stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jacques Hnizdovskyi

| Jacques Hnizdovskyi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1915 Pylyptše, Borštšivin piiri, Galitsia
Kuollut: 8. marraskuuta 1985 (70 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  kuvataiteilija
Taiteilija
Taidesuuntaus:  realismi (taidesuuntaus)
Aiheesta muualla
www.hnizdovsky.com
Jacques (Jakiv) Hnizdovskyi, ukr. Яків Гніздовський (27. tammikuuta 1915 Pylyptše, Borštšivin piiri, Galitsia – 8. marraskuuta 1985 New York, New York, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen yhdysvaltalainen taidemaalari, taidegraafikko ja kirjan ulkoasun suunnittelija.
Hnizdovskyi opiskeli Varsovassa ja Zagrebissa ja muutti 1949 Yhdysvaltoihin. Hän nimitti tyyliään "yksinkertaistetuksi realismiksi", jossa kohde supistui perusmuotoonsa. Öljymaalauksissa voi olla useita hahmoja, esimerkkinä The Homeless (myös nimellä Displaced Persons, 1947). Hän maalasi myös muotokuvia, maisemia, asetelmia, sarjan Pariisin metrosta, New Yorkin pilvenpiirtäjistä ja bronxilaisista kivitaloista. Sama tyyli ilmenee hänen puuleikkauksissaan, joita hän teki lähes 250. Hänen alkuperäiseen Albrecht Düreriä muistuttavaan tyyliinsä tuli myöhemmin aineksia ukrainalaisista barokkikaiverruksista, kiinalaisista ja japanilaisista puuleikkauksista ja myös moderneista tyyleistä, ja ne sulautuivat yhteen persoonalliseksi tyyliksi, joka toi hänelle kansainvälistä arvostusta. Hän teki kirjankuvituksia ja suunnitteli kirjankansia, muun muassa Encyclopedia of Ukrainen ulkoasun, ja ex libriksiä.
Hnizdovskyi toi teoksiaan näytteille heti toisen maailmansodan päätyttyä Saksassa pidettyihin ukrainalaistaiteilijoiden näyttelyhin. Hän piti myös yksityisnäyttelyitä. Hänen teoksiaan on merkittävissä pysyvissä kokoelmissa yhdysvaltalaisissa museoissa, gallerioissa, yliopistoissa ja kirjastoissa ja myös yksityiskokoelmissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacques Hnizdovskyi Wikimedia Commonsissa
Itä- Grand Bahama

Itä Grand Bahaman alueen sijainti
Itä- Grand Bahama on yksi Bahaman hallintoalueista. Se on yksi Grand Bahaman saaren kolmesta alueesta ja sijaitsee saaren itäosassa. Hallintoalueen keskus on High Rock.
Idiosepiidae

| Idiosepiidae |
| --- | --- |
 Idiosepius pygmaeus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Pääjalkaiset Cephalopoda
Alaluokka::  Mustekalat Coleoidea
Ylälahko::  Kymmenlonkeroiset Decapodiformes
Lahko::  Idiosepida
Yläheimo::  Idiosepioidea  Appellöf, 1898
Heimo::  Idiosepiidae  Appellöf, 1898
Suvut
 Idiosepius  Xipholeptos 
Katso myös
   Idiosepiidae Wikispeciesissä   Idiosepiidae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Idiosepiidae on mustekaloihin  kuuluva nilviäisheimo. Se luettiin aiemmin seepioihin (Sepioidea), mutta nykyään sillä on oma lahkonsa Idiosepida. Lajeilla ei ole taloudellista merkitystä.
Suvut ja lajit

Idiosepius
Idiosepius hallami
Idiosepius minimus
Idiosepius paradoxus
Idiosepius picteti
Idiosepius pygmaeus
Idiosepius thailandicus
Xipholeptos
Xipholeptos notoides
Aiheesta muualla

