stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hversu Noregr byggðist
Hversu Noregr byggðist lähteenä

Sekä Hversu Noregr byggðist että Norjan löytäminen -tekstejä on joissain yhteyksissä tulkittu lähteinä, jotka kertoisivat historiallisista tapahtumista ja todellisista muinaisista kuninkaista. Kyseiset tekstit edustavat kuitenkin myyttejä eivätkä historiankirjoitusta. Fornjótrin eli "Muinaisen jätin" jälkeläisten nimistä suuri osa viittaa johonkin talviseen elementtiin (esim. Snær eli ”lumi”, Drífa   eli ”räntä”). Fornjótrin  pojat taas näyttävät kukin olevan jonkin luonnonelementin antropomorfinen ilmentymä: tuli (Logi), ilma (l. tuulet, Kári) ja vesi (l. meri, Hlér). Nimet ovat näin ollen symbolisia, eivätkä todennäköisesti viittaa todellisiin historiallisiin henkilöihin. On myös oletettu, että Fornjótrin sukupuu, jossa norjalaisten kuninkaiden alkuperä jäljitettiin muinaisiin jättiläisiin pakanajumala Óðinnin sijaan, olisi suhteellisen nuorta alkuperää.
Hversu Noregr byggðist lähteenä > Hversu Noregr byggðist suurvalta-ajan Ruotsissa

Hversu Noregr byggðist kuvaa norjalaisten myyttistä esihistoriaa ja sen muinaisia kuninkaita. Vaikka se ei suoraan kuvaakaan ruotsalaista muinaisuutta, pohjolan eri alueiden ja muinaisten kuninkaiden kuvaus kiinnosti oppineita myös suurvalta-ajan Ruotsissa, missä islantilaiset muinaissaagat ylipäätään olivat alkaneet herättää kiinnostusta erityisesti 1600-luvulta alkaen. Niiden katsottiin olevan lähteitä, jotka voisivat kertoa jotain Ruotsin muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä, josta muuten oli saatavilla hyvin vähän lähteitä. Tämän seurauksena muinaissaagoja käytettiin ilman asianmukaista lähdekritiikkiä myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propagandatarkoituksessa, huolimatta siitä, että osa aikalaistutkijoista suhtautui muinaissaagojen lähdearvoon epäillen jo tuolloin. Ruotsalaiset eivät kuitenkaan enää ymmärtäneen saagojen kieltä, muinaisislantia, ja monia tekstejä käännettiin siksi ruotsiksi tai latinaksi. Hversu Norekr byggðist ilmestyi  käännettynä Eric Julius Björnerin teoksessa Nordiska kämpa dater vuonna 1737 (Stockholm: Horn).
Käännökset ja editiot

Fra Fornjoti ok hans ættmönnum. Teoksessa Rafn, C. C. (toim.) 1829–1830. Fornaldar sögur Nordrlanda, 2. Kaupmannahöfn: [s.n.], 1-21.
Guðbrandur Vigfússon & C. R. Unger (toim.). 1860–1868. Flateyjarbók, 1. Christiania: Malling, 21-24.
Frá Fornjóti ok hans ættmönnum. Teoksessa Guðni Jónsson (toim.). 1954. Fornaldar sögur Norðurlanda, 2. Akureyri: Íslendingasagnaútgáfan, 73-91.
Rask, Rasmus (toim.). 1817. Snorra-edda ásamt Skáldu og þarmeð fylgjandi ritgjördum. Stockholm, 357-372.
Björner, Eric Julius. 1737. Nordiska kämpa dater . Stockholm: Horrn.
Aiheesta muualla

Hversu Noregr byggðist muinaisislanniksi Heimskringla.no -sivustolla
Frá Fornjóti ok hans ættmönnum muinaisislanniksi Snerpa.is -sivustolla
Frá Fornjóti ok hans ættmönnum -bibliografia Stories for All Time: The Icelandic Fornaldarsögur (Arkistoitu – Internet Archive) -sivustolla
Hversu Noregr byggðist englanniksi  Germanic Mythology -sivustolla
Lintula (Valkeakoski)

Lintula on vuonna 2009 valmistunut kaupunginosa Valkeakosken kaupungissa ja Valkeakosken 8. kaupunginosa. Lintulassa järjestettiin tuolloin asuntomessut.
Idea

