stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jumiskon voimalaitos
Patojärjestelmä > Varastoaltaat

Voimalan varastoaltaat sijaitsevat Kemijärven eteläpuolisella ylänköalueella. Siellä sijaitsevat järvet Irnijärvi, Vierusjärvi, Niemijärvi ja Ala-Suolijärvi ovat voimalan säännöstelyn alla samalla vedenpinnan korkeudella 242,5 metriä mpy. Säännöstely on aloitettu sulkemalla Ala-Suolijärven laskujoen Jumiskonjoen niska säännöstelypadolla. Järvien säännöstelyväli on 240,55–243,55 metriä mpy. Ala-Suolijärveen laskevat myös suuri Yli-Suolijärvi (244,7 metriä mpy.) ja Pikku Hirvaslampi, josta laskevat lähinnä pumppuaseman vedet. Valuma-alueen pienempiä vesistöjä ei tässä yhteydessä mainita.
Jotta varastoaltaan vedet liikkuisivat kohti Ala-Askanjärvellä sijaitsevaa tunnelia , on järvet täytynyt yhdistää kanavilla ja niiden vedenpintaa korottaa patojärjestelyillä. Yli-Suolijärvellä vesien kulkua säädellään säännöstelypadolla, joka sijaitsee Luksuanjoen luusuassa. Vedet laskevat jokea pitkin Ala-Suolijärveen . Ala-Suolijärvi on salmien, niemien ja lahtien rikkoma epäyhtenäinen järvi, jossa lukuisat kapeikot toimivat veden virtaamalle pullonkaulana. Veden liikettä on helpotettu kaivamalla vaikeisiin kohtiin kanavia. Niitä löytyy Ristiputaalta ja Murtoniemeltä. Ristipudas kokoaa Koiraselältä lännestä Koirasalmen läpi tulevat ja Jaakimonselältä Jaakimonlammen kautta tulevat vedet Ristisalmen läpi kohti Murtoselkää. Kyseiset uomat on perattu kanaviksi ennen vedenpinnan korottamista. Nykyään ne muistuttavat järvien luontaisia salmia . Murtoniemen poikki on rakennettu kanava, jotta veden ei tarvitsisi kiertää koko Murtoniemeä ja mennä matalasta Murtosalmesta läpi .
Matka kohti voimalaitosta alkaa Ala-Suolijärven Kylmälahdelta, jonne on kaivettu Niemijärveen johtava Räpsynkanava . Niemijärven ja Vierusjärven vedenpinnat on korotettu yhtä korkealle ja ne ovat yhtyneet muodostaen järvien väliin kapean salmen. Salmen alueet on perattu ja osittain kaivettu syvemmäksi ennen vedenpinnan nostoa, jolloin aikaisemmat lammet Ylilampi, Karhulampi, Niemijoki, Alalampi ja Raatelampi ovat jääneet veden alle . Vedet tulevat seuraavaksi Vierusjärveen, joka on yhtynyt alempana sijainneeseen Irnijärveen. Vaikka vesireitin alin järvi Ala-Askanjärvi on korotettu maapadolla, ei järvien välinen kannas ole täyttynyt vedellä. Vesi on saatu virtaamaan Irnijärvestä Ala-Askanjärveen kanavia ja tunnelia pitkin . Ala-Askanjärven pato näkyy kartoissa selvästi, mutta voimalaitokselle johtava tunnelinsuu jää veden alle.
Patojärjestelmä > Pumppuaseman järjestelmä

