stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Repulse (1916)

| HMS Repulse |
| --- | --- |
 HMS Repulse

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank, Skotlanti
Kölinlasku:  25. tammikuuta 1915
Laskettu vesille:  8. tammikuuta 1916
Palveluskäyttöön:  18. elokuuta 1916
Loppuvaihe:  upotettu 10. joulukuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  31 592 t
Pituus:  242,07 m
Leveys:  27,42 m
Syväys:  9 m
Koneteho:  112 000 shp (83,5 MW)
Nopeus:  31,7 solmua
Miehistöä:  1 181
Aseistus
Aseistus:  6 × 15"/42 (381 mm) BL-tykkiä 9 × 4" (102 mm) tykkiä 8 × 4" ilmatorjuntatykkiä 24 × QF 2 naulan -ilmatorjuntatykkiä 8 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 21" torpedoputkea 4 lentokonetta
HMS Repulse oli Britannian kuninkaallisen laivaston Renown-luokan taisteluristeilijä, joka rakennettiin John Brown and Companyn telakalla Clydebankissa Skotlannissa. Alus otettiin palveluskäyttöön 18. elokuuta 1916, jolloin se liitettiin Suuren laivaston 1. Taisteluristeilijäviirikköön.
Ensimmäinen maailmansota

Alus liitettiin 18. elokuuta 1916 palvelukseen otettaessa Suuren laivaston 1. taisteluristeilijäviirikköön Scapa Flow’hun.
Skagerrakin taistelussa kärsittyjen taisteluristeilijätappioiden vuoksi laivaston komentaja John Jellicoe ehdotti lokakuussa 1916 Renown-luokan taisteluristeilijöiden panssaroinnin lisäämistä. Ehdotus hyväksyttiin, minkä seurauksena Repulse palasi kuukauden päästä Rosythin telakalle. Alukseen lisättiin kaksi tuumaa panssariterästä konehuoneiden yläpuolelle ja kylkipanssareita kasvatettiin viisi jalkaa kummallakin kyljellä, minkä lisäksi kyljen panssarin vahvuutta lisättiin tuumalla peräsimen kohdalla sekä kahdella tuumalla ammusvarastojen kohdalla ja tulenjohtotornin alaosassa. Näiden lisäksi alakantta paksunnettiin A- ja B-tornien välistä 2,5 tuumaa ja tornien asennusrenkaita vahvennettiin. Panssaroinnin lisäys kasvatti aluksen uppoumaa 550 tonnia, mikä tasattiin pienentämällä öljytankin kokoa. Koeajojen jälkeen etummaista savupiippua pidennettiin kuusi jalkaa vähentämään savujen aiheuttamaa haittaa.
Repulse liitettiin 17. marraskuuta 1917 1. taisteluristeilijä- ja 1. taistelulaivaviiriköstä koottuun laivasto-osastoon, jonka tehtävänä oli suojata HMS Courageousin ja HMS Gloriousin matkaa Heligoland Bightiin tuhoamaan alueella olleita keveitä Saksan keisarikunnan laivaston aluksia. Matkan aikana Repulse kohtasi alueella partioineet saksalaiset taistelulaivat SMS Kaiserin ja SMS Kaiserinin sekä taistelulaivojen suojana olleet kevyet risteilijät. Repulse osui saksalaiseen kevyeen risteilijään SMS Königsbergiin.
Sotien välillä

