stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristallipuolue
Politiikka

Kristallipuolue esittelee itsensä puoluerekisteri-palvelussa näin: ”Kristallipuolueessa halutaan tehdä poliitiikkaa puhtain sydämin ja avoimin mielin. Puolueen näkemyksenä on korkeampi tietoisuus, joka pitää ihmistä ainutkertaisena ja tietoisena yksilönä sekä osana universaalia kokonaisuutta. Kristallipuolueessa edistetään ihmisen vapaan tahdon ja itsemääräämisoikeuden toteutumista. Kaikkia tulee kunnioittaa ehdottomasti, yksinkertaisesti jokaisen ihmisarvoon perustuen. Jokainen on yhdenvertainen. Rakkaus on aseemme, totuus on miekkamme, hyvyys kilpemme.” Sen perusarvot ilmoitetaan olevan ilo, totuus ja rakkaus. Puolue vastustaa EU- jäsenyyttä, epäilee korona-viruksen olemassaoloa, ajaa täydentäviä hoitomuotoja terveydenhuoltoon, vastustaa rokotteita ja ajaa puoluemallin poistamista. Kristallipuolueen arvot on tiivistetty seuraaviin teeseihin:
teesi toteaa, että elämällä on henkinen ulottuvuus: ”...jolla on on korkeampi rakkaudellinen ja totuudellinen tarkoitus kuin vallan, omaisuuden ja oman edun tavoittelu. Vanhan aikakauden yhteiskuntarakenne on tullut tiensä päähän. Nyt on tullut uusi aikakausi, jolloin arvostamme yhteisen hyvän vuoksi tehtäviä asioita, josta todellinen henkilökohtainen onnellisuus löytyy.”
teesi vaatii täydentävien hoitomuotojen ottamista tasa-arvoiseksi koululääketieteen rinnalle tarjoten palveluiden käyttäjille vapautta valita haluamansa hoitomuodot.
teesi kritisoi vanhustenhuollon yksityistämistä ja vanhusten näkemistä kulueränä sen sijaan, että keskityttäisiin vanhusten elämänlaadun parantamiseen.
teesi vaatii kaivoslain uudistamista ja pohjavesien suojelua kansainvälisten suuryritysten toimia rajoittamalla ja taloudellisen voitontavoittelun sijaan toimimalla resurssien puitteissa.
teesin mukan ruuantuotannon tulee olla pääasiassa kotimaista ja puhdasta tuotantoa, tuotantoeläimiä tulee kohdella inhimillisesti, tuottajille on saatava riittävä korvaus tuottamastaan ruuasta ja pientilallisten asemaa on parannettava.
teesissä vaaditaan työn uudelleenmäärittelyä ja -jakamista, perustulon käyttöönottoa ja talous- ja rahajärjestelmän uudistamista niin, että se suosii kestävyyttä talouskasvun sijaan, palkitsee hyvinvoinnin lisääntymisestä ja vähentää byrokratiaa.
teesi toteaa, että Suomen pitää ottaa takaisin määräysvalta omaan talouspolitiikkaansa ja muuhun lainsäädäntöön, erota euro-valuutasta ja EU:sta ja perustaa riippumaton perustuslakituomioistuin.
teesi haluaa siirtää rahajärjestelmän yksityisiltä pankeilta Suomen valtion toimivallan alle.
teesin mukaan maahanmuuttopäätökset pitää tehdä valtion tasolla ja maailmanrauhaa tulee edistää avoimella tiedotuksella sotiin johtavista syistä ja sotateollisuuden taloudellisista kytköksistä.
teesi vaatii riippumatonta ja puolueetonta tiedonvälitystä ja Yleisradion pitämistä valtion rahoittamana.
Aiheesta muualla

Kristallipuolueen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Veikko Mikkola

