stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vahtera (albumi)

| Vahtera Vahtera |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. maaliskuuta 2020
 Formaatti: digitaalinen
 Tuottaja(t): Jonas Olsson
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 29.23
 Levy-yhtiö: Universal Music
Vahteran muut julkaisut
|   | Vahtera 2020 |   |
Singlet albumilta Vahtera
 ”Antaa niiden puhuu” Julkaistu: 15. syyskuuta 2017  ”Ei kai se voi olla keltään pois” Julkaistu: 24. tammikuuta 2018  ”Burana” Julkaistu: 20. kesäkuuta 2018  ”Juoksen” Julkaistu: 11. tammikuuta 2019  ”Kingston Wallin paita” Julkaistu: 14. elokuuta 2019  ”Vuoden se ottaa” Julkaistu: 6. maaliskuuta 2020
Vahtera on suomalaislaulaja Vahteran 13. maaliskuuta 2020 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumin on tuottanut Jonas Olsson.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Kingston Wallin paita | Matis Melleri, Aku Rannila, Saara Törmä | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Burana | Jonas Olsson, Törmä | 3.22 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Vuoden se ottaa | Timo Silvennoinen, Sam Shingler, Otso Koskelo, Iisa Pajula | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Antaa niiden puhuu | Olsson, Samae Koskinen | 3.02 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Juoksen | Joel Melasniemi | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Se joka ei käänny pois | Meri Vahtera, Sami Kurppa, Jaakko Linnovaara | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ei kai se voi olla keltään pois | Olsson, Pekka Eronen | 2.53 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Valaat | Olsson, Petri Somer, Eronen | 3.22 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Ei sun tarvi hymyillä | Kaisa Korhonen | 2.36 |  |  |  |  |  |  |
DNA Motors

| Daelim Motor Company 대림산업 |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  1939
Puheenjohtaja:  Joon Y. Lee
Kotipaikka:   Soul, Etelä-Korea
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Henkilöstö:  4 839
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Daelim Motor Company on Daelim Groupiin kuuluva eteläkorealainen moottoripyöriä (alle 250cc), skoottereita ja mönkijöitä valmistava yritys. Daelim Motor Companyn päämaja sijaitsee Gyeongsangnam-dossa. Changwonissa sijaitsevissa tehtaissa valmistuu joka vuosi 300 000 ajoneuvoa. Tuotanto aloitettiin vuonna 1962.
Daelimin Suomen maahantuoja on Tuonti-Nakkila Oy. [lähde? ]
Suomen mallisto > Moposkootterit

Daelim S-Five (SJ50)
Daelim A-Four (SJ50R)
Suomen mallisto > Kevytmoottoripyörät

Daelim VL 125 Daystar
Daelim VJ 125 Roadwin
Daelim NS 125 Otello
Daelim VT 125 Evolution
Daelim VS 125 Evolution
Daelim S2 Freewing
Aiheesta muualla

Daelim Motorin virallinen kotisivu (koreaksi)
Daelim Motorin virallinen englanninkielinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Daelimin suomenkielinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Consequence of Sound

Consequence of Sound eli CoS on Yhdysvaltain Chicagossa toimiva verkkolehti, joka sisältää uutisia, pääkirjoituksia sekä musiikki- ja elokuva-arvosteluja. Sivuston perusti syyskuussa 2007 Alex Young. Technorati on listannut Consequence of Soundin yhdeksi vaikutusvaltaisimmista musiikkisivustoista.
Sivusto on ottanut nimensä Regina Spektorin kappaleesta ”Consequence of Sounds”.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Consequence of Sound
David Neres

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: David Neres Campos
Syntymäaika: 3. maaliskuuta 1997
Syntymäpaikka: Sao Paolo, Brasilia
Pelipaikka: Oikea laitahyökkääjä
Pituus: 1, 76 m
Seura
Seura: Ajax Amsterdam
Seurat
| Vuodet | Seura | Ottelut () | Ottelut () |
| 2016 | Sao Paulo FC |  |  |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017 | Jong Ajax |  |  |
| 2017- | Ajax Amsterdam |  |  |
Maajoukkue
| 2019- | Brasilian jalkapallomaajoukkue | 7 | 7 |

