat näillä mailla liikkunutta karjaa. Vuonna 1904 saksalaisvaltaa vastaan syttyi suuri kapina, jonka johtohahmo oli Samuel Maherero. Mahereron johdolla hererot hyökkäsivät saksalaisia uudisasukkaita vastaan säästäen kuitenkin tarkoituksella englantilaiset ja afrikaanerit. Kapina kuitenkin kukistettiin lopulta saksalaisten ylivoimaisen aseistuksen avulla. Päihitetyt hererot pakenivat Mahereron johdolla Kalaharin autiomaahan ja saksalaisten komentaja Lothar von Trotha määräsi hererot tuhottavaksi. Saksalaiset ehtivät tappaa hereroja ampumalla, myrkyttämällä ja näännyttämällä kuuden kuukauden ajan, kunnes Saksasta saapui käsky lopettaa kansanmurha. Ennen kansanmurhan alkua Namibiassa oli arviolta 75 000−90 000 hereroa, kun sen jälkeen heitä oli jäljellä enää 29 000. Suuri osa jäljelle jääneistä hajaantui muuttaen muualle ja tässä yhteydessä moni siirtyi nykyiseen Botswanaan, joka oli tuolloin Britannian siirtomaa.
Ensimmäisen maailmansodan seurauksena Etelä-Afrikka miehitti Namibian. Hererojen sallittiin jälleen palata saksalaisten kieltämään karjanhoitoon, mutta heiltä anastettuja maita ei palautettu. Etelä-Afrikan vallan myötä alueelle tuli myös apartheidhallinto, joka rajoitti muun muassa hererojen ja muiden mustien asuinoikeutta ja työllistymismahdollisuuksia. Hererojen suhteellisen pienestä lukumäärästä huolimatta heillä oli suuri osa Namibian itsenäisyyssodassa. Useat itsenäisyysliike SWAPOn johtohahmoista olivat hereroja ja nykyisin se on yksi Namibian pääpuolueista. Maa itsenäistyi vuonna 1990. Saksa on pyytänyt Namibian itsenäisyyden jälkeen anteeksi Hererojen kansanmurhaa, mutta se on kieltäytynyt mahdollisista korvauksista.
Kulttuuri

Hererojen kansanmurha vaikutti voimakkaasti heidän perinteiseen karjanhoitoelinkeinoonsa. Namibiaan jääneet asetettiin sen jälkeen reservaatteihin, joissa he työskentelivät käytännössä orjina. Botswanaan siirtyneet olivat menettäneet karjansa ja toimivat paikallisten karjankasvattajien apuna. Karjanhoito alkoi kuitenkin elpyä 1920-luvulta eteenpäin. Vuoteen 1990 saakka hererot Namibiassa asuivat reservaateissa työskennellen karjanhoitajina pääasiassa valkoisille suurtilallisille ja lisäksi osa työskenteli kaupungeissa erilaisissa tehtävissä. Hererojen karjanhoidossa karjan paimennus on ollut perinteisesti miesten tehtävä kun taas naiset hoitivat sen lypsyn. Karjaa ei myöskään perinteisesti tapettu ennen kuin eläin kuoli luonnollisesti tai esimerkiksi onnettomuudessa. Suuri karjan päälukumäärä oli korkean aseman merkki ja joillakin saattoi olla tuhansia eläimiä.
Suurin osa Namibian hereroista on kristittyjä, kun taas Botswanassa kristinuskoa ei ole omaksuttu suuressa mittakaavassa. Perinteinen usko on silti lähes kadonnut ja Botswanan hereroiden keskuudessa uskonto ylipäätään ei ole merkittävässä asemassa. Perinteiseen uskoon liittyi uskomus esimerkiksi siitä, että hererot olivat perineet karjansa myyttisiltä esi−isiltään. Perinteinen usko on parhaiten säilynyt hererojen alaryhmä ovahimbojen keskuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hererot Wikimedia Commonsissa
Herero perinteisessä asussa 19. vuosisadan lopulla.
Hereroja taistelussa saksalaisia vastaan vuonna 1904 tehdyssä piirroksessa.
Kolme hereronaista valokuvattuna Windhoekissa, Namibiassa.
