stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wlodzmierz Roj

| Włodzimierz Rój> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1960 Skwierzyna
Kansalaisuus:   Puola
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1978–1991
Painoluokka:  kevytsarja
Seura(t):  Tarnogórski Klub Sportowy Karate
Vyöarvo:  4. dan
| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Katowice 1987 | -70 kg |  |
| Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 1980 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | 1981 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | 1983 | -70 kg |  |
|  Hopeaa | 1984 | -70 kg |  |
|  Pronssia | 1985 | -70 kg |  |
Włodzimierz Rój (s. 1960 Skwierzyna) on puolalainen uransa lopettanut karateka, valmentaja ja ottelutuomari. Hän saavutti Kyokushinissa kevytsarjan Euroopan mestaruuden 1987 ja Puolan mestaruuden 1980.
Kilpaura

Roj alkoi harjoittelemaan karatea 1974 ja suoritti 1. danin mustan vyön 1983. Kilpaurallaan hän saavutti aluksi menestystä kotimaassaan vuosien 1980–1985 välisenä aikana sijoituttuaan joka kerta kolmen parhaan joukkoon Puolan mestaruuskisoissa. Hän oli neljä vuotta peräkkäin loppuottelussa voittaen Puolan kevytsarjan mestaruuden 1980, jonka jälkeen Roj jäi hopealle muina vuosina. Hän saavutti vielä pronssia vuoden 1985 kisoissa. Roj saavutti vielä 1987 Katowicen EM-kisoissa mestaruuden voitettuaan kevytsarjan loppuottelussa Josef Borzan. Hän päätti kilpauransa 1991.
Hän toimi sittemmin vuodesta 1988 Puolan karatemaajoukkueen valmentajana ja perusti 1992 karateseuran Gorzówiin. Seuransa myötä Roj järjesti myös potkunyrkkeilytapahtumia kaupungissa 1994 ja 1995 sekä nuorten karateturnauksia. Hän saavutti 4. danin arvon 1999. Roj joutui lopettamaan karaten opettamisen 2005 auto-onnettomuuden vuoksi.
Aistien valtakunta

| Aistien valtakunta> 愛のコリーダ |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nagisa Ōshima
Käsikirjoittaja:  Nagisa Ōshima
Tuottaja:  Anatole Dauman
Säveltäjä:  Minoru Miki
Kuvaaja:  Hideo Ito
Leikkaaja:  Keiichi Uraoka
Lavastaja:  Jusho Toda
Pääosat:  Eiko Matsuda, Tatsuya Fuji, Aoi Nakajima, Yasuko Matsui, Meika Seri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani Ranska
Tuotantoyhtiö:  Argos Films Oshima Productions Shibata Organization
Ensi-ilta:   15. syyskuuta 1976  16. lokakuuta 1976  23. lokakuuta 1992
Kesto:  105 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aistien valtakunta (jap. 愛のコリーダ, transliteroituna Ai no korīda, ”Rakkauden härkätaistelu”; ransk. L'Empire des sens) on Nagisa Ōshiman ohjaama ranskalais-japanilainen draamaelokuva vuodelta 1976. Elokuva perustuu tositapahtumiin: vuonna 1936 Tokion kaduilta löytyi Sada Abe -niminen nainen, joka kantoi mukanaan irti leikattua penistä.
Aistien valtakunta on kiistelty elokuva sen sisältämän pornografian takia – AllMovien Brennerin sanoin elokuva liikkuu pornografian ja taiteen rajamailla. Peter von Bagh ilmaisi asian suorasukaisesti: ”Siinä ei oikeasti tehdä mitään muuta kuin naidaan.”
Elokuva jäi sensuurin kynsiin lukuisissa maissa, Japanissa siitä ei vieläkään ole esitetty sensuroimatonta versiota. Suomessa se kiellettiin epäsiveellisenä 1976, 1977 (kaksi kertaa) ja 1978. Suomen elokuva-arkisto sai K-18-esitysluvan 1979 ja 1984. Sen julkinen esitys sallittiin 1992 (K-18) ja 1997 ikärajaksi muuttui K-16. 2016 uudelleenluokittelun jälkeen ikärajaksi tuli jälleen K-18. Elokuvan ensiesitys Suomen televisiossa oli Yle TV2 -kanavalla kesäkuussa 2000 ikärajalla K-16. Seuraavan kerran elokuva esitettiin Yle Teemalla toukokuussa 2016 ja maaliskuussa 2018 ikärajalla K-18.
Juoni

