stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuumastukki (kerho)

Tuumastukki (Tumstocken) oli naisarkkitehtien perustama kaksikielinen ammatillinen kerho, joka toimi vuosina 1919–1924. Kerho perustettiin Helsingin teknillisessä korkeakoulussa 1910-luvulla opiskelleiden naisarkkitehtien toimesta, koska naisilla ei ollut toimintamahdollisuuksia miesarkkitehtien hallinnoimissa yhteisöissä. Kerhon toimintaan kuuluivat esitelmät, retket, juhlat ja leikkimieliset arkkitehtuurikilpailut. Tuumastukin jäseniä olivat Agda Aspelin, Aili-Salli Ahde, Aino Marsio, Elina Nissilä, Elsa Arokallio, Elsi Borg, Elli Ruuth, Eva Kuhlefelt-Ekelund, Hanna-Liisa Kalliala, Kerstin Holmberg, Salme Cornér sekä Sylvi Erikson. Valtaosa Tuumastukin jäsenistä oli aktiivisia myös vuonna 1942 perustetussa Architectassa. Tuumastukin kerhopäiväkirja säilytetään Architectan arkistokokoelmassa Kansallisarkistossa.
Tumblr

| Tumblr |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  www.tumblr.com
Tyyppi:  Virtuaaliyhteisö, Blogi Sosiaalinen media
Rekisteröinti:  vapaaehtoinen
Kielet:  englanti
Omistaja:  Useita omistajia
Avattu:  2007
Nykyinen tila:  Toiminnassa
Tumblr on blogipalvelu, jonne käyttäjät voivat lähettää blogikirjoituksia, videoita, linkkejä, kuvia ja musiikkia. Sivustolla on yli 46,2 miljoonaa rekisteröityä käyttäjätiliä. Tumblrin loivat David Karp ja Marco Arment vuonna 2007. Tumblrissa voi seurata muiden käyttäjien blogeja ja lähettää uudelleen muiden käyttäjien postauksia. Sivustolla voi myös lähettää viestejä tai fanipostia muille käyttäjille.
Historia

David Karp aloitti Tumblrin toiminnan helmikuun 19. päivä vuonna 2007. Kahden viikon aikana sivusto keräsi 75 000 käyttäjää. Vuonna 2009 tumblrista tehtiin iPhonelle oma ohjelmansa. Vuonna 2010 ohjelma tuli käyttöön myös BlackBerryille.
Vuoden 2012 loppuun mennessä sivusto oli kerännyt 125 miljoonaa dollaria rahoitusta sijoittajilta. Samana vuonna se teki 13 miljoonaa tuottoja.
Sivusto aloitti mainostilan myynniin kesällä 2012.
Toukokuussa 2013 Yahoo! osti sivuston 1,1 miljardin US-dollarin käteiskaupalla.
Verizon Communications osti Yahoo!:n kesäkuussa 2017 ja siirsi sen ja Tumblrin Oath-divisioonaansa (myöhemmin Verizon Media). 
Verizon alaskirjasi Yahoon ja AOL:n ostosta 4,6 miljardin tappiot joulukuussa 2018.
Maaliskuussa 2019 SimilarWeb arvioi, että Tumblr oli menettänyt 30% kävijöistään kiellettyään joulukuussa 2018 pornografisen sisällön sivustolla.
Elokuussa 2019 Verizon Media ilmoitti myyvänsä Tumblrin Automatticille, joka ylläpitää WordPress.com-blogipalvelua. Axios arvioi että myyntihinta oli alle 3 miljoonaa dollaria.
Käyttö

Tumblrissa on kesäkuussa 2024 noin 601 miljoonaa blogia ja huhtikuussa 2019 yli 171 miljardia postausta.  Sivustolla käydään noin 13 miljardia kertaa kuukaudessa ja käyttäjät tekevät noin 40 miljoonaa postausta päivittäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tumblr Wikimedia Commonsissa
Tony Jay

