stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wasatchvuoristo

Näkymä Wasatchvuoristolle Salt Lake Cityn kirjastosta.
Wasatchvuoristo (engl. Wasatch Range) on 260 kilometriä pitkä vuoristo Utahissa Yhdysvalloissa. Sen korkein kohta on 3 636-metrinen Mount Nebo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wasatchvuoristo Wikimedia Commonsissa
Marouéne Bokri

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. joulukuuta 1974 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Tunis, Tunisia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1994–2003 2003–2006 | Espérance ES Sahel |  |
Maajoukkue
| 1996 1996 |  Tunisia  Tunisian olympiajoukkue | 1 (0) 2 (0) |
Marouéne Bokri (s. 28. joulukuuta 1974 Tunis, Tunisia) on tunisialainen  entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan tunisialaisessa Espérancessa. Bokri edusti maansa jalkapallomaajoukkuetta vuoden 1996 Atlantan olympialaisissa.
Saavutukset

CAF Confederation Cup: 2006
Afrikan Cup-voittajien cup: 1998
Tunisian liigamestaruus: 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003
CAF Cup: 1997
Tunisian cup: 1997, 1999
CAF Super Cup: 1995
Afro-Aasian Club Championship: 1995
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Sports-Reference.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Weltfussball (saksaksi)
Tunisian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
1 El Ouaer |
2 Ben Younes |
3 Baccouche |
4 Badra |
5 Mkacher |
6 Chouchane |
7 Kanzari |
8 Baya |
9 Gabsi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bokri |
13 Bouazizi |
14 Jaballah |
15 Jaïdi |
16 Baba |
17 Ben Chrouda |
18 Ben Slimane |
Valmentaja Kasperczak
Waseelah Saad

Waseelah Fadhl Saad (s. 25. marraskuuta 1989) on jemeniläinen pikajuoksija.
Saad oli mukana 100 metrin juoksussa Osakan maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 ja Pekingin olympiakisoissa 2008, joissa kummassakaan ei selvinnyt alkuerästään jatkoon. Pekingissä Saad juoksi uuden maansa ennätyksen 13,60. Saad on ensimmäinen olympiakisoihin osallistunut jemeniläinen naispikajuoksija.
Aiheesta muualla

Saad IAAF:n tietokannassa
Saad Pekingin olympialaisten sivuilla
Mando Diao

| Mando Diao |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  rockmusiikki, garage rock
Kotipaikka:  Borlänge, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Björn Dixgård, laulaja, kitara   Carl-Johan Fogelklou, basso   Jens Siverstedt,  kitara   Patrik Heikinpieti, rummut   Daniel Haglund, kosketinsoitin (1999-2003, 2011-)  
Entiset jäsenet:  Gustaf Norén, laulaja, kitara (vuoteen 2015)   Samuel Giers, rummut  (vuoteen 2011)   Mats Björke, kosketinsoitin (2003-2014)  
Levy-yhtiö:  Mute Records   EMI  
Aiheesta muualla
mando-diao.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mando Diao on garage rock -yhtye Borlängestä, Ruotsista. Yhtye perustettiin vuonna 1999 ja se esiintyi ensimmäistä kertaa julkisesti samana vuonna.
Mando Diaon ensimmäinen albumi, Bring 'Em In, ilmestyi Ruotsissa vuonna 2002. Vuonna 2004 se julkaistiin myös ulkomailla. Kolmas albumi Ode to Ochrasy oli monta viikkoa Ruotsin listan kärjessä.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Dance With Somebody", "Black Saturday", "God Knows", "Sheepdog" ja "Gloria".
Albumit

Bring 'Em In (lokakuu 2002)
Hurricane Bar (22. syyskuuta 2004)
Ode To Ochrasy (25. elokuuta 2006)
Never Seen the Light of Day (24. lokakuuta 2007)
Give Me Fire (13. helmikuuta 2009)
The Malevolence of Mando Diao (12. lokakuuta 2009) (kokoelma)
MTV Unplugged: Above and Beyond (12. marraskuuta 2010) (live)
Greatest Hits Volume 1 (6. tammikuuta 2012) (kokoelma)
Infruset (31. lokakuuta 2012)
Aelita (23.huhtikuuta 2014)
Good Times (12. toukokuuta 2017)
Bang (2019)
I Solnedgången (2020)
Boblikov´s Magical World (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mando Diao Wikimedia Commonsissa
http://www.mando-diao.com
William Bligh

