stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malesian väestö

| Malesian väestö |
| --- | --- |
Väkiluku:  30 073 353 (2014)
Väentiheys:  92/km2
Väestönkasvu:  1,47 % %
Syntyvyys:  20,06 syntynyttä / 1 000 henkilöä
Kuolleisuus:  5 kuollutta / 1 000 henkilöä
Elinajanodote:  74,52 vuotta
 -miehet:  71,74 vuotta
 -naiset:  77,48 vuotta
Hedelmällisyysluku:  2,58 lasta/nainen
Ikärakenne
0–14-vuotiaat:  28.8 %
15–64-vuotiaat:  65,7 %
65 vuotta täyttäneet:  5,3 %
Väestöryhmät
Kansallisuus:  Malesia
Suurin väestöryhmä:  malaijit 50 %
Vähemmistöryhmät:  kiinalaiset 22 % intialaiset 7 % alkuperäiskansoja 11 %
Kieli
Virallinen kieli:  malaiji
Muut kielet:  kiina, tamili
Uskonto
Pääuskonto:  islam
Vähemmistöuskonnot:  buddhalaisuus, kristinusko, hindulaisuus
Malesian väestö koostuu Malesian liittovaltion alueella asuvista malaijeista, kiinalaisista ja intialaisista, sekä useista alkuperäiskansoista. Maan asukasluku on noin 30 miljoonaa ja väestönkasvu on suhteellisen nopeaa. Suurin osa väestöstä asuu Länsi-Malesian rannikkoseuduilla. Puhutuimmat kielet ovat malaiji, kiina ja tamili. Lisäksi maassa puhutaan useita vähemmistökieliä.
Väestöjakauma

Malesia on moniin muihin Kaakkois-Aasian maihin verrattuna vähäväkinen, maan asukasluku on noin 30 miljoonaa. Asutus on keskittynyt Malakan niemimaalle, missä asuu 80 % maan väestöstä. Itä-Malesian osavaltioiden yhteenlaskettu asukasluku on 5,4 miljoonaa. Malesian vuosittainen väestönkasvu oli vuoden 2014 arvion mukaan 1,47 %.
Maan valtaväestön muodostavat malaijit, joita Malesian väestöstä on noin 50 %. Kiinalaisia on noin neljäsosa väestöstä ja intialaisia vajaa 10 %. Malaijeista ja muista Malesian alkuperäiskansoista käytetään nimitystä bumiputrat - maan pojat. Loput etniset ryhmät, kuten kiinalais- ja intialaisväestönosat ovat ei-bumiputria. Bumiputrat ovat asuttaneet Malesian aluetta tuhansia vuosia, toisin kuin kiinalais- ja intialaisväestö, jotka ovat tulleet alueelle pääasiassa 1800- ja 1900-luvun siirtomaa-aikana.
Malaijit eivät kuitenkaan ole Malesian alkuperäisasukkaita. Nykyisten Malesian malaijien esi-isät saapuivat alueelle 4000-2000 vuotta sitten Indokiinan ja eteläisen Kiinan alueelta. Malaijien tulon aikaan Malakan niemimaalla asui orang asli -kansoja. Borneon sademetsissä taas asui useita alkuperäiskansoja, runsaslukuisimpina dajakit.
Etniset ryhmät > Malaijit

Malesian malaijit muodostavat maan suurimman väestönosan. Länsi-Malesiassa maan rannikkoalueiden asukkaista malaijeja on noin 60 prosenttia. Itä-Malesiassa malaijit ovat vähemmistönä, sillä Borneolla malaijeja on vain 20 % väestöstä. Malesiassa politiikka on ollut malaijeja suosivaa, sillä väestön enemmistön muodostamat malaijit ovat olleet vähävaraisempia kuin kiinalaiset. Politiikalla on pyritty tasaamaan tuloeroja ja estämään etnisiä levottomuuksia.
Malaijit muodostavat enemmistön kaikissa muissa Malakan niemimaan osavaltioissa paitsi Penangilla. Itä-Malesian osavaltioissa Sabahissa ja Sarawakissa alkuperäiskansat muodostavat väestön enemmistön.
Etniset ryhmät > Kiinalaiset

