stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hocus Pocus (kappale)
Kuvaus

“Hocus Pocusta” on kuvattu “rankaksi kitarariffibiisiksi, jonka repivät rikki (tai sitten pitävät koossa) viheltely, jodlaus, huilu ja kaikenlaiset muut musikaalisen graffitin elementit”. Toinen arvostelija on sanonut, että kappale on kuin nykyajan Teddykarhujen huviretki, jota mikään ei tule keskeyttämään. Akkerman itse on sanonut, että kappale on parodiaa heistä itsestään… “Me kun soitimme kaikenlaista vakavaa monteverdilaista fantasiamusiikkia”. Kyseessä on instrumentaali, jossa on kaikenlaisia hassuja ääniä, joita ei oikeastaan voi kutsua lauluksi. New Musical Expressille Akkerman sanoi, että kyseessä oli vain parodiaa eri rockyhtyeistä.
Kappale on muodoltaan rondo, ja se koostuu voimakkaan rock-sointuriffin ja lyhyiden rumpusoolojen vuorottelusta, joiden lomassa on vaihtelevia “säkeitä”, jotka ovat Thijs van Leerin esittämiä ja sisältävät jodlausta, urkujen soittoa, harmonikan soittoa ja scat-laulua, huiluriffejä ja viheltämistä. Singleversio on huomattavasti typistetty versio albumilla olevasta kappaleesta.
“Hocus Pocus 2” on hieman nopeampi versio, johon on lisätty funk-elementtejä ja lisää rytmiä. Se oli B-puolen kappale Pohjois-Amerikassa albumiversion typistetyn version ollessa A-puoli. Konserteissa Focus esitti “Hocus Pocusta” jopa nopeampana, kuin mitä se oli “Hocus Pocus 2:lla”.
Listasijoituksia > Viikottaiset listat

| Lista (1973) | Sijoitus |
| --- | --- |
Australia (Kent Music Report): 15
Canadian Singles Chart: 18
Alankomaiden Top 100: 9
UK Singles Chart: 20
U.S. Billboard Hot 100: 9
U.S. Cash Box Top 100: 4

| Lista (2010) | Sijoitus |
| --- | --- |
Alankomaiden Top 100: 48
UK Singles Chart: 57
Listasijoituksia > Koko vuoden sijoitus

| Lista (1973) | Sijoitus |
| --- | --- |
Australia : 143
Canada : 152
U.S. Billboard Hot 100: 69
U.S. Cash Box : 58
Käyttö mediassa

Kappaletta on käytetty myös
brittiläisessä Top Gear -autosarjassa yhdellä The Stigin powerkierroksella sarjan 6 jaksossa 1, jossa testataan Mercedes-Benz CLS55 AMG:tä
loppumusiikkina BBC:n TV-sarjan Saxondale toisella tuotantokaudella
elokuvassa The Stoned Age
McDonaldsin vuoden 2008 mainoksessa, joka liittyi Line Rider -sivustoon
vuoden 2010 Niken jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen ”Write the Future” -mainoskampanjassa
sarjassa Kovan onnen kundi kolmannen kauden jaksossa ”Uusi sopimus”
Supernaturalin vuoden 2008 jaksossa ”Ghostfacers”
teinidraamassa Skins – liekeissä jaksossa ”Chris”
kappaletta on sämplätty J. Coleen vuoden 2010 singlelle “Blow up”.
kappaletta ”Hocus Pocus 2” kuullaan videopelissä GuitarFreaks and DrumMania.
kappaletta käytettiin vuoden vuoden 2014 elokuvassa RoboCop, kun Robocop testaa asettaan suurta robottidroonien joukkoa Mattoxia vastaan.
kappaletta käytettiin HBOn sarjassa Vinyl.
kappaletta käytettiin Showtimen sarjan Hävyttömät 7. tuotantokaudella.
kappaletta käytettiin vuoden 2013 dokumenttielokuvassa 1, joka kertoo Formula ykkösistä. Kappale oli taustana autossa Ayrton Sennan aika-ajokierroksella Monacon Grand Prix -kilpailussa.
Hocus Pocus” kuultiin takaa-ajokohtauksissa U&Dave -kanavan vuoden 2016 fantasiakomediasarjan Zapped 3. tuotantokauden jaksossa ”Book”.
Kappale esiintyi näkyvästi Edgar Wrightin vuoden 2017 elokuvan Baby Driver kohtauksessa, ja kappaleen osia on käytetty myös Wrightin vuoden 2007 elokuvassa Hot Fuzz, jonka musiikin on säveltänyt David Arnold.
Käyttö mediassa > Suomen televisiossa

