stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nokitasku
Elinympäristö

Nokitasku asuu avomaiden ja kukkulanrinteiden pensaikoissa, mielellään purojen, jokien tai kosteikkojen reunamilla, missä kasvaa pajukkoa tai korkeaa ruohokasvillisuutta. Laji viihtyy myös puutarhoissa ja laitumilla, mutta se välttelee metsiä, vuoristoa ja kuivia aroja.
Lisääntyminen

Nokitasku rakentaa pesänsä maahan tai matalalle kiven, kallion tai muurin rakoseen. Naaras munii 2–5 munaa. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto

Nokitaskun ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat eläimet.
Aiheesta muualla

YLE 9.10.2010: Suomesta löydettiin taas uusi lintulaji
Oiseaux (kuvia)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q864893  Wikispecies: Saxicola caprata  ADW: Saxicola_caprata  ARKive: saxicola-caprata  Avibase: A64A1FA22261FA10  BirdLife: 22710209  BOLD: 117806  BOW: piebus1  CoL: 6Y3BP  eBird: piebus1  EUNIS: 101092  EURING: 11410  Fauna Europaea: 97194  Fauna Europaea (new): 95b3b886-eed3-4d74-9bb3-69ae55c24ddb  GBIF: 2492519  iNaturalist: 12910  IRMNG: 10215930  ITIS: 562829  IUCN: 22710209  NCBI: 491955  Observation.org: 76303  Open Tree of Life: 811035  Xeno-canto: Saxicola-caprata  Laji.fi: MX.32956 
Koiras.
Kjell A. Nordström

Kjell A. Nordström
Kjell Anders Nordström (s. 26. helmikuuta 1958, Skärholmen, Tukholma) on ruotsalainen kauppatieteen tohtori ja tietokirjailija. Hän toimii apulaisprofessorina Tukholman kauppakorkeakoulun Kansainvälisen liiketoiminnan instituutissa.
Nordström tunnetaan erityisesti Jonas Ridderstrålen kanssa tekemistään kirjoista Funky Business (1999) ja Karaokekapitalismi (2004). Ensin mainittu on käännetty 33 kielelle ja sitä on myyty yli 300 000 kappaletta. Jälkimmäinen on käännetty puolestaan yli 20 kielelle.
Ahvenanmaalla nuoruutensa viettänyt Nordström on nykyään Ruotsin parhaiten palkattu puhuja.
Hän oli aikaisemmin naimisissa ruotsalaisen The Real Group -yhtyeen laulaja Katarina Henrysonin kanssa, jonka kanssa hänellä on myös lapsi.
Koulutus

Kauppatieteen tohtori (kansainvälinen liiketoiminta), Tukholman kauppakorkeakoulu, 1991
Insinööri
Kirjallisuutta

Nordström, Kjell A. & Ridderstråle, Jonas: Funky Business: Talent Makes Capital Dance . ft.com, 1999. ISBN 0-27-364591-9
Funky Business: pelin henki - käytä päätäsi. Kauppakaari, 1999. ISBN 952-14-0227-X
Nordström, Kjell A. & Ridderstråle, Jonas: Karaoke Capitalism: Management for Mankind. 2003. ISBN 9789189388192
Karaokekapitalismi – Älä hyväksy jäljitelmiä. Talentum, 2004. ISBN 952-14-0811-1
Aiheesta muualla

Nordströmin profiili International Speakers Bureaun sivuilla
Nordströmin profiili Speakers' Spotlightin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nordström Libris -kirjailijatietokannassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
SS Nomadic (1911)

SS Nomadic
SS Nomadicin kotiinpaluu Belfastiin.
Nomadic kuivatelakalla Belfastissa kunnostustyön ensimmäisen vaiheen jälkeen maaliskuussa 2012.
SS Nomadic on alun perin White Star Line -yhtiön rakennuttama ja omistama höyrylaiva. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1911 Belfastissa, Irlannissa. Nomadic ja sen pienempi sisaralus SS Traffic rakennettiin RMS Olympicin ja RMS Titanicin apualuksiksi Ranskan Cherbourgiin: Olympic ja Titanic olivat liian suuria mahtuakseen Cherbourgin satamaan, joten Nomadic ja Traffic hoitivat valtamerialusten ja sataman välisen rahti-, matkustaja- ja matkatavaraliikenteen. Nomadic on viimeinen alkuperäinen White Star Linen alus, joka ei ole uponnut tai jota ei ole romutettu.
Historia

