stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Giuseppe Mazzini

Giuseppe Mazzini vuonna 1860
Giuseppe Mazzini (22. kesäkuuta 1805 Genova, Ligurian tasavalta – 10. maaliskuuta 1872 Pisa, Italian kuningaskunta) oli italialainen vapaustaistelija ja vallankumouksellinen nationalisti. Hänellä oli tärkeä rooli Italian yhdistymisen ajamisessa.
Mazzini perusti vuonna 1831 maanalaisen Nuori Italia -liikkeen, jonka hän laajensi Nuori Eurooppa -järjestöksi. Hän johti useita epäonnistuneita kapinayrityksiä Pohjois-Italian vapauttamiseksi Itävallan alaisuudesta. Nuori Italia -liike toimi vallankumouksellisten innoittajana ympäri Eurooppaa, ja Mazzini muistetaankin yhtenä keskeisenä tasavaltalaisen nationalismin edustajana.
Elämä > Varhainen toiminta ja Nuoren Italian perustaminen

Giuseppe Mazzinin vanhemmat olivat Giacomo Mazzini ja Maria Drago. Hänen isänsä oli lääkäri. Hänen kotikaupunkinsa Genova oli entinen tasavalta, joka liitettiin Sardinian kuningaskuntaan Napoleonin sotien jälkeen vuonna 1814. Mazzinin syntyessä Genova kuului Ligurian tasavaltaan, joka oli tuolloin osa Ranskan keisarikuntaa.lähde? Mazzini oli jo lapsena hyvin lahjakas ja aloitti opintonsa Genovan yliopistossa vain 14-vuotiaana. Valmistuttuaan lakimieheksi vuonna 1826 hän toimi köyhien asianajajana ja kirjoitti artikkeleita poliittisiin lehtiin. Nuorena häntä houkutti näytelmä- tai romaanikirjailijan ura.
Mazzini kiinnostui Italian vapaustaistelusta seuratessaan sivusta vuosina 1820–1822 vallankumouksellista liikehdintää ja sen tukahduttamista Genovassa. Hän liittyi vuonna 1827 Italian yhdistymistä ajaneeseen maanalaiseen Carbonari-salaseuraan. Vuonna 1830 eräs toinen seuran jäsen ilmiantoi hänet viranomaisille ja hänet vangittiin kolmen kuukauden ajaksi Savonan linnoitukseen. Vankeusaikanaan hän päätti luoda uuden liikkeen Italian vapaustaistelun johtoon taantumassa olleen Carbonarin tilalle. Mazzini vapautettiin vuoden 1831 alussa todisteiden puutteessa, mutta hänet määrättiin valitsemaan joko vapaaehtoinen maanpako tai asuminen valvonnan alaisena pikkukaupungissa. Hän valitsi ensimmäisen vaihtoehdon ja asettui Ranskan Marseilleen. Hän asui Marseillessa kaksi vuotta ja kohosi nopeasti italialaisten poliittisten emigranttien yhteisön johtavaksi hahmoksi.
Mazzini julkaisi 1831 Marseillessa Sardinian kuninkaalle Kaarle Albertille osoitetun avoimen kirjeen, jossa vaati tätä antamaan kuningaskunnalleen perustuslain, asettumaan Italian kansallisen liikkeen johtoon ja karkottamaan itävaltalaiset joukot Lombardia-Venetian alueelta. Kirje herätti huomiota Italiassa ja Kaarle Albert julisti Mazzinia odottavan pidätys, mikäli hän palaisi Sardinian kuningaskuntaan. Elinikäisenä tasavaltalaisena tunnettu Mazzini julisti myöhemmin vedonneensa kuninkaaseen vain paljastaakseen tämän haluttomuuden toimia Italian vapauden puolesta. Hänen mukaansa Italian tulevaisuuden loisivat ”ei paavi eikä kuningas – vain Jumala ja kansa”.
Marseillessa asuessaan Mazzini perusti nuorille miehille suunnatun Italian kansallisen vapaustaisteluliikkeen, jolle hän antoi nimeksi Nuori Italia, La giovine Italia. Nuoren Italian manifesti julkaistiin lokakuussa 1831. Liikkeen tavoitteena oli vapauttaa Italian alueen valtiot vieraasta vallasta ja yhdistää ne yhdeksi tasavallaksi. Keinoina tämän saavuttamiseksi oli tarkoitus käyttää sekä valistusta että kansannousujen nostattamista eri puolilla Italiaa. Nuori Italia oli ensimmäinen Italian vapausliikkeistä, joka jäsenistö edusti kaikkia yhteiskuntaluokkia. Liike sai nopeasti vastakaikua Italian nuorisolta, sen salaisia osastoja perustettiin eri kaupunkeihin ja vuonna 1833 jäseniä ilmoitettiin olleen jo 60 000. Mazzinin maanpaossa toimittamaa propagandalehteä Giovine Italiaa salakuljetettiin maahan.
Elämä > Vuodet maanpaossa Sveitsissä ja Englannissa

