stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edmund Becker
Ura valmentajana

Becker lopetti peliuransa vuonna 1990 siirtyen sen jälkeen Karlsruher SC:n organisaatioon juniorivalmentajaksi. Viisitoistavuotinen työ seuran juniori- ja apulaisvalmentajana palkittiin tammikuussa 2005, kun Becker nousi Reinhold Fanzin seuraajaksi ykkösjoukkueen päävalmentajaksi.
Beckerin johdolla 2. Bundesliigan häntäpäähän juuttunut KSC aloitti määrätietoisen nousunsa kohti 1. Bundesliigaa. Kaudella 2005–06 sijoitus oli jo lupauksia antavasti kuudes. Hyökkäysvoittoista pelityyliä suosivan Beckerin johdolla KSC dominoi 2. Bundesliigaa kaudella 2006–07 ja vei lopulta voiton kahdeksan pisteen erolla FC Hansa Rostockiin ja unelma pääsarjaan paluusta toteutui.
KSC:n hyvä menestys on jatkunut myös 1. Bundesliigassa. Beckerin suojatit ovat nousseet tukevasti ylempään keskikastiin ja alkukaudella 2007–08 seura hätyytteli jopa kärkisijoja ollen toisena. Kauden vanhetessa Karlsruhen meno hyytyi, mutta ainoana nousijajoukkueena se säilytti sarjapaikkansa ollen lopulta 11:s. Toinen kausi oli kuitenkin vaikea ja lopulta Karlsruhe putosi Bundesliigasta. Becker sai putoamisesta huolimatta jatkaa päävalmentajana, mutta kehnosti alkanut kausi 2009/10 johti potkuihin elokuun puolivälissä 2009.
Kesäkuussa 2010 Becker palasi KSC:n organisaatioon työskentelemään seuran juniorivalmennuksessa johto- ja valmennustehtävissä.
Meriitit valmentajana
2. Bundesliigan voitto: 2007
EDGE

EDGE (engl. Enhanced Data rates for GSM Evolution) on matkapuhelinten pakettikytkentäiseen tiedonsiirtoon suunniteltu tekniikka. EDGE perustuu GPRS-tekniikkaan, joka on GSM-verkkojen tiedonsiirtostandardi. EDGE-standardin on kehittänyt 3GPP-järjestö. EDGE tunnetaan myös lyhenteellä EGPRS, joka tulee sanoista Enhanced GPRS. Joskus siihen myös viitataan markkinointitermillä 2.5G, koska se on parannettu toisen sukupolven tekniikka (2G), mutta se ei ole vielä varsinaista kolmannen sukupolven tekniikkaa (3G).
Historia

Ensimmäinen kaupallinen EDGE-järjestelmä otettiin käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 2003.
2010-luvun alussa lähes kaikki markkinoilla olevat matkapuhelimet ja mobiiliverkon USB-modeemit kykenivät jo hyödyntämään uudempia 3G-verkkoja. Tämän johdosta EDGE-verkkojen merkitys pienenee sitä mukaa kun matkapuhelinoperaattorit saavat täydennettyä keskeneräisiä valtakunnallisia 3G- ja 4G-verkkojaan. Suurehkoja alueita, jotka ovat pelkästään GPRS/EDGE -verkkojen varassa, on Suomessa Elisalla lähinnä Lapissa, DNA:lla ja Telia 3G- ja 4G-verkot kuuluvat Lapissa GPRS/EDGE-verkkojen tasoisesti. Näillä alueilla uusimmatkin puhelinmallit käyttävät GPRS/EDGE -verkkoja internet-yhteyden muodostamiseen. Käyttäjälle asialla ei ole muuten merkitystä kuin että tiedonsiirtonopeus jää huomattavasti alhaisemmaksi kuin esimerkiksi 3G-verkossa. Lapin erämaa-alueilla on edelleen ja todennäköisesti tulee jatkossa olemaan laajoja alueita ilman minkäänlaista matkapuhelinkuuluvuutta.
Tiedonsiirtonopeus