Nomadicin kölinlasku tapahtui Harland and Wolffin telakalla Belfastissa vuonna 1910, numerolla 422. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1911 ja luovutettiin White Star Linelle 27. huhtikuuta. Aluksen pituus on 67 metriä, leveys 11,3 metriä ja sen paino on 1 273 tonnia. Alus varustettiin alun perin kahdella kolmilapaisella potkurilla, ja sen huippunopeus oli 12 solmua eli noin 22 km/h.
Yhdessä sisaraluksensa Trafficin kanssa alus siirrettiin Cherbourgiin yhteysalukseksi. Kahdesta aluksesta suurempi Nomadic oli sisustettu yleellisemmin, ja sitä käyttivät valtamerialuksiin siirtyvät ensimmäisen ja toisen luokan matkustajat.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Nomadic palveli Yhdysvaltain joukkojenkuljetuksissa Brestissä, Ranskassa.
Vuonna 1927 Nomadic myytiin Compagnie Cherbourghoise de Transbordementille ja vuonna 1934 edelleen Société Cherbourghoise de Remorquage et de Sauvetage’lle. Se sai uudeksi nimekseen Ingenieur Minard ja palveli joukkojenkuljetusaluksena myös toisessa maailmansodassa.
Sodan jälkeen alus siirtyi jälleen matkustaja-alusten yhteysalukseksi White Star Linen seuraajalle, Cunard White Starille. Marraskuussa 1968 alus otettiin pois käytöstä, ja myytiin vuonna 1974 yksityiselle. Uusi omistaja muutti aluksen kelluvaksi ravintolaksi ja ankkuroi sen Seinejoelle Pariisin keskustaan. Ravintolan sulkemisen jälkeen alus makasi ankkurissa Seinejoella laiminlyötynä, kunnes se siirrettiin Le Havreen vuonna 2003.
Kunnostustyöt

Pohjoisirlantilaisen Belfast Industrial Heritage -yhdistyksen organisoiman varainkeräyksen ansiosta Nomadic palautettiin takaisin Harland and Wolffin telakalle Belfastiin.
Alus myytiin huutokaupalla Pariisissa 26. tammikuuta 2006, ja sen hankki omistukseensa 171 320 punnan hinnalla Northern Ireland Officen Department for Social Development.
Nomadic lähti Le Havresta proomukuljetuksena 12. heinäkuuta 2006 ja saapui kotitelakalleen Belfastiin kolme päivää myöhemmin. Yleisön lisäksi alusta vastassa olivat ministeri David Hanson sekä apulaiskaupunginjohtaja Ruth Patterson.
Belfastin kaupunginvaltuuston arvion mukaan aluksen kunnostaminen maksaisi seitsemän miljoonaa puntaa. Alus kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan National Register of Historic Vessels -rekisteriin, joten kunnostustyötä voidaan tukea National Lotteryn lahjoitusvaroin.
Sijainti

Belfastissa Nomadic ankkuroitiin Queen’s Quayhin Odyssey Arenan läheisyyteen ja aluksella järjestettiin tilapäinen näyttely. Vuonna 2008 alus suljettiin yleisöltä ja siirrettiin sisätilojen kunnostustöitä varten Barnett’s Dockiin. Alus siirrettäneen myöhemmin kuivatelakalle kunnostustöitä varten.
Tammikuussa 2009 Fraser-Nash -yhtiö sai tehtäväkseen koordinoida restaurointisuunnitelman, jonka pohjalta aluksen kunnostamistoimenpiteistä päätetään. Aluksen restauroinnin toivotaan valmistuvan Titanicin haaksirikon satavuotispäivään vuoteen 2012 mennessä.
Kirjallisuutta

