stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edward Madden

Edward Madden (17. heinäkuuta 1878 New York, New York – 11. maaliskuuta 1952 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän valmistui Fordhamin yliopistosta. Hän alkoi kirjoittaa lauluja esimerkiksi Fanny Bricelle vaudevillea varten ja siirtyi lopulta Broadwaylle. Hän teki yhteistyötä useiden säveltäjien, muiden muassa vaimonsa Dorothy Jardonin sekä Ben Jeromen, Joseph Dalyn, Gus Edwardsin, Julian Edwardsin, Louis Hirschin, Theodore Morsen, Percy Wenrichin ja Jerome Kernin kanssa.
Maddenin lauluja on ollut myös lukuisissa elokuvissa. Hän oli American Society of Composers, Authors and Publishersin alkuperäisjäsen, ja hänet on otettu Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Lauluja

"By the Light of the Silvery Moon"
"Moonlight Bay"
"Down in Jungle Town"
"Blue Bell"
"Look Out for Jimmy Valentine"
"Aren't You the Wise Ole Owl"
"My Only One"
"What Could Be Sweeter?"
"The World Can't Go 'Round Without You"
"Red Rose Rag"
"Silver Bell"
"Arra Wanna"
"I've Got a Feelin' for You"
"A Little Boy Called Taps"
"I'd Rather Be a Lobster Than a Wise Guy"
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Edward Madden on Wikiaineistossa (englanniksi)
Edward Madden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Edward Sadomba

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. elokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Harare, Zimbabwe
Pelipaikka: hyökkääjä, laitahyökkääjä
Seura
Seura:  Al-Hilal
Pelinumero: 11
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2009 2009 2009–2012 2013 2013–2015 2015–2016 |  Kambuzuma United  Tembisa Classic  Maritzburg United  Dynamos → Liga Muçulmana  Al-Hilal  Al-Ittihad  Al-Ahli Bengasi  Al-Ahli Tripoli | 26 (9) 9 (4) 1 (0) 30 (7) 14 (0) 47 (34) |
Maajoukkue
| 2006– |  Zimbabwe | 15 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. lokakuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. lokakuuta 2016.
Edward Sadomba (s. 31. elokuuta 1983 Harare, Zimbabwe) on zimbabwelainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Sadomba edustaa Sudanin pääsarjassa pelaavaa Al-Hilalia.
Ura

Sadomba siirtyi sudanilaiseen Al-Hilalia kaudella 2009 ja on sittemmin ollut joukkueensa johtava maalintekijä. Hän teki avauskaudellaan 16 maalia 30 ottelussa ja juhli kauden päätteeksi Sudanin mestaruutta. Myös kaudella 2010 Sadomba saavutti toistamiseen Sudanin mestaruuden. Kaudella 2011 Al-Hilal eteni aina Afrikan Mestarien liigan välieriin, jossa se lopulta hävisi tunisialaiselle Espérancelle yhteismaalein 3–0. Turnauksen aikana Sadomba teki seitsemän maalia, joilla hän myös voitti Mestarien liigan maalikuninkuuden. Vuonna 2019 Sadomba teki paluun Dynamoksen -joukkueeseen.
Maajoukkue

Sadomba on edustanut Zimbabwea vuodesta 2006 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 13 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Saavutukset

Sudanin mestaruus: 2009, 2010
Sudanin cup: 2009
Afrikan Mestarien liiga
Maalikuninkuus: 2011 (7 maalia)
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Esther Hjelt-Cajanus