Nuoren Italian järjestämät kansannousuyritykset epäonnistuivat surkeasti. Vuonna 1833 Sardinian kuningaskuntaan suunniteltu sotaväen johtama kansannousu paljastui ennenaikaisesti, minkä seurauksena 12 hankkeen johtajaa teloitettiin ja yksi teki itsemurhan. Mazzini tuomittiin poissaolevana kuolemaan. Vaikka Nuoren Italian organisaatio tuhoutui, Mazzini kuitenkin uskoi vastatoimien vain voimistavan liikettä, sillä hänen mukaansa ”aatteet kypsyvät nopeasti kun niitä ravitaan marttyyrien verellä”. Hän pyrki laajentamaan umpikujaan joutuneen Nuoren Italian koko Euroopan laajuiseksi vapausliikkeiden verkostoksi. Sen innoittamina syntyivät muun muassa Nuori Saksa, Nuori Puola ja Nuori Sveitsi. Yhteinen kattojärjestö Nuori Eurooppa julistettiin perustetuksi huhtikuussa 1834 Sveitsin Bernissä. Mazzinin lopullisena tavoitteena oli Italian johdolla syntyvä suvereenien kansojen hallitsema Eurooppa.
Ranskan viranomaisten uhkaamana Mazzini joutui siirtymään vuonna 1833 Marseillesta Genèveen Sveitsiin. Hän yritti koota siellä tuhannen miehen vapaaehtoisjoukkoa marssimaan Sardinialle kuuluneeseen Savoijiin, mutta suunnitelma kariutui, kun kasaan saatiin vain 200 miestä. Vuonna 1836 Mazzini joutui pakenemaan myös Sveitsistä ja hän asettui tammikuussa 1837 asumaan Lontooseen Englantiin. Seuraavina vuosina hän vietti vaatimatonta elämää kirjoitellen englantilaisiin aikakauskirjoihin ja johti perustamaansa italiankielistä poikakoulua. Vuonna 1840 Mazzini perusti Lontoossa ilmestyneen italiankielisen viikkolehden Apostolato popolaren ja jatkoi kirjeitse yhteydenpitoa liittolaisiinsa. Vuonna 1844 hän oli yhteydessä Bandieran veljeksiin, jotka pian teloitettiin heidän yritettyään johtaa tuhoontuomittua kapinaa Calabriassa. Mazzinin ystävät parlamentissa saivat Englannin hallituksen myöntämään, että se oli avannut salaa Mazzinin kirjeenvaihtoa ja välittänyt tiedot tulevasta kapinasta Molempain Sisiliain kuningaskunnan viranomaisille. Tapaus toi Mazzinille paljon yleistä myötätuntoa Englannissa.
Pariisissa asuneen Giuseppe Lambertin avulla Mazzini sai 1840-luvun alussa Nuoren Italian elvytettyä. Vuonna 1847 hän esitti edistyksillisiä uudistuksia toteuttaneelle uudelle paaville Pius IX:lle osoitetun avoimen kirjeen, joka oli sisällöltään samantapainen kuin vuoden 1831 Kaarle Albertille osoitettu kirje. Paavi ei kommentoinut Mazzinin kirjettä julkisesti.
Elämä > Vuosien 1848–1849 vallankumous