EDGE-standardi mahdollistaa 236,8 kbit/s tiedonsiirtonopeuden päätelaitteelle neljää aikapaikkaa käytettäessä ja teoriassa 473,6 kbit/s kahdeksalla aikapaikalla. Yksi aikapaikka on siis 59,2 kbit/s. Käytännössä loppukäyttäjien kokemat nopeudet GSM/EDGE-päätelaitteilla ovat keskimäärin 160–200 kbit/s luokkaa, ja parhaimmillaan 296 kbit/s vastaanottosuunnassa. Lähetyssuunnassa vastaavasti saavutetaan keskimäärin 80–160 kbit/s nopeudet, ja parhaimmillaan 236,8 kbit/s nopeus. Tämä on keskimäärin kolmin- tai nelinkertainen nopeus verrattuna aiempaa tekniikkaa oleviin GSM/GPRS-laitteisiin nähden.
ECSD

EDGE-standardi sisältää myös vähemmän tunnetun piirikytkentäisen version (Enhanced CSD eli ECSD). Sen nimi tulee sanoista Enhanced Circuit Switched Data eli parannettu piirikytkentäinen dataratkaisu. ECSD:tä ei ole kaupallisessa käytössä. Käytännössä ainoa palvelu, joka olisi ECSD:tä käyttämällä mielekäs, on nopeudella 64 kbit/s toimiva videopuhelu, joka on käytössä myös 3G UMTS (WCDMA) -verkoissa. Videopalvelut käyttävät nykyisin pakettipohjaista tiedonsiirtoa.
Versio 7

EDGE-nopeudet kasvavat 3GPP:n uuden versio 7:n myötä keskimäärin kaksinkertaisiksi ja samalla viiveen (Round Trip Time) arvioidaan parhaimmillaan alittavan 100 ms. Nämä ominaisuudet mahdollistavat nopeat multimediayhteydet sekä parantavat reaaliaikaisten palveluiden, esimerkiksi IP-puheen (VoIP) ja pikapuhelun (PoC), laatua merkittävästi.
Version 7 teoreettinen huippunopeus on vastaanottosuunnassa 1894,4 kbit/s ja lähetyssuunnassa 947,2 kbit/s. Loppukäyttäjien kokeman nopeuden voidaan alkuvaiheessa odottaa saavuttavan keskimäärin 480–600 kbit/s nopeuden vastaanottosuunnassa ja 200–300 kbit/s nopeuden lähetyssuunnassa.
Erasistratos

Erasistratos (m.kreik. Ἐρασίστρατος, lat. Erasistratus, s. noin 304 eaa. – k. vuosien 250–240 eaa. välillä) oli antiikin kreikkalainen lääkäri, joka oli syntynyt Keoksen saarella, mutta työskenteli Aleksandriassa. Hän oli etevä kirurgi ja ihmisen anatomia tutkija. Hänen kerrotaan olleen ensimmäinen, joka leikkeli ihmisruumista.
Erasistratos löysi suoliliepeen imusuonet ja osasi erottaa tuntohermot ja liikehermot toisistaan. Hän havaitsi ja ymmärsi hengityksen ja sydämenlyöntien mekanismin, mutta ei kuitenkaan käsittänyt verenkierron kokonaisuutta. Hänen mielestään keho koostui pienistä atomeista, jotka eivät toimineet yhteydessä toisiinsa. Erasistratoksen koulukunta oli elinvoimainen roomalaisajalle asti.
Ercole Lupinacci

| Ercole Lupinacci> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. marraskuuta 1933 San Giorgio Albanese, Italia
Ammatti:  titulaaripiispa
Muut tiedot
Aktiivisena:  1959-
Järjestö:  katolinen kirkko
Ercole Lupinacci (23. marraskuuta 1933 San Giorgio Albanese – 6. elokuuta 2016) oli italialainen italialais-albanialaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. marraskuuta 1959 ja nimitettiin Piana degli Albanesin eparkian johtoon 25. maaliskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Stamati, jota avustivat Saba Youakim ja Miroslav Stefan Marusyn.
Lupinacci sai 30. marraskuuta 1987 nimityksen Lungron eparkian piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. elokuuta 2010.
Eksponenttijakauma