Esther Hjelt-Cajanus vuonna 1927.
Esther Yolanda Hjelt-Cajanus (14. elokuuta 1879 Tuusula – 30. marraskuuta 1959 Tukholma) oli suomalainen taidemaalari, kirjailija, kuvittaja ja Tukholman Suomi-toimiston johtaja.
Hjelt-Cajanuksen vanhemmat olivat kansleri, valtioneuvos Edvard Immanuel Hjelt ja Ida Sofia Åström. Käytyään tyttökoulun vuonna 1895 hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuodet 1895–1897 ja 1898–1900. Hjelt-Cajanus opiskeli vielä maalausta ja kuvitustekniikkaa Firenzessä, Münchenissä, Dresdenissä ja Wienissä. Hän oli 1920-luvulta alkaen Uuden Suomen vakinainen avustaja Tukholmassa. Hän toimi lastenkirjojen ja -lehtien kuvittajana, kunnes siirtyi matkailualalle. Lisäksi hän piirsi joulukortteja ja suunnitteli huonekaluja sekä kirjontamalleja Suomen Käsityön Ystäville.
Vuodesta 1904 Esther Hjelt-Cajanus oli naimisissa metsänhoitaja, filosofian tohtori Karl Werner Cajanuksen (1878–1919) kanssa. Hjelt-Cajanus oli Suomen Matkailuyhdistyksen toimistonhoitajana 1922–1923 ja miehensä kuoltua hän toimi Tukholmaan matkailua edistämään perustetun Suomi-toimiston johtajana 1926–1959. Suomi-toimisto kuului aluksi ruotsalaiseen Nyman & Schultz -yhtymään mutta siirtyi sitten Suomen Matkailijayhdistyksen haltuun. Nykyisin sen toimintaa jatkaa Matkailun edistämiskeskuksen Tukholman toimipiste, Finska Turistbyrån.
Kirjallista tuotantoa

Olavin matka Myllykalliolle. Kuvat piirtänyt Aili Sarkkila. Lastenkirja. Kirja, Helsinki 1922.
Brattsystemet i Sverige. Förbundet för folknykterhet utan totalförbud, Helsingfors 1931.
Väkijuomakulutuksen säännöstely ja alkoholilainsäädäntö Ruotsissa. Täyskiellottoman kansanraittiuden edistämisliitto, Helsinki 1931.
Tre familjeporträtt. Omakustanne, Helsingfors 1936.
Suomibyrån 1926–1936. Suomibyrån, Stockholm 1936.
Suomitoimisto 1926–1936. Suomitoimisto, Helsinki 1936.
Moster Anni (Åström) berättar: Minnen från gamla tider. Söderström 1944.
Suomibyrån: 20-årsberättelse 1926–1946. Suomibyrån, Stockholm 1946.
Suomitoimisto: 20-vuotiskertomus 1926–1946. Suomitoimisto, Helsinki 1946.
Vera Hjelt: En banbryterska. Söderström 1946.
Vera Hjelt: Uranuurtaja. Aura, Turku 1948.
Mormor och moster Anni. Söderström 1950.
Vanhankylän kapteenska ja Anni-täti. WSOY 1950.
Edvard Hjelt och sekelskiftets Finland. Söderström 1953.
Emilio Alzamora

Alzamoran kauden 1999 kypärä.
Emilio Alzamora (s. 22. toukokuuta 1973 Lleida) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1999. Alzamora on ainoa ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari, joka on voittanut mestaruuden voittamatta kaudella yhtään osakilpailua.
Alzamora aloitti kilpauransa 80-kuutioisissa Espanjan kansallisessa sarjassa. Hän voitti maansa mestaruuden vuosina 1989 ja 1990. MM-sarjaan Alzamora siirtyi vuonna 1994. Ensimmäinen kausi meni vielä opetellessa, mutta jo seuraavana kautena Alzamora oli neljä kertaa palkintopallilla ja MM-sarjassa kolmas. Vuonna 1997 Emilio Alzamora ajoi 250cc-luokassa. Kausi oli loukkaantumisten sävyttämä ja Alzamora palasi takaisin piikkiluokkaan.
Kaudella 1999 Alzamora voitti maailmanmestaruuden Hondalla saavuttamatta yhtään osakilpailuvoittoa. Marco Melandri ja Masao Azuma voittivat molemmat viisi osakilpailua, kun taas Alzamoralla oli viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Melandri hävisi maailmanmestaruuden vain yhdellä pisteellä. Seuraavalla kaudella Alzamora oli vielä MM-sarjan kolmas, ja siirtyi sitten luokkaa ylemmäs, jossa ajoi kahdesti MM-sarjan seitsemänneksi. Alzamora lopetti uransa vuonna 2003, ajettuaan vaisun kauden 125cc-luokassa.
Sen lisäksi, että Alzamora on ainoa kuski, joka on voittanut maailmanmestaruuden voittamatta kaudella yhtään osakilpailua, poikkeuksellista Alzamoran urassa on myös se, että maailmanmestaruudesta ja 30 palkintopallisijasta huolimatta hän ajoi vain kerran aika-ajoissa paalupaikalle.
Kilpauran jälkeen Emilio Alzamora on toiminut Espanjan 125cc-luokan mestaruussarjan CEV:n tehtävissä ja johtanut RACC-Caja Madrid nimistä moottoripyöräilytallia. Nykyään hän johtaa Monlau Competition nimistä opinahjoa, jossa koulutetaan kuljettajia ja mekaanikkoja moottoriurheiluun. Ennen rehtorin virkaa hän toimi koulussa urheilullisena johtajana.
Saavutukset > 80cc-luokka