| Tony Jay> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. helmikuuta 1933  Lontoo
Kuollut: 13. elokuuta 2006 (73 vuotta)  Los Angeles, Kalifornia
Puoliso:  Marta MacGeraghty
Näyttelijä
Aktiivisena:  1970–2006
Merkittävät roolit:  Frollo (Notre Damen kellonsoittaja)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tony Jay (2. helmikuuta 1933 Lontoo, Englanti – 13. elokuuta 2006) oli englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan pitkän uransa aikana parhaiten äänirooleistaan animaatiosarjoissa, elokuvissa ja videopeleissä. Hänen tunnetuin roolinsa on Tuomari Claude Frollon ääni Disneyn elokuvassa Notre Damen kellonsoittaja.
Filmografia

| Elokuvat | Rooli | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Majuba: Heuwel van Duiwe |  | 1968 |
| Petticoat safari |  | 1969 |
| Lied in my hart | Rudi | 1970 |
| Scotty & Co. | GIinger Sid | 1970 |
| Sien Jou More | Prof. Ivan Ullman | 1970 |
| Taxi! | Red Kowalski | 1970 |
| My way | Natie Kaplan | 1972 |
| Leatherlip |  | 1972 |
| Love and death | Vladimir Maximovich | 1975 |
| My way II | Natie Kaplan | 1977 |
| The Greek Tycoon | Tohtori | 1978 |
| Rosvoja, Rosvoja | Korkeampi voima | 1981 |
| Tuulen taakson Nausicaä | Kertoja | 1984 |
| Little Dorrit | Tohtori | 1987 |
| Identtiset kaksoset | Professori Werner | 1988 |
| Äitipuoli avaruudesta (my stepmother is an alien) | Neuvoston päällikkö | 1988 |
| Asterix ja suuri taistelu | Kertoja | 1989 |
| Kaunotar ja hirviö | Herra Kammo | 1991 |
| Beasties | Frankie | 1991 |
| Tom ja Jerry panevat kaupungin sekaisin | Lickboot | 1992 |
| Peukaloliisa | Härkä | 1994 |
| Scooby-Doo Arabian yössä |  | 1994 |
| Kaikenkarvainen Charlie 2 | Reginald | 1996 |
| Notre Damen kellonsoittaja | Tuomari Claude Frollo | 1996 |
| Ipanat (Elokuva) | Tohtori Lipschitz | 1998 |
| Fievel 3 - Manhattanin aarre | Herra Toplofty | 1998 |
| Austin Powers - agentti joka tuuppasi minua | Kertoja | 1999 |
| Tehtävä - Pelastakaa kesäloma | Tohtori Rosenthal | 2001 |
| Race to Space | Kertoja | 2001 |
| Aarreplaneetta | Kertoja | 2002 |
| Viidakkokirja 2 | Shere Khan | 2003 |
| Villit ipanat | Tohtori Lipschitz | 2003 |
| Albert Fish: In sin he found salvation | Kertoja | 2007 |
Aiheesta muualla

Tony Jay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
NNDB
U2 360° Tour

U2 360° Tour oli irlantilaisen rock-yhtye U2:n vuosina 2009–2011 järjestämä kiertue, joka seurasi yhtyeen vuoden 2009 studioalbumia No Line on the Horizon. Kiertueella U2 konsertoi stadioneilla Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Euroopassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Afrikassa. Kiertue sai nimensä ympyränmuotoisesta lavarakennelmasta ja siitä, miten yleisö sijoittui konserttilavan ympärille. Kiertueen lavarakennelma The Claw oli 50 metriä korkea ja koostui äänentoistojärjestelmästä sekä laajenevasta lieriönmuotoisesta videonäytöstä, ja se on suurin koskaan rakennettu lavarakennelma.
Kaikki kiertueen konserteista olivat loppuunmyytyjä. Moni konserteista myytiin loppuun vain minuuteissa lipunmyynnin alkamisen jälkeen. The Claw -rakennelman vaativan rakentamisen ja kuljettamisen vuoksi yhtyeellä oli kiertueen aikana käytössään kolme erillistä lavarakennelmaa. Konserttien 360-asteinen tuotanto kasvatti monien stadioneiden yleisökapasiteettia jopa 25 prosentilla, minkä johdosta U2 teki yleisöennätyksiä yli 60 konsertissaan.  U2 360° Tourin show käsitti monia eri teemoja: eräs näistä oli ulkoavaruus, sillä The Claw muistutti ulkoisesti avaruusalusta. Konserteissa esitettiinkin muun muassa videoviestejä Kansainväliseltä avaruusasemalta. Konserttien yhteiskuntapoliittisia puolia edustivat muun muassa Desmond Tutun ja Aung San Suu Kyin videoviestit. Myös yhtyeen settilista vaihteli: vuoden 2010 konserteissa esitettiin julkaisemattomia kappaleita, ja vuonna 2011 yhtye soitti enemmän 1990-luvun kappaleitaan juhlistaakseen 20 vuotta täyttänyttä albumiaan Achtung Baby.
Kiertue käynnistyi 30. kesäkuuta 2009 Barcelonasta, Espanjasta ja päättyi 30. heinäkuuta 2011 Monctoniin, Kanadaan. Yhtye taltioi vuoden 2009 lokakuussa konserttinsa Kalifornian Pasadenassa Rose Bowl -stadionilla konserttivideoksi U2 360° at the Rose Bowl. Konsertti esitettiin myös suoratoistona YouTube-sivustolla. U2 360° Tour keräsi positiivisia arvioita niin yhtyeen faneilta kuin kriitikoiltakin, ja se oli päättyessään rikkonut lukuisia ennätyksiä. U2 360° Tour on muun muassa kaikkien aikojen tuottoisin konserttikiertue yli 736 miljoonan dollarin lipputuloillaan, sekä kaikkien aikojen eniten yleisöä kerännyt (yli 7,2 miljoonaa myytyä lippua) konserttikiertue.
Helsingin 2010 konsertti

