stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1894
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Heinrich Hertz, saksalainen fyysikko (s. 1857)
4. tammikuuta – Johan Joseph Faict, belgialainen katolinen piispa (s. 1813)
4. tammikuuta – Karl von Hasenauer, itävaltalainen arkkitehti (s. 1833)
9. tammikuuta – Adolf Waldemar Jahnsson, suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija (s. 1841)
9. tammikuuta – José Vicente Salinas e Infanzón, meksikolainen katolinen arkkipiispa (s. 1819)
12. tammikuuta – William Henry Waddington, ranslainen historioitsija, diplomaatti, poliitikko ja pääministeri (s. 1826)
13. tammikuuta – Nadežda von Meck, venäläinen mesenaatti (s. 1831)
19. tammikuuta – Karl August Krook, suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija (s. 826)
20. tammikuuta – Leopold von Schrenck, venäläinen eläintieteilijä, kasvitieteilijä ja geologi (s. 1826)
21. tammikuuta – Guillaume Lekeu, belgialainen säveltäjä (s. 1870)
28. tammikuuta – Alexander von Middendorff, venäläinen eläintieteilijä ja tutkimusmatkailija (s. 1815)
2. helmikuuta – Ludvig Isak Lindqvist, suomalainen arkkitehti (s. 1827)
4. helmikuuta – Adolphe Sax, belgialainen soitinten suunnittelija, saksofonin keksijä (s. 1814)
7. helmikuuta – Gustaf Törnudd, suomalainen teollisuusmies (s. 1832)
9. helmikuuta – Maxime Du Camp, ranskalainen kirjailija, valokuvaaja ja Ranskan akatemian jäsen (s. 1822)
12. helmikuuta – Hans von Bülow, saksalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari (s. 1830)
14. helmikuuta – Eugène Charles Catalan, belgialainen matemaatikko (s. 1814)
21. helmikuuta – Gustave Caillebotte, ranskalainen taidemaalari, taiteenkeräilijä ja impressaario (s. 1848)
22. helmikuuta – Herman Hallonblad, suomalainen varatuomari, pormestari, valtioneuvos ja suurlahjoittaja (s. 1825)
25. helmikuuta – Marc Athanese Parfait Oeillet Des Murs, ranskalainen lintutieteilijä (s. 1804)
1. maaliskuuta – John G. Downey, yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Kalifornian kuvernööri (s. 1827)
2. maaliskuuta – Jubal Early, Etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa (s. 1816)
2. maaliskuuta – Joseph Whittaker, englantilainen puutarhuri ja kasvitieteilijä (s. 1814)
5. maaliskuuta – Henrik Gustaf Borenius, suomalainen luonnontutkija ja professori (s. 1802)
12. maaliskuuta – August Cieszkowski, puolalainen filosofi, taloustieteilijä, yhteiskunnallinen ja poliittinen aktivisti (s. 1814)
20. maaliskuuta – Lajos Kossuth, Unkarin kansallissankari (s. 1802)
22. maaliskuuta – Mikko Kukkonen, suomalainen kansakoulunopettaja, toimittaja ja runoilija (s. 1842)
24. maaliskuuta – Illarion Prjanišnikov, venäläinen taidemaalari (s. 1840)
28. maaliskuuta – Ferdinand Heine, saksalainen lintutieteilijä ja keräilijä (s. 1809)
31. maaliskuuta – Pavel Jablotškov, venäläinen insinööri ja keksijä (s. 1847)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