Espanjan mestaruus 1989 ja 1990
Saavutukset > 125cc-luokka

Maailmanmestaruus 1999
MM-sarjan kolmas 1995 ja 2000
4 osakilpailuvoittoa, 11 kakkossijaa, 11 kolmossijaa
Saavutukset > 250cc-luokka

MM-osakilpailuissa 2 kakkossijaa ja 2 kolmossijaa
Yrjö Somersalmi

Yrjö Somersalmi (oikealla) ja Toivo Louko vuonna 1925.
Yrjö Johannes Somersalmi (ent. Sundell, 19. heinäkuuta 1885 Helsinki – 19. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. Hän työskenteli Suomalaisessa Oopperassa vuodesta 1913 kuolemaansa asti. Äänialaltaan hän oli bassobaritoni.
Elämä ja ura

Yrjö Somersalmen vanhemmat olivat puuseppä Johan Adolf Somersalmi ja Amanda Fransiska Kourlaa. Perheeseen kuului myös Yrjöä kolme vuotta nuorempi veli, Urho Somersalmi. Vuonna 1902 perheeseen syntyi iltatähti, Aune Somersalmi. Kaikki kolme lasta tekivät uran esiintyvinä taiteilijoina.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Oppilaat ovat suurimmalta osalta helsinkiläisiä ja kaikki naisia, paitsi yksi herra. Koulusivistystä heillä ei ole muilla paitsi mainitulla herralla - nimeltään Sundell - enempää kuin mitä kansakoulussa ovat saaneet. Hra Sundell on käynyt 5 luokkaa Helsingin suomal. realilyseota ja on niin hyvin tietoihin kuin taipumuksiin katsoen minusta etevin oppilaista, m.m. hänellä on hyvä bassoääni.” | ” |
– Maisteri V. Tarkiainen kehuu Somersalmea kirjeessään Eliel Aspelinille vuonna 1905
Ennen näyttelijän uraansa Yrjö Somersalmi kävi Helsingin suomalaisen reaalilyseon, toimi maanmittausoppilaana ja harjoittelijana rautatiellä. Hän suoritti Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulun 1905–1906 ja opiskeli laulua Abraham Ojanperän, Alexandra Ahngerin ja Hermann Guran opastuksella. Hän harjoitti lauluopintojs myös ulkomailla Berliinissä, Pietarissa ja Milanossa. Somersalmi oli näyttelijänä Kansallisteatterissa 1906–1913. Hän sai esitettäväkseen vain pieniä rooleja ja oli muutoinkin tyytymätön teatteriin. Niinpä hän irtisanoi välikirjansa ja siirtyi 1913 laulajaksi Suomalaiseen Oopperaan. Siellä hän työskenteli varhaiseen kuolemaansa asti. Somersalmi kuoli huhtikuussa 1929 diabetekseen.
Somersalmi levytti kaikkiaan 24 musiikkikappaletta vuosina 1909–1911. Niitä olivat muun muassa Oskar Merikannon Ilta tuntereilla, Itkevä huilu ja Merellä. Hän levytti myös useita kansanlauluja, kuten Pilvet on taivahalla, Poijat ne kulkoo ja Tukkilaisten laulu Kemijärveltä. Vuonna 1910 Somersalmi levytti yhdessä tulevan kälynsä Aili Rosvallin kanssa laulun Pilven veikko.
Elämä ja ura > Näyttämötehtäviä