Veikko Olavi Mikkola  (16. marraskuuta 1913 Temmes – 26. joulukuuta 1999 Borås, Ruotsi) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Mikkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Mikkola ja Brita Johanna Still ja puoliso vuodesta 1938 Jenny Irene Saukkonen. Mikkola tuli ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta 1933 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1938.Hän oli Enso-Gutzeitin apulaismetsänhoitaja 1938–1940, Valtion polttoainetoimiston Joensuun piirin apulaismetsänhoitaja 1940–1942 ja piirimetsänhoitaja 1942–1947, A. Ahlströmin läntisen piirin piirimetsänhoitaja Noormarkussa 1947–1952, metsäpäällikkö Helsingissä 1953–1978, apulaisjohtaja ja johtokunnan jäsen vuodesta 1967 ja johtaja 1971–1978. Joensuun liikennepiirin päällikkönä Mikkola toimi 1945–1946. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1964. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Mikkola haavoittui talvisodassa Kollaalla.
Aiheesta muualla

Tuomas Möttönen: Veikko Mikkola Biografiasampo.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Talousvaikuttajat
Yli rautaesiripun

| Yli rautaesiripun |
| --- | --- |
Kirjailija:  Esa Anttala
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  Arvi A. Karisto Oy
Julkaistu:  1977
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  267
ISBN:  951-23-1144-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Yli rautaesiripun on Esa Anttalan kirjoittama dokumentaarinen sotaromaani. Teos jäi kaukopartiomiehenä itsekin palvelleen Anttalan viimeiseksi teokseksi.
Suomalaisia kaukopartiomiehiä siirtyi sotien jälkeen Yhdysvaltojen palvelukseen. He suorittivat tiedustelupartioita Neuvostoliittoon muun muassa Suomesta ja Norjasta käsin. Toiminta oli erittäin salaista. Koulutusta annettiin Yhdysvaltojen lisäksi myös Norjassa.
Kirjan päähenkilönä seikkailee kaukopartiomies Arvo A. Juvonen, joka on sotien jälkeen jäänyt puolustusvoimien palvelukseen, mutta tulee erotetuksi 1950-luvun alussa. Pian Juvonen houkutellaan rajan yli suuntautuvalle matkalle. Kirja huipentuu helium-täytteisellä kaasupallolla tehtyyn rajanylitykseen ja sitä seuranneeseen tiedusteluoperaatioon.
Onni Vilho Luostarinen

Onni Vilho Luostarinen  (14. helmikuuta 1888 Lapinlahti – 4. joulukuuta 1961 Kuopio) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Luostarisen vanhemmat olivat vaatturi Olli Luostarinen ja Maria Mykkänen ja puoliso vuodesta 1913 Elsa Sorsa, aiemmin Forsström. Luostarinen tuli ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta 1908, valmistui metsänhoitojaksi 1912 ja sai metsäkonduktöörin arvon. Hän oli Metsähallituksen metsänhoidontarkastajan apulainen Kolarin, Kuhmon, Pohjois-Kemijärven, Kemin ja Virtain hoitoalueilla 1912–1916, Viitasaaren hoitoalueen apulaismetsänhoitaja 1917, metsänarvostelija 1917–1919 ja metsänhoidontarkastaja 1919–1920.
Wilh. Schaumans Fanerfabrik Ab:n metsänhoitaja Luostarinen oli 1920–1930, Schälfabrik A. Bisdom & Zoon GmbH:n vaneritehtaan johtaja ja johtokunnan jäsen Memelissä Liettuassa 1930–1932 ja A. Ahlström -yhtiön metsänhoitaja 1932–1934 ja metsäpäällikkö 1934–1952. Valtakunnan metsätyöpäällikkönä ja valtioneuvoston ylimääräisenä esittelijänä Luostarinen toimi 1945–1946. Hän oli Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1925–1930 ja hänellä oli lisäksi useita omaan alaansa liittyviä asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen Luostarinen sai 1940.
Aiheesta muualla

Niklas Jensen-Eriksen: Onni Vilho Luostarinen Biografiasampo.
Grrr!

