stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Röykkä
Historia

Röykän alueen tunnettu historia alkaa vuodesta 1540, jolloin Korven kylässä olevat talot Ali-Korpi ja Yli-Korpi mainitaan verotusluetteloissa. Ali-Korven isäntänä oli Juho Juhonpoika vuosina 1540–1555. Merkittävää Röykän kylän synnylle oli Suomen ensimmäisen keuhkotautiparantolan eli Nummelan parantolan perustaminen ja sen asiakkaiden ja vieraiden tarpeisiin perustetun Röykän aseman syntyminen 1900-luvun alussa. Tällöin aseman kupeeseen kehittyi "Röykän suokaupunkina" tunnettu alue.
1960-luvulla kylässä oli kolme pankkia, kaksi kauppaliikettä, V. Kumpulainen Oy:n vaihdetehdas sekä Lin-Pukineen tekstiilitehdas, joka toimi alun perin kansakouluksi rakennetun talon tiloissa. Koulu siirtyi parin vuosikymmenen ajaksi Korven kylään muutaman kilometrin päähän talon käytyä pieneksi; nykyinen koulu noin kilometrin päässä alkuperäisestä on uudisrakennus. Tekstiilitehdas suljettiin jo 1960-luvun lopuilla, ja vaihdetehdas siirtyi uudistiloihin Riihimäelle keväällä 1975. Tehdasrakennukseen sijoittui Styroxtehdas, joka tuhoutui tulipalossa keväällä 1988; sen tilalle rakennettiin uusi, edelleen toimiva seuraavana syksynä.
Tekstiilitehtaan talon osti taksiautoilija Eino Tekkala, joka rakensi taloon kylän ensimmäisen taksiradiokeskuksen; hän liikennöi talosta käsin 1970-luvun lopulle, kunnes jäi eläkkeelle. Kauppaliikkeiden naapurina oli pienessä huvilassa asuva parturikampaaja, joka olikin erittäin suosittu; hän supisti palveluaan 1970-luvun lopuilla iän karttuessa, mutta miltei loppuun asti hänellä oli muutama vakioasiakas. Lopulta 1980-luvulla hän jäi eläkkeelle ja muutti paikkakunnalta. Pankit sulkeutuivat yksi kerrallaan vuosina 1980–2002; postitoimisto muuttui elintarvikeliikkeen hoitamaksi asiamiespostiksi.
Rakennuksia

Kylässä on Bruno Granholmin piirtämä Hyvinkää–Hanko-rautatien rautatieasema (Röykän rautatieasema). Itse rata vihittiin käyttöön vuonna 1873, ja Röykän asema otettiin käyttöön vuonna 1911. Asema suljettiin vuonna 1967; se oli satunnaisessa käytössä, mm. työsiirtolana, asuntoina ja varsin pitkään tyhjillään. Vuonna 2000 kulttuuriohjaaja Reetta Naumanen ja muusikko Joe-Poika Westerbacka ostivat autioituneen ja akuutin remontin tarpeessa olevan asemarakennuksen ja alkoivat kunnostaa sitä kodikseen. Westerbacka ja Naumanen myivät aseman malli ja juontaja Ellen Jokikunnakselle vuonna 2007. Nykyään Westerbacka ja Naumanen omistavat Urjalan rautatieaseman.
Kylän halki kulkevan Vanhan Lopentien varressa Salervon kotiin johtavan paikallistien, Vaaksintien, risteyksessä oli hänen piirustuksiensa mukaan rakennettu omaleimainen penkein varustettu katos linja-autopysäkillä. Rakennukseen sijoitettiin myöhemmin kolikoilla toimiva yleisöpuhelin; juopuneet polttivat rakennuksen 1980-luvun alkupuolella. Kunta puratti perustusten jäännökset. Vastapäätä sijainneet, tyhjilleen jääneet kaksi kioskirakennusta purettiin tarpeettomina hiukan myöhemmin.
Kylän pohjoislaidassa, lähellä Vihdin rajaa, sijaitsee entinen Röykän sairaala, joka nykyään toimii majoituspaikkana nimellä Forenom Hostel Röykkä.
Tunnettuja asukkaita

