stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiukkavaara
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiukkavaara Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Hiphei

Hiphei vuonna 2013.
Shri Hiphei (23. elokuuta 1937 – 8. huhtikuuta 2020 Aizawl) oli intialainen poliitikko. Hän istui Rajya Sabhan jäsenenä kahden kauden ajan vuosina 1990–1996 ja 1996–2002.
Hiphei tuli valituksi osavaltionsa Mizoramin lainsäädäntökokouksen jäseneksi vuosina 1972, 1978, 1979, 1984, 1987, 1989 ja 2013. Osavaltion lainsäädäntökokouksen puhemiehenä hän toimi vuosina 1989–1990 ja 2013–2018. Vuosina 1972–1977 hän oli toiminut sen varapuhemiehenä. Hänellä oli myös eri vastuualueita osavaltion hallituksessa. Hän kuului vuodesta 1984 Intian kongressipuolueeseen ja liittyi Intian kansanpuolueeseen vuonna 2018. Varhaisemmalla urallaan hän oli toiminut Mara Freedom Partyssa syyskuusta 1963 ja Janatassa vuodesta 1978.
Hiphei kuoli 82-vuotiaana Aizawlin siviilisairaalassa pitkittyneeseen sairauteen. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta.
Hikaru Kitagawa

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Hikaru Kitagawa
Syntymäaika: 10. toukokuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Kanazawa, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 164 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2015–2018 2018– | Urawa Reds Albirex Niigata | 43 (4) 7 (1) |
Maajoukkue
| 2017 | Japani | 5 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hikaru Kitagawa (jap. 北川 ひかる, Kitagawa Hikaru; s. 10. toukokuuta 1997 Kanazawa) on japanilainen jalkapalloilija.
Maajoukkueessa

Kitagawa debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 2017. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Aiheesta muualla

Japanin jalkapalloliitto
Soccerway
Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2024
1 Yamashita |
2 Shimizu |
3 Minami |
4 Kumagai |
5 Takahashi |
6 Koga |
7 Miyazawa |
8 Seike |
9 Ueki |
10 Nagano |
11 Tanaka |
12 Tanikawa |
13 Kitagawa |
14 Hasegawa |
15 Fujino |
16 Hayashi |
17 Hamano |
18 Hirao |
Valmentaja Ikeda
Hannes Sula

| Hannes Sula |
| --- | --- |
 Sula Murmanskin legioonan univormussa 1920.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1894 Tampere, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 21. marraskuuta 1955 (61 vuotta) Sudbury, Ontario, Kanada
Ammatti:  toimittaja, ay-toimitsija
Hannes Einari Sula (29. kesäkuuta 1894 Tampere – 21. marraskuuta 1955 Sudbury, Ontario, Kanada) oli kanadansuomalainen toimittaja ja ammattiyhdistysmies. Sula toimi nuoruusvuosinaan sosialidemokraattisessa nuorisoliikkeessä ja osallistui Suomen sisällissotaan punakaartin riveissä. Myöhemmin hän vaikutti Muurmannin legioonassa joutuen vuonna 1920 lähtemään maanpakoon Kanadaan. Nuoruudessaan Sula oli lahjakas pikajuoksija, joka voitti 100 metrin Suomen mestaruuden vuonna 1916.
Elämä > Nuoruus

Tampereella kirvesmiehen perheeseen syntynyt Sula muutti vanhempiensa mukana Helsinkiin kymmenvuotiaana. Kansakoulun käytyään hän suoritti iltakursseja kauppakoulussa ja työskenteli Paraisten Kalkkivuori Oy:n konttoristina sisällissodan puhkeamiseen saakka. 1910-luvun alusta lähtien Sula toimi aktiivisesti Suomen Sosialidemokraattisen Nuorisoliiton Uudenmaan piirijärjestössä ja kuului liiton Helsingin osaston perustajajäseniin. Hän oli myös nuorisoliiton hallituksen jäsen. Toukokuussa 1917 Sula osallistui Suomen Kauppa- ja Liiketyöntekijäin Liiton perustavaan kokoukseen.
Elokuussa 1917 Tampereella järjestetyssä Sosialidemokraattisen Nuorisoliiton edustajakokouksessa Sula esitti perustettavaksi punakaarteja vastavoimaksi porvariston aseellisille suojeluskunnille. Lokakuussa Sula toimi Työväen Järjestönuorten Liiton perustavan kokouksen puheenjohtajana, ja tammikuun 1918 alussa hänet nimitettiin Helsingin työväenjärjestöjen eduskunnan asettaman vaalitoimikunnan jäseneksi.
Elämä > Sisällissota ja Muurmannin legioona