| --- | --- |
Tiheysfunktio 
Kertymäfunktio 
Parametrit: λ > 0 rate, or inverse skaalaselvennä
Määrittelyjoukko: x ∈ [0, ∞)
Tiheysfunktio: λ e−λx
Kertymäfunktio: 1 − e−λx
Odotusarvo: λ−1
Mediaani: λ−1 ln 2
Moodi: 0
Varianssi: λ−2
Vinous: 2
Huipukkuus: 6
Entropia: 1 − ln(λ)
Momentit generoiva funktio:  \left(1-{\frac {t}{\lambda }}\right)^{-1}\,
Karakteristinen funktio:  \left(1-{\frac {it}{\lambda }}\right)^{-1}\,
Eksponenttijakauma on muistinmenetysominaisuuden omaava ja Poisson-prosessin insidenssien välisen ajan jakauma.
Eksponenttijakauma on jatkuva, ja sen arvojoukko on positiivisten reaalilukujen joukko. Jos satunnaismuuttuja  X on eksponenttijakautunut, merkitään
Parametri  \lambda >0 on jakauman odotusarvon käänteisluku. Tiheysfunktio on arvojoukossa
ja kertymäfunktio
Odotusarvo ja varianssi ovat
Eksponenttijakaumalla on niin kutsuttu muistinmenetysominaisuus, eli jos  a>0, niin
Siis jos  X on esimerkiksi elinaika, niin muistinmenetysominaisuuden mukaan jäljellä oleva elinaika ei riipu iästä. Jatkuvista jakaumista vain eksponenttijakaumalla on muistinmenetysominaisuus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mathworld: Exponential Distribution
Online laskin Eksponenttijakauma
Todennäköisyysjakaumat
| --- | --- |
Diskreettejä jakaumia:   Bernoullin jakauma  Binomijakauma  Geometrinen jakauma  Hypergeometrinen jakauma  Negatiivinen binomijakauma  Poissonin jakauma 
Jatkuvia jakaumia:   Beta-jakauma  Cauchy-jakauma  Eksponenttijakauma  F-jakauma  Gamma-jakauma  Khii toiseen -jakauma  Log-normaalijakauma  Normaalijakauma  Pareto-jakauma  Studentin t-jakauma  Tasajakauma  Weibull-jakauma 
Moniulotteisia jakaumia:   Dirichlet-jakauma  Moniulotteinen Studentin t-jakauma  Multinomijakauma  Multinormaalijakauma
Ercole Olgeni

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | perämiehellinen kaksikko |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | perämiehellinen kaksikko |  |
Ercole Olgeni (11. joulukuuta 1883 Venetsia – 14. heinäkuuta 1947 Venetsia) oli italialainen soutaja. Hän voitti vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä kultaa perämiehellisessä kaksikossa. Kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa hän kilpaili jälleen siinä ja sai hopeaa.
Ercole Gallegati

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ercole Gallegati |  Ercole Gallegati |  Ercole Gallegati |  |
Maa:   Italia
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 79 kg |  |
| Painin Euroopan-mestaruuskilpailut  | Painin Euroopan-mestaruuskilpailut  | Painin Euroopan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Pronssia | Rooma 1934 | 72 kg |  |
Ercole Gallegati (21. marraskuuta 1911 Faenza, Ravenna – 19. elokuuta 1990) oli italialainen painija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1932, 1936, 1948 ja 1952; vuosina 1932 ja 1948 hän sai pronssimitalit. Vielä vuoden 1952 kisoissa hän sijoittui 79 kg:n sarjassa pistesijalle. Pronssisijalle hän ylsi myös painin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1934.
Vasili Šuiski

Vasili Šuiski
Vasili IV Ivanovitš Šuiski (ven. Васи́лий IV Ива́нович Шу́йский; 1552 – 16. syyskuuta 1612 Moskova) oli Venäjän tsaari vuosina 1606–1610 ja viimeinen Rurikin dynastiaan kuulunut Venäjän hallitsija. Hänet syöstiin vallasta vuonna 1610 sekasorron aikana. Vasili IV pakeni Venäjältä ja kuoli vuonna 1612 Varsovassa.
Valtaannousu petoksen kautta