1. huhtikuuta – Remigio Morales Bermúdez, Perun presidentti (s. 1836)
2. huhtikuuta – Charles-Édouard Brown-Séquard, mauritiuslais-brittiläis-ranskalainen lääkäri (s. 1817)
8. huhtikuuta – Karl Wahlgren, suomalainen kirjailija (s. 1853)
13. huhtikuuta – Adolf Edvard Arppe, suomalainen kemian professori, yliopiston rehtori ja senaattori (s. 1818)
15. huhtikuuta – Jean Charles Galissard de Marignac, sveitsiläinen kemisti, gadoliniumin ja ytterbiumin löytäjä (s. 1817)
27. huhtikuuta – Alexander von Daehn, suomalainen kapteeni, kartanonomistaja, valtiopäivämies ja maanviljelysneuvos (s. 1821)
1. toukokuuta – Albert Oskar Snellman, suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies (s. 1844)
2. toukokuuta – Pietro Abbà Cornaglia, italialainen säveltäjä, urkuri ja pianisti (s. 1851)
23. toukokuuta – Brian Houghton Hodgson, englantilainen luonnontieteilijä ja etnologi (s. 1800)
27. toukokuuta – Karl Granit, suomalainen insinööri ja valokuvaaja (s. 1857)
31. toukokuuta – Wilhelm Andstén, suomalainen tehtailija, Wilh. Andsténin kaakelitehtaan perustaja (s. 1818)
4. kesäkuuta – Wilhelm Roscher, saksalainen taloustieteilijä ja professori (s. 1817)
8. kesäkuuta – Bill Dalton, yhdysvaltalainen rikollinen (s. 1866)
13. kesäkuuta – Nikolai Ge, venäläinen taidemaalari (s. 1831)
16. kesäkuuta – Valérie de Gasparin, sveitsiläinen kirjailija, yhteiskunnallinen vaikuttaja ja sairaanhoitajakoulun perustaja (s. 1813)
17. kesäkuuta – William Hart, skotlantilais-yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1823)
24. kesäkuuta – Daniel Edvard Duncker, suomalainen talonpoikaissäädyn valtiopäivämies (s. 1835)
28. kesäkuuta – Karl Faulmann, saksalainen pikakirjoittaja ja tietokirjailija (s. 1835)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

5. heinäkuuta – Austen Henry Layard, englantilainen arkeologi, diplomaatti ja poliitikko (s. 1817)
13. heinäkuuta – Juventino Rosas, meksikolainen muusikko ja säveltäjä (s. 1868)
17. heinäkuuta – Charles Leconte de Lisle, ranskalainen runoilija (s. 1818)
21. heinäkuuta – Frederick Low, yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko (s. 1828)
25. heinäkuuta – Sadi Carnot, Ranskan presidentti (s. 1837), murhattiin
30. heinäkuuta – Walter Pater, englantilainen kirjailija, esseisti ja kirjallisuuskriitikko (s. 1839)
1. elokuuta – Hugo Salmson, ruotsalainen taidemaalari (s. 1843)
4. elokuuta – Yrjö Roiha, suomalainen lähetyssaarnaaja (s. 1856)
22. elokuuta – Abraham Nylander, suomalainen opettaja ja kirjailija (s. 1835)
1. syyskuuta – Nathaniel Prentice Banks, yhdysvaltalainen poliitikko, Massachusettsin kuvernööri (s. 1816)
5. syyskuuta – George Stoneman, yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja Kalifornian kuvernööri (s. 1822)
8. syyskuuta – Hermann von Helmholtz, saksalainen lääkäri ja fyysikko, yksi energian säilymislain keksijöistä (s. 1821)
8. syyskuuta – Philippe d’Orléans, ranskalainen kruununtavoittelija, Ludvig Filipin pojanpoika (s. 1838)
13. syyskuuta – Emmanuel Chabrier, ranskalainen säveltäjä (s. 1841)
20. syyskuuta – Heinrich Hoffmann, saksalainen psykologi ja kirjailija (s. 1809)
21. syyskuuta – Gustaf Oskar Schöneman, suomalainen kirkkoherra, opettaja ja yhteiskunnallinen vaikuttaja (s. 1839)
25. syyskuuta – Lyydi Stenbäck, suomalainen opettaja, kirjailija ja suomentaja (s. 1861)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