Röykän kansallisesti tunnetuimpiin asukkaisiin kuului kirjailija Elmer Diktonius (1896–1961), joka asui Tuomistonojalla.
Kylässä asui vakituisesti useitakin huomattavia henkilöitä; tunnetuimmat olivat keskustan kansanedustaja, maanviljelysneuvos Matti Mattila sekä arkkitehti Toivo Salervo. Monet kylässä asuneet koululaiset, jotka keräsivät kasveja Röykän metsistä, tutustuivat Salervoon: eläkeläisenä arkkitehti saattoi paneutua mieliharrastukseensa eli maalata vesivärein kuvia luonnonkasveista metsissä; hänellä oli aina aikaa keskustella uteliaiden lasten kanssa ja kertoa eri kasveista. Hänen vilpitön ja teeskentelemätön käytöksensä teki hänestä koko kylän epävirallisen "isosedän".
Myös tunnettu ja suosittu näyttelijä Leo Jokela, jolla oli kesämökki juuri kunnanrajan takana Vihdin puolella, oli usein tavattu ja suosittu kesävieras niin Röykän kaupoissa kuin kylän muissakin palveluissa. Myös TV:n viihdeformaateista tunnettu Ellen Jokikunnas on Röykän asukas.
Röykässä asuu myös Formula 3:ssa menestynyt ex-kilpa-autoilija Jorma "Bisse" Airaksinen. Bisse piti 1980- ja -90-luvuilla Röykässä legendaarista keskiolutbaari Bissen grilliä.
Aiheesta muualla

Röykän kotivut
Röykkä Resort
Röykkä (Arkistoitu – Internet Archive) – Visit Nurmijärvi
Röykän taajamaa esittävä kartta.
Junaraide lakkautetun rautatieaseman läheisyydessä.
Röykän entisen sairaalan eli Nummelan keuhkotautiparantolan rakennukset.
McMurdon kuivat laaksot

McMurdon kuivat laaksot Landsat 7:n ottamassa satelliittikuvassa. Victorian, Wrightin ja Taylorin laaksojen isot suolajärvet erottuvat kuvan vasemmanpuoleisten laaksojen pohjilla sinisinä alueina.
Alueen karttaa
McMurdon kuivat laaksot on lumettomista laaksoista muodostuva alue Etelämantereella Victorianmaalla McMurdonsalmen rannalla. Laaksojen yhteenlaskettu pinta-ala on 4 800 neliökilometriä, mikä vastaa noin kahta prosenttia Etelämantereen pinta-alasta, ja ne ovat mantereen suurin lumeton alue.[lähde? ]
Maantiede

Laaksot muodostuvat kolmesta isosta (merkitty seuraavassa i:llä) ja muutamasta pienemmästä itä-länsisuuntaisesta laaksosta. Laaksot ovat noin 5–10 km leveitä ja 15–80 km pitkiä. Pohjoisesta etelään lueteltuna kuivat laaksot ovat:[lähde? ]
Barwickinlaakso
Victorianlaakso (i)
Balhaminlaakso
McKelveynlaakso
Wrightinlaakso (i)
Taylorinlaakso (i)
Jonkin matkaa laaksoista kaakkoon on lisäksi huonosti tutkittu Garwoodin-, Marshallin- ja Miersinlaaksoista muodostuva alue, joka ekologisesti muistuttanee enemmän tutkittuja laaksoja.
Maantiede > Ilmasto

Laaksojen kuivuus johtuu katabaattisista tuulista. Laaksojen länsipuolella sijaitsevalta Itä-Antarktiksen jäätiköltä laskeutuva kylmä ja kuiva tuuli aiheuttaa vähäisenkin lumen sublimoitumisen ja estää näin jäätikön muodostumisen. Mannerjäätikkö itse ei pääse työntymään laaksoihin, sillä laaksojen länsipäässä oleva harjanne estää sen.[lähde? ]
Vuoden keskilämpötila alueella on noin −20 °C kuukausittaisen keskilämpötilan vaihdellessa −23,7 °C ja +0,7 °C välillä. Tuulennopeus laaksoissa on kesäisin 10–15 km/h, mutta voi saavuttaa talvella jopa 320 km/h. Tuuli on muokannut laaksoihin monia erikoisia kalliomuodostumia.
Täysin vedetön ei ympäristö laaksoissa kuitenkaan ole, sillä niissä on muutamia hypersuolaisia järviä, ja Etelämantereen kesän aikana alueella virtaa muutamia jokia. Niistä merkittävin on Wrightin laakson pohjalla virtaava mantereen pisin joki Onyx. Laaksot ovat tieteelliseltä kannalta hyvin mielenkiintoisia, sillä kylmyyden ja kuivuuden vuoksi ne muistuttavat Marsin pintaa maapallolla luultavasti eniten.[lähde? ]
Luonto

