stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Van Morrison

| Van Morrison |
| --- | --- |
 Van Morrison vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. elokuuta 1945 (ikä 79)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Arvonimi: Sir
Muusikko
Taiteilijanimi:  Van the Man, The Belfast Cowboy
Aktiivisena:  1958–
Tyylilajit:  Rock, blues, rhythm and blues, folk, blue-eyed soul, celtic, rock and roll, jazz fusion, country, soft rock
Soittimet:  laulu, kitara, huuliharppu, saksofoni, kosketinsoittimet, rummut, tamburiini, ukulele
Yhtyeet:  Them
Levy-yhtiöt:  Decca Records, Bang Records, Warner Bros. Records, Exile/Polydor Records, Lost Highway Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
George Ivan "Van" Morrison (s. 31. elokuuta 1945 Belfast) on pohjoisirlantilainen laulaja-lauluntekijä ja multi-instrumentalisti. Morrison tuli alun perin tunnetuksi brittiläis-irlantilaisen Them-yhtyeen laulusolistina, ja hän kirjoitti yhtyeen vuoden 1966 hitin "Gloria". Themin jälkeen hän lähti menestyksekkäälle soolouralle. Morrisonin vuoden 1968 albumi Astral Weeks yhdisti R&B- ja kelttimusiikkia sekä jazzia. Albumia pidetään nykyisin usein yhtenä popmusiikin tärkeimmistä levyistä.
Morrison on edelleen aktiivinen esiintyjä ja levyttäjä. Hänet on nimetty Rock and Roll Hall of Fameen ja Songwriters Hall of Fameen, ja hän on saanut kaksi Grammy-palkintoa musiikistaan.
Elämä ja ura

George Ivan Morrison syntyi 31. elokuuta 1945 Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Isä George omisti laajan levykokoelman, ja Van sai nuorena kuullakseen monipuolisesti yhdysvaltalaista bluesia, rhythm'n'bluesia, jazzia ja countrya, etenkin Muddy Watersia, Charlie Parkeria, Leadbellya ja Hank Williamsia. Hänen kolmevuotiaana kuulemansa Mahalia Jacksonin gospel-levytys teki häneen lähtemättömän vaikutuksen, ja hän halusi luoda saman kokemuksen omillekin kuulijoilleen.
Morrison opetteli ensimmäisenä soittimenaan kitaran, mutta hän opetteli myöhemmin soittamaan myös saksofonia, sillä kitaristeja oli silloisen skiffle-villityksen aikana liikaa. Kuusitoistavuotiaana Morrison teki soittamisesta ammattinsa, ja hän lähti soittamaan Saksaan yökerhoissa. Vuonna 1964 hän perusti Them-yhtyeen, jonka hiteistä tunnetuin on Morrisonin kirjoittama "Gloria".
Them hajosi vuonna 1966. Morrison muutti Yhdysvaltoihin ja sai siellä pian top-10-hitin kappaleellaan "Brown Eyed Girl". Vuonna 1968 Morrison sai ensi kertaa vapaat kädet tehdä sellainen levy kuin hän itse halusi. Tuloksena oli Astral Weeks, vapaamuotoinen ja osin improvisoitu albumi, jonka sanoitukset ovat Morrisonin impressionistista tajunnanvirtaa. Levy ei ilmestymisaikanaan myynyt hyvin, mutta se on noussut yhdeksi kaikkien aikojen arvostetuimmista albumeista. Morrisonin seuraava levy Moondance oli helpommin lähestyttävä ja menestyikin paremmin, kuten myös sitä seuranneet His Band and the Street Choir ja Tupelo Honey. Vuonna 1972 Morrison teki mietiskelevän albumin Saint Dominic's Preview, joka oli jälleen vapaamuotoisempi.
Vuosien 1973–1976 välillä Morrison piti taukoa levyttämisestä ja esiintymisestä. Hän teki paluun The Band -yhtyeen The Last Waltz -konsertissa ja alkoi sen jälkeen taas levyttää.
Morrisonin 1980-luvun levyt olivat hiotumpia kuin aikaisemmat, ja niiden sanoituksissa kuului uskonnollisia teemoja, vaikka Morrison itse kiistikin seuraavansa mitään järjestäytynyttä uskontoa tai ajatusjärjestelmää.
Vuonna 1995 Morrison alkoi julkaista musiikkiaan omalla Exile Productions -levymerkillään, mikä antoi hänelle täyden kontrollin koko levytysprosessiin.
Morrison on ottanut vuodesta 2020 alkaen voimakkaasti kantaa koronapandemian aikaisia muusikoiden esiintymisrajoituksia vastaan, ja hän on julkaissut useita asiaa käsitteleviä lauluja.
Tyyli ja merkitys

