stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edmund Selous

Edmund Selous (1857 - 1934) oli brittiläinen lintutieteilijä ja kirjailija.
Selous oli omalaatuinen tiedemies, sillä hän vältti kaikenlaista kanssakäymistä toisten lintutieteilijöiden kanssa ja tutustumista heidän tutkimustuloksiinsa, koska halusi luottaa vain omiin havaintoihinsa. Hänen havaintonsa ja muistiinpanonsa olivat huolellisia ja tarkkoja. Vanhemmalla iällä hän kääntyi lintujen ja munien keräilijöitä vastaan, ja syytti näitä murhaajiksi. Hän muutti lintutieteen suuntaa laboratorioista ja museoista maastoon ja luontoon, ja saavutti merkittäviä tutkimustuloksia lintujen sukupuolivalinnan ja sosiaalisen käyttäytymisen alueilla. Selousia voidaan ehkä pitää nykyisen kaltaisen maasto-ornitologian isänä. Hänellä oli useita merkittäviä seuraajia, kuten Julian Huxley ja Eliot Howard.
Selous oli tuottelias kirjoittaja, ja hänen artikkeleitaan julkaisivat The Saturday Review, The Zoölogist (1901-1906), The Naturalist (1920-1921), Wild Life (1915-1916), The Auk  (1917) ja Journal für Ornithologie (1929). Hän julkaisi useita, pääasiassa lintujen elämästä kertovia luontokirjoja, sekä lapsille suunnattuja että tieteellisiä teoksia, joista kenties maineikkain on Bird Watching (1901). Vanhoilla päivillään hän ehkä hieman höpertyi, koska julkaisi vuonna 1931 lintuparvien liikkeistä teorian, jonka mukaan parven jäsenet olivat yhteydessä keskenään telepatian avulla.
Vuonna 1886 Selous avioitui Fanny Margaret Maxwellin (1863-1955) kanssa, ja heille syntyi kolme lasta: Gerald (14.7.1887) ja kaksoset Mary ja Freda (8. huhtikuuta 1892). Hänen isoveljensä Frederick Selous oli tutkimusmatkailija ja suurriistan metsästäjä.
Teoksia

1899 – Tommy Smith’s Animals. Methuen: Lontoo.
1901 – Beautiful Birds. Dent: Lontoo.
1901 – Bird Watching. Dent: Lontoo.
1905 – Bird Life Glimpses. George Allen.
1905 – The Bird Watcher in the Shetlands. With some notes on seals – and digressions. Dent: Lontoo.
1905 – The Romance of the Animal World - Interesting Descriptions of the Strange and Curious in the Natural History. Seeley & Co: Lontoo.
1906 – The Romance of Insect Life - Interesting Descriptions of the Strange and Curious in the Insect World. Seeley & Co: Lontoo.
1906 – Tommy Smith’s Other Animals. Methuen: Lontoo.
1910 – Jacks’s Insects. Methuen: Lontoo.
1911 – The Zoo Conversation Book. Mills & Boon: Lontoo.
1912 – The Zoo Conversation Book. Hughie's Second Visit. Mills & Boon: Lontoo.
1914 – The Wonders of the Insect World. Seeley Service: Lontoo.
1916 – The Wonders of Animal Life. Seeley Service: Lontoo.
1919 – Tommy Smith at the Zoo. Methuen: Lontoo.
1920 – Jacks’s Other Insects. Methuen: Lontoo.
1921 – The Wonders of Animal Life. Seeley Service: Lontoo.
1922 – Tommy Smith’s Birds. Methuen: Lontoo.
1927 – Realities of Bird Life. Being extracts from the diaries of a life-loving naturalist. Constable & Co: Lontoo.
1931 – Thought-transference (or what?) in birds. Constable & Co: Lontoo.
1933 – Evolution of Habit in Birds. Constable & Co: Lontoo.
Aiheesta muualla

