stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gustave Aimard
Sukutaustaa ja vaihtelevaa seikkailijaelämää

Aimardin isä oli  François Sébastiani de la Porta, Napoleonin armeijan kenraali ja Louis Philippen hallituksen suurlähettiläs. Sébastianin puoliso oli Duchess de Coigny. Pariskunta sai Alatrice-Rosalba Fanny -tyttären. Pian äiti kuoli ja tytär muutti isoäitinsä luo. 9. heinäkuuta 1883 ilmestyneen New York Timesin mukaan Aimardin äiti oli Felicity Faudoas, joka oli naimisissa Anne Jean Marie René de Savaryn, Rovigon herttuan kanssa.
Vanhemmat hylkäsivät Aimardin ja hän pakeni 9-vuotiaana Les Glouxin perheeseen. Hänet lähetettiin sillinpyyntialukselle. Aimard saapui Patagoniaan, sitten hän meni Pohjois-Amerikkaan, jossa eli seikkailunhaluista elämää mm. kullankaivajana ja ansapyytäjänä. Hän värväytyi Ranskan merivoimiin vuonna 1835 ja erosi siitä neljä vuotta myöhemmin Chilessä. Hänet hyväksyttiin Comanche-heimon jäseneksi, teki matkoja Eurooppaan ja Kaukasiaan. Aimard palasi Pariisiin 1847 — samana vuonna Praslinin herttua Theobald murhasi raa’asti vaimonsa, Aimardin sisarpuolen Fanny Sebastianin.  Biologiseen muuhun perheeseen Aimardilla ei syntynyt yhteyttä.
Lyhyen aikaa työskenneltyään Ranskassa Aimard palasi Amerikkaan. Herttua de Raousset-Boulbon halusi kaivoksen Meksikoon. Aimard oli niiden 150 kaivostyöläisen joukossa, jotka herttua halusi työllistää. Kuitenkaan kaivoslupia ei myönnetty. Herttua päätti vapauttaa pestaamansa köyhän väen. Hän valloitti Hermosillon 13. lokakuuta 1852, mutta sairastui vakavasti ensimmäisenä yönä valloituksen jälkeen. Hermosillon kaupunkilaiset valtasivat takaisin kaupunkinsa. Kaivostyöläiset pakenivat ja Aimard palasi Ranskaan.
Kirjoitustyöstä

Vuonna 1854 Aimard avioitui Adèle Lucie Damoreaun, runotaiteilijan kanssa. Aimard kirjoitti noin kuusikymmentä kirjaa, monet Amerikan intiaaneista. Enin osa intiaanikirjoista on käännetty yli kymmenelle kielelle. Arvosteluissa on pohdittu, ovatko kirjat lapsille liian verisiä vai eivätkö. Kirjoista löytyy elämäkerrallisia, antropologisia ja historiallisia tosiasioita. Ranskan hävitessä Ranskan-Saksan sodassa Aimard menetti lukijansa. Hänen Meksikon seikkailuaan kuvataan 1852 ilmestyneessä teoksessa Curumilla sekä siskopuolensa Fannyn murhan historia teoksessa Te Land en Te Water I & II.
Vuonna 1870 Aimard ja pieni joukko lehdistön ihmisiä osallistui Ranskan ja Saksan sotaan, jossa heidän menestyksensä oli vaatimaton. Rio de Janeiron lukijakunta piti häntä sankarina. Aimardin matkakertomusta tästä matkasta ei ole koskaan käännetty ranskaksi.
Oleskellessaan  Rio de Janeirossa hän oli yhteydessä Brasilian keisari Dom Pedro II:n kanssa, kuten käy ilmi Aimardin 11. tammikuuta 1880 päivätystä kirjeestä Pedro II:lle. Kirjeessä oli Gustave Aimardin allekirjoitus.
Aimard teki kirjojansa varten muistiinpanoja. Näin löytyy yhteys hänen omaelämäkertaansa. Useat muistiinpannut asiat käsittelevät hänen elämäänsä ja matkaansa Amerikan mantereella. Usein teokseen sisältyy hänen biologisen perheensä etsiminen. Lähes kaikissa kirjoissa löydämme hylätyn tai hyväksytyn lapsen teeman.
Aluksi Aimardin kirjoitukset ilmestyivät sanomalehtisarjoina. Vuodesta 1858 lähtien sanomalehtien Le Moniteur, La Presse ja La Liberté sarjat julkaistiin kirjamuodossa. Julkaisijat aiheuttivat hänelle paineita, kun teoksia piti saada valmiiksi tiiviillä tahdilla. Hän plagioi itseään. Koulutuksen puute aiheutti, että hänellä on ollut vaikeuksia käsitellä eri rooleja: ollako kirjailija, historioitsija, antropologi jne. Esimerkiksi toistuvasti hän seikkailuromaanissaan milloin puolustaa intiaaneja, etteivät he ole barbaareja, milloin taas kutsuu samoja intiaaneja "punaisiksi paholaisiksi".
Loppuaika

