stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skyfall (kappale)
Sävellys

”Skyfall” on orkestraalinen pop -kappale, jonka kesto on neljä minuuttia ja neljäkymmentäkahdeksan sekuntia. Tuottaja Paul Epworth sanoi, että vaikka ”Skyfall” on alkuperäinen sävellys, hän ja Adele yrittivät tavoitella edellisten tunnuskappaleiden ”James Bond -feeliä”. Kappale viittaa tarkoituksellisesti Monty Normanin ”James Bond Themeen” ensimmäisen kertosäkeen jälkeen.
Palkinnot

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Oscar-palkinto | Paras laulu | Voitto |  |
| 2013 | Golden Globe | Paras kappale | Voitto |  |
| 2013 | Brit Award | Paras brittiläinen single | Voitto |  |
| 2013 | Critics’ Choice Movie Award | Paras kappale | Voitto |  |
| 2014 | Grammy-palkinto | Paras visuaaliseen mediaan tehty laulu | Voitto |  |
Siivet

Siivet tarkoittaa seuraavia:
siivet, lintujen ja hyönteisten lenninelimet
Siivet, Teleks-yhtyeen albumi
Siivet, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1927
Siivet, ilmailulehti
Siivet, sarjakuvalehti
Siivet, Martti Tarvaisen veistos Oulun Karjasillanpuistossa
Siivet, Paula Koivuniemen musiikkikappale vuodelta 1988
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Siivet”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sofie Krehl

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sofie Krehl vuonna 2019. |  Sofie Krehl vuonna 2019. |  Sofie Krehl vuonna 2019. |  |
Maa:   Saksa
Naisten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 |  4×5 km viesti |  |
Sofie Krehl (s. 22. syyskuuta 1995) on saksalainen maastohiihtäjä.
Krehl saavutti pronssia Saksan joukkueen mukana nuorten MM-kilpailujen viestissä Almatyssa vuonna 2015. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 15:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 17:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 25:nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 28:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui vapaan hiihtotavan parisprintissä yhdeksänneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 22:nneksi ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti 4 × 5 kilometrin viestissä ankkuriosuuden hiihtäjänä hopeaa sekä sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 17:nneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Krehl kilpaili ensimmäisen kerran Nové Měston viestissä tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2016 oltuaan Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensi kerran helmikuussa 2021 Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä sijoittuessaan kahdeksanneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofie Krehl Wikimedia Commonsissa
SharpTone Records

| SharpTone Records |
| --- | --- |
Perustettu:  2016
Perustajat:  Markus Staiger Shawn Keith
Tilanne:  aktiivinen
Jakelijat:  itsenäinen
Tyylilajit:  metallimusiikki
Kotimaa:  Yhdysvallat
Sijainti:  Los Angeles, Kalifornia
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
SharpTone Records on yhdysvaltalainen itsenäinen metallimusiikkiin erikoistunut levy-yhtiö. Sen perusti Nuclear Blastin toimitusjohtaja Markus Staiger ja Sumerian Recordsin varapresidentti Shawn Keith. Levy-yhtiön tunnetuimpia yhtyeitä ovat Crystal Lake, We Came As Romans ja While She Sleeps.
Levy-yhtiö keskittyy musiikillisesti enemmän metalcore- ja post-hardcore-puoleen metallimaailmassa.
Artistit

