stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esa Helasvuo
Muu taiteellinen työ > Musiikkia radiokuunnelmiin

Välskärin kertomukset, 15 osaa 1974
Sinuhe egyptiläinen, 25 osaa 1980–1982
yhteensä yli 60 kuunnelmaa
Muu taiteellinen työ > Elokuvamusiikkia

Marja pieni! 1971
Saatanan radikaalit 1971
Kesän maku 1975
Lulu 1977
Isolde pakolainen 1978
Talvisia tarinoita 1978
Armahtakaa heitä 1980
Angelan sota 1984
Kummalliset 1986
Maailman paras, Paavo Nurmi 1987
Satumainen Onni 1988
Ritari Yrjö 1989
Nuuskijat 1991
Uppo-Nalle 1991
Oi mikä Mimmi 1997-98
Sydän toivoa täynnä tv-sarja 1997–99
Alvar Aalto 100 vuotta dokumentti 1998
yhteensä noin 30 teatteri- ja tv-elokuvaa
Muu taiteellinen työ > Näyttämömusiikkia

Lupa sanoa, Helsingin Kaupunginteatteri 1971 (sävellys)
Laulusi elää, Brel, Helsingin Kaupunginteatteri 1981 (sovitus)
Hupsu kreivitär, Suomen Kansallisteatteri 1986 (sävellys)
SF, en revy om oss, Svenska Teatern 1986 (sävellys ja orkesterinjohto)
Sånger om kärlek och död, Svenska Teatern 1988 (sovitus ja orkesterinjohto)
Trollkarlen från Oz 1989, Svenska Teatern (sovitus ja orkesterinjohto)
Piaf Piaf, Helsingin Kaupunginteatteri 1989 (sovitus)
Hur står det till, Svenska Teatern 1990 (sovitus ja orkesterinjohto)
Kino Palats, Svenska Teatern 1990 (sovitus ja orkesterinjohto)
Melodin som kom bort, Lilla Teatern 1993 (sovitus ja orkesterinjohto)
Maan kämmenellä, Pyynikin kesäteatteri 1998 (sävellys)
Älytön tunne, Suomen Kansallisooppera 1999 ja Helsingin Kaupunginteatteri 2000 (sävellys ja sovitus)
Cherbourgin sateenvarjot, Helsingin Kaupunginteatteri 2002–03 (orkesterinjohto)
Pakko saada laulaa, Eastway-tuotanto Susanna Haaviston kanssa 2006 (sovitus ja orkesterinjohto)
Brel, Eastway-tuotanto Susanna Haaviston kanssa 2007 (sovitus ja orkesterinjohto)
Muu taiteellinen työ > Omaehtoisia tuotantoja Eija Ahvon ja Susanna Haaviston kanssa

Sydänviiniä (sävellys osittain, sovitus kokonaan). Esityksiä ympäri Suomea 15 vuoden ajan.
Varjon puolella (sävellys osittain, sovitus kokonaan). Esityksiä ympäri Suomea 10 vuoden ajan.
Postia maailmalta (sävellys ja sovitus). Esityksiä ympäri Suomea 15 vuoden ajan.
Muu taiteellinen työ > Diskografia

Think–Tank–Funk 1972
Omat Hommat 1974
Onnimanni 1976
”Q" 1976
Huomenna sinä tulet 1985
Singing Grand 1990
Stella Nova 2013
Muu taiteellinen työ > Sävellyksiä ja/tai sovituksia levytyksiin

Delta Rhythm Boys: By Request 1971
Vesa-Matti Loiri: Vesku Suomesta 1972
Ritva Oksanen: Voiko naista näin käsitellä 1972
Edward Vesala: Rodina 1977
Matti Salminen: On hetki 1987
Susanna Haavisto: Miksi 1992
Kaija Kärkinen ja Ile Kallio 1999
Pentti Hietanen: Minun lauluni 1999
Mari Palo ja Vantaan viihdeorkesteri 2003
Matti Salminen, Eija Ahvo ja Thelma Romu & Tapiola Sinfonietta: Malmstenin aapinen 2007-2008
Muu taiteellinen työ > Nuottikustanteita

