stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iso-Pyhäntä

| Iso-Pyhäntä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ristijärvi 
Koordinaatit:  64°27′37″N, 28°22′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Pyhännänjoki 
Järvinumero:  59.482.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,4 m  
Rantaviiva:  56,29 km  
Pinta-ala:  11,564 km²  
Tilavuus:  0,08288398 km³  
Keskisyvyys:  7,17 m  
Suurin syvyys:  32 m  
Valuma-alue:  539 km²  
Saaria:  24 
 fiIso-Pyhäntä 
Iso-Pyhäntä  on Kainuussa Ristijärvellä sijaitseva järvi. Tässä kerrotaan vain Pyhännästä, vaikka järven eteläpäässä sijaitsevalla Petronjärvellä (53 ha) on sama vedenpinnankorkeus ja järviä yhdistää 50 metriä leveä salmi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1 200 hehtaaria eli 12 km². Se on 9,9 kilometriä pitkä ja 4,5 kilometriä leveä. Järvestä voidaan erottaa kolme järvenosaa. Järven kaakkoispäässä oleva 1,5 kilometriä pitkä Hoikanselkä on erotettu omaksi järvenosaksi kantatien 89 tienpenkereellä, jonka takia on myös siirretty Häyrysenjoen suun paikkaa. Penkereen yli 20 metriä leveä aukko toimii Tuomaanjoen ja Hiisijoen Petronjärven kautta kulkevana laskureittinä. Pengertien takana aukeaa Karhuselkä, joka on kolme kilometriä pitkä ja kaksi leveä. Se on Kauhasalmen välityksellä yhteydessä Pieniselkään, jota voi jo pitää pohjoisosan järvenosan eteläpäänä. Karhuselältä työntyvät lounaaseen 900 metriä pitkä Karhulahti ja kaakkoon kilometrin pituinen Ahmolahti. Järven pohjoisosa on avointa järvenselkää, joka on 3,6 kilometriä pitkä ja 1,5 kilometriä leveä. Selältä työntyy lounaaseen 1,7 kilometriä pitkä Molosenlahti. Ironsaaresta etelään järvi kapenee ja siitä haarautuu 700 metriä leveä ja yhtä pitkä Savilahti kohti länttä. Lahdensuuta vartioi Lamposaari. Saaresta etelään työntyy matala Kotilahti.
Järven luusua jää Huutoniemen taakse Multisalmesta aukeavan kilometrin pituisen lahden perälle. Siltä alkaa Pyhännänjoen padottu osuus, joka edeltää Pyhännänkoskeen rakennettua voimalaitosta. Pyhännänjoki laskee Pieneen-Pyhäntään, josta Pienijoki johtaa edelleen Emäjokeen.
Pohjoisen järvenselän saaria ovat 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä Ironsaari. Sen pohjoispuolella sijaitsevat 180 metriä pitkä Jänissaari, sen pienempi seuralainen, neljä Junnonsaarta ja vielä viisi muuta pienempää saarta. Järvenselän länsirannassa sijaitsee yksinäinen Heikkisensaari. Savilahdella sijaitsee rannan läheisyydessä viisi pientä saarta ja Lamposaaren edustalla on viisi pientä luotoa. Lamposaaren muoto on kuin nelikulmio, jonka lävistäjä on 350 metriä pitkä. Sen pinta-ala on 6 hehtaaria ja se on järven suurin saari .
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 83 miljoonaa m³ eli 0,083 km³. Järven keskisyvyys on 7,2 metriä ja suurin syvyys on 32 metriä. Syvin kohta sijaitsee Ironsaaren lounaispuolella 2,9 kilometriä pitkässä ja yli 20 metriä syvässä syvänteessä. Syvin kohta on osa sitä syvänteen osaa, johon on muodostunut satoja metrejä pitkä ja koko pituudeltaan 25 metriä alittavia kohtia. Muitakin syvänteitä on olemassa. Pieniselän syvänne yltää 18 metriin, Karhuselän syvänne 18 metriin ja luusuan lahdessakin on 14 metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 56 kilometriä ja sen rannat ovat pääsääntöisesti metsämaata. Rannan metsärajaa rikkovat muutamassa kohdassa soistuneet metsät ja pienet peltotilkut. Järven läheisyyten sijoittuu yksi ainoa kylä Pyhäntä, joka sijaitsee Savilahden läheisyydessä. Kylän läpi kulkee seututie 888, joka seuraa etäällä järven etelä ja lounaisrantoja. Yhdystie 19209 yhdistää kanta- ja seututien kiertäen järven pohjoispuolen Koskenkylän kulmakunnan kautta.
Säännöstely