11. lokakuuta – Heikki Wirtanen, suomalainen kyläkirjuri ja runoilija (s. 1842)
16. lokakuuta – Juho Menander, suomalainen kirkkomaalari (s. 1841)
22. lokakuuta – Gillis Bildt, ruotsalainen poliitikko, vapaaherra, upseeri ja marsalkka (s. 1820)
29. lokakuuta – Axel Fogelholm, suomenruotsalainen kirjailija (s. 1859)
1. marraskuuta – Aleksanteri III, Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas (s. 1845)
16. marraskuuta – Robert Charles Winthrop, yhdysvaltalainen poliitikko (s. 1809)
20. marraskuuta − Anton Rubinstein, venäläinen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari (s. 1829)
3. joulukuuta – Robert Louis Stevenson, skotlantilainen kirjailija (s. 1850)
5. joulukuuta – Gall, lakota-intiaanien päällikkö (s. 1840)
7. joulukuuta – Ferdinand de Lesseps, ranskalainen diplimaatti, Suezin kanavan rakennuttaja (s. 1805)
8. joulukuuta – Karl Johan Numell, suomenruotsalainen metsänhoitaja ja kirjailija (s. 1826)
8. joulukuuta – Pafnuti Tšebyšov, venäläinen matemaatikko (s. 1821)
10. joulukuuta – Karl August Finelius, suomalainen kirkkoherra, rehtori ja oppikirjojen tekijä (s. 1814)
13. joulukuuta – János Xántus, unkarilainen eläintieteilijä (s. 1825)
15. joulukuuta – August Westermark, ruotsalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (s. 1834)
17. joulukuuta – Alba Hellman, suomalainen opettaja ja filantrooppi (s. 1845)
27. joulukuuta – Frans II, Molempain Sisiliain kuningaskunnan viimeinen kuningas 1859–1860 (s. 1836)
29. joulukuuta – Christina Rossetti, englantilainen runoilija (s. 1830)
August Magnus Gustaf Armfelt, suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies (s. 1826)
Pierre Louis Jouy, yhdysvaltalainen lintutieteilijä
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1894
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virpi

| Virpi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  12. marraskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  4. huhtikuuta
Muunnelmia:  Virva, Virve
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Tuoretta oksaa tarkoittava sana virpi. Filosofisesti nimi tarkoittaa uuden mahdollisuuden ja alun kasvua.lähde?
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virpi on suomalaisen naisen etunimi. Nimi tulee puun tai pensaan uutta/tuoretta oksaa tarkoittavasta sanasta virpi. Virpin nimipäivä on vuodesta 1950 ollut 12. marraskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 10 341 naista on saanut nimekseen Virpi. Heistä yli puolet on 1960- tai 1970-luvulla syntyneitä. Virpi esiintyy myös sukunimenä. Marraskuussa 2020 tämä sukunimi oli 181 henkilöllä.
Tunnettuja Virpejä

