stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leslie Mann
Yksityiselämä

Mann on naimisissa käsikirjoittaja ja ohjaaja Judd Apatowin kanssa. Paris­kunnan lapset Maude Apatow ja Iris Apatow ovat myös näyttelijöitä.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Sähköputkimies | Robin |
| 1996 | Se ainoa oikea | — |
| 1997 | Viidakon Ykä | Ursula Stan­hope |
| 1999 | Big Daddy | — |
| 2002 | Harvardin varkaat (Stealing Harvard) | — |
| 2005 | 40 v. ja neitsyt | — |
| 2007 | Drillbit Taylor | — |
| 2007 | Paksuna | Debbie |
| 2009 | 17 Again | Scarlett O'Donnell aikuisena |
| 2009 | Funny People | — |
| 2009 | I Love You Phillip Morris | — |
| 2011 | The Change-Up | Jamie Lock­wood |
| 2011 | Rio | Linda (ääni) |
| 2013 | The Bling Ring | — |
| 2014 | Rio 2 | Linda (ääni) |
| 2014 | Herra Peabody & Sherman | Patty Peterson (ääni) |
| 2014 | Se toinen nainen | Kate King |
| 2015 | Loma (Vacation) | Audrey Crandall |
| 2016 | How to Be Single | Meg |
| 2019 | Motherless Brooklyn | — |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leslie Mann Wikimedia Commonsissa
Gurdain Rayatt

Gurdain Rayatt on brittiläinen tablansoittaja. Hänen tyylissään kuuluvat Punjabin, Benaresin ja Farrukhabadin koulukuntien vaikutteet.
Rayatt syntyi Isossa-Britanniassa ja opiskeli aluksi isänsä ja isoisänsä johdolla. Hän jatkoi opintojaan Shankar Ghoshin sekä tämän pojan Bickram Ghoshin johdolla ja muutti oppimistarkoituksessa vuodeksi Kalkuttaan. Hänellä on kandidaatin arvot englannin kielessä ja musiikissa. Rayatt on tehnyt usein esiintymisiä BBC:lla.
Rayatt on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Ustad Shahid Parvezin, Anoushka Shankarin, Ustad Amjad Ali Khanin, Anupama Bhagwatin, Purbayan Chatterjeen, Roopa Panesarin, Kala Ramnathin, Soumik Dattan, Bernhard Schimpelsbergerin, Giuliano Modarellin, Al Macsweenin ja Jesse Bannisterin kanssa. Hän on myös soittanut UK Philharmonia Orchestran sekä fuusioyhtyeiden, kuten Kefayan ja Michael Messerin Mitran kanssa. Hän on soittanut useilla levyillä. Festivaaleja, joilla hän on esiintynyt, ovat olleet WOMAD (Britannia), Saptak (Intia), Harivallabh (Intia) ja Darbar (Britannia).
Rayattin on opettanut tablansoittoa Lontoossa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Hawk (täsmennyssivu)

Hawk voi viitata seuraaviin:
BAE Systems Hawk, suihkuharjoitushävittäjä
Curtiss P-36 Hawk, hävittäjälentokone
MIM-23 Hawk, ilmatorjuntaohjus
HMS Hawk, useita laivoja
USS Hawk, useita laivoja
Sukunimenä

Olliver Hawk, oik. Olavi Hakasalo (1930–1988), suomalainen hypnotisoija
Tony Hawk (s. 1968), yhdysvaltalainen rullalautailija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hawk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Adventure (1904)

