stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arethusa-luokka (1934)
Lentokone

Suunnitelmassa oli myös mahdollisuus asentaa katapultti keskilaivaan ja kuljettaa sillä Hawker Osprey kellukekonetta. Samoin esitettiin toivomus, että aluksille voitaisiin sijoittaa myös toinen vastaava lentokone taaemmalle kannelle rakennettavaan suojaan. Toisen koneen sijoittaminen osoittautui kuitenkin HMS Arethusan koeajoissa mahdottomaksi, koska neljän tuuman tykkien miehistöille ei olisi jäänyt tilaa toimia. 2. Risteilijäviirikön aluksille sijoitettiin 713 (katapultti)lentueen Hawker Osprey kellukekoneet, jotka korvattiin marraskuussa 1937 Fairey Seafoxeilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arethusa-luokan risteilijät
Britannian Kuninkaallisen laivaston alusluokat II maailmansodassa
| --- | --- |
Lentotukialukset:  Courageous • HMS Argus • HMS Hermes • HMS Eagle • HMS Ark Royal • Illustrious • HMS Unicorn • Implacable • ColossusC • MajesticC • AudaciousC • MaltaX • CentaurC
Saattuetukialukset:  HMS ArcherA • HMS Audacity • AvengerA • AttackerA • RulerA • HMS Activity • HMS Pretoria Castle • Nairana
Taistelulaivat:  HMS Centurion • HMS Iron Duke • Queen Elizabeth • Revenge • Nelson • King George V • LionX • HMS VanguardC
Taisteluristeilijät:  Renown • HMS Hood
Raskaat risteilijät:  Hawkins • County • York
Kevyet risteilijät:  C • Danae • Emerald • Leander • Arethusa • Town • Dido • Crown Colony • Minotaur
Miinalaivat:  HMS Adventure • Abdiel-luokka
Laivueenjohtajat:  Shakespeare • Scott
Hävittäjät:  R • S • V&W • TownA • HMS Ambuscade • HMS Amazon • A • B • C • D • E • F • G • H • I • Tribal • J • Hunt • K • L • M • N • O • P • Q • R • S • T • U • V • W • Z • Ca • C • Battle • Weapon • GX • DaringC
Fregatit:  River • CaptainA • ColonyA • Loch • Bay
Korvetit:  Flower • Castle
Sluupit:  24 • Bridgewater • Hastings • BanffA • Shoreham • Grimsby • Bittern • Egret • Black Swan
Miinanraivaajat:  Hunt • Halcyon • Bangor • AukA • Algerine
Sukellusveneet:  H • L • Odin • Parthian • Rainbow • S • River • Grampus • T • U • P.611 • V • Amphion • X • XE
Monitorit:  Erebus • Roberts
Vesilentokoneiden emälaivat:  HMS Pegasus • HMS Albatross
Troolarit:  Isles • Strath • Tree
Muut:  MAC-alukset • Katapulttialukset • AMC-alukset • Maihinnousualukset • Moottoritorpedoveneet • Moottoritykkiveneet
Sergei Fokitšev

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sergei Fokitšev |  Sergei Fokitšev |  Sergei Fokitšev |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | 500 metriä |  |
Sergei Fokitšev (s. 4. helmikuuta 1963) on Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun olympiavoittaja. Hän oli parhaimmillaan 500 metrillä, mutta jo 1 000 metriä oli hänelle sen verran heikompi laji, että hän ei kertaakaan yltänyt mitaleille Sprinttereiden MM-kilpailuissa.
Fokitšev luisteli tammikuussa 1984 Davosissa 500 metrillä kovimpia aikoja, mitä Medeon ulkopuolella oli ikinä luisteltu. Helmikuussa hän voitti samalla matkalla kultaa ensimmäisissä arvokilpailuissaan Sarajevon olympialaisissa ajalla 38,19 s. Maaliskuussa hän oli sprinttereiden MM-kilpailuissa nopein molemmissa 500 metrin kilpailuissa mutta jäi yhteispisteissä viidenneksi. Kahtena seuraavana vuonna hän oli sprinttereiden MM-kilpailujen yhteispisteissä yhdeksäs ja seitsemäs, ja vuonna 1987 hän voitti jälleen molemmat 500-metriset ja sijoittui yhteispisteissä viidenneksi. Calgaryn 1988 olympialaisissa hän sijoittui 500 metrillä neljänneksi ajalla 36,82 s häviten pronssimitalistille viisi sadasosasekuntia.
Armavir (Venäjä)