Repulse poistettiin palveluksesta ja siirrettiin telakalle Portsmouthiin 2. joulukuuta 1918. Alus palasi palvelukseen 1. tammikuuta 1921 ja liitettiin Atlantin laivastoon.
Telakalla aluksen kuuden tuuman kylkipanssarit korvattiin yhdeksän tuuman panssareilla. Vyön yläpuolelle asennettiin poistettu kuuden tuuman vyö lisäsuojaksi. Tämä lisäsi aluksen uppoumaa 4 300 tonnilla. Samalla modernisoitiin vanhat torpedovyöt, jolloin aluksen leveys kasvoi. Aluksella olleet vedenalaiset torpedoputket korvattiin neljällä parilla torpedoputkia ylemmällä kannella. Aluksen etäisyysmittarit, tulenjohtolaitteet ja etsintävalot uudistettiin.
Aluksen palvelus muodostui merimahdin esittelyristeilyiksi, joita se teki kesäkuuhun 1932 saakka. Merkittävin näistä risteilyistä oli maailmanympärimatka marraskuusta 1923 syyskuuhun 1924, mihin osallistui Repulsen lisäksi Kuninkaallisen laivaston lippulaiva taisteluristeilijä HMS Hood sekä keveitä risteilijöitä.
Alus siirrettiin kesäkuussa 1932 reserviin odottamaan Portsmouthin telakalle pääsyä, mihin se siirrettiin seuraavan vuoden huhtikuussa. Vuosia kestäneiden muutostöiden jälkeiset koeajot saatiin suoritettua ja alus palasi palvelukseen 14. tammikuuta 1936.
Repulse sai määräyksen liittyä Välimeren laivastoon ja aloitti purjehduksen 8. kesäkuuta. Alus palveli Välimerellä elokuuhun 1938, kunnes HMS Malaya vapautti sen. Välimerellä alus osallistui Espanjan sisällissotaan sekä Palestiinan levottomuuksiin kesällä 1938. Englantiin palattuaan se oli jälleen huollossa lokakuusta 1938 maaliskuuhun 1939, minkä jälkeen se liitettiin osaksi Kotilaivastoa.
Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan puhjetessa Repulse palveli edelleen Kotilaivastossa. Alus osallistui Saksan laivaston kaappareiden tuhoamiseen ja niiden avomerelle pääsyn estämiseen, kunnes se liitettiin lokakuussa Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, jossa sen tehtävänä oli suojata Halifaxista kotimaahan kulkevia saattueita aina joulukuuhun 1939 saakka.
Palattuaan Kotilaivastoon Repulse osallistui Atlantin, Jäämeren ja Pohjanmeren pohjoisosien valvontaan etsien saksalaisia pinta-aluksia alueelta, mutta ei osallistunut taistelutoimiin. Tänä aikana alus osallistui Jan Mayenille purjehtineen hyökkäysosaston suojaamiseen sekä taisteluun Norjasta.
Repulse määrättiin elokuussa 1941 suojaamaan saattuetta, joka kiersi Hyväntoivonniemen. Aluksen saapuessa Durbaniin, se liitettiin 3. lokakuuta osaksi Itä-Intian osastoa. Hiljaiselon jälkeen alus liitettiin 11. marraskuuta erikoisiskuosastoon, jonka tehtävänä oli hillitä japanilaisten toimintaa lounaisella Tyynellämerellä.
Alus liitettiin Colombossa osaksi Force Z:aa. Se purjehti Singaporeen, mihin se saapui 2. joulukuuta yhdessä HMS Prince of Walesin kanssa. Kun saatiin tieto japanilaisten maihinnoususta Malaijaan Force Z purjehti 8. joulukuuta Singaporesta hyökätäkseen maihinnousujoukkojen kimppuun. Japanilaiset lentokoneet yllättivät ja upottivat 10. joulukuuta osaston Malakan niemimaan koillispuolella. Repulseen osui ainakin viisi torpedoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMS Repulse (1916) Wikimedia Commonsissa
Maritimequestin kuvagalleria HMS Repulse (englanniksi)
Force Z Survivors Association (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
HMS Repulsen palvelushistoria
Renown-luokan taisteluristeilijät
Oahun edustalla vuonna 1924.
HMS Repulseen osuu juuri pommi kuvan alalaidassa
Karl-Hans Riehm

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | moukari |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Praha 1978 | moukari |  |
Karl-Hans Riehm (s. 31. maaliskuuta 1951 Konz, Länsi-Saksa) on Länsi-Saksaa edustanut moukarinheiton olympiamitalisti ja maailmanennätysmies.
Riehm heitti ensimmäisen kerran yli 70 metrin rajan vuonna 1971. Münchenin olympialaisissa 1972 hän sijoittui kymmenenneksi. Rehlingenissä 19. toukokuuta 1975 hän paransi kolme kertaa maailmanennätystä ja heitti kaikilla kuudella heitollaan yli entisen ennätyksen: 76,70 – 77,56 – 77,10 – 78,50 – 77,16 – 77,28. Montrealin olympialaisissa 1976 hän sijoittui neljänneksi jääden vain kahden senttimetrin päähän pronssimitalista. Vuonna 1978 hän heitti Heidenheimissa maailmanennätyksen 80,32 ja saavutti Prahan EM-kilpailuissa 1978 pronssia. Moskovan olympialaisiin 1980 hän ei päässyt osallistumaan länsimaiden boikotin vuoksi.
Helsingin MM-kilpailuissa 1983 Riehm sijoittui seitsemänneksi. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän saavutti hopeaa tuloksella 77,98 häviten Suomen Juha Tiaiselle 10 senttimetriä.
Anfisa Reztsova

