stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bélmezin kasvot
Lopputulos

Vaikka Bélmein kasvoista on kirjoitettu paljon, itse ilmiö on jäänyt vaille selitystä. Parapsykologian saralla moni taas on uskonut, että Bélmezin kasvot ovat vain huijausta, jonka taustalla on taloudellisen hyödyn tavoittelu.
Ilmiötä voidaan kuitenkin lähestyä myös kahdelta suunnalta niin, ettei kummassakaan ole kyse sen kummemmin kummittelusta kuin yliluonnollisista ilmiöistäkään
Ensinnäkin betonin kovettumisessa on kyse niin kutsutusta hydrataatiosta: veden ja sementin välillä tapahtuu reaktio, jossa vesi sitoutuu kemiallisesti ja fysikaalisesti sementtiin. Betonin kovettuessa sementtihiukkasten pinnoilla on käynnissä kemiallisia reaktioita. Tällöin muodostuu sementtigeeliksi kutsuttava massa. Sementtigeeli sitoo hydratoituneet sementtihiukkaset kiinni toisiinsa ja betonin kiviainekseen. Betonin kovettumisen nopeuteen ja lujuuskehitykseen vaikuttavat sementin mineraalien määrät ja ominaisuudet. Betoni ei siis ole inertti aine, vaan siinä tapahtuu kemiallisia reaktiota.
Toinen selittävä tekijä on ihmisaivojen taipumus hakea näennäisen hahmottomista ja epämääräisistä kuvioista jotakin tunnistettavaa. Esimerkiksi vielä 1980-luvulla TV-lähettimet sammutettiin yöksi illan viimeisen ohjelman jälkeen, ja muutaman sekunnin päästä TV-vastaanottimista alkoi näkyä ns. "lumisadetta". Lumisade (engl. static noise, white noise) on harmaalla tai tummalla taustalla näkyvää vaaleampaa pistemäisenoloista liikettä eli kohinaa. Jos tätä kohinaa tuijottaa, silmä alkaa etsiä sen seasta "jotakin järkevää". Erityisen voimakas taipumus ihmisellä on tunnistaa kasvoja. Ihmisaivojen pyrkimystä hahmottaa kasvoja tai merkityksellistä sisältöä myös epämääräisten kuvioiden joukosta kutsutaan nimelä pareidolia. Tämä ilmiö saa "Jeesuksen ilmestymään paahtoleivän pintaan" tai "kasvot näkymään Marsin pinnalla". Ilmiössä ei kuitenkaan ole kyse siitä, että joku olisi tehnyt tarkoituksella kasvokuvia tai niiden taustalla olisi jotain selittämätöntä. Ihmisaivot vain tulkitsevat näkemänsä merkityksellisellä  – vaikka siltikin järjettömällä – tavalla.
Aiheesta muualla

Kuvia ja artikkeli (englanniksi)
Lisää kuvia ja artikkeli (englanniksi)
Ruud Jacobs

Ruud Jacobs
Rudolf “Ruud” Jacobs (3. toukokuuta 1938 – 18. heinäkuuta 2019) oli alankomaalainen jazzbasisti, multi-instrumentalisti ja musiikkituottaja.
Jacobs oli jazzmuusikko Pim Jacobsin nuorempi veli. Hän oli tuottelias levyttäjä 1950-luvulta lähtien. Jacobs omaksui vaikutteita Ray Brownilta, Jimmy Blantonilta, Oscar Pettifordilta ja Paul Chambersilta. Hän kuului Newport International Bandiin ja soitti Brysselin maailmannäyttelyssä (1958). Jacobs soitti muiden muassa veljensä, Rita Reysin, Bernt Rosengrenin, Albert Mangelsdorffin, Duško Gojkovićin, Herbie Mannin, Wessel Ilckenin ja Tony Scottin kanssa.
Jacobs oli yksi Jan Akkermanin albumin Aranjuez (1978) tuottajista. Hän työskenteli tuottajana myös veljelleen, Rita Reysille, Hank Jonesille, Laura Fygille ja The Buffoonsille.
Aiheesta muualla