Järven vedenpinnan korkeus on 149,4 metriä mpy. Järvi on säännöstely Pyhännänkosken voimalaitoksen vuoksi siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 145,30 metriä ja 149,68 metriä mpy. Sännöstely alkoi voimalaitoksen käynnistyttyä vuonna 1957.
Järven säännöstely on toteutunut siten, että keskivedenkorkeus on ollut vuodesta 1961 alkaen 148,73 metriä (N60). Vuotuinen keskimääräinen vedenpinnan korkeusvaihtelu on ollut 3,67 metriä. Ylin vedenpinnankorkeus on ollut 149,75 metriä (kesäkuu 1967) ja alin 145,36 metriä (huhtikuu 1965), joten äärivaihtelua on ollut 4,39 metriä. Laskujoen virtaamia on julkistettu voimalan valmistumisesta alkaen. Vuoteen 2011 mennessä keskivirtaama on ollut noin 6,2 m³/s (MQ) ja keskiylivirtaama on ollut 45 m³/s (MHQ) ja keskialivirtaama 0,06 m³/s (MNQ).
Historiaa

Vaikka Iso-Pyhäntää ei ole yritetty laskea, on sekin saanut kokea sen tiimoilta kovia. Yläjuoksulla olevaa Hiisijärveä laskettiin vuonna 1761, mutta laskukynnyksen kaivaminen käynnisti järven liian rajun tyhjentymisen. Hiisijoen uoma syöpyi katastrofissa kanjoniksi ja Iso-Pyhäntä tulvi yli äyräidensä. Tulvaan nähden liian kapea luusua ei vetänyt tarvittavaa vesimäärää ja sille syntyi uusi lasku-uoma nykyiselle paikalleen. Kun se syöpyi kovaan maakerrokseen asti, oli Iso-Pyhännän vedenpinta laskenut normaalista arvostaan seitsemän metriä alemmaksi ja järven pinta-ala kutistunut puoleen entisestään.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Hyrynsalmen reitin alaosan alueella (59.4) Pyhännän alueeseen (59.48), jonka Iso-Pyhännän alueeseen (59.482) järvi kuuluu.
Valuma-alue saa pääosan vedestään Petronjärven kautta, johon laskee Hiisijoen-Möttösjoen alueen (59.483) vedet ja Tuomaanjoen valuma-alueen (59.486) vedet (valuma-alue yhteensä 376 km²). Lyhyt Putkosjoki, joka on Putkosjärven (220 ha) laskujoki, tuo Putkosjoen valuma-alueen (59.489) vedet Savilahteen ja Häyrysenoja tuo Häyrysenjoen valuma-alueen (59.488) vedet Häyrysen (118 ha) kautta. Pieni Laulajanojan valuma-alue (59.485) laskee Laulajaojan, joka alkaa Ala-Laulajasta (15 ha), kautta Pieniselkään. Laskujoki Pyhännänjoki muodostaa vielä oman Pyhännänjoen alueensa (59.481). Pyhännänjoki yhtyy pian Emäjokeen, jonka aloittama vesireitti johtaa 45 kilometrin päässä Oulujärveen.
Louis Eugène Félix Néel

