stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekah

Pekah Remaljan poika, oli yksi Israelin kuninkaista. Hän lienee alun perin ollut kuningas Pekahjan henkivartioston komentaja. Hän teki salaliiton kuningasta vastaan ja murhasi tämän tullen kuninkaaksi. Raamatun mukaan Pekah hallitsi 20 vuotta, mutta on todettu, ettei hän voinut hallita vuotta kauempaa.[lähde? ] Lisäksi kumottiin teoria, että Pekah olisi ollut Pekahjan poika. Pekah teki sitä, mikä on väärää Herran silmissä.
Hän päätti vapautua Assyriasta ja muodosti liiton Tyyron ja Syyrian kanssa. Kun Juuda ei suostunut mukaan liitton, hyökkäsivät Israel ja Syyria Juudaan. Juudan kuningas Aahas vei viestinviejiä Assyriaan, joka aloitti hyökkäyksensä liittoumaa vastaan, joka joutui perääntymään, mutta tuhosi kaiken maan tasalle. Syyria menetti lopullisesti itsenäisyytensä. Liittouman epäonnistuminen johti siihen, että Hoosea teki salaliiton Pekahia vastaan ja löi hänet hengiltä tullen uudeksi kuninkaaksi.
Pentti Halle

Pentti Halle
Kaarlo Pentti Halle, vuoteen 1934 Hykkyrä (27. toukokuuta 1908 Hamina – 29. kesäkuuta 2000 Imatra) oli Enso-Gutzeitin johtokunnan puheenjohtaja 1962–1972, ja sitä ennen johtokunnan jäsen 1950–1973. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1964. Hän oli koulutukseltaan diplomi-insinööri.
Orjuu

| Orjuu |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  62°07′45″N, 26°59′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kyyveden alue (14.93)
Laskujoki:  Nykälänjoki Kyyveteen 
Järvinumero:  14.934.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,6 m  
Pituus:  2,1 km  
Leveys:  620 m  
Rantaviiva:  5,565 km  
Pinta-ala:  33,239 ha  
Saaria:  5 
 fiOrjuu 
Orjuu  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Nykälän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,1 kilometriä pitkä, 620 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 33 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan 5 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Nykälänjoen–Naarajoen alueeseen (14.934) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,6 metriä mpy.
Pehmiänlampi

| Pehmiänlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°19′40″N, 26°27′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Kousanjärveen 
Järvinumero:  14.178.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,44 km  
Pinta-ala:  1,354 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPehmiänlampi 
Pehmiänlampi Pehmiälampi on Etelä-Savossa Mäntyharjulla Kousan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Karjolammen–Kousanjärven valuma-alueeseen (14.178) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83 metriä mpy.
Pata (täsmennyssivu)

Pata tarkoittaa seuraavia:
pata, astia
pataruoka
pata, pelikorttien maa
Pata, kunta Filippiineillä
Pata, kylä Slovakiassa.
pata, ilotulitetyyppi
PATA, kiintolevyn liitäntätyyppi
Patamon, Digimon-sarjan hahmo
Pata, X Japanin kitaristi
Patrick “Pata” Degerman, suomalainen löytöretkeilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pata”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pat Welsh

| Pat Welsh> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. helmikuuta 1915 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 26. tammikuuta 1995 (79 vuotta) Green Valley, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  ääninäyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  E.T.
Aiheesta muualla
IMDb 
Pat Welsh (11. helmikuuta 1915 – 26. tammikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän teki ääniroolin elokuvassa E.T., jossa hän toimii avaruusolento E.T:n äänenä. E.T-nuken sisällä on jalaton ihminen, joka kävelee käsillään. Welsh poltti kaksi askia tupakkaa päivässä, josta aiheutui hänen käheä äänensävynsä, josta E.T.-elokuvan äänisuunnittelija Ben Burt piti. Welsh käytti yhdeksän ja puoli tuntia E.T.:n repliikkien äänittämiseen. Palkkaa hän sai työstään 380 dollaria.
Hänellä on äänirooli myös elokuvassa Jedin paluu.
Pentti Hakkila

