stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Barbien perhe ja ystävät
Barbien ystävät

Ken Carson  (poikaystävä, 1961-)
Midge Hadley (1963-65, 1989-)
Christie (1968-2008)
Stacey (1968-70)
P.J. (1969-85)
Jamie (1970-72)
Steffie (1972-73)
Kelley (1973-76)
Cara (1975-78)
Tracy (1983)
Dana (Barbie ja Rock stars, 1986-87)
Diva (Barbie ja Rock stars, 1986-87)
Dee Dee (Barbie ja Rock stars, 1986-87)
Miko (1986-88)
Whitney (1987-89)
Bopsy (Barbie ja Bibobs, 1988)
Belinda (Barbie ja Bibops, 1988)
Becky (Barbie ja Bibops, 1988)
Bobby ("Barbie ja Bibops", 1988)
Teresa (1988-)
Nikki (1989, 2007)
Kayla (1989)
Devon (1989)
Kira (1990-2000, 2005)
Nia (1990)
Shani (1991)
Asha (1991)
Nichelle (1991)
Tara Lynn (1993)
Kayla (1994, 2002)
Marina (1996)
Becky (1997)
Lea (1999-Present)
Ana Suarez (Generation Girl, 1999)
Chelsie Peterson (Generation Girl, 1999)
Lara Morelli-Strauss (Generation Girl, 1999)
Nichelle Williams (Generation Girl, 1999)
Tori Burns (Generation Girl, 1999)
Mari Nakano (Generation Girl, 2000)
Blaine Gordon (Generation Girl, 2000)
Drew (Mystery Squad, 2001)
Kenzie (Mystery Squad, 2001)
Shawnee (Mystery Squad, 2001)
Madison (My Scene, 2002)
Chelsea (My Scene, 2002)
Nolee (My Scene, 2003)
Bryant (My Scene, 2003)
Hudson (My Scene, 2003)
Ellis (My Scene, 2003)
River (My Scene, 2003)
Sutton (My Scene, 2003)
Delancey (Chelsean serkku, My Scene, 2003)
Jai (My Scene, 2003)
Tyson (My Scene, 2003)
Kenzie (My Scene, 2004)
Ryan (My Scene, 2005)
Simone (1 Modern Circle, 2003)
Blaine (2004-06)
Summer (Blainen sisko, 2004)
Tori (American Idol, 2004-2005)
Simone (American Idol, 2004-2005)
Drew (Fashion Fever, 2004)
Courtney (Fashion Fever, 2005)
Gillian (Fashion Fever, 2005)
Kurt (Fashion Fever, 2005)
Desiree (Fashion Fever, 2005)
Shannen (Fashion Fever, 2005)
Tia (2005-2006)
Kennedy (My Scene, 2006)
Courtney (Barbie Diaries, 2006)
Raquelle (Barbie Diaries, 2006)
Perheen ystävät > Skipper

Ricky (1963-67)
Skooter (1965-67)
Fluff (1971-72)
Tiff (1972-73)
Ginger (1976)
Scott (poikaystävä, 1979)
Courtney (1989-2005)
Kevin (poikaystävä, 1990)
Nikki (1997)
Perheen ystävät > Tutti

Chris (1967-68)
Perheen ystävät > Stacie

Kelly (1991)
Janet (1994)
Whitney (1994)
Lila (2004)
Perheen ystävät > Shelly

Becky (1996)
Chelsie (1996)
Melody (1996)
Susie (1996)
Jenny (1997)
Deidre (1997)
Marissa (1997)
Keeya (1998)
Maria (1999)
Tamika (1999)
Nia (1999)
Kayla (1999)
Lorena (2000)
Liana (2000)
Desiree (2000)
Belinda (2000)
Nikki (2001)
Kerstie (2003)
Gia (2006)
Tori (2007)
Kenzie (2007)
Miranda (2007)
Perheen ystävät > Francie

Casey (1967-70)
Perheen ystävät > Jazzie

Dude (1989)
Chelsie (1989)
Stacie (1989)
Kenin perhe ja ystävät > Perhe

Tommy (veli, 1997)
Kenin perhe ja ystävät > Ystävät

Allan/Alan Sherwood (Midgen poikaystävä/aviomies, 1964 & 1991)
Brad (Christien poikaystävä, 1970)
Curtis (Caran poikaystävä, 1975)
Todd (Tracyn sulhanen, 1983)
Derek (Barbie ja Rock stars, 1986)
Steven (Christien poikaystävä, 1988)
Melody (1 Modern Circle, 2003)
Midgen perhe