| Louis Eugène Félix Néel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1904 Lyon, Ranska
Kuollut: 17. marraskuuta 2000 Brive-Corrèze, Ranska
Kansalaisuus:   Ranskalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Strasbourgin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Pierre Weiss
Instituutti:  Ecole Normal Supérieure Strasbourgin yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1970)
Louis Eugène Félix Néel (22. marraskuuta 1904 Lyon – 17. marraskuuta 2000) oli ranskalainen fyysikko, joka tutki erityisesti aineiden magneettisia ominaisuuksia. Yhdessä Hannes Alfvénin kanssa Louis Néel sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1970. Hänet palkittiin löydöistään antiferromagnetismiin ja ferrimagnetismiin liittyen. Löydöt johtivat tärkeisiin sovellutuksiin kiinteän olomuodon fysiikan alalla, esimerkiksi tietokoneiden tallennusmenetelmissä.
Louis Néelin mukaan on nimetty Néelin lämpötila. Néelin lämpötilassa antiferromagneettinen aine muuttuu paramagneettiseksi.
Aiheesta muualla

Nobelprize.org Louis Néelin elämäkerta (englanniksi)
Lise Vidal

Lise Vidal (24. marraskuuta 1977 – 2. heinäkuuta 2021) oli ranskalainen purjelautailija. Hän kilpaili vuoden 2000 kesäolympialaisissa ja sijoittui yhdeksänneksi.
Lewis-pikakivääri

| Lewis-pikakivääri |
| --- | --- |

Tyyppi:  Pikakivääri
Valmistaja:  Birmingham Small Arms (BSA)  Savage Arms
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1913–1942
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  7,92×57 mm Mauser   12.7×81mm   .30-06 Springfield   .303 British
Aseen pituus:  96,5 cm
Piipun pituus:  670 mm
Paino (tyhjänä):  12,8 kg
Lipas:  lautasmallinen rumpulipas
Kapasiteetti:  47 tai 97 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  noin 740 m/s
Tehokas kantama:  800 m
Tulinopeus (laukausta/min):  500–600 laukausta minuutissa
Australialaiset sotilaat käyttämässä Lewisiä ilmatorjunnassa.
Australialaisia sotilaita harjoittelemassa Lewis-pikakiväärin käyttöä ensimmäisen maailmansodan aikana.
Lewis-pikakivääri on yhdysvaltalaisen eversti Isaac Newton Lewisin kehittämä kevyt pikakivääri, jota ympärysvallat käytti ensimmäisessä maailmansodassa.
Kevyt yhden miehen käytettäväksi suunniteltu Lewis ampui 7,7 mm luoteja teoriassa 550 ammusta minuutissa ja oli helposti tunnistettavissa jäähdyttimensä ja aseen päällä olleen pyöreän makasiinin ansiosta. Aseen paino oli vain 12,8 kiloa, joten sitä oli huomattavasti helpompi liikutella kuin tuonaikaisia Vickers-konekiväärejä. Keveytensä vuoksi Lewisista tuli myös ilmavoimien suosikki, ja sitä asennettiin paljon lentokoneisiin.
Lewisissa käytettiin kahdenlaisia lippaita. Toinen niistä sisälsi 97 patruunaa, mikä teki aseesta liian raskaan jalkaväkikäyttöön. Tavallisilla sotilailla oli käytössään 47 patruunan lipas.
Lewisin valmistaminen oli huomattavan halpaa ja yksinkertaista, yhden Vickersin valmistamiseen kuluneessa ajassa kyettiin tuottamaan kuusi Lewisia. On huomioitavaa, etteivät yhdysvaltalaiset itse innostuneet aseesta heti, vaan ase siirtyi ulkomaille hieman katkeroituneen kehittäjänsä mukana. Belgiaan asettunut Lewis tarjosi asettaan paikallisen armeijan edustajille. Belgian armeija otti Lewis-pikakiväärin käyttöön vuonna 1913 ja tämä sai britit lisensoimaan sen varsin nopeasti. Valmistus lankesi sekä aseistaan että moottoripyöristä tunnetulle BSA:lle.
Taistelukäytössä Lewis osoittautui luotettavaksi ja tehokkaaksi. Saksalaiset ristivät aseen ”belgialaiseksi kalkkarokäärmeeksi” kohdattuaan niitä Belgiassa vuonna 1914. Lewisin palvelukaari jatkui ensimmäisen maailmansodan jälkeenkin. Moderni Bren LMG oli toisen maailmansodan alussa korvannut Lewisin miltei kokonaan, mutta niitä käytettiin yhä erityisesti lentokoneissa ja ajoneuvoissa. Ranskan kukistumisen jälkeen Lewisista tuli pääasiassa Britannian kodinturvajoukkojen ase ja se poistettiin virallisesti brittien palveluksesta toisen maailmansodan jälkeen.
Muutamia kappaleita käytettiin Suomen sisällissodassa 1918.
Kirjallisuutta

