stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petri Heinonen
Aiheesta muualla

Petri Heinonen basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
Petri Heinonen (Finland) fibaeurope.com (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Vesa Mäkäläinen | Korisliigan vuoden tulokas 2006–2007 | Seuraaja: Jesse Niemi |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Eldar Skamo | Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 2010–2011 | Seuraaja: Matti Nuutinen |
Pirttijärven seisake

Pirttijärven seisake (lyh. Pji) oli rautatien seisake Kemijärven kunnassa rataosalla Laurila–Kelloselkä. Liikennepaikka sijaitsi ratakilometrillä 1031,25 Pirttivaaralla lähellä Pirttijärveä ja Pirttivaaranlampea, Misin ja Kuusivaaran asemien välisellä rataosuudella, noin 5,7 kilometriä Kuusivaarasta Misin suuntaan. Liikennepaikalla pysähtyivät Rovaniemen ja Kemijärven välillä liikennöineet henkilöjunat.
Seisake avattiin liikenteelle 7. kesäkuuta 1935, ja se oli käytössä aina 31. toukokuuta 1992 saakka.
Robert Emil Hisinger

Robert Emil Hisinger (4. maaliskuuta 1838 Helsinki – 17. joulukuuta 1889 Viipuri) oli suomalainen juristi ja  virka- ja valtiopäivämies.
Hisingerin vanhemmat olivat senaattori, valtioneuvos Robert Axel Hisinger ja Emilie Henriette Rotkirch ja puoliso vuodesta 1876 Alexandra Adelaide (Adda) Thesleff (k. 1922), kenraali Alexander Amatus Thesleffin tytär. Ylioppilaaksi Hisinger tuli 1855 ja suoritti tuomarintutkinnon 1859, varatuomarin arvon hän sai 1862. Hisinger oli Viipurin hovioikeuden palveluksessa ylimääräisenä kanslistina vuodesta 1860 ja kanslistina vuodesta 1864, yleten siellä asessoriksi 1870 ja hovioikeudenneuvokseksi 1889.
Hisinger oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1882 ja 1888.
Hisingerin veli Fredrik Wilhelm Hisinger (1836–1887) oli sotilas ja valtiopäivämies.
Princess Royal

Prinsessa Anne sai Princess Royal -arvon kesällä 1987.
Princess Royal (myös: The Princess Royal; suom. ’kuninkaallinen prinsessa’) on Britanniassa käytetty harvinainen arvonimi. Se voidaan myöntää hallitsijan vanhimmalle tyttärelle. Hän ei kuitenkaan saa sitä automaattisesti, vaan kunnia-arvo täytyy jollain tavoin ansaita. Tittelin nykyinen haltija on prinsessa Anne.
Ensimmäinen Princess Royal oli kuningas Kaarle I:n tytär Maria, joka sai tämän arvonimen käyttöönsä vuonna 1642.
Arvonimen myöntämisellä on neljä sääntöä. Se voidaan myöntää hallitsijan vanhimmalle elossa olevalle tyttärelle. Vain yhdellä henkilöllä voi olla kyseinen arvonimi kerrallaan, ja arvonimi on sille myönnetyllä henkilöllä kuolemaan asti. Sitä ei voida myöskään myöntää, jos henkilö omaa korkeamman arvonimen esimerkiksi avioliiton kautta.[lähde? ]
Richard Roundtree

Richard Roundtree helmikuussa 2007.
Richard Roundtree (9. heinäkuuta 1942 – 24. lokakuuta 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja miesmalli. Hän näytteli 1970-luvun alussa elokuvassa Shaft – kivikova dekkari sekä sen kahdessa jatko-osassa Shaft – kylmä hymy ja Shaft ja orjakauppa.
Nuoruus ja koulu