Vanhoutte, Fabrice and Melia, Philippe (2004). Le S/S Nomadic: Petit frère du Titanic. Cherbourg: Editions Isoète. ISBN 2-913-920-39-X
Pritchard, Mervyn (2008). The Belfast Child: S.S. Nomadic, Exploring the World's Last Great Link to R.M.S. Titanic. Belfast: Queen's Island Press. ISBN 0955931401
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nomadic Charitable Trust
Nomadic Preservation Society (Arkistoitu – Internet Archive)
Encyclopedia Titanica: SS Nomadic
Maritime Matters - Nomadic (Arkistoitu – Internet Archive)
Pictures of the Nomadic (Arkistoitu – Internet Archive)
Atlantic Liners: Nomadic
JAP

| JA Prestwich Industries |
| --- | --- |
Perustettu:  1895
Seuraaja:  Villiers Engineering
Avainhenkilöt:  John Alfred Prestwich
Kotipaikka:  Northumberland Park, Lontoo
Toimiala:  konetekniikka
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
JA Prestwich Industries, oli englantilaisen John Alfred Prestwichin perustama konetekniikanalan yritys, joka valmisti kuvaustarvikkeita, polttomoottoreita sekä muita hienotekniikkaa soveltavia laitteita. Yritys sulki ovensa lopullisesti vuonna 1964. Polttomoottoreiden osalta yritys tunnettiin lyhyemmin kirjainyhdistelmästä J.A.P.
Historia

Insinööri J. A. Prestwich perusti yrityksensä isänsä talon viereen Landowne Road 1:lle Tottenhamiin Lontooseen vuonna 1895. Vuoteen 1911 mennessä Prestwich siirsi yritystoimintansa Northumberland Park Road 17:nelle. Yritysrakennuksen etufasadi yrityksen logoineen purettiin lopulta vuonna 2012 ja tilalle rakennettiin J.Sainsbury's supermarketti osana Tottenham Hotspur Redevelopment Scheme -kaavoitushanketta. Prestwich tuli tunnetuksi sekä kuvaustarvikkeistaan että polttomoottoreistaan. Prestwich työskenteli yhteistyössä sähkötekniikan insinöörin S.Z. de Ferrantin kanssa sekä myöhemmin kuvaustekniikan uranuurtajan William Friese-Greenen kanssa.
J.A.P -moottoreita asennettiin moniin kuuluisiin moottoripyöriin, mutta myös varhaisaikojen lentokoneisiin  moottorisahoihin, kultivaattoreihin, sekä pikaraitiotien huoltorekoissa.. Moottoripyöriin asennetut moottorit menestyivät hyvin ja niitä käytettiin speedway-pyörissä 1960-luvulle asti. Toisen maailmansodan aikana Prestwich tuotti n. 240 000 teollisesti valmistettua ottomoottoria sotakäyttöön miljoonien lentokoneen osien ohella.
Vuoden 1945 jälkeen Prestwichin tuotannosta vastasi Villiers Ltd. ja yritys fuusioitui kokonaan Villiers Engineering Companyn ympärille vuonna 1957, mutta myös Villiers itse päätyi Manganese Bronze Bearingsin alaisuuteen.
Prestwichin Northumberland Parkin konetekniikkaosasto suljettiin 1963.. Asiapaperit, valokuvat ja yrityksestä julkisesti esille tarkoitettu materiaali siirrettiin Science Museum Library & Archivesiin Wroughtonin Luonnontieteelliseen museoon.
Tuotteet > Lentokoneen moottorit

Varhaiset lentokoneet olivat rakenteeltaan kevyitä yksinkertaisia ja jotka vaativat voimanlähteikseen luotettavia sekä kevytrakenteisia moottoreita. J.A.P:n moottoripyöriin tarkoitettuja moottoreita käytettiin usein kyseiseen käyttötarkoitukseen. J.A.P:itä käytettiin muun muassa vuoden 1909 A V Roe Early kolmitasoissa, jota pidettiin ensimmäisenä täysbrittiläisvalmisteisena lentokoneena, minkä seurauksena Prestwichilla ja Roella oli hetken aikaa yritysyhteistyötä keskenään. Prestwich toimitti aluksi kyseistä moottoria lentokonevalmistajalle ja antoi heidän tehdä siihen paikallisia muunnoksia, muun muassa asentaa suurempia venturiputkia kaasuttimiin, jolloin saatiin aikaiseksi suurempi ilmanotto eri korkeuksilla.. 1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alkupuolella J.A.P tuotti lisenssillä erilaisia raskasmoottoreita, muun muassa yhdysvaltalaiselle Aeronca Aircraftille Britannian markkinoita varten.
Tuotteet > Kuvausala

