stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tupac Shakur
Diskografia

Shakurin kuoleman jälkeen julkaistussa albumissa The Don Killuminati: The 7 Day Theory kannessa lukee Makaveli tavallisen 2Pac:n sijaan. Nimi on otettu italialaisesta filosofista Niccolò Machiavellista. Kaiken kaikkiaan Shakurilla on albumeita 23, joista viisi on studioalbumeja, kahdeksan postuumisti julkaistu, kahdeksan kokoelma-albumia ja kaksi livealbumia 2Pac Live ja Live at the House of Blues. Hänen musiikkiaan on myös kuuden elokuvan soundtrackilla, joista neljässä hän on näytellyt. Shakurin musiikkia löytyy myös dokumentista Tupac: Resurrection, joka sisältää vanhojen klassikkokappaleiden lisäksi kolme uutta kappaletta.
Diskografia > Studioalbumit

2Pacalypse Now (1991)
Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... (1993)
Thug Life Vol. 1 (1994)
Me Against the World (1995)
All Eyez on Me (1996)
Diskografia > Postuumit studioalbumit

The Don Killuminati: The 7 Day Theory (1996)
R U Still Down? (Remember Me) (1997)
Still I Rise (1999) (mukana Outlawz)
Until the End of Time (2001)
Better Dayz (2002)
Loyal to the Game (2004)
Pac's Life (2006)
Diskografia > Muut albumit

Greatest Hits (1998)
The Rose that Grew from Concrete (2000)
Nu-Mixx Klazzics (2003)
The Prophet: The Best of the Works (2003)
2Pac Live (2004)
The Rose, Vol. 2 (2005)
Live at the House of Blues (2005)
Beginnings: The Lost Tapes 1988-1991 (2007)
Nu-Mixx Klazzics Vol. 2: Evolution - Duets & Remixes (2007)
Best of 2Pac Part 1: Thug (2007)
Best of 2Pac Part 2: Life (2007)
Diskografia > Soundtrackit

Poetic Justice (1993)
Above the Rim (1994)
Gridlock'd (1997)
Gang Related (1997)
Tupac: Resurrection (2003)
Elokuvaura

Shakur teki elokuvadebyyttinsä jo vuonna 1991, kun hän näytteli elokuvassa Nothing but Trouble pientä sivuroolia. Ensimmäisen ison roolin hän sai elokuvaan Juice vuonna 1992. Elokuvassa Shakur näytteli ”pahista”. Toisen ison roolin hän sai elokuvassa Poetic Justice, jossa hän näytteli Janet Jacksonin kanssa. Vuonna 1994 julkaistussa, koripallomaailmaan sijoittuvassa elokuvassa Above the Rim hän näytteli rikollista. Kolme seuraavaa elokuvaa, vain videolevitykseen päässyt trilleri Bullet (1996) sekä Gridlock’d (1997) ja Gang Related (1997) julkaistiin vasta Shakurin kuoleman jälkeen. Gridlock’d:ssa Shakur näyttelee narkomaania, joka yrittää päästä kaikin keinoin irti huumeista. Gang Relatedissa (suom. Rikollisin aikein) Shakur esittää korruptoitunutta poliisia. Shakur esiintyi pienessä roolissa myös tv-sarjoissa Drexell’s Class (1992) ja A Different World (1993).
Shakurille oli myös rooli elokuvassa Väkivallan kierre, mutta hänet erotettiin elokuvasta, koska hän pahoinpiteli ohjaaja Allen Hughesin. Ohjaaja John Singleton kirjoitti elokuvaan Baby Boy Shakurille roolin, mutta Shakur kuoli ennen elokuvan kuvaamista ja hänen paikan elokuvassa otti Tyrese Gibson. Baby Boy julkaistiin vuonna 2001.lähde?
Elokuvaura > Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Ohjaaja/Muistiinpanot |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Nothing But Trouble | omana itsenään | Dan Aykroyd |
| 1992 | Juice | Bishop | Ernest Dickerson |
| 1992 | Drexell's Class | omana itsenään | 1. kausi, jakso: "Cruisin'" |
| 1993 | A Different World | Piccolo | 6. kausi, jakso: "Homie, Don't You Know Me?" |
| 1993 | Poetic Justice suom. Murhan jälkeen | Lucky | John Singleton |
| 1993 | In Living Color | omana itsenään | 5. kausi, jakso: "Ike Turner and Hooch" |
| 1994 | Above the Rim | Birdie | Jeff Pollack |
| 1996 | Bullet suom. Kohtalon luoti | Tank | Julien Temple |
| 1997 | Gridlock'd | Ezekiel 'Spoon' Whitmore | Vondie Curtis-Hall |
| 1997 | Gang Related suom. Rikollisin aikein | Rikosetsivä Rodríguez | Jim Kouf |
| 2002 |  Biggie & Tupac – Totuus murhien takaa | omana itsenään | Nick Broomfield |
| 2003 | Tupac: Resurrection | omana itsenään | Lauren Lazin |
| 2009 | Notorious | omana itsenään (arkistomateriaalia) | Anthony Mackie esittää Tupac Shakuria |
| 2016 | All Eyez On Me | omana itsenään (arkistomateriaalia) | Demetrius Shipp Jr. esittää Tupac Shakuria |
| 20?? | Live 2 Tell (suunnitteilla) | käsikirjoittajana (kirjoitettu 1995) | – |
Dokumentit