Roundtree syntyi 1942 New Rochellessa New Yorkissa. Hänen äitinsä Kathryn Roundtree oli hoitaja ja emännöitsijä ja hänen isänsä John Roundtree oli ravitsemusalan työntekijä ja roskienkerääjä.
Roundtree aloitti 1961 opinnot Etelä-Illinoisin yliopistossa. Hän oli pelannut high schoolissa amerikkalaista jalkapalloa, ja hän sai yliopistoon jalkapallostipendin. Roundtree jätti kuitenkin vuonna 1963 opintonsa kesken ja aloitti uran mallina. Hän sai paikan Ebony Fashion Fairista, joka oli mustalle yleisölle suunnattu kiertelevä muotinäytös, ja hän toimi myös muun muassa Salem-tupakkamerkin ja Duke-hiustuotteiden mainosmallina.
Ura

Roundtree muutti 1967 New Yorkiin liittyäkseen Negro Ensemble Company -teatteriseurueeseen. Hän oli Philadelphiassa esittämässä The Great White Hope -näytelmää, kun hän kuuli Shaftin koe-esiintymisestä.
Gordon Parksin ohjaama Shaft – kivikova dekkari ilmestyi vuonna 1971, ja Roundtree näytteli siinä tyylikästä ja sulavakäytöksistä harlemilaista yksityisetsivää John Shaftia. Vain 500 000 dollarilla kuvattu elokuva tuotti 12 miljoonaa dollaria elokuvateattereissa, ja se oli yksi blaxploitaatio-elokuvien merkkipaaluista. Roundtree oli roolistaan ehdolla parhaan miestulokkaan Golden Globeen, ja hän sai siitä mainetta Hollywoodin ensimmäisenä mustana toimintasankarina.
Shaftille tehtiin nopeasti kaksi jatko-osaa. Shaft – kylmä hymy (1972) oli edeltäjänsä tavoin suosittu, mutta Shaft ja orjakauppa (1973) floppasi pahoin. Roundtree oli mukana myös Shaft-televisiosarjassa, jota esitettiin vain seitsemän jakson verran vuosina 1973–1974.
Roundtree teki 1970-luvulla Shaftin lisäksi myös muitakin rooleja. Hän näytteli elokuvassa Maanjäristys (1974) moottoripyöräesiintyjää. Hän esitti vuonna 1977 televisiosarjassa Juuret orja Sam Bennettin roolia.
Vaikka Roundtree työskenteli 1990-luvulla, monet hänen elokuvistaan eivät saaneet hyvää vastaanottoa. Hän sai kuitenkin suosiota teatterinäytelmissä. 1990-luvulta lähtien Roundtreestä muovautui kultti-ikoni. Hän esiintyi muun muassa David Fincherin suositussa elokuvassa Seitsemän vuodelta 1995 sekä vuonna 2000 uudessa Shaft-elokuvassa roolinaan John Shaftin setä. Hän vieraili myös useassa Täydelliset naiset -televisiosarjan jaksossa ensimmäisellä tuotantokaudella. Vuonna 1997 hän esiintyi Viidakon Ykä -elokuvassa. Vuonna 2006 hän esitti elokuvassa Brick lukion vararehtoria.
Vuonna 1997 Roundtreella oli pääosa lyhytikäisessä FOXin draamassa 413 Hope St. Hän esitti Booker T. Washingtonia vuoden 1999 televisioelokuvassa Having Our Say: The Delany Sisters' First 100 Years. Hän esiintyi myös suositussa televisiosarjassa Heroes, jossa hän näytteli Simonen kuolemansairasta isää. Seuraavaksi hän esiintyi Lincoln Heightsin jaksossa. Roundtree oli sivuroolissa vuonna 2008 valmistuneessa elokuvassa Speed Racer urheilutoimittajana, jonka suuri sankari on Speed.
Yksityiselämä