Isojärvi, jota säännöstellään Köykenönjoen luusuasta käsin, toimii pumppuaseman vesilähteenä. Köykenönjoki, joka yhtyy alempana Jumiskonjokeen, on 1,3 kilometrin päässä padottu uudestaan niin, että Köykenönjoelta on kaivettu kolme kilometriä pitkä kanava Jumiskonjoen Nolimosta alkavaan osuuteen saakka ja johon joki on padottu maapadolla tekojärveksi. Tekojärvestä johtaa kanava pumppaamoon, joka nostaa vettä 23 metriä  korkeammalla sijaitsevaan Pikku Hirvasjärveen. Vesi virtaa Hirvasjärveltä Ala-Suolijärveen kahden metrin pudotuksen viemänä. Kaiken kaikkiaan vesistöjärjestelyissä rakennettiin noin 20 kilometriä kanavia ja 7,5 kilometriä tunneleita .
Voimalaitos

Voimalaitokselle johtaa järveltä lähes viisi kilometriä pitkä tunneli Kuusi-Paloselän ja Petäjäselän tunturien läpi. Tunneli hengittää Kuusi-Paloselän ja Petäjäselän välisessä laaksossa, missä sijaitsee avoallas, ja toisen kerran voimalaitoksen lähellä pohjoisrinteessä, jossa sijaitsee niin sanottu aaltoilutila. Tunneli kääntyy siellä vinosti alaspäin laskien noin 90 metriä. Siellä, noin 100 metriä maan alla, sijaitsee voimalaitosyksikkö kallioon louhitussa onkalossa. Vesi poistuu 1,3 kilometriä pitkää tunnelia pitkin laskien Kemijärven Jumiskonselkään vedenpinnan alla.
Voimalaitosyksikkö muodostuu yhdestä sveitsiläisen Charmillesin toimittamasta vesiturbiinista, joka on tyypiltään Francis-turbiini. Sen juoksupyörän halkaisija on 2,2 metriä ja se pyörittää samaan akseliin kiinnitettyä svetsiläisen Secheronin toimittamaa sähkögeneraattoria. Generaattorin roottori, joka on halkaisijaltaan 4,6 metriä, pyörii 300 kierrosta minuutissa ja se antaa 10 500 voltin jännitteellä tehoa 32 MVA. Roottori painaa 90 tonnia. Voimalan rakennevirtaama on 35 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), pudotus 96 metriä ja kapasiteetti modernisoinnin jälkeen 27,8 megawattia (MW). Voimalan keskivirtaamalla 14 m³/s on tuotettu sähköä 90 gigawattituntia vuodessa.
Tuotettu sähkö johdetaan Strömbergin toimittamaan muuntamoon, jonka nimellisteho on 35 MVA ja joka nostaa jännitteen 120 kilovolttiin. Muuntaja painaa 55 tonnia.
Pumppuaseman tarkoituksena on toimia pumppuvoimalaitoksen tavoin. Pumppuasema toimii sähköllä, joka ostetaan sähköverkosta silloin kun sen markkinahinta on alhainen. Kun samasta vedestä tuotetaan myöhemmin sähköä, saadaan siitä parempi hinta kuin aiemmin vettä pumpattaessa maksettiin, ja kyseisellä hintaerolla saadaan voimalaitokselle lisätuottoa. Pumppuasemalla on kolme pumppua, joiden käyttövirtaama on 3,3 m³/s 830 kilowatin teholla.
Voimalaitos on toiminnaltaan säännöstelyvoimalaitos, jonka tarve tuottaa sähköä ei riipu varastoaltaiden täyttymisestä vaan markkinoiden sähkönhinnasta. Ainoa rajoite on säännöstelyluvassa mainitut järvien ylä- ja alavedenkorkeudet, joita täytyy noudattaa.
Historiaa