| Armavir Армавир |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Krasnodarin aluepiiri Venäjällä, alla kaupungin sijainti aluepiirissä
 Armavir
 Koordinaatit: 44.9994°N, 41.1297°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Krasnodarin aluepiiri
Perustettu:  1839
Kaupungiksi:  1914
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  280 km²
Korkeus:  190 m
Väkiluku (2012):  190 831
 – Väestötiheys:  683,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.armawir.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Armavir (ven. Армави́р) on kaupunki Krasnodarin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kuban-joen vasemmalla rannalla 202 kilometriä Krasnodarista koilliseen. Kaupungissa risteytyvät Donin Rostovin, Tuapsen ja Bakun väliset rautatiet. Asukkaita kaupungissa on 190 831 ja urbaanialueella 209 742 (vuonna 2012).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1839, jolloin sinne siirrettiin sodan takia adygekylissä ahdistetuiksi joutuneita armenialaisia. Vuonna 1848 se sai nimen Armavirski aul Armenian muinaisen pääkaupungin muistoksi. 1800- ja 1900-luvun vaihteessa Armavir oli huomattava kauppapaikka. Donin Rostovin–Vladikavkazin ja Tuapsen rautateiden rakentamisen ansiosta siitä tuli merkittävä liikenteen keskus. Kaupunginoikeudet Armavir sai vuonna 1914. Venäjän kansalaissodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluja. Toisessa maailmansodassa Armavir oli saksalaisten miehittämä elokuusta 1942 tammikuuhun 1943.
Nykyään kaupungissa on elintarvike-, koneenrakennus- ja kemian teollisuutta. Nähtävyyksistä huomattavin on vuonna 1846 rakennettu Armenian kirkon katedraali.
Armavirin lähellä on myös Venäjän ohjuspuolustuksen Voronež-DM-tutka-asema.
Armavir on Alavieskan, Kalajoen, Nivalan, Sievin ja Ylivieskan ystävyyskunta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Armavirin kaupungin sivusto (venäjäksi)
Fola

| Fola> Φόλα |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aitolia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fola (m.kreik. Φόλα, lat. Phola) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aitoliassa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Folan historiasta ei tiedetä juuri mitään. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta sen todellinen asema vielä tuolloin tunnetaan huonosti. Se oli polis varmuudella hellenistisellä kaudella.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Folaieus (Φολαιεύς), Folantios (Φολάντιος) tai Folās (Φολᾶς). Kaupungin nimi ei esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan, vaan se on päätelty etnonyymistä.
Fluori

Fluori on halogeeneihin kuuluva alkuaine, jonka kemiallinen merkki on F (lat. fluor), järjestysluku 9 ja CAS-numero 7782-41-4. Esiintyessään vapaana alkuaineena se on myrkyllinen, kalpean kellanvihreä, pistävänhajuinen kaasu. Fluori on kemiallisesti kaikkein reaktiokykyisin alkuaine ja vastaavasti sen metallisuolat ovat kaikkein vakaimpia.
Ominaisuudet > Fysikaaliset ominaisuudet

Fluori on huoneenlämmössä kellertävä kaasu. Fluorilla on ominainen haju, jonka pystyy tunnistamaan hyvin alhaisissakin pitoisuuksissa. Ihminen voi tunnistaa hajusta jopa 20 nmol/l pitoisuuden. Sen tiheys on 1,696 g/l eli se on hieman ilmaa raskaampaa. Sen kiehumispiste on noin –188 °C ja sulamispiste –220 °C.
Ominaisuudet > Kemialliset ominaisuudet

