stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pia Freund
Aiheesta muualla

Pia Freundin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Fruela I (Asturia)

| Fruela I |
| --- | --- |
 Fruela I:tä esittävä patsas.
Asturian kuningas
Valtakausi:  757–768
Edeltäjä:  Alfonso I
Seuraaja:  Aurelius

Kuollut:  768
Fruela hyvästelee vaimonsa sotaan lähtiessään
Fruela I (k. 768) oli Asturian kuningas vuosina 757–768 isänsä Alfonso I:n jälkeen.
Fruela saavutti muutaman pienen voiton muslimeista Pontoviumissa Galiciassa.
Fruelan seuraaja kuninkaana oli hänen serkkunsa Aurelius (768–774).
Katrine Fruelund

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Katrine Fruelund vuonna 2009. |  Katrine Fruelund vuonna 2009. |  Katrine Fruelund vuonna 2009. |  |
Maa:   Tanska
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 |  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tanska 2002 |  |  |
|  Hopeaa | Alankomaat 1998 |  |  |
Katrine Fruelund (s. 12. heinäkuuta 1978 Randers) on tanskalainen käsipalloilija. Hän on Tanskan maajoukkueen pelaajana voittanut olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004.. Hän voitti Euroopan-mestaruuden kotikisoissaan 2002.
Seuratasolla Fruelund on edustanut Vorup FB:tä, Viborg HK:ta, saksalaista HC Leipzigia sekä Randers HK:ta.
Frittata

Frittata
Frittata on italialainen munakkaan tapainen munapohjainen ruokalaji. Se muistuttaa espanjalaista tortillaa . Se voidaan valmistaa ilman täytettä tai käyttää täytteenä lihaa, juustoa, vihanneksia tai pastaa, ja se maustetaan usein mausteyrteillä. Frittata di cipollessa on sipulia.
Frittata di maccheroni on tunnettu makaronilaatikko, johon käytetään spagettia, ja siinä voi olla myös tomaattia.
Lisäkkeet paistetaan paistinpannulla ennen kuin munamaito kaadetaan niille. Ruokalaji voidaan paistaa valmiiksi liedellä tai uunissa, ja se voidaan kääntää tai jättää kääntämättä.
Frittata tarjoillaan usein leikattuna lohkoiksi pizzan tapaan.
Frittata vastaa iranilaista ruokalajia kookoo. Siitä on olemassa muunnelmia esimerkiksi kuku sabzi (yrttifrittata) ja kuku sibzamini (perunafrittata).
Italian sana frittata johtuu sanasta fritto, joka on partisiipin perfekti "paistamista" merkitsevästä sanasta friggere,
Italian ulkopuolella frittataa on pidetty 1950-luvun puoliväliin munakkaana, mutta viime vuosikymmeninä sitä on ruvettu pitämään omana ruokalajinaan, jota Delia Smith kutsuu "italialaiseksi versioksi avoimesta munakkaasta".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frittata Wikimedia Commonsissa
Aslak

| Aslak |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  23. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Áslat, Ásllat, Asla
Vastineita eri kielissä:  Ansleicus (Latina)
Nimen alkuperä:  Muinaisnorjalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aslak (pohjoissaameksi Áslat tai Ásllat) on miehen etunimi. Nimi Aslak on moderni skandinaavinen versio muinaisnorjalaisesta nimestä Ásleikr/Áslákr, joka on samaa sukua anglosaksisen nimen Óslác kanssa. Nimi Ásleikr koostuu osista Ás 'jumala' ja leikr 'leikki, peli, urheilu, taistelu; uhraus'.
Aslakin nimipäivä on Suomen almanakassa 23. helmikuuta (vuodesta 1973 alkaen). Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on annettu Suomessa hieman alle 1 900 henkilölle.
Tunnettuja Aslakeja

