stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
O.C.
Jaksot > Toinen tuotantokausi

| Nro | Englanninkielinen nimi | Suomenkielinen nimi | Ensiesitys Suomessa | Käsikirjoittaja | Ohjaus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Distance | Kotiinpaluu | 15.11.2005 | Josh Schwartz | Ian Toynton |
| 2 | The Way We Were | Kasvukipuja | 22.11.2005 | Allan Heinberg | Michael Lange |
| 3 | The New Kids on the Block | Uusia tuulia | 29.11.2005 | Stephanie Savage | Lev L. Spiro |
| 4 | The New Era | Tuplatreffit | 13.12.2005 | J.J. Philbin | Michael Fresco |
| 5 | The SnO.C. | Talvirieha | 20.12.2005 | John Stephens | Ian Toynton |
| 6 | The Chrismukkah That Almost Wasn't | Joulu, jota ei melkein järjestetty | 27.12.2005 | Josh Schwartz | Tony Wharmby |
| 7 | The Family Ties | Perhe on pahin | 3.1.2006 | Drew Greenberg & Josh Schwartz | Lesli Glatter |
| 8 | The Power of Love | Unelmien hääpäivä | 10.1.2006 | John Stephens | Michael Lange |
| 9 | The Ex-Factor | Ex-ongelmia | 17.1.2006 | J.J. Philbin | Michael Fresco |
| 10 | The Accomplice | Ryanin karhunpalvelus | 24.1.2006 | Allan Heinberg | Ian Toynton |
| 11 | The Second Chance | Uusi mahdollisuus | 31.1.2006 | Drew Greenberg & Josh Schwartz | Tony Wharmby |
| 12 | The Lonely Hearts Club | Yksinäinen ystävänpäivä | 7.2.2006 | J.J. Philbin | Ian Toynton |
| 13 | The Test AKA The Father Knows Best | Isän nimeen | 21.2.2006 | John Stephens | Michael Lange |
| 14 | The Rainy Day Women | Raskas valinta | 28.2.2006 | Josh Schwartz | Michael Fresco |
| 15 | The Mallpisode | Hämmennyksen vallassa | 7.3.2006 | Stephanie Savage | Ian Toynton |
| 16 | The Blaze of Glory | Mustasukkaisuusdraama | 14.3.2006 | Mike Kelley | Robert Duncan McNeill |
| 17 | The Brothers Grim | Isoveljen paluu | 21.3.2006 | J.J. Philbin | Michael Lange |
| 18 | The Risky Business | Riskipeliä | 28.3.2006 | Cory Martin | Norman Buckley |
| 19 | The Rager | Uhraus | 4.4.2006 | John Stephens | Tony Wharmby |
| 20 | The O.C. Confidential | Salapoliisit | 11.4.2006 | Mike Kelley | Tony Wharmby |
| 21 | The Return of the Nana | Viikonloppu Miamissa | 18.4.2006 | Josh Schwartz | Ian Toynton |
| 22 | The Showdown | Yhteenotto | 25.4.2006 | John Stephens | Michael Fresco |
| 23 | The O.Sea | Kohtalon käsissä | 2.5.2006 | J.J. Philbin | Michael Lange |
| 24 | The Dearly Beloved | Äärimmäinen ratkaisu | 9.5.2006 | Josh Schwartz | Ian Toynton |
Jaksot > Kolmas tuotantokausi