Pentti Tapani Hakkila (s. 22. joulukuuta 1935 Hämeenlinna) on suomalainen metsätieteilijä. Hän on ollut Metsäntutkimuslaitoksen metsäteknologian tutkimusosaston metsätyötieteen professori vuodesta 1972, Suomen Akatemian tutkijaprofessori 1976–1979. Hän on tutkinut metsätyötiedettä ja puuteknologiaa.
Hakkila valmistui ylioppilaaksi 1954, metsänhoitajaksi 1959, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1961, lisensiaatiksi 1965, ja hän väitteli tohtoriksi 1966 Helsingin yliopistosta.
Hänet vihittiin 2009 metsätieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi. Häntä pidetään yhtenä kansainvälisesti tunnetuimmista suomalaisista metsäteknologeista. Työurallaan Metsäntutkimuslaitoksessa hän loi pohjan metsäbiomassan energiakäytön kehitykselle. Sittemmin hän on ollut koordinaattorina ja asiantuntijana merkittävissä puuenergian tutkimus- ja kehittämisohjelmissa.
Hakkila valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1986.
Pentti Haanpään koulu

| Pentti Haanpään koulu> Kirkonkylän kansakoulu |
| --- | --- |
 Vanha alun perin vuonna 1957 valmistunut koulurakennus, joka nykyisin ei ole enää käytössä.
Sijainti:  Piippola, Siikalatva
Koordinaatit:  64°10′20″N, 025°57′54″E
Perustettu:  1957
Rehtori:  Riikka Leinonen
Luokat:  1–6
Oppilaita:  48 (kevät 2024)
Verkkosivut
Pentti Haanpään koulu on Siikalatvalla Piippolan taajamassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa oli oppilaita keväällä 2024 48, ja perusopetusta annettiin luokka-asteille 1–6. Koulun rehtorina toimii Riikka Leinonen. Koulu aloitti toimintansa vuonna 1957 alun perin kansakouluna, jolloin koulun nimi oli Kirkonkylän kansakoulu.
Vuonna 2022 vanhan koulurakennuksen pihapiiriin tuli niin sanottu moduulikoulu, jossa koulun opetus on syksystä 2022 lähtien järjestetty. Vuoden 2022 loppuun asti vanhan koulurakennuksen tiloja käytettiin vielä käsitöiden, liikunnan ja kotitalouden opettamiseen. Tämän jälkeen näitä oppiaineita käydään Ammattiopisto Jedun Piippolan toimipisteessä. Siikalatvan kunnanvaltuusto päätti yksimielisesti marraskuussa 2023, että Piippolaan ollaan rakentamassa uusi ala-aste tulevaisuudessa. Vanha koulurakennus on suunnitelmissa purkaa vuonna 2024.
Pehmytmesiheinä

| Pehmytmesiheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Mesiheinät Holcus
Laji::  mollis
Kaksiosainen nimi
 Holcus mollis  L. 
Katso myös
   Pehmytmesiheinä Wikispeciesissä   Pehmytmesiheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pehmytmesiheinä (Holcus mollis) on heinälaji mesiheinien (Holcus) suvussa.
Se on monivuotinen, pehmeäkarvainen ja rönsyllinen. Lehtien lavat ovat kolmesta kahteentoista millimetriä leveät ja niiden tupet ovat lähes kaljuja. Korren solmut ovat pitkäkarvaisia. tiheän valkokarvaisia. Tiheä röyhy on väriltään vaaleanvihreä-ruskehtava, ei punavärinen. Kaksikukkaisten tähkylöiden hedekukan ulkohelpeessä on vihne, joka on suora tai joskus polvekas, kaleiden ulkopuolelle selvästi yltävä verrattuna toiseen suvun lajiin karvamesiheinään (Holcus lanatus).
Pehmytmesiheinän alkuperäinen levinneisyysalue on Eurooppa. Laji on Suomessa myöhään saapunut tulokas, jota on havaittu melko runsaasti Etelä- ja Keski-Suomesta Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pehmytmesiheinä (Holcus mollis)
ITIS: Holcus mollis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Holcus mollis (englanniksi)
Pehmytkudossarkooma