Helsingin olympiastadionin konsertit 20. ja 21. elokuuta 2010 valtasivat ennätyksellisen suuret konserttiyleisöt. Helsingin konsertti on vuonna 2009 alkaneen kiertueen 36. kaupunki. Kahtena konserttipäivänä arvioitiin osallistuvan yhteensä yli 104 000 kuulijaa. Innokkaimmat fanit olivat jonottaneet konserttiin pääsyä jo keskiviikosta 18. elokuuta lähtien. Edellisen kerran U2 esiintyi Suomessa vuonna 1997. U2:n kaksi Helsingin-konserttia olivat kiinnostaneet ihmisiä eri puolilla Eurooppaa. Esimerkiksi lauantaille myytiin pelkästään Baltian maihin 4 000 lippua. Paikalle saapuivat myös Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves ja pääministeri Andrus Ansip.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
U2 360° U2:n virallisilla sivuilla (englanniksi)
Amnesty kiertueella U2:n kanssa (englanniksi)
U2 esiintymässä Helsingin olympiastadionilla elokuussa 2010. The Claw -lavarakennelma (korkeus 51 m) ja stadionintorni (72 m).
U6 (Berliinin metro)

U6 on Großprofil-linja Berliinin metrossa.
Asemat

| Asema | Risteävät linjat |
| --- | --- |
U6
Alt-Tegel: S8
Borsigwerke: 
Holzhauser Straße: 
Otisstraße: 
Scharnweberstraße: 
Kurt-Schumacher-Platz: 
Afrikanische Straße: 
Rehberge: 
Seestraße: 
Leopoldplatz: U9
Wedding: S41, S42, S45, S46, S47
Reinickendorfer Straße: 
Schwartzkopffstraße: 
Naturkundemuseum: 
Oranienburger Tor: 
Friedrichstraße: S1, S2, S5, S7, S75, S9, DB
Französische Straße: 
Stadtmitte: U2
Kochstraße: 
Hallesches Tor: U1
Mehringdamm: U7
Platz der Luftbrücke: Berlin-Tempelhofin lentoasema
Paradestraße: 
Tempelhof: S41, S42, S45, S46, S47
Alt-Tempelhof: 
Kaiserin-Augusta-Straße: 
Ullsteinstraße: 
Westphalweg: 
Alt-Mariendorf:
Historia