Morrisonin tyyli on aina rikkonut popmusiikin rajoja: hänen albuminsa ovat olleet tyyliltään soulia, jazzia, bluesia, r&b:tä, kelttiläistä musiikkia, skifflea ja countrya.
Morrison käyttää usein ääntään kuin soitinta, ja hän on kertonut saaneensa vaikutteita lauluunsa omasta saksofonitaustastaan.
Morrisonilla on ollut suuri vaikutus moniin laulaja-lauluntekijöihin, kuten Bruce Springsteeniin, Bonoon, John Mellencampiin ja Elvis Costelloon. Morrison on ollut monille esimerkkinä tinkimättömästä taiteilijasta, joka asettaa albumiensa laadun hittisinglejen tuottamisen edelle.
Tunnustuksia

Morrison sai Grammy-palkinnon vuonna 1996 yhdessä The Chieftainsin kanssa ja 1998  yhdessä John Lee Hookerin kanssa. Hänet nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen 1993, mutta hän ei saapunut tilaisuuteen paikalle. Vuonna 2003 hänet nimettiin Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2015 Britannian kuningatar Elisabet II myönsi Morrisonille ritarin arvonimen.
Yksityiselämä

Vuonna 1968 Morrison meni naimisiin Janet Rigsbeen kanssa. He saivat yhden tyttären ja erosivat 1973. Morrison asuu nykyisin Irlannissa pitkäaikaisen naisystävänsä Michelle Roccan ja kahden lapsensa kanssa.
Diskografia > Albumit

Blowin' Your Mind (1967) #182 US
Astral Weeks (1968)
Moondance (1970) #29 US
His Band and the Street Choir (1970) #32 US
Tupelo Honey (1971) #27 US
Saint Dominic's Preview (1972) #15 US
Hard Nose the Highway (1973) #27 US
It's Too Late to Stop Now (1974) #53 US
Veedon Fleece (1974) #53 US
A Period of Transition (1977) #43 US
Wavelength (1978) #28 US
Into the Music (1979) #43 US
Common One (1980) #73 US
Beautiful Vision (1982) #44 US
Inarticulate Speech of the Heart (1983) #116 US
A Sense of Wonder (1985) #61 US
No Guru, No Method, No Teacher (1986) #70 US
Poetic Champions Compose (1987) #90 US
Irish Heartbeat (1988), yhdessä The Chieftansin kanssa #102 US
Avalon Sunset (1989) #91 US
Enlightenment (1990) #62 US
Hymns to the Silence (1991) #99 US
Too Long in Exile  (1993) #29 US
A Night in San Francisco (1994) #125 US
Days Like This (1995) #33 US
How Long Has This Been Going On (1996) #55 US
Tell Me Something: The Songs of Mose Allison (1996)
The Healing Game (1997) #32 US
Back on Top (1999) #28 US
The Skiffle Sessions - Live In Belfast 1998 (2000, yhdessä Lonnie Doneganin kanssa)
You Win Again (2000) #161 US
Down the Road (2002) #25 US
What's Wrong with this Picture? (2003) #32 US
Magic Time (2005) #25 US
Pay The Devil (2006) #26 US
Keep It Simple (2008) #10 US
Born To Sing: No Plan B (2012)
Duets: Re-working the Catalogue (2015)
Keep Me Singing (2016)
Roll with the Punches (2017)
Versatile (2017)
You're Driving Me Crazy (2018)
The Prophet Speaks (2018)
Three Chords & the Truth (2019)
Latest Record Project: Volume 1 (2021)
What's It Gonna Take? (2022)
Moving on Skiffle (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Van Morrison Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja 2  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Van Morrison vuonna 1972
Van Morrison esiintymässä vuonna 2006 tyttärensä Shanan kanssa.
Mosaiikki