Ruud Jacobs Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz
Moderni taide

Paul Gauguin, Ateria 1891. Musée d'Orsay.
Edvard Munch, Huuto 1893
Paul Cézanne, Kylpijät, 1898–1905.
Kazimir Malevitš,Suprematismi kahdeksalla suorakulmiolla 1915.
Marcel Duchamp, Suihkulähde, 1917. Valokuva Alfred Stieglitz.
Moderni taide tarkoittaa 1800-luvun puolivälin jälkeen tehtyä taidetta. Tuolloin taiteessa siirryttiin klassisesta antiikin esikuvien seuraamisesta oman, modernin ajan kuvaamiseen.
Taidehistoriassa modernismi tarkoittaa länsimaisten taidesuuntausten jatkumoa, joka hallitsi ja leimasi koko 1900-luvun taidetta. Avantgarde eroaa modernismista siten, että avantgardeen sisältyy pyrkimys mennä modernismin edelle ja ylitse. Modernismi on ilmennyt eri taiteenaloilla eri tavoin tavallaan, esimerkiksi arkkitehtuurissa, musiikissa ja maalaustaiteessa modernismi on näkynyt omalla tavallaan. Nämä erilaiset modernismit samoin kuin nykytaide ovat modernia taidetta, koska ne eroavat vanhemmasta klassisesta taiteesta.
Nykytaide taas tarkoittaa kulloinkin viimeisintä vaihetta länsimaisessa taiteessa. Nykytaide muuttaa koko ajan muotoaan, joten sitä on hankala määritellä muuten kuin aikalaistaiteeksi (contemporary art).
Nykytaidetta ja modernia taidetta käytetään usein synonyymejä, mutta niillä on eri merkitys. Käsitteinä niillä on kuitenkin yhteistä; latinan sana modernus tarkoittaa uusinta tai nykyistä. 
Käytännössä nykytaide rajataan yleensä ajallisesti, esimerkiksi taiteeseen joka on tehty länsimaissa toisen maailmansodan jälkeen. On kuitenkin aina ilmiöitä ja rajatapauksia, joita ei voida määritellä. Nykytaiteessa taidetta voi olla museoiden ja gallerioiden ohella graffitina kadulla tai ympäristötaiteena autiomaassa. Esineen ohella se voi olla tapahtuma tai yhteisöllinen prosessi.
Nykytaide on siis käsitteenä osa modernia taidetta. Kulloinkin syntyneen nykytaiteen jälkeen tulossa on vielä uudempaa nykytaidetta. Vanhempi, aiempi nykytaide on silloin modernia taidetta.
Siten myös moderni taide on muuttuvaa.
Modernilla taiteella on joitakin eroja klassiseen taiteeseen nähden. Modernilla ajalla tekniikka on muuttanut tapaa jolla aisteja käytetään. Suuren muutoksen on tuonut esimerkiksi kamera ja valokuva. Toinen modernille taiteelle ominainen piirre on perinteen katkos, mikä näkyi selvimmin ja tietoisimmin avantgardetaiteessa. Katkoksen taustalla vaikuttaa muun muassa luonnontieteen kehitys, suhteellisuusteoria ja yleensäkin mekanistisen maailmankuvan murentuminen. Avantgardetaide on usein ollut kiinnostunut tieteestä.
Erona vanhaan taiteeseen on myös voimakas osallistuminen poliittiseen ja yhteiskunnalliseen elämään ja yksilöiden kokemuskirjon esilletuonti. Klassinen taide taas käsitteli ennemmin rationaalista kuin intuitiivista, pyrkimyksenä oli enemmänkin tasasuhtaisuus ja yleispätevyys.
Klassisuus taas sai yhteiskunnallisessa mielessä huonoa mainetta 1900-luvulla, koska totalitaristiset liikkeet, kuten natsismi ja stalinismi ottivat sen ihanteekseen.
Modernin maalaustaiteen alku