Vuoden 1848 vallankumouksen puhjettua Mazzini palasi Italiaan ensimmäistä kertaa 17 vuoteen. Hän matkusti keväällä Milanoon pian sen jälkeen, kun milanolaiset olivat karkottaneet itävaltalaiset vallanpitäjänsä ja Sardinian kuningaskunta oli julistanut sodan Itävallalle. Mazzini sai milanolaisilta aluksi innostuneen vastaanoton, mutta ristiriidat nousivat pian esiin. Milanon väliaikainen hallitus tuki kuningas Kaarle Albertin tarjousta liittää Itävallasta irtautunut Lombardia Sardinian kuningaskuntaan. Mazzini halusi Lombardiasta tasavallan, mutta piti sodan oloissa yhteistyötä Kaarle Albertin kanssa välttämättömänä, mitä taas Milanon tasavaltalaisten johtajat pitivät tasavaltalaisen aatteen pettämisenä. Mazzini julkaisi Milanossa L’Italia del popolo -nimistä lehteä. Kun itävaltalaiset joukot jo syksyllä 1848 valtasivat Milanon takaisin, Mazzini liittyi vähäksi aikaa toisen vapaustaistelijan Giuseppe Garibaldiin johtamaan vapaaehtoisjoukkoon, kunnes joutui pakenemaan Sveitsin kautta takaisin Englantiin.
Mazzini palasi jo vuonna 1849 Italiaan, aluksi Toscanaan, jossa hän oli lyhytikäisen väliaikaisen vallankumoushallinnon jäsenenä, ja sen jälkeen Roomaan. Paavin paettua vallankumousta Kirkkovaltion asukkaat olivat perustaneet tammikuussa 1849 Rooman tasavallan, jonka johto annettiin triumviraatiksi kutsutuille kolmelle miehelle. Mazzini valittiin maaliskuussa yhdeksi kolmesta triumvirista ja hänestä tuli käytännössä hallituksen johtaja. Hän valmisteli monia uudistuksia, mutta niitä ei ehditty toteuttaa, sillä paavin avukseen kutsumat ranskalaiset joukot valtasivat Rooman ja kukistivat tasavallan pitkän piirityksen jälkeen heinäkuun alussa samana vuonna. Mazzini pakeni jälleen takaisin Lontooseen.
Jälkimaine

Eläessään Mazzini oli Italiassa voimakkaasti mielipiteitä jakanut hahmo, toisille sankari ja toisille valtion vihollinen. Yhdistyneessä Italiassa hänet kohotettiin kansallissankariksi, mutta monien mielestä hän ansaitsi tämän aseman vain 1830–1840-lukujen innoittavan toimintansa ansiosta, kun taas hänen myöhempää poliittista toimintaansa pidettiin hyödyttömänä tai haitallisena Italian asialle. 1900-luvun italialainen historiankirjoitus on arvioinut myös Mazzinin myöhempää toimintaa positiivisessa valossa, sillä pitämällä yllä jatkuvaa vallankumouksen uhkaa hän loi myös maltillisille hallituksille paineen ryhtyä toimiin Italian yhdistämiseksi.
Mazzinin 18-osaiset kootut teokset julkaistiin italiaksi vuosina 1861–1891.
Muuta

Mazzini pysyi koko ikänsä naimattomana. Hän oli 1830-luvulla muutaman vuoden ajan suhteessa vallankumousliikkeessä toimineen Giuditta Bellerio Sidoli -nimisen lesken kanssa.
Suomennettu teos

Ihmisen velvollisuudet (I doveri dell'uomo), 1860. Suom. Eino Palola, Karisto 1918.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giuseppe Mazzini Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Giuseppe Mazzinin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergiltä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef 2
Prince Kajuku

| ”Prince Kajuku” UFO |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: UFO 2: Flying
 Julkaistu: heinäkuu 1971
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal
 Kesto: 03.55
 Levy-yhtiö:  Beacon Records    Columbia EMI    Decca Records
Listasijoitukset
  26.
UFO:n muut singlet
| ””C'mon Everyobdy”” 1971 | ””Prince Kajuku”” 1971 | ””Galactic Love” 1972 |
Prince Kajuku on UFO:n kappale vuodelta 1971. Se julkaistiin albumilla UFO 2: Flying ja singlenä, joka oli albumin ainoa singlejulkaisu. B-puolena oli instrumentaalikappale ”The Coming of Prince Kajuku”, joka on myös Flying-albumilla.
Kappaleen nimi