(PDF) Ecology, Biology and Biogeography of a Mini-maximalist. (englanniksi)
Iowa Interstate Railroad

| Iowa Interstate Railroad> Perustiedot |
| --- | --- |
Lyhenne:  IAIS
Toiminta-alue:  Iowa, Nebraska, Illinois
Kotipaikka:  Cedar Rapids, Iowa
Toiminnassa:  1984
Omistajat:  
 • edellinen omistaja :  Chicago, Rock Island & Pacific
Rataverkko
Raideleveys:  1 435 mm
IAIS-matkustajavaunuja
Iowa Interstate -veturi
Iowa Interstate Railroad (AAR-lyhenne: IAIS) on yhdysvaltalainen Class II -rautatieyhtiö jolla on toimintaa Iowan, Nebraskan ja Illinoisin osavaltioissa. Yhtiö aloitti toimintansa 2. marraskuuta 1984, kun Heartland Rail Corporation osti Chicago, Rock Island & Pacific -yhtiön konkurssipesältä noin 500 mailin radan Chicagon ja Omahan väliltä 31 miljoonalla dollarilla ja vuokrasi sen Iowa Interstate -yhtiölle. Vuonna 2003 Henry Posner III:n omistama Railroad Development Corporation osti Iowa Interstate -yhtiön sekä Heartland Rail Corporationin omistuksessa olleen radan ja omaisuuden. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Cedar Rapidsissa ja se harjoittaa säännöllisesti vain tavaraliikennettä.
Henkilökuntaa on noin 200, joista veturimiehiä ja konduktöörejä on noin 100. Veturimiehiä ja ratapihahenkilöstöä edustaa ammattiliitto United Transportation Union. Heihin ei sovelleta liittovaltion laajuista työehtosopimusta, vaan paikallisesti sovittua erillistä työehtosopimusta. Konduktöörin peruspalkka on uusille työntekijöille noin 18 dollaria tunnilta, nousten 3 kuukauden koeajan jälkeen noin 23 dollariin tunnilta. Veturinkuljettajia ei kouluteta ja/tai palkata suoraan, vaan jokainen yli 2 vuotta konduktöörinä toiminut on velvollinen pätevöitymään kuljettajaksi. Muualla kuljettajapätevyyden suorittaneet uudet työntekijät voivat toimia kuljettajina oltuaan ensin vuoden konduktöörin tehtävissä.
Rataverkko

IAIS Subdivision 1 välillä Blue Island - Iowa City, pituus 221,1 mailia. Alkupäässä IAIS ei omista rataa Blue Islandin Burr Oak-ratapihaa lukuun ottamatta, vaan käyttää radankäyttöoikeuksia. Rata Blue Islandista Jolietiin (24,5 mailia) on Chicagon lähiliikenneoperaattori Metran Blue Island District-rataosa. Radan Jolietista Uticaan (54,1 mailia) omistaa Inernational Mining Company. Se on vuokrattu CSX Transportation-yhtiölle, ja CSX käyttää siitä nimeä New Rock Subdivision. Rata Uticasta Bureau Junction-liikennepaikalle (21,4 mailia) on myös International Mining Companyn omistama. Se oli aiemmin myös osa CSX:n New Rock-rataosaa, kunnes IAIS alivuokrasi sen CSX:ltä vuonna 2006.
IAIS Subdivision 2 välillä Bureau Junction - Peoria, pituus 43,3 mailia. Alkupää Bureau Junctionista Henryn liikennepaikalle (13,5 mailia) kuului aiemmin CSX Transportation-yhtiön New Rock Subdivision-rataosaan jolla IAIS:lla oli radankäyttöoikeudet, kunnes IAIS vuokrasi sen itselleen vuonna 2006. Loppuosa Henrystä Peoriaan oli vuoteen 2006 Lincoln & Southern-yhtiön rata, jonka liikennöitsijäksi IAIS oli valittu. Vuonna 2006 IAIS osti radan ja sulautti sen toiminnot itseensä.
IAIS Milan Branch välillä Rock Island - Milan. Noin 10 mailin pituinen teollisuusrata Rock Islandin kaupungissa. Rataan kuuluu myös sivuraide Andalusiaan.
IAIS Subdivision 3 välillä Iowa City - Newton, pituus 85,7 mailia.
IAIS Crandic Subdivision välillä Yocum Connection - Cedar Rapids, pituus 21,8 mailia. Radan omistaa Cedar Rapids & Iowa City-rautatieyhtiö, mutta IAIS hoitaa alihankintana radan liikennöinnin.
IAIS Subdivision 4 välillä Newton - Council Bluffs, pituus 165,5 mailia. Rata kulkee mm. Iowan pääkaupungin Des Moinesin kautta.
IAIS Subdivision 4A välillä Altoona - Prairie City, pituus 13,2 mailia.
IAIS Subdivision 4B välillä Audubon Junction - Moorman, pituus 2,2 mailia.
Kalusto