Virpi Alanen (s. 1978), runoilija, aforistikko, kriitikko ja kirjallisuudentutkija
Virpi Augustin (s. 1942), oopperalaulaja
Virpi Butt (1972–2021), murhaan syyllistynyt tv-gladiaattori
Virpi Eroma (s. 1981), laulaja ja lauluntekijä
Virpi Horttana (s. 1965), taitoluisteluvalmentaja
Virpi Hukka (s. 1991), pesäpalloilija ja ringettenpelaaja
Virpi Hämeen-Anttila (s. 1958), kirjailija ja kääntäjä
Virpi Juutilainen (s. 1961), hiihtosuunnistaja
Virpi Kanto (s. 1959), kuvanveistäjä
Virpi Kätkä (s. 1969), laulaja
Virpi Laristo (1934–2020), balettitanssija ja koreografi
Virpi Lehtinen (s. 1970), filosofi
Virpi Lehto (s. 1957), kuvataiteilija
Virpi Lehtonen (s. 1969), kuvataiteilija
Virpi Lummaa, ekologi, evoluutiobiologi ja ekofysiologi
Virpi Miettinen (s. 1946), vuoden 1965 Miss Suomi
Virpi Mikkonen (s. 1980), toimittaja ja ruokakirjailija
Virpi Moskari, laulaja, mezzosopraano
Virpi Mäkinen (s. 1962), teologi ja yliopistonlehtori
Virpi Määttä (s. 1968), pesäpalloilija
Virpi Niemelä (1936–2006), tähtitieteilijä
Virpi Niemi (s. 1966), maastohiihtäjä
Virpi Pekkala (s. 1945), kuvataiteilija
Virpi Raipala-Cormier (s. 1952), agronomi, Frantsilan yrttitilan omistaja, Vuoden nainen 2000
Virpi Saarinen (s. 1958), erikoissairaanhoitaja, kirjailija
Virpi Salmi (s. 1973), toimittaja ja kirjailija
Virpi Sarasvuo, o.s. Kuitunen (s. 1976), maastohiihtäjä
Virpi Siljander, myöh. Haahti (s. 1967), pikajuoksija
Virpi Suutari (s. 1967), elokuvaaja
Virpi Talvitie (s. 1961), kuvittaja ja graafikko
Virpi Tiili (s. 1942), Suomen edustaja EU:n tuomioistuimessa
Virpi Timonen, yhteiskuntatieteilijä ja professori
Virpi Uimonen (1945–2007), näyttelijä
Virpi Vairinen (s. 1986), runoilija ja kirjallisuudentutkija
Virpi Vanas (s. 1935), naivistinen taidemaalari
Virpi Veromaa, Mopsi Veromaa (s. 1981), trap-ampuja
Kuvitteellisia Virpejä

Virpi Hakkarainen, televisiosarjassa Maalaiskomedia
Virpi Hurme, sarjassa Salatut elämät
Illja Zabarnyi

Illja Zabarnyi vuonna 2023.
Illja Borysovytš Zabarnyi (ukr. Ілля Борисович Забарний; s. 1. syyskuuta 2002 Kiova) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 189-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia, johon hän siirtyi tammikuussa 2023 kotimaansa Dynamo Kiovasta. Hän on pelannut vuodesta 2020 Ukrainan maajoukkueessa.
Zabarnyi pelasi Kiovan Dynamon juniorijoukkueissa ja nousi edustusjoukkueeseen syksyllä 2020. Hän pelasi kauden 2020–2021 aikana 21 ottelua Ukrainan liigassa, kaksi ottelua Ukrainan Cupissa sekä täyden ajan joukkueensa kaikissa europeleissä: kolmessa Mestarien liigan karsintaottelussa, kuudessa Mestarien liigan ottelussa ja neljässä Eurooppa-liigan ottelussa. Marraskuun lopulla hänet ajettiin ulos kentältä liigaottelussa Vorskla Pultavaa vastaan. Kauden ainoan maalinsa hän teki liigaottelussa Inhulets Petrovea vastaan huhtikuussa. Dynamo voitti tuolla kaudella sekä liigan että cupin. Kaudella 2021–2022 Zabarnyi pelasi 15 Ukrainan liigan ottelua ennen kuin liiga keskeytettiin sodan vuoksi, yhden Ukrainan Cupin ottelun ja kuusi Mestarien liigan ottelua. Hän pelasi täydet minuutit kaikissa näissä otteluissa lukuun ottamatta Ukrainan liigan ensimmäistä ottelua. Kaudella 2022–2023 Zabarnyi pelasi Ukrainan liigassa 14 ottelua, Mestarien liigan karsinnassa kuusi ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Tammikuun 2023 lopulla hän siirtyi englantilaisseura Bournemouthiin, jossa hän pelasi kevään 2023 aikana viisi valioliigaottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 37 valioliigaottelua ja teki maalin maaliskuussa Luton Townia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän on 17. joulukuuta mennessä pelannut täyden ajan Bournemouthin kaikissa 16 valioliigaottelussa.
Zabarnyi on pelannut Ukrainan alle 17- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ukrainan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2020 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Viikon sisällä hän pelasi myös Kansojen liigan ottelut Saksaa ja Espanjaa vastaan, ja jälkimmäisen näistä Ukraina voitti. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa hän pelasi joukkueen kaikki viisi ottelua alusta loppuun. Hän pelasi Ukrainan kaikki kolme ottelua myös EM-kilpailuissa 2024. Zabarnyi on pelannut joulukuun 17. päivään 2024 mennessä 45 A-maaottelua ja jokaisessa niistä täydet minuutit. Hän teki maalin kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan.
Andrijan Nikolajev

