stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yoshihiko Noda
Tausta ja yksityiselämä

Nodan isä oli laskuvarjojääkäri Japanin itsepuolustusvoimissa ja perhe kasvoi melko vaatimattomissa oloissa Chiban prefektuurissa. Noda on opiskellut Wasedan yliopistossa politiikan ja talouden tiedekunnassa valmistuen vuonna 1980.
Vuodesta 1992 lähtien Noda on ollut naimisissa Hitomi Nodan kanssa. Parilla on kaksi lasta. Noda harrastaa judoa, josta hänellä on musta vyö. Lisäksi hän seuraa painia.
Poliittinen ura

Toisin kuin monet muut merkittävät japanilaiset poliitikot, Noda ei edusta mitään poliittista dynastiaa.
Noda on kuvaillut itseään ennemminkin luotettavana kuin karismaattisena ja tyylikkäänä poliitikkona: "minä olen tavallinen mies. Minulla ei ole valtavia taloudellisia resursseja [...] en ole tyylikäs eikä ulkonäköni ole myyntivalttini".
Poliittinen ura > Varhainen poliittinen ura

Ensimmäistä kertaa poliittiseen luottamustehtävään Noda valittiin vuonna 1987, kun hänet valittiin Chiban prefektuurin valtuustoon. Vuonna 1992 hän liittyi Nihon Shintō -nimiseen puolueeseen. Japanin alahuoneeseen Noda valittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1992. Noda menetti paikkansa vuonna 1996, mutta teki paluun alahuoneeseen vuoden 2000 vaaleissa ja tällä kertaa demokraattisen puolueen ehdokkaana.
Vuonna 2010 Noda nousi valtionvarainministeriksi.
Poliittinen ura > Pääministeri

Noda nimitettiin pääministeriksi elokuussa 2011, aiemmin hän toimi valtiovarainministerinä. Noda voitti kauppa- ja teollisuusministeri Banri Kaiedan äänestyksessä demokraattisen puolueen johtajasta. Noda sai ratkaisevassa äänestyksessä 215 ääntä, Kaiedan jäädessä 177 äänellä toiseksi. Puoluekokouksessa Noda piti vartin mittaisen puheen, jossa hän sanoi olevansa ennemminkin aasianmutakala kuin kultakala punaisessa viitassa.
Elokuussa 2011 Noda sai osakseen kritiikkiä, kun hän sanoi, että japanilaiset liittoutuneiden tuominneet sotarikolliset eivät olleet hänen mielestään rikollisia. Noda puolustautui sanomalla, että hänen kantansa noudattelee Japanin aikaisempien pääministerien kantaa.
Nodan pääministerikaudella Japani jatkoi pyrkimyksiään päästä eroon ydinenergiasta mm. kieltäytymällä rakentamasta uusia ydinvoimaloita. Pysähdyksissä olleita ydinvoimaloita käynnistettiin protesteista huolimata uudelleen, kun Japanissa oli akuutti tarve sähkölle Fukushiman ydinonnettomuuden jälkeen.
Vuoden 2012 parlamenttivaalien jälkeen Nodan johtama demokraattinen puolue kärsi tappion menettäen 75 % paikoistaan. Uudeksi pääministeriksi nousi liberaalidemokraattien Shinzō Abe.
Poliittinen ura > Pääministerikauden jälkeen

Elokuussa 2024 Noda johti japanilaisdelegaation vierailulle Taiwaniin, jossa hän tapasi maan presidentin Lai Ching-ten. Kuukautta myöhemmin Noda valittiin puoluensa puheenjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yoshihiko Noda Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani
Shigeru Ban

Shigeru Ban.
Kōben maanjäristyksen jälkeen pystytetty tilapäinen Takatorin katolinen kirkko jossa on Banille tyypillisiä paperirakenteita.
Shigeru Ban (jap. 坂茂, s. 5. elokuuta 1957 Tokio, Japani) on japanilainen arkkitehti. Hänen töitään on muun muassa nykytaiteen museo Centre Pompidou-Metz Ranskassa. Ban on tunnettu paperiin liittyvistä innovaatioistaan. Hän on käyttänyt esimerkiksi osittain kierrätetystä materiaalista valmistettuja kartonkiputkia maanjäristysten uhrien nopeaan ja tehokkaaseen asuttamiseen muun muassa Haitissa 2010 ja Japanin Sendaissa 2011. Ban sai Pritzker-palkinnon vuonna 2014.
Ura