Help! (albumi)

| Help! The Beatles |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 15. helmikuuta – 17. kesäkuuta 1965
 Studio : EMI Studios, Lontoo
 Julkaistu:  6. elokuuta 1965    13. elokuuta 1965
 Formaatti: LP, MC, 8-raita, CD
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: poprock, merseybeat, folk, folkrock
 Kesto: 34.20 (Britannia)   28.43 (Yhdysvallat)
 Levy-yhtiö:  EMI (Parlophone)   Capitol Records
Muut kannet
   Yhdysvaltain-painos
Listasijoitukset
  Britannia: 1.    Yhdysvallat: 1.   Ks. lisää listasijoituksia
The Beatlesin muut julkaisut
| Beatles for Sale 1964 | Help! 1965 | Rubber Soul 1965 |
The Beatlesin Yhdysvaltain muut julkaisut
| Beatles VI 1965 | Help! 1965 | Rubber Soul 1965 |
Singlet albumilta Help!
 ”Ticket to Ride” Julkaistu: 9. huhtikuuta 1965  ”Help!” Julkaistu: 19. heinäkuuta 1965  ”Yesterday” Julkaistu: 1. maaliskuuta 1976
Help! on The Beatles -yhtyeen viides Britanniassa julkaistu albumi, joka ilmestyi elokuussa 1965. Se on samalla yhtyeen tähdittämän Apua!-elokuvan soundtrack. Albumin A-puoli sisältää itse elokuvaan kuuluvia kappaleita ja B-puoli muuta uutta studiomateriaalia. Levyllä on muun muassa eräs yhtyeen kuuluisimmista lauluista, ”Yesterday”. Muita tunnettuja kappaleita ovat erityisesti singlejulkaisut ”Help!” ja ”Ticket to Ride”. Help! nousi Britannian listaykköseksi yhdeksän viikon ajaksi ja sitä myytiin siellä lähes miljoona kappaletta.
Tyylillisesti Help! edustaa Beatlesille pohjimmiltaan siirtymäalbumia, jossa on elementtejä sekä yhtyeen menneisyydestä että kokeellisesta tulevaisuudesta. Musiikillisia vaikutteita antoi erityisesti näihin aikoihin suureen suosioon noussut folkrock. Myös albumin sanoitukset ovat aiempaa syvällisempiä.
Yhdysvalloissa, jossa Help! on yhtyeen kahdeksas studioalbumi, levy julkaistiin erilaisella kappalesisällöllä ja kannella. Se sisältää ainoastaan elokuvaan kuuluneet kappaleet – eli brittiversion A-puolen sisällön – muun materiaalin ollessa George Martinin orkesterin instrumentaaliesityksiä. Siten muun muassa ”Yesterday” puuttuu Yhdysvaltain-versiolta. Myös Yhdysvalloissa albumi oli yhdeksän viikkoa listaykkösenä ja se myi kultalevyyn oikeuttavat miljoona kappaletta jo ennakkoon.
Taustaa

The Beatlesin vuosi 1964 oli ollut erittäin kiireinen. Se väsytti yhtyettä, minkä on sanottu vaikuttaneen negatiivisesti vuoden lopulla julkaistuun Beatles for Sale -albumiin. Kun yhtye ei saanut aikaiseksi tarpeeksi omia kappaleita, tilalle otettiin huomattavan paljon lainakappaleita. Se ja erillinen single ”I Feel Fine” nousivat kuitenkin Britannian listaykkösiksi. Yksin Yhdysvalloissa ilmestyi single ”Eight Days a Week”, joka ylsi siellä listan kärkeen.
Vuoteen 1965 tultaessa musiikilliset muotivirtaukset olivat muuttuneet ja yhtye alkoi saada merkittäviä kilpailijoita. Britanniassa listan kärkitiloilla nähtiin The Rolling Stonesin, The Animalsin ja The Kinksin kaltaisia rhythm and blues -yhtyeitä.
Helmi–toukokuussa 1965 Beatles kuvasi eri puolilla maailmaa uutta elokuvaansa Apua!. Elokuva merkitsi yhtyeelle uuden, tuotteliaan laulunkirjoittamiskauden alkua.