Kiinalaiset ovat saapuneet Malakan niemimaalle pääasiassa Britannian siirtomaavallan aikana. Britit houkuttelivat politiikallaan kiinalaista työvoimaa. Kiinalaisia oli saapunut alueelle jo vuosisatojen ajan, mutta siirtomaa-aikana kiinalaisia tuli alueelle tuhansittain. Kiina oli brittiläisille siirtomaa-ajan merkittävin työvoiman lähde. Kiinalaisia muutti etenkin kaupunkeihin, missä he toimivat kauppiaina. Kiinalaiset saivat kaupungeissa hallitsevan aseman ja maan talous on edelleen pääosin heidän käsissään. Suurin osa kiinalaisista saapui kuitenkin työskentelemään vaatimattomampiin oloihin, kuten Malakan niemimaan tinakaivoksille ja kumipuuviljelmille.
1930-luvulla kiinalaisia oli Malaijan väestöstä noin 40 %, mikä aiheutti pelkoa malaijiväestössä, että he joutuvat kokemaan saman kohtalon kuin Pohjois-Amerikan intiaanit. Eniten kiinalaisväestöä asuu pääkaupunki Kuala Lumpurissa, Penangissa ja Johorin osavaltiossa. Penang on Malesian ainoa osavaltio, jossa kiinalaiset ovat enemmistönä.
Etniset ryhmät > Intialaiset

Kuten kiinalaisetkin, intialaiset tulivat alueelle brittivallan aikana. Intialaisväestöä alkoi saapua alueelle etenkin 1880-luvulla, kun brittiläiset suosivat intialaisia yhä enemmän kiinalaisiin nähden, koska heitä pidettiin sävyisämpinä. Suurin osa intialaisväestöstä saapui alueelle Sri Lankasta tai Tamil Nadusta, joten heidän pääkielensä on tamili. Intialaiset tulivat työskentelemään pääasiassa öljypalmu- ja kumipuuviljelmille. Osa intialaisista oli myös entisiä vankeja, jotka britit sijoittivat pääasiassa Singaporeen. Useat vangeista jäivät vapautumisen jälkeen pysyvästi asumaan Singaporeen. Intialaisia asuu prosentuaalisesti eniten Selangorissa, missä heitä on 18 % väestöstä.
Etniset ryhmät > Alkuperäiskansat