Uransa alussa Ban piti esikuvinaan Mies van der Rohea ja Charles Hedjukia. Nykyisin Ban pitää esikuvanaan Alvar Aaltoa, jonka työhön hän tutustui Suomen-vierailullaan 1986. Hän oivalsi Aallon töiden yhteyden ympäristöön, mikä taas hänen aiemmilla esikuvillaan ei ollut keskeistä. Aalto puolestaan oli kiinnostunut japanilaisesta arkkitehtuurista.
Ban suunnitteli vuoden 2000 maailmannäyttelyn Expo 2000 Hanoveriin Japanin paviljonkia yhdessä saksalaisen arkkitehdin Frei Otton kanssa.
Palkinnot ja tunnustukset

Thomas Jefferson -mitali 2005
Pritzker-palkinto 2014
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Caverion

| Caverion Oyj |
| --- | --- |

 Caverion Suomen päätoimisto Vapaalassa.
Tunnuslause:  Building Performance
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: CAV1V
Markkina-arvo:  1 178,6 miljoonaa euroa (31.12.2023)
Perustettu:  30. kesäkuuta 2013 (11 vuotta sitten)
Toimitusjohtaja:  Jacob Götzsche
Puheenjohtaja:  Ville Tamminen
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Pohjois- ja Keski-Eurooppa
Toimiala:  Teollisuustuotteet ja palvelut, Liiketoiminnan tukipalvelut
Tuotteet:  Kiinteistötekniset palvelut, Teollisuuden palvelut
Liikevaihto:  yli 2,5 miljardia euroa (2023)
Henkilöstö:  ~ 15 000
Kotisivu:  www.caverion.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Caverion on suomalainen talotekniikkaan erikoistunut yhtiö ja entinen pörssiyhtiö. Konsernin liikevaihto vuonna 2023 oli yli 2,5 miljardia euroa.
Yhtiön tavoitteena on suunnitella, toteuttaa ja ylläpitää käyttäjäystävällisiä ja energiatehokkaita ratkaisuja rakennuksille, infrastruktuurille ja teollisuuslaitoksille. Caverionin palveluita käytetään muun muassa toimistoissa, liikekiinteistöissä, asunnoissa, julkisissa palvelurakennuksissa ja erilaisissa teollisuuslaitoksissa.
Historia > Osana YIT:tä

Nykyisen YIT Oyj:n ja siten myös Caverionin historian katsotaan alkaneen vuonna 1912, kun ruotsalainen konsultoiva insinööritoimisto Allmänna Ingeniörsbyrån (AIB) perusti silloisen Suomen suuriruhtinaskunnan alueelle Helsinkiin sivutoimipisteen. Suomalaiset liikemiehet jatkoivat toimintaa muodostamalla vuonna 1920 Ab Allmänna Ingeniörsbyrån - Yleinen Insinööritoimisto Oy:n. Yleinen Insinööritoimisto kasvoi Suomen johtavaksi vesihuoltolaitosten rakentajaksi ja rakensi vesilaitokset useimpiin Suomen kaupunkeihin.
1930-luvun lopulla toiminta laajeni vedenhankintajärjestelmiin metsäteollisuudelle, 1940-luvun lopulla vesijohtoputkien maahantuontiin ja kauppaan sekä 1950-luvun puolivälissä myös muille rakentamisen alueille. 1970-luvulla YIT alkoi tarjota rakennustekniikan ydinosaamisensa lisäksi kiinteistöjen huoltoa ja kunnossapitoa sekä teknistä osaamista. YIT laajensi toimintaa myös teräsrakenteiden ja teollisuuden putkistojen kunnossapitoon.
Historia > Itsenäisenä yhtiönä

