stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Geta (jalkine)

Pari puisia getoja.
Geta (jap. 下駄) on perinteinen japanilainen puusta (yleisimmin keisaripuusta) valmistettu jalkine. Se on veistetty yhdestä puusta tai muodostuu puulevystä, dai (台), johon on kiinnitetty yksi tai kaksi pienempää 4–5 senttimetrin korkuista puupalaa. Paloista käytetään nimitystä "hammas", ha (歯), ja niiden tarkoitus on estää kimonon helmojen sotkeutuminen kuraan. Getaan kuuluu myös V:n muotoinen hihna, hanao (花緒), joka pitää kengän kiinni jalassa. Perinteisesti getat ovat kuuluneet sekä miesten että naisten vaatetukseen, ja niitä on tyypillisesti käytetty perinteisten japanilaisten vaatteiden, kuten kimonon tai yukatan kanssa. Getojen alla voi käyttää tabeja eli japanilaisia isovarpaan ja muut varpaat toisistaan erottelevia sukkia. Puusta valmistetuille kengille on ominaista kopiseva kävelyääni.
Getoja ryhdyttiin käyttämään jalkineina Heian-kaudella (794–1192), ja niiden uskotaan kehittyneen aikaisemmin käytössä olleista tagetoista. Nykyisin getat ovat harvinaisia, mutta maikojen ja sumopainijoiden voi edelleen nähdä käyttävän niitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Japanese geta.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
HD 210277 b

| HD 210277 b> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä(t):  Marcy et al.
Löytöpäivä:  9. syyskuuta 1998
Havaintomenetelmä(t):  Säteisnopeusmenetelmä
Tähden ominaisuudet
Tähden nimi:  HD 210277
Tähden etäisyys Auringosta:  69,41 vv
Tähden massa:  1,08 M☉
Tähden spektriluokka:  G0
Tähden metallisuus:  0,19
Tähden ikä:  6,93 Gyr
Kiertoradan ominaisuudet
Isoakselin puolikas:  1,1 AU
Eksentrisyys:  0,427
Kiertoaika:  1,211 v (442,1 vrk)
Fyysiset ominaisuudet
Massa:  1,23 MJ (391 ME)
HD 210277 b on eksoplaneetta, joka löydettiin 9. syyskuuta 1998. Se kiertää keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä HD 210277 noin 69 valovuoden päässä Maasta, Vesimiehen tähdistön suunnalla.
Planeetta kiertää emotähteään 1,1 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 442 päivää. Planeetan massa vastaa noin 1,23 Jupiterin massaa. Planeetta on todennäköisesti kaasujättiläinen.
Gergely Kulcsár

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kulcsár vuonna 2013. |  Kulcsár vuonna 2013. |  Kulcsár vuonna 2013. |  |
Maa:   Unkari
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | México 1968 | keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | Budapest 1966 | keihäänheitto |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Sofia 1961 | keihäänheitto |  |
|  Hopeaa | Torino 1959 | keihäänheitto |  |
Gergely Kulcsár ['gärgäj 'kultša:r] (10. maaliskuuta 1934 Nagyhalász – 12. elokuuta 2020) oli unkarilainen keihäänheittäjä. Hän voitti kolme peräkkäistä olympiamitalia vuosina 1960–1968 ja kaksi Euroopan-mestaruusmitalia.
Elämä ja urheilu-ura