William Bligh vuonna 1814
William Bligh (9. syyskuuta 1754 St Tudy, Cornwall, Englanti – 6. joulukuuta 1817 Lontoo, Englanti) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vara-amiraali ja neljäs Uuden Etelä-Walesin kuvernööri. Bligh toimi HMS Bountyn kapteenina, kun laivalla puhkesi perämies Fletcher Christianin johtama kapina.
Ura

Bligh liittyi laivastoon yhdeksänvuotiaana. Hän osallistui 23-vuotiaana kapteeni James Cookin kolmanteen matkaan.
Bountyn leipäpuun noutomatka päättyi huonosti. Osa miehistöstä nousi kapinaan huhtikuussa 1789. Kapinan jälkeen Bligh ja hänelle uskolliset 18 miestä laskettiin veneeseen keskelle eteläistä Tyyntämerta mukanaan vain vähän ruokaa ja juomavettä. Koska kapinalliset tarvitsivat tiettyjä ammattimiehiä, kapteenin puolella olleet seppä ja kaksi puusepänapulaista pakotettiin jäämään alukselle vastoin tahtoaan, mutta kapteenille lojaali puuseppä sai mennä veneeseen.
Taitavana navigoijana ja merimiehenä Bligh onnistui luotsaamaan veneen ja siinä olijat yli 6 000 kilometrin matkan takaisin sivistyksen pariin. Seuranneessa oikeudenkäynnissä, joka järjestettiin aina laivansa menettäneelle kapteenille, Bligh vapautettiin syytteistä, ja hän sai toistaa leipäpuunhakumatkansa, josta selvisikin ilman ongelmia. Hänet palkittiin Society of Arts -mitalilla merenkulun ja botaniikan eteen tekemistään palveluksista, ja hänestä tehtiin Royal Societyn jäsen.
Vuonna 1797 Blighin laivalla kapinoitiin taas, sillä hänen miehistönsä otti osaa lakonomaiseen Noren laivastokapinaan yhdessä monien muiden miehistöjen kanssa. Napoleonin sotien aikana hän osallistui useisiin taisteluihin sota-alusten komentajana ja kunnostautui erityisesti Kööpenhaminan taistelussa, jonka jälkeen hän sai henkilökohtaisen kunniamaininnan itse amiraali Horatio Nelsonilta. Vuosina 1806–1808 Bligh oli Uuden Etelä-Walesin kuvernöörinä. Hänen hallintoaikansa keskeisiä ongelmia oli rommikapina, joka oli noussut siirtolaisten ja brittivirkavallan välille.
Englannissa Blighin ura jatkui ja hän yleni vara-amiraalin arvoon. Bligh ja hänen vaimonsa Elizabeth saivat kuusi lasta.
Fiktiossa

Hollywood-elokuvissa Bligh on esitetty usein sadistisena päällikkönä, mutta totuus on pitkälti toinen. Matkalle lähtiessään 32-vuotias kapteeniksi nimetty Bligh ei epäröinyt noudattaa laivaston ankaraa ohjesääntöä rangaistuksia jakaessaan, mutta toisin kuin elokuvissa esitetään, hän ei vedättänyt miehistönsä jäseniä kölin ali.
Aiheesta muualla

PlantExplorers.com, Biography: Rear Admiral William Bligh (1754–1817)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yoshitaka Kuroda

| Yoshitaka Kuroda> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Japani
Moottoriurheilija
Auto GP World Series
Esikoiskausi:  2013
Nykyinen talli:  Euronova Racing
Kilpailuja:  26
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Paras sijoitus:  12.
Aikaisemmat sarjat
2005 2006 2007 2008 2009-2010 2011 2012:  Formula Toyota Saksan Formula BMW Formula Renault Asia Challenge Aasian Formula Renault 2.0 Japanin Formula 3 Euroopan Formula Abarth Italian Formula 3
Yoshitaka Kuroda (jap. 黒田 吉隆, Kuroda Yoshitaka; s. 10. tammikuuta 1987 Yamagata) on japanilainen autourheilija. Hän kilpaili kaudella 2014 Auto GP World Seriesissä sekä Euronova Racingin että Zele Racingin riveissä.
Kuroda on kilpaillut Auto GP World Seriesissä kaudesta 2013 lähtien. Ensimmäisellä kaudellaan hän kilpaili Euronova Racingilla ja oli sarjan pisteissä sijalla 16 oltuaan kauden aikana parhaimmillaan seitsemäs Mugellossa ja Monzassa. Toisella kaudellaan eli kaudella 2014 Kuroda kilpaili kuusi kilpailua Euronova Racingin tallissa ja neljä kilpailua Zele Racingin tallissa. Hän oli sarjan yhteispisteissä sijalla 12 kerättyään 36 pistettä ja oltuaan parhaimmillaan neljäs Monzan kilpailussa.
Kuroda on kilpaillut myös monissa muissa formulaluokissa, kuten Euroopan Formula Abartheissa vuonna 2011.
Käännös suomeksi
Manuel Martínez
Henkilökohtaiset ennätykset