Sisällissodan käynnistyttyä Sula työskenteli punaisten siviilihallinnossa kansanvaltuuskunnan intendenttilaitoksen kamreerina. Sodan jälkeen hän tuli tunnetuksi osallistuttuaan helmikuun alussa senaatin kassakaapin murtamiseen. Kun huollosta vastannut intendenttilaitos korvattiin maaliskuun lopussa elintarvikehallituksella, Sula liittyi nuorisoliiton jäsenistä koottuun Helsingin punakaartin komppaniaan, jonka päällikkönä hän osallistui Tampereen taisteluun muun muassa Suinulassa.
Saksalaisten vallattua Helsingin huhtikuun alussa, Sula lähetettiin punaisten pohjoisen retkikunnan matkaan Muurmannin radalle, jossa hän kesäkuussa liittyi brittien värväämään Muurmannin legioonaan. Knäsössa komppanianpäällikkönä toiminutta Sulaa kaavailtiin jopa legioonan suomalaiseksi päälliköksi. Hän oli taustavaikuttajana puuhanneen K. E. Primus-Nymanin suosikki, minkä johdosta tämä järjesti pohjoisen retkikunnan johtajalle Iivo Ahavalle väliaikaisen komennuksen muualle saadakseen Sulan tehtävään. Lopulta myös Sula syrjäytettiin kaavailuista ja päälliköksi tuli Verner Lehtimäki. Myöhemmin Sula oli brittimielisten Aarne Orjatsalon ja August Wesleyn ohella bolševikeja tukeneen Lehtimäen näkyvimpiä vastustajia legioonassa.
Muurmannin legioonan hajottamisen jälkeen suurin osa miehistä palasi Suomeen, jossa heitä aluksi pidettiin Helsingin edustalla Villingin saarella. Sula kuului noin 40 legioonalaisen joukkoon, jota viranomaiset eivät päästäneet maahan, joten maaliskuussa 1920 heidät kuljetettiin laivalla Portsmouthiin. Marraskuussa 1920 ryhmä matkusti brittien kustannuksella Kanadaan, josta heille oli luvattu turvapaikka.
Elämä > Pohjois-Amerikassa

Kanadassa Sula työskenteli aluksi metsätyömiehenä Ontariossa ja asettui myöhemmin Sudburyn kaupunkiin. 1920-luvun puolivälissä hänet hyväksyttiin Kanadan kommunistisen puolueen jäseneksi. Sula osallistui ammattiyhdistystoimintaan metsätyömailla ja 1930-luvun lamavuosina hän toimi Kanadan työttömien järjestön sihteerinä. Lisäksi Sula opasti Neuvosto-Karjalaan lähetetyjä kanadansuomalaisia työprikaateja metsänhakkuussa. Sotavuosina hän toimi kommunistisen puolueen järjestäjänä osallistuen muun muassa kaivostyöläisten lakkotoimintaan.
Järjestötoimiensa ohella Sula työskenteli 1920–1930-luvuilla Canadian Miner, Metsätyöläinen ja Vapaus-lehtien toimittajana. Toisen maailmansodan jälkeen hän oli viimeiset kymmenen elinvuottaan toimittajana Vapaus-lehdessä. Sula osallistui aktiivisesti myös Kanadan Suomalaisen Järjestön toimintaan, ja hoiti sen ylläpitämää arkistoa. Kommunistisen puolueen kieltämisen jälkeen 1940 hän oli Labor-Progressive Partyn jäsen kuolemaansa saakka.
Sula kuoli marraskuussa 1955 puoli vuotta aikaisemmin saamansa aivohalvauksen seurauksena 61-vuotiaana. Hänet on haudattu Park Lawnin hautausmaalle Greater Sudburyyn.
Urheilu-ura

Fredriksbergin Tovereita ja Helsingin Jyryä edustaneen Sulan huippu-ura ajoittui vuosiin 1914–1917. Juoksulajien ohella hän kilpaili kolmiloikassa. Vuonna 1916 Sula voitti 100 metrin SM-kultaa Helsingissä järjestetyissä Kalevan kisoissa ajalla 12,2.
Kanadassa Sula jatkoi urheiluharrastustaan ja toimi vuonna 1924 perustetun Canadan-Suomalaisen Työväen Urheiluliiton ensimmäisenä puheenjohtajana. Sudburyn Kisaa edustanut Sula piti myös hallussaan liiton 100 metrin ennätystä 11,9.
Yksityiselämä