Entinen prostituoitu Sada (Eiko Matsuda) pestautuu palvelijattareksi majataloon, jonka omistaja, seksuaalisesti kyltymätön Kichizo (Tatsuya Fuji) ahdistelee paikan naispuolisia työntekijöitä. Sada ja Kichizo aloittavat kiihkeän rakkaussuhteen, jonka jatkuessa he koettelevat seksuaalisuutensa rajoja, rakastelevat muiden nähden ja häpäisevät toistensa sukuelimiä. Kumpikin alkaa laiminlyödä jokapäiväisiä velvollisuuksiaan ja Kichizo jättää vaimonsa voidakseen miellyttää yhä omistushaluisemmaksi ja mustasukkaisemmaksi muuttuvaa Sadaa. Molemmat huomaavat kiihottuvansa Kichizon kuristamisesta, minkä seurauksena mies lopulta kuolee, jolloin Sada leikkaa hänen sukuelimensä irti. Elokuvan viimeisessä otoksessa alaston Sada makaa silvotun rakastajansa vierellä. Miehen rintaan on kirjoitettu verellä: ”Sada ja Kichi, vain me kaksi ikuisesti.” Kertojaääni mainitsee, että Sada tulee kävelemään neljä päivää Kichin penis sisällään ennen kuin hänet – yhä ekstaattisen onnellisena – pidätetään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eiko Matsuda  | … |  Sada Abe   |
|  Tatsuya Fuji  | … |  Kichizo   |
|  Aoi Nakajima  | … |  Toku   |
|  Yasuko Matsui  | … |  majatalon isäntä   |
|  Meika Seri  | … |  Matsuko   |
|  Kanae Kobayashi  | … |  Kikuryû   |
|  Taiji Tonoyama  | … |  kerjäläinen   |
|  Kyôji Kokonoe  | … |  Omiya   |
|  Naomi Shiraishi  | … |  geisha Yaeji   |
Elokuvan seksikohtaukset

Elokuvaan ei ollut helppo saada esiintyjiä aitojen rakastelukohtauksien ja peittelemättömän seksin vuoksi - elokuvassa on muun muassa fellaatiokohtaus. Ōshima palkkasi avukseen aikuisviihde-elokuviin erikoistuneen miehen, josta tuli elokuvan tuotantopäällikkö. Etenkin naispääosan esittäjän löytäminen oli vaikeaa. Ōshiman vaimo Akiko Koyama yritti auttaa tässä ja tarjoutui jopa itse esittämään roolin, jos näyttelijää ei muuten löydy. Näyttelijän valinta miespääosaankaan ei ollut helppoa, sillä esiintyjän piti voida saada erektio filmikameroiden pyöriessä. Moni ehdokas vakuutti että se kyllä sujuu, mutta ei siltikään onnistunut koekuvauksissa, joten heitä ei voitu valita. Tatsuya Fuji oli jo tunnettu elokuvatähti, eikä hän suostunut heti. Hän joutui miettimään miten se vaikuttaisi hänen uraansa. ”Eikä kanttini kestänyt,” hän sanoi haastattelussa. Lopulta hän kuitenkin suostui. Eiko Matsuda taas oli esiintynyt Shuji Terayama -teatteriseurueessa ja työskennellyt USA:ssa mallina, eikä ollut kovinkaan tunnettu.
Kuvaukset tehtiin Japanissa, mutta hyvin salassa, ettei filmiryhmä olisi saanut syytteitä. Tunnelma kuvauspaikalla oli ”kireä ja jännittynyt”. Kuvauksissa oli mukana vain kuvausryhmä. Kun Matsuda ja Fuji esiintyivät seksikohtauksissa, he saivat olla pimeydessä kunnes olivat valmiita, ja Ōshima sai luvan sytyttää valot. Silloin paikalla olivat vain ohjaaja, tuottaja ja kuvaaja pääesiintyjien lisäksi. Elokuvassa on myös Kichizon ja tämän vaimon välistä, aidosti tapahtuvaa seksiä. Useimmat seksikohtaukset on joko kuvattu ikkunan kautta tai niissä on läsnä sivullisia todistajia, mikä korostaa katsojan asemaa ulkopuolisena tarkkailijana.
Elokuvan seksikohtaukset > Vaikutus pääosan esittäjiin