Ankarista oloista huolimatta alueella kasvaa jäkäliä, leviä sekä bakteereita ja arkeoneja. Laakson erikoisuus ovat endoliittiset mikrobikasvustot. Eläimistö muodostuu mikroskooppisista punkeista, rataseläimistä, karhukaisista, sukkulamadoista ja alkueliöistä. Läheiseltä rannikolta laaksoihin vaeltaneiden weddellinhylkeiden muumioituneita jäänteitä on Wrightin- ja Taylorinlaaksoissa.[lähde? ]
Tutkimus ja ihmisen toiminta alueella

Alueella on runsaasti tutkimustoimintaan liittyvää infrastruktuuria, mutta pysyviä tutkimusasemia siellä ei enää ole. Uudella-Seelannilla oli vuosina 1968–1995 Wrightinlaaksossa kesäaikaan toimiva tutkimusasema Vanda, mutta ympäristön suojelemiseksi asema purettiin. Lähimmän asutuksen muodostavat McMurdon ja Scottin tutkimusasemat noin sadan kilometrin päässä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta McMurdon kuivat laaksot Wikimedia Commonsissa
Kartta alueesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Virtual tour (Arkistoitu – Internet Archive)
McMurdo dry valleys region, transantarctic mountains (Arkistoitu – Internet Archive)
Muumioitunut hylje McMurdon laaksoissa.
Michael Novak

Michael Novak
Michael John Novak (9. syyskuuta 1933 Johnstown, Pennsylvania – 17. helmikuuta 2017 Washington) oli yhdysvaltalainen katolinen uskonnonfilosofi ja diplomaatti. Hän julkaisi lähes 25 kirjaa filosofian ja teologian aiheista; kenties tunnetuin on The Spirit of Democratic Capitalism vuodelta 1982.
Novak syntyi Johnstownissa, Pennsylvaniassa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta, Rooman Gregoriaanisesta yliopistosta ja Stonehill Collegesta. Hän toimi Yhdysvaltain suurlähettiläänä UNCHR:lle vuonna 1981.
Novakille myönnettiin vuonna 1994 Templeton-palkinto. Hänellä oli kuvittaja Karen Laub-Novakin kanssa lapset Richard, Tanya ja Jana.
Julkaisuja