Aslak Aas (1935–1999), suomalainen kansanedustaja
Aslak Valdemar Ahonen, myöh. Nikita Bergenström, alk. Juha Valjakkala (1965–2023), henkirikollinen
Aslak Fränti (1916–1984), agronomi, maanviljelysneuvos ja Kainuun maatalouskeskuksen johtaja
Hans Aslak Guttorm (1907–1992), saamelainen kirjailija
Aslak Iivari Guttorm (1922–1942), suomensaamelainen kaukopartiomies
Aslak Hætta (1824–1854), yksi Koutokeinon kansannousun johtajista
Aslak Juuso (1887–1969), suomensaamelainen poromies, "Yliperän patriarkka"
Aslak Kipinä (s. 2008), lapsinäyttelijä
Aslak Laiti (1837–1895), kanslisti, kanavien kaitsija, ensimmäinen Suomessa valtion virkaan nimitetty saamelainen
Aslak Outakoski (1909–2006), historioitsija ja arkistonhoitaja
Aslak Paltto, Yleisradion saamenkielisen toimituksen toimittaja
Aslak Peltovuoma (1892–1968), saamelainen seppä ja kullankaivaja, Tankavaaran kultaesiintymän väitetty löytäjä
Aslak de Silva, yritysjohtaja ja puhuja
Nils-Aslak Valkeapää (1943–2001), saamelainen kirjailija, muusikko, säveltäjä, kuvataiteilija ja toimittaja
Kuvitteellisia Aslakeja

Aslak, henkilöhahmo Henrik Ibsenin näytelmässä Peer Gynt
Aslak Smaukka, noita Larin Kyöstin runoteoksessa ja Leevi Madetojan mieskuorolle, solistille ja orkesterille säveltämässä teoksessa
Muita

Pelastushelikopteri Aslak Lapissa
FS Friedland (1873)

| Friedland |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  heinäkuu 1865
Laskettu vesille:  25. lokakuuta 1873
Palveluskäyttöön:  1876
Poistui palveluskäytöstä:  1902
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 850 t
Pituus:  96,67 m
Leveys:  17,68 m
Syväys:  8,99 m
Koneteho:  4 400 ihp
Nopeus:  13,3 solmua
Miehistöä:  700
Aseistus
Aseistus:  8 × 10,8"/18 M1870 -tykkiä 8 × 5,5" M1870 -tykkiä 8 × 37 mm tykkiä 2 × 14" torpedoputkea
Friedland oli Ranskan laivaston vuonna 1873 vesillelaskettu taistelulaiva. Se oli alun perin sisällytetty Océan-luokkaan, mutta sille tehtiin runsaasti muutostöitä ennen luovuttamista laivastolle.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1865. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1873 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1876.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1902.
KNM Fridtjof Nansen (F310)

| KNM Fridtjof Nansen |
| --- | --- |
 KNM Fridtjof Nansen

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Navantia, Ferrol, Espanja
Kölinlasku:  9. huhtikuuta 2003
Laskettu vesille:  3. kesäkuuta 2004
Palveluskäyttöön:  5. huhtikuuta 2006
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 290 t
Pituus:  134 m
Leveys:  16,8 m
Syväys:  7,6 m
Koneteho:  2 x BAZAN BRAVO 12V 4,5 MW -dieselmoottoria 1 x GE LM2500 21,5 MW -kaasuturbiinimoottori
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  120
Aseistus
Aseistus:  1 x 8 siilon Mk 41 VLS, jossa 32 kpl RIM-162 ESSM -ohjusta 8 x Naval Strike Missile -merimaaliohjusta 4 x torpedoputkea Stingray -torpedoille syvyyspommit 1 x 76 mm OTO Melara Super Rapid -tykki 4 x 12,7  mm Browning M2HB HMG Sea Protector -konekivääriä 2 x LRAD 1 x NH90-helikopteri
KNM Fridtjof Nansen (runkonumero F310) on Norjan laivaston Fridtjof Nansen -luokan fregatti, joka on otettu palvelukseen 5. huhtikuuta 2006.
Valmistus