Sulan puoliso oli Olga Pesonen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hannes Sula Wikimedia Commonsissa
Sula voittaa 100 metrin SM-kultaa 1916. Oikealla pronssimitalisti Kurt Pilack.
Harold Thomas

Harold Thomas, aboriginaalien lipun suunnittelija.
Harold Joseph Thomas (Bundoo) (s. 1947 Alice Springs, Australia) on Australian aluperäiskansoihin kuuluva taiteilija ja aktivisti, joka on myös suunnitellut Australian aboriginaalien lipun. Hänen äitinsä kuului Luritja-kansaan ja isänsä Wombai-kansaan.
Kun Thomas oli seitsemän vuotta vanha hänet vietiin anglikaaniseen aboriginaalipojille tarkoitettuun kouluun. Hänen ollessaan yksitoista vuotta hänet siirrettiin papin perheeseen kasvattilapseksi Willungaan Etelä-Adelaideen Etelä-Australiassa. Hän oli ainoa aboriginaalilapsi koulussa, mutta sai ystäviä ja hänestä tehtiin jalkapallojoukkueen kapteeni. Ollessaan seitsemäntoista hän alkoi opiskella stipendin turvin South Australia School of Artissa, ja hänestä tuli ensimmäinen aboriginaali joka on valmistunut tästä instituutista. Hän opiskeli myös myöhemmin sosiaaliantropologiaa Adelaidessa. Opiskelunsa aikana hän alkoi osallistua kasalaisoikeusliikkeen toimintaan. Hänestä tuli myös kunniatohtori Adelaiden yliopistoon.
Thomas meni vuonna 1970 naimisiin vaimonsa Shirley kanssa,[lähde? ] ja alkoi työskentelemään tutkivana taiteilijana Etelä-Australian museossa. Siellä ollessaan hän suunnitteli aboriginaalien lipun joka liehui ensimmäisen kerran Viktorianaukiolla Adelaidessa Kansallisena Aboriginaalien päivänä 12. heinäkuuta 1971. Vuonna 1994 Cathy Freeman aiheutti kohun juoksemalla kunniakierroksen Kansainyhteisön kisoissa heiluttaen aboriginaalien lippua Australian lipun kanssa, hän teki saman tempun vuonna 2000 Sydneyn olympialaisissa.
Vuonna 2016 Harold Thomas voitti 33. Telstra National Aboriginal and Torres Strait Islander Art Awards (NATSIAAs) maalauksellaan Tribal Abduction, palkinnon summa oli 50 000 dollaria.
Aiheesta muualla

Central Art - Aboriginal Art Store: Harold Thomas Aboriginal Artist from Darwin, Northern Territory region of Australia
Hienopaperi

Hienopaperi on vaalea, hiokkeeton paperilaatu, jonka valmistuksessa ei ole käytetty mekaanista massaa, vaan selluloosaa. Selluloosa antaa paperille vetolujuutta ja vaaleutta. Hienopapereita ovat muun muassa taidepainopaperit ja ns. toimistopaperi, jota käytetään esim. tulostaessa ja kopioidessa.
Paperilaadut
| --- | --- |
Mekaaniset painopaperit (puupitoiset paperit):   tavallinen sanomalehtipaperi (newsprint)  värillinen sanomalehtipaperi  luettelopaperi (TD)  konekalanteroitu paperi (MFS)  superkalanteroitu paperi (SC) 
Päällystetty mekaaninen painopaperi:   kevyesti päällystetty paperi (LWC)  keskinkertaisesti päällystetty paperi (MWC)  konepäällystetty paperi (MFC) 
Hienopaperi (puuvapaa eli selluloosapohjainen paperi):   päällystämätön hienopaperi (WFU)  päällystetty hienopaperi (WFC)
Heikki Peltola (tietokirjailija)

Heikki Kalevi Peltola (s. 10. joulukuuta 1952 Kiuruvesi) on suomalainen luennoitsija ja tietokirjailija.
Elämä ja ura