Roundtree oli kahdesti naimisissa, Mary Jane Grantin kanssa 1963–1973 ja Karen Michelle Ciernian kanssa 1980–1998. Hänellä oli neljä tytärtä ja poika.
Roundtreella todettiin rintasyöpä vuonna 1993, ja hän kävi läpi kaksoismastektomian ja kemoterapian. Hän kampanjoi sen jälkeen rintasyöpätietoisuuden puolesta. Roundtree sairastui myöhemmin haimasyöpään, ja kuoli lokakuussa 2023 pian sen diagnosoinnin jälkeen.
Aiheesta muualla

Richard Roundtree Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Richard Roundtree Allmoviessa (englanniksi)
Pirtti (Kuopio)

| Pirtti |
| --- | --- |

Kaupunki:  Kuopio
Suuralue:  Petonen
Kaupunginosa nro:  34
Väkiluku:  5 480 (1.1.2015)
Osa-alueet:  Pirtti ja Pirttiniemi
Pirtti on Kuopion kaupunginosa, joka kuuluu Petosen suuralueeseen. Se sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Kuopion keskustasta. Vuoden 2015 alussa kaupunginosan väkiluku oli 5 480.
Aurinkorinteen koulua.
Pirttiin rakennetaan koko ajan uusia asuntoja ja palveluita saaristokaupungin rakentamisen ja laajentumisen myötä. Alueelle sijoittuu noin 300 työpaikkaa (1.1.2008). Alueella sijaitsee Pirtin koulu, joka on rakennettu vuonna 1998 ja jossa on noin hieman yli 500 oppilasta. Myös Aurinkorinteen koulu on Pirtin kaupunginosan alueella.
Aiheesta muualla

Kuopion kulttuuripalvelukeskus, Pirtin koulun kulttuuriympäristöpolku[vanhentunut linkki]
Kuopion kaupunginosat ja asuinalueet
| --- | --- |
Kaupunginosat (numerojärjestyksessä):  001 Väinölänniemi · 002 Vahtivuori · 003 Maljalahti · 004 Multimäki · 005 Kuopionlahti · 006 Hatsala · 007 Niirala · 008 Haapaniemi · 009 Itkonniemi · 010 Männistö · 011 Linnanpelto · 012 Puijonlaakso · 013 Savilahti · 014 Peipposenrinne · 015 Särkiniemi · 016 Kettulanlahti · 017 Rahusenkangas · 018 Rönö · 019 Rypysuo · 020 Päiväranta · 021 Julkula · 022 Sorsasalo · 023 Kelloniemi · 024 Levänen · 025 Jynkkä · 026 Neulamäki · 027 Puijo · 028 Niuva · 029 Neulaniemi · 030 Kolmisoppi · 031 Neulalampi · 032 Litmanen · 033 Lehtoniemi · 034 Pirtti · 035 Pitkälahti · 036 Hiltulanlahti · 037 Rautaniemi · 038 Kiviharju · 039 Vanuvuori · 040 Melalahti · 041 Kurkimäki · 042 Vehmersalmi · 043 Karttula · 050 Nilsiä · 051 Tahko · 060 Maaninka · 061 Keskisaari · 070 Juankoski · 071 Säyneinen
Asuinalueita:  Inkilänmäki · Kettulanlahti · Petonen · Saarijärvi · Saaristokaupunki
Rodney Matthews

Rodney Matthews vuonna 2016.
Rodney Matthews (s. 6. heinäkuuta 1945 Paulton, Englanti) on englantilainen fantasiataiteilija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan etenkin useista tekemistään musiikkialbumien kansikuvista. Matthews on tehnyt kansitaidetta muun muassa Magnumin, Asian, Thin Lizzyn ja Scorpionsin albumeihin. Hänen teoksiaan on julkaistu esimerkiksi kirjoissa Yendor – The Journey of a Junior Adventurer (1978), In Search of Forever (1985), Last Ship Home (1989) ja Countdown to Millennium (1997).
Palladium