Prestwich tuotti 1900-luvun alussa kuvaustarvikkeita, kuten kameroita, tulostimia, mutoskooppeja, leikkaus- ja perforointikoneita sekä elokuvaprojektoreita (esim. elokuvakameroita Warwick Trading Companylle sekä Charles Urban Trading Companylle).
Tuotteet > Auton moottoreita

J.A.P moottoreita käytettiin laajasti kevytautoissa vuosina 1910-1914, jolloin ne olivat useiden pienautovalmistajien suosiossa. Vuonna 1914 J.A.P julkisti uuden juuri kevytautolle tarkoitetun moottorinsa, jonka poraus oli 90 mm ja iskunpituus 85 mm (1082 kuutioinen) V2-moottori. Moottorissa oli suurempi vauhtipyörä kuin moottoripyörän vastaavassa koneessa ja suljettu rengasgeneraattori. Moottorin ajateltiin mahtuvan kolmipyöräiseen Morganiin.
J.A.P:n suurtehoisten, mutta kevyiden kilparatamoottoreiden kehityksen ohella osa ennen sotia edeltäneistä autonvalmistajista, kuten G.N., T.B.(Thompson Brothers), Morgan Motor Company ja Reliant, käyttivät J.A.P -moottoreita voimanlähteinään.
J.A.P laajensi toimintaansa kilpa-autoiluun toisen maailmansodan jälkeen, jolloin useita moottoreista käytettiin Britannian pikkuformuloissa tai Formula 3-sarjassa John Cooperin tekemän kehitystyön seurauksena. J.A.P osallistui myös ensimmäiselle Formula 1 -kaudelle moottorintoimittajana, jolloin sen asiakkaana toimi yksityistalli Horschell Racing Corporation. Kyseisen moottorin tahdittamaa Cooperin valmistamaa autoa käytettiin Monacon GP:ssä, joka päättyi tallin kuljettajan Harry Schellin keskeytykseen.
Viimeisinä vuosinaan Prestwich tuotti osia myös muille autonvalmistajille, kuten sylinterikansia Lotus Cortinaan sekä varhaisiin Ford-pohjaisiin Lotus Elanin moottoreihin.
Tuotteet > Moottoripyörät

Vuosien 1904 ja 1908 välisenä aikana moottoripyöriä tuotettiin Britanniassa kansiventtiilisten moottoripyörien moottorien kehityksen ansiosta.
Sen jälkeen kun J.A.P:n tehdas alkoi keskittyä moottorien toimittamiseen muille valmistajille, kuten Brough Superiorille, Triumph Engineeringille, AJS:lle, Enfield Cycle Co:lle, Hazlewoods Limitedille, Zenith Motorcyclesille sekä HRD Motorcyclesille (Vincent Motorcyclesin edeltäjälle), J.A.P:n moottoreilla varustettuja koneita toimitettiin Venäjälle ensimmäisen maailmansodan aikana. Eräs kyseisistä koneista oli AJS Model D.
J.A.P toimitti useita moottoreita ulkomaisille moottoripyörävalmistajille, kuten Dreschille ja Terrot´lle Ranskaan, mutta myös Ardielle, Heckerille ja Tornaxille Saksaan.
Myöhemmin J.A.P -moottoreita käytettiin Villiersin alaisuudessa moottoripyöräkilpailuissa. Useimmiten niitä käytettiin speedwayllä tai mutaradoilla. Suomessa moottori oli yleinen maarata-ajoissa eli kansankielellä "jappiajoissa.
| --- | --- |
1948 Elstar JAP Grasstrack, National Motor Museum, Beaulieu, Hampshire: 1950 Rotrax JAP Speedway, National Motor Museum, Beaulieu
Tuotteet > Rautatiekoneisto

Varhaisimpiin rautatieverkoston huoltokulkuneuvoihin kuulunut Wickhamin resiina käytti J.A.P:n V2-moottoria. Kulkuneuvoon kuuluivat iso vauhtipyörästö sekä pyörien toimintaa säädellyt kitkamoottori.
Tuotteet > Maamoottorit

