stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Chełmno

| Chełmno Kulm |
| --- | --- |
 Kaupungin vanhin rakennus Mestwinan torni
 lippu:  vaakuna
 Chełmno
 Koordinaatit: 53°21′57″N, 18°25′22″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Kujavia-Pommeri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,6 km²
Korkeus:  75 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  19 510
 – Väestötiheys:  1 434,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  86-200
 
 www.chelmno.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chełmno (saks. Kulm tai Culm) on kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Pohjois-Puolassa lähellä Veiksel-jokea. 
Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 19 510 asukasta. Chełmno on kuulunut Kujavia-Pommerin voivodikuntaan vuodesta 1999 lähtien. Sitä aiemmin se kuului Toruńin voivodikuntaan (1975–1998).
Kaupunki on ollut puolalaisen ja saksalaisen kulttuuripiirin rajapinnassa. Masovian puolalainen ruhtinas Konrad I kutsui saksalaiset teutoniritarit suojaamaan ruhtinaskuntaa balttipakanallisilta preussilaisilta vuonna 1226. Tuosta lähtien se oli osa Saksalaista ritarikuntaa ja myös Hansaliittoa. Vuonna 1454 se palasi puolalaishallintoon, kun kaupungista tuli osa Puolan kuningaskuntaa. Vuonna 1772 Puolan ensimmäisessä jaossa kaupunki liitettiin Preussin kuningaskuntaan. Vuosina 1807–1815 se oli osa Ranskan vasallivaltiona ollutta puolalaista Varsovan herttuakuntaa, mutta päätyi takaisin Preussille Napoleonin sotien päättymisen jälkeen. Vuonna 1871 Saksan yhdistyttyä siitä tuli osa Saksan keisarikunnan Posenin provinssia. Kaupungin yli 100 vuotta kestänyt yhtäjaksoinen saksalaisvalta päättyi 1920, kun Puolan tasavallan joukot saapuiva kaupunkiin 22. tammikuuta 1920. Saksan hyökättyä Puolaan saksalaisjoukot saapuivat Chełmnoon 5. syyskuuta 1939. Kaupunki nimettiin taas Kulmiksi ja siitä tuli Kulmin piirikunnan (kreis) keskus osana Danzigin-Länsi-Preussin valtakunnapiiriin kuuluvaa Brombergin aluepiiriä. Kaupungin juutalaiset hävitettiin, 5000 puolalaista surmattiin ja loput puolalaiset lähetettiin Puolan kenraalikuvernementtiin. Osana poltetun maan taktiikkaa saksalaiset hävittivät kaupunkia laajasti 25. tammikuuta 1945. Puna-armeija saapui kaupunkiin kolme päivää myöhemmin 28. tammikuuta ja kaupungista tuli jälleen osa Puolaa. Sodan jälkeen kaupungin saksalaisväestö karkotettiin.
Kaupungin nimi periytyy muinaisslaavinkielisestä sanasta chełm, joka tarkoittaa mäkeä tai kukkulaa. Ensimmäinen maininta Chełmnosta löytyy herttua Boleslaus II:n Mogilnon benediktiiniläisluostarille kirjoittamasta tekstistä, jonka on väitetty ajoittuvan vuoteen 1065. Kaupunki on ollut osaksi saksalaisten ja osaksi puolalaisten asuttama sen koko historian ajan. Saksan keisarikunnan aikana kaupungin asukkaista kaksi kolmaosaa oli puolalaisia. Juutalaisten osuus oli noin 5 prosenttia lopun väestöstä ollessa saksalaista.
Chełmno sai kaupunkioikeudet vuonna 1233. Vanhaakaupunkia ympäröi goottilainen puolustusmuuri. Vanhankaupungintorilla on Marian taivaaseenottamisen kirkko, joka rakennettiin 1280–1320. Torin keskellä sijaitsee valkoinen Chełmnon raatihuone.
Vanhaakaupunkia ympäröivä puolustusmuuri
Marian taivaaseenottamisen kirkko
Chełmnon raatihuone
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chełmno Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Chełmno Wikivoyagessa (englanniksi)
Chelonísi