Peltola valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1976 pääaineinaan laskentatoimi ja johtaminen. Hän toimi Keskon rautaryhmässä konsulttina 1977-1982, Keskon elintarvikeryhmän neuvontapäällikkönä ja johtoryhmän jäsenenä 1982-1987.
Hän toimi Kehittyvä Kauppa -lehden päätoimittajana 1987–1997. Elokuussa 1993 hänet nimitettiin K-kauppiasliiton (silloinen SVL) pääsihteeriksi, vastuunaan ammattilehdet, mestarimyyjäkoulutus, järjestötoiminnan kehittäminen ja konferenssit. Hän oli K-kauppiasliiton johtoryhmän jäsen ja läheisesti mukana K-ryhmän ketjuuntumisen ensimmäisessä vaiheessa.
Lokakuussa 1997 Peltola perusti valmennusyritys Nostetuotanto Oy:n yhdessä filosofi Esa Saarisen kanssa. Hän on toiminut myös Saarisen managerina.
Peltola on toiminut asiantuntijana ja luennoitsijana monissa työelämää ja palvelua kehittävissä hankkeissa työryhmissä.
Teoksia

Peltola, Heikki, Rinne, Heikki: Meidän kauppamme menestyy. Kauppiaitten kustannus 1992
Peltola, Heikki: Hikeä ja hurmosta. Kauppakaari 2000
Peltola, Heikki: Jokaisella on Juttunsa. Talentum 2002
Peltola, Heikki: Hohtoa kohti. Talentum 2005
Peltola, Heikki: Palveluloisto ja kiehtomisen aito taito. Edita 2007
Peltola, Heikki: Yhtenä - kun minästä kasvaa me. Sanomapro 2011
Peltola, Heikki: Tuhat tulimmaista! Heikismin helmiä. Nostetuotanto 2014
Peltola, Heikki: Mielen tuolle puolen. Basam Books 2015 (Insights into Immensity)
Peltola, Heikki: Rohtoja raatajille - Tuhat tapaa kohota. Viisas Elämä 2016
Peltola, Heikki: Yhtä ja kaikki. Näe ja ole maailma. Basam Books 2020 (Whole and One)
Peltola Heikki, Kari Neilimo, Lasse Mitronen,  Hannu Kuusela: Kaupan huiput - Kun hyvä ei riitä. Alma Talent 2022
Peltola Heikki: Oikein & Hyvin - Elämä suorana. Nostetuotanto 2023
Aiheesta muualla

"Työelämässä voi tehdä ihmeitä", Heikki Peltolan haastattelu vuodelta 2016.
HMS Chiddingfold (L31)

| HMS Chiddingfold |
| --- | --- |
 HMS Chiddingfold

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  1. maaliskuuta 1940
Laskettu vesille:  10. maaliskuuta 1941
Palveluskäyttöön:  16. lokakuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  Intian laivastolle 1953 nimellä Ganga
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  85,34 m
Leveys:  9,62 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  6 × QF 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä neliputkisena asennuksena 2 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
HMS Chiddingfold (viirinumero L31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin II saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 4. syyskuuta 1939 osana vuoden 1939 hätäohjelmaa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1940 työnumerolla J1115. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1941 ja valmistui 16. lokakuuta.
Palvelus

Marraskuussa 1941 alus siirrettiin vastaanottokokeiden  ja varustamisen jälkeen Scapa Flowhun koulutettavaksi. Alus määrättiin tukemaan kommandoiskua Lofooteille (operaatio Archery).
Alus osallistui 22. joulukuuta operaation valmistavaan harjoitukseen risteilijä HMS Kenyan sekä hävittäjien HMS Onslowin, HMS Offan ja HMS Oribin kanssa. Osasto siirtyi 24. joulukuuta Sullom Voeen Shetlandinsaarille suojaten maihinnousualuksia HMS Prince Charles ja HMS Prince Leopold. Osasto joutui odottamaan Sullom Voessa seuraavan vuorokauden sään paranemista.
Sullom Voesta ssasto lähti 26. joulukuuta sään parannuttua. Seuraavana päivänä se saapui Vaagsfjordiin Chiddingfoldin johtaessa maihinnousualuksia ja muun osaston valmistautuessa tulitukeen. Alus savutti suojaten tulitukiosastoa. Osasto lähti paluumatkalle Scapa Flow'hun joutuen kahteen otteeseen Heinkel pommittajien maaliksi. Alus saapui 28. joulukuuta osaston mukana Scapa Flow'hun, missä se jatkoi kouluttautumista.
Palvelus > 1942