Lintulan poikki kulkee sen pääkatu, nimeltään Linnunrata. Asuintalot on sijoitettu pääkadun tai sen sivukujien kuten Kuikankaaren ja Kaakkurinkaaren varrelle. Lintula sijaitsee taajama-alueen takana "piilossa". Palvelut ja koulut ovat kuitenkin lähellä. Lintula on rakennettu mäntykankaalle, pellon viereen.
Ludivine Sagnier

| Ludivine Sagnier |
| --- | --- |
 Ludivine Sagnier vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1979 (ikä 45) La Celle-Saint-Cloud, Yvelines, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Nicolas Duvauchelle
Näyttelijä
Palkinnot
 European Film Awards (2002) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ludivine Sagnier (s. 3. heinäkuuta 1979 La Celle-Saint-Cloud, Yvelines, Ranska) on ranskalainen näyttelijä.
Sagnier aloitti elokuvauransa lapsinäyttelijänä vuonna 1988. Hän on näytellyt useissa François Ozonin elokuvissa, joista erityisesti Swimming Pool on tuonut hänelle mainetta.
Hän on ollut kolme kertaa ehdolla César-palkintoon vuosina 2003, 2004 ja 2008.
Filmografiaa

Les Maris, les femmes, les amants (1989)
Gouttes d'eau sur pierres brûlantes (2000)
8 naista (8 femmes, 2002)
Swimming Pool (2003)
La Petite Lili (2003)
Pieni viilto vain (Petites coupures 2003)
Peter Pan (2003)
Pariisi, rakkaudella (2006)
La Californie (2006)
Les Chansons d'amour (2007)
Un Secret (2007)
L'Ennemi public no 1 (Yhteiskunnan vihollinen nro 1, 2008)
Love Crime (Crime d'amour, 2010)
Amour & Turbulences (2013)
Lou ! Journal infime (2014)
Tristesse Club (2014)
La Résistance de l'air (2015)
Rémi sans famille (2018)
Lola et ses frères (2018)
La Vérité (2019)
Un monde plus grand (2019)
Fourmi (2019)
La Forêt de mon père (2020)
Les Méchants (2021)
Adieu Paris (2022)
Napoleon (2023)
Lähde:
Aiheesta muualla

Ludivine Sagnier Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ludivine Sagnier Voici. Viitattu 6.7.2023. (ranskaksi)
Sagnier, Ludivine 1979- (Ludivine) Encyclopedia.com. Viitattu 6.7.2023. (englanniksi)
Luis Fernando Castillo Mendez

Luis Fernando Castillo Mendez.
Luis Fernando Castillo Mendez (4. joulukuuta 1922 Caracas, Venezuela – 29. lokakuuta 2009) oli Brasilian katolisen apostolisen kirkon patriarkka. Hän toimi virassa 23. heinäkuuta 1961 alkaen.
Castillo sai pappisvihkimyksensä Kataloniassa 10. elokuuta 1944. Hänestä käytettiin usein nimitystä ”Dom Luis”.
Luis Garavito