Grrr! voi tarkoittaa:
Grrr!, Lapinlahden Lintujen studioalbumi vuodelta 1992.
Grrr!, The Rolling Stonesin kokoelma-albumi vuodelta 2012.
”Grrr!”, Lordi-yhtyeen kappale vuoden 2021 Lordiversity-albumilla.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Grrr”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ulkomainonta

Mainoksia rakennuksen päädyssä, Kaivokatu 7, vuonna 1925.
Mainosteline tien vieressä Isossakyrössä.
Sähköinen ulkomainostaulu Saksan Bochumissa.
Ulkomainontaa on periaatteessa kaikki mainonta, jonka ihminen näkee kotinsa ja työpaikkansa ja niiden piirissä käytettyjen medioiden (lehdet, tv, radio, internet) ulkopuolella. Käytännössä se tarkoittaa katujen ja maanteiden varsilla, julkisten liikennevälineiden ja -asemien ulko- ja sisäpuolella, monissa urheilulaitoksissa ym. julkisilla paikoilla näkyvää mainontaa. Perinteisesti ulkomainonta on koostunut lähinnä rakennusten seinien valomainoksista sekä erikokoisista ja -muotoisista mainostauluista, julisteista, banderolleista ja muista suurista teksti- ja kuvaelementeistä, jotka on kiinnitetty joko erityisiin mainostelineisiin tai -kehyksiin tai painettu tarramateriaalille ja kiinnitetty sitten suoraan esimerkiksi bussien ja junanvaunujen koripintoihin. Nykyisin ulkomainonta on muiden mainosmedioiden mukana digitalisoitumassa aluksi niin, että monien kadunvarsien ja bussien matkustamoiden julistetelineiden tilalle asennetaan liikkuvaa kuvaa esittävä, tietokoneohjattu näyttöruutu.
Ammattislangissa ulkomainonnasta käytetään myös termiä OOH (out-of-home advertising) ja digitaalisesta ulkomainonnasta termiä DOOH (digital out-of-home advertising).
Monien kaupunkien julkinen liikenne ja muut infrastruktuurikohteet saavat merkittäviä tuloja vuokraamalla bussien ja vaunujen kylkiä, pysäkkejä, valaisinpylväitä ja muuta katutilaa ulkomainonnan käyttöön. Suomen Ulkomainosliiton oman selvityksen mukaan alan yhtiöiden mainostuloista 47 prosenttia eli noin 40 miljoonaa euroa koitui vuonna 2022 tavalla tai toisella yhteiskunnan hyväksi. Vuokratulojen lisäksi summaan on laskettu mukaan myös ulkomainosyhtiöiden yhteisöverot, työntekijöiden palkkojen sivukulut ja verot sekä ulkomainosyhtiöiden ajoittain myymättä jäävien mainosjaksojen lahjoittaminen esimerkiksi  järjestöjen kampanjakäyttöön.
Ulkomainonnan muodot