Alus tilattiin 23. kesäkuuta 2000 Navantialta Ferrolista Espanjasta, missä köli laskettiin 9. huhtikuuta 2003. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 2004 ja luovutettiin Norjan laivastolle 5. huhtikuuta 2006.
Palvelus

Norjan hallitus päätti 26. helmikuuta 2009 lähettää Fridtjof Nansenin Adeninlahdelle Atalanta-operaatioon eli Euroopan unionin Somalian rannikon merirosvojen vastaiseen operaatioon. Alus liittyi alueella olleisiin aluksiin elokuussa 2009. Alukselle ei ollut operaation ajaksi sijoitettu helikopteria, mikä johtui lähinnä helikopterien toimituksen viiveistä. Niiden sijaan aluksella oli kaksi nopeaa kumivenettä.
Alus joutui marraskuussa tulitaisteluun tutkittaessa valvonta-alueella tavattua kalastusvenettä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Fryygia

Vähä-Aasia eli nykyinen Anatolia 300-luvulla eaa. Fryygia oli tähän mennessä jo menettänyt valtansa.
Fryygia (m.kreik. Φρυγία, Frygia, lat. Phrygia) oli kuningaskunta, joka sijaitsi antiikin aikana Vähän-Aasian keskiylängön luoteisosassa nykyisen Turkin alueella.
Fryygian kuningaskunta sai alkunsa 1100-luvulla eaa. Vähää-Aasiaa hallinneen heettiläisten valtakunnan hajottua. Fryygian keskus oli Gordionin kaupunki Sangariosjoen (nyk. Sakarya) varressa. Tarun mukaan kaupungin perusti Gordieos, jonka sitoman solmun Aleksanteri Suuri vuosisatoja myöhemmin avasi miekallaan.
Fryygia ja muut heettiläisiä seuranneet pikkuvaltiot muodostivat suurinta osaa Vähästä-Aasiasta hallinneen liittouman. Alueen tärkeimpänä kaupunkina Gordionin kukoistuskautta olivat varsinkin 800- ja 700-luvut eaa. Assyria kuitenkin valloitti alueen itäiset osat 730-luvulla eaa. eikä Fryygian kuninkaan Midaan johtama liittokunta onnistunut valtaamaan niitä takaisin. 690-luvulla eaa. idästä tulleet kimmerialaiset löivät Fryygian ja polttivat Gordionin. Alue joutui sitten Lyydian kuningaskunnan valtaan, kunnes Persia valloitti sen vuonna 546 eaa. Aleksanteri Suuri valloitti Vähän-Aasian persialaisilta 300-luvulla eaa. Ennen kuin roomalaiset valloittivat Fryygian, se oli Pergamonin kuninkaan alaisuudessa.
Muinaisen Fryygian arkkitehtuuri oli pitkälle kehittynyttä ja veti vertoja myöhemmille kreikkalaisten saavutuksille. Fryygian linnoitetun pääkaupungin Gordionin suurten rakennusten seiniä koristivat taidokkaat geometriset kuviot, jotka kertoivat korkeasta matemaattisesta osaamisesta ja käsityötaidosta. Fryygialaiset olivat tiiviissä kanssakäymisissä kreikkalaisten kanssa, mistä on osoituksena muun muassa se, että fryygialaiset käyttivät kreikkalaisia kirjaimia.
Fryygia tunnettiin jumalatar Kybelen kotiseutuna.
Fryygialaiset lienevät sama indoeurooppalainen kansa, josta assyrialaisissa piirtokirjoituksissa käytetään nimeä mushki ja Raamatussa Mesek, joka mainitaan Hesekielin kirjassa sotaisana pohjoisen kansana.
Asklepiadit