Luis Garavito vuonna 1999.
Luis Alfredo Garavito Cubillos (25. tammikuuta 1957 Génova, Kolumbia – 12. lokakuuta 2023 Valledupar, Kolumbia), tunnetaan myös nimityksillä "La Bestia" ("Peto") tai "Tribilín", oli kolumbialainen sarjamurhaaja, pederasti, sadisti, raiskaaja, lasten seksuaalinen hyväksikäyttäjä ja nekrofiili. Vuonna 1999 hän myönsi raiskanneensa, kiduttaneensa, paloitelleensa sekä murhanneensa 147 nuorta miestä sekä poikaa Kolumbian läntisillä alueilla.
Garavito oli vanhin seitsemänlapsisen perheen lapsista. Hänen lapsuutensa oli vaikea, ja hän joutui isänsä ja useiden naapureidensa pahoinpitelemäksi. Garavito ei lopulta käynyt koulua kuin muutaman vuoden.
Kolumbiassa katosi 1990-luvulla useita 8–16-vuotiaita poikia, ja samaan aikaan löytyi myös useita kuolleita poikia, joita oli raa’asti runneltu ja seksuaalisesti pahoinpidelty. Maassa käynnistyi 1997 laaja ajojahti, kun Pereiran kaupungin läheltä löytyi 36 pojan haudat.
Garavito saatiin kiinni vuonna 1999, kun häntä epäiltiin nuoren pojan raiskausyrityksestä. Hän oli tuolloin koditon ja työtön ja kärsinyt vuosia alkoholi- ja mielenterveysongelmista. Raiskausyritystä tutkinut tuomari kysyi tutkimuksissa Garavitolta, onko tämä tappanut ne 114 poikaa, jotka on löytynyt 59:stä eri Kolumbian kaupungista vuoden 1994 jälkeen. Garavito tunnusti lopulta 140 murhaa ja rukoili anteeksiantoa.
Garavito iski erityisesti köyhiin lapsiin, ja hän sai niihin kontaktin erilaisissa valeasuissa. Hän esiintyi usein esimerkiksi munkkina tai pappina ja lupasi pojille rahaa tai juomaa. Garavito teki murhansa laajalla alueella. Hänen tiedetään tappaneen ainakin 11:ssä Kolumbian 32:sta departementista. Lisäksi hänen epäiltiin murhista myös Ecuadorissa.
Garaviton todistettiin murhanneen 138, mutta uhreja epäillään olevan peräti 300 tai enemmän. Hänet tuomittiin oikeudessa 1 854 vuodeksi vankilaan. Tuomion pituus oli kuitenkin 22 vuotta, koska Kolumbian laki mahdollisti korkeintaan 30 vuoden tuomion ja koska Garavito tunnusti rikokset ja auttoi poliisia ruumiiden löytämisessä.
Paikallinen media on kuvannut häntä "maailman pahimmaksi sarjamurhaajaksi".
Lucille Ricksen

Lucille Ricksen
Lucille Ricksen
Lucille Ricksen (oik. Lucille Ericksen, s. 22. elokuuta 1910, Chicago, Illinois – k. 13. maaliskuuta 1925, Los Angeles) oli yhdysvaltalainen mykkäfilmikauden elokuvanäyttelijä.
Ricksen aloitti uransa lapsimallina. Hän lähti vuonna 1920 Hollywoodiin Samuel Goldwynin kehotuksesta, ja 11-vuotiaalle tytölle annettiin rooli The Adventures of Edgar Pomeroy -komediasarjassa. Hän esiintyi myös muun muassa elokuvissa Human Wreckage (1923), The Rendezvous (1923), Laukkaava kala (1924), Elämän ja rakkauden puolesta (1925), The Painted Lady sekä The Denial (1925).
Ricksen pääsi esiintymään muiden muassa Conrad Nagelin, James Kirkwoodin, Jack Pickfordin, Louise Fazendan, Laura La Planten, Anna Q. Nilssonin, Blanche Sweetin, Bessie Loven, Cullen Landisin ja Patsy Ruth Millerin rinnalla. Monesti hänen esittämänsä hahmot olivat huomattavasti häntä itseään vanhempia. Hän oli yksi vuoden 1924 WAMPAS Baby Starseista.
Ricksenin kuoltua 14-vuotiaana viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin tuberkuloosi, mutta muitakin vaihtoehtoja on esitetty..
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lucille Ricksen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luigj Bumçi

Luigj Bumçi vuonna 1936.
Luigj Bumçi (7. marraskuuta 1872 Shkodër – 1. maaliskuuta 1945) oli albanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. toukokuuta 1903 ja nimitettiin Lezhën hiippakunnan johtoon 18. syyskuuta 1911. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. joulukuuta. Bumçi erosi tehtävistään 1. syyskuuta 1943, jolloin hän sai nimityksen Cantanuksen titulaaripiispaksi.
Bumçi oli mukana konsekroimassa Pjetër Gjuraa.
Leppänen (Toivakka)

| Leppänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°08′53″N, 26°11′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Leppäveden alue (14.31)
Laskuoja:  oja Hautajärveen 
Järvinumero:  14.318.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,3 m  
Rantaviiva:  13,959 km  
Pinta-ala:  1,43026 km²   
Tilavuus:  0,0033994 km³ 
Keskisyvyys:  2,38 m  
Suurin syvyys:  9 m  
Saaria:  5 
 fiLeppänen 
Leppänen  on Keski-Suomessa Toivakassa Huikon lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 143 hehtaaria eli 1,4 neliökilometriä, se on 3,3 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 5 saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 3,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0034 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys on 9,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 14,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Pitkäjoen valuma-alueeseen (14.318) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,3 metriä mpy.
Lintilä (täsmennyssivu)