Elokuvan valmistumisen jälkeen tehdyssä haastattelussa Eiko Matsuda selittää motiiviaan suostua elokuvarooliin. Hän miettii hetken vakavana ja sanoo, että hän otti roolin vastaan, koska hänellä oli komplekseja ja hän tunsi alemmuutta. Niistä eroon pääseminen oli hänelle tärkeää. Olipa kerran... Aistien valtakunta -dokumenttiin tehdyssä haastattelussa Tatsuya Fuji taas toteaa, että hänestä tuli elokuvan johdosta näyttelijänä vahvempi. Elokuvan jälkeen kesti kuitenkin kaksi vuotta, ennen kuin Fuji sai jälleen elokuva-alan töitä, mutta hän jatkoi silti elokuvauraansa. Vaikka Eiko Matsudaan suhtauduttiin ulkomailla hyvin, oli hänen kohtalonsa Japanissa surkea. Häntä paheksuttiin, haukuttiin kadulla huoraksi ja hänen väitettiin olevan prostituoitu. Kohtelu oli niin ikävää, että Matsudan oli lopulta lähdettävä Japanista. Hän muutti muusikkomiehensä kanssa Ranskaan, jossa hänellä oli tuttuja. Tuttavan mukaan Matsuda esiintyi joissakin elokuvissa, mutta kun hän sai aivokasvaimen, hänen isänsä vaati häntä palaamaan Japaniin hoidettavaksi. Matsuda eli sen jälkeen täyttä hiljaiseloa ja kuoli vuonna 2011.
Vastaanotto

Aistien valtakunta joutui kotimaassaan sensuurin kohteeksi ja johti lukuisiin huomiota herättäneisiin oikeuskanteisiin. Ulkomailla elokuva sai huomattavasti myönteisemmän vastaanoton ja vakiinnutti Ōshiman kansainvälisen maineen yhtenä merkittävimmistä japanilaisohjaajista.
Internetsivusto Rotten Tomatoesin mukaan arvostelijoista 85% on antanut Aistien valtakunnalle myönteisen arvosanan. Sivuston mukaan ”provokatiivinen psykoseksuaalinen tarina” rikkoo seksuaalisia tabuja pelottomasti.
Jonathan Crow’n mukaan Ōshima tutkii elokuvassaan pornografialle ja elokuvataiteelle yleisemminkin ominaista asetelmaa, jossa katsoja on tirkistelijän roolissa. Toisaalta elokuva kääntää heteroseksuaalisen pornografian odotukset ympäri esittäessään naisen aktiivisena toimijana, joka hallitsee alistumisesta nauttivaa rakastajaansa. Samalla Ōshima kyseenalaistaa myös muita sosiaalisia konventioita. Sadan ja Kichizon suhde rikkoo palvelijan ja isännän välisen hierarkian, ja elokuvan loppuun mennessä myös sukupuolten välinen ero on kadonnut: aiemmin elokuvassa naisten kimono yllään esiintynyt Kichizo on menettänyt peniksensä Sadalle. Crow’n mukaan Aistien valtakunta ”ei ole menettänyt vähääkään vallankumouksellisesta kyvystään innostaa, loukata, ahdistaa ja kiihottaa”. Hän antaa sille neljä ja puoli tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Viidesti kielletty Aistien valtakunta nähdään Teemalauantaissa 21.5. – jälleen K18-ikärajalla (yle.fi; Vesa Nykänen)
Il était une fois... L'empire des sens Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aistien valtakunta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aistien valtakunta Elonet.
Aistien valtakunta AllMoviessa. (englanniksi)
Y-e-ah!