Tupac Shakur: Thug Immortal (1997)
Tupac Shakur: Words Never Die (TV, 1997)
Tupac Shakur: Before I Wake… (2001)
Tupac Shakur: Thug Angel: The Life of an Outlaw (2002)
Biggie & Tupac – Totuus murhien takaa (2002)
2Pac 4 Ever (2003)
Tupac: Resurrection (Oscar-ehdokas, virallinen elämäkertadokumentti, 2003)
Tupac vs. (2004)
Tupac: The Hip Hop Genius (TV, 2004)
So Many Years, So Many Tears (2006)
Tupac: Assassination (2007)
Tupac: Assassination II: Reckoning (2009)
Who Killed Tupac? (2017)
Runoteokset

Shakur, Tupac: The Rose that Grew from Concrete.  Yhdysvallat:  Pocket Books, 1999.  ISBN 9780671028442
Shakur, Tupac & Ardis, Angela: Inside a Thug's Heart.  Yhdysvallat:  Kensington Publishing, 2004.  ISBN 9780758207890
Kirjallisuutta

Hoye, Jacob: Tupac:Resurrection.  Yhdysvallat:  Atria, 2003.  ISBN 9780743474351
Joseph, Jamal: Tupac Shakur Legacy.  Yhdysvallat:  Simon & Schuster, 2006.  ISBN 978-0-7432-8611-4
Monjazue, Molly & Cox, Gloria & Robinson, Staci: Tupac Remembered.  Yhdysvallat:  Chronicle Books, 2008.  ISBN 9781932855760
White, Armond: Rebel for the Hell of It.  Yhdysvallat:  Thunder's Mouth Press, 2002.  ISBN 9781560254614
Legg, Barnaby & McCarthy Jim & Flameboy: Death Rap Tupac Shakur.  Yhdysvallat:  Omnibus Press, 2006.  ISBN 9781844497270
Alexander, Frank & Cuda, Heidi Siegmund: Got Your Back : The Life of a Bodyguard in the Hardcore World of Gangsta Rap.  Yhdysvallat:  St. Martin's Press, 1998.  ISBN 9780312181116
Back in the Day: My Life and Times With Tupac Shakur. Määritä julkaisija! ISBN 9780306812958
Scott, Cathy: The Killing of Tupac Shakur.  Yhdysvallat:  Huntington Press, 2002.  ISBN 9780929712208
Gee, Alex & Teter, John: Jesus and the hip-hop prophets: spiritual insights from Lauryn Hill and Tupac Shakur.  Yhdysvallat:  InterVarsity Press, 2003.  ISBN 9780830832347
Sandy, Candace & Daniels, Dawn Marie: How Long Will They Mourn Me?: The Life and Legacy of Tupac Shakur.  Yhdysvallat:  One World, 2006.  ISBN 9780345494832
Dyson, Michael Eric: Holler If You Hear Me: Searching for Tupac Shakur.  Yhdysvallat:  Basic Civitas Books, 2001.  ISBN 9780465017553
Daughtry Herbert Sr. & Seaburn Publishers & Daughtry, Herbert Jr.: Dear 2Pac: Letters to a Son.  Yhdysvallat:  Seaburn Publishers, 2001.  ISBN 9781885778901
Skinner, Quinton: All Eyez on Me: The Life and Times of Tupac Shakur.  Yhdysvallat:  Simon & Schuster, 2009.  ISBN 9780743448888
Brown, Sam: Tupac: A Thug Life.  Yhdysvallat:  Plexus Publishing, 2005.  ISBN 9780859653756
Olson, Nathan: Tupac Shakur.  Yhdysvallat:  Capstone Press, 2004.  ISBN 9780736827034
McClairne, Denard: Tupac and Elvis (Inevitably Restless).  Yhdysvallat:  Trafford Publishing, 2003.  ISBN 9781553956914