Kuulantyöntö: 21,47 m (2002)
Kuulantyöntö (sisäradat): 21,26 m (2002)
Kiekonheitto: 43,85 m (2002)
Manuel Maldonado

Manuel Maldonado Silverstonessa 2019.
Manuel Maldonado Vargas (s. 5. lokakuuta 1999 Maracay, Venezuela) on venezuelalainen autourheilija, joka kilpailee tällä hetkellä Asian Le Mans Series ja GT World Challenge Europe -sarjoissa.
Hänen serkkunsa on entinen Formula 1 -kuljettaja ja GP-voittaja Pastor Maldonado.
Ura

Manuel Maldonado aloitti kilpauransa Italian Formula 4 -sarjassa. Hän ei saavuttanut pisteitä kauden aikana. Vuonna 2017 Maldonado siirtyi BDRC British Formula 3 -sarjaan saavuttaen 205 pistettä ja sijoittui sarjan 12:ksi. Kausina 2016–17 ja 2017-18 Maldonado ajoi MRF Challenge Formula 2000 -sarjaa. Vuonna 2018 Maldonado jatkoi BRDC British F3 -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjassa seitsemänneksi. Vuonna 2019 Maldonado jatkoi kolmannen kauden samassa sarjassa, voitti yhden kilpailun ja saavutti viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna hän ajoi EuroFormula Open -sarjassa. Vuonna 2020 Maldonado ajoi täyden kauden EuroFormula Open -sarjassa saavuttaen neljä palkintosijaa ja sijoittui sarjapisteissä neljänneksi.
Vuonna 2021 Maldonado siirtyi European Le Mans Series -sarjaan jossa hän ajoi LMP2-luokan United Autosports -tallissa. Hän saavutti kaudella yhden palkintosijan ja sijoittuivat sarjassa 12:ksi. Maldonado osallistui samana vuonna autokuntansa kanssa Le Mansin 24 tunnin ajoon mutta joutuivat keskeyttämään kilpailun. Maldonado kilpaili myös Asian Le Mans Series -sarjassa ja voittivat LMP3-luokan mestaruuden. Vuonna 2022 Maldonado siirtyi ajamaan GT World Challenge Europe Sprint Cup ja Endurance Cup -sarjoja ajaen Garage 59 -tallin McLaren 720S autolla.
Manolo Badrena

Manolo Badrena (s. maaliskuu 1952 Puerto Rico) on lyömäsoittaja.
Badrena soitti 1970-luvulla jazzyhtye Weather Reportissa ja kierteli lisäksi Rolling Stonesin kanssa. Hän jatkoi esiintymistä rockesiintyjien kanssa, mutta jazz pysyi hallitsevana hänen urallaan. Jazzin parissa hän pääsi työskentelemään muiden muassa Steve Khanin kanssa ja Spyro Gyra -kokoonpanossa. 1980-luvulla Badrena teki yhteistyötä muiden muassa saksofonisti Bill Evansin ja pianisti-säveltäjä Carla Bleyn kanssa. Badrena on jatkanut uraansa 2000-luvulla esiintymällä muiden muassa The Zawinul Syndicaten ja Trio Mundon kanssa. Hän on esiintynyt myös Pete Levinin, John Mayerin ja pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa Ahmad Jamalin kanssa. Badrena oli yksi Fuse One -yhtyeen jäsenistä.
Manolo Caro

Manolo Caro on espanjalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muutamissa televisio-ohjelmissa ja elokuvissa. Tunnetuin rooli lienee Serranon perheen tarjoilija Paquillo vuosina 2003–2004.
Aiheesta muualla