Pohjolan Voiman rakennettua Kemijoen suulle ensimmäisen Isohaaraan voimalansa vuonna 1949, seurasi sitä Jumiskon voimala, joka liitettiin Suomen sähköverkkoon 17. tammikuuta 1954 . Voimalan rakentaminen, joka aloitettiin joulukuussa 1951 , oli vaikeaa, sillä seutu oli asumatonta ja tietöntä. Paikalle rakennettiin aluksi voimajohto, jotta käytettävissä olisi sähköä, sitten rakennettiin Kemijärveltä tie Posiolle. Jumiskon tapaista voimalaitosta ei Suomessa tuolloin ollut vielä rakennettu. Sen turbiiniyksikkö sijaitsi sata metriä maan alla kallioon louhitussa onkalossa ja sinne johdettiin vesi noin viisi kilometriä pitkää tunnelia pitkin.
Järvien säännöstelystä on vuosikymmenten aikana kiistelty vesioikeudessa useasti ja 1970-luvulla alettiin järviin istuttaa kalaa. Kun vesipiirit muodostettiin vuonna 1970, tutkittiin säännöstelyä ja sen aiheuttamia vaikutuksia. 1970-luvulla asiaan alettiin kiinnittää huomiota ja joitakin toimenpiteitä suoritettiinkin. Lisäksi vesioikeus määräsi korvauksia kalastuksessa koetuista menetyksistä. Korkein hallinto-oikeus määräsi lopulta kalanistutusvelvoitteet ja vesiylioikeus rahakorvauksien suuruudet. Paikallisilla ja voimayhtiöllä on nykyään hyvät välit ja yhteistyötä tehdään sovussa.
Voimalan kunnossapidossa tunnelien tarkistaminen on tehty kävellen ja välillä soutaen. Vuonna 1982 peruskorjattiin Francis-turbiini. Vesivoimalan turbiini ja juoksupyörä ovat nykyään tulleet käyttöikänsä päähän ja ne täytyy pian uusia. Peruskorjaustyön kaavaillaan alkavan keväällä 2021. Uusi turbiini on tšekkiläisen ČKD Blansko Holdingin toimittama samantyyppinen turbiini. Uusi turbiini on 6 % tehokkaampi kuin aikaisempi. Kun samalla generaattori huolletaan, kasvaa voimalaitoksen kapasiteetti 27,3 megawattiin ja vuosituotanto kasvaa 96 gigawattituntiin. Kesäisin on tarkoitus peruskunnostaa myös säännöstelypatojen betoni- ja teräsrakenteita.
Romano Schmid

