stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blonde-luokka (risteilijä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blonde-luokan risteilijät Wikimedia Commonsissa
Blonde-luokan tiedusteluristeilijät
Britannian Kuninkaallisen laivaston alusluokat I maailmansodassa
| --- | --- |
Vesilentokoneiden emälaivat  ja lentotukialukset:  HMS Anne • HMS Argus • HMS Ark Royal • HMS Ben-my-Chree • HMS Campania • HMS Empress • HMS Engadine • HMS Furious • HMS Manxman • HMS Nairana • HMS Pegasus • HMS Raven II • HMS Riviera • HMS Vindex • HMS Vindictive
Dreadnought taistelulaivat:  HMS Dreadnought • Bellerophon • St. Vincent • HMS Neptune • Colossus • Orion • King George V • HMS Erin • HMS Agincourt • Iron Duke • HMS Canada • Queen Elizabeth • Revenge
Linjalaivat:  Royal Sovereign • Majestic • Canopus • Formidable • Duncan • King Edward VII • Swiftsure • Lord Nelson
Taisteluristeilijät:  Invincible • Indefatigable • Lion • HMS Queen Mary • HMS Tiger • Renown • Courageous • Admiral
Panssariristeilijät:  Cressy • Drake • Monmouth • Devonshire • Duke of Edinburgh • Minotaur
Raskaat risteilijät:  Hawkins
Kevyet risteilijät:  Town • Arethusa • C • Danae • Emerald
Panssarikansiristeilijät:  Apollo • Astraea • Eclipse • Blake • Pearl • Edgar • Powerful • Diadem • Arrogant • Pelorus • Highflyer • Challenger • Topaze
Tiedusteluristeilijät:  Adventure • Forward • Pathfinder • Sentinel • Boadicea • Blonde • Active
Laivueenjohtajat:  HMS Swift • Faulknor • Marksman • Shakespeare • Scott • Parker
Hävittäjät:  A • B • C • D • E • F • G • H • I • K • L • Amiraliteetin M • Hawthornen M • Thornycroftin M • Yarrowin M • R • S • Talisman • V&W
Monitorit:  Marshal Ney • Abercrombie • Lord Clive • Humber • Gorgon • M15 • M29 • Erebus
Sluupit:  Flower • Racecourse • Hunt • 24
Sukellusveneet:  A • B • C • D • E • F • G • H • J • K • L • M • HMS Nautilus • R • S • V
Muut:
Marika Hara

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marika Hara |  Marika Hara |  Marika Hara |  |
Maa:   Suomi
Naisten pyöräsuunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ostróda 2008 | viesti |  |
|  Kultaa | Ben Shemen 2009 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Veszprém 2012 | viesti |  |
|  Kultaa | Rakvere 2013 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Rakvere 2013 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Rakvere 2013 | viesti |  |
|  Kultaa | Białystok 2014 | sprintti |  |
|  Kultaa | Liberec 2015 | viesti |  |
|  Kultaa | Águeda 2016 | viesti |  |
|  Kultaa | Vilna 2017 | sprintti |  |
|  Kultaa | Vilna 2017 | viesti |  |
|  Kultaa | Kuortane 2021 | sprintti |  |
|  Kultaa | Falun 2022 | viesti |  |
|  Hopeaa | Ostróda 2008 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Ben Shemen 2009 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Montalegre 2010 | viesti |  |
|  Hopeaa | Vicenza 2011 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Białystok 2014 | viesti |  |
|  Hopeaa | Águeda 2016 | sprintti |  |
|  Hopeaa | Viborg 2019 | viesti |  |
|  Hopeaa | Kuortane 2021 | viesti |  |
|  Pronssia | Montalegre 2010 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Montalegre 2010 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Veszprém 2012 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Białystok 2014 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Zwettl 2018 | viesti |  |
|  Pronssia | Viborg 2019 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Kuortane 2021 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Kuortane 2021 | pitkä matka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nida 2008 | viesti |  |
|  Kultaa | Farum/Kööpenhamina 2009 | viesti |  |
|  Kultaa | Leningradin alue 2011 | sprintti |  |
|  Kultaa | Leningadin alue 2011 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Zamość 2013 | sprintti |  |
|  Kultaa | Zamość 2013 | sprinttiviesti |  |
|  Kultaa | Zamość 2013 | viesti |  |
|  Hopeaa | Leningradin alue 2011 | keskimatka |  |
|  Hopeaa | Orléans 2017 | sprinttiviesti |  |
|  Pronssia | Nida 2008 | sprintti |  |
|  Pronssia | Idanha-a-Nova 2015 | sprintti |  |
|  Pronssia | Idanha-a-Nova 2015 | keskimatka |  |
|  Pronssia | Idanha-a-Nova 2015 | sprinttiviesti |  |
|  Pronssia | Nagykovácsi 2018 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Wrocław 2019 | sprinttiviesti |  |
|  Pronssia | Ignalina 2022 | sprintti |  |
Marika Hara (s. 2. syyskuuta 1986) on suomalainen pyöräsuunnistaja ja hiihtosuunnistaja. Hän on voittanut 13 maailmanmestaruutta. Seuratasolla hän edustaa Kooveeta.
Pyöräsuunnistus