David Neres Campos (s. 3. maaliskuuta 1997 Sao Paolo) on brasilialainen jalkapalloilija pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Neres edustaa portugalilaista SL Benficaa. Hän on edustanut Brasilian jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Neres Wikimedia Commonsissa
DNA (täsmennyssivu)

DNA voi deoksiribonukleiinihapon lisäksi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Media

DNA Magazine, australialainen aikakauslehti homoille
DNA², japanilainen televisio-ohjelma
Media > Musiikki

DNA, psytrance-artisti
DNA, newyorkilainen yhtye
DNA, Little Mixin studioalbumi vuodelta 2012
DNA, Backstreet Boysin albumi vuodelta 2019
”DNA”, Circlen ensimmäinen single vuodelta 1991
”DNA”, BTS:n kappale vuodelta 2017
”D.N.A.”, A Flock of Seagullsin kappale
Muut

DNA Oyj, suomalainen teleoperaattori
Douglas Noël Adams (1952–2001), brittiläinen kirjailija, johon joskus viitataan hänen nimikirjaimillaan
Metso DNA, prosessinohjausjärjestelmän käyttöliittymä
Valmet DNA, automaatiojärjestelmä.
Radeon DNA (RDNA), AMD:n arkkitehtuuri grafiikkasuorittimille
Valtakoski

Valtakoski on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Aku Valtakoski (1888–1945), näyttelijä ja teatterinjohtaja
Elvi Valtakoski (1895–1989), näyttelijä, Aku Valtakosken puoliso 1919–1945
Jussi Valtakoski (1923−2010), näyttelijä ja talousjohtaja, Aku ja Elvi Valtakosken poika
Ritva Valtakoski (1930−2022), näyttelijä, Jussi Valtakosken puoliso vuodesta 1950
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Urjalan kirkko

| Urjalan kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko kaakosta.
Sijainti:  Urjalantie 12, Laukeela, Urjala
Koordinaatit:  61°04′51.2″N, 023°32′41.7″E
Seurakunta:  Urjalan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1806
Suunnittelija:  Martti Tolpo, alkuperäinen suunnitelma Carl Albert Edelfelt, muutos goottilaiseksi
Materiaali:  hirsi
Istumapaikkoja:  runsas 1000 (enimmillään oli 1500)
Tyylisuunta:  uusgotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Urjalan kirkko Urjalan Laukeelan kylässä on valmistunut vuonna 1806 ”ikihongasta”. Kirkko on tyypiltään erivartinen länsitornillinen ristikirkko. Sen alkuperäiset suunnitelmat teki vihtiläinen kirkonrakentaja Martti Tolpo. Nykyinen ulkoasu on peräisin 1860-luvulla tehdystä uudistuksesta, kirkko edustaa varhaista uusgotiikkaa puurakentamiseen sovellettuna. Uudistuksen suunnitteli Hämeenlinnan lääninarkkitehti Carl Albert Edelfelt.
Urjalan kirkonmäki kuuluu museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Suunnitelmien kohtuullistus ja kirkon rakentaminen

Ruotsin 1800-luvun alussa voimassa olleiden rakennusmääräysten mukaan julkiset rakennukset kuten esimerkiksi kirkot oli rakennettava kivestä. Suomalaiset talonpojat pitivät yleensä kivirakentamista kalliina ja vastustivat määräystä monin keinoin. Rakennusmääräyksiin sisältyi kohtuullistamispykälä, perustellusta syystä sai luvan rakentaa puusta. Martti Tolpo teki suunnitelmat Urjalan puukirkoksi ja ne lähetettiin Tukholmaan yli-intendentinvirastoon. Viraston arkkitehti Fredrik Blom teki Tolpon suunnitelman pohjalta uudet suunnitelmat vuonna 1803. Blomin muutokset olivat pieniä: kirkkoon ei tehty viistettyjä nurkkia ja sipulitorni ”kohtuullistettiin” – valtakunnassa ei sallittu liian korkeiden ja suippojen tornien rakentamista ja tornien päätteidenkin tuli olla ”kohtuullisia”. Kirkon perusmuoto pysyi Tolpon suunnitelmien mukaisena. Alkuperäisasussaan kirkko edusti lähinnä uusklassistista tyyliä.
Rakentaminen alkoi maaliskuussa 1806 ja kirkko tuli käyttökuntoon vielä samana vuonna. Rakennusmestarina oli Salomon Köhlström Ilmajoelta. Sakariston alle tehtiin luonnonkivinen holvikellari ja sakariston päälle pitäjäntupa. Kirkkosaliin tehtiin vain takalehteri. Sisäpuolelta kirkko jätettiin hirsipinnalle ja sisäkattoon laudoitettiin tynnyriholvi. Kirkkosalin ikkunat muodostuvat kahdesta päällekkäin olevasta ikkunasta, joista ylin on pienempi ja yläosastaan viistetty.
Suunnitelmien kohtuullistus ja kirkon rakentaminen > Sisustuksen täydentäminen ja ulkolaudoitus

