stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tulemajoki
Tulemajoen valuma-alue > Sivujoet

Tulemajoen ja sen yläjuoksun pääuoman eri osuuksien suurimpia sivu-uomina on kaksi sivujokea ja muutama sivuoja, jotka on lueteltu alla sijaitsevassa taulukossa. Taulukon tietojen lähteet on esitelty taulukon alla ja eritelty riveittäin taulukon oikeassa sarakkeessa.
| Sivu-uoman nimi suom>    | Nimi ven>      | Pääuoman kohta   | Etäisyys Laatokasta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma- alue (km²) | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Tulemajoki laskee Laatokan itärantaan
| Viluoja | Viluoja (Вилуоя) | alajuoksu | 3 |  |  |  | 3,3,3,3,–,–,– |
| Pieni Kivioja | Pieni Kivi-oja (Пиени-Кивиоя) | alajuoksu | 17 | 13 |  | 113 | 3,2,3,2,2,–,2 |
| Piiloja | Pilooja (Пилооя) | alajuoksu | 20 |  |  |  | 3,3,3,3,–,–,– |
| Iso Kivioja | Iso Kivioja (Исо-Кивиоя) | alajuoksu | 25 | 30 |  | 139 | 3,2,3,2,2,–,2 |
| Alhonoja | Alhonoja (Алхоноя) | alajuoksu | 26 |  |  |  | 3,3,3,–,–,–,– |
| Myllyoja |  | alajuoksu | 30 |  |  |  | 6,–,3,3,–,–,– |
| Haukioja | Haukioja (Хаукиоя) | alajuoksu | 31 |  |  |  | 3,3,3,3,–,–,– |
| Palojärven laskuoja |  | yläjuoksu | 31 |  |  |  | 6,–,3,3,–,–,– |
| Loimolanjoki | Laimolanjoki (Лаймолан-йоки) | yläjuoksu | 51 | 54 |  | 414 | 3,2,3,2,2,–,2 |
Narvoisjoki laskee Tulemajärveen, josta alkaa Tulemajoki
| Kovoža | Kovoža (Ковожа) | Pirttijärven alapuoli | 60 | 24 |  | 121 | 3,3,3,2,2,–,2 |
| Pitkäoja | Pitkoja (Питкоя) | Pirttijärven alapuoli | 62 |  |  |  | 3,3,3,3,–,–,– |
| Kainovarkoja | Kainovarkoja (Кайноваркоя) | Pirttijärven alapuoli | 73 | 26 |  | 114 | 3,3,3,2,2,–,2 |
| Kangus | Kangus (Кангус) | Pirttijärven alapuoli | 85 |  |  |  | 3,3,3,3,–,–,– |
| Oluoja | Oluoja (Олуоя) | Pirttijärven alapuoli | 85 |  |  |  | 3,3,3,3,–,–,– |
| Vaseinoja | Vaseinoja (Васейноя) | Pirttijärven yläpuoli | 106 |  |  |  | 3,3,3,3,–,–,– |
Pääuomaa on Vaseinojan yläpuolella vielä 4 kilometriä.

Lähteet: 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta (), 3 = katsottu Internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista, 5 = katsottu tarjolla olevista livvinkarjalankielisistä artikkeleista, 6 = katsottu vanhoista suomalaiskartoista
Tulemajoen valuma-alue > Järviä