Chelonísin saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Chelonáki (Χελωνάκι), Marathonísi (Μαραθονήσι)
Sijainti:  36°56′31″N, 21°41′18″E, Pýlos-Néstoras Messenia, Peloponnesos Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Vesialue:  Navarínonlahti (Pýloksenlahti)
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,005 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Chelonísi (kreik. Χελωνήσι, myös Chelonáki, Χελωνάκι) eli Marathonísi (Μαραθονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Joonianmereen kuuluvassa Navarínonlahdessa eli Pýloksenlahdessa. Saaren pinta-ala on noin 0,005 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Chelonísi kuuluu Pýlos-Néstorasin kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Chelonísin Navarinon taistelussa kaatuneiden brittisotilaiden muistomerkki.
Chelonísilla on vuoden 1827 Navarinon taistelussa kaatuneiden brittisotilaiden muistomerkki ja sen vuoksi pieni laituri. Saarella on myös pieni majakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chelonísi Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Hopeaa rajan takaa (elokuva)

| Hopeaa rajan takaa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Mikko Niskanen
Käsikirjoittaja:  Mikko Niskanen   Martti Saarikivi
Perustuu:  Esa Anttalan romaaniin Hopeaa rajan takaa 1961
Tuottaja:  Mauno Mäkelä
Säveltäjä:  Erkki Ertama
Kuvaaja:  Esko Töyri   Kalevi Korte
Leikkaaja:  Juho Gartz
Lavastaja:  Arno Carlstedt
Pääosat:  Jaakko Pakkasvirta   Pertti Pasanen   Veikko Kerttula
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Fennada-Filmi
Ensi-ilta:  20. syyskuuta 1963
Kesto:  76 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopeaa rajan takaa on vuonna 1963 valmistunut Mikko Niskasen ohjaama elokuva. Se pohjautuu Esa Anttalan romaaniin Hopeaa rajan takaa vuodelta 1961, joka taas perustuu viitteellisesti kirjailijan omiin kokemuksiin. Elokuvan tuotti Mauno Mäkelän Fennada-Filmi.
Juoni

Eletään välirauhan aikaa Suomessa. Kaksi nuorta miestä, Eugen Wist (Jaakko Pakkasvirta) ja Anttala (Veikko Kerttula), päättävät hakea rajan taakse Uudellekirkolle Kannakselle jääneeseen Wistin entiseen kotitaloon kätketyn hopea-aarteen. Ensi yrityksellä suomalaiset rajavartijat pidättävät miehet, ja heitä kuulustellaan vakoojiksi epäiltyinä. Toiselle yritykselle he ottavat avukseen hopeaa kantamaan tuttavansa Paukun (Spede Pasanen). Rajan takana he joutuvat lukuisia kertoja tekemisiin neuvostosiviilien kanssa ja pelastuvat monta kertaa täpärästi neuvostoliittolaisilta rajavartijoilta ja sotilailta. He palaavat hopea-aarteen kanssa Suomeen, ja viimeiset sadat metrit he juoksevat raja-aidalle luotisateessa rajavartijoiden takaa-ajamina.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jaakko Pakkasvirta  | … |  Ese Wist   |
|  Pertti Pasanen  | … |  Toivo Paukku   |
|  Veikko Kerttula  | … |  Esa Anttala   |
|  Esko Tuomi  | … |  rajakersantti   |
|  Esko Mustonen  | … |  poliisikuulustelija   |
|  Väinö Tanner  | … |  ulkoministerin puhe radiossa 13.3.1940   |
|  Esa Anttala  | … |  neuvostosotilas   |
Tausta