Kappaletta käytettiin tunnuskappaleena vuosina 1973–1983 esitetyssä YLEn TV2:n ohjelmassa Iltatähti.
Focus esiintyi Suomen Televisiossa 29. huhtikuuta 1975 esitetyssä ohjelmassa Plyysiä ja hyvää musiikkia. Yhtyeen repertuaariin kuului myös “Hocus Pocus”. Ohjelma oli nauhoitettu Tanskassa.
Kappale esitettiin lokakuussa 2024 YLEn ohjelmassa Elämäni biisi. Kappaleen oli valinnut ”elämänsä biisiksi” Mato Valtonen, joka kommentoi valintaansa seuraavasti:
»16-vuotiaana elämään tärähti hollantilainen yhtye Focus, joka veti tällaisen täysin mielipuolisen biisin, jossa oli jodlausta, vihellystä ja kaikenlaista sekoilua. Mietin eka, että eihän tällaista biisiä voi tehdä, tämä on liian hullua. Toka reaktio oli, että totta kai näin hullu pitää olla. Se avasi mulle pirun monta lukkoa.»
Aiheesta muualla

Focus: Hocus Pocus, albumiversio
Focus: Hocus Pocus, US single -versio
| n k Focus |
| --- | --- |
 Thijs van Leer  Pierre van der Linden  Menno Gootjes  Udo Pannekeet Jan Akkerman  Hans Cleuver  Martin Dresden  Cyril Havermans  Bert Ruiter  Colin Allen  David Kemper  Philip Catherine  Eef Albers  P. J. Proby  Steve Smith  Bobby Jacobs  Bert Smaak  Jan Dumée  Ruben van Roon  Niels van der Steenhoven 
Studioalbumit:  Focus Plays Focus (In and Out of Focus)  Moving Waves  Focus 3  Hamburger Concerto  Mother Focus  Ship of Memories  Focus con Proby  Focus 8  Focus 9 / New Skin  Focus X  Golden Oldies  Focus 8.5 / Beyond the Horizon  Focus 11  Focus 12 
Livealbumit:  At the Rainbow  Live at the BBC  Live in America  Live in Europe  Live in England 
Singlet:  "House of the King"  "Hocus Pocus"  "Sylvia" 
Katso myös:  Diskografia  Jäsenet  "O Kerstnacht, schoner dan de dagen" 
Thijs van Leer vuonna 1971.
Jan Akkerman Hollannin televisiossa vuonna 1974.
XXXTentacion

| XXXTentacion |
| --- | --- |
 XXXTentacion pidätyskuvassa lokakuussa 2016
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jahseh Dwayne Ricardo Onfroy
Syntynyt: 23. tammikuuta 1998 Plantation, Florida, Yhdysvallat
Kuollut: 18. kesäkuuta 2018 (20 vuotta) Deerfield Beach, Florida
Ammatti:  rap-artisti, lauluntekijä
Puoliso:  Jenesis Sanchez
Lapset:  Gekyume Onfroy
Muusikko
Taiteilijanimi:  XXXTentacion   X   XXX   Triple X   Young Dagger Dick
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2013–2018
Tyylilajit:  rap, hip hop, trap
Soittimet:  kitara, piano ja rumpu 
Levy-yhtiöt:  Bad Vibes Forever  Caroline Empire  Capitol
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jahseh Dwayne Ricardo Onfroy (23. tammikuuta 1998 – 18. kesäkuuta 2018), taiteilijanimeltään XXXTentacion, oli yhdysvaltalainen rap-artisti ja sanoittaja. Hän syntyi ja asui elämänsä Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Onfroy nousi julkisuuteen SoundCloud-palvelussa julkaisemista kappaleistaan keväällä 2014. Hän julkaisi lyhyen uransa aikana kaksi studioalbumia, debyyttialbumin 17 vuonna 2017 ja toisen albumin, Yhdysvalloissa listaykköseksi nousseen ? seuraavana vuonna. Onfroy ammuttiin kuoliaaksi ryöstön yhteydessä 20 vuoden ikäisenä kesäkuussa 2018.
Lapsuus