Musiikkinäyte
Alle 10%:n näyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
»Catch a falling star put it in your pocket» 
(Kappaleen ensimmäiset sanat)
”Prince Kajuku” on hyvin raskasriffinen hard rock -kappale. Yhtye soitti sitä usein keikoillaan sen julkaisun jälkeen.
Sanaa ”Kajuku” ei löydy mistään sanakirjasta, vaan yhtyeen laulajan Phil Moggin mukaan se oli lempinimi eräälle miehelle, joka työskenteli UFO:lle. Mies oli hyvin pitkä ja hänen hiuksensa muistuttivat Marsha Huntin hiuksia. Aluksi häntä kutsuttiin nimellä ”Prince” (suom. prinssi), mutta myöhemmin joku lisäsi nimeen sanan ”Kajuku”, jolla ei ollut mitään merkitystä. Yhtye ei ole kertonut, mistä se on saanut innoituksen itse kappaleen sanoituksiin.
Vastaanotto

Rateyourmusic.com-sivuston käyttäjät arvioivat ”Prince Kajukun” sen ilmestymisvuonna 587:nneksi parhaiden singlejulkaisujen listalla. Listoilla kappale ei juuri menestynyt, paitsi Saksassa, jossa se ylsi singlelistan sijalle 26. Sen sijaan ”Prince Kajuku” ei yltänyt ollenkaan esimerkiksi Yhdysvaltain singlelistoille.
Julkaisut

”Prince Kajukun” singleversiosta on tehty kolme eri painosta, jotka ovat kaikki eri levy-yhtiöiden julkaisemia. Kappale on julkaistu kaiken kaikkiaan kahdeksallatoista eri äänitteellä, ja se on mukana mm. kokoelma-albumeilla Flying: The Early Years 1970-1973 sekä Beginnings.
Singlen sisältö

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Pete Way, Phil Mogg, Andy Parker ja Mick Bolton.
A-puoli
Prince Kajuku – 3.55
B-puoli
The Coming of Prince Kajuku – 3.53
Kokoonpano

Phil Mogg – laulu
Mick Bolton – kitara
Pete Way – bassokitara
Andy Parker – rummut
Pronnoi

| Pronnoi> Πρóννοι |
| --- | --- |
 Apollonin temppelin rauniot Skálassa.
Sijainti
 Pronnoi
Koordinaatit:  38°6′13″N, 20°45′52″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Asprogérakas, Argostóli, Kefaloniá, Jooniansaaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kefallenia, Akarnania
Aiheesta muualla
  Pronnoi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pronnoi (m.kreik. Πρóννοι) eli Pronesos (Πρóνησος, Pronēsos) (lat. Proni tai Pronesus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Palaiókastron kukkulalla nykyisten Asprogérakaksen ja Pástran kylien välillä etelään Sámista ja Póroksesta.
Historia

Pronnoi sijaitsi Kefallenian kaakkoisosassa. Se oli klassisella ja hellenistisellä kaudella yksi saaren neljästä kaupungista Palen, Samen ja Kranen ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Kefaloksen pojasta nimeltä Pronnesos.
Pronnoin huippukautta oli 400-luku eaa. Polybios kertoo, että Filippos V suunnitteli kaupungin piirittämistä vuonna 218 eaa., mutta luopui siitä, koska se olisi ollut liian vaikeaa sen luonnonympäristön vuoksi. Kaupungin itsenäisyys päättyi vuonna 189 eaa., kun se antautui neuvotteluissa roomalaisille. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa.
Nykyisen Kefalonián kunnan osa Eleiós-Prónnoi on nimetty osaksi kaupungin mukaan.
Rakennukset ja löydökset