Ryan Sherwood (Midgen ja Alanin poika, 2002)
Nikki Sherwood (Midgen ja Alanin tytär, 2003)
Vastasyntynyt vauva Sherwood (2004)
Isoäiti Hadley (Midgen äiti, 2003)
Isoisä Hadley (Midgen isä, 2003)
Shanin ystävät

Asha (1991-93)
Nichelle (1991-93)
Jamal (poikaystävä, 1992-93)
Herttasen perhe > Herttasen perhe/The Heart Family

Isä Herttanen (1985)
Äiti Herttanen (1985)
Megan Herttanen (perheen tytär, 1985)
(Poika?) Herttanen (Meganin kaksoisveli, 1985)
Uusi tulokas Herttanen (1986)
Isoäiti Herttanen (1987)
Isoisä Herttanen (1987)
Herttasen perhe > Serkut

Kenny (1988)
Kevin (1988)
Honey (1988)
Janet (1988)
Melody (1988)
Nellie (1988)
Herttasen perhe > Ystävät

Daria (1989)
Pleasance (1989)
Gillian (1989)
Darrin (1989)
Windy (1989)
Tawny (1989)
Sean Monahan

| Sean Monahan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 1994 (ikä 30) Brampton, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Columbus Blue Jackets
Sarja:  NHL
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Calgary Flames (NHL) Montreal Canadiens (NHL)   Winnipeg Jets (NHL)
NHL-varaus:  6. varaus, 2013 Calgary Flames
Sean Monahan (s. 12. lokakuuta 1994 Brampton, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä NHL-liigassa pelaavaa Columbus Blue Jacketsia.
Calgary Flames varasi Monahanin vuoden 2013 NHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden kuudentena pelaajana. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi juniorikiekkoa OHL-liigan Ottawa 67'sissä.
Elokuussa 2022 Flames kauppasi Monahanin yhdessä ehdollisen ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilausuuteen kanssa Montreal Canadiensiin.
Helmikuussa 2024 Canadiens kauppasi Monahanin Winnipeg Jetsiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja ehdolliseen kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2027 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Monahan teki vapaana agenttina Columbus Blue Jacketsin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 27,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Isokauluskaija

| Isokauluskaija |
| --- | --- |
 Isokauluskaijanaaras.
Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Kaijat Psittacula
Laji::  eupatria
Kaksiosainen nimi
 Psittacula eupatria  (Linné, 1766) 

Katso myös
   Isokauluskaija Wikispeciesissä   Isokauluskaija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isokauluskaija (Psittacula eupatria) on aasialainen kaijalaji, joka voi vankeudessa elää noin 30-vuotiaaksi. Lajista tunnetaan viisi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Gingistä Tamil Nadusta Intiasta 1766.
Ulkonäkö

Isokauluskaijoilla on iso nokka ja erittäin pitkä pyrstö. Pituutta näillä linnuilla on noin 59 cm ja ne painavat noin 220–240 grammaa.
Isokauluskaijat ovat kokonaan vihreitä, mutta niiden siipiä koristavat viininpunaiset laikut. Koiraalla on musta-vaaleanpunainen "kaulanauha", joka ilmaantuu muutaman vuoden ikäisenä. Naarailla ja nuorilla yksilöillä kaulanauha näkyy vain hyvin haaleana. Nuorien lintujen silmät ovat mustat, aikuisella iiris on vaalea, liki valkoinen. Nuoren linnun pyrstö on lyhyempi kuin aikuisilla.
Levinneisyys

Isokauluskaijat ovat kotoisin Sri Lankasta, Itä-Afganistanista, Länsi-Pakistanista, Intiasta, Bangladeshistä, Indokiinasta ja Andamaaneilta.
Lisääntyminen

