stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shōichi Nishimura

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. marraskuuta 1911
Syntymäpaikka: Hyogo, Japani
Kuolinaika: 22. maaliskuuta 1998 (86 vuotta)
Pelipaikka: Hyökkääjä
Maajoukkue
| 1934 | Japani | 2 (1) |
Shōichi Nishimura (jap. 西邑 昌一; 30. marraskuuta 1911 Hyogo, Japani - 22. maaliskuuta 1998) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Nishimura edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1934. Hän osallistui muun muassa kesäolympialaisiin 1936.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1934 | 2 | 1 |
| Yhteensä | 2 | 1 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1936
Fuwa |
Horie |
S. Kamo |
T. Kamo |
Kawamoto |
Kim |
Matsunaga |
Nishimura |
Oita |
Sano |
Sasano |
Y. Suzuki |
Takahashi |
Takenokoshi |
Takeuchi |
Tatsuhara |
Ukon |
Valmentaja S. Suzuki
Skolekorps

Kongsbergiläinen poikaskolekorps Norjan kansallispäivänä 17. toukokuuta 2008.
Skolekorps on norjankielinen nimitys kouluorkestereille. Niitä on kahta lajia: messinkiyhtyeitä (norjaksi brassband), joissa on pelkästään vaskipuhaltimia ja lyömäsoittimia, sekä janitsaariyhtyeitä, joissa on lisäksi puupuhaltimia. Skolekorps-orkesterin jäsenet ovat tyypillisesti 8–19-vuotiaita, ja lukion jälkeen osa jatkaa aikuisorkestereihin. Orkestereiden välillä järjestetään kilpailuja ja ne osallistuvat Norjan kansallispäivän juhlintaan.
Ensimmäisen skolekorps-orkesterin perusti William Farre Møllergatan kouluun vuonna 1901. Aluksi skolekorpsit olivat ainoastaan pojille, ja ensimmäiset tytöt pääsivät mukaan vasta vuonna 1945. Vuonna 1956 tehtiin skolekorpsien valtakunnallisessa liitossa päätös, että tytöillä on yhtäläinen oikeus osallistua toimintaan, ja nykyisin monissa skolekorpseissa enemmistö on tyttöjä.
Skolion

Skolion (m.kreik. σκόλιον, monikossa σκόλια, skolia) on antiikin kreikkalaisessa kulttuurissa juoma-, pöytä- tai seuralaulu, joita vieraat lauloivat vuorotellen, osittain improvisoiden ja säestäen lyyralla, joka kiersi esittäjältä toiselle. Tämän runomuodon kehitti mahdollisesti 600-luvulla eaa. syntynyt Terpandros. Skolioneja sepittivät muun muassa Alkaios, Anakreon, Praksilla, Simonides Keoslainen, Sapfo ja Pindaros, ja niitä pidettiin suuressa arvossa. Sisällöltään skolionit saattoivat olla esimerkiksi ylistyslauluja jumalille, valtiollisia tai eettisiä mietelmiä tai suoranaisia juomalauluja.
Sinivalvatit

| Sinivalvatit |
| --- | --- |
 Sinivalvatti.
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Suku::  Sinivalvatit Cicerbita  Wallr.
Katso myös
   Sinivalvatit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinivalvatit (Cicerbita) on asterikasvien suku, jonka nykyinen taksonominen asema on epävarma. Sukuun voidaan sijoittaa lähes 40 lajia.
Suomessa sinivalvatteihin ei enää 2020-luvulla luokitella lajeja vaan suku luokitellaan salaattien (Lactuca) synonyymiksi. Sinivalvatteihin kuuluneita lajeja ovat pohjansinivalvatti (Cicerbita alpina) ja isosinivalvatti eli tarhasinivalvatti (Cicerbita macrophylla). Sen sijaan siperiansinivalvatti (Lactuca sibirica) on aiemminkin luokiteltu salaattien sukuun.
Serie A (naiset)

| Serie A |
| --- | --- |
Laji:  jalkapallo
Maa(t):  Italia
Perustettu:  1968
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  AS Roma
Eniten mestaruuksia:  ASD Torres Calcio (7)
Sarjataso:  1
Alempi taso:  Serie B
Sivusto:  FIGC
Serie A on Italian korkein naisten sarjataso jalkapallossa. Sarja perustettiin 1968, jolloin Italiaan syntyi naisten jalkapalloliitto (FICF, ital. Federazione Italiana Calcio Femminile). Italian jalkapalloliiton alaisuuteen sarja siirtyi vasta 2018. Serie A on UEFA:n rankingissa Euroopan viidenneksi paras sarja.
Naisten Serie A:n menestynein joukkue on ASD Torres Calcio seitsemällä mestaruudella.
Joukkueet kaudella 2020–2021