Caverion syntyi kiinteistöteknisten ja teollisuuden palveluiden irtautuessa YIT-konsernista itsenäiseksi konsernikseen 30. kesäkuuta 2013. Kaupankäynti Caverionin osakkeella alkoi 1. heinäkuuta 2013 Helsingin pörssissä.
Sen jälkeisiä Caverionin yritysostoja ovat Sähkötaso Esitystekniikka Oy:n osto 2016, Enegian liiketoimintakauppa 2017 ja Jetitek Oy:n osto 2018. Maintpartnerin Suomen, Viron ja Puolan toimintojen ostot sekä Huurre Group Oy:n kylmäteknisten ratkaisujen liiketoiminnan hankinta 2019 ja samana vuonna Pelsu Pelastussuunnitelma Oy:n osto. Vuonna 2021 tapahtui Merius Oy:n älykkään suunnittelun liiketoimintojen osto. Vuonna 2022 Caverion osti Carrier Suomen kaupankylmäliiketoiminnan, Lukko Pron, Visi Oy:n, WT-Service Oy:n ja Wind Controllerin ja vuonna 2023 Kiwa Inspectan kiinteistöjen ja rakenteiden asiantuntijapalveluyksikön, St1 Lähienergian maalämpölaitosten asennus- ja projektinjohtoyksikön sekä TM Voima -yhtiöiden sähköasema- ja voimajohtoliiketoiminnan.
Pääomasijoittaja Bain Capital teki Caverionista loppuvuodesta 2022 julkisen ostotarjouksen yhdessä yhtiön silloisten pääomistajien, Antti Herlinin ja Ehrnroothin suvun kanssa. Ostotarjouksesta seurasi tarjouskilpailu, kun pääomasijoittaja Triton teki yhtiöstä kilpailevan tarjouksen. Tarjouskilpailu päättyi lopulta Tritonin voittoon ja Caverion vedettin pois pörssistä kesällä 2024.
Organisaatio

Huhtikuussa 2024 Caverion ja ruotsalainen Assemblin yhdistyivät Assemblin Caverion Groupina. Konsernissa yhteensä yli 15 000 työntekijää yhdeksässä maassa. Liikevaihto on yhteensä noin 2,5 miljardia euroa. Suomessa Assemblin Caverion Groupilla on noin 5 000 työntekijää.
Organisaatio > Hallinto

Caverionin hallitus
Mikael Aro (puheenjohtaja)
Hans Petter Hjellestad
Caverionin johtoryhmä
Jacob Götzsche (Toimitusjohtaja)
Elina Kaura (Lakiasiat & Compliance)
Pasi Päivärinta (Väliaikainen talousjohtaja)
Jaakko Wacklin (Liiketoimintajohtaja)
Manfred Simmet (Itävalta ja Saksa)
Carsten Sørensen (Tanska)
Ville Tamminen (Suomi ja Baltian maat)
Knut Gaaserud (Norja)
Uno Lundberg (Ruotsi)
Palvelut

Caverionin tavoitteena on suunnitella, toteuttaa ja ylläpitää käyttäjäystävällisiä ja energiatehokkaita ratkaisuja rakennuksille, infrastruktuurille ja teollisuuslaitoksille. Liiketoiminta jakautuu kahteen pääasialliseen palveluun: kiinteistöteknisiin palveluihin ja teollisuuden palveluihin.
Palvelut > Kiinteistötekniset palvelut