The Tiber Was Silver (1962)
Belief and Unbelief (1965)
Naked I Leave (1970)
The Experience of Nothingness (1970)
Rise of the Unmeltable Ethnics (1972)
The Spirit of Democratic Capitalism (1982)
The New Consensus on Family and Welfare: A Community of Self-Reliance (1987)
Free Persons and the Common Good (1988)
The Catholic Ethic and the Spirit of Capitalism (1993)
Business as a Calling (1996)
On Two Wings: Humble Faith and Common Sense at the American Founding (2001)
Universal Hunger for Liberty: Why the Clash of Civilizations Is Not Inevitable (2004)
Washington’s God (2006)
Michael Neumayer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Michael Neumayer vuonna 2014. |  Michael Neumayer vuonna 2014. |  Michael Neumayer vuonna 2014. |  |
Maa:   Saksa
Miesten mäkihyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2005 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2013 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kulm 2006 | joukkuekilpailu |  |
Michael Neumayer (s. 15. tammikuuta 1979 Bad Reichenhall, Baijeri) on saksalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 2000–2016.
Neumayer kuului Saksan joukkueeseen, joka saavutti Itävallan jälkeen hopeaa normaalimäen joukkuekilpailussa Oberstdorfin MM-kisoissa 2005. Joukkueessa hyppäsivät hänen lisäkseen Martin Schmitt, Michael Uhrmann ja Georg Späth. Seuraavana vuonna Neumayer muodosti Späthin, Uhrmannin ja Alexander Herrin kanssa Saksan pronssikvartetin lentomäen MM-kisojen joukkuekilpailussa Kulmissa. Kultaa voitti Norja ennen Suomea. Henkilökohtaisessa kilpailussa Neumayer oli kolmastoista..
Neumayer sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 normaalimäessä kahdeksanneksi, suurmäessä 11:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli suurmäessä kuudes, normaalimäessä kuudestoista ja Saksan joukkueen mukana joukkuemäessä hopealla. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän kuului Saksan pronssijoukkueeseen normaalimäen joukkuekilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja oli suurmäessä 13:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hyppäsi joukkuekilpailussa viidenneksi sijoittuneessa Saksan joukkueessa.
Neumayer voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2001–2002. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon oltuaan kolmas Garmisch-Partenkirchenissä uudenvuodenpäivänä 2008. Hän sijoittui lopulta myös mäkiviikon kokonaispisteissä kolmanneksi usean kärkihyppääjän pudottua kiertueen viimeisessä, Bischofshofenin osakilpailussa toiselta kierrokselta. Seuraavan kerran hän sijoittui maailmancupissa kolmen parhaan joukkoon oltuaan kolmas Willingenissä helmikuussa 2010. Hän sijoittui toiseksi Vikersundin lentomäessä tammikuussa 2013. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2012–2013.
Neumayer lopetti uransa kauden 2015–2016 jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael Neumayer Wikimedia Commonsissa
Michael Ande

| Michael Ande> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. lokakuuta 1944 (ikä 80) Bad Wiessee, Baijeri, Saksa
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1961–
Merkittävät roolit:  Gerd Heymann (Kettu) Benny (Tohtori Sykerö)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Michael Ande (s. 5. lokakuuta 1944 Bad Wiessee, Baijeri, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjoista Vanha kettu (nyk. Kettu) ja Tohtori Sykerö. Ketussa hän näytteli yhtä sarjan päähenkilöistä, rikosylikomisario Gerd Heymannia. Lähdettyään sarjasta vuonna 2016, Ande oli viimeinen alusta alkaen mukana ollut näyttelijä esiintyen 401 jaksossa. Ande on näytellyt elokuvissa ja sarjoissa jo 1950-luvulta lähtien, mutta elokuvat ovat jääneet pienemmälle huomiolle. Kettu onkin hänen merkittävin roolinsa. Michael Ande on ollut aktiivisena näyttelijänä vuodesta 1961 alkaen. Hän ei ole voittanut palkintoja työstään, vaikka onkin urallaan menestynyt. Ande on näytellyt myös teatterissa, komedianäytelmissä.
Yksityiselämä

Michael Ande asuu perheineen Schlierseessä. Hän harrastaa laskettelua ja moottoripyöräilyä.
Filmografia

Marianne, meine Jugendliebe 1955
Nuoruuteni Marianne 1955
Tiedän minkä puolesta elän 1955
Griff nach den Sternen 1955
Zärliches Geheimnis 1956
Stimme der Sehnsucht 1956
Trappin perhe 1956
Das Hirtenlied vom Kaisertal 1956
Die Prinzessin von St. Wolfgang 1957
Der Schönste Dag meines Lebens 1957
Skandal in Icshl 1957
El Hakim - Niilin muukalainen  1957
Stalingradin lääkäri 1958
Trappin perhe Amerikassa 1958
Bacio del sole, II 1958
Wenn die Glocken hell erklingen 1959
Peter Pan 1962
Der Kleine Lord 1962
Die Grotte 1963
Der Trojanische Krieg findet nicht statt 1964
Verdammt zur Sünde 1964
Hava, der Igel 1966
Die Schatzinsel 1966 (minisarja)
Kinder des Schattens 1968
Finke and Go 1969 (tv-sarja)
Der Schwarze Graf 1970 (minisarja)
Ich Träume von millionen 1971
Provisorishe Leben, Das 1971
Scheibenschiessen 1973
Die Powenzbande 1973, (minisarja)
Kommissaari 1974, 1 jakso (tv-sarja)
Polizeiinspenktion 1 (1975–1988 2 jaksoa) (tv-sarja)
Vanha kettu 1977–1985 (tv-sarja)
Lucie, postrach ulice 1980 (animaatiosarja)
Tohtori Sykerö 1981 (animaatiosarja)
Liebe Melanie 1983
Zur Freiheit 1987, 2 jaksoa (tv-sarja)
Derrick (1985–1998 2 jaksoa) (tv-sarja)
Kettu 1986–
Zuruck auf Los 2000
Pfaffer Braun 2009
Aiheesta muualla