Naaras munii 2–6 munaa ja hautoo niitä 23–28 päivää.
Lemmikkinä

Isokauluskaija ei ole kovin yleinen lemmikki Suomessa. Eteläisemmässä Euroopassa sitä pidetään enemmän ulkona aviaariolintuna, kuin sisällä seuralemmikkinä.
Isokauluskaijan hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Laji kuuluu CITES II/B-liitteeseen, jonka vuoksi lajilla kauppaa käytäessä on yksilöllä oltava vähintään lintuun liitettävä alkuperätodistus. Myös lajia pesittäessä on molemmilla vanhemmilla oltava alkuperätodistukset.
Isokauluskaijoista on jalostettu muutamia värimuunnoksia, mm. keltainen eli lutino, kirjava ja sininen, mutta Suomessa toistaiseksi tavattavat yksilöt ovat olleet villivärisiä eli vihreitä.
Isokauluskaijakoiras ja aikuiselle koiraalle tyypillinen tuntomerkki: musta-pinkki kaulus.
Nuori isokauluskaija, jolla on nuorelle linnulle tyypilliset tummat silmät.
Lüshunkou

| Lüshunkou (旅顺口区) ven>  Порт-Артур, Port Arthur, jap. 旅順, Ryojun |
| --- | --- |
 Lüshun kaupungin ulkopuolella olevilta vuorilta katsottuna
 Lüshunkou
 Koordinaatit: 38°48′45″N, 121°14′30″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Liaoning
Hallintokaupunki:  Dalian
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  512,15 km²
 – Maa:  506 km²
Väkiluku (2001):  210 000
 – Väestötiheys:  415,0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
 
 http://www.dllsk.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lüshunkou (kiin. 旅顺口区, Lǚshùnkǒu qu) eli Lüshun, historiallisesti Port Arthur (ven. Порт-Артур), on Dalianin kaupungin suuralue Liaodongin niemimaan eteläkärjessä Kiinan kansantasavallassa. Alue on laajuudeltaan 506 neliökilometriä ja siellä on 210 000 asukasta. Aikaisemmin se oli itsenäinen kaupunki. Port Arthur oli 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa geopoliittisesti merkittävä paikkakunta ja Kiinan, Japanin sekä Venäjän taisteluiden kohde. Se oli Venäjän hallinnassa 1897–1905 ja sen jälkeen Japanin hallinnassa vuoteen 1945 saakka. Sillä on hyvä luonnonsatama, joka toimi vuosina 1904–1905 käydyn Venäjän–Japanin sodan avaustaistelun (Port Arthurin taistelu) näyttämönä. Tätä ennen siellä tapahtui Port Arthurin joukkomurha
ensimmäisessä Kiinan–Japanin sodassa vuonna 1894.
Lüshunkoun alkuperäinen kiinalainen nimi on Lüshun. Kansain­välisesti tunnetumman nimensä Port Arthur se sai elokuussa 1860, toisen oopiumi­sodan aikana Britannian kuninkaallisen laivaston luutnantti William C. Arthurin mukaan, joka partioi tämän strategisesti merkittävän satama­paikan ympärillä taistelu­laivalla HMS Algerine. Siihen aikaan Lüshun oli linnoittamaton kalastaja­kylä. Paikan ollessa Venäjän hallinnassa sen virallisena nimenä oli Port Arthur (ven. Порт-Артур), myöhemmin Japanin hallitessa Ryojun (jap. 旅順).
Maantiede

Dalianin keskusta on noin 64 kilometrin päässä Liaodongin niemimaan kärjestä, sen kapeimmalla kohdalla, kun taas Lüshun on niemi­maan eteläisimmässä kärjessä. Kuten alempana olevasta satelliitti­kuvasta ilmenee, Lüshun ympäröi niemen kärjessä olevaa järvimäistä muodostumaa, joka toimii kaupungin sisempänä satamana ja on sellaisena hyvin suojaisa ja ollut 1800-luvulla helposti linnoitettavissa.
Liadongin nimemimaan lounais­puolella on Keltainenmeri, itäpuolella Koreanlahti ja länsi­puolella Bohainmeri. Peking on lähes suoraan vastapäätä Lüshunia Bohainlahden toisella puolella.
Historia > Venäjän–Japanin sota