| Andrijan Grigorjevitš Nikolajev |
| --- | --- |
 Andriyan Nikolayev vuonna 1976.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. syyskuuta 1929
Kuollut: 3. heinäkuuta 2004 (74 vuotta)
Ura
Tyyppi:  Avaruuslennolle osallistuja
Eläköityminen:  26. tammikuuta 1982.
 Nimikirjoitus
Lennot

:  Vostok 3
 
Sojuz 9:  Sojuz 9
 
Andrian Nikolajev
Andrijan Grigorjevitš Nikolajev (ven. Андриян Григорьевич Николаев, 5. syyskuuta 1929 – 3. heinäkuuta 2004) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.
Nikolajev lensi kaksi avaruuslentoa: Vostok 3 ja Sojuz 9. Elokuussa 1962 hän oli ensimmäinen ihminen, joka puhui televisiolähetyksessä avaruudesta. 3. marraskuuta 1963 hän meni naimisiin kosmonautti Valentina Tereškovan kanssa. Perheeseen syntyi ennen avioeroa tytär Jelena. Jelena Andrijanovna Nikolajevasta tuli ensimmäinen lapsi maan päällä, jonka vanhemmat olivat käyneet avaruudessa. Jelena-tytär syntyi keisarinleikkauksella 8. kesäkuuta 1964 Moskovassa.
Nikolajev oli paikalla, kun Leonid Brežnev yritettiin murhata.lähde? Nikolajev oli etniseltä taustaltaan tšuvassi. Hän siirtyi eläkkeelle kosmonauttitehtävistä 26. tammikuuta 1982.lähde?
Bedford

Bedford voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Bedford, kaupunki Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Bedford, kaupunki Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa
Bedford, kaupunki New Hampshiren osavaltiossa Yhdysvalloissa
Bedford, kaupunki New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa
Bedford, kaupunki Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa
Bedfordin piirikunta, kolme piirikuntaa Yhdysvalloissa
New Bedford, kaupunki Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa
Henkilöitä

David Bedford (s. 1949), brittiläinen kestävyysjuoksija
David Bedford (1937–2011), brittiläinen säveltäjä
Sybille Bedford (1911–2006), saksalais-brittiläinen kirjailija, kirjallisuustoimittaja ja elämäkerturi
Muita merkityksiä

Bedford Vehicles, vuosina 1930–1992 toiminut brittiläinen ajoneuvovalmistaja
HMS Bedford oli James Bond -elokuvassa Huominen ei koskaan kuole upotettu fiktiivinen Britannian kuninkaallisen laivaston alus
HMS Bedford Galley, 34-tykkinen kaljuuna
HMS Bedford (1698), 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Bedford (1775), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Bedford (1901), Monmouth-luokan panssariristeilijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bedford”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Koilliskongonleijona

| Koilliskongonleijona |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Suurkissat Panthera
Laji::  Leijona leo
Alalaji::  azandica
Kolmiosainen nimi
 Panthera leo azandica  (Allen, 1924) 
Katso myös
   Koilliskongonleijona Wikispeciesissä   Koilliskongonleijona Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koilliskongonleijonalähde? (Panthera leo azandica) on yksi leijonan alalajeista. Lajia tavataan ainoastaan Afrikassa, kuten muitakin nykyään eläviä leijonia aasianleijonaa lukuun ottamatta. Koilliskongonleijonan levinneisyys ulottuu mm. Tšadin, Kongon demokraattisen tasavallan, Nigerian, Keski-Afrikan tasavallan, Sudanin ja Kamerunin alueille.lähde? Koilliskongonleijona ei ole uhanalainen, kuten jotkin muut leijonan alalajit (mm. senegalinleijona ja aasianleijona).
Kongonleijona