Pimputtaja / Honky Tonk Plink Plonk pianolle 1992 (Fazer Music)
Pimputtajan paluu / The Return of Honky Tonk Plink Plonk 1994 (Fazer Music)
Impromptu Humoresque pianolle nelikätisesti 1994 (Fazer Music)
Eläinsarja (Sulasol)
Väinämöisen soitto (Sulasol)
Mustalaisen laulu (Sulasol)
Puer Natus in Betlehem (Sulasol)
Eläintarinoita, pianosävellyksiä 2007 (Sulasol)
Recessione Fantastico pianolle 2011 (Sulasol)
Prometheus Kaanon sekakuorolle 2011 (Sulasol)
Takapihan Bachi ja Mustaa magiikkaa, musiikkia lapsille ja lapsenmielisille pianisteille 2011 (Sulasol)
Livialle, sanat Kirsi Poutanen 2009
Sävellyksiä ja sovituksia Fazerin, Gummeruksen ja Otavan oppimateriaaleihin.
Aiheesta muualla

Esa Helasvuon kotisivut
Esa Helasvuon tuotanto Kansalliskirjaston Finna-tietokannassa
Esa Helasvuon tuotanto Fono-äänitetietokannassa
Flora Robson

| Flora Robson |
| --- | --- |
 Flora Robson vuonna 1974.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Dame Flora McKenzie Robson
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1902 South Shields, Tyne ja Wear, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 7. heinäkuuta 1984 (82 vuotta) Brighton, Sussex, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1931–1984
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Flora McKenzie Robson (28. maaliskuuta 1902 – 7. heinäkuuta 1984) oli englantilainen näyttelijä. Hän esittää Elisabet I:tä vuoden 1940 elokuvassa Merihaukka.
Forrester

Forrester tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Jay Wright Forrester (1918–2016), yhdysvaltalainen professori, tietokonealan pioneeri ja järjestelmädynamiikan perustaja
Maureen Forrester (1930–2010), kanadalainen altto
Patrick Forrester (s. 1957), entinen Yhdysvaltain maavoimien eversti ja Nasan astronautti
Rhett Forrester (1956–1994), yhdysvaltalainen heavy- ja hard rock -laulaja.
Kuvitteellisia henkilöitä

Forrester-suku tv-sarjassa Kauniit ja rohkeat:
Eric Forrester
Stephanie Forrester, Eric Forresterin entinen vaimo
Ridge Forrester, Eric ja Stephanie Forresterin poika
Steffy Forrester, Ridge Forresterin tytär
Emu Lehtinen

Ilkka ”Emu” Lehtinen liikkeessään vuonna 2016.
Ilkka Raimo Olavi ”Emu” Lehtinen (3. maaliskuuta 1947 Lappeenranta – 22. lokakuuta 2017 Helsinki) oli helsinkiläinen levykauppias, Digelius Musicin toimitusjohtaja ja yksi sen perustajista. Helsingin Sanomien luonnehdinnan mukaan hän oli ”genrerajoista piittaamattoman ja uteliaan musiikin kuuntelun paikallinen guru, jonka avustuksella puhtaalta pöydältä uuteen musiikkiin tutustuva asiakas löysi elämyksiä”. Hufvudstadsbladetin mukaan Lehtinen oli ”suomalaisten musiikkipiirien elävä legenda”.
Lapsuus ja nuoruus

Lehtinen syntyi Lappeenrannassa, josta perhe muutti Helsinkiin, kun hän oli kolmen kuukauden ikäinen. Suuren osan lapsuudestaan hän asui Roihuvuoressa Strömsin kartanossa, jossa nykyään toimii Itä-Helsingin musiikkiopisto. Vieressä oli viheralue ja merenranta, jossa linnut viihtyivät, ja siellä myös alkoi Lehtisen lintuharrastus.
Isä oli arkkitehti, joka oli töissä E-liikkeen Kulutusosuuskuntien keskusliitossa (KK) sen arkkitehtiosastolla, äiti oli kotiäiti, joka piti huolta 6-lapsisesta katraasta. KK järjesti Strömsin kartanon alueen itselleen ja rakensi sinne Osuuskauppakoulun, ja tässä yhteydessä 1954 kartanoon muutti 10 perhettä, jotka asuivat siellä 10 vuotta, kunnes KK otti sen omaan käyttöönsä.
Perheessä oli jonkin verran musiikkiharrastusta; isoäiti ja äiti soittivat viulua, isoäiti oli mm. säestänyt viululla mykkäelokuvia elokuvateattereissa Lappeenrannassa. Isä harrasti kuorolaulua Polyteknikkojen kuorossa ja Laulu-Miehissä. Isän veli oli oopperalaulaja Matti Lehtinen (1922–2022). Sekä isän että äidin suvut olivat Lappeenrannan suunnalta kotoisin.
Lehtinen kävi koulunsa Herttoniemen kansakoulussa ja Kulosaaren yhteiskoulussa. Lempinimensä ”Emu” hän sai jo kouluaikoina: Koulussa oli luonnonhistorian luokassa taulu, johon merkittiin nähtyjä muuttolintuja, ja eräs kaveri kirjoitti sinne piloillaan ”emu”, ja saattoi sanoa: ”Näitsä, kun viime välitunnilla meni 20 emun aura pohjoiseen”, ja heitti näitä vitsejä joka päivä, ja jotenkin se nimi tarttui Lehtiseen.
Emusta tuli vakiintunut nimi: ”Meidän kaupassa alkuaikoina, kun työntekijöiden vaihtuvuus oli suurta, yksikin kaveri vastasi puhelimeen ja sanoi, että täällä pyydetään puhelimeen jotain Ilkka Lehtistä, tiedätsä kuka se on? – No, se on minä.”
Kiinnostuminen musiikista