Pehmytkudossarkoomat ovat harvinaisia elimistön tukikudoksista alkunsa saavia syöpiä, sarkoomia. Niihin lukeutuvat esimerkiksi liposarkooma, leiomyosarkooma ja fibrosarkooma. Tavallisimmin pehmytkudossarkooma esiintyy raajassa, mutta se voi kehittyä mihin tahansa. Tyypillinen sairastumisikä on 60 vuoden kieppeillä. Suomessa todetaan vuosittain noin 180 uutta tapausta.
Yleisesti ottaen ei tiedetä, mitkä tekijät pehmytkudossarkoomalle altistavat. Tunnettuja riskitekijöitä ovat Li–Fraumenin oireyhtymä, neurofibromatoosi 1 tai aiempi sädehoito sittemmin kehittyneen pehmytkudossarkooman alueelle, mutta nämä pätevät vain harvoihin potilaisiin.
Tavallisesti pehmytkudossarkooma ilmenee kivuttomana, kasvavana kyhmynä. Pääasiallinen hoitomuoto on leikkaus. Suurin osa sairastuneista paranee pysyvästi, mutta paikallinen tai etäpesäkkeinen uusiutuminen on mahdollinen.
Pehmytkudoskasvainten paras ja tarkin kuvantamismenetelmä on magneettikuvaus (MRI). Tarvittaessa magneettikuvausta voidaan täydentää tietokonetomografialla (TT) ja harvemmin myös röntgenkuvauksella.
Aiheesta muualla

Syöpäjärjestöt: Pehmytkudossarkooma, Kaikki syövästä
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Soft tissue sarcomas (englanniksi)
Mayo Clinic: Soft tissue sarcoma (englanniksi)
Palacio de Santa Cruz

Palacio de Santa Cruz Madridissa.
Palacio de Santa Cruz on palatsimainen rakennus Plaza de Provincia -aukion laidalla Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Rakennuksessa on nykyisin Espanjan ulkoasiainministeriö. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Juan Gómez de Mora (1586–1648), ja se rakennettiin 1600-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Alkujaan talo oli kuninkaallinen vankila, jossa pidätetyt odottivat inkvisition tuomiota.
Ulkoasiainministeriön käytössä palatsi on ollut 1930-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palacio de Santa Cruz Wikimedia Commonsissa
Pehr Adolf Kruskopf

Pehr Adolf Kruskopf: Tampere,1837.
Pehr Adolf Kruskopf (26. toukokuuta 1805 Pietari, Venäjä – 30. maaliskuuta 1852 Mälkölä, Muolaa) oli suomalainen piirtäjä ja taidemaalari.
Kruskopfin vanhemmat olivat Äyräpään tuomiokunnan tuomari Peter Kruskopf ja Maria Charlotta Rickneck. Hänen puolisonsa vuodesta 1832 oli Emilia Karolina Melartopaeus (1811–1887). Heillä oli kaikkiaan kymmenen lasta, joista vanhin oli vuodesta 1890 lähtien Suomen sähkölennätinpäällikön apulaisena toiminut valtioneuvos Pehr Emil Kruskopf (1833–1897).
Päästyään ylioppilaaksi Kruskopf meni opiskelemaan Turun Akatemiaan 1823 ja valmistuttuaan lakimieheksi 1827 toimi Turun hovioikeudessa. Tuomarin arvon Kruskopf sai 1841. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli virkamies ja kielenkääntäjä, mutta toimi suuren osan elämästään eli 1830–1849 piirustuksen opettajana Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella.
Piirustusta Kruskopf opiskeli taiteilija Frans Fredrik Sedmigradskyn ohjauksessa Pietarissa. Teoksiaan hän toi ensi kerran taidenäyttelyyn 1847, niitä on muun muassa Ateneumin taidemuseon kokoelmissa. Kruskopf oli Suomen varhaisimpia kivipiirrosten tekijöitä, 1837 hän julkaisi teoksen Finska vyer, tecknade efter naturen, jossa on 11 käsin väritettyä kivipiirrosta. Ne ovat hänen piirtämiään ja litografioimiaan. Teoksessa Finland framställdt i teckningar, joka ilmestyi 1845–1852, on 31 hänen työtään.
Aiheesta muualla