Pronnoissa oli linnoitettu akropolis eli linnavuori, josta on säilynyt jälkiä Palaiókastron kukkulalla Asprogérakaksen länsipuolella. Alueelta on tehty löytöjä esihistorialliselta ajalta keskiajalle, mukaan lukien klassisella kaudella tehtyä linnoitusmuuria. Se ympäröi noin 571 metrin korkeuteen merenpinnasta kohoavan Palaiókastron kukkulan huipun sekä viereisen noin 520 metriä korkean kukkulan huipun. Skálan kylän läheltä on löydetty 500- tai 400-luvulta eaa. peräisin olevan Apollonille omistetun temppelin rauniot sekä roomalaisella kaudella 200-luvulla jaa. rakennetun roomalaisen huvilan rauniot.
Pronnoin satama oli nykyisen Póroksen paikalla. Myös satama, mukaan lukien nykyisen Pyrovoúnin kukkulan pohjoisrinne, oli linnoitettu. Pronnoista tehdyt esinelöydöt ovat Argostólin arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pronnoi Wikimedia Commonsissa
Pronnoista löydetty hautakivi, jossa ovat nimet Menemakhos, Sotion, Soto ja Nikion. Argostólin arkeologinen museo.
Pronnoin lyömiä rahoja.
Propyyligallaatti

| Propyyligallaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Propyyli-3,4,5-trihydroksibentsoaatti
CAS-numero:  121-79-9
PubChem CID:  4947
SMILES:  CCCOC(=O)C1=CC(=C(C(=C1)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H12O5
Moolimassa:  212,196 g/mol
Sulamispiste:  150 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 3,5 g/l (25 °C)
Propyyligallaatti (C10H12O5) on gallushapon ja propanolin esteri. Yhdistettä voidaan käyttää hapettumisenestoaineena muun muassa elintarvikkeissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa propyyligallaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin kuumaan kuin kylmään. Orgaanisista liuottimista se liukenee muun muassa etanoliin ja dietyylieetteriin. Kuumennettaessa yli sulamispisteensä se hajoaa. Propyyligallaatti muodostaa raudan kanssa sinertävänmustan kelaatin. Maultaan yhdiste on hieman kitkerää.
Valmistus ja käyttö

Propyyligallaattia voidaan valmistaa gallushapon ja propanolin välisellä esteröintireaktiolla.
Propyyligallaattia käytetään elintarvikkeiden, öljyjen, vahojen, liukasteaineiden ja voimansiirtoöljyjen hapettumisenesto- ja säilöntäaineena. Yhdisteen E-koodi on E310 ja sitä saa käyttää muun muassa rasvojen, purukumin kuivakeittojen ja ravintolisien ainesosana. Yhdisteen huonoja puolia ovat sen suhteellisen hyvä vesiliukoisuus ja värjäytyminen raudan vuoksi. Jälkimmäisen vuoksi tuotteisiin lisätään muita kelaattoreja kuten sitruunahappoa. Propyyligallaattia käytetään hapettumisenestoaineena usein butyloidun hydroksianisolin tai butyloidun hydroksitolueenin kanssa.
Proskhion

| Proskhion> Πρόσχιον |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Mesolóngi(?), Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aitolia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Proskhion (m.kreik. Πρόσχιον, myös Proskheon, m.kreik. Πρόσχεον; lat. Proschium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aitoliassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Proskhion esitetään esihistoriallisen Pylenen kaupungin perillisenä.
Maantiede

Proskhionin kaupunki sijaitsi Thukydideen kuvauksen perusteella jossakin Pleuronin ja Kalydonin länsipuolella lähellä Akheloos-jokea, sen ja Euenos-joen välissä. Sen oletetaan sijainneen lähellä nykyistä Aitolikón kaupunkia, mutta sen tarkempaa paikkaa ei tunneta. William Martin Leake sijoitti kaupungin Arakynthos-vuoren länsirinteeseen nykyisten Aitolikón ja Angelókastron välille, lähelle Ellinikán Pyhän Georgioksen luostaria (Moní Agíou Georgíou Ellinikón).
Historia