Suomessa yleisimpiä ja järjestäytyneimpiä ulkomainonnan muotoja ovat:
bussipysäkkikatokset kuten kansainvälinen Abribus Citymedia
kaupunkisuurtaulut, kooltaan esim. 420 × 200 cm, vilkkaiden teiden varsilla kaupunkien laitamilla
maantiejättitaulut, kooltaan jopa 854 × 275 cm, vilkkaimpien pääteiden varsilla ympäri Suomen
mainospilarit, pystysuorat monelta sivulta katsottavat tornimaiset telineet isojen kaupunkien vilkkailla paikoilla
roskakorijulisteet kuten Maxikori, 40 × 60 cm, isoimpien kaupunkien jalkakäytävien roskalaatikoissa
pylvästaulut, kooltaan 80 × 120 cm, katuvalo- ym. pylväisiin kiinnitetyissä telineissä
liikennevälinemainonta, tarrat bussien, metrojunien ja raitiovaunujen ulkopinnoissa sekä tarrat, julisteet yms. niiden matkustamossa; taksiautojen ulko- ja sisäpinnoissa näkyvät mainokset
ulkomainonta liikenneasemilla kuten metropysäkeillä, lentoasemien terminaaleissa ja rautatieasemilla
urheilupaikkamainonta hiihtokeskuksissa, golf-kentillä, jääkiekkokaukalon laidoissa ja muissa urheilulaitoksissa
kauppakeskusmainonta ostoskeskusten sisätiloissa
yksittäiset ja tilapäiset ulkomainokset kuten valomainokset, työmaa-aitojen ja -pressujen mainospaikat, rakennusten päädyt
Yllä luetellut ulkomainonnan muodot ovat ns. järjestäytyneitä, mikä tarkoittaa että kutakin niistä edustaa yksi tai useampi ulkomainospaikkoja tarjoava yritys, jolta mainostajayritys voi vuokrata omalle mainokselleen paikan. Vuokra-ajat ovat tyypillisesti 7–28 vrk eli viikon ja kuukauden välillä kerrallaan. Mainostilat vuokrataan harvoin yksittäin vaan yleensä sarjoina, ja hinta muodostuu mainostilan vuokrasta sekä perinteisten painettujen julisteiden kohdalla erikseen veloitettavista mainoksen kiinnitys- ja huoltomaksuista.
Ulkomainonta Suomessa > Suomessa toimivat ulkomainontayritykset

Muiden Euroopan maiden tavoin myös Suomessa ulkomainonta-alan yritykset ovat yhdistyneet ja sulautuneet suuriin kansainvälisiin ulkomainontayrityksiin. Suomessa toimivista suurimmat ovat Euroopan suurin, ranskalaislähtöinen JCDecaux sekä maailman suurin ulkomainosyhtiö, Yhdysvalloista alkunsa saanut Clear Channel. Näiden lisäksi Suomessa toimii joko alueellisesti tai tiettyihin ulkomainonnan muotoihin erikoistuneita pienempiä ulkomainosyrityksiä, kuten oululainen VMV Media (ent. Masanttimedia), Taksimainos Oy, lyhtypylväsmainontaan erikoistunut Atlas-media Oy, linja-autojen mainospintoihin erikoistunut Laulava Ovipumppu Oy, turkulainen Suomen Liikennemediat Oy, vapaa-ajan ulkomainontaan erikoistunut Mediateko Oy sekä digitaaliseen ulkomainontaan erikoistuneet Outshine Oy,  kajaanilainen Symbicon Oy ja Keskisuomalainen-konserniin kuuluva Meks.
IAB Finland on julkaissut kartan digitaalisten ulkomainosnäyttöjen sijainneista kotisivuillaan.
Ulkomainonta Suomessa > Ulkomainonnan sääntely ja kritiikki