Palladium (lat. palladium) on metallinen alkuaine, jonka järjestysluku on 46, atomimassa 106,42 ja CAS-numero 7440-05-3. Palladiumin löysi lontoolainen kemisti William Hyde Wollaston 1802. Normaalisti esiintyvät isotoopit eivät ole radioaktiivisia. Palladium on jalometalli ja kuuluu platinametallien ryhmään. Muut platinametallit ovat platina, osmium, iridium, rutenium ja rodium. Palladium on nimetty pikkuplaneetta Pallaksen mukaan, jota pidettiin planeettana vielä alkuaineen nimeämisen aikaan.
Ominaisuudet

Palladium on pehmeää, hopeanväristä ja myrkytöntä metallia, joka muistuttaa platinaa. Sillä on platinametalleista pienin tiheys ja matalin sulamispiste. Karkaistu palladium on pehmeää ja venyvää, ja kylmämuokkaus lujittaa sitä huomattavasti. Palladium reagoi rikkihapon ja typpihapon kanssa ja liukenee hitaasti suolahappoon. Se ei reagoi hapen kanssa normaalilämpötilassa. Palladium tunnetaan myös hyvänä vedyn absorboijana.
Historia

Palladiumin löysi englantilainen kemisti William Hyde Wollaston vuonna 1802. Wollaston oli tuolloin Etelä-Amerikassa tutkimassa taottavan platinan esikäsittelyä. Hän liuotti malmia kuningasvedellä, jolloin suurin osa materiaalista liukeni, lukuun ottamatta pieniä määriä mustaa ainetta. Wollaston tutki liuennutta ainetta, jonka hän myöhemmin osoitti sisältävän platinaa, rodiumia ja palladiumia. Palladiumin eristämiseksi Wollaston neutraloi liuoksen ja käsitteli sitä elohopeasyanidilla (Hg(CN)2), jolloin saostui haaleaa kellanvalkeaa palladiumsyanidia. Palladiumsyanidin sytytyksellä erottui palladiumia. Hän nimesi löytämänsä alkuaineen palladiumiksi elokuussa 1802 muutama kuukausi aikaisemmin löytyneen pikkuplaneetan, Pallaksen, mukaan.
Wollaston päätti vuoden 1803 alussa tehdä löytönsä tunnetuksi myymällä näytteitä metallista pienessä lontoolaisessa liikkeessä. Uuden metallin mainoksessa ei kuitenkaan ollut tietoa sen alkuperästä tai löytäjästä. Palladiumilla oli ainutlaatuiset ominaisuudet ja sen alkuperä salattiin, minkä takia monet suhtautuivat epäilevästi uuteen alkuaineeseen. Eräs epäilijöistä oli irlantilainen kemisti Richard Chenevix. Hän tutki palladiumin kemiallisia ominaisuuksia ja vakuuttui palladiumin olevan vain platinan ja elohopean metalliseos. Kaikki eivät kuitenkaan ajatelleet keksinnön olevan huijausta. Monen arvostetun kemistin, kuten Vauquelin, Klaprothin ja Gehlenin, tutkimuksien mukaan palladium ei ollut metalliseos. Palladiumin alkuaineluonteesta syntyi yleinen kiista erimielisyyksistä johtuen.
Palladiumin saaman kritiikin takia Wollaston tarjosi joulukuussa 1803 nimettömänä 20 punnan palkkion sille, joka synteettisesti valmistaisi palladiumia metalliseoksena . Haaste ei saanut vastakaikua, minkä vuoksi Wollaston esitti löytämästään alkuaineesta virallisen julkaisun vuonna 1805. Tämän jälkeen palladium hyväksyttiin yleisesti alkuaineeksi. Vaikka Wollaston antoi alkuaineen nimeksi palladium, hän ei antanut metallille kemiallista merkkiä. Merkki oli ensin Pl, sitten Pa ja lopuksi Pd.
Yhdisteet

Yhdisteissä palladium esiintyy yleensä hapetusluvuilla 0, II ja IV, joista viimeinen on harvinaisin. Palladium muodostaa yhdisteitä useiden alkuaineiden, esimerkiksi hiilen, happiryhmän atomien ja halogeenien, kanssa.
Yhdisteet > Esimerkkejä binäärisistä yhdisteistä