| HMS Adventure |
| --- | --- |
 HMS Adventure

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth, Elswick
Kölinlasku:  7. tammikuuta 1904
Laskettu vesille:  8. syyskuuta 1904
Palveluskäyttöön:  lokakuu 1905
Poistui palveluskäytöstä:  12. elokuuta 1919
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 3. maaliskuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  2640 t
Pituus:  120,4 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,66 m
Syväys:  3,73 m
Koneteho:  16 600 ihp
Nopeus:  25 solmua (46 km/h)
Miehistöä:  268
Aseistus
Aseistus:  10 × QF 12 naulan tykkiä 8 × QF 3 naulan tykkiä 2 × 18" (460 mm) torpedoputkea
HMS Adventure oli Britannian kuninkaallisen laivaston Adventure-luokan tiedusteluristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Luokan aluksissa oli muista tiedusteluristeilijöitä poiketen neljä eikä kolme savuhormia sekä klipperikeula. Luokan alukset poistettiin 1912 hävittäjälaivueiden johtoalusten paikalta, kun Acorn-luokan hävittäjät osoittautuivat niitä nopeammiksi.
Palvelus

Huhtikuussa 1907 alus törmäsi Sussexin rannikolla kalastusalukseen, joka upposi. Alus palveli 1. torpedovenehävittäjälaivueen johtoaluksena ja se modernisoitiin Chathamin telakalla kesäkuussa 1910, mistä se palasi palvelukseen lokakuussa 1911 Devonportissa.
Palattuaan palvelukseen alus määrättiin Devonportiin 2. hävittäjälaivueen johtoalukseksi, mistä tehtävästä se siirrettiin elokuussa 1912 Devonportin telakalle modernisoitavaksi. Telakalta vapauduttuaan se liittyi vuoden 1913 vuotuisiin sotaharjoituksiin 3. kevyt risteilijälaivueeseen. Alus liitettiin heinäkuussa 1913 Doveriin sijoitettuun 6. hävittäjälaivueeseen. Toukokuussa 1915 se liitettiin Humberiin sijoitettuun 6. kevyt risteilijälaivueeseen, jonka tehtävänä oli valvoa Saksan ilmavoimien Zeppeliinien iskuja Britteinsaarten itärannikolle. Heinäkuussa alus siirrettiin Queenstowniin, jossa se oli aina marraskuuhun 1917.
Adventure suojasi sodan viimeiset kuukaudet Gibraltarin saattueita, jonka jälkeen se siirrettiin Välimerelle ja edelleen Egeanmerelle 1919. Alus palasi Imminghamiin, jossa se poistettiin palveluksesta 12. elokuuta. Tammikuussa 1920 alus törmäsi Humberissa jälleen troolariin. Alus myytiin romutettavaksi 3. tammikuuta 1920 ja HMS Skirmisher hinasi aluksen Morecambeen.
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2013

Vuoden 2013 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Serbiassa 6.–22. joulukuuta. Kisakaupunkeina toimivat Belgrad, Zrenjanin, Niš ja Novi Sad. Kisoihin osallistui 24 maata. Mestaruuden voitti Brasilia, josta näin tuli ensimmäinen amerikkalainen käsipallon maailmanmestari molemmat sukupuolet mukaan lukien. Hopeaa saavutti Serbia ja pronssille sijoittui Tanska. Loppuottelussa oli paikalla 19 467 katsojaa.
Lohkojako

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lohko A  Alankomaat   Dominikaaninen tasavalta   Etelä-Korea   Kongon demokraattinen tasavalta   Montenegro   Ranska  |  Lohko B  Algeria   Brasilia   Japani   Kiina   Serbia   Tanska  |  Lohko C  Angola   Argentiina   Espanja   Norja   Paraguay   Puola  |  Lohko D  Australia   Romania   Saksa   Tšekki   Tunisia   Unkari  |
Ottelut > Alkulohkot > Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ranska | 5 | 5 | 0 | 0 | 125 | 80 | 45 | 10 |
|  Montenegro | 5 | 4 | 0 | 1 | 135 | 92 | 43 | 8 |
|  Etelä-Korea | 5 | 3 | 0 | 2 | 158 | 117 | 41 | 6 |
|  Alankomaat | 5 | 2 | 0 | 3 | 147 | 121 | 26 | 4 |
|  Kongon demokraattinen tasavalta | 5 | 1 | 0 | 4 | 86 | 155 | -69 | 2 |
|  Dominikaaninen tasavalta | 5 | 0 | 0 | 5 | 92 | 178 | -86 | 0 |
Ottelut > Alkulohkot > Lohko B