| Artisti | Liittymisvuosi | Kotipaikka | Genre |
| --- | --- | --- | --- |
| ALAZKA | 2017 | Recklinghausen, Saksa | Post-hardcore |
| Alphawolf | 2019 | Burnie, Australia | Metalcore |
| Annisokay | 2018 | Halle, Saksa | Post-hardcore |
| Attila | 2016 | Atlanta, Georgia, Yhdysvallat | Metalcore |
| Any Given Day | 2019 | Gelsenkirchen, Saksa | Metalcore |
| badXchannels | 2016 | Davidson, Michigan, Yhdysvallat | R&B |
| Being as an Ocean | 2018 | San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat | Post-hardcore |
| Bleeding Through | 2018 | Orange County, Kalifornia, Yhdysvallat | Metalcore |
| Commonwealth | 2018 | Kalifornia, Yhdysvallat | Rock |
| Crystal Lake | 2018 | Tokio, Japani | Metalcore |
| Currents | 2017 | Connecticut, Yhdysvallat | Metalcore |
| Don Broco | 2016 | Bedford, Englanti | Rock |
| Emmure | 2016 | New Fairfield, Connecticut, Yhdysvallat | Metalcore |
| Holding Absence | 2017 | Cardiff, Wales | Post-hardcore |
| Imminence | 2017 | Trelleborg, Ruotsi | Post-hardcore |
| In Search of Solace | 2019 | Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat | Metalcore |
| Kingdom of Giants | 2019 | Kalifornia, Yhdysvallat | Metalcore |
| Kingsmen | 2018 | Providence, Rhode Island, Yhdysvallat | Deathcore |
| Landmvrks | 2018 | Marseille, Ranska | Metalcore |
| Loathe | 2016 | Liverpool, Englanti | Metalcore |
| Miss May I | 2016 | Troy, Ohio, Yhdysvallat | Metalcore |
| Novelists | 2017 | Pariisi, Ranska | Metalcore |
| Of Virtue | 2019 | Lansing, Michigan, Yhdysvallat | Metalcore |
| Polaris | 2017 | Sydney, Australia | Metalcore |
| Rise Of The Northstar | 2018 | Pariisi, Ranska | Hardcore punk |
| Savage Hands | 2018 | Waldorf, Maryland, Yhdysvallat | Post-hardcore |
| Send Request | 2018 | Nanticoke, Penssylvania, Yhdysvallat | Pop-punk |
| Settle Your Scores | 2018 | Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat | Pop-punk |
| Telltale | 2019 | Richmond, Virginia, Yhdysvallat | Pop-punk |
| We Came As Romans | 2016 | Troy, Michigan, Yhdysvallat | Metalcore |
| While She Sleeps | 2017 | Sheffield, Englanti | Metalcore |
| World War Me | 2016 | Chicago, Illinois, Yhdysvallat | Rock |
Sini Mikkola

| Sini Mikkola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. lokakuuta 1982 (ikä 41)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  yliopistonlehtori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (TM 2008, TT 2018)
Väitöstyön ohjaaja:  Kaarlo Arffman
Tutkimusalue:  kirkkohistoria
Aiheesta muualla
researchportal.helsinki.fi/en/persons/c55db245-283e-4895-a634-ed3ae3748e6b
Sini Karoliina Mikkola (o.s. Ursin; s. 13. lokakuuta 1982) on suomalainen kirkkohistorian tutkija ja Itä-Suomen yliopiston yliopistonlehtori.
Ura

Sini Mikkola valmistui teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2018. Hän selvitti väitöstutkimuksessaan, millaista naisena ja miehenä olemisen tapoja Martti Luther rakensi teksteissään. Mikkolan mukaan Lutherin ajattelutapa sukupuolittuneesta kehosta ja sukupuolten välisistä valtasuhteista vastasi pitkälti edeltävää traditiota ja aikalaiskäsityksiä. Avioliitto ja isyys toivat kuitenkin Lutherin ajatteluun käytännönläheisyyttä. Mikkola on esitellyt tutkimustuloksiaan yleistajuisesti kirjassaan Rakkaat sisaret, riehaantuneet rouvat – Martin Lutherin naiset (2019).
Mikkola toimi Suomen kirkkohistoriallisen seuran sihteerinä vuosina 2012–2014. Vuodesta 2017 hän on ollut seuran hallituksen jäsen. Mikkola on ollut Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirjan vastaava toimittaja vuodesta 2018. Vuodesta 2019 hän on työskennellyt Itä-Suomen yliopistossa kirkkohistorian (läntinen teologia) yliopistonlehtorina.
Mikkola on vihitty papiksi Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa. Hän on ollut kirkon Ekumeenisten asiain toimikunnan jäsen vuodesta 2017.
Yksityiselämä

Sini Mikkolan puoliso on AKI-liitot ry:n toiminnanjohtaja Jussi Junni.
Teokset > Itsenäiset julkaisut