Empoli Ladies, Empoli
CF Florentia, Firenze
ACF Fiorentina, Firenze
Juventus FC, Torino
AC Milan, Milano
Inter Milano, Milano
Napoli, Napoli
Pink Bari, Bari
AS Roma, Rooma
Sassuolo, Sassuolo
San Marino Academy, San Marino
Verona Calcio, Verona
Mestarit

Lähde:
1968    ACF Genova
1969    Roma CF
1970    Gomma Gomma Milano
1971    Piacenza
1972    Gamma 3 Padova
1973    Gamma 3 Padova
1974    Falchi Astro Montecatini
1975    ACF Milan
1976    Valdobbiadene
1977    Valdobbiadene Diadora
1978    Jolly Cutisport Catania
1979    Lubiam Lazio
1980    Lazio '75
1981    Alaska Gelati Lecce
1981–1982 Alaska Gelati Lecce
1982–1983 Alaska Gelati Lecce
1983–1984 Alaska Trani
1984–1985 Sanitas Trani
1985–1986 Despar Trani
1986–1987 Lazio
1987–1988 Lazio
1988–1989 GB Giugliano Campania
1989–1990 Reggiana Zambelli
1990–1991 Reggiana Zambelli
1991–1992 Milan '82
1992–1993 Reggiana Zambelli
1993–1994 Torres
1994–1995 Agliana
1995–1996 Verona Gunther
1996–1997 Modena
1997–1998 Modena
1998–1999 ACF Milan
1999–2000 Torres
2000–2001 Torres
2001–2002 Ruco Line Lazio
2002–2003 Foroni Verona
2003–2004 Foroni Verona
2004–2005 Poliplast Bardolino
2005–2006 Fiammamonza
2006–2007 Centropose Bardolino
2007–2008 Centropose Bardolino
2008–2009 Bardolino
2009–2010 Torres
2010–2011 Torres
2011–2012 Torres
2012–2013 Torres
2013–2014 Brescia
2014–2015 AGSM Verona
2015–2016 Brescia
2016–2017 Fiorentina
2017–2018 Juventus
2018–2019 Juventus
2019–2020 Juventus
2020–2021 Juventus
2021–2022 Juventus
2022–2023 AS Roma
Aiheesta muualla