Anfisa Reztsova (vasemmalla) vuonna 2009.
| Mitalit> Maa:  Neuvostoliitto /  Venäjä.Naisten Maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Neuvostoliitto /  Venäjä.Naisten Maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Neuvostoliitto /  Venäjä.Naisten Maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:  Neuvostoliitto /  Venäjä> Naisten Maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Calgary 1988 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Hopeaa | Calgary 1988 | 20 km (v) |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Seefeld 1985 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Kultaa | Obersdorf 1987 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Kultaa | Ramsau 1999 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Hopeaa | Obersdorf 1987 | 5 km (p) |  |
|  Hopeaa | Obersdorf 1987 | 20 km (v) |  |
Naisten Ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Albertville 1992 | 7,5 km |  |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Pronssia | Albertville 1992 | 3 × 5 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Novosibirsk 1992 | joukkuekilpailu |  |
Anfisa Anatoljevna Reztsova (ven. Анфи́са Анато́льевна Резцо́ва, o.s. Romanova (ven. Рома́нова), 16. joulukuuta 1964 Jakimets – 19. lokakuuta 2023) oli venäläinen maastohiihdon ja ampumahiihdon olympiavoittaja.
Anfisa Reztsova on ainoa urheilija, joka on voittanut olympiakultaa sekä maastohiihdossa että ampumahiihdossa. Hän hiihti jo nuorten sarjassa maastohiihdon maailmanmestariksi ja aikuisten sarjaan siirryttyään voitti Seefeldin MM-kisoissa 1985 viestihiihdon maailmanmestaruuden. Oberstdorfin MM-kisoissa 1987 Reztsova hiihti jälleen viestin maailmanmestariksi ja sai kaksi hopeamitalia henkilökohtaisilla matkoilla. Calgaryn 1988 olympialaisissa Reztsova sai kolmannen viestin arvokisavoittonsa ja kolmannen henkilökohtaisen hopeamitalinsa.
Calgaryn kisojen jälkeiset vuodet Reztsova oli poissa kilpaladuilta ja synnytti lapsen, mutta miehensä – entisen ampumahiihtäjän – rohkaisemana hän vaihtoi lajia ampumahiihtoon. Albertvillen 1992 kisoissa naisten ampumahiihto oli ensimmäistä kertaa kisaohjelmassa ja Reztsova voitti naisten ensimmäisen ampumahiihdon olympiakultamitalin, kun hän 11. helmikuuta 1992 oli paras 7,5 kilometrin kilpailussa. Hän voitti Saksan Antje Miserskyn – myös maastohiihdon MM-mitalistin – 15,9 sekunnilla vaikka joutui kiertämään kolme sakkokierrosta. Viestissä Reztsova sai pronssia. Hän nosti keskimmäisellä osuudella IVY:n joukkueen johtoon, mutta ankkuriosuudella Ranska ja Saksa nousivat edelle. Lillehammerin 1994 olympiakisoissa Reztsova hiihti viestin ankkurina osuutensa nopeammin kuin kukaan muu koko kisassa, ja Venäjä voitti kultaa ennätyksellisellä kolmen minuutin ja 57 sekunnin erolla seuraavaan joukkueeseen.
Välivuosien jälkeen Reztsova palasi vielä maastohiihtäjäksi ja voitti viestin maailmanmestaruuden Ramsaussa 1999.
Reztsovan tytär Darja Virolainen on ollut Venäjän maajoukkuetasoinen ampumahiihtäjä, mutta on nykyisin Suomen kansalainen.
Saavutukset > Maastohiihdossa