Vuonna 1883 Aimard palaa Latinalaisesta Amerikasta. Elämänsä loppuvaiheissa hänellä oli mielenterveyteen liittyviä vaikeuksia. Sanottiin, että hän on tullut hulluksi. Suuruudenhulluutta oli ollut aiemminkin. Hänet otettiin Pariisin Sainte-Anne-sairaalaan. Hänellä oli myös vaivoinaan ruusu ja kutiseva ihotulehdus, ekseema. Samana vuonna hän kuoli. Hänet haudattiin Ivryn hautausmaalle, mutta hänen ruumiinsa siirrettiin myöhemmin vaimonsa sukuhautaan Écoueen Val d'Oisessa.
Suomennetut teokset

Seikkailuja salomailla : romantillisia kertoelmia Pohjois-Ameriikasta. Satakunnan kirjakauppa, 1889.
Kivisydän : seikkailuja kaukaisessa Lännessä. Suom. E. Piirinen. Kirja, 1918.
Tiikerikissa : seikkailuja kaukaisessa Lännessä. Suom. E. Piirinen. Kirja, 1918.
Arkansasin sissit : seikkailuromaani suurilta ruoholakeuksilta. Suom. Niilo K. Nordström. Karisto, 1920.
Araukanien päällikkö : intiaaniromaani. Otava, 1921.
Jaguari : romaani Teksasin vapaussodasta. Suom. Valfrid Hedman. Karisto, 1923.
Kapinalipun alla : seikkailuromaani Meksikon sodista. Suom. Valfrid Hedman. Karisto, 1923.
Uljuutta ja viekkautta : romaani Teksasin vapaussodasta. Suom. Valfrid Hedman. Karisto, 1925.
Uskollinen sydän : romaani Teksasin vapaussodasta. Suom. Valfrid Hedman. Karisto, 1925.
Arkansasin armoton aavikko. Suom. Tauno Karilas. Suomen kirja, 1947.
Suuri heimopäällikkö : 1, Kapinaliitto. Suom. Saku Harkko. Karisto, 1949.
Suuri heimopäällikkö : 2, Ryöstetty neito. Suom. Saku Harkko. Karisto, 1949.
Punaiset puhvelit. Suom. Tauno Karilas; kuv. Aarne Nopsanen. Tammi, 1954.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti ladattavia Gustave Aimardin kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Gustave_Aimard & fr:Gustave_Aimard
Käännös suomeksi
Twanisha Terry

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Twanisha Terry MM-kilpailuissa 2022. |  Twanisha Terry MM-kilpailuissa 2022. |  Twanisha Terry MM-kilpailuissa 2022. |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 4 × 100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | 4 × 100 m |  |
|  Kultaa | Budapest 2023 | 4 × 100 m |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Pronssia | Lima 2019 | 4 × 100 m |  |
Twanisha Terry (s. 24. tammikuuta 1999) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, 4 × 100 metrin viestin olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Terry oli mukana Eugenen MM-kilpailuissa vuonna 2022. Kisoissa hän juoksi kultaa voittaneessa pikaviestijuokkueessa sekä karsiutui 100 metrin välierissä. Hän voitti 4 x 100 metrin viestin maailmanmestaruuden myös Budapestissa 2023. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ja juoksi toisen osuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa.
Lisäksi Terry on saavuttanut hopeaa 100 metrin juoksusta alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista vuonna 2018. Pan-Amerikan kisoissa 2019 hän saavutti 4 × 100 metrin viestissä pronssia ja oli 100 metrillä neljäs.
Ennätyksikseen Terry on juossut 100 metrillä ajan 10,82 vuonna 2022 ja 200 metrillä ajan 22,17 vuonna 2023.
Valittujen taisto