Salmissa joensuun tuntumaan yhtyy pieni laskuoja Onnilammesta, joka sijaitsee aivan peltoalueen ulkopuolelta. Pieni Kivioja alkaa Vepsäislammesta , jonka lähellä sijaitsevat myös Polvilampi, Valkealampi, Larilammet ja Onkilampi. Pienen Kiviojan sivu-uoman Lammitsuojan sivuhaaran Puolivälinojan valuma-alueella sijaitsevat Särkilampi, Sammallampi ja Valkealampi. Ison Kiviojan valuma-alueella on muutamia järviä. Kiviojan varressa sijaitsee esimerkiksi Pieni Valkealampi, jonka laskuoja yhtyy Kiviojaan, hieman ylempänä Kiviojaan yhtyy Muljanaoja, joka on Muljanan laskuoja . Sen vieressä sijaitsee pieni Muljana. Hieman pohjoisempana Kiviojaan yhtyy Koivusenoja, jonka valuma-alueella ovat Lepolampi, Koivusenjärvi Keskimäjärvi. Kiviojan yläjuoksulla, tai täällä myös Kivijoen, sijaitsevat Suuri Latvajärvi, Kalliolampi, Suuri Retsunjärvi , Pieni Retsunjärvi , Soikulampi, Sulalampi, Mihkailinlampi ja Kivilampi.
Myllyoja alkaa Urusjärven pohjoispuolella sijaitsevasta Myllylammesta. Siihen laskee kylällä sijaitseva Ponkkolanjärvi. Myllyojan pohjoispuolella pääuomaan yhtyy Palojärvestä alkava laskuoja. Haukiojan latvoilta löytyvät Haukilampi ja Kasarmilampi. Aivan Loimolanjoen yhtymäkohdan alapuolelle yhtyy pieni puro, jolla on valuma-alueellaan useita järviä. Niistä suurin on Kavadjärvi  ja sitä pienempi Kadjärvi (Кадаярви).
Loimolanjoki on suurin Tulemajoen sivujoista. Jo sivujoen uomassa on monia läpivirtausjärviä. Niitä ovat esimerkiksi Ivkinjärvi , Kalajärvi, Hiisijärvi , Kaitajärvi (Кайтаярви), Oravajärvi , Karijärvi , Saarijärvi , Korpijärvi , Sammallampi ja Loimolanjärvi . Loimolanjärven yläpuolella sijaitsee vielä järvet Songerjärvi , Tavaskainen , Iso Katiolampi, Iso Saarilampi, Kiaslampi,  Sammallampi, Suovanjärvi , Petjajärvi ja Heppoinlampi . Loimolanjoen uomaan yhtyvät Heinälammen laskuoja Ylismäinenjoki, jonka valuma-alueella ovat myös Ulismaisenjärvi.
Tulemajärven ympäristössä on paljon lampia. Suurimpi järveen laskevia järviä on Jevčenjärvi . Järven pohjoisrantaan laskee Kollasjoki (Колос), jonka kapealla valuma-alueella on pieniä lampia sekä Kollasjärvet . Suurin järveen laskeva joki on Narvoisjoki, jolla on suuri valuma-alue. Sen sivuojan Sonan alueella sijaitsee pieni Kotajärvi (Кодаярви). Narvoisjoen latvoilla sijaitsevat Pieni-Kotajärvi ja Iso-Kotajärvi .
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tulemajoki Wikimedia Commonsissa
Kööpenhaminan kriteerit

Kööpenhaminan kriteerit tarkoittaa Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminan huippukokouksessa vuoden 1993 kesäkuussa asettamia kriteereitä, jotka maan tulee täyttää voidakseen liittyä Euroopan unioniin. Liittyvillä mailla on oltava vakaat hallintoelimet, toimiva markkinatalous, kyky omaksua unionin säännöt sekä toimiva julkishallinto.
Kriteerit

Kriteerit ovat:
demokratia, laki, ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojaaminen ovat vakaita
kauppatalouden pitää olla toimivaa ja vakaata, ja valtion pitää olla valmis käymään kauppaa EU:n kanssa
valtion pitää olla valmis noudattamaan jäsenyyden velvoitteita ja EU:n sääntöjä.
Kuusjoen kirkko