Vuonna 1964 lukiolaisena Emu kiinnostui brittiläisestä ja anglo-amerikkalaisesta populaarimusiikista, ja yritti itsekin opetella pianon ja rumpujen soittoa, mutta päätyi ”penkkimuusikoksi”, eli kuunteli sujuvasti kaikkea musiikkia ja perehtyi alaan julkaisujen kautta.
Vuonna 1967 Emu innostui jazzista, ”samana vuonna, jolloin Helsingissä sai kuulla valtavan määrän aivan fantastisia konsertteja niin kuin Charles Lloydin kvartetti, Jimi Hendrix oli sellainen, joka avasi kaikki portit joka suuntaan, Miles Davisin kvintetti, Archie Shepp, nää oli kaikki samana vuonna”.
Ammatillisessa mielessä Emu oli kiinnostunut arkkitehtuurista, ja hän pääsi KK:n arkkitehtiosastolle töihin ja toimi siellä arkkitehtien apupiirtäjänä useita vuosia. Samoihin aikoihin hän pyrki kolme kertaa myös Teknilliseen korkeakouluun opiskelemaan arkkitehtuuria mutta ei päässyt sisään.
Musiikkialalle siirtyminen ja oman levykaupan perustaminen

Vuonna 1969 Emu kävi armeijan ja palasi sieltä töihin 1970 KK:n arkkitehtiosastolle, ja sai sieltä sen verran palkkaa, että saattoi ostaa levyjä. Hän olikin monien levykauppojen vakituinen asiakas, ja hän myös tilasi levyjä ulkomailta ja välitti niitä kavereilleen. Alkuvuodesta 1970 perustettiin Helsingin asematunneliin Tunnelin levy. Loppukesästä 1970 Helsingin Sanomissa oli ilmoitus, että Tunnelin levyyn haetaan myymälänhoitajaa, ja hän haki sinne ja pääsi töihin. Siellä tuli idea perustaa oma kauppa.
Tunnelin levy osti levyt levytukkuri Pertti Lehto, jolla oli maahantuontiliike Musica, ja usein Emu kirjoitti hänelle hankintalistat, ja Lehto oli se henkilö, joka ehdotti oman levykaupan perustamista. Tunnelin levyssä töissä ollut eräs Tiina Ruolanto, joka oli lähdössä sieltä pois, ja hänet pyydettiin mukaan. Lehdon kautta tiedettiin Digelius Electronics Finland –niminen firma ja sen nokkamies Erkki Kurenniemi, ja hänet pyydettiin myös mukaan, jolloin osakkaita oli neljä: Emu Lehtinen, Pertti Lehto, Tiina Ruolanto ja Erkki Kurenniemi. Nimeksi otettiin sama kuin Kurenniemen firmalla, eli Digelius, joka tulee sanoista digital ja electronics ja Sibelius.
Myöhemmin Digelius Electronics meni konkurssiin, Tiina Ruolanto muutti Ruotsiin. Digelius Musiciin jäi kolme osakasta, kun Juhani ”Juntsa” Aalto osti puolet Digelius Musicista.
Helsingin Sanomat kirjoitti Emusta seuraavan:
»Hän ei ollut koskaan Digeliuksen ainoa omistaja eikä työntekijä, mutta hänestä kehkeytyi sen sielu, ja aivan ansiosta.
Emu oli Digelius ja Digelius oli Emu, jolla oli aina aikaa tervehtiä asiakkaita, vaihtaa ajatuksia tai kertoa makeaan nauruun päättyviä tarinoita, jotka eivät loppuneet kesken. – –
Digelius Musicin selviytymistä ja pitkäikäisyyttä Lehtinen selitti erikoistumisella, viisaalla keskittymisellä jazziin, kansanmusiikkiin ja maailmanmusiikkiin. Ne takasivat tietysti myös hänen väsymättömyytensä ja innostumisensa. Musiikki oli kauppatavaraa enemmän, intohimo.
Lehtinen vitsaili olevansa naimisissa Digelius Musicin kanssa, ja siltä se näytti. Polkupyörä oli sisällä kaupassa usein ennen kahdeksaa, ja valot sammuivat vasta kuuden jälkeen.»
Digelius ja Emu tulivat tunnetuksi erittäin hyvästä palvelusta. Vuonna 2015 eräänä päivänä eräs mies tuli ja jätti liikkeen lattialle kassillisen CD-levyjä jäämättä kuuntelemaan, mitä mieltä levykauppias asiasta oli. Siinä ei ollut kaupan myyntiin kelpaavaa oikeastaan mitään, mutta samana päivänä tuli kauppaan Lieksasta tiedustelu, että olisiko kaupassa mitään ranskalaisen Joe Dassinin levyä, ja sattumalta tuossa kassissa oli ollut Dassinin levy ja vieläpä sellainen, missä oli kysyjän 10-vuotiaan tyttären lempikappaleet. Lehtinen ilmoitti lähettävänsä sen ilmaiseksi kysyjälle Lieksaan, ja myöhemmin tuli sähköposti, jossa kerrottiin, että kysyjän lammastilan kevään ensimmäinen karitsa oli kiitoksena Lehtiselle saanut nimekseen ”Digelius”.
Lintuharrastuksesta