Pehr Adolf Kruskopf Kansallisgallerian kokoelmissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Immanuel Alm
Johan Alm
Helena Arnell
Johan Backman
Jonas Bergman
Johan Zacharias Blackstadius
Edla Blommér
Elias Brenner
Erik Cainberg
Margareta Capsia
Wilhelm Maximilian Carpelan
Auguste Joseph Desarnod
Robert Wilhelm Ekman
Samuel Elmgren
Gustaf Wilhelm Finnberg
Lennart Forstén
Lars Gallenius
Johan Georg Geitel
Berndt Godenhjelm
Emanuel Granberg
Johan Hedberg
Johan Gustav Hedman
Pietari Henrikinpoika
Adolf Hårdh
Johan Knutson
Pehr Adolf Kruskopf
Claes Lang (vanhempi)
Petter Lang
Aleksander Lauréus
Johan Lefrén
Thomas Joachim Legler
Liedon mestari
Johan Erik Lindh
Gustaf Lucander
Charlotta Malm-Reuterholm
Karl Peter Mazér
Erik Wilhelm le Moine
Abraham Myra
Didrik Möllerum
Mathilda Rotkirch
Nils Schillmark
Johan Strömer
Johan Stålbom
Gabriel Gotthard Sweidel
Carl Gustaf Söderstrand
Emanuel Thelning
Ulrik Thersner
Mikael Toppelius
Isak Wacklin
Erik Westzynthius (nuorempi)
Erik Westzynthius (vanhempi)
Magnus von Wright
Wilhelm von Wright
Papuan konflikti

Papuan konflikti on hallituksen ja alueen itsenäisyyttä tai liittoa Papua-Uuden-Guinean kanssa ajavien liikkeiden välinen konflikti Indonesiaan kuuluvassa Länsi-Uudessa-Guineassa. Alueelle on sittemmin annettu jonkinasteinen autonomia, mutta sen käytännön toteutus ei ole onnistunut. Alue on lisäksi vuonna 2001 jaettu kahteen provinssiin, joissa molemmissa alkuperäiset papualaiset muodostavat joidenkin arvioiden mukaan enää alle puolet väestöstä massiivisen maahanmuuton seurauksena.
Osapuolet

Indonesian armeijalla on Länsi-Papuassa itsenäisten lähteiden mukaan noin 15 000 sotilasta. Indonesian armeijan ohella alueella toimii myös puolisotilaallinen Barisan Merah Putih -järjestö, jolla on noin 18 000 sotilasta. Kapinallisliikkeistä suurin on Vapaan Papuan liike eli OPM (Organisasi Papua Merdeka). Toinen aseellisia joukkoja sisältävä järjestö on Satgas Papua. Indonesian armeijan pääasiallisiin varustajiin kuuluvat Iso-Britannia, Yhdysvallat, Saksa, Ranska ja Venäjä, sekä joukko muita maita. Euroopan unionin asettama aseidenvientikielto raukesi vuonna 2000, eikä sitä ole uusittu. Kapinalliset taistelevat lähinnä perinteisin jousin ja nuolin, sekä armeijalta varastetuin käsiasein. Aseita myös salakuljetetaan Papua-Uuden-Guinean puolelta.
Historia > Tausta