Golus, Carrie & Cosgrove, Martha: Tupac Shakur: Just the Facts.  Yhdysvallat:  Lerner Publications, 2006.  ISBN 9780822566090
Dright, Jimmy & Chopmaster J.: Static: My Tupac Shakur Story.  Yhdysvallat:  Herb N' Soul Media, 1999.  ISBN 9780967395906
Brown, Jake: Tupac Shakur in the Studio: The Studio Years (1989-1996).  Yhdysvallat:  Amber Books Publishing, 2006.  ISBN 9780976773504
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tupac Shakur Wikimedia Commonsissa
Tupac Shakurin viralliset sivut (englanniksi)
2Pac MusicBrainz-sivustolla (englanniksi)
2Pacin diskografia Discogs-sivustolla (englanniksi)
Tupac Shakur Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tupac Shakur Elonetissä.
Tupac Amaru Shakur Foundation (englanniksi)
Tupac Shakur
| --- | --- |
Studioalbumit:  2Pacalypse Now (1991)  Strictly 4 My N.I.G.G.A.Z... (1993)  Thug Life Vol. 1 (1994)  Me Against the World (1995)  All Eyez on Me (1996)  The Don Killuminati: The 7 Day Theory (1996) 
Postuumit albumit:  R U Still Down? (Remember Me) (1997)  Still I Rise (1999)  Until the End of Time (2001)  Better Dayz (2002)  Loyal to the Game (2004)  Pac's Life (2006)  Beginnings: The Lost Tapes 1988-1991 (2007)  The Lost Scriptures (2009) 
Kokoelmat:  Greatest Hits (1998)  The Rose that Grew from Concrete (2000)  Nu-Mixx Klazzics (2003)  The Rose, Vol. 2 (2005)  Nu-Mixx Klazzics Vol. 2: Evolution - Duets & Remixes (2007)  Best of 2Pac Part 1: Thug (2007)  Best of 2Pac Part 2: Life (2007) 
Livealbumit:  2Pac Live (2004)  Live at the House of Blues (2006) 
Soundtrackit:  Poetic Justice (1993)  Above the Rim (1994)   Gridlock'd (1997)  Gang Releated (1997)  Tupac: Resurrection (2003)  Live 2 Tell (2009) 
| n k Outlawz |
| --- | --- |
 Makaveli  Yaki Kadafi  Hussein Fatal  E.D.I. Mean  K.Kastro  Napolean  Mussolini  Komani  Storm  Young Noble   New Child  Stormey 
Albumit:  Still I Rise  Ride Wit Us or Collide Wit Us  Novakane  Neva Surrenda  Outlaw 4 Life: 2005 A.P.  We Want In: The Street LP  Perfect Timing 
Singlet:  ”Baby Don't Cry”  ”Black Rain”  ”Thug Wit Me”  ”Worldwide”  ”1Nation”  ”Fork In The Road”  ”Ridin' Down The Freeway” 
Mixtapet:  Jerzey Mob  Outlaw Warriorz Vol. 1  Life Of An Outlaw  Ghetto Monopoly  Retribution: The Lost Album  Outlaw Culture  Can't Turn Back  Cashville Takeover  Killuminati 2K10  Killuminati 2K11 
Muuta:  diskografia 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 2  3 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Shakurin patsas MARTa Herford -museon pihalta, Herford, Saksa.
Graffitit Shakurista ja Thug Lifesta Manenbergissä Kapkaupungissa.
Hurrilaiset