Lintilä voi tarkoittaa muun muassa:
Maantiede

Lintilä, kylä Salon Perniössä
Sukunimi

Aaro Lintilä (1928–1986), suomalainen poliitikko ja kansanedustaja (keskusta), Mika Lintilän isä
Lasse Lintilä (s. 1968), suomalainen keilaaja
Mika Lintilä (s. 1966), suomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ministeri (keskusta)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lintilä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lintharjun ulkoilualue

Lintharjun ulkoilualue on Suonenjoen Lintharjun harjumaastossa sijaitseva ulkoilualue, jossa on talvisin latuja ja kesäisin kävelyreittejä.
Ladut ja luontopolut

Laduilla on valaistus ennen kello  21:ä ja lämpötilan ollessa -25 asteen yläpuolella. Ladut ovat 1 km, 3 km, 5 km ja 10 km sekä Suonenjoen keskukustasta Saunaniemeen ulottuva erittäin pitkä latu. Laduille mentäessä sopivia pysäköintipaikkoja ovat Suonenjoen keskustassa jäähallin alaparkki ja Onkilammen vapaa-ajan keskuksen lähellä oleva paikoitusalue. Onkilammen vapaa-ajan keskuksen läheisyydessä on erillinen 3 km pitkä latu. Onkilammella on Suonenjoen ladun latumaja, jossa hiihtäjät saavat käydä levähtämässä. Onkilammen suunnalla on myös koiralatu. Latuverkoston varrella on viisi laavua. Kesäisin samalla reitillä on luontopolkuja. Täläinen on myös Savon Sieniseuran Suonenjokelaisten sienitietäjien perustama 2 km pituinen sienipolku, jonka varrella on sienistä kertovia tauluja, jotka kertovat 11 sienilajista.
Maastopyöräreitit

Lintharjun ulkoilualueella on myös maastopyöräreittejä. Palolammen kautta kulkee 8 km pituinen reitti, Onkilammen kautta 15 km ja Tolmuslammen kautta 18 km pituinen reitti. Lisäksi on Simolan ja Koskelon mtb-reitit. Simolan reitit alkavat Raatmaan ja Käpylän risteyksistä ja vaativampi reitti kulkee Simolan vuoren kautta. Koskelon reiteistä toinen lähtee Suonenjoen keskustasta ja toinen Kirjosuon risteyksestä. Reitit kulkevat Vanhamäen kautta ja pisin reitti kiertää Kirjosuon ja Rajakorven. Mtb-reitit soveltuvat käyttöön vain sulan maan aikana, koska talvella osittain samoilla paikoilla kulkee moottori kelkkareittejä.
Luis Galván

Luis Galván Talleresin peliasussa.
Luis Adolfo Galván (s. 24. helmikuuta 1948 Fernández, Santiago del Estero)  on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1978 ja pelasi MM-lopputurnauksessa jokaisessa Argentiinan seitsemässä ottelussa. Kaikkiaan hän pelasi 34 maaottelua, joissa hän ei tehnyt yhtään maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 1975 ja viimeisen 1982 .
Aiheesta muualla

Luis Galván at National-Football-Teams.com (englanniksi)
FIFA competition record (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Futbol Factory profile (espanjaksi) (Arkistoitu)
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1978
1 Alonso |
2 Ardiles |
3 Baley |
4 Bertoni |
5 Fillol |
6 Gallego |
7 L. Galván |
8 R. Galván |
9 Houseman |
10 Kempes |
11 Killer |
12 Larrosa |
13 Lavolpe |
14 Luque |
15 Olguín |
16 Ortiz |
17 Oviedo |
18 Pagnanini |
19 Passarella |
20 Tarantini |
21 Valencia |
22 Villa |
Valmentaja Menotti
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1982
1 Ardiles |
2 Baley |
3 Barbas |
4 Bertoni |
5 Calderón |
6 Díaz |
7 Fillol |
8 Galván |
9 Gallego |
10 Maradona |
11 Kempes |
12 Hernández |
13 Olarticoechea |
14 Olguín |
15 Passarella |
16 Pumpido |
17 Santamaría |
18 Tarantini |
19 Trossero |
20 Valdano |
21 Valencia |
22 Van Tuyne |
Valmentaja Menotti
Lukukunta