| Y-e-ah! Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005–2006
 Julkaistu: 2006
 Tyylilaji: kantri
 Levy-yhtiö: Äänimaisema Oy
PM&JJ:n muut julkaisut
| Viekää minut baariin taas... 2004 | Y-e-ah! 2006 | Palamaton parta (EP) 2006 |
Y-e-ah! on Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit -yhtyeen vuonna 2006 julkaistu toinen albumi. Levy sisältää 12 yhtyeen omaa kantri-kappaletta, joista osa on Antero Gustafssonin ja osa Marko Ahon säveltämiä ja/tai sanoittamia. Myös yhtyeen rumpali Kalle Vanhapelto on osallistunut säveltämiseen.
Y-e-ah! on musiikillisesti yhtyeen monipuolisin albumi. Se sisältää niin tangoa, humppaa, reggaeta ja haitarijatsia, kuin myös "Jemmareille" ominaisinta kantrirockiakin. Levyllä vieraili monia suomalaisia huippumuusikoita, kuten esimerkiksi Pepe Ahlqvist ja Olli Haavisto.
Kappaleet

Tiimalasi – 3.05 (säv., san. ja sov. Antero Gustafsson)
Y-e-ah! – 3.16 (säv., san. ja sov. Marko Aho)
Tummaa tulta – 2.43 (säv. Kalle Vanhapelto, san. Gustafsson, sov. Vanhapelto)
Kesämies – 3.50 (säv., san. ja sov. Aho)
Paineettomassa tilassa – 3.35 (säv. Gustafsson ja Pekka Myllykoski, san. Gustafsson, sov. Gustafsson ja Myllykoski)
Jumalan huoneessa – 3.36 (säv. Vanhapelto, san. Gustafsson, sov. Vanhapelto)
Ikävä – 3.10 (säv., san. ja sov. Aho)
Humiseva harju – 2.44 (säv. Vanhapelto, san. Gustafsson, sov. Vanhapelto)
Lääkäri-laulu – 2.30 (säv., san. ja sov. Aho)
Linjuri-blues – 2.55 (säv., san. ja sov. Gustafsson)
Jokos korkataan uudestaan – 3.52 (säv., san. ja sov. Aho)
Yksikätinen rosvo – 3.40 (säv. trad., san. ja sov. Antero Gustafsson)
+
"Yksikätinen rosvo" -animaatiovideo
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Pekka Myllykoski – laulu  Marko Aho  Antero Gustafsson  Kalle Vanhapelto Tuotanto Jytäjemmarit – äänittäjä  Kalle Vanhapelto – miksaaja (Kallio–Kuninkala, maaliskuu 2006)  J.P. Mönkkönen – masteroija (CD-linja Oy)  ESEK – tuotannon tukeminen :  Vierailevat muusikot Pepe Ahlqvist – huuliharppu (kappale 8)  Abdissa Assefa – perkussiot (kappaleet 2, 4, 5, 7, 9 ja 11)  Olli Haavisto – pedal-steel (kappale 10)  Jari Kettunen – rummut (kappaleet 1–12)  Pekka Kuusisto – viulu (kappale 3)  Heikki Laakso – piano (kappaleet 7 ja 9), urut (kappaleet 2, 4, 7 ja 11)  Pentti Lahti – saksofoni (kappale 6), huilu (kappale 5)  Tuomas Lehto – sähkökitara (kappaleet 1, 2 ja 4)  Riku Niemi – vibraphonette (kappale 3)  Kimmo Pohjonen – haitari (kappaleet 3 ja 6)  Pale Saarinen – haitari (kappale 8)  Tommi Tenkula – basso (kappale 4)  Altti Uhlenius – kitara (kappaleet 3 ja 8)  Jani Uhlenius – haitari (kappale 12)
Aiheesta muualla