Ennen hallitsijakauttaan Vasili tutki Boris Godunovin salaisesta käskystä kruununperijä Dmitri Ivanovitšin, Iivana Julman pojan, kuolemaa. Vaikka on epäilty, että Boris murhautti Dmitrin, Vasili ilmoitti, että kyseessä oli itsemurha.
Tästä huolimatta Vasili Šuiski muutti lausuntoaan Boris Godunovin seuraajan ja pojan Fjodor II:n kruunajaisten aikaan 1606 tukeakseen omia valtapyrkimyksiään – hän väittikin nyt, että esiin tullut kruununtavoittelija, Grigori Otrepjev eli "Vale-Dmitri", olikin oikea Iivana Julman poika. Tästä seurannut kohu johti nuoren ja epäsuositun Fjodorin murhaan.
Tämän jälkeen Vasili teki jälleen täyskäännöksen ja väitti, että Dmitri oli sittenkin murhattu lapsena ja kruununtavoittelija olikin huijari. Tämän seurauksena Vale-Dmitri mestattiin. Tapahtumien kulku asetti Vasili Šuiskin suotuisaan asemaan ja hänet kruunattiin tsaariksi toukokuussa 1606.
Šuiski vallassa

Vasili Šuiski hallitsi kesään 1610 asti, mutta kansa ei koskaan suostunut hyväksymään häntä tsaariksi. Hänen valtansa oli olematonta jopa Moskovassa, ja todennäköisesti ainoa syy, mikseivät pajarit syösseet häntä vallasta, oli pätevän vastaehdokkaan puute. Ainoastaan Šuiskin sankarillinen serkku Mihail Skopin-Šuiski sekä Ruotsin sotilaallisen tuen ostaminen alueluovutuksilla (Vasilin tukemiseen liittyi Jakob De la Gardien johtaman joukon Moskovan miehitys) onnistui pitämään Vasilin vallassa vuoteen 1610 asti.
Tsaarista oli tullut Ruotsin yhteistyökumppani, kun hän oli avannut ruotsalaisille pääsy Luoteis-Venäjälle. Hän oli kuitenkin kieltäytynyt solmimasta liittoa Ruotsin kanssa. Šuiskin asemaa horjuttivat Ruotsin kuningas Kaarle IX:n levittämä Venäjän vastainen propaganda ja toinen vale-Dmitri. Tsaari esitti elokuun 10. päivänä 1608 virallisen avunpyynnön Ruotsille. Neuvottelut asiasta käynnistyivät Narvan käskynhaltijan Philip Scheidingin ja tsaarin läheisen sukulaisen Ivangorodin voivodin Mihail Skopin-Šuiskin välillä. Venäläiset allekirjoittivat liittosopimuksen Ruotsin kanssa helmikuun 28. päivänä 1609. Maaliskuussa 1610 Jakob De la Gardien ja Mihail Skopin-Šuiskin johtamat apuvoimat marssivat Moskovaan, ja pääkaupungin ympäristö puhdistettiin kapinallisista ja heidän kanssaan yhteistoiminnassa olleista puolalaisista.
Vuonna 1610 Vorotinskin ja Mstislavskyn pajarisuvut suistivat Vasili Šuiskin vallasta. Puolalaiset joukot vangitsivat hänet ja veivät Gostyninin linnaan Varsovan lähelle, jossa Šuiski kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Hänen seuraajakseen asetettiin puolalais-ruotsalainen Vladislav IV Vaasa.
Emelie Berggren

| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Ruotsi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
Emelie Anna Berggren (s. 15. syyskuuta 1982 St. Johann in Tirol, Itävalta) on Ruotsia maajoukkuetasolla edustanut, 2000- ja 2010-luvulla pääsarjatasolla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsin joukkue saavutti pronssia. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Kiinassa 2008. Seuratasolla Berggren edusti urallaan AIKia ja Segeltorps IF:tä pelaten 13 kautta Ruotsin naisten jääkiekon pääsarjatasolla. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut AIKin ja AIK 2:n pää- ja apuvalmentajana 2014–2018.
El otro yo