Matematiikassa lukukunta on äärellinen (ja siten algebrallinen) rationaalilukujen  \mathbb {Q}  kuntalaajennus. Lukukunta on siten kunta, joka sisältää  \mathbb {Q} :n ja joka on äärellisulotteinen  \mathbb {Q} -vektoriavaruus.
Algebrallisten lukukuntien sekä myös ääretönulotteisten rationaalilukujen kunnan laajennusten tutkiminen on nykyään algebrallisen lukuteorian keskeisiä tutkimuskohteita.
Luis Fernando López

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  López (oikealla) ja Kiinan Yao Zhu  |  López (oikealla) ja Kiinan Yao Zhu  |  López (oikealla) ja Kiinan Yao Zhu  |  |
Maa:  Kolumbia
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Daegu 2011 | 20 km kävely |  |
Luis Fernando López Eraso (s. 3. kesäkuuta 1979 Pasto, Nariño) on kolumbialainen kilpakävelijä. López kilpailee pääosin 20 kilometrin matkalla, jossa hänen ennätyksensä on vuoden 2009 MM-kilpailuissa Berliinissä tehty 1.20.03. López on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa. Hän edustaa FFA-seuraa.
Ura

López voitti MM-kultaa 20 kilometriltä vuoden 2011 MM-kilpailuista Daegusta ajalla 1.20.38. Hän sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi voittajaksi, kun Valeri Bortšin ja Vladimir Kanaikin hylättiin dopingrikkomusten vuoksi 2016. Lópezista tuli näin ollen historian ensimmäinen kolumbialaismitalisti yleisurheilun MM-kilpailuissa. Hän on osallistunut MM-kilpailuihin vuosina 2005, 2007, 2009, 2011, 2013 ja 2015 ja 2017. Berliinissä 2009 hän oli 20 kilometrillä neljäs. Kesäolympialaisiin López on osallistunut neljästi, vuosina 2004, 2008, 2012 ja 2016. Paras sijoitus on vuoden 2008 kilpailuiden yhdeksäs sija 20 kilometriltä.
López on saavuttanut kaksi Etelä-Amerikan mestaruuskultaa sekä -hopean ja -pronssin sekä yhden pronssin Pan-Amerikan kisoista vuodelta 2009. 50 kilometrin hän on kävellyt parhaimmillaan aikaan 3.51.35 vuonna 2017 Limassa.
Käännös suomeksi
Lucien Leduc

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lucien Leduc
Syntymäaika: 30. joulukuuta 1918
Syntymäpaikka: Boulogne-sur-Mer, Pas-de-Calais, Ranska
Kuolinaika: 17. heinäkuuta 2004 (85 vuotta)
Kuolinpaikka: Le Portel, Pas-de-Calais, Ranska
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1930–1937 1937–1939 1939–1940 1941–1942 1942–1943 1943 1943–1944 1944–1945 1945–1946 1946–1947 1947–1949 1949–1951 1951 1951–1956 |  Stade Portelois  US Boulogne  Montpellier HSC  FC Sète  Excelsior Roubaix  Clermont Foot  ÉF Paris-Capitale  Clermont Foot  Red Star  CO Roubaix-Tourcoing  RC Paris  SSC Venezia  AS Saint-Étienne  FC Annecy |  |
Maajoukkue
| 1946 |  Ranskan maajoukkue | 4 (1) |
Valmennusura
1951–1956 1956–1957 1957–1958 1958–1963 1963–1966 1966–1969 1969–1970 1970–1972 1972–1974 1976 1976 1976–1979 1983–1984:  FC Annecy  SSC Venezia  FC Annecy  AS Monaco  Servette FC  Algerian maajoukkue  SCO Angers  Olympique de Marseille  Stade de Reims  Standard Liège  Wydad Casablanca  AS Monaco  Paris Saint-Germain
Lucien Leduc (s. 30. joulukuuta 1918 – 17. heinäkuuta 2004) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän teki pitkän elämäntyön jalkapallon parissa toimien pelaajana ja valmentajana 54 vuoden ajan.
Ura pelaajana

