Skandinavian pronssikausi
Uskonto > Figuratiiviset kalliopiirrokset

Tanskasta, Ruotsista ja Norjasta on löydetty 22 000 piirroskenttää, jotka sisältävät 200 000 yksittäistä kuviota kivi-, pronssi- ja rautakaudelta. Suurin osa kuvioista kuuluu pronssi- ja rautakaudelle, ja Tanskassa kalliopiirroksia on vähiten ja Ruotsissa ylivoimaisesti eniten. Kun kuppikivien kuppeja alettiin tehdä vasta myöhäiskivikaudella, alkoi laivakuvioiden tekeminen jo mesoliittisella kivikaudella. Pronssikaudella alettiin piirtää kalliopiirroksia noin 1600 eaa., eli periodilla I, ja niiden tekeminen loppui noin 300 eaa. eli esiroomalaisella rautakaudella. Kalliokuvioista vähintään 15 000 esittää laivaa, joka on muutenkin tärkeä motiivi pronssikauden kuvastossa, ja esimerkiksi Tanumin kalliopiirrosalueella niitä on löydetty noin 2000.  Tanskassa on tutkittu pronssiesineistä löydettyjä venekuvioita. Noin 420 esineestä on tilastoitu noin 800 venekuviota. Venekuviot kiinnostavat tutkijoita myös siksi, että ne on oletuksen mukaan piirretty aivan vesirajaan. Tuntemalla maankohoamisesta johtuvat rannansiirtymät voidaan venekuviot siten ajoittaa.
Tanskan Jyllannissa, Sjællannissa, Fynissä, Bornholmissa ja muilla saarilla, sekä Skånessa, on Ruotsiin verrattuna vähän kalliopiirroksia. Niitä tunnettiin vuonna 2009 noin 280 kuvakenttää, joista Bornholmilla sijaitsi 85. Kuvakentät sijaitsevat Jyllannin itäpuolella ja Tanskan saarilla. Vaikka useimmat kuvakentät oli tehty vesistöjen vesirajaan, on osa niistä piirretty myös sisämaahan peltomaisemien yhteyteen. Tanskassa piirrettiin kalliopiirroksia vain pronssikauden alkupuoliskolla ja siellä traditio päättyi ennen muita skandinaavisen pronssikulttuurin alueita. Niitä hakattiin megaliittisiin dolmeneihin, hautakumpujen reunuskiviin tai paasiarkkujen kiviin, siirtolohkareisiin, megaliittien kammioihin ja muihin hautauksiin. Hieno esimerkki tästä on Sagaholmin hautakumpu. Piirrosten aiheina olivat yleensä laivat, mutta yleisiä olivat myös jalankuviot, kämmen- tai kädenkuviot ja pyöräkuviot. Kuvioiden väliin nakutettiin pieniä kuppeja, joita saattoi olla kymmeniä.
Suurin osa Ruotsin piirroskentistä sijaitsee Etelä-Ruotsissa. Yhtenäisin vyöhyke alkaa Oslonvuonosta ja se seuraa länsirannikkoa etelään Skåneen asti. Meren ja Vänernin välinen alue sekä Vänernin eteläpuoli on piirroksien suhteen tiheää aluetta. Koko Skåne, Öölanti ja Gotlanti muodostavat erilliset piirrosalueet. Uplannissa Mälarinlaaksossa ja sen eteläpuolella Södermanlandissa on suuri piirroskeskittymä. Tihein kuvakenttäalue sijaitsee Vätternin ja Norrköpingin itä-länsi-suuntaisella kaistaleella. Merkittävä osa ruotsalaistenkin kalliopiirroksista on piirretty pronssikauden merenrannikolle. Norjan merenrannikolla ja sen vuonoissa sijaitsee pronssikauden asutuskeskittymiä, joissa esiintyy kalliopiirroksia. Niiden kuvallinen traditio on samantapainen kuin ruotsalaisilla asuinpaikoilla.
Yleisimpiä ruotsalaisia ja norjalaisia aiheita ovat viljelystä, kalastuksesta ja taistelusta kertovat piirroskuviot. Myös mytologiset aiheet ovat suosittuja. Huomiota herättävät laivat, vaunut ja rattaat, mutta myös aseet, työvälineet, aatrat ja soittimet ovat olleet aiheina. Ihmiset voidaan tunnistaa sotilaiksi, akrobaateiksi, rukoilijoiksi, lur-soittimen soittajiksi tai antropomorfisiksi olioiksi. Eläimistä on aiheina ainakin härkä, nauta, hevonen, vesilintu, kauris tai peura, koira ja susi, vuohi ja lammas. Abstraktimmat aiheet esittävät esimerkiksi aurinkoristiä eli ristiä samankeskeisessä ympyrässä. Joskus kuvista voi tunnistaa tapahtumia tai tilanteita. Sellaisia voivat olla hevonen tai härkä kytkettynä aatraan, ympyrään tai veneeseen, muu viljelyyn liittyvä toiminta, rattaiden vetäminen, veneily, kalastaminen, metsästys, paimentaminen, taistelu tai yhdyntä antropomorfisen olion ja eläimen kesken tai olioiden kesken.
On jo kauan arveltu, että kalliokuvien luona olisi toimitettu yhteisöllisiä riittejä. Kuppikivillä sen sijaan olisi käyty yksinään tai talon perheen kesken. Kaivaukset kalliokuvien luona ovat joissakin paikoissa paljastaneet talon perustuksia tai poltettuna haljenneiden kivien keskittymiä. Kuvien edestä on löytynyt myös keramiikan sirpaleita ja palanutta savea. Kun kuppikivet ovat siis sijainneet asutuksen keskellä, ei aivan kalliokuvien vieressä ole ollut asutusta. Asutus on sijainnut yleensä 400–800 metrin etäisyydellä kuvakentästä.