El otro yo oli vuosina 1996–2000 toiminut helsinkiläinen yhtye, joka yhdisteli ennakkoluulottomasti etnisiä soittimia konemusiikkiin luoden uudenlaisen etnotekno-tyylin.
El otro yo teki lukuisia studioäänityksiä, joista vain yksi julkaistiin underground-levityksenä 1996. El otro yo myös vieraili toisten artistien levytyksillä, kuten Suburban Tribe -yhtyeen Panorama-levyllä. Julkisten äänitteiden vähyydestä huolimatta yhtye oli erittäin suosittu live-esiintyjä niin festivaaleilla kuin klubeillakin.
El otro yo oli tunnettu myös poikkeavasta monipiste PA-tekniikan käytöstä sekä infrataajuuksien hyödyntämisestä. Varsinainen uranuurtaja El otro yo oli didgeridoon käytössä ja toikin sen ensimmäisenä suomalaisena yhtyeenä esiin pääasiallisena soittimena. Tämä suuntaus herätti huomiota jopa Yhdysvaltoja myöten ja elokuvaohjaaja Kevin di Novis suunnitteli tekevänsä elokuvan El Otro yon musiikin ympärille.
Jäsenet

Harri Heiskanen - basso, didgeridoo (Kalkutan Konepaja)
Kari Reini - didgeridoo, tiibetiläinen kulho (45 Degree Woman, Hybrid Children)
Kane Kanerva - didgeridoo (Kalkutan Konepaja)
Santeri Kallio - koskettimet (Amorphis, Kyyria, Verenpisara)
Jan Rechberger - lyömäsoittimet, etniset kummalisuudet (Amorphis)
Arimo Laine - koskettimet ja sekvenssit (Kalkutan Konepaja)
Julkaisut

El Otro Yo  (1996)
Eemu Myntti

| Eemil Aleksander (Eemu) Myntti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1890 Vaasa
Kuollut: 29. elokuuta 1943 (52 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Salanimi:  Eemu Myntti
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  ekspressionismi
Eemil Aleksander (Eemu) Myntti (27. marraskuuta 1890 Vaasa − 29. elokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen ekspressionistinen taidemaalari, jonka töille oli ominaista voimakas värimaailma.
Elämäkerta

Eemu Myntin vanhemmat olivat tehtailija Juho Myntti ja Maria Nissilä. Hän jätti koulun kesken reputettuaan ylioppilaskirjoituksissa ja päätti vuonna 1910 ryhtyä taiteilijaksi. Myntti oli aluksi Arthur Heickellin oppilaana ja matkusti sitten 1912 Pariisiin kauppaneuvos Frithiof Tikanojan tukemana, jossa hän opiskeli pari vuotta tutustuen muun muassa kubismiin. Myntin tauluja oli näytteillä ensimmäisen kerran 1916. Hänen parasta luomiskauttaan oli 1920-luku, jolloin hän seurusteli monien Tulenkantajat-ryhmään kuuluneiden kirjailijoiden ja runoilijoiden kanssa.
Myntti oli saanut vuonna 1919 mesenaatikseen lankonsa kauppaneuvos Tikanojan. Tämän antaman taloudellisen tuen turvin hän saattoi omistautua yksinomaan maalamiselle kymmenen vuoden ajan ja teki muun muassa kolme pitkää ulkomaanmatkaa. Vuosina 1918–1921 hän harjoitteli maisemamaalausta asuen Etelä-Ranskassa, pienessä Cagnes'n kaupungissa. Toisen matkansa hän teki vuosina 1922–1924 Italiaan ja Ranskaan ja maalasi useita henkilömuotokuvia. Kolmas matka vuosina 1928–1929 suuntautui taas Etelä-Ranskaan. Tällä matkalla autokuumeen valtaan joutunut Myntti osti helmikuussa 1929 seitsenpaikkaisen Renault-avoauton mesenaattinsa Tikanojan laskuun.
Ehkä tämän takia tai sitten Tikanojan vaimon ja Myntin sisaren Ruusa Elisabethin kuoleman johdosta vuonna 1930 kuukausipalkallinen mesenaattisuhde päättyi. Tikanoja osti kuitenkin myöhemminkin Myntin töitä. Öljyvärimaalausten ohella Myntti teki pastellimaalauksia omaperäisellä väritekniikalla ja hänen tuotantoonsa kuuluu myös akvarelleja, monotyyppejä ja etsauksia. 1930-luvulla Myntti hankki toimeentulonsa tilaustöiden avulla, tekemällä muun muassa henkilömuotokuvia. Hän toimi myös keksijänä, kehittäen muun muassa kölittömän purjeveneen ja napittoman paidan. Myntin tuotantoa on esillä Tikanojan taidekodissa Vaasassa, jossa säilytetään myös hänen arkistoaan.
Eemu Myntin puoliso vuodesta 1917 oli taidemaalari Ruth Eva Bremer. Eemu Myntin sisar taidemaalari Lyyli Visanti oli naimisissa arkkitehti, kuvataiteilija Matti Visannin kanssa.
Maalauksia