Fluori kuuluu halogeeneihin. Fluori esiintyy vapaana alkuaineena kaksiatomisena molekyylinä F2. Se on voimakas hapetin. Luonnossa fluori ei kuitenkaan koskaan esiinny hapetusluvulla 0, vaan fluoridina. Fluori on reaktiivisin ja elektronegatiivisin kaikista alkuaineista. Se reagoi muun muassa joidenkin jalokaasujen kanssa sopivissa olosuhteissa. Reagoidessaan veden kanssa fluori räjähtää. Alkuaineista kloori, typpi, happi ja jalokaasut ovat melko kestäviä fluoria vastaan. Reaktiivisuuden takia fluori joudutaan säilyttämään erikoisastioissa, jotka on päällystetty fluorohiiliyhdisteellä. Vedyn kanssa se reagoi muodostaen vetyfluoridia, jonka vesiliuosta kutsutaan fluorihapoksi.
Orgaanisten yhdisteiden fluorauksissa voidaan käyttää monia fluorin eri yhdisteitä. Selektiivisissä fluorauksissa käytetään esimerkiksi koboltti(III)fluoridia (CoF3), nikkeli(IV)fluoridia, uraaniheksafluoridia (UF6) ja ksenonfluorideja.
Ominaisuudet > Yhdisteet

Fluori esiintyy yhdisteissä hapetusluvulla -I.
Ominaisuudet > Terveys ja myrkyllisyys

Fluori on ihmiselle pieninä määrinä hyödyllistä. Fluori kertyy luihin ja hampaisiin. Se vahvistaa luita muuttamalla kalsiumfosfaatin fluoriapatiitiksi. Fluoridi tekee hammaskiilteen suojaavammaksi. Hammastahnaan lisätäänkin usein fluoridia. Ihminen saa fluoria muun muassa kananmunista, kanasta, sianlihasta, maitotuotteista ja teestä.
Suurina määrinä fluoridi on myrkyllistä ihmisille. Se on erityisen myrkyllistä hengitysteiden pehmytkudokselle. Fluori saattaa aiheuttaa keuhkopöhön. Vetyfluoridi voi reagoida luun kanssa. Se korvaa hydroksidiryhmät luussa muuttaen luun rakennetta. Sen tappava annos ihmisille on 25 ppm viiden minuutin ajan.
Joissakin maissa juomavettä fluorataan hampaiden suojelun takia. Suomessa on kokeiltu juomaveden fluoraamista. Sosiaali- ja terveysministeriön laatuvaatimuksissa veden fluoripitoisuus saa olla korkeintaan 1,5 mg/l. Esimerkiksi Helsingissä puhdistetussa vedessä on fluoridia noin 0,1 mg/l.
Ominaisuudet > Isotoopit

Fluorin ainoa stabiili isotooppi on 19F. Fluorin radioaktiivinen isotooppi 18F on tärkeä positronien lähde ja sitä tuotetaan hiukkaskiihdyttimillä säteilyttämällä happi-18 isotooppia protoneilla. Sen puoliintumisaika on 110 minuuttia ja se hajoaa ß+-hajoamisella eli positroniemissiolla (97 %) ja osittain myös elektroniseppauksella (3 %) stabiiliksi happi-18 isotoopiksi. 18F-leimattuja radiolääkkeitä käytetään hyväksi lääketieteessä PET-kuvantamisessa.
Historia