Emu oli ”intohimoinen lintuharrastaja”, ja hän oli Helsingin Seudun Lintutieteellisen Seuran Tringan aktiivijäseniä. Hän oli mm. perustamassa Tringan ylläpitämää Hangon lintuasemaa ja toimi sen asemanhoitajana vuosina 1979–1984. Emu oli myös mukana Tringan lintuasematoimikunnassa vuodesta 1981 lähtien ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1984–2017.
Lintuharrastus vei Emun usein ulkomaille, useimmin Intiaan, jossa hän vieraili 18 kertaa. Goa oli hänen suosikkipaikkansa siellä. Muuan matka vei Namibian Kavangolle ja Walvis Bayhin, missä hänen sisarensa tuohon aikaan asui. Tunnistettuja lintulajeja hänellä oli Suomesta 300–400, ja maailmasta kaikkiaan parituhatta, Intiastakin 830 lintulajia.
Kunnianosoitus

2011 Jazzmuusikot ry:n vuoden jazz-diggari. Palkinto annetaan kuuntelijalle, joka “osoittaa aitoa ja jatkuvaa kiinnostusta jazzmusiikkiin sekä edustaa reilua ja avointa yhteisöllistä asennetta”. Lisäksi perusteluissa sanottiin, että Lehtinen on myös toiminut laaja-alaisena ja kannustavana jazzin lipunkantajana sekä yleisön ja muusikkojen yhdistäjänä.
Kuolema

Emu kuoli lokakuussa 2017 sairastettuaan puolisen viikkoa. Hänen viimeiseksi työpäiväkseen Digeliuksessa jäi keskiviikko 18.10.2017. Seuraavana päivänä hän hakeutui hengenahdistuksen vuoksi sairaalaan, ja perjantaina hän sai kuulla sairastavansa nopeasti etenevää leukemiaa, johon hän varhain sunnuntaiaamuna kuoli.
Lehtisen muistoksi pidettiin jazzkonsertti Helsingin Korjaamolla 11.12.2017.
Kirjallisuutta

Kallionpää, Katri: Emu saa pienen kukoistamaan: Ilkka ”Emu” Lehtisen Digelius Music on myynyt äänilevyjä tasan 40 vuoden ajan. Helsingin Sanomat, 19.7.2011, s. B 1.  Artikkelin maksullinen verkkoversio.. Viitattu 22.10.2019.
Poroila, Heikki: Hienointa on asiakkaan kohtaaminen: Esittelyssä Ilkka ”Emu” Lehtinen ja Digelius Music. Intervalli, 1998, 11. vsk, nro 3, s. 3–14.  ISSN 0785-2843.
Aiheesta muualla