Leducin pitkä peliura alkoi vuonna 1930 Stade Portelois'n joukkueessa. Hän pelasi vuosikymmenten läpi useissa ranskalaisseuroissa tehden ainoan ulkomaanvisiittinsä SSC Veneziaan 1949–1951. Hän lopetti virallisesti peliuransa 1956 FC Annecyssa 37-vuotiaana.
Ranskan maajoukkueessa Leduc pelasi ainoastaan neljä maaottelua. Hän teki ainoan maalinsa Englantia vastaan vuonna 1946.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Ranskan mestaruus: 1947
Coupe de France: 1949
Hopeaa (2): 1942, 1946
Ura valmentajana

Leduc aloitti valmennusuransa FC Annecyn pelaajavalmentajana 1951. Valmennettuaan SSC Veneziaa ja toistamiseen Annecya hän siirtyi 1958 AS Monacon päävalmentajaksi. Ruhtinaskuntalaisseurassa hän teki lopullisen läpimurtonsa valmentajana luotsaten seuran kahdesti Ranskan liiga- ja cupmestariksi.
1963 Leduc siirtyi sveitsiläisen Servetten peräsimeen. Hänen johdollaan geneveläisseura oli lähellä mestaruutta niin liigassa kuin cupissakin, mutta joutui tyytymään hopeaan. 1966 hän jätti Servetten ja siirtyi marraskuussa Algerian maajoukkueen päävalmentajaksi.
Tammikuussa 1969 Leduc jätti tehtävänsä Algeriassa ja palasi Ranskaan. Valmennettuaan kauden 1969/70 SCO Angersia hän siirtyi Olympique de Marseillen päävalmentajaksi. Ensimmäinen kausi Marseillessa päättyi loisteliaasti mestaruuteen, mutta kausi 1971/72 oli vaikeampi ja maaliskuussa 1972 Leduc sai potkut tehtävistään.
Syyskuussa 1972 Leduc palasi valmennustehtäviin siirryttyään Stade de Reimsin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kaksi kautta jättäen tehtävänsä kesällä 1974.
Tammikuussa 1976 hän korvasi hollantilaisen Cor Van der Hartin belgialaisseura Standard Liègen päävalmentajana. Hän siirtyi kesällä 1976 seurasta marokkolaisen Wydad Casablancan valmentajaksi palaten kuitenkin jo syksyllä Ranskaan ja AS Monacoon.
Monaco oli pudonnut Division 2:een, mutta palasi Leducin johdolla takaisin pääsarjatasolle kauden 1976/77 päätteeksi. Seuraavalla kaudella seura juhlikin jo Ranskan mestaruutta 60-vuotiaan Leducin johdolla. Hän jätti Monacon 1979.
Oltuaan nelisen vuotta sivussa valmennustehtävistä Leduc palasi vielä kaudeksi 1983/84 Paris Saint-Germainin päävalmentajaksi. Hän lopetti pitkän uransa PSG:ssä 65-vuotiaana.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ranskan mestaruus (4): 1961, 1963, 1971, 1978
Coupe de France (2): 1960, 1963
Ranskan Division 2: 1977
Sveitsin mestaruushopeaa: 1966
Sveitsin cuphopeaa: 1965, 1966
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Louis Pirroni Armand Forchério | AS Monacon päävalmentaja 1958–1963 1976–1979 | Seuraaja: Roger Courtois Gérard Banide |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mario Zatelli | Olympique de Marseillen päävalmentaja 1970–3/1972 | Seuraaja: Mario Zatelli |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Georges Peyroche | Paris Saint-Germainin päävalmentaja 1983–1984 | Seuraaja: Georges Peyroche |
Lofoforiini

| Lofoforiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-metoksi-8,9-dimetyyli-7,9-dihydro-6H-[1,3]dioksoolo[4,5-h]isokinolinyyli
CAS-numero:  17627-78-0
PubChem CID:  442315
SMILES:  CC1C2=C3C(=C(C=C2CCN1C)OC)OCO3
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H17NO3
Moolimassa:  235,279 g/mol
Sulamispiste:  140–145 °C
Lofoforiini on peyotekaktuksen alkaloidi.  Se on ihmiselle myrkkyä joka voi aiheuttaa psykedeelisiä oireita helpoimmassa tapauksessa, pahimmassa jopa tappaa esim. jos ainetta on juotu tai on ollut kymmenen tuntia alttiina lofoforiinille.[lähde? ]
Lofoforiinin kemiallinen kaava on C13H17NO3, moolimassa 235.279 g/mol ja CAS-numero 17627-78-0.
Aiheesta muualla