Roomalainen seinämosaiikki muinaisessa Herculaneumissa
Mosaiikki on pienistä palasista tehty sommitelma. Palaset voivat olla esimerkiksi kiveä, värillistä lasia tai keramiikkaa. Palat eli tesserat kiinnitetään toisiinsa ja alustaansa erityisellä sideaineella, kitillä tai sementillä.
Suppeammassa merkityksessä mosaiikilla ymmärretään (pienempien koruesineiden) seinien ja holvien koristamistapaa, jossa kappaleet ovat joko kuosin mukaan leikattuja (florentiininen mosaiikki) tai kolmio- ja neliömäisiä, monikulmaisia ja epäsäännöllisiä, suunnilleen samankokoisia kivi-, lasi- ja terrakottanastoja. Vaikutuksen lisäämiseksi käytetään usein emalia ja kultaa (bysanttilainen, roomalainen, venetsialainen mosaiikki).
Myös intarsiaa voidaan pitää mosaiikkina.
Mosaiikkitaide on kukoistanut Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä sekä rajoitetusti myös Amerikan esikolumbialaisissa kulttuureissa.
Etymologia

Sana 'mosaiikki' tulee ranskan (mosaïque), latinan (musi(v)um, 'pienistä neliönmuotoisista kivistä tehty koristelu') ja ehkä alun perin kreikan (mousa, 'muusa') kautta.
Materiaalit > Tesseroiden materiaali

Mosaiikin perinteinen valmistusmateriaali on kivi kuten pikkukivet, marmori ja graniitti. Myöhemmin alettiin käyttää myös lasimassaa ja puolijalokiviä, joilla mosaiikeista voitiin tehdä aiempaa värikkäämpiä.
Tesseroihin käytettävän kiven ei pitäisi vanheta ajan myötä, ja sen tulisi olla niin tiivistä, ettei se murru leikattaessa. Mosaiikeissa käytettyjä kivilajeja ovat esimerkiksi vulkaaniset kivet graniitti, syeniitti, dioriitti, gabro, basaltti, diabaasi, porfyyri ja obsidiaani; sedimenttikivet hiekkakivi, kalkkikivi, läpikuultava kipsikivi ja travertiini; sekä metamorfiset kivet saviliuske, marmori, steatiitti ja serpentiinikivi.
Lasimassasta tehtyjä värjätyn lasin palasia kutsutaan smaltiksi. Niiden ainesosista riippuu niiden lasittuminen, yhteensulautuminen ja lujittuminen. Smaltit tehdään levittämällä kuuma lasimassa levyn muotoon ja leikkaamalla jäähtynyt levy paloiksi.
Puolijalokivet kuten akaatit, jade, onyksi ja lasuurikivi, ovat näyttäviä mutta suhteellisen kalliita ja vaikeasti leikattavia.
Lasitettu keraaminen laatta on yleinen tesseroiden valmistusmateriaali. Siitä tehdyt tesserat ovat värikkäitä, helposti leikattavia ja edullisempia kuin marmori ja smaltti.
Materiaalit > Muut materiaalit

Mosaiikkityön pysyvänä pohjamateriaalina käytetään esimerkiksi puuta, sementtikuitulevyä, marmori- tai kivilaattoja tai poltettuja tiiliä. Pohja ei saa vääntyä, minkä vuoksi puulevyt eivät sovellu mosaiikkityön pohjaksi. Laminoidut puulevyt kuitenkin käyvät. Jos mosaiikin valmistamisessa käytetään epäsuoraa menetelmää, väliaikainen pohja voidaan valmistaa savesta, hiekasta tai muovailuvahasta. Kiinnityksessä käytetään liimaa, kiinnityslaastia tai sementtilaastia. Vahvistamiseen voidaan käyttää hitsattua teräsristikkoa tai rautalankaa.
Työkalut ja leikkaaminen