| Nro | Englanninkielinen nimi | Suomenkielinen nimi | Ensiesitys Suomessa | Käsikirjoitus | Ohjaus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Aftermath | Jälkipeliä | 5.9.2006 | Josh Schwartz | Ian Toynton |
| 2 | The Shape of Things to Come | Epävarma tulevaisuus | 12.9.2006 | J.J. Philbin | Tony Wharmby |
| 3 | The End of Innocence | Umpikujassa | 19.9.2006 | Stephanie Savage | Michael Lange |
| 4 | The Last Waltz | Syystanssit | 26.9.2006 | John Stephens | Ian Toynton |
| 5 | The Perfect Storm | Tuulta päin | 3.10.2006 | Mike Kelley | Tony Wharmby |
| 6 | The Swells | Suhteiden soppa | 10.10.2006 | J.J. Philbin | Michael Fresco |
| 7 | The Anger Management | Vihan hallintaa | 17.10.2006 | John Stephens | Michael Fresco |
| 8 | The Game Plan | Epäselvä tulevaisuus | 24.10.2006 | Cory Martin | Tate Donovan |
| 9 | The Disconnect | Tunnustus | 31.10.2006 | Stephanie Savage | Tony Wharmby |
| 10 | The Chrismukkah Bar Mitz-Vahkkah | Hyväntekeväisyyttä | 7.11.2006 | Josh Schwartz | Ian Toynton |
| 11 | The Safe Harbor | Paluu entiseen | 14.11.2006 | Mike Kelley | Tony Wharmby |
| 12 | The Sister Act | Siskojen kesken | 21.11.2006 | Leila Gerstein | Ian Toynton |
| 13 | The Pot Stirrer | Hassua tupakkaa | 28.11.2006 | John Stephens | Norman Buckley |
| 14 | The Cliffhanger | Reunalla | 5.12.2006 | J.J. Philbin | Michael Lange |
| 15 | The Heavy Lifting | Raskas taakka | 12.12.2006 | Stephanie Savage | Ian Toynton |
| 16 | The Road Warrior | Tien päällä | 19.12.2006 | Mike Kelley | Michael Fresco |
| 17 | The Journey | Syntymäpäivät | 2.1.2007 | John Stephens | Roxann Dawson |
| 18 | The Undertow | Vaalea vierailija | 9.1.2007 | Mark Fish & J.J. Philbin | Robert Duncan McNeill |
| 19 | The Secrets and Lies | Salaisuuksia ja valheita | 16.1.2007 | Stephanie Savage & Josh Schwartz | Michael Fresco |
| 20 | The Day After Tomorrow | Mitä huominen tuo tullessaan? | 23.1.2007 | Leila Gerstein | Norman Buckley |
| 21 | The Dawn Patrol | Huonoa seuraa | 30.1.2007 | Mike Kelley | Ian Toynton |
| 22 | The College Try | Edessä opiskelijaelämä | 6.2.2007 | J.J. Philbin | Tony Wharmby |
| 23 | The Party Favor | Valmistujaisjuhla | 20.2.2007 | John Stephens | Michael Lange |
| 24 | The Man of the Year | Vuoden mies | 27.2.2007 | Stephanie Savage | Tony Wharmby |
| 25 | The Graduates | Vastavalmistuneet | 6.3.2007 | Bob DeLaurentus & Josh Schwartz | Ian Toynton |
Jaksot > Neljäs tuotantokausi

| Nro | Englanninkielinen nimi | Suomenkielinen nimi | Ensiesitys Suomessa | Käsikirjoitus | Ohjaus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Avengers | Kostoajatuksia | 13.3.2007 | Josh Schwartz, Stephanie Savage | Ian Toynton |
| 2 | The Gringos | Gringot Meksikossa | 20.3.2007 | John Stephens | Patrick Norris |
| 3 | The Cold Turkey | Kylmä kalkkuna | 27.3.2007 | J.J. Philbin | Michael Lange |
| 4 | The Metamorphosis | Muodonmuutos | 3.4.2007 | Leila Gerstein | Norman Buckley |
| 5 | The Sleeping Beauty | Prinssi Ruusunen | 10.4.2007 | John Stephens | Ian Toynton |
| 6 | The Summer Bummer | Viettelevä neito | 17.4.2007 | Josh Schwartz, Stephanie Savage | Michael Lange |
| 7 | The Chrismukk-huh? | Maailma ilman Ryania | 24.4.2007 | J.J. Philbin, John Stephens | Ian Toynton |
| 8 | The Earth Girls Are Easy | Muukalaisten keskellä | 1.5.2007 | Mark Fish | Norman Buckley |
| 9 | The My Two Dads | Kaksi isää | 8.5.2007 | Josh Schwartz, Stephanie Savage | Michael Schultz |
| 10 | The French Connection | Ranskalainen juttu | 15.5.2007 | J.J. Philbin | John Stephens |
| 11 | The Dream Lover | Unelmarakastaja | 22.5.2007 | Leila Gerstein | Patrick Norris |
| 12 | The Groundhog Day | Murmelipäivä | 29.5.2007 | Mark Fish | Ian Toynton |
| 13 | The Case of the Franks | Kahden miehen loukussa | 5.6.2007 | J.J. Philbin | Norman Buckley |
| 14 | The Shake Up | Ravistuksia | 12.6.2007 | John Stephens | Ian Toynton |
| 15 | The Night Moves | Yön tunnit | 19.6.2007 | Stephanie Savage | Patrick Norris |
| 16 | The End's Not Near, it's Here | Suuria päätöksiä | 26.6.2007 | Josh Schwartz | Ian Toynton |
Vastaanotto