| Kuusjoen kirkko |
| --- | --- |
 Kuusjoen kirkko
Sijainti:  Ylikulmantie 236, Kuusjoki, Salo
Koordinaatit:  60°31′16″N, 023°13′6″E
Seurakunta:  Salon seurakunta
Rakentamisvuosi:  1823
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  350
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuusjoen kirkko on Salon seurakunnan, aiemmin Kuusjoen seurakunnan kirkko Kuusjoella Salossa Varsinais-Suomessa. Kirkko valmistui silloisen Kuusjoen saarnahuonekunnan saarnahuoneeksi vuonna 1823. Hirsirakenteinen kirkko on tyypiltään torniton pitkäkirkko, jossa on runkohuonetta matalammat kylkiäiset. Puinen kellotapuli on vuodelta 1882. Kirkossa on tilaa 350 ihmiselle. Lähellä kirkkoa on kivimakasiini vuodelta 1927.tarvitaan parempi lähde
Kuusjoen kellotapuli kirkkomaalta nähtynä.
Kirkko paneloitiin sisäpuolelta 1889 ja ulkopuolelta 1897. Alttari on myös vuodelta 1897, kuten saarnastuolikin, jonka muotoa karsittiin koristeista 1937. Sisäväritys on arkkitehti Elsi Borgin käsialaa vuodelta 1937. Samana vuonna runkohuoneen päätyy lisättiin sakaristo.
Alexandra Frosterus-Såltinin maalaama alttaritaulu on vuodelta 1909. Urkujen fasadi on alkuperäisistä Albanus Jurvan vuonna 1897 rakentamista uruista, urut pillistöineen ovat Veikko Virtasen vuonna 1973 rakentamat.
Erillinen kellotapuli on vuodelta 1882. Sen malli on otettu Uskelan Isokylän emäkirkon kellotapulista, mutta siinä on myös uusgoottilaisia vaikutteita. Tapulin kirkonkellot ovat vuosilta 1858 ja 1955.
Kirkko 1800-luvulla > Saarnahuoneena

Uskelan kirkkoherra Kustaa Renvall kertoi 27. lokakuuta 1822 pidetyssä Perttelin kirkonkokouksessa kuusjokelaisille, että Turun tuomiokapituli oli myöntänyt heille saarnahuoneen rakennusluvan. Oletettavasti rakennusaineet vietiin Kurkelan kylänmäelle talvella ja rakennustyöt tehtiin kesällä 1823. Työt aloitettiin inspehtori Johan Collinin johdolla. Hän oli Kurkelan Paavolan ratsutilan omistaja, mutta kun työ ei edennyt, hän joutui väistymään ja johtoon tuli rakennusmestari Malin. Saarnahuoneesta tuli korkeaseinäinen ja matalakattoinen. Vaikka saarnahuoneesta on myöhemmin muotoutunut kirkko, on rakennuksen runko nykyisinkin sama kuin se on alusta saakka ollut. Muuten rakennus on muuttunut paljon alkuperäisestä asustaan.
Saarnahuoneen kattona oli ajalle tyypillinen malkojen peittämä tuohikatto ja seinissä ei ollut laudoitusta eikä maalipintaa. Pienet ikkunat muistuttivat maatalojen tupien ikkunoita. Sisäseinät olivat hirsipintaiset ja sisustus lähes olematon. Seiniin oli naulattu katajatappeja miesten lakkeja varten, lehtereitä ei ollut lainkaan ja sakaristo uupui kokonaan. Lattialla oli yksinkertaiset puupenkit, joissa istuen voi katsella sorvattua alttarinkaidetta, ja alttaritaulua ei vielä silloin ollut hankittu. Papinpenkki oli alttarin toisella sivulla ja lukkarinpenkki toisella. Seinän vieressä oli portaat saarnastuoliin, joka jo silloin oli samalla paikalla kuin nykyisinkin. Saarnahuoneen irtaimisto oli vähälukuinen, sillä sen muodostivat 1824 saatu kolehtihaavi, 1829 hankittu hopeinen kalkki, punainen alttarivaate ja puinen kynttilänjalka.
Kirkko 1800-luvulla > Saarnahuoneesta kirkoksi