Vetovoima koostuu pääasiassa vanhemmista, käytettynä ostetuista dieselvetureista sekä syksyllä 2008 uutena hankituista GE ES44AC vetureista:
8 kpl EMD SD38-2 -vetureita, numerot 150-157
1 EMD GP38 -veturi, numero 601 ja siihen kytketty ratamoottorivaunu numero 650
22 kpl EMD GP38-2 -vetureita, numerot 700-721
14 kpl GE ES44AC -vetureita, numerot 500-513. 512 ja 513 tilattuna
IAIS:lla noin 500 omaa tavaravaunua ja yksi edustuskäytössä oleva matkustajavaunu.
Aiheesta muualla

Kotisivu
Nathan D. Holmesin kotisivut. Tietoa mm. aikatauluista ja kalustosta
Tietoa IAIS:n toiminnasta Quad Citiesin alueella
Kuvia
Jacques Ibert

Jacques Ibert
Jacques François Antoine Ibert (15. elokuuta 1890 – 5. helmikuuta 1962) oli ranskalainen klassisen musiikin säveltäjä.
Ibert oli paljasjalkainen pariisilainen. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa opettajanaan mm. Paul Vidal ja voitti Rooman palkinnon (Prix de Rome) vuonna 1919 kantaatillaan Le poète et la fée. Vuodesta 1937 hän oli Ranskan akatemian johtaja Roomassa ja johti vuosina 1955-57 Pariisin Opéra-Comique'ia. Hän kuoli Pariisissa.
Ibertin musiikkia pidetään yleensä melko kevyenä, jopa vitsikkäänä. Melodiat ovat houkuttelevia ja värikkäästi orkestroituja. Vaikka Ibert ei kuulunut Les Six-säveltäjäryhmään, hänen musiikissaan on paljon samoja piirteitä. Parhaiten tunnettu on ehkä orkesteriteos Divertissement (1930), muita huomattavia sävellyksiä ovat mm. Escales (1924) orkesterille, sinfoninen runo La Ballade de la geôle de Reading (perustuu Oscar Wilden runoon), huilu- ja saksofonikonsertot sekä sarja Histoires pianolle. Lisäksi hän sävelsi oopperoita, baletteja, teatteri- ja elokuvamusiikkia, musiikkia radioon sekä vokaali- ja soitinteoksia.
Teoksia

Histoires (1910, johon kuuluu mm. Le petit âne blanc, "Pieni valkoinen aasi")
Trois pièces brèves (1930)
Entr'acte (1937)
Deux Interludes (1946)
Orkesteriteoksia
Escales (1920-22)
Jeux (1923)
Divertissement (1930)
Symphonie marine (1931)
Concerto pour flûte (1934)
Concertino da camera pour saxophone alto et onze instruments (1935–1936)
Bostoniana (1955)
Hommage à Mozart (1955)
Bacchanale (1956)
Elokuvamusiikkia
Invitation to the Dance (1956)
Macbeth (1948)
Panique (1946)
Feu Mathias Pascal (1937)
Golgotha (1935)
Maternite (1934)
Les Cinq Gentlemen Maudits (1933)
Don Quixote (1933)
Un Chapeau de Paille d'Italie (1927)
oopperoita
Angélique (1927)
Le Roi d'Yvetot (1930)
L'Aiglon (1937, yhteistyössä Arthur Honeggerin kanssa)
Hyperdimension Neptunia (pelisarja)