Michael Anden haastattelu 13.3.2008[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Michael Anden biografia Steffi-linen sivuilla[vanhentunut linkki]
Mitsikéli

Mitsikéli-vuori ja Pamvótida-järveä.
| --- | --- |
Sijainti:  Ioánnina, Epeiros, Kreikka
Vuoristo:  Píndos
Korkeus merenpinnasta:  1 810 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mitsikéli (kreik. Μιτσικέλι) on vuori ja vuorijono pohjoisessa Píndos-vuoristossa Epeiroksessa luoteisessa Kreikassa. Sen korkeus on 1 810 metriä.
Mitsikéli-vuoren maisemia etelään Tzoumérka- ja Lákmos-vuorille päin.
Mitsikéli-vuori sijaitsee Ioánninan alueyksikössä koilliseen Ioánninan kaupungista ja Pamvótida-järvestä. Sen nimi tulee slaavikielistä ja tarkoittaa ”Karhunpesää”. Vuori on osa Pohjoisen Píndoksen kansallispuistoa ja myös Natura-aluetta. Koko vuorijonon pituus on noin 35 kilometriä. Mitsikélin pohjoispuolella sijaitsee Týmfi-vuori, koillispuolella Lýgkos-vuori ja itäpuolella Lákmos-vuori. Vuoren rinteellä sijaitsee muun muassa Asprángeloin kylä.
Mitsikéli on suosittu vaelluskohde. Vuorella 1 290 metrin korkeudessa sijaitsee suoja vaeltajille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitsikéli Wikimedia Commonsissa
Mikseri

Mikseri tarkoittaa seuraavia asioita:
mikseri, tehosekoitin
mikseri, cocktailinsekoitin
mikseri, grogin valmistuksessa käytettävä virvoitusjuoma
Mikseri.net, ilmaisen suomalaisen musiikin jakeluun erikoistunut internet-sivusto.
miksaaja, äänen miksauksesta huolehtiva henkilö
videomikseri, kuvan miksauksesta huolehtiva henkilö
miksauslaite, äänisignaaleja yhdistävä laite
mikserivahvistin, äänisignaaleja yhdistävä vahvistin
miksauskytkentä, lineaarinen elektroninen kytkentä kahden tai useamman signaalin yhdistämiseksi esivahvistimissa ja miksauslaitteissa.
taajuussekoitin, taajuusmikseri, epälineaarinen radiotekniikan komponentti, joka muodostaa kahdesta eritaajuisesta signaalista niiden erotus- ja summataajuudet.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mikseri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mitropóleos

| Mitropóleos Οδός Μητροπόλεως |
| --- | --- |
 Mitropóleos-katua.
Maa:  Kreikka
Kaupunki:  Ateena
Tieluokka:  katu
Pituus:  580 m
Alkupiste:  Filellínon (Sýntagma)
Päätepiste:  Aiólou (580 m)
Mitropóleos (kreik. Οδός Μητροπόλεως, Odós Mitropóleos, ”Katedraalin katu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Sen nimi viittaa kaupungin katedraalikirkkoon eli Neitsyt Marian ilmestyksen katedraaliin (Mitrópoli), jonka pohjoispuolelta se kulkee.
Mitropóleos-katu saa alkunsa Sýntagma-aukion lounaiskulmasta Filellínon-kadun risteyksestä. Se kulkee itä-länsisuunnassa Plákan kaupunginosan pohjoisosan halki ja päättyy Monastirákin kaupunginosaan Aiólou-kadun risteykseen. Kadun varrella sijaitsevat katedraalikirkon ja katedraalin aukion (Plateía Mitropóleos) lisäksi myös muun muassa Panagía Gorgoepíkooksen kirkko sekä (Neitsyt Marian) Pyhän voiman (Agía Dýnami) kirkko. Kadun pituus on noin 580 metriä.
Mitropóleos-katua.
Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali (Mitrópoli).
Katedraalin aukiota (Plateía Mitropóleos) jouluvalaistuksessa.
Pyhän voiman (Agía Dýnami) kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitropóleos Wikimedia Commonsissa
Ateenan merkittävimmät kadut ja tiet
| --- | --- |
Moottoritiet:   A1 (PATHE)  A6 (Attikí Odós) 
Valtakadut:   Alexándras  Andréa Syngroú  Athinón  Kifisías  Konstantinoupóleos  Mesogeíon  Vasiléos Konstantínou  Vasilíssis Amalías  Vasilíssis Ólgas  Vasilíssis Sofías  Vouliagménis 
Kadut:   Aiólou  Akadimías  Athinás  Dionysíou Areopagítou  Ermoú  Filellínon  Ierá Odós  Iródou Attikoú  Mitropóleos  Óthonos  Panepistimíou  Patisíon (28is Oktovríou)  Peiraiós (Panagí Tsaldári)  Sólonos  Stadíou  Tripódon  Vasiléos Georgíou A'  Voukourestíou
Missouri (täsmennyssivu)