Kun Kuusjoen seurakunta sai 1857 lupauksen papin viran perustamisesta, alettiin saarnahuoneen varustusta täydentää hankkimalla ensimmäiseksi 31 leiviskän (263,5 kilon) painoinen kirkonkello. Sen valmisti 1858 helsinkiläinen ”herrain Osbergin ja Baden vaskenvalatus-tehdas”. Kello maksoi 406 ruplaa 43 kopeekkaa ja rahasumma kerättiin seurakuntalaisilta osin vapaaehtoisina lahjoituksina ja loput pakollisina maksuina. Aluksi kello sijoitettiin saarnahuoneen porstuanlakeen eli eteisen sisäkattoon, josta sen ääni ei kauaksi kuulunut. Kellorahojen kerääjällä Pappilankylän talollisella Vilhelm Lautkoskella oli suuria vaikeuksia saada rahat kokoon ja vielä suurempia vaikeuksia rahojen tilittämisessä, sillä lopullisesti tilitys voitiin hyväksyä vasta 1864 pidetyssä kirkonkokouksessa.
Alttaritaulu saatiin lahjaksi Uskelasta 1860-luvulla. Kristuksen ylösnousemus -nimeä kantavan maalauksen teki 1834 turkulainen taiteilija Johan Georg Chiewitz. Jälkipolville tuntemattomaksi jäänyt henkilö lahjoitti seurakunnalle nelikynttiläisen lasikruunun ja kahdeksankynttiläinen lasikruunu ostettiin Kuusjoen Iloniemen lasitehtaalta 1870 siten, että jokainen talo antoi lasitehtaan patruunalle kolme kappaa (noin 14 litraa) kauroja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuusjoen kirkko Wikimedia Commonsissa
Vampyyriluku

Vampyyriluku on matematiikassa jaollinen positiivinen kokonaisluku v, jossa on parillinen määrä n numeroita, ja joka voidaan jakaa kahteen tekijään x ja y, joissa molemmissa on n/2 numeroa siten, että molemmat eivät pääty nollaan ja v sisältää kaikki x:n ja y:n sisältämät numerot järjestyksestä riippumatta. X:ää ja y:tä kutsutaan torahampaiksi. Esimerkiksi 1260 on vampyyriluku, koska se voidaan jakaa tekijöihin 21 ja 60. Sen sijaan 126 000 ei ole, vaikka se voidaan jakaa tekijöihin 210 ja 600, sillä molemmat luvut päättyvät nollaan. Vampyyrilukuja on äärettömästi, sillä tunnetaan monta erilaista päättymätöntä jonoa, kuten 1530 = 30×51, 150300 = 300×501, 15003000 = 3000×5001...
Vampyyriluvun esitti ensimmäisenä tiedetoimittaja Clifford A. Pickover Usenetissä 1994 ja myöhemmin hän kirjoitti siitä kirjassaan.
Uno Wahlroos

Uno Wilhelm Wahlroos (9. helmikuuta 1865 Sipoo – 28. helmikuuta 1924) oli suomalainen taidemaalari ja kivipiirtäjä.
Wahlroosin vanhemmat olivat merimies Fredrik Ferdinand Wahlroos (s. 1839) ja piika Augustina Lindqvist (s. 1837).
Wahlroos opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1886–1888 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1889–1890. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1894, 1895, 1896, 1897 ja 1900. Wahlroos kuvasi tauluissaan usein Porvoon maisemia ja Sipoon saaristoa. Hän työskenteli kivipiirtäjänä ja oli Lilius & Hertzbergin ja myöhemmin Tilgmannin kirjapainojen palveluksessa ylilitografina.
Teoksia

Porvoon kirkonmäki : pastellityö. 1916
Myrskyinen kesäpäivä : öljymaalaus. 1918
Maisema : öljymaalaus.
Nokia Oy:n lainaobligaatio. 1895
Suomalaisia linnoja : korttikirja. Juusela & Levänen 1910-luvulla
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Uno Wahlroos
Ursula Herlin