Kulcsár saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Tukholman EM-kilpailuissa 1958 sijoittumalla pronssille tuloksella 75,26 m. Hän voitti neljänneksi sijoittuneen ranskalaisen Michel Macquet’n vain kahdeksalla senttimetrillä. Rooman kesäolympialaisissa 1960 hän saavutti pronssia tuloksella 78,57 m. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 76,89 m. Tokion kesäolympialaisissa 1964 hän saavutti hopeaa tuloksella 82,32 m. Hänet voitti tuolloin vain suomalainen Pauli Nevala, joka puolestaan Budapestin EM-kilpailuissa 1966 jäi mitalien ulkopuolelle hävittyään 18 senttimetrin erolla tuloksen 80,54 m heittäneelle ja pronssia ottaneelle Kulcsárille.
Viimeisen arvokisamitalinsa Kulcsár saavutti Méxicon kesäolympialaisissa 1968, kun hän heitti ennätyksensä 87,06 m ja saavutti Neuvostoliiton Jānis Lūsisin ja Suomen Jorma Kinnusen takana pronssia. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 Kulcsár heitti tuloksen 81,14 m ja sijoittui neljänneksi. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän ei edennyt karsinnasta loppukilpailuun.
Kulcsár toimi vuoden 1964 kesäolympialaisisten päättäjäisissä ja vuosien 1968 ja 1972 kesäolympialaisten avajaisissa Unkarin joukkueen lipunkantajana. Universiadeista hän voitti kultaa vuonna 1961, hopeaa vuonna 1959 ja pronssia vuonna 1963. Kulcsárin lisäksi ainoastaan Jan Železný, Jānis Lūsis, Steve Backley, Seppo Räty ja naisheittäjä Barbora Špotáková ovat voittaneet keihäänheitossa mitalin vähintään kolmissa peräkkäisissä olympiakisoissa.
Kulcsár voitti urallaan yhteensä 12 Unkarin mestaruutta ja oli maansa ensimmäinen 80 metriä ylittänyt keihäänheittäjä. Hän toimi urheilu-uransa jälkeen Unkarin heittolajien päävalmentajana, muun muassa Miklós Némethin valmentajana ja Kuwaitin heittolajivalmentajana. Kulcsár kuoli 86-vuotiaana 12. elokuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gergely Kulcsár Wikimedia Commonsissa
Gergely Kulcsár Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Keihäänheiton palkintojenjako 4. maailmankisoissa Helsingissä 30. kesäkuuta 1965. Vasemmalta Terje Pedersen (Norja), Jorma Kinnunen (Suomi), Gergely Kulcsár (Unkari).
Göteborgin kirjamessut

Göteborgin kirjamessut
Göteborgin kirjamessut on Ruotsissa Göteborgin kaupungissa vuosittain järjestettävät kirjamessut, joka on Pohjoismaiden suurin kulttuuritapahtuma.
Messut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1985, jolloin siellä vieraili 5 000 kävijää. Nykyään messut järjestetään syyskuussa nelipäiväisenä, ja siellä käy noin 80 000 vierailijaa. Messut ovat tärkeä tapahtuma kirjallisuusalalla toimiville yrityksille seminaareineen. Messuille kokoonnutaan luomaan yhteyksiä sekä ostamaan ja myymään oikeuksia. Pohjoismainen kirjallisuus on ollut keskeisellä paikalla kirjamessuilla. Myös Suomi on ollut useasti messujen teemana.
Teemoja

1985: kirjastomessut
1986: Pohjoismainen kulttuuriesitys
1987: Norja
1988: Suomi
1989: Tanska
1990: Islanti
1991: Pohjoismaat, Saksa, lastenkirja 400 vuotta, Raamattu 450 vuotta, dekkari 150 vuotta
1992: rajaton kulttuuri
1993: YK:n alkuperäiskansojen vuosi
1994: pohjoismainen kirjallisuus
1995: sananvapaus, lehdistönvapaus
1996: monikulttuurisuus
1997: hollantilainen ja flaamilainen kirjallisuus, kansanvalistus
1998: lasten- ja nuortenkirjallisuus, kulttuuriperintö
1999: saksankielinen kirjallisuus, kirjan uudet muodot, mielenterveyden häiriöt
2000: pohjoismainen kirjallisuus, lukemisliike
2001: pohjoismainen kirjallisuus, Norja, arkkitehtuurivuosi
2002: Suomi, Journal02 (kulttuurilehdet), opi elämää varten
2003: Puola, tieteen yleistajuistaminen
2004: brittiläinen kirjallisuus
2005: Liettua
2006: sananvapaus
2007: Viro
2008: Latvia
2009: Espanja
2010: Afrikka
2011: kolmen maan kieli – Saksa, Itävalta, Sveitsi
2012: Pohjoismaat
2013: Romania
2014: Brasilia
2015: Unkari
2016: sananvapaus
2017: koulutus
2018: kunnioitus, kuva, media
2019: Etelä-Korea, sukupuolten tasa-arvo, keskinäinen tieto
2020: lukeminen, digitaalinen kulttuuri
2021: demokratia, pohjoismainen kirjallisuus
2022: Etelä-Afrikka, ilmastonmuutos, rikoskirjallisuus, Ukraina
2023: juutalainen kulttuuri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Göteborgin kirjamessut Wikimedia Commonsissa
Göteborgin kirjamessujen kotisivut
Halsou