Caverionin tarjoamat kiinteistötekniset palvelut kattavat koko kiinteistön elinkaaren, niin kiinteistötekniikan suunnittelun ja asennuksen kuin myös niiden huollon ja kunnossapidon. Yhtiön tarjoamat teknologiat sisältävät kaikki kiinteistöjen talotekniset järjestelmät, joita ovat muun muassa lvis-järjestelmät, turvallisuus-, paloturvallisuus- ja tietoliikennejärjestelmät sekä niitä ohjaava automaatio.
Projektitoimitusten laajuus vaihtelee yksittäisen kiinteistöteknisen järjestelmän suunnittelusta tai asentamisesta aina kiinteistön kaiken teknologian kattaviin kokonaistoimituksiin.
Huolto- ja kunnossapitoliiketoiminta koostuu olosuhteisiin perustuvasta kunnossapidosta, suunnitellusta määräaikaiskunnossapidosta tai yksittäisistä huoltotoimenpiteistä.  Elinkaarimallissa Caverion voi vastata kiinteistötekniikan suunnittelun ja toteutuksen lisäksi myös kohteen käytönaikaisesta ylläpidosta ja palveluista jopa 20 vuoden ajan.
Caverion tarjoaa myös kiinteistövalvomopalveluja sekä kiinteistöteknisten järjestelmien ympärivuorokautista etävalvontaa. Tällä hetkellä yli tuhat kiinteistöä Suomessa on liitetty Caverionin ympärivuorokautiseen etävalvontaan.
Palvelut > Teollisuuden palvelut

Caverion tarjoaa teollisuuden palveluita pääasiassa Suomessa ja Ruotsissa sekä erilaisia vientiprojekteja ja esivalmisteita teollisuuden investointeihin myös maailmanlaajuisesti. Palveluihin kuuluvat teknisten järjestelmien ja prosessien projektitoimitukset teollisuudelle, teollisuuden huolto ja kunnossapito sekä modernisointiprojektit. Palveluketju kattaa suunnittelun, materiaalitoimitukset, esivalmistuksen omilla konepajoilla, asennuksen sekä huollon ja kunnossapidon.
Teollisuuden palveluiden huolto- ja kunnossapitopalvelujen laajuus vaihtelee yksittäisestä toimeksiannosta aina kokonaisvaltaiseen tuotantoprosessin ylläpitoon.
Aiheesta muualla

Caverion
YIT halkeaa kahtia - uuden pörssiyhtiön nimeksi Caverion Talouselämä. 5.2.2013.
Via Aemilia

| Via Aemilia |
| --- | --- |
 Via Aemilian sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Pituus:  n. 263 km
Alkupiste:  Ariminum
Reitti:  Caesena – Bononia – Parma
Päätepiste:  Placentia (n. 263 km)
Muodostettu:  187 eaa.
Via Aemilia (lat.; m.kreik. Αἰμιλία ὁδός, Aimilia hodos) oli roomalainen tie, joka kulki Aemiliassa Italian pohjoisosassa. Se johti Ariminumista Adrianmeren rannalta Placentiaan Padus-joen varrelle. Se valmistui vuonna 187 eaa.
Historia

Via Aemilia oli yksi tärkeimpiä roomalaisia valtateitä, ja ensimmäinen, joka rakennettiin Pohjois-Italiaan. Sen rakentamisajankohta tulee selvästi ilmi Liviukselta: hän kertoo, että vuoden 187 eaa. konsuli Marcus Aemilius Lepidus rakensi liguurit voitettuaan tien, joka yhdisti Placentian Ariminumiin, jotta se yhtyisi siellä aiemmin rakennettuun Via Flaminiaan, joka johti Roomaan.
Strabon esittää erilaisen näkemyksen, ja sanoo, että Via Aemilia olisi rakennettu alun perin vain Ariminumista Bononiaan. Tämän jälkeen se olisi kiertänyt Venetian rannikon suot ja jatkanut Aquileiaan. Todennäköisemmin mainittu osuus rakennettiin kuitenkin vasta paljon myöhemmin, ja Livius on oikeammassa sanoessaan, että alkuperäinen Via Aemilia, ja ainoa osuus josta yleensä käytettiin tätä nimeä, oli osuus Ariminumista Placentiaan.
Via Aemiliasta tuli merkittävä väylä roomalaisen sivistyksen levittämisessä Gallia cisalpinaan. Sen merkitys oli niin suuri, että koko Apenniinien ja Padus-joen välinen alue, Augustuksen aluejaon Regio VIII ja maantieteilijöiden Gallia cispadana, alettiin ajan kuluessa tuntea nimellä Aemilia. Ei ole tarkkaa tietoa siitä, milloin tämä tapahtui, mutta nimi oli epäilemättä yleisessä käytössä jo paljon ennen kuin siitä tuli alueen virallinen nimi. Nimitys esiintyy usein jo Martialiksella ensimmäisellä vuosisadalla. Myöhemmin alueesta tuli osa Aemilia et Ligurian provinssia, ja vielä myöhemmin oma Aemilian provinssinsa. Edelleen nykyinen Emilian alueen nimi palautuu siihen.
Antiikin lähteistä ei käy ilmi, milloin Via Aemiliaa jatkettiin tiellä, joka johti Placentiasta Mediolanumiin. Se on kuitenkin mitä ilmeisimmin tapahtunut pian sen jälkeen, kun Rooma valloitti koko Gallia transpadanan. Ei ole myöskään tietoa siitä, luettiinko kyseinen tie tai muut Mediolanumista eteenpäin jatkaneet tiet yleisessä kielenkäytössä koskaan nimen Via Aemilia alle. Koska Strabon kuitenkin käytti nimeä Via Aemilia myös tiestä, joka johti Pataviumista Aquileiaan, alla on samalla esitetty kaikki Pohjois-Italian roomalaiset tiet Via Aemilian jatkeina.
Via Aemilian paikalla kulkee edelleen nykyinen tie. Sen pohjois- ja eteläpuolella kulkee samansuuntaisesti nykyisiä suurempia valtateitä.
Reitti > Pääreitti