Elokuva ja kirja perustuvat tositapahtumiin, mutta Anttala ei kerro koko tarinaa. Hän jätti mainitsematta, miten Eugen Wist onnistui hankkimaan Kannaksen sotilaskartat ja kulkuluvat rajaseudulle: partio oli liikkeellä Päämajan ulkomaanosaston Viipurin alatoimiston (osasto Vehniäinen, myöhemmin 1./Er. P 4) toimeksiannosta, ja sen virallisena tehtävänä oli sotilastiedustelu Karjalankannaksella tapahtuvaa hyökkäystä varten. Lassi Saressalon numeroinnissa partion tunnus on 1/1.lähde tarkemmin?
Partio liikkui siviilipuvuissa, ja siihen kuuluivat kersantit Urpo Lempiäinen (Anttala) ja Eugen Wist sekä vänrikki Toivo Paavilainen ("Paukku"). Partionjohtajana toimi Wist, vaikka Paavilaisella oli korkeampi sotilasarvo. lähde?
Miehet ylittivät rajan 4. kesäkuuta 1941] Nuijamaan Myräjärven itäpuolelta ja onnistuivat harhauttamaan takaa-ajajat. Sieltä he jatkoivat matkaansa metsiä ja metsäteitä pitkin Uudellekirkolle tiedustellen matkallaan teiden ja rautateiden liikenteen. Uudellakirkolla he kävivät ensin Lempiäisen kotikylässä Kirstinälässä. Seuraavana yönä he kävivät kaivamassa hopeakätkön esiin Wistin kotoa Halolanjärven eteläpuolella olevasta Piispalankylästä. Partio palasi takaisin samaa tietä kuin se oli mennytkin käyttäen hyväkseen menomatkalla tekemiään muonakätköjä. Rajan partio ylitti 16.6.lähde?
Sekä elokuvassa että kirjassa Anttala liioittelee "Paukun" huonoa kuntoa, sillä jo kaksi viikkoa hopearetken päättymisen jälkeen Paavilainen lähti uudelle kaukopartiomatkalle, vaikka hänet olisi siirretty osastosta pois, jos hänen kuntonsa olisi vaarantanut edellisen partion. Tältä kersantti Ilmari Tolvasen johtamalta retkeltä Kivennavalle (partio 13/1) hän ei palannut: partio joutui väijytykseen yrittäessään ylittää venäläisten linjoja paluumatkallaan, jolloin Tolvanen ja Paavilainen katosivat tulitaistelussa.
Tuotanto

Elokuvan tekoaikaan oli näyttelijälakko, ja kaikki näyttelijät olivat siten Näyttelijäliittoon kuulumattomia, kuten Pertti ”Spede” Pasanen. Hopeaa rajan takaa oli Pasasen harvoja merkittäviä roolitöitä muissa kuin hänen omissa elokuvissaan ja hyvin harvoja vakavan elokuvan roolejaan yleensäkään. Niskanen kehui muistelmissaan Vaikea rooli Pasasta lahjakkaaksi ja ammattitaitoiseksi näyttelijäksi.
Jälkituotantovaiheessa elokuvasta poistettiin ulkoministeriön valvonnassa kohtaus, jossa Wist pakottaa neuvostoliittolaisen rajapartion perääntymään pistoolilla uhaten.
Elokuva sai ensi-iltansa 20. syyskuuta 1963 Helsingissä Tuulensuussa ja Rexissä.
Aiheesta muualla

Saressalo, Lassi: Päämajan kaukopartiot jatkosodassa.  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-13989-0
Mikko Niskanen kuvasi sota-ajan tuntoja kahdessa menestyselokuvassa 1963.
Toivo Pekka Paavilaisen sotilaskantakortti http://digi.narc.fi/digi/view.ka?kuid=74440267
Eugen Wistin sotilaskantakortti http://digi.narc.fi/digi/view.ka?kuid=83130826
Homelin alue

| Homelin alue Го́мельская во́бласць Го́мельская о́бласть |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Homelin alueen sijainti Valko-Venäjän kartalla
 Koordinaatit: 52.4239°N, 31.0128°E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Homelin alueen hallinnollinen jako:  1 kaupunkipiiri (gorsovet) ja 21 piiriä (raion)
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Homel (Gomel)
 – suurin kaupunki:  Homel (482 652 as.)  Muita kaupunkeja: Mazyr, Žlobin, Svetlahorsk, Retšytsa
Pinta-ala:  40 400 km² (1.)
Väkiluku (2009):  1 440 718
Kielet:  valkovenäjä, venäjä
BKT (2012):  59 900,134 mrd. BYR (eli 5,28 mrd. EUR tai 11,3 % Valko-Venäjän BKT:stä;  Huom. Tilastossa 16,0 % maan BKT:stä oli kohdentamatta alueille.)
Aikavyöhyke:  UTC+3
Symbolit:  
 – lippu:  Homelin alueen lippu
 – vaakuna:  Homelin alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  3  (2004–), Exx (2000–2004)
 – ISO 3166:  BY-HO
 
gomel-region.gov.by
Homelin alue eli Gomelin alue (valkoven. Го́мельская во́бласць, Homelskaja voblasts, ven. Го́мельская о́бласть, Gomelskaja oblast) on Valko-Venäjän etelä- ja kaakkoisosassa sijaitseva maakunta (oblasti).
Perustietoja