Jahseh Dwayne Ricardo Onfroy syntyi Plantationin kaupungissa eteläisessä Floridassa 23. tammikuuta 1998. Hänen äitinsä oli lapsen saadessaan vasta teini-ikäinen ja oli tekemisissä poikansa kanssa vain ajoittain. Onfroy kasvoi isoäitinsä ja perheen tuttavien luona. Kouluaikoinaan Onfroylla oli ongelmia väkivallan kanssa ja hänet erotettiin peruskoulusta tappelemisen takia. Myöhäisessä vaiheessa teini-ikää hän asui räppäri Denzel Curryn kanssa.
Musiikkiura

Onfroy alkoi teini-ikäisenä keskittyä musiikin tekemiseen. Hänen edustamansa musiikkityyli on tunnettu nimellä SoundCloud Rap, jonka on kuvailtu yhdistävän piirteitä esimerkiksi hardcore hip hopista, grungesta ja indie-musiikista. Hänen debyyttialbuminsa 17 kappaleet käsittelivät muun muassa masennusta ja ahdistusta. Albumista tuli suosittu ja se ylsi Yhdysvaltain albumilistalla toiselle sijalle. Suosion siivittämänä Onfroy solmi kuuden miljoonan dollarin levytyssopimuksen oman levy-yhtiönsä ja Caroline Recordsin välillä.
Menestyksensä ohella Onfroylla oli jatkuvia ongelmia lain kanssa. Häntä oli syytetty esimerkiksi raskaana olleen naisen pahoinpitelystä, kotiväkivallasta ja oikeudenkäynteihin liittyviin todistajiin vaikuttamisesta. Onfroyta ei kuitenkaan tuomittu, ja hän itse kutsui syytteitä tekaistuiksi. Huomiota herätti myös vuonna 2017 julkaistu musiikkivideo, jossa kuvataan valkoihoisen lapsen hirttämistä. Onfroy itse kuitenkin huomautti, että lapsi elää edelleen, kun taas videolla nähdyt kolme tummaihoista ihmistä, kuten Emmett Till ja Philando Castile, kuolivat ihan oikeasti. Kohuista huolimatta Onfroyn toinen albumi ? nousi julkaisun jälkeen maaliskuussa 2018 Billboard 200 -listalla ykköseksi.
Kuolema

18. kesäkuuta 2018 Jahseh Onfroyta ammuttiin ryöstön yhteydessä moottoripyöräkaupan ulkopuolella Floridassa. Tämä tapahtui Onfroyn ollessa BMW i8 -merkkisessä autossaan. Ampumisesta on pidätetty neljä henkilöä, joista silminnäkijöiden mukaan ainakin kaksi ampui. Ampujat myös varastivat räppärin Louis Vuitton -merkkisen laukun, jossa oli 50 000 USA:n dollaria. Onfroy kuoli saamiinsa vammoihin ja julistettiin kuolleeksi sairaalassa.
Diskografia > Studioalbumit

17 (2017)
? (2018)
Skins (2018)
Bad Vibes Forever (2019)
LOOK AT ME: THE ALBUM (2022)
Diskografia > Mixtapet

XXX (UNMASTERED) (2014)
Revenge (2017)
Diskografia > EP:t

XXX (2014)
Ice Hotel (2014)
The Fall (2014)
rare (2014)
ItWasntEnough (2016)
Willy Wonka Was a Child Murderer (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta XXXTentacion Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Glenn Grothman

Glenn Grothman
Glenn Grothman (s. 3. heinäkuuta 1955 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko.
Grothman väitteli oikeustieteen tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta, Madisonista vuonna 1983. Hän kuului Wisconsinin edustajainhuoneeseen vuosina 1993–2004 ja Wisconsinin senaattiin vuosina 2004–2014. 1990-luvulla hän sijoittui vertailussa Wisconsinin osavaltiollisen lainsäädäntöelimen konservatiivisimmaksi jäseneksi.
Grothman on esittänyt kiisteltyjä lausuntoja muun muassa syyttäessään Lyndon Johnsonin toimenpiteitä köyhyyttä vastaan siitä, että ne olivat poistaneet miesten elämästä tarkoituksenmukaisuuden. Grothman on vastustanut palkkatasa-arvoa koskevaa lainsäädäntöä sillä perusteella, että rahan voidaan hänen mukaansa katsoa olevan tärkeämpää miehille. Hän on kritisoinut koulujen seksuaalivalistusta, koska hänen mukaansa homoseksuaaliset opettajat haluaisivat useampien lasten tulevan homoseksuaaleiksi. Vuonna 2020 Grothman oli vertailussa Donald Trumpin kannoille kaikkein uskollisin kongressiedustaja.
Stan Lee