Manolo Caro Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Malin hallitus

Pääministeri Boubou Cissé (vasemmalla) ja presidentti Ibrahim Boubacar Keïta vuonna 2019.
Malin hallitus on osa maan presidentin johtamaa toimeenpanovaltaa. Vuoden 1992 perustuslain mukaan presidentti nimittää pääministerin ja tämän ehdottamat hallituksen jäsenet. Presidentti voi myös muuttaa hallituksen kokoonpanoa. Hallitus on vastuussa kansalliskokoukselle, joka voi erottaa sen. Ensisijaisesti hallitus toimii kuitenkin presidentin alaisuudessa.
Historia

Malin (silloisen Ranskan Sudanin) ensimmäinen hallitus muodostettiin vuonna 1957. Vuonna 1959 muodostettiin Sudanin tasavallan ja Senegalin muodostama Malin liittovaltio, jolla oli oma hallituksensa. Liittovaltion hajottua vuonna 1960 itsenäisen Malin hallituksen puheenjohtajana toimi maan presidentti Modibo Keïta.
Vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen pääministerinä toimi syyskuuhun 1969 saakka maata hallineen sotilaskomitean varapuheenjohtaja Yoro Diakité. Hänen syjäyttämisensä jälkeen hallituksen puheenjohtajana toimi komitean puheenjohtaja ja maan presidentti Moussa Traoré. Poikkeuksen muodosti ajanjakso toukokuusta 1986 kesäkuuhun 1988, jolloin pääministerinä oli Mamadou Dembélé.
Moussa Traorén hallinnon kaaduttua vuonna 1991 maassa on ollut 19 pääministeriä:
Soumana Sako 2.4.1991–9.6.1992
Younoussi Touré 9.6.1992–12.4.1993
Abdoulaye Sékou Sow 12.4.1993–4.2.1994
Ibrahim Boubacar Keïta (Adéma-PASJ) 4.2.1994–15.2.2000
Mandé Sidibé 15.2.2000–18.3.2002 (Adéma-PASJ)
Modibo Keïta (Adéma-PASJ) 18.3.–9.6.2002 ja 9.1.2015–10.4.2017
Ahmed Mohamed ag Hamani 9.6.2002–29.4.2004
Ousmane Issoufi Maïga 29.4.2004–28.9.2007
Modibo Sidibé 28.9.2007–3.4.2011
Cissé Mariam Kaïdama Sidibé 3.4.2011–22.3.2012. Sidibé oli Malin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa naispääministeri. Hänet syrjäytettiin vuoden 2012 vallankaappauksessa.
Cheick Modibo Diarra (RPM) 17.4.2012–11.12.2012
Diango Cissoko 11.12.2012–5.9.2013
Oumar Tatam Ly 5.9.2013–9.4.2014
Moussa Mara (Yéléma) 9.4.2014–9.1.2015
Abdoulaye Idrissa Maïga (RPM) 10.4.2017–30.12.2017
Soumeylou Boubèye Maïga (ASMA-CFP) 30.12.2017–23.4.2019
Boubou Cissé 23.4.2019–18.8.2020
Moctar Ouane 27.9.2020–26.5.2021.
Choguel Maïga 7.6.2021–.
Nykyinen hallitus