Homelin alueen pinta-ala on 40 400 neliökilometriä. Lokakuun 2009 väestönlaskennan perusteella alueella asui 1 440 718 ihmistä. Heistä enemmistö eli lähes kolme neljäsosaa (72,9 %, eli 1 050 751 ihmistä) oli kaupunkilaisia. Maaseudulla asui enää 27,1 % väestöstä. Varsinaisissa kaupungeissa asuvan väestön ohella kaupunkityyppisisten taajamien asukkaat on tilastossa katsottu kaupunkilaisiksi.
Maakunta rajoittuu etelässä Ukrainaan (Žytomyrin, Kiovan ja Tšernihivin alueet) ja idässä Venäjän Brjanskin alueeseen. Alueen länsipuolella sijaitsee Valko-Venäjän Brestin alue. Pohjoisnaapureita ovat  Minskin ja Mahiljoun alueet.
Perustietoja > Ilmasto

Oheinen taulukko kuvaa alueen pääkaupungin Homelin ilmastoa. Tiedot ovat kaudelta 1961–1990. Alueella ja myös Homelissa on sittemmin mitattu useita taulukon normaalijakson lämpötiloja äärevämpiä lukemia. Esimerkiksi ilman lämpötila kohosi +38,9 celsiusasteeseen elokuun 2010 helteiden aikana.
| Homelin ilmasto | Tam | Hel | Maa | Huh | Tou | Kes | Hei | Elo | Syy | Lok | Mar | Jou | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ylin lämpötila vuosina 1961–1990 (°C) | 8,4 | 15,8 | 20,7 | 25,9 | 31,8 | 33,7 | 33,7 | 34,0 | 28,9 | 26,0 | 17,8 | 10,5 | 34,0 |
| Vrk:n ylin lämpötila keskimäärin (°C) | −4,1 | −2,4 | 3,1 | 12,1 | 19,8 | 22,8 | 23,8 | 23,1 | 17,9 | 10,9 | 3,5 | −1,1 | 10,8 |
| Keskilämpötila (°C) | −7,3 | −5,7 | −0,8 | 7,4 | 14,3 | 17,4 | 18,4 | 17,5 | 12,6 | 6,6 | 0,9 | −3,6 | 6,5 |
| Vrk:n alin lämpötila keskimäärin (°C) | −10,5 | −9,0 | −4,2 | 3,4 | 9,1 | 12,2 | 13,5 | 12,4 | 8,0 | 3,1 | −1,1 | −6,3 | 2,6 |
| Alin lämpötila vuosina 1961–1990 (°C) | −35,0 | −35,1 | −33,7 | −9,2 | −2,5 | −0,2 | 6,0 | 1,2 | −3,2 | −9,3 | −18,2 | −27,6 | −35,1 |
| Keskimääräinen sademäärä (mm) | 36 | 28 | 32 | 39 | 48 | 84 | 82 | 59 | 48 | 43 | 45 | 44 | 589 |
| Sadepäivät (kpl, sadetta ≥ 1,0 mm) | 9,4 | 7,3 | 7,7 | 7,8 | 8,0 | 10,3 | 9,4 | 8,0 | 8,0 | 7,5 | 9,3 | 10,1 | 102,8 |
| Auringonpaiste (h) | 54 | 74 | 131 | 176 | 264 | 264 | 261 | 246 | 168 | 115 | 44 | 31 | 1828 |
Lähde:  NOAA. Tiedot normaalikaudelta 1961–1990 sääasemalta 33041 Gomel.
Maakunnan hallintopiirit