Toisen maailmansodan jälkeen Indonesiassa alkoi itsenäisyyssota ja siirtomaavalta Alankomaat menetti asemansa suuressa osassa maata. Sen hallintaan jäi kuitenkin Uuden-Guinean länsiosa eli nykyinen Länsi-Papua, jota se ei halunnut luovuttaa suoraan Indonesialle. Se hyväksyi kuitenkin Indonesian väliaikaisen hallinnon tarkkailussa vuonna 1963, sillä ehdolla, että alueen tulevaisuudesta järjestettäisiin vuonna 1969 YK:n valvoma äänestys. Ennen äänestystä väliaikainen hallinto kukisti väkivaltaisesti kaikki itsenäisyyttä tukevat mielenilmaukset. Äänestyksessä alueen 1 025 edustajaa puolsivat yksimielisesti Indonesiaan liittymistä. Edustajat oli kuitenkin valinnut Indonesia, eivätkä useimmat heistä edes puhuneet indonesiaa, jolla heidät ohjeistettiin puhumaan paikalliselle yleisölle. Edustajat olivat myös jatkuvassa Indonesian armeijan tarkkailussa. Suuri osa alueen asukkaista oli täysin tietämättömiä tapahtumista.
Historia > Konflikti

Länsi-Papuan itsenäisyyttä on 1960-luvulta lähtien ajanut OPM.  Vuonna 1971 OPM julisti perustaneensa kumouksellisen hallituksen ja sen iskut kiihtyivät 1970-luvun aikana. Kohteina olivat etenkin kaivokset, palmuviljelmät ja hakkuuyhtiöt. Indonesian armeija vastasi pommituksilla ja maajoukkojen hyökkäyksillä. Pommituksissa käytettiin myös napalmia. Indonesian joukot ovat suorittaneet teloituksia ilman oikeuden tuomioita, sekä syyllistyneet kidutukseen. Toisaalta OPM:n joukot ovat esimerkiksi ottaneet panttivankeja ja vuonna 1997 panttivangeiksi otetusta 11 vangista OPM:n joukot tappoivat kaksi kun Indonesian joukot yrittivät vapauttaa näitä. Vuonna 2000 Indonesian armeija hajotti väkivaltaisesti itsenäisyyttä vaatineen kongressin ja vuonna 2001 armeijan erikoisjoukot tappoivat yhden tunnetuimmista itsenäisyysjohtajista Theys Eluayn. Vuonna 2009 turvallisuusjoukot ampuivat yhdeksää mielenosoittajaa yhden turvallisuusjoukkojen edustajan haavoittuessa nuolesta.
Itsenäisyyttä ajavien joukkojen käyttämä lippu.
Penispletysmografi

Penispletysmografi (PPG) on tilavuuden muutoksen mittaaja eli pletysmografi, joka mittaa veren virtauksen muutosta siittimessä. Sitä käytetään mittaamaan seksuaalista kiihottuneisuutta, kun henkilö altistetaan seksuaalisesti vihjailevalle ja pornografiselle materiaalille.
Alkuperäisen laitteen kehitti Kurt Freund Tšekkoslovakiassa 1950-luvulla. Laitteen tarkoitus oli testata kutsuntoja pakoilevia miehiä, jotka väittivät olevansa homoseksuaaleja välttääkseen armeijan.
Penispletysmografia on käytetty psykologisissa tutkimuksissa. Joissakin maissa, mm. Yhdysvalloissa, sillä on testattu seksuaalirikollisia ja käytetty sitä heidän parantamisessaan. Nykyään metodia pidetään epäluotettavana.
Laitetta voidaan käyttää myös erektiohäiriön tunnistamisessa psyykkiseksi tai fyysiseksi.
Aiheesta muualla

Pletysmografi: Kiistelty laite
Palacio Salvo

Palacio Salvo Montevideossa.
Palacio Salvo on rakennus Uruguayn pääkaupungissa Montevideossa, Plaza Independencia -aukion laidalla. Sen on suunnitellut italialaissyntyinen arkkitehti Mario Palanti. Rakennus valmistui vuonna 1928, ja 84 metriin kohoavana se oli tuolloin Etelä-Amerikan korkein rakennus. Siinä on yhteensä 27 kerrosta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Structurae.de - Palacio Salvo (saksaksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Emporis.com - Palacio Salvo (saksaksi) (englanniksi)
Philip Tartaglia