Olympiakisat Calgaryssa 1988
Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
Hopeaa 20 kilometrillä
MM-kisat Seefeldissä 1985
Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
Viides 20 kilometrillä
MM-kisat Oberstdorfissa 1987
Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
Hopeaa 5 kilometrillä (perinteinen hiihtotyyli)
Hopeaa 20 kilometrillä (vapaa hiihtotyyli)
Neljäs 10 kilometrillä (perinteinen hiihtotyyli)
MM-kisat Ramsaussa 1999
Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
Neljäs takaa-ajossa
Viides 15 kilometrillä (vapaa hiihtotyyli)
Maailmancupissa
Kokonaiskilpailun toinen 1986/1987
Saavutukset > Ampumahiihdossa

Olympiakisat Albertvillessa 1992
Kultaa 7,5 kilometrillä
Pronssia 3 x 5 kilometrin viestissä
Olympiakisat Lillehammerissa 1994
Kultaa 4 x 5 kilometrin viestissä
MM-kisat Novosibirskissa 1992
Hopeaa joukkuekilpailussa
Maailmancupissa
Kokonaiskilpailun voitto 1991/1992
Kokonaiskilpailun voitto 1992/1993
Seppo Repo

| Seppo Repo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1947 Liperi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hodo
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1968–1989
Seurat:  SaPKo, (SM-Sarja) Jokerit, (SM-sarja) Karhu-Kissat, (SM-sarja) HJK, (SM-sarja) TPS, (SM-sarja) Phoenix Roadrunners, (WHA) Kokudo Keikaku (Japani) EHC 70 München, (Eishockey-Bundesliga) Herning IK, (Superisligaen)
Valmennusura
Vuodet:  1992–1994, 1996–2002
Seurat:  KooKoo, Herning IK, KJT
Seppo Hannu Antero Repo (s. 21. syyskuuta 1947 Liperi, Suomi) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia Pohjois-Amerikan ammattilaisliigoissa.
Pelaajaura

Repo aloitti pääsarjauransa Savonlinnan SaPKossa 1968. Kahden kauden päästä Repo siirtyi Helsinkiin, jossa pelasi yhden kauden Jokereissa, Karhu-Kissoissa ja HJK:ssa. Kaudet 1973–1976, 1977–1978 ja 1981–1983 hän pelasi TPS:ssa. Repo voitti yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä neljä mitalia. Hän pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 353 runkosarjaottelua tehoin 239 + 153. Pudotuspeleissä hän teki 22 ottelussa pisteet 9 + 9.
Ulkomailla Repo pelasi useassa eri maassa. Vuonna 1976 hän siirtyi WHA-liigan Phoenix Roadrunnersiin. Joukkueessa pelasivat myös Pekka Rautakallio, Lauri Mononen ja Juhani Tamminen. Repo, Mononen ja Tamminen pelasivat samassa ketjussa nimeltä "Lappline". WHA:ssa Repo sai aikaan 80 ottelussa tehot 29 + 31. Pohjois-Amerikan kauden jälkeen Repo siirtyi TPS:n kautta kahdeksi vuodeksi Japanin liigan Kokudoon. Tämän jälkeen hän pelasi vuoden Saksan EHC Münchenissä ja vielä 1986–1987 Tanskan liigan Herning IK:ssa.
Repo edusti Suomea kahdeksan kertaa MM- ja kerran olympiatasolla. Yhteensä hän pelasi 170 A-maaottelua saldolla 39 + 26.
Valmennusura

Peliuransa jälkeen Repo on toiminut valmentajana. Ensimmäinen valmennuspesti oli Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana 1992–1993. Seuraavana syksynä hän aloitti Kouvolan KooKoon apuvalmentajana mutta nostettiin kesken kauden joukkueen päävalmentajaksi. 1996–1999 Repo valmensi Tanskassa Herning IK:n joukkuetta. Ensimmäisellä kaudella tuli heti runkosarjan voitto ja sen päälle mestaruus. Toisella kaudella joukkue jäi runkosarjassa kolmanneksi, mutta voitti jälleen mestaruuden. Kolmannella kaudella joukkue jäi runkosarjassa viidenneksi ja karsiutui jatkosta puolivälierissä. Vuoden 2001–2002 Repo valmensi Mestis-joukkue KJT:a.
Muuta