Ostródan MM-kilpailuissa 2008 Hara voitti viestissä kultaa joukkuetovereinaan Maija Lång ja Ingrid Stengård ja pitkältä matkalta hopeaa. Nidan EM-kilpailuissa 2008 hän voitti viestissä kultaa ja sprintissä pronssia. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Kirsi Korhonen ja Ingrid Stengård. Seuraavana vuonna Hara uusi EM-viestikultansa Tarja Vesannon ja Ingrid Stengårdin kanssa. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa keskimatkalta ja hopeaa sprintistä. Montalegressa 2010 hän oli ankkurina MM-hopeaa tuoneessa Suomen joukkueessa. Lisäksi hän voitti sekä pitkän että keskimatkan MM-pronssia. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Vicenzan MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui sprintissä hopealle. Vuoden 2011 EM-kisoissa Venäjällä Hara otti mitalin jokaiselta henkilökohtaiselta matkalta, voittaen sprintin ja pitkän matkan kilpailut. Vuonna 2011 Hara voitti maailmancupin.
Vuoden 2012 MM-kilpailuissa Hara saavutti pitkällä matkalla pronssia ja viestissä kultaa. Vuonna 2012 hän voitti toistamiseen maailmancupin. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän voitti kultaa sprintissä, sprinttiviestissä ja viestissä. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa keskimatkalla ja pitkällä matkalla sekä viestissä. Maailmancupin hän voitti kolmannen kerran. Vuonna 2014 menestys jatkui sprintin maailmanmestaruudella, viestin MM-hopealla ja keskimatkan MM-pronssilla. Maailmancupissa hän sijoittui toiseksi. Vuonna 2015 Hara voitti viestissä maailmanmestaruuden mutta jäi henkilökohtaisissa lajeissa sijoille 6–7. EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia sprintissä, keskimatkalla ja sprinttiviestissä.
Vuonna 2016 Hara voitti maailmanmestaruuden viestissä ja saavutti MM-hopeaa sprintissä. Vuonna 2017 hän voitti sprintissä ja viestissä maailmanmestaruuden sekä saavutti EM-hopeaa sprinttiviestissä. Vuonna 2018 Hara jäi ilman arvokisavoittoa ensi kertaa sitten vuoden 2010, sillä hänen ainoat mitalinsa olivat MM-pronssi naisten viestissä ja EM-pronssi sekaviestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli parhaimmillaan viides MM-sprintissä. Vuonna 2019 hän saavutti MM-kilpailuissa hopeaa viestissä ja pronssia keskimatkalla sekä EM-kilpailuissa pronssia sprinttiviestissä. Vuonna 2020 arvokilpailut jäivät pitämättä koronaviruspandemian vuoksi.
Kuortaneen MM-kilpailuissa 2021 Hara sai neljä mitalia. Hän voitti kultaa sprintissä sekä saavutti hopeaa viestissä ja pronssia keskimatkalla ja pitkällä matkalla. EM-kilpailuissa hän ei yltänyt mitaleille. Maailmancupissa Hara palasi kärkikolmikkoon, kun hän oli yhteispisteissä kolmas. Vuonna 2022 Hara voitti maailmanmestaruuden viestissä. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia sprintissä mutta sekaviesti päättyi hylkäykseen ankkuri Samuel Pökälän otettua mukaansa väärän kartan.
Hiihtosuunnistus