Saksalainen fyysikko Georgius Agricola löysi 1500-luvulla fluorisälvän, jota käytettiin metallurgiassa. Sana fluere tarkoittaa virtaamista. Fluorisälpä on todellisuudessa fluoriittia eli kalsiumfluoridia. Sulatetun fluoriitin avulla pystyttiin liuottamaan kiviä. Vuonna 1670 Heinrich Schwanhard huomasi, että jos fluoriittiin lisää happoa, pystyttiin etsaamaan lasia. Nykyään tiedetään, että tällöin syntyy vetyfluoridia, joka liuottaa lasia. Vuonna 1768 Andreas Marggraf antoi selityksen reaktiolle. Marggrafin työstä inspiroituneena ruotsalainen Carl Wilhelm Scheele alkoi tutkia systemaattisesti fluoriitin reaktiota. Scheele huomasi, että kun sekoitti rikkihappoa ja fluoriittia, syntynyt kiinteä jäte sisälsi kalsiumin oksideja. Jos höyryn antoi reagoida veden kanssa, syntyi erilaisia silikaatteja. Kun vesiliuoksesta poisti kiinteän silikaatin, jäi jäljelle fluorihappoa. Vuonna 1822 Jöns Jacob Berzelius löysi fluoria vesinäytteestä, kun hän huomasi, että happokäsitelty vesinäyte reagoi platina-astiassa lasin kanssa.
Suolahapon löydyttyä ymmärrettiin, ettei hapon tarvitse sisältää happea. Vuonna 1810 Humphry Davy esitti, että fluorihappo oli analoginen suolahapolle eli se olisi uuden alkuaineen ja vedyn muodostama yhdiste. Louis Jacques Thénard ja Louis-Joseph Gay-Lussac valmistivat ensimmäisenä väkevää fluorihappoa, joka reagoi nopeasti lasin kanssa sekä aiheutti palovammoja kosketuksessa ihon kanssa. Vuonna 1886 Henri Moissan valmisti ensimmäisenä fluoria elektrolyysin avulla. Moissan sai vuonna 1906 Nobelin kemianpalkinnon löydöstään. Ennen Moissania moni tieteilijä sai pahoja vammoja ja belgialainen Paulin Louyet (1818–1850) kuoli yrittäessään eristää fluoria, mikä johtui sen myrkyllisyydestä ja voimakkaasta pehmytkudoksia syövyttävästä vaikutuksesta. Fluorin eristämisyritykset johtivat myös muutamien patenttien julkaisuun.
Toisen maailmansodan aikana fluoria käytettiin uraaniheksafluoridin valmistamiseen. Uraaniheksafluoridia tarvittiin uraanin isotooppien erottamiseen toisistaan. Tämä oli osa Manhattan-projektia, joka johti ydinaseen valmistamiseen.
Esiintyminen ja eristäminen

Fluori on maankuoren 13. yleisin alkuaine. Noin 0,06 % (585 ppm) maankuoren massasta on fluoria. Fluori esiintyy luonnossa aina fluoridina. Tärkeitä mineraaleja ovat muun muassa fluoriitti eli kalsiumfluoridi (CaF2), fluoroapatiitti (kalsium fluorofosfaatti, Ca5(PO4)3F) ja kryoliitti (natrium heksafluoroaluminaatti, Na3AlF6). Kryoliittia esiintyy vain Grönlannissa niin paljon, että se on kaupallisesti hyödyllistä jalostaa. Muita tärkeitä fluorimineraalien esiintymisalueita ovat Kiina, Meksiko, Mongolia ja Etelä-Afrikka.
Fluoria valmistetaan yleisesti Moissanin metodilla. Moissanin metodissa vetyfluoridin ja kaliumvetyfluoridin muodostaman seoksen läpi johdetaan sähkövirta. Tällöin anodilla syntyy fluoria ja katodilla vetyä. Fluoria voidaan valmistaa myös ilman elektrolyysiä: vuonna 1986 Karl Christe esitteli reaktion fluorin valmistamiselle, mutta sillä ei ole kaupallista hyötyä.
Käyttö