Liigan viralliset sivut
Simulaatiopeli

Alustat
kolikkopeli
pelikonsoli
käsikonsoli
mobiilipeli
tietokonepeli
verkkopeli
Lajityypit
kasuaalipeli
roolipeli
seikkailu
toiminta
toimintaseikkailu
simulaatio
strategia
urheilu
Historia
kolikkopelien kulta-aika
vuoden 1983 videopelilama
Atarin videopelihautajaiset
Aiheet
videopelien vaikutustutkimus
videopelikulttuuri
videopelikeräily
videopelien säilöminen
videopelilokalisointi
videopelimusiikki
videopeliteollisuus
elektroninen urheilu
Lisää aiheita
Videopelien teemasivuilla
Simulaatiopeli on viihdekäyttöön tarkoitettu simulaatio tietokonesimulaation keinoilla.
Avaruussukkulan laukaisu.
Simulaatiopeleissä pyritään yleensä mallintamaan mahdollisimman tarkasti jonkin tietyn kulkuvälineen, kuten lentokoneen, laivan, sukellusveneen, junan, avaruusaluksen tai auton käyttäytymistä. Simulaattoripelien esimuotona voidaan pitää lentäjien koulutukseen jo vuosikymmenten ajan käytettyjä lentosimulaattoreita.
Tavallisilla mikrotietokoneilla pelattavat simulaattorit eivät ohjauslaitteidensa takia saavuta samaa realismin tasoa kuin ammattilaisille tarkoitetut ja suunnitellut koulutuslaitteet, mutta parhaiden simulaattorien avulla saa kuitenkin jonkinlaisen käsityksen siitä, miltä simuloitavien laitteiden käyttäminen oikeasti tuntuu. Toisinaan myös kaupunkisimulaattoripelejä ja taloussimulaattoripelejä pidetään simulaatiopeleinä, mutta ne voidaan luokitella myös strategiapeleiksi.
Microsoftin Flight Simulator oli 1980-luvulla pitkään maailman myydyin tietokonepeli, vaikka se käsitteli vain siviili-ilmailua. Vakavasti otettavien simulaattorien lisäksi on kevyempiä ja viihteellisempiä simulaattorinomaisia pelejä. Joissakin pelaaja saa säädellä realismin tasoa itse.
Tyypillistä simulaatiopeleille on että ne ovat ns. "man-in-the-loop" eli ihmisen ohjastamia toisinkuin puhtaasti tietokonelasketut mallinnukset.
Simulaatiopelit ovat yleensä viihdekäyttöön suunnattuja eikä niitä saa käyttää esimerkiksi lentäjien sertifiointiin lentolupakirjan saamiseksi. Koulutuskäyttöön vaaditaan esimerkiksi FAA:n hyväksyntä, joka annetaan vain kokonaiselle järjestelmälle joka sisältää sekä ohjelmiston että laitteiston jota simulaatiossa käytetään.
X-Planesta on saatavilla myös ilmailuviranomaisten hyväksymä versio.
Useat avaruuslentosimulaattorit painottavat science fiction -osuutta keksityllä teknologialla. Yksi realismiin pyrkivistä avaruusalussimulaatioista on vuonna 1992 julkaistu Shuttle.
Avaruussimulaatiopelit tai avaruuslentosimulaattorit ovat usein futuristisia science fiction -tyyppisiä simulaatiopelejä, joissa pelaaminen koostuu avaruustaisteluista sekä vaihtelevasti muusta sisällöstä kuten kaupankäynnistä ja universumin tutkimisesta. Yleinen esimerkki keksitystä teknologiasta on valoa nopeampi lentäminen. Tunnettuja lajityypin pelejä ovat esimerkiksi Elite, joka yhdisti kaupankäyntiä avaruuteen sijoittuvaan lentosimulaatiopeliin.
Suunnittelukonsepteja

Simulaatiopeleissä tärkeää on antaa selkää informaatiota pelaajalle, jotta tämä voi tehdä tarkoituksenmukaisia päätöksiä. Pelaajalle on jätettävä tilaa kokeilulle ja yrityksille ja erehdyksille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simulaatiopeli Wikimedia Commonsissa
Videopelilajityypit
| --- | --- |
Toimintapeli:   Ammuntapeli ensimmäinen persoona  kolmas persoona  Shoot ’em up  Taktinen ammuntapeli  Valopistoolipeli  Beat ’em up  Taistelupeli 
Seikkailupeli:   Graafinen seikkailupeli  Tekstiseikkailupeli  Visual novel 
Toimintaseikkailupeli:   Hiiviskelypeli  Selviytymispeli  Selviytymiskauhupeli  Tasohyppely 
Tietokoneroolipeli:   Internet-roolipeli  Massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli  MUD  Roguelike  Taktinen roolipeli  Toimintaroolipeli 
Strategiapeli:   Valtiosimulaattori  Tykkipeli  Reaaliaikainen strategiapeli Tornipuolustuspeli  Reaaliaikainen taktiikkapeli  Vuoropohjainen strategiapeli  Vuoropohjainen taktiikkapeli 
Simulaatiopeli:   Kaupunginrakennussimulaattori  Liike-elämäsimulaattori  Rakentamissimulaattori  Sosiaalinen simulaatiopeli  Treffisimulaattori  Virtuaalinen eläintenhoito 
Kulkuneuvosimulaattori:   Ajopeli  Ajosimulaattori  Avaruuslentosimulaattori  Junasimulaattori  Lentopeli  Lentosimulaattori  Sukellusvenesimulaattori 
Muut lajityypit:   Hyötypeli  Managerointipeli  Musiikkipeli Rytmipeli  Oppimispeli  Partypeli  Pulmapeli  Urheilupeli
Sinivalkoinen kokardi