Yrjö Somersalmen oopperatehtäviä olivat muun muassa Kullervon nimiosa, Köysti (Pohjalaisia), Basilio (Sevillan parturi), Mefisto (Faust) ja Scarpia (Tosca). Kansallisteatterissa hän näytteli sivuosia muun muassa kappaleissa Hevospaimen ja Eerik XIV.
Elokuvaura

Somersalmi oli yksi mykkäkauden tunnetuimmista suomalaisista näyttelijöistä. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Myrskyluodon kalastajan (1924) Toivo Ström. Hänet nähtiin kaikkiaan viidessä elokuvassa, kuten Pohjalaisissa (1925), jossa hänen roolinaan oli Karjanmaan Köysti. Somersalmen viimeiseksi rooliksi jäi santarmipäällikkö elokuvassa Muurmanin pakolaiset (1927).
Filmografia

Myrskyluodon kalastaja (1924)
Suvinen satu (1925)
Pohjalaisia (1925)
Murtovarkaus (1926)
Muurmanin pakolaiset (1927)
Aiheesta muualla

Yrjö Somersalmi Elonetissä.
Äänitearkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
Meteli.net
Eerik Turenpoika Bielke (vanhempi)

Eerik Turenpoika (Bielke) vanhempi (k. noin 1328) oli ruotsalainen valtaneuvos, diplomaatti ja ritari. Hän kuului Maunu Eerikinpojan holhoojahallistukseen. Hän oli mukana solmittaessa Ruotsin ja Norjan unionia vuonna 1319 ja oli merkittävin Ruotsin rauhanneuvottelijoista, kun Pähkinäsaaren rauhaa solmittiin vuonna 1323.
Etelämeren kupla

Etelämeren komppanian osakkeiden hinnan kehitys vuosina 1719–1721.
Etelämeren kupla on talouskupla, joka puhkesi Isossa-Britanniassa vuonna 1720. Syynä oli käsistä karannut spekulaatio Etelämeren komppania -nimisen kauppakomppanian osakkeilla. Ranskassa koettiin samaan aikaan vastaava taloudelliseen romahdukseen johtanut spekulaatiovillitys, joka tunnetaan nimellä Mississippin kupla.
South Sea Company eli Etelämeren komppania perustettiin vuonna 1711 Espanjan Amerikan-siirtomaiden kanssa käytävää kauppaa, erityisesti orjakauppaa, varten. Tuolloin loppuaan lähenevän Espanjan perimyssodan odotettiin päättyvän rauhansopimukseen, joka loisi edulliset olosuhteet kaupankäynnille. Komppanian osakkeille luvattiin vuosittain kuuden prosentin tuotto, ja ne kävivätkin hyvin kaupaksi. Vuonna 1713 solmittu Utrechtin rauhansopimus oli kuitenkin epäedullinen suunnitellun kaupankäynnin kannalta, sillä sen mukaan oli orjien maahantuontia verotettava ja kauppakomppanialla oli lupa lähettää vuosittain Amerikkaan vain yksi kauppalaiva. Ensimmäinen matka tehtiin vuonna 1717, ja sen menestys jäi rajalliseksi. Seuraavana vuonna kuningas Yrjö I kuitenkin asettui henkilökohtaisesti Etelämeren komppanian kuvernööriksi, mikä lisäsi sijoittajien luottamusta hankkeen kannattavuuteen. Pian osakkeille luvattiin jo sadan prosentin vuosituotto.
Etelämeren komppania lupasi vuonna 1720 ottaa hoidettavakseen Ison-Britannian valtionvelan, ja parlamentti hyväksyi esityksen. Sen seurauksena komppanian osakkeiden kysyntä kasvoi räjähdysmäisesti ja niiden arvo kohosi tammi-elokuun välisenä aikana 128 punnasta yli tuhanteen puntaan. Komppanian osakkeilla käytävän kaupan liepeille syntyi myös muita yrittäjiä, jotka saivat monet kansalaiset houkuteltua harkitsemattomiin sijoituksiin. Ison-Britannian osakemarkkinat romahtivat syyskuussa 1720, ja pian sekä Etelämeren komppanian että muidenkin suurten yhtiöiden osakkeiden arvo putosi pohjalukemiin. Monet sijoittajat menettivät omaisuutensa.
Romahduksen jälkeen parlamentti määräsi suoritettavaksi tutkinnan, joka paljasti ainakin kolmen ministerin ottaneen vastaan lahjuksia ja osallistuneen spekulaatioon. Monet Etelämeren komppanian johdossa toimineet menettivät maineensa. Skandaali edisti valtiomies Robert Walpolen valtaannousua. Pääministeriksi kohonnut Walpole julisti etsivänsä kaikki tapahtumiin syylliset, vaikka asettuikin myöhemmin suojelemaan useiden merkittävien poliitikkojen mainetta.
Etelämeren komppania jatkoi tapahtumien jälkeen toimintaansa. Se myi pääosan oikeuksistaan vuonna 1750 Espanjan hallitukselle, ja toiminta lakkautettiin lopullisesti vuonna 1853.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelämeren kupla Wikimedia Commonsissa
Eredivisie (amerikkalainen jalkapallo)