Notre-Dame-de-l'Assomption kirkko Halsoussa
Halsou on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 503 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Halsoun pinta-ala on viisi neliökilometriä.
Göteborgin järjestelmä
Kirjallisuutta

Leo Harmaja, Gööteporin järjestelmä Suomessa, 1907.
Harvia, Monopolijärjestelmä Suomen kaupungeissa, 1913.
Aiheesta muualla

Göteborgssystemet, Nordisk Familjebok 1904–1926
Göteborgin Smyrna-seurakunta

| Göteborgin Smyrna-seurakunta> Smyrnakyrkan i Göteborg |
| --- | --- |
 Smyrna-kirkko Göteborgissa.
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Pingst – fria församlingar i samverkan
Perustettu:  1922
Johtava pastori:  Urban Ringbäck
Infobox OKNimi-testi OK: 
Göteborgin Smyrna-seurakunta (ruots. Smyrnakyrkan i Göteborg) on vuonna 1922 perustettu göteborgilainen helluntaiseurakunta. Göteborgin Smyrna perustettiin 123 baptistiseurakunta Betelin jäsenen toimesta 14. marraskuuta 1922. Seurakuntalaiset ostivat pian Broddeliuksen talon ja uudelleenrakensivat 700-paikkaisen kirkkotilan, joka otettiin käyttöön vuonna 1924. Nykyisin Smyrna-seurakunnalla on noin 3 500 jäsentä ja se on Ruotsin toiseksi suurin helluntaiseurakunta. Smyrnan pastorina on toiminut vuodesta 2005 lähtien Urban Ringbäck.
Smyrnalla on pienryhmiä ja kirkkoja myös Gråbossa, Lerumissa, Mölnlyckessä, Gårdstenissa ja Itä-Göteborgissa. Lisäksi seurakunnalla on oma second hand -myymälä. Seurakunta tekee kansainvälistä työtä Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Intiassa. Lisäksi seurakunta järjestää konferensseja helluntailiikkeen kansainväliselle työlle sekä laulun ja musiikin kehittämiseksi.
Vuonna 1935 Göteborgin ensimmäinen helluntaiseurakunta, Salem, liittyi seurakunnan yhteyteen. Vuonna 1942 Smyrnaan liittyivät myös Sion-seurakunta, Hagenin vapaaseurakunta sekä Vapaa evankelinen seurakunta.
Seurakunnan johtajat

1924–1942: Ivar Claesson
1942–1945: Allan Törnberg
1945–1967: Harald Gustafsson
1967–1976: Helge Lundberg
1976–1988: Bertil Olingdahl
1988–2005: Jack-Tommy Ardenfors
2005–2021: Urban Ringbäck
Aiheesta muualla

Seurakunnan verkkosivut
Geodeesi

Pallopinnalla lyhin matka pisteestä A pisteeseen B kulkee isoympyrää pitkin.
New Yorkin, Dakarin ja Moskovan väliset geodeesit (sininen) ja loksodromit (punainen). Vaikka loksodromit Mercatorin projektiossa näyttävät suorilta, geodeesit ovat pallopinnalla lyhyempiä.
Geodeesi eli geodeettinen viiva on ”suoran viivan” käsitteen yleistys ”kaareviin avaruuksiin”, esimerkiksi pallopinnalle tai yleisessä suhteellisuusteoriassa kaarevaan aika-avaruuteen. Geodeesin olennainen ominaisuus on, että lokaalisti (minkä tahansa pisteen pienessä ympäristössä tarkasteltuna) se muistuttaa suoraa viivaa ja (mikäli avaruudessa on olemassa etäisyysmitta) tarjoaa jossakin mielessä lyhimmän etäisyyden pisteiden välillä. Tarkka matemaattinen määritelmä vaihtelee riippuen siitä, millaista avaruutta tarkastellaan.
Geodeesi pallopinnalla