Missouri tarkoittaa seuraavia asioita:
Missouri, Yhdysvaltain osavaltio
Missouri, joki
Missourin yliopisto
Missouri-synodi, yhdysvaltalainen luterilainen kirkkokunta
Missouri Valley Conference, NCAA:n I-divisioonan konferenssi
Missouri, Arthur Pennin elokuva vuodelta 1976.
USS Missouri (1841), höyryratasfregatti
USS Missouri (1865)
USS Missouri (BB-11), Maine-luokan taistelulaiva
USS Missouri (BB-63), Iowa-luokan taistelulaiva
USS Missouri (SSN-780), Virginia-luokan sukellusvene.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Missouri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mindaugas Žukauskas

| Mindaugas Žukauskas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mindaugas Žukauskas
Syntynyt: 24. elokuuta 1975 (ikä 49) Šiauliai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Liettua
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  202 cm
Paino:  98 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1995–1997 1997–2000 2000–2001 2001–2006 2006–2009 2009–2012:   KK Šiauliai  BC Žalgiris  KK Union Olimpija  Montepaschi Siena  Scavolini Pesaro  KK Šiauliai
Maajoukkueet
1996–2006:   Liettua
| Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Liettua.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Liettua> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2003 |  |  |
Mindaugas Žukauskas (24. elokuuta 1975 Šiauliai, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ura > Seurajoukkueet

Žukauskas varttui KK Šiauliain juniorijoukkueissa, joista hänet nostettiin edustusjoukkueeseen kaudeksi 1995–1996. Hän pelasi myös seuraavan kauden joukkueessa, kunnes siirtyi BC Žalgirisiin. Seuran paidassa Žukauskas voitti Liettuan-mestaruuden vuosina 1998 ja 1999. Lisäksi hän voitti Saporta Cupin kaudella 1997–1998 ja Euroliigan kaudella 1998–1999. Žukauskas edusti seuraa vuoteen 2000 asti ennen siirtymistään KK Union Olimpijaan. Hän pelasi seurassa yhden kauden ja voitti Slovenian-mestaruuden.
Vuonna 2001 Žukauskas siirtyi italialaiseen Montepaschi Sienaan. Hän voitti seuralle Saporta Cupin kaudella 2001–2002 sekä Italian-mestaruuden kaudella 2003–2004. Žukauskas edusti seuraa vuoteen 2006 asti, jolloin hän siirtyi Scavolini Pesaroon. Hän pelasi seurassa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin Šiauliaihin.
Ura > Maajoukkue

Žukauskas kuului maansa juniorimaajoukkueisiin. Hän edusti Liettuaa vuosien 1996 ja 2004 olympialaisista, joista hän voitti yhden olympiapronssin. EM-kilpailuissa Žukauskas oli mukana vuosina 1999, 2001, 2003 ja 2005. Hän voitti kultaa vuoden 2003 EM-kilpailuista. Lisäksi Žukauskas edusti maataan vuoden 2006 MM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Liettuan joukkue – Kesäolympialaiset 1996
4 Vaišvila |
5 M. Žukauskas |
6 E. Žukauskas |
7 Pačėsas |
8 Štombergas |
9 Lukminas |
10 Kurtinaitis |
11 Sabonis |
12 Karnišovas |
13 Marčiulionis |
14 Einikis |
15 Jurkūnas* |
Valmentaja Garastas