Hapen kanssa palladium muodostaa korkeissa lämpötiloissa palladium(II)oksidia (PdO) ja palladium(IV)oksidia (PdO2). Rikkiyhdisteitä ovat palladium(II)sulfidi (PdS) ja palladium(IV)sulfidi (PdS2). Palladium muodostaa myös palladium(II)selenidiä (PdSe), palladium(IV)selenidiä (PdSe2), palladium(II)telluridia (PdTe) ja palladium(IV)telluridia (PdTe2).
Palladiumin ja halogeenien yhdisteitä ovat palladium(II)fluoridi (PdF2), palladium(II,IV)fluoridi (PdF3), palladium(IV)fluoridi (PdF4), palladium(II)kloridi (PdCl2), palladium(II)bromidi (PdBr2) ja palladium(II)jodidi (PdI2). Palladium(II,IV)fluoridin empiirinen kaava on PdF3, mutta yhdistettä voidaan kuvata paremmin palladium(II)- ja hexafluoropalladaatti(IV)ionien muodostamana suolana PdII[PdIVF6]. Yhdisteen kaava kirjoitetaan usein Pd[PdF6] tai Pd2F6.
Palladiumin absorboidessa vetyä syntyy palladiumhydridiä.
Yhdisteet > Orgaaniset yhdisteet

Palladium esiintyy myös useissa orgaanisissa yhdisteissä ja komplekseissa. Palladium pystyy muodostamaan kovalenttisen sigmasidoksen hiiliatomin kanssa, riippumatta tämän hybridisaatiosta (sp3/sp2/sp1). Sidosten vahvuus noudattaa yleensä seuraavaa järjestystä: Pd-alkynyyli > Pd-vinyyli ≈ Pd-aryyli > Pd-alkyyli. Sidosten pituus noudattaa yleensä käänteistä järjestystä.
Tuotanto

Suurimmat palladiumin tuottajamaat vuonna 2016 olivat Venäjä, Etelä-Afrikka, Kanada, Yhdysvallat ja Zimbabwe. Palladiumia tuotetaan muiden platinametallien tuotannon yhteydessä, koska ne esiintyvät usein yhdessä. Lisäksi palladiumia saadaan nikkeli- ja kuparikaivosten sivutuotteena. Myös kierrätys on tärkeä platinametallien lähde.
Käyttökohteet

Palladiumia käytetään pääsääntöisesti katalyyttinä orgaanisissa reaktioissa, mutta merkittäviä käyttökohteita ovat tai ovat olleet myös elektroniikka, tekniset käyttökohteet ja korut.
Käyttökohteet > Orgaanisten reaktioiden katalyysi