Yksinkertainen esimerkki geodeesista on pallopinnalla isoympyrä. Kahta pallopinnan pistettä yhdistävä lyhin viiva kulkee pitkin isoympyrän kaarta, joten tällainen kaari on samalla tavoin pisteiden välinen lyhin reitti tai ”suorin mahdollinen reitti” samaan tapaan kuin jana on lyhin reitti tason pisteiden välillä. Nimi geodeesi viittaa geodesiaan eli maanmittausoppiin, joka tutkii maapallon kokoa ja muotoa. Esimerkiksi pitkillä meri- ja lentomatkoilla lyhin reitti kulkee pitkin isoympyrää (eikä pitkin loksodromia, joka kulkee koko ajan samaan ilmansuuntaan).
Geodeesin ja loksodromin ero voi aiheuttaa tulkintaongelmia, jos esimerkiksi sopimuksessa on sovittu jonkin rajan kulkevan maapallon pinnalla ”pitkin suoraa viivaa”. Esimerkiksi Ahvenanmaan sopimuksessa demilitarisoidun alueen rajat määriteltiin tiettyjen pisteiden välisinä ”suorina viivoina”, jolloin syntyy kysymys, tarkoitetaanko geodeeseja vai loksodromeja.
Geodeesi pinnalla

Yleisemmin geodeesi voidaan määritellä millä tahansa euklidisen avaruuden alimonistolla, esimerkiksi kolmiulotteisessa avaruudessa olevalla (mahdollisesti kaarevalla) pinnalla kuten ellipsoidilla, lieriöpinnalla jne.
Vaihtoehtoisia (mutta sopivin edellytyksin yhtäpitäviä) määritelmiä ovat ainakin seuraavat:
Geodeesi on lokaalisti etäisyyden minimoiva käyrä. Tämä merkitsee, että jos tarkastellaan riittävän lyhyttä käyrän osaa, niin kaikkien sen pisteiden välillä lyhin reitti kulkee kyseistä käyrää pitkin. Tätä määritelmää voi havainnollistaa ajattelemalla, että pinnalle voi asettaa venytetyn kuminauhan geodeesia pitkin. Jos kuminauhan yrittäisi asettaa sellaista reittiä, joka ei ole geodeesi, kuminauha pyrkisi oikaisemaan reittiä.
Geodeesi on käyrä, jota vakiovauhdilla kuljettaessa kiihtyvyys on jatkuvasti pintaa vastaan kohtisuora.
Geodeesi on käyrä, jonka geodeettinen kaarevuus jokaisessa pisteessä on nolla. Geodeettinen kaarevuus on  \kappa _{g}=\kappa \cos \theta , missä  \kappa  on käyrän kaarevuus koko avaruudessa ja  \theta  on käyrän binormaalin ja moniston normaalin välinen kulma.
Geodeesi pinnalla > Lokaalisuuden merkitys

Usein sanotaan hiukan epätäsmällisesti, että geodeesi on tietyllä pinnalla ”kahden pisteen välinen lyhin viiva”. Tämä on osittain totta. Mikäli kahden pisteen välillä on olemassa lyhin viiva, niin se on eräs geodeesi, mutta samojen pisteiden välillä voi olla useita eripituisia geodeeseja. Kukin geodeesi on kuitenkin lokaalisti etäisyyden minimoiva.
Esimerkki 1. Jos A ja B ovat kaksi pistettä pallopinnalla lähellä toisiaan, voi niiden välillä isoympyrää pitkin kahta eri reittiä: joko ”suoraan” tai pallon ympäri. Molemmat reitit ovat geodeeseja, mutta pallon kiertävä reitti voi olla paljonkin pidempi.
Esimerkki 2. Maapalloa voidaan karkeasti pitää litistyneenä ellipsoidina, jonka ympärysmitta päiväntasaajaa pitkin on 40 075 km, mutta ympärysmitta napojen kautta vain 40 008 km. Jos pisteet A ja B ovat päiväntasaajalla vastakkaisilla puolilla, on niiden välimatka napojen kautta 33,5 km lyhyempi kuin päiväntasaajaa pitkin; silti molemmat reitit ovat geodeeseja.
Esimerkki 3. Lieriöpinnalla kahden pisteen välinen geodeesi (kuten kuminauha) voi kulkea mielivaltaisen monta kertaa lieriön ympäri, jolloin syntyy ruuviviiva. Tällainen viiva on lokaalisti etäisyyden minimoiva, mutta ei ole lyhin reitti pisteiden välillä.
Esimerkki 4. Madonreikä (Einsteinin–Rosenin silta) on hypoteettinen oikoreitti aika-avaruudessa. Jos sellaisia esiintyy, voi samojen pisteiden välillä olla huomattavan eripituisia geodeeseja.
Joillakin pinnoilla, erityisesti tasossa pätee, että kahden pisteen välillä on aina täsmälleen yksi geodeesi, joka on samalla niiden välinen lyhin viiva.
Geodeesi differentiaaligeometriassa