| Stan Lee |
| --- | --- |
 Stan Lee vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1922 New York City, New York
Kuollut: 12. marraskuuta 2018 (95 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Taiteilija
Salanimi:  Stan Lee
Ala:  sarjakuvat
Palkinnot
 Eisner-palkinto 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
therealstanlee.com
Stan Lee (28. joulukuuta 1922 New York City, New York – 12. marraskuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia), syntyjään Stanley Martin Lieber, oli yhdysvaltalainen sarjakuvien käsikirjoittaja ja toimittaja. Hän loi, yleensä Jack Kirbyn tai Steve Ditkon kanssa, Marvel Comics -sarjakuvayhtiölle useita supersankareita ja supersankariryhmiä, joista merkittävimmät ovat Ihmeneloset, Hulk, Thor, Hämähäkkimies, Ryhmä-X, Daredevil ja Rautamies. Hänen menestyksensä auttoi Marvelia kasvamaan pienestä kustantamosta suureksi sarjakuvayhtiöksi.
Kirjallisuutta

Ilpo Lagerstedt: Supersankarit.  Kirjastopalvelu Oy, 1991.  ISBN 951-692-273-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stan Lee Wikimedia Commonsissa
Stan Lee.org
Stan Lee Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
NNDB: Stan Lee
Stan Leen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia 2  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Trove 2  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Stan Lee San Diegon Comic-Conissa vuonna 1975
Animaatio

Kuvasarja animaatiota varten
Animaatio edellisestä kuvasarjasta
Animaatio (latinan sanasta animatio ’elävöittäminen’) on tekniikka, jossa elokuva tai jokin muu liikkuvaa kuvaa sisältävä tallenne toteutetaan käyttämällä esimerkiksi piirroksia, nukkeja tai tietokonegrafiikkaa. Animaatio voidaan valmistaa kuvaamalla peräkkäin piirrettyjä pieniä muutoksia sisältäviä kuvia filmille tai videolle tai vastaavasti tekemällä pieniä muutoksia fyysiseen malliin (esimerkiksi esineeseen, animaationukkeen tai vahaan) ja kuvaamalla muutokset. Kun kuvattu tallenne näytetään normaalinopeudella, peräkkäin nopeasti vaihtuvat kuvat luovat illuusion liikkeestä. Animaatio voidaan toteuttaa myös tietokoneen avulla.
Animaation historia > Esihistoria

Muinaisten luolamaalausten eläimillä saattaa olla monta päätä ja jalkaa, ja jotkut ovat arvelleet, että tällaiset kuvat antoivat lepattavan soihdun valossa tarkoituksellisesti vaikutelman laukkaavasta eläimestä. Joissakin ranskalaisissa ja Pyreneiltä löydetyissä esihistoriallisissa luulevyissä on eri puolilla kuva eläimestä eri asennossa. On ehdotettu, että tällaisia esineitä pyöritettiin narussa ja saatiin vaikutelma liikkeestä. Iranista Shahr-e Sukhtehin kaupungista yli 4 000 vuoden takaa on löydetty savimalja, jonka pinnalle oli maalattu pukki liikeradan eri vaiheissa. Nopeasti pyöritettynä tällainen malja olisi saanut pukin loikkimaan paikallaan.
Animaation historia > Animaation synty 1800-luvulla