Port Arthurin taistelu, joka aloitti Venäjän–Japanin sodan, käytiin Port Arthurin lujasti linnoitetun kaupungin satamassa Lüshunissa 9. helmikuuta 1904, jolloin japanilaiset hyökkäsivät sinne yöllä torpedoilla, minkä jälkeen päivän valjettua pinta-alusten välillä käytiin lyhyitä kahakoita. Satama antautui lopulta 2. tammikuuta 1905 monien maalla ja merellä käytyjen taistelujen jälkeen, joissa japanilaiset miehittivät koko Korean niemimaan, hajottivat Venäjän armeijan, tuhosivat Venäjän laivaston ja katkaisivat huolto­yhteytenä Harbinista toimineen rautatien. Sotatoimet huipentuivat kesä­kuusta (toisten lähteiden mukaan heinä­kuun lopulta) seuraavaan tammi­kuuhun saakka käytyihin verisiin taisteluihin, jotka tunnetaan Port Arthurin piirityksenä. Heinäkuun lopulla Japanin sota­voimat olivat vallanneet suurimman osan Liaodongin niemimaasta ja saapuneet Port Arthurin ulommille puolustuslinjoille.
Se seikka, että Japanin sota­voimat olivat saartaneet sataman, johti elokuun alussa Keltaisen­meren meri­taisteluun, joka vahvisti Japanin valta-asemaa merellä, jossa sen laivasto jatkoi sataman piiritystä. Käytännössä sodan kaikki taistelut heinä­kuuhun 1904 saakka olivat strategisia taisteluja alueiden valtaamiseksi tai satama­kaupungin saartamiseksi.
Venäläinen Dalnyn (Dalianin) kaupunki oli alkanut kehittyä sen jälkeen, kun keisari Nikolai II oli perustanut sen vuonna 1898. Vuonna 1902 venäläinen varakuningas oli käytännössä hylännyt sen muutoin kuin kauppa­satamana ja päätti sen sijaan rakentaa palatsin ja kulttuuri­rakennukset Port Arthuriin.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Lüshonkou oli Japanin hallinnassa 1905–1945, ja sen nimenä oli silloin Ryojun. Se jakautui 40 kaupunginosaan. Toisen maailmansodan loppuvaiheessa Neuvostoliitto valloitti sen, ja 25. marraskuuta 1945 sen paikalle perustettiin kommunistinen Lüshunin kaupunki. Se oli osa laajempaa Lüdan kaupunkia ja käsitti aluksi 40 kylää ja kolme kaupunginosaa: Dazhong (大众区), Wenhua (文化区) ja Guangming (光明). Tammikuussa 1946 Wenhua liitettiin Dazhongiin ja 40 kylää yhdistettiin 23 kunnaksi. Tammikuussa 1948 jäljellä olleet kaksi kaupunginosaa yhdistettiin Shineiksi (市内区), minkä lisäksi alueella oli 12 kuntaa.
Port Arthur oli Neuvosto­liiton ja Kiinan yhteinen laivasto­tuki­kohta vuosina 1945–1955, minkä jälkeen se on ollut jälleen täysin Kiinan omistuksessa.
Tammikuun 7. päivänä 1960 Lüshunin kaupunki muutettiin Lüshunkoun kaupungin­osaksi, joka yhä kuului Lüdaan. Vuonna 1985 sen yhdeksästä kaupunkipiiristä seitsemän sai kaupungin arvon.
Hallinnollinen jako

Lüshunkoun piiri käsittää 12 osa-aluetta; kaikki aikaisemmat kaupungit on joko lakkautettu, yhdistetty tai muutettu osa-alueiksi.
Nykyinen Lüshunkou

Lüshonkoun eteläinen puolisko Lushunin eteläisen tien varrella, Lüshunin keskusta ja sota­satama-alue ovat yhä ulko­maalaisilta suljettuja, vaikka Lüshunkou on kokonaan modernisoitu. Lüshunin länsirannalla, Bohain­meren rannalla avattiin Maailman­rauhan puisto, josta on tullut uusi nähtävyys. Puiston pohjois­puolelle perustettiin Lüshunin kehitettävä vyöhyke sekä Yangtoun­lahden rannalle Lüshunin uusi satama, josta on suunniteltu juna­lautta­yhteyttä Keltaisen­meren yli Yantaihin.
Dalianin keskustassa toimineet yliopistot on siirretty Lüshunkouhun. Dalian-Jiatongon yliopisto (entinen Dalianin rauta­tie­yli­opisto) siirsi ohjelmistokoulunsa uuden sataman läheisyyteen, kun Dalianin vieraiden kielten yliopisto ja Dalianin lääketieteellinen yliopisto sijoittivat sijoittuivat kampuksille Baiyingin-vuorten itä­rinteelle, Lushunin eteläisen tien varrelle. Dalianin kalastusoikeusyliopisto aikoo siirtää englannin ja japanin kielikoulunsa Daheishiin, Lüshunin pohjoisen tien varteen. Vuoden 2006 lopulta lähtien Sinorail on ylläpitänyt Bohain junalauttaa Lüshunin, Dalianin, Yantain ja Shandongin välillä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lüshunkou District
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lüshunkou Wikimedia Commonsissa
Discover Dalian (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pastori Matti Koivisto : Pikakäynnillä Port-Arthurissa, Aamulehti, 08.12.1929, nro 335, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Dalian lähiympäristöineen Landsat 5:n satelliittikuvassa 3.8.2010
Tykistöpatteri
Käännös suomeksi
Jesaja