Vielä yleisemmin geodeesi voidaan määritellä esimerkiksi millä tahansa differentioituvalla monistolla (jonka ei tarvitse olla upotettuna korkeampiulotteiseen monistoon). Jos M on differentioituva monisto ja C on sen differentioituva käyrä, niin C on geodeesi, jos sen tangenttivektorit kuljetettuna käyrää pitkin (engl. parallel displacement) pysyvät käyrän tangenttivektoreina.
Kaksi eri geodeesia samojen pisteiden välillä. Vihreä kuminauha kulkee oranssien pisteiden välillä lyhintä reittiä, valkoinen ei.
Jos geodeesia pitkin kuljettaessa palataan lähtöpisteeseen, on kulkusuunta voinut kiertyä, ts. ei kuljeta samaan suuntaan kuin lähdettäessä. Näin voi käydä esimerkiksi ellipsoidin pinnalla. Kuvassa geodeesi kiertyy hiukan joka kierroksella.
Gérard Calvi

| Gérard Calvi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Grégoire Krettly
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1922 Pariisi, Ranska
Kuollut: 20. helmikuuta 2015 (92 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  säveltäjä   kapellimestari
Muusikko
Taiteilijanimi:  Gérard Calvi 
Levy-yhtiöt:  Disques Vogue 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Gérard Calvi (oik. Grégoire Krettly, 26. heinäkuuta 1922 – 20. helmikuuta 2015 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänet tunnetaan muun muassa animaatioelokuvien Asterix – pieni suuri mies Galliasta, Asterix ja Kleopatra sekä Asterix valloittaa Rooman säveltäjänä.
Elokuvat

Musta tulppaani (La tulipe noire, 1964)
Asterix – pieni suuri mies Galliasta (1967)
Kylpevä kaunotar (Le petit baigneur, 1968)
Asterix ja Kleopatra (1968)
Asterix valloittaa Rooman (1976)
Aiheesta muualla

Gérard Calvi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Giacomo Matteotti

| Giacomo Matteotti |
| --- | --- |
 Giacomo Matteotti
Italian edustajainhuoneen jäsen
 1. joulukuuta 1919 – 10. kesäkuuta 1924  
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. toukokuuta 1885 Fratta Polesine, Italia
Kuollut: 10. kesäkuuta 1924 (39 vuotta) Rooma, Italia
Ammatti:  lakimies, toimittaja
Puoliso:  Velia Titta (vih. 1916)
Lapset:  Giancarlo (1918–2006) Matteo (1921–2000) Isabella (1922–1994)
Tiedot
Puolue:  Partito Socialista Unitario (1922–1924)
Muut puolueet:  Italian sosialistinen puolue (1907–1922)
Koulutus:  Bolognan yliopisto
 Nimikirjoitus
Giacomo Matteotti (22. toukokuuta 1885 Fratta Polesine – 10. kesäkuuta 1924 Rooma) oli italialainen sosialisti ja fasistien ankara arvostelija. Fasistit murhasivat hänet kesällä 1924, minkä jälkeinen kriisi merkitsi käännekohtaa Italian fasismin historiassa.
Elämä ja ura > Koulutus ja poliittinen ura

Matteotti valmistui Bolognan yliopistosta, missä hän oli opiskellut oikeustiedettä. Hänet valittiin Italian edustajainhuoneeseen vuosina 1919, 1921 sekä 1924, ja hän nousi puolueensa pääsihteeriksi.
Elämä ja ura > Murha