Ulkomainonta on Suomessa luvanvaraista. Tienvarsimainonta on maantielain 52. pykälän nojalla periaatteessa kiellettyä, mutta ely-keskus voi myöntää mainokselle poikkeusluvan, mikäli se ei vaaranna liikenneturvallisuutta eikä ole ympäristön kanssa ristiriidassa. Asemakaava-alueilla luvan myöntää kunta.
Ulkomainontaa arvostellaan usein maisemansuojelun nimissä, ympäristöhaitan tai ”visuaalisen saasteen” aiheuttajana maisemassa. Liikkeiden eteen jalkakäytäville asetetut irralliset mainostelineet aiheuttavat haittaa ja vaaraa muun muassa näkövammaisille. Suomessa monet kunnat vaativat tällöin vapaan kulkutilan leveydeksi esimerkiksi vähintään 1,5 metriä, ja että mainostelinettä saa käyttää vain liikkeen aukioloaikoina. Kunnat antavat ohjeita ja myöntävät lupia myös työmaaopasteiden, tapahtumakylttien ja -viittojen ym. mainoslaitteiden sijoittamiseksi. Liikenneviraston edeltäjä Tiehallinto julkaisi vuonna 2002 yhdessä ympäristöministeriön ja Kuntaliiton kanssa käsikirjan tienvarsimainonnasta (ks. Aiheesta muualla).
Ulkomainonnan ja näyteikkunamainonnan välistä rajankäyntiä ilmensi Helsingin Runeberginkadun ja Mannerheimintien kulmatalon toisen kerroksen nauhaikkunan sisäpuolelle asennettu, häikäisystä ja valosaasteesta moitittu 16 digitaalisen valotaulun sarja, jossa esitettiin vuosia animoitua mainontaa. Ulkomainosyhtiön mukaan kyse oli tavanomaisesta ikkunamainonnasta. Korkein hallinto-oikeus vahvisti toukokuussa 2024 hallinto-oikeuden tammikuussa 2023 antaman häätöpäätöksen tarkentaen kuitenkin, ettei valomainoksia voi poistattaa taloyhtiö vaan viranomainen.
Eräs ulkomainontaan kohdistuva kritiikin muoto perustuu siihen, millaiset kuvat katsotaan soveliaaksi ulkomainonnassa esimerkiksi sukupuolten tasa-arvon tai lasten suojelemisen nimissä. Vuonna 2003 Mainonnan eettinen neuvosto sai valituksen Hennes & Mauritzin joulun alusasukampanjasta, jossa esiintyivät Naomi Campbell ja muita kansainvälisiä huippumalleja 1930-luvun glamour-tyylisissä kuvissa. Neuvosto kuitenkin katsoi, ettei ulkomainoskampanja kokonaisuutena arvostellen ollut mainonnan kansainvälisten perussääntöjen eikä neuvoston omien tasa-arvoa koskevien periaatteiden vastainen. Sitä vastoin vuonna 2008 neuvosto antoi samalle mainostajalle (H&M) huomautuksen "julkisen tilan seksualisoinnista". Helsingin Forumin kulman valtavassa kuuden kerroksen korkuisessa alusvaatemainoksessa 24-vuotias malli Isabeli Fontana oli neuvoston mielestä "väkinäisissä asennoissa" ja siten mainosviestin "passiivinen objekti".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Outdoor Finland – Suomen Ulkomainosliitto outdoorfinland.fi. Viitattu 27.3.2012.
Tienvarsimainonnan käsikirja (pdf) Tiehallinto. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 27.3.2012.
Ulkomainonta ja sen perusteet - Mediateko. Viitattu 3.7.2021.
Ravintolan tienvarsimainos Kemissä vuonna 1989.
Runeberginkadun ja Mannerheimintien kulmassa vuosia ollut kirkas, animoitu ikkunamainos tuomittiin vuonna 2024 poistettavaksi.
D-vitamiini

Kalsitriolihormoni eli 1,25-dihydroksikolekalsiferoli, kemiallinen kaava 1,25(OH)2D3.
D-vitamiineja ovat elimistön D-vitamiinireseptoreita aktivoiva kalsitrioli-hormoni C27H44O3 sekä sen ravinnossa esiintyvät esiasteet. Lisäksi tunnetaan yli 2000 ihmisen valmistamaa keinotekoista D-vitamiinia.
D-vitamiinit ovat rasvaliukoisia 9,10-sekosteroideja.
Elimistö osaa valmistaa kalsitriolia auringonvalosta, mikäli iho altistuu sille riittävästi. Muussa tapauksessa ihminen tarvitsee eläinperäisestä ravinnosta tai ravintolisistä peräisin olevaa D3-vitamiinia. Toisena vaihtoehtona on D2-vitamiini, jonka käyttö on kuitenkin harvinaista sen heikomman biologisen hyödynnettävyyden vuoksi.
D3-vitamiinia kutsutaan  kolekalsiferoliksi ja D2-vitamiinia ergokalsiferoliksi.
D3-vitamiinin kemiallinen kaava on C27H44O ja D2-vitamiinin C28H44O.
Tehtävät