Fenakistoskoopin kiekko vuodelta 1893 ja näkymä, kun sitä pyöritetään.
Euroopassa oli katseltu jo 1600-luvulla pieniä selattavia vihkosia, joiden avulla esitettiin etenkin pornografisia animaatioita. 1800-luvulla viktoriaanisissa salongeissa olivat suosittuja taikalyhtyesitykset, joissa heijastettiin yleisön nähtäville kuultokuvia. Tuolloin oli jo huomattu, että näyttämällä nopeasti peräkkäin kuvia toiminnan eri vaiheista saatiin aikaan vaikutelma liikkeestä. Joseph Plateau keksi vuonna 1832 fenakistoskoopin ja William George Horner vuonna 1834 zoetroopin, joitka hyödynsivät tätä periaatetta. Näissä kummassakin vain yksi tai muutama henkilö kerrallaan pystyi katsomaan elävöitettyä kuvaa. Näitä vekottimia käytettiin tivoleiden ohjelmanumeroina ja torien markkinahuvina.
Ranskalainen Émile Reynaud kehitti vuonna 1876 praksinoskoopin, jossa liikkuvat kuvat pystyttiin vihdoin heijastamaan taikalyhdyn tavoin kankaalle, suuremman yleisön nähtäväksi. Praksinoskoopissa piirrokset oli sijoitettu pyörivälle rummulle, ja ne heijastettiin valkokankaalle peilien avulla. Reynaudin Theatre optiquessa oli mukana myös musiikkia ja tehosteääniä, ja hänen animaatioissaan oli juoni.
Animaation historia > Kehitys 1900-luvun alussa

Ensimmäinen kokonaan animaatiolle perustunut elokuva oli ilmeisesti James Stuart Blacktonin 1906 valmistunut Noiduttu hotelli, jossa esineet oli saatu liikkumaan stop motion -tekniikalla. Blackton kuvasi samana vuonna myös ensimmäisenä varsinaisena piirroselokuvana pidetyn Humorous Phases of Funny Faces -filmin.
Pilapiirtäjänä aloittanut Émile Cohl oli yksi ranskalaisen animaation perustajia. Hän aloitti vuonna 1908 tekemällä liitutauluanimaatioita, jotka perustuivat tikku-ukkohahmojen muodonmuutoksiin. Sen jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja teki siellä animaatiosarjaa Newlyweds, joka sai paljon jäljittelijöitä.
Yhdysvaltalainen Winsor McCay valmisti vaudeville-numeroiden vetonauloiksi animaatioitaan ja teki useita animaatioon liittyneitä keksintöjä, muun muassa avainpiirrosten ajatuksen. Hänen tunnetuin animaationsa on Dinosaurus Gertie (1914).
Argentiinassa Quirino Cristiani teki mahdollisesti maailman ensimmäisen kokoillan animaation El Apóstol (1917) ja ensimmäisen kokoillan äänianimaation Peludópolis (1931). Kumpikin elokuva on jo tuhoutunut.
Vuonna 1919 Pat Sullivan kehitti ilkikurisen kissan nimeltä Felix, jota piirtämään hän otti studiolleen Otto Messmerin. Felix oli ajalleen poikkeuksellisen ilmeikäs hahmo, joka myös tiesi olevansa piirroshahmo piirretyssä maailmassa ja pystyi hyödyntämään sitä kekseliäästi. Sullivan ei kuitenkaan siirtänyt Felixiä väri- ja äänielokuvaksi, mikä lopetti sen suosion.
Newyorkilaiset Max ja Dave Fleischer loivat animaation supertähdet Koko-klovnin (Out of the Inkwell, 1919), Betty Boopin (1930) ja Kippari-Kallen (1929). He valmistivat myös historian toisen kokoillan värianimaation Gulliverin retket (1939). Fleischerit toimivat alalla yli kaksikymmentä vuotta, mutta he eivät suostuneet valmistamaan mitään oheistuotteita ja jäivät Disneyn varjoon.
Animaation historia > Disney

Yhdysvaltalainen Walt Disney aloitti animaatiouransa Liisasta Ihmemaassa (1924), kehitti Oswald-jäniksen 1927 ja lopulta läpimurtohahmonsa Mikki Hiiren. Disneyn Höyrylaiva Ville (1928) oli edistynyt äänianimaatio, joka nosti animaation tunnustetuksi teatteriviihteeksi. Disney perusti Disney-yhtiöt ja nousi 1930-luvulla Hollywoodin suurimmaksi itsenäiseksi elokuvatuottajaksi. Disneyn studio teki vuonna 1937 maailman ensimmäisen kokoillan värianimaatioelokuvan Lumikki ja seitsemän kääpiötä. Sen jälkeen Disney on tuottanut useita klassikon asemaan nousseita kokoillan animaatioita ja niiden lisäksi paljon lyhytanimaatioita ja myös sota-animaatioita. Disney on säilyttänyt asemansa johtavana animaatiotalona vielä nykyaikanakin.
Animaation historia > Warner, MGM ja UPA