Hyytinen, Timo: Arma Fennica 2 Sotilasaseet.  Jyväskylä:  Gummerus, 1987.  ISBN 951-99887-0-X.
Lew Cody

| Lew Cody |
| --- | --- |
 Renée Adorée ja Lew Cody elokuvassa Man and Maid (1925)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Louis Joseph Côté
Syntynyt: 22. helmikuuta 1884
Kuollut: 21. toukokuuta 1934 (50 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Dorothy Dalton   Mabel Normand (1926–1930)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Louis Joseph Côté eli Lew Cody (22. helmikuuta 1884 – 21. toukokuuta 1934) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Mickey (1918), Toisen tytön kengissä (1925), Three Girls Lost (1931) ja Tommy Boy (1931).
Cody erosi ensimmäisestä vaimostaan Dorothy Daltonista ja meni vuonna 1926 uusiin naimisiin Mabel Normandin kanssa. Avioliitto päättyi Normandin kuollessa tuberkuloosiin vuonna 1930, Cody itse kuoli sydäntautiin 50-vuotiaana toukokuussa 1934.
Codyn hautapaikka on näyttelijän kotiosavaltiossa Mainessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lew Cody Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lise Thibault

| Lise Thibault |
| --- | --- |

Varakuvernööri, Québec
 1997 – 2007  
Edeltäjä:  Jean-Louis Roux
Seuraaja:  Pierre Duchesne
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1939 St-Roch-de-l'Achigan, Kanada (ikä 85)
Kansalaisuus:  Kanada
Lise Thibault (s. 2. huhtikuuta 1939 St-Roch-de-l'Achigan) on kanadalainen poliitikko, joka toimi Québecin varakuvernöörinä vuosina 1997 – 2007. Hän oli ensimmäinen naisvarakuvernööri. Häntä edelsi Jean-Louis Roux. Thibault'n seuraajaksi nimettiin Pierre Duchesne (s. 1940).
Thibault vammautui nuoruusvuosinaan pulkkaonnettomuudessa ja on istunut siitä lähtien pyörätuolissa. Hän kärsi helmikuussa 2005 aivohalvauksen.
Vuonna 2015 Thibault tuomittiin valtion varojen kavaltamisesta. Hän oli laskuttanut aiheettomasti kuluja sekä provinsslta että liittovaltiolta, ja joutui maksamaan 200 000 Kanadan dollaria Kanadan valtiolle ja  100 000 Quebeckille. Lisäksi hänet tuomittiin puoleksitoista vuodeksi vankeuteen.
Liseeni

Karl Gustavin kirkon julkisivulaudoitus on jäsennelty liseeneillä.
Liseeni on rakennustaiteessa pilasterin näköinen koristepaksunnos seinässä, mutta siinä ei ole jalustaa eikä kapiteelia. Liseenit voidaan tehdä esimerkiksi muuraamalla tai puuseinään laudasta.
Lewin Brzeski (kunta)