| Eredivisie |
| --- | --- |
Laji:  amerikkalainen jalkapallo
Maa(t):   Alankomaat
Perustettu:  1985
Joukkueita:  6
Hallitseva mestari:  Lightning Leiden
Eniten mestaruuksia:  Amsterdam Crusaders (21)
Alempi taso:  Eerste divisie
Sivusto:  www.afbn.nl
Eredivisie on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Alankomaissa. Vuonna 2014 korkeimmalla sarjatasolla pelaa kahdeksan joukkuetta. Sarjan mestaruusottelun nimi on Tulip Bowl, jota on pelattu vuodesta 1985 lähtien.
Alankomaissa oli kaksi kilpailevaa lajiliittoa vuosina 1997–2001. Liittojen yhdistettyä luotiin kolmiportainen sarjajärjestelmä aiemman kahden kilpailevan sarjan sijasta. Sarjojen nimet olivat Eerste divisie, Tweede divisie ja Derde divisie. Vuonna 2014 maan sarjasysteemi uusittiin ja korkeimman sarjatason nimeksi tuli Eredivisie, ja alempien nimiksi Eerste divisie A ja B. Vuodesta 2015 lähtien maassa on ollut vain kaksi sarjatasoa.
Vuonna 2023 muutama alankomaalainen joukkue loikkasi uuteen BNL-liigaan typistäen Eredivisien kuuden joukkueen sarjaksi.
Joukkueet 2024

Almere Flevo Phantoms
Arnhem Falcons
Groningen Giants
Lightning Leiden
Maastricht Wildcats
Utrecht Dominators
Mestarit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1985: Amsterdam Rams  1986: Den Haag Raiders  1987: Amsterdam Crusaders  1988: Amsterdam Crusaders  1989: Amsterdam Crusaders  1990: Amsterdam Crusaders  1991: Amsterdam Crusaders  1992: Den Haag Raiders  1993: Amsterdam Crusaders  1994: Den Haag Raiders  |  1995: Tilburg Steelers  1996: Rotterdam Trojans  1997: Rotterdam Trojans  1998: Amsterdam Crusaders  1999: Amsterdam Crusaders  2000: Hilversum Hurricanes  2001: Hilversum Hurricanes  2002: Amsterdam Crusaders  2003: Amsterdam Crusaders  2004: Amsterdam Crusaders  |  2005: Amsterdam Crusaders  2006: Amsterdam Crusaders  2007: Maastricht Wildcats  2008: Amsterdam Crusaders  2009: Amsterdam Crusaders  2010: Amsterdam Crusaders  2011: Maastricht Wildcats  2012: Alphen Eagles  2013: Alphen Eagles  2014: Alphen Eagles  |  2015: Amsterdam Crusaders  2016: Amsterdam Crusaders  2017: Amsterdam Crusaders  2018: Hilversum Hurricanes  2019: Amsterdam Crusaders  2022: Amsterdam Crusaders  2023: Lightning Leiden  2024: Lightning Leiden  |
Emilio Aguinaldo

| Emilio Aguinaldo |
| --- | --- |
 Emilio Aguinaldo vuonna 1919.
Filippiinien presidentti
 1897–1901  
Edeltäjä:  ensimmäinen presidentti
Seuraaja:  virka lakkautettiin
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1869 Cavite, Espanjan Itä-Intia
Kuollut: 6. helmikuuta 1964 (94 vuotta) Manila, Filippiinit
Tiedot
 Nimikirjoitus
Emilio Aguinaldo (23. maaliskuuta 1869 Cavite, Espanjan Itä-Intia – 6. helmikuuta 1964 Manila, Filippiinit) oli Filippiinien ensimmäinen presidentti vuosina 1897–1901. Hän johti Filippiinien itsenäisyystaistelua kapinassa ja sodassa Espanjaa vastaan vuosina 1896–1897 sekä tappiollisessa sodassa Yhdysvaltoja vastaan vuosina 1899–1901.
Myöhemmät vaiheet

