stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Palmuöljy
Koostumus

Palmuöljy poikkeaa useimmista kasviöljyistä siten, että puolet sen rasvahapoista on tyydyttyneitä eli niin sanottua kovaa rasvaa.
Palmuöljy koostuu kuten kaikki muutkin rasvat glyserolin kanssa esteröityneistä rasvahapoista. Palmuöljy sisältää selvästi enemmän tyydyttyneitä rasvahappoja kuin useimmat muut kasviöljyt. Puolet kovettamattoman palmuöljyn rasvahapoista on tyydyttyneitä ja elintarviketeollisuuden käyttämässä kovetetuissa palmuöljyssä vieläkin suurempi osuus. Kovettamattomassa palmuöljyssä on etenkin tyydyttynyttä palmitiinihappoa ja kertatyydyttymätöntä öljyhappoa. Kovettamattomassa palmuöljyssä on lisäksi huomattavasti beetakaroteenia, minkä vuoksi se on väriltään punertavaa. Öljyn keittäminen tuhoaa beetakaroteenin, jolloin öljystä tulee valkeaa.
Palmuöljystä poistetaan tyydyttymättömiä rasvahappoja kovetuksen yhteydessä. Kovetetussa palmuöljyssä ei ole transrasvaa, mutta siinä on havaittu olevan paljon  haitallisia glysidyyliestereitä, 3-monokloropopaanidiolia, 2-monokloropropaanidiolia sekä niiden rasvahappoestereitä, jotka johtuvat öljyn prosessoinnissa käytetyistä korkeista lämpötiloista.
Palmuöljyn kemiallinen koostumus on erilainen kuin öljypalmun siemenestä valmistetussa palmuydinöljyssä.
Koostumus > Kovettamattoman palmuöljyn rasvahappokoostumus

(Tyydyttyneet rasvahapot yht. 49,9 %)
- Palmitiinihappo C16:0 44,3 %
- Myristiinihappo C14:0 1,0 %
- Steariinihappo  C18:0 4,6 %
(Tyydyttymättömät rasvahapot 38,7 %)
- C18:1 38.7%
(Monityydyttymättömät rasvahapot 10,5 %)
- C18:2 10,5 %
Vaikutus veren kolesterolipitoisuuteen

Palmuöljyn sisältämillä tyydyttyneillä rasvahapoilla on yhteys veren nousseeseen kolesterolipitoisuuteen.
Terveysvaikutukset ja käyttörajoitukset

Palmuöljyn terveysriskit ovat olleet tiedossa jo lähes kaksikymmentä vuotta, mutta elintarviketeollisuus ei ole vähentänyt sen sisältämiä haitta-aineita kehotuksista huolimatta.
Terveysvaikutukset ja käyttörajoitukset > Syöpäriski

Palmuöljyn sisältämä glysidoli aiheuttaa syöpää.
Terveysvaikutukset ja käyttörajoitukset > GE, 3-mcpd ja 2-mdpd

Kylmäpuristettu palmuöljy ei sisällä terveydelle  haitallisia aineita, toisin kuin elintarviketeollisuuden käyttämä ultraprosessoitu palmuöljy. Teollinen palmuöljy kuumennetaan valmistusprosessissa 200-asteiseksi. Tämä pilkkoo palmuöljyn rasvahappoja GE:ksi, 3-mcpd:ksi ja 2-mdpd:ksi. Kyseisiä yhdisteitä jää palmuöljyyn niin suuria pitoisuuksia, että ne ovat vaarallisia etenkin alle 18-vuotiaille. Niiden suuri saanti voi aiheuttaa munuaisvaurioita.
Palmuöljyn puhdistuksen yhteydessä syntyy lisääntymisterveydelle haitallisia ja hermotoksisia 2-monoklooripropaani-1,3-diolirasvahappoestereitä (2- MCPDE), 3-monoklooripropaani-1,2-diolirasvahappoestereitä (3-MCPDE) sekä glysidolirasvahappoestereitä (GE). Näistä etenkin 3-MCPDE on osoittautunut mahdollisesti syöpäriskiä lisääväksi ja saattaa aiheuttaa myös eri elinten toimintahäiriöitä. Euroopan ruokaturvallisuusviranomaisen EFSA:n mukaan  3-MCPDE:n päiväsanti saa olla korkeintaan 2 mikrogrammaa painokiloa kohti.
Ympäristöongelmat > Ilmastonmuutos