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Brasilia | 5 | 5 | 0 | 0 | 142 | 102 | 40 | 10 |
|  Serbia | 5 | 4 | 0 | 1 | 140 | 105 | 35 | 8 |
|  Tanska | 5 | 3 | 0 | 2 | 151 | 112 | 39 | 6 |
|  Japani | 5 | 2 | 0 | 3 | 136 | 131 | 5 | 4 |
|  Kiina | 5 | 1 | 0 | 4 | 114 | 168 | -54 | 2 |
|  Algeria | 5 | 0 | 0 | 5 | 102 | 167 | -65 | 0 |
Ottelut > Alkulohkot > Lohko C

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Norja | 5 | 5 | 0 | 0 | 142 | 90 | 52 | 10 |
|  Espanja | 5 | 4 | 0 | 1 | 130 | 91 | 39 | 8 |
|  Puola | 5 | 3 | 0 | 2 | 141 | 95 | 46 | 6 |
|  Angola | 5 | 2 | 0 | 3 | 135 | 123 | 12 | 4 |
|  Argentiina | 5 | 1 | 0 | 4 | 102 | 141 | -39 | 2 |
|  Paraguay | 5 | 0 | 0 | 5 | 55 | 165 | -110 | 0 |
Ottelut > Alkulohkot > Lohko D

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Saksa | 5 | 5 | 0 | 0 | 152 | 116 | 36 | 10 |
|  Romania | 5 | 4 | 0 | 1 | 132 | 96 | 36 | 8 |
|  Unkari | 5 | 3 | 0 | 2 | 143 | 114 | 29 | 6 |
|  Tšekki | 5 | 2 | 0 | 3 | 144 | 135 | 9 | 4 |
|  Tunisia | 5 | 1 | 0 | 4 | 109 | 122 | -13 | 2 |
|  Australia | 5 | 0 | 0 | 5 | 68 | 165 | -97 | 0 |
Lelumuseo

Tarton lelumuseo.
Lelumuseo on museo, joka esittelee leikkikalujen, pelien tai nukkejen historiaa. Suomen lelumuseot ovat säätiöiden tai yksityisten henkilöiden omistamia ja ylläpitämiä.
Suomalaisia lelu- ja nukkemuseoita

Annin nukketalo, Reisjärvi
Ilomantsin Nukke- ja nalletalo, Ilomantsi
Lelumuseo Hevosenkenkä, näyttelykeskus WeeGee, Espoo (entinen Linnanmäen lelumuseo)
Lelumuseo Lelulaatikko, Mänttä
Nallekarhumuseo, Hyvinkää (perustettu 2000, lopetettu 2011)
Nukke- ja lelumuseo Suruton, Savonlinna
Nukkemuseo, museokeskus Vapriikki, Tampere (perustettu 1966, toiminut aiemmin Haiharan kartanossa ja Hatanpään kartanossa)
Porvoon nukke- ja lelumuseo, Porvoo
Suomenlinnan lelumuseo, Helsinki (perustettu 1985)
Lelu- ja nukkemuseoita maailmalla