Homelin maakunta jakautuu aluehallinnollisesti 22 itsehallinnolliseen osaan: Homelin kaupunkipiiri ja 21 piiriä. Nämä maakunnan alaiset piirit ovat (asukasluvut 2009 väestönlaskennasta):
| --- | --- |
 Homelin kaupunkipiiri (492 136 as.)  Mazyrin piiri (128 817 as.)  Žlobinin piiri (104 871 as.)  Retšytsan piiri (104 781 as.)  Svetlahorskin piiri (90 125 as.)  Homelin piiri (69 930 as)  Kalinkavitšyn piiri (64 055 as.)  Rahatšoun piiri (60 933 as.)  Žytkavitšyn piiri (40 838 as.)  Dobrušin piiri (40 632 as.)  Buda-Kašaljovan piiri (35 738 as.):  Petrykaun piiri (33 960 as.)  Leltšytsyn piiri (27 722 as.)  H’oinikin piiri (22 412 as.)  Vetkan piiri (18 766 as.)  Jelskin piiri (17 839 as.)  Aktsjabrskin piiri (15 989 as.)  Tšatšerskin piiri (15 790 as.)  Karman piiri (15 456 as.)  Lojeun piiri (14 346 as.)  Brahinin piiri (14 211 as.)  Narouljan piiri (11 371 as.)
Homelin alueen suurimmat kaupungit ja taajamat

Alueen suurimmat kaupungit ovat Homel, Mazyr, Žlobin, Svetlahorsk ja Retšytsa. Oheisessa taulukossa on lueteltu Homelin alueen yli 10 tuhannen asukkaan taajamat asukasluvun mukaisessa suuruusjärjestyksessä – ensin suomeksi, sitten valkovenäjän- ja venäjänkielisessä muodossa. Väkiluvut perustuvat vuoden 2009 väestönlaskentaan.
| Sija | Taajama | Valkovenäjäksi | Venäjäksi | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Homel | Homel (Гомель) | Gomel (Гомель) | 482 652 |
| 2. | Mazyr | Mazyr (Мазыр) | Mozyr (Мозырь) | 108 792 |
| 3. | Žlobin | Žlobin (Жло́бін) | Žlobin (Жло́бин) | 75 866 |
| 4. | Svetlahorsk | Svetlahorsk (Светлаго́рск) | Svetlogorsk (Светлого́рск) | 69 995 |
| 5. | Retšytsa | Retšytsa (Рэчыца) | Retšitsa (Речица) | 64 731 |
| 6. | Kalinkavitšy | Kalinkavitšy (Калінкавічы) | Kalinkovitši (Калинковичи) | 38 381 |
| 7. | Rahatšou | Rahatšou (Рагачоў) | Rogatšov (Рогачёв) | 33 702 |
| 8. | Dobruš | Dobruš (Добруш) | Dobruš (Добруш) | 18 330 |
| 9. | Žytkavitšy | Žytkavitšy (Жыткавічы) | Žitkovitši (Житковичи) | 15 893 |
| 10. | H’oiniki | H’oiniki (Хо́йнікі, Хвайнікі) | Hoiniki (Хойники) | 13 844 |
| 11. | Leltšytsy | Leltšytsy (Лельчыцы) | Leltšitsy (Лельчицы) | 10 606 |
| 12. | Petrykau | Petrykau (Петрыкаў) | Petrikov (Петриков) | 10 591 |
Liikenneyhteyksiä