Kun Filippiinien itsenäistymisen valmisteluun liittynyt Filippiinien kansainyhteisö perustettiin vuonna 1935, Aguinaldo asettui ehdolle sen ensimmäisissä presidentinvaaleissa. Hän kuitenkin hävisi ja presidentiksi valittiin Manuel L. Quezon.
Kun Japani toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 miehitti Filippiinit, Aguinaldo suostui yhteistyöhön japanilaisten kanssa amerikkalaisvastaisen propagandan levittämisessä. Vuoden 1942 alussa hän esitti Corregidoriin perääntyneelle kenraali Douglas MacArthurille radiossa avoimen vetoomuksen, että tämän tulisi antautua ”pelastaakseen Filippiinien nuorison viattomuuden”. Vallattuaan Filippiinit takaisin yhdysvaltalaiset vangitsivat Aguinaldon vuonna 1945, ja häntä pidettiin jonkin aikaa Bilibidin vankilassa. Hän kuitenkin vapautui presidentin antamalla armahduksella.
Presidentti Elpidio Quirino nimitti Aguinaldon vuonna 1950 Filippiinien valtioneuvoston jäseneksi kunnianosoituksena tämän elämäntyöstä. Aguinaldo kuoli 94-vuotiaana vuonna 1964.
Aguinaldon kuva on ollut vuosina 1985–1995 käytössä olleessa viiden Filippiinien peson setelissä ja sen jälkeen vastaavanarvoisessa kolikossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emilio Aguinaldo Wikimedia Commonsissa
Filippiinien presidentit
Aguinaldo (1899–1901) | Quezon (1935–1944)  | Laurel (1943–1945) | Osmeña (1944–1946) | Roxas (1946–1948) | Quirino (1948–1953) | Magsaysay (1953–1957) | Garcia (1957–1961) | Macapagal (1961–1965) | Marcos (1965–1986) | Aquino (1986–1992) | Ramos (1992–1998) | Estrada (1998–2001) | Arroyo (2001–2010) | Aquino III (2010–2016) | Duterte (2016–2022) | Marcos (2022–)
Aguinaldo (vasemmalla) vuonna 1935 presidentiksi valitun Manuel L. Quezonin vierellä.
Eerik Trolle

| Eerik Trolle> Ruotsin valtionhoitaja |
| --- | --- |
 1512  
Edeltäjä:  Svante Niilonpoika
Seuraaja:  Sten Sture nuorempi
Henkilötiedot
Syntynyt: 1460 
Tiedot
Uskonto:  Katolilaisuus
Eerik Arvidinpoika Trolle (n. 1460–1530) toimi Ruotsin valtionhoitajana nimellisesti hetken aikaa vuonna 1512, joskaan hän ei ehtinyt hoitaa tointa. Häntä seurasi virkaan Sten Sture nuorempi. Eerik Trolle syntyi 1460 arvostettuun aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat lordi Arvid Birgersson Trolle, joka kuoli 1505 sekä tämän ensimmäinen vaimo Kristina Jönsdotter Gädda.
Eerik Trollen pojasta, Gustav Trollesta (1488–1535) tuli Uppsalan arkkipiispa ja samalla Ruotsin kirkon päämies.
Hän oli valtaneuvos vuodesta 1487 ja Närken laamanni 1493. Trolle sekaantui voimakkaasti Ruotsin valtataisteluihin. Hänet valittiin 1512 valtionhoitajaksi mutta Sten Sture nuorempi sai vaalin kumotuksi. Kustaa Vaasan voiton jälkeen hän pakeni Tanskaan.
Etrit Berisha