Bird Watching (1901)
The Bird Watcher in the Shetlands. With some notes on seals – and digressions (1905)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Portugali 
Joseph Smitin kuvitusta Selousin teoksesta The Bird Watcher in the Shetlands. With some notes on seals – and digressions.
Seltso (Brjanskin alue)

| Seltso (Сельцо) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Brjanskin alue Venäjällä
 Seltso
 Koordinaatit: 53°22′15.6″N, 34°06′22.3″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Brjanskin alue
Väkiluku (2010)  ():   
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  241550–241551
Suuntanumero(t):  +7 4832
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seltso (ven. Сельцо) on kaupunki ja kaupunkipiirikunta Venäjän Brjanskin alueella. Se sijaitsee Dneprin sivuhaaran Desnan varrella, 22 kilometriä Brjanskista luoteeseen. Kaupungissa on Brjanskista Roslavliin johtavan radan rautatieasema, puujalostusteollisuutta ja meijeri. Seltso oli pitkään kaupunkimainen taajama, kunnes sai kaupungin aseman vuonna 1990. Vuonna 2010 kaupungissa asui 17 934 henkeä.
Asukasluvun kehitys

Oheinen taulukko kuvaa kaupungin väkiluvun kehitystä.
| Vuosi | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&012086.&&&&0012 086 | &&&&&&&&&&017582.&&&&0017 582 | &&&&&&&&&&020236.&&&&0020 236 | &&&&&&&&&&020762.&&&&0020 762 | &&&&&&&&&&019140.&&&&0019 140 | &&&&&&&&&&017934.&&&&0017 934 |
Aiheesta muualla

Seltson kaupunkiin keskittynyt sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (seltso-city.ru)
Saila Seppo

Saila Seppo (entinen Karvinen; s. 1959) on filosofian tohtori, tekniikan lisensiaatti, kuvataiteilija ja kirjailija.
Seppo  väitteli vuonna 2003 Itä-Suomen yliopistossa tohtoriksi fysikaalisesta kemiasta ja tutki titaanidioksidia teoreettisesti sekä kokeellisesti. Lisensiaattityössään Aalto-yliopistossa hän tutki lantanoideja kristallografisesti ja termoanalyyttisesti.
Suomen Akatemiassa Saila Seppo on toiminut ohjelmapäällikkönä ja johtanut muun muassa ohjelmoitavat materiaalit -tutkimusohjelmaa. Hän toimii myös Business Finlandissa yksikössä Portfolio Management & Platforms. Hänen muita työnantajiaan ovat olleet Kemira, Kansanterveyslaitos ja Aalto-yliopisto.Kemirassa hän toimi ensin tutkijana ja lopuksi johti  strategista tutkimusta. Sepolla on yritys Greenbutton Oy.
Kemiran omistamalla Porin titaanidioksiditehtaalla hän kehitti 1980-luvun lopussa mikrokiteisen titaanidioksidin rekisteröidyllä tuotenimellä UV-Titan ja myös fotokatalyyttituotteita. UV-Titanin kysyntä on kasvanut maailmalla erityisesti UV-A- ja UV-B-säteilyn suoja-aineenakuten myös kasvaa fotokatalyytillä tulevaisuudessa. Titaanidioksidikeksintöjen jälkeen keskittynut mikroselluloosaan. Hän toi markkinoille 2023 Sisusavi-massan.
Julkaisut

Experimental and theoretical studies on doped and undoped rutile and anatase TiO2 for photocatalyst and pigment use, 2003, ISBN 952-458-300-3
Elämää Asperger -lapsen kanssa, omakustanne 2014 ISBN 978-952-933-731-6
Tarinoita johtajista, omakustanne 2015 ISBN 978-952-681-731-6
Matkalla, omakustanne 2021 ISBN 978-952-68173-2-3
Runot työelämästä ja muusta elämästä, omakustanne 2022 ISBN 978-952-68173-3-0
Jaroslav Seifert

| Jaroslav Seifert |
| --- | --- |
 Jaroslav Seifert vuonna 1981
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1901 Praha, Böömi, Itävalta-Unkari
Kuollut: 10. tammikuuta 1986 (84 vuotta) Praha, Tšekkoslovakia
Ammatti:  toimittaja, runoilija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 1984 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jaroslav Seifert  kuuntele ääntämys (ohje) (23. syyskuuta 1901 Praha – 10. tammikuuta 1986 Praha) oli tšekkiläinen runoilija, kirjailija ja toimittaja. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1984.
Elämänvaiheet