| Ursula Herlin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1983 (ikä 40–41) Kirkkonummi
Ammatti:  stand up -koomikko ja käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Ursula Herlin (s. 1983 Kirkkonummi) on suomalainen stand up -koomikko ja käsikirjoittaja.
Herlin teki ensimmäisen stand up -keikkansa helsinkiläisellä open mic -klubilla vuonna 2016. Vuonna 2017 hän kilpaili Vuoden stand up -tulokas -kilpailussa. Ammattimaisesti hän on tehnyt stand upia vuodesta 2018.
Herlin käsikirjoitti ja esiintyi Ylen Noin viikon studio -ajankohtaissatiirissa vuosina 2019–2021. Hän on käsikirjoittanut myös Heikelä syndrooma ja Uutisvuoto-ohjelmia. Syksyllä 2020 Herlin oli yksi Ylen Tilipäiväkirjat-ohjelman esiintyjistä, jossa kahdeksan suomalaisnaista olivat kuvanneet elämäänsä kevään 2020 koronapandemian aikana.
Herlin on aiemmilta ammateiltaan yhteisöpedagogi ja toimintaterapeutti. Hän harrastaa amerikkalaisen jalkapallon pelaamista ja improvisaatioteatteria lohjalaisessa Nasakka-improryhmässä.
Aiheesta muualla

Ursula Herlin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ursula Herlinin kotisivut
Lahden kauppahalli

Lahden kauppahalli on Lahden kauppatorin laidalla vuodesta 1927 toiminut kauppahalli. Lahden ensimmäinen kauppahalli toimi jo vuosina 1904–1907, kuitenkin eri paikassa. Nykyisessä paikassa torin ja Lanunaukion yhteydessä toimi ennen nykyistä kauppahallirakennusta yksikerroksinen kauppahalli vuosina 1923–1927. Se kuitenkin purettiin nykyisen nelikerroksisen rakennuksen tieltä. Lahden kauppahallin tuotevalikoima koostuu pääasiassa elintarvikkeista.
Kauppahalliin on sisäänkäynnit torin puolelta Torikadulta ja Lanunaukion puolelta Rautatienkadulta.
Kultahuopa

| Kultahuopa |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°05′10″N, 26°46′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Härkäjärven valuma-alue (14.96)
Laskujoki:  Kiripuru Pieneen Kirilampeen 
Järvinumero:  14.961.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,6 m  
Pituus:  540 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  1,006 km  
Pinta-ala:  2,518 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKultahuopa 
Kultahuopa  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Kutemajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 540 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Härkäjärven valuma-alueella (14.96), jonka Härkäjärven lähi-alueeseen (14.961) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,6 metriä mpy.
Kristian Krokfors

Matti Paul Kristian Krokfors (s. 20. kesäkuuta 1952 Ylistaro) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko, joka tunnetaan rytmikkään tyylitellyistä, usein yläperspektiivistä kuvatuista kaupunki-, kylä- ja puutarhanäkymistään.
Kristian Krokfors opiskeli ensin Taideteollisessa korkeakoulussa ja sitten neljä vuotta Englannissa Leicester Polytechnic- ja Croydon College of Art -oppilaitoksissa. Krokfors asui ja työskenteli New Yorkissa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa ja uudelleen 2000-luvun alussa.
Krokforsin teoksia kuuluu muun muassa Kiasman, Helsingin, Amos Anderssonin taidemuseon ja Tampereen taidemuseon kokoelmiin sekä moniin julkisiin ja yksityisiin kokoelmiin myös Suomen ulkopuolella.
Krokfors sai ensipalkinnon valtion taideteostoimikunnan piirustuskilpailussa 1979 ja kannustusapurahan nuorten taidegrafiikkabiennaalissa Vaasassa 1982. Vuonna 1985 hänestä tuli ensimmäinen Vuoden nuoreksi taiteilijaksi nimetty kuvantekijä.
Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Aiheesta muualla

Krokforsin verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Uppslagsverket.fi
Tärkein vähemmistö

| Tärkein vähemmistö Kameleontti |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. marraskuuta 2009
 Tyylilaji: groove metal
 Kesto: 40.13
 Levy-yhtiö: Rosteri Records
Kameleontin muut julkaisut
|   | Tärkein vähemmistö 2009 | Henkiinjäämis-harha 2013 |
Tärkein vähemmistö on suomalaisen groove metal -yhtye Kameleontin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Rosteri Records.
Kappaleet