Asklepios, hänen poikansa Makhaon ja Podaleirios, hänen kolme tytärtään sekä anomuksenesittäjiä. Thyreasta löydetty reliefi. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Asklepiadit (m.kreik. Ἀσκληπιάδαι, Asklēpiadai, lat. Asclepiadae) olivat antiikin kreikkalainen suku ja lääkäreiden ammattikunta, joka katsoi periytyvänsä lääkinnän jumala Asklepioksesta. Suvun tunnetuin edustaja on Hippokrates.
Ne antiikin aikaiset lähteet, jotka pitivät Asklepiosta todella olemassa olleena henkilönä, katsoivat asklepiadien olleen hänen jälkeläisiään suoraan alenevassa polvessa, ja joille hänen taitonsa olivat periytyneet. Antiikin kreikkalaisista lähteistä on johdettavissa sukupolvia eri lääkäreille Asklepioksesta ainakin 19. sukupolveen ja 300-luvulle eaa. saakka. Suvun tärkeimmät keskukset olivat Kos ja Knidos.
Myöhemmin asklepiadit olivat ennemmin lääkäreiden ammattikunta. On mahdollista, että asklepiadit olivat alun perin periytynyttä lääkärinammattia harjoittanut sukukunta, joka myöhemmin laajentui ammattikunnaksi niin, että sukuun adoptoitiin tai muutoin otettiin sopivia ulkopuolisia. Ajan kuluessa termi laajeni tarkoittamaan kaikkia lääkärinammatin harjoittajia.
Joskus asklepiadit on nähty myös eräänlaisena pappien veljeskuntana sillä ajatuksella, että lääketiede oli pitkään tiiviissä yhteydessä uskontoon, ja lääkärintaitoa pidettiin pyhänä salaisuutena, joka periytyi suvussa isältä pojalle. Nykyisin tämä näkemys on kuitenkin hylätty. Joskus niin kutsuttu Hippokrateen vala on nähty ammattikunnan valana, mutta tällä ei ole suoria todisteita.
Asklepiadeja

Perässä oleva numero ilmaisee sukupolvea Asklepioksesta laskettuna. Saman nimen haltijat on erotettu toisistaan roomalaisilla numeroilla.
Asklepioksen pojat
Makhaon (1.)
Podaleirios (1.)
Makhaonin jälkeläiset
Gorgasos (2.)
Nikomakhos (2.)
Aleksanor (2.)
Sfyros (2.)
Polemokrates (2.)
Podaleirioksen jälkeläiset
Hippolokhos I (2.)
Sostratos I (3.)
Dardanos (4.)
Krisamis I (5.)
Kleomyttades I (6.)
Theodoros I (7.)
Sostratos II (8.)
Krisamis II (9.)
Kleomyttades II (10.)
Theodoros II (11.)
Sostratos III (12.)
Nebros (13.)
Gnosidikos (14.)
Khrysos (14.)
Elafos (15.)
Hippokrates I (15.)
Herakleides (16.)
Hippolokhos II (16.)
Hippokrates II (17.; tunnetuin Hippokrates)
Sosandros (17.)
Drakon I (18.)
Thessalos (18.)
Hippokrates III (19.)
Drakon II (?) (19.)
Hippokrates IV (19.)
Drakon III
Nikomakhos
Hippokrates V
Hippokrates VI
Hippokrates VII
FS Painlevé (1938)

FS Painlevén piti olla Ranskan laivaston Joffre-luokan lentotukialus. Alus tilattiin vuonna 1938 AC de St. Nazaire Penhoetin telakalta, mutta aluksen köliä ei koskaan laskettu. Syynä tähän oli sisaraluksen Joffren töiden viivästyminen ja lopulta keskeytyminen samassa telakka-altaassa, jossa Painlevén töiden piti alkaa edeltäneen aluksen vesillelaskun jälkeen.
Aristoteleen dialogit

