stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Greta M. Ljung

Greta Marianne Ljung (1941 Jepua – 12. elokuuta 2024 Lexington, Massachusetts) oli amerikansuomalainen tilastotieteilijä. Aikasarjadatan Ljung–Box testi on nimetty Ljungin ja hänen jatko-opintojaan ohjanneen George E. P. Boxin mukaan.
Ljung suoritti Åbo Akademissa kandidaattitutkinnon psykologiassa. Hän kiinnostui psykometriikasta ja opiskeli sitten kahdeksan kuukauden ajan Uppsalan yliopistossa tilastotieteilijä Herman Woldin ohjauksessa. Ljung suoritti tilastotieteen Master of Science- ja tohtoritutkinnot Wisconsinin yliopistossa Madisonissa Yhdysvalloissa. Ljungin tohtoriväitöskirja käsitteli aikasarja-analyysiä. Valmistuttuaan Ljung työskenteli Denverin yliopistossa ja hän julkaisi siellä tieteellisiä papereita yhdessä ohjaajanaan toimineen George E. P. Boxin kanssa. Vuonna 1976 he julkaisivat artikkelin Ljung–Box testistä, tämä testi oli muunnelma Box-Pierce-testistä.
Ljung opetti tilastotiedettä Massachusetts Institute of Technologyssä yli 10 vuoden ajan. Hän työskenteli myös Bostonin yliopistossa. Ljung asui Lexingtonissa Massachusettsissa ja toimi AIR Worldwide-riskienhallintayhtiön tilastokonsulttina.
Teoksia

Box, George E. P.; Jenkins, Gwilym M.; Reinsel, Gregory C.; Ljung, Greta M. (2016). Time Series Analysis: Forecasting and Control (5th ed.). New Jersey: Wiley. ISBN 9781118675021
Käännös suomeksi
Pesto

Pestoa
Pesto (ital. pesto < pestato, 'murskattu') on italialainen jähmeähkö, lämmittämättömänä nautittava maustekastike tai maustetahna. Se on alkuaan Ligurian alueelta Pohjois-Italiasta, erityisesti Genovasta (pesto genovese). Sen juuret ovat roomalaisessa juusto-yrttikastikkeessa moretumissa.
Pääaineet

Peston pääaineosia ovat jauhetut basilika, juusto, pinjansiemenet ja valkosipuli sekä oliiviöljy. Juustona käytetään normaalisti Parmigiano-Reggiano-juustoa tai pecorinoa, kaupallisessa versiossa käytetään usein myös parmesaania, joka on parmegianon kaltainen juusto.
Valmistus ja käyttö

Sopiva pestoon käytetyn oliiviöljyn määrä riippuu siitä, kuinka paksua tai ohutta kastikkeesta halutaan. Aineksia voidaan jauhaa morttelissa tai hienontaa monitoimikoneella, jolloin samalla öljy lisätään vähitellen. Aineksia voidaan silputa myös veitsellä. Vihreä pesto sisältää pääasiassa vihreitä yrttejä ja punainen pesto myös tomaattia, paprikaa ja chiliä. Pestoon voidaan käyttää myös pinaattia, lehtikaalia, rucolaa tai porkkanaa. Pesto syödään yleensä leivän tai pastan kanssa, joskaan sen käyttö ei ole rajoitettu näihin. Kaupallisessa pestossa käytetään usein cashew-pähkinöitä pinjansiementen tilalla, koska ne ovat halvempia ja niillä on samankaltainen rakenne. Pestoa käytetään myös kala- ja rapuruokiin, perunoiden kastikkeena tai keittoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pesto Wikimedia Commonsissa
Linnainmaa

Linnainmaan keskustaa
Linnainmaa on noin 6 000 asukkaan kaupunginosa Itä-Tampereella, noin kuuden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Linnainmaan rakennuskanta koostuu lähinnä 1950–1960-luvuilla rakennetuista omakotitaloista sekä uudemmista omakoti-, kerros- ja rivitaloista.
Historia

Linnainmaan nimen alkuperä on ollut vaikeasti selvitettävissä. Isonjaon pöytäkirjoissa vuodelta 1785 mainitaan Linnama-niminen pelto, joka oli usean Messukylän talon yhteisomistuksessa; nimi voi täten viitata Linnan kantatilaan. Toisaalta pellon nimi on voinut olla myös Liinamaa eli pelto, jolla on viljelty pellavaa. Länsimurteissa pellavasta on käytetty nimitystä liina (ruots. lin) ja seudulla on tiettävästi viljelty pellavaa jo 1700-luvulla, minkä pohjalta voi olettaa kirjoitusasun Linnama olleen suomen kieltä taitamattoman kirjurin virheellinen merkintä. Myös kaupunginosan nykyinen nimi on epätarkka, sillä vanhat paikkakuntalaiset ovat käyttäneet nimitystä Jussilan alue siellä sijainneen Jussilan tilan mukaan. Linnainmaan ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1955 ja alueelle on 1970-luvulta lähtien syntynyt omakoti-, rivi- ja kerrostaloasutusta. Kadunnimistössä Alanikkilänkatu, Hannulankatu, Jussilankatu, Kirviälänkatu ja Ylinikkilänkatu viittaavat vanhoihin kantataloihin; Kirviälä oli 1960-luvulla esillä yhtenä vaihtoehtona kaupunginosan nimeksi.
Väestö

Linnainmaalla asuvien keski-ikä on 40,9 vuotta. Suurin ikäryhmä on 30-49-vuotiaat. Kaupunginosan asukkaista suurin osa on työssäkäyviä, toiseksi eniten on eläkeläisiä.
Väestö > Äänestäminen

Taulukossa on lueteltu Linnainmaan äänestysalueen tulokset vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
| Puolue | Linnainmaa (%) | Koko Tampere (%) |
| --- | --- | --- |
| Kokoomus | 25,8 | 22,1 |
| SDP | 23,4 | 19,1 |
| Perussuomalaiset | 15,2 | 14,7 |
| Keskusta | 12,0 | 10,5 |
| Vihreät | 9,3 | 15,0 |
| Kristillisdemokraatit | 6,1 | 4,7 |
| Vasemmistoliitto | 4,9 | 9,3 |
| Muut | 3,1 | 4,5 |
Palvelut

Linnainmaan koulu on luokat 1-9 käsittävä peruskoulu. Linnainmaan terveysasema palvelee alueen asukkaita.
Linnainmaan kaupalliset palvelut ovat keskittyneet 1990-luvulta lähtien lähelle Tampereen itäisen ohikulkutien ja Lahdentien risteysaluetta. Kaupunginosan uudesta keskustasta, Koilliskeskuksesta, kehitetään Tampereen kolmatta aluekeskusta, joka palvelee linnainmaalaisten lisäksi myös muiden itäisten kaupunginosien asukkaita. Linnainmaalla on ympäri vuorokauden avoin Prisma sekä K-Citymarket, joiden yhteydessä toimii niin kaupallisia kuin julkisia palveluita.
Linnainmaa kuuluu Messukylän seurakuntaan. Alueella sijaitsee seurakuntatalo.
Linnainmaalle aukesi uusi Lidl 9.9.2021
Liikenne

Linnainmaata palvelee Tampereen joukkoliikenteen bussilinjat 6, 7, 17, 18, 28, 29, 37, 38 ja 90.
Tampereen itäinen ohikulkutie rajaa Linnainmaan lännessä, ja valtatie 12 pohjoispuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linnainmaa Wikimedia Commonsissa
Tampereen suuralueet, suunnittelualueet, tilastoalueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Keskustan suuralue: Amuri: Amuri A · Amuri B · Särkänniemi Kyttälä: Jussinkylä · Kyttälä A · Kyttälä B Petsamo: Petsamo Kaleva: Kaleva · Liisankallio · Kalevanrinne · Hakametsä Kalevanharju: Kalevanharju · Järvensivu · Vuohenoja Pyynikki: Pyynikki · Pyynikinrinne · Kaakinmaa Finlayson: Finlayson · Tammerkoski Nalkala-Ratina: Nalkala · Ratina Tammela: Osmonmäki · Tammela A · Tammela B · Tulli Tampella-Lapinniemi: Lapinniemi · Lappi · Tampella Kissanmaa: Kauppi · Kissanmaa · Uusikylä Niihama: Kaupinlaakso · Niihama
Koillinen suuralue: Messukylä : Ristinarkku · Aakkula · Messukylä Olkahinen: Kumpula · Tasanne · Olkahinen Leinola: Leinola · Holvasti Atala: Atala Pappila: Pappila Linnainmaa: Linnainmaa · Hankkio Ojala: Ojala Takahuhti: Takahuhti · Ruotula · Huikas Turtola: Turtola, Viiala Kämmenniemi: Kämmenniemi Nurmi-Sorila: Nurmi · Sorila · Aitoniemi Teisko: Polso · Terälahti · Velaatta · Viitapohja
Kaakkoinen suuralue: Kaukajärvi: Kaukajärvi · Lukonmäki · Annala · Haihara Hervanta pohjoinen: Hervanta luode · Hervanta koillinen Hervanta etelä: Hervanta lounas · Hervanta kaakko Rusko: Rusko Hervantajärvi: Hervantajärvi Vehmainen: Vehmainen Hallila: Hallila
Eteläinen suuralue: Härmälä: Härmälä · Rantaperkiö Koivistonkylä: Rautaharkko · Taatala · Koivistonkylä · Veisu · Korkinmäki · Nirva Peltolammi: Lakalaiva · Peltolammi · Multisilta · Sarankulma · Lahdesjärvi Hatanpää: Hatanpää Nekala: Viinikka · Nekala · Vihioja Muotiala: Jokipohja · Muotiala Vuores: Vuores
Läntinen suuralue: Epilä: Epilä · Epilänharju · Hyhky · Kaarila Haukiluoma: Haukiluoma · Lamminpää Ikuri: Ikuri Kalkku: Kalkku Myllypuro: Myllypuro Pispala: Ylä-Pispala · Tahmela · Ala-Pispala Rahola: Villilä · Rahola Tesoma: Ristimäki · Tesomajärvi Tohloppi: Tohloppi
Luoteinen suuralue: Lentävänniemi: Lentävänniemi Lielahti: Lielahti · Niemenranta · Hiedanranta · Santalahti Lintulampi: Niemi · Pohtola · Ryydynpohja · Lintulampi
Kaupunginosat jotka eivät ole tilastoalueita: Taraste
Lipidi

Lipidien rakenne.
Lipidi eli rasva-aine on yhteisnimi eliöiden solukoissa ja kudoksissa syntyneille rasvoille ja rasvamaisille yhdisteille, kuten rasvoille, öljyille, vahoille, kolesterolille, steroideille, rasvaliukoisille vitamiineille ( A-, D-, E- ja K-vitamiinit), monoglyserideille, diglyserideille, triglyserideille (varsinaiset rasvat) ja fosfolipideille. Rasvoilla tarkoitetaan yleensä glyserolin ja rasvahappojen estereitä. Vaikka nisäkkäiden elimistö voi sekä hajottaa että rakentaa lipidejä, joitakin lipidejä on kuitenkin saatava ravinnosta.
Tyypillisesti lipideissä toinen pää on vesiliukoinen (hydrofiilinen) ja toinen, pitkä hiilivetyketju, hydrofobinen. Lipidit eivät edusta rakenteeltaan yhtenäistä yhdisteryhmää, mutta niille on ominaista, että ne liukenevat hyvin orgaanisiin liuottimiin, kuten esimerkiksi asetoniin, eetteriin, petrolieetteriin ja bentseeniin. Lipidit eivät liukene veteen. Kun lipidit kudosnesteessä liittyvät proteiineihin, ne muuttuvat liukoisiksi. Lipidien ja proteiinien muodostamat makromolekyylit ovat lipoproteiineja. Hiilihydraattien ja lipidien muodostamat yhdisteet ovat glykolipidejä. Lipidien muodostuminen eli lipogeneesi tapahtuu soluissa.
Luokittelu

Lipidimolekyylit voidaan karkeasti jakaa hydrofobisiin ja amfipaattisiin pienmolekyyleihin. Amfipaattisen luonteensa takia lipidit voivat vedessä muodostaa kolmenlaisia rakenteita: vesikkeleitä, liposomeja ja solukalvoja. Biologiset lipidit koostuvat joko kokonaan tai osittain kahdesta erityyppisestä alayksiköstä tai ”rakennuspalikasta”: ketoasyyli- ja isopreeniryhmistä. Lipidien jaotteluun on olemassa ainakin kaksi eri versiota. Fahy et al. jaottelevat lipidit kahdeksaan ryhmään alayksiköiden tyyppien mukaan. Ketoasyyliryhmistä muodostuvat rasvahapot, glyserolipidit, glyserofosfolipidit, sfingolipidit, sakkarolipidit ja polyketiidit. Isopreeniryhmät taas muodostavat sterolit ja prenolit. Toisen jaottelun mukaan lipidit luokitellaan kolmessa tasossa:
Varastorasvat (neutraaleja)
Triasyyliglyseroli
Kalvolipidit (poolisia)
Fosfolipidit
Glyserofosfolipidit
Sfingolipidit, joissa on kiinnittyneenä PO4 ja koliini
Glykolipidit
Sfingolipidit, joissa on kiinnittyneenä mono- tai oligosakkaridi
Galaktolipidit eli sulfolipidit
Arkkibakteeriset eetterilipidit
Membraanilipidit ovat solujen kuivapainosta noin 5–10 prosenttia, kun taas varastorasvat vievät 80 prosenttia adiposyyttien eli rasvasolujen massasta.
Lipidityypit > Rasvahapot

Rasvahapot, tai rasvahappojäännökset osana lipidiä, ovat laaja molekyyliryhmä. Rasvahapot muodostuvat rasvahapposynteesissä, jossa asetyylikoliini-A-aluke yhdistyy ketjumaisessa reaktiossa malonyylikoliini A:n tai metyylimalonyylikoliini A:n kanssa. Rasvahapot rakentuvat hiilivetyketjusta, joka päättyy karboksyyliryhmään. Rakenteensa takia molekyylillä on poolinen, hydrofiilinen pää, ja pooliton, hydrofobinen pää, joka ei liukene veteen. Rasvahappojen rakenne on monien biologisten lipidien perusta, ja usein osana muissa monimutkaisissa lipideissä. Rasvahappojen hiilivetyketjussa on tyypillisesti 4–24 hiiltä. Ketju voi olla tyydyttynyt (ei sisällä kaksoissidoksia) tai tyydyttymätön, ja siihen voi kuulua happea, halogeenejä, vetyä ja rikkiä sisältäviä funktionaalisia ryhmiä. Jos rasvahapossa on kaksoissidoksia, se voi konformaatioltaan olla joko cis- tai trans-muotoinen. Konformaatio vaikuttaa ratkaisevasti rasvahapon molekyylikonfiguraatioon. Cis-kaksoissidokset taivuttavat rasvahappoa, mikä vaikuttaa rasvahapon toimintaan ja rakenteeseen solukalvossa. Luonnossa rasvahapot ovat useimmiten cis-muodossa. Trans-konformaatiota esiintyy joissakin luonnollisissa ja osin hydrogenoiduissa rasvoissa ja öljyissä.
Biologisesti tärkeitä rasvahappoja ovat esimerkiksi eikosanoidit, rasvahappojen esterit ja rasvahappoamidit. Rasvahappojen estereihin kuuluu tärkeitä biokemiallisia väliaineita, kuten vahaesterit, rasvahappojen tioesterin koentsyymi A:n johdannaiset ja karnitiini. Rasvahappojen amideihin kuuluu muun muassa neurotransmitteri N-asyylietanoliamiini.
Lipidityypit > Glyserolipidit

Glyserolipidit muodostuvat pääasiassa mono-, di- ja triglyseroleista, joista tunnetuin on glyserolin triesteri eli triglyseridi. Triglyseridejä kutsutaan joskus virheellisesti triasyyliglyseroliksi, mutta niissä ei ole hydroksyyliryhmää. Triglyserideissä glyserolin kolme hydroksyyliryhmää ovat esteröityneet, useimmin eri rasvappoihin. Koska glyserolipidit toimivat energiavastoina, ne muodostavat suurimman osan eläinkudosten varastorasvasta. Triglyseridien esterisidosten hydrolyysissä vapautuu glyserolia ja rasvahappoja, mikä on rasva-aineenvaihdunnan ensimmäinen askel.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Opetus.tv: Biologian etäopiskeluympäristö, Lipidit
Solunetti: rasvahapot
Biomolekyylit
Proteiinit
Peptidit
Aminohapot
Nukleiinihapot
Hiilihydraatit
Lipidit
Terpenoidit
Karotenoidit
Tetrapyrrolit
Koentsyymit
Steroidit
Flavonoidit
Alkaloidit
Polyketidit
Rauni Liukko

Rauni Liukko vuonna 1972.
Rauni Sinikka Liukko (oik. Liukko-Ailio; 17. kesäkuuta 1940 Vehmaa – 27. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Liukon läpimurtoteoksia olivat Ruuhkaratikka (1973) ja Liikkuva työvoima (1977). Kohua herätti myös hänen tilateoksensa Helsingin juhlaviikoilla 1972 Arkadian puistossa.
Ura

Liukko valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kuvaamataidonopettajalinjalta 1963 ja aloitti yhteiskunnallisesti kantaa-ottavilla teoksilla, joiden aiheina olivat lapset, vanhukset ja muut vähäosaiset. Ruuhkaratikan ohella lasikuidusta tehdyt karheat lapsihahmot saivat paljon huomiota lehdistössä.
Ensimmäinen huomiota saanut yksityisnäyttely oli Lapsellisuuksia Kluuvin galleriassa Helsingissä vuonna 1970, ja Moderna Museetin järjestämänä Tukholmassa 1971, missä se herätti keskustelua lasten asemasta. Virikkeenä oli ollut Biafran nälänhätä, joka oli ollut paljon esillä televisiossa. Suomessa keskustelua syntyi kuitenkin lähinnä teosten materiaalista ja tekotavasta. Lasikuitu, readymade- ja kierrätysmateriaalit eivät sopineet perinteisiin käsityksiin kuvanveistosta.
Rauni Liukko osallistui Ars 74 -näyttelyyn lapsiaiheisilla veistosinstallaatioilla Yhteinen turvavyö ja Hyväntekeväisyyttä. "Jouduin näkemään, miten yhteiskuntaa heijasteleva koulu aste asteelta rutisti koulutettaviaan", totesi taiteilija Ars-näyttelyluettelossa. "Ei ollut mieltä tehdä kuvia vähäiselle, kultivoituneelle galleriayleisölle. Halusin tehdä kuvia kadun miehelle, joka ei gallerioissa käy."
Liukon teokset saivat lyyrisempää ja ajattomampaa sävyä 1980-luvulla. Lasikuidun sijasta hän alkoi käyttää pronssia ja luonnonmateriaaleja. Aiheet olivat nyt myyttisiä, kuten Khimairon (1989) ja Sfinksi (1988–1989). Liukko oli jättänyt lasikuidun myös allergian vuoksi. Meriaiheet tulivat mukaan 1990-luvulla. Liukko teki laivoja eri materiaaleista ja kotiloveistoksia.
Liukolle myönnettiin muun muassa Suomen Rauhanpuolustajien mitali, Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinto (1972) ja Vuoden Kiila (1982) sekä valtion taiteilijaeläke (2003).
Keramiikkataiteilija Heljä Liukko-Sundström oli Rauni Liukon sisar.
Kirjallisuutta

Vanhala, Jari-Pekka (toim): Rauni Liukko: Matkan muisto / Musta sateenkaari. Oulun taidemuseon julkaisuja 24. Porin taidemuseo ja Oulun taidemuseo 1994. ISBN 951-9355-38-3
Kivirinta, Marja-Terttu: ”Rauni Liukko”, Yhdeksän taiteilijaa.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32435-6
Aiheesta muualla

Rauni Liukon Prinsessa-muistomerkki Kellokoskella.
Rauni Liukko Elonetissä.
Ruuhkaratikka.
Ruuhkaratikka. Sara Hildénin taidemuseo (PDF).
Liukon teoksia Valtion taidemuseon kokoelmissa.
Kuvia Liukon Lapsellisuuksia -näyttelystä 1970:
Kuva 1
Kuva 2
Kuva 3
Kuva 4
Liukko, Rauni hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Ruuhkaratikka, 1973, Tampere.
Prinsessa-veistos, 1995, Tuusula
Bret Easton Ellis

| Bret Easton Ellis |
| --- | --- |
 Ellis vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1964 (ikä 60) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Puoliso:  Todd Michael Schultz (2009–)
Kirjailija
Tyylilajit:  satiiri, musta huumori, transgressiivinen fiktio
Kirjallinen suuntaus: postmodernismi, minimalismi
Pääteokset:  Alta nollan, Amerikan Psyko
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Bret Easton Ellis (s. 7. maaliskuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka tunnetuin teos on vuonna 1991 julkaistu Amerikan Psyko. Kirjasta on tehty elokuvaversio. Ellis on vaikuttavimpia X-sukupolven kirjailijoita. Hän on toiminut myös elokuvakäsikirjoittajana ja -ohjaajana. Ellis pitää omaa podcastia Patreonin kautta. Ellis tunnetaan provosoivana persoonana, jonka mielipiteet ovat välillä aiheuttaneet kohuja.
Ura kirjailijana > Tyyli

Ellis on sanonut, ettei pysty pelkän tahdon voimalla kirjoittamaan kirjaa, vaan työskentely pohjautuu aina johonkin tunnetilaan, jota hän kokee juuri sillä hetkellä. hänen kirjallisen tuotantonsa lähde on hänen mukaansa "kipu, sekavuus ja stressi". Siitä huolimatta hän nauttii itse kirjoitusprosessista. Ellis on kertonut saaneensa nuorena eniten vaikutteita Joan Didionin lisäksi Ernest Hemingwayltä ja etenkin Hemingwayn romaanista Ja aurinko nousee, joka oli Ellisille kouluaikoina teos, mikä "muutti kaiken". Vuonna 2018 Ellis kertoi, että Gustave Flaubertin Sydämen oppivuodet (1869) on hänen kaikkien aikojen suosikkikirjansa. Ellisin mielestä "yksi tai kaksi vaikuttajaa riittää, että pääsee [kirjailijana] alkuun". Ellis on kertonut, että vaikka American Gigolo ei lopulta ole hänen mielestään erityisen hyvä elokuva, niin se oli hänelle nuorena kirjailijana esteettisesti merkittävä teos. Ellisin tyylilajeina on satiiri, musta huumori ja transgressiivinen fiktio. Ellisin kirjallinen suuntaus on postmodernismi ja minimalismi.
Ellis itse on kuvaillut tyyliään lauseella "tunnottomuus omana tunteenaan". Hän oppi jo nuorena, että "tunnottomuus on oma tunnetilansa, johon voi päästä käsiksi ja jota voi taiteilijana käyttää hyödykseen".
Ellisin tunnetuimpia kirjallisia tekniikoita on väkivallan kuvaaminen neutraalilla tavalla. Ellis käyttää joitain hahmojaan toistuvasti kirjoissaan. Häntä on kuvailtu yhtenä X-sukupolven vaikuttavimpina kirjailijoina.
Vaikka Ellis omien sanojensa mukaan on aina ollut enemmän kiinnostunut romaanien- kuin novellien kirjoittamisesta, vaikutti häneen nuoruudessa vahvasti monet minimalistisesta tyylistään tunnetut lyhyttarinan kirjailijat. Näihin lukeutuu etenkin Raymond Carver, Amy Hempel ja Frederick Bartherlme. Yksi merkittävimpiä teoksia Ellisille kouluaikoina oli James Joycen kokoelma Dublinalaisia, joka Ellisin mukaan "saattaa olla paras lyhyttarinakokoelma ikinä". Lorrie Moore on Ellisin mielestä hänen sukupolvensa merkittävin novellikirjailija, nostaen esiin teoksen Birds of America.
Ura kirjailijana > Mielipide elokuva-adaptioista

Bret Easton Ellisin mielestä Vetovoiman lait on ainoa hänen kirjoistaan tehty elokuvasovitus, joka toimii. Ellis ei usko, että Amerikan Psykosta olisi tarvinut tehdä elokuvaa; hän kirjoitti sen tarkoituksella kirjan muotoon, jossa "joitain kysymyksiä voi jättää vastaamatta, toisin kuin elokuvassa". Vuonna 2020 hän kuitenkin sanoi tykkäävän elokuvasta. Ellis pitää Alta nollan -elokuvan katsomiskokemusta erikoisena, koska elokuvan dialogi ja kohtaukset ovat erit kuin kirjassa. Paljastajat-adaption hän kokee ongelmallisena monella tapaa, joskaan ei hänen itsensä takia (Ellis oli mukana elokuvan teossa).
Yksityiselämä

Bret Easton Ellis muutti New Yorkiin vuonna 1987 ja takaisin Los Angelesiin vuonna 2006.
Ellis on seurustellut poplaulaja Todd Michael Schultzin kanssa vuodesta 2009.
Ellis on sanonut, ettei häntä ole koskaan kiinnostanut "tunnustaa olevansa homomies". Hän kokee seksuaalisuutensa olevan vain yksi osa hänen identiteettiään. Ellis ei nuorena välittänyt asiasta niin paljon, että olisi kertonut vanhemmilleen. Maineen kasvaessa hän vältteli asiaa tietoisesti, koska ajatteli 1980–1990-luvuilla sen vaikuttavan uraansa. Medialle hän tuli ulos kaapista vuonna 2005, kun mainitsi, että hän omisti kirjansa Lunar Park kuolleelle "poikaystävälleen".
Ellis on käyttänyt eri huumeita. Nuorempana hänellä oli metamfetamiiniriippuvuus. Hän on kokeillut heroiinia ja lsd:tä. Aikaisemmin Ellis on käyttänyt paljon myös kokaiinia. Vuonna 2012 Ellis yritti vahingossa tilata kokaiinia twiittaamalla "Come over at do bring coke now".
Podcast

Ellis on pitänyt podcastia The Bret Easton Ellis Podcast vuodesta 2013. Aiheena on usein elokuvat, musiikki ja pop-kulttuuri. Podcastin tunnetuimpiin vieraisiin lukeutuu Quentin Tarantino, Kanye West ja Chuck Palahniuk. Podcastia julkaistiin aiemmin Podcast One -sivuston- ja nykyään Patreonin kautta.
Ellis alkoi vuoden 2020 lopulla lukea podcastinsa kautta uutta kirjallista teostaan nimeltään The Shards, joka julkaistiin kirjana vuonna 2023.
Persoona

Bret Easton Ellis on aika ajoin todettu provosoivaksi hahmoksi julkisuudessa hänen mielipiteidensä vuoksi, joita hän on usein ilmaissut twitterin kautta. Joitain esimerkkejä: Ellis sanoi vuonna 2011, että televisiosarja Gleen katsominen on kuin "HIV-lätäkköön astuisi". Vuotta aiemmin hän vitsaili, että J. D. Salingerin kuolema on juhlan aihe, ja kun kirjailija David Foster Wallace kuoli, Ellis kutsui häntä sukupolvensa "tylsimmäksi, yliarvostetuimmaksi, kidutetuimmaksi ja teennäiseksi kirjailijaksi". Kun Kathryn Bigelow voitti Oscarin vuonna 2010 elokuvasta The Hurt Locker, Ellis twiittasi: "Kathryn Bigelowia ei pidettäisi hirveän mielenkiintoisena ohjaajana, jos hän olisi mies, mutta koska hän on kuuma nainen, hän on todella yliarvostettu". Ellis on sittemmin lopettanut aktiivisen twiittaamisensa, koska sen sijasta, että se olisi "hauska paikka, jossa voi olla loukkaava", siitä olisi hänen mukaansa muodostunut "hyve-signaloinnin alusta".
Vuonna 2010, osana kirjansa Kalliit yöt -kiertuetta, Ellisiltä kysyttiin hänen mielipidettään väitteistä, joiden mukaan hän olisi kirjojensa perusteella misogynisti. Ellis vastasi, että "ehkä olen, ehkä en, mutta jos olen, mitä sitten? Tekeekö se minusta enemmän vai vähemmän kiinnostavan kirjailijana? Varmaankin enemmän kiinnostavan".
Vuonna 2013 Ellis kirjoitti Out Magazine -lehteen esseen, jossa hän kritisoi, miten kaapista ulos tulevia miehiä usein lohdutellaan ja pidetään kuin "maagisina tonttuina". Ellisin mielestä tämä on "infantilisoivaa ja alentavaa". Samalla Ellis kuitenkin kertoi, että on aina tukenut homoseksuaalien oikeuksia mutta ei sitä, miten media oman tukensa näyttää. Lehdessä Ellis mainitsee, että twiitattujen ulostulojensa vuoksi GLAAD perui hänen kutsunsa sen palkintojuhliin.
Donald Trumpin presidenttikauden aikana Ellis tuli tunnetuksi hänen Trumpia käsittelevistä mielipiteistään. Ellis on sanonut, ettei äänestänyt kyseistä presidenttiä mutta koki häntä kritisoivien ihmisten ylireagoivan. Vuonna 2019 Ellis puolusti muun muassa Kanye Westiä, joka oli osoittanut tukensa Trumpille. West, jonka Ellis oli tuntenut jo muutaman vuoden, näytti hänen mukaansa vain "rehellisesti ja aidosti tunteensa sillä hetkellä".
Ellis on arvostellut Me Too -kampanjaa sanoen, että vaikka aikomukset on hyvät, eivät kaikki syytetyt ole sitä ansainneet.