stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Léon Foucault

| Léon Foucault |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1819 Pariisi
Kuollut: 11. helmikuuta 1868 (48 vuotta) Pariisi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Fysiikka, mekaniikka ja optiikka
Tunnetut työt:  Foucault'n heiluri
Palkinnot:  Copley-mitali 1855
Jean Bernard Léon Foucault ([ʒɑ̃ bɛʁnaʁ leɔ̃ fuko], 18. syyskuuta 1819 Pariisi, Ranska – 11. helmikuuta 1868 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen fyysikko, joka tunnetaan parhaiten Foucault'n heilurin keksijänä. Kyseinen laite havainnollistaa maan pyörimisen. Hän teki myös ensimmäisiä mittauksia valonnopeudesta, Fizeaun–Foucault’n koejärjestelyn avulla.
Foucault oli näppärä käsistään ja ajateltiin, että hänestä tulisi hyvä kirurgi. Hän aloitti lääketieteen opiskelut Alfred Donnén ohjauksessa mutta ei kestänyt veren näkemistä. Donné palkkasi hänet kuitenkin assistentikseen. He kehittivät menetelmän jolla otetaan valokuvia mikroskoopissa. Donné oli myös tiedetoimittaja, ja jäädessään eläkkeelle 1845 hän antoi tehtävän Foucaultille.
Heilurin lisäksi Foucault keksi gyroskoopin, joka oli toinen tapa havainnollistaa maapallon pyörimisliikettä.
Focault löysi pyörrevirran, jota kutsutaan joskus Foucaultin virraksi.
Foucault on myös kehittänyt testin, jota tähtitieteen harrastajat käyttävät kaukoputken peilin testaukseen.
Foucault'n kraatteri Kuussa on nimetty hänen mukaansa.
Fosfolipaasi C

Malli Bacillus cereus-bakteerin fosfolipaasi C:n rakenteesta
Fosfolipaasi C on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi fosfolipidien hydrolyysiä orgaanisiksi alkoholifosfaateiksi ja rasvahappojohdannaisiksi. Erityisesti entsyymi katalysoi fosfatidyyli-inositoli-4,5-bisfosfaatin hydrolyysiä inositolitrisfosfaatiksi ja diasyyliglyseroliksi. Entsyymi osallistuu useissa eliöissä signaalinvälitykseen ja biologisten toimintojen kuten välittäjäaineiden vapautumiseen, ionien kuljetukseen sekä lihasten toimintaan. Fosfolipaasi C:tä esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissa eliöissä. Fosfolipaasi C:n EC-numero on EC 3.1.4.3.
Rakenne ja toiminta

Fosfolipaasi C on solukalvoon kiinnittynyt entsyymi. Ihmisen fosfolipaasi C on rakenteeltaan monomeeri, jonka molekyylimassa on noin 83–85 kDa. Entsyymin substraatteja ovat monet fosfolipidit esimerkiksi fosfatidyyli-inositoli-4,5-bisfosfaatti ja fosfatidyylikoliini. Entsyymi tarvitsee toimiakseen kalsiumioneja. Fosfolipaasi C katalysoi fosfodiesterisidoksen katkaisua siten, että tuotteina muodostuu rasvahappojohdannainen ja fosforyloitu alkoholijohdannainen.
Fosfolipaasi C:n toimintaa aktivoi eräs G-proteiini nimeltään Gαq. Kun tämä proteiini sitoutuu fosfolipaasi C:en, aktivoi se entsyymin. GTP-molekyyli aktivoi puolestaan Gαq-proteiinin sitoutuessaan siihen. Fosfolipaasi C:n katalysoiman reaktion tuotteilla inositolitrifosfaatilla ja diasyyliglyserolilla on useita tärkeitä tehtäviä soluissa. Inositolitrifosfaatti muun muassa aktivoi kalsium-ionien kuljetusta ja diasyyliglyseroli aktivoi proteiinikinaasi C-entsyymin.
Fosfolipaasi C:n katalysoima hydrolyysireaktio
Fosfolipaasi A1, Fosfolipaasi A2, Fosfolipaasi C ja Fosfolipaasi D
Fosfopentoosiepimeraasi