Hurrilaiset (5. Mooseksen kirjassa Ho(o)rilaset, joskus myös khurrilaiset, nuolenpääkirjoituksessa 𒄷𒌨𒊑, Ḫu-ur-ri) olivat vähän tunnettu kansa varhaisessa Lähi-idässä. Hurrilaisia saapui pohjoiseen Mesopotamiaan noin 2500 eaa. pohjoisesta Kaukasukselta, Kurdistanista ja Luoteis-Iranista. Heidän tunnettu kantamaansa oli Khaburjoen latvoilla Subartussa. Akkadilaisajalta noin 2350–2200 eaa. tunnetaan hurrilainen keskus Urkeš. Noin 1800–1700 eaa. hurrilainen asutus levisi voimakkaasti pohjoisessa Lähi-idässä. Indoiranilainen yläluokka oli ottanut vallan hurrilaisilla alueilla ja ajoi kansaa levittäytymään. Heidän valtioitaan olivat muun muassa Mitanni noin 1550–1350 eaa. ja Urartu 850–620 eaa. Mitanni oli egyptiläisten liittolainen Amarna-kaudella, ja Urartu oli Assyrian vihollinen. Luultavasti hurrilaiset toivat hevosen Lähi-itään vuoden 2000 eaa. paikkeilla.
Hurrilaisten kantamaa lienee ollut Kaukasus-vuorten rinteillä ja ulottunut Kurdistaniin ja Luoteis-Iraniin. Tätä varhaista hurrilaisten kotimaata sanotaan arkeologiassa muun muassa varhaiseksi Trans-Kaukasiaksi ja joskus "Ulommaksi Hedelmälliseksi puolikuuksi", koska alue on varsinaiset Hedelmällisen puolikuun pohjoispuolella. Hurrilaisten alue myi muun muassa hopeaa ja basalttikiveä. Hurrilaisia oli Lähi-idässä jo ennen akkadilaisia.lähde?
Urkeš ja Akkad

