Khmut
Kulttuuri

Monet khmut ovat sulautuneet valtaväestöön, kuten laoihin. Tähän on liittynyt myös laon kielen ja buddhalaisuuden omaksuminen. Khmun kieli kuuluu mon-khmer-kieliin. Khmuille on hyvin tavallista olla vähintään kaksikielisiä. Khmun ohella he puhuvat yleensä paikallista valtakieltä. Khmu itsessään jakautuu kahteen pääasialliseen murreryhmään, eteläiseen ja pohjoiseen.
Khmuiden perinteinen elinkeino on ollut maanviljelys. Khmut viljelevät asuttamiensa vuorten rinteitä. Tärkein viljelty kasvi on riisi. Uutta peltoa tehtäessä raivataan metsää, jonka jälkeen sen aluskasvillisuus kasketaan. Yhtä peltoa käytettiin perinteisesti vain yhden tai kahden sadon ajan, jonka jälkeen maa jätetään toipumaan jopa 20 vuoden ajaksi. Käyttökelpoisen maan vähenemisen takia nykyisin maa toipuu tyypillisemmin kuitenkin vain muutaman vuoden. Jotkut khmut ovat siirtyneet myös intensiiviseen viljelyyn keinokastelluilla pelloilla. Riisin lisäksi khmut kasvattavat esimerkiksi pippureita, sokeriruokoa, bataatteja, teetä, taroa, tupakkaa ja vihanneksia. Osalla khmuista on kotieläimiä, kuten vesipuhveleita tai norsuja. Metsästystä harjoitetaan viljelyn ohella. Keräilemällä saadaan myös esimerkiksi hunajaa, hedelmiä ja yrttejä.
Naiset vastaavat pitkälti maanviljelystä. Heidän vastuullaan on esimerkiksi riisin istuttaminen ja sadonkorjuu. Naiset hoitavat myös ruuaan valmistuksen sekä lasten ja vanhusten hoidon. Miehet osallistuvat maanviljelykseen uutta peltoa raivattessa. He harjoittavat myös metsästystä, rakentavat taloja ja myyvät tuotteitaan torilla. Lapset osallistuvat talon töihin jo nuorena. Khmut syövät lähes joka ateriallaan riisiä. Perinteisesti esimerkiksi päivänaikaa ei ole seurattu kellosta, vaan riisin valmistuksesta ja ruokailusta.
Khmuiden kylät sijaitsevat vuorten ja kukkuloiden rinteillä. Tyypillisen kylän koko vaihtelee 100:sta 1 000:een asukkaaseen. Pellot sijaitsevat kylien ympärillä. Monien kylien viereen jätetään metsää, koska moniin puihin liitetään uskonnollisia merkityksiä. Kylässä on usein yhteisöllinen rakennus, jota käytetään kylän miesten kokoontumispaikkana. Talojen alaosaan jätetään tila kotieläimille, kuten sioille, kanoille ja koirille. Yhdessä talossa asuu kuudesta kahteenkymmeneen henkilöä. Yhtä taloa asuttaa yleensä vanhempi sukupolvi, heidän poikansa ja näiden vaimot ja lapset. Vaimo muuttaa miehensä taloon. Aikanaan oli tapana, että perheen pojat siirtyivät noin 7 vuoden isässä yhteisörakennukseen opiskelemaan eri taitoja ja kansanperinnettä. Kansanperinteeseen kuuluvat esimerkiksi eri klaanien syntytarinat, erilaiset sankaritarinat sekä rukoukset.
Osa khmuista on nykyisin kristittyjä. Khmuiden valtaosa harjoittaa kuitenkin edelleen perinteistä animistista uskoaan. Uskoon liittyvät monet eri luontoon tai esi-isiin liitetyt henget. Kyliin, taloihin, riisiin, tai tiettyihin paikkoihin liitettyjä henkiä kutsutaan nimellä hrôôy, joiden lisäksi jokaisella henkilöllä on oma sieluun liitetty henki hrmaal. Asiaan perehtyneet khmut eli šamaanit voivat ottaa yhteyttä henkimaailmaan transsin omaisessa tilassa ja hengiltä voidaan saada apua esimerkiksi sairauksissa tai muissa tilanteissa. Joskus henkien avulla uskotaan voitavan myös aiheuttaa vahinkoa muille. Tämä uskomus on suhteellisen yleinen etenkin khmuiden naapurikansojen keskuudessa. Šamaaneina voivat toimi niin naiset kuin miehetkin. Kylillä on myös erikseen oma pappinsa, jonka tehtävänä on suorittaa eri menoihin kuten häihin liittyviä rituaaleja.
Khmu kuvattuna ranskalaisessa piirustuksessa 1860-luvulta.
Khmuiden kylän asukkaita Bokeon maakunnassa.
Näkymä khmuiden kylään Oudomxain maakunnassa.