| Hyperdimension Neptunia |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Idea Factory Compile Heart
Lajityyppi:  roolipeli
Ensijulkaisu:  Hyperdimension Neptunia (2010)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Hyperdimension Neptunia (jap. 超次元ゲイム ネプテューヌ, Chōjigen Geimu Neputyūnu) on japanilaisen Idea Factoryn kehittämä roolipelisarja.
Sarja sisältää parodiaa videopeliteollisuudesta. Esimerkiksi tapahtumat sijoittuvat maailmaan nimeltä Gamindustri (jap. ゲイムギョウ界, Geimugyō-kai, sanaleikki jap. ゲーム業界, Gēmu gyōkai).
Päähenkilön nimi perustuu julkaisemattomaan Sega Neptune -pelikonsoliin.
Sarjan kehittäjä Mizuno Naoko mainitsee parodian vähäisen määrän yhdeksi motivaatioksi sarjan suunnittelussa:
»First and foremost, I realized there were no games on the market that actually dealt with or parodied the game industry itself.»
Hahmot

Päähahmot ovat Console Patron Unit (CPU), jotka ovat vastuussa omasta alueestaan. Päähahmot ovat antropomorfismeja ja perustuvat/parodioivat jotakin videopelikonsolia:
alias Purple Heart, Sega Neptune
alias Black Heart, PlayStation 3
alias White Heart, Wii
alias Green Heart, Xbox
Pelit > Pääsarja

Hyperdimension Neptunia (2010)
Hyperdimension Neptunia MK-II (2011)
Hyperdimension Neptunia Victory (2012)
Megadimension Neptunia VII (2015)
Pelit > Spin-offit

Hyperdimension Neptunia: Producing Perfection (2013)
Hyperdevotion Noire: Goddess Black Heart (2014)
Hyperdimension Neptunia U: Action Unleashed (2014)
MegaTagmension Blanc + Neptune VS Zombies (2015)
Superdimension Neptune vs Sega Hard Girls (2015)
Nep-Nep Connect: Chaos Chanpuru (2017)
Cyberdimension Neptunia: 4 Goddesses Online (2017)
Neptunia Virtual Stars (2020)
Pelit > Remaket

Hyperdimension Neptunia Re;Birth 1 (2013)
Hyperdimension Neptunia Re;Birth 2: Sisters Generation (2014)
Hyperdimension Neptunia Re;Birth 3: V Generation (2014)
Megadimension Neptunia VIIR (2017)
Neptunia ReVerse (2021)
Muu media

Pelisarjaan perustuen on tehty manga jap. 超次元ゲイム ネプテューヌ ~めがみつうしん~, Choujigen Game Neptune: Megami Tsuushin.
Pelisarjaan perustuen on tehty myös anime-sarja Hyperdimension Neptunia: The Animation (Choujigen Game Neptune The Animation).
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Hyperdimension_Neptunia & en:List of Hyperdimension Neptunia characters
Käännös suomeksi
Isoauloppi

| Isoauloppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Auloppikalat Aulopiformes
Heimo::  Aulopit Aulopidae
Suku::  Aulopus
Laji::  purpurissatus
Kaksiosainen nimi
 Aulopus purpurissatus  Richardson, 1843 
Katso myös
   Isoauloppi Wikispeciesissä   Isoauloppi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Isoauloppi (Aulopus purpurissatus) on auloppeihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö

Isoauloppi voi kasvaa suurimmillaan noin 60 cm pitkäksi. Laji on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja suuripäinen. Kalan selkä- ja peräevät ovat pitkät ja erityisesti koirailla selkäevän toinen ruoto on pidentynyt. Isoaulopilla on myös rasvaevä. Pyrstöevä on haarautunut. Väriltään isoauloppi on selästään ja kyljestään violettiin vvahtavan punainen ja vatsastaan valkoinen. Evät ovat keltaiset punaisin, oranssein tai ruskein pilkuin.
Levinneisyys ja elintavat

Isoaulopin levinneisyysalue ulottuu Länsi-Australiasta Exmouthinlahdelta Queenslandiin Fraser Islandille. Lisäksi siitä on havaintoja Uudesta-Seelannista. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat ja kivikkoiset alueet tyypillisimmin alle 250 metrin syvyydessä. Isoaulopin ravintoa ovat kalat, äyriäiset ja nilviäiset.
Isoauloppi on ruokakalana hyvä, mutta ei erityisen arvostettu.
Ikechukwu Kalu