PubChem: Lophophorine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lophophorine (englanniksi)
Biomolekyylit
Proteiinit
Peptidit
Aminohapot
Nukleiinihapot
Hiilihydraatit
Lipidit
Terpenoidit
Karotenoidit
Tetrapyrrolit
Koentsyymit
Steroidit
Flavonoidit
Alkaloidit
Polyketidit
Luna 17

| Luna 17 |
| --- | --- |
Alkuperäinen nimi:  Луна-17
 Luna 17:n laskeutuja (sisälsi Lunohod 1:n)
Tehtävätyyppi:  laskeutuja
Kohde:  Kuu
Laukaisu:  10. marraskuuta 1970 kello 14.44.01 UTC Baikonurin kosmodromi
Laukaisualus:  Proton
Massa:  5 600 kg
COSPAR ID::  1970-095A
Luna 17 (ven. Луна-17) oli Neuvostoliiton Luna-ohjelmaan kuulunut miehittämätön kuulento. Se laukaistiin kohti kuuta 10. marraskuuta 1970 ja se laskeutui kuuhun Sateiden mereen viikkoa myöhemmin.
Luna 17 oli onnistunut projekti, ja sen kuuhun laskeutunut Lunohod 1 -kuukulkija lähetti kuvia ja muuta tietoa maahan lähes vuoden ajan.
Luna 17 vuoden 1971 neuvostoliittolaisessa 10 kopeekan postimerkissä.
Leprous

| Leprous |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  2001–
Tyylilaji:  progressiivinen metalli
Kotipaikka:   Notodden, Norja
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Einar Solberg, kosketinsoittimet, laulu   Tor Oddmund Suhrke, kitara   Øystein Landsverk, kitara   Halvor Strand, basso   Baard Kolstad, rummut  
Levy-yhtiö:  Sensory Records   InsideOut Music  
Aiheesta muualla
leprous.net
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leprous on norjalainen yhtye, joka soittaa progressiivista metallia. Yhtye soittaa sekä itsenäisesti että black metal -yhtye Emperorista tunnetun Ihsahnin soolouran taustayhtyeenä. Leprouksen ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistu albumi oli Tall Poppy Syndrome, joka ilmestyi vuonna 2009. Yhtye oli myös tehnyt sitä aiemmin omakustanteena täysipitkän levyn Aeolia vuonna 2006.
Historia

Leprouksen perustivat Einar ja Tor Oddmund vuonna 2001, ollessaan noin 15-vuotiaita. Yhtyeeseen tuli lisää jäseniä ja musiikillinen suunta kehittyi vuoteen 2004 asti, jolloin Leprous levytti ensimmäisen demonsa Silent Waters. Kaksi vuotta myöhemmin yhtye äänitti demo-CD:n Aeolia. Yhtye ei vielä halunnut etsiä levy-yhtiötä, sillä se halusi säveltää vielä parempaa musiikkia ennen levytyssopimusta.
Leprous äänitti toisen levynsä Tall Poppy Syndrome elokuussa 2008. Tällä kertaa Leprous lähetti levyn useille levy-yhtiöille, joista neljä osoitti kiinnostusta yhtyeen musiikkiin. Leprous päätti, että Sensory Records sopisi yhtyeelle parhaiten, ja solmi levytyssopimuksen. Maaliskuussa 2009 Tall Poppy Syndrome julkaistiin virallisesti. Levyn julkaisun myötä Leprous soitti muun muassa kuukauden mittaisella euroopankiertueella ruotsalaisyhte Therionin kanssa.
Joulukuussa 2010 yhtye ilmoitti, että basisti Halvor Strand on jättänyt yhtyeen muiden projektien viedessä hänen aikansa. Leprous ilmoitti löytäneensä saman tien uudeksi basistiksi Rein Blomquistin. Leprous aloitti äänittämään seuraavaa albumiaan uuden kokoonpanon kera seuraavana tammikuuna. Uusi albumi Bilateral julkaistiin elokuussa 2011.
Jäsenet

Einar Solberg – kosketinsoittimet, laulu (2001-)
Tor Oddmund Suhrke – kitara (2001-)
Robin Ognedal – kitara (2017-)
Baard Kolstad – rummut (2014-)
Simen Børven – basso (2015-)