Mosaiikkitaiteilijan tärkeimpiä työkaluja ovat vasara, taltta, pihdit ja pienet alasimet. Kiveen voidaan nakutella aluksi taltalla ura kohtaan, josta se halutaan halkaista. Lasiin ja keraamiseen laattaan ura tehdään leikkurilla uurtamalla.
Tesseroihin käytettävät kivet voidaan särkeä mosaiikkivasaralla, jossa on yksi tai kaksi leikkuusärmää. Kivet voidaan särkeä myös moukarin ja taltan avulla. Alasimeen voidaan kiinnittää katkaisuterä, johon mosaiikkilaatta isketään sen halkaisemiseksi. Marmori- ja kivilaattoja voidaan pilkkoa leikkaavalla moukarilla. Pihtejä käytetään pienten kivien särkemiseen ja tesseroiden muotoiluun. Marmoria tai muita kovia kivimateriaaleja leikataan ja hiotaan sähköisellä pyöröleikkurilla. Keraamisia laattoja, marmoria ja graniittia leikataan sähköleikkurilla, jossa on sisäänrakennettu timanttileikkuri. Lasisia tesseroita leikataan timanttileikkurilla tai lasinleikkaajan työkaluilla kuten laattaleikkurilla.
Kiinnitysmenetelmät

Suorassa menetelmässä tessera kiinnitetään suoraan alustalle, jolle on sivelty liimaa tai laastia. Tätä menetelmää voi käyttää kaikenlaisissa ja kaikenkokoisissa mosaiikkitöissä.
Epäsuorassa menetelmässä on kaksi tekniikkaa: suora kiinnitys ja käänteinen kiinnitys. Suorassa kiinnityksessä tesserat asetellaan aluksi väliaikaiselle alustalle kuten kuivalle hiekalle, pehmeälle savelle tai muovailuvahalle, johon tesserat tarttuvat ilman liimaa. Sen jälkeen mosaiikkityö peitetään vesiliukoisella liimalla ja voimapaperilla. Kun pohja on täysin kuivunut, työ käännetään ympäri ja väliaikainen alusmateriaali irrotetaan. Sen jälkeen mosaiikkien päälle kaadetaan laasti. Käänteisessä kiinnityksessä mosaiikki kiinnitetään "väärältä" puolelta ja käännetään kahteen kertaan. Tämä tekniikka soveltuu vain tesseroille, jotka ovat molemmilta puoliltaan samanvärisiä.
Suora kiinnitys seinään on suhteellisen harvinainen tekniikka. Siinä seinälle levitetään laattalaastia, jonka päälle mosaiikki voidaan asetella suoraan tai esimerkiksi metalliverkkoon kiinnitettynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mosaiikki Wikimedia Commonsissa
Mesopotamialaisia mosaiikkeja Urukista
Hellenistisen ajan mosaiikki Ródokselta 100-luvulta eaa.
Kristillinen mosaiikki Hagia Sofian kirkosta Konstantinopolista, nykyisestä Istanbulista.
Islamilainen mosaiikki Kalliomoskeijasta
Fernand Légerin mosaiikki vuodelta 1958
Mosaiikkitaiteilijan käyttämät vasara ja alasin.
Mujajoki

| Mujajoki ven>  Мга, Mga |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Korotka
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Mujajoen valuma-alue
Pinta-ala:  754 km²
Yhtyy:  Neva
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Maaluksanjärvi
 :  59.6669°N, 31.6036°E
Laskupaikka:  Paulova, Korotka
 :  59.8069°N, 30.9006°E
Sivu-uomat:  Voittolanjoki, Berjozovka
Mittaustietoja
Pituus:  93 km
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Mujajoki tai Mujanjoki (ven. Мга, Mga) on Nevan eteläinen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 93 kilometriä ja sadealue 754 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Maaluksanjärvestä ja virtaa Tusinan ja Kirovskin piirien läpi laskien Nevaan lähellä Paulovan taajamaa.
Joen nimi on itämerensuomalaista perua (”mutainen”). Keskiajalla seutu oli osa Järvisaaren pogostaa. 1600-luvulla alueelle muuttaneet inkerinsuomalaiset kuuluivat samannimiseen luterilaiseen seurakuntaan. 1800-luvun lopulla joen yläjuoksulle perustettiin ortodoksinen munkkiluostari siellä aiemmin sijainneen erämaaluostarin paikalle. Toisen maailmansodan aikana seudulla kulki Saksan ja Neuvostoliiton välinen rintamalinja, ja Solokuupoin kylän lähellä on suuri saksalaisten hautausmaa. Mujan varrella sijaitsevat Namkun ja Paulovan taajamat.
Aiheesta muualla