Homelin alueen läpi kulkevat suurimmat valtatiet ovat:
M5 eli eurooppatie E 271 Minsk–Babruisk–Žlobin–Homel (309 km, josta Babruisk–Homel 161 km)
M8 eli eurooppatie E 95, joka saapuu pohjoisesta Venäjältä Pietarista Pihkovasta Vitsebskin, Oršan ja (Mahiljoun sivuitse) Homeliin (Vitsebsk–Mahiljou 170 km, Mahiljou–Homel 175 km) ja jatkaa edelleen etelässä Ukrainan Kiovaan (Homel–Ukrainan raja 39 km), Homel–Kiova 259 km).
M10 eli itä-länsisuuntaisesti Valko-Venäjän eteläosat halkova valtatie (Brest–Pinsk–Mazyr–Homel 535 km, Mazyrin liittymä–Homel 124 km), joka jatkaa edelleen Venäjän Brjanskin kaupunkiin (Homel–Venäjän raja 47 km, Homel–Brjansk 266 km)
Alueen suurimmat kaupungit ovat rautatieyhteyden varrella. Rautatieyhteyksistä merkittävimpiä ovat mm. Minskistä Babruiskin ja Žlobinin kautta Homeliin saapuva ja edelleen Kiovaan vievä rata, poikittaisyhteys Brest–Pinsk–Homel (lännessä yhteys Puolaan), ja pohjoisesta Pietarin ja Moskovan ratoihin liittyvä Orša–Mahilou–Žlobin–Mazyr-rata, joka jatkaa Ukrainaan.
Alueen tärkeimmät lentokentät sijaitsevat Homelin piirissä: Homelin lentoasema Homelin keskustasta koilliseen ja Pribytkin sotilaslentokenttä kaupungista eteläkaakkoon.
Jokiyhteyksistä merkittävimmät ovat Mahiljoun suunnalta Žlobinia sivuten Kiovaan ja Mustaanmereen laskeva valtajoki Dnepr, sen Homelin läpi kulkeva sivuhaara Sož, Babruiskin suunnasta laskeva toinen sivujoki Berezina ja lännestä Pinskin ja Mozyrin kautta virtaava kolmas sivujoki Pripet, joka yhtyy Dnepriin Ukrainan puolella.
Ympäristön tila

Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena 69,3 % Homelin alueesta saastui radioaktiivisten nuklidien vaikutuksesta. Onnettomuuden seurauksena alueen maankäyttöä jouduttiin muuttamaan merkittävästi. Maataloustuotantoa vähennettiin ratkaisevasti tai lopetettiin. Suuret osat kaikkein vakavimmin saastuneista muutettiin rauhoitusalueiksi. Homelin alueen eteläosiin perustettiin Polesian säteily-ekologinen suojelualue. Myös esimerkiksi Homelin pohjoispuolelle on perustettu biologisia suojelualueita, joissa esimerkiksi marjojen ja sienten poiminta rajoitettua tai joissa liikkumista rajoitetaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gomel Region. Summary. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (belarus.by)
Golden ring of Gomel Oblast (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gomel-region.by)
Free Economic Zone Gomel-Raton (englanniksi) (gomelraton.com)
Investment potential of Gomel region (pdf) (englanniksi) (investinbelarus.by)
Regiony (venäjäksi) (president.gov.by)
Gomelskaja oblast (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (by.all.biz)
Valko-Venäjän alueet
Brestin alue
Homelin alue
Hrodnan alue
Mahiljoun alue
Minsk
Minskin alue
Vitsebskin alue
Säteilyn takia kielletty ajosuunta. Homelin alueen Vetkan piirissä.
Hornanmarssi

| Hornanmarssi> March or Die |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dick Richards
Käsikirjoittaja:   David Zelag Goodman  Dick Richards 
Tuottaja:   Jerry Bruckheimer  Dick Richards 
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Kuvaaja:  John Alcott
Leikkaaja:   John C. Howard  Stanford C. Allen  O. Nicholas Brown 
Lavastaja:  José María Tapiador
Pääosat:   Gene Hackman  Max von Sydow  Terence Hill  Ian Holm  Catherine Deneuve 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   ITC Entertainment  Associated General Films 
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  1977
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hornanmarssi (March or Die) on vuonna 1977 valmistunut elokuva. Elokuvan on ohjannut Dick Richards. Pääosanäyttelijöinä elokuvassa ovat muun muassa Gene Hackman ja Terence Hill.
Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa Maj. Fosterin (Gene Hackman) johtama legioona on määrätty suojelemaan Marneaun (Max von Sydow) johtamaa arkeologisen retkikunnan kaivauksia pahamaineista El Krimiä (Ian Holm) vastaan. Legioonaan on vastikään liittynyt mukaan poliiseja pidätystä karussa oleva varas Marco Segrain (Terence Hill).
Elokuvaa on kuvattu muun muassa USA:ssa, Marokossa, Pohjois-Afrikassa ja Saharan autiomaassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gene Hackman  | … |  Maj. William Sherman Foster   |
|  Terence Hill  | … |  Marco Segrain   |
|  Max von Sydow  | … |  François Marneuau   |
|  Ian Holm  | … |  El Krim   |
|  Catherine Deneuve  | … |  Simone Picard   |
Vastaanotto