| Valittujen taisto> Divine by Choice |
| --- | --- |
 Kirjan kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  P. C. Cast
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Julkaistu:  2006
Suomennos
Suomentaja:  Eeva Koskimies
Kustantaja:  Harlequin
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  396
ISBN:  978-91-640-8148-3
Sarja: Partholon-trilogia
Edeltävä:  Jumalattaren valittu
Seuraava:  Valontuoja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Valittujen taisto (engl. Divine By Choice) on yhdysvaltalaisen P. C. Castin romaani. Teos on julkaistu suomeksi Eeva Koskimiehen kääntämänä ja Harlequinin kustantamana 2010.
Turkinjärvi (Jämsä)

| Turkinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°48′52″N, 25°18′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jämsänjoen alue (14.51)
Laskuoja:  oja Hanhijärveen 
Järvinumero:  14.519.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  93,9 m  
Pituus:  380 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  1,186 km  
Pinta-ala:  6,031 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTurkinjärvi 
Turkinjärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Turkinkylän lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kahdeksan kilometriä kaakkoon ja Tampereelta 88 kilometriä itäkoilliseen.
Maantietoa

Järvi on 380 metriä pitkä, 260 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,0 hehtaaria. Se sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen länsiosassa Turkinkylän maatalousmaisemassa. Luoteessa kohoaa Kirmavuori, jonka huippu on 150 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven lahti kääntyy vuorta vasten pohjoiseen kiertäen kaksi pienempää mäkeä. Turkinjärven eteläpuolella on niin ikään Turkinkylän maisemaan kuuluva Hanhijärvi, järvien välisellä noin sadan metrin levyisellä kannaksella kulkee maantie. Koillispuolella on Mutajärvi. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Nielevän valuma-alueeseen (14.519) se kuuluu. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Turkinjärvi kuuluu Nielevän alueen läntisiin järviin. Jämsän reitin valuma-alueen ja Suur-Päijänteen alueen raja kulkee Turkinjärven ja Hanhijärven välistä. Kaikkien Jämsänniemen järvien vedet virtaavat lopulta Päijänteeseen.
Järven vedenpinnan korkeus on 93,9 metriä mpy., joka on kolme metriä ylempänä kuin Mutajärvi ja 0,2 metriä ylempänä kuin Hanhijärvi. Koska karttaan on piirretty vahva laskuoja Hanhijärveen päin, saattaa tieto Nielevään kuulumisesta olla vanhentunutta tietoa.
Valderøyn kirkko

| Valderøyn kirkko Valderøy kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Giske, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1961
Suunnittelija:  Øyvind B. Grimnes
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  530
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valderøyn kirkko (norj. Valderøy kyrkje) on Gisken kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1961.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valderøyn kirkko Wikimedia Commonsissa
Varsovan läntinen piirikunta

Varsovan läntinen piirikunta (puol. powiat warszawski zachodni) on yksi Masovian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 128 613. Kunnat Varsovan läntisessä piirikunnassa ovat Błonie, Izabelin, Kampinos, Leszno, Łomianki, Ożarów Mazowiecki ja Stare Babice.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,9 prosenttia oli naispuolisia ja 48,1 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,1 prosenttia ja eläkeläiset 20,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 108 lasta. Varsovan läntisen piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 140 253 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Vaippa

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Vaippa voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
vaippa, jotakin peittävä tai ympäröivä kerros, suoja, kuori
vaippa, avaruusgeometriassa esimerkiksi lieriötä tai kartiota rajoittava pinta, joka ei ole kappaleen pohja
vaippa, imukykyinen side tai taitos ulosteen ja virtsan keräämiseen
Maan vaippa, Maan kuoren ja ytimen välissä oleva aineskehä
vaippa eli viitta, pitkä ja hihaton päällysvaate
vaippa, nilviäisten ruumiin osa
rakennuksen vaippa tai ulkovaippa, rakennusta ulkoilmasta erottava lämpöeristetty rakennekerros
vaippa eli verhokäyrä, synteettisen äänen kuvaaja, esimerkiksi ADSR
Muita merkityksiä, joissa sana vaippa esiintyy

suruvaippa, täpläperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen
vaippaeläimet, alkeellisten selkäjänteisten eläinten alajakso
vaippafetisismi, fetissi vaippoihin
vaippahyeena eli ruskohyeena, hyeenalaji
vaippapaviaani, paviaanilaji
vaippasakaali, koiraeläin
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vaippa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ulpius

Ulpius oli roomalainen suku eli gens. Sen jäseniä olivat muun muassa:
Marcus Ulpius Traianus, senaattori ja keisarin isä
Marcus Ulpius Nerva Traianus, eli Rooman keisari Trajanus
Ulpia Traiana, Marcus Ulpius Traianuksen sisko ja keisari Trajanuksen täti
Ulpia Marciana, Trajanuksen sisko
Ulpius Marcellus, roomalainen kenraali
Ulpius Cornelius Laelianus, usurpaattori
Ulpius Crinitus, roomalainen joka oli keisari Aurelianuksen vaimon Ulpia Severinan isä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ulpius”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valtakunnankreivi