Leksaksmuseet, Vadstenan lelumuseo, Ruotsi
Museo Casa de Muñecas, Malaga, Espanja
Muzeum Zabawek, Kielce, Puola
Tarton leikkikalumuseo, Viro
Pollock's Toy Museum, Lontoo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomenlinnan Lelumuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Tervetuloa Suomenlinnan Lelumuseoon!  Suomenlinnan Lelumuseo . Viitattu 29.6.2020.
Porvoon nukke- ja lelumuseo / Tuulan-Aitta Porvoon nukke- ja lelumuseo. Viitattu 29.6.2020.
Muzeum Zabawek i Zabawy w Kielcach Co zobaczyć. Viitattu 29.6.2020. (puolaksi)
Hang Seng -indeksi

| Hang Seng -indeksi |
| --- | --- |

Perustettu:  24. marraskuuta 1969
Ylläpitäjä:  Hang Seng Indexes Company
Pörssi(t):  Hongkongin pörssi
Symboli:  HSI
Osat:  73
Taso:  Large cap
Liittyvät:   NIFTY Next 50  NIFTY 500 
ISIN:  HK0000004322
Reuters:  ^HSI
Bloomberg:  HSI:IND
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hang Seng -indeksi (HSI; kiin.: 恒生指數; Jyutping: Hang4 sang1 zi2 sou3, engl. Hang Seng Index) on Hongkongin pörssin tunnetuin osakeindeksi. Indeksin kehitti hongkongilaisessa Hang Seng Bankissa toiminut pankkiiri Stanley Kwan esimiestensä toimeksiannosta. Hang Seng -indeksi esiteltiin 24. marraskuuta 1969.
Indeksissä on nykyisin edustettuna 50 yhtiön osake. Nämä osakkeet edustavat suuruusluokkaa 55-60 prosenttia kaikkien Hongkongin pörssissä noteerattujen osakkeiden yhteisarvosta. HSI-indeksistä vastaa Hang Seng Bankin tytäryhtiö Hang Seng Indexes Company Limited. Suomessa esimerkiksi Yleisradio julkaisee tekstitv:ssä Hang Seng -indeksin arvon.
Hawes

Kuva Hawesin pääkadulta.
Hawes on pikkukaupunki Englannissa Yorkshire Dalesin alueella. Siellä on noin 1 200 asukasta. Kaupungin keskustassa on säilynyt harmaiden kivitalojen maisema, joka näkyi James Herriotin elämästä kertovassa televisiosarjassa Kaikenkarvaiset ystäväni.
Kaupunki on Yorkishire Dalesin kansallispuistossa käyvien turistien tukikohta, ja sijaitsee Penniinien yli kulkevan vaellusreitin varrella.
Lisäksi siellä valmistetaan köysiä ja kuuluisaa Wensleydale-juustoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hawes Wikimedia Commonsissa
Hangar 18

| ”Hangar 18” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Rust in Peace
 Julkaistu: 1990
 Tuottaja(t): Dave Mustaine & Mike Clink
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 05.13
 Levy-yhtiö: Capitol, Combat
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 29.
Megadethin muut singlet
| ”Holy Wars... The Punishment Due” 1990 | ”Hangar 18” 1990 | ”Symphony of Destruction” 1992 |
Hangar 18 on vuonna 1990 julkaistu Megadethin kappale levyltä Rust in Peace.
Kappale kertoo salaliitosta Area 51:ssä sijaitsevasta halli numero 18:sta. Kappaleen on sanoittanut ja säveltänyt Dave Mustaine. Mustaine sai kappaleen idean samannimisestä elokuvasta. Kappaleen d-mollissa etenevä sointukierto muistuttaa paikoitellen Metallican ”The Call of Ktulua”, joka onkin osittain Mustainen säveltämä kappale. Mustaine ei itse tosin halunnut omia tuotoksiaan käytettävän Metallican levyillä sen jälkeen, kun Mustaine erotettiin Metallicasta[lähde? ].
”Hangar 18” on julkaistu toisena singlenä levyltä Rust in Peace. Singlen kannen on toteuttanut Megadethin kanssa pitkäikäistä työtä tehnyt Ed Repka. Kappale on myös mukana pelissä Guitar Hero 2. ”Hangar 18” on yksi Megadethin tunnetuimmista kappaleista, ja se on päässyt monelle yhtyeen kokoelma-albumille.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Kappaleet