J.A. Prestwich valmisti myös maamoottoreita J.A.P:n nimellä moniin käyttötarkoituksiin ja niiden koko vaihteli pienimmästä 0-mallista (kaksitahtinen) suurempaan 6-malliin. Niitä käytettiin kultivaattoreissa, generaattoreissa, lypsykoneissa, vesipumpuissa, ruohonleikkureissa, heinäpaalien nostureissa sekä muissa maatalouslaitteissa. Laitteet olivat usein nelitahtisia, mutta myös kaksitahtisia käytettiin niiden luotettavuuden vuoksi (niitä voidaan nähdä edelleen Britannian Vintage-ralleissa).
J.A.P:llä oli tehdas myös Chelmsford Roadilla, Lontoon Southgatella, joka työllisti 40-50 ihmistä vuonna 1955.
Aiheesta muualla

JA Prestwich/JAP historiaa
Who's who in Victorian cinema
JAP Speedway moottorit – historia
Company history
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:JA Prestwich Industries
1934 Morgan Super Sport J.A.P -moottorilla
Käännös suomeksi
Norrmén

Norrmén on suomalainen suku, jonka yksi sukuhaara on aateloitu vuonna 1884 ja introdusoitu Suomen ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 263. Kyseessä on alun perin kauppias- ja raatimiessuku Raumalta, jossa se tunnettiin jo 1600-luvulla. Sukunimi on johdettu kaupungin edustalla olevasta Nurmesluodon saaresta. Suku sammui mieslinjalla vuonna 2019.
Suvun jäseniä

Oscar Norrmén (1822–1889), senaattori, aateloitiin vuonna 1884.
Alfred Norrmén (1858–1942), Suomen Yhdys-Pankin toimitusjohtaja, Oscar Norrménin poika
Ingrid Qvarnström (os. Norrmén, 1891–1969), suomenruotsalainen kirjailija, Oscar Norrménin pojan, kaupunginisinööri Oskar Herman Norrménin (1860–1907) tytär
Pehr Norrmén (1894–1945), suomenruotsalainen pankkimies ja oikeistoradikaali, Oscar Norrménin pojan, kaupunginisinööri Oskar Herman Norrménin (1860–1907) poika
Gustaf W. Norrmén (1914–2001), oikeustieteen tohtori, yritysjohtaja, purjehtija ja matkakirjailija
Daniel Norrmén (s. 1975), ahvenanmaalaistunut ruotsalainen jalkapalloilijaselvennä
Jarawat

| Jarawat |
| --- | --- |
Väkiluku:  200–300
Asuinalueet:  Etelä- ja Keski-Andamaanin länsiosa, Andamaanit
Kielet:  jarawa
Uskonnot:  ?
Jarawoiden asuinalue (keltaisella) 1800-luvulla ja vuonna 2004.
Jarawat (hindiksi जारवा) ovat yksi Andamaanien saariston alkuperäisheimoista. Jarawoita asuu Etelä-Andamaanin ja Keski-Andamaanin saarilla 200–300. Tämä negriittiheimo elää metsästämällä sikoja, liskoja, kalastamalla ja keräämällä siemeniä, marjoja ja hunajaa. Jarawat ovat paimentolaisheimo, joka elää 40–50 hengen ryhmissä. Jarawat ovat olleet hyvin eristäytynyt heimo, joka on vältellyt kontakteja muiden asukkaiden kanssa. Lokakuussa 1997 ryhmä jarawoita kuitenkin vieraili ensi kertaa läheisissä kylissä ja asuinalueilla. Tämä on käynnistänyt sarjan ongelmia, muun muassa tuhkarokkoepidemian.
Jarawoiden elinalue on ollut vaarassa 1970-luvulta lähtien, jolloin Andaman Trunk Road rakennettiin heidän läntisen asuinalueensa halki. Tie tuo alueelle metsureita ja salametsästäjiä, jotka varastavat heimon riistaa ja tartuttavat heihin kulkutauteja. Myös jarawa-naisten hyväksikäytöstä on raportoitu. Tien sulkemisesta on Intian korkeimman oikeuden päätös vuodelta 2002, mutta se on pysynyt edelleen käytössä. Yhdistyneiden kansakuntien rotusyrjinnän poistamista valvova komitea vaati maaliskuun 2007 raportissaan Intiaa sulkemaan tien.
Kirjallisuutta