Via Aemilia sai alkunsa Ariminumista (nyk. Rimini) Adrianmeren rannalta, josta se jatkoi Roomasta tullutta Via Flaminiaa. Tie kulki muun muassa Caesenan, Bononian ja Parman kautta Placentiaan (nyk. Piacenza) Padus (nyk. Po) -joen varrelle. Placentiassa Via Aemilia yhdistyi Via Aemilia Scauriin, Via Postumiaan ja Via Julia Augustaan.
Via Aemilia kulki tasangolla koko matkaltaan lähes viivasuoraan, ja lähes kaikki Aemilian alueen merkittävimmät kaupungit sijaitsivat sen varrella kuin nauhana. Tien pituus oli 178 roomalaista mailia eli noin 263 kilometriä.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Ariminum | Rimini |  |  |
| Compitum ad confluentes | Savignano sul Rubicone | 12 | 17,7 |
| Caesena | Cesena | 8 | 11,8 |
| Forum Popilii | Forlimpopoli | 7 | 10,4 |
| Forum Livii | Forlì | 7 | 10,4 |
| Faventia | Faenza | 10 | 14,8 |
| Forum Cornelii | Imola | 10 | 14,8 |
| Claterna | Quaderna | 14 | 20,7 |
| Bononia | Bologna | 10 | 14,8 |
| Forum Gallorum | Castelfranco Emilia | 17 | 25,1 |
| Mutina | Modena | 8 | 11,8 |
| Regium Lepidum | Reggio Emilia | 17 | 25,1 |
| Tannetum | Taneto | 11 | 16,3 |
| Parma | Parma | 7 | 10,4 |
| Fidentia | Fidenza | 15 | 22,2 |
| Florentia | Firenzuola | 10 | 14,8 |
| Placentia | Piacenza | 15 | 22,2 |
Reitti > Jatkot ja haaraumat > Placentiasta Mediolanumin

| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Placentia | Piacenza |  |  |
| Ad rotas | Ospedaletto Lodigiano | 11 | 16,3 |
| Tres tabernae | Pieve Fissiraga | 5 | 7,4 |
| Laus Pompeia | Lodi Vecchio | 8 | 11,8 |
| Ad IX (Ad nonum) | Melegnano | 7 | 10,4 |
| Mediolanum | Milano | 7 (9?) | 10,4 (13,3?) |
Reitti > Jatkot ja haaraumat > Mediolanumista Augusta Praetoriaan

| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Mediolanum | Milano |  |  |
| Novaria | Novara | 33 | 48,8 |
| Vercellae | Vercelli | 16 | 23,7 |
| Eporedia | Ivrea | 33 | 48,8 |
| Vitricium | Verrès | 21 | 31,1 |
| Augusta Praetoria | Aosta | 25 | 37,0 |
Oli myös toinen, etelämpää kiertänyt tie Mediolanumista Vercellaehen, jossa se yhtyi edelliseen:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Mediolanum | Milano |  |  |
| Ticinum | Pavia | 22 | 32,5 |
| Laumellum | Lomello | 22 | 32,5 |
| Vercellae | Vercelli | 26 | 38,5 |
Reitti > Jatkot ja haaraumat > Mediolanumista Aquileiaan

| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Mediolanum | Milano |  |  |
| Argentea | Gorgonzola | 10 | 14,8 |
| Pons Aureoli | Canonica d'Adda | 10 | 14,8 |
| Bergamum | Bergamo | 13 | 19,2 |
| Brixia | Brescia | 38 (32) | 56,2 (47,3) |
| Sirmio | Sirmione | 22 | 32,5 |
| Verona | Verona | 22 | 32,5 |
| Vicetia | Vicenza | 33 | 48,8 |
| Patavium | Padova | 27 (22) | 39,9 (32,5) |
| Altinum | Altino | 33 | 48,8 |
| Julia Concordia | Concordia | 31 | 45,8 |
| Aquileia | Aquileia | 31 | 45,8 |
Reitti > Jatkot ja haaraumat > Bononiasta tai Mutinasta Aquileiaan

Tämä on tie, jonka Strabon esittää suoraan Via Aemilian jatkeeksi. Hän ei kuitenkaan ilmeisesti tarkoittanut sanoa, että se olisi haarautunut Via Aemiliasta juuri Bononiassa; ainakin ainoa itinerariumeissa mainittu vastaava tie haarautuu Via Aemilian pääreitistä Mutinassa. Sen reitti on:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Mutina | Modena |  |  |
| Vicus Serninus | Crevalcore | 23 | 34,0 |
| Vicus Varianus | Vigarano Mainarda | 20 | 29,6 |
| Anneianum | Trecenta | 17 | 25,1 |
| Ateste | Este | 20 | 29,6 |
| Patavium | Padova | 25 | 37,0 |
Pataviumista tie jatkoi Aquileiaan samaa reittiä kuin edellinen tie.
Reitti > Jatkot ja haaraumat > Placentiasta Dertonaan

| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Placentia | Piacenza |  |  |
| Comelimagus | Broni | 25 | 37,0 |
| Iria | Voghera | 16 | 23,7 |
| Dertona | Tortona | 10 | 14,8 |
Dertonassa tie yhdistyi Via Aemilia Scauriin, joka kulki Apenniinien yli Vada Sabatiaan.
Reitti > Jatkot ja haaraumat > Placentiasta Ticinumiin

Tie Placentiasta Ticinumiin jatkui edelleen Augusta Taurinorumiin ja Kottisille Alpeille. Näin se oli yksi pääteistä, joka johti Italiasta Gallia transalpinaan.
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Placentia | Piacenza |  |  |
| Ticinum | Pavia | 27 | 39,9 |
| Durriae | Dorno | 12 | 17,7 |
| Laumellum | Lomello | 9 | 13,3 |
| Cuttiae (Ad Cottias) | Cozzo | 12 | 17,7 |
| Carbantia (Ad medias) | Villanova Monferrato | 13 | 19,2 |
| Rigomagus | Trino | 10 | 14,8 |
| Cestae (Ceste) | Crescentino | 8 | 11,8 |
| Quadrata | Verolengo | 11 | 16,3 |
| Ad X (Ad decimum) | Brandizzo | 12 | 17,7 |
| Augusta Taurinorum | Torino | 10 | 14,8 |
| Ad fines | Avigliana | 16 | 23,7 |
| Ad XII (Ad duodecimum) | San Didero | 12 | 17,7 |
| Segusio | Susa | 12 | 17,7 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Aemilia Wikimedia Commonsissa
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa: Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa: Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla: (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Aemilian paikalla kulkevaa nykyistä tietä lähellä Imolaa.
Via Aemilian viivasuora linjaus erottuu edelleen Bolognan kaupunkikuvassa.
Via Aemilian reitti.
Markku Markkula