Philip Tartaglia

Philip Tartaglia (11. tammikuuta 1951 Glasgow – 13. tammikuuta 2021) oli skotlantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Glasgowin arkkihiippakuntaan 30. kesäkuuta 1975 ja nimitettiin Paisleyn hiippakunnan johtoon 13. syyskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Joseph Conti, jota avustivat Raymond Leo Burke ja John Aloysius Mone.
24. heinäkuuta 2012 Tartaglia sai nimityksen Glasgowin arkkipiispaksi.
Pekka Salojärvi

Pekka Salojärvi (29. maaliskuuta 1940 – 12. maaliskuuta 2021 Jyväskylä) oli suomalainen kustantaja, filosofian kunniatohtori ja Gummerus-kustantamon toimitusjohtaja. Hän toimi vuodesta 1970 alkaen Gummeruksen toimitusjohtajana ja oli myöhemmin Gummeruksen hallituksen puheenjohtajana.
Pekka Salojärven isä oli kauppaneuvos Mauno Salojärvi.
Teoksia

Kirjailija kirjoittaa, kustantaja kustantaa: muistelmateos. Gummerus 2007
Aiheesta muualla

Pekka Salojärven muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Pejan piiri

| Pejan piiri |
| --- | --- |

 Sijainti
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Peja
 – suurin kaupunki:  Peja
Pinta-ala:  1 364 km²
Väkiluku (2020):  180 271
 – väestötiheys:  132,2 as./km²
Aikavyöhyke:  +1
– kesäaika:  +2
Pejan piiri on yksi Kosovon piireistä maan itäosassa. Piirissä asuu 180 271 asukasta, ja väkiluku kasvaa 0,35 % vuosittain. Piirin pinta-ala on 1 364 neliökilometriä. Suurin kaupunki ja hallinnollinen keskus on Peja.
Kunnat

Peja
Istok
Klina
Penisplugi

Penisrenkaalla varustettu penisplugi miehen virtsaputkessa.
Penisplugi (engl. penis plug) on väline, joka asetetaan peniksen sisälle virtsaputkeen. Plugin tarkoitus on levittää virtsaputkea ja tuottaa seksuaalista mielihyvää. Sitä voi käyttää niin masturbointiin kuin seksiinkin.
Penisplugi voi tehdä peniksestä aistiherkemmän ja erektiosta vahvemman. Virtsaputken stimulointi voi tuottaa intensiivisempiä orgasmeja. Plugit ovat eri kokoisia, yleensä metallista valmistettuja tuppeja tai putkia. Tuppi estää siemennesteen ulos tulemisen ja orgasmin saamisen, mutta putkimaisissa penisplugeissa siemenneste ja virtsa pääsevät vapaasti kulkemaan ulos. Plugi voi sisältää vibraattoriominaisuuden, erilaista tekstuuria, penisrenkaan tai muita ominaisuuksia.
Jotkut plugit asetetaan paikoilleen lävistysreiän avulla. Tällaisia sekä seksileluiksi että lävistyksiksi laskettavia plugeja kutsutaan prinssin sauvoiksi (engl. prince's wand). Paikoilleen asetettuna plugi voi ulkonäöltään muistuttaa Prinssi Albert -lävistystä, vaikkei väline lävistäisikään ihoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Penisplugi Wikimedia Commonsissa
Perttu Salmi

| Perttu Salmi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Perttu Salmi
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1998 (ikä 26)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  laituri
Pituus:  191 cm
Paino:  83 kg
Nyk. joukkue:   KarhuBasket
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2016–2018:   KarhuBasket
Perttu Salmi (s. 19. maaliskuuta 1998) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän edusti Korisliigassa pelaavaa KarhuBasketia, joka oli myös hänen kasvattajaseuransa. Liigadebyyttinsä Salmi on tehnyt kaudella 2015–2016, helmikuussa 2016 pelatussa ottelussa KTP-Basketia vastaan.
Les Indes galantes

Les Indes galantes on Jean-Philippe Rameaun säveltämä balettiooppera, joka koostuu prologista ja neljästä näytöksestä. Jokainen näytös (ransk. entrée) on erillinen pikku tarina, jolla ei ole juonellista yhteyttä muihin näytöksiin. Teoksen libreton on kirjoittanut Louis Fuzelier. Les Indes galantes kantaesitettiin Pariisin Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa  (Académie Royale de Musique, nykyisin Pariisin ooppera) 23. elokuuta 1735.
Oopperan synty