Linjan ensimmäinen osuus Hallesches Torin ja Seestraßen välillä avattiin vuonna 1923. Alun perin linjan tunnuksena oli C. Eteläpäässään linjaa jatkettiin 1920-luvulla pala palalta, kunnes se vuonna 1929 ulottui Tempelhofiin. Vuonna 1966 sitä jatkettiin Tempelhofista edelleen Alt-Mariendorfiin. Pohjoispäässään linjaa jatkettiin vuonna 1956 Kurt-Schumacher-Platzille ja vuonna 1958 Tegeliin.
Berliinin kahtiajaon aikana 1949–1990 linja oli Länsi-Berliinin julkisen liikenteen käytössä. Reitin molemmat päät sijaitsivat Länsi-Berliinin, mutta keskiosa osittain Itä-Berliinin puolella. Linja oli Länsi-Berliinin julkisen liikenteen käytössä. Sen jälkeen kun Berliinin muuri vuonna 1961 rakennettiin, linja kulki edelleen Itä-Berliinin alueen kautta, mutta metrojunat eivät saaneet pysähtyä siellä sijainneilla asemilla, joita kutsuttiinkin haamu­asemiksi, lukuun ottamatta Friedrich­straßen asemaa, jossa oli vaihto­mahdollisuus Länsi-Berliiniin johtavaan S-Bahn-linjaan ja jossa myös oli yksi Berliinin harvoista rajan­ylitys­paikoista.
Friedrichstraßen tunneliasema
Scharnweberstraßen pinta-asema
Uueroc

Uueroc eli Waroch oli Bretagneen muuttaneiden kelttiläisten brittien eli sittempien bretonien keskuudessa vaikuttanut hallitsija nykyisen Nantesin alueella. Hänet tunnetaan etenkin aikalaisteoksesta Historia Francorum.
Uueroc on kelttiläinen nimi. Todennäköisesti se on johdettu juuresta uer ja -oc on adjektiivisuffiksi. Uueroc tunnetaan erityisesti hänen aikalaisensa Gregorius Toursilaisen teoksesta Historia Francorum, jossa Gregorius  on latinalaistanut Uuerocin nimen muotoon Warochus.
Uueroc on yksi historiallisista lähteistä parhaiten tunnetuista brittien muuttoliikkeen ajan hallitsijoista. Luoteis-Bretagnessa sijainnut Gwenedin ruhtinaskunta tunnettiin keskiajalla vaihtoehtoisella nimellä Bro-Uueroc eli Uuerocin maa. Uuerocin isä oli Macliavus (Magliauos). Historia Francorum kertoo kaoottisesta ajanjaksosta 569–577, joka seurasi Macliavuksen kuolemaa. 570-luvun loppupuolelta lähtien Uueroc ja hänen poikansa Canap sotivat frankkien kuninkaita Kilperikiä ja Guntramia vastaan. Uuerocin bretonit hyökkäsivät Nantesin ja Rennesin alueelle vieden mukanaan ryöstösaalista ja vaneja. 500-luvun sodissa muodostui niin sanottu Bretagnen rajamaa (Brittanorum limes tai Marca Britannia), josta tuli bretonin kielen itäraja.
Uueroc oli paitsi historiallinen hahmo, mutta hän innoitti myös kirjallisuuden henkilöitä. Ranskalaisen Chrétien de Troyesin Erec et Eniden päähahmo Erec ja walesilainen Geraint on johdettu Uuerocin esikuvan mukaan.
USS Narwhal (SSN-671)

| USS Narwhal |
| --- | --- |
 USS Narwhal
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  17. tammikuuta 1966
Laskettu vesille:  9. syyskuuta 1967
Palveluskäyttöön:  12. heinäkuuta 1969
Poistui palveluskäytöstä:  1. heinäkuuta 1999
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 027 t (pinnalla) 5 378 t (sukelluksissa)
Pituus:  95,7 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  1 x S5G-painevesireaktori
Miehistöä:  12 upseeria ja 95 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 21" torpedoputkea
USS Narwhal (runkonumero SSN-671) oli Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene, joka oli palveluksessa 1969-1999.
Valmistus

Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1964 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta, missä köli laskettiin 17. tammikuuta 1966. Se laskettiin vesille 9. syyskuuta 1967 kumminaan Glynn R. Donaho ja otettiin palvelukseen 12. heinäkuuta 1969 ensimmäisenä päällikkönään W. A. Matson.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1999.
Tuhkakeskiviikko