Muut bumiputrat, eli Malesiassa asuvat alkuperäiskansat, muodostavat maan väestön vähemmistön. Malakan niemimaalla asuvat alkuperäiskansat, orang aslit, ovat keskittyneet maan sisäosiin, minne he ovat siirtyneet rannikoille keskittyneen malaijiasutuksen tieltä. Orang aslit ovat yleisnimitys Malakan niemimaan alkuperäiskansoille, joita ovat semangit, protomalaijit ja senoit. Semangit, joita kutsutaan myös negritoiksi, asuvat maan pohjoisosassa, protomalaijit eteläosassa ja senoit keskiosissa. Semangien väkiluku on noin 3 500, protomalaijien noin 50 000 ja senoiden noin 60 000.
Alkuperäiskansat ovat osin kaupungistuneet ja sulautuneet malaijiväestöön. Malesian hallitus on myös politiikallaan pyrkinyt asuttamaan alkuperäiskansoja tietyille alueille, mikä on tuhonnut heimojen alkuperäistä kulttuuria. Käytännössä tavoitteena on ollut alkuperäiskansojen sulauttaminen malaijiväestöön.
Etenkin Itä-Malesian Sabahin ja Sarawakin väestöstä huomattava osa on alkuperäiskansoja ja malaijit ovat alueella vähemmistönä. Sarawakin ja Sabahin alkuperäiskansojen väkiluku on yhteenlaskettuna noin kolme miljoonaa. Alkuperäiskansat eivät Itä-Malesiassa muodosta yhtenäistä ryhmää, vaan heidät voidaan jakaa noin 40 etniseen ryhmään. Suurimmat kansat ovat dajakit, ibanit, bidayuht, melanaut, kadazanit, bajaut, murut, orang ulut ja sulukit. Monet heimot elävät edelleen varsin alkukantaista elämää.
|  Malesian väestön etninen jakauma osavaltioittain> .Osavaltio |  Malesian väestön etninen jakauma osavaltioittain> .Väkiluku (2010) |  Malesian väestön etninen jakauma osavaltioittain> .Bumiputria % väestöstä |  Malesian väestön etninen jakauma osavaltioittain> .Kiinalaisia % väestöstä |  Malesian väestön etninen jakauma osavaltioittain> .Intialaisia % väestöstä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Johor | 3 348 283 | 55 | 36 | 6 |
|  Kedah | 1 947 651 | 72 | 19 | 8 |
|  Kelantan | 1 539 601 | 93 | 5 | 1 |
|  Malakka | 821 110 | 54 | 36 | 17 |
|  Negeri Sembilan | 1 021 064 | 46 | 36 | 17 |
|  Pahang | 1 500 817 | 95 | 2 | 1 |
|  Penang | 1 561 393 | 33 | 55 | 11 |
|  Perak | 2 352 743 | 45 | 41 | 14 |
|  Perlis | 231 541 | 78 | 17 | 1 |
|  Sabah | 3 206 742 | 80 | 13 | 1 |
|  Sarawak | 2 471 140 | 72 | 26 | 1 |
|  Selangor | 5 462 141 | 44 | 35 | 18 |
|  Terengganu | 1 034 977 | 94 | 5 | 1 |
|  LT Kuala Lumpur | 1 627 172 | 39 | 47 | 13 |
|  LT Labuan | 85 272 | 80 | 16 | 1 |
|  LT Putrajaya | 67 964 | 94 | 2 | 3 |
Etniset ryhmät > Monikulttuurinen yhteiskunta

Malesian etniset ryhmät elävät useimmiten rauhassa keskenään. Seka-avioliitot etnisten ryhmien välillä ovat harvinaisia. Yhtenä syynä siihen on se että kiinalaisväestö asuu kaupungeissa ja intialaisväestö plantaasien lähettyvillä. Malaijit ovat taas levittäytyneet ympäri maata. Uudet maahanmuuttajatkin hankkivat puolisonsa yleensä vanhasta kotimaastaan.
Malesiassa noudatettu politiikka on myös estänyt väestönosien sekoittumista keskenään, sillä politiikka on bumiputraväestöä suosivaa, mikä on nostanut malaijikulttuurin ja islamin erikoisasemaan.
Vakavimmat mellakat etnisten ryhmien välillä ovat sattuneet 1960-luvulla. Malesian liittovaltion perustamisen jälkeen vuonna Malakan niemimaan malaijienemmistön ja Singaporen kiinalaisenemmistön väliset jännitteet purkautuivat levottomuuksiksi Singaporessa, mikä johti omalta osaltaan Singaporen erottamiseen Malesiasta. Vuonna 1969 sattuneissa mellakoissa Kuala Lumpurissa kuoli lähes 200 henkeä, kun jännitteet malaijiväestön ja kiinalaisväestön välillä purkautuivat väkivaltaisuuksiksi. Tapauksen jälkeen maan politiikkaa muutettiin malaijeja suosivammaksi, millä on pyritty estämään levottomuuksia. Vuonna 2001 sattui toistaiseksi pahin mellakka vuoden 1969 verilöylyn jälkeen, kun Kuala Lumpurissa kuusi ihmistä sai surmansa intialais- ja malaijiväestön välisessä mellakassa.
Malesia on kuitenkin malliesimerkki maasta, missä väestön eri etniset ryhmät elävät rauhanomaisesti keskenään, vaikka ristiriitoja ovat aiheuttaneet varallisuuden epätasainen jakautuminen eri väestönosille.
Kielet