O.C. oli varsinkin sarjan ensimmäisen tuotantokauden aikana hyvin suosittu, keräten Yhdysvalloissa keskimäärin 9,7 miljoonaa katsojaa. Toisella tuotantokaudella sarjan keskimääräinen katsojamäärä laski yli 2,5 miljoonalla 7,0 miljoonaan katsojaan. Tätä on selitetty muun muassa sarjan uudella esitysajalla ”ultra-kilpailullisena torstaina”. Kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella sarjan suosio laski edelleen ja FOX päätti lopulta keskeyttää sarjan tuottamisen.
| Kausi | Jaksoja | Esitysaika (ET) | Alkoi | Päättyi | TV-kausi | Sijoitus | Katsojia (miljoonissa) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 27 | tiistai 21:00 (2003) keskiviikko 21:00 (2003–04) | 5. elokuuta 2003 | 5. toukokuuta 2004 | 2003–04 | #57 | 9,7 |
| 2 | 24 | torstai 20:00 | 4. marraskuuta 2004 | 19. toukokuuta 2005 | 2004–05 | #85 | 7,0 |
| 3 | 25 | torstai 20:00 (2005) torstai 21:00 (2006) | 8. syyskuuta 2005 | 18. toukokuuta 2006 | 2005–06 | #105 | 5,6 |
| 4 | 16 | torstai 21:00 | 2. marraskuuta 2006 | 22. helmikuuta 2007 | 2006–07 | #123 | 4,3 |
Aiheesta muualla

O.C. Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kaavio O.C.:n katsojamääristä Yhdysvalloissa.
Juli Hariton

| Juli Borisovitš Hariton> Юлий Борисович Харитон |
| --- | --- |
 Haritonin 100-vuoutispäivän kunniaksi julkaistu postimerkki
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1904 Pietari, Venäjä
Kuollut: 19. joulukuuta 1996 (ikä 92) Sarov, Venäjä
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto
Arvonimi: Sosialistisen työn sankari  (1949, 1951, 1954)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leningradin polyteknillinen korkeakoulu Cambridgen yliopisto
Opinnot:  fysiikan tohtori
Väitöstyön ohjaaja:  Abram Ioffe Ernest Rutherford
Instituutti:  Arzamas-16
Tutkimusalue:  Ydinfysiikka
Tunnetut työt:  Neuvostoliiton ydinaseryhmä
Palkinnot:  Leninin kunniamerkki (1956)  Neuvostoliiton valtionpalkinto (1949, 1951, 1953)
Juli Borisovitš Hariton (27. helmikuuta 1904 – 19. joulukuuta 1996, ven. Юлий Борисович Харитон) oli neuvostoliittolainen ydinfyysikko. Hän oli mukana kehittelemässä Neuvostoliiton varhaisia ydinaseita.
Hariton valmistui vuonna 1925 Leningradin polyteknisestä opistosta, missä Abram Ioffe oli hänen ohjaajansa.  Hän jatkoi opintojaan vuosina 1926–1928 Cambridgessa Ernest Rutherfordin oppilaana.
Juli Hariton työskenteli Igor Kurtšatovin työryhmässä, Arzamas-16:ssa. Projekti käynnistyi arviolta vuonna 1942, eli Saksan käynnistämän massiivisen hyökkäyksen jälkeen. Aiemmin oli Abram Ioffe kieltäytynyt Neuvostoliiton ydinaseita kehittelevässä työryhmässä toimimiseen, korkeaan ikäänsä vedoten.
Hariton oli inventoimassa eli kehittelemässä monia ratkaisuja. Yksi näistä oli ainakin RDS-3:ssä sekä RDS-4:ssä käytetty Levitoiva rakenne (Levitated Pit), mikä lähes tuplasi varhaisen RDS-1:n tehon sekä oli tätä kevyempi. RDS-1:n jälkeen, Neuvostoliitto alkoi parannella ydinaseitaan, myös omia ratkaisujaan kehittäen. Valtio teki sitä jatkaen ydinasetuotantoaan ja monia erilaisia versioita saman aikaisesti kehittäen. Tuon kehittelyn vahvat vaikuttajat olivat Josif Stalinista NKVD:n ylipäällikkö Lavrenti Berijaan. Eräs atomiaseiden kehittelyn kohde oli kiihdytetty fissio (RDS-6), mihin Hariton osallistui. Juli Hariton oli syntynyt Pietarissa ja hän menehtyi Sarovissa. Häntä on kutsuttu nimellä Neuvostoliiton Oppenheimer, olihan hän etnisyydeltään juutalainen kuten myös äitinsä Mirra.
Juli B. Hariton palkittiin useilla valtionpalkinnoilla, kuten Leninin kunniamerkillä ja Neuvostoliiton valtionpalkinniolla kolme kertaa (1949, 1951, 1953).
Aiheesta muualla