Modernin maalauksen katsotaan yleisimmin alkaneen vuonna 1863, jolloin Édouard Manet asetti esille Aamiainen ruohikolla-teoksensa reputettujen salonkiin Pariisissa. Myös aiempia ajankohtia on ehdotettu, ja muutos olikin ollut vähittäinen. Modernin taiteen juuria voidaan löytää jo valistuksesta. Esimerkiksi Clement Greenberg kutsui Immanuel Kantia ensimmäiseksi todelliseksi modernistiksi, vaikka Greenbergin mukaan erona on kuitenkin se, että valistus esitti kritiikkiä ulkopuolelta, modernismi taas sisäpuolelta.
Modernin taiteen pioneereja olivat olleet myös niin romantiikan kuin realismin taiteilijat, ja luonnollisesti imressionistit ja symbolistit. Vaikutteita modernismiin tuli idästä japonismin muodossa, monien eri taiteilijoiden värikokeiluina. Yleensä ottaen oli kyse uudesta näkökulmasta, joka oli ristiriidassa julkisesti hyväksytyn ja traditioihin sidotun akateemisen taiteen kanssa.
Modernin taiteen taidesuuntia > 1800-luvun modernismi

Realismi
Impressionismi
Naturalismi
Neoimpressionismi
Symbolismi & syntetismi
Naivismi
Art nouveau & jugend
Modernin taiteen taidesuuntia > 1900-luvun modernismi

Ekspressionismi
Fauvismi
Saksalainen ekspressionismi; Die Brücke ja Der Blaue Reiter
Kubismi
Dadaismi
Futurismi
Suprematismi
Konstruktivismi
Neoplastisismi ja elementarismi
Uusasiallisuus
Surrealismi
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tate Modern (Arkistoitu – Internet Archive)
Museum of Modern Art, New York
Op-taide

Victor Vasarelyn optinen illuusio veistoksen muodossa.
Heini Schefflerin pilapiirros optisesta taiteesta.
Op-taide tai optinen taide on kuvataiteen suuntaus, joka käyttää välineinään optisia illuusioita ja ihmisen havaintojärjestelmän toimintaa. Taidesuunnan pyrkimyksinä oli tutkia liikkeen, kaksiulotteisen kuvapinnan ja havaintomaailman olemusta. Pelkistetyimmillään op-taiteen voidaan sanoa olevan kokemus näkemisen toiminnasta.
Op-taide tuli laajemmin tunnetuksi 1960-luvulla ja saavutti laajaa suosiota myös taidepiirien ulkopuolella varsinkin Yhdysvalloissa. Termiä op-taide käytettiin ensi kerran Time-lehdessä 1964. Yksi suuntauksen merkittävimmistä katalysaattoreista laajemman yleisön piirissä oli New Yorkin Modernin taiteen museossa MoMAssa pidetty "The Responsive Eye" -näyttely.
Tyylilliset ja ulkoiset piirteet

Op-taideteoksille on tyypillistä teoksissa olemattoman liikkeen, tilan tai värien illuusio. Ne koostuvat usein melko puhdaslinjaisista geometrisistä muodoista ja käyttävät usein hyvin pelkistettyä väripalettia. Monissa teoksissa värejä on vain kaksi, tai ne ovat monokromaattisia.
Vaikutukset