Väliaikainen presidentti Assimi Goïta nimitti kesäkuussa 2021 pääministeriksi oppositioliike M5-RFP:n strategisen komitean puheenjohtajana toimineen Choguel Maïgan. Goïta vahvisti Maïgan hallituksen kokoonpanon 11. kesäkuuta 2021. Siihen kuuluu pääministerin lisäksi 25 ministeriä ja kolme apulaisministeriä (ministre délégué):
puolustus ja veteraaniministeri Sadio Camara
oikeus- ja ihmisoikeusministeri, hallituksen sinetinvartija Mahamadou Kassogué
valtion uudistamisen ministeri, instituutiosuhdevastaava Ibrahim Ikassa Maïga
aluehallinto- ja desentralisaatioministeri Abdoulaye Maïga
turvallisuus- ja siviilipuolustusministeri Daoud Aly Mohammedine
kansallisen sovinnon, rauhan ja yhteenkuuluvuuden ministeri Ismaël Wagué
liikenne- ja infrastruktuuriministeri Dembélé Madina Sissoko
ulkoasiain ja kansainvälisen yhteistyön ministeri Abdoulaye Diop
talous- ja valtiovarainministeri Alousséni Sanou
opetusministeri Sidibé Dédéou Ousmane
korkeakoulu- ja tiedeministeri Amadou Keïta
kaivos-, energia- ja vesihuoltoministeri Lamine Seydou Traoré
terveys- ja sosiaaliministeri Diéminatou Sangaré
työn ja julkisten palvelujen sekä yhteiskunnallisen vuoropuhelun ministeri Diawara Aoua Paule Diallo
nuoriso- ja urheiluministeri Mossa Ag Attaher
ulkomailla asuvien malilaisten ja Afrikan integraation ministeri Alhamdou Ag Ilyène
maaseutukehitysministeri Modibo Keïta
yrittäjyys-, työllisyys- ja ammattikoulutusministeri Bakary Doumbia
nais-, lapsi- ja perheministeri Wadidié Founè Coulibaly
teollisuus- ja kauppaministeri Mahmoud Ould Mohamed
kaupunkisuunnittelu-, asunto-, maa-asia- sekä alue- ja väestösuunnitteluministeri Bréhima Kamena
ympäristö-, puhtaanapito- ja kestävän kehityksen ministeri Modibo Koné
viestintä-, digitalous- ja hallinnon uudistamisen ministeri Harouna Mamadou Toureh
käsityö-, kulttuuri- ja matkailuministeri Andogoly Guindo
uskonto-, kultti- ja perinnäistapaministeri Mamadou Koné
poliittisista ja instituutionaalisista uudistuksista vastaava pääministerin apulaisministeri Fatoumata Sékou Dicko
avustustoiminnasta ja pakolaisista vastaava terveys- ja sosiaaliministerin apulaisministeri Oumarou Diarra
karjanhoidosta ja kalastuksesta vastaava maaseutukehitysministerin apulaisministeri Youba Ba.
Hallituksessa on edustettuna useita M5-RFP:hen tai sen lähipiiriin kuuluvia henkilöitä. Sotilaita on neljä ja naisia kuusi.
Aiheesta muualla

Malin pääministerin sivusto (ranskaksi)
Maria Curcio

Maria Curcio (1918 Napoli, Italia – 30. maaliskuuta 2009 Sertã, Portugali) oli italialainen pianisti. Hänestä tuli myös yksi 1900-luvun jälkipuoliskon kysytyimmistä ja vaikutusvaltaisimmista pianopedagogeista.
Curcio syntyi italialaisen isän ja brasilianjuutalaisen äidin tyttärenä. Äiti oli itsekin pianisti ja opiskellut Ferruccio Busonin johdolla. Äitinsä tuella Curcio pääsi opiskelemaan Italiassa Alfredo Casellan ja Carlo Zecchin sekä Pariisissa Nadia Boulangerin johdolla. 15-vuotiaasta lähtien hän sai opetusta myös Artur Schnabelilta ja tämän ollessa konserttimatkoilla Fritz Buschilta. Lontoon-debyyttinsä Curcio teki vuonna 1939. Toisen maailmansodan puhjetessa hän oli Amsterdamissa, johon oli seurannut Schnabelin sihteeri Peter Diamandia ja jossa esiintyi säännöllisesti. Vuonna 1940 natsit miehittivät Alankomaat, ja juutalainen Diamand oli keskitysleirillä, josta kuitenkin pääsi pakenemaan. Sekä Curcio että Diamand joutuivat piilottelemaan. Tänä aikana Curcio kärsi aliravitsemuksesta ja tuberkuloosista. Hän tarvitsi pitkään hoitoa voimien palauttamiseksi raajoihinsa. Vuonna 1948 hän meni Diamandin kanssa naimisiin. Wilhelm Furtwängler olisi halunnut levyttää Curcion kanssa, mutta Furtwänglerin kuollessa vuonna 1954 Curcio ei ollut vieläkään tarpeeksi kuntoutunut.
Lopulta Curcio onnistui palaamaan esiintymisen pariin. Hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat Benjamin Britten, Carlo Maria Giulini, Szymon Goldberg, Otto Klemperer, Josef Krips, Pierre Monteux ja Elisabeth Schwarzkopf. Curcio muutti miehensä kanssa Isoon-Britanniaan tämän saatua nimityksen Edinburghin kansainvälisen festivaalin johtoon. Curcio toimi Royal Academy of Musicin vierailevana professorina ja istui Leedsin kansainvälisen pianokilpailun tuomaristossa vuonna 1966. Vuonna 1963 Curcio esiintyi viimeisen kerran. Tämän jälkeen hän keskittyi opettamiseen ja mestarikurssien pitämiseen. Hän valmensi Josef Kripsin pyynnöstä myös laulajia tämän johtaessa Alankomaiden oopperaa. Curcion johdolla opiskelivat muiden muassa Martha Argerich, Peter Frankl, Radu Lupu, Mitsuko Uchida ja Anthony Goldstone.
Yoshitaka Tamaki