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Etrit Berisha vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi: Etrit Berisha
Syntymäaika: 10. maaliskuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Pristina, Jugoslavia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 194 cm
Seura
Seura:  Empoli
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008–2013 2013–2017 2016–2017 2017–2020 2019–2020 2020–2022 2021–2022 2022–2023 2023– | Kalmar FF Lazio → Atalanta Atalanta → SPAL SPAL → Torino Torino Empoli | 90 (3) 38 (0) 26 (0) 49 (0) 26 (0) 25 (0) 10 (0) 0 (0) 14 (0) |
Maajoukkue
| 2012– |  Albania | 80 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. toukokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. toukokuuta 2024.
Etrit Berisha (s. 10. maaliskuuta 1989 Pristina, Jugoslavia) on albanialainen jalkapallomaalivahti. Hän on edustanut Ruotsissa Kalmaria sekä Italiassa Laziota, Atalantaa, SPAL:ia, Torinoa ja elokuusta 2023 alkaen Empolia.
Berisha on pelannut Ruotsin Allsvenskanissa 90 ottelua sekä Italian Serie A:ssa 163 ottelua ja Serie B:ssä 25 ottelua. Hän on pelannut Eurooppa-liigassa yhteensä 17 ottelua Lazion ja Atalantan joukkueissa. Hän teki Kalmarille rangaistuspotkusta kolme maalia Allsvenskanissa ja yhden Eurooppa-liigan karsinnoissa.
Berisha on pelannut Albanian maajoukkueessa huhtikuun 2024 loppuun mennessä 80 maaottelua vuodesta 2012 alkaen. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua.
Esporte Clube Juventude

Esporte Clube Juventude, tunnetaan myös nimellä Juventude, on Brasilian Série A:ssa pelaava jalkapalloseura Caxias do Sulista, Rio Grande do Sulista, Brasiliasta.
Juventuden perustivat 35 caxiasdosulilaista nuorta 29. kesäkuuta 1913. Antônio Chiaradia Neto valittiin seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Aiheesta muualla

Esporte Clube Juventuden virallinen verkkosivu
Campeonato Brasileiro Série A kausi 2018
América | Atlético Mineiro | Atlético Paranaense | Bahia | Botafogo | Ceará | Chapecoense | Corinthians | Cruzeiro | Flamengo | Fluminense | Grêmio | Internacional | Palmeiras | Paraná | Recife | Santos | São Paulo | Vasco da Gama | Vitória
Edward Maya

Edward Maya vuonna 2010.
Edward Maya (oik. Eduard Marian Ilie, s. 29. kesäkuuta 1986 Bukarest, Romania) on romanialainen musiikkituottaja, säveltäjä ja muusikko. Ollessaan vasta 19-vuotias hän sävelsi yhdessä Eduard Carcotan kanssa Mihai Trăistariun Tornero-kappaleen, joka oli Romanian edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2006. Lisäksi hän on tehnyt lukuisia kappaleita Akcent-yhtyeelle. Mayan lopullinen läpimurto oli hänen ensimmäinen omissa nimissään julkaisema singlensä Stereo Love vuodelta 2009.
Diskografia > Albumit

The Stereo Love Show (2011)
Angels (2014)
Diskografia > Singlet

Stereo Love (featuring Vika Jigulina) (2009)
This Is My Life (featuring Vika Jigulina) (2010)
Stereo Love (with Mia Martina) (2010)
Desert Rain (featuring Vika Jigulina) (2011)
Mono in Love (2012)
Feeling (2013)
Colombian Girl (2014)
Love of My Life (featuring Vika Jigulina) (2014)
Historia de Amor (2014)
Universal Love featuring Andrea & Costi Ioniţă) (2015)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Etroplus canarensis

| Etroplus canarensis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Etroplus
Laji::  canarensis
Kaksiosainen nimi
 Etroplus canarensis  Day, 1877 
Katso myös
   Etroplus canarensis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etroplus canarensis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Sitä käytetään ruokakalana Intiassa.
Etroplus canarensis voi kasvaa korkeintaan 11,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Intiasta. Etroplus canarensis on tällä hetkellä Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCNin uhanalaisuusluokituksen mukaan erittäin uhanalainen laji. Lajin uhkia ovat muun muassa liiallinen kalastus- ja akvaariokäyttö, vesien saastuminen sekä hiekan louhinta.