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 18. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Kaduna, Nigeria
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 168 senttimetriä
Seura
Seura: UC Sampdoria
Pelinumero: 22
Junioriseurat
2001–2002 2002–2003: Jasper United UC Sampdoria
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2004 2004–2005 2005–2007 2007– 2008–2009 | → Pro Patria (laina) → Pisa Calcio (laina) → FC Chiasso (laina) UC Sampdoria → AC Bellinzona (laina) | 27 (4) 26 (2) 22 (13) 5 (0) |
Maajoukkue
| 2003 |  Nigeria | 3 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. maaliskuuta 2008.
Ikechukwu Kalu (s. 18. huhtikuuta 1984 Kaduna, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä sveitsiläisessä Bellinzonassa. Kalu aloitti uransa kotimaassaan Nigeriassa, josta hän siirtyi 18-vuotiaana Italiaan. Hän pelasi myös kaksi kautta Sveitsissä ennen palaamistaan Italiaan Sampdoriaan, joka osti Kalun vuonna 2002. Ensi kerran hän kuitenkin pelasi edustusjoukkueessaan kaudella 2007–2008, jolloin Kalulle kertyi viisi ottelua. Kaudeksi 2008–2009 hänet lainattiin jälleen Sveitsiin.
Kalu on pelannut kolme ottelua Nigerian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2003.
Aiheesta muualla

Weltfussball (saksaksi)
Isaac Gálvez

| Isaac Gálvez> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Isaac Gálvez Lopez
Syntynyt: 20. toukokuuta 1975
Kuollut: 26. marraskuuta 2006 (31 vuotta)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  183 cm
Paino:  72 kg
Laji:  rata- ja maantiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2000–2003 2004–2006:  Kelme - Costa Blanca Illes Balears/Caisse d'Epargne
Suurimmat voitot
 Pariajon maailmanmestaruus 1999, 2006 
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten pyöräily.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten pyöräily.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten pyöräily.Ratapyöräilyn MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten pyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1999 | pariajo |  |
|  Kultaa | Bordeaux 2006 | pariajo |  |
|  Hopeaa | Manchester 2000 | pariajo |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 2001 | pariajo |  |
Isaac Gálvez Lopez (20. toukokuuta 1975 Vilanova i la Geltrú, Espanja – 26. marraskuuta 2006 Gent, Belgia) oli espanjalainen rata- ja maantiepyöräilijä.
Gálvez voitti ratapyöräilyssä pariajon maailmanmestaruuden Joan Llanerasin kanssa vuosina 1999 ja 2006; hopeaa he saivat 2000 ja 2001. Maantiepyöräilyssä Gálvez kilpaili ammattilaisena vuosina 2000–2006. Hän edusti ensin neljä vuotta Kelme - Costa Blanca -joukkuetta ja 2004–2006 Illes Balears/Caisse d’Epargne -tallia. Hän oli parhaimmillaan loppukiriratkaisuissa ja yhden päivän kilpailuissa.
Gálvez kuoli ratapyöräilykilpailussa Belgiassa 26. marraskuuta 2006 törmättyään belgialaisajaja Dimitri De Fauwin kanssa. Gálvez menetti tajuntansa kaaduttuaan radan pintaan ja kuoli matkalla sairaalaan. De Fauw kärsi tapauksen johdosta masennuksesta ja teki itsemurhan 6. marraskuuta 2009.
Hätätyö

Hätätyö on työtä, johon työnantaja voi määrätä työntekijän ilman työntekijän suostumusta. Työnantaja voi teettää hätätyötä vain, jos ennalta arvaamaton tapahtuma on aiheuttanut tai vakavasti uhkaa aiheuttaa keskeytyksen säännöllisessä toiminnassa tavalla, joka vaarantaa hengen, terveyden tai omaisuuden, eikä työtä voi siirtää myöhemmin suoritettavaksi. Hätätyön teettämisen edellytykset määritellään työaikalain (872/2019) 19 §:ssä.
Hätätyötä teettäessä työnantaja saa pidentää tavanomaista työaikaa siinä määrin kuin ennalta arvaamattoman uhan torjuminen sitä vaatii, kuitenkin enintään kahden viikon ajan. Vuoden 1996 työaikalain perusteluissa täsmennetään, ettei hätätyötä saa käyttää ylityön sijasta.
Eri alojen työehtosopimuksissa hätätyötä koskevia säännöksiä on täsmennetty.
Hätätyön rajoitukset