Romano Schmid alle 21-vuotiaiden maajoukkueen pelaajana kesäkuussa 2022.
Romano Schmid (s. 27. tammikuuta 2000 Graz) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 168-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä.
Schmid pelasi Sturm Grazin junioreissa vuodesta 2009 alkaen. Hän pelasi Sturm Grazin edustusjoukkueessa kolme Itävallan Bundesliigan ottelua. Hän siirtyi elokuussa 2017 Red Bull Salzburgiin, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi yhden bundesliigaottelun. Hän sai enemmän peliaikaa reservijoukkue Lieferingissä 2. Ligassa. Hän siirtyi tammikuussa 2019 saksalaiseen Werder Bremeniin mutta pelasi vielä kesään 2020 saakka lainalla itävaltalaisseura Wolfsberger AC:ssä, jolle hän teki kolme bundesliigamaalia 37 ottelussa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua.
Schmid pääsi kaudella 2020–2021 pelaamaan Saksan Bundesliigassa vasta joulukuussa, mutta siitä eteenpäin hänelle kertyi 22 liigaottelua, joissa hän oli 13 kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 Werder Bremen pelasi 2. Bundesliigassa, ja Schmid pelasi 33 liigaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2022–2023 Bremen pelasi jälleen pääsarjatasolla, ja Schmid pelasi 27 liigaottelua ja teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa Saksassa huhtikuussa 2023 kotiottelussa Kölniä vastaan. Kaudella 2023–2024 Schmid pelasi 33 bundesliigaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Schmid pelasi Itävallan eri juniorimaajoukkueissa yli 50 ottelua. Ensimmäiset ottelunsa Itävallan A-maajoukkueessa hän pelasi syyskuussa 2022 Kansojen liigassa Ranskaa ja Kroatiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa ensimmäisessä ottelussa ja pelasi avauskokoonpanossa kahdessa muussa. Hän teki maalin alkulohko-ottelussa Alankomaita vastaan. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 21 A-maaottelua. Hän on tehnyt näissä otteluissa kaksi maalia: ensimmäisen kesäkuussa 2024 EM-kilpailuissa Alankomaita vastaan ja toisen marraskuussa 2024 Kansojen liigan ottelussa Sloveniaa vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romano Schmid Wikimedia Commonsissa
Werder Bremen – Saksan Bundesliiga
1 Pavlenka |
3 Jung |
4 Stark |
5 Pieper |
6 Stage |
7 Ducksch |
8 Weiser |
9 Burke |
10 Bittencourt |
11 Füllkrug |
13 Veljković |
19 Salifou |
20 Schmid |
21 Dinkçi |
22 Schmidt |
23 Rapp |
24 Goller |
26 Buchanan |
27 Agu |
28 Gruev |
29 Woltemade |
30 Zetterer |
32 Friedl |
34 Mbom |
36 Groß |
37 Backhaus |
38 Haesler |
39 Chiarodia |
40 Lord |
Valmentaja Werner
Itävallan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2024
1 Lindner |
2 Wöber |
3 Trauner |
4 Danso |
5 Posch |
6 Seiwald |
7 Arnautović |
8 Prass |
9 Sabitzer |
10 Grillitsch |
11 Gregoritsch |
12 Hedl |
13 Pentz |
14 Querfeld |
15 Lienhart |
16 Mwene |
17 Kainz |
18 Schmid |
19 Baumgartner |
20 Laimer |
21 Daniliuc |
22 Seidl |
23 Wimmer |
24 Weimann |
25 Entrup |
26 Grüll |
Valmentaja Rangnick
Timo Aho (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 23. elokuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Tampere, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1984–1986 | Ilves | 2 | (0) |
| 1987–1988 | TuTo | 44 | (11) |
| 1989–1990 | Ilves | 36 | (0) |
| 1991–1993 | TPV | 44 | (8) |
| 1993 | → RiPS (laina) | 6 | (2) |
| 1993 | → EIF (laina) | 1 | (0) |
| 1994 | P-Iirot | 4 | (1) |
| 1994 | → RiPS (laina) | 5 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 142 | (22) |
Maajoukkue
| 1982 | Suomi U16 | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Timo Aho (s. 23. elokuuta 1966) on suomalainen peliuransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Aho pelasi urallaan 44 pääsarjaottelua, joista 36 Ilveksessä vuosina 1984–1985 sekä 1989–1990 ja kahdeksan TPV:ssä vuonna 1993. Maaleja hän ei tehnyt pääsarjatasolla. Vuonna 1984 Aho oli saavuttamassa SM-pronssia ja vuonna 1985 SM-hopeaa.
Toisella sarjatasolla Aho pelasi 22 ottelua TuTossa, 17 ottelua TPV:ssä ja neljä ottelua P-Iiroissa.
Jouluruoat