| Lewin Brzeskin kunta (Gmina Lewin Brzeski) |
| --- | --- |
 Nysa Kłodzka -joki Lewin Brzeskin kaupungissa
 lippu:  vaakuna
   Kunnan sijainti Brzegin piirikunnassa
 Lewin Brzeskin kunta
 Koordinaatit: 50°45′N, 17°37′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Brzeg
 – Pormestari:  Artur Kotara
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  160 km²
Väkiluku (2020):  12 844
 – Väestötiheys:  80 as./km²
Postinumero:  49-330, 49-340, 49-345
Suuntanumero(t):  (+48) 77
Rekisterikilpi:  OB
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lewin Brzeski on kaupungin sisältävä maalaiskunta Brzegin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 12 844. Kunnan hallintokeskus on Lewin Brzeskin kaupunki.
Kunnan kartta.
Lewin Brzeskin kunta jakautuu Lewin Brzeskin kaupunkiin sekä seuraaviin 20 kylään: Borkowice, Buszyce, Błażejowice, Chróścina, Golczowice, Jasiona, Kantorowice, Leśniczówka, Łosiów, Mikolin, Nowa Wieś Mała, Oldrzyszowice, Przecza, Ptakowice, Różyna, Sarny Małe, Strzelniki, Stroszowice, Skorogoszcz, Wronów. Sen pinta-ala on noin 160 neliökilometriä.
Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat valtatie 94, voivodikunnan tiet 462, 459 ja 458, A4-moottoritie sekä Bytomista Wrocławiin kulkeva rautatielinja 132. Lewin Brzeskin naapurikunnat ovat Dąbrowa, Niemodlin, Olszanka, Popielów ja Skarbimierz. Sen pinta-alasta 77,3 prosenttia on maatalousmaata ja noin yhdeksän prosenttia metsää.
Lewin Brzeskin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 13 707.  Vuoden 2020 joulukuussa 50,9 prosenttia Lewin Brzeskin kunnan asukkaista oli naisia ja 49,1 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,9 prosenttia, työikäiset 62,1 prosenttia ja eläkeikäiset 21,1 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 41,5 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 8,8 prosenttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lewin Brzeskin kunta Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejsko-Wiejska Lewin Brzeski (pdf) Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Leonardo Bonucci

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Leonardo Bonucci
Syntymäaika: 1. toukokuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Viterbo, Italia
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 191 cm
Junioriseurat
2004–2005: Viterbese
2005–2007: Internazionale
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2007 | Internazionale | 1 | (0) |
| 2007–2009 | Treviso | 40 | (4) |
| 2009 | → Pisa | 18 | (1) |
| 2009–2010 | Bari | 38 | (1) |
| 2010–2017 | Juventus | 227 | (15) |
| 2017–2018 | Milan | 35 | (2) |
| 2018–2023 | Juventus | 130 | (14) |
| 2023 | Union Berlin | 7 | (1) |
| 2024 | Fenerbahçe | 8 | (0) |
Maajoukkue
| 2010–2023 | Italia | 121 | (8) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. elokuuta 2024.
Leonardo Bonucci (s. 1. toukokuuta 1987 Viterbo) on italialainen jalkapalloilija. Hän päätti pelaajauransa kaudella 2023–2024 Saksan Bundesliigan Union Berlinissä ja Turkin Superliigan Fenerbahçessa pelattuaan sitä ennen yli kymmenen vuotta Italian Serie A:ssa. Hän pelasi Italian maajoukkueessa 121 ottelua. Bonuccin pelipaikka oli puolustaja.
Seurajoukkueura