Hara osallistui hiihtosuunnistuksen nuorten MM-kilpailuihin vuonna 2004 ja 2006. Vuonna 2006 hän sijoittui viestissä neljänneksi joukkuetovereinaan Maarit Korpi ja Paula Iso-Markku. Vuonna 2013 Hara kilpaili aikuisten EM-kilpailuissa ja sijoittui keskimatkalla 13:nneksi, sprintissä 15:nneksi ja pitkällä matkalla 17:nneksi.
Otis Blackwell

Otis Blackwell (16. helmikuuta 1932 – 6. toukokuuta 2002) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän ei saavuttanut koskaan omilla levytyksillään mainittavaa menestystä, mutta vaikutti lauluntekijänä rockmusiikin kehitykseen suuresti. Blackwell otettiin vuonna 1986 Nashville Songwriters Hall of Fameen ja 1991 Songwriters Hall of Fameen.
Elämä ja ura

Blackwell syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän piti nuorena lännenelokuvista, erityisesti sellaisista joissa esiintyi countrymuusikko Tex Ritter. Hän kuunteli myös blueslaulajia kuten Chuck Willis ja Larry Darnell. Vuonna 1952 Blackwell voitti kykyjenetsintäkilpailussa levytyssopimuksen Radio Corporation of America -yhtiöltä ja nauhoitti kolmen vuoden ajan musiikkia esittäjänä, ensin RCA:lle ja myöhemmin Jay Dee -levy-yhtiölle. Hän sai suosiota nauhoituksellaan ”Daddy Rolling Stone”, mutta jätti vuonna 1955 muusikon uransa keskittyäkseen täysivaltaisesti musiikin säveltämiseen.
Blackwellin ensimmäinen hitti laulunkirjoittajana oli Eddie Cooleyn kanssa Little Willie Johnille sävelletty ”Fever”. Hän kirjoitti lukuisia kappaleita Elvis Presleylle ja hänen kappaleitaan nauhoittivat myös muun muassa Brook Benton, Dee Clark, Bobby Darin, Ral Donner, Wade Flemons, Thurston Harris, Jimmy Jones, Ben E. King, Jerry Lee Lewis, Clyde McPhatter, Gene Vincent ja The Drifters. Yleensä ottaen Blackwell oli yksi tuotteliaimmista varhaisen rock and rollin laulunkirjoittajista. Yhteensä hänen sävellyksiään on myyty yli 30 miljoonaa kappaletta.
Blackwellin musiikki alkoi poistua muodista 1960-luvun British Invasionin myötä. Vuonna 1976 hän teki albumin, jolla hän soitti omia versioitaan tunnetuiksi tulleista sävellyksistään, ja esiintyi seuraavana vuonna menestyksekkäästi konserteissa. Hänen viimeinen sooloalbuminsa ilmestyi vuonna 1981.
Blackwell halvaantui sydänkohtauksen seurauksena vuonna 1991. Hän kuoli 70 vuoden ikäisenä sydänkohtaukseen Nashvillessä, Tennesseessä toukokuussa 2002. Hänet on haudattu Woodlawn Memorial Park Cemeteryyn.
Tunnettuja sävellyksiä

Blackwellin tunnetuimpiin sävellyksiin lukeutuvat:
”All Shook Up” (1957, Elvis Presley)
”Breathless” (1958, Jerry Lee Lewis)
”Don’t Be Cruel” (1956, Elvis Presley)
”Fever” (1956, Little Willie John ja lukuisat muut; sävelletty pseudonyymillä ”John Davenport”)
”Great Balls of Fire” (1957, Jerry Lee Lewis)
”Handy Man” (1959, Jimmy Jones)
”Hey Little Girl” (1959, Dee Clark)
”Return to Sender” (1962, Elvis Presley; sävellystyöhön osallistui Winfield Scott)
Aiheesta muualla

Otis Blackwell Songwriters Hall of Fame. Arkistoitu 24.4.2012. Viitattu 7.4.2012. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki 2  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Bloedhond-luokka

| Bloedhond-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan aseistuksesta ja suojasta