Noin 2400 eaa. hurrilaisia levittäytyi Nuziin ja Urkešiin. Heidän nimiään esiintyi seuraavina vuosisatoina satunnaisesti nykyisen Pohjois-Irakin Kirkukin alueella. Hurrilaiset levittäytyivät Khaburjoesta Zagrosvuorten rinteille. He asettuivat Akkadin vallan alle maatyöläisiksi.
Urkeš oli 2300 eaa. tai hieman ennen vuotta 2000 eaa. ensimmäinen tunnettu hurrilainen kuningaskunta. Urkeš eli Urkiš oli Harranin ja Tšagar Bazarin välissä jo 5000 eaa. perustettu asutuskeskus Pohjois-Syyriassa Taurusvuorten alla nykyisen Qamishlin kaupungin lähellä. Khaburjoen latvojen pohjoisosien seuduilla oleva Urkeš oli alueella, missä sade riitti peltoviljelyyn. Urkeš oli Khaburin ja Tigriin vesiväyliä jatkavien kauppateiden risteyksessä. Hurrilaiset varsinaisesti perustivat kuningaskunnan sinne, jonka Akkad valtasi noin 200 vuodeksi. Tämän ajan hurrilaisista Urkešin vasallikuninkaista tunnetaan muun muassa Tišar ja Arisen. Akkadin ja Urkešin välillä oli dynastinen liitto, ja Akkadin kuninkaan Naram-Sinin tytär oli hurrilaisen kuninkaan puoliso. Akkadilaisajan suuri hurrilaiskeskus oli noin kilometrin läpimittainen kaksoismuurin ympäröimä Tell Khuera, josta on löydetty muun muassa suurisilmäisiä jumalattaria.
Tihein hurrilaisasutus oli Subarin maassa, Khaburjoen mutkassa seuraavan vuosituhannen ajan. Akkadin imperiumin romahdus salli hurrilaisten hallita aluetta. Mutta jonkin aikaa vuoden 2000 eaa. jälkeen laajeneva amorilainen kuningaskunta Mari teki Urkešista vasallikaupungin. Urkeš vastusti tätä voimakkaasti. Urin kolmannen dynastian asiakirjoissa on viitteitä hurrilaisten kansainvaellukseen. Vuosituhannella 2000–1000 eaa. hurrilainen vaikutus levisi laajalle alueelle Lähi-idässä, ja hurrilaisia asui lähes joka puolella aluetta. Noin vuoden 1800 eaa. tienoilla näyttää alkaneen suuri vaellus. Hurrilaiset nimet yleistyivät välillä 1800–1700 Tšagar Bazarissa, Nuzissa ja Alalakhissa. Marista on löydetty hurrilaisia rituaalitekstejä, ja Pohjois-Mesopotamian Eluhatin ruhtinas oli hurrilainen. Keski-Eufratin Anasta löydetyssä savitaulussa mainitaan kuninkaan uhrit hurrilaisten Daganille. Kaneš-Kultepesta löydetyissä muinaisassyrialaisissa savitauluissa esiintyy hurrilaisia.
Sotilashallitsijat ja valtakuntien laajeneminen

Hurrilaiset muuttuivat sotilasmahdiksi, kun heidän johtoonsa saapui indoeurooppalaisia sotilasjohtajia ehkä nykyisestä Kazakstanista tai Uzbekistanista. Näihin aikoihinhan indoiranilaiset arjalaiset saapuivat Intiaan. Monilla hurrilaisten kaupunkivaltioiden ruhtinailla näyttää olevan indoiranilainen tausta, ja myös viidennes  Naylonian kassiittikuninkaista oli nimeltään, kieleltään ja uskonnoltaan indoiranilainen.lähde? Noin 1725 eaa. hurrilaisia levittäytyi Pohjois-Syyriaan, kuten Alalakhiin. Yamhad (Jamkhad) oli amorilais-hurrilainen kuningaskunta, jonka heettiläinen kuningas Hattushili löi 1600 eaa.
Muita hurrilaisten valtakuntia ja naapurimaita