Michelangelon näkemys Jesajasta Sikstuksen kappelissa
Jesaja (hepr. ‏יְשַׁעְיָהוּ‎, Ješajahu) oli juutalainen profeetta. Hän vaikutti Jerusalemissa noin vuosina 740–700 eaa. Jesaja palveli Juudaa ja Jerusalemia Juudan kuninkaiden Ussian, Jotamin, Ahasin ja Hiskian päivinä. Kuninkaat Pekah ja Hosea hallitsivat Israelin pohjoista valtakuntaa, joka lakkasi olemasta 740 eaa., sinä aikana jona Jesaja palveli profeettana. Muita samaan aikaan toimineita profeettoja olivat Miika, Hoosea ja Oded. Ilmeisesti Jesaja aloitti profetoimisensa myöhemmin kuin Hoosea ja ennen Miikaa.
Jesajan julistuksen ytimenä oli Jahven pyhä majesteettisuus. Hän on kirjoittanut Vanhaan testamenttiin kuuluvan Jesajan kirjan. Jesajan kirjan luvut 40–66 eivät kuitenkaan kaikkien tutkijoiden mukaan ole hänen kirjoittamiaan; näiden mukaan luvut 40–55 on kirjoittanut tuntematon Deuterojesaja, luvut 56–66 puolestaan Tritojesaja.
Jesajan käsikirjoitus 100 eKr. löydettiin vuonna 1947.
Jesajan perhe

Jesaja oli naimisissa. Hänen vaimoaan sanotaan naisprofeetaksi, mikä ei nähtävästi merkitse pelkästään profeetan vaimoa. McClintockin ja Strongin sanakirjan Cyclopedia of Biblical, Theological, and Ecclesiastical Literature mukaan tämä nimi viittaa siihen, että Jesajan avioelämä ”ei ainoastaan ollut sopusoinnussa hänen kutsumuksensa kanssa, vaan se oli myös kiinteästi nivoutunut siihen”. Ilmeisesti Jesajan vaimo oli saanut Jumalalta profeetan tehtävän.
Raamatussa mainitaan kaksi Jesajan poikaa, jotka oli annettu hänelle tunnusmerkeiksi ja ihmeiksi Israelissa. Sear-Jasub oli Ahasin päivinä riittävän vanha menemään isänsä mukaan, kun Jesaja vei viestin tuolle kuninkaalle. Nimen Sear-Jasub merkitys on ’pelkkä jäännös palaa; jäljelle jäävät palaavat’. Tämä nimi oli profeetallinen sillä tavoin, että yhtä varmasti kuin Jesajalle syntyneelle pojalle annettiin tuo nimi, yhtä varmasti Juudan valtakunta hävitettäisiin aikanaan ja vain jäännös palaisi pakkosiirtolaisuuden ajan jälkeen. Tuo pieni jäännös palasi, kun Persian kuningas Kyyros antoi säädöksen, joka vapautti sen Babylonista 70 vuotta kestäneen vankeuden jälkeen.
Toiselle Jesajan pojalle annettiin nimi jo ennen sen siittämistä. Pojalle annettiin Jumalan käskystä nimi Maher-Salal-Has-Bas, jonka merkitys on ’Kiirehdi, oi saalis! Hän on rientänyt ryöstämään’ tai ’Saaliille kiirehtien hän on rientänyt ryöstämään’. Sanottiin, että ennen kuin tuo poika osaisi huutaa: ”Isä!” ja ”Äiti!”, poistettaisiin uhka, jonka Syyrian ja Israelin kymmenen heimon valtakunnan välinen salaliitto muodosti Juudalle.
Profetioita kansan vangitsemisesta ja ennallistamisesta