Mökkipäiväkirja äänityssessioista[vanhentunut linkki]
Albumin esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
Kappaleiden sanoitukset ja taustatarinat[vanhentunut linkki]
Ahvenislampi (Viitasaari, Purala, luoteinen)

| Ahvenislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°16′34″N, 25°56′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Koliman alue (14.47)
Laskuoja:  oja Ahvenislampeen 
Järvinumero:  14.475.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  165,6 m  
Pituus:  290 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,648 km  
Pinta-ala:  2,057 ha  
Suurin syvyys:  2,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenislampi 
Ahvenislampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Puralan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 290 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Kolkunjoen valuma-alueeseen (14.475) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 165,6 metriä mpy.
Yves Lampaert

| Yves Lampaert |
| --- | --- |
 Yves Lampaert Belgian ympäriajossa 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Belgia
Pyöräilijä
Pituus:  180 cm
Paino:  75 kg
Joukkue:  Soudal-Quick Step
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2013–2014 2015–2018  2019−2021 2022 2023–:  Topsport Vlaanderen - Baloise Etixx-Quick Step / Quick-Step Floors Deceuninck–Quick-Step Quick-Step Alpha Vinyl Team Soudal-Quick Step
Suurimmat voitot
 Joukkueaika-ajon maailmanmestaruus 2016, 2018 Dwars door Vlaanderen 2017, 2018 De Pannen kolmen päivän ajo 2020 Ranskan ympäriajo, etappi Espanjan ympäriajo, etappi  Aika-ajon Belgian-mestaruus 2017, 2021  Maantieajon Belgian-mestaruus 2018 
 Tiedot päivitetty: 2. tammikuuta 2023 
| Mitalit> Maa:  Etixx-Quick Step.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Etixx-Quick Step.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Etixx-Quick Step.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:  Etixx-Quick Step> Miesten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Doha 2016 | joukkueaika-ajo |  |
|  Kultaa | Innsbruck 2018 | joukkueaika-ajo |  |
|  Hopeaa | Richmond 2015 | joukkueaika-ajo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Alkmaar 2019 | maantieajo |  |
Yves Lampaert (s. 10. huhtikuuta 1991 Izegem, Länsi-Flanderi) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Topsport Vlaanderen - Baloise -joukkueessa 2013, ja on vuodesta 2015 edustanut belgialaistallia, joka nykyiseltä nimeltään on Soudal-Quick Step.
Lampaert voitti joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden 2016.  Seuraavana vuonna hän voitti UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Dwars door Vlaanderen -kilpailun 39 sekunnin erolla Philippe Gilbertiin. Hän voitti samana vuonna Belgian aika-ajomestaruuden ja toisen etapin Espanjan ympäriajossa. Hän voitti Dwars door Vlaanderenin jälleen 2018 kahden sekunnin erolla Mike Teunisseniin. Hän voitti samana vuonna maantieajon Belgian-mestaruuden ja joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden. Hän voitti De Pannen kolmen päivän ajon 2020 ja aika-ajon Belgian-mestaruuden 2021. Hän voitti ensimmäisenä päivänä ajetun aika-ajoetapin Ranskan ympäriajossa 2022 ja johti kokonaiskilpailua yhden etapin ajan.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – miesten kiekonheitto

| Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 > Ratalajit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |   | miehet |   | naiset |
| 200 m |  | miehet |  | naiset |
| 400 m |  | miehet |  |  |
| 800 m |  | miehet |  |  |
| 1 500 m |  | miehet |  |  |
| 5 000 m |  | miehet |  |  |
| 10 000 m |  | miehet |  |  |
| 80 m aidat |  |  |  | naiset |
| 110 m aidat |  | miehet |  |  |
| 400 m aidat |  | miehet |  |  |
| 3000 m esteet |  | miehet |  |  |
| 4 x 100 m viesti |  | miehet |  | naiset |
| 4 x 400 m viesti |  | miehet |  |  |
Maraton ja kävelyt
| Maraton |  | miehet |  |  |
| 10 km kävely |  | miehet |  |  |
| 50 km kävely |  | miehet |  |  |
Kenttälajit
| Pituushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Kolmiloikka |  | miehet |  |  |
| Korkeushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Seiväshyppy |  | miehet |  |  |
| Kuulantyöntö |  | miehet |  | naiset |
| Kiekonheitto |  | miehet |  | naiset |
| Keihäänheitto |  | miehet |  | naiset |
| Moukarinheitto |  | miehet |  |  |
Ottelut
| Kymmenottelu |  | miehet |  |  |
Helsingin olympiakisojen miesten kiekonheittoon osallistui 32 urheilijaa edustaen 20 kansallisuutta. Kilpailu käytiin 22. heinäkuuta.
Karsinta

Karsintaraja oli 46,00.
Loppukilpailu

| Sija | Nimi | Maa | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sim Iness |  Yhdysvallat | 53,47 | 54,60 | 55,03 | 53,49 | 54,13 | 52,83 | 55,03 |
| 2 | Adolfo Consolini |  Italia | 51,69 | 53,78 | 53,45 | 50,63 | 50,08 | 51,20 | 53,78 |
| 3 | James Dillion |  Yhdysvallat | 52,47 | 48,06 | 51,76 | 53,28 | X | 52,28 | 53,28 |
| 4 | Fortune Gordien |  Yhdysvallat | 52,52 | 52,66 | 51,71 | 51,48 | X | 49,93 | 52,66 |
| 5 | Ferenc Klics |  Unkari | 48,74 | 49,07 | 51,13 | X | 49,78 | X | 51,13 |
| 6 | Otto Grigalka |  Neuvostoliitto | 50,71 | X | 47,84 | X | X | X | 50,71 |
| 7 | Roland Nilsson |  Ruotsi | X | 48,90 | 50,06 |  |  |  | 50,06 |
| 8 | Giuseppe Tosi |  Italia | 45,85 | 49,03 | 48,97 |  |  |  | 49,03 |
| 9 | Nikolaos Syllas |  Kreikka | 48,99 | 48,36 | 47,17 |  |  |  | 48,99 |
| 10 | Boris Matvejev |  Neuvostoliitto | 47,27 | 44,47 | 48,70 |  |  |  | 48,70 |
| 11 | Boris Butenko |  Neuvostoliitto | X | 43,66 | 48,15 |  |  |  | 48,15 |
| 12 | Veikko Nyqvist |  Suomi | 47,72 | 45,99 | 46,63 |  |  |  | 47,72 |
| 13 | Jørgen Plum |  Tanska | 38,73 | 45,20 | 47,26 |  |  |  | 47,26 |
| 14 | Gino Pella |  Kanada | X | 46,63 | 45,47 |  |  |  | 46,63 |
| 15 | Konstantinos Giataganas |  Kreikka | 42,40 | 46,23 | X |  |  |  | 46,23 |
| 16 | Per Stavem |  Norja | 39,78 | X | 46,00 |  |  |  | 46,00 |
| 17 | Jean Maissant |  Ranska | 43,40 | 42,11 | 35,82 |  |  |  | 43,40 |
Aleksandr Zaitšikov