Perunalaatikko on yksi suomalaisista jouluruoista.
Monessa maassa jouluna syödään yleisesti kalkkunaa.
Jouluhalko on suosittu jälkiruoka etenkin Ranskassa.
Jouluruoat ovat ruokia, joita syödään perinteisesti joulun aikaan. Niiden suhteen on joitakin yhtäläisyyksiä, mutta myös joitakin eroavuuksia eri maiden välillä ja usein myös saman maan eri osissa.
Suomessa ja Ruotsissa yleisiä jouluruokia ovat joulukinkku, lipeäkala ja piparkakut. Muita suomalaisella jouluaterialla yleisesti syötäviä ruokia ovat esimerkiksi porkkana-, lanttu- ja perunalaatikko, rosolli, joulupuuro ja joulutortut.
Piparkakkuja tehdään joulun aikaan myös Saksassa, mutta siellä useimmiten jouluruokana on hanhea ja joskus myös makkaraa.
Ranskassa jouluruokaan käytetään yleensä linnunlihaa, kuten kalkkunaa, hanhea tai ankkaa. Alkupaloina on usein hanhenmaksaa tai savulohta. Ranskassa joulupöytään kuuluvat myös salaatti ja juustotarjotin. Yleinen joulunajan jälkiruoka Ranskassa on jouluhalko.
Myös Isossa-Britanniassa kalkkuna on yleistä jouluruokaa, jonka kanssa syödään paistettuja perunoita ja vihanneksia. Jälkiruokana syödään jouluvanukasta.
Espanjassa joulupäivän ateriaan kuluuvat kalkkuna sekä kala ja muut merenantimet. Jälkiruokana on paksuja mantelileivonnaisia.
Italiassa syödään jouluaattona pastaa, kalaruokia ja kasviksia. Joulupäivän ruoka vaihtelee maakunnittain, mutta yleistä jouluruokaa ovat kalkkuna, fasaani ja helmikana. Usein mukana on myös vasikan- ja sianlihaa sekä tuoreita vihanneksia. Sekä jouluaaton että joulupäivän jälkiruokiin kuuluvat pähkinät ja kuivatut hedelmät.
Stam1na

| Stam1na |
| --- | --- |

 Stam1na Rakuunarockissa Lappeenrannassa heinäkuussa 2013.
Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  thrash metal progressiivinen metalli death metal
Kotipaikka:   Lemi, Suomi
Laulukieli:  suomi, englanti
Jäsenet:  Antti Hyyrynen, laulu, kitara   Kai-Pekka Kangasmäki, basso, laulu   Emil Lähteenmäki, koskettimet, taustalaulu   Pekka Olkkonen, soolokitara, taustalaulu   Teppo Velin, rummut  
Levy-yhtiö:  Sakara Records, 2004–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stam1na [stɑminɑ] on lemiläinen, suomeksi laulava metalliyhtye, jonka musiikissa on vaikutteita sekä progressiivisesta metallista että thrash metallista, myös hieman death metallista ja punkista. Yhtye on saavuttanut julkaisuillaan Suomen albumi-, single- ja DVD-listan kärkipaikan, useita Emma-palkintoja ja kultalevyjä sekä viisi platinalevyä.
Stam1na on saavuttanut suosiota myös muualla maailmassa esiintyen mm. Keski-Euroopassa sekä Japanissa.
Historiaa > Alkuvuodet ja levytyssopimus Sakara Recordsin kanssa (1996–2004)

Stam1na aloitti toimintansa kesällä 1996. Ensimmäiseen kokoonpanoon kuuluivat laulaja-rumpali Antti Hyyrynen, basisti Jaakko Häkli ja kitaristi Pekka Olkkonen. Pian yhtyeeseen liittyi rumpali Teppo Velin, ja Hyyrynen siirtyi toiseksi kitaristiksi. Vuosien 1997 ja 2004 välillä yhtye julkaisi useita demoja, joista ensimmäiset olivat englanninkielisiä, kunnes se solmi levytyssopimuksen Mokoma-yhtyeen jäsenten perustaman Sakara Records -levy-yhtiön kanssa syksyllä 2004.
Historiaa > Debyyttialbumin Stam1na julkaisu ja kokoonpanolisäys (2005–2006)

Stam1nan ensimmäinen julkaisu Sakara Recordsin suojissa oli 26. tammikuuta 2005 ilmestynyt single Kadonneet kolme sanaa. Yhtyeen esikoisalbumi Stam1na ilmestyi 2. maaliskuuta 2005 ja nousi parhaimmillaan Suomen albumilistan 13. sijalle. Esikoisalbumilla bassoa soitti vielä laulaja-kitaristi Hyyrynen, ja kokoonpano täydentyi, kun albumin julkaisua seuranneilla kiertueilla sessiomuusikkona soittanut Kai-Pekka Kangasmäki kiinnitettiin yhtyeen vakituiseksi jäseneksi Rieskaa tauluun -kiertueen päätöskonsertissa Tavastialla syksyllä 2005. Finnish Metal Expo -tapahtuman yhteydessä 17. helmikuuta 2006 järjestetyssä Finnish Metal Awards -gaalassa yhtye palkittiin vuoden 2005 tulokkaana ja Hyyrynen vuoden laulajana.
Historiaa > Uudet kymmenen käskyä, ensimmäinen Emma-palkinto sekä Euroopan-kiertue (2006–2007)