Kirkon viimeistelyä jatkettiin seuraavina vuosikymmeninä. Ulkopuoli verhoiltiin pystylaudoituksella, joka maalattiin punamullalla 1820-luvulla. Listoitusten ja vuorilautojen, ikkunanpuitteiden ja pilastereiden päälle tuli valkoinen maali. Seinien maalaus ja katon tervaus uusittiin määräajoin.
Osa kirkon sisustuksesta kuten saarnastuoli, kynttiläkruunuja ja alttaritaulu oli peräisin edellisestä kirkosta. Uusi saarnastuoli tehtiin 1820-luvulla, se ja takalehterin kaide koristeltiin apostolinkuvamaalauksin. Maalaustöistä vastasi taiteilija Carl Fredrik Blom. Kirkon penkkien päät ootrattiin, ikkunat ja ovet maalattiin. Urjalan kartanoiden, Honkolan ja Nuutajärven omistajasuvut lahjoittivat kirkkoon monenlaista esineistöä, muun muassa kynttiläkruunuja ja messuissa tarvittavaa välineistöä. Kirkon nykyisen alttaritaulun lahjoittivat Furuhjelmit vuonna 1813, taulu on tukholmalaisen Johan Gustaf Sandbergin maalaus. Se esittää Kristuksen haudasta nousemista.
Ensimmäiset urut olivat 8-äänikertaiset, ne rakensi 1830-luvulla hämeenlinnalainen Herman Råman. Urut ovat nykyään kirkon pitäjäntuvassa.
Muutos uusgoottilaiseen tyyliin

Kun 1800-luvun puoliväli oli ohitettu, vei kirkon ulkolaudoituksen kunnossapito seurakunnan mielestä jo liikaa työtä ja rahaa ja ränsistyi hoidosta huolimatta. Ulkoverhouksen korjausta suunniteltiin pitkään. Konkreettisiin toimiin päästiin, kun Carl Albert Edelfelt pyydettiin vuonna 1862 tutkimaan kirkko ja keskustelemaan vaihtoehdoista. Seurakuntalaiset olisivat halunneet rapata rakennuksen ulkopuolelta, mutta siihen ei tullut lupaa. Edelfelt alkoi tehdä korjaussuunnitelmia, jotka valmistuivat loppukesästä 1865. Ulkonäköön vaikuttavat muutokset olisivat huomattavia. Kirkosta tuli sekä ulkoa että sisältä tyyliltään uusigoottilainen. Edelfelt suunnitteli kaikkien koristeiden yksityiskohdat äärimmäisen tarkasti ja teki runsaasti piirustuksia.
Korjaustyöt tehtiin Erkki Kuorikosken pojan Karl Fredrik Kuorikosken johdolla, apuna oli Erkki Kuorikosken toinen poika Gustaf Kuorikoski. Korjaustöiden alku viivästyi parilla vuodella katovuosien takia, työt aloitettiin keväällä 1869 ja saatiin valmiiksi saman vuoden syksyllä.
Tärkeimmät muutokset ulkopuolella olivat matalan ja tanakan tornin korottaminen 35 metrin korkuiseksi ja pikkutornien lisääminen sen kulmiin, uusi vaakalautaverhous paksusta laudasta, eteiset kummankin lyhyen ristisakaran päihin ja uudet kiviportaat pääoven eteen. Kirkkosalin ylä- ja alaikkunat kehystettiin koristeellisin vuorilaudoin yhdeksi kokonaisuudeksi sekä sisä- että ulkopuolelta ja niiden päälle tehtiin kolmionmuotoinen koristeellinen pääte. Sama koristelu tapahtui oville, myös sisäoville. Räystäiden alle lisättiin koristeveistetyt konsolit ja yleensä kaikkia nurkkien laudoituksia, pilastereita ja muita julkisivun tehostelaudoituksia muutettiin entistä koristeellisemmiksi. Julkisivun koristeosat maalattiin valkoisiksi ja vaakalaudoitus luultavimmin keltaiseksi, julkisivuväri muuttui okraan vivahtavaksi vuonna 1882. Kirkon nykyinen ulkoasu on Edelfeltin suunnitelman mukainen lähes viimeistä piirtoa myöten.
Sisätilojen muutokset käsittivät uuden alttarilaitteen ja saarnastuolin, joka on Edelfeltin suunnittelema. Nämä molemmat ovat nykyäänkin käytössä. Kirkkoon tuli lahjoituksena edelleen kuorissa olevat neljä seinäkynttelikköä, alttarin kaksi kymmenhaaraista kandelaaberia ja lähinnä alttaria riippuva 26-haarainen kullattu iso pronssinen kattokruunu. Kattokruunu on lahjoitus Honkolan kartanon omistajilta ja barokkityyliset kandelaaberit Nuutajärven kartanosta, jonka aikaisempi omistaja Carl Bäck toi ne kolmikymmenvuotisesta sodasta. Seurakunta hankki alttarin kummallekin puolelle Saksasta enkelipatsaat, jotka sijoitettiin jalustoille. Patsaat on tehty papier machésta ja ne ovat ”luonnollista kokoa”.
Korjaus 100-vuotisjuhliin