Jarawa Contact : Ours with Them, Theirs with Us, edited by K. Mukhopadhyay , R.K. Bhattacharya and B.N. Sarkar. New Delhi, Anthropological Survey of India, 2002, xiv, 235 p. (ISBN 81-85579-64-4)
Aiheesta muualla

The Times of India: Future of Andaman's 500 Jarawa tribals uncertain
Report on Situation of Jarawa Tribal Minority, Andaman Islands: Recommendations For and Against Action (Arkistoitu – Internet Archive)
P. K. Jaskari

Pentti Kalervo (P. K.) Jaskari (28. maaliskuuta 1920 Porvoo – 28. maaliskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen mainoshoitaja, harrastajavalokuvaaja ja tietokirjailija, joka kirjoitti monia opaskirjoja valokuvauksesta. Hän toimi Kamera-lehden päätoimittajana 1956–1983, helsinkiläisen Kameraseuran varapuheenjohtajana vuodesta 1957 ja Suomen Kameraseurojen Liiton puheenjohtajana 1961–1967. Varsinaisen työuransa hän teki Elannon ja myöhemmin OTK:n somistus- ja mainostehtävissä. Hän johti OTK:n mainososaston yhteydessä toiminutta valokuvaamoa ja sai myöhemmin vastuulleen myös painetun mainonnan, lehti-ilmoitukset ja tv-mainokset. Vuosina 1974–1982 Jaskari oli E-liikkeen mainostoimistoksi perustetun Mainosrengas Oy:n yhteysjohtajana, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle.
Jaskari oli Royal Photographic Societyn jäsen ja sai valokuvatuotannostaan kansainvälisen harrastajakuvaajajärjestön FIAPin (Fédération internationale de l’art photographique) EFIAP-arvonimen vuonna 1961.
Julkaisuja

Valokuvausopas, T-kirjat, Tammi, 1969. 7. painos 1984, ISBN 951-30-6075-6.
Kun kerran kuvaat, kuvaa kunnolla, Forssan Kirjapaino Oy, 1974.
Valokuvaus. WSOY, 1975. ISBN 951-0-06784-9. Julkaistu myös Tiedon portaat -kirjasarjan 6. osassa.
Kamera matkaseurana. Tammi, 1978. ISBN 951-30-4577-3.
E-mainonta 1980. Mainosrengas Oy, 1980. ISBN 951-99310-7-4.
Pitkänen, Matti A.: Kauneimmat maisemat, teksti P. K. Jaskari. Otava, 1984. ISBN 951-1-08025-3.
Veikko Norontaus

Veikko Johannes Norontaus (s. 9. maaliskuuta 1930 Viipuri) on suomalainen säveltäjä, kanttori, urkuri, kuoronjohtaja ja kapellimestari.
Norontauksen alkuperäinen sukunimi oli Nyman, mutta hänen lähisukunsa otti vuonna 1936 käyttöön suomenkielisen sukunimen Norontaus. Hän opiskeli 1940-luvulla pianonsoittoa, säveltapailua ja sävellystä setänsä, pianisti-urkuri Armas Nymanin johdolla. Sedän valvonnassa sai alkunsa myös Norontauksen ensimmäinen sävellys, Kesäisellä Keiteleellä -valssi, josta setä teki sovituksen. Norontaus opiskeli kanttori-urkuriksi Helsingissä opettajinaan muiden muassa Armas Maasalo ja Harald Andersén. Hän valmistui vuonna 1951. Aluksi hän työllistyi kanttorina Pyhäselän seurakunnassa. Vuodesta 1957 1990-luvulle saakka hän työskenteli kanttorina Pieksämäen maaseurakunnassa. Lisäksi Norontaus opetti pianonsoittoa ja laulua. Vuonna 1974 hän sai Onni Kelolta orkestroinnin opetusta Jyväskylässä.
Norontaus on saavuttanut menestystä valtakunnallisissa kuoro- ja puhallinmusiikkikilpailuissa. Hänen tuotantoonsa kuului vuoteen 2016 mennessä lähes kolmesataa sävellystä. Hänellä on director cantuksen ja director musiceksen arvonimet. Norontauksen pojista Ari Norontauksesta (s. 1955) tuli musiikin lehtori ja Eero Norontauksesta (s. 1953) orkesterimuusikko.
Musiikki