Malli riisin (Oryza sativa) fosfopentoosiepimeraasin rakenteesta
Fosfopentoosiepimeraasi eli ribuloosifosfaatti-3-epimeraasi on entsyymi, joka katalysoi ribuloosi-5-fosfaatin reversiibeliä isomeroitumista epimeerikseen ksyluloosi-5-fosfaatiksi. Entsyymi osallistuu pentoosifosfaattireittiin ja Calvinin kiertoon osana fotosynteesiä. Fosfopentoosiepimeraasin EC-numero on EC 5.1.3.1.
Toiminta

Rakenteeltaan fosfopentoosiepimeraasi on useimmiten dimeeri ja esimerkiksi ihmisen entsyymin molekyylipaino on 45 kDa. Toimiakseen entsyymi vaatii kofaktorikseen useimmiten joko rauta- tai sinkki-ionin. Fosfopentoosiepimeraasin mekanismi musituttaa fosfopentoosi-isomeraasin mekanismia siten, että molemmissa ensimmäinen vaihe on happaman protonin vastaanottaminen hiileltä ja enediolivälituotteen muodostuminen. Fosfopentoosiepimeraasin katalysoimassa pentoosifosfaattireitin reaktiossa välituotteena muodostuu 2,3-enedioli, kun aktiivisen kohdan aspartaatti-muodossa oleva asparagiinihappo vastaanottaa protonin ribuloosi-5-fosfaatin C3-hiiliatomilta. Tämän jälkeen toinen asparagiinihappo luovuttaa protonin C3-hiilelle, jolloin tapahtuu stereokemian inversio ja muodostuu ribuloosi-5-fosfaatin epimeeri ksyluloosi-5-fosfaatti. Calvinin kierrossa fosfopentoosiepimeraasi katalysoi vastakkaissuntaista reaktiota eli ksyluloosi-5-fosfaatin isomeroitumista ribuloosi-5-fosfaatiksi.
Foúis

| --- | --- |
Sijainti:  37°36′36″N, 24°39′23″E, Sýros-Ermoúpoli Sýros, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Pinta-ala:  0,023 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Foúis (kreik. Φούης) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja sijaitsee Gyároksen saaren länsipään pohjoisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,023 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Foúis kuuluu Sýros-Ermoúpolin kuntaan, Sýroksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Fosforitrijodidi

| Fosforitrijodidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  13455-01-1
PubChem CID:  83485
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PI3
Moolimassa:  411,67 g/mol
Ulkomuoto:  Tummanpunaisia kiteitä
Sulamispiste:  61 °C
Tiheys:  4,18 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Hydrolysoituu vedessä 
Fosforitrijodidi (PI3) on epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä alkyylijodidien valmistuksessa.
Ominaisuudet valmistus ja käyttö

Fosforitrijodidi on huoneenlämpötilassa punaisia kiteitä. Se liukenee hiilidisulfidiin, mutta hajoaa vedessä fosforihapoksi ja vetyjodidiksi.
Tyypillisesti fosforitrijodidia valmistetaan valkoisesta fosforista ja jodista kuumentamalla niitä hiilidisulfidin toimiessa liuottimena. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kaliumjodidin ja fosforitrikloridin välinen reaktio.
Fosforitrijodidi reagoi alkoholien kanssa, jolloin muodostuu alkyylijodideja.
Fosforiini

| Fosforiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Fosfiniini
CAS-numero:  289-68-9
PubChem CID:  123046
SMILES:  C1=CC=PC=C1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H5P
Moolimassa:  96,06 g/mol
Fosforiini eli fosfiniini tai fosfabentseeni (C5H5P) on heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdiste on pyridiinin fosforianalogi.
Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa fosforiini on väritöntä nestettä. Yhdiste on rakenteeltaan tasomainen ja se on aromaattinen, mutta heikommin aromaattinen verrattuna pyridiiniin. Fosforiini reagoi pyridiiniä herkemmin elektrofiilien kanssa. Yhdiste muodostaa helposti komplekseja siirtymämetallien kanssa ja metalli koordinoituu joko fosforiatomiin tai aromaattiseen rengassysteemiin. Fosforiini voi reagoida sykloadditiolla alkyynien kanssa.
Fosforiinia voidaan valmistaa  1,4-pentadiyynin reaktiolla dibutyylistannaanin kanssa ja tuotteena muodostuu 1,1-dibutyylistannasykloheksa-2,5-dieeniä. Tämä syklinen välituote reagoi fosforitrikloridin kanssa muodostaen heterosyklisen fosforiyhdisteen. Tästä yhdisteestä eliminoituu vetykloridia emäksen kuten DBU:n vaikutuksesta. Toinen tapa on kuumentaa vinyylidiallyylifosfiinia noin 700 °C:n lämpötilaan.
Formaldehydi