Pelon rutiini – 3.54
Vanhat kaunat – 3.38
Vaiettu kohtalo – 3.38
Leiki kuollutta – 4.13
Routainen ihmemaa – 4.16
Valheenmurtajat – 5.29
Luonnonvalinta – 3.01
Säälittävä päätös – 4.16
Kohti taivaanrantaa – 3.56
Oitis altis – 3.52
Kokoonpano

Riku Varis – basso
Samuli Varis – kitara
Ville Hakasalo – laulu, kitara
Heikki Oinonen – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Henri Virsell – äänittäjä, miksaaja
Mikko Herranen – masteroija
Arvostelut

Desibeli.net:
Tuskasi.com: 8/10
V2.fi:
Aiheesta muualla

Tärkein vähemmistö Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Tärkein vähemmistö Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Uuden-Kaledonian kansanäänestys itsenäisyydestä 2018

Uudella-Kaledonialla järjestettiin kansanäänestys itsenäistymisestä 4. marraskuuta 2018. Alue kuuluu tällä hetkellä osaksi Ranskan tasavaltaa ja sille on laaja autonomia sekä erillinen kappale Ranskan perustuslaissa.
Taustoja

Uusi-Kaledonia on kuulunut virallisesti Ranskalle vuodesta 1853 ja aluksi siirtokunta tuotiin vankeja. Separatistiset liikkeet ovat ottaneet väkivaltaisesti yhteen Ranskan saarella olevien sotilasjoukkojen kanssa 1980-luvulla..
Ranska ja Uuden-Kaledonian paikallinen väestö, kanakit, pääsivät sopimukseen (ns. Nouméan sopimus) itsenäisyyskysymyksestä järjestämällä kansanäänestyksen vuonna 1998.
Vuoden 2018 kansanäänestys oli ensimmäinen osa kolmen äänestyksen sarjaa, joissa selvitetään Uuden-Kaledonian halua itsenäistyä Ranskasta. Seuraavat äänestykset järjestetään 2020 ja 2022. Mikäli enemmistö kannattaa itsenäisyyttä yhdessäkin äänestyksessä, saarella aloitetaan itsenäistymisprosessi yhteistyössä Pariisin kanssa.
Varsinkin kanakkien keskuudessa koetaan syrjintää johtuen keskivertoväestön huonoista palkoista verrattuna Ranskan paikallisiin virkamiehiin sekä korkeista elintasokustannuksista. Uuden-Kaledonian tärkein vientituote on nikkeli, josta itsenäisyyden kannattajat toivovat taloudellista vetoapua itsenäiselle Uudelle-Kaledonialle..
Äänioikeus ja äänestys

Uuden-Kaledonian väestöstä 39,1% on kanakkeja, 27,1% eurooppalaisia ja 33,8% muita polynesialaisia.
Äänestäminen valtakirjalla oli mahdollista, mikäli äänioikeutettu henkilö ei pystynyt itse äänestämään esim. sairautensa tai työnsä puolesta, tai mikäli tämä ei ollut alueella.
Tulokset

|  | Äänet | Kannatus |
| --- | --- | --- |
| Kyllä | 60 199 | 43,33% |
| Ei | 78 734 | 56,67% |
| Hyväksytyt äänet | 141 099 | 100% |
| Hylätyt äänet | 2 166 | – |
Rekisteröityneet äänestäjät: 174 165
Äänestysaktiivisuus: 81,01%
Koska enemmistö äänesti ei, itsenäisyysprosessia ei aloiteta. Äänet jakautuivat melko vahvasti etnisten linjojen mukaan kanakkien äänestäessä itsenäisyyden puolesta ja ranskalaisten sitä vastaan.
Nouméan sopimuksen mukaan kansanäänestyksiä tulee järjestää vielä kaksi vuoden 2022 loppuun mennessä. Seuraava kansanäänestys pidettiin 6. syyskuuta 2020.
Turmoil Games