Antiikin aikaisen käsityksen mukaan Proskhion oli esihistoriallisen, Homeroksen Iliaan Laivaluettelossa esiintyvän Pylenen kaupungin perillinen. Strabonin mukaan pyleneläiset perustivat Proskhionin siirtämällä kaupunkinsa korkeampaan paikkaan, jolloin se sai myös uuden nimen. Myös proskhionlaiset esittivät kaupunkinsa hyvin vanhaksi, sillä kaupungissa oli pyhäkkö, jonka Herakleen sanottiin omistaneen Oineuksen juomanlaskijalle Kyathokselle, jonka oli vahingossa surmannut.
Proskhion on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Luettelointi perustuu siihen, että proskhionlaisia mainitaan muualta löytyneissä piirtokirjoituksissa, joissa käsitellään polisten välisiä suhteita (theorodokos, proksenia). Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Proskheios (Πρόσχειος) ja Proskhieus (Προσχιεύς).
Psafis

| Psafis> Ψαφίς.Sijainti |
| --- | --- |
 Psafis
Koordinaatit:  38°17′19″N, 23°55′02″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Limniónas, Varnávas, Marathónas, Itä-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  asutus
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Attika/Boiotia
Kaupunki:  Ateena/Oropos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Psafis (m.kreik. Ψαφίς, lat. Psaphis) oli antiikin aikainen kaupunki Oropoksen alueella eli Oropiassa Boiotiassa Kreikassa. Myöhemmin se kuului Attikaan eli Ateenan kaupunkivaltion alueeseen sijaiten sen koillisosassa Oropoksen ja Rhamnuksen välillä. Kaupungin tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijoitetaan nykyisen Marathónaksen kunnan Limniónaksen tienoille.
Psafista ei luettu ainakaan Attikan alkuperäisten, Kleistheneen uudistuksen mukaisten demosten joukkoon, vaikkakin se mainitaan eräässä myöhäisen roomalaisen kauden piirtokirjoituksessa Aiantis-fylen demoksena. Se saattoi kuulua Rhamnuksen demoksen alaisuuteen.
Propionaatti

Propionaatti-ioni
Propionaatti eli propanaatti (C2H5COO-) on propaanihapon protolysoituessa syntyvä anioni. Propionaattinimitystä käytetään myös propaanihapon suoloista ja estereistä. Propionaatin CAS-numero on 72-03-7 ja moolimassa 73,07 g/mol.
Natriumin ja kalsiumin propionaattisuoloja käytetään elintarvikkeissa lisäaineina. Homeita vastaan ne ovat jopa tehokkaampia kuin natriumbentsoaatti, mutta hiivoihin ne eivät vaikuta.
Propionaatteja > Ioniyhdisteitä

Natriumpropionaatti C2H5CO2Na
Kaliumpropionaatti C2H5CO2K
Kalsiumpropionaatti (C2H5CO2)2Ca
Propionaatteja > Estereitä

Metyylipropionaatti C2H5(CO)OCH3
Etyylipropionaatti C2H5(CO)OCH2CH3
Propyylipropionaatti C2H5(CO)OCH2CH2CH3
Butyylipropionaatti C7H14O2, CAS 590-01-2
Pentyylipropionaatti C8H16O2, CAS 624-54-4
Heksyylipropionaatti C9H18O2, CAS 2445-76-3
Heptyylipropionaatti C10H20O2, CAS 2216-81-1
Oktyylipropionaatti C11H22O2, CAS 142-60-9
Nonyylipropionaatti C12H24O2, CAS 53184-67-1
Dekyylipropionaatti C13H26O2, CAS 5454-19-3
Bentsyylipropionaatti C10H12O2, CAS 122-63-4
Aiheesta muualla

PubChem: Propionate (englanniksi)
Prytaneion (Ateena)