| Formaldehydi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Metanaali
CAS-numero:  50-00-0
PubChem CID:  712
SMILES:  C=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH2O
Moolimassa:  30,03 g/mol
Sulamispiste:  –116,9 °C
Kiehumispiste:  –19,0 °C
Tiheys:  0,82 g/cm3 (–20 °C)
Liukoisuus veteen:  400 g/l veteen (20 °C)
    
Formaldehydi eli metanaali (CH2O) on voimakashajuinen kaasu ja aldehydeistä yksinkertaisin. Sen itsesyttymislämpötila on 430 °C ja rakennekaava HCHO. Aineesta käytetään formaldehydin ja metanaalin lisäksi myös nimiä formoli, metyylialdehydi ja metyleenioksidi. Vesiliuoksessa formaldehydi esiintyy hydraattina ja sen 37–55-prosenttisesta vesiliuoksesta käytetään nimeä formaliini. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Valmistus

Metanaalia tuotetaan hapettamalla metanolia. Prosessissa katalyyttinä on hopea, kupari tai jokin metallioksidi.
Käyttö

Formaldehydi liukenee erittäin hyvin veteen ja sen vesiliuosta käytetään pääasiallisesti erilaisten hartsien sekä mineraalivillan valmistukseen. Formaldehydin vesiliuosta käytetään myös tekstiilien, kosmeettisten tuotteiden, erilaisten liimojen, selluloosan ja räjähdysaineiden valmistukseen.
Formaldehydistä tuotetaan monia eri kemikaaleja, kuten paraformaldehydiä, 1,4-butaanidiolia, heksametyleenitetramiinia sekä 1,3,5-trioksaania.
Formaldehydin terveysvaikutteista johtuen sitä käytetään tavallisesti 40-prosenttisena vesiliuoksena, formaliinina, pieneliöiden tappamiseen.
Useimmin kankaat käsitellään siliävyyden parantamiseksi formaldehydipitoisella lakalla.
Terveysvaikutukset

Formaldehydi ärsyttää silmiä ja hengitysteiden limakalvoja 2–4 ppm:n pitoisuudessa. Silmissä ilmentyvää polttavaa tunnetta ja yskää voi aiheuttaa 5–20 ppm formaldehydiä. Vaarallinen pitoisuus on 40–100 ppm, joka voi aiheuttaa kurkun turvotusta, keuhkoputkien supistumista, keuhkotulehdusta sekä maksa- ja munuaisvaurioita.
Väkevä silmään kohdistunut formaldehydin vesiliuos voi aiheuttaa sarveiskalvon samentumisen ja jopa näön menetyksen.
Liuoksena formaldehydi voi aiheuttaa iholle joutuessaan kihelmöintiä, rikkinäistä ja verestävää ihoa sekä kuivumista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Formaldehydin kansainvälinen kemikaalikortti
Formaliinin (formaldehydin vesiliuos) kansainvälinen kemikaalikortti
OVA-ohje: Formaldehydi (Arkistoitu – Internet Archive)
ChemSub Online: Formaldehydi (englanniksi)
PubChem: Formaldehyde (englanniksi)
DrugBank: Formaldehyde (englanniksi)
Human Metabolome Database: Formaldehyde (englanniksi)
KEGG: Formaldehyde (englanniksi)
ChemBlink: Formaldehyde (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Formaldehyde (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Formaldehyde (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - formaldehyde (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - formaldehyde (englanniksi)
Inchem: Formaldehyde CAS N°: 50-00-0 (Arkistoitu – Internet Archive) pdf (englanniksi)
Fosforylaasikinaasi

Malli fosforylaasikinaasin katalyyttisesti aktiivisen γ-alayksikön rakenteesta
Fosforylaasikinaasi on entsyymi, joka osallistuu glykogeeniaineenvaihdunnan säätelyyn. Entsyymi siirtää fosfaattiryhmiä ATP-molekyyliltä eräille glykogeenifosforylaasin seriiniaminohapoille. Tämä aktivoi glykogeenifosforylaasia ja siten glykogeenin pilkkoutumista eli glykogenolyysiä. Fosforylaasikinaasin EC-numero on EC 2.7.11.19.
Ominaisuudet ja toiminta