Valtakunnankreivi (saks. Reichsgraf) oli kreivin arvonimi ja asema, joita Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta myönsi loppuunsa, vuoteen 1806 asti.
Valtakunnankreivi tarkoitti, että sen haltija on suoraan keisarin vasalli, eikä vain välillisesti jonkin keisarikuntaan kuuluvan ruhtinaskunnan alaisuuden kautta.
Mikäli valtakunnankreivillä oli myös suoraan keisarikunnan läänittämää tai allodiaalista maaomaisuutta, sellaisia pidettiin 1700-luvulta alkaen ruhtinaiden veroisina (saks. gefuersteter gräfen). Tällaisella oli merkitystä 1700–1900-lukujen ruhtinaallisilla avioliittomarkkinoilla, joilla samanarvoista syntyä olevat morsiamet olivat yleensä edellytys että avioliiton lapset saattavat periä isänpuoleisen sukunsa kruunun. Esimerkiksi Venäjän keisarit (jotka olivat samalla Suomen suuriruhtinaita) edellyttivät valtaistuimen perimystä varten, että heidän sukuunsa kuuluvat prinssit naivat samanarvoista syntyä olevia morsiamia tai muuten avioliitto katsottiin morganaattiseksi, jolloin lapsilla ei ollut kruununperimisoikeutta.
Sen sijaan esimerkiksi Nikolai I:n vanhimman tyttären suuriruhtinatar Marian lapset hänen avioliitostaan Leuchtenbergin herttuan Maximilienin kanssa tunnustettiin kyllä kruununperimysoikeutetuiksi Venäjällä ja Suomessa, koska Maximilienin suvulle kuului muun muassa Eichstädtin valtakunnankreivillinen pikkuruhtinaskunta.
USS Jarvis (DD-799)

| USS Jarvis |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporation, Seattle, Washington
Kölinlasku:  7. kesäkuuta 1943
Laskettu vesille:  14. helmikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  3. kesäkuuta 1944
Loppuvaihe:  siirretty Espanjalle
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 050 t
Pituus:  114,7 m
Leveys:  12,1 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  60 000 shp (45 MW)
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  319
Aseistus
Aseistus:  5 × 5"/38 tykkiä 4 × Bofors 40 mm 4 × Oerlikon 20 mm 10 × 21" torpedoputkea 6 × syvyyspomminheitintä 2 × syvyyspommikiskoa
USS Jarvis (runkonumero DD-799) oli Yhdysvaltain  laivaston vuonna 1944 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporationilta Seattlestä Washingtonista, missä köli laskettiin 7. kesäkuuta 1943. Alus laskettiin vesille 14. helmikuuta 1944 kumminaan Oregonin senaattorin Rufus C. Holmanin tytär rouva Harold Burkit ja otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta ensimmäisenä päällikkönään E. B. Ellsworth.
Palvelus

Alus lainattiin 3. marraskuuta 1960 viideksi vuodeksi Espanjalle osana avustuspakettia (engl. Military Assistance Program).
Alcalá Galiano

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä Alcalá Galiano.
Ulosvirtaus (meteorologia)

Meteorologiassa ulosvirtaus tarkoittaa ilman virtausta ulospäin konvektiopilvestä. Lisäksi se tarkoittaa maan pinnalla etenevää laskuvirtauksen aiheuttamaa kylmää virtausta. Ulosvirtaukseen liittyy monesti kylmän rintaman tapainen lämpötilan lasku ja tuulen suunnan ja nopeuden muutos. Ulosvirtauksen rajat pysyvät hengissä jopa 24 tuntia kuuropilven tuhoutumisen jälkeen ja matkustavat satoja kilometrejä. Uusia ukkosmyrskyjä kehittyy usein ulosvirtauksen rajalle, varsinkin silloin, kun ukkosvirtauksen raja törmää kylmään rintamaan, kuivaan linjaan, toiseen ulosvirtauksen rajaan jne. [lähde? ]
Vaippaniluri