Op-taiteeseen on vaikuttanut erityisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien suuntaukset, kuten Bauhausissa vallinnut konstruktivismin ajatusmaailma ja käytäntö László Moholy-Nagyn (1895–1946) valokuvaamalla tekemän ja oppilailleen opettaman op-tyylin kautta, dadaismi, ja futurismi. Bauhauslainen värioppi, kuten Josef Albersin, vaikutti myös. Varsinkin pohjois-amerikkalaisen op-taiteen syntyyn vaikutti minimalismi ja sen piirissä toimineet taiteilijat.
Op-taide vaikutti kineettisen taiteen suuntauksiin, kun kaksiulotteisten maalausten ilme ja illuusiot siirtyivät liikkuvien veistosten tehokeinoiksi. Samoin op-taiteen suosion kasvettua 1960-luvulla se vaikutti laajalti populaarikulttuurin kuvastoon ja tehokeinoihin, hyvinä esimerkkeinä vaatekuosit ja levynkansigrafiikka. Op-taiteen vaikutus jatkuu edelleen sekä kuvataiteen kentän sisä- että ulkopuolella.
Tunnetuimpia op-taiteilijoita ovat Victor Vasarely (1908–1997) ja Bridget Riley (s. 1931). Op-taiteen keinoja on myös käytetty ennen itse taidesuuntauksen tai sen nimen keksimistä. Esimerkiksi Josef Albers (1888–1976) ja Maurits Cornelis Escher (1898–1972) käyttivät monissa teoksissaan op-taiteelle ominaisia tehokeinoja.
Psykofyysiset vaikutukset

Op-taide saattaa aiheuttaa epätavallisia tai uusia aistimuksia. Nämä saattavat aiheuttaa herkille ihmisille pahoinvointia, huimausta tai päänsärkyä ja epilepsiasta kärsiville ihmisille jopa epileptisiä kohtauksia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bridget Riley Artcyclopediassa (englanniksi)
Victor Vasarelyn verkkosivut (englanniksi)
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Abstraktin taiteen suuntauksia
Voimakkaasti pelkistäviä →     Ekspressionismi ● Kubismi ● Futurismi ● Suprematismi ● Konstruktivismi ● Neoplastisismi ● Konkretismi ● Abstrakti ekspressionismi ● Informalismi ● Minimalismi ● Op-taide ● Kineettinen taide    ← Täysin abstrakteja
Williams FW45

| Williams FW45 |
| --- | --- |

Talli:   Williams
Suunnittelija(t):   James Vowles
Kuljettajat:  2.  Logan Sargeant 23.  Alexander Albon
Testikuljettajat:   Jamie Chadwick
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Runko:  FW45
Moottori:  Mercedes-AMG F1 M14 E Performance
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Bahrainin GP 2023
Kilpailuja:  22
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  28
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Viimeinen kilpailu:  Abu Dhabin GP 2023
Williams FW45 oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 6. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Logan Sargeant ja Alexander Albon. Talli kilpaili yleisöäänestyksellä valitulla auton erikoisvärityksellä Singaporen, Japanin ja Qatarin osakilpailuissa.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Williams | Mercedes | P |  | BHR | SAU | AUS | AZE | MIA | MON | ESP | CAN | AUT | GBR | HUN | BEL | NED | ITA | SIN | JPN | QAT | USA | MXC | SÃP | LVG | ABU | 28 | 7. |
| 2023 | Williams | Mercedes | P |  Logan Sargeant | 12 | 16 | 16† | 16 | 20 | 18 | 20 | Kesk. | 13 | 11 | 18† | 17 | Kesk. | 13 | 14 | Kesk. | Kesk. | 10 | 16† | 11 | 16 | 16 | 28 | 7. |
| 2023 | Williams | Mercedes | P |  Alexander Albon | 10 | Kesk. | Kesk. | 12 | 14 | 14 | 16 | 7 | 11 | 8 | 11 | 14 | 8 | 7 | 11 | Kesk. | 137 | 9 | 9 | Kesk. | 12 | 14 | 28 | 7. |
| 2023 | Williams | Mercedes | P |  Zak O’Sullivan |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD | 28 | 7. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Williams FW45 Wikimedia Commonsissa
Williams Racing
Perustajat:
 Frank Williams ·   Patrick Head