Fosforylaasikinaasi on hyvin suurikokoinen proteiini ja sen molekyylimassa on 1,2 MDa. Eläimillä entsyymistä esiintyy kahta isoentsyymiä, toinen maksassa ja toinen lihaskudoksessa. Fosforylaasikinaasi on heksadekameeri ja koostuu neljästä alayksiköstä joista jokainen jakautuu edelleen neljään alayksikköön, jotka ovat α-, β-, γ- ja δ-alayksiköt. Näistä alayksiköistä katalyyttisestä aktiivisuudesta vastaa γ-alayksikkö ja muut ovat säätelyalayksikköjä. δ-Alayksikkö on kalsiumionisensitiivinen kalmoduliini.
Fosforylaasikinaasi siirtää fosfaattiyhmiä eli fosforyloi glykogeenifosforylaasin seriiniaminohappoja ja tämä saa glykogeenifosforylaasin muuttumaan inaktiivisesta b-muodosta aktiiviseksi a-muodoksi ja näin glykogenolyysi aktivoituu soluissa. Myös fosforylaasikinaasilla on aktiivinen a-muoto ja inaktiivinen b-muoto. Proteiinikinaasi A aktivoi fosforylaasikinaasia fosforyloimalla inaktiivisen b-muodon α- ja β-alayksiköitä, jolloin fosforylaasikinaasin konformaatio muuttuu ja γ- ja δ-alayksiköt pääsevät muodostamaa kompleksin ja aktiivisen a-muodon entsyymistä. Toinen entsyymi proteiinifosfataasi 1 puolestaan kykenee inaktivoimaan fosforylaasikinaasin defosforyloimalla α- ja β-alayksiköt. Fosforylaasikinaasia aktivoivat myös kalsiumionit, koska ne aktivoivat kalmoduliinin eli fosforylaasikinaasin δ-alayksikön.
Puutteellisesti toimiva fosforylaasikinaasi on yhdistetty useisiin glykogeenin varastoitumissairauksiin niin ihmisillä kuin muillakin eläimillä.
Forum Cassii

| Forum Cassii> Sijainti |
| --- | --- |
 Forum Cassii
Koordinaatit:  42°19′53″N, 12°4′37″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Vetralla, Viterbo, Latium
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Regio VII Etruria, Italia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Forum Cassii oli antiikin aikainen kaupunki Etruriassa Italiassa. Se sijaitsi lähellä nykyistä Viterbon maakunnan Vetrallaa.
Maantiede

Forum Cassii, suomeksi ”Cassiuksen markkinapaikka”, sijaitsi Etruriassa Via Cassian varrella. Se on paikannettu noin kaksi kilometriä itäkoilliseen nykyisessä Vetrallasta. Forum Cassii tunnetaan lähinnä itinerariumeista, jotka sijoittavat sen 11 roomalaisen mailin eli noin 16 kilometrin päähän Sutriumista sen ja Volsiniin välille, ja 44 mailin eli noin 65 kilometrin päähän Roomasta.
Historia

Forum Cassii perustettiin nimensäkin mukaisesti Via Cassian rakentamisen yhteydessä viimeistään 100-luvulla eaa. Keskiajalla asukkaat siirtyivät Vetrallan paikalle. Nykyisin Forum Cassiin paikalla on vanha kirkko, joka tunnetaan edelleen nimellä Santa Maria in Forcassi.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungin paikalta on löydetty roomalaisaikaisten rakennusten jäänteitä. Niihin lukeutuvat muun muassa huvilan rauniot sekä vesisäiliöitä ja hautarakennus. Kaupungissa on ilmeisesti ollut pienehkö amfiteatteri. Santa Maria in Forcassin kirkossa on käytetty antiikin aikaista materiaalia. Myös Vetrallan San Francescon kirkossa on käytetty Forum Cassiista siirrettyjen antiikin aikaisten rakennusten osia, kuten pylväitä.
Roomalaisaikainen kapiteeli Vetrallan San Francescon kirkossa.
Forum Popilii (Campania)

| Forum Popilii> Sijainti |
| --- | --- |
 Forum Popilii
Koordinaatit:  41°10′19″N, 13°58′0″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Falciano del Massico ja Carinola, Caserta, Campania
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Campania, Regio I Latium et Campania, Italia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Forum Popilii oli antiikin aikainen kaupunki Campaniassa Italiassa. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Casertan maakunnan Falciano del Massicoa ja Carinolaa.
Maantiede