Tuhkakeskiviikko (lat. dies cinerum) on läntisen kristikunnan kirkkovuodessa juhla, joka aloittaa pääsiäistä edeltävän 40 päivän paastonajan. Tuhkakeskiviikko on kirkkovuodessa laskiaissunnuntaita seuraava keskiviikko, joka samalla lopettaa paastoa edeltävän karnevaali- tai laskiaisajan. Paastonaika jatkuu tuhkakeskiviikosta lankalauantaihin. Tuhkakeskiviikon ja pääsiäislauantain väliin jää, nämä päivät mukaan luettuina, 46 päivää, mutta paastopäivien lukumääräksi tulee 40, koska paastonajan sunnuntait ja palmusunnuntai eivät ole paastopäiviä. 40 päivän paastonaika muistuttaa Jeesuksen paastosta autiomaassa ennen hänen julkisen toimintansa alkua. Sen tarkoituksena on valmistaa kristittyjä pääsiäisen viettoon, auttaa heitä miettimään syntejään ja puutteitaan sekä tekemään niistä parannusta kehottaen heitä samalla lähimmäisenrakkauden tekoihin.
Tuhkakeskiviikon liturgia

Tuhkakeskiviikko on saanut nimensä lännen kirkossa 1000-luvulla alkaneesta tavasta sirotella paastonajan aluksi ylleen tuhkaa katumuksen ja parannuksen merkiksi. 1100-luvulla tuli tavaksi, että sirottelussa käytetty tuhka tehtiin polttamalla edellisen vuoden palmusunnuntaina siunatut palmunoksat.
Nykyään katolisessa kirkossa diakoni tai pappi piirtää tavallisimmin tuhkan ja öljyn tai veden seoksella ristin katumuksentekijän otsaan lausuen samalla sanat: ”Tehkää parannus ja uskokaa evankeliumi” (Mark. 1:15) tai ”Muista, ihminen, että olet tomua ja tomuksi sinun pitää jälleen tuleman” (vrt. 1. Moos. 3:19). Mahdollista on toki sekin, että tuhkaa ripotellaan katumuksentekijän päähän.
Tuhkakeskiviikon tekstit ja rukoukset puhuvat parannuksesta ja katumuksesta, ja jumalanpalvelus on tämän teeman sävyttämä. Liturgisena värinä on violetti, katumuksen väri.
Tuhkakeskiviikko eri uskontokunnissa

Katolisessa kirkossa tuhkakeskiviikko on pitkäperjantain ohella ainut velvoittava paasto- ja abstinenssipäivä. Kaikkia täysi-ikäisiä katolilaisia, joiden terveys sen sallii, velvoittaa tällöin kirkon käsky pidättäytyä liharuokien nauttimisesta ja paastota nauttimalla päivässä vain yksi ateria.
Luterilaisuudessa tuhkakeskiviikon viettäminen käytännössä lakkasi uskonpuhdistuksen jälkeen, mutta 1900-luvun jälkipuoliskolla tapa on uudestaan alkanut elpyä. Nykyisin voimassa olevassa Suomen luterilaisen kirkon kirkkokäsikirjassa on tekstit ja rukoukset tuhkakeskiviikkoa varten sekä ohjeet juhlan viettämiseksi. Myös luterilaisessa messussa pappi voi katumuksen vertauskuvaksi piirtää tuhkalla ristin seurakuntalaisten otsaan sanoen: ”Ota vastaan katumuksen merkki.”
Idän kristillisyydessä tuhkakeskiviikkoa ei vietetä, koska siellä paastonaika on alkanut jo laskiaissunnuntain (eli sovintosunnuntain) iltana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tuhkakeskiviikko Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkovuosikalenterissa
Katolisessa kirkossa diakoni tai pappi piirtää ristin katumuksentekijän otsaan, tavallisimmin tuhkan ja öljyn tai veden seoksella.
Ulkomuseo