Hangar 18 – 3.18 (Radio Version)
Hangar 18 – 5.13 (säv. Album Version)
The Conjuring – 5.06 (säv. Live Version)
Hook in Mouth – 4.30 (Live Version)
Special Message for Japanese Fans – 4.40
Kokoonpano

Dave Mustaine – kitarat, laulu
Marty Friedman – kitarat
David Ellefson – basso
Nick Menza – rummut
Hangalassin ulus

Kalliomuodostuma "Lenan pylväät" (Lenskije stolby) Lenan rannalla Lenan pylväiden kansallispuistossa.
Hangalassin ulus  (ven. Хангаласский улус, Hangalasski ulus, jak. Хаҥалас улууһа, Ĥaŋalas uluuha) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä tasavallan pääkaupungin Jakutskin eteläpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Gornyin ulusiin ja Jakutskin kaupunkipiirikuntaan, koillisessa Megino-Kangalassin ulusiin sekä etelässä Amgan, Aldanin ja Oljokminskin uluseihin (piireihin). Hangalassin ulusin pinta-ala on 24 700 km². Tärkeitä elinkeinoja ovat nautakarjan ja hevosten kasvatus.
Vuosina 1937-1992 piirin nimi oli Ordžonikidzen ulus, Sergo Ordžonikidzen mukaan.
Kunnan eteläosassa Lenan varrella sijaitsee nykyisin Lenan pylväiden kansallispuisto.
Kuntajako

Piirissä on 18 paikallishallinnollista yksikköä (kuntaa): kaksi kaupunkikuntaa ja 16 maalaiskuntaa (nasleg). Piirin hallinnollinen keskus on Pokrovskin kaupunki.
Kunnat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pokrovsk  Mohsogolloh  Malžagar 1  Malžagar 2  Malžagar 3  Malžagar 4 |  Bestjah  Katšikatsy  Nömügü  Isit  Ikkis Djönnög  Bastaky Djönnög |  Oktjomtsy  Djer  Sinsk  Tehtjur  Tit Ary  Tumul |
Asukasluvun kehitys
35 094 (1989)
25 109 (2002)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hangalassin ulusin sivut Sahan tasavallan portaalissa
Piirin kartta
Sahan piirijako
Kaupunkipiirikunnat: Jakutsk | Žatai
Piirit ja ulusit: Abyi | Aldan | Allaiha |  Amga | Anabarin kansallinen | Bulun | Bytantain evenien kansallinen  | Gornyi | Hangalass | Kobjai | Megino-Kangalass | Lensk | Mirnyi | Moma | Nam | Nerjungri | Nižnekolymsk | Njurba | Oimjakon | Olenjokin kansallinen  | Oljokminsk  | Srednekolymsk  | Suntar | Tatta | Tompo | Tšuraptša | Ust-Aldan | Ust-Jansk | Ust-Maja | Verhnekolymsk  | Verhneviljuisk  | Verhojansk | Viljuisk  | Žiganskin kansallinen
Gureumi geurin dalbit

| Gureumi geurin dalbit> 구르미 그린 달빛 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  70 min
Pääosissa:   Park Bo-gum  Kim Yoo-jung  Jinyoung  Chae Soo-bin  Kwak Dong-yeon 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   KBS2
Esitetty:  22. elokuuta 2016 – 18. lokakuuta 2016
Jaksoja:  18
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  KBS Media Love in the Moonlight SPC
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Gureumi geurin dalbit (kor. 구르미 그린 달빛, engl. Love in the Moonlight) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Bo-gum, Kim Yoo-jung, Jinyoung, Chae Soo-bin ja Kwak Dong-yeon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Park Bo-gum  | … |  Yi Yeong   |
|  Kim Yoo-jung  | … |  Hong Ra-on   |
|  Jinyoung  | … |  Kim Yoon-sung   |
|  Chae Soo-bin  | … |  Jo Ha-yeon   |
|  Kwak Dong-yeon  | … |  Kim Byung-yeon   |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Lauttakylän lukio