Yoshitaka Tamaki (jap. 玉木 美孝, 8. lokakuuta 1967 – 13. heinäkuuta 2023) oli japanilainen taiteilija, jonka töitä oli muun muassa Shining-pelisarjassa. Lisäksi hän kirjoitti ja ohjasi Landstalker ja FEDA: The Emblem of Justice -pelit. Hän on pääasiallisesti tunnettu Climax Entertainmentin pelien hahmosuunnittelijana. Hänen viimeinen työnsä on Shining Force EXA (2007), johon hän suunnitteli hirviöitä. Vuonna 1997 hän perusti oman studion Salamander Factoryn, joka avusti muun muassa Shin Megami Tensei IV: Apocalypse ja Project X Zone -peleissä.
Aiheesta muualla

Sega Retro -sivustolla (englanniksi)
WTA Madrid Open (tennis)

Madrid Open oli WTA-kiertueen tennisturnaus, joka järjestettiin vuodesta 1996 vuoteen 2003. Se järjestettiin Madridissa, Espanjassa.
Voittajat > Kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 |  Jana Novotná |  Magdalena Maleeva | 4–6, 6–4, 6–3 |
| 1997 |  Jana Novotná |  Monica Seles | 7–5, 6–1 |
| 1998 |  Patty Schnyder |  Dominique Monami | 3–6, 6–4, 6–0 |
| 1999 |  Lindsay Davenport |  Paola Suárez | 6–1, 6–3 |
| 2000 |  Gala León García |  Fabiola Zuluaga | 4–6, 6–2, 6–2 |
| 2001 |  Arantxa Sánchez Vicario |  Ángeles Montolio | 7–5, 6–0 |
| 2002 |  Monica Seles |  Chanda Rubin | 6–4, 6–2 |
| 2003 |  Chanda Rubin |  María Sánchez Lorenzo | 6–4, 5–7, 6–4 |
Voittajat > Nelinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 |  Jana Novotná  Arantxa Sánchez Vicario |  Sabine Appelmans  Miriam Oremans | 7–6, 6–2 |
| 1997 |  Mary Joe Fernández  Arantxa Sánchez Vicario |  Inés Gorrochategui  Irina Spîrlea | 6–3, 6–2 |
| 1998 |  Florencia Labat  Dominique Monami  |  Rachel McQuillan  Nicole Pratt | 6–3, 6–1 |
| 1999 |  Virginia Ruano Pascual  Paola Suárez |  Maria Fernanda Landa  Marlene Weingärtner | 6–2, 0–6, 6–0 |
| 2000 |  Lisa Raymond  Rennae Stubbs |  Gala León García  María Sánchez Lorenzo | 6–1, 6–3 |
| 2001 |  Virginia Ruano Pascual  Paola Suárez |  Lisa Raymond  Rennae Stubbs | 7–5, 2–6, 7–6 |
| 2002 |  Martina Navrátilová  Nataša Zvereva |  Rossana de los Ríos  Arantxa Sánchez Vicario | 6–2, 6–3 |
| 2003 |  Jill Craybas  Liezel Huber |  Rita Grande  Angelique Widjaja | 6–4, 7–6 |
Luettelo televisiosarjan Turtles – mutanttikilpikonnat jaksoista