UNEP:in mukaan (2009) turvemaalla tuotettu palmuöljy vapauttaa hiilidioksidia 3–9-kertaisesti hiilen polttoon verrattuna, jonka korvaaminen vaatii 420 vuoden biopolttoaineen tuotantoa korvautuakseen. UNEP:in mukaan se osoittaa, että turvemaiden kosteusolojen palauttamisen merkityksen ja uudelleenkosteuttamisen potentiaalin päästöjen vähentämiseen.
Professori Jack Rieleyn (Nottingham, 2008) mukaan palmuöljyplantaasi kuivatussa turvemetsässä vapauttaa hiilidioksidia 170 t/ha/vuosi. Palmuöljyn tuotanto on 4 t/ha/vuosi, joka voi tuottaa 2,5 t biodieseliä. Biodiesel säästää 4 t hiilidioksidia/ha/vuosi bensiiniin verrattuna. Koska 4 t säästö ei kumoa 170 t tuotantopäästöjä, palmuöljydiesel on ympäristönsuojelijoiden mielestä huono keino pelastamaan maailmaa ilmastonlämpenemisen suhteen. Arvio ei ole edes pahin ennuste, sillä laskelmassa oletetaan plantaasin uusiminen 25 vuoden jälkeen. Käytännössä plantaasit usein hylätään, kun ravinteet vähenevät 25 vuoden jälkeen ja uusi plantaasi perustetaan kuivattamalla uutta metsää. Hylätyt maat vapauttavat hiilidioksidia hajottamalla ja metsäpaloissa. Laskelmissa ei myöskään huomioida luonnollisen turvemetsän hiilen sidontaa. Britannian hallituksen tutkimuksen mukaan palmuöljy nostaa päästöjä 31 prosenttia fossiilisiin polttoaineisiin verrattuna, kun metsiä muutetaan viljelysmaiksi.
Kulutus

Palmuöljyn kulutukseksi on ennustettu 38,5 miljoonaa tonnia vuosina 2016–2017 eli 35 prosentin kasvua. FAO:n mukaan (2006) palmuöljyn elintarvikekäyttö kasvaa 1,5 % vuosittain ja tuotanto kaksinkertaistuu 2030 mennessä. Maailman palmuöljytuotannosta 80 % käytetään elintarviketeollisuudessa. Euroopan unionin palmuöljytuonti kaksinkertaistui 2000–2006. Viejämaat ovat Malesia, Indonesia ja Papua-Uusi-Guinea. Suurimmat EU:n maahantuojamaat ovat Alankomaat, Saksa, Iso-Britannia ja Espanja. Vuonna 2006/2007 EU:n tuotiin 4,5 miljoonaa tonnia palmuöljyä, 3,2 miljoonaa tonnia palmurehua ja 662 000 tonnia palmunydinöljyä.
Kulutus > Suomi

Elintarvikesektorin lisäksi palmuöljyä käytetään kosmetiikka-, hygieniateollisuudessa sekä energiateollisuudessa. Palmuöljy liikenteen polttoaineena ja sähkön ja lämmön tuotannossa kasvaa. Suomessa myytävät valmisruoat, levitteet, paistettavat pakasteet ja pikkuleivät sisältävät lähes kaikki palmuöljyä. Elintarviketeollisuus tuo jatkojalosteita Ruotsista, Alankomaista, Indonesiasta, Malesiasta, Tanskasta ja Saksasta. Vuonna 2005 elintarviketeollisuuden tuontiin sisältyi:
Raakapalmuöljyä 211 333 kg (83 % Ruotsista)
Juoksevaa palmuöljyä 8 milj. kg (Ruotsi 29 % ja Malesia 29 %)
Jähmeää palmuöljyä 5,8 milj. kg (Indonesia 58 %, Ruotsi ja Malesia)
Kiinteää erotusjätetuotetta 6 milj. kg Malesiasta ja Ruotsista.
Suomen elintarviketeollisuus tarvitsee raakapalmuöljyn, palmuöljyn ja juoksevien jakeiden hankintaan vähintään 2 300 ha plantaaseja. WWF:n vuoden 2007 kyselyyn vastanneista yhtiöistä 80 % ostaa palmuöljyn kasvirasvaseoksena, jonka palmuöljyn osuus vaihtelee 0–100 % välillä. Seosten tuonti vuonna 2005 oli 31 milj. kg.
Ympäristöjärjestö WWF:n vuonna 2016 tekemässä vastuullisuusvertailussa suomalaiset elintarvikeyritykset Fazer ja S-ryhmä saivat täydet 9 pistettä ja Raisio ja Kesko kuusi pistettä. Suomalaisyritykset olivat kasvattaneet vastuullisen öljyn osuutta kolmen vuoden takaisesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ei sademetsää tankkiin Palmuöljy-tuotannon ongelmat Greenpeace 28.9.2007
WWF: Sademetsät biopolttoaineeksi?
Fineli:Palmuöljyn ravintosisältö
Fineli:Palmuydinöljyn ravintosisältö
Vaaleakeltayökkönen

| Vaaleakeltayökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Tarhayökköset Hadeninae
Suku::  Xanthia
Laji::  icteritia
Kaksiosainen nimi
 Xanthia icteritia  (Hufnagel, 1766) 
Synonyymit
 Cirrhia icteritia 
Katso myös
   Vaaleakeltayökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaaleakeltayökkönen (Xanthia icteritia) on palearktisella alueella hyvin yleinen loppukesän ja alkusyksyn yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Pohjaväriltään vaaleankeltainen, keskikokoinen ja teräväsiipinen yökkönen, josta on kolme erilaista värimuotoa. Värimuodolla f. flavescens ainoana etusiipien kuviointina erottuu tummana osa munuaistäplää sekä rivi tummia pisteitä aaltoviirun kohdalla lähellä siiven kärkeä. Myös yleisemmällä värimuodolla etusiiven munuaistäplä ja pisterivi erottuvat tummina, mutta lisäksi ulomman poikkiviirun kohdalla on leveä, kellanruskea varjostuma ja siiven etureunassa kolme kellanruskeaa laikkua. Kuvioinnin voimakkuus vaihtelee yksilöittäin. Kolmas värimuoto on ruosteenruskea f. aurantia. Takasiivet ovat yksivärisen valkoiset. Siipiväli on 32–40 mm.
Vuonna 1988 Helsingin seudulta pyydystetyistä 963 vaaleakeltayökkösestä oli pyydystyspaikasta riippuen 20–40 % värimuotoa f. flavescens. Muotoa f. aurantia tavattiin vain yksi yksilö. Vaalean muodon osuus oli suunnilleen sama myös Perämeren pohjukassa, jossa vastaavasti 777 yksilöstä viisi oli muotoa f. aurantia.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys kattaa suurimman osan Eurooppaa pois lukien eteläisimmät alueet. Idässä sitä tavataan aina Kiinaan ja Koreaan saakka. Suomessa vaaleakeltayökkönen elää lähes koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena elokuun alkupuolelta syyskuun loppuun huipun ollessa elokuun lopulla.
Elinympäristö ja elintavat

Erittäin yleinen pensaikoissa sekä lehti- ja sekametsissä elävä laji. Perhoset lentävät pimeän tullen ja tulevat helposti syötille, huonommin valolle. Toukka elää aluksi pajulla, mutta siirtyy myöhemmin ruohovartiseen kasvillisuuteen. Kotelo on löyhässä kotelokopassa maassa. Muna talvehtii.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat aluksi pajut (Salix), myöhemmin erilaiset ruohovartiset kasvit. Lisäksi se syö mustikkaa (Vaccinium myrtillus).
Aiheesta muualla

Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q883546  Wikispecies: Xanthia icteritia  BioLib: 53886  BOLD: 196809  EoL: 471445  EUNIS: 310619  Fauna Europaea: 447793  Fauna Europaea (new): 2e4faa65-7b64-42be-8df1-a014ce1cce22  GBIF: 1771678  iNaturalist: 326198  IRMNG: 11192762  LepIndex: 261084  LoB: 5030  MaBENA: XanthIcter  NCBI: 987434  Observation.org: 9879  Open Tree of Life: 535228  Laji.fi: MX.62652
Uusien tähtien alla