Tammikuussa 1942 koulutuksen päätyttyä alus määrättiin palvelukseen Orkneyn ja Shetlandin alueelle saattueiden suojaksi. Alus suojasi 9. tammikuuta itäisen sulun pohjoista osaa rakentanutta 1. miinalaivuetta HMS Calpen kanssa (operaatio SN15A). Seuraavana päivänä alus ilmoittautui uudessa palveluspaikassaan.
Helmikuusta marraskuuhun alus suojasi Clyden ja Islannin välisiä sekä itärannikon saattueita Atlantin saattueiden kokoontumispaikoilta Clydeen. Se määrättiin joulukuussa Kotilaivastoon. Alus suojasi 15. joulukuuta saattueen JW51A länsipuolta alkumatkasta Kuolanniemimaalle HMS Blankneyn ja HMS Ledburyn kanssa. Se erkani saattueesta 18. joulukuuta Kotilaivaston alusten saavuttua läntisen suojauksen mukana. Alus suojasi 22. joulukuuta samojen alusten kanssa saattueen JW51B länsipuolta, mistä ne erkanivat 25. joulukuuta Kotilaivaston saavuttua.
Palvelus > 1943

Tammikuussa 1943 alus palasi saattueiden suojaksi Orkneyn ja Shetlandin alueelle, mistä se toukokuussa määrättiin huollettavaksi ulkomaan palvelusta varten. Alus siirtyi Middlesboroughin, jossa se siirrettiin 16. kesäkuuta telakalle. Alukselle asennettiin tyypin 285 tulenjohtotutka ja oletettavasti myös tyypin 291 tutka. Alus määrättiin elokuussa Välimeren laivaston 59. hävittäjäviirikköön.
Aluksen huolto valmistui ja se aloitti 21. elokuuta koeajot uusien järjestelmien testaamiseksi. Alus lähti syyskuussa varustamisen jälkeen Maltalle, jossa se liittyi HMS Bicesteriin, HMS Oakleyn ja HMS Zetlandiin aloittaen saattueiden suojaamisen.
Palvelus > 1944

Alkuvuoden 1944 alus oli Maltalla suojaten viirikkönsä mukana keskisen Välimeren saattueita, kunnes se siirrettiin kesäkuussa myös Maltalle sijoitettuun 22. hävittäjälaivueeseen. Laivueen muut alukset olivat HMS Exmoor, HMS Catterick, HMS Ledbury, HMS Liddesdale, HMS Tetcott ja HMS Wheatland, joiden mukana se suojasi edelleen saattueita, valvoi merialuetta sekä tuki maavoimien operaatioita Italian rannikolla.
Palvelus > 1945

Helmikuussa 1945 alus määrättiin Harwichiin sijoitettuun 16. hävittäjälaivueeseen. Alus tulitti 1. maaliskuuta Genovan puolustuslaitteita tukiessaan maavoimien toimintaa. Se vapautettiin 3. maaliskuuta Välimeren laivastosta, minkä jälkeen alus aloitti matkansa Harwichiin. Alus suojasi saattueita Scheldtin suistoon sekä partioi alueella estääkseen alueen miinoittamisen.
Alus määrättiin toukokuussa Euroopan sotatoimien päättyessä Itä-Intian laivastoon, minkä seurauksena se siirrettiin 29. toukokuuta telakalle huollettavaksi. Alus palasi 2. heinäkuuta palvelukseen aloittaen koeajot. Koeajojen päätyttyä alus lähti Välimerelle 18. hävittäjälaivueeseen koulutettavaksi sekä valmistautumaan ulkomaan palvelukseen. Se jatkoi elokuussa matkaansa Ceylonille liittyäkseen Itä-Intian laivastoon. Se oli laivueessaan Singaporessa tukien alueen takaisinvaltausta.
Alus palasi Trincomaleehen vapauduttuaan tehtävistään Singaporessa. Alus määrättiin reserviin. Alus lähti lokakuussa Trincomaleesta ja se saapui 16. marraskuuta Portsmouthiin, jossa se sijoitettiin poistettiin palveluksesta. Alus sijoitettiin vuoden 1946 alussa lopulta reserviin. Se siirrettiin 1950 Harwichiin, missä se makasi ankkuroituna vuoteen 1952. Aluksen siirrosta Intian laivastolle ilmoitettiin 17. kesäkuuta, jolloin se siirrettiin Messrs Crichtonin telakalle Liverpooliin.
INS Ganga

Telakalla ollut alus nimettiin 27. marraskuuta INS Gangaksi. Aluksen huolto valmistui kesäkuussa 1953 ja Intian laivasto otti aluksen virallisesti palvelukseensa 18. kesäkuuta.
Koeajojen ja koulutuksen päätyttyä alus lähti Intiaan INS Gomatin (ex- HMS Lamerton) ja INS Godaveri (ex- HMS Bedale ja ORP Slazak) kanssa. Alusten laina aikaa jatkettiin elokuussa 1956 ja Intian hallitus osti ne vasta huhtikuussa 1958. INS Gomati poistettiin aktiivipalveluksesta 1975, jolloin se siirrettiin koululaivaksi ennen myyntiään romutettavaksi.
Havock