Vuonna 1725 Ranskan Mississippin kauppakomppania Compagnie du Mississippi toi Mitchigamea-heimon päällikön Agapit Chicagoun ja viisi muuta päällikköä vierailulle Ranskaan. Päällikköjen matkaohjelmaan kuului uskollisuudenvala Aurinkokuninkaalle ja jänisjähti kuninkaan kanssa. Päälliköt esittivät Pariisin Theatre Italienissa kolme tanssia: rauhan-, sodan- ja voitontanssit. Esityksen inspiroimana Rameau sävelsi rondon "Les Sauvages" cembalolle, ja julkaisi sen pari vuotta myöhemmin osana kahden sarjan kokoelmaa "Nouvelles Suites de Pièces de Clavecin" (1726/1727). Rameau käytti rondon musiikkia Les Indes galantes -oopperan suuressa rauhanpiipputanssissa.
Kantaesityksessä teos koostui prologin lisäksi vain kahdesta ensimmäisestä näytöksestä, mutta jo kolmanteen esitykseen säveltäjä lisäsi 3. näytöksen ("Les Fleurs").  Les Fleurs sai osakseen kovaa kritiikkiä, ja sankarin pukeutumista naiseksi pidettiin järjettömänä. Rameau teki näytöksestä uuden version, jossa koko juoni ja lähes kaikki musiikki oli vaihdettu. Pohjois-Amerikkaan sijoittuva 4. näytös "Les Sauvages"  liitettiin oopperaan 10. maaliskuuta 1736 pidetyssä näytännössä. Les Indes galantes on Rameaun menestyksekkäin ooppera, sillä sitä esitettiin Pariisin oopperassa vuoteen 1773 asti yhteensä 320 kertaa.
Henkilöt > Prologi

Hebé, nuoruuden jumalatar – sopraano (kantaesityksessä mademoiselle Eremans)
L' Amour, rakkauden jumala  – sopraano, housurooli (mademoiselle Petitpas)
Bellone, sodan jumalatar – baritoni, hamerooli (monsieur Cuignier)
Hebén seuruetta, Bellonan seuruetta, amoriineja – kuoro ja tanssijat
Henkilöt > 1. näytös "Le Turc généreux"

Emilie – sopraano (Marie Pélissier)
Valère – haute-contre (Pierre Jélyotte)
Osman – baritoni (Jean Dun "fils")
merimiehiä, afrikkalaisia orjia – kuoro ja tanssijat
Henkilöt > 2. näytös "Les Incas du Pérou"

Phani-Palla, prinsessa – sopraano (Marie Antier)
Dom Carlos, espanjalainen upseeri – haute-contre (Pierre Jélyotte)
Huascar, inkakuningas – baritoni (Claude-Louis-Dominique Chassé de Chinais)
inkoja, uhripappeja ja -papittaria, perulaisia – kuoro ja tanssijat
Henkilöt > 3. näytös "Les Fleurs"

Fatime, Tacmasin orjatar – sopraano (mademoiselle Petitpas)
Zaïre, Alin orjatar – sopraano (mademoiselle Eremans)
Tacmas, persialainen prinssi – haute-contre (Denis-François Tribou)
Ali, Tacmasin suosikki – baritoni (N.N.)
orjia, jalkavaimoja – kuoro ja tanssijat
Henkilöt > 4. näytös "Les Sauvages"

Zima, intiaaniprinsessa – sopraano (Marie Pélissier)
Adario, intiaanipäällikkö – taille (Louis-Antoine Cuvillier)
Damon, ranskalainen upseeri – haute-contre (Pierre Jélyotte)
Don Alvar, espanjalainen upseeri – baritoni (Jean Dun "fils")
intiaaneja, ranskalaisia ja espanjalaisia siirtokuntalaisia – kuoro ja tanssijat