Aristoteleen kuva teoksen Historia naturalis käsikirjoituksesta vuodelta 1457.
Aristoteleen dialogit ovat joukko Aristoteleen varhaiskauden dialogimuotoisia teoksia, jotka tämä kirjoitti Platonin kirjoittamien dialogien tyyliin. Varhaisimmat dialogit muistuttivat myös sisällöltään Platonin teoksia. Vähitellen Aristoteles alkoi ottaa enemmän etäisyyttä Platonin ajatuksiin ja myös hänen teoksensa alkoivat muistuttaa enemmän tutkielmia.
Dialogit ovat kaikki kadonneet, mutta niistä tunnetaan joitakin katkelmia. Tunnetuimpia dialogeista ovat Kehotus (Protreptikos), Eudemos eli Sielusta, sekä Filosofiasta.
Historia > Aristoteleen varhainen tuotanto

Aristoteleen elämäkertojen sisältämien teosluettelojen alussa sekä Diogenes Laertioksella että Hesykhioksella esiintyy 19 teosta, jotka kaikki ovat mitä suurimmalla todennäköisyydellä olleet dialogimuotoisia. Näistä joidenkin tiedetään varmuudella olleen dialogeja: muut antiikin aikaiset kirjailijat mainitsevat sellaisiksi teokset Filosofiasta, Runoilijoista ja Eudemos. Myös Eudemoksesta säilyneet katkelmat osoittavat sen olleen selvästi dialogimuotoinen; tällä perusteella dialogeiksi voidaan havaita myös teokset Jalosta syntyperästä ja Valtiomiehestä. Myös Kehotus oli mitä todennäköisimmin dialogi.
Dialogit toimittaneen David Rossin mukaan Aristoteles vaikuttaa kirjoittaneen alkuvaiheessa lyhyitä dialogeja, joilla oli Platonin dialogien tyyliin yksisanaiset nimet. Kolmella tämän vaiheen dialogeista (Meneksenos, Pidot ja Sofisti) on jopa samat nimen kuin Platonin dialogeilla. Tämän jälkeen Aristoteleen dialogit muuttuivat vähitellen muistuttamaan enemmän tutkielmia ja lopulta hän alkoi kirjoittaa laajempia teoksia, joissa oli enemmän kuin yksi kirja.
Tällä perusteella Aristoteleen dialogit voidaan jakaa kolmeen ryhmään: Ensimmäiseen, selvästi platonilaisvaikutteisten dialogien ryhmään kuuluvat Eudemos, Kirjoitus rakkaudesta, Kehotus, Meneksenos, Nerinthos, Pidot, Puhetaidosta ja Sofisti. Toiseen, pidempien dialogien ryhmään kuuluvat Aleksanteri, Jalosta syntyperästä, Kasvatuksesta, Kuninkuudesta, Nautinnosta, Rikkaudesta ja Rukouksesta. Kolmanteen, enemmän tutkielmia muistuttaviin useampia kirjoja sisältävien dialogien ryhmään kuuluvat Filosofiasta, Oikeudenmukaisuudesta, Runoilijoista ja Valtiomiehestä.
Aristoteleen dialogit olivat ns. eksoteerisia eli suurelle yleisölle ja julkaistaviksi tarkoitettuja teoksia. Ne käsittelevät suosittuja filosofisia aiheita. Dialogit saivat todennäköisesti paitsi ulkoiseen muotoonsa myös sisältöönsä vaikutteita Platonin dialogeista. Ajan mittaan ero Platonin ja Aristoteleen mielipiteiden välillä kuitenkin kasvaa. Muun muassa dialogien Eudemos ja Kehotus voi katsoa olevan Platonin kannalla, dialogien Filosofiasta ja Ideoista puolestaan tätä vastaan. Eräs merkittävä ero Platonin ja Aristoteleen dialogien välillä on ainakin se, ettei Platon koskaan sijoittanut itseään keskustelijaksi dialogeihin, kun taas Aristoteles on toiminut keskustelijana ainakin osassa omia dialogejaan.
Osa dialogeista on kyetty ajoittamaan, minkä perusteella voidaan huomata, että Aristoteles on kirjoittanut dialogeja sekä vaikuttaessaan Platonin Akatemiassa että myös sen jälkeen, muun muassa toimiessaan Makedonian hovissa. Kaikkia dialogeja ei ole kyetty ajoittamaan, mutta on todennäköistä, että suurin osa on kirjoitettu Aristoteleen Akatemian kauden aikana.
Historia > Dialogien kohtalo