Mikkola, Sini: “In Our Body the Scripture Becomes Fulfilled”: Gendered Bodiliness and the Making of the Gender System in Martin Luther’s Anthropology (1520–1530).  (Väitöskirja)  Helsinki:  University of Helsinki, Faculty of Theology, 2017.  ISBN 978-951-51-3881-1.  Teoksen verkkoversio (PDF). (englanniksi)
Mikkola, Sini: Rakkaat sisaret, riehaantuneet rouvat: Martin Lutherin naiset.  Helsinki:  Kirjapaja, 2019.  ISBN 978-952-354-087-3.
Teokset > Toimitetut teokset

Ketola, Hanna-Maija & Meriläinen, Juha & Mikkola, Sini & Salmesvuori, Päivi (toim.): Suurmiehistä rahvaannaisiin: Yksilö ja yhteisö kristinuskon historiassa.  (Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 229)  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 2014.  ISSN 0356-0759.  ISBN 978-952-5031-79-9.
Mikkola, Sini & Lampinen-Enqvist, Olli (toim.): Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja – Finska kyrkohistoriska samfundets årsskrift 108: Vapaaehtoisuus ja osallisuus – Frivillighet och delaktighet.  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 2018.  ISSN 0356-0767.  ISBN 978-952-5031-92-8.
Mikkola, Sini & Lampinen-Enqvist, Olli (toim.): Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja – Finska kyrkohistoriska samfundets årsskrift 109: Tunteet, aistit ja uskonnollinen kokemus – Emotionen, sinnen och religiös praktik.  Helsinki:  Suomen kirkkohistoriallinen seura, 2020.  ISSN 0356-0767.  ISBN 978-952-5031-95-9.
Optima

Discendum Optima on oppimisalusta eli virtuaalinen oppimisympäristö, joka toimii verkkoselaimella. Optima on keskitetysti ylläpidetty järjestelmä, johon asiakas voi rakentaa itse omia tarpeitaan vastaavan modulaarisen oppimisympäristön.
Arkkitehtuuri

Järjestelmä on kehitetty Soneran Experience Learning -nimisen oppimisalustan pohjalle. Järjestelmän arkkitehtuurissa korkein taso on asiakkaan ylläpitämä ympäristö, jossa mm. lisätään uusia käyttäjiä ja työtiloja.
Optimaan on mahdollista luoda erilaisia, kuhunkin tarkoitukseen räätälöityjä työtiloja, joissa työtilan omistaja toteuttaa koulutuksen. Työtiloihin lisätään objekteja, jotka voivat olla mikä tahansa sisäinen tai ulkoinen dokumenttityyppi, keskustelulista, kansio, alikansio tai toiminto.
Myös ympäristön käyttäjien oikeudet erilaisten objektien lukemiseen, näkemiseen ja kirjoittamiseen voidaan määritellä. Käytössä on myös erilaisia työkaluja tehtävien tekemiseen ja vuorovaikutukseen.[lähde? ]
Järjestelmää on arvosteltu joustavuuden takia liiallisesta käyttöönoton vaikeudesta, ja vastuuhenkilöille suositellaankin kahden päivän käyttökoulutusta. Materiaalipankkina Optiman käytettävyys on hyvä, mutta selkeän navigointirakenteen säilyttäminen edellyttää käyttäjältä suunnittelua ja kuria.
Muutamat ominaisuudet, kuten reaaliaikainen chat,, jotkin sisällöntuotannon ominaisuudet ja vanha ääninauhuri, vaativat Java-liitännäisen. Uudempi ääninauhuri on Flash-pohjainen
Aiheesta muualla

Optima
Ohjemateriaaleja Optiman käyttöön (Arkistoitu – Internet Archive)
Sofie Gråbøl

| Sofie Gråbøl |
| --- | --- |
 Gråbøl Lontoossa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anne Sofie Graabøl
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1968 Fredriksberg, Tanska
Puoliso:  Jakob Thuesen (1994–2006)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1986–
Merkittävät roolit:  Sarah Lund (Rikos)
Palkinnot
 2 Bodil-palkintoa 6 Robert-palkintoa 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Anne Sofie Gråbøl (oik. Graabøl; s. 30. heinäkuuta 1968 Fredriksberg, Tanska) on tanskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt elokuvissa ja televisiosarjoissa 1980-luvulta alkaen. Hänen tunnetuin roolinsa on rikostutkija Sarah Lund TV-sarjasta Rikos.
Elämäkerta