1540–1520 eaa. oli lukuisia hurrilaisten hallitsemia pikkuvaltioita Lähi-idässä. Näihin aikoihin syntyi hurrilaisten vallitsema suurvalta Mitanni, jonka keskus oli Luoteis-Syyriassa Eufratin sivuhaarojen Khaburin ja Belikhin varsilla. Pääosin hurrilainen väestö vallitsi Nusissa, Arrapha-Kirkukissa, Qatna-Misrifessä ja Alalakhissa. Hurrilainen vaikutus ulottui Syyrian Ugaritiin ja Palestiinan Kadeshiin Orontesin varrelle, sekä Taannekiin ja Anatoliaan. Välillä 1400–1300 eräs Jerusalemin kuningas oli hurrilainen.
Vuosina 1500–1300 esiintyi monia indoiranilaisia hallitsijasukuja Kilikiasta Egyptin rajoille. Kizzuwatnassa hallitsi Šunašura, josta tuli sopimuksella heettiläisten kanssa heettiläisten vasalli ja jolla oli valtakunnassa merkittävä asema. Sodan sattuessa hän oli velvollinen lähettämään heettiläisten avuksi 1 000 jalkamiestä ja 100 sotavaunua. Lähi-idässä 1:10 oli tavallinen jalkaväen ja sotavaunujen suhde.
Pohjois-Syyriassa Barkassa hallitsi ainakin kolme sukupolvea indoiranilainen dynastia, muun muassa kuningas Abiratta. Näihin aikoihin Babylonia oli kansainvälinen diplomatian kieli. Egypti ja heettiläisten valtakunta kilpailivat keskenään vallasta nykyisen Israelin, Libanonin ja Syyrian alueella. Siellä paikalliset ruhtinaat juonittelivat toisiaan ja muodollista ylivaltiasta Egyptiä vastaan. Jotkut harjoittivat kokonaan Egyptistä riippumatonta politiikkaa, toiset olivat olevinaan Egyptille uskollisia, kolmannet Egyptin liittolaisia. Paikalliset liittoumat sotivat keskenään.
Oronteen yläjuoksulla hallitsi Šutarna, joka halusi laajentaa valtaansa käyttäen hyväkseen heettiläisten ja egyptiläisten välistä kiistaa. Heettiläisten Šuppiluliuma kukisti myöhemmin Šutarnan ja hänen poikansa Aittagaman. Šutarnan toinen poika Namjavaza piti itseään Egyptin vasallina, toisin kuin isänsä ja veljensä. Eräs hänen vihollisensa oli Piridašva. Eräs Aškapin kuningas Indraruta oli joutunut sotaan arjalaisten ja hurrilaisten kaupunkivaltioiden liittoa vastaan, jota johti Ke'ilan ruhtinas Šuvardata myöhemmässä Juudassa. Šuvardata menetti lopulta valtansa. Näihin aikoihin egyptiläisten ja heettiläisten lisäksi maahan tunkeutui heprealaisia apiru- eli khapiru-heimoja.
Kulttuuri

Hurrilaisissa oli taitavia seppiä, ja sumerilaiset lainasivat kupariterminologiansa hurrilaisilta. Kuparia, tinaa ja hopeaa saatiin hurrilaisten johtamista Kizzuwatnan ja Išuwan maista, Kaakkois-Turkista. Monia varhaisia Lähi-idän kansoja, kuten kesedimiläisiä, subartulaisia, kassiitteja ja lullubilaisia, on liitetty joskus hurrilaisiin. On myös oletettu, että habirut olisivat olleet hurrilaisia, vaikka heitä on pidetty heprealaisina. Hurrilaisten kieli ei ollut sukua indoeurooppalaisille eikä seemiläisille, vaan heidän kielensä oli ergatiivis-agglutinatiivinen ja sukua urartun kielelle, ja ehkä kaukaista sukua Koillis-Kaukasian kielille.lähde?
Hurrilaisen kulttuurin laajeneminen

Urkesh oli ainoa hurrilainen kaupunki noin vuosituhannella 3000–2000 eaa. Seuraavalla vuosituhannella 2000–1000 eaa. Arrapha, Harran, Kahat, Nuzi, Taidu ja Wašukanni, Mitannin pääkaupunki. Noin 2000 eaa. hurrilaiset omaksuivat Assyrian nuolenpääkirjoituksen.
Urkeshin kuninkaita

Hurrilaisen Urkešin kaupungin kuninkaita:
| Kuningas | Hallitusaika |
| --- | --- |
Tupkiš endan: n. 2250 eaa.
Tiš-atal endan:  ?
Šatar-mat:  ?
Atal-šen:  ?
Ann-atal: n. 2050 eaa.
Te'irru: n. 1800 eaa.
Hurrilaisia paikkoja