Kaikki Aristoteleen kirjoittamat dialogit ovat kadonneet myöhäisantiikin aikana tai sen jälkeen, samoin kuin suurin osa muistakin Aristoteleen teoksista. Diogenes Laertioksen Aristoteleen elämäkerrassa antama kirjaluettelo – 155 teosta, 445 270 riviä tekstiä – näyttää, että tunnemme hänen tuotannostaan yleensäkin vain pienen osan. B. Lukács on laskenut, että noin yksi neljäsosa teoksista, 110 000 riviä, on säilynyt.
Muun muassa Cicero, jolla oli hallussaan Aristoteleen dialogeja, ylisti Aristoteleen kirjoittamien dialogien kaunopuheisuutta kutsuen häntä ”vuolaaksi kultavirraksi” (flumen orationis aureum), antaen näin välähdyksen muuten lähes kokonaan kadonneisiin dialogeihin. Se seikka, että Aristoteleen varhaiset teokset muistuttavat niin paljon Platonin teoksia, saattaa olla syy siihen, miksi Cicero ei nähnyt Akatemian ja Aristoteleen välillä suurta eroa.
Tutkijat ovat yrittäneet valottaa sitä, miksi Aristoteleen teoksista juuri julkaistuksi tarkoitetut ovat hävinneet, kun taas pienemmälle piirille tarkoitetut tutkielmat ovat säilyneet. Aiemmin monet tutkijat, kuten Werner Jaeger ja Jean Pépin, ovat katsoneet, että Aristoteleen varhaiskauden dialogit olisivat edustaneet hänen epäkypsempää filosofiaansa, ja myöhemmät teokset olisivat syrjäyttäneet ne ajatuksiltaan. Muun muassa A. P. Bos on katsonut, että Aristoteleen dialogit ja analyyttisemmät teokset ovat kehittyneet rinnakkain, mutta dialogit ovat kadonneet, koska ne ovat sisältäneet Platonin dialogien tavoin myyttisiä kertomuksia, joissa inhimillistä kokemusta on käsitelty transsendenttistä näkökulmasta. Tällainen esitysmuoto ei ole Bosin mukaan ollut suosiossa enää Epikuroksen ajan jälkeen. Bosin mukaan Aristoteleen varhaiset dialogit eivät olleet platonilaisia, vaan sisälsivät jo kaikki hänen kypsän kautensa merkittävät ajatukset.
Dialogeista tunnetaan kuitenkin joitakin katkelmia, jotka ovat säilyneet myöhäisantiikin aikaisten kirjailijoiden teoksissaan tekemissä lainauksissa. Niiden perusteella on kyetty rekonstruoimaan joidenkin dialogien sisältöä. Osasta dialogeja tunnetaan kuitenkin lähinnä niiden nimi.
Tunnetut dialogit > Aleksanteri