Työnantajan ei tarvitse pyytää työntekijän suostumusta hätätyön tekemiseen. Laki nuorten työntekijöiden suojelusta kuitenkin rajoittaa mainittua oikeutta. Alle 15-vuotiasta ei kuitenkaan saa pitää hätätyössä, ja yli 15- mutta alle 18-vuotiasta työntekijää saa pitää hätätyössä vain siinä tapauksessa, ettei hätätyöhön ole käytettävissä yli 18-vuotiasta työntekijää.
Työntekijä ei voi kieltäytyä hätätyöstä, vaikka hänen ylityökiintiönsä olisi täynnä, sillä hätätyötä ei lueta ylityön enimmäismääriin. Hätätyöstä on kuitenkin maksettava tavanomaiset ylityö- ja mahdolliset sunnuntaikorvaukset. Hätätyöhön voidaan määrätä työntekijä myös hänen ollessa vuosilomalla tai muulla vapaalla.
Hätätyötä teettäessään työnantaja voi poiketa useimmista työaikaa rajoittavista määräyksistä, kuten yötyö-, vuorotyö-, lepoaika- ja sunnuntaityösäännöksistä. Työajan pituutta ei ole hätätyössä juurikaan rajoitettu.
Työsuojelusäännöksistä sen sijaan hätätyössä ei saa poiketa, ja työt tulee suorittaa tavanomaista huolellisuutta ja varovaisuutta noudattaen.
Hätätyöilmoitus

Hätätyötä teettävän työnantajan on välittömästi tehtävä kirjallinen ilmoitus hätätyöstä työsuojelupiiriin. Ilmoituksessa on mainittava hätätyön syy, laajuus ja oletettu kesto. Ilmoituksessa on oltava myös työntekijöiden luottamusmiehen tai luottamusvaltuutetun, tai milloin kumpaakaan ei ole valittu, työsuojeluvaltuutetun lausunto.
Hätätyöilmoitus > Hätätyöilmoituksen käsittely

Ilmoituksen perusteella työsuojelupiiri joko hyväksyy ilmoituksen, rajoittaa hätätyötä tai lopettaa sen kokonaan.
Työsuojelupiiri voi epäselvässä tapauksessa, josta aiempaa oikeuskäytäntöä ei ole, pyytää työneuvoston lausuntoa asiasta.
Jos hätätyömääräykselle ei ole hyväksyttävää syytä, tai työnantaja jatkaa hätätyötä vastoin työsuojelupiirin vaatimusta, työsuojelupiiri voi ilmoittaa asiasta yleiselle syyttäjälle. Työnantaja voidaan tällöin haastaa oikeuteen työaikarikkomuksesta, ja tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi. Työaikarikkomus vanhentuu kahdessa vuodessa.
Korkeimman oikeuden ennakkoratkaisuja

Korkeimman oikeuden ennakkoratkaisuissa on todettu muun muassa, että toimitusten viivästyminen ei ole peruste hätätyön käytölle. Myöskään toistuvat, kuten tavanomaisten luonnonilmiöiden aiheuttamat viat eivät muodosta perustetta hätätyön käytölle. Sairauspoissaolot eivät ole peruste hätätyölle, mutta työntekijöiden kieltäytyminen tavanomaisista ylitöistä sairaustapauksessa voi muodostaa hyväksyttävän syyn hätätyön käytölle.
Aiheesta muualla

Työaikalaki (872/2019) 19 § Finlex. Viitattu 8.3.2023.
Hätätyö  2.2.2023. Työsuojeluhallinto. Viitattu 8.3.2023.
Isidis Planitia

Isidis Planitia.
Isidis Planitia on Marsissa oleva suuri tasanko, joka on muinainen valtava törmäyskraatteri. Sen lähellä on suuri tumma alue Syrtis Major. Isidis Planitiaa suurempia kraattereita ovat ainoastaan Hellas ja Argyre.
Irma Telkki