Maan virallinen kieli on malaiji, bahasa melayu, joka on malaijiväestön pääkieli. Muut pääkielet ovat englanti, mandariinikiina ja tamili. Kiinalaisväestö puhuu mandariinin lisäksi kantonia, hokkienia, hakkaa, hainania ja foochownia. Intialaisväestö puhuu enimmäkseen tamilia, mutta osa puhuu myös telugua tai punjabia. Maan lingua francana on käytetty brittienglantia. Englanti on saanut runsaasti vaikutteita paikalliskielistä, ja maassa puhuttavaa kreolienglantia kutsutaan manglishiksi.
Kaikkiaan Malesiassa puhutaan noin 140 eri kieltä, joista Länsi-Malesiassa puhutaan noin neljääkymmentä. Itä-Malesiassa puhutaan useita alkuperäiskansojen kieliä. Suurimmat vähemmistökielet ovat iban ja kadazan.
Uskonto

Malesian valtauskonto on islam, joka on malaijiväestön uskonto. Muslimeja on kaikkiaan 60 % väestöstä. Suurin osa kiinalaisista on buddhalaisia, joita koko väestöstä on noin 19%. Enemmistö intialaisista on hinduja, joita on noin 6 %. Kristittyjä on 9 % väestöstä. Kiinalaisten vähemmistönä on muun muassa konfutselaisia ja taolaisia. Alkuperäiskansat harjoittavat monia eri heimojen uskontoja.
Islam on maan näkyvin uskonto, joka ilmenee myös maan hallinnossa, sillä suurin osa maan osavaltioista on sulttaanin johtamia sulttaanikuntia. Sulttaani on islamilainen arvonimi hallitsijalle. Sulttaanien joukosta valitaan myös maan kuningas, joka on maan muslimien ylin uskonnollinen johtaja. Useimmat malaijit noudattavat ramadania, mutta eivät kaikki. Kiinalais- ja intialaisväestöä paastokuukausi ei koske. Malesiassa islam on varsin maltillista, ja maan hallitus jarruttaa ääri-islamilaisia suuntauksia.
Muut etniset ryhmät viettävät omia uskonnollisia juhliaan. Buddhalainen kiinalaisväestö viettää muun muassa kiinalaista uuttavuotta ja hindulainen intialaisväestö deepavalia.
Malesian virallinen uskonto on siis islam, mutta perustuslaissa myös vähemmistöuskonnot on sallittu. Etninen tausta ja uskonto pitää rekistreröidä ja merkitä henkilötodistukseen. Enemmistönä oleviin muslimeihin kohdistuu viime aikoina tiukentunutta valvontaa ja vähemmistöuskonnot eivät saa käännyttää muslimeja. Malesialaisista 62% on muslimeja ja etniseen enemmistöön kuuluvien eli malaijien on pakko olla sunnimuslimeja. Heidän paastoamisensa, pukeutumisensa ja rukoilemisensa on yhä tiukemmin säädeltyä. Malesian islam on sunnalaista ja šiialaisuus sekä muut sunnalaisuudesta poikkeavat islamin muodot ovat Malesiassa kiellettyjä. Muslimit eivät siis saa vaihtaa uskontoaan. Jos toiseen uskontoon kuuluva menee sunnin kanssa naimisiin, tämän tulee kääntyä sunniksi. Väestöstä noin 10% on kristittyjä. Muita merkittäviä vähemmistöuskontoja ovat buddhlaisuus, hindulaisuus, sikhiläisyys ja taolaisuus.Uskonnollinen suvaitsemattomuus vähemmistöuskontoja kohtaan on viime aikoina Malesiassa lisääntynyt.
Aiheesta muualla