Ilkka ”Emu” Lehtisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Euroopan rasismin ja suvaitsemattomuuden vastainen komissio

Euroopan rasismin ja suvaitsemattomuuden vastainen komissio eli ECRI on Euroopan neuvoston ihmisoikeuselin, joka on perustettu vuonna 1993. Komission englanninkielinen nimi on European Commission against Racism and Intolerance, josta tulee lyhenne ECRI.
ECRI määrittelee itsensä riippumattomista asiantuntijoista koostuvaksi elimeksi, joka tarkkailee rasismiin, muukalaisvihaan, antisemitismiin, suvaitsemattomuuteen ja syrjintään liittyviä ongelmia, jotka perustuvat ”rotuun”, kansalliseen / etniseen alkuperään, ihonväriin, kansalaisuuteen, uskontoon tai kieleen. Se valmistelee raportteja ja antaa suosituksia jäsenvaltioilleen.
ECRI:ssä on 46 jäsenmaasta kustakin yksi edustaja.
Ferdinand Ries

Ferdinand Ries
Ferdinand Ries
Ferdinand Ries (28. marraskuuta 1784 Bonn – 13. tammikuuta 1838 Frankfurt) oli saksalainen säveltäjä, joka opiskeli Ludwig van Beethovenin johdolla. Vastaavasti Ries avusti Beethovenia säveltämisen käytännön puolissa kuten majapaikkojen etsimisen ja muu avustaminen Beethovenin kuulon heikentyessä.
Elämäkerta

Ries syntyi Bonnissa muusikkoperheeseen. Vuonna 1801 hän lähti Wieniin, jossa hänestä tuli Beethovenin oppilas ja "henkilökohtainen sihteeri". Vuonna 1813 hän muutti asumaan Lontooseen, jossa hän tuli tunnetuksi pianistina ja säveltäjänä.
Ries kuoli lyhyen sairauden jälkeen tammikuussa 1838.
Tuotanto

Ries jätti jälkeensä 186 numeroitua teosta ja noin 100 ilman numeroa.
Riesin tuotantoon kuuluu muun muassa kahdeksan sinfoniaa, viulukonsertto sekä yhdeksän pianokonserttoa. Riesin teoksissa oli vaikutteita sekä klassismin että romantiikan musiikista.
Aiheesta muualla

Ferdinand Ries International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Riesin partituureja Mutopia Project
Elisabethplatzin metroasema

| Elisabethplatz |
| --- | --- |
 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  EL
Metrolinjat:  U9
Paikkakunta:  München
Avattu:  2040+ (suunniteltu)
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Elisabethplatz on Münchenin metron suunnitellun U9-linjan asema, sen avaamista on suunniteltu 2040-luvulla
Etelälampi (Multia)

| Etelälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°31′34″N, 24°50′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karankajärven va (14.66)
Laskuoja:  oja Keskilampeen 
Järvinumero:  14.662.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  196,3 m  
Pituus:  560 m  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  1,295 km  
Pinta-ala:  5,321 ha  
Tilavuus:  0,0001209 km³ 
Keskisyvyys:  2,27 m  
Suurin syvyys:  7,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiEtelälampi 
Etelälampi  on Keski-Suomessa Multialla  Karhiperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 560 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 120 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,3 metriä ja suurin syvyys on 7,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Karankajärven valuma-alueella (14.66), jonka Selänpäänjoen valuma-alueeseen (14.662) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 196,3 metriä mpy.
Elisabetin kirkko (Hamina)

Elisabetin kirkko
Elisabetin kirkko oli Haminassa sijainnut kirkkorakennus. Kirkko toimi Haminan ruotsin- ja saksankielisen väestön kirkkona.
Elisabetin kirkko rakennettiin tulipalossa tuhoutuneen Ulrika Eleonoran kirkon paikalle vuosina 1748–1751. Elisabetin kirkko vuorostaan tuhoutui Haminan palossa vuonna 1821 ja sen paikalle rakennettiin ortodoksinen Pietari-Paavalin kirkko vuonna 1837.
Fors

Fors tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Fors, Ranskan kunta
Sukunimi