Sofie Gråbøl kasvoi vasemmistolaismielisessä ympäristössä Fredriksbergissä. Hänellä ei ole varsinaista näyttelijäkoulutusta, vaan hän ryhtyi näyttelijäksi äitinsä rohkaisemana. Hän huomasi lehti-ilmoituksen, jossa etsittiin näyttelijöitä, ja sai ensimmäisen sivuroolinsa kansainvälisestä tuotannosta Oviri (1986), joka kertoi Paul Gauguinin elämästä. Samana vuonna hän sai pääroolin elokuvasta Lapsuuteni katu ja seuraavana vuonna sivuroolin elokuvasta Pelle Valloittaja. Nämä roolit nostivat Gråbølin kansalliseen ja kansainväliseen maineeseen, mutta 1980-luvun lopulla roolityöt vähenivät ja Gråbøl opiskeli teologiaa ja työskenteli kirjakaupassa.
Seuraavalla vuosikymmenellä Gråbøl alkoi esiintyä myös televisiorooleissa. Uutta kansainvälistä mainetta toi toinen päärooli Ole Bornedalin jännityselokuvassa Yövahti (1994), josta tehtiin uusintaversio Hollywoodissa. Vuosikymmenen lopulla Gråbøl esiintyi myös komediarooleissa (mm. Mifune). Emmy-palkitussa TV-sarjassa Nikolaj ja Julie (2002–2003) hän esitti toista pääosaa.
Gråbølin tunnetuin rooli on rikostutkija Sarah Lund televisiosarjassa Rikos. Sarja esitettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008, ja päätösjaksoa seurasi yli kaksi miljoonaa tanskalaista. Sarja keräsi suosiota myös Britanniassa, Saksassa ja Hollannissa. Gråbøl esitti pääroolia myös toisella ja kolmannella tuotantokaudella sekä vieraili sarjan amerikkalaisessa uusintaversiossa Jälkiä jättämättä (2011), samoin kuin brittiläisessä TV-sarjassa Todella upeeta. Viimeaikaisiin rooleihin kuuluvat naispääosat elokuvassa I lossens time (2013), joka perustuu Per Olov Enquistin näytelmään, sekä tosipohjaisessa koulukotidraamassa Der kommer en dag (2016). Brittiläisessä TV-sarjassa Fortitude – ikiroudan kirous (2015–) hän esittää Fortituden kuvernööriä.
Gråbøl on saanut lukuisia Robert- ja Bodil-palkintoja sekä Dannebrogin ritarikunnan kunniamerkin.
Gråbøl oli naimisissa Jakob Thuesenin kanssa 1994–2006, ja heillä on kaksi lasta.
Salman Rushdie

| Salman Rushdie |
| --- | --- |
 Salman Rushdie vuonna 2023
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1947 (ikä 77) Bombay, Brittiläinen Intia
Kansalaisuus:  Britannia/Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  1. Clarissa Luard (1976–1987) 2. Marianne Wiggins (1988–1993) 3. Elizabeth West (1997–2004) 4. Padma Lakshmi (2004–2007) 5. Rachel Eliza Griffiths(2021–)
Lapset:  Zafar (s. 1979, Luardin kanssa)  Milan (s. 1999, Westin kanssa)
Kirjailija
Äidinkieli: urdu
Tuotannon kieli: englannin kieli
Tyylilajit:  maaginen realismi, satiiri, postkolonialismi
Palkinnot
 Booker-palkinto (1981) Itävallan valtionpalkinto eurooppalaiselle kirjallisuudelle (1992) 
Aiheesta muualla
www.salmanrushdie.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ahmed Salman Rushdie (kašmiriksi: अहमद सलमान रुशदी (devanagari), احمد سلمان رشدی , s. 19. kesäkuuta 1947 Bombay, Brittiläinen Intia) on intialaissyntyinen brittiläis-yhdysvaltalainen kirjailija. Hän asuu Lontoossa ja New Yorkissa.
Elämänvaiheet > Nuoruus