Vanhoja rakennuksia, maisema Cagnes'sta.  1920
Metsälampi.  1922
Sateen jälkeen. 1922
Saarijärven kirkko.  1922
Joutsenkaulamadonnat.  1922–1924
Uimarannalla. 1923
Kylpyrantaa.  1928
Biarritz.  1928
Pippuripuut.  1928–1929
Eksoottiset Mynthuskukat.  1928–1929
Mustalaistytöt.  1928–1929
Carmen.   1928–1929
Jean Sibeliuksen muotokuva.  1930
Mika Waltarin muotokuva.  1941
Teoksia Valtion taidemuseon taidekokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjallisuutta

Anne-Maj Salin: Eemu Myntti 1890–1943.   Tikanojan taidekoti 1991
Kirjav@ – Valtion taidemuseon kirjaston kokoelmatietokanta
Aiheesta muualla

Värien laulu, Suomen Kuvalehti, 14.06.1930, nro 24, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Uimarannalla vuodelta 1923
Väinämöisen soitto vuodelta 1933
Erik Törnqvist

Erik Olof Törnqvist (20. heinäkuuta 1915 Alahärmä – 23. lokakuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja diplomaatti.
Törnqvist valmistui ylioppilaaksi 1933 ja valtiotieteiden kandidaatiksi 1937.
Törnqvist aloitti uransa aktuaarina Tullihallituksessa 1939–1940, sen jälkeen hän oli tutkija Suomen Pankissa 1940–1942, hintaneuvoston sihteeri kansanhuoltoministeriössä 1942–1945, talousneuvoston sihteeri 1946–1947, sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan jäsen 1946–1948 ja talousvaltuutettu 1947–1949.
Samalla kun hän oli vuosina 1949–1972 valtiovarainministeriön kansantalousosaston päällikkö, hänellä oli useita merkittäviä tehtäviä ensin kotimaassa talouspoliittisen suunnitteluneuvoston pääsihteeri 1951–1953, pääministerin sihteeri 1953–1954, Suomen ryhmän puheenjohtaja pohjoismaisessa talousvaliokunnassa 1956–1957, UNECEn jaostopäällikkö Genevessä 1957–1959, Yhdistyneiden kansakuntien Latinalaisen Amerikan ja Karibian talouskomission jaostopäällikko Santiago de Chilessä 1959–1961, UNTABin asiantuntija Kolumbiassa 1962–1963, Nordek-valtuuskunnan puheenjohtaja 1968–1970, Maailmanpankin johtokunnan jäsen Washingtonissa 1970–1972 ja uran päätteeksi Suomen suurlähettiläänä Meksikossa ja Kuubassa vuosina 1973–1978.
Törnqvistin veli oli tilastotieteen professori Leo Törnqvist.
Else Bugge Fougner

| Else Bugge Fougner> Norjan oikeusministeri |
| --- | --- |
 Sysen hallitus 16. lokakuuta 1989 – 3. marraskuuta 1990  
Edeltäjä:  Helen Marie Bøsterud
Seuraaja:  Kari Gjesteby
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1944 (ikä 79) Moss, Norja
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Koulutus:  Oslon yliopisto
Else Bugge Fougner (s. 9. marraskuuta 1944 Moss) on norjalainen juristi ja Høyren poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä 1989–1990.
Aiheesta muualla

Else Bugge Fougner Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Emelie Lundberg

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Emelie Mathilda Viktoria Lundberg
Syntymäaika: 10. maaliskuuta 1993
Syntymäpaikka: , Ruotsi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 172 cm
Paino: 74 kg
Seura
Seura: Eskilstuna United
Pelinumero: 1
Maajoukkue
| 2012–2015 | Ruotsi U23 | 6 | (0) |

Emelie Mathilda Viktoria Lundberg (s. 10. maaliskuuta 1993 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelaa nykyisin Damallsvenskan-joukkue Eskilstuna Unitedin paidassa. Lundberg voitti kesäolympialaisissa 2016 jalkapallon naisten turnauksessa hopeaa Ruotsin joukkueessa.
Edward Burne-Jones
Kuvagalleria