Forum Popiliin kaupunki sijaitsi Campanian pohjoisosissa Falernuksen (Falernus ager) alueella, minkä vuoksi Plinius vanhempi viittaa siihen ilmauksella ”Foropopulienses ex Falerno”. Forum Popiliista itään sijaitsi Cales, pohjoiseen Suessa Aurunca ja Teanum Sidicinum, ja länteen Faustianum ja Sinuessa. Kaupungin eteläpuolelta kulki Via Appia. Campanian Forum Popiliita ei tule sekoittaa Italian kahteen muuhun samannimiseen kaupunkiin, Forum Popiliin Aemiliassa ja Forum Popiliin Lucaniassa.
Historia

Forum Popiliin nimi tarkoittaa ”Popiliuksen markkinapaikkaa”. Siitä tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Plinius vanhemman lisäksi sen mainitsevat Klaudios Ptolemaios, joka käyttää siitä kreikkalaista nimimuotoa Foros Popliū (m.kreik. Φόρος Ποπλίου), sekä Dionysios Halikarnassoslainen, joka käyttää nimimuotoa agora Popilia (ἀγορὰ Ποπιλία). Viimeksi mainittu kertoo, että Forum Popiliin lähellä oli sijainnut varhaisempi Larissa-niminen kaupunki, joka oli ollut pelasgilaista alkuperää mutta ollut hänen aikanaan jo pitkään raunioina. Liber coloniarumin, jossa kaupungin nimi esiintyy muodossa Forum Populi, mukaan kaupunki sai siirtokuntalaisia Augustuksen aikana. Myöhemmin sinne vaikuttaa tulleen uusia asukkaita Vespasianuksen aikana.
Fokaia

| Fokaia> Φώκαια |
| --- | --- |
 Fokaian teatterin rauniot.
Sijainti
 Fokaia
Koordinaatit:  38°40′08″N, 26°45′10″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Foça, İzmir
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  800-luku eaa.–
Huippukausi:  600–500-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Joonia
Aiheesta muualla
  Fokaia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fokaia (m.kreik. Φώκαια, Fōkaia, myös Φωκαίη, Fōkaiē; lat. Phocaea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen  İzmirin maakunnan Foçan kaupungin paikalla.
Fokaialaiset olivat keskeisesti mukana siirtokuntien ja kauppa-asemien perustamisessa erityisesti Välimeren länsiosiin. He perustivat muun muassa Massalian eli nykyisen Marseillen sekä Elean siirtokunnat.
Maantiede

Fokaia sijaitsi Jooniassa Vähän-Aasian länsirannikolla Kymenlahden (lat. Sinus Cymaeus) ja Hermaioksenlahden (Sinus Hermaeus) välisellä niemimaalla. Se oli Joonian kaupungeista pohjoisin ja sijaitsi näin lähellä Aioliin aluetta. Fokaian poliksen kaupunkikeskus oli rakennettu pienelle luonnonsatamalahden pohjukassa olevalle niemelle. Fokaia sijaitsi luoteeseen Smyrnasta, ja antiikin lähteet kuvaavat näiden kaupunkien välisen etäisyyden 200 stadioninmitaksi eli noin 36 kilometriksi.
Fokaian kaupunginmuurien ympäröimän kaupunkikeskuksen koko oli noin 50 hehtaaria. Kaupungilla oli kaksi erinomaista satamaa, nimiltään Lampter ja Naustathmos. Niiden sisäänkäynnin suulla sijaitsi pieni saari nimeltä Bakkheion.
Fokaian kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Fōkais (Φωκαΐς). Sen kooksi on arvioitu noin 100–200 neliökilometriä. Alueeseen kuului mantereella olleiden alueiden lisäksi muun muassa Karterian saari.
Historia > Klassiselta kaudelta keskiajalle