| Uusien tähtien alla> Now, Voyager |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Irving Rapper
Käsikirjoittaja:  Casey Robinson
Perustuu:  Olive Higgins Prouty romaaniin Now, Voyager
Tuottaja:  Hal B. Wallis
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  Sol Polito
Leikkaaja:  Warren Low
Tuotantosuunnittelija:  Robert M. Haas
Pukusuunnittelija:  Orry-Kelly
Pääosat:  Bette Davis Paul Henreid Claude Rains Gladys Cooper
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   22. lokakuuta 1942 New York City, New York 31. lokakuuta 1942  1. huhtikuuta 1945
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, portugali
Tuotto:  2 200 000 USD (USA)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uusien tähtien alla (Now, Voyager) on Irving Rapperin ohjaama ja Hal B. Wallisin tuottama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1942. Sen pääosissa ovat Bette Davis, Paul Henreid ja Claude Rains. Elokuvan käsikirjoituksen laati Casey Robinson Olive Higgins Proutyn romaanin Now, Voyager (1941) pohjalta. Prouty lainasi romaaninsa nimen Walt Whitmanin runosta The Untold Want. Warner Brothers toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja levittäjänä.
Vuonna 2007 Uusien tähtien alla valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. Vuonna 2002 Uusien tähtien alla oli saanut sijan 23 AFI:n 100-vuotissarjan 100 romanttisinta elokuvaa -listalla. Bette Davisin sitaatti elokuvan lopussa (Oh, Jerry, don't let's ask for the moon. We have the stars., suom. Voi Jerry, älä pyydä kuuta. Meillä on tähdet.) sijoitettiin AFI:n 100-vuotissarjan 100 hienointa elokuvasitaattia -listan sijalle 46. Elokuva tunnetaan myös kohtauksesta, jossa Paul Henreidin näyttelemä Jerry Durrance laittaa kaksi savuketta suuhunsa, sytyttää ne ja sitten antaa toisen savukkeista Bette Davisin näyttelemälle Charlotte Valelle.
Juoni

Nuoren Charlotte Valen (Bette Davis) itsetunto on pahasti murentunut ja hän on hermoromahduksen partaalla asuessaan dominoivan äitinsä (Gladys Cooper) kanssa. Äitinsä jyräämä Charlotte on kasvanut ylipainoiseksi ja neuroottiseksi yksinäiseksi vanhaksipiiaksi. Charlotten veljen vaimo pitää tilannetta niin pahana, että esittelee henkisesti traumatisoituneen Charlotten psykiatri Jaquithille (Claude Rains), joka lähettää Charlotten parantolaan. Jaquith auttaa Charlottea saamaan otteen elämästään ja löytämään itsetuntonsa. Kun Charlotte on päässyt eroon äidistään, hän löytää itsensä ja hänestä tulee uusi nainen vahvana ja itsenäisenä. Tämän jälkeen Charlotte lähtee risteilylomalle Etelä-Amerikkaan, jonka aikana hän tapaa elämänsä miehen, eurooppalais-amerikkalaisen arkkitehdin Jeremiah "Jerry" Duvaux Durrancen (Paul Henreid). Mies on kuitenkin jo ennestään avioliitossa, mutta ei kerro tätä Charlottelle. Durrance on juuttunut onnettomaan avioliittoonsa tyttärensä takia.
Palatessaan lomaristeilyltään Charlotte on muuttunut varmaksi ja itsenäiseksi naiseksi, mikä ei miellytä hänen äitiään. Charlottelle ja äidille syntyy yhteenotto, ja äkillisen sydänkohtauksen saanut äiti menehtyy. Charlotte tuntee tästä valtavaa syyllisyyttä, jolloin hän lähtee uudelleen psykiatri Jaquithin hoitoon parantolaan. Parantolassa Charlotte tapaa Jerryn hyljeksityn tyttären Tinan (Janis Wilson), jonka tarina on hyvin samanlainen kuin Charlottella. Sen sijaan että rikkoisi Durrencen avioliiton, Charlotte tekee suuren uhrauksen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Bette Davis  | … |  Charlotte Vale   |
|   Paul Henreid  | … |  Jeremiah "Jerry" Duvaux Durrance   |
|   Claude Rains  | … |  tohtori Jaquith   |
|   Gladys Cooper  | … |  rouva Windle Vale   |
|   Ilka Chase  | … |  Lisa Vale   |
|  Bonita Granville  | … |  June Vale   |
|  John Loder  | … |  Elliot Livingston   |
|  Lee Patrick  | … |  "Deb" McIntyre   |
|  James Rennie  | … |  Frank McIntyre   |
|  Franklin Pangborn  | … |  herra Thompson   |
|  Katharine Alexander  | … |  neiti Trask   |
|  Mary Wickes  | … |  hoitaja Dora Pickford   |
|  Janis Wilson  | … |  Christine "Tina" Durrance   |
|  David Clyde  | … |  William   |
Tuotanto