| Lauttakylän lukio |
| --- | --- |

Sijainti:  Lauttakylänkatu 22 32700 Huittinen
Tyyppi:  Lukio
Perustettu:  1909
Rehtori:  Timo Mäkinen
Luokat:  1–4 (lukio)
Oppilaita:  186 (2021)
Verkkosivut
Lauttakylän lukio on Huittisissa sijaitseva toisen asteen oppilaitos. Koulu aloitti toimintansa vuonna 1909 kotikouluna. Sen pohjalta perustettiin Lauttakylän yhteiskoulu vuonna 1920, joka sai toimiluvan vuonna 1921. Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat keväällä 1949. Vuonna 1973 yhteiskoulun toiminta päättyi ja koulusta tuli Lauttakylän lukio. Pellonpuiston peruskoulu käyttää myös lukion tiloja, kuten liikuntasalia. Vuonna 2018 lukiossa opiskeli 195 lukiolaista. Rehtorina on toiminut vuodesta 2006 lähtien Timo Mäkinen. Lukiossa toimii myös aikuislinja.
Rehtorit

Koulun rehtoreina ovat toimineet:
| --- | --- |
 1909–1913 Ida Virtanen  1913–1917 Hilja Tikka  1917–1922 K. A. Kuitti  1922–1925 Lyyli Konsti  1925–1928 V. A. Haila  1928–1930 Harald Högström  1930–1932 Eero Karjalainen  1932–1938 Yrjö Syvälahti :  1938–1945 Toivo Vahervuo  1945–1950 Erkki Nuutinen  1950–1973 Olavi Ilola  1973–1997 Raimo Alppiranta  1997–1998 Ari Huovinen  1998–2005 Erkki Yli-Olli  2006– Timo Mäkinen
Entisiä opiskelijoita

Tellervo Koivisto
Martti Kaasalainen
Juhani Keskitalo
Antti Rintakoski
Annika Saarikko
Jani-Matti Salo
Venla Viitanen
Aiheesta muualla

Lauttakylän lukion verkkosivut
Käännetyt ritarisaagat

Käännetyt ritarisaagat (isl. þýddar riddarasögur) ovat erityisesti keskiajan Norjassa mutta myös Islannissa tehtyjä kansankielisiä käännöksiä kelttiläiselle ja ranskalaiselle tarinaperinteelle pohjautuneesta keskiaikaisesta kirjallisuudesta. Varhaisimmat käännökset latinankielisistä teoksista tehtiin Islannissa todennäköisesti jo 1200-luvun vaihteeseen mennessä. Laajamittainen kansankielisten ritariromaanien käännöstoiminta alkoi 1200-luvun alkupuolella Norjassa kuningas Haakon IV Haakoninpojan valtakaudella. Myöhemmin myös Haakonin poika Maunu VI Lainparantaja ja tämän poika Haakon V jatkoivat eurooppalaisen kirjallisuuden käännättämistoimintaa. Valtaosa ritarisaagojen käsikirjoituksista on kuitenkin säilynyt vain Islannissa 1400–1800-luvuilla tehdyissä kopioissa. Koska nimenomaan islantilaiset ovat pääosin säilyttäneet ritarisaagat, käsitellään käännettyjäkin ritarisaagoja usein islantilaisen saagakirjallisuuden yhteydessä. Termiä ”ritarisaagat” (isl. riddarasögur) on käytetty näistä saagoista Islannissa jo ainakin 1300-luvulta lähtien. 