https://www.militarytoday.com/bases/arzamas_16.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat
Sirkka Harjunmaa

Sirkka Kaarina Harjunmaa (o.s. Rytkönen; 5. toukokuuta 1926 Helsinki – 8. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja Sibelius-Akatemian lehtori.
Harjunmaa opiskeli pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Ilmari Hannikaisen johdolla ja suoritti diplomitutkinnon vuonna 1952. Vuonna 1950 hän oli voittanut Maj Lind -pianokilpailun. Ensikonserttinsa hän piti vuonna 1961.
Harjunmaa toimi pianonsoiton opettajana Sibelius-Akatemiassa 1962–1984 ja lehtorina 1984–1993.
Pertti Hari

| Pertti Hari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. helmikuuta 1941 Mikkeli (ikä 84)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  metsäekologian emeritusprofessori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FK 1967, FL 1969, MMK 1975, MML ja MMT 1976)
Instituutti:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  forestry engineer (käännä suomeksi), metsäekologia ja matematiikka
Aiheesta muualla
Kotisivu
Pertti Kaarlo Juhani Hari (s. 18. helmikuuta 1941 Mikkeli) on suomalainen matemaatikko ja metsäekologi. Hän on Helsingin yliopiston metsäekologian emeritusprofessori.
Hari kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin kaksoisyhteislyseosta vuonna 1961. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1967, filosofian lisensiaatiksi 1969, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1975, lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1976. Hänen väitöskirjansa (1976) oli otsikoitu An approach to the use of differential and integral calculus in plant autecology. Hän oli Helsingin yliopiston kvantitatiivisen ekologian dosentti 1977–1990.
Hari työskenteli Suomen Akatemian tutkimusassistenttina vuosina 1970–1976, nuorempana tutkijana 1977–1979, 1982–1983 ja vanhempana tutkijana 1983–1987. Metsäntutkimuslaitoksen matematiikan osaston viransijaisuutta hoitava professori hän oli 1979–1982 ja virkaatekevä professori 1987–1989. Helsingin yliopiston metsähistorian virkaatekevä henkilökohtainen ylimääräinen professori hän oli 1989–90 ja metsäekologian henkilökohtainen ylimääräinen professori vuodesta 1990 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Hän on jatkanut tutkimustyötä myös emeritusprofessorina ollessaan.
Hari on ollut kiinnostunut metsäekosysteemin ainevirroista: maaperän, metsän ja ilmakehän yhteydestä. Yhteistyö Markku Kulmalan ja Taisto Raunemaan kanssa on johtanut tieteen huippuyksikön kehittymiseen tästä aihepiiristä.
Hari on Suomalaisen tiedeakatemian varsinainen jäsen vuodesta 1999.
Pertti Harin aviopuoliso on aivotutkija, akateemikko Riitta Hari.
Teoksia

Pertti Hari: An approach to the use of differential and integral calculus in plant autecology (väitöskirja, 1976), ISBN 951-45-0819-X
Pertti Hari (ja muita): The effects of air pollution on forests in Finland 1900-2040 (1987), ISBN 951-47-0147-X. 61 s.
Pertti Hari ja Liisa Kulmala (toim.) Boreal forest and climate change (2008), Splingler, ISBN 978-1-4020-8717-2. 582 s.
Pertti Hari, Kari Heliövaara ja Liisa Kulmala (toim.) Physical and Physiological Forest Ecology  Springer 2013, ISBN 978-94-007-5602-1 (verkkoaineisto 9789400756038), 534 s.
Aiheesta muualla