Malesian tilastokeskus statistics.gov.my. Arkistoitu 13.11.2014. Viitattu 14.11.2014. (englanniksi)
Aasian valtioiden väestö
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Afganistan |  Arabiemiraatit |  Armenia |  Azerbaidžan |  Bahrain |  Bangladesh |  Bhutan |  Brunei |
|  Etelä-Korea |  Filippiinit |  Georgia |  Indonesia |  Intia |  Irak |  Iran |  Israel |
|  Itä-Timor |  Japani |  Jemen |  Jordania |  Kambodža |  Kazakstan |  Kiina |  Kirgisia |
|  Kuwait |  Laos |  Libanon |  Malediivit |  Malesia |  Mongolia |  Myanmar |    Nepal |
|  Oman |  Pakistan |  Palestiina |  Pohjois-Korea |  Qatar |  Saudi-Arabia |  Singapore |  Sri Lanka |
|  Syyria |  Tadžikistan |  Taiwan |  Thaimaa |  Turkki |  Turkmenistan |  Uzbekistan |  Venäjä |
 Vietnam: 
Väestöpyramidi vuodelta 2010.
Malesian väestötiheys vuonna 2010.
Malesian uskonnollinen jakauma
Batu Cavesin hindutemppeli Selangorin osavaltiossa.
Tammi (kirjankustantamo)

| Kustannusosakeyhtiö Tammi |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osa Werner Söderström Osakeyhtiötä
Perustettu:  6. toukokuuta 1943
Perustaja:  KK, OTK, Kansa-yhtiöt, Osuusliike Elanto, SAK ja Työväen Sivistysliitto
Toimitusjohtaja:  Timo Julkunen
Avainhenkilöt:  kustannusjohtaja Outi Mäkinen,   hallituksen pj. Håkan Rudels
Toimiala:  Kirjankustantaminen
Emoyhtiö:  Bonnier Books
Omistaja:  Bonnier
Kotisivu:  Tammi.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kustannusyhtiö Tammi on vuonna 1943 perustettu suomalainen kirjankustantamo. Tammi on osa Suomen suurinta yleisen kirjallisuuden kustantamoryhmää, WSOY:tä. Sen omistaa ruotsalainen Bonnierin mediakonserni. Tammi on yksi Suomen suurimmista kirjankustantajista. Se julkaisee suomalaista ja käännettyä kauno- ja tietokirjallisuutta lapsille, nuorille ja aikuisille.
Tammen kirjailijoita ovat muiden muassa Leena Lehtolainen, Max Seeck, Kaari Utrio, Sinikka Nopola ja Tiina Nopola, Timo Parvela, Saara Turunen, Jari Järvelä, Pirjo Tuominen, Markku Pääskynen, Paula Noronen, Jussi Valtonen, Kristiina Vuori ja Anna Kortelainen. Tammen julkaisemaa lasten- ja nuortenkirjallisuutta ovat muun muassa J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjojen suomennokset ja tunnetut lasten- ja nuortenkirjasarjat, kuten Tammen kultaiset kirjat, Timo Parvelan Ella-sarja, Paula Norosen Supermarsu- ja Yökoulu-sarjat, Salla Simukan, Maria Turtschaninoffin ja Elina Rouhiaisen nuortenkirjat sekä Disney- ja Muumi-kirjat. Tammi oli myös mangakustantaja, mutta luovutti julkaisuoikeudet H-Townille vuonna 2023.
Tammi on vuodesta 2015 alkaen järjestänyt vuosittain Dekkarifestivaalia, jonka ohjelmajohtajana toimii Tammen kustannusjohtaja Outi Mäkinen. Dekkarifestivaalin rinnakkaistapahtumana järjestetään myös Lasten dekkarifestivaalia.
Historia