Seifertin syntymäkoti oli Žižkovin työläiskaupunginosassa Prahassa. Lukioikäisenä hän keskeytti koulunkäyntinsä saatuaan työtarjouksen Rudé Právo -sanomalehdestä. Tästä alkoi hänen kolmikymmenvuotinen toimittajan uransa.
Seifertin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1921. Teos huokui proletaarista vallankumousta ja optimismia. Hän oli tuolloin Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen jäsen ja sen julkaisujen toimittaja. Vuonna 1929 hänet kuitenkin erotettiin puolueesta, koska hän oli yhdessä muutamien muiden toverien kanssa arvostellut sen muuttumista liian bolsevistiseksi. Hän toimi 1930-luvulla toimittajana muun muassa Nová Scěna- ja Ranní Noviny -lehdissä. 1940-luvulla hän työskenteli sosiaalidemokraattisissa ja ammattiyhdistysten lehdissä.
Seifert lopetti 1949 lehtikirjoittelun ja omistautui täysin kirjallisuudelle. Hänen runonsa saivat useita kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja. Häneltä on vuosikymmenten aikana julkaistu eri kielillä kymmeniä teoksia. Suomeksi on julkaistu 1985 kokoelma Ruttopylväs (Morový sloup, suomentanut Hannu Ylilehto). Vuonna 1967 hän sai Tšekkoslovakian kansallistaiteilijan arvonimen.
Seifert oli yksi ihmisoikeusjulistus Peruskirja 77:n allekirjoittajista.
Tuotanto

Avantgardistisen runoilijaryhmän vaikutuksesta Seifert kallistui tuotannossaan jo 1920-luvulla herkkään runollisuuteen. Vuonna 1924 hän teki ryhmän johtajan Karel Teigen kanssa laajan kiertomatkan Euroopassa. Myös seuraavina vuosina hän matkusteli eri maissa. Tällöin hänen runouteensa tuli intiimimpi sävy, jota värittivät ironia, huumori ja melankolia.
Seifert on kotimaassaan sekä lukijoiden että kriitikoiden arvostama. Hänen runonsa ovat herkän melodisesti laulavia elämän ilojen ja surujen, rakkauden ja melankolian sekä kultaisen Prahan kuvauksia, jotka avautuvat helposti tavallisellekin lukijalle.
Suomennetut teokset

Ruttopylväs.  (Morový sloup, 1968–1970.)  Suomentanut Hannu Ylilehto. Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-13077-X .
Toyen Slaviassa, teoksessa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0
Suomennetut teokset > Suomennettuja runoja