| Prytaneion> Πρυτανεῖον |
| --- | --- |

Sijainti:  Ateena, Attika, Kreikka
Koordinaatit:  37°58′15″N, 23°43′51″E (?)
Rakennustyyppi:  prytaneion
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prytaneion (m.kreik. Πρυτανεῖον) oli antiikin aikainen prytaneion eli prytanien kokoontumispaikka Ateenassa Kreikassa. Rakennuksessa toimi myös eponyymiarkontti.
Antiikin aikaisia raunioita Agía Aikaterínin aukiolla Plákassa. Erään teorian mukaan kyseessä voisi olla paikka, jossa Prytaneion sijaitsi arkaaisella kaudella.
Prytaneion oli alun perin mahdollisesti Theseuksen perustama, kun tämä yhdisti Attikan kylät yhdeksi Ateenan kaupungiksi. Prytaneion toimi eräänlaisena Ateenan kaupungintalona. Se oli kaupungin ydin ja sen yhteydessä toimi muun muassa Hestian pyhäkkö, jonka alttarilla oli ikuisesti palanut tuli. Prytaneionissa kunnioitettiin ansioituneita kaupunkilaisia. Solonin lait olivat esillä rakennuksessa, ja siellä pidettiin joitakin oikeuden istuntoja.
Aiemmin Prytaneionin ajateltiin olleen sama rakennus kuin Ateenan Agoralla sijainnut Tholos, ja rakennukset sekoitetaan edelleen usein. Myöhemmässä tutkimuksessa on kuitenkin todettu, että Tholos oli todennäköisesti pelkästään Prytaneionin liitännäisrakennus, joka oli tehty Ateenan uudemmalle agoralle. Siitä samoin kuin paikalla jo aiemmin olleesta rakennuksesta käytettiin mahdollisesti nimeä Prytanikon. Alkuperäisen Prytaneionin oletetaan sen sijaan sijainneen Ateenan niin kutsutulla Arkaaisella agoralla tai sen ympäristössä. Pausaniaan kuvauksen perusteella se olisi saattanut sijaita jossakin Akropolis-kukkulan pohjois-, itä- tai kaakkoispuolella. Tämä perustuu siihen, että Pausaniaan mukaan Prytaneion sijaitsi jossakin Aglaureionin alapuolella.
Aiemmin sijaintipaikan oletettiin usein olleen Akropoliin pohjoispuolella. Aglaureionin löydyttyä kukkulan itärinteeltä 1980-luvulla, myös Arkaainen agora ja Prytaneion on alettu yleisemmin sijoittaa kukkulan itäpuolelle nykyisen Plákan kaupunginosan alueelle. Erään teorian mukaan Prytaneion olisi sijainnut nykyisen Agía Aikaterínin aukion eli Pyhän Katariinan kirkon edessä olevan aukion paikalla lähellä Lysikrateen muistomerkkiä. Alueelta on löydetty pylväiköin varustetun rakennuksen jäännökset, jotka ovat peräisin myöhäiseltä arkaaiselta kaudelta ja varhaiselta klassiselta kaudelta. Toisen teorian mukaan Prytaneion olisi sijainnut Tripódon-kadun pohjoispään alueella.
Prytaneionia ja Tholosta käytettiin ilmeisesti yhdessä niihin käyttötarkoituksiin, joihin muissa kaupungeissa käytettiin pelkästään yhtä prytaneionia. Tholosta käytettiin muun muassa prytanien ruokasalina.
Prömpeli

| Prömpeli Брюмбель, Brjumbel |
| --- | --- |
 Prömpeli ja sen pohjoispuolella sijainnut öljyliuskekaivos vuoden 1930 kartalla.
 Prömpeli
 Koordinaatit: 59°24′12″N, 28°49′39″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Opolja
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2017):  60
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prömpeli (ven. Брю́мбель, Brjumbel) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee kuusi kilometriä Opoljasta etelään. Kylässä on 60 asukasta (vuonna 2017).
Kylä mainitaan 1770-luvun kartassa. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 59 venäläistä ja 54 savakkoa. Venäläiset kuuluivat Opoljan ortodoksiseen ja savakot Novasolkan luterilaiseen seurakuntaan. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajien maaorjia.
1800-luvun lopussa Prömpeli kuului kyläkuntana Jastrebinon volostiin. Vuonna 1899 siellä oli 91 asukasta, joista 71 oli venäläisiä, 18 suomalaisia ja kaksi ”sekoittuneita”. Luterilaisia oli 15 henkeä.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Prömpeli kuului Pustoperän kyläneuvoston. Se liitettiin Hovinkylän kyläneuvostoon vuonna 1950 ja Opoljan kyläneuvostoon vuonna 1954. Prömpelissä oli 100 asukasta vuonna 1928 ja 83 vuonna 1958.
Kylän lähellä on sijainnut Veimarin öljyliuskekaivos, jota hyödynnettiin vuoteen 1931 saakka.