Rushdie syntyi keskiluokkaiseen kašmirilaiseen muslimiperheeseen Bombayssa. Rushdien isä oli Cambridgessä opiskellut juristi Anis Ahmed Rushdie ja äiti Negin Bhatt oli opettaja.
Rushdie muutti 14-vuotiaana Britanniaan, missä hän opiskeli ensin Rugbyn koulussa Warwickshiressä ja sen jälkeen Cambridgen yliopiston King’s Collegessa, josta Rushdie valmistui vuonna 1968 historian maisteriksi.
Rushdien ollessa Englannissa hänen perheensä muutti Intiasta Pakistaniin vuonna 1964.
Elämänvaiheet > Kansainvälinen läpimurto

Rushdie työskenteli melkein koko 1970-luvun mainosten tekstisuunnittelijana.[lähde? ] Hänen ensimmäinen romaaninsa Grimus julkaistiin vuonna 1975. Se on tieteisromaani miehestä, joka juo taikajuomaa ja muuttuu kuolemattomaksi. Teoksilleen tunnusomaisesti Rushdie käytti jo siinä surrealismia ja sekoitti tarinaan myyttejä ja eri kulttuureja.
Maailmanmaineeseen Rushdie nousi toisella romaanillaan, Intiaan sijoittuvalla allegorisella teoksella Keskiyön lapset, joka ilmestyi 1981. Siitä tuli yllättäen sekä kriitikkojen että lukijoiden ylistämä teos. Kirja aiheutti kiistelyä Intiassa kuvatessaan epäkunnioittavasti Indira Gandhia ja tämän poikaa Sanjayta, joka oli osallisena kiistellyssä sterilointiohjelmassa. Rushdie sai samana vuonna romaanistaan Booker-palkinnon. Romaani julistettiin vuonna 1993 Booker-palkinnon 25-vuotisen historian parhaimmaksi romaaniksi. Seuraava romaani Häpeä (1983) kuvasi ironisesti diktaattori Muhammad Zia ul-Haqin aikaista Pakistania.
Elämänvaiheet > Saatanalliset säkeet ja fatwa

Rushdien maailmalla tunnetuin teos on kuitenkin 1988 ilmestynyt Saatanalliset säkeet, joka on satiirinen kuvaus Intiasta, islamista ja maahanmuuttajien osasta Britanniassa. Kun Saatanalliset säkeet julkaistiin kesällä 1988, Britannian muslimiyhteisö kritisoi teosta ja julisti sen rienaavaksi. Kirjaa vastustaneet mielenosoitukset levisivät tammikuussa 1989 Pakistaniin, ja 14. helmikuuta Iranin uskonnollinen johtaja ajatollah Ruhollah Khomeini antoi fatwan. Samalla hänen hengestään luvattiin palkkio.
Fatwan sisältö ilmoitettiin Teheranin radiossa 14. helmikuuta 1989: Tiedotan kaikille maailman urheille muslimeille, että Saatanallisten säkeiden – tekstin, joka on kirjoitettu, editoitu ja julkaistu islamia, islamin profeettaa ja Koraania vastaan – kirjoittaja sekä kaikki kustannustoimittajat ja kustantajat, jotka ovat tietoisia sen sisällöstä, tuomitaan kuolemaan. Kehotan kaikkia uljaita muslimeja, missä päin maailmaa he ovatkaan, tappamaan heidät viipymättä, ettei kukaan uskalla jatkossa loukata muslimien pyhiä uskomuksia.
Länsimaissa tapaus herätti vastalausemyrskyn, ja muun muassa Euroopan yhteisön jäsenmaat kutsuivat suurlähettiläänsä kotiin Iranista. Monet länsimaiset islamilaisyhteisöt sanoutuivat irti tappokäskystä vaikka paheksuivatkin Rushdien teosta. Suomen silloinen ulkoministeri Pertti Paasio esitti Iranin Helsingin-suurlähettiläälle Suomen virallisen vastalauseen Rushdielle langetetun tuomion johdosta.[lähde? ]
Monissa maissa tapaus tulkittiin merkiksi Iranin sisäisestä valtataistelusta ja Iranin pyrkimyksestä korostaa arvovaltaansa islamilaisessa maailmassa. Khomeinin seuraaja Ali Khamenei uudisti Rushdien kuolemantuomion helmikuussa 1990.
Elämänvaiheet > Kirjallinen toiminta fatwan jälkeen

