stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Summer I Turned Pretty

| The Summer I Turned Pretty |
| --- | --- |

Tyyli:  draama, kasvutarina
Perustuu:  Jenny Hanin kirjasarjaan Kesä
Pääosissa:   Lola Tung  Jackie Chung  Rachel Blanchard 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Amazon Prime Video
Esitetty:  17. kesäkuuta 2022 –  jatkuu edelleen
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  15
Aiheesta muualla
IMDb 
The Summer I Turned Pretty on yhdysvaltalainen draamasarja ja kasvutarina, joka perustuu yhdysvaltalaiskirjailija Jenny Hanin nuortenkirjasarjaan Kesä. Televisiosarjan pääosia esittävät Lola Tung, Jackie Chung ja Rachel Blanchard. Vuonna 2022 alkanutta sarjaa on julkaistu Amazon Prime Videossa kaksi tuotantokautta ja kolmas kausi on tekeillä.
Sarja kertoo teini-ikäisestä Isabel ”Belly” Conklinista, joka on aina viettänyt kesät äitinsä parhaan ystävän ja tämän kahden pojan, Conradin ja Jeremiahin, kanssa. Belly on ollut ihastunut Conradiin jo vuosia, mutta tänä kesänä kaksikon välillä saattaa viimein tapahtua jotain.
Tuotanto > Kuvaukset

Sarja tapahtuu kuvitteellisessa Cousins Beach -nimisessä kaupungissa. Sinne sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Pohjois-Carolinassa: kuvauspaikkoja olivat Wilmington sekä sen lähettyvillä sijaitsevat Carolina Beach, Kure Beach ja Wrightsville Beach.
Toisen kauden kuvaukset alkoivat Wilmingtonissa heinäkuussa 2022 ja päättyivät saman vuoden marraskuussa.
Tuotanto > Kolmas tuotantokausi

Elokuussa 2023 tiedotettiin, että sarjaa jatketaan kolmannella tuotantokaudella. Kausi on pituudeltaan kymmenen jaksoa ja perustunee Jenny Hanin kirjasarjan kolmanteen osaan Kesä on ikuisesti meidän. Prime Videon mukaan kolmannen kauden tuotantoa ei kuitenkaan aloiteta ennen kuin yhdysvaltalaisia televisio- ja elokuvakäsikirjoittajia edustavan Writers Guild of American sekä näyttelijöitä edustavan SAG-AFTRA:n lakot ovat päättyneet.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lola Tung  | … |  Isabel ”Belly” Conklin   |
|  Christopher Briney  | … |  Conrad Fisher   |
|  Cavin Casalegno  | … |  Jeremiah Fisher   |
|  Sean Kaufman  | … |  Steven Conklin   |
|  Jackie Chung  | … |  Laurel Park   |
|  Rachel Blanchard  | … |  Susannah Fisher   |
|  Rain Spencer  | … |  Taylor   |
|  David Iacono  | … |  Cam   |
|  Alfredo Narciso  | … |  Cleveland Castillo   |
|  Minnie Mills  | … |  Shayla   |
|  Kyra Sedgwick  | … |  Elsie Fisher   |
Julkaisu

Televisiosarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin kokonaisuudessaan Amazon Prime Video -palvelussa 17. kesäkuuta 2022. Toisen tuotantokauden kolme ensimmäistä jaksoa julkaistiin palvelussa 14. heinäkuuta 2023 ja loput viisi jaksoa viikoittain sen jälkeen. Kauden viimeinen jakso julkaistiin 18. elokuuta 2023.
Aiheesta muualla

The Summer I Turned Pretty Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tim Miller

| Tim Miller |
| --- | --- |
 Tim Miller San Diegon Comic-Conissa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Timothy Miller
Syntynyt: 10. lokakuuta 1964 (ikä 60) Fort Washington, Maryland, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja, erikoistehostetaiteilija, animaattori
Ohjaaja
Aktiivisena:  1995–
Tunnetuimmat ohjaukset:   Deadpool  Terminator: Dark Fate 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Timothy "Tim" Miller (s. 10. lokakuuta 1964 Fort Washington, Maryland) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, erikoistehostetaiteilija ja animaattori. Hänet tunnetaan parhaiten ohjaustyöstään vuoden 2016 elokuvassa Deadpool