Kustannusosakeyhtiö Tammen perustamista suunniteltiin jo 3. kesäkuuta 1941. Lähtökohtana oli edistysmieliseksi osuustoiminnaksi ilmoittautuneen ryhmän tarve saada markkinoille yleisestä linjasta poikkeavaa kirjallisuutta. Jatkosodan alkaminen kuitenkin keskeytti toiminnan ennen kuin se ehti alkaa. Tammen uusi perustava yhtiökokous pidettiin 6. toukokuuta 1943. Yhtiön perustajiksi tulivat Kulutusosuuskuntien Keskusliitto, Osuustukkukauppa, Elanto ja Kansa, jotka omistivat osakkeista yhteensä 90 prosenttia sekä Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto ja Työväen Sivistysliitto. Merkittävästi kustantamon perustamiseen vaikutti sosialidemokraattien voimahahmo Väinö Tanner. Tammen ensimmäinen toimitusjohtaja oli Untamo Utrio. Hänen jälkeensä toimitusjohtajina ovat olleet muun muassa Olli Arrakoski ja Jarl Hellemann.
Ruotsalainen Bonnierförlagen osti vuonna 1996 Tammen ja Kirjakanava Oy:n. Kirjakanava-konsernista tuli vuonna 1997 Tammi-konserni, joka fuusioitui vuoden 1999 lopussa merkittävän yleisen kirjallisuuden kustantajan Kirjayhtymä Oy:n kanssa. Bonnier osti 2011 WSOY:n yleisen kirjallisuuden liiketoiminnan Sanomalta, jolle se puolestaan myi kaupassa Tammen oppimateriaalien liiketoiminnan. Nykyään Tammi on osa Werner Söderström Osakeyhtiötä.
Keltainen kirjasto

Vuonna 1954 perustetussa Keltaisessa kirjastossa julkaistaan ajankohtaista maailmankirjallisuutta. Sarjassa on ilmestynyt yli 530 teosta. Nobel-palkittuja kirjailijoita sarjassa on 31, joista viimeisin on Abdulrazak Gurnah. Sarjassa julkaistuja kirjailijoita ovat esimerkiksi Günter Grass, Orhan Pamuk, James Joyce, Italo Calvino, Paul Auster, Antonio Muñoz Molina, José Saramago, Sarah Waters, Haruki Murakami, John Irving, Édouard Louis ja Elizabeth Strout.
Vuonna 2014 Tammi perusti Keltaisen kirjaston 60-vuotisjuhlavuoden kunniaksi Jarl Hellemann -käännöskirjapalkinnon, joka on nimetty kirjaston perustajan mukaan. Sen tarkoituksena on tuoda esiin kirjallisesti korkeatasoisten alkuteosten laadukkaan käännöstyön merkitystä sekä nostaa käännöskirjallisuuden ja kääntäjien tunnettuutta. Palkinto myönnetään suomentajalle ja sen jakaa Suomen Kirjasäätiö vuosittain.
Toimitusjohtajat

Teuvo Aura
Untamo Utrio
Olli Arrakoski
Jarl Hellemann
Pentti Molander
Anne Valsta
Timo Julkunen
Aiheesta muualla

Kustannusosakeyhtiö Tammen kotisivut
Guldspaden

Guldspaden ("kultainen lapio") on ruotsalainen tutkivan journalismin palkinto, jota jakaa vuosittain Föreningen Grävande Journalister (FGJ). Palkinto on perustettu vuonna 1991 ja siinä on yhdeksän kategoriaa.
Aiheesta muualla