Hornanmarssi sai Suomen ensi-iltansa 18. marraskuuta 1977. Elokuva sai Suomen elokuvateattereissa katsojia 40 175.
Helsingin Sanomien Pertti Avola kutsui elokuvaa sen videojulkaisun esittelyssä 1985 ulkoisesti näyttäväksi mutta epätasaiseksi seikkailuelokuvaksi, jossa ei ole tyylilajin vaatimaa energisyyttä eikä huumoria. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui Hornanmarssia hidastempoiseksi kalkkunaksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Hornanmarssi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Chilen vaakuna

Chilen vaakuna
Chilen vaakuna on Chilen tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se otettiin käyttöön vuonna 1834, ja sen suunnitteli englantilainen Carlos C. Wood Taylor.
Vaakunan kilvessä on samoja aiheita kuin maan lipussa. Valkoinen väri kuvaa Andeja, sininen taivasta ja punainen Chilen rajoja puolustaessa kaatuneita. Tähti symboloi edistystä ja kansalaishyveitä. Kilvenkannattajina on andienhirvi ja kondori. Kilven yläpuoliset kolme sulkaa kuvaavat nandua. Vaakunassa on espanjankielinen motto Por la razón o la fuerza, suomeksi "Sovinnolla tai pakolla", jota käytettiin Chilen itsenäisyyssodassa.
Nykyinen versio on peräisin vuodelta 1967, jolloin annettiin viimeisimmät määräykset koskien vaakunan standardointia.
Sandra Chick

| Mitalit> Maa:   Zimbabwe.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Zimbabwe.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Zimbabwe.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Zimbabwe> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 |  |  |
Alexandra ”Sandra” Chick (s. 2. kesäkuuta 1947 Burnham Market, Norfolk, Yhdistynyt kuningaskunta) on zimbabwelainen kilpauransa päättänyt maahockeypelaaja ja olympiavoittaja.
Chick pelasi Zimbabwen olympiakultaa voittaneessa naisten maajoukkueessa Moskovassa 1980, missä naisten maahockeyturnaus kuului ensimmäisen kerran olympiaohjelmaan. Hän pelasi jokaisessa viidessä ottelussa ja teki yhden maalin Itävaltaa vastaan. Zimbabwen joukkue kutsuttiin Moskovan boikoteista kärsineeseen olympiaturnaukseen vain viikkoja ennen olympialaisten alkua, ja pelaajat valittiin vain päiviä ennen avajaisia. Maa oli ennen samana vuonna tapahtunutta itsenäistymistään ollut suljettu olympialaisista rotusyrjintänsä vuoksi, tosin olympiajoukkueen jäsenet kuuluivat kaikki maan valkoihoiseen vähemmistöön. Maajoukkue pelasi ensimmäisen kerran kotimaansa ulkopuolella ja keinotekoisella alustalla. Moskovassa Zimbabwe ei hävinnyt otteluakaan voitettuaan vastustajistaan kolme ja pelattuaan kahdesti tasan.
Chickin kaksoissisko Sonia Robertson pelasi myös samassa Moskovan-olympiajoukkueessa.
Horisontaalinen geeninsiirto

Horisontaalisella geeninsiirrolla tarkoitetaan sitä, että solu ottaa ympäristöstään geneettistä materiaalia. Tällä ilmiöllä on merkittävä rooli bakteerien evoluutiossa. Ilmiö johtaa siihen, että evoluutio ei etene pelkästään sukulinjoissa muodostaen selkeän evoluutiopuun. Sen sijaan evoluutio etenee etenkin evoluutiopuun "juuressa", missä on ollut yksisoluisia eliöitä, ja on tapahtunut sekoittumista myös sukulinjojen ulkopuolelta.
Geenien hankintamekanismeja tunnetaan kolme kappaletta;
Transformaatio eli DNA:n ottaminen suoraan solun ulkopuolelta.
Konjugaatio eli DNA:n siirto bakteerilta toiselle ulokkeen avulla.
Transduktio eli geneettisen materiaalin siiryminen bakteriofagien välityksellä.