Samoihin aikoihin kuin Matteotti oli edustajainhuoneen jäsenenä, Italian diktaattoriksi vastikään päässyt Benito Mussolini suoritti terrori-iskuja vasemmistolaisia vastaan. Matteotti puhui 30. toukokuuta 1924 Italian parlamentin edessä ja väitti, että Italian fasistit olisivat huijanneet vuoden 1924 vaalivoitossansa. Kaksi viikkoa myöhemmin, 10. kesäkuuta 1924, Matteotti katosi, ja löytyi 18. elokuuta haudattuna Rooman ulkopuolelta. Kuusi squadristia oli kaapannut, murhannut ja kiireesti haudannut hänet Riano Flaminion lähelle. Matteottin murha aiheutti laajan kohun ja opposition lähdön edustajainhuoneesta.
Mussolini hämmentyi kansansuosionsa menettämisestä, ja päätti 3. tammikuuta 1925 ottaa Kansallisen fasistipuolueen johtajana vastuun murhasta, tosin hänen osuuttaan murhaan ei kuitenkaan olla koskaan näytetty toteen. Mussolini uhmasi oppositiota nostamaan syytteen häntä vastaan, mitä ei kuitenkaan uskallettu tehdä.
Matteottin murha merkitsi käännekohtaa fasistisessa Italiassa, sillä sen jälkeen Mussolini lakkasi tekemästä yhteistyötä parlamentin kanssa ja loi Italiasta totalitaristisen valtion, muun muassa vaimentaen opposition lehdistön, poissulkien ei-fasistiset ministerit sekä perustaen salaisen poliisin.
Matteottin murhasta epäillyt kuusi henkilöä alun perin vapautettiin. Vasta toisen maailmansodan jälkeen kolme yhä elossa ollutta surmaajaa sai kolmenkymmenen vuoden vankeustuomiot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giacomo Matteotti Wikimedia Commonsissa
Matteottin hauta, Fratta Polesine, Rovigo.
Giacomo Leopardi

| Giacomo Leopardi |
| --- | --- |
 Stanislao Ferrazzi, Giacomo Leopardi, 1820.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1798 Recanati, Marche
Kuollut: 14. kesäkuuta 1837 (38 vuotta)
Kirjailija
Salanimi: Cosimo Papareschi 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.leopardi.it
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Giacomo Taldegardo Francesco di Sales Saverio Pietro Leopardi (29. kesäkuuta 1798 Recanati, Marche – 14. kesäkuuta 1837) on italialaisen runouden suurimpia nimiä.
Elämä

Leopardi syntyi pienessä Recanatin kaupungissa. Hänen vanhempansa olivat ankaria katolilaisia kristittyjä, jotka torjuivat vapaan ja uuden ajattelun, eikä kotikaupunkikaan ollut henkisesti samalla tasolla kuin hän. Nuori Leopardi sulkeutui siksi omaan maailmaansa ja keskittyi tutkimaan kreikkalaisia ja latinalaisia kirjailijoita. Liiallinen rasitus heikensi hänen terveytensä. Hän kirjoitti latinaksi ja italiaksi tutkimuksia ensimmäisen ja toisen vuosisadan reettoreista ja kirkkoisistä. Tämän ajan tutkimuksista huomattavin on Saggio sugli errori popolari degli antichi (1815). Vuonna 1817 Leopardi tutustui elinikäiseen ystäväänsä ja tukijaansa Pietro Giordaniin (1774–1848).
Leopardi ryhtyi runoilijaksi ja alkoi samaan aikaan kannattaa liberaaleja ja patrioottisia aatteita. Isänmaallisuus henkii jo hänen ensi canzoneistaan All’Italia ja Sopra il monumento di Dante (1818). Mutta jo hänen kolmannessa isänmaallisessa canzonessaan Ad Angelo Mai (1820) ilmenee maailmantuskaa, mikä sitten synkkänä pohjavirtauksena kulkee kaikissa hänen runoissaan (Canzoni e versi, 1824–1826. Canti 1831–1835).
Perhe oli taloudellisessa ahdingossa ja pelkäsi, että nuori Leopardi voisi yhteiskunnallisten vakaumuksiensa vuoksi joutua vaaroihin. Tämän vuoksi hänen täytyi 24-vuotiaaksi pysyä Recanatissa omaistensa valvonnan alaisena, sairaana ja synkkämielisenä. Vuonna 1822 hän viimein pääsi lähtemään kotoa, siirtyi Roomaan, missä ei viihtynyt ja palasi 1823 kotiin. Milanolainen kustantaja Stella kutsui hänet 1825 Milanoon ja antoi hänelle vaatimattoman toimen kustantamossaan. Myöhemmin Leopardi oleskeli Bolognassa, Firenzessä ja Pisassa. Hän tutustui kirjailija Alessandro Manzoniin ja historioitsija Pietro Collettaan.
Leopardin ystävä paroni Bunsen oli hankkinut hänelle yliopistonopettajan paikan Bonnissa, mutta hän hylkäsi tarjouksen terveyssyistä. Kun Leopardi ei enää jaksanut lukea eikä kirjoittaa, hän joutui purkamaan Stellan kustannusliikkeen kanssa tekemänsä sopimuksen ja palaamaan jälleen Becanatiin. Hän viipyi siellä vuoteen 1830, ja napolilainen Pietro Colletta antoi hänelle vuoden ajan rahallista tukea. Becanatista Leopardi palasi Firenzeen, missä hän 1831 omisti Cantinsa toscanalaisille ystävilleen.
Kun Colletta ei enää voinut avustaa Leopardia, hänelle avasi kotinsa Napolissa toinen italialainen kirjailija, Antonio Ranieri. Tämän talossa Leopardi eli kuolemaansa asti. Leopardin kuoleman jälkeen Ranieri julkaisi teoksen Sette anni di sodalizio con Giacomo Leopardi, jota arvosteltiin Leopardin esittämisestä liian nurjassa valossa.
Runojen lisäksi Leopardi julkaisi filosofisia tutkielmia sekä suorasanaisia, lähinnä dialoginmuotoisia kirjoitelmia 0peretti morali, joiden perussävy on moraalinen.
Leopardin elämä päättyi kesällä 1837, vain 38 vuoden iässä, koleraepidemian seurauksena. Hänet on haudattu Napoliin lähelle Vergiliuksen hautaa.[lähde? ]
Elokuva Leopardi – runoilijan elämä (Il Giovane favoloso, 2014) kertoo Leopardin elämästä.
Suomennetut teokset