Hans Fors (1933–1993), kirjailija ja teatterinjohtaja
Kati Fors (s. 1979), iskelmälaulaja, vuoden 2005 tangokuningatar
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fors”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dysnomia (kuu)

| Dysnomia |
| --- | --- |
 Dysnomia Erisin kiertoradalla.
Löytäminen
Löytäjät:  Michael E. Brown, Marcos A. van Dam, Antonin H. Bouchez, David Le Mignant
Löytöaika:  10. syyskuuta 2005
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  136199 Eris
Keskietäisyys:  37 370±150 km
Eksentrisyys:  <0,013
Kiertoaika:  15,774±0.002 d
Inklinaatio:  142±3°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  700 ± 115 km
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  -
Koostumus
-:  
Dysnomia (virallisesti (136199) Eris I Dysnomia) on kääpiöplaneetta Eriksen ainoa tunnettu kuu. Sen löysi Michael E. Brown 10. syyskuuta 2005. Dysnomia ja Eris sijaitsevat Neptunuksen radan takaisella Kuiperin vyöhykkeellä. Kuu on paljon himmeämpi kuin Eris, mutta se on todennäköisesti suurehko. Kuun kiertoajaksi on arvioitu noin kaksi viikkoa.
Löytäminen

Vuonna 2005 adaptiivisen optiikan ryhmä Keck-teleskooppien luona Havaijilla teki havaintoja neljästä kirkkaimmasta Kuiperin vyöhykkeen kohteesta (Pluto, Makemake, Haumea ja Eris). 10. syyskuuta otetuissa kuvissa havaittiin, että Eristä kiertää pienempi kuu kiertoradalla. Kuu sai väliaikaiseksi nimekseen S/2005 (2003 UB313) 1.
Löytäminen > Nimeäminen

Michael E. Brown, kuun löytäjä, antoi sille nimeksi Dysnomia (kreikaksi Δυσνομία). Nimi valittiin monien hänelle lähetettyjen ehdotuksien joukosta. Mytologiassa Dysnomia on vähäisemmän jumalan, Eriksen, tytär. Tämä on hyvin yleinen taivaankappaleiden nimeämisperuste, sillä esimerkiksi Jupiterin suurimmat kuut on nimetty Juppiter-jumalan rakastajien mukaan.
Lisäksi Dysnomia on suomeksi laittomuus, mikä viittaa Lucy Lawlessiin, joka esiintyi Xena-televisiosarjassa. Ennen virallisten nimien antamista Eris tunnettiin nimellä Xena, ja Dysnomian löytäjät kutsuivat kuuta nimellä Gabrielle, TV-sarjan Xenan kumppanin mukaan.
Fyysiset ominaisuudet

M. E. Brown kollegoineen arvioi aluksi, että Dysnomia olisi noin 500 kertaa Eristä himmeämpi, ja täten kuun halkaisija olisi ollut välillä 100–250 kilometriä. Tällöin se olisi todennäköisesti ollut liian pieni ollakseen pallomainen. Dysnomian arvioitiin olevan törmäyksessä muodostunut heijastavapintainen jäinen sirpale. Uudemmat tutkimustulokset kuitenkin viittaavat Dysnomian olevan paljon massiivisempi ja täten erilaisen pinnan koostumuksen omaava kappale. Sen aikaisempiin heijastavuuden arvioihin on myös vaikuttanut Eriksen epätavalliseksi osoittautunut kirkkaus. Dysnomia näyttäisikin olevan mitä todennäköisimmin pallomainen kappale, sillä sen läpimitta tyypillisen kuiperin vyöhykkeen kappaleen heijastavuudella olisin arviolta 630 km. Tarkempien arvioiden perusteella Brown kollegoineen arvioi sen läpimitaksi 700 ± 115 kilometriä.
Dysnomian kiertoajan arvioidaan olevan noin kaksi viikkoa. Arvioissa on otettu huomioon Dysnomian elliptinen kiertorata, jonka säde on 37 350 ± 140 kilometriä. Myös Eriksen massa on laskettu Dysnomian avulla, ja tulokseksi saatiin 1,27 kertaa Pluton massa.
Muodostuminen