Tekniset tiedot
Uppouma:  Bloedhond: 1 656 t Cerberus: 1 559 t
Pituus:  Bloedhond: 55,70 m Cerberus: 56,53 m
Leveys:  Bloedhond: 14,15 m Cerberus: 13,36 m
Syväys:  Bloedhond: 3,15 m Cerberus: 3,00 m
Koneteho:  Bloedhond: 680 ihp Cerberus: 534 ihp
Nopeus:  Bloedhond: 7,7 solmua Cerberus: 7 solmua
Miehistöä:  117
Aseistus
Meritorjunta:  2 × Armstrong 9" MLR -tykkiä
Bloedhond-luokka oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston kahden vuonna 1869 vesillelasketun aluksen muodostama monitoriluokka.
Suunnittelu

Hr. Ms. Bloedhondin pituus oli 55,70 metriä ja sen leveys oli 14,15 ja syväys 3,15 metriä. Sen uppouma oli 1 656 tonnia. Sisaralus Hr. Ms. Cerberus oli hieman pienempi. Kummankin aluksen miehistöksi tarvittiin 117 miestä.
Bloedhondin propulsiojärjestelmä oli suunniteltu tuottamaan 680 ihp:tä, mikä mahdollisti 7,7 solmun maksiminopeuden. Cerberuksen järjestelmä tuotti 534 ihp:tä mahdollistaen tasan seitsemän solmun maksiminopeuden. Bloedhondin varastoihin sopi 128 tonnia hiiltä ja Cerberuksen 98 tonnia. Suojana oli kyljissä 5,5 tuuman valurautapanssari ja torneissa 11-8 tuuman panssarointi.
Alusten aseistuksena oli aluksi kaksi Armstrongin valmistamaa yhdeksän tuuman rihlattua tykkiä. Lopulta aseistus oli yksi yksitoista tuumainen 22 pituuskaliiperin, kaksi yhden naulan ja kaksi yhden naulan revolveritykkiä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hr. Ms. Bloedhond | Amsterdamin telakka |  | 1869 |  | myyty 1907 |
| Hr. Ms. Cerberus | Amsterdamin telakka |  | 1869 |  |  |
August Blom

August Martin Blom (26. joulukuuta 1869 Kööpenhamina – 10. tammikuuta 1947 Kööpenhamina) oli tanskalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
August Blom syntyi sepän perheeseen. Hän kävi kauppakoulun ja aloitti näyttelijänuransa vuonna 1893. Blom työskenteli Kööpenhaminan Folketeatretissa vuosina 1901–1912. Vuoden 1908 tienoilla hänestä tuli Nordisk Filmin näyttelijä ja vuonna 1910 ohjaaja. Vuosina 1911–1921 Blom työskenteli myös Nordisk Filmin taiteellisena johtajana. Hän ohjasi vuoteen 1924 mennessä yli sata elokuvaa, joista merkittävimpiä ovat Valkoinen orjakauppa (Den hvide Slavehandel, 1910), Suurkaupungin yöelämän seuraukset (Ved Faengslets Port, 1911), aikansa suurtuotanto Atlantis (1913) ja Maailmanloppu (Verdens Undergang, 1916). Vuodesta 1926 lähtien Blom toimi elokuvateatterin johtajana. Hän oli naimisissa kahdesti näyttelijöiden Agnete von Prangenin ja Johanne Fritz-Petersenin kanssa.
Elokuvia

Valkoinen orjakauppa, 1910
Suurkaupungin yöelämän seuraukset, 1911
Mormonin uhri, 1911
Palavat intohimot, 1911
Vampyyritanssijatar, 1912
Musta kansleri, 1912
Atlantis, 1913
Isänmaan puolesta, 1915
Maailmanloppu, 1916
Aiheesta muualla

August Blom Elonetissä.
August Blom Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet
Blanco Encalada (1875)

| Blanco Encalada |
| --- | --- |
 Blanco Encalada

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Earle's Shipbuilding, Hull
Kölinlasku:  1873
Laskettu vesille:  1875
Palveluskäyttöön:  1875
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut torpedoituna 23. huhtikuuta 1891
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 540 t
Pituus:  64,0 m
Leveys:  14,2 m
Syväys:  6,0 m
Koneteho:  3 000 [Hevosvoima
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  300
Aseistus
Aseistus:  6 x 9" MLR -tykkiä 1 x 20 naulan tykki 1 x 9 naulan tykki 1 x 7 naulan tykki
Blanco Encalada oli Chilen laivaston vuonna 1875 vesillelaskettu panssarifregatti. Alus oli rautarunkoinen ja parkkitakiloitu ja sen pää- ja etumastossa oli taistelunjohtoa varten tähystyspaikat. Alus oli varustettu törmäyskeulalla ja yhdellä savuhormilla.
Valmistus