Äänitykset

Albumi äänitettiin hajanaisissa sessioissa helmikuussa, huhtikuussa ja kesäkuussa 1965. Nauhoituksiin käytettiin kaikkiaan kaksitoista päivää, joiden lisäksi oli lukuisia miksaus- ja editointisessioita. Levyn äänittäminen aloitettiin Abbey Roadin studioiden kakkosstudiossa juuri ennen itse elokuvan kuvausten alkua. Sessioiden ensimmäinen päivä oli 15. helmikuuta, jolloin työstettiin kappaleita ”Ticket to Ride”, ”Another Girl” ja ”I Need You”. Kesäkuussa valmistuivat kuusi albumin elokuvassa olleista lauluista. Suurin osa elokuvassa kuulumattomista lauluista äänitettiin myös kesäkuussa, mutta vasta sen jälkeen, kun kuvaukset olivat päättyneet. Kenties merkittävin yksittäinen äänityspäivä oli 14. kesäkuuta, jolloin äänitettiin Paul McCartneyn kappaleet ”I’ve Just Seen a Face”, ”Yesterday” ja ”I’m Down”. Sessiot saatiin päätökseen 17. kesäkuuta.
Beatles käytti äänityksissä uusia tapoja. Aiemmin kappaleista oli tehty tietty määrä ottoja ja lopuksi valittu niistä paras pidemmälle työstettäväksi. Nyt yhtye nauhoitti ensin rytmiraidan, johon myöhemmin päällekkäisäänitettiin lauluosuudet ja ylimääräiset instrumentit. Vaikka kappaleet olisi näin ollen voinut äänittää vain yhdellä tai kahdella otolla, ottoihin ja niiden erilaisiin variaatioihin käytettiin usein tuntikausia aikaa. Yhtye alkoi myös nauhoittaa kappaleiden harjoitusversioita, ja niitä käytettiin tarvittaessa pohjaraitana lopulliselle versiolle. Lisäksi nimikappaleessa ”Help!” käytettiin ”vähennysmiksausta”, jossa kaksi lauluraitaa yhdistettiin, jolloin saatiin vapautettua yksi raita kitaran päällekkäisäänitykselle. Tämä käytäntö oli voimassa aina kesään 1968 asti, jolloin Abbey Roadin studioiden neliraitatekniikan korvasi kahdeksanraitatekniikka.
Äänityssessioissa levytettiin useita kappaleita, jotka eivät päätyneet itse albumille. Ne olivat ”Ticket to Ride” -singlen b-puoli ”Yes It Is”, ”Help!”-singlen b-puoli ”I’m Down”, Larry Williams -cover ”Bad Boy”, ”Wait”, ”That Means a Lot” ja ”If You’ve Got Trouble”, josta kaavailtiin rumpali Ringo Starrin soolonumeroa. Näistä ”Bad Boy” ja ”Yes It Is” ilmestyivät Yhdysvalloissa kesäkuussa 1965 albumilla Beatles VI. Lisäksi ”Bad Boy” sisältyi joulukuussa 1966 Britanniassa julkaistulle kokoelmalle A Collection of Beatles Oldies (But Goldies). ”Wait” julkaistiin yhtyeen seuraavalla albumilla Rubber Soul. Sen sijaan ”That Means a Lot” ja ”If You’ve Got Trouble” ilmestyivät albumilla vasta maaliskuussa 1996, studioharvinaisuuksia sisältävällä Anthology 2 -kokoelmalla.
Vuonna 1965 mono, eli yksikanavainen ääni, oli yhä monikanavaista stereota suositumpi äänentoistomuoto. Niinpä tuottaja George Martin apulaisineen käytti albumin monomiksaukseen paljon enemmän aikaa kuin stereomiksaukseen, jossa Martin ei itse ollut aina edes paikalla. Stereo- ja monoversioissa on se ero, että kappaleen ”Help!” instrumentaaliraita on sama, mutta lauluraita eri.
Musiikki

Help! on yhtyeen siirtymäkauden albumi, jolla on vaikutteita niin yhtyeen menneisyydestä kuin kokeellisesta tulevaisuudesta. Edellinen albumi Beatles for Sale oli John Lennonin sanoin yhtyeen country & western -albumi, mutta Help! sai vaikutteita tuolloin muodissa olleesta folkrockista. Bob Dylan oli tuolloin Britanniassa musiikin saralla suurin yksittäinen vaikuttaja, ja hänen kappaleistaan tehtiin paljon folkrock-versioita. Albumilla on vaikutteita myös country- ja bluegrass-tyyleistä aina klassiseen musiikkiin asti. Sanoitusten itsetutkiskelevat silmäykset, joita jo edellislevyllä oli jonkin verran, muuttuivat nyt entistä syvällisemmiksi. Kappaleilla ei ole tekemistä elokuvan juonen kanssa, sillä yhtye kirjoitti laulut ”Help!”-kappaletta lukuun ottamatta käsikirjoitukseen perehtymättä.