Alun perin Edmund Goulding kiinnitettiin elokuvahankkeen ohjaajaksi. Goulding halusi Irene Dunnen Charlotte Valen rooliin. Kun Goulding sairastui, Michael Curtiz palkattiin ohjaajaksi. Curtiz olisi halunnut Norma Shearerin tai Ginger Rogersin naispääosaan. Kun Bette Davis sai tietää projektista, hän taisteli roolista ja onnistui lopulta vakuuttamaan tuottaja Hal B. Wallisin. Davis kieltäytyi työskentelemästä Curtizin kanssa, ja lopulta ohjaajaksi kiinnitettiin Irving Rapper. Davis uppoutui Charlotten rooliin syvemmin kuin aiempiin elokuvarooleihinsa. Aluksi Claude Rains oli hylännyt psykiatri Jaquithin roolin sen vähäpätöisyyden vuoksi. Psykiatrin rooli käsikirjoitettiin uudelleen, ja Rains sai palkkaa 5 000 dollaria viikolta. Davis paljasti omaelämäkerrassaan This ’N That (1987), että vastanäyttelijä Claude Rains oli hänen lempityötoverinsa. Davis ja Rains näyttelivät yhdessä myös elokuvissa Vapaudensankari Juarez (1939), Naisen valta (1944) ja Rakkauden valhe (1946).
Elokuvan käsikirjoitus on varsin uskollinen romaanille. Romaanissa Charlotte lähtee Välimeren risteilylle eikä Etelä-Amerikan risteilylle. Euroopassa ei voinut elokuvahankkeen aikaan kuvata toisen maailmansodan takia.
Uusien tähtien alla -elokuvan kuvaukset alkoivat 7. huhtikuuta 1942. Elokuvaa kuvattiin Kalifornian San Bernardinon kansallismetsässä, Laguna Beachilla, Los Angelesin Hollywoodissa ja Warner Brothersin studioilla Burbankissa sekä Massachusettsin Bostonissa ja Cambridgessa. Kuvaukset myöhästyivät muutaman viikon, koska tuli päällekkäisyyksiä Michael Curtizin Casablancan kuvausten kanssa, joissa myös tarvittiin Claude Rainsiä ja Paul Henreidiä. Rains sai kaikki kohtauksensa valmiiksi 3. kesäkuuta 1942 ja kuvasi ensimmäisen kohtauksensa Casablancassa heti seuraavana aamuna. Uusien tähtien alla -elokuvan kuvaukset päättyivät 23. kesäkuuta 1942 ja uusintaotot tehtiin 3. heinäkuuta.
Julkaisu ja vastaanotto

Uusien tähtien alla sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. lokakuuta vuonna 1942 New Yorkissa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 31. lokakuuta 1942. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 1. huhtikuuta vuonna 1945.
Uusien tähtien alla sai ilmestyessään kriitikoilta sekalaiset arvostelut, mutta oli yleisön keskuudessa suuri menestys. Uusien tähtien alla -elokuvasta tuli vuoden 1942 ja Bette Davisin uran suurimpia kassamagneetteja. Uusien tähtien alla tuotti Yhdysvalloissa 2,2 miljoonaa dollaria.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 90 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu 21:een arvosteluun.
Julkaisu ja vastaanotto > Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

| Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Voitto / ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1943 | Oscar-palkinto | Paras musiikki | Max Steiner | Voitto |
| 1943 | Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Bette Davis | Ehdokkuus |
| 1943 | Oscar-palkinto | Paras naissivuosa | Gladys Cooper | Ehdokkuus |
Radiosovitukset

Lux Radio Theater lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 10. toukokuuta 1943, jolloin Paul Henreid uusi elokuvaroolinsa. Bette Davis uusi elokuvaroolinsa Lux Radio Theaterin radiosovituksissa 11. helmikuuta vuonna 1946 ja 24. toukokuuta vuonna 1955.
Aiheesta muualla