Luettelo voittajista FGJ:n verkkosivuilla (ruotsiksi)
Sambesi

| Sambesi |
| --- | --- |
 Sambesista kulku Keski- ja Itä-Afrikassa.
Alkulähde:  Sambia
Laskupaikka:  Mosambikin kanaali
Maat:  Sambia, Angola, Namibia, Botswana, Zimbabwe, Mosambik
Pituus:  2 574 km
Alkulähteen korkeus:  1500 m
Virtaama:  920–3 424 m³/s
Valuma-alue:  1 390 000 km²
Sambesi on joki eteläisen Afrikan keski- ja itäosissa. Se on 2 574 km pitkä ja Afrikan neljänneksi pisin joki. Sambesi on kuitenkin Afrikan pisin itään virtaava joki ja suurin Intian valtamereen laskeva joki. Sambesin valuma-alue on laajuudeltaan 1 390 000 km², mikä on vähän alle puolet Niilin valuma-alueesta. Sambesi saa alkunsa Sambiasta ja virtaa sitten Angolan itäisimmän kolkan kautta takaisin Sambiaan, missä se muodostaa Sambian ja Namibian välisen rajan noin 100 kilometrin matkalla. Sen jälkeen se koskettaa Botswanan pohjoisinta kolkkaa ja virtaa sitten Sambian ja Zimbabwen rajajokena, kunnes se päätyy Mosambikiin, missä se laskee Intian valtamereen.
Sambesin sivujokia ovat vasemmalla puolella Lungwebungu, Luanginga, Chobe, Gwayi, Sanyati, Panhane ja Luenha ja oikealla puolella Kabompo, Kafue, Luangwa ja Shire.
Sambesin mielenkiintoisin kohde ovat Victorian putoukset. Muita merkittäviä putouksia ovat Chavuman putoukset Sambian ja Angolan rajalla sekä Ngonyen putoukset lähellä Siomaa läntisessä Sambiassa.
Joessa on kaksi suurta vesivoimalaitosta, ensimmäinen Kariban padolla Sambian ja Zimbabwen rajalla ja toinen Cahora Bassan padolla Mosambikissa. Ne tuottavat sähköä kyseisille maille, jälkimmäinen myös Etelä-Afrikalle. Sambian puolella on myös kaksi pienempää voimalaitosta, ensimmäinen Victorian putouksilla Sambian puolella, ja toinen Kalene Hillin voimalaitos Ikelengen alueella.
Joen kulku > Alkulähteet

Joki saa alkunsa mustanpuhuvalta soiselta dambo-kosteikkoalueelta ja miombo-savannimetsästä 50 km pohjoiseen Mwinilungan kaupungista ja 20 km etelään Ikelengen kaupungista Sambian Luoteisen provinssin Ikelengen piirikunnassa noin 1 524 metrin korkeudella merenpinnasta. Joenlähteen ympäristö on kansallismonumentti, metsänsuojelualue ja kansainvälisesti tärkeä lintualue.
Joenlähteen itäpuolella Kongo-joen ja Sambesin valuma-alueiden vedenjakaja on ylänkö, joka kulkee suurin piirtein itä–länsisuunnassa ja viettää jyrkästi sekä pohjoiseen että etelään. Tämä erottaa selvästi Lualaban (Kongon tärkein sivujoki sen yläjuoksulla) altaan Sambesin valuma-alueesta. Alkulähteen seudulla vedenjakaja ei ole näin tarkkaan määriteltävissä, mutta nämä kaksi vesistöä eivät ole yhteydessä toisiinsa.
Sambesin valuma-alueena joen yläjuoksulla on laaja 900–1200 m korkea ja reunoiltaan rikkonainen ylänkö. Sen keskiosa on metamorfista kallioperää, jonka reunoilla on magmakiviä, kuten esimerkiksi Victorian putouksilla. Shupangassa joen alajuoksulla pistää esiin ohut harmaan ja keltaisen hiekkakiven muodostama patja, jossa on paikoitellen kalkkikiven muodostamia raitoja. Se tulee näkyviin jokiuomassa kuivalla kaudella. Tämä muodostuma jatkuu myös Teten toisella puolella, missä siihen kuuluu laajoja kivihiilijuonteita. Kivihiiltä on löydetty myös aivan Victorian putousten alapuolelta Sambiassa. Kultapitoisia kivilajeja esiintyy muutamissa paikoissa.
Joen kulku > Joen keskijuoksu