Albumin kappaleista kokonaan tai lähes kokonaan John Lennonin kirjoittamia ovat ”Help!”, ”You’ve Got to Hide Your Love Away”, ”You’re Going to Lose That Girl”, ”Ticket to Ride” ja ”It’s Only Love”. Paul McCartneyn aikaansaannoksia ovat ”The Night Before”, ”Another Girl”, ”Tell Me What You See”, ”I’ve Just Seen a Face” ja ”Yesterday”. George Harrison puolestaan kirjoitti laulut ”I Need You” ja ”You Like Me Too Much”. ”Act Naturally” ja ”Dizzy Miss Lizzy” ovat lainakappaleita. Ne olivat samalla yhtyeen viimeiset levytetyt coverit ennen vuoden 1970 Let It Be -albumia. Beatles oli ensimmäisillä albumeillaan luottanut vahvasti lainakappaleisiin, mutta 1960-luvun puoleenväliin tultaessa ne jäivät kokonaan pois.
Albumin Britannian- ja Yhdysvaltain-painokset eroavat sisällöllisesti toisistaan. Britannian-painoksen A-puoli sisältää Apua!-elokuvassa kuullut seitsemän kappaletta ja B-puolella on seitsemän muuta laulua. Kaava on siten sama kuin A Hard Day’s Night -albumilla. Yhdysvaltain-painos sisälsi ainoastaan Britannian-painoksen A-puolen laulut sekä kuusi Ken Thornen sovittamaa ja George Martinin orkesterin esittämää kappaletta. Kyseiset instrumentaalit ovat sekoitus orkesteroituja Beatles-kappaleita, klassista musiikkia ja uusia sävellyksiä. Yhdysvaltain-painoksen aloittaa kuusitoistasekuntinen James Bond -intro. ”Another Hard Day’s Night” on puolestaan sikermä kappaleista ”A Hard Day’s Night”, ”Can’t Buy Me Love” ja ”I Should Have Known Better”, ja siinä kuullaan Beatles-albumin saralla ensimmäisen kerran sitaria. Vaikka Beatles itse ei soittanutkaan kappaleessa, soi se elokuvassa kohtauksessa, jossa yhtye vierailee intialaisessa ravintolassa. John Lennon onkin myöhemmin kertonut, että yhtyeen kiinnostus Intiaa kohtaan alkoi juuri Help!-albumia työstäessä.
Kansitaide

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  H |  E |  L |  P |
|  N |  U |  J |  V |
|  N |  V |  U |  J |
Albumin kansien kuvauksesta vastasi With the Beatles-, A Hard Day’s Night- ja Beatles for Sale -albumien tapaan Robert Freeman. Freeman piti asuista, jotka olivat yhtyeen yllä Apua!-elokuvan Alpeilla kuvatussa hiihtokohtauksessa, joten hän halusi niitä käytettävän myös levyn kannessa. Valkoinen tausta saatiin Lontoon Twickenham-studioilta. Freemanin ajatuksena oli, että yhtyeen jäsenet esittäisivät lippuopastuksen mukaisesti sanan ”HELP”. Lopputulos ei kuitenkaan miellyttänyt häntä, joten jäsenten esittämiksi kirjaimiksi valittiin summittaisesti ne, jotka näyttivät visuaalisesti parhailta. Lisäksi Freeman vaihtoi jälkeenpäin yhtyeen jäsenten paikkoja keskenään saadakseen entistäkin tyydyttävämmän tuloksen. Britannian-painoksessa yhtyeen jäsenten antamat merkit muodostavat sanan ”NUJV”.
Yhdysvaltain-versio eroaa Britannian-painoksesta myös kansitaiteeltaan. Etukannessa jäsenten järjestystä on muutettu siten, että Ringo Starr on siirretty toiseksi vasemmalla. Täten heidän näyttämänsä merkki on ”NVUJ”. Lisäksi kuva oli tässä painoksessa värillisen sijaan mustavalkoinen. Takakannessa oli ajalleen tyypillisesti itse elokuvan tekijätiedot ja näyttelijöiden nimet. Kansi oli avattavaa mallia ja sisäkannessa oli kaikkiaan kahdeksan kuvaa elokuvasta.