Bonucci debytoi Milanon Interin ykkösjoukkueessa toukokuussa 2006 Cagliaria vastaan pelatussa Serie A:n ottelussa. Hän kuului Interin miehistöön vuodesta 2005 lähtien, aluksi tosin vain lainalla edellisestä seurastaan Viterbesestä. Vuonna 2006 hän oli voittamassa Primavera Cupia, Italiassa pelattavaa nuorten turnausta. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi lainalle Trevisoon Serie B:hen. Puolentoista Trevison kauden jälkeen Bonucci lainattiin Pisan joukkueeseen. Kahden lainapestin jälkeen Inter myi Bonuccin Bariin, joka taas myi puolikkaan Bonuccin pelaaja-oikeuksista Genoalle. Bonucci kuitenkin vietti kauden 2009–2010 Barissa, jossa hän pelasi kaikki kauden 38 ottelua.
Hyvin menneen Barin kauden jälkeen Bonucci pääsi alustavaan Italian MM-kisaryhmään. Ensimmäisessä harjoitusottelussaan Kamerunia vastaan Bonucci teki heti maalin. Nämä otteet saivat torinolaisen jalkapallojätin Juventuksen kiinnostumaan Bonuccista. 2010 MM-kisojen jälkeen Bonucci siirtyikin Juventukseen noin 15 miljoonan euron siirtosummalla. Hän nousi heti Juventuksen vakiokokoonpanoon ja pelasi tulokaskaudellaan 34 liigaottelua. Kaikkiaan hän pelasi seitsemän kauden aikana 227 Serie A:n ottelua ja teki 15 maalia. Hän voitti Italian-mestaruuden kuusi kertaa peräkkäin vuosina 2012–2017 ja Italian cupin kolmesti 2015–2017. Mestarien liigassa hän pelasi 48 ottelua ja teki kaksi maalia. Hän oli avauskokoonpanossa tappiollisisssa loppuotteluissa 2015 ja 2017. Eurooppa-liigassa hän pelasi 11 ottelua ja teki yhden maalin.
Kesällä 2017 Bonucci siirtyi Milaniin, jossa pelasi 35 Serie A -ottelua ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua. Vuotta myöhemmin elokuussa 2018 Bonucci siirtyi takaisin Juventukseen Milanin vaihdettua hänet Mattia Caldaraan. Hän pelasi Juventuksessa viiden kauden aikana 130 Serie A -ottelua ja teki 14 maalia. Kaudella 2021–2022 hän teki ennätyksensä, viisi liigamaalia. Hän voitti Italian-mestaruuden 2019 ja 2020 sekä Italian cupin 2021. Mestarien liigassa pelaamissaan 36 ottelussa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua.
Bonucci siirtyi Union Berliniin ilmaissiirrolla syyskuussa 2023. Hän pelasi vuodenvaihteeseen mennessä Bundesliigassa seitsemän ottelua ja teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi kolme ottelua. Tammikuussa 2024 hän siirtyi turkkilaisseura Fenerbahçeen, jossa hän pelasi kahdeksan Turkin Superliigan ottelua ja kaksi Konferenssiliigan ottelua.
Maajoukkueura

Bonucci kuului Italian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2010 mutta ei päässyt kentälle yhdessäkään ottelussa. EM-kilpailuissa 2012 Italia saavutti hopeaa ja Bonucci pelasi täydet minuutit viidessä ottelussa sekä tuli vaihdosta kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa. Maanosaliittojen cupissa 2013 hän pelasi kolme ottelua Italian sijoittuessa kolmanneksi. MM-kilpailuissa 2014 hän pelasi vain viimeisen alkulohko-ottelun, eikä Italia edennyt turnauksessa sen pidemmälle. EM-kilpailuissa 2016 Bonucci pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa viidessä ottelussa. Hän teki tasoitusmaalin puolivälieräottelussa Saksaa vastaan mutta ei onnistunut maalinteossa joukkueensa viidentenä laukojana ottelun ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa, ja Saksa eteni lopulta jatkoon voitettuaan rangaistuspotkukilpailun 6–5. MM-kilpailuihin 2018 Italia ei selviytynyt hävittyään jatkokarsinnassa Ruotsille. Kesän 2021 EM-kilpailuissa Bonucci pelasi Italian kaikki ottelut avauskokoonpanossa ja toimi joukkueen kapteenina niissä otteluissa, joissa Giorgio Chiellini ei pelannut. Espanjaa vastaan pelatun välieräottelun päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän teki maalin Italian kolmantena laukojana. Loppuottelussa Englantia vastaan hän tasoitti ottelun 1–1:een ja onnistui jälleen rangaistuspotkukilpailun kolmantena laukaisijana Italian voittaessa mestaruuden.
Maaliskuussa 2021 MM-karsinnassa Pohjois-Irlantia vastaan Bonucci pelasi sadannen maaottelunsa kahdeksantena italialaispelaajana. Hän pelasi 121 maaottelua, joista 113:ssa hän oli avauskokoonpanossa, ja teki kahdeksan maaottelumaalia. Hänet valittiin Italian vuoden jalkapalloilijaksi 2016.
Maalit Italian maajoukkueessa