Tutkimuksessa käännettyjä ritarisaagoja on kategorisoitu sen perusteella, millaiselle tarinamateriaalille käännökset ovat pohjautuneet. Matière de Bretagne -kategorian alle luetaan ne kelttiläiselle perinteelle pohjautuvat ritarisaagat, jotka ovat pääosin käännöksiä arturiaanisesta eli kuningas Arthurista ja tämän ritareista kertovasta kirjallisuudesta. Matière de France -termiä taas käytetään niiden käännettyjen ritarisaagojen yhteydessä, jotka pohjautuvat ranskalaiselle tarinaperinteelle. Käännettyihin teoksiin on kuulunut ritariromaaneja ja eeppisiä sankarirunoelmia (chanson de geste). Runomuodossa olleet alkuperäistekstit käännettiin yleensä proosamuotoon..
Matière de Bretagne > Merlínússpá ja Breta sögur

Vanhinta kuningas Arthurista ja tämän ritareista kertovaa teosta ei käännetty Norjassa, vaan Islannissa. Vuoden 1200 tietämillä benediktiinimunkki Gunnlaugr Leifsson käänsi Geoffrey Monmouthilaisen teoksen Historia regum Britanniae osan Prophetiae Merlini. Hän käänsi tämän muinaisislanninkielisellä nimellä Merlínússpá tunnetun ”Merlinin ennustuksen” runomuotoon. Kyseinen teksti on ainut runomuotoinen arturiaanisesta kirjallisuudesta tehty käännös; muut käännökset ovat proosamuotoisia. Todennäköisesti Islannissa käännettiin Geoffreyn koko teos samoihin aikoihin tai hieman myöhemmin. Kyseinen käännös tunnetaan nimellä Breta sögur. Koska teos edustaa pikemminkin keskiajan latinankielistä historiankirjoitusta kuin hovimiljööseen sijoittuvia ritariromaaneja, on Breta sögur yleensä luettu saksankielisessä tutkimuksessa käyttöönotetun termin mukaisesti antiikkisaagoihin (saks. Antikensagas).
Matière de Bretagne > Ritariromanssien käännökset

Säilyneet käännökset arturiaanisesta kirjallisuudesta ja eurooppalaiset alkuperäisteokset niiden osalta, joiden esikuva tunnetaan (suluissa):
Erex saga (Erec et Enide)
Ívens saga (Yvain, le Chevalier au Lion)
Möttuls saga (La mantel mautaillé)
Parcevals saga ja Valvers þáttr (Perceval, le Conte du Graal)
Strengleikar (tekstikokoelma, joka pohjautuu mm. Marie de Francen sekä joidenkin anonyymien kirjoittajien lyyriselle lais -runoudelle)
Forræða (Strengleikar-teoksen prologi)
Bisclaret' (Marie de Francen Bisclavret)
Chetovel (Marie de Francen Chaitivel)
Desire (Desiré)
Doun (Doon)
Eskja (Marie de Francen Le Fresne)
Equitan (Marie de Francen Equitan)
Geitarlauf (Marie de Francen Chievrefoil)
Grelent (Graalent)
Guiamar (Marie de Francen Guigemar)
Gurun (tuntematon lähde)
Janual (Marie de Francen Lanval)
Jonet (Marie de Francen Yonec)
Laustik (Marie de Francen Laüstic)
Leikara ljóð (Lecheor)
Milun (Marie de Francen Milun)
Naboreis (Nabaret)
Ricar hinn gamli (tuntematon lähde)
Strandar strengleikr (tuntematon lähde)
Tidorel (Tydorel)
Tveggja elskanda ljóð (Marie de Francen Les Deux Amants)
Tveggia elskanda strengleikr (tuntematon lähde)
Tiódels saga (Bisclavret, em. Bisclaret-tekstin pohjalta)
Tristrams saga ok Ísöndar (Tristan)
Matière de France

Ranskalaiselle tarinaperinteelle pohjautuvat käännökset ja niiden esikuvat:
Bevers saga(Boeve de Haumtone)
Elís saga og Rósamundu (Elie de Saint-Gille)
Flóres saga og Blankiflúr (Floire et Blancheflor)
Karlamagnús saga (käännöksiä Kaarle Suureen liittyneestä sankarirunoudesta, esim. Rolandin laulu)
Partalopa saga (mahdollisesti Partenopeus de Blois)
Latinasta käännetyt ritarisaagat