Revon vuonna 1982 syntynyt poika Johannes on myös pelannut jääkiekkoa.
Repo on asunut jo pitkään Lahdessa.
Seuraura pelaajana

Kiekko-Karhut (Maakuntasarja) 1965–1966
JoKP (Suomensarja) 1966–1967
SaPKo (Suomensarja) 1967–1968
SaPKo (SM-sarja) 1968–1970
Jokerit (SM-sarja) 1970–1971
Karhu-Kissat (SM-sarja) 1971–1972
HJK (SM-sarja) 1972–1973
TPS (SM-sarja/SM-liiga) 1973–1976, 1977–1978 ja 1981–1983
Phoenix Roadrunners (WHA) 1976–1977
Kokudo Keikaku (Japanin liiga) 1978–1980
EHC 70 München (Eishockey-Bundesliga) 1980–1981
Peliitat (I-divisioona) 1983–1984
KooKoo (I-divisioona) 1984–1986
Herning IK (Superisligaen) 1986–1987
Kiekkoreipas (I-divisioona) 1987–1989
Saavutukset ja palkinnot

1 Suomen mestaruus (1976)
1 Tanskan mestaruus (1987)
2 SM-hopeaa ja 1 -pronssi
Suomen paras jääkiekkoilija (1976)
SM-sarjan maalipörssin voittaja (1975)
Tanskan Superisligaenin pistepörssin voitto (1987)
Lynces Academicin parhaan hyökkääjän patsas (1975, 1976)
Valinta All Stars -kentälliseen (1975, 1976)
Suomen Jääkiekkoleijona #71
Riemannin kuvauslause

Riemannin kuvauslause on Bernhard Riemannin keksimä laajennetun kompleksi­tason konformi­kuvauksia koskeva lause, joka kuuluu seuraavasti:
Että alue on yhdesti yhtenäinen, merkitsee geometrisesti sitä, että siinä ei ole "reikiä". Kahden alueen konforminen ekvivalenttisuus taas merkitsee, että ne voidaan kuvata toisilleen sillä tavoin, että lokaali suurennussuhde on suunnasta riippumaton (joskin suurennussuhde saattaa vaihdella kuvattavan alueen eri osissa).
Riemannin kuvauslauseesta seuraa, että jokainen laajennetun tason yhdesti yhtenäinen alue on konformisti ekvivalentti joko yksikkökiekon, tason tai laajennetun tason kanssa. Jokainen tällainen alue, jolla on ainakin kaksi reunapistettä, on konformisti ekvivalentti yksikkökiekon kanssa. Toisaalta jokainen tällainen alue, joka käsittää koko laajennetun tason yhtä pistettä lukuun ottamatta, on konformisti ekvivalentti tason kanssa. Laajennettu taso itsessään taas on kompakti eikä näin ollen ole edes topo­logisesti ekvi­valentti eli homeomorfinen minkään aidon osajoukkonsa kanssa.
Rheinland-Pfalz

| Rheinland-Pfalz |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Saksa
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mainz
 – Pääministeri:  Alexander Schweitzer (SPD)
Pinta-ala:  19 853,36 km²
Väkiluku (31.12.2016):  4 066 053
 
Rheinland-Pfalz
Osavaltiolle tyypillistä maisemaa (kuvassa Moseljoki)
Rheinland-Pfalz (vanha suomennos Reininmaa-Pfalz)  on Saksan osavaltio maan lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Nordrhein-Westfaleniin, idässä Hesseniin, kaakossa Baden-Württembergiin ja lounaassa Saarlandiin. Lisäksi lännessä Luxemburgin, luoteessa Belgian, sekä etelässä Ranskan valtioihin. Osavaltion pinta-ala on 19 847 km² ja siellä on 4,06 miljoonaa asukasta. Pääkaupunki on Mainz (193 955 asukasta), muita suuria kaupunkeja Ludwigshafen (167 410), Koblenz (107 064), Trier (100 234) ja Kaiserslautern (99 469).
Rein muodostaa rajan Baden-Württembergin ja Hessenin kanssa kaakossa ennen virtaamistaan osavaltion pohjoisosan läpi. Reinin laaksoa rajoittavat vuoret, ja sen muodostama maisema käsittää monia Saksan historiallisesti tärkeimpiä paikkoja. Luoteessa on Eifelvuorten eteläisin osa, etelämpänä Hunsrückin vuoriketju, joka jatkuu Taunusvuorina toisella puolella Reiniä. Eteläosan ylänköä nimitetään Pfälzerwaldiksi.
Hallituspuolue on SPD ja pääministeri vuodesta 2024 Alexander Schweitzer.
Historia