Suurin osa jalostetusta fluorista käytetään metallien jalostuksessa ja eristyksessä. Fluoriittia käytetään raudan jalostamisessa ja kryoliittia alumiinin valmistamisessa elektrolyyttinä. Uraanin väkevöinti tarvitsee fluorikaasua: uraaniheksafluoridi on kaasumaista, jolloin uraanin eri isotoopit on helpompi erottaa toisistaan. Fluorikaasua voidaan käyttää myös rakettipolttoaineissa, sillä se parantaa monien aineiden palamista. Sitä käytetään myös rikkiheksafluoridin valmistamiseen. Rikkiheksafluoridia käytetään muun muassa sähkötekniikassa.
Fluoria käytetään fluoridina paljon muun muassa hammastahnoissa. Osa valtioista ja ulkomaiden kaupungeista lisää juomaveteen fluoridia, koska se parantaa hampaiden hyvinvointia. Natriumfluoridia voidaan käyttää hyönteismyrkkynä, jolloin fluoripitoisuus on huomattavasti korkeampiselvennä kuin ihmiskäyttöön tarkoitetuissa fluoritableteissa, joissa natriumfluoridi-pitoisuus on Suomessa yleensä 0,1 %.
Fluoria sisältäviä yhdisteitä käytetään paljon polymeeriteollisuudessa. Tunnetuin fluorattu polymeeri on vuonna 1938 kehitetty Teflon eli polytetrafluorieteeni (PTFE), jota käytetään muun muassa avaruustekniikassa sekä paistinpannuissa. Teflon pysyy joustavana myös hyvin kylmissä olosuhteissa. Siihen ei myöskään tartu juuri mikään, mikä tekee siitä hyvän materiaalin paistinpannuja varten. Fluorattuja hiilivetyjä voidaan käyttää myös liukasteina ja laakereissa, sillä niillä on hyvin pieni kitkakerroin. Fluoria on käytetty myös CFC-yhdisteissä, joita on käytetty kylmä- ja ilmastointilaitteissa. Nykyään CFC-yhdisteiden käyttöä on rajoitettu, koska ne ovat haitallisia otsonikerrokselle.
Lääketeollisuus hyödyntää fluorattuja hiiliyhdisteitä. Ne ovat tavallisesti stabiilimpeja kuin fluoraamattomat yhdisteet, jotka saattavat hajota ennen kuin lääke on vaikuttanut halutusti. Ongelmaksi on muodostunut, että jotkin yhdisteet ovat liian pysyviä ja ne kertyvät ympäristössä. Fluorin isotooppia 18F käytetään lääketieteellisessä kuvantamisessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Periodictable: Technical data for Fluorine (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Fluorine (F ) (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Fluorine (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Fluorine (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Henkilöt:  Yle 
Nestemäinen fluori on väriltään kellertävää.
Henri Moissan eristämässä fluoria.
Fluoriittia
Imeskeltävät fluoritabletit parantavat hammaskiillettä korvaamalla hampaan pinnalta pois kuluneita hydroksidi-ioneja.
Arkkisimpukat

| Arkkisimpukat |
| --- | --- |
 Nooanarkki (Arca noae)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Alaluokka::  Autobranchia
Lahko::  Rivihampaiset Arcida
Heimo::  Arkkisimpukat Arcidae  Lamarck, 1809
Katso myös
   Arkkisimpukat Wikispeciesissä   Arkkisimpukat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arkkisimpukat (Arcidae) on simpukoihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Arkkisimpukat jaetaan 29 sukuun. Lajeja heimossa on noin 140–250. Suurimmat arkkisipukkalajit kasvavat noin 13 cm pitkiksi. Heimon lajien kuori on muodoltaan pitkänomainen ja nelikulmainen tai soikea. Kuoren reuna on hammasteinen ja saranapuoli on usein suora tai hieman kaareva. Kuoren sisäpinnalla ei ole helmiäistä. Arkkisimpukat tuottavat proteiinisäikeitä, joita kutsutaan nimellä byssus.
Levinneisyys ja elintavat

Arkkisimpukoita tavataan maailmanlaajuisesti lauhkeista ja lämpimistä meristä. Ne elävät niin matalissa kuin syvissäkin vesissä.
Argolis

| Argoliin alueyksikkö Περιφερειακή ενότητα Αργολίδας> Alueyksikkö |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos, Länsi-Kreikka ja Jooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Kuntia:  4
Perustettu:  1.1.2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Náfplio
Pinta-ala:  2 154 km²
Väkiluku (2011):  97 044
 – väestötiheys:  45,05 as./km²
Lyhenteet:  
 – NUTS:  EL651 (osa)
 
www.argolida.gr
Argolis (m.kreik. Ἀργολίς; kreik. Αργολίδα, Argolída) eli Argoliin alueyksikkö (kreik. Περιφερειακή ενότητα Αργολίδας, Perifereiakí enótita Argolídas) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Peloponnesoksen alueella ja sen hallinnollinen keskus on Náfplio. Alueyksikön pinta-ala on 2 154 neliökilometriä ja asukasluku 97 044 (vuonna 2011).
Alueyksikkö sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan itäosassa. Se vastaa paljolti historiallista Argoliin maakuntaa ja antiikin Argolista.
Maantiede

Argoliin alue muodostuu Árgoksen tasangosta sekä vuoristoisesta Argoliin niemimaasta, jonka koillispuolella sijaitsee Saroninlahti ja lounaispuolella Argoliinlahti. Niemimaan rannikolla sijaitsee osa Argo-Saronisista saarista, suurimpina Hydra, Póros, Spétses ja Dokós. Niemimaan koillisrannikosta ulkonee Saroninlahteen saarenkaltainen, tuliperäinen Méthanan niemi.
Argoliin alueyksikön pohjoispuolella sijaitsee Korinthian alueyksikkö ja länsi- ja eteläpuolella Arkadian alueyksikkö. Argoliin erottaa Arkadiasta vuorijono, johon kuuluvat Artemísio-, Kteniás-, Lýrkeio- ja Olígyrtos-vuoret. Argoliin muihin vuoriin lukeutuu Arachnaío.
Kunnat