Alankomaissa sekä pienemmissä määrin Ruotsissa valmistettiin painoksia, joiden kannessa oli suuri Shell-yhtiön logo. Tämä versio oli kuitenkin tarkoitettu vain yhtiön työntekijöille, eikä sitä myyty kaupoissa.
Julkaisu ja vastaanotto > Britannia ja muu Eurooppa

Help! ilmestyi Britanniassa Parlophonen julkaisemana 6. elokuuta 1965. Albumi nousi suoraan listaykköseksi 14. elokuuta ja pudotti kärkipaikalta pois The Sound of Music -soundtrackin. Levy oli kärjessä kaikkiaan yhdeksän viikon ajan. Albumia oli myyty pelkästään ennakkoon 250 000 kappaletta, ja ensimmäisen viikon aikana sitä ostettiin kaikkiaan 270 000 kappaletta. Yhteensä sitä ostettiin lähes miljoona kappaletta. Listaviikkoja levylle kertyi kaikkiaan 37.
Länsi-Saksassa albumi nousi listaykköseksi kahden viikon ajaksi. Ranskassa se ylsi viidenneksi ja myös Suomessa kymmenen myydyimmän albumin joukkoon. Levyä myytiin maailmanlaajuisesti arviolta kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta.
Albumista otettiin ensimmäinen uusintapainos vuonna 1966. Vuoteen 1973 mennessä Help! oli julkaistu vinyyliformaatin lisäksi C-kasettina ja 8-raitana. Molemmat olivat stereoversioita. CD-levynä albumi julkaistiin ensimmäisen kerran 30. huhtikuuta 1987 George Martinin uudella stereomiksauksella varustettuna. Samana päivänä se ilmestyi rajoitettuna kolmen CD:n boksina yhdessä albumien Rubber Soul ja Revolver kanssa. Vuonna 2009 ilmestyi remasteroitu CD-painos, jossa käytettiin samaa, uudempaa stereomiksausta. Sen sijaan samana vuonna ilmestynyt The Beatles in Mono -boksi sisälsi alkuperäiset mono- ja stereomiksaukset.
Vuoden 1965 jälkeen Help! on noussut Britannian listalle neljään otteeseen. Vuonna 1971 se kävi sijalla 33 ja vuonna 1976 sijalla 53. Tämän lisäksi ensimmäinen CD-painos pääsi toukokuussa 1987 sijalle 61. Remasteroitu CD-painos puolestaan ylsi syyskuussa 2009 sijalle 29 ja oli listalla samanaikaisesti seitsemäntoista muun Beatles-albumin kanssa.
Julkaisu ja vastaanotto > Yhdysvallat

Yhdysvalloissa Beatlesin levy-yhtiö Capitol Records mainosti albumia yhteistyössä laastariyhtiö Curadin kanssa. Curad valmisti kaikkiaan tuhat laastaria, joihin oli merkitty tekstit ”Beatles” ja ”Help”. Lisäksi Capitol valmisti laastareita muistuttavia tarroja. Albumia myytiin Yhdysvalloissa jo ennakkoon kultalevyyn oikeuttavat miljoona kappaletta, mikä oli ensimmäinen tapaus lajissaan. Capitol julkaisi albumin 13. elokuuta, ja se nousi Billboard 200 -listan kärkeen. Albumi säilyi listalla 33 viikkoa, joista yhdeksän kärkipaikalla. Levyä myytiin yhteensä yli kolme miljoonaa kappaletta. Vuonna 2007 Help! nousi Yhdysvaltain soundtrack-listan ykköseksi ja vuonna 2009 Top Pop Catalog -listan seitsemänneksi.
Yhdysvaltain-painoksesta puuttuneet Britannian-painoksen B-puolen kappaleet julkaistiin muilla studiolevyillä. ”You Like Me Too Much”, ”Dizzy Miss Lizzy” ja ”Tell Me What You See” olivat ilmestyneet jo kesäkuussa 1965 albumilla Beatles VI. ”I’ve Just Seen a Face” ja ”It’s Only Love” julkaistiin joulukuussa 1965 Rubber Soul -albumin Yhdysvaltain-painoksella. Viimeisimpänä ilmestyivät kappaleet ”Act Naturally” ja ”Yesterday”, joiden julkaisua saatiin odottaa aina vuoden 1966 kesäkuuhun asti, jolloin Yesterday and Today -albumi saapui Yhdysvaltain markkinoille.