Norontaus sävelsi vuonna 1975 Niilo Nissisen librettoon kaksinäytöksisen oopperan Kaarina Pekantytär, joka kantaesitettiin Mikkelissä vuonna 1980. Vuonna 1988 hän sävelsi oopperan Uudet veisuut. Libretto on Martti Peltomäen käsialaa, ja teos kantaesitettiin Siionin virsien 200-vuotisjuhlan kunniaksi Jalasjärvellä vuonna 1990.
Norontauksen muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, kantaatteja, yksinlauluja, liturgista musiikkia, urkusävellyksiä ja viihdemusiikkia. Hän on tehnyt lisäksi puhallinmusiikkia ja runsaasti sovituksia. Vuonna 2000 Norontaus luovutti Helsingin yliopiston kirjastolle aineiston, joka sisälsi muun muassa oopperan Kaarina Pekantytär ja sinfoniat. Norontauksen 85-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyssä konsertissa 13. maaliskuuta 2016 kantaesitettiin hänen säveltämänsä Sarja pianolle ja orkesterille (2007–2013). Samassa konsertissa esitettiin säveltäjän laulusarja Sydänpäivän lauluja, jossa orkesterin kanssa esiintyivät sopraano Johanna Rusanen-Kartano ja pianisti Pami Karvonen.
Kira Jarmyš

Kira Jarmyš vuonna 2023
Kira Jarmyš (ven. Кира Ярмыш; s. 1989) on venäläinen kirjailija ja oppositiotoimija. Hän lähti Venäjältä elokuussa 2021 ja asettui muualle Eurooppaan.
Jarmyš varttui Donin Rostovissa ja valmistui Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista, jossa oli opiskellut journalismia. Hän ryhtyi Aleksei Navalnyin lehdistösihteeriksi vuonna 2014. Jarmyš oli viiden päivän ajan vangittuna tammikuussa 2018 uudelleentwiitattuaan linkin Navalnyin Youtube-kanavalle. Toukokuussa 2018 hänet vangittiin uudelleen, koska hän oli kutsunut ihmisiä hallinnon vastaiseen mielenosoitukseen Moskovassa. Hänet tuomittiin 25 päivän vankeusrangaistukseen hallinnollisista rikkomuksista.
Jarmyš julkaisi ensimmäisen romaaninsa Moskovassa vuonna 2020 ollessaan kotiarestissa. Venäjällä julkistustilaisuus oli määrä pitää kirjamessuilla, joiden järjestäjät kuitenkin ensin siirsivät ja sitten peruivat tapahtuman väittäen kirjaa homopropagandaksi. Romaanin aihe oli vankeus. Teos julkaistiin myös englanniksi käännettynä nimellä The Incredible Events in Women’s Cell Number 3. Jarmyš lähti maanpakoon elokuussa 2021 ja jatkoi kirjeenvaihtoa Navalnyin kanssa tämän tultua vangituksi. Venäjän hallinto on julistanut Jarmyšin ulkomaiden agentiksi.
Kirja

Jarmyš, Kira: Naisten selli nro 3. (Alkuteos Neverojatnyje proisšestvija v ženskoi kamere No 3, suomentanut Arja Pikkupeura) Helsinki: Aula & Co, 2022. ISBN 978-952-364-289-8
Aiheesta muualla

Venäjällä putkassa voi tavata Instagram-mallin tai professorin  —  Navalnyin avustaja Kira Jarmyš on kokenut, mitä hallinnon vastustamisesta seuraa Ylen artikkeli 30.10.2022
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel
Jasminocereus thouarsii

| Jasminocereus thouarsii |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Browningieae
Suku::  Jasminocereus  Britton & Rose (1920)
Laji::  thouarsii
Kaksiosainen nimi
 Jasminocereus thouarsii  (F.A.C.Weber) Backeb. (1959) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jasminocereus thouarsii on kaktuskasveihin (Cactaceae) kuuluva laji, joka on ainoa suvussaan. Se on toinen [[Galápagossaarten endeemisistä kaktussuvuista; toinen on Brachycereus. Mainitut suvut ovat toistensa sukulaisia, ja lähin sukulainen Amerikan mantereella on Armatocereus.