| # | Päivämäärä | Pelipaikka | Vastustaja | Lopputulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3.6.2010 | Bryssel, Belgia |  Meksiko | 1–2 | Ystävyysottelu |
| 2 | 3.9.2010 | Tallinna, Viro |  Viro | 2–1 | EM-kilpailujen 2012 karsinnat |
| 3 | 9.9.2014 | Oslo, Norja |  Norja | 2–0 | EM-kilpailujen 2016 karsinnat |
| 4 | 2.7.2016 | Bordeaux, Ranska |  Saksa | 1–1, 5–6 (rp.) | EM-kilpailut 2016 |
| 5 | 28.3.2017 | Amsterdam, Alankomaat |  Alankomaat | 2–1 | Ystävyysottelu |
| 6 | 1.6.2018 | Nizza, Ranska |  Ranska | 1–3 | Ystävyysottelu |
| 7 | 26.3.2019 | Parma, Italia |  Liechtenstein | 6–0 | EM-kilpailujen 2020 karsinnat |
| 8 | 11.7.2021 | Lontoo, Englanti |  Englanti | 1–1, 4–3 (rp.) | EM-kilpailujen 2020 loppuottelu |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leonardo Bonucci Wikimedia Commonsissa
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Criscito |
4 Chiellini |
5 Cannavaro |
6 De Rossi |
7 Pepe |
8 Gattuso |
9 Iaquinta |
10 Di Natale |
11 Gilardino |
12 Marchetti |
13 Bocchetti |
14 De Sanctis |
15 Marchisio |
16 Camoranesi |
17 Palombo |
18 Quagliarella |
19 Zambrotta |
20 Pazzini |
21 Pirlo |
22 Montolivo |
23 Bonucci |
Valmentaja Lippi
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Chiellini |
4 Ogbonna |
5 Motta |
6 Balzaretti |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Di Natale |
12 Sirigu |
13 Giaccherini |
14 De Sanctis |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Borini |
18 Montolivo |
19 Bonucci |
20 Giovinco |
21 Pirlo |
22 Diamanti |
23 Nocerino |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Buffon |
2 Maggio |
3 Chiellini |
4 Astori |
5 De Sciglio |
6 Candreva |
7 Aquilani |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Giovinco |
11 Gilardino |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 El Shaarawy |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Cerci |
18 Montolivo |
19 Bonucci |
20 Abate |
21 Pirlo |
22 Giaccherini |
23 Diamanti |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Motta |
6 Candreva |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Cerci |
12 Sirigu |
13 Perin |
14 Aquilani |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Immobile |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Paletta |
21 Pirlo |
22 Insigne |
23 Verratti |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Ogbonna |
6 Candreva |
7 Zaza |
8 Florenzi |
9 Pellè |
10 Motta |
11 Immobile |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 Sturaro |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Éder |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Insigne |
21 Bernardeschi |
22 El Shaarawy |
23 Giaccherini |
Valmentaja Conte
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Sirigu |
2 Di Lorenzo |
3 Chiellini |
4 Spinazzola |
5 Locatelli |
6 Verratti |
7 Castrovilli |
8 Jorginho |
9 Belotti |
10 Insigne |
11 Berardi |
12 Pessina |
13 Emerson |
14 Chiesa |
15 Acerbi |
16 Cristante |
17 Immobile |
18 Barella |
19 Bonucci |
20 Bernardeschi |
21 Donnarumma |
22 Raspadori |
23 Bastoni |
24 Florenzi |
25 Tolói |
26 Meret |
Valmentaja Mancini