Alueyksikkö jakaantuu neljään kuntaan seuraavasti:
| Kartta |  | Kunta | Kuntakeskus | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | Náfplio | Náfplio | 33 356 |
|  | 2 | Árgos-Mykínes | Árgos | 42 022 |
|  | 3 | Epídavros | Lygourió | 8 115 |
|  | 4 | Ermionída | Kranídi | 13 551 |
Historia > Antiikki

Argolis on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Alueella on ollut asutusta jo viimeistään 28000 eaa. Argoliissa sijaitseva Fránchthin luola, jossa on asuttu noin 20000–3000 eaa., on yksi Euroopan merkittävimpiä kivikautisia löytöpaikkoja. Lernassa on ollut asutusta kivikaudelta pronssikaudelle.
Argolis, Homeroksella myös Argos, oli merkittävää aluetta myös myöhäisellä pronssikaudella eli mykeneläisellä kaudella, jonka keskuksia alueella olivat Argos, Mideia, Mykene ja Tiryns. Mykeneläisen kauden jälkeen Argoliin valtasivat doorilaiset. Antiikin aikana alueen tärkein polis eli kaupunkivaltio oli Argos, ja tärkein kulttipaikka Argoksen Heraion. Argoliin kaupunkivaltiot olivat usein sodassa etelämpänä Peloponnesoksella sijainneen Spartan kanssa.
Historia > Myöhempi historia

Argoliin alueella sijaitseva Náfplio toimi itsenäistyneen Kreikan ensimmäisenä pääkaupunkina. Nyky-Kreikan aiemmassa prefektuurijaossa Argolis muodosti Argoliin prefektuurin (Νομός Αργολίδας, Nomós Argolídas). Nykyinen Argoliin alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä, ja se korvasi tuolloin lakkautetun prefektuurin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Argolis Wikimedia Commonsissa
Περιφερειακή ενότητα Αργολίδας (Arkistoitu – Internet Archive). Argoliin alueyksikön kotisivu. (kreikaksi) (englanniksi)
Peloponnesoksen alue
| --- | --- |
Arkadian alueyksikkö:   Gortynía  Megalópoli  Nótia Kynouría  Trípoli  Vóreia Kynouría 
Argoliin alueyksikkö:   Árgos-Mykínes  Epídavros  Ermionída  Náfplio 
Korinthian alueyksikkö:   Kórinthos  Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi  Neméa  Sikyóna  Vélo-Vócha  Xylókastro-Evrostína 
Lakonian alueyksikkö:   Anatolikí Máni  Elafónisos  Evrótas  Monemvasiá  Spárti 
Messenian alueyksikkö:   Dytikí Máni  Kalamáta  Messíni  Oichalía  Pýlos-Néstoras  Trifylía
Flywheel, Shyster and Flywheel

Ohjelman käsikirjoitussivu tammikuulta 1933.
Flywheel, Shyster and Flywheel oli Marxin veljesten radiokomediasarja, jota esitettiin 1932–1934. Sen ensimmäinen kausi lähetettiin Standard Oilin ja Colonial Beacon Oil Companyn sponsoroimana NBC:llä osana Esson sarjaa Five Star Theater. Sarja sijoittui lakitoimistoon, ja Groucho Marx esitti asianajaja Waldorf T. Beaglea (myöhemmin Flywheel) ja Chico Marx hänen apulaistaan Emmanuel Ravellia. Lakitoimistossa työskenteli lisäksi asiakasvastaanotosta ja puhelimeen vastaamisesta huolehtinut neiti Dimple. Harpo Marx ei esiintynyt sarjassa, koska hän ei puhunut elokuvarooleissaan. Sarjan alkuperäinen nimi oli Beagle, Shyster and Beagle, mutta se muutettiin kolmannen jakson jälkeen oikean Beagle-nimisen asianajajan uhattua haasteella oikeuteen. Sarjassa nimenvaihdos selitettiin Beaglen voimaan astuneella avioerolla, jonka jälkeen Beagle otti käyttöön oman entisen sukunimensä.
Sarja pysyi pitkään melko tuntemattomana, sillä vaikka sen jaksot aikoinaan taltioitiin, niin lukuun ottamatta viimeistä jaksoa kaikki tallenteet olivat tuhoutuneet. Vuonna 1988 alkuperäiset Nat Perrinin ja Arthur Sheekmanin kirjoittamat käsikirjoitukset löytyivät Yhdysvaltain kongressin kirjastosta. BBC tuotti käsikirjoitusten pohjalta sarjasta uuden version, jossa Groucho Marxin roolin sai Michael Roberts ja Chicon Marxin roolin esitti Paul Lazarus. Uuden sarjan ensimmäinen kausi esitettiin vuonna 1990. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta ja jaksoja yhteensä 21.
Aiheesta muualla