Aivan 1800-luvun lopulla kirkkoon tehtiin mittava korjaus. Paanukatto korvattiin peltikatolla ja kirkko maalattiin ulkoa kellertäväksi.
Kirkkosaliin tehtiin sivusakaroihin parvet, kirkkoon hankittiin kamiinalämmitys ja uusittiin penkit. Kirkkosalin seinät rapattiin sisäpuolelta seiniin naulatun rimaristikon tukemalla niin sanotulla tikkurappauksella. Kirkko maalattiin sisältä.
Tässä vaiheessa istumapaikkaluku oli suurimmillaan, koska kirkkosalin penkit olivat nykyistä tiheämmässä, niin että kirkkoon mahtui noin 1500 henkeä.
Hieman myöhemmin, vuonna 1916 uusittiin urut Kangasalan urkutehtaan rakentamiin 31-äänikertaisiin urkuihin. Sodan takia kolmea äänikertaa ei saatu.
Korjaus 100-vuotisjuhliin > Sisällissodan jälkeen

Kirkko oli kärsinyt sisällissodassa vaurioita. Niiden korjauksen suunnitteli arkkitehti Usko Nyström, jonka esityksestä taiteilija Bruno Tuukkanen teki kirkkoon runsaat ja värikkäät koristemaalaukset muun muassa eri kattopintoihin. Kynttiläkruunut sähköistettiin. Korjaus valmistui 1924.
Kirkon tornissa oleva neljään suuntaan aikaa näyttävä kello on lahjoitus Nuutajärven kartanon omistajasuvulta, se on vuodelta 1931 ja toimii edelleen.
Arkkitehti Toivo Paatela teki vuonna 1940 korjaussuunnitelman, joka jäi sodan jalkoihin eli sitä ei toteutettu. Suunnitelmassa ajatuksena oli säilyttää Tuukkasen kattomaalaukset.
Sisätilojen pelkistäminen 1950-luvulla