D-vitamiini ehkäisee muun muassa riisitautia, osteomalasiaa ja osteoporoosia.
D-vitamiini edistää kalsiumin imeytymistä, mikä puolestaan ehkäisee luuston haurastumista. D-vitamiinia tehostaa myös  immuunipuolustuksen toimintaa edistäen infektiotautien torjumista ja vähentäen autoimmuunisairauksien riskiä. On olemassa viitteitä siitä, että D-vitamiini liittyisi epäsuorasti myös syövän ehkäisyyn. D-vitamiini säätelee myös veren  fosfaattipitoisuuksia.
Muita D-vitamiinin tehtäviä ovat solujen kasvun ja hormonitasapainon säätely.
Kalsitrioli ja muut D-vitamiinit tai yhdistekohtaisesti vasta niiden aineenvaihduntatuotteet sitoutuvat D-vitamiinireseptoreihin (VDR). VDR:ien kautta ne vaikuttavat suoraan vähintään 200:aan ja epäsuoraan jopa noin 2 000 geeniin lisäten tai vähentäen niiden koodaamien proteiinien tuottoa.
Teollinen valmistus

Lisäravinteena käytetty D3-vitamiini valmistetaan yleensä lampaanvillasta, mutta sitä voidaan valmistaa myös jäkälästä.
D-vitamiinin tuotanto elimistössä

Ihmisten ja muiden eläinten iho tuottaa 7-dehydrokolesterolia altistuessaan auringonvalon tai muiden lähteiden UVB-säteilylle.  7-dehydrokolesteroli muuttuu sen jälkeen D3-vitamiiniksi, joka muuntuu maksassa kalsidioliksi. Munuaiset puolestaan muuntavat kalsidiolin D-vitamiinitoimintoiseksi kalsitrioliksi.
D-vitamiinien tuotto on vähäistä, jos ihminen oleskelee paljon sisätiloissa, elää lähellä maapallon napa-alueita tai savusumuisella alueella. Myös tumma ihonväri, peittävien vaatteiden ja aurinkorasvan käyttö altistavat D-vitamiinipuutokselle estämällä UVB-säteilyn pääsyä ihoon. Kalsitriolin tuotto alenee lisäksi iän myötä.
Suomessa ihmisten kalsitriolin tuotto auringonvalon avulla on liian pientä talvisin. Valtaväestön tulisi talvisin Suomen ravitsemussuositusten mukaan huolehtia D-vitamiinien riittävästä saannista ruuasta tai ravintolisistä. Lasten, vanhusten ja vähän auringossa oleskelevien tulisi pääsääntöisesti nauttia D-vitamiinia sisältäviä ruokia tai ravintolisiä läpi vuoden.
Liikasaanti

D-vitamiinien liikasaanti aiheuttaa ihmisillä hyperkalsemiaa ja mahdollisesti muun muassa hyperkalsemiasta johtuvaa pahoinvointia, janoisuutta ja pidemmällä aikavälillä vaarallista kalsiumkertymien muodostumista pehmytkudoksiin. Esimerkiksi munuaisissa kertymät voivat aiheuttaa munuaisten vajaatoimintaa. D-vitamiinin liikasaanti voi tappaa. Auringonvalo ei käytännössä aiheuta yliannostusta, mutta ravintolisät voivat. Ruoka aiheuttaa yliannostuksen vain harvoin ja tällöin kyse on esimerkiksi hyvin D-vitamiinirikkaiden ruokien, kuten kalanmaksaöljyjen, liikakäytöstä.
Saanti Suomessa