Tallipäällikkö:
 James Vowles


Kilpakuljettajat:
2.  Logan Sargeant ·  23.  Alexander Albon


Testikuljettajat:
 Franco Colapinto ·   Jamie Chadwick


Formula 1 -autot:

FW06 · 
FW07 · 
FW07B · 
FW07C · 
FW08 · 
FW08C · 
FW09 · 
FW09B · 
FW10 · 
FW11 · 
FW11B · 
FW12 · 
FW12C · 
FW13 · 
FW13B · 
FW14 · 
FW14B · 
FW15C · 
FW16 · 
FW16B · 
FW17 · 
FW17B · 
FW18 · 
FW19 · 
FW20 · 
FW21 · 
FW22 · 
FW23 · 
FW24 · 
FW25 · 
FW26 · 
FW27 · 
FW28 · 
FW29 · 
FW30 · 
FW31 · 
FW32 · 
FW33 · 
FW34 · 
FW35 · 
FW36 · 
FW37 · 
FW38 · 
FW40 · 
FW41 · 
FW42 · 
FW43 · 
FW43B · 
FW44 · 
FW45 · 
FW46


Frank Williams Racing Cars:

FW · 
FW04 · 
FW05


Muut autot:

BMW V12 LM
Geokemia

Geokemia tutkii maapallon kemiaa. Geokemiassa selvitetään eri alkuaineiden jakautumista ja kiertoa maapallon kivi-, vesi- ja ilmakehän sekä elollisen luonnon välillä.
Geokemia antaa ymmärrystä haitallisten aineiden vaikutuksiin ja leviämiseen sekä työkaluja leviämisen ehkäisemiseen. Sen alalaji biogeokemia on erikoistunut tutkimaan alkuaineiden runsautta ja esiintymismuotoja kasvi- ja eläinkunnassa. Isotooppigeokemia puolestaan tutkii isotooppien
runsautta ja jakautumissuhteita maapallolla.
Geokemiaa hyödyntävät käytännössä kaikki geologian alalajit, kuten mineralogia, hydrogeologia ja paleoklimatologia.
Suomalaiset Helsingin yliopiston professorit Thure Georg Sahama (†1983) ja Kalervo Rankama (†1995) kuuluivat kansainvälisesti geokemian suuriin nimiin.
Suomessa geokemiaa voi opiskella pääaineena Helsingin ja sivuaineena Oulun yliopistossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Geokemiaa Internetissä (englanniksi)
Suomen geologian tutkimuskeskus, geokemia (Arkistoitu – Internet Archive)
Maankuoren koostumusta tutkitaan, Kuva, 06.12.1939, nro 25, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Palantir Technologies

Palantirin logo.
Palantir Technologies on Peter Thielin perustama yritys, joka on erikoistunut big dataan ja tiedonlouhintaan. Yrityksen tuotteiden avulla voi analysoida reaalimaailmasta syntynyttä dataa. Yrityksen toimitusjohtaja on Alex Karp. Palantir Technologies on listattu New Yorkin pörssiin.
Yritys on nimetty fiktiivisen Palantírin mukaan.
Palantir Technologies listautui pörssiin vuonna 2020.
Aiheesta muualla