Hurrilaisia löytöjä on tehty alla mainittujen lisäksi myös paikoista paikoista Alalakh, Amarna, Hattusa ja Ugarit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Urkesh excavations (official website)
archaeobotany at Tell Mozan (Arkistoitu – Internet Archive) (Tübingen University)
Mazda 929

| Mazda 929 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Hiroshima, Japani
Valmistaja:  Mazda
Valmistusvuodet:  1973–1998
Korimalli:  2-ovinen coupé, 4-ovinen sedan
Edeltäjä:  Mazda 1800
Seuraaja:  Mazda Xedos 9
Henkilöluku:  5
Iskutilavuus:  1769cm³–2953cm³
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali, 4-vaihteinen automaatti
Mazda 929 on automalli, jota valmistettiin vuosien 1973–1998 aikana neljä sukupolvea. Mazda 929 oli suunniteltu edustusautoksi ja Mazdan malliston suurimmaksi henkilöautomalliksi. Kaikki mallit ovat takavetoisia. Mallin edeltäjänä oli Mazda 1500/1800. 929:n korvasi vuonna 1996 Mazda Xedos 9.
Sukupolvet

Mazda 929 HV
1973–1981
Korimallit: 2-ovinen coupe ja 4-ovinen sedan
Moottorit: 1.8L, 2.0L ja 2.2L
Mazda 929 HB
1981–1986
Korimallit: 2-ovinen coupe, 4-ovinen sedan
Moottorit: 2.0L
Mazda 6929 HC
1986–1991
Korimallit: 4-ovinen sedan
Moottorit: 2.0L, 2.2L ja 3.0L V6
Mazda 929 HD
1991-1996
Korimallit: 4-ovinen sedan
Moottorit: 2.5L V6 ja 3.0L V6
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mazda 929




Käännös suomeksi
Ellinor Ivalo

Ellinor Ivalo.
Ellinor Ivalo (o.s. Wickström (30. maaliskuuta 1875 Jyväskylä – 25. lokakuuta 1957) oli suomalainen kotiteollisuuden ja käsityötaidon edistäjä, joka vaikutti lukuisissa järjestötehtävissä.
Elämä

Ivalon vanhemmat olivat kauppias Karl Wilhelm Viktor Wickström ja Hjelmina Eugenie Sofia Koskelin. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1898 professori Santeri Ivalo ja heidän poikansa suurlähettiläs Asko Ivalo. Hän kävi tyttökoulun ja valmistui jatko-opistosta 1996 ja Taideteollisesta keskuskoulusta 1906. Hän teki opintomatkan Italiaan 1908–1909 ja Tanskaan 1914.
Ivalo toimi SOK:n ompelimon ja trikootehtaan mallien neuvontatoimessa 1920–1934. Hänellä oli lukuisia luottamustoimia. Hän oli Helsingin nuorsuomalaisen naisklubin puheenjohtaja 1904–1920, Suomen käsityönopettajaliiton johtokunnan jäsen 1906–1912, Suomen Käsityön Ystävien puheenjohtaja 1912–1919, Suomen kotiteollisuusvaltuuskunnan jäsen 1913–1931, varapuheenjohtaja 1913–1930, Kotiteollisuus oy Pirtin perustaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1914, puheenjohtaja vuodesta 1916, varapuheenjohtaja 1936, Suomen Naisten Kansallisliiton perustaja ja varapuheenjohtaja 1911–1921, Helsingin käsityönopettajaopiston johtokunnan jäsen 1909–1957, puheenjohtaja 1926–1957, Suomen taideteollisuusyhdistyksen hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1917. Hän oli yksi Mannerheimin Lastensuojeluliiton perustajia ja hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1920, Helsingin osuuskaupan hallintoneuvoston jäsen 1920–1924, johtokunnan jäsen 1924–1943, Ornamon perustaja ja johtokunnan jäsen, Helsingin kaupungin ammattiopetuslaitoksen johtokunnan jäsen 1924–1947, Mannerheimliiton liittoneuvoston varapuheenjohtaja 1952, Suomalais-puolaisen yhdistyksen varapuheenjohtaja 1928–1935, Helsingin Lyceumklubin perustajia ja johtokunnan jäsen 1932–1957.
Ivalo oli Suomen kirjailijaliiton kunniajäsen.
Aiheesta muualla