Alus tilattiin Britteinsaarilta Hullista Earle's Shipbuilding Companyltä ja sen köli laskettiin vuonna 1873. Alus laskettiin vesille vuonna 1875 nimellä Valparaiso ja se valmistui vielä samana vuonna.
Palvelus

Valparaiso osallistui Tyynenmeren sotaan, jolloin sen tärkein saavutus oli Angamosin taistelussa Perun laivaston monitorin Huascarin valtaus.
Alus modernisoitiin Britteinsaarilla Armstrongin telakalla vuosina 1885–1886, jolloin sen aseistukseksi vaihdettiin kuusi kahdeksan tuuman ja neljä neljäntoista naulan BLR-tykkiä sekä kolme kuuden naulan pikatykkiä. Lisäksi keulaan asennettiin kaksi neljäntoista tuuman torpedoputkea. Valparaiso nimettiin vuonna 1890 Blanco Encaladaksi.
Chilen sisällissodassa alus liittyi laivaston mukana kongressin kannattajiin. Alus upposi tykkivene Almirante Lynchin torpedoimana 23. huhtikuuta 1891, jolloin siitä tuli maailman ensimmäinen torpedoimalla upotettu sotalaiva.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blanco Encalada (1875) Wikimedia Commonsissa
The New York Timesin artikkeli Blanco Encaladan upotuksesta (englanniksi)
BJD

| BJD> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1978
Muusikko
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  1990–
Tyylilajit:  rap
Soittimet:  koskettimet
Yhtyeet:  SLT
Levy-yhtiöt:  Olari 21 Musiikki Suomi Lyriikkaa Tuotanto
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
BJD on Espoon Olarista kotoisin oleva pitkän linjan rap-artisti ja tuottaja, joka on tehnyt musiikkia aina 90-luvun alusta saakka. BJD on ns. Olariräp underground-musiikkigenren alullepanijoita yhdessä muun SLT porukan kanssa. Ensimmäinen Suomi Lyriikkaa Tuotannon julkaisu 1996-1998 on kokonaisuudessaan BJD:n tuotantoa ja tehty tämän kotistudiolla. Samaisella kotistudiolla ensimmäiset askeleensa suomiräpin saralla ovat ottaneet myös lukuisat muut Olarista alun perin kotoisin olevat artistit, kuten Raimo, Edu Kehäkettunen, Setä Koponen,Tuomio ja Kone, Matka-Aapeli, Ässä ja T-Murha. BJD:n sanoituksissa keskeisessä osassa ovat Olari, alkoholin juominen, juhliminen, sekä naiset. Artistin ensimmäinen virallinen albumi "Kasvatustieteen lyhyt oppimäärä" julkaistiin 15. marraskuuta 2013.
Albumit (Olari 21 Musiikki)

| Artisti | Albumin nimi | Levy-yhtiö | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| BJD | Kasvatustieteen lyhyt oppimäärä | Olari 21 Musiikki | 2013 |
| BJD | TBA | Olari 21 Musiikki | Tulossa 2016/2017 |
Albumit (Olari 21 Musiikki) > Vierailijana

| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Jeijjo & Nupi | "Ostarin väliköissä Part 3" | Kootut selitykset | Raimo | 2012 |
| Jeijjo & Nupi | "Säännöstely sikseen" | TBA | Likanen Etelä | 2015 |
| Jeijjo & Nupi | "Karaoke" | TBA | Sairas † | 2015 |
Albumit (Olari 21 Musiikki) > Musiikkivideot

Raimo joraa (1996)
Reminiscing (1996)
40 Lover (1996)
Jos me mennään naimisiin (2013)
Ostarin takana (2014)
Ämpärilista (2014)
Albumit (Tuotantoa SLT:n kanssa)