Kulta- ja platinaryhmien metallien katalyyttiset ominaisuudet huomattiin ensimmäisen kerran 1800-luvulla. Thénard esitti, kuinka rodium-, palladium- ja iridiumjauhe katalysoivat vedyn ja hapen yhdistymistä. 1900-luvulla palladiumin ja rodiumin käyttö katalyyseissä tuli tärkeämmäksi, minkä osoittaa katalyyttien teollisen käytön valtava kasvu varsinkin 1900-luvun puolivälin jälkeen.
Palladiumin tärkein käyttökohde on autojen katalysaattoreissa, joissa se konvertoi palamattomia hiilivetyjä. Lisäksi palladium on merkittävä katalyytti perustutkimuksessa ja teollisuudessa käytettävissä orgaanisissa reaktioissa. Palladiumia voidaan käyttää joko heterogeenisena tai homogeenisena katalyyttinä. Kiinteässä muodossa palladiumia käytetään usein hienojakoisena jauheena aktiivihiilen kanssa, jolloin katalyyttiä merkitään lyhenteellä Pd/C. Tämä on yleisesti käytetty katalyytti hydrauksessa, dehydrauksessa ja raakaöljystä saatavien hiilivetyjen krakkauksessa.
Johtavalle alustalle dispergoituna palladium on tehokas primääristen alkoholien emäksisissä olosuhteissa tapahtuvien hapetusreaktioiden katalyytti. Myös muita palladiumia sisältäviä heterogeenisia katalyyttejä käytetään laajalti – näistä mainittavin on Lindlarin katalyytti, jossa on palladiumin ohella kalsiumkarbonaattia ja lyijyasetaattia.
Homogeenisena katalyyttinä palladium on erittäin monipuolinen, ja sen reaktiivisuutta voidaan muunnella erittäin spesifisti sopivilla ligandeilla. Stabiileimpia ovat Pd(0)- ja Pd(II)-kompleksit. Lewis-happokatalyysissä käytetään usein Pd(II)-komplekseja, joilla voidaan esimerkiksi räätälöidä asymmetrisiä Diels-Alder-reaktioita, ja Suzuki-kytkennässä käytetään kummankin hapetusluvun omaavia komplekseja.
Käyttökohteet > Elektroniikka ja tekniset sovellukset

Katalyysin ohessa palladiumilla on merkittäviä käyttökohteita elektroniikassa. Tietokoneissa ja matkapuhelimissa käytetään yleisesti palladiumia sisältäviä monikerroksisia keraamisia kondensaattoreita. Myös hybridimikropiireissä käytetään usein palladiumia, ja joitakin johtimien kultapinnoitteita on korvattu palladiumilla.
Vuonna 1866 Thomas Graham huomasi, että palladium pystyy absorboimaan jopa kuusisataa kertaa tilavuutensa verran vetyä. Kuninkaallisessa rahapajassa hän loi muutamia vetyä sisältäviä palladiummedaljonkeja. Graham uskoi vetyä sisältävän palladiumin olevan metalliseos, ja kutsui sitä palladium-vedyksi.
Vetyä voidaan puhdistaa lämmitetyn palladiumkalvon läpi. Myös vedyn varastointia palladiumissa on tutkittu, sillä palladium voi absorboida vetyä lähes moolisuhteessa 1:1. Palladium ei korkean hintansa vuoksi sovellu reaaliseksi vedyn varastoijaksi, mutta sen avulla voidaan tutkia aiheeseen liittyvää ilmiötä. Palladiumilla on käyttöä myös palladiumelektrodina sekä hiilimonoksidimittareissa.
Käyttökohteet > Muu käyttö

Palladiumia käytetään osana valkokullaksi kutsuttuja metalliseoksia, joissa kultaan sekoitetaan jotakin valkeaa metallia, yleensä joko palladiumia, nikkeliä tai hopeaa. Palladium on nikkeliä kalliimpaa, mutta ei yleensä tuota allergiahaittoja ihokosketuksessa. Platinaan nähden palladiumin käyttö koruteollisuudessa on lisääntynyt palladiumin hinnan laskettua ja platinan hinnan noustua 2000-luvulla. Palladium on platinaa harvempaa ja helpommin työstettävää ainetta, josta voidaan kullan tavoin tehdä hyvin ohuita lehtiä.
Wollaston kehitti palladiumille käyttökohteita. Hän lisäsi palladium-kultaseosta korroosionestoaineeksi tieteellisiin instrumentteihin, mukaan lukien vuonna 1812 Troughtonin Greenwichin kuninkaalliseen observatorioon rakentamaan seinäympyrään. Kyseisiä metalliseoksia käytettiin myös sekstanteissa.
Vuonna 1831 Geological Society of London perusti Wollaston Medal -palkinnon, joka annetaan joka vuosi jollekin geologille suurista geologisista saavutuksista. Ensimmäiset palkinnot tehtiin kullasta, mutta vuosina 1846–1860 ja 1930 se tehtiin palladiumista.
Metallurgi Johnsonin mukaan palladiummetalliseoksia käytettiin kronometrin laakereissa ja teräksessä vuonna 1837 sekä 80 % palladium- ja 20 % hopeaseoksia hammaslääketieteessä. Palladiummetalliseoksia käytetään edelleen hammaslääketieteessä.
Myöhäisellä 1800-luvulla palladiumsuoloja kuten Na2(PdCl4) käytettiin yhdessä K2(PtCl4) kanssa valokuvien tekoon. Niissä on voimakkaammat sävyt ja parempi tulos kuin hopeakuvissa. Kyseisiä valmistustapoja käytetään edelleen silloin tällöin.
Palladiumia on käytetty myös amalgaamisekoitteissa sekä erilaisissa metallisissa instrumenteissa, esimerkiksi kelloissa, kirurgisissa työkaluissa ja poikkihuiluissa.
Myrkyllisyys ja varotoimenpiteet