Ajatus vapaa – sana kahleissa: vainottujen, vangittujen, kidutettujen, teloitettujen kirjailijain kansainvälinen ääni, toim. ja suom. Kalevi Haikara, Helsinki: Like 1998 ISBN 951-578-622-3
Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toimittaneet Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen, Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0 (suomennoskatkelmia)
Maailman runosydän, toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 ISBN 951-0-22134-1
Maalliset mantrat: runoantologia, toim. Tommy Tabermann, Helsinki: WSOY 2000 ISBN 951-0-24999-8
Runon eros: valikoima eroottisia runoja, toim. Silja Hiidenheimo ja Merja Virolainen, Helsinki: Tammi 1994 ISBN 951-31-0336-6
Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa, toim. Jarkko Laine, Helsinki: Otava 1991 ISBN 951-1-11447-6
Viiniä suloisempi on rakkaus: runoja intohimosta ja rakkaudesta, toim. Anelma Järvenpää-Summanen, Helsinki: Otava 1998 ISBN 951-1-15415-X
Avoimin silmin, suom. Hannu Ylilehto, antologiassa: Maailman runosydän
Elämä – raskas, vaivalloinen, suom. Hannu Ylilehto,  antologiassa: Maailman runosydän
Ja nyt hyvästi, suom. Kalevi Haikara, antologiassa: Ajatus vapaa – sana kahleissa
Jos kahdesta pyöreästä kumpareesta toisen korallinpunainen kärki, suom. Hannu Ylilehto, antologiassa: Viiniä suloisempi on rakkaus
Jääkää hyvästi, suom. Hannu Ylilehto, antologiassa: Maailman runosydän
Konserttikahvila, suom. Eero Balk, antologiassa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä (Alkuteksti teoksessa Na vlnách (1925). Suomennettu kirjasta Město v slách (1989)).
Kreivin puutarha, suom. Aale Tynni, I–XII julkaisussa: Parnasso 1982; nro 8 ja runot I–XIII antologiassa: Runon suku
Leninin mausoleumissa, suom. Kalevi Haikara, antologiassa: Ajatus vapaa – sana kahleissa
Märkä maalaus, suom. Hannu Ylilehto, julkaisussa: Runous 1984; nro 4 (Runo on päivätty vuonna 1929 ja omistettu Josef Šimalle.)
Oli aika, jolloin tykinlaukaus muureilla ilmoitti keskipäivän, (suomentaja puuttuu) antologiassa: Runon eros
Praha, suom. Hannu Ylilehto, julkaisussa: Runous 1984; nro 4 (Runo on päivätty vuonna 1929)
Satakielen laulua, suom. Hannu Ylilehto, julkaisussa: Runous 1984; nro 4 (Runo on päivätty vuonna 1968–1970)
Sinappisen nakin irrationaliteettia tavoittelemassa, suom. Hannu Ylilehto (Yli-Lehto), julkaisussa: Kulttuurivihkot 1988; nro 1 (Runon alaotsikko : reunamerkintöjä surrealistien antologiaan)
Säkeitä Gobeliinista, suom. Hannu Ylilehto (Yli-Lehto), julkaisussa: Kulttuurivihkot 1988; nro 1 (Runo kokoelmasta Búti básnikem / Runoilija osa, 1983)
Vasta vanhemmiten olen oppinut rakastamaan hiljaisuutta, suom. Hannu Ylilehto, antologioissa: Maalliset mantrat ja Maailman runosydän
Venuskukkula: ote, suom. Hannu Ylilehto (Yli-Lehto), julkaisussa: Kulttuurivihkot 1988; nro 1 (Runo kokoelmasta Odlévání zvonü / Kellojen valanta, 1967)
Yö, pimeyden valtiatar, suom. Hannu Ylilehto, antologiassa: Maailman runosydän
Yö, tähtien ikuinen muurahaiskeko, ja mitä vielä?, suom. Hannu Ylilehto, antologioissa: Maailman runosydän ja Maalliset mantrat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaroslav Seifert Wikimedia Commonsissa
| n k Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Prudhomme  1902: Mommsen  1903: Bjørnson  1904: F. Mistral / Echegaray  1905: Sienkiewicz  1906: Carducci  1907: Kipling  1908: Eucken  1909: Lagerlöf  1910: Heyse  1911: Maeterlinck  1912: Hauptmann  1913: Tagore  1914: Ei jaettu  1915: Rolland  1916: Heidenstam  1917: Gjellerup / Pontoppidan  1918: Ei jaettu  1919: Spitteler  1920: Hamsun  1921: France  1922: Benavente  1923: Yeats  1924: Reymont  1925: Shaw 
1926–1950:  1926: Deledda  1927: Bergson  1928: Undset  1929: Mann  1930: Lewis  1931: Karlfeldt  1932: Galsworthy  1933: Bunin  1934: Pirandello  1935: Ei jaettu  1936: O’Neill  1937: Martin du Gard  1938: Buck  1939: Sillanpää  1940–1943: Ei jaettu  1944: Jensen  1945: G. Mistral  1946: Hesse  1947: Gide  1948: Eliot  1949: Faulkner  1950: Russell 
1951–1975:  1951: Lagerkvist  1952: Mauriac  1953: Churchill  1954: Hemingway  1955: Laxness  1956: Jiménez  1957: Camus  1958: Pasternak  1959: Quasimodo  1960: Perse  1961: Andrić  1962: Steinbeck  1963: Seferis  1964: Sartre  1965: Šolohov  1966: Agnon / Sachs  1967: Asturias  1968: Kawabata  1969: Beckett  1970: Solženitsyn  1971: Neruda  1972: Böll  1973: White  1974: Johnson / Martinson  1975: Montale 
1976–2000:  1976: Bellow  1977: Aleixandre  1978: Singer  1979: Elytis  1980: Miłosz  1981: Canetti  1982: García Márquez  1983: Golding  1984: Seifert  1985: Simon  1986: Soyinka  1987: Brodsky  1988: Mahfouz  1989: Cela  1990: Paz  1991: Gordimer  1992: Walcott  1993: Morrison  1994: Ōe  1995: Heaney  1996: Szymborska  1997: Fo  1998: Saramago  1999: Grass  2000: Gao 
2001–:  2001: Naipaul  2002: Kertész  2003: Coetzee  2004: Jelinek  2005: Pinter  2006: Pamuk  2007: Lessing  2008: Le Clézio  2009: Müller  2010: Vargas  2011: Tranströmer  2012: Mo Yan  2013: Munro  2014: Modiano  2015: Aleksijevitš  2016: Dylan  2017: Ishiguro  2018: Tokarczuk  2019: Handke  2020: Glück  2021: Gurnah  2022: Ernaux  2023: Fosse  2024: Kang 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Seinäkaappi

Keittiön seinäkaappeja, oikealla avopohjainen astiankuivauskaappi.
Seinäkaappi on huoneen seinälle ripustettava, ovella varustettu säilytyskaluste. Seinäkaappeja käytetään vapauttamaan niiden alla oleva lattiapinta-ala muuhun käyttöön. Seinäkaapit eli yläkaapit ovat yleisiä erityisesti keittiön kalusteina, usein vieri viereen sijoitettuina samanlaisina yksiköinä pöytäkaappien ja työtasojen yläpuolella.
Keittiön seinäkaappien mitoitus

Keittiössä seinäkaapit sopivat etenkin astioiden säilytyspaikaksi. Keittiön seinäkaapit ovat syvyydeltään runsaat puolet pöytäkaappien syvyydestä eli noin 35 cm, niin että isotkin ruokalautaset mahtuvat niihin. Seinäkaappien alareuna sijoitetaan noin 40–60 cm korkeudelle työtasosta niin, että kaapit eivät häiritse työtason ääressä työskentelevää. Seinäkaappien alapinta sekä pöytä- ja seinäkaappien väliin jäävä taustaseinä, ns. välitila, sopivat työvalaisinten ja työtasolla käytettävien kodinkoneiden tarvitsemien pistorasioiden pysyvään asennukseen.
Keittiökalusteiden seinäkaappien korkeudet vaihtelevat valmistajittain ja eri maiden standardien ja tottumusten mukaan.  Yleisimmät korkeudet ovat 60–100 cm välillä, esimerkiksi Ruotsissa 70, 85 ja 95 cm. Kun työtason yläpinta on 90 cm korkeudella ja välitilan korkeus on 50 cm, ruotsalaisstandardissa keittiön kiintokaapistojen kokonaiskorkeudet ovat siis 235 cm (täysi korkeus), 225 cm (normaali korkeus) ja 210 cm (”mannermainen” korkeus). Eniten säilytystilaa saadaan mahdollisimman korkeilla, kattoon ulottuvilla kaapeilla tai ripustamalla seinäkaappeja kahteen tai useampaan kerrokseen huonekorkeuden hyödyntämiseksi. Kovin korkealla sijaitsevien seinäkaappien käyttö on kuitenkin hankalaa, ellei niihin ylety muuten kuin keittiötikkailta.
Seinäkaappien saranoitujen ovien leveydeksi suositellaan enintään 60 cm niin, etteivät ovet avaudu yli 20 cm työtason etureunan yli.
Seinäkaappien ovet

Ovet voivat seinäkaapeissa olla umpinaista puuta tai kalustelevyä tai erilaisia lasi- eli vitriiniovia, jos kaapeissa säilytettävien esineiden halutaan näkyvän. Tällaisissa lasikkomaisissa seinäkaapeissa esineiden näkyvyyttä voi vielä parantaa kaapin sisään sijoitettavilla valaisimilla.
Tavallisten pystysivuiltaan saranoitujen ovien sijasta seinäkaapeissa käytetään ylöspäin kääntyviä kippiovia, liukuovia tai kaapin taakse kiertyviä, säleistä muodostuvia rulo-ovia. Yhtenäisen ilmeen vuoksi seinäkaapeissa suositaan yleensä samantyylisiä ovia kuin niiden alapuolella olevissa pöytäkaapeissa.
Seinäkaapit voidaan jättää myös ilman ovia tai korvata avohyllyin. Umpinaisia ja avonaisia säilytyselementtejä voi seinäkaapeissa myös yhdistellä esimerkiksi käyttämällä ylhäällä ovellisia seinäkaappeja ja niiden alapuolella avohyllyjä. Myös vetolaatikoita voi käyttää silmien tason alapuolella niin, että laatikon sisällön näkee avatessa.
Tuuletinkaappi

Keittiön seinäkaappien erityismalli on lieden tai keittotason yläpuolelle sijoitettava tuuletinkaappi, jonka avulla yhtenäinen seinäkaappien linja saadaan jatkumaan myös lieden yli. Se on suunniteltu niin, että sen alareunaan voi sijoittaa liesituulettimen ja sen sisälle mahtuu poistoputki liesituulettimesta ilmanvaihtohormiin. Tällöin tuuletinkaappi on syvyydeltään usein vain 5–15 cm ja soveltuu lähinnä maustepurkkien tai muiden pienten keittiötarvikkeiden säilytykseen. Tuuletinkaapin vaihtoehtona on liesikupu tai seinälle tai kattoon kiinnitettävä, usein kartion tai pyramidin muotoinen liesituuletin.
Astiankuivauskaappi

Suomalainen erikoisuus keittiön seinäkaapeissa on Maiju Gebhardin kehittämä, keittiöaltaiden yläpuolelle ripustettava, alapinnastaan avoin astioiden astiankuivauskaappi.
Seinäkaapit muissa huonetiloissa

Seinälle ripustettavia kaappeja käytetään muissakin tiloissa kuin keittiössä. Korkealle sijoitetut seinäkaapit voivat korvata lattialla seisovan kaapin tai hyllystön ja säästää näin lattiapinta-alaa muuhun käyttöön esimerkiksi oven tai ikkunan, vuoteen, sohvan tai työpöydän yläpuolella. Kylpyhuoneessa pesualtaan yläpuolelle sijoitettava seinäkaappi on usein ns. peilikaappi, jonka ovena on peililasi ja johon voi olla kiinteästi asennettuna kosteussuojattu valaisin.
Max Seeck

| Max Seeck |
| --- | --- |
 Max Seeck Tampereen Akateemisessa kirjakaupassa vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1985 Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, käsikirjoittaja, yrittäjä, elokuvatuottaja
Vanhemmat:  Riitta Nelimarkka-Seeck ja Jaakko Seeck
Puoliso:  Pauliina Seeck
Lapset:  2
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  Rikoskirjallisuus
Esikoisteos:  Hammurabin enkelit (2016)
Pääteokset:  Uskollinen lukija, Pahan verkko, Kauna
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Max Seeck (s. 1985 Helsinki) on suomalainen kirjailija, elokuvatuottaja, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Seeck on myös yksi jääkiekkojoukkue Helsingin Jokereiden omistajista.
Vuoteen 2021 mennessä Seeckin dekkareita oli käännetty 40 kielelle. Koulutukseltaan hän on Master of Business Administration (MBA).
Tyyli ja työtapa

Seeckin kirjoja on kuvailtu nordic noiriksi, arvoitusdekkareiksi ja poliisiromaaneiksi, joissa on mukana mystisiä aineksia ja vahvoja henkilökuvauksia. Vuonna 2021 hänellä oli sopimus 40 kustantamon kanssa.
Seeck julkaisee kirjan vuodessa. Kirjoittamiseen hän käyttää puolisen vuotta, päivässä hän tuottaa noin kolme sivua tekstiä. Jäljelle jäävän ajan hän käyttää muun muassa kirjojensa markkinointiin ja muuhun työstämiseen.
Kirjoissaan hän hyödyntää omia kokemuksiaan, haaveitaan, tunteitaan ja käymiään keskusteluja. Jo kirjoittaessaan hän kuvittelee, miltä kirja näyttäisi elokuvana. Kirjoissaan hän suosii lyhyitä lukuja, jotka tuovat tekstiin vauhtia.
Seeckin kirjallisia esikuvia ovat muun muassa Dan Brown, Lars Kepler, Jo Nesbø, Paul Auster, George Orwell, Stieg Larsson ja Jens Lapidus.
Yksityiselämä