Myöhempinä aikoina Fokaia mainitaan antiikin lähteissä vain harvoin. Klassisella kaudella kaupunki kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon noin vuodesta 453/452 eaa. lähtien, ja maksoi siitä 1–3 talentin suuruista rahaveroa. Kaupunki kapinoi ja jätti liiton peloponnesolaissodan aikaan vuonna 412 eaa. Ksenofonin mukaan ateenalaiset yrittivät linnoittaa Fokaian vuonna 406 eaa. Fokaia löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.
Hellenistisellä kaudella Fokaiaa hallitsivat ensin Seleukidit ja sitten Attalidit. Roomalaiset piirittivät kaupungin laivastollaan Syyrian sodassa Antiokhos III:tta vastaan. Roomalaiset valtasivat kaupungin lopulta preettori Aemiliuksen johdolla ja ryöstelivät sitä, vaikka kaupunkilaiset olivat lopulta avanneet porttinsa vapaaehtoisesti. Myöhemmin Aemilius antoi kaupungin ja sen maat takaisin fokaialaisille.
Myöhemmin vuonna 132 eaa. fokaialaiset loukkasivat roomalaisia tukemalla Aristonikosta, joka vaati Pergamonin kruunua itselleen. Roomalaiset olisivat rankaisseet fokaialaisia tästä ankarasti, elleivät massilialaiset olisi puhuneet heidän puolestaan. Pompeius antoi kaupungille itsenäisyyden.
Fokaia tunnettiin muun muassa purppuravärjäyksestään. Kaupungista olivat kotoisin kuvanveistäjä Telefanes sekä Delfoin Tholoksen suunnittelijaksi arveltu Theodoros, jonka Vitruvius sanoo ainakin kirjoittaneen kyseisestä rakennuksesta.
Varhaiskristillisellä kaudella Fokaia toimi piispanistuimena. Asutus paikalla vaikuttaa säilyneen keskiajalle. Genovalaiset rakensivat antiikin aikaisen kaupungin paikalle linnan vuonna 1275. Tuolloin paikka tunnettiin italialaisittain nimimuodossa Foggia.
Rakennukset ja löydökset

Fokaian kaupunki on ollut ympäröity muurein. Kaupunginmuuri rakennettiin Herodotoksen mukaan ennen persialaissotia, ja muurit olivat vahvat ja useiden stadioninmittojen pituiset. Muureista on löydetty joitakin osia nykyisen Foçan kaupungintalon läheltä.
Kaupungin niemenkärjen korkeimmalla kohdalla sijaitsi temppeli, joka saattoi olla sama kuin Ksenofonin ja Pausaniaan mainitsema Athenelle omistettu temppeli. Se on ajoitettu arkaaiselle kaudelle noin ajalle 575–550 eaa. Temppeli kunnostettiin 500-luvun eaa. lopulla persialaisten tuhottua sen. Temppelistä on löydetty muun muassa pylväänosia ja erilaisia koristeosia. Ksenofonin mukaan temppeli paloi vuonna 409/408 eaa. Se rakennettiin jälleen uudelleen hellenistisellä kaudella.
Kaupungista on löydetty myös muun muassa Kybelelle omistetun pyhäkön jäänteet sekä kreikkalainen teatteri, joka on ajoitettu 300-luvun eaa. alkupuolelle. Muihin löytöihin lukeutuu lyydialaistyylinen hauta, joka on kaiverrettu kallioon. Toinen vastaava on löydetty noin seitsemän kilometriä kaupungista itään. Se on mahdollisesti ollut jonkun lähiseudun kuninkaan tai tyrannin hauta persialaisvallan aikana. Haudat on ajoitettu 400–300-luvuille eaa.
Kaupungista löydetyt rakennusten koristeosat ja esineet ovat İzmirin arkeologisessa museossa.
Myöhemmässä kulttuurissa

Osa Mika Waltarin romaanin Turms, kuolematon juonesta perustuu fokaialaisten todellisiin vaiheisiin 500- ja 400-lukujen eaa. taitteessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fokaia Wikimedia Commonsissa
Fokaian lyömä 1/6-stateeri, 521–478 eaa. Kuvituksessa aarnikotkalla koristeltu kilpi sekä neliosainen rahaleima.
Fokaian lyömä raha, 478–387 eaa.
Fokaiasta löydetty osa kultaisesta laakeriseppeleestä, 300-luku eaa.
Formidable-luokka (taistelulaiva)