Nykyinen Rheinland-Pfalz kuului toisen maailmansodan jälkeen Ranskan miehitysvyöhykkeeseen. Osavaltio muodostettiin Ranskan miehitysjoukkojen komentaja Marie-Pierre Kœnigin 30. elokuuta 1946 antamalla asetuksella. Sen alueen muodostivat siihen saakka Baijeriin eksklaavina kuulunut Pfalzin (Rein-Pfalzin) maakunta, Hesseniin kuulunut Mainzin piirikunta sekä Preussiin kuuluneet Trierin, Koblenzin  ja Montabaurin piirikunnat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rheinland-Pfalz Wikimedia Commonsissa
| n k  Saksan osavaltiot |
| --- | --- | --- |
| Osavaltiot |  Ala-Saksi  Baden-Württemberg  Baijeri  Brandenburg  Hessen  Mecklenburg-Etu-Pommeri  Nordrhein-Westfalen  Rheinland-Pfalz  Saarland  Saksi  Saksi-Anhalt  Schleswig-Holstein  Thüringen  |  |
| Kaupunkivaltiot |  Berliini  Bremen  Hampuri  |  |
| Entiset osavaltiot |  Baden  Württemberg-Baden  Württemberg-Hohenzollern  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  IdRef
Rhadét

Rhadét (myös nimillä Ê Đê, Ede, Rade) ovat etninen ryhmä Vietnamin keskisellä ylänköalueella ja Kambodžassa. Rhadét ovat yksi alueen monesta eri ryhmästä, jotka tunnetaan yhdessä ylätermillä degat tai montagnard. Vietnamin sodan aikana rhadét taistelivat kommunisteja vastaan ja jatkoivat sissisotaa vuoteen 1992 saakka. Vietnamin sodan seurauksena rhadéja asuu nykyisin myös Yhdysvalloissa.
Historia

Rhadéjen puhuma rhadén kieli kuuluu austronesialaisiin kieliin ja se on sukua chamien puhumalle tšamin kielelle. On mahdollista, että rhadéjen edeltäjät muuttivat nykyisille alueilleen Vietnamin rannikolta vietnamilaisten siirtolaisten tieltä 900-luvun jälkeen. Vietnamin jakautuessa Pohjois- ja Etelä-Vietnamiin Etelä-Vietnam uudelleenasutti tuhansia vietnamilaisia keskiselle ylängölle, mikä herätti vastustusta paikallisessa väestössä. Vietnamin sodan aikana CIA pelkäsi tämän johtavan alueen heimot kommunistien puolelle. CIA aloitti tämän torjumiseksi CIDG-ohjelman, jolla suojeltiin paikallisia kyliä kommunisteilta aseistamalla ja kouluttamalla paikallisia. Ensimmäinen CIDG-ohjelma aloitettiin Buon Enao -rhadékylässä vuonna 1961 ja seuraavan vuoden lopulla ohjelmaan oli liittynyt noin kolmasosa kaikkiaan 100 000–140 000 Vietnamin rhadésta. Myöhemmin näissä joukoissa palvelleet perustivat järjestön Front Unifié de Lutte des Races Opprimées (1965), jonka tarkoituksena oli taistella Etelä-Vietnamia ja sen uudelleenasutuspolitiikkaa vastaan. 1965 kapinoi vuosina 1964 ja 1965, mutta järjestöä saatiin neuvottelujen kautta liittymään Etelä-Vietnamin alueellisiin joukkoihin kommunisteja vastaan. FULRO jatkoi toimintaansa kommunistien voitettua Vietnamin sodan ja sen viimeiset taistelijat evakuoitiin Kambodžasta vasta vuonna 1992. Sodanaikaisten rhadéjen ja amerikkalaisten välisten suhteiden takia rhadéista tuli toiseksi suurin Vietnamilainen etninen ryhmä Yhdysvalloissa. Vuoteen 1989 mennessä enää noin kolmasosa rhadéista asui perinteisissä kylissään Vietnamin painostaessa paikallisia muuttamaan vietnamilaisiin kyliin. Kiistat uskonvapaudesta ja maan omistuksesta ovat johtaneet yhteenottoihin vuosina 2001 ja 2004.
Kulttuuri