Rushdie joutui fatwan jälkeen piileskelemään ja turvautumaan Scotland Yardin hänelle tarjoamaan turvaan. Hän jatkoi kuitenkin kirjoittamista ja esiintyi välillä etukäteen ilmoittamatta erilaisissa tilaisuuksissa. Lastenkirja Harun ja tarinoiden meri julkaistiin 1990. Se on allegorinen ja maagista realismia käyttävä teos tarinankerronnan voimasta ja vaaroista. Imaginary Homelands (1991) on puolestaan essee- ja kritiikkikokoelma. Maurin viimeinen huokaus (1995) kertoo miehestä, jonka keho ikääntyy kaksi kertaa liian nopeasti ja joka tutkii sukunsa historiaa. Rushdie sai romaanista Whitbread-palkinnon ja oli Booker-ehdokkaana.
Iranin hallitus ilmoitti vuonna 1998, ettei enää yritä panna Rushdien fatwaa käytäntöön. Kirjailija pääsi tämän jälkeen käymään synnyinmaassaan Intiassa.
Rushdie julkaisi vuonna 1999 romaanin Maa hänen jalkojensa alla ja vuonna 2001 romaanin Vimma. Maa hänen jalkojensa alla kertoo rockmusiikin historiasta Orfeuksen ja Eurydiken myytin kautta. Shalimar, ilveilijä (2005) käsittelee Kashmirin alueen terrorismia, ja Firenzen lumoojatar (2008) on fiktiivinen kuvaus suurmoguli Akbarista. Luka ja elämän tuli (2010) on puolestaan lastenkirja, jonka keskiössä on Harun ja tarinoiden meri -kirjan päähenkilön pikkuveli Luka.
Rushdien muistelmateoksen Joseph Anton. Muistelmat (2012) nimi viittaa salanimeen, jota Rushdie käytti 13 vuoden ajan. Rushdie kirjoitti muistelmansa poikkeuksellisesti romaanimuotoon ja muokkasi itsensä likipitäen vakoojaromaanin hahmoksi.
Rushdie julkaisi vuonna 2015 romaanin Two Years Eight Months and Twenty-Eight Nights, joka viittaa nimessään Tuhannen ja yhden yön satukokoelmaan. Kultainen talo puolestaan sijoittuu New Yorkiin ja seuraa rikkaan intialaisen perheen kokemuksia maahanmuutosta. Quichotte (2019) sai inspiraationsa Miguel de Cervantesin Don Quijotesta. Rushdien romaanissa intialais-yhdysvaltalainen kirjailija ja tämän keksimä mielikuvitushahmo Sancho kiertävät Yhdysvaltoja ja etsivät entistä Bollywood-näyttelijää. Romaani oli ehdolla Booker-palkintoon.
Elämänvaiheet > Kirjallinen toiminta fatwan jälkeen > Uhkauksia

Syyskuussa 2012 ilmoitettiin, että eräs iranilainen ääri-islamilainen järjestö oli uudistanut Rushdielle langetetun kuolemantuomion ja korottanut hänen tappamisestaan maksettavan palkkion 3,3 miljoonaan dollariin. Hieman aiemmin internetissä oli alkanut levitä yhdysvaltalaista alkuperää ollut ja islamilaisissa maissa vakavia levottomuuksia nostattanut elokuva Innocence of Muslims, jonka katsottiin yleisesti häpäisevän islamia ja profeetta Muhammedia. Järjestön mukaan elokuvaa ei olisi koskaan tehty, jos Rushdie olisi tapettu aiemmin, eikä islamin pilkkaaminen lopu niin kauan kuin Rushdie on elossa.
Rushdien oli tarkoitus tammikuussa 2012 osallistua Jaipurin kansainväliseen kirjallisuustapahtumaan mutta perui osallistumisensa, kun paikalliset turvallisuusviranomaiset sanoivat, että muslimien äärijärjestöt suunnittelivat hänen murhaamistaan.
Elämänvaiheet > Kirjallinen toiminta fatwan jälkeen > Puukotus 2022