Palantir Technologiesin kotisivut (englanniksi)
Outolintu-sarja: Kapinallinen

| Outolintu-sarja: Kapinallinen> The Divergent Series: Insurgent |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Schwentke
Käsikirjoittaja:   Akiva Goldsman  Mark Bomback 
Perustuu:  Veronica Rothin romaaniin Kapinallinen (2012)
Tuottaja:   Douglas Wick  Lucy Fisher 
Säveltäjä:  Joseph Trapanese
Kuvaaja:  Florian Ballhaus
Leikkaaja:  Stuart Levy
Pääosat:   Shailene Woodley  Theo James  Octavia Spencer  Jai Courtney  Ray Stevenson  Zoë Kravitz  Miles Teller  Ansel Elgort  Maggie Q  Naomi Watts  Kate Winslet 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Red Wagon Entertainment  Summit Entertainment  Mandeville Films  Lionsgate 
Levittäjä:  Eagle Pictures Big Bang Media Netflix Xfinity Streampix
Ensi-ilta:   11. maaliskuuta 2015 (Lontoo)  Yhdysvallat 20. maaliskuuta 2015  Suomi 10. huhtikuuta 2015 
Kesto:  119 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $110 miljoonaa
Edeltäjä:  Divergent – Outolintu
Seuraaja:  Outolintu-sarja: Uskollinen
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Outolintu-sarja: Kapinallinen (The Divergent Series: Insurgent) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Veronica Rothin Kapinallinen-romaaniin perustuva tieteis-toimintaelokuva, jonka on ohjannut Robert Schwentke. Se on jatko-osa vuoden 2014 elokuvalle Divergent – Outolintu, joka perustuu Outolintu-kirjasarjan samannimiseen esikoisosaan. Elokuvan pääosissa ovat Shailene Woodley ja Theo James. Kuvaukset alkoivat 27. toukokuuta 2014 Atlantassa.
Outolintu-sarja: Kapinallinen tuli ensi-iltaan Yhdysvalloissa 20. maaliskuuta 2015 sekä Imax-versiona että 3D-elokuvana.
Elokuvan jatko-osa Outolintu-sarja: Uskollinen sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016.
Juoni

Elokuvan juoni jatkuu kolme päivää siitä, mihin edellisessä sarjan elokuvassa Divergent – Outolintu jäätiin. Tris ja Neljä ovat pakomatkalla kierrettyään Jeaninen ja muiden Terävien vihamielisen valtauksen. Faction eli osastojärjestelmä post-apokalyptisessä Chicagossa on murenemassa, ja kaikki janoavat epätoivoisesti valtaa – ja vastauksia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Shailene Woodley  | … |  Beatrice ”Tris” Prior   |
|  Theo James  | … |  Tobias ”Neljä” (Four) Eaton   |
|  Octavia Spencer  | … |  Johanna Reyes   |
|  Jai Courtney  | … |  Eric Coulter   |
|  Ray Stevenson  | … |  Marcus Eaton   |
|  Zoë Kravitz  | … |  Christina   |
|  Miles Teller  | … |  Peter Hayes   |
|  Ansel Elgort  | … |  Caleb Prior   |
|  Maggie Q  | … |  Tori Wu   |
|  Naomi Watts  | … |  Evelyn Johnson-Eaton   |
|  Kate Winslet  | … |  Jeanine Matthews   |
|  Mekhi Phifer  | … |  Max   |
|  Ashley Judd  | … |  Natalie Prior   |
|  Daniel Dae Kim  | … |  Jack Kang   |
|  Keiynan Lonsdale  | … |  Uriah Pedrad   |
|  Suki Waterhouse  | … |  Marlene   |
|  Rosa Salazar  | … |  Lynn   |
Aiheesta muualla

Outolintu-sarja: Kapinallinen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tría Adélfia

| --- | --- |
Muut nimet:  Tría Adérfia (Τρία Αδέρφια), Adélfia (Αδέλφια)
Sijainti:  36°36′48″N, 24°59′19″E, Folégandros Thíra, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,07 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tría Adélfia (kreik. Τρία Αδέλφια) eli Tría Adérfia (Τρία Αδέρφια) eli Adélfia (Αδέλφια) on kolmen pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Folégandroksen saaren itäpuolella sen ja Kardiótissan saaren välissä. Suomeksi saariryhmän nimi on ”Kolme veljestä”. Lounaisemman pääsaaren pinta-ala on noin 0,041 neliökilometriä ja koillisemman pääsaaren pinta-ala noin 0,027 neliökilometriä. Kolmannen, paljon pienemmän pohjoisimman saaren pinta-ala on noin 0,0008 neliökilometriä. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Tría Adélfian saaret kuuluvat Folégandroksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Tribonion