Ellinor Ivalo : Pitseistä, Helsingin Sanomat, 06.01.1935, nro 5, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ellinor Ivalo : Seraljin muurien sisällä, Helsingin Sanomat, 03.04.1938, nro 90, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Norjan naisten jääkiekkomaajoukkue

| Norja |
| --- | --- |
Liitto:  Norjan jääkiekkoliitto
Valmentaja:   André Lysenstøen
Eniten otteluita:  Line Bialik Øien (98)lähde?
Eniten pisteitä:  Line Bialik Øien (125)lähde?
IIHF-ranking:  14. (2024)
Ensimmäinen ottelu
  Sveitsi 5–2  Norja (Kööpenhamina, Tanska; 31. joulukuuta 1988)lähde? 
Suurin voitto
  Norja 16–0  Alankomaat (Ratingen, Länsi-Saksa; 6. huhtikuuta 1989)lähde? 
Suurin tappio
  Yhdysvallat 17–0  Norja (Ottawa, Kanada; 21. maaliskuuta 1990)lähde? 
| Mitalit> Naisten jääkiekko.Euroopan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.Euroopan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.Euroopan-mestaruuskilpailut  | Naisten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tanska 1993 |  |  |
Norjan naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Norjaa naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja -turnauksissa, muun muassa maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue toimii Norjan jääkiekkoliiton alaisuudessa. Norjassa oli vuonna 2017 noin 600 naisjääkiekkoilijaa. Vuonna 2021 rekisteröityjen naisjääkiekkoilijoiden määrä oli jo 1 360, kuten myös vuonna 2022. Vuoden 2025 alussa pelaajia oli liki 2 400.
Vuonna 2024 joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 14. sijalla.
Vuodesta 2015 kauteen 2016–2017 joukkuetta valmensi kanadalainen Laura Rollins. Hänen jälkeensä päävalmentajana on ollut norjalainen Thomas Pettersen. Nykyinen valmentaja on hänen maanmiehensä André Lysenstøen.
Elokuussa 2023 Norja päätti lakkauttaa naisten ja miesten koko maajoukkuetoiminnan loppuvuodeksi 2023 taloudellisten ongelmien vuoksi. Joukkue selvitti kuitenkin tiensä vuoden 2025 maailmanmestaruuskilpailujen pääsarjaan, jossa se on pelannut viimeksi 1990-luvulla.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskisoissa

1990 – 6.
1992 – 6.
1994 – 6.
1997 – 6.
1999 – B-sarja; 2.
2000 – B-sarja; 3.
2001 – 1. divisioona; 7.
2003 – 2. divisioona; 1.
2004 – 1. divisioona; 5.
2005 – 2. divisioona; 1.
2007 – 1. divisioona; 4.
2008 – 1. divisioona; 5.
2009 – 1. divisioona; 3.
2011 – 1. divisioona; 2.
2012 – 1. divisioonan A-lohko; 2.
2013 – 1. divisioonan A-lohko; 5.
2014 – 1. divisioonan A-lohko; 2.
2015 – 1. divisioonan A-lohko; 5.
2016 – 1. divisioonan A-lohko; 5.
2017 – 1. divisioonan A-lohko; 3.
2018 – 1. divisioonan A-lohko; 5.
2019 – 1. divisioonan A-lohko; 3.
2020 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 1. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 1. divisioonan A-lohko; 2.
2023 – 1. divisioonan A-lohko; 5.
2024 – 1. divisioonan A-lohko; 1.
Sijoitukset > Euroopan-mestaruuskisoissa

1989 – 4.
1991 – 4.
1993 – pronssia
1995 – 4.
1996 – 4.
Sijoitukset > Maailmanranking

2003 – 14.
2004 – 14.
2005 – 15.
2006 – 15.
2007 – 15.
2008 – 14.
2009 – 11.
2010 – 12.
2011 – 12.
2012 – 10.
2013 – 11.
2014, helmikuu – 11.
2014, huhtikuu – 10.
2015 – 11.
2016 – 13.
2017 – 12.
2018, helmikuu – 12.
2018, huhtikuu – 13.
2019 – 13.
2020 – 13.
2021 – 13.
2022, helmikuu – 14.
2022, syyskuu – 13.
2023 – 15.
2024 – 14.