FinRavinto 2017 -tutkimukseen osallistuneiden D-vitamiinin saannin keskiarvo ravinto ja ravintolisät huomioiden oli sekä miehillä että naisilla 36 mikrogrammaa vuorokaudessa.
|  | Miehet | Naiset |
| --- | --- | --- |
| Käyttäjien osuus, % | 40 | 57 |
| Saanti ravintolisistä käyttäjillä, μg | 23 | 26 |
| Saanti ruoasta käyttäjillä, μg | 13 | 9,9 |
Kokonaissaanti käyttäjillä, μg: 36
| Saanti ruoasta ei-käyttäjillä, μg | 13 | 9,1 |
Tarve ja saantisuositukset

Lihavilla ihmisillä muodostuu  tavallista enemmän D-vitamiinia jos he altistuvat voimakkaalle auringonvalolle, koska heidän ihonsa pinta-ala on keskivertoa suurempi. Tutkimuksissa on kuitenkin huomattu, että paljon rasvakudosta omaavien veressä kiertää selvästi tavallista vähemmän D-vitamiinia. D-vitamiinin tarvetta tutkinut biolääketieteen professori Carsten Carlberg on esittänyt, että lihavat ihmiset tarvitsevat sen vuoksi pimeänä vuodenaikana tavanomaista suuremman D-vitamiinilisän. Pienemmät veripitoisuudet ovat hänen mukaansa osoitus siitä, ettei rasvakudoksesta vapaudukaan D-vitamiinia, kuten yleensä ajatellaan. Toiset tutkijat ovat kuitenkin sitä mieltä, että paljon rasvakudosta omaavien ihmisten verenkierrossa on vähemmän D-vitamiinia sen vuoksi, että heidän on helppo vapauttaa sitä tarpeen mukaan D-vitamiinivarastona toimivasta rasvakudoksestaan. D-vitamiinin tarve vaihtelee myös yksilöllisesti perimän mukaan.
D-vitamiinia ei tarvitse saada ruuasta tai ravintolisistä sellaisena aikana, jolloin ihmisen iho altistuu riittävästi auringonvalolle, koska iho tuottaa D-vitamiinia auringon UV-säteilyn avulla (katso kohta ihotuotto). Ihon altistaminen auringonvalolle 1/4-osan ajasta, joka aiheuttaa lievän auringonpolttaman, takaa riittävän vitamiinituoton, jos altistus toistuu 2–3 kertaa viikossa. Vaadittu altistusaika on siten pidempi tumma- kuin vaaleaihoisilla.
Tarve ja saantisuositukset > Suomessa

Asiantuntija-arvion mukaan kesällä Suomessa noin 15 minuutin kokovartaloaltistus auringonvalolle 2–3 kertaa viikossa takaa riittävän D-vitamiinisaannin valkoihoisella väestöllä. Auringonvalosta voi saada Suomen leveysasteilla kesällä D-vitamiinia vähissä vaatteissa jopa 200 mikrogrammaa puolessa tunnissa. Aurinkovoiteet vähentävät kuitenkin D-vitamiinin muodostumista. Auringossa oleskelua ilman suojavoiteita ei suositella siihen liittyvän ihosyöpäriskin vuoksi.
Auringonvalolle runsaasti altistuvien veressä voi olla jopa 100–200 nanomoolia kalsidiolia per litra verta (nmol/l). Tämä pitoisuus ei yleensä voi ylittyä auringonvalon vaikutuksesta.
Auringonvalo on Suomessa pääosan vuodesta niin heikkoa, että D3-vitamiinia on saatava ravinnosta tai ravintolisistä ainakin talvisin, sillä kesällä kehoon kertynyt D-vitamiinivarasto ehtyy noin 1–2 kuukaudessa (katso myös kohta varastoituminen). Kesälläkään saanti ei aina ole riittävää eri syiden takia, joista on esimerkkejä kohdassa puutos. On arvoitu, että päivittäinen 15–20 mikrogramman D3-vitamiinilisä nostaa veren kalsidiolipitoisuuden keskimäärin tasolle 50 nmol/l ja 40–50 mikrogramman annos tasolle 75 nmol/l.
Vähintään 2-viikkoiset ja enintään vuoden ikäiset vauvat: 2–10 mikrogrammaa D3-vitamiinia vuorokaudessa (µg/vrk) äidinmaidonkorvikkeen tai vieroitusvalmisteen D3-vitamiinimäärästä riippuen.
1-vuotiaat: 10 μg/vrk.
2–17-vuotiaat: 7,5 μg/vrk.
18–74-vuotiaat, jotka eivät syö päivittäin D-vitaminoituja maitotuotteita ja rasvalevitteitä ja/tai kalaa 2–3 kertaa viikossa: 10 µg/vrk lokakuun ja maaliskuun välillä. Muina kuukausina on mahdollista saavuttaa saannin tavoitetaso ilman vitamiinilisää.
Yli 75-vuotiaat: 20 μg/vrk, mutta 10 μg/vrk riittää, jos käyttää säännöllisesti paljon kalaa tai D-vitaminoituja maitotuotteita tai ravintorasvoja.
Hyvin vähän kesäisin ulkona oleskelevat täysi-ikäiset: ravinnosta ja/tai lisäravinteista yhteensä jopa 20 μg/vrk.
Raskaana olevat ja imettävät: 10 μg/vrk.
Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin (HUS) suositteli 2020 COVID-19-pandemian aikana D-vitamiinilisän käyttöä puutokselle alttiille ryhmille, kuten vanhuksille, ympärivuorokautisessa hoidossa oleville ja tummaihoisille. Lisän oli tutkimuksissa havaittu pienentävän jonkin verran akuutin hengitystieinfektion riskiä
Tarve ja saantisuositukset > Muissa maissa