Havock tarkoittaa seuraavia asioita:
Havock-luokka torpedohävittäjäluokka
HMS Havock (1805), 12-tykkinen Confounder-luokan tykkipriki
HMS Havock (1855), 1-tykkinen mörssärialus
HMS Havock (1856), Albacore-luokan puinen siipiratastykkivene
HMS Havock (1893), Havock-luokan torpedovenehävittäjä
HMS Havock (H43), H-luokan hävittäjä
Muita merkityksiä

Havok, Sourcen käyttämä fysiikkamoottori.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Havock”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henriette Youanga

Henriette Youanga (s. 1. tammikuuta 1958) on keskiafrikkalainen entinen jousiampuja. Hän kilpaili vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä ja jäi naisten yksilökilpailussa 63. sijalle eli toiseksi viimeiseksi.
Aiheesta muualla

Henriette Youanga Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
World Archery Federation: Henriette Youanda (englanniksi)
Hoitokokous

Hoitokokous tarkoittaa seuraavia:
hoitokokous, vanhoillislestadiolaisuudessa henkilöjäsenten ohjaus oikealle tielle.
hoitokokous, lääketieteessä potilaan hoidon analysointitilaisuus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hoitokokous”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henry F. Farny

Farny: Intiaaniperheen elämää talvella.
Farny: Vanki.
Farny: Moki-intiaanien kosiskelua.
Farny: Tasankointiaanien leiri.
Henry F. Farny (1847 – 1916) oli Ranskassa syntynyt taidemaalari, joka muutti jo nuorena  Pennsylvaniaan vanhempiensa mukana. Täältä hän siirtyi Cincinnatiin Ohioon, josta hän paikallisten taiteilijoiden polkuja seuraten matkusti opiskelemaan Düsseldorfin taideakatemiaan ja Münchenin taideakatemiaan.
Villin lännen maalauksillaan kuuluisuutta saavuttanut Albert Bierstadt rohkaisi nuorta Farnya matkustamaan Yhdysvaltain länsiosiin ja erikoistumaan tasankointiaanien kulttuuriin. Farny otti oppia saksalaisten mestareiden töistä ja kehitti samalla omaa tekniikkaansa. Vuonna 1881 hän teki ensimmäisen matkansa suurille tasangoille ja oli otaksuttavasti eräs sioux-johtaja Istuvan Härän pidätyksen silminnäkijöitä. Myöhemmin Farny teki useita matkoja länteen ja painoi mieleensä näkemiään tapahtumia ja maisemia tasangoilla ja vuoristoissa. Kerättyään tarpeellisen määrän materiaalia hän palasi studioonsa Cincinnatiin. Valokuvien ja mieleen piirtyneitten muistikuvien avulla hän ikuisti tasankojen ja vuoristojen intiaanikulttuuria öljyvärimaalauksiinsa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry F. Farny Wikimedia Commonsissa
Hero ja Leandros

William Ettyn maalaus Hero ja Leandros vuodelta 1828.
Hero ja Leandros (m.kreik. Ἡρώ, Λέανδρος) on kreikkalaisen mytologian kertomus kahdesta rakastavaisesta: Afroditen papittaresta Herosta, joka asui Sestoksessa Hellespontoksen salmen Euroopan puoleisella rannalla, ja Leandroksesta, salmen vastakkaisella puolella Abydoksessa asuneesta nuorukaisesta. Hero sytytti aina merkkivalon tornin huipulle ohjaamaan perille rakastettunsa, joka ui joka yö salmen yli hänen luokseen. Kesän päätyttyä ja talvimyrskyjen noustessa tuuli sammutti eräänä yönä merkkivalon, jolloin Leandros eksyi salmessa ja hukkui. Heron löydettyä rakkaansa ruumiin rannalta seuraavana aamuna hän itsekin hyppäsi tornistaan alas kuolemaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hero ja Leandros Wikimedia Commonsissa
Henry Eeles Dresser

Henry Eeles Dresser
Henry Eeles Dresser (9. toukokuuta 1838 Thirsk, Englanti – 28. marraskuuta 1915 Monte Carlo) oli englantilainen liikemies ja lintutieteilijä.