Stam1nan toinen albumi Uudet kymmenen käskyä ilmestyi 10. toukokuuta 2006. Albumi sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan sijalle kolme ja pysyi listalla kaikkiaan 14 viikkoa. 27. syyskuuta 2006 julkaistu single Likainen parketti toi mukanaan yhtyeen ensimmäisen listan kärkisijan. Marraskuussa 2006 Stam1na teki Sakaran muiden yhtyeiden Mokoman ja Rytmihäiriön kanssa seitsemän konsertin mittaisen yhteiskiertueen, josta julkaistiin Sakara Tour 2006 -DVD toukokuussa 2007. Uudet kymmenen käskyä palkittiin vuoden 2006 metallialbumina ÄKT:n Emma-gaalassa 10. maaliskuuta 2007. Samassa yhteydessä yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia tuottanut Miitri Aaltonen oli ehdolla vuoden tuottajaksi.
Kesällä 2007 Stam1nan livekokoonpanoon liittyi kosketinsoittaja Emil Lähteenmäki, joka vieraili jo Uudet kymmenen käskyä -albumilla. Lokakuussa 2007 Stam1na konsertoi Baltiassa ja Saksassa Apocalyptican ja Sturm und Drangin kanssa. Ennen kiertuetta saksalainen ZYX Music -levy-yhtiö julkaisi yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä ja Benelux-maissa. Joulukuussa Lemin kunta myönsi yhtyeelle Lemin kello -palkinnon ”tunnustukseksi kotiseudun myönteisestä esillä pitämisestä nuorison parissa ja hyvästä menestyksestä kansallisilla ja kansainvälisillä estradeilla”.
Historiaa > Raja, K13V-DVD ja jälleen kokoonpanoon täydennystä (2008–2009)

Yhtyeen kolmas albumi Raja ilmestyi 13. helmikuuta 2008 ja nousi Suomen albumilistan ensimmäiseksi. Rajan edeltäjä Uudet kymmenen käskyä palkittiin kultalevyllä kesäkuussa 2008. Elokuussa 2008 yhtye esiintyi Saksan suurella Wacken Open Air -metallifestivaalilla. Medialouhoksen Jouni Kallion ohjaama musiikkivideo yhtyeen kappaleesta ”Lääke” palkittiin Kultapumpelilla vuoden 2008 Oulun musiikkivideofestivaaleilla. Helmikuussa 2009 järjestetyssä Finnish Metal Expossa Stam1na tyhjensi Finnish Metal Awards 2008 -äänestyksen palkintopöydän, kun Raja palkittiin sekä vuoden albumina että vuoden kansitaiteesta, Stam1na vuoden yhtyeenä ja Hyyrynen vuoden laulajana. Raja oli ehdolla myös vuoden 2008 Emma-palkinnon saajaksi kategoriassa vuoden metalli-/hard rock-albumi.
Yhtye julkaisi 6. toukokuuta 2009 konserttitaltiointeja, musiikkivideoita ja yhtyehistoriikin sisältävän viisituntisen K13V-DVD:n. 7. elokuuta 2009 Jurassic Rock -festivaalin esiintymisessään Stam1na virallisti kosketinsoittaja Lähteenmäen aseman yhtyeen vakituisena jäsenenä.
Historiaa > Viimeinen Atlantis ja Nocebo (2009–2012)