| Kongonleijona> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Suurkissat Panthera
Laji::  Leijona leo
Alalaji::  hollisteri
Kolmiosainen nimi
 Panthera leo hollisteri  (J. A. Allen, 1924) 
Katso myös
   Kongonleijona Wikispeciesissä   Kongonleijona Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kongonleijonalähde? (Panthera leo hollisteri) on yksi leijonan alalajeista. Sitä tavataan mm. Kongon demokraattisessa tasavallassa, Sambiassa, Botswanassa sekä Malawissa.lähde? Laji ei ole mitenkään erityisen uhanalainen, toisin kuin jotkin muut leijonan alalajit (kuten aasianleijona, senegalinleijona tai transvaalinleijona). Ravintonaan kongonleijona käyttää yleensä gaselleja ja seeproja sekä ravinnon ollessa niukkaa joitain pieniä nisäkkäitä.
Tykkimyssy

Tykkimyssy keskimmäisellä kansantanssijalla.
Tykkimyssy eli koppamyssy on kovitettu ja kankaalla päällystetty naisten päähine, johon kuuluu taustarusetti ja pitsi, tai sitä vastaava kangassuikale. Suomessa tykkimyssy kuuluu eräisiin länsisuomalaisiin  ja suomenruotsalaisiin kansallispukuihin. Tykkimyssy kuuluu myös virolaisiin kansallispukuihin ja joihinkin Ruotsin kansallispukuihin.
Kansallispukuun kuuluva tykkimyssy on aikuisen päähine ja nauha tai nauhat ovat tyttöjen päähine. Jos tykkimyssyä ei ole tai sitä ei halua käyttää, päähineen voi jättää pois. Tykkimyssy puetaan pitkistä hiuksista kootun nutturan päälle tai yläpuolelle. Sen päällä voidaan käyttää ulkona huivia.
Historia

Tykkimyssyn malli perustuu Euroopassa 1700-luvun alussa muodissa olleeseen pehmeään myssyyn, jossa uskotaan olleen erillinen pitsireunainen alusmyssy. 1700-luvun puolivälissä myssyn paperilla kovitettu muunnos oli levinnyt Ruotsi-Suomen porvaris- ja pappisrouvien sekä varakkaiden talojen emäntien pyhäpukimeksi. Myssyn etureuna leikattiin pyöreäksi ja keskeltä lovetuksi herttakuvion muotoa jäljitellen. Myssy päällystettiin kuviollisella arvokankaalla, ja kankaasta tehtiin taakse myös koristerusetti. Myssyn kangas saatettiin myös kirjailla. Päälaelle myssyn etureunan alle kiinnitettiin leveä nyplätty pitsi. Myssyn mentyä pois muodista ylempien säätyjen keskuudesta se siirtyi palvelusväen ja alempien säätyjen naisten käyttöön.
Tykkimyssy syrjäytti kansanpukujen kanssa aiemmin käytetyt tanun ja hunnun. Tykkimyssyä käytettiin 1800-luvun puoliväliin saakka, Kymenlaaksossa pienennettynä versiona vielä 1900-luvun alussa. Vaikka koppamyssyt olivat aikanaan aviovaimojen päähineitä, 1800-luvun loppupuolella tuli moni paikoin tavaksi, että niitä käyttivät kirkko- ja juhlapäähineenä myös rippikoulun käyneet neidot. Tätä nuoremmat tytöt käyttivät silkkinauhaa. Tykkimyssy ei missään vaiheessa levinnyt käyttöön Karjalankannaksella.
Tykkimyssyn osat