Suomalaisen Kadetin koppalakissa on sekä sinivalkoinen valtakunnankokardi että punapohjainen leijonakokardi
Sinivalkoinen kokardi eli valtakunnankokardi on suomalaisen virkamiehen ja nykyään erityisesti sotilaan lakkitunnus, eli kokardi. Kokardia pidetään päähineessä, kuten koppalakissa, turkislakissa, kenttälakissa tai kenttäpipossa. Bareteissa käytetään muita, koristeellisempia lakkitunnuksia.
Nykyään sinivalkoinen kokardi kuuluu enää poliisien juhlaunivormuun ja puolustusvoimien miehistön ja alikersantin tai kersantin arvoisten varusmiesten päähineisiin. Päällystön päähineissä käytetään punapohjaista leijonakokardia. Aikaisemmin sinivalkoinen kokardi oli poliisin virkalakissa sekä Valtionrautateiden koneosaston veturimiehillä, kun taas liikenneosaston virkamiehillä oli punavalkoinen kokardi.
Suomalaisten kokardien suunnittelu alkoi heti kevättalvella 1918 Akseli Gallén-Kallelan johdolla. Aluksi käyttöön otettiin itsenäisyyden alkuajan punapohjainen leijonatunnus, mutta loppukesästä 1918 sotaministeriö antoi määräyksen sinivalkoisesta kokardista sen jälkeen, kun Suomen lipuksi oli valittu sinivalkoinen ristilippu. Upseereilla se oli emaloitua metallia, miehistöllä ja alipäällystöllä pellistä puristettu ja maalattu. Nykyään kokardit ovat muovia tai kangasta. Upseerit käyttivät kumpaakin kokardia: valtakunnankokardi oli lakin päällisessä ja leijonakokardi paarteessa. Tästä tavasta luovuttiin vuoden 1936 asepuku-uudistuksessa, ja upseerien tunnuksena on sen jälkeen ollut pelkästään punapohjainen leijonakokardi.
Nykyään kokardi on hihassa olevan kansallislipun ohella toinen suomalaisen sotilaspuvun kansallisuustunnuksista. Sinivalkoinen kokardi voi olla emaloitu metallinen, muovinen tai kankainen. Sen halkaisija 20 mm: keskellä oleva valkoinen ympyrä halkaisijaltaan 8 mm, ja sitä ympäröi 3 mm leveä sininen rengas ja uloimpana 3 mm leveä valkoinen rengas. Muovisessa kokardissa valkoinen ulkoreunan rengas on säteittäisesti uurrettu. Myös päällystön leijonakokardi on pyöreä ja halkaisijaltaan 20 mm. Siinä punaisella pohjalla on kullanvärinen Suomen vaakunaleijona. Lisäksi siinä on ohut kullanvärinen reunus.
Kantahenkilökunnan lippalakissa ("koppalakissa") ja turkislakissa leijonakokardia käytetään erityisen kankaisen lakkimerkin m/49 kanssa. Lakkimerkissä m/49 on verkapohja, kullanvärinen kuusenhavuseppele ja aselajivärinen keskikohta, johon kokardi on kiinnitetty.
Sinivalkoinen kokardi on ollut kansallisuustunnuksena vuodesta 1945 myös panssariajoneuvoissa sekä ilmavoimien lentokoneissa. Panssarivaunuissa käytettiin sitä ennen (1941–45) lyhytsakaraista mustaa hakaristia. Sotilaslentokoneiden kansallisuustunnuksena oli vuosina 1918–45 sininen hakaristi. Panssarivaunuissa ja muissa panssariajoneuvoissa käytetty kokardi on nykyään halkaisijaltaan 150 mm, ja se sijaitsee ainoastaan ajoneuvon kyljissä tai tornin sivuilla.
Sioma Ngwezin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Läntinen maakunta, Sambia
Pinta-ala:  5000 km2
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  engl. Sioma Ngwezi National Park
Tyyppi:  kansallispuisto
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sioma Ngwezin kansallispuisto on 5 000 km2:n laajuinen kansallispuisto Sambian lounaiskolkassa. Puiston ympärillä on 35 000 km2:n laajuinen riistanhoitoalue. Kansallispuistoaluetta ei ole aidattu eläinten vapaan liikkumisen mahdollistamiseksi kansallispuiston ja riistanhoitoalueen sekä Sambesijoen välillä. Namibian ja Botswanan puolelta tulevien norsujen vaellusreitti kulkee riistanhoitoalueen kautta, minkä lisäksi kansallispuisto tarjoaa suojapaikan Angolan puolelta tuleville norsuille, joiden salametsästys rehottaa Angolassa.
Sioma Ngwezin kansallispuisto on pinta-alaltaan Sambian kolmanneksi suurin kansallispuisto. Alue on suurimmaksi osaksi Kalaharin metsäsavannia. Puistossa tavattavia eläimiä ovat esimerkiksi norsut, kirahvit, seeprat, virtahepo, afrikanpuhveli, erilaiset antiloopit, hyeenat, leijona, leopardi, gepardi ja savannikoira sekä monet erilaiset linnut. Kansallispuisto tarjoaa asuinpaikan yli 3 000 norsulle sekä erilaisille uhanalaisille eläimille, kuten isohevosantiloopille, mustahevosantiloopille, savannikoirille ja gepardeille. Erilaisia antilooppilajeja alueella esiintyy useita, mutta ne ovat enimmäkseen melko arkoja, kuten puku, impala ja isokudu. Angolan rajan läheisyyden myötä Angolan sisällissodan aikainen eläinten salametsästys on vähentänyt kansallispuiston eläimistöä, mutta eläinten kantojen toivotaan elpyvän tulevaisuudessa.
Kansallispuiston alueella ei ole juurikaan palveluita, ja siellä on vain muutamia teitä. Puiston kävijämäärät ovat myös olleet näihin päiviin asti melko vähäisiä. Muutamat toimijat järjestävät kuitenkin safareita kansallispuiston alueelle. Puistossa voi liikkua myös omalla autolla, mutta vähäisten teiden myötä se voi olla haastavaa.
Aiheesta muualla