(*) = FIBAn mukaan ei mitalisti/olympiajoukkueessa
Liettuan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2003
4 Gustas |
5 M. Žukauskas |
6 Macijauskas |
7 Štombergas |
8 Šiškauskas |
9 Songaila |
10 Slanina |
11 E. Žukauskas |
12 Lavrinovič |
13 Jasikevičius |
14 Šalenga |
15 Praškevičius |
Valmentaja Sireika
Misskärr

Misskärr on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Västanfjärdin länsiosassa.
Misskärr sijoittuu Galtarbyvikenin ja Västanfjärdsvikenin välisen niemimaan länsirannalle eli Galtarbyvikenin puolelle. Valtaosa kylän alueesta on mäkistä ja soista metsämaata ja kylän keskus sijaitsee kyläalueen keskellä peltolaaksossa, jonka halki kulkee Sirnäsintie. Oja Storbäcken virtaa laaksosta etelään ja laskee mereen Misskärrsvikeniin kylän rajalla. Kyläkeskuksen ulkopuolelle on rakennettu vain vähän ja uudempi rakennuskanta muodostuu lähinnä kesämökeistä rannikolla.
Misskärr mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1540. Kylä lienee saanut nimensä kyläkeskuksen vieressä olevalta suolta. Kylässä on kaksi kantatilaa, joista on lohkottu yhdet uudet tilat 1930- ja 1960-luvuilla.
Miikul Pahomov

Miikul Pahomov puhumassa VII Suomalais-ugrilaisten kansojen maailmankongressissa
Miikul Pahomov (myös Pahomovan Miikul, Obraman Fed'uun Miikul, Obraman Fedjuun Miikul; suomeksi myös Niko Pahomov, Nikolai Pahomov, Kaj Kuujärvi, Kai Kuujärvi, s. 14. helmikuuta 1967 Petroskoi) on lyydiläinen kirjailija, lyydin kielen kehittäjä, tutkija ja opettaja, lyydin- ja suomenkielinen runoilija, lehtimies, kääntäjä ja kieliaktivisti.
Elämäntyö

Pahomov syntyi Karjalan kirjallisuuden tutkijan Maija Pahomovan perheeseen. Pahomovien suku on kotoisin Kuujärven Joensuun lyydiläiskylästä. Merkittävät suomalaiset tiedemiehet ovat haastatelleet tutkimuksiinsa hänen isoäitinsä isää Djeisijan Pekkoa ja isoisäänsä Obraman Fedjuuta. Pahomov on kirjoittanut ensimmäisen lyydinkielisen kaunokirjallisen teoksen, kehittänyt lyydin aakkoston, ollut mukana tekemässä ensimmäistä lyydinkielistä aapista sekä kirjoittanut ensimmäisen lyydinkielisen hengellisen kirjan. Näillä teoksilla hän on pyrkinyt luomaan yhtenäisen lyydin kirjakielen. Lisäksi Pahomov on kirjoittanut lukuisia etnografisia artikkeleita lyydiläisistä, heidän historiastaan, lyydiläisten elämästä ja lyydin kielestä. Näiden toimien ohella hän on toiminut Lyydiläisen Seuran Lüüdilaine-lehden päätoimittajana, nykyisin aineistoasiantuntijana. Kyseessä on Pahomovin perustama, kerrasta kahteen kertaan vuodessa ilmestyvä vuosijulkaisu, jota on julkaistu vuodesta 2005 alkaen. Lehden artikkelit ovat lyydiksi (enimmäkseen latinalaisin kirjaimin, joilla lyydin kirjakieltä kirjoitetaan, mutta myös kyrillisin aakkosin), suomeksi ja venäjäksi. Miikul Pahomov perusti vuonna 1998 Lyydiläisen Seuran sekä toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana, ja vuonna 2006 hänestä tulikin sen kunniapuheenjohtaja. Hän on suunnitellut lyydiläisten lipun vuonna 1995, jota käytetään muun muassa Kuujärven kunnan tunnuksena.