Euroopan elintarviketurvallisuusviraston suositus aikuisille on 15 µg päivässä. Pohjoismaiden vuoden 2023 ravitsemussuosituksissa D-vitamiinia suositellaan aikuisille 10 µg päivässä ja yli 75-vuotiaille 20 µg päivässä. Saksassa aikuisten D-vitamiinisuositus on 20 µg päivässä, Isossa-Britanniassa 10 µg päivässä ja Ranskassa 15 µg päivässä. Yhdysvalloissa aikuisille suositellaan 15 µg päivässä ja yli 71-vuotiaille 20 µg päivässä.
Kansainvälinen yksikkö IU

Joidenkin maiden tai järjestöjen ravitsemussuosituksissa käytetään Maailman terveysjärjestön kansainvälistä yksikköä, jonka symboli on IU. D-vitamiinien kohdalla 1 IU vastaa vitamiiniteholtaan 0,025 mikrogrammaa (µg) eli noin 65 pikomoolia (pmol) kolekalsiferolia (D3-vitamiinia).
Veren viitearvot ja mittaus

Euroopan elintarviketurvallisuusviraston (EFSA) ravitsemusta, uuselintarvikkeita ja ruoka-allergeeneja käsittelevä tiedepaneeli (NDA) arvioi, että 50 nmol:n/l pitoisuus on sopiva tavoitearvo kaikille ikä- ja sukupuoliryhmille, jos vuorovaikutuksessa olevien ravintoaineiden (esim. kalsium) saanti on riittävä.
Näyttö on vakuuttavaa sen osalta, että 50 nmol:n/l ylittävästä seerumin 25(OH)D-pitoisuudesta ei ole lisähyötyä.
Eri laboratorioissa tehtyjen kokeiden on havaittu voivan antaa hyvin erilaisia tuloksia veren D-vitamiinipitoisuudesta. Vaihtelu voi johtua erilaisista mittausmenetelmistä. Pääosassa suomalaisia laboratorioita käytetään immunologista mittausmenetelmää, jossa D-vitamiinipitoisuuksia mitataan D-vitamiineihin kiinnittyvin vasta-ainein. Liittymisen jälkeinen reaktio voidaan mitata. Eri laboratoriot kuitenkin käyttävät eri vasta-aineita, josta yksilötason vaihtelu voi johtua.