Irma Mirjam Telkki (13. huhtikuuta 1916 Chisholm, Minnesota – 30. elokuuta 1981 Lahti) oli suomalainen musiikin opettaja ja runoilija.
Telkki pääsi ylioppilaaksi 1936 Lahden tyttölyseosta. Hän toimi musiikin opettajana Sibelius-akatemiassa 1939, Lievestuoreen yhteiskoulussa 1948–1957 ja Viitasaaren yhteiskoulussa 1958–1964 sekä pianonsoiton tuntiopettajana Lahden musiikkiopistossa (nykyinen Lahden konservatorio) 1964–1967 ja uskonnonopettajana Kannaksen yhteislyseossa 1966.
Teoksia

Rahkasammal : runoja. Kirjaneliö, Helsinki 1979, 2. painos 1981
Irma Tervani

Irma Tervani
Irma Tervani (oik. Achté; 4. kesäkuuta 1887 Helsinki – 29. lokakuuta 1936 Dresden, Saksa) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan altto, joka oli kiinnitettynä Dresdenin hovioopperaan 1908–1932. Hänen äitinsä oli Emmy Achté ja isänsä Lorenz Nikolai Achté. Hänen yksitoista vuotta vanhempi sisarensa oli kuuluisa Aino Ackté, joka monesti kehui sisartaan ja edisti tämän uraa. Irma Tervani ei ole nykyään paljon muisteta, vaikkakin häntä omana aikanaan ylistettiin ja hänen nuoruudessaan hänestä lupailtiin jotakin suurta, kun hän esiintyi ensimmäisen kerran 16-vuotiaana.
Tervani opiskeli laulua ensin äitinsä johdolla, sitten muutaman vuoden ajan Ruotsissa ja vuosina 1904–1906 Pariisissa. Vuonna 1907 Tervani kiinnitettiin Dresdenin hovioopperaan. Hän vieraili myös muilla Saksan suurilla näyttämöillä sekä Skandinavian maissa ja Suomalaisessa oopperassa esiintyen myös liedlaulajana.
Irma Tervanin sisarenpojan Mies Reenkolan kertoman mukaan taiteilijanimi "Tervani" oli Aino Acktén miehen, Reenkolan isän Heikki Renvallin keksimä sanaleikki: terva on ruotsiksi "tjära" ja ääntyy samoin kuin "kära"; siis "tervani" on tätä kautta "min kära", "rakkaani". Lisäksi nimi kuulosti italialaiselta, mikä sopi muusikolle. Taiteilijanimen Irma halusi ottaa käyttöön jottei jäisi kuuluisan sisarensa varjoon.
Irma Tervanin luonne oli hieman kärttyisä ja ylimielinen. Hän ei nuorena ottanut vastaan moniakaan työtarjouksia, joita tuli jopa Metropolitanista ja muualta maailmalta. Hänellä oli kaunis alttoääni, jota kuvailtiin upean tummaksi ja samettimaiseksi sekä ihastuttavan pehmeäksi.
Irma Tervanin puoliso (vuodesta 1916) oli saksalainen teatterinjohtaja Paul Wiecke.
Aiheesta muualla

Tervani, Irma hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Iso Mäyriänjärvi

| Iso Mäyriänjärvi |
| --- | --- |
 Maanmittauslaitoksen ortoilmakuva Isosta Mäyriänjärvestä.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°31′48″N, 25°03′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Vähään Mäyriänjärveen 
Järvinumero:  35.784.1.048
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,6 m  
Rantaviiva:  2,008 km  
Pinta-ala:  15,593 ha  
Saaria:  1 
 fiIso Mäyriänjärvi 
Iso Mäyriänjärvi eli Mäyriänjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 15,6 hehtaaria ja se on 750 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi pieni saari, joka sijaitsee järven pohjoisosassa. Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järvellä on neljä vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet etelästä seututieltä 325.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 150,6 metriä mpy. Laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja laskee 200 metrin päässä eteläpuoliseen Vähään Mäyriänjärveen. Laskuojan pudotus on 1,7 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty nimellä Mäyränjärvi. Vuoden 1965 peruskartassa järvi oli autio, mutta vuoteen 1985 mennessä järven lounaisrannalle oli rakennettu kaksi taloa.