Jesajan palvellessa profeettana Juudassa valtakunnan moraalinen tila oli surkea, varsinkin kuningas Ahasin päivinä. Maa oli täynnä sekä ruhtinaiden että kansan kapinointia. Hallitsijat toimivat vastoin lakia, jonka Jumala oli antanut Moosekselle. Jesajalle kerrottiin etukäteen, että kansa ei kuuntelisi häntä. Jumala sanoi, että tilanne jatkuisi tällaisena, kunnes kansa tuhoutuisi, ja että vain Jumalalle tottelevaiset säästyisivät.
Vaikka Jesaja keskittyi Juudaan, hän esitti myös profetioita, jotka koskivat Israelia ja ympäröiviä kansoja, sikäli kuin ne vaikuttivat Juudan tilanteeseen ja historiaan. Hän hoiti profeetan virkaa pitkään, sillä hän aloitti kun kuningas Ussia kuoli, tai mahdollisesti aikaisemmin, ja jatkoi vielä jonkin aikaa Hiskian 14. hallitusvuoden jälkeen. Jesaja toimi profeettana noin 50 vuotta. Jesaja ennusti myös, että Assyrian kansakunta ei syöksisi valtaistuimelta Juudan kuninkaita eikä hävittäisi Jerusalemia vaan sen tekisi Babylon. Siihen aikaan kun Assyria oli hyökkäämässä Juudaan, Jesaja toimitti kuningas Hiskialle lohduttavan sanoman, jonka mukaan Assyrian sotajoukot eivät pääsisi kaupunkiin. Sanansa vahvistukseksi Jumala lähetti enkelin tuhoamaan 185000 Assyrian armeijan väkevää miestä ja johtajaa, ja niin hän vapautti Jerusalemin.
Jesaja kirjoitti myös monia Jerusalemia koskevia ennallistusprofetioita. Vaikka Jumala sallisikin kansan joutua vankeuteen Babyloniin, koska se oli kapinoinut häntä vastaan, Jumala tulisi aikanaan tuomitsemaan Babylonin, koska se toimi ilkeyttään ja aikoi pitää Jumalan kansan vankina ikuisesti. Jotkin Jesajan profetiat on omistettu Jumalan Babylonia vastaan esittämille tuomioille ja sen autioittamiselle, joka olisi niin perusteellinen, ettei sitä rakennettaisi enää koskaan uudelleen.
Yksi vai useampi kirjoittaja

Jesajan kirjan kirjoittajuutta on alettu epäillä ainakin 1100-luvulta saakka. Kiistan käynnisti juutalainen raamatunselittäjä Abraham Ibn Ezra. Erään hakuteoksen mukaan hän sanoo Jesaja-kommentaarissaan, että ”40. luvusta alkavan jälkimmäisen puoliskon kirjoitti profeetta, joka eli Babylonin pakkosiirtolaisuuden aikana ja alkuvuosina Siioniin paluun jälkeen”. Monet oppineet omaksuivat Ibn Ezran näkemyksiä 1700- ja 1800-luvuilla. Heihin kuului saksalainen teologi J. C. Döderlein. Hän julkaisi Jesajan selitysteoksensa vuonna 1775, ja siitä valmistui toinen painos vuonna 1789. Eräs Raamatun selitysteos sanoo: ”Kaikki muut paitsi konservatiivisimmat oppineet hyväksyvät nykyään Döderleinin olettamuksen – – jonka mukaan Jesajan kirjan luvuissa 40–66 olevat profetiat eivät ole 700-luvulla eläneen profeetta Jesajan sanoja vaan ne ovat peräisin myöhemmältä ajalta”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jesaja Wikimedia Commonsissa
Samu Niskanen

Samu Kristian Niskanen (s. 1971) on suomalainen historioitsija. Hän toimii keskiajan historian professorina Helsingin yliopistossa. Hän on myös Oxfordin yliopiston tutkija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2009.
Niskasen puoliso on kuvataiteilija Anna Retulainen.
Julkaisut