Zambia Tourism: Sioma Ngwezi National Park (englanniksi)
Simulation Theory

| Simulation Theory Muse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 2017 – elokuu 2018
 Julkaistu: 9. marraskuuta 2018
 Tuottaja(t): Muse
 Tyylilaji: alternative rock, progressiivinen rock,   hard rock
 Kesto: 42.12
 Levy-yhtiö: Warner Bros., Helium 3
Listasijoitukset
  3.   1. (Fyysinen albumilista)  12.
Musen muut julkaisut
| Drones 2015 | Simulation Theory 2018 | Origin of Muse 2019 |
Singlet albumilta Simulation Theory
 ”Dig Down” Julkaistu: 18. toukokuuta 2017  ”Thought Contagion” Julkaistu: 15. helmikuuta 2018  ”Something Human” Julkaistu: 19. heinäkuuta 2018  ”The Dark Side” Julkaistu: 30. elokuuta 2018  ”Pressure” Julkaistu: 27. syyskuuta 2018
Simulation Theory on englantilaisen rockyhtye Musen kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2018.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 12. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan kolmannella sijalla sekä fyysisten albumien listan ensimmäisellä sijalla.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Matt Bellamy, ellei toisin mainittu.
| Simulation Theory |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Algorithm | Muse Rich Costey | 4.05 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Dark Side | Muse Costey | 3.47 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pressure | Muse Costey | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Propaganda | Muse Costey Timbaland Lopez Vindver | 3.00 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Break It to Me | Muse Costey | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Something Human | Muse Costey Noah Goldstein | 3.46 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Thought Contagion | Muse Costey | 3.26 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Get Up and Fight | Shellback | 4.04 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Blockades | Muse Mike Elizondo | 3.50 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dig Down | Muse Elizondo | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | The Void | Muse Costey | 4.44 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 42.12 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic:
Helsingin Sanomat:
Soundi:
Sivuperillinen

Sivuperillinen (ruots. sidoarvinge) on henkilö, jonka toinen tai molemmat vanhemmat ovat syntyisin perittävän vainajan kanssa samasta suvusta. Tällaisia henkilöitä ovat veljet ja sisaret sekä näiden lapset. Kun vainajalla ei ole rintaperillisiä ja vainajan toinen vanhempi on elossa, saavat sivuperilliset puolet perinnöstä jaettavaksi keskenään. Jos vainajalla ei ole rintaperillisiä ja molemmat vanhemmat ovat kuolleet, saavat veljet ja sisaret koko perinnön. Jos joku sisaruksista on kuollut, saavat hänen jälkeläisensä hänen osuutensa.
Vuoden 1966 alussa voimaan tullut nykyinen perintökaari (40/1965 (Arkistoitu – Internet Archive)) ei enää käytä nimitystä sivuperillinen. Sivuperintö-nimitystä käytti vielä esimerkiksi opintotukilaki (65/1994, 22 §), joka käytti nimitystä 1994–1997.
Siena (väri)