Miriam (1872), lasimaalaus St Michael and All Angels -kirkossa
Merlinin lumoaminen (1874)
Kultaiset portaat (1880)
Georgiana Burne-Jones, taustalla lapset Margaret ja Philip  (1883)
Arthurin kuolonuni (1898)
Else Alfelt

| Else Alfelt |
| --- | --- |
 Else Alfeltin ja Carl Henning Pedersenin museo Herningissä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1910 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 9. elokuuta 1974 (63 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Taidesuuntaus:  abstraktismi
Palkinnot
 Thorvaldsenin mitali (1973) 
Else Alfelt (16. syyskuuta 1910 Kööpenhamina – 9. elokuuta 1974 Kööpenhamina) oli tanskalainen itseoppinut taidemaalari, joka edusti abstraktismia. Hän kuului miehensä Carl-Henning Pedersenin kanssa Cobra-taiteilijaryhmään. Alfelt haki maalauksilleen innoitusta muun muassa Lapin vuoristomaisemista ja Japanista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Else Alfelt Wikimedia Commonsissa
Edmontonia

| Edmontonia |
| --- | --- |
 Edmontonia rugosidens
 Myöhäisliitukausi 75–65 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Thyreophora
Osalahko::  †Ankylosauria
Heimo::  †Nodosauridae
Suku::  †Edmontonia  Sternberg, 1928
Synonyymit
 Denversaurus schlessmani  Palaeoscincus rugosidens 
Lajit
 †E. longiceps (tyyppilaji)  †E. rugosidens  †E. schlessmani 
Katso myös
   Edmontonia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Edmontonia (nimen merkitys: "kotoisin Edmontonista") oli panssaridinosauruksiin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Se oli yksi suurimmista nodosaureista. Edmontonia eli 75–65 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella Campania-vaiheelta Maastricht-vaiheelle. Edmontonian fossiileja on löydetty Kanadasta ja Yhdysvalloista.
Koko ja ulkonäkö

Edmontonian pituus oli seitsemän metriä. Se oli kaksi kertaa painavampi kuin sarvikuono.
Edmontonialla oli varustuksenaan valtavia piikkejä, jotka työntyivät sen hartioilta. Kenties se karkotti hyökkääjät syöksymällä niitä kohti käyttäen piikkejä keihäinä. Joidenkin tutkijoiden mielestä se käytti tappavia hartiapiikkejä tapellessaan muita kaltaisiaan vastaan reviireistä tai kumppaneista. On mahdollista, että vanhemmilla yksilöillä hartiapiikit olivat suuremmat ja kehittyneemmät. Selässään Edmontonialla oli panssarilevyjä.
Puolikas Edmontonian luuranko.
Edmontonian hartiapiikkejä.
Edmontonian panssari.
Edmontonia ja ihminen kokovertailussa.
Fossiililöydöt

Edmontoniasta on löydetty useiden yksilöiden jäänteitä. Näitä jäänteitä on löydetty Kanadasta ja Yhdysvalloista.
Edmontonia -sukuun on osoitettu lisää fossiilimateriaalia muista suvuista. Kallo ja osittainen luuranko Palaeoscincuksesta siirrettiin sukuun Edmontonia, jolloin luotiin uusi Edmontonia -laji, E. rugosidens. Lisäksi toinen dinosaurus, Denversaurus schlessmani, on julistettu Edmontonian synonyymiksi. Tämän pohjalta luotiin toinen Edmontonia -laji, E. schlessmani.
Kuitenkin, joidenkin Edmontonian fossiilien on vastaavasti kyseenalaistettu olevan sukuun kuulumattomia. Yhdessä tapauksessa fossiilien, jotka luokiteltiin lajiksi E. australis, on sittemmin yleisesti harkittu kuuluvaan sukuun Glyptodontopelta. Toisessa tapauksessa paleontologi Robert Bakker esitti vuonna 1988, että laji E. rugosidens pitäisi uudelleennimetä Chassternbergiaksi, ja siitä tehtäisiin Edmontonian alalaji. Tämä ei tosin ole muuttunut yleiseksi käytännöksi muiden paleontologien keskuudessa, jotka yhä mieluummin pitävät kyseistä lajia Edmontonia -suvun lajina.