Sisustusarkkitehti ja kuvataiteilija Antti Salmenlinna suunnitteli 1950-luvun alussa toteutetun korjauksen, joka pelkisti kirkon sisätilojen koristuksia ja rauhoitti aiemmin koristellun sisätilan tunnelmaa. Alttaritaulun kehykset, saarnastuoli ja lehtereitä kannattavien pilareiden päät säilyivät entisellään kultauksineen. Penkkien päädyissä olleet koristeveistokset muutettiin yksinkertaisimmiksi. Sakariston ovien päällä olleet kolmiomalliset koristeet poistettiin – sopivassa valossa niiden muodosta näkyy vielä häivähdys rappauspinnassa. Lehterien alla olleet koristemaalaukset peitettiin yksinkertaisella levytyksellä, koristemaalattu katto valkaistiin ja sen keskelle ristikeskustaan tehtiin uusi koristemaalaus. Valaistusta parannettiin lisäämällä uusia valaisimia. Kamiinat väistyivät sähkölämmityksen tieltä.
Ulkopuolella tehtiin näkyviä muutoksia, kirkko maalattiin uudella vihertävällä sävyllä ja katettiin kuparilla. Luonnonkivisokkeli verhoiltiin rappauksella, samalla tukittiin alapohjan tuuletusaukot, joka myöhemmin osoittautui huonoksi ratkaisuksi.
Myöhemmin 1970-luvun alkupuolella sakastiin tehtiin aputiloja ja tornin huippu sai valaistun ristin. Kirkon urut uusittiin vuonna 1989, uudet urut ovat Urkurakentamo Martti Porthanin valmistamat 30-äänikertaiset. Urkuparvi jouduttiin rakentamaan uudestaan aikaisempaa alemmalle tasolle uusien urkujen tilantarpeen takia.
Kirkon ulkomaalaus on tehty 1990.
Korjaukset ja muutokset 200-vuotisjuhlaan

Arkkitehtitoimisto Matti Klemola Ky suunnitteli 200-vuotisjuhliinsa valmistautuvan kirkon korjauksen. Suurimpia töitä oli muuttaa kirkon sähkölämmitys vesikiertoiseksi patterilämmitykseksi ja liittää kirkko kaukolämpöverkkoon. Tärkeä korjaus oli myös aikaisemmassa korjauksessa tukittujen alapohjan tuuletusaukkojen avaus, alapohjan hirsien lahovauriokorjaukset ja alapohjan eristäminen. Pääeteiseen tehtiin WC ja siivoustilat. Sähköasennukset uusittiin, kellojen soitto automatisoitiin ja tornin luukut saivat avauskoneiston.
Pääoven portaat tehtiin loivemmiksi. Eteläsakaran sisäänkäynti, josta oli aikaisemmin muodostunut helppokäyttöisyyden eli pienen korkeuseron takia epävirallinen pääkulkuväylä, varustettiin kiinteällä luiskalla.
Kirkon sisällä alttaripöytä otettiin irti seinästä ja alttarikaiteen muotoilua parannettiin. Kirkon pääkäytävän penkit asennettiin entistä harvempaan. Istumamukavuus lisääntyi, kun istuinpenkit muotoiltiin syvemmiksi. Kirkon katosta otettiin esiin Tuukkasen maalauksia. Sisäväritys korostaa alttaritaulun värejä. Ruskean värin idea löytyi kirkon rossipohjasta löydetyistä kirkon penkkien ovista. Ovet oli poistettu 1800-luvun lopulla tehdyssä korjauksessa ja kätketty lattian alle.
Aikaisemmat kirkot

Urjalan kivisakasti Urjalankylässä on rakennettu todennäköisesti 1520–1540 -luvulla. Kivisen sakariston vieressä on ilmeisesti ollut puukirkko ehkä jo 1300-luvulla. Sakastin viereen rakennettiin uusi puukirkko 1660-luvulla. Tämä kirkko jäi seurakunnan kasvaessa pieneksi ja ympärillä oleva hautausmaakin osoittautui riittämättömäksi. Uusi tilavampi kirkko eli nykyinen kirkko rakennettiin 1806 Laukeelan kylään ja sen ympärille muodostettiin uusi hautausmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urjalan kirkko Wikimedia Commonsissa
Kuori ja alttari. Alttaritaulu on lahjoitus vuodelta 1813. Sisätiloissa uusgoottilainen tyyli näkyy alttaripäädyssä.
Kello on näyttänyt aikaa kaikkiin ilmansuuntiin vuodesta 1931. Uusgoottilaista tyyliä olevan tornin terävä huippu ja pikkutornit ovat vuoden 1869 korjauksesta.
Kirkon takaosa ja urkuparvi. Keskikäytävän penkkien väliä on harvennettu alkuperäisestä ja urkuparvi on alkuperäistä matalammalla.
Vain tornin huippu näkyy tuuheiden puiden takaa.
Valtakatu