Siena tai sienna on oranssinruskea maaväri, jota alun perin valmistettiin Toscanan alueen rautapitoisesta savesta. Nimi on peräisin Sienan kaupungista, ja joskus väripigmenttiä kutsutaankin nimellä terra di Siena. Siena on 1800-luvulta lähtien tarkoittanut kaikkia alkuperäisen sienan kaltaisia värisävyjä, joita valmistetaan myös muualta saatavista aineksista. Nykyisin sienavärit voivat olla myös synteettisesti valmistettuja.
Sienasta on kaksi versiota: siena ja poltettu siena. Näistä siena on sävyltään keltaisempi, poltettu siena taas punaruskea. Sienaa käytetään vesi- ja öljyvärinä sekä freskomaalauksissa. Grafiikassa sienaa käytetään kuparisyövytysten painamiseen.
Abin Sur

| Abin Sur |
| --- | --- |
Luoja(t):  John Broome Gil Kane
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Showcase nro 22 (lokakuu 1959)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Abin Sur
Status:  kuollut
Pituus:  185 cm
Paino:  91 kg
Ryhmäsidokset:  Vihreän Lyhdyn joukot
Voimat:  Voimasormus
Suhteet
Sukulaiset:  Amon Sur (poika) Arin Sur (sisko) Sinestro (velipuoli) Soranik Natu (siskontyttö)
Abin Sur on DC Comicsin sarjakuvasankari, jonka loivat John Broome ja Gil Kane. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Showcase-sarjakuvan numerossa 22 vuonna 1959. Abin Sur tunnetaan hahmona, joka luovuttaa voimasormuksensa Hal Jordanille juuri ennen kuolemaansa.
Muissa medioissa > Televisiossa > Superystävät

Abin Sur esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 1978 Superystävät animaatiosarjan jaksossa "Secret Origins of the Superfriends". Hahmon äänenä toimi Dick Ryal. Jaksossa Lex Luthor matkusti ajassa taaksepäin aikeenaan huijata Abin Sur antamaan voimasormuksensa hänelle Hal Jordanin sijasta, mutta hänen suunnitelmansa epäonnistui muiden sankareiden matkustettua menneisyyteen ja estettyä Luthoria jälkeenpäin toteuttamasta suunnitelmaansa.
Muissa medioissa > Televisiossa > Teräsmies

Abin Sur esiintyi toisen kerran televisiossa Teräsmies-piirrossarjan jaksossa "In Brightest Day", vuonna 1999. Jaksossa käytettiin Kyle Raynerin alkuperäistarinaa, sekoitettuna Hal Jordanin tarinaan. Abin Sur saapui maaplaneetalle rikkinäisellä aluksellaan Sinestron jahdatessa häntä. Aluksen laskeuduttua maaplaneetalle Abin Sur lähetti sormuksensa etsimään sopivan seuraajan voimasormuksen kantajaksi. Sormus löysi Kyle Raynerin sormuksen kantajaksi. Teräsmies huomasi rikkinäisen aluksen ja tarkasti tilanteen, jossa Abin Sur käski auttaa suojelemaan uutta voimasormuksen kantajaa Sinestrolta.
Hahmon ääninäyttelijää Peter Mark Richmania ei mainittu sarjan lopputeksteissä.
Muissa medioissa > Elokuvat > Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama

Abin Sur esiintyi ensimmäisen kerran elokuvissa vuoden 2008 animaatiossa Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama, jossa hahmon äänenä toimi Corey Burton.
Abin Surin voimasormus toi Hal Jordanin autiolle paikalle, jossa lentäjä näkee hänen makaavan kallion vieressä. Abin Sur selittää tulevasta uhkasta, hirviömäisestä olennosta joka on tulossa tuhoamaan ihmiset, koska se pelkää heitä. Abin Sur kertoo loukkaantuneensa pahoin erään suuren räjähdyksen myötä, jossa oli liian paljon keltaista energiaa yrittäessään saapua maaplaneetalle. Hän uskoo Jordanin olevan sopiva seuraaja Vihreäksi Lyhdyksi ja antaa voimasormuksensa tälle ennen kuolemaansa.
Muissa medioissa > Elokuvat > Green Lantern: First Flight