| Vaippaniluri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Kärsäkäsmäiset Curculionoidea
Heimo::  Kärsäkkäät Curculionidae
Alaheimo::  Kaarnakuoriaiset Scolytinae
Tribus::  Hylastini
Suku::  Hylurgops
Laji::  palliatus
Kaksiosainen nimi
 Hylurgops palliatus  (Gyllenhal, 1813) 
Katso myös
   Vaippaniluri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaippaniluri (Hylurgops palliatus) on kärsäkkäiden (Curculionidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Vaippaniluri on väriltään punertavan ruskea ja sen etuselkä on eteenpäin kapeneva, peräkuopaton kaarnakuoriainen, joka on pituudeltaan noin 2,5-3,2 mm. Vaippaniluri on kuusien ja mäntyjen tuholainen eläen niiden kuoren alla. Vaippaniluri suosii elinympäristönään kaatuneita sekä pystyyn kuolleita puita, puutavaraa, hakkuutähteitä sekä kantoja. Laji on laajasti levinnyt maailmalla ja yleinen myös Suomessa.
Vaippanilurin luontaisia saalistajia ovat ainakin: kaarnahukkien (Corticeus) sukuun kuuluvat isohukka (Corticeus fraxini) ja Corticeus pini, konnakuoriaisten (Epuraea) sukuun kuuluvat soikokonnakas (Epuraea marseuli) ja Epuraea unicolor sekä litteämäihiäinen (Glischrochilus quadripunctatus), hukkakartukas (Nudobius lentus), havusoukkotylppö (Paromalus parallelepipedus), havuarpitylppö (Plegaderus vulneratus), kaarniaisten (Rhizophagus) sukuun kuuluvat lattakaarniainen (Rhizophagus depressus) ja vähäkaarniainen (Rhizophagus fenestralis syn. Rhizophagus parvulus)  ja kämäräpihkalude (Scoloposcelis pulchella).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Vaippaniluri (Hylurgops palliatus)
Metsäntutkimuslaitos (Metla): Vaippaniluri (Hylurgops palliatus) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Hylurgops palliatus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Hylurgops palliatus (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Species Hylurgops palliatus
Pherobase: Semiochemicals of Hylurgops palliatus, the Lesser spruce shoot beetle (englanniksi)
Vaippafetisismi

Vaipat ja muovihousut aikuisella aikuisella miehellä yhdessä koulutytön sukkien ja kenkien kanssa.
Vaippafetisismi tarkoittaa fetististä suuntautumista vaippojen käyttöön, vaikkei siihen ole lääketieteellistä tarvetta. Vaikka vaippafetisismistä puhutaan julkisuudessa verrattain harvoin, kyse on tosiasiassa yksi tavanomaisimmista ja yleisimmistä fetisismeistä.
Vaippafetissi on usein, mutta ei aina, luonteeltaan seksuaalista. Sen ilmeneminen vaihtelee tavanomaisesta asustefetissistä valta- ja roolileikkiin.
Vaippafetisismiin joskus liittyvä osa-alue on aikuislapsen leikkiminen, joka englanninkielisissä yhteyksissä tunnetaan nimellä "adult baby". Tällöin kyseessä on roolileikki, jossa aikuinen ihminen näyttelee vaipoissa olevaa lasta.
Sekä vaippafetisismi että aikuislapsen leikkiminen saattavat joskus olla infantilismin ilmentymiä. Infantilismilla kuitenkin yleensä ymmärretään pidemmälle menevää regressiota ja aikuisen lapsenomaista käyttäytymistä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fetishistic Disorder Psychology Today. Viitattu 21.10.2021. (englanniksi)
Ulpiu Vlad

Ulpiu Vlad (s. 27. tammikuuta 1945 Zărneşti) on romanialainen säveltäjä. Hän valmistui Bukarestin kansallisesta musiikkiyliopistosta vuonna 1971 ja osallistui tämän jälkeen Virgilio Mortarin sävellysseminaareihin Roomassa. Vlad on saanut lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, joihin lukeutuvat Kansallisen musiikkiyliopiston erikoispalkinto (1971), Romanian akatemian George Enescu -palkinto (1985) ja Romanian kulttuuristen ansioiden ritarikunnan upseerin arvo (2004).
Vlad on toiminut myös tutkijana ja erikoistunut romanialaiseen kansanmusiikkiin. Hän on lisäksi luonut uran Editura Muzicală -kustantamossa. Hän johti Romanian kulttuuriministeriön musiikkiosastoa vuosina 1992–93 ja aloitti opettamisen professorina Kansallisessa musiikkiyliopistossa vuonna 1993. Vladin puoliso on säveltäjä Marina-Marta Vlad.
Vlad on säveltänyt varsinkin orkesterimusiikkia, kuten sinfonioita ja konserttoja, sekä kamarimusiikkia, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa lukuisia vokaaliteoksia.
HMS Invincible (R05)