Maatalo Skansenin ulkomuseossa.
Seurasaaren ulkomuseossa oleva Niemelän torppa.
Ulkomuseo tai ulkoilmamuseo on museotyyppi, joka on muodostunut museoalueella olevista rakennuksista, joilla on jonkinlaista historiallista arvoa. Ulkomuseoiden rakennukset ovatkin museorakennusten eritystapauksia, sillä niissä itse rakennuksetkin ovat museoesineitä.
Ulkomuseot ovat skandinavialainen keksintö: Ensimmäinen ulkomuseo oli Tukholmaan perustettu Skansen, joka avattiin 1891. Seuraavien kahden vuosikymmen aikana Skandinaviassa perustettiin Kulturen Lundiin, Norsk Folkemuseum Osloon, Maihaugen Lillehammeriin, Frilandsmuseet Lyngbyhyn ja Den Gamle By Aarhusiin. Ensimmäinen Skandinavian ulkopuolelle avattu ulkomuseo oli Alankomaiden Arnhemiin vuonna 1918 avattu Alankomaiden ulkomuseo. Tämän jälkeen ulkomuseoita alkoi syntyä muuallakin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Toisen maailmansodan jälkeen ne levisivät ympäri maailmaa.
Monet ensimmäisistä ulkomuseoista keskittyi maaseutuun ja niiden kulttuuriin, mutta jo tanskalainen Den Gamle By esitteli kaupunkikulttuuria. Teollisuuskulttuuri on ollut nouseva teema 1960-luvulta lähtien, mutta sittemmin ulkomuseoiden moninaisuus on kasvanut.
Ulkomuseot ovat siinä mielessä museoiden poikkeustapauksia, että niiden rakennuksetkin ovat osa museoesineistöä. Osa museotyötä onkin rakennusten säilyttäminen ja hoitaminen. Ulkomuseoiden rakennukset saattavat olla tehty materiaaleista, joista ei yleensä enää valmisteta rakennuksia. Tällaisia materiaaleja ovat esimerkiksi olki, kaisla, tuohi, turve ja lauta. Rakennusten uusiminen ja korjaaminen vaatiikin erikoistaitoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ulkomuseo Wikimedia Commonsissa
Euroopan ulkomuseoiden liitto AEOM (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tuoksusauniot

| Tuoksusauniot |
| --- | --- |
 Kamomillasaunio (Matricaria chamomilla)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Tuoksusauniot Matricaria  L.
Katso myös
   Tuoksusauniot Wikispeciesissä   Tuoksusauniot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuoksusauniot (Matricaria) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti ainakin seitsemän lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.
Peltosaunio eli saunakukka (Tripleurospermum inodorum) luokitellaan nykyisen käsityksen mukaan saunioiden eli silmäsaunioiden (Tripleurospermum) sukuun.
Lajeja

kamomillasaunio (Matricaria chamomilla)
pihasaunio (Matricaria discoidea)
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tuoksusauniot (Matricaria)
Suomen Lajitietokeskus: Tuoksusauniot – Matricaria
Funet: Tuoksusauniot (Matricaria)
United States Department of Agriculture (USDA): Matricaria (englanniksi)
Flora of China: Matricaria (englanniksi)
Remy Zero

Remy Zero on alabamalainen rockyhtye, joka toimi vuosina 1989–2003. Yhtyeen perustivat Cinjun Tate (laulu ja kitara), Shelby Tate (laulu, koskettimet ja kitara), Gregory Slay (rummut), Cedric Lemoyne (basso) ja Jeffrey Cain (kitara). Ennen kuin Remy Zero oli tehnyt yhtään täysimittaista albumia, Radiohead löysi heidän demonsa ja kutsui yhtyeen esiintymään The Bends -albuminsa kiertueelle. Tämän jälkeen Remy Zero muutti Alabamasta Los Angelesiin, jossa he tekivät esikoisalbuminsa Remy Zero (1996). Se ei kuitenkaan menestynyt kovinkaan hyvin. Sen jälkeen ilmestyivät albumit Villa Elaine (1998) ja The Golden Hum (2001), kunnes yhtye hajosi vuonna 2003.
Remy Zeron rumpali Gregory Slay menehtyi kystiseen fibroosiin 1. tammikuuta 2010, ja yhtye järjesti hänen muistokseen muutamia konsertteja ensimmäistä kertaa kahdeksaan vuoteen. Syksyllä julkaistiin myös EP-levy Remy Zero.
Remy Zeron kappaletta ”Save Me” käytettiin Smallville-televisiosarjan tunnusmusiikkina. Yhtye myös esiintyi sarjan ensimmäisen tuotantokauden päätösjaksossa.
Ulkoministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssi

Ulkoasiainministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssi (ruots. Kursen i internationella ärenden) eli Kavaku on väylä Suomen ulkoministeriön niin kutsutulle yleisuralle, virkamiehiksi ja diplomaateiksi pyrkiville, ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneille. Kurssia on järjestetty vuodesta 1970.
Yleisurasta tekee ”yleisen” ja sen erottaa muista ulkoasiainhallinnon – ja yleensä valtionhallinnon – tehtävistä sen säännöllinen tehtäväkierto, joka koostuu keskimäärin 3–4 vuoden työjaksoista sekä kotimaassa että ulkomaanedustuksissa. Yleisuralle rekrytoidaan monipuolisia yleisosaajia, ei ainoastaan esimerkiksi kansainvälistä politiikkaa opiskelleita.
Valintaprosessi on monivaiheinen ja sisältää eri hakuvaiheisiin päässeiden kohdalla muun muassa yleistietokokeen sekä psykologiset testit. Hakijan tulee olla Suomen kansalainen ja puhua kotimaisten kielten lisäksi vähintään kahta muuta kieltä.
Alemman korkeakoulututkinnon suorittaneille on Hallintouran kurssi eli Halku, joka on myös yleisura. Hallintouran tehtäviin kuuluvat kansalaispalvelutehtävät, talous- ja tietohallintotehtävät, assistentin tehtävät sekä muut avustavat tehtävät eri osa-alueisiin liittyen.
Diplomaatiksi on mahdollista päästä myös poliittisen virkanimityksen kautta esimerkiksi erityisasiantuntijoiksi tai avustaviin tehtäviin niin kutsutun yleisen väylän ulkopuolelta.
Aiheesta muualla

Henrikki Timgren: Diplomaattiautomaatti. Ylioppilaslehti, 26.3.2004.
Raision Loimu

| Raision Loimu |
| --- | --- |

Koko nimi:  Raision Loimu
Perustettu:  1958
Kenttä:  Kerttulan Liikuntahalli, Raisio
– Kapasiteetti:  1 300 istumapaikkaa
Puheenjohtaja:   Jukka Rajakangas
Valmentaja:   Kari Raatikainen
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Raision Loimu on vuonna 1958 perustettu suomalainen lentopalloseura. Se on yksi Suomen suurimmista lentopalloon erikoistuneista seuroista. Loimu on pelannut lentopalloa Suomen ylimmällä sarjatasolla yhtäjaksoisesti vuodesta 1977. Näinä vuosina Loimu on voittanut kuusi kultamitalia, kaksi hopeamitalia ja seitsemän pronssia. Suomen Cupin Loimu on voittanut vuonna 2004. Loimu johtaa pääsarjassa sekä runkosarjan että pudotuspelien maratontaulukkoa.
Saavutukset

Suomenmestaruus kuusi kertaa – vuosina 1982, 1983, 1984, 1990, 1997 ja 2001
SM-hopeaa kahdesti – vuosina 1980 ja 1981
SM-pronssia seitsemän kertaa – vuosina 1978, 1979, 1985, 1987, 1993, 1994 ja 2010
Pohjoismaiden seurajoukkueiden mestaruus 2008
Suomen cupin mestaruus 2004
Suomen cupin hopeaa 2005
Mestareiden liigassa 1998, 2001
Kuuluisia pelaajia

Jussi Jokinen
Markku Ahila
Raimo Körkkö
Kari Körkkö
Kai Rumpunen
Markku Mäkilä
Jouni Koskela
Jukka Rajakangas
Kari Kalin
Sakari Jokinen
Marko Rantanen
Ville Kakko
Sami Heikkiniemi
Tuomas Sammelvuo
Janne Heikkinen
Nisse Huttunen
Mikko Oivanen
Matti Oivanen
Simo-Pekka Olli
Eemi Tervaportti
Tomi Rumpunen
Historia

Loimun historia alkaa perustamisvuodesta 1958, jolloin Loimun alle siirtyi lentopalloon keskittyvä seura. Lentopallon mestaruussarjaan (nyk. Mestaruusliiga) Loimu nousi viimein vuonna 1977, josta lähtien se on Suomen korkeimmalla sarjatasolla pysynyt. Ensimmäistä kertaa Loimu pääsi SM-mitalien makuun vuonna 1978, vain vuoden nousemisen jälkeen. Tämän jälkeen Loimu eteni myös seuraavalla kaudella mitalipeleihin, joista tuotavana oli jälleen pronssin väriset mitalit. Seuran alku liigassa oli ollut jo nyt menestyksellinen. Nyt seurassa nousi jo toiveet suomenmestaruudesta.