Suomi lyriikkaa 1996-1998 (SLT)
Laillista douppia (SLT)
Aiheesta muualla

Olari 21 Musiikin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
BJD:n viralliset Facebook fanisivut
Olari 21 Musiikin viralliset Facebook fanisivut
Suomi Lyriikkaa Tuotannon verkkosivut
BJD:n virallinen YouTube-kanava
Olari 21 Musiikin virallinen YouTube-kanava
Olari 21 Musiikin virallinen SoundCloud-kanava
Blockbuster (kappale)

| ”Blockbuster” The Sweet |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”Need a Lot of Lovin’”
 Julkaistu: tammikuu 1973
 Tekijä(t): Chinn/Chapman
 Tuottaja(t): Phil Wainman
 Tyylilaji: glam rock
 Kesto: 03.15
 Levy-yhtiö:  RCA Records    Bell Records
Listasijoitukset
  1. (5 viikkoa, 13.1.1973)    1. (3 viikkoa, 20.1.1973)    1. (1 viikko, 15.3.1973)    1. (1973)    1. (18. tammikuuta 1973)    1. (1973)    3. (30. tammikuuta 1973)    3. (tammikuu 1973)    3. (viikko 5/1973)    7. (16. helmikuuta 1973)    29. (1973)    73. (1973)
Sweetin muut singlet
| ”Wig-Wam Bam” 1972 | ”Blockbuster” 1973 | ”Hell Raiser” 1973 |
”Blockbuster” on brittiläisen Sweet-yhtyeen tammikuussa 1973 julkaistu kappale ja single, joka siirsi yhtyeen tyylillisesti purukumipopista glam rockiin. Siitä muodostui yhtyeen ainoa Britanniassa listaykköseksi noussut hitti, ja se pysyi piikkipaikalla viisi viikkoa. Kappale ei sisälly millekään yhtyeen studioalbumille. Kuten Sweetin kaikkien RCA Recordsin julkaisemien singlejen kohdalla vuoteen 1974 asti, ”Blockbusterin” tekijät ovat Nicky Chinn ja Mike Chapman.
Tietyissä piireissä aiheutti paheksuntaa se seikka, että kappaleen kitarariffi oli lähes identtinen David Bowien samoihin aikoihin julkaistun kappaleen ja singlen ”The Jean Genie” kanssa. Molemmat kappaleet oli äänitetty samassa studiossa ja molemmat julkaisi RCA Records. Ironisesti kappaleet olivat eräässä vaiheessa Britannian singlelistalla peräkkäin; Sweet kärjessä, Bowie toisena.
Kappaleen alussa kuultava sireeni aiheutti eräässä tehtaassa radiossa soidessaan työntekijöiden poistumisen työpaikalta, koska ääni oli sama kuin työnlopetusmerkki. Toisen legendan mukaan ääntä luultiin palohälytykseksi.
Singlen b-puolella oli suoraviivainen hard rock -kappale ”Need a Lot of Lovin'”. Tuolloisen sopimuksen mukaan se oli yhtyeen itse kirjoittama. Yhdysvaltain-painoksessa b-puolella oli a-puolen tapaan ”Blockbuster”, mutta ilman alun sireeniä.
Karma-yhtye julkaisi kappaleen samana vuonna 1973 suomeksi nimellä ”Katujen uhka”. Sanoituksista vastasi Vexi Salmi.
Kappaleet

A-puoli
Blockbuster – 3.15 (säv. Nicky Chinn/Mike Chapman)
B-puoli
Need a Lot of Lovin' – 3.03 (säv. Brian Connolly/Steve Priest/Andy Scott/Mick Tucker)
Blockbuster (ilman alussa kuultavaa sireeniä) (Yhdysvaltain-versio)
Aiheesta muualla

Televisioesitys yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Aldo Bobadilla

Aldo Antonio Bobadilla Avalos (s. 20. huhtikuuta 1976 Pedro Juan Caballero, Paraguay) on paraguaylainen jalkapallomaalivahti.
Bobadilla aloitti uransa Paraguayn liigan Cerro Porteñossa, josta hän siirtyi Argentiinaan Gimnasia y Esgrima de La Plataan. Hän palasi Paraguayn liigaan Club Libertadin joukkueeseen.
Bobadilla kuului Paraguayn maajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 ja pääsi pelaamaan ykkösmaalivahti Justo Villarin loukkaannuttua heti ensimmäisen alkulohko-ottelun ensimmäisillä minuuteilla.
Aiheesta muualla