Seeck asuu Espoossa. Hänen perheeseensä kuuluu vaimo ja kaksi lasta. Hänen äitinsä on kuvataiteilija Riitta Nelimarkka-Seeck, Neleksen perustaja Antti Nelimarkan tytär ja taidemaalari Eero Nelimarkan pojantytär.
Seeckin isä Jaakko Seeck on liikemies ja yrittäjä ja saksalaista sukua. Seeckien esi-isien joukkoon kuuluu A. O. Seeck, jonka nimeä kantava makkara- ja lihasäilyketehdas myymälöineen alkoi toimia Helsingissä Albertinkadulla vuonna 1878.
Filmografia > Elokuvat

Yksi Swingers-komedian (2018) tuottajista
Yksi Täydellinen joulu -komedian (2019) tuottajista
Koputus-kauhuelokuva (2022), käsikirjoitus ja ohjaus
Filmografia > Televisio

Seeck esiintyi MasterChef VIP -ohjelmassa vuonna 2021.
Palkinnot ja tunnustukset

Suomen Dekkariseura valitsi Hammurabin enkelit vuoden esikoisdekkariksi vuonna 2017
Storytel Awards 2019 Vuoden äänikirjapalkinto (Jännitys ja dekkarit) teoksesta Uskollinen lukija
Animus Awards 2020 Paras debyytti, Animus (Unkari) teoksesta Uskollinen lukija
Lasiavain-palkinto 2023 teoksesta Kauna
Gottfried Semper

| Gottfried Semper |
| --- | --- |
 Gottfried Semper vuonna 1879.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1803 Hampuri
Kuollut: 15. toukokuuta 1879 (75 vuotta) Rooma
Kansalaisuus:  Saksa
Arkkitehti
Koulutus:  Göttingenin Georg-August-yliopisto, Gelehrtenschule des Johanneums (käännä suomeksi) ja Ludwig-Maximilians-Universität München
Taidesuuntaus:  Kertaustyylit
Merkittävät työt:  Semperoper
Gottfried Semper (29. marraskuuta 1803 Hampuri – 15. toukokuuta 1879 Rooma) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli yksi merkittävimmistä saksalaisista 1800-luvun keskivaiheen arkkitehdeista. Hänen päätyönään pidetään Semperoper-oopperataloa Dresdenissä (1838–1841).
Semper opiskeli Hampurin Johanneum-koulussa ennen kuin vuonna 1823 aloitti historian ja matematiikan opinnot Göttingenin yliopistossa. Vuonna 1825 hän opiskeli arkkitehtuuria Münchenin Ludwig-Maximilian-yliopistossa Friedrich von Gärtnerin ohjaamana.
Semper toimi arkkitehtuurin professorina Dresdenissä 1834–1848. Hän suunnitteli Dresdeniin synagogan, oopperan ja taidemuseon. Vallankumousten leimaamana vuonna 1848 Semper pakeni Pariisiin ja siirtyi sieltä Lontooseen, missä hän osallistui muun muassa vuoden 1851 maailmannäyttelyyn sekä Victoria and Albert Museumin suunnitteluun. Vuosina 1855–1871 Semper opetti Zürichin polyteknillisessä korkeakoulussa ja suunnitteli sen uuden rakennuksen. Vuonna 1871 hän muutti Wieniin, jossa hän suunnitteli yhdessä Karl von Hasenauerin kanssa luonnontieteellisen ja taidehistoriallisen museon sekä Burgtheaterin ja Hofburgin Neue Burgin.
Töitä

Dresdenissä:
Hoftheater (1838–1841, tuhoutui tulipalossa 1869)
Villa Rosa (1839, tuhoutui toisessa maailmansodassa)
Dresdenin vanha synagoga (1839–1840, tuhottiin kristalliyönä)
Oppenheimin linna (1845–1848)
Zwingerin Gemäldegalerie Alte Meister (1847–1855)
Semperoper (1871–1878)
Hofburgin Neue Burg
Sveitsissä:
Zürichin Polytechnikum, nyk. ETH Zürich (1858–1864)
Winterthurin kaupungintalo (1865–1869)
Wienissä:
Burgtheater (1837–1888)
Kunsthistorisches Museum (1872–1891)
Naturhistorisches Museum (1872–1889)
Kuvagalleria

Winterthurin kaupungintalo (1865–1869)
Semperoper (1841, rakennettu uudelleen 1871–1878)
Zürich Polytechnikum (1858–1864)
Burgtheater (1837–1888)