| Mitalit> Maa:  Kazakstan.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kazakstan.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kazakstan.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:  Kazakstan> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 105 kg |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Houston 2015 | 105 kg |  |
Aleksandr Sergejevitš Zaitšikov (ven. Александр Сергеевич Зайчиков; valkoven. Аляксандр Сяргеевіч Зайчыкаў, Aljaksandr Sjarhejevitš Zaitšykau; s. 17. elokuuta 1992 Zaslonovo, Valko-Venäjä) on valkovenäläissyntyinen kazakstanilainen painonnostaja, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016 105 kg painoluokassa. Lontoossa 2012 hän oli kokonaiskilpailun 12. samassa painoluokassa. Zaitšikov voitti maailmanmestaruuden 105 kg painoluokassa Houstonissa 2015. Zaitšikov sai kahden vuoden kilpailukiellon kesäkuussa 2013 stanotsololin käytöstä.
Ahvenislampi (Pälkäne)

| Ahvenislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Pälkäne
Koordinaatit:  61°20′08″N, 24°53′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Leppäjärveen 
Järvinumero:  35.783.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105 m  
Rantaviiva:  1,29 km  
Pinta-ala:  5,281 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenislampi 
Ahvenislampi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,3 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Nerosjärven alueeseen (35.783) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105 metriä mpy.
Ahvenislampi (Viitasaari, Purala, kaakkoinen)

| Ahvenislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°16′28″N, 25°56′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Koliman alue (14.47)
Laskupuro:  Ahvenispuro Särkijärveen 
Järvinumero:  14.475.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  165,6 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  0,494 km  
Pinta-ala:  0,846 ha  
Suurin syvyys:  2,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenislampi 
Ahvenislampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Puralan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 210 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Koliman alueella (14.47), jonka Kolkunjoen valuma-alueeseen (14.475) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 165,6 metriä mpy.
Aleksandr Voltškov

Aleksandr Voltškov (s. 1. marraskuuta 1952, Moskova, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi Neuvostoliiton mestaruussarjassa 446 ottelua tehden 155 maalia. Neuvostoliiton maajoukkueessa 230 ottelua tehden 6 maalia Jääkiekkoseurat:TsSKA, SKA Leningrad. Voltškov pelasi Summit Series otteluissa 1972
Saavutukset

jääkiekon maailmanmestaruus 1973
10 Neuvostoliiton mestaruutta 1970-73, 1975, 1977-1981
Alexander von Zemlinsky

Alexander von Zemlinsky
Alexander von Zemlinsky (14. lokakuuta 1871 Wien – 15. maaliskuuta 1942 Larchmont, New York) oli itävaltalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Zemlinsky aloitti piano-opinnot nuorena ja soitti kouluaikoinaan urkuja synagogassaan. Vuonna 1884 hän aloitti opintonsa Wienin konservatoriossa. Hän opiskeli pianon soittoa ja säveltämistä ja voitti koulun pianokilpailun vuonna 1890. Zemlinsky tutustui Arnold Schönbergiin tämän liityttyä Polyhymnia-orkesteriin, johon Zemlinsky kuului. Heistä tuli pian läheiset ystävät. Schoenberg meni myöhemmin naimisiin Zemlinskyn Mathilde-siskon kanssa. Zemlinsky opetti Schönbergille myös kontrapunktia. Zemlinsky toimi lukuisten ooppera- ja konserttitalojen kapellimestarina Saksassa ja Itävallassa. Vuonna 1938 hän muutti Yhdysvaltoihin.
Säveltäjän varhaisissa teoksissa on huomattavissa vaikutteita Johannes Brahmsin musiikista ja myöhäisemmissä teoksissaan hän käytti wagnerimaisia harmonioita. Toisin kuin Schönberg Zemlinsky ei kirjoittanut atonaalista tai dodekafonista musiikkia. Zemlinskyn teoksista tunnetuimpia on hänen Lyyrinen sinfoniansa (1923): seitsenosainen teos orkesterille, sopraanolle ja baritonille.