Mujajoki Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Muistoissa sininen maa

| Muistoissa sininen maa> Blue Remembered Earth |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Alastair Reynolds
Kieli:  englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus
Kustantaja:  Victor Gollancz Ltd
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  978-0-575-08827-6
Suomennos
Suomentaja:  Hannu Tervaharju
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  nidottu
ISBN:  978-952-01-0782-6

Edeltävä:  Pääteasema
Seuraava:  Terästuulen yllä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Muistoissa sininen maa (engl. Blue Remembered Earth) on Alastair Reynoldsin vuonna 2012 ilmestynyt tieteisromaani. Suomennos ilmestyi samana vuonna. Teos aloittaa Poseidonin lapset -kirjasarjan.
Aiheesta muualla

Petja Savoila: Muistoissa sininen maa[vanhentunut linkki]. Keskisuomalainen 8.12.2012.
Toni Jerrman: Romaani vilauttaa valoisaa visiota paremmasta huomisesta. Helsingin Sanomat 24.1.2013.
Multian vaakuna

Multian vaakuna
Multian vaakuna on Multian kunnan tunnus, ja se on saanut aiheensa paikkakuntalaisten vanhasta kutsumanimestä ”Multian keltiäiset”. Keltiäinen on muurahaista tarkoittava murresana, jonka pohjalta on valittu myös vaakunan muurahaisen väri.
Vaakunan selitys kuuluu: ”mustassa kentässä kultainen muurahainen”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 26. marraskuuta 1963.
M’Sila

| M’Sila المسيلة, al-Masīla |
| --- | --- |
 M’Silan kaupunkikuva eukalyptuspuineen.
 M’Sila
 Koordinaatit: 35°42′31″N, 4°32′14″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  M’Sila
Piirikunta:  M’Sila
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  232 km²
Väkiluku (2008):  156 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
M’Sila (arab. المسيلة‎, al-Masīla) on kaupunki ja M’Silan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ylätasangolla 235 kilometriä Algerista kaakkoon. M’Silan kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 156 600 asukasta.
Maantiede ja ilmasto

M’Silan kunnan pinta-ala on 232 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä M’Tarfan ja Souamaan, etelässä Ouled Madhin ja lännessä Ouled Mansourin kuntiin sekä pohjoisessa Bordj Bou Arreridjin maakuntaan.
Kaupunki sijaitsee Hodnan tasangolla. Pohjoisessa ovat samannimiset vuoret ja etelässä Chott el Hodnan suolajärvi. Kaupungin läpi virtaa Ksob-niminen vadi, joka muodostaa pohjoisessa tekojärven.
Seudulla vallitsee aroilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 10 ja heinäkuun 33 astetta. Vuotuinen sademäärä on alle 200 millimetriä.
Historia

Fatimidit perustivat M’Silan vuonna 927 vartioimaan Ifriqiyan länsirajaa paimentolaisheimojen hyökkäyksiltä. Siitä kehittyi kukoistava kauppapaikka ja maatalouden keskus, joka toimi myös Zabin alueen pääkaupunkina. 1000-luvun alussa M’Sila menetti asemansa sen lähelle perustetulle hammadidien pääkaupungille Qal’at Bani Hammadille, ja myöhemmin se taantui pieneksi maatalousalueen keskukseksi.
Liikenne ja talous

M’Silasta on maantieyhteydet lähimaakuntiin sekä rautatiet Bordj Bou Arreridjiin ja Constantineen. Bou Saâdassa on lentoasema.
Kaupungissa on muun muassa öljy-, kaasu-, konepaja- ja elintarviketeollisuutta, alumiinitehdas ja Algerian suurin, 8 800 megawatin sähkövoimala. Ympäröivä maaseutu tuottaa viljaa, vihanneksia, hedelmiä, lihaa ja maitoa. M’Silassa toimiva Mohamed Boudiafin yliopisto on perustettu vuonna 1985.
Nähtävyydet