Yhdysvalloissa lyhyitä piirroselokuvia tekivät 1930-luvulta alkaen myös Warner Bros., Metro-Goldwyn-Mayer ja United Pictures of America.
Warner aloitti animaatiotuotantonsa 1930, ja se keskittyi Merrie Melodies- ja Looney Tunes -lyhytfilmisarjoihin. Warnerin animaatiot olivat Disneyyn verrattuna räväkämpiä, ja 1940-luvulla ne alkoivat ottaa mallinsa screwball-komedioista. Warnerin tunnetuimpia animaatiohahmoja ovat Väiski Vemmelsääri, Repe Sorsa sekä Kelju K. Kojootti ja Maantiekiitäjä, ja merkittävimpiä tekijöitä Chuck Jones, Friz Freleng ja Tex Avery sekä ääninäyttelijä Mel Blanc. MGM:n animaatio-osaston tunnetuimpia tekijöitä olivat Tex Avery sekä Hanna-Barbera-kaksikko, ja sen tunnetuimpia hahmoja Lurppa, Susi sekä Tom ja Jerry.
Yhdysvalloissa teatterilyhytanimaatioiden tekeminen lopetettiin liian kalliina vuonna 1957. Sen jälkeen piirrosfilmien julkaisu siirtyi televisioon, ja niitä alettiin tehdä paljon aiempaa halvemmalla. Menestyneimpiä piirrossarjoja oli Hanna-Barberan Kiviset ja Soraset, jota alettiin esittää televisiossa 1960.
Animaation historia > 1990-luvun uudet aikuisten televisiosarjat

1970- ja 1980-luvuilla yhdysvaltalaisen television piirrosohjelmista oli lasten suojelemiseksi karsittu kaikki väkivaltaan viittaavakin, eikä niissä ollut aiempaa pilkallisuuttakaan. Kaapelikanavilla alkoi kuitenkin 1980-luvun lopulla nousta uusi animaattorisukupolvi, joka palautti animaatioon sen alkuaikojen hillittömyyden, tosin näiden uusien sarjojen animaation laatuun ei kiinnitetty paljon huomiota. Näistä uusista, usein poliittisesti epäkorrekteista ja kantaa ottavista, aikuisille suunnatuista sarjoista tunnetuimpia ovat Simpsonit, South Park, Ren ja Stimpy sekä Beavis ja Butt-head.
Animaation historia > Eurooppa

Saksalainen mainosanimaatio oli 1920-luvulla rohkean kokeilevaa. Oskar Fischingeristä tuli 1930-luvulla merkittävä animaattori Saksassa, mutta hän joutui poistumaan Yhdysvaltoihin 1936 jouduttuaan natsihallinnon epäsuosioon. Adolf Hitler piti Disneyn piirroselokuvista, ja Joseph Goebbels perusti vuonna 1940 saksalaisen animaatioteollisuuden. Sodan jälkeen DDR:ssä animaatio sai valtion tukea, ja siellä tuotettiin esimerkiksi Nukkumatti-sarjaa (1959–). Länsi-Saksan tunnetuimpia animaatiosarjoja oli Nikke Knatterton (1978).
Britannian tunnetuimpia animaatioelokuvia ovat olleet esimerkiksi Eläinten vallankumous (1954), Keltainen sukellusvene (1968), sekä Aardmanin tuottamat Wallace ja Gromit -vaha-animaatiot (1989–).
Ranskassa Paul Grimault oli 1940-luvulla maan tunnetuimpia animaatioelokuvien tekijöitä. Hänen jälkeensä tärkeimmät ranskankieliset animaatiot valmistettiin Belgiassa, tunnetuimpina Tintin, Asterixin ja Strumffien sarjakuvista mukaillut tarinat.
Neuvostoliitossa kehitettiin omaperäinen, pehmeä tapa kuvata liikettä, josta tuli maan animaation tunnusmerkki. Alkuvuosikymmeninä animaation tehtävä oli tuottaa materiaalia kommunismin rakentamiseksi. Myöhemmin maassa alettiin käyttää paljon rotoskooppausta. Piirrosmainen animaatio alkoi nousta maassa 1960-luvulla. Yksi maan arvostetuimmista animaationtekijöistä oli Juri Norstein 1960-luvun lopulta alkaen.
Tšekkoslovakian tunnetuimpia ja kansainvälisesti arvostetuimpia animaattoreita oli nukkeanimaattori Jiří Trnka (1912–1969). Lastenanimaatioista tunnetuimpia on Zdeněk Milerin Myyrä (1956–).
Animaation historia > Suomi