Sambesin yläjuoksun ja keskijuoksun rajana pidetään Victorian putouksia. Niissä joki, joka on virrannut hitaasti vaakasuoran basalttisen laavapatjan päällä, syöksyy laavapatjan läpi leikkautuneeseen rotkoon 1700 m leveänä ja 108 m korkeana rintamana. Tämän jälkeen joki jatkaa suoraan itään noin 200 km:n matkan 20–60 m:n levyisissä samaa laavapatjaa halkovissa siksakkimaisissa rotkoissa suorakulmaisten basalttiseinämien välissä, jotka muodostavat 200–250 m korkeita kukkuloita. Joki virtaa vuolaana Batokan rotkon läpi, missä virta törmää toistuvasti särkkiin. Tätä rotkoa on pidetty yhtenä maailman hienoimmista koskenlaskupaikoista, joka on suuri haaste kajakilla melojille ja kumiveneellä laskijoille. Rotkon jälkeen on vielä joukko koskia, jotka päättyvät 240 km Victorian putousten alapuolelle. Tällä jaksolla joki laskeutuu 250 m alemmas.
Tässä kohtaa joki muuttuu Karibajärveksi, joka syntyi vuonna 1959, kun Kariban pato valmistui. Karibajärvi on yksi suurimmista ihmisen luomista tekojärvistä, ja padon voimalaitos tuottaa sähköä suurille alueille Sambiassa ja Zimbabwessa.
Seuraavaksi Sambesiin laskee sen kaksi suurinta vasemmanpuoleista sivujokea, Luangwa ja Kafue. Kafue yhtyy Sambesiin hiljaisena ja syvänä virtana, joka on noin 180 m leveä. Tästä paikasta eteenpäin joki jatkaa virtaustaan suoraan itään. Paikassa, jossa Luangwa laskee Sambesiin (15°37' E), viimeksi mainittu tulee Mosambikin alueelle.
Sambesin keskijuoksu päättyy siinä, missä se virtaa Cahora Bassan tekojärveen. Järvi syntyi vuonna 1974, kun paikkaan, jossa aiemmin olivat Kebrabassan vaaralliset kosket, rakennettiin Cahora Bassan pato.
Joen kulku > Joen alajuoksu

Sambesin alajuoksu noin 650 km Cahora Bassasta Intian valtamerelle on purjehduskelpoista, vaikkakin joki on monissa paikoin matala kuivana kautena. Joki muuttuu matalaksi, kun se saapuu laajaan laaksoon ja leviää laajalle alueelle. Vain yhdessä kohtaa, Lupatan rotkossa 320 km joen suulta, joki kulkee korkeitten mäkien välissä ja on tuskin 200 m leveä. Muualla se on 5–8 km leveä ja virtaa hitaasti monina uomina. Joen pohja on hiekkainen, ja sen rannat ovat matalia ja täynnä ruovikkoa. Joissain paikoissa ja etenkin sadekautena uomat yhtyvät toisiinsa yhdeksi nopeasti virtaavaksi joeksi.
Noin 160 km ennen suutaan Sambesiin yhtyvät Malawijärven vedet Shire-joen välityksellä. Kun Sambesi saapuu Intian valtamerelle, se muodostaa suiston. Joki jakautuu tässä neljään uomaan, joista Kongone, Luabo ja Timbwe eivät ole purjehduskelpoisia, sillä niiden suulla on hiekkasärkkiä. Pohjoisin uoma, jonka nimi on Chinde, on vähintään kaksi metriä syvä suullaan ja neljä metriä syvä kauempana, ja se on ainoa Sambesin suiston uomista, jota käytetään purjehtimiseen. 100 km pohjoisempana on joki nimeltä Quelimane, joka on saanut nimensä suullaan olevasta Quelimanen kaupungista. Tämä joki, joka on liettymässä umpeen, saa osan vedestään sadeaikana ylitsevuotavasta Sambesista.