Aleksanteri eli Siirtokuntien puolesta (Ἀλέξανδρος ἢ ὑπὲρ ἀποίκων, Aleksandros ē hyper apoikōn) luetaan usein Aristoteleen dialogeihin, mutta saattaa kuulua ennemmin tämän poliittisten didaktisten teosten joukkoon.
Teos on nimetty Aleksanteri Suuren mukaan ja se on kirjoitettu Aristoteleen toimiessa Makedonian hovissa tai tämän jälkeen, samoin kuin dialogi Kuninkuudesta. Aristoteles neuvoi jommassakummassa (tai kummassakin) näistä dialogeista Aleksanteria valtakunnan ja uusien Aasiaan perustettujen siirtokuntien hallitsemisessa. Näin teos on täydytty kirjoittaa sen jälkeen kun Aleksanteri oli alkanut perustaa siirtokuntia Aasiaan noin vuoden 331 eaa. jälkeen. Teoksesta on säilynyt kaksi katkelmaa.
Tunnetut dialogit > Eudemos

Eudemos eli Sielusta (Περὶ ψυχῆς, Peri psykhēs) oli Aristoteleen varhaiskauden dialogi, joka on kirjoitettu hyvin Platonille uskolliseen tyyliin. Se on nimetty Aristoteleen akatemialaisen ystävän Eudemoksen mukaan. Tämä oli kuollut n. vuonna 354–353 eaa. Kuolema sai Aristoteleen kirjoittamaan dialogin sielun kuolemattomuudesta. Dialogi on kirjoitettu melko pian tapahtuman jälkeen, noin vuonna 352 eaa., jolloin Aristoteles oli 32-vuotias.
Dialogista on säilynyt kaksitoista katkelmaa, joista osa on suhteellisen laajoja. Dialogin mukaan ihmisen sielu on platonilaisesti vangittuna ruumiissa, ja voi elää onnellista elämää vain ruumiista vapautuneena. Aristoteleen mukaan kuolleet ovat eläviä onnellisempia, ja parasta olisi olla syntymättä. Kuolema tarkoittaa palaamista kotiin. Dialogi muistuttaakin ajatuksiltaan hyvin paljon Platonin dialogia Faidon, mutta on täysin erilainen kuin Aristoteleen myöhempi teos Sielusta, jossa ajatus sielunvaelluksesta on unohdettu ja tuonpuoleinen sysätty syrjään.
Bosin mukaan dialogi sisälsi mm. myytin nukkuvasta Kronoksesta, joka esiintyy myöhemmin mm. Plutarkhoksella. Hänen mukaansa Aristoteleella oli kaksijakoinen teologia, jossa Zeus edusti transsendenttia liikkumatonta liikuttajaa, ja Kronos taivaan kehiä ja niiden liikuttajaa.
Katkelmien perusteella vaikuttaa siltä, että Aristoteles toimi dialogissa itse yhtenä keskustelijoista. Aristoteles vaikuttaa viittaavan dialogiin Sielusta-teoksessaan.
Tunnetut dialogit > Filosofiasta

Filosofiasta (Περὶ φιλοσοφίας, Peri filosofias) oli metafysiikkaa käsittelevä dialogi, jossa Aristoteleen näkemykset alkavat erota Platonin ajatuksista. Aristoteleen on täytynyt kirjoittaa dialogi sen jälkeen kun Platon oli kuollut ja hän itse oli lähtenyt Akatemiasta, ja se on todennäköisesti kirjoitettu samaan aikaan kuin Metafysiikan varhaisimmat osat.
Diogeneen mukaan teos käsitti kolme kirjaa. Dialogista on säilynyt 28 katkelmaa, joista monet ovat suhteellisen pitkiä. Näin se on Aristoteleen parhaiten tunnettuja dialogeja. Aristoteles kuvaa dialogissa ihmiskunnan kehitystä platonilaiseen tyyliin, mutta hän eroaa Platonista siinä, että katsoo maailman olleen olemassa ikuisesti.
Erityisesti Aristoteles esittää vastustavia näkemyksiä sekä Platonin ideaoppia, lukuteoriaa että tämän kaikkeuden alkuperää koskevaa teoriaa kohtaan. Ideaopista hän sanoo, ettei voi kannattaa sitä, vaikka jotkut opettaisivatkin, että hän vastustaa sitä enemmän kiistelynhaluisuuttaan kuin filosofisin perustein. Platonin lukuteoriasta hän sanoo, etteivät ideat voi olla eräänlaisia ei-matemaattisia lukuja. Kaikkeuden alkuperästä hän sanoo, että kaikkeus on ikuinen eikä sitä ole luotu; päinvastoin kuin Platon, jonka mukaan kaikkeus oli luotu.
Katkelmien perusteella vaikuttaa siltä, että Aristoteles toimi dialogissa itse yhtenä keskustelijoista. Aristoteles viittaa dialogiin teoksessaan Fysiikka.
Tunnetut dialogit > Jalosta syntyperästä