Valtakatu voi tarkoittaa seuraavia:
Valtakatu (Main Street), Sinclair Lewisin romaani vuodelta 1920
Valtakatu, katu Hämeenkyrössä
Valtakatu, katu Ikaalisissa
Valtakatu, katu Kemissä
Valtakatu, katu Lappeenrannassa
Valtakatu, katu Porissa
Valtakatu, katu Raumalla
Valtakatu, katu Rovaniemellä
Valtakatu, katu Valkeakoskella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valtakatu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
DIFF – Ingenjörerna i Finland

DIFF – Ingenjörerna i Finland (DIFF) on ruotsinkielinen, itsenäinen, sitoutumaton ammattiliitto insinööreille ja insinööriopiskelijoille. DIFF on Akavan ainoa ruotsinkielinen liitto. DIFF perustettiin 1936 ja sillä on noin 3 300 jäsentä, joista noin 600 on insinööriopiskelijoita. Liitolla on paikallisosastot Pohjanmaalla ja Turun seudulla.
Aiheesta muualla

Diff.fi
Crest of a Knave

| Crest of a Knave Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : alkuvuodesta 1987
 Julkaistu: 11. syyskuuta 1987 (UK) 16. syyskuuta 1987 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: progressiivinen rock hard rock
 Kesto: 48.50
 Levy-yhtiö: Chrysalis Records
Listasijoitukset
  #19  #32
Jethro Tullin muut julkaisut
| Original Masters 1985 | Crest of a Knave 1987 | 20 Years of Jethro Tull 1988 |
Crest of a Knave on Jethro Tullin vuonna 1987 julkaisema musiikkialbumi. Albumi voitti Grammyn parhaasta Hard rock/metallialbumista vuonna 1989.
Levy on yhdistelmä progressiivista rockmusiikkia ja bluesvaikutteita. Levyä on usein verrattu Dire Straitsin 1980-luvun tuotantoon etenkin rakkautta käsittelevien sanoitustensa, rockmaisuutensa ja kitarapainotteisuutensa takia. Levyn kitarapainotteiseen soundiin on montakin syytä, joista painavimpana pidetään Andersonin madaltunutta ääntä ja kapeaa äänialaa. Yhtyeen kolmesta aiemmasta flopista eroten Crest of a Knave keräsi jonkin verran kiitosta kriitikoilta, jotka pitivät etenkin Barren kitaratyöskentelystä. Anderson omistaakin vuoden 2005 uusintajulkaisun johdattelutekstissä tuoreen remasterin Barrelle, jota "ilman koko levyn synty olisi ollut mahdotonta".
Osa levyn kappaleista käsittelee myös erilaisia ammatteja kertojanäkökulmasta, kuten rakennustyöläinen ("Steel Monkey"), maanviljelijä ("Farm On The Freeway"), sotilas ("Mountain Men") ja kiertuemuusikko ("Said She Was A Dancer", "Budapest".)
Levyn synty

1980-luvun alussa Jethro Tullin luultiin jo lopettavan uransa johtuen kolmesta surkeasti myyneestä ja arvosteluissa huonosti menestyneistä albumeistaan, A:sta, Broadsword and the Beast:sta ja Under Wraps:sta, jotka olivat tyylilajiltaan elektronista rockia (tai syntetisaattoripainotteista folk rockia "Broadswordin" tapauksessa.) Vuoden 1984 Under Wraps -kiertue jouduttiin keskeyttämään Andersonin äänen kadotessa kokonaan. Äänensä menetyksestä johtuen Andersonin ääniala madaltui merkittävästi ja Jethro Tull piti parin vuoden mittaisen tauon. Kuitenkin vuonna 1986 alkoi elää idea kokonaan uudesta Jethro Tull -albumista ja silloinen kolmihenkinen kokoonpano (Anderson-Barre-Pegg) ryhtyi valmistautumaan levytyksiä varten.
Suurin osa levystä on äänitetty Andersonin omalla kotistudiolla. Tuohon aikaan kolmihenkisellä yhtyeellä ei ollut kosketinsoittajaa, joten Anderson joutui hoitamaan kosketinosiot ja ohjelmoi rumpukonetta paria kappaletta varten. Levyllä on myös pari muusikkovierasta, kuten Doane Perry (rummut), Gerry Conway (rummut) ja Ric Sanders (viulu.) Levy remasteroitiin vuonna 2005. Remasteri toi myös tavalliseen Jethro Tull -remasteroinnin tapaan mukanaan yhden ekstrakappaleen, "Part Of The Machinen".
Andersonin äänen madaltuessa Jethro Tullille ominainen seksuaalisten teemojen käsittely ei kadonnut; levyn ehkäpä tunnetuin kappale Budapest kuvaa intiimiä hetkeä paikallisen tarjoilijatytön kanssa. Yhtye päätti myös kolmen aiemman levyn huonoista kokemuksista huolimatta sisällyttää uutukaiselleen syntetisaattorin, joskin "Crestillä" syntetisaattorin käyttö oli huomattavasti kolmea aikaisempaa levyä hillitympää.
Levyn kansikuva muistuttaa perinteisten englantilaisten aatelissukujen vaakunoita. Levyn kannessa esiintyvään vaakunaan on pyritty lisäämään Jethro Tullille ominaisia elementtejä, kuten poikkihuilu ja musta kissa.
Menestys