Tribonion eli tribon (kreik.) oli antiikin Kreikassa karkeasta kankaasta valmistettu viitta, jota käytettiin välittömästi ihoa vasten ilman erillistä alusvaatetta. Tällaista vaatetta käyttivät köyhät asukkaat, palaestralla (nuorukaisten urheilu- ja taisteluharjoituskenttä) vierailijat ja myös filosofit Aristoteleesta lähtien.
Le Tréport

Le Tréport
Le Tréport on pieni kalastajakaupunki Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kaupunki sijaitsee Alabasterirannikolla Breslejoen varrella, Normandian ja Picardien rajalla. Le Tréport on suosittu lomanviettopaikka, johon varsinkin pariisilaiset tulevat viettämään viikonloppujaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Tréport Wikimedia Commonsissa
Treniota

| Treniota |
| --- | --- |
 Treniota kuvattuna Alexander Guagninin kronikoissa.
Liettuan suuriruhtinas
 1264–1264  
Edeltäjä:  Mindaugas
Seuraaja:  Vaišvilkas
Henkilötiedot
Syntynyt: 1210
Kuollut: 1264
Treniota (valkoven. Транята, Troniata; 1210–1264) oli Liettuan suuriruhtinas vuosina 1263–1264. Treniota oli Mindaugasin sisarenpoika. Vaikka Mindaugas kääntyi kristinuskoon estääkseen liiviläisten ja Saksalaisen ritarikunnan hyökkäykset, Treniota pysyi pakanana. Treniota nousi valtaan sotkeuduttuaan Mindaugasin murhaan, mutta hän oli vallassa vain vuoden ennen kuin hänetkin murhattiin.
Elämäkerta

Treniota syntyi vuonna 1210. Hän oli Mindaugasin sisaren poika ja hänen isänsä oli mahdollisesti tämän mies Lengvenis. Vuonna 1261 Treniota välitti Mindaugasille žemaitijalaisten avunpyynnön näiden etsiessä liittolaista Saksalaista ritarikuntaa vastaan. Mindaugas lähti sotaan, mikä teki tyhjäksi hänen aiemmin kasteella ja kruunauksella saamansa edut. Syttyneessä sodassa Treniota taisteli ritarikuntaa vastaan lännessä Mindaugasin taistellessa idässä muun muassa Brjanskissa.
Treniotan ja Mindaugasin välit kiristyivät, kun ritarikunta kukisti Liivinmaalla kapinoimaan ryhtyneet kuurit ja semgallit. Mindaugas oli mennyt naimisiin Nalšian ruhtinaan Daumantasin vaimon kanssa ja Treniota yllytti Daumantasin surmaamaan Mindaugasin ja kaksi tämän poikaa vuonna 1263. Surmatyön jälkeen Treniota nousi suuriruhtinaaksi, mutta hän joutui sotaan Vaišvilkasin kanssa. Treniotan murhasi lopulta Mindaugasin entinen palvelija vuonna 1264.
Suokeltto

| Suokeltto |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Keltot Crepis
Laji::  paludosa
Kaksiosainen nimi
 Crepis paludosa  (L.) Moench 
Katso myös
   Suokeltto Wikispeciesissä   Suokeltto Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suokeltto (Crepis paludosa) on keltakukkainen asterikasvi.
Ulkonäkö ja koko

Suokelton hento, haarautuva varsi voi kasvaa melkein metrin mittaiseksi. Lehdet ovat ohuet ja hammaslaitaiset. Niitä on ruusukkeena kasvin tyvellä sekä haarautumiskohdissa varsilehtinä. Kukinto on keltainen mykerö, halkaisijaltaan noin kolme senttimetriä.
Suokeltto muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran ukonkeltanoita (Hieracium).