| Formidable |
| --- | --- |
 kaavakuva luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  Formidable: 15 800 t London: 15 700 t Queen: 15 400 t
Pituus:  131,4 m
Leveys:  22,9 m
Syväys:  Formidable: 7,90 m Muut: 7,92 m
Koneteho:  15 500 ihp (13 MW)
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  Formidable: 780 Muut: 714
Aseistus
Meritorjunta:  4 × BL 12" Mk IX -tykkiä 12 × BL 6" Mk VII -tykkiä 10 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä 6 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 4 × 18" torpedoputkea
Formidable-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kahdeksan William Whiten suunnitteleman taistelulaivan muodostama alusluokka, joka valmistettiin vuosina 1898-1904. Luokka jaetaan usein kahtia eli kolmen ensimmäisen aluksen muodostamaan varsinaiseen Formidable-luokkaan ja London-luokkaan ja jälkimmäinen luokka jaetaan vielä toisinaan kahtia kolmen aluksen London- ja kahden aluksen Queen-luokkiin.
Valmistus

Luokan alukset olivat muistuttivat ulkonäöltään edeltäneitä Majestic- ja Canopus-luokkien aluksia. Samoin niiden aseistus oli sama kuin edeltäneiden luokkien. Siten luokkaa toisinaan nimitetään parannetuksi Majestic-luokaksi, vaikka se todellisuudessa on suurennettu Canopus-luokka. Canopus-luokassa hyödynnettiin lujemman Krupp-panssarin hyöty pienentämällä suojaan käytettyä uppoumaa ja kasvattamalla uppoumaa suuremman nopeuden saavuttamiseksi. Formidable-luokassa Krupp-panssaroinnilla lisättiin suojaa pienentämättä alusta, joten alusluokka oli edeltäjiään kookkaampi. Luokka oli siten paremmin suojattu kuin edeltäjänsä ja kuitenkin yhtä nopea kuin Canopus-luokka. Suurin ero suojassa oli panssarivyön jatkuminen perään saakka.
Aseistus

Luokan pää- ja apuaseet olivat paranneltuja versioita edeltäjillä käytetyistä. 12 tuuman MK IX -tykkien pituuskaliiperi oli kasvatettu 35:stä 40:een ja kuuden tuuman tykkien 40:sta 45:een. HMS Irresistiblelle asennettut B Mk VIII -tykit voitiin myös ladata missä suunnassa ja korkeuskulmalla tahansa, mikä nopeutti tulitoimintaa. Torneille rakennettiin myös erilliset kranaattihissit, mikä vähensi mahdollisen kordiittipalon leviämistä.
London-luokka

Kolmen ensimmäisen aluksen jälkeen piirustuksia muutettiin, jolloin ensimmäinen muutettu alus HMS London nimesi alaluokan. Luokan panssarikansi oli ohuempi ja joitakin muita yksityiskohtia panssaroinnissa muutettiin, mikä pienensi alusten uppoumaa.
Queen-luokka

Kahta viimeistä alusta pidetään toisinaan omana luokkanaan. Niiden 12 naulan tykkipatterit sijoitettiin keskilaivaan yläkannelle ilman kasematteja, mikä vähensi edelleen uppoumaa. Alukset myös valmistettiin vasta Duncan-luokan valmistuttua, mikä myös osaltaan lisää mahdollisuutta nimetä alukset omaksi alaluokakseen.
Fotografiskt Allehanda

Lehden kansisivu vuodelta 1903.
Fotografiskt Allehanda oli Helsingissä vuosina 1901 ja 1903–1905 ilmestynyt ruotsinkielinen valokuvauslehti.
Helsingin amatöörivalokuvaajakerhon julkaisema Fotografiskt Allehanda oli harrastus- ja ammattijulkaisun välimuoto, joka keskittyi valokuvauksen tekniikkaan, laitteisiin ja aineksiin. Se pyrki myös edistämään valokuvataidetta julkaisemalla kerhon jäsenten otoksia. Otto Johanssonin toimittama lehti ilmestyi yhtenä numerona vuonna 1901 ja vuodesta 1903 lähtien kerran kuukaudessa. Ensimmäisenä vuonnaan noin 150 tilaajaa kerännyt Fotografiskt Allehanda jouduttiin lopettamaan kannatuksen puutteessa.
Aiheesta muualla

Fotografiskt Allehanda digitoituna kansalliskirjastossa