Yhtye aloitti vuoden 2009 lopulla neljännen albuminsa äänitykset. Albumi kantaa nimeä Viimeinen Atlantis, ja se julkaistiin 10.2.2010. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen heti ensimmäisellä myyntiviikollaan ohi samaan aikaan julkaistujen HIMin ja Ismo Alangon uusien albumien. 1. huhtikuuta 2010 yhtye ilmoitti hajonneensa. Kyse oli kuitenkin vain aprillipilasta.
3.11.2010 julkaistiin Vanhaa paskaa -niminen demokokoelma.
Syksyllä 2011 yhtye aloitti äänittämään viidettä studioalbumiansa Noceboa, joka julkaistiin Suomessa 8. helmikuuta 2012 ja jonka tuottajana toimi amerikkalainen Joe Barresi. Ensimmäisenä myyntipäivänään levy myi kultaa (kultalevyraja 10 000 kpl). Bieler Bros. Records julkaisi albumin Pohjois-Amerikassa 17. kesäkuuta. Albumilta on julkaistu netistä ladattavina digisingleinä "Valtiaan uudet vaateet" ja "Puolikas ihminen", joista on molemmista myös musiikkivideo.
Historiaa > SLK, paluu ulkomaan kierroksille ja harvinainen tempaus Provinssissa (2013–2015)

Syyskuussa 2013 yhtye ilmoitti aloittaneensa uuden studioalbumin nauhoitukset. Kuudes albumi, SLK, julkaistiin 7. helmikuuta 2014. Albumi julkaistiin myös Japanissa, minkä myötä Stam1na esiintyi Tokiossa Loud & Metal Attack -tapahtumassa. Saman vuoden syksyllä yhtye lähti Insomniumin lämmittelijäksi Euroopan-kiertueelle eli esiintyi Keski- ja Länsi-Euroopassa taas monen vuoden tauon jälkeen.
Kesällä 2015 Stam1na esiintyi nelipäiväiseksi muuttuneessa Provinssirockissa neljänä perättäisenä päivänä. Kunakin päivänä yhtye soitti yhden albuminsa alusta loppuun.  Soitetut albumit olivat Stam1na, Uudet kymmenen käskyä, Viimeinen Atlantis ja SLK.
Historiaa > Elokuutio, Taival ja albumien siivittämä suosion kasvu (2015–2019)

Lokakuussa 2015 yhtye aloitti seitsemännen albuminsa nauhoitukset. Albumin tuotti Janne Joutsenniemi ja miksasi Jens Bogren. Albumi kantaa nimeä Elokuutio ja se julkaistiin 18. maaliskuuta 2016. Yhtye esiintyi yhdessä Mokoman ja Diablon kanssa Sakara Tourissa huhtikuussa 2016. Vuoden 2016 kesällä ja syksyllä yhtye teki mittavan Cube Libre -nimisen kiertueen, joka sisälsi yhteensä 47 keikkaa. Helmikuussa 2017 yhtye esiintyi 70000 tons of metal -risteilyllä Karibialla ja syksyllä 2017 yhtye esiintyi Omnium Gatherumin kanssa Etelä- ja Keski-Euroopan kiertueella.
Kesän 2018 keikkojen välissä yhtye oli äänittämässä kahdeksatta albumiaan. Albumi on nimeltään Taival ja se julkaistiin 12. lokakuuta 2018. Edellisen albumin tapaan sen tuotti Janne Joutsenniemi ja miksasi Jens Bogren. Albumi siivitti Stam1nan myös entistä suurempaan suosioon: se palkittiin Emma-gaalassa vuoden parhaana metallialbumina ja myi myös platinaa, yhtye nähtiin Suomen lisäksi entistä enemmän ulkomailla (mm. Saksan Rock Harz-festivaaleilla, Euroopan-kiertueella yhdessä Insomniumin ja The Black Dahlia Murderin kanssa sekä uudemman kerran Karibialla ja Japanissa) sekä kappaleet "Elämänlanka", "Enkelinmurskain" ja "Gaian lapsi (feat. Anna Eriksson)" soivat lukuisia kertoja radiossa.
Historiaa > Juhlallisuuksia, albumit Novus Ordo Mundi ja X sekä kirjan julkaisu (2020–)