Latest publications Tuhat
Google Scholar: Pertti Hari (englanniksi) (scholar.google.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  Google Scholar  zbMATH 
Muut:  IdRef
Harakankaunokki

| Harakankaunokki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Carduoideae
Suku::  Kaunokit Centaurea
Laji::  diffusa
Kaksiosainen nimi
 Centaurea diffusa  Lam. 
Katso myös
   Harakankaunokki Wikispeciesissä   Harakankaunokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harakankaunokki (Centaurea diffusa) on kasvilaji kaunokkien suvussa.
Ulkonäkö

Harakankaunokki on yksi- tai kaksivuotinen, 20–50 senttimetriä korkeaksi kasvava. Varsi on jäykän pysty ja hyvin harittavasti haarova. Sen latvassa sijaitsevat lukuisat, kaunokiksi pienet mykerökukinnot. Mykeröiden kehtosuomujen kärkiosat ovat oljenvärisiä ja ripsiliuskaisia. Kukan teriö on vaaleanpunainen tai valkoinen.
Levinneisyys

Harakankaunokin päälevinneisyysalue on Kaakkois-Euroopassa ja Lounais-Aasiassa, missä sitä kasvaa peltorikkakasvina. Se on levinnyt Länsi- ja Keski-Eurooppaan, paikoin myös Pohjois-Eurooppaan. Suomessa kasvi on harvinainen satunnaistulokas, josta on alle 20 havaintoa, enimmäkseen yli 50 vuotta vanhoja. Leviämisreittinä oli yleensä Neuvostoliitosta tuotu vilja.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Harakankaunokki – Centaurea diffusa
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4115083  Wikispecies: Centaurea diffusa  BioLib: 41511  Calflora: 1847  Cal-IPC: centaurea-diffusa  CoL: S6FY  EoL: 467784  EPPO: CENDI  EUNIS: 156142  FEIS: cendif  FNA: 200023635  FoC: 200023635  GBIF: 3128962  GISD: 313  GRIN: 104125  iNaturalist: 76210  IPA: 4472  IPNI: 190370-1  IRMNG: 10199292  ISC: 12039  ITIS: 36958  MichiganFlora: 270  NatureServe: 2.137343  NBN: NBNSYS0200003472  NCBI: 124929  Observation.org: 116331  Open Tree of Life: 331371  PFI: 6017  PPE: centaurea-diffusa  Plant List: gcc-186  PLANTS: CEDI3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:190370-1  Tropicos: 2700419  VASCAN: 2964  WisFlora: 7148  WFO: wfo-0000061575  WoRMS: 1082803  Laji.fi: MX.39900
Hans

| Hans |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  27. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  27. joulukuuta
– ortodoksinen:  29. elokuuta
Muunnelmia:  Hannes, Hannu
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hans on miehen etunimi, varsinkin Saksassa ja Pohjoismaissa yleinen Johannes-nimen lyhentymä.
Hansin nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2010 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 27. joulukuuta, apostoli Johanneksen muistopäivänä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 6 875 Hans-nimistä miestä sekä alle 20 sen nimistä naista.
Eläimiä

Viisas Hans, yleisön reaktioiden perusteella laskutaitoiselta vaikuttanut hevonen
Kuvitteellisia Hanseja

Hans Brinker, hollantilainen poika Mary Mapes Dodgen kirjassa Hopealuistimet
Hans Gruber, terroristi elokuvassa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli
Hans Landa, standartenführer ja pääantagonisti Quentin Tarantinon elokuvassa Kunniattomat paskiaiset
Hans Moleman, vanhus TV-sarjassa Simpsonit
Hans Westergaard, Prinssi Hans, Eteläsaarten prinssi elokuvassa Frozen – huurteinen seikkailu
Muuta