| HMS Invincible |
| --- | --- |
 HMS Invincible

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Shipbuilding Limited, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  heinäkuu 1973
Laskettu vesille:  3. toukokuuta 1977
Palveluskäyttöön:  11. heinäkuuta 1980
Poistui palveluskäytöstä:  3. elokuuta 2005
Tekniset tiedot
Uppouma:  22 000 t
Pituus:  209,09 m
Leveys:  35 m
Syväys:  7,5 m
Koneteho:  4 × Rolls-Royce Olympus TM3B -kaasuturbiinimoottoria 97 000 hv (75 MW) 8 × Paxman Valenta -dieselgeneraattoria
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  Laivanmiehistö:57 upseeria, 160 aliupseeria ja 449 miestä Lentomiehistö:84 upseeria, 125 aliupseeria ja 193 miestä
Aseistus
Aseistus:  Sea Dart GWS 30 3 × 30 mm Vulcan Mark 15 Phalanx CIWS 2 × 20 mm GAM-B01 -konetykki Harrier GR.7/9 Sea King ASaC Merlin HM1 -helikoptereita
HMS Invincible (viirinumero R05) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan lentotukialus.
Valmistus

Alus tilattiin 17. huhtikuuta 1973 Vickersin telakalta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1973. Se laskettiin vesille 3. toukokuuta 1977 kumminaan kuningatar Elizabeth II ja otettiin palvelukseen 11. heinäkuuta 1980.
Palvelus

Australian hallitus ilmoitti 25. helmikuuta 1982 kuukausia kestäneiden neuvottelujen päätteeksi olevansa halukas ostamaan Invinciblen 175 miljoonalla punnalla. Puolustusministeriön piti vahvistaa kauppa, jolloin se olisi korvannut Australian laivaston lentotukialuksen HMAS Melbournen. Samassa yhteydessä hankittu alus olisi nimetty HMAS Australiaksi.
Palvelus > Falklandin sota

Argentiina valtasi perjantaina 2. huhtikuuta Falklandin saaret, minkä seurauksena Portsmouthissa ollut Invincible sai aamuyöstä määräyksen valmistautua neljän tunnin varoitusajalla merelle lähtöön. Kello kuusi saivat lomalla olleet miehistönjäsenet määräyksen palata alukselle, jolloin yli 500 henkilöä sai kutsun. Samana päivänä aloitettiin sotavarustuksen siirto alukselle.  Alus saavutti neljän tunnin lähtövalmiuden 4. huhtikuuta ja samana iltäpäivänä pääministeri Margaret Thatcher ilmoitti parlamentille, että Invinciblen johtama laivasto-osasto lähtee Portsmouthista varhain maanantai aamuna 5. huhtikuuta operaatio Corporateksi nimettyyn tehtävään Etelä-Atlantille. Maanantai aamuna kello 10.15 alus irtosi ankkuripaikaltaan.
Invinciblen johtama osasto, johon kuuluivat HMS Hermeksen ja RFA Olmeda, suuntasi kohti Etelä-Atlanttia. Osastoon liittyivät 11. huhtikuuta Kanariansaarten länsipuolella HMS Broadsword ja HMS Yarmouth. Neuvostoliiton pitkän matkan tiedustelukone Tupolev Tu-95 Bear lensi osaston yli 14. huhtikuuta. Seuraavana päivänä osasto ylitti päiväntasaajan ja päiväntasaajakasteeseen liittyen kuningas Neptunus vieraili aluksella. Britannian sotaneuvosto määräsi 20. huhtikuuta armeijan karkottamaan saarille tunkeutuneet Argentiinan joukot.
Palvelus > Kohtalo

Puolustusministeriö ilmoitti 6. kesäkuuta 2005 aluksen poistamisesta lopullisesti palveluksesta 2010. Alus siirrettiin 3. elokuuta 2005 reserviin, jolloin HMS Illustrious vastaanotti alukselta laivaston lippulaivan tehtävät. Alus sijoitettiin poistolistalle joulukuussa 2010 ja tarjoukset tuli toimittaa 5. tammikuuta 2011 mennessä. Puolustusministeriö ilmoitti myyneensä aluksen turkkilaiselle Leyal Ship Recyclinglle Aliağaan Turkkiin, jonne se lähti 24. maaliskuuta 2011 hinattuna Portsmouthista.