Historiallisesti rhadéjen pääelinkeino on ollut kaskiviljely. Pääasiallinen viljelykasvi oli riisi, jonka lisäksi myöhemmin ovat vallanneet alaa myös maissi, pippurit ja cashew-pähkinät. Ranskan siirtomaa aikana alueelle tulivat myös kahvi ja luonnonkumi. Michelin pyrki perustamaan alueelle suuria kumiplantaaseja ja rhadét tulivat tunnetuksi niillä työskentelystä kieltäytymisellä. Rhadéjen ja muiden heimojen vastarinta pakotti maanomistajat lopulta hylkäämään suunnitelmat kumiplantaaseista keskisellä ylängöllä. Osa rhadéista kasvattaa kanoja, vuohia, hanhia ja muita kotieläimiä. Myös metsästyksellä ja keräilyllä saadaan vaihtelua ruokavalioon.
Rhadéjen yhteiskunta on matrilineaarinen. Perheen lapset saavat äitinsä sukunimen ja aviopuolisoiden avioituessa mies muuttaa tavallisesti vaimonsa taloon työskennellen vaimonsa perheen omistamalla maalla. Rhadét ovat perinteisesti asuneet pitkätaloissa, joilla voi olla pituutta 30 metriä. Aina perheen tyttären avioituessa pitkätaloa pidennetään uuden parin tiloiksi. Talon jokaisella tällaisella osalla on oma ulko-ovi. Talot on rakennettu maasta kohoaville paaluille, joiden alla voidaan säilyttää esimerkiksi puuta, ruokaa tai kotieläimiä suojassa sateelta. Kylissä on tavallisesti useita pitkätaloja ja kyliä ympäröi raivattu metsäaukea, jonka tarkoituksena on suojata kylää villieläimiltä ja etenkin tiikereiltä.
Rhadéjen perinteiseen uskoon kuuluvat useat eri jumaluudet, joihin liittyy erilaisia rituaaleja. Myös esi-isiä kunnioitetaan rituaalein. Tärkeimmät jumaluudet liittyvät eri tavoin maatalouteen ja etenkin riisin kasvatukseen. Kuolleet haudattiin mataliin hautoihin, jotta kuolleen henki saattoi paeta ja haudat ympäröitiin puukaiverruksin sen suojelemiseksi muilta hengiltä. Puiden joissa oli köynnöskasveja, linnunpesiä tai ampiaispesiä uskottiin sisältävän henkiä ja ne eivät kelvanneet talojen rakennusmateriaaliksi. Kristinusko saapui Vietnamin keskiselle ylängölle ranskalaisten roomalaiskatolilaisten ja amerikkalaisten protestanttisten kirkkojen lähetyssaarnaajien mukana 1800-luvulla. Merkittävä osa rhadéista liittyi etenkin protestanttisiin evankelikalisiin kirkkoihin Vietnamin yhdistyttyä Vietnamin sodan jälkeen.
Rhadé lapsia.
Rhadéjen pitkätalo.
Riepitsa

Riepitsa (ven. Ры́бицы, Rybitsy) on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 27,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja kolme kilometriä Possatasta koilliseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 46 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan 1700-luvun kartoissa. 1860-luvulle saakka sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. Riepitsan inkerinsuomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään Riepitsa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylässä on kauppa.
Ronald Ridenhour

| Ronald Ridenhour> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1946 Oakland, Kalifornia
Kuollut: 10. toukokuuta 1998 Metaire, Louisiana
Ammatti:  journalisti
Ronald Ridenhour (6. huhtikuuta 1946 – 10. toukokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen journalisti. Hänet tunnetaan etenkin Mỹ Lain verilöylyn paljastajana. Ridenhour sai kuulla verilöylystä ollessaan palveluksessa Vietnamissa ja aloitti komennuksensa jälkeen kirjoittamaan lopulta tapauksen tutkintaan johtaneita kirjeitä poliitikoille.