Abin Sur esiintyi toisen kerran animaatioelokuvassa Green Lantern: First Flight vuonna 2009, jossa hahmon äänenä toimi Richard McGonagle.
Abin Sur saapui maaplaneetalle syöksylaskulla ja lähetti sormuksensa etsimään uuden kantajan hänen tilalleen. Sormus nappasi simulaatioharjoituksessa olleen Hal Jordanin ja toi sen Abin Surin luokse. Jordan näkee loukkaantuneen Abin Surin ja rientää auttamaan. Abin Sur kuitenkin haluaa jäädä paikalleen tehdessään kuolemaa. Hän kertoo voimasormuksen valinneen Jordanin ja olevan nyt Vihreä Lyhty, yksi universumin suojelijoista ja käskee käyttää sormusta viisaasti ennen kuin Abin Sur kuolee aluksensa räjähtäessä.
Muissa medioissa > Elokuvat > Green Lantern: Emerald Knights

Abin Sur esiintyi animaatioelokuvassa Green Lantern: Emerald Knights, jossa häntä ääninäytteli Arnold Vosloo. Tämä versio toimi aiemmin Sinestron kanssa, ja Atrocitus varoitti häntä hänen lähestyvästä kuolemastaan ​​ja Sinestron tulevasta petoksesta. Lisäksi hänen voimasormustaan ​​käytti alun perin Avra, ensimmäinen vihreä lyhty, joka käytti sormusta rakennelmien luomiseen.
Muissa medioissa > Elokuvat > Green Lantern

Abin Sur esiintyi vuoden 2011 elokuvassa Green Lantern, jossa häntä esitti Temuera Morrison. Tämä versio taisteli aiemmin Parallaxia vastaan ​​ja käytti tähtialusta evakuoidakseen planeettojen populaatiot, joihin kokonaisuus oli kohdistanut huomionsa. Parallaxin haavoitettua häntä kuolettavasti, Abin pakenee yhdellä tähtialuksensa pakokapselilla, mutta laskeutuu maahan ja siirtää voimasormuksensa Hal Jordanille ennen kuolemaansa. Myöhemmin Extranormal Operations (DEO) -osasto löytää ja vie Abinin ruumiin, joka antaa Hector Hammondille tehtäväksi suorittaa ruumiinavauksen, jonka seurauksena Hammond saa tartunnan Parallaxin DNA:sta.
Muissa medioissa > Elokuvat > Justice League: The Flashpoint Paradox

Abin Sur esiintyi cameo-roolissa animaatioelokuvassa Justice League: The Flashpoint Paradox, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Tämä versio kuoli ennen kuin hän pystyi luovuttamaan voimasormuksensa Hal Jordanille, ja Yhdysvaltain hallitus sai takaisin hänen ruumiinsa ja avaruusaluksensa, jota he myöhemmin käyttivät yrittäessään pysäyttää Atlantiksen ja Themysciran välisen sodan.
Muissa medioissa > Elokuvat > Superman: Red Son

Abin Sur esiintyi cameo-roolissa animaatioelokuvassa Superman: Red Son, jossa hänellä ei ollut puheroolia. Hänen kuolemansa jälkeen Yhdysvaltain hallitus löysi tämän version ja hänen aluksensa vuonna 1967 näytön ulkopuolella. Useiden epäonnistuneiden yritysten jälkeen irrottaa hänen voimasormustaan ​​opiskelua varten ennen sen sormen leikkaamista, presidentti John F. Kennedy ja Lex Luthor tuovat eversti Hal Jordanin paikalle selvittääkseen, voiko hän käyttää sormusta. Vuoteen 1983 mennessä yhdysvaltalaiset tiedemiehet lopulta kääntävät sormuksen takaisin ja myöntävät sen kyvyt Jordanille ja pienelle sotilasjoukolle, jotta he voivat taistella Neuvostoliiton Teräsmiestä vastaan.