Animaatiota on Suomessa tehty melko pienimuotoisesti, ja tekijöitä on aina ollut vähän. Animaattoreiden suurin työllistäjä on ollut televisio ja varsinkin lastenohjelma Pikku Kakkonen, jossa on esitetty muun muassa Camilla Mickwitzin ja Heikki Partasen lyhyitä pala-animaatioita.
Animaation pioneeri Suomessa oli Ola Fogelberg, Pekka Puupään luoja. Fogelberg teki 1920-luvulla viisiminuuttisen Puupää-piirrosfilmin, joka ei kuitenkaan tiettävästi ole säilynyt jälkipolville. Vuonna 1953 ilmestyneen elokuvan Lentävä kalakukko alkutekstit esitettiin animaationa, jossa kalan päällä ja pyrstöllä varustettu pahvijuna liikkui eteenpäin, esiintyjien nimet vuorollaan vaunuissa.
Animaation kukoistuskausi Suomessa oli 1970-luku, jolloin pala-animaatio tuli suosituimmaksi animaatiotekniikaksi. Riitta Nelimarkka teki 1970-luvulla yhdessä Jaakko Seeckin kanssa useita pitempiä animaatioelokuvia, kuten 1979 valmistuneen Seitsemän veljestä. Heikki Prepula on tehnyt pala-animaatiota 1960-luvun lopulta lähtien, muun muassa Kössi Kenguru.
Selluloidianimaatiota Suomessa on tehnyt trikkikuvaajana tunnettu Jan-Eric Nyström. Hänen tunnetuin animaatioelokuvansa on 1974 valmistunut Kidnapping. Tietokoneanimaation edelläkävijä Suomessa oli Tööt-Filmi Oy, jonka tuottamista animaatioelokuvista tunnetuin on 1982 valmistunut Mennyt Manner. Suomalaisista nukkeanimaation tekijöistä tunnetuin on Katariina Lillqvist, jonka animaatio Tyttö ja sotamies (1996) palkittiin Tampereen lyhytelokuvajuhlilla. Lumifilm Oy on tuottanut nukkeanimaatiosarjat Turilas ja Jäärä (2001) sekä Urpo ja Turpo (1996–1997).
Suomalainen animaatio on 1990-luvulta lähtien kokenut uuden nousun, mikä johtuu sekä alan opetustarjonnan kasvusta että erilaisten tietokoneavusteisten animointiohjelmien kehityksestä. Vuonna 2001 aloitti tietokoneanimoitu Itse valtiaat -satiirisarja, ja sarjan tekijöiltä valmistui vuonna 2006 ensimmäinen kokopitkä tietokoneanimaatioelokuva Keisarin salaisuus. Vuonna 2007 valmistunut Röllin sydän on osittain suomalaisten tekemä kokoillan piirretty. Vuonna 2008 ilmestyi suomalais-tanskalais-irlantilais-saksalaisena yhteistyönä valmistunut elokuva Niko – Lentäjän poika, josta tuli myös kaikkien aikojen laajimmalle levitetty suomalainen elokuva, sillä sen markkinointioikeudet on myyty jo yli sataan maahan.
Animaation historia > Japani

Toisen maailmansodan jälkeen japanilainen animaatio, anime, alkoi kehittyä voimakkaasti. Osamu Tezuka antoi töillään animelle suuntaviivat. Japanista on tullut animaation suurvalta, ja siellä tuotetaankin animaatiota enemmän kuin missään muualla. Maailmanlaajuisesti tunnettuja anime-elokuvia ovat esimerkiksi Akira, Ghost in the Shell – aaveääni ja Henkien kätkemä.
Animaation historia > Tietokoneanimaatio

Tietokoneanimaatio sai alkunsa vuonna 1967, kun yhdysvaltalaiset Charles Csuri ja James Shaffer julkaisivat kymmenminuuttisen Hummingbird-animaationsa. Sen jälkeen lyhytanimaatioita alettiin tehdä muissakin maissa. Vuonna 1982 Disney julkaisi tietokonegrafiikkaa käyttävän tieteiselokuvan Tron, jota oli valmistettu seitsemän vuoden ajan. Pixar-animaatiostudio julkaisi ensimmäisen kokonaan tietokoneella tehdyn kokoillan animaatioelokuvan Toy Story – leluelämää vuonna 1995.