Maanjäristyksen jälkeen uudelleen rakennetussa kaupungissa ei ole huomattavia nähtävyyksiä. Lähistöllä sijaitseva Qal’at Bani Hammad on Unescon maailmanperintökohde.
William Mulliken

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 200 m rintauinti |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Chicago 1959 | 200 m rintauinti |  |
William Danforth ”Bill” Mulliken (27. elokuuta 1939 Urbana, Illinois – 17. heinäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Mulliken voitti Rooman 1960 olympialaisten 200 metrin rintauinnissa kultaa ajalla 2.37,4. Ennen olympialaisia hänen ennätyksensä oli vain 2.40,9 mutta olympialaisissa hän ui välierien nopeimman ajan 2.37,2 ja voitti loppukilpailussa Japanin Yoshihiko Osakin 0,6 sekunnilla.
Mulliken voitti urallaan 200 metrin rintauinnissa myös Pan-Amerikan kisojen kultaa Chicagossa 1959.
Mukdahan

| Mukdahan (มุกดาหาร) |
| --- | --- |

 Mukdahan
 Koordinaatit: 16°32′35″N, 104°43′22″E 
Valtio:  Thaimaa
Provinssi:  Mukdahan
Aikavyöhyke:  UTC+7
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mukdahan (thaiksi มุกดาหาร) on kaupunki Mekongjoen varrella Isanin alueella Koillis-Thaimaassa. Kaupunki on samannimisen provinssin hallinnollinen keskus. Mukdahan sijaitsee 642 kilometriä koilliseen Bangkokista. Lähin rautatieasema sijaitsee Ubon Ratchathanin kaupungissa. Toisella puolen Mekongjokea sijaitsee Laosin Savannakhetin kaupunki. Thaimaan ja Laosin toinen Ystävyyden silta sijaitsee kaupungin pohjoispuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mukdahan Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Mukdahan Wikivoyagessa (englanniksi)
Jari Multanen

Jari Multanen (s. 5. tammikuuta 1966 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1986–1996.
Multanen aloitti SM-liigauransa Tampereen Ilveksessä kaudella 1986–1987. Seuraavalla kaudella hän pelasi Ilveksen lisäksi I-divisioonassa lahtelaisen Kiekkoreippaan joukkueessa, mutta vuosina 1988–1991 hän kuului Ilveksen vakiokokoonpanoon. Vuodet 1991–1995 hän pelasi jälleen Reippaassa, kolme vuotta SM-liigassa ja viimeisen vuoden I-divisioonassa. Viimeiset neljä liigaotteluaan hän pelasi kaudella 1995–1996 Porin Ässien joukkueessa. Multanen pelasi SM-liigan runkosarjassa yhteensä 285 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 58 + 93 = 151 ja jäähymääränsä 314 minuuttia. Hän saavutti urallaan yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Multanen lopetti pelaajauransa kauteen 1998–1999, jolloin hän pelasi II-divisioonassa otelleessa Kotkan Titaaneissa.
Sittemmin Multanen toimi valmennustehtävissä (Titaanit, Piranhas, Titaanit U20 ja Titaanit akatemia). Valmennustehtävänsä Multanen lopetti kauteen 2015–2016, jolloin hän toimi Titaanien apulaisvalmentajana.
Multianjoen valuma-alue

Multianjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.67) on Keuruun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 156,67 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 7,77 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Soutujoki, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Tarhianjoen alueelle (35.63).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Multianjoen alaosan alue (35.671)
Multianjärvien–Sinervän alue (35.672)
Uitamonjärven alue (35.673)
Sarajoen alue (35.674)
Mykänjoen valuma-alue (35.675)
Hirvonpuron valuma-alue (35.676)
Termityn valuma-alue (35.677)
De Havilland D.H.60 Moth