Markku Markkula, 2019
Markku Antero Markkula (s. 15. heinäkuuta 1950 Kolari) on suomalainen poliitikko ja Euroopan alueiden komitean ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1995–2003.
Markkula on koulutukseltaan tuotantotalouden diplomi-insinööri, joksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1979. Hän työskenteli vuodet 1972–1976 opintosihteerinä ja opintoneuvojana Teknillisessä korkeakoulussa ja vuodet 1979–1984 Suomen Teknillisen Seuran (STS) koulutussihteerinä ennen valintaansa Teknillisen korkeakoulun koulutuskeskus Dipolin johtajaksi vuonna 1984. Vaaleissa 1995 hän nousi eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä viimeisenä seitsemästä valitusta kokoomusedustajasta. Hän sai 4 209 ääntä. Hänet valittiin jatkokaudelle vaaleissa 1999, joissa hän sai 6 721 ääntä. Eduskunnassa ollessaan hän toimi varsinaisena jäsenenä sivistysvaliokunnassa ja tulevaisuusvaliokunnassa ja oli myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsen. Markkula putosi eduskunnasta vuoden 2003 vaaleissa, minkä jälkeen hän palasi TKK Dipolin johtajaksi. Aalto-yliopiston aloitettua hän toimi  yliopiston johdon neuvonantajana (nimikkeenään Advisor to the Aalto Presidents), mitä ennen hän työskenteli Aalto-yliopiston muutostiimissä.
Ennen kansanedustajuuttaan Markkula oli hankkinut poliittista kokemusta Espoon kaupunginvaltuustosta, jonka jäsen hän on ollut vuodesta 1981. Vuosina 1990–1992 ja loppuvuonna 2010 hän toimi kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Espoon kaupunkisuunnittelulautakunnan puheenjohtaja hän on ollut vuodesta 2004. Kokoomuksen sisällä hän on toiminut vuodet 1976–1977 ja vuodet 1989–1995 puoluehallituksen jäsenenä, vuodet 1984–1988 puolueen Espoon aluejärjestön puheenjohtajana ja vuodet 1990–1994 Uudenmaan Kokoomuksen puheenjohtajana. Opiskeluaikanaan hän oli Kokoomuksen opiskelijaliitto Tuhatkunnan varapuheenjohtaja vuonna 1975 ja puheenjohtaja vuonna 1976 sekä Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan varapuheenjohtaja vuonna 1974 ja puheenjohtaja vuonna 1975. Markkula valittiin Euroopan alueiden komitean (AK) puheenjohtajaksi helmikuussa 2015. Toimittuaan puheenjohtajana kaksi ja puoli vuotta, Markkula siirtyi alueiden komitean ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi heinäkuussa 2017.
Markkula on toiminut myös muun muassa Tekniikan Akateemisten Liitto TEK:n, TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskuksen ja Suomen Vapaa-ajankalastajien Keskusjärjestön (SVK) puheenjohtajana sekä Alueiden komitean Suomen valtuuskunnan jäsenenä.
Markkula on julkaissut muutamia kirjoja. Vuonna 1997 ilmestyi kirja Elinikäisen oppimisen hyvät käytännöt – intohimo oppia, jonka hän teki Riitta Suurlan kanssa, vuonna 1998 niin ikään Suurlan kanssa tehty Vaikuttavat tulokset – opas kansainvälisten koulutusprojektien tulosten levityksestä ja vuonna 2002 Suurlan ja Olli Mustajärven kanssa kirjoitettu Developing and Implementing Knowledge Management in the Parliament of Finland. Vuosina 1998 ja 1999 ilmestyivät myös kahden ensiksi mainitun kirjan englanninnokset.
Markkula on ollut naimisissa vuodesta 1972. Hänellä on vaimonsa kanssa kolme lasta, yksi poika ja kaksi tytärtä. Sotilasarvoltaan hän on reservin luutnantti.