Levy keräsi kehuja kriitikoilta ja myi hyvin, mutta kaikkein suurin yllätys oli vasta luvassa: vuoden 1989 Grammy-gaalan erikoisgrammy parhaasta hard rock/metallialbumista meni Crest of a Knavelle. Gaalan ehdoton ennakkosuosikki oli Metallica. Itse yhtye ei ollut mukana kyseisessä gaalassa, koska todennäköisyys palkinnon saamiselle oli vähäinen. Kyseistä valintaa käytetään usein esimerkkinä Grammy-tuomariston tietämättömyydestä nykymusiikkia kohtaan, sillä Crest of a Knave koostuu lähinnä kevyestä rockmusiikista. Yhtye on sittemmin suhtautunut valintaan itseironisesti: Anderson kommentoi palkintoa sanoin "Flute is a heavy, metal instrument!" ("Huilu on raskas, metallinen soitin"; kaksoismerkitys huilun ulkomuodon ja heavy metal -genren välillä).
Levyltä jäi elämään parikin Jethro Tull -klassikkoa, kuten "Farm On The Freeway" ja "Budapest". Sittemmin Budapest on vakiintunut yhtyeen livenumerona, ja kappale sisältyy usealle yhtyeen kokoelmalevylle.
Kappaleet

Steel Monkey - 3:39
Farm On The Freeway - 6:31
Jump Start - 4:55
Said She Was A Dancer - 3:43
Dogs In The Midwinter - 3:28 (ei vinyyliversiossa)
Budapest - 10:05
Mountain Men - 6:20
The Waking Edge - 4:49 (ei vinyyliversiossa)
Raising Steam - 4:05
Part Of A Machine (remasteroidulla CD:llä oleva bonuskappale)
Muusikot

Ian Anderson (akustinen kitara, poikkihuilu, koskettimet, rumpukoneen ohjelmointi, syntetisaattori)
Martin Barre (akustinen kitara, sähkökitara)
Dave Pegg (bassokitara)
Gerry Conway (rummut)
Doane Perry (rummut)
Ric Sanders (viulu)
Jethro Tull
| --- | --- |
Studioalbumit:   This Was  Stand Up  Benefit  Aqualung  Thick as a Brick  A Passion Play  War Child  Minstrel in the Gallery  Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die!  Songs from the Wood  Heavy Horses  Stormwatch  A  Broadsword and the Beast  Under Wraps  Crest of a Knave  Rock Island  Catfish Rising  Roots to Branches  J-Tull Dot Com  The Jethro Tull Christmas Album  The Zealot Gene  RökFlöte 
Livealbumit:   Bursting Out  Live at Hammersmith '84  A Little Light Music  Living with the Past  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Aqualung Live  Live at Montreux 2003 
Kokoelmat:   Living in the Past  M.U. - The Best of Jethro Tull  Repeat - The Best of Jethro Tull - Vol II  A Classic Case  Original Masters  20 Years of Jethro Tull  25 Anniversary Box Set  The Best of Jethro Tull - The Anniversary Collection  Nightcap  The Very Best of Jethro Tull  Essential  The Best of Acoustic Jethro Tull  Jethro Tull Essential 
Videojulkaisut:   Slipstream  20 Years of Jethro Tull  25th Anniversary Video  Living with the Past  A New Day Yesterday  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Live at Montreux 2003  Jack in the Green - Live in Germany 1970-93  Their Fully Authorised Story  Live At Madison Square Garden 1978