Flywheel, Shyster and Flywheel archive.orgissa (englanniksi)
Michael Barson: Flywheel, Shyster, and Flywheel: The Marx Brothers' Lost Radio Show.  Pantheon, 1988.  ISBN 978-0679720362  (englanniksi)
Foliointi

Pakkausaihio ennen ja jälkeen folioinnin. Oikealla folionauha, josta foliointi on puristettu.
Foliointinäyte messuilta, mihin on tuutattu kaikki sen hetken julkisesti jaettavissa ollut foliointiosaaminen.
Foliointi on tekniikka, jossa painotuotteen pintaan kiinnitetään metalli- tai värikalvo tai kalvon osia lämmön ja puristuksen avulla. Foliointiin soveltuvia laitteita ovat esimerkiksi kohopainokoneet ja laakastanssit. On yleistä, että foliointiyksikkö on liitetty osaksi kapearainaista fleksopainokonetta. Selektiivinen foliointi tehdään muotoonkaiverretun laatan avulla. Laatta voidaan valmistaa syövyttämällä, mekaanisesti jyrsimällä, tai laserkaivertamalla. Foliointimateriaali rakentuu kantokalvosta, folioinnille kiillon ja värin antavasta materiaalista, sekä lämmitettäessä sulavasta liimasta.
Foliointia käytetään esimerkiksi kirjojen kansigrafiikoissa ja pakkaustekniikassa. Sitä pidetään tehokkaana keinona parantaa tuotteen erottuvuutta ja laatuvaikutelmaa. Foliointi voidaan myös yhdistää preeglaukseen, jolloin lopputulos on folioitu kohokuvio.
Hologrammeja voidaan kiinnittää samalla menetelmällä kuin tasaväristä foliota.
Hugh Foliot

Hugh Foliot (k. 1234) oli keskiaikainen Shropshiren arkkidiakoni ja Herefordin piispa. Hän perusti Ledburyn Pyhän Katariinan sairaalan ja luostarin.
Foliot vihittiin piispaksi 27. lokakuuta 1219 Canterburyssa. Hänen todennäköinen kuolinpäivänsä oli 7. elokuuta 1234.
Operaatio Ariel

Brittisotilaita.
Operaatio Ariel oli liittoutuneiden sotilaiden evakuointi Länsi-Ranskasta toisessa maailmansodassa 15.–25. kesäkuuta 1940. Evakuointeja tehtiin toistuvasti useista satamista pitkin Ranskan rannikkoa aina Espanjan rajalle asti. Evakuointi pelasti noin 214 000 sotilasta.
Operaatio Arielin komentajaksi määrättiin Portsmouthin alueen komentaja amiraali William Milbourne James ja se  alkoi virallisesti 14. kesäkuuta ja päättyi 25. kesäkuuta Ranskan aselepoehtojen täyttämiseksi. Operaation aikana Biskajanlahden eteläpuolisen alueen lisäksi kuljetettiin joukkoja Saint-Nazairesta, Brestistä ja Nantesista Eteläisen alueen komentajan amiraali Sir Martin Eric Nasmithin johdolla.
Evakuoinnit > Cherbourg ja Saint-Malo

15.–18. kesäkuuta evakuoitiin Cherbourgista 30 630 sotilasta ja Saint-Malosta 21 474 sotilasta.