Käännettyjen ritarisaagojen kategoriaan voidaan lukea myös kaksi latinankieliselle alkuperäistekstille pohjautuvaa käännöstä, Amicus saga ok Amilíus sekä Pamphilus saga, jotka kumpikin sisältävät hovimiljööhän sijoittuville ritarisaagoille tyypillisiä piirteitä. Näistä Pamphilus saga pohjautuu 1100-luvulta peräisin olevalle, rakkauden pelisääntöjä käsittelevälle runoelmalle Pamphilus de amore. Saagan Amícus saga ok Amilíus esikuva taas löytyy Vincent Beauvais’laisen teoksesta Speculum historiale.



Latinasta käännettyjen ritarisaagojen yhteydessä mainitaan joskus myös Klári saga, jonka alussa mainitaan saagan perustuvan Ranskasta löydetylle latinankieliselle runoelmalle. Tällaista teosta ei kuitenkaan tunneta, joten ei ole varmaa, onko saaga pohjautunut esimerkiksi jollekin nyt jo kadonneelle tekstille tai tämän latinankielisen tarinan tunteneen henkilön suulliselle kertomukselle. Toisaalta tällaiset suorat maininnat lähteestä eivät välttämättä aina saagoissa tarkoita, että kyseinen lähde todella on ollut olemassa. Klári saga luetaan siksi usein Islannissa laadittuihin kotoperäisiin ritarisaagoihin.
Mahdollisia muita käännöksiä

Käännettyjen ritarisaagojen yhteydessä mainitaan joskus myös Flóvents saga, mutta kyseinen saaga ei kuitenkaan ole käännös muinaisranskankielisestä sankarirunoelmasta Floovant. Vaikka onkin mahdollista, että Flóvents saga perustuisi jollekin jo kadonneelle Floovant-runoelman versiolle, luetaan se yleensä kotoperäisiin ritarisaagoihin. Niihin luetaan myös Mágus saga jarls, jolla on jonkinlainen yhteys teokseen Renaud de Montauban (tai: Les quatre fils Aimon) mutta jota ei kuitenkaan voida pitää kyseisen teoksen mukaelmana. Näiden lisäksi ritarisaagoihin on vaihtelevasti luettu myös saksalaiselle Teoderik Suurta koskevalle tarinaperinteelle pohjautuva Þiðrekr Berniläisen saaga (isl. Þiðreks saga af Bern), joka joskus on kategorisoitu myös muinaissaagaksi.
Kääntäjäkuninkaat

Edellä mainituista teoksista tiedetään melko varmasti, että ainakin Elis saga, Ívens saga, Strengleikar, Tristrams saga sekä Möttuls saga on käännetty kuningas Haakon IV Haakoninpojan toimeksiannosta. Onkin oletettu, että hovimiljööseen sijoittuvia teoksia (lais, romans courtois) käännettiin erityisesti hänen aikanaan. Kuningas Haakonin aikana harjoitettu eurooppalaisen kirjallisuuden käännöstoiminta oli laajamittaista, ja sen syynä on pidetty kuninkaan pyrkimystä tutustuttaa omia jälkeläisiään ja hoviaan eurooppalaisten hovien tavoille. On pidetty todennäköisenä, että islantilaisten into kopioida ritarisaagojen käsikirjoituksia on perustunut juuri sille ajatukselle, että ritarisaagojen on katsottu voivan opastaa hovielämään kuuluviin käyttäytymismalleihin. Latinankieliselle esikuvalle pohjautuvat ritarisaagakäännökset taas on mahdollisesti tehty vasta Haakonin seuraajien, Maunu VI Haakoninpojan ja tämän pojan Haakon V Maununpojan, aikana.