HANS-niskatuki, moottoriurheilussa käytetty niskatuki
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Wikimedia Commonsissa
Matti Harju

| Matti Harju |
| --- | --- |
 Matti Harju 1960-luvun alkupuolella.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1943 (ikä 81) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Pituus:  172 cm
Paino:  72 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1961–1970
Seurat:  Ilves RU-38 Upon Pallo HIFK
Matti Olavi Harju (s. 14. heinäkuuta 1943 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi SM-sarjassa aikana 1961–1970. Hän edusti joukkueita Tampereen Ilves, RU-38, Upon Pallo, HIFK. Harju voitti kolme Suomen-mestaruutta ja kaksi SM-pronssia. Kultaa tuli myös Ahearne Cup -turnauksessa vuonna 1970. Harju pelasi kahdet MM-kilpailut (1967 ja 1969) ja Grenoblen olympiakisoissa 1968. Harju pelasi myös jalkapalloa ja voitti TaPa:n joukkueessa nuorten SM-pronssia. Harju teki Hakametsän hallin avausmaalin sen ensimmäisessä pelatussa ottelussa tammikuussa 1965. Matti Harjun veli Erkki oli myös jääkiekkoilija.
Tilastot ja saavutukset

| Kausi | Sarja | Seura | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961–1962 | SM-sarja | Ilves | 18 | 9 | 7 | 16 | 10 |
| 1962–1963 | SM-sarja | Ilves | 18 | 6 | 2 | 8 | 11 |
| 1963–1964 | SM-sarja | Ilves | 17 | 8 | 8 | 16 | 6 |
| 1964–1965 | SM-sarja | RU-38 | 18 | 8 | 3 | 11 | 8 |
| 1965–1966 | SM-sarja | RU-38 | 20 | 3 | 7 | 10 | 10 |
| 1966–1967 | SM-sarja | RU-38 | 22 | 17 | 5 | 22 | 8 |
| 1967–1968 | SM-sarja | Upon Pallo | 20 | 8 | 7 | 15 | 8 |
| 1968–1969 | SM-sarja | Upon Pallo | 22 | 12 | 9 | 21 | 10 |
| 1969–1970 | SM-sarja | HIFK | 22 | 7 | 6 | 13 | 8 |
| YHT. |  |  | 177 | 78 | 54 | 132 | 89 |
3 Suomen-mestaruutta (Ilves 1962, RU-38 1967, HIFK 1970)
2 SM-pronssia (Ilves 1963, 1964)
Ahearne Cup -mestaruus (HIFK 1970)
Seppo Harjulehto

Seppo Antero Harjulehto (sukunimi vuoteen 1935 Höglund; s. 3. toukokuuta 1928 Viipuri), joka käytti myös kirjailijanimeä Antero Harju, on suomalainen toimittaja ja kääntäjä. Hän on myös harvakseltaan kirjoittanut muutamia nuorten tieteiskirjoja. Ensimmäiset kirjat kertovat Xardonia-nimisestä utopiayhteisöstä. Harjulehdon Mars-kirjoihin kuuluvat muun muassa Tavoitteena Mars ja Marsin salaisuus. Molemmissa 1960- ja 1970-lukujen Mars-kirjoissa on melko samanlainen juoni. Harjulehdon kirjoja luonnehtivat keksintöjen esittely ja vauhdikkaat tapahtumat.. Hän on toimittanut yksin ja yhdessä muiden kanssa Mitä Missä Milloin: kansalaisen vuosikirjaa vuosina 1955, 1961, 1962 ja sarjan muita kirjoja.
Harjulehdon kirjoittamat nuorten tieteiskirjat

Xardonia-saariston salaisuus, Otava 1955 (nimellä Antero Harju)
Kapina Korallimerellä, Otava 1957 (nimellä Antero Harju)
Harrastekirja, yhdessä Osmo A. Wiion kanssa, Otava 1957  (nimellä Seppo Harjulehto, Otavan mitä-missä-milloin sarja)
Tavoitteena Mars, Otava 1965 (nimellä Antero Harju)
Marsin salaisuus, Otava 1974 (nimellä Seppo Harjulehto)
Avaruuslentäjän arvoitus, Otava 1987 (nimellä Seppo Harjulehto)
Metsäkauris

| Metsäkauris |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Peurat Capreolinae 
Suku::  Capreolus
Laji::  capreolus
Kaksiosainen nimi
 Capreolus capreolus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Capreolus caprea   Cervus capreolus Linnaeus, 1758  
 Metsäkauriin levinneisyys
Alalajit 
 C. c. capreolus  C. c. canus  C. c. caucasicus  C. c. italicus 
Katso myös
   Metsäkauris Wikispeciesissä   Metsäkauris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsäkauris (Capreolus capreolus) on Euroopassa yleisenä elävä pienikokoinen, lyhythäntäinen ja monenlaisiin elinympäristöihin sopeutunut hirvieläin. Laji on levittäytynyt Suomeen 1900-luvulla sekä luontaisesti että siirtoistutusten avulla, ja nykyisin se on tärkeä riistaeläin. Paikannimitutkimuksen perusteella on arveltu, että metsäkauriita olisi elänyt Ahvenanmaan lisäksi manner-Suomessa aiemminkin, mutta asiasta ei ole varmaa tietoa.
Piirteet > Ulkonäkö ja koko