Jalosta syntyperästä (Περὶ εὐγενείας, Peri eugeneias) oli nimensä perusteella ihmisten hyvää ja vaurasta syntyperää käsitellyt dialogi. Siitä on säilynyt neljä katkelmaa. Eräs katkelma mainitsee Sokrateen toisen vaimon Myrton, joka oli Aristeides Oikeamielisen tytär tai lapsenlapsi. Aristoteles vaikuttaa olevan Myrtoa koskevien tietojen alkuperäinen lähde. Plutarkhos kuitenkin epäili teoksen aitoutta.
Tunnetut dialogit > Kasvatuksesta

Kasvatuksesta (Περὶ παιδείας, Peri paideias) oli nimensä perusteella kasvatusta käsitellyt dialogi. Siitä ei kuitenkaan tiedetä juuri muuta kuin sen nimi. Dialogista on säilynyt kaksi katkelmaa Diogenes Laertioksen ja Plutarkhoksen kautta.
Tunnetut dialogit > Kehotus

Kehotus (Προτρεπτικὸς, Protreptikos) oli kehotus filosofointiin. Se puhuu (spekulatiivisen) filosofian välttämättömyyden puolesta, ja kannustaa filosofian opiskeluun ja harjoittamiseen. Dialogilla on yhteyksiä Isokrateen teokseen Antidosis, minkä perusteella tutkijat ovat ajoittaneet sen noin vuoteen 353 eaa.
Dialogista on säilynyt kaksikymmentä katkelmaa useiden myöhäisantiikin kirjailijoiden tekemissä lainauksissa. Niiden perusteella tutkijat ovat rekonstruoineet Kehotuksen sisältöä. Tunnetuimmassa katkelmassa Aristoteles argumentoi, että jokaisen tulee filosofoida, koska jopa filosofointia vastaan puhuminen on itsessäänkin filosofoimisen muoto. Paras tapa filosofoida on luonnon kaikkeuden mietiskely. Tätä tarkoitusta varten jumala loi ihmiset ja antoi heille jumalallisen ja kuolemattoman järjen. Kaikki muu, kuten voima, kauneus ja kunnia, ovat sen rinnalla arvotonta ja pelkkää illuusiota. Tämä asketismi on suuressa ristiriidassa hänen myöhempien kirjoitustensa kanssa.
Kehotus toimi mallina Ciceron dialogille Hortensius. Tämä tukee sitä oletusta, että myös Aristoteleen teos oli muodoltaan dialogi. Pisin tunnettu katkelma teoksesta on peräisin Oksyrhynkhoksesta löydetystä papyruksesta (P.Oxy. 666). Sen lisäksi dialogista on säilynyt katkelmia muun muassa Iamblikhoksen, Aleksanteri Afrodisiaslaisen, Davidin, Eliaan ja Olympiodoroksen kirjoituksissa.
Tunnetut dialogit > Kirjoitus rakkaudesta

Kirjoitus rakkaudesta (Ἐρωτικὸς, Erōtikos) oli nimensä mukaisesti rakkautta käsitellyt dialogi. Siitä ei kuitenkaan tiedetä juuri muuta kuin sen nimi. Dialogista on säilynyt neljä katkelmaa muun muassa Athenaioksen ja Plutarkhoksen kautta.