| Turmoil Games |
| --- | --- |
Perustettu:  2008
Lakkautettu:  2020
Kotipaikka:   Rovaniemi, Suomi
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turmoil Games oli itsenäinen suomalainen pelitalo, joka perustettiin Rovaniemellä vuonna 2008.
Pelistudion ensimmäinen videopeli, Alpha Polaris, julkaistiin Windows-käyttöjärjestelmälle alkuvuodesta 2011. Peli on "osoita ja klikkaa" -tyyliin toteutettu kauhu- ja seikkailupeli, joka sijoittuu Grönlantiin öljyntutkimusasemalle. Pelin maailmanlaajuisesta levityksestä vastaa saksalainen yritys Just A Game.
Peli on julkaistu Steam-palvelussa Turmoil Gamesin itsensä julkaisemana vuonna 2015.
Turmoil Games lakkautti toimintansa toukokuussa 2020.
Aiheesta muualla

Turmoil Gamesin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Turtles

Turtles voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat, Kevin Eastmanin ja Peter Lairdin luoma sankariryhmä, joka on esiintynyt muun muassa sarjakuvissa, peleissä ja elokuvissa
The Turtles, yhdysvaltalainen 1960-luvulla aloittanut rockyhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Turtles”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kultainen medaljonki

| Kultainen medaljonki> The Medallion |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gordon Chan
Käsikirjoittaja:  Bennett Davlin Alfred Cheung Gordon Chan Paul Wheeler Bey Logan
Tuottaja:  Alfred Cheung
Säveltäjä:  Adrian Lee
Kuvaaja:  Arthur Wong
Leikkaaja:  Don Brochu Chan Ki-hop
Pääosat:  Jackie Chan Lee Evans Claire Forlani
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Hongkong  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Golden Port Productions Screen Gems
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  15. elokuuta 2003
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  41 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultainen medaljonki (engl. The Medallion) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut hongkongilais-yhdysvaltalainen toimintakomedia. Elokuvan on ohjannut Gordon Chan. Käsikirjoituksesta vastasivat Bennett Davlin, Alfred Cheung, Gordon Chan, Paul Wheeler ja Bey Logan. Pääosassa esiintyivät Jackie Chan, Lee Evans ja Claire Forlani.
Juoni

Hongkongilainen poliisi Eddie saa supervoimia medaljongin kautta, kun hän uhraa henkensä pelastaakseen pienen pojan. Eddien apuna ovat Interpolin agentit Nicole ja Watson, jotka yrittävät saada kiinni Snakeheadin, roiston, joka on myös medaljongin perässä saadakseen erityisvoimat itselleen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jackie Chan  | … |  Eddie Yang   |
|  Lee Evans  | … |  Arthur Watson   |
|  Claire Forlani  | … |  Nicole James   |
|  Julian Sands  | … |  Snakehead   |
|  John Rhys-Davies  | … |  Komentaja Hammerstock-Smythe   |
|  Anthony Wong Chau-Sang  | … |  Lester   |
|  Christy Chung  | … |  Charlotte Watson   |
|  Johann Myers  | … |  Giscard   |
|  Alex Bao  | … |  Jai   |
|  Lau Siu-Ming  | … |  antiikkien myyjä   |
|  Nicholas Tse  | … |  Tarjoilija   |
|  Scott Adkins  | … |  kätyri   |
|  Reuben Langdon  | … |  kätyri   |
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä Kultainen medaljonki on lapsellisten toimintakomedioiden erikoismieheksi jumiutuneelle Jackie Chanille räätälöity pitkäveteinen seikkailu, joka ei edes oikein luota päätähtensä kykyihin. Kömpelöt tietokone-efektit ilmentävät täysin turhaa fantasiajuonilinjaa.
Aiheesta muualla

Leffatykin ”arskan” arvostelu
Valkoperärastas

| Valkoperärastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastaat Turdus
Laji::  obsoletus
Kaksiosainen nimi
 Turdus obsoletus  Lawrence, 1862 
Alalajit
 Turdus obsoletus obsoletus  Turdus obsoletus parambanus  Turdus obsoletus colombianus 
Katso myös
   Valkoperärastas Wikispeciesissä   Valkoperärastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoperärastas (Turdus obsoletus) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkoperärastasta tavataan Costa Ricassa, Panamassa, Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin populaatiota ei tunneta, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.