Yleisesti tiedetään, että neljällä Kuiperin vyöhykkeen kirkkaimmalla kohteella (Pluto, Makemake, Haumea ja Eris) on kuita. Vyöhykkeen pienemmistä kohteista niitä on vain noin 10 prosentilla. Uskotaan myös, että suurimpien Kuiperin vyöhykkeen kohteiden kuujärjestelmät ovat muodostuneet yli 1000 kilometrin kohteiden törmätessä. Tällaisissa törmäyksissä pois lentäneestä materiaalista syntyy usein yksi tai useampia kuita. Myös Maan Kuu lienee syntynyt samalla tavalla, kun Marsin kokoinen protoplaneetta on osunut Maahan Aurinkokunnan varhaisessa historiassa.
Uusien tutkimustietojen nojalla näyttää kuitenkin siltä, ettei Dysnomia olisikaan syntynyt oletetulla tavalla, toisin kuin Haumean kuut, Orcus–Vanth ja Pluton kuut. Dysnomia on massaltaan Haumean suuremman kuun Hi’iakan ja Pluton suuren kuun Kharonin väliltä, eikä sen heijastavuuden mukainen pintakoostumus vastaa haumean kuiden lähes täyttä vesijääkoostumusta. Se ei myöskään ole yhtä massiivisen törmäyksen tuote kuin Kharon. Dysnomian–Eris järjestelmä poikkeaa massasuhteellaan muista tunnetuista Kuiperin vyöhykkeellä, eikä sen syntymekanismistä ei ole vielä varmuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dysnomia (kuu) Wikimedia Commonsissa
Kääpiöplaneettojen kuut
| --- | --- |
Pluto:  Kharon | Hydra | Nix | Kerberos | Styx
Haumea:  Namaka | Hiʻiaka
Makemake:  S/2015 (136472) 1
Eris:  Dysnomia
Merkittävät Kuiperin vyöhykkeen kappaleet
| --- | --- |
Varsinainen vyöhyke:  Pluto - Kharon - Hydra - Nix - Kerberos - Styx -  Albion - 1993 RO - 1993 SB - 1993 SC - 1998 WW31 - Orcus - Vanth - Ixion - Huya - Chaos - 2007 JH43  2002 UX25 - Varuna - 2002 TX300 - Haumea - Hiʻiaka - Namaka - Salacia - Actaea - Arrokoth - Arawn - Lempo - Hiisi - Paha - 1996 TP66 - 2003 VS2 Quaoar - Weywot - Makemake - S/2015 (136472) 1 - Rhadamanthus - Teharonhiawako - Sawiskera - Borasisi - Pabu - Deucalion - 2002 MS4 - Mors–Somnus  Varda - Ilmarë - Manwë - Sila–Nunam - Praamzius - 2002 AW197 - 2002 WC19 - 2003 AZ84 - 2009 YE7 - 2014 EZ51 - 1999 DE9 - 2004 GV9
Hajanainen kiekko:  1996 TL66 - 2010 RE64 - 2013 FY27 - 2014 AN55 - Gonggong - Xiangliu - Eris - Dysnomia - 2004 XR190 - Gǃkúnǁʼhòmdímà - Dziewanna - 2005 RM43
Dysnomia (vasemmalla) ja Eris (keskellä) Hubble-avaruusteleskoopin ottamassa kuvassa
Taiteilijan näkemys Dysnomiasta
Ellinor Mend

Aline Ellinor Tollander, kirjailijanimi Ellinor Mend, (os. von Mend, 1896 Viipuri − 1952 Helsinki) oli suomalainen sarjakuvataiteilija.
Ellinor Mend piirsi 1910-1920-luvuilla neljä sarjakuvatarinaa, joista 1920 valmistunut En historie från Wiborg : våren 1918 julkaistiin suomennettuna vuonna 1982 nimellä Punikkityttö ja jääkäriupseeri. Se kertoo punakaartilaistytön ja aatelisen jääkäriupseerin rakkaustarinan sisällissodan aikaisessa Viipurissa. Ensimmäinen Mendin piirtämä tarina on De fyra systrarnas äventyr vuodelta 1912. Vuonna 1921 Mend avioitui ja muutti Helsinkiin lopettaen samalla sarjakuvien piirtämisen.
Mendin vanhemmat olivat saksalaistaustainen parooni Nikolai Voldemar von Mend (1868–1928) ja Aline von Mend. Hänen puolisonsa oli insinööri Torolf Tollander (1895–1971). Pariskunnan tyttären Gunvorin puoliso oli kirjailija Lars Hamberg.
Teokset

Punikkityttö ja jääkäriupseeri.  Suomentanut Päivö Taubert. Porvoo ; Helsinki ; Juva:  WSOY, 1982.  ISBN 951-01141-7-0.