Uusien tähtien alla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uusien tähtien alla Elonet.
Uusien tähtien alla AllMoviessa. (englanniksi)
Uusien tähtien alla TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Parallaksi

Parallaksi (kreikaksi παράλλαξις, parallaksis = vaihtelu, vaihteleva liike) on tähtitieteessä kulma, jossa maapallon radan säde näkyy tähdestä. Se ilmoitetaan tavallisimmin kaarisekunteina tai millikaarisekunteina.
Parallaksi yleisesti

Parallaksi tarkoittaa yleisesti sitä, että kun havaitsija liikkuu, niin paikallaan oleva
esine näyttää liikkuvan taustaansa nähden. Parallaksi on yleisesti se kulman muutos, joka
aiheutuu tarkasteltaessa esinettä taustaansa vasten kahdesta eri paikasta. Mitä suurempi kulma
on, sitä pienempi esineen etäisyys on. Parallaksia käytetäänkin kolmiomittauksessa ja
lähimpien tähtien etäisyyden mittauksessa, jolloin maan kiertorata on suurin käytettävissä oleva
kanta. Jos esineiden välille ei muodostu parallaksia, ne ovat samalla etäisyydellä havaitsijasta.
Parallaksi tähtitieteessä

Parallaksia käytetään tähtitieteessä tähden etäisyyden mittaukseen. 
Kun Maa liikkuu vuoden aikana pitkin kiertorataansa auringon ympäri, näyttää havaittava tähti piirtävän taustatähtien suhteen ympyrän, jos se sijaitsee taivaan navalla, edestakaisen janan, jos se sijaitsee maan ratatasossa ja muulloin ellipsin. Tämän ellipsin isoakselin puolikasta sanotaan vuotuiseksi parallaksiksi ja sitä merkitään tavallisesti π:llä.
Parallaksia voidaan käyttää etäisyydenmittauskeinona vain sellaisille tähdille, jotka sijaitsevat enintään muutamien satojen valovuosien päässä. Tuhansien valovuosien päässä sijaitsevien tähtien parallaksi on niin pieni, että se ei enää erotu. Koska kaikilla tähdillä on myös pieni ominaisliike (todellinen liike avaruuden halki toistensa suhteen), ei täsmällistä liikkumatonta pistettä taustataivaalle voida määrittää.
Parsek on määritelty siksi etäisyydeksi, josta Maan radan keskimääräinen säde näkyy yhden kaarisekunnin suuruisena. Yksi parsek on noin 3,26 valovuotta. Lähimmän tähden Proxima Centaurin parallaksi on 0,77233 kaarisekuntia, jolloin sen etäisyydeksi saadaan 1,29 parsekia eli 4,22 valovuotta. Tähtien ohella parallaksi on huomattavasti selvemmin havaittavissa Kuulla tähtitaivaan suhteen, kun sitä havainnoidaan eri puolilta maapalloa.
Laskeminen

Parallaksin suuruus kaarisekunteina saadaan kaavalla
jossa AU on astronominen yksikkö ja d mitattavan kohteen etäisyys astronomisina yksiköinä. Yksinkertaistetussa muodossa parallaksi voidaan laskea kaavalla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Parallaksi Wikimedia Commonsissa
Vuotuisen parallaksin määrittäminen.
Kun Maa kiertää radallaan, kaukainen tähti näyttää
tekevän parallaksin suuruista ympyrää, ellipsiä tai viivaa suhteessa lähitähtiin.
Vaasan rykmentti 2. pataljoona

Vaasan rykmentin 2. pataljoona oli valkoisten itäarmeijan Vaasan rykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli jääkärikapteeni Yrjö Väinönheimo, myöh. jääkärikapteeni Vilho Lindén.
Joukko-osastot

5. komppania
Päällikkö: jääkäriluutnantti Viljo Laakso (10. huhtikuuta alkaen).
6. komppania
Päällikkö: C. Carlsson.
7. komppania
Päällikkö: jääkärijääkäriluutnantti Lahja Oksanen (8. huhtikuuta alkaen), jääkäriluutnantti Juho Komonen.
8. Konekiväärikomppania
Päällikkö: jääkäriluutnantti Emil Vähäpassi.
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit

Adjutanttina jääkärivääpeli Onni Vuorisalo (palveli aikaisemmin Hämeen ryhmän Mäntän pataljoonassa)
Vaajakosken rautatieasema

Vaajakosken rautatieasema (lyh. Vko) (vuosina 1918–1920 Haapaniemen rautatieasema) on Jyväskylässä Tölskän kaupunginosassa, Vaajakoski–Jyskän suuraluella sijaitseva rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla Jyväskylä–Pieksämäki. Jyväskylän rautatieasemalta sinne on matkaa 7,4 kilometriä ja Lievestuoreen rautatieasemalta 17,4 kilometriä. Asema toimi pitkään Vaajakosken tehtaiden lastauspaikkana, mutta tavaraliikenne väheni SOK:n tehtaiden lakkauttamisen jälkeen. Asemalla lastataan kuitenkin yhä jonkin verran puuta tavarajuniin. Henkilöliikennettä ei ole.
Junaliikenteen historiaa

Ennen rautatien valmistumista Vaajakoskelta Jyväskylään matkustettiin laivalla, hevoskyydillä ja kävellen. Laivat kulkivat vain sulan veden aikaan. Vaajakosken rautatieasema otettiin käyttöön vuonna 1918. Linja-autoliikenne Vaajakoskelta Jyväskylään alkoi 1925. Laivaliikenne lopetettiin vuonna 1928 junien ja bussien kasvaneen suosion vuoksi.
Vaajakoskella pysähtyvien henkilöjunien määrä oli vuonna 1965 kaksikymmentä junaa vuorokaudessa, 1975 kaksitoista ja vuonna 1985 enää seitsemän. Määrä väheni keväällä 1988 kolmeen, kun kiskobussit (”Lättähatut”) lopettivat liikennöinnin. Asema muutettiin miehittämättömäksi keväällä 1990. Viimeisetkin pysähdykset Vaajakoskella loppuivat vuonna 1992.
Vaajakosken rautatieasema oli aiemmin myös vilkas tavaraliikennepaikka, mutta SOK:n tehtaiden lakkauttamisen ja maantiekuljetusten lisääntymisen vuoksi se on hiljentynyt. Vuonna 1990 asemalle saapui 4 000 tonnia tavaraa ja sieltä lähti 3 000 tonnia. Vuonna 1950 vastaavat luvut olivat 24 000 tonnia ja 22 000 tonnia.
Turvalaitemuutokset Vaajakosken liikennepaikalla valmistuivat 26. huhtikuuta 2007, jolloin liikennepaikka siirtyi kauko-ohjattavaksi Pieksämäeltä käsin. Ensimmäinen kauko-ohjattu junakohtaus liikennepaikalla tapahtui vuorokauden vaihtuessa 26.–27. huhtikuuta, kun liikennepaikalla kohtasivat tavarajunat 3035 ja 4040.
Asematalo ja tavaramakasiini

Aseman asematalo ja tavaramakasiini on rakennettu vuosina 1914–1918, ja ne on suunnitellut arkkitehti Thure Hällström. Hirsirakenteinen asemarakennus on peruskorjattu vuonna 1962. Asemarakennuksessa sijaitsi aikoinaan lipunmyynti- ja odotustilojen lisäksi asemapäällikön asunto. Rakennus oli sittemmin välillä tyhjillään ja välillä asuttuna. Se on toiminut myös Jyväskylän kiskoliikennekerhon tilana ja siinä on toiminut antiikkiliike. Asemalla toimi vuodesta 2008 keramiikkapaja ja syksyllä 2011 avattu kuuden käsityöyrittäjän Resiina-myymälä. Nykyisin asemarakennuksessa toimii kylpyhuonekalustemyymälä ja remontointiyritys.
Asemarakennuksen vieressä on entinen VR:n makasiinirakennus, jossa on viime vuosina toiminut paikallisen taiteilijan ateljee-galleria. Rakennukset siirtyivät VR:ltä ensin Jyväkylän maalaiskunnan ja sittemmin kaupungin omistukseen. Vuonna 2013 Jyväskylän kaupunki myi asemarakennuksen ja makasiinirakennuksen tontteineen Metropolis Oy:lle, joka ryhtyi remontoimaan heikkoon kuntoon päässeitä rakennuksia.