Salman Rushdie oli 12. elokuuta 2022 aloittamassa luentotilaisuutta Chautauquassa, New Yorkin osavaltiossa. 24-vuotias amerikanlibanonilainen Hadi Matar, jolla on ollut sosiaalisen median kautta yhteyksiä Iranin islamilaiseen vallankumouskaartin jäseniin, hyökkäsi Rushdien kimppuun puukottaen tätä noin 20 sekunnissa kymmenen kertaa. Ambulanssihelikopteri vei Rushdien sairaalaan ja hyökkääjä pidätettiin. Rushdie haavoittui vakavasti eri puolille kehoaan, muun muassa hänen maksansa vaurioitui. Hän oli hengityskoneessa ja hänet leikattiin. Hän pääsi lauantaina 13. elokuuta irti hengityskoneesta ja pystyi jo puhumaan.
Rushdie menetti näön toisesta silmästään ja hermojen vaurioitumisen seurauksena hänen toisesta kädestään tuli toimintakyvytön.
Iranin hallitus on kieltänyt osallisuutensa puukotukseen ja väittää, ettei hyökkääjällä ole mitään yhteyksiä Iraniin. Iran pitää hyökkäyksen ainoina syyllisinä Rushdieta itseään ja tämän kannattajia.
Rushdie käsitteli puukotustaan huhtikuussa 2024 julkaistuissa muistelmissaan Veitsi: Mietteitä murhayrityksen jälkeen (suom. Maria Lyytinen). Kirjassaan Rushdie käy läpi elämäänsä ennen ja jälkeen hyökkäyksen, minkä lisäksi hän käy fiktiivisiä keskusteluja hyökkääjän kanssa, jota hän kutsuu kirjassa nimellä "A.". Muistelmien julkaisun vuoksi hyökkäyksen oikeudenkäyntiä on siirretty toistaiseksi määrittelemättömään ajankohtaan.
Elämänvaiheet > Yksityiselämä

Rushdien ensimmäinen vaimo oli kirjallisuusagentti ja taidehallinnon virkanainen Clarissa Luard. He olivat naimisissa 1976–1987 ja saivat vuonna 1979 Zafar-nimisen pojan. Rushdien toinen liitto kirjailija Marianne Wigginsin kanssa kesti 1988–1993. Wiggins asui Rushdien kanssa piilossa. Rushdien ja Elizabeth Westin avioliitto kesti vuodet 1997–2004. He saivat vuonna 1999 Milan-pojan. Vielä ollessaan Westin kanssa naimisissa Rushdie tutustui televisioesiintyjä ja näyttelijä Padma Lakshmin. He menivät naimisiin vuonna 2004 ja erosivat 2007.
Vuonna 2021 Rushdie meni naimisiin yhdysvaltalaisen runoilijan ja kirjailijan Rachel Eliza Griffithsin kanssa.
Rushdie sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 2016.
Huomionosoituksia

Rushdien teos Keskiyön lapset voitti Booker-palkinnon vuonna 1981. Kuningatar Elisabet II löi Rushdien ritariksi vuonna 2007 palveluksista kirjallisuudelle, minkä myötä tämä sai oikeuden käyttää Sir-arvonimeä. Vuonna 2022 hänet nimitettiin Kunniaritarien ritarikuntaan.
Suomessa

Salman Rushdie vieraili Suomessa vuonna 1983 Lahden kansainvälisessä kirjailijakokouksessa ja Hanasaaren kulttuurikeskuksessa vuonna 1992 Pohjoismaiden neuvoston kutsusta.