Giacomo Leopardin Laulut.  (Suomentanut Elsa Tervo)  Tampere:  Lehmus, 1962.
Mietteitä.  ((Pensieri, 1837.) Suomentanut ja selityksin varustanut Pauliina de Anna. Esipuheen kirjoittanut Marco Barsacchi)  Turku:  Savukeidas, 2015.  ISBN 978-952-268-135-5.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Blomstedt, Jan: Luonto Leopardin silmin. Niin & näin 2/1995. (PDF)
Campion, Peter: The Solitary Life. The New York Times 17.12.2010. (englanniksi)
Dirda, Michael: Review: ”Canti,” by Giacomo Leopardi, translated by Jonathan Galassi. The Washington Post 15.12.2010. (englanniksi)
Timpanaro, Sebastiano: The Pessimistic Materialism of Giacomo Leopardi. New Left Review 1979. (englanniksi)
Jurassic Park

| Jurassic Park |
| --- | --- |
 Elokuvan mainosjuliste
Ohjaaja:  Steven Spielberg
Käsikirjoittaja:  Michael Crichton  David Koepp
Perustuu:  Michael Crichtonin romaaniin Dinosauruspuisto
Tuottaja:  Kathleen Kennedy  Gerald R. Molen
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Dean Cundey
Leikkaaja:  Michael Kahn
Tuotantosuunnittelija:  Rick Carter
Lavastaja:  Jackie Carr
Erikoistehosteet:  Stan Winston   Phil Tippett   Michael Lantieri   Dennis Muren
Pääosat:  Sam Neill Laura Dern Jeff Goldblum Richard Attenborough
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Amblin Entertainment
Levittäjä:  Universal Studios Netflix iTunes Xfinity Streampix Microsoft Store
Ensi-ilta:   9. kesäkuuta 1993  1. syyskuuta 1993
Kesto:  127 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  63 000 000 $
Tuotto:  1 029 153 882 $ 
Seuraaja:  Kadonnut maailma – Jurassic Park
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jurassic Park on Steven Spielbergin ohjaama, Michael Crichtonin samannimiseen romaaniin (Suomessa julkaistu nimellä Dinosauruspuisto) perustuva yhdysvaltalainen tieteis- ja seikkailuelokuva vuodelta 1993. Elokuva kuvattiin Kauain saarella, Havaijilla ja siitä tuli aikanaan maailman menestynein elokuva.
Jurassic Parkista alkanut elokuvasarja sisältää viisi elokuvalle tehtyä jatko-osaa: Kadonnut maailma – Jurassic Park (1997), Jurassic Park III (2001), Jurassic World (2015), Jurassic World: Kaatunut valtakunta (2018) ja Jurassic World: Dominion (2022). Jurassic Park -elokuvasta julkaistiin 3D-versio 1. huhtikuuta 2013.