Tykkimyssyn pohjana on paperikerroksista liiman tai liisterin avulla kovitettu pyöreäkupuinen koppa, joka pehmustetaan ennen päällystämistä. Päällinen ommellaan yleensä kahdesta silkkikankaan palasta ja sauma sijoitetaan keskelle.  Kopan muoto ja koko, päällisen väri, kuosi ja mahdollinen kirjonta vaihtelevat alueittain. Koristelu on symmetristä kopan molemmin puolin, aiheina ovat tyylitellyt kukat, niiden varret ja lehdet erilaisina variaatioina. Kirjonta voi olla yksi- tai moniväristä ja myssyistä löytyy ainakin pisto- helmi- ja paljettikirjontaa sekä niiden yhdistelmiä. Yksivärisiä ja kirjailemattomia ovat olleet esimerkiksi suomenkielisen Etelä-Pohjanmaan ja Etelä-Savon koppamyssyt, mutta kankaana on käytetty kuviolliseksi kudottua silkkiä.
Myssyn muut osat ovat takarusetti ja tykki myssyn edessä. Rusetti valmistetaan silkkikankaasta tai -nauhasta ja sen leveys, samoin kuin valmiin koristeen koko voi vaihdella melkoisesti. Rusetti kiinnitetään kopan taakse sen alareunaan ja on mahdollisesti jäännös varhaisempien myssyissä olleista kiinnitysnauhoista. Ruotsiksi koppamyssy onkin nimeltään bindmössa (binda = sitoa, solmia).
Koppamyssyyn kuuluu myös tykki, eli kangaskaitale, johon voidaan kiinnittää pitsi, pitsimäiseksi kudottu tai tiheästi poimutettu kangas. Tykin osat voidaan kiinnittää erilliseen kangaskappaleeseen ja sen etureuna muotoillaan samoin kuin kopan etureuna. Tykki puetaan kopan alle ja sitä onkin nimitetty myös esimerkiksi otsavaatteeksi tai myssynaluseksi. Tykkipitseistä hienoimpia ovat olleet leveät, ohuesta langasta nyplätyt raumanpitsit. Tykin materiaali ja koristelu vaihtelevat kansallispuvusta toiseen. Käyttöä varten tykki tärkätään sopivan muotoisen alustan päällä kaarevaksi. Tavoitteena on, että tykki asettuu sileästi hiusten päälle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuva tykkimyssystä Kansallispuvut.fi -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tykkimyssy Espoon kaupunginmuseon kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Yksityiskohta Albert Edelfeltin maalauksesta Ristiäissaatto (1880).
Barbarileijona

| Barbarileijona |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Luonnosta hävinnyt 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Feliformia
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Alaheimo::  Isot kissat Pantherinae
Suku::  Panthera
Laji::  Leijona leo
Alalaji::  leo
Kolmiosainen nimi
 Panthera leo leo  Linnaeus, 1758 
Synonyymit
 P. l. africana (Brehm, 1829)  P. l. barbarica (Meyer, 1826)  P. l. barbara (Fisher, 1829)  P. l. nigra (Loche, 1867)  P. l. nobilis (Gray, 1867)  P. l. nubica (de Blainville, 1843)  P. l. somaliensis (Noack, 1891) 
Katso myös
   Barbarileijona Wikispeciesissä   Barbarileijona Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barbarileijona (Panthera leo leo), joka tunnetaan myös nimillä berberileijona, atlaksenleijona tai atlasleijona, oli Pohjois-Afrikassa elänyt leijonan alalaji. Barbarileijonauros painaa 180–295 kiloa (eli bengalintiikerin verran) ja naaras 120–180 kiloa. Barbarileijona hävisi luonnosta 1920-luvulla.
Barbarileijonan erityispiirre on poikkeuksellisen tumma, lähes musta häntätupsu ja uroksen harja. Viime vuosikymmeninä keskivertoa paljon tummempiharjaisia uroksia ja muita alalajin erityisiä piirteitä omaavia yksilöitä on ”löydetty” maailman eri eläintarhoista, ja niiden avulla alalajia on alettu jalostaa takaisin.
Vankeudessa barbarileijonia on jäljellä noin 69 yksilöä, ja niistä noin puolet eli 32 on Rabatin eläintarhassa, jossa on tehty suunnitelma niiden siirtämiseksi luontoon.
Barbarileijona.