De Havilland D.H.60G Gipsy Moth
De Havilland D.H.60 Moth oli 1920-luvun jälkipuolella käyttöön tullut englantilainen yksimoottorinen, kaksitasoinen ja kaksipaikkainen urheilulentokone, jota käytettiin muun muassa lentokoulutuksessa ja yleisölennätyksissä. Kone vaikutti merkittävästi Englannin lentokerhotoiminnan alkuvaiheisiin. Konetta käytettiin myös useiden maiden ilmavoimissa sotilaslentäjien koulutuskoneena. Konetta valmistettiin vuosina 1925–1934 noin 2 000 kappaletta, ja se oli ilmailun mittasuhteilla mitattuna laajassa käytössä 1920-luvulta aina 1950-luvulle asti.
de Havilland Moth Suomessa

Suomen Ilmapuolustusliitolle hankittiin vuonna 1927 keräyksillä hankituin varoin yksi D.H.60X-kone. Myös Ilmavoimat kiinnostui konetyypistä, ja vuonna 1928 de Havillandilta hankittiin lisenssi kymmenen koneen rakentamisesta. Valtion Lentokonetehdas valmisti koneet, jotka tulivat ilmavoimien käyttöön vuoden 1929 alkupuolella. Sarjasta jäi ilmavoimien käyttöön seitsemän konetta, kolme myytiin Ilmapuolustusliiton eri alueyhdistyksille. Toukokuussa 1929 Ilmavoimille tilattiin lisää koneita, tällä kertaa 11 koneen sarja. Koneet varustettiin ensimmäisestä sarjasta poiketen 115-hevosvoimaisella Cirrus Hermes-moottorilla, jonka asennus muutti koneen ulkonäköä niin, että sitä kutsuttiin nimellä "Härkämotti". Ilmavoimilla oli käytössään vuosina 1929–1944 kaikkiaan 23 de Havilland D.H.60X-konetta. 
Moth-koneita käyttivät Ilmavoimien lisäksi muun muassa Aero Oy sekä Veljekset Karhumäki, joka rakensi ilman lisenssiä kaksi D.H.60X-konetta ja vastasi suurelta osin Ilmavoimien Moth-koneiden huolloista toisen maailmansodan aikana. Viimeiset siviilikäytössä olleet koneet poistettiin käytöstä vuonna 1957.
de Havilland Moth Suomessa > Museokoneita Suomessa

Keski-Suomen ilmailumuseossa on näytteillä yksi Moth, tunnuksella OH-EJA "Jurre", lisäksi museolla on varastoituna toinen Moth tunnuksella OH-ILA "Ilmatar".
Tekniset tiedot (D.H.60X Moth) > Yleiset ominaisuudet

Tyyppi: yksimoottorinen, kaksitasoinen ja -paikkainen kevyt urheilulentokone
Kärkiväli: 9,15 m
Pituus: 7,29 m
Korkeus: 2,68 m
Siipipinta-ala: 23,4 m²
Tyhjäpaino: 437 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 793 kg
Voimalaite: de Havilland Cirrus II rivimoottori, teho 80 hv.
Tekniset tiedot (D.H.60X Moth) > Suoritusarvot

Huippunopeus: 160 km/h 2 000 metrin korkeudessa
Matkanopeus: 137 km/h
Lakikorkeus: 3 800 m
Lentoaika: 5 h
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta De Havilland D.H.60 Moth Wikimedia Commonsissa
OH-EJA, ”Jurre”, Keski-Suomen ilmailumuseossa.
Lucius Aurelius Cotta

Lucius Aurelius Cotta oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hänen siskonsa oli Aurelia Cotta ja näin ollen hän oli Julius Caesarin eno.
Ollessaan preettori vuonna 70 eaa. Cotta ajoi läpi lex Aurelian, joka kumosi Sullan lain, jonka mukaan vain senaattorit saivat toimia tuomareina rikosoikeudenkäynneissä. Uuden lain mukaan senaattorien lisäksi ritarisäädyn ja tribuni aerarii -luokan jäsenet saivat toimia tuomareina. Vuonna 66 eaa. Cotta ja Lucius Manlius Torquatus syyttivät seuraavan vuoden konsuleja korruptiosta ja saivat heidät erotettua. Cotta ja Torquatus valittiin uusiksi konsuleiksi. Vuonna 64 eaa. Cotta oli kensorina ja tuki Ciceron hyökkäystä Catilinaa vastaan. Caesarin murhan jälkeen Cotta vetäytyi julkisuudesta.