Luettelo Turtles – mutanttikilpikonnat -jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Sarjasta tuotettiin yhteensä 193 jaksoa 10 tuotantokauden verran.
Ensimmäinen tuotantokausi

| # | Esityspäivä USA:ssa | Esityspäivä Suomessa | Englanninkielinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. - 101 | 14. joulukuuta 1987 | 15. syyskuuta 1993 | Turtle Tracks | Konnien tarina |
| 2. - 102 | 15. joulukuuta 1987 |  | Enter the Shredder | Silppuri menee liian pitkälle |
| 3. - 103 | 16. joulukuuta 1987 |  | A Thing About Rats | Rottamainen juttu |
| 4. - 104 | 17. joulukuuta 1987 |  | Hot Rodding Teenagers from Dimension X |  |
| 5. - 105 | 18. joulukuuta 1987 |  | Shredder & Splintered | Silputtua tikkua |
Toinen tuotantokausi

| # | Esityspäivä USA:ssa | Esityspäivä Suomessa | Englanninkielinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6. - 201 | 1. lokakuuta 1988 |  | Return of the Shredder | Turtles ja Silppurin juoni |
| 7. - 202 | 8. lokakuuta 1988 |  | The Incredible Shrinking Turtles | Kilpikonnat jotka kutistuivat |
| 8. - 203 | 15. lokakuuta 1988 |  | It Came from Beneath the Sewers | Hirviö viemäristä |
| 9. - 204 | 22. lokakuuta 1988 |  | The Mean Machines | Tappokoneet |
| 10. - 205 | 29. lokakuuta 1988 |  | Curse of the Evil Eye | Paha silmä |
| 11. - 206 | 5. marraskuuta 1988 |  | The Case of the Killer Pizzas | Pahojen Pizzojen Tapaus |
| 12. - 207 | 12. marraskuuta 1988 |  | Enter The Fly | Kärpäsen hyökkäys |
| 13. - 208 | 19. marraskuuta 1988 |  | Invasion of the Punk Frogs | Sammakkojengin hyökkäys |
| 14. - 209 | 26. marraskuuta 1988 |  | Splinter No More | Särön muodonmuutos |
| 15. - 210 | 3. joulukuuta 1988 |  | New York's Shiniest | Kamppailu Kaupungista |
| 16. - 211 | 10. joulukuuta 1988 |  | Teenagers from Dimension X | Vieraat X-ulottuvuudesta |
| 17. - 212 | 17. joulukuuta 1988 |  | The Cat Woman from Channel Six | Kissanainen |
| 18. - 213 | 24. joulukuuta 1988 |  | Return of the Technodrome | Silppurin uusi suunnitelma |
Viides tuotantokausi

| # | Esityspäivä USA:ssa | Esityspäivä Suomessa | Englanninkielinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 107. - 503 | 5. lokakuuta 1991 |  | My Brother, the Bad Guy |  |
| 108. - 504 | 5. lokakuuta 1991 |  | Michelangelo Meets Mondo Gecko |  |
| 109. - 505 | 19. lokakuuta 1991 | 25. maaliskuuta 1997 | Enter Mutagen Man | Mutageenimies |
| 110. - 506 | 19. lokakuuta 1991 | 1. huhtikuuta 1997 | Donatello's Badd Time | Donatellon pahanlainen pulma |
| 111. - 507 | 26. lokakuuta 1991 |  | Michelangelo Meets Bugman Again |  |
| 112. - 508 | 26. lokakuuta 1991 |  | Muckman Messes Up |  |
| 113. - 509 | 2. marraskuuta 1991 |  | Napoleon Bonafrog: Colossus of the Swamps |  |
| 114. - 510 | 2. marraskuuta 1991 |  | Raphael VS the Volcano |  |
| 115. - 511 | 9. marraskuuta 1991 |  | Landlord of the Flies |  |
| 116. - 512 | 9. marraskuuta 1991 |  | Donatello's Duplicate |  |
| 117. - 513 | 16. marraskuuta 1991 |  | The Ice Creature Cometh |  |
| 118. - 514 | 16. marraskuuta 1991 |  | Leonardo Cuts Loose |  |
| 119. - 515 | 23. marraskuuta 1991 |  | Pirate Radio |  |
| 120. - 516 | 23. marraskuuta 1991 |  | Raphael: Turtle of a Thousand Faces |  |
| 121. - 517 | 30. marraskuuta 1991 |  | Leonardo, Renaissance Turtle |  |
| 122. - 518 | 30. marraskuuta 1991 |  | Zach and the Alien Invaders |  |
| 123. - 519 | 7. joulukuuta 1991 |  | Welcome Back, Polarisoids |  |
| 124. - 520 | 7. joulukuuta 1991 |  | Michelangelo, the Sacred Turtle |  |
| 125. - 521 | 1991 |  | Planet of the Turtleoids: Part 1 |  |
| 126. - 522 | 1991 |  | Planet of the Turtleoids: Part 2 |  |