Ior Bock
Elämä > Suomenlinnan opas

Vuodesta 1968 alkaen Ior Svedlin eli tuleva Ior Bock toimi Suomenlinnan museolinnoituksen oppaana, ensin vuoteen 1984 saakka Ehrensvärd-seuran palveluksessa, ja sen jälkeen aina vuoteen 1998 freelancerina. Suomenlinnan historian tutkimuksessaan hän oli erikoistunut Viaporin (Suomenlinnan) 1700-luvun tapahtumiin. Tutkimuksensa lähdemateriaalina hän on kertomansa mukaan käyttänyt muun muassa äitinsä hallussa ollutta, aikanaan Viaporista Ruotsiin lähetettyjen noin 10 000 kirjeen kokoelmaa.
| Ior Bockin Viapori-ohjelmat 1968–1997 |
| --- | --- |
Vuosi: Aihe
 1968  1969  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997:  Kustaa Mauri Armfelt ja hänen sydänystävänsä Kustaa III  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  Ehrensvärdin Suomenlinna ja sen laivasto  Suomenlinna ja Kustaa III:n laivasto  Suomenlinna merilinnoituksena  Suomenlinna laivastotukikohtana  Suomenlinna 1700-luvulla  (ei tiedossa)  (ei tiedossa)  Carl Olof Cronstedt 1756–1820  Carl August Ehrensvärd 1745–1800  Gustav III 1746–1792  Gustaf IV Adolf 1778–1837  Karl XIII 1748–1818  Augustin Ehrensvärd 1710–1772  Sveaborg 1796  Augustin Ehrensvärd ja vuosi 1747
Svedlinin hyvä historian tuntemus ja persoonallinen esiintymistyyli teki hänestä suositun oppaan. Vuonna 1984 Svedlinin yhteistyö Ehrensvärd-seuran kanssa kuitenkin päättyi. Seuran arkistossa on toukokuulle 1984 päivätty hallituksen pöytäkirja, jonka mukaan Holger Svedlinin työsopimusta ei jatketa, koska hänen ei enää katsottu voivan opastaa tavalla, jota seuran oppailta edellytettiin.
Erottamiseen johtaneista syistä on kaksi eri kertomusta.
Bockin kertomus: Ajan myötä Svedlin-Bockin maine persoonallisena opaskierrosten vetäjänä oli levinnyt, ja siksi ryhmäopastuksia tilattaessa toiveena esitettiin yhä useammin, että nimenomaan Bock opastaisi ryhmää. Työkuormaa yritettiin kuitenkin tasata kolmen oppaan välillä. Bockin tilanneet mutta toisen oppaan saaneet asiakkaat pettyivät ja joissakin tapauksissa valittivat asiasta Museovirastoon, joka on Suomenlinnan ylin vastuutaho. Museoviraston ylijohtajan C. J. Gardbergin kehotuksesta tilanteeseen yritettiin hakea ratkaisua, ensin niin, että Svedlin vastaanotti itse tilaukset omiin ryhmäopastuksiinsa. Lopulta järjestelyn hankaluus ja suosion epäsuhdan aiheuttama erimielisyys kuitenkin tulehdutti pääopas Svedlinin ja opaskierroksia ruotsiksi vetäneen intendentti Olof af Hällströmin välit. Kun yhteistyö pienessä työyhteisössä ei enää toiminut, Ehrensvärd-seuran hallitus jätti Bockin työsuhteen uusimatta. Myöskään työyhteisön kolmas opas, Claire von Frenckell, ei enää jatkanut oppaan tehtävissä.
Toinen kertomus: Joulukuussa 1990, kuusi vuotta erottamisen jälkeen ja Olof af Hällströmin jo kuoltua, Ilta-Sanomat julkaisi artikkelin ”Entinen opas louhii kalliota”. Artikkelin mukaan Svedlin-Bock ”erotettiin oppaantehtävistään 1983, koska hänen opastuksensa eivät enää vastanneet historiallisia tosiasioita”. Artikkelissa mainittu erottamisajankohdan vuosiluku on väärä. Aiemmin mainittu toimittaja Magnus Londen tukee tätä versiota tapahtumien kulusta.
Erottamiseensa mennessä Svedlin-Bock ei ollut maininnut niin kutsutusta Bockin perheen saagasta julkisuudessa mitään. Aihe tuli ensimmäisen kerran epäsuorasti esille saman vuoden kesäkuussa hänen äitinsä hautajaisilmoitukseen sisältyneiden skandinaaviseen muinaisuskoon liittyvien viittausten myötä. Sittemmin Bock on korostanut Viaporin 1700-luvun historian tutkimustyönsä ja perheensä pakanatarinoiden olevan hänelle kaksi täysin eri asiaa. Bockia huonosti tuntevien mielissä nämä ovat tästä huolimatta joskus sekoittuneet, ja hänen on oletettu käsittelevän saagaa myös Suomenlinnan-kierroksillaan.
Bock jatkoi kaikesta huolimatta Viaporin 1700-luvun historian tutkimista ja teki joka kesäksi uuden ohjelman, nyt freelance-oppaana. 1990-luvulla ryhmäopastuksien tilaukset kuitenkin vähitellen harvenivat. Tähän oli syynä paitsi vuoden 1990 Sipoon Gumbostrandin hasis-huumejutun aiheuttama maineen tahraantuminen myös tiedotusvälineissä toistuvasti esiintynyt erheellinen viittaus ”entiseen Suomenlinnan oppaaseen”. Kiinnostuneita kuulijoita olisi mahdollisesti ollut enemmänkin, mutta Bockin luultiin lopettaneen oppaan työnsä.
Bock oli suunnitellut jäävänsä eläkkeelle oppaan tehtävistä vuonna 2008, mutta ura katkesi ennenaikaisesti vuonna 1999 puukotuksen aiheuttamaan halvaantumiseen. Bock harkitsi vielä opaskierrosten vetämistä pyörätuolista käsin mutta luopui sittemmin ajatuksesta.