Metsäkauris on väritykseltään kesällä punaruskea ja talvella harmaanruskea. Ruskeankeltainen vatsapuoli ja posket ovat muuta ruumista vaaleammat, kuten myös hännänympärys, joka on kesällä kellertävä ja talvella valkoinen. Ylähuulen molemmin puolin on musta täplä. Häntä on hyvin lyhyt, vain 2–4 cm:n mittainen, ja tuskin erottuva. Nuori vasa on täplikäs, mutta täplät häviävät yksilön kasvaessa. Vain uroksella on sarvet. Sarvet ovat pienet, pystyt ja tavallisimmin kolmepiikkiset. Muihin Euroopassa luonnostaan eläviin hirvieläimiin verrattuna metsäkauris on pienikokoinen ja siro. Täysikasvuisen yksilön säkäkorkeus on vain noin 65–75 cm, ruumiin pituus 90–135 cm ja paino 15–35 kg.
Piirteet > Äänet

Metsäkauriin varoitusääni on matala haukahdus, jota se usein toistaa pari kertaa peräkkäin. Uroksen kiima-aikana päästämä korkea kutsu- ja yhteydenpitoääni muistuttaa vihellystä.
Levinneisyys

Metsäkauris jaetaan neljään alalajiin, joiden yhteenlaskettu levinneisyysalue kattaa lähes koko Euroopan ja Turkin sekä osia Länsi-Venäjästä, Lähi-idästä ja Kaukasiasta. Lajia ei kuitenkaan tavata Irlannissa eikä monilla Välimeren saarilla. Laji on kuollut sukupuuttoon Israelista ja Libanonista, mutta Israelissa suunnitellaan sen takaisinistutusta. Luulöytöjen perusteella on päätelty lajin eläneen neoliittisella kivikaudella myös Jordaniassa, missä sitä ei enää nykyisin tavata.
Keski-Euroopan metsäkauriskannan kooksi arvioidaan noin 15 miljoonaa yksilöä. Runsautensa ja laajan esiintymisalueensa ansiosta laji on IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa arvioitu elinvoimaiseksi. Poikkeuksena on Italiassa esiintyvä alalaji C. c. italicus, joka on uhanalainen. Kyseistä alalajia on jäljellä enää noin 10 000 täysikasvuista yksilöä. Aasiassa elävää siperianmetsäkaurista (Capreolus pygargus) pidettiin aiemmin metsäkauriin alalajina, mutta nykyisin sen katsotaan olevan oma, erillinen lajinsa.
Suotuisissa olosuhteissa metsäkauris pystyy lisääntymään ja laajentamaan levinneisyyttään tehokkaasti, koska nuoret yksilöt joutuvat vaeltamaan pois synnyinseudultaan aikuisten voimakkaan reviirinpuolustuksen takia. Merkittävin este nykyisen elinalueen laajentumiselle on pohjoisten alueiden paksu lumikerros. Koska metsäkauris on pieni ja lyhytjalkainen, jo noin puolen metrin syvyinen lumikerros vaikeuttaa merkittävästi sen ravinnonsaantia. Lisäksi lyhyet jalat rajoittavat sen liikkuvuutta hangessa, ja se on siksi altis petoeläinten saalistukselle.
Elinympäristö

Metsäkauris ei ole vaativa elinympäristönsä suhteen. Sitä tavataan monentyyppisillä alueilla, kuten lehti- ja sekametsissä, niityillä, pelloilla ja harvaan rakennetuilla esikaupunkialueillakin. Erityisesti se viihtyy seuduilla, joilla on lähekkäin sekä metsää että maatalousmaata. Se sopeutuu hyvin myös moderniin maatalousympäristöön.