Palladium ei ole kovin myrkyllistä. Se imeytyy heikosti ihmiseen ruuansulatusjärjestelmässä. Eräät kasvit, kuten vesihyasintit kuolevat vähäisten palladiumsuolojen määrän takia, vaikka useimmat kasvit kestävät sen. Kokeet osoittavat, että suuremmat kuin 0,0003 %:n määrät vaikuttavat kasvuun. Suuret palladiummäärät voivat olla myrkyllisiä. Jyrsijäkokeissa palladiumin on epäilty olevan karsinogeenistä, mutta metallin vahingollisuudesta ihmisille ei ole selviä todisteita.
Hienojakoinen palladium voi olla pyroforista. Platinaryhmän metallina irtomateriaali on melko inertti. Vaikka on tavattu kontaktista johtuvaa ihotulehdusta, tieto altistumisten määrästä on rajallista. Tarkempien tulosten saamiseksi tarvitaan enemmän tietoa palladiumin liikkuvuudesta, muuttumisesta ja bioakkumulaatiosta. Palladium ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Palladiumille allergiset reagoivat myös nikkeliin ja heitä neuvotaan välttämään kyseisiä metalleja sisältäviä hammashoidossa käytettäviä materiaaleja.
Palladiumia vapautuu hieman auton katalysaattoreista pakokaasujen mukana. Autoista vapautuu 4–108 ng/km, ja ruoan mukana saatava palladiumin määrä on alle 2 mikrogrammaa henkilöä kohti päivässä. Hampaiden kunnostukseen tarkoitetusta palladiumista on arvioitu saatavan alle 15 mikrogrammaa päivässä ihmistä kohti. Palladiumin kanssa työskentelevät altistuvat suuremmille määrille. Liukoiset palladiumyhdisteet, kuten palladiumkloridi, poistuvat 99-prosenttisesti kehosta kolmessa päivässä.
Palladiumyhdisteiden letaaliannos LD50 hiirillä on 200 mg/kg suun kautta ja 5 mg/kg infuusiona.
Leimat

Vuodesta 2009 lähtien jalometallituotteista annettu laki koskee Suomessa myös palladiumia. Jalometallituotteiksi katsotaan esineet, jotka on tehty vähintään 50 % palladiumia sisältävästä metalliseoksesta. Niihin lyötävissä pitoisuusleimoissa sallitut pitoisuudet ovat 500, 850, 950 ja 999 massan tuhannesosaa. Palladiumin leimat ovat symmetrisen nelikulmion muotoisia, joissa kolme sivua on samanpituisia ja puolet pohjan pituudesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Helsingin Sanomat, Alkuaineet: Palladium (arkistoitu)
Periodictable: Technical data for Palladium (englanniksi)
PubChem: Palladium (englanniksi)
Luettelo palladiumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
The Royal Society of Chemistry (RSC): Palladium (englanniksi)
PeriodicTable: Palladium (Pd) (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Palladium (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Palladium (englanniksi)
DrugBank: Antimony (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Palladium (englanniksi)
Mindat: Palladium (englanniksi)
Webmineral: Palladium Mineral Data (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Palladium (Pd) (englanniksi)
Americanelements: Palladium Technical and Safety Data (englanniksi)
London Metal Exchange: Palladium price (englanniksi)
InfoMine: Palladium Prices and Palladium Price Charts (englanniksi)
Palladiumia
William Hyde Wollaston
Palladiumin tuotanto 2005
Suzuki-kytkennän katalyysisykli palladium(0)kompleksin katalysoimana
Wollaston-mitali
Ranskan Grand Prix 1965