Tuomas Heikkilä ja Samu Niskanen: Euroopan synty: keskiajan historia. Helsinki: Edita, 2004.
Samu Niskanen: The Letter Collections of Anselm of Canterbury (väitöskirja). Helsinki: Helsingin yliopisto, 2009.
Samu Niskanen (toim.): Letters of Anselm, Archbishop of Canterbury: Volume I. Oxford: Oxford University Press, 2019.
Samu Niskanen: Publication and the Papacy in Late Antiquity and the Middle Ages. Cambridge: Cambridge University Press, 2021. https://doi.org/10.1017/9781009109864
Samu Niskanen (toim.): The Art of Publication from the Ninth to the Sixteenth Centuries. Turnhout, Belgia: Brepols, 2023.
Aiheesta muualla

Samu Niskanen Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
Samu Niskanen ORCID:ssa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  ORCID 
Muut:  IdRef
Anu Lahtinen

Anu Lahtinen.
Anu Lahtinen (s. 9. tammikuuta 1975 Hyvinkää) on suomalainen historiantutkija, tietokirjailija ja tiedetoimittaja. Hän toimii Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian apulaisprofessorina vuodesta 2020, mitä ennen hän toimi professorin sijaisena 2017–2020. Hän toimii Historiallisen Aikakauskirjan päätoimittajana 2016–2025 ja oli Tilaushistoriakeskuksen hallituksen puheenjohtaja 2016–2022.
Lahtinen on erikoistunut 1400–1500-lukujen naishistoriaan, kulttuuri- ja sosiaalihistoriaan sekä sosiaalisten verkostojen tutkimukseen. Hän on tutkinut muun muassa 1500-luvun aatelisten perheverkostoja sekä suomalaisen koulutuksen, palvelustyön ja lahjakulttuurin historiaa. Lisäksi hän on tutkinut amerikkalaista televisiohistoriaa ja keskusteluohjelmia sekä 1800-luvun historiallisia romaaneja ja näytelmiä. Lahtinen on kirjoittanut sekä tieteellistä että yleistajuista tietokirjallisuutta.
Lahtinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1994 ja filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 2000 tutkimusaiheenaan Suomen keskiajan naiset ja maanomistus. Vuonna 2007 Lahtinen väitteli filosofian tohtoriksi kulttuurihistoriasta Turun yliopistossa. Väitöskirjan Sopeutuvat, neuvottelevat, kapinalliset aiheena oli naisten toimijuus Flemingin aatelissuvussa myöhäiskeskiajalla. Väitöskirja sai Vuoden tiedekirja -kunniamaininnan. Lahtinen oli Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin tutkija vuosina 2010–2012.
Lahtinen on Turun yliopiston Suomen historian dosentti vuodesta 2008 ja Helsingin yliopiston Suomen ja Pohjoismaiden historian dosentti vuodesta 2015. Hän on kuulunut Historiallisen Aikakauskirjan toimituskuntaan vuodesta 2011 lähtien ja on lehden päätoimittaja vuoden 2016 alusta lähtien. Hän kuuluu populaarikulttuurin tutkimusinstituutti IIPC:n hallintoon ja on Turku Centre for Medieval and Early Modern Studiesin tutkijajäsen.
Teokset

Skandaali! – Historian parhaat lööpit. Atena, 2006.
Sopeutuvat, neuvottelevat, kapinalliset – Naiset toimijoina Flemingin sukupiirissä 1470–1620. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.
Pohjolan prinsessat – Viikinkineidoista renessanssiruhtinattariin. Atena, 2009.
Keskiajan avain, toimitettu Marko Lambergin ja Susanna Niirasen kanssa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2009.
Vainio-Korhonen, Kirsi & Lahtinen, Anu: Lemmen ilot ja sydämen salat: suomalaisen rakkauden historiaa.  Helsinki:  WSOY, 2015.  ISBN 978-951-0-40162-0
Hyvät, pahat ja hyvinkääläiset. Siltala 2017.
Ebba, kuningattaren sisar.  Jyväskylä:  Atena, 2021.  ISBN 978-952-300-747-5
Lahtinen, Anu & Vainikainen Tuula: Proffapoluilla: tutkittua ja koettua tiedenaisten elämästä.  Helsinki:  Avain, 2022.  ISBN 978-952-304-362-6