Yhtyeen oli määrä juhlistaa syksyllä 2020 Viimeinen Atlantis-albumin kymmenvuotisjuhlia Helsingin jäähallissa, mutta keikka siirtyi koronaviruksen vuoksi vuoteen 2021. Joulukuussa 2020 yhtye tiedotti yhdeksännen albumin olevan valmis ja sen olevan nimeltään Novus Ordo Mundi. Albumi julkaistiin 26. helmikuuta 2021 ja sen tuottajaksi palasi kymmenen vuoden tauon jälkeen Miitri Aaltonen, jonka kädenjälkeä kuultiin aiemmin yhtyeen neljällä ensimmäisellä albumilla. Raja-albumilla hän vastasi vain miksauksesta.
Ari Väntäsen kirjoittama, yhtyeen tarinan kertova kirja Stam1na – Muistipalatsi julkaistiin 29. syyskuuta 2023. Samana päivänä ilmestyi myös yhtyeen kymmenes albumi nimeltään X.
Tyylilaji

Yhtyeen tyyliä on ollut vaikea määritellä tiettyyn genreen, mutta yleensä yhtyeen musiikkia on kutsuttu progressiiviseksi thrash metalliksi, ensimmäisen levyn aikaan jonkun verran myös alternative metalliksi. Yhtyeen musiikissa on ollut myös vaikutteita death metallista ja SLK- albumilla jonkun verran myös black metallista. Yhtyeen musiikki vaihtelee albumeilla ääripäistä toiseen sisältäen raskaampaa extreme-metalia ja välillä jopa suomirock-aineksia.
Nimi

Sana stamina on englantia ja tarkoittaa sisukkuutta, voimaa tai kestävyyttä. Yhtyeen nimessä olevan numeron yksi on tarkoitus yksilöidä yhtye ja erottaa nimi muista tuotemerkeistä. Aiemmin nimi on kirjoitettu myös muodoissa ”Stamina” ja ”staminA”.
Jäsenet

Antti Hyyrynen
laulu, kitara (1996–)
Kai-Pekka Kangasmäki
basso, laulu (2005–)
Emil Lähteenmäki
koskettimet, taustalaulu (2009–)
Pekka Olkkonen
soolokitara, taustalaulu (1996–)
Teppo Velin
rummut (1996–)
Jäsenet > Sessiojäsenet

Diablo-yhtyeestä tunnettu Heikki Malmberg tuurasi käsileikkauksesta toipunutta Teppo Veliniä rummuissa kesäkiertueella 2007. Pyry Hanski puolestaan tuurasi pikkusormensa loukannutta Kai-Pekka Kangasmäkeä bassossa kesäkiertueella 2014. Kangasmäki esiintyi kiertueella taustalaulajan ominaisuudessa.
Yhtyeen jäsenistä Kangasmäki (kiertueilla 2005) ja Emil Lähteenmäki (Uudet kymmenen käskyä- ja Raja-albumeilla sekä kiertueilla 2007–2009) toimivat sessiojäseninä ennen nimitystään varsinaisiksi jäseniksi.
Jäsenet > Entiset jäsenet

Yhtyeen demoaikoina basistina toimivat vuorollaan Jaakko Häkli, Paavo Alander, Tero Nordlund ja Jani Suomalainen. Jälkimmäinen soitti vain studiossa, live-esiintymisissä basso toistettiin vuosina 2003–2004 taustanauhalta.
Diskografia

Stam1na (2005)
Uudet kymmenen käskyä (2006)
Raja (2008)
Viimeinen Atlantis (2010)
Nocebo (2012)
SLK (2014)
Elokuutio (2016)
Taival (2018)
Novus Ordo Mundi (2021)
X (2023)