Ranskan Grand Prix 1965 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. kesäkuuta 1965 Circuit de Charade -radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolle voitto oli kauden kolmas.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 40 | 1:41:38.4 | 1 | 9 |
| 2 | 12 |  Jackie Stewart | BRM | 40 | +26.3 | 2 | 6 |
| 3 | 2 |  John Surtees | Ferrari | 40 | +2:33.5 | 4 | 4 |
| 4 | 16 |  Denny Hulme | Brabham-Climax | 40 | +2:53.1 | 6 | 3 |
| 5 | 10 |  Graham Hill | BRM | 39 | +1 krs. | 13 | 2 |
| 6 | 36 |  Jo Siffert | Brabham-BRM | 39 | +1 krs. | 14 | 1 |
| 7 | 8 |  Mike Spence | Lotus-Climax | 39 | +1 krs. | 10 |  |
| 8 | 4 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 36 | Onnettomuus | 3 |  |
| 9 | 30 |  Bob Anderson | Brabham-Climax | 34 | Polttoaineen syöttö | 15 |  |
| Kesk. | 18 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 23 | Ripustukset | 9 |  |
| Kesk. | 34 |  Jo Bonnier | Brabham-Climax | 21 | Akku | 11 |  |
| Kesk. | 24 |  Chris Amon | Lotus-BRM | 20 | Polttoaineen syöttö | 8 |  |
| Kesk. | 22 |  Innes Ireland | Lotus-BRM | 18 | Vaihdelaatikko | 17 |  |
| Kesk. | 14 |  Dan Gurney | Brabham-Climax | 16 | Moottori | 5 |  |
| Kesk. | 26 |  Richie Ginther | Honda | 9 | Sytytys | 7 |  |
| Kesk. | 28 |  Ronnie Bucknum | Honda | 4 | Sytytys | 16 |  |
| Kesk. | 20 |  Jochen Rindt | Cooper-Climax | 3 | Onnettomuus | 12 |  |
Muuta

Paalupaikka: Jim Clark - 3:18.3
Nopein kierros: Jim Clark - 3:18.9
Pirttijärven pysäkki

Pirttijärven pysäkki (lyh. Btk, ruots. Bodträsks hållplats) oli rautatieliikennepaikka Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Boden–Haaparanta. Liikennepaikka sijaitsee Pirttijärven eli Bodträskin kylässä, neljä kilometriä itään Valkeajärven rautatieasemalta, Pirttijärvenkylän (ruots. Bodträskby) pohjoispuolella Kainuun eli Kalixin kunnassa. Nyttemmin myös pysäkkirakennuksen vierestä kulkeva rataosuus on lakkautettu uuden Kainuu–Haaparanta-radan valmistumisen myötä.
Asemarakennus on yhdistetty ratavartijan asuin- ja asemarakennus. Ratavartijan tehtäviin kuuluivat myös asemamiehen tehtävät.
Liikennepaikka sijaitsi 1 250,7 ratakilometrin päässä Tukholman keskusrautatieasemalta, ja se avattiin liikenteelle rataosuuden Morajärvi–Lapinjärvi valmistuessa 1910, ja se palveli lähikylien asukkaita. Liikennepaikalla oli myös sivuraide, joten siellä saatettiin järjestää tarvittaessa junakohtauksia. Lisäksi ratapihan pohjoisreunalla on ollut soraraide.