Bobadillan tiedot footballdatabase.comissa (englanniksi)
Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Villar |
2 Núñez |
3 Toledo |
4 Gamarra |
5 Cáceres |
6 Bonet |
7 Cabañas |
8 Barreto |
9 Santa Cruz |
10 Acuña |
11 Gavilán |
12 Gómez |
13 Paredes |
14 da Silva |
15 Manzur |
16 Riveros |
17 Montiel |
18 Valdez |
19 Dos Santos |
20 López |
21 Caniza |
22 Bobadilla |
23 Cuevas |
Valmentaja Ruiz
Paraguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Villar |
2 Verón |
3 Morel |
4 Caniza |
5 J. Cáceres |
6 Bonet |
7 Cardozo |
8 E. Barreto |
9 Santa Cruz |
10 Benítez |
11 Santana |
12 D. Barreto |
13 Vera |
14 da Silva |
15 V. Cáceres |
16 Riveros |
17 Torres |
18 Valdez |
19 Barrios |
20 Ortigoza |
21 Alcaraz |
22 Bobadilla |
23 Gamarra |
Valmentaja Martino
James Bland

James Bland vuoden 1879 nuottijulkaisun kannessa.
James Bland (22. lokakuuta 1854 Flushing – 5. toukokuuta 1911 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan muun muassa Virginian osavaltion tunnuslaulun ”Carry Me Back to Old Virginny” säveltäjänä.
Elämä ja ura

Bland syntyi vuonna 1854 Flushingissa, New Yorkin osavaltiossa. Hänen isänsä Allan M. Bland oli ollut yksi ensimmäisistä collegen suorittaneista mustista Yhdysvalloissa. Uramahdollisuudet olivat kuitenkin rajoitetut, ja Jamesin syntymän aikaan isä työskenteli räätälinä. Perhe muutti Philadelphiaan vuonna 1961 Jamesin ollessa kuusivuotias. Vuonna 1968 hänen isänsä sai työpaikan Washingtonissa sijaitsevasta patenttitoimistosta.
Suoritettuaan high schoolin loppuun James Bland hakeutui opiskelemaan lakia Howardin yliopistoon Washingtonissa. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa myöhemmin päätettyään haluavansa musiikkiuralle. Hän liittyi bostonilaiseen minstrel-ryhmään nimeltä Original Black Diamonds ja esiintyi useissa muissakin minstrel-kokoonpanoissa.
Vuodesta 1880 eteenpäin Bland esiintyi ryhmässä, jonka nimi oli aluksi Haverly’s Genuine Colored Minstrels ja myöhemmin Haverly’s European Minstrels. He esiintyivät Euroopassa ja saivat siellä paremman vastaanoton kuin Yhdysvalloissa. Lontoossa he esiintyivät muun muassa kuningatar Viktorialle. Bland kirjoitti Euroopassa lukuisia kappaleita ja alkoi esiintyä ilman minstrel-esityksille tyypillistä blackface-maskeerausta. Taloudellisesti Bland menestyi hyvin Euroopassa esiintymisellä, ansaiten 10 000 dollaria vuodessa, mutta huolimattoman rahankäytön vuoksi hän joutui 1890-luvun alussa palaamaan Yhdysvaltoihin varattomana.
Vaudevillen syrjäytettyä minstrel-show’t Yhdysvaltojen suosituimpana viihdemuotona Bland ei onnistunut enää löytämään suosiota kotimaassaan. Hän kuoli tuberkuloosiin 5. toukokuuta 1911 Philadelphiassa. Hänen hautansa oli merkitsemätön vuoteen 1939 asti, jolloin ASCAP pystytti paikalle muistomerkin Blandin kunniaksi.
Tuotanto

Vuonna 1878 Bland kirjoitti tunnetuimman kappaleensa ”Carry Me Back to Old Virginny”. Virginian osavaltiosta kertova kappale otettiin vuonna 1940 osavaltion viralliseksi tunnuslauluksi. Vuonna 1997 Virginian kongressi kuitenkin poisti nimityksen pitäen laulun sanoja loukkaavina afroamerikkalaisia kohtaan.
Vuonna 1881 syntyi toinen Blandin parhaiten tunnetuista kappaleista, ”O Dem Golden Slippers”.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta James Bland on Wikiaineistossa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Puola 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef