stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tasavero

Tasavero Euroopassa
  Tasavero käytössä
  Tasavero harkinnassa
  Tasavero ollut käytössä
Tasavero eli suhteellinen vero tarkoittaa, että veron prosentuaalinen määrä on sama riippumatta verotettavasta summasta. Toisin sanoen tasaverossa marginaalivero on vakio. Tuloverotuksen yhteydessä tasaverolla tarkoitetaan yleensä veromallia, jossa verottoman tulo-osuuden ylittävää tuloa verotetaan kiinteällä veroprosentilla.
Tasaveromalli on harvinainen kehittyneissä länsimaissa, joissa on sen sijaan käytössä progressiivinen vero. Entisissä itäblokin maissa tasaveromallit ovat sen sijaan yleistyneet oikeistopuolueiden veromallien mukaisesti. Yhdysvalloissa tasaveromalli on ollut pitkään esillä poliittisessa keskustelussa. Tasaveron käyttöönottoa on perusteltu sen vetoavulla, mutta empiiristä todistusaineistoa siitä ei ole kertynyt. Tasaveroa perustellaan yleensä sillä, että se on yksinkertainen.
Tuloerojen kasvu ja valumaefekti liittyvät keskusteluun tasaverosta.
Taloustieteellisiä näkökohtia

Tasavero voidaan toteuttaa siten, että verotuksen painopiste siirretään ansiotulon verottamisesta kuluttamisen verottamiseen. Tähän liittyy Yhdysvalloissa ajatus siitä, että ansiotulon verottamisesta voitaisiin jopa kokonaan luopua verottamalla kuluttamista.
Tutkijat Varsano, Kim ja Keen kuvailevat tasaveroa melko radikaaliksi ja sen käyttöönottoa väitteiden ja retoriikan tulokseksi. Heidän mukaansa analyysi ja empiiriset todisteet sen käyttöönoton puolesta ovat hyvin rajallisia. Taloustieteilijä Sixten Korkmanin mukaan tasaveromallin etuna on, että se muistuttaa yksinkertaisen verojärjestelmän eduista sekä kansantalouden tehokkaan toiminnan ja dynaamisten vaikutusten tärkeydestä.
Tasaveron ideaa on sovellettu myös perustulomalliin, jolloin se muistuttaa negatiivista tuloveroa. Tällaisessa tasaveron ja perustulon yhdistelmässä tasavero asetetaan verrattain korkeaksi, esimerkiksi 40 prosenttiin. Mallissa perustulo tekee tasaverosta efektiivisesti progressiivisen.
Tasavero käytössä > Maat, joissa on tasavero

| Jurisdiction | Tax rate |
| --- | --- |
 Abhasia: 10%
 Armenia: 20%
 Belize: 25%
 Bolivia: 13%
 Bosnia ja Hertsegovina: 10%
 Bulgaria: 10%
 Itä-Timor: 10%
 Viro: 20%
 Georgia: 20%
 Guernsey: 20%
 Unkari: 15%
 Jersey: 20%
 Kazakstan: 10%
 Kurdistan: 5%
 Kirgisia: 10%
 Moldova: 12%
 Nauru: 20%
 Pohjois-Makedonia: 10%
 Romania: 10%
 Etelä-Ossetia: 12%
 Tadžikistan: 12%
 Transnistria: 15%
 Turkmenistan: 10%
 Ukraina: 19.5%
 Uzbekistan: 12%
Tasavero käytössä > Tasaverotus käytössä verolainsäädännössä

Anguilla ei käytä yleistä tuloveroa, mutta vuodesta 2011 alkaen palkoista otetaan ”väliaikainen vakautusmaksu”, joka koostuu työnantajan maksamasta osasta ja toisesta osasta, jonka työntekijä maksaa. Vakautusmaksu on tasavero joka on kiinteä 3 %. Tämä vero on pakollinen sosiaaliturvamaksu
Azerbaidžan on säätänyt progressiiviset 14 % ja 25 % verot öljy- ja kaasualan sekä julkisen sektorin työtuloille, mutta 14 prosentin kiinteä verokanta muiden alojen työtuloille ja sijoitustuloille. Siinä määrätään myös kiinteä 20 % verokanta yritystuloille
Brittiläisillä Neitsytsaarilla ei ole yleistä tuloveroa, mutta se kerää palkkaveroa, joka koostuu työnantajan maksamasta osasta ja toisesta, jonka työntekijä maksaa. Työntekijäosuus on kiinteä 8 %. Tämä vero on pakollinen sosiaaliturvamaksujen ja kansallisen sairausvakuutuksen lisäksi.
Hongkongissa on verotuksessa jossain määrin käytössä kiinteä vero, vaikka sen palkkaverorakenteella on useita erilaisia verokantoja, jotka vaihtelevat 2 prosentista 17 prosenttiin vähennysten jälkeen. Verot on rajattu 15 %:iin bruttotulosta, joten tätä verokantaa sovelletaan ylemmiin tuloihin, jos verot ylittäisivät 15 % brutto-osuudesta..
Saudi-Arabia ei käytä yleistä tuloveroa, mutta se kerää zakatia (varallisuusvero) Persianlahden yhteistyöneuvoston maiden kansalaisten elinkeinotoiminnasta ja tuloverosta sekä niiltä asukkailta, jotka eivät ole Persianlahden yhteistyöneuvoston maiden kansalaisia sekä ulkomailla asuvilta kansalaisten tuloista. Zakatin veroprosentti on 2,5 % ja tuloveroprosentti on 20 %.
Arabiemiraateissa ei ole yleistä tuloveroa, vaan kynnyksen ylittävää yritystuloa verotetaan kiinteällä 9 %:lla.
Tasavero käytössä > Alueelliset yksiköt joissa oli aikaisemmin tasavero

Alberta otti käyttöön 10 prosentin tasaveron henkilökohtaisista tuloista vuonna 2001 ja korkeammat 12, 13, 14 ja 15 prosentin verokannat vuonna 2016. Tämä tasavero täydentää Kanada liittohallituksen asettamia progressiivisia verokantoja.
Massachusetts otti käyttöön kiinteän henkilökohtaisen tuloveron vuonna 1917. Yleinen verokanta oli alun perin 1,5 prosenttia, ja sitä muutettiin useita kertoja, ja se oli 6,25 % vuonna 1990 ja 5 %  vuonna 2020. Joihinkin sijoitustuloihin sovellettiin erilaisia kiinteämääräisiä verokantoja Vuonna 2023 osavaltio otti käyttöön 4 % lisäveron suuremmille tuloille, mikä päätti tasaverojärjestelmän.[  Olemassaolonsa aikana tämä kiinteä vero oli Yhdysvaltojen liittovaltion hallituksen määräämien progressiivisten verokantojen lisäksi
Tennessee otti vuonna 1929 käyttöön kiinteän 5 % veron korkoihin ja osingoihin. Verokanta muutettiin 6 %:iin vuonna 1937, 5 %:iin vuonna 2016, 4 %:iin vuonna 2017, 3 %:iin vuonna 2018, 2 %:iin vuonna 2019, 1 %:iin vuonna 2020, ja vero kumottiin vuonna 2021. Tämä tasavero oli Yhdysvaltojen liittovaltion hallituksen määräämien progressiivisten verokantojen lisäksi.
Kokonaisverotus

Verojen ja veronluonteisten maksujen kokonaismäärän perusteella modernia verojärjestelmää voi pitää lähinnä suhteellisena varsinkin korkean veroasteen maissa. Suhteellinen tai lievästi progressiivinen verotus tukee modernille verojärjestelmälle ja hyvinvointivaltiolle ominaista ajatusta universaaleista oikeuksista. Muuten kuin keräämällä huomattavan panoksen koko väestöltä valtio ei saisi veroina kerättyä noin puolta kansantulosta eikä pystyisi takaamaan kansalaisilleen laajoja sosiaalisia oikeuksia.
Varsanon, Kimin ja Keenin tutkimuksen mukaan tasavero pienentää verokertymää eikä siihen liity Lafferin käyrän tyyppistä käyttäytymisvaikutusta.
Mihaescun ja Voinean tutkimus tasaveron vaikutuksista Romaniassa esittää suurituloisimman 20 %:n osuuden olevan selvä voittaja veromallissa. Tutkimuksessa verrattiin vuotta 2004 seuraavaan vuoteen 2005, joka oli ensimmäinen vuosi, kun tasavero oli voimassa. Mihaescun ja Voinean johtopäätöksenä tasavero johti kasvaneeseen tulojen eriarvoiseen jakautumiseen ja se stimuloi kulutusta erityisesti rikkaimmilla kotitalouksilla.
Unkarissa tasavero otettiin käyttöön vuonna 2012, jonka jälkeen Unkarin valtion verotulot kasvoivat 7,6 prosentilla vuoteen 2011 verrattuna. Verotulojen kasvu selittyy kulutuksen kasvulla, jota verotettiin. Tavaroiden ja palveluiden verotuotto kasvoi 8,5 prosenttia vuodesta 2011. Vuoden 2015 verokertymä on 23,8 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2011.
Tasavero ulkomaiselle työvoimalle

Etelä-Korea soveltaa tasaveroa ulkomailta saapuneeseen työvoimaan. Vuonna 2016 tasavero ulkomaiselle työvoimalle oli 18,7 prosenttia ja vuonna 2017 20,9 prosenttia. Malta soveltaa tasaveroa ulkomaisiin erityisosaajiin (highly qualified persons) kannustaakseen sellaisen työvoiman työntekoa Maltalla. Maltalla se koskee yritysten johtohenkilöstöä ja rahoitusalan asiantuntijatehtäviä. Maltalla määriteltyjen erityisosaajien vero on tasavero 15 prosenttia viiden miljoonan euron kattoon asti, jonka ylittävä tulo on verovapaata.
Huomautuksia

↑  The national government does not tax income, but all three subdivisions (Federation of Bosnia and Herzegovina, Republika Srpska and Brčko District) tax income using the same flat rate.'"`UNIQ--ref-00000007-QINU`"'
↑  Applies to Guernsey and Alderney.'"`UNIQ--ref-00000009-QINU`"' Sark does not tax income, but taxes assets at a flat rate with minimum and maximum amounts.'"`UNIQ--ref-0000000A-QINU`"'
↑  The autonomous region of Kurdistan taxes personal income at a flat rate instead of the progressive rates set by the federal government of Iraq.'"`UNIQ--ref-0000000C-QINU`"'
↑  Composed of a regular tax rate of 18% and a military tax of 1.5%.'"`UNIQ--ref-0000000E-QINU`"'
Kirjallisuutta

Forbes, Steve (2005). Flat Tax Revolution. Washington, DC: Regnery Publishing, Inc. ISBN 0-89526-040-9
Robert E. Hall, Alvin Rabushka (2007). The Flat Tax. Hoover Press. ISBN 9780817993184
Aiheesta muualla

Economist: The case for flat taxes 16.4.2005 (englanniksi)
Economist: The flat-tax revolution 16.4.2005 (englanniksi)
Yle Elävä arkisto: Tasaverokeskustelu asetti tasavertaisuuden ja hyvinvointiyhteiskunnan vastakkain Sirpa Jegorow 9.10.2015.
Kari Nenonen (kaupunginjohtaja)

| Kari Nenonen |
| --- | --- |

Oulun kaupunginjohtaja
 1999–2006  
Edeltäjä:  Risto Parjanne
Seuraaja:  Matti Pennanen
Vantaan kaupunginjohtaja
 2012–2018  
Edeltäjä:  Jukka Peltomäki
Seuraaja:  Ritva Viljanen
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1953 (ikä 71) Paavola
Tiedot
Koulutus:  suunnittelumaantieteilijä
Kari Matti Juhani Nenonen (s. 24. syyskuuta 1953 Paavola) on suomalainen kunta-, sairaala-, järjestö- ja kuntayhtymäjohtaja. Koulutukseltaan hän on suunnittelumaantieteilijä (filosofian maisteri) Oulun yliopiston maantieteen laitoksesta. Hän työskenteli Oulun kaupunginjohtajana vuosina 1999–2006 ja HUS:n toimitusjohtajana 2006–2009. Nenonen valittiin Kuntaliiton varatoimitusjohtajaksi lokakuussa 2009. Hän työskenteli Vantaan kaupunginjohtajana vuosina 2012–2018.
Nenäfetisismi

Nenäfetisismi eli nasofilia on seksuaalinen fetisismi, jossa seksuaalinen kiinnostus kohdistuu tietyn näköisiin neniin tai esimerkiksi sieraimiin. Se on partialismi eli tiettyyn tarkkaan ruumiin osaan kohdistuva fetisismi. Fetisismi voi ilmetä haluna olla fyysisessä kosketuksessa tietynlaisen nenän kanssa tai fantasioina penetroida sieraimia. Eräisiin fantasioihin saattavat kuulua esimerkiksi tekonenät.
Nicholas Negroponte

Nicholas Negroponte
Nicholas Negroponte (s. 1943 New York City) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja kolumnisti.
Negroponte perusti MIT Media Labsin vuonna 1985 ja oli yksi ensimmisiä Wired-lehden tukijoita. Myöhemmin hän perusti voittoa tavoittelemattoman One Laptop per Child -järjestön. Negroponten ajatus oli, että lapset oppivat tekemällä ongelmia ratkaisemalla paremmin kuin työlistoja noudattamalla tai osallistumalla luennoille.
Hän kirjoitti vuosina 1993–1998 Wired-lehteen kolumnia. Negroponte luopui vuonna 2006 MIT Media Labin johtajuudesta organisoidessaan One Laptop per Child -järjestöä.
Negroponte tunnetaan myös uutisten digitalisoitumisesta kertovasta teoriastaan Daily Me, jota hän käsittelee kirjassaan Digitaalinen todellisuus. Teorian mukaan digitaaliset uutismediat seuraavat lukijan kiinnostuksen kohteita koskien eri uutissisältöjä ja näiden tietojen avulla suosittelee uusia, vastaavanlaisia sisältöjä.
Negroponten isoveli John Negroponte oli Yhdysvaltain kansallisen tiedustelun (DNI) ja CIA:n johtaja 2005–2007.
Teoksia

(1970). The Architecture Machine: Towards a More Human Environment. Cambridge, Mass.: MIT Press. ISBN 0-262-64010-4
Digitaalinen todellisuus.  ((Being digital, 1995.) Suomentanut Petteri Bergius)  Helsingissä:  Otava, 1996.  ISBN 951-1-14157-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicholas Negroponte Wikimedia Commonsissa
Negroponten kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  Association for Computing Machinery  CiNii  DBLP  Scopus 
Taiteenala:  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Nastakehrääjä

| Nastakehrääjä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Kehrääjämäiset Bombycoidea
Heimo::  Riikinkukkokehrääjät Saturniidae
Alaheimo::  Agliinae
Suku::  Aglia
Laji::  tau
Kaksiosainen nimi
 Aglia tau  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Nastakehrääjä Wikispeciesissä   Nastakehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nastakehrääjä (Aglia tau) on riikinkukkokehrääjien heimoon kuuluva perhonen.
Koko ja ulkonäkö

Nastakehrääjä on kookas ja helposti tunnistettava, oranssinruskea perhonen. Molemmilla sukupuolilla on jokaisen siiven keskellä sinimusta, hieman metallinkiiltoinen silmätäplä, jonka keskellä on T-kirjaimen muotoinen valkoinen kuvio. Takasiivissä kuvio on isompi. Siiven ulompi poikkiviiru on siniharmaa ja erottuu hyvin. Koiraat ovat naaraita pienikokoisempia ja väritykseltään tummempia. Niillä on suuret kaksoiskampamaiset tuntosarvet, joilla koiras haistaa naaraan erittämät feromonit. Nastakehrääjän siipiväli on koiraalla 55–62 mm ja naaralla 65–92 mm.
Lajista tunnetaan myös värimuoto f. ferenigra, jonka siipien ulkosarake on musta
Lepoasennossa perhonen pitää siipiään päiväperhosmaisesti yhdessä ruumiinsa yläpuolella.
♂
♂ △
♀
♀ △
♂
♂ △
♀
♀ △
Levinneisyys ja lentoaika

Nastakehrääjä on eurooppalainen laji, jonka levinneisyys ulottuu Espanjasta Uralvuorille ja Länsi-Siperiaan. Lisäksi lajilla on maantieteellisesti eristyneet esiintymät Apenniineilla, Kaukasuksen pohjoispuolella sekä Iranissa. Suomessa nastakehrääjää tavataan melko yleisesti Etelä- ja Keski-Suomessa. Perhoset ovat lennossa toukokuun loppupuoliskolta kesäkuun alkupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat

Nastakehrääjät viihtyvät parhaiten avoimien lehtimetsien reunoilla. Koiraalla on tuuheiden tuntosarviensa ansiosta erittäin hyvä hajuaisti ja se voi haistaa naaraan usean kilometrin päähän. Koiraat lentävät nopeasti ja mutkitellen etenkin aamupäivällä, mutta naaraat viettävät päivät maastoutuneina ja aloittavat kömpelön lentonsa vasta illalla kuuden jälkeen. Molemmat sukupuolet lentävät valolle. Naaras munii 70–145 munaa, jotka kuoriutuvat 12–14 päivässä. Toukat ovat täysikasvuisia elokuun puolivälissä, jolloin ne rakentavat kotelokopan. Laji talvehtii kotelona, usein kaksi kertaa.
Lajilla loisivat ainakin loiskärpäset Drino lota ja Senometopia separata.
Ravintokasvi

Toukat elävät lehtipuilla, erityisesti koivuilla (Betula).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Nastakehrääjä
kuvia toukasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1401296  Wikispecies: Aglia tau  BioLib: 51136  BOLD: 94457  CoL: 65QZC  EPPO: AGLITA  EUNIS: 306800  Fauna Europaea: 443627  Fauna Europaea (new): e095c73d-b6bb-45fc-bfe0-55c94361de76  GBIF: 5124911  iNaturalist: 125099  IRMNG: 10777219  LepIndex: 65485  LoB: 5313  MaBENA: AgliaTau  NCBI: 469311  Observation.org: 1639  Laji.fi: MX.61449
Nefertiti

Nefertitin rintakuva on yksi muinaisen Egyptin kuuluisimmista taideteoksista. Berliinin Neues Museum.
Nefertiti, myöhemmin Neferneferuaten-Nefertiti (1300-luku eaa) oli Egyptin kuningatar, faarao Amenhotep IV:n (Amenofis IV:n) myöhemmin Akhenatenin (Ekhnatonin) päävaimo ja faarao Tutankhamonin anoppi. Nefertitin tiedetään olleen kuulu kauneudestaan. Hänen nimensä tarkoittaa "kauneus on saapunut".
Nimi Neferneferuaten-Nefertiti hieroglyfein:
Hiukan ennen Akhenatenin hallituskauden loppua Neferneferuaten-Nefertiti "katoaa" ja hänen tilalleen ilmestyy Ankhkheperura-Neferneferuaten nimellä tunnettu sijaishallitsija. Nimien samankaltaisuus viittaa siihen, että Nefertiti muutti nimensä siirtyessään kuningattaresta sijaishallitsijaksi. Akhenatenin kuoltua Ankhkheperura-Neferneferuaten muutti nimensä Ankhkheperura-Smenkaraksi, (myös Semenekhkare) kun hänestä tuli Akhenatenin seuraaja. Nefertiti ja Smenkara ovat siis mahdollisesti sama henkilö.
Koska Nefertitillä oli vaalea iho ja sirot piirteet, jotkut egyptologit ovat arvelleet, että hän voisi olla vierasmaalaista syntyperää. Nimi on joillekin tutkijoille riittänyt todisteeksi vierasmaalaisuudesta. Useimmat egyptologit eivät kuitenkaan tue tätä käsitystä.
Muumio

Brittiläinen egyptologi Joann Fletcher uskoo löytäneensä ja tunnistaneensa Nefertitin muumion, mutta hänen teoriansa on kohdannut laajaa vastustusta. Ennen Fletcherin tutkimuksia Egyptin museoviraston johtaja Zahi Hawass röntgenkuvasi yhdessä Kent Weeksin kanssa kyseistä muumiota, ja he totesivat sen olevan noin 16-vuotiaana kuollut tyttö, kun taas Nefertitin olisi pitänyt olla yli 30-vuotias. Useat egyptologit pitävät Fletcherin tutkimuksia epätieteellisinä, ja yleisesti katsotaan, ettei Nefertitin muumiota ole vielä löydetty.
Veistos

Nefertitistä valmistunut veistos, rintakuva, on sijoitettuna Berliinin Museosaarelle egyptiläisen taiteen kokoelmaan Neues Museumiin. Veistos on muinaisen Egyptin taiteen tunnetuimpia teoksia. Rintakuvan on luultavasti veistänyt kuvanveistäjä Thutmosis, jonka työpajasta veistos löytyi. Veistoksen löysi vuonna 1912 egyptologi Ludwig Borchardt. Egypti on esittänyt Saksalle virallisen palauttamisvaatimuksen. Egyptin mukaan veistos vietiin maasta vuonna 1912 väärennetyillä asiakirjoilla.
Nefertitin veistos
Veistos edestä
Veistos sivulta
Veistos takaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nefertiti Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Televisiomaksu

Televisiomaksu (aikaisemmin Suomessa televisiolupa tai televisiolupamaksu), lyhyemmin TV-maksu, on useissa maissa televisiolaitteen hallussapidosta valtiolle maksettava veronluonteinen maksu. Jossakin maissa maksun joutuu suorittamaan vaikka ei omistaisi televisiota. Näissä tapauksissa voidaan käyttää nimitystä yleisradiomaksu. Suomessa televisiomaksu oli maksettava television käytöstä, ja sitä kerättiin valtion televisio- ja radiorahastoon ensisijaisesti Yleisradio Oy:n toiminnan rahoittamiseksi.
Vastaavia maksujärjestelmiä on käytössä useimmissa Euroopan maissa, esimerkiksi Englannissa oli vuonna 2006 vielä mustavalkoisen TV-luvan maksuvaihtoehto. Manner-Suomessa televisiomaksun korvasi yleisradiovero, joka tuli voimaan vuoden 2013 alussa.
Euroopan unionin jäsenmaat päättävät itse julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta, ja siitä, miten rahoitus kerätään. Yleisradiomaksujen laillisuudesta on sovittu EU-maiden kesken useasti, kuten Amsterdamin vuoden 1997 sopimuksessa.
Televisiomaksu Suomessa > Tausta

Suomessa televisiomaksujen keräämisen hoiti Ficora (eli Viestintävirasto, entinen Telehallintokeskus). Suomessa televisiomaksu tuli käyttöön 1958 heti televisiolähetysten säännöllisen lähetyksen alkaessa. Televisiolupien määrä kasvoi voimakkaimmin vuosina 1961–1965. Vuonna 1961 lunastettiin hieman alle 100 000 televisiolupaa, vuosina 1962, 1963 ja 1964 kunakin yli 140 000 lupaa sekä vielä vuonna 1965 yli 110 000. Puolen miljoonan televisioluvan raja ylittyi alkuvuodesta 1964 ja miljoonan syksyllä 1969. Yleisradion televisiolupamaksuista saamat tulot ylittivät radiolupatulot ensimmäisen kerran vuonna 1964. Vuonna 1969 Suomi oli Euroopan televisiolupatiheydessä kahdeksannella sijalla Ruotsin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Länsi-Saksan, Tanskan, Itä-Saksan, Gibraltarin ja Alankomaiden jälkeen.
Väritelevision lisämaksu tuli ajankohtaiseksi väritelevisiolähetysten myötä vuonna 1969. Kun radiolupamaksusta luovuttiin vuoden 1977 alussa, televisiolupamaksuja korotettiin reilusti. Syksyllä 1977 lakkautettiin väritelevision lisämaksu ja otettiin käyttöön mustavalkoluvalle vaihtoehtoinen kalliimpi värilupa. Puolentoista miljoonan televisioluvan raja rikkoutui vuonna 1979. Eniten väritelevisiolupia lunastettiin vuosina 1979–1980, ja värilupien määrä ylitti mustavalkolupien määrän vuoden 1980 aikana. Yksittäisinä piikkeinä värilupien määrän kasvussa erottuivat olympiavuodet 1972 ja 1976. Miljoonas väri-tv-lupa lunastettiin 16.9.1982. Vuonna 1996 mustavalkovastaanottimiin sidottu TV-lupa poistui käytöstä, ja hinnaltaan yhtenäinen TV-lupa tuli käyttöön koko maassa.
Vuonna 1999 voimaan astuneen valtion televisio- ja radiorahastolain myötä televisiolupa muuttui television käyttöönottoilmoitukseksi ja televisiolupamaksu televisiomaksuksi. Televisiomaksut tilitettiin valtion televisio- ja radiorahastoon, josta rahaa siirrettiin Yleisradio Oy:lle valtioneuvoston päätöksellä.
Televisiomaksun viimeisinä vuosina sitä korotettiin asteittain vuoteen 2010 asti, jotta sillä voitiin kattaa television digitalisoinnista aiheutuneet kustannukset sekä rahoitusvaje, joka oli syntynyt muiden televisioyhtiöiden Yleisradiolle maksaman toimilupamaksun poistamisesta. Vuoden 2013 alusta televisiomaksun korvasi Yle-vero.
Televisiomaksu Suomessa > Julkinen palvelu

Televisiomaksun kanavoimista Yleisradiolle perusteltiin Ylen julkisen palvelun velvoitteella. Laki Yleisradio Oy:stä sääti seuraavasti:
Lain 7§ puolestaan sääti julkisen palvelun velvoitteen sisällöksi seuraavaa:
Julkisen palvelun käytännön soveltamiseksi Yleisradion hallintoneuvosto on 17. joulukuuta 2008 hyväksynyt niin sanotun Mahdollistajastrategian. Ylen julkisen palvelun roolista on tämän jälkeen käyty keskustelua, sillä erityisesti kaupallinen media ja STT ovat katsoneet Ylen julkisen palvelun velvoitteen heikentävän mahdollisuuksiaan harjoittaa liiketoimintaa. Huhtikuussa 2009 Viestinnän keskusliitto ja Sanomalehtien liitto julkaisivat jäsenilleen paimenkirjeen, jossa ”pääviesti on, että Yle vääristää mediakilpailua ja uhkaa maakunta- ja paikallislehtien sekä Suomen tietotoimiston asemaa”.
Televisiomaksu Suomessa > Valvonta

Televisiolupia tarkastivat talosta taloon kiertävät televisio- ja radioluvan tarkastajat, joita oli kesällä 2012 noin 60.
Joissakin Euroopan maissa televisioluvattomien talouksien televisioita etsitään radioaaltoihin perustuvalla peilausjärjestelmällä.lähde?
Televisiomaksu Suomessa > Televisiomaksun ja kotitalouksien määrän kehitys

Televisiomaksun kehitys vuodesta 2003, 12 kuukauden laskutusjaksolla. Vuonna 2000 lupamaksu oli Suomessa 882 markkaa ja vuosina 2001–2002 sata markkaa enemmän.
|  | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Televisiomaksu/talous | 165,15 | 186,60 | 193,95 | 200,70 | 208,15 | 215,45 | 224,30 | 231,05 | 244,90  | 252,25 |
| Hinta/vuorokausi (€) | 0,45 | 0,51 | 0,53 | 0,55 | 0,57 | 0,59 | 0,61 | 0,63 | 0,67 | 0,69 |
| Nousua edelliseen vuoteen (%) | – | 13,0 | 3,9 | 3,5 | 3,7 | 3,5 | 4,1 | 3,0 | 6,0 | 3,0 |
| Käyttöilmoitukset vuosittain (31.12.) | 2 016 753 | 2 005 185 | 2 003 769 | 2 001 633 | 1 947 044 | 1 916 256 | 1 901 789 | 1 895 940 | 1 882 319 | 1 852 624 |
| Maksut yhteensä (€) | 333 066 758 | 374 167 521 | 388 630 998 | 401 727 743 | 405 277 209 | 412 857 355 | 426 571 273 | 438 056 937 | 460 979 923 |  |
Ylen liikevaihto oli 422,7 miljoonaa euroa, jossa oli lisäystä edelliseen vuoteen 1,8 % eli 7,3 miljoonaa euroa. Liikevaihto sisältää ainoastaan televisiomaksut. Tv-maksua korotettiin 3 %:lla vuoden 2012 alusta. Tv-maksukanta oli vuoden lopussa 1 852 624 kappaletta. Vähennystä vuoden takaiseen tilanteeseen oli 29 695 eli 1,6 %. Vuoden lopun tv-maksukannalla ei ole merkitystä yhtiön talouden tulevaisuuteen, koska Ylen rahoitus perustuu vuoden 2013 alusta Yle-veroon.
Televisiomaksu maailmalla > Aasia

| Maa | Summa/vuosi |
| --- | --- |
 Etelä-Korea: 30 000 Etelä-Korean wonia per vuosi
 Japani: 14 205 (antennitalous) ja 4 740 (sateliittikanavat)  Japanin jeniä
 Pakistan:
Televisiomaksu maailmalla > Afrikka

| Maa | Summa/vuosi |
| --- | --- |
 Ghana: 3 000 Cediä
 Etelä-Afrikka: 265 Etelä-Afrikan randia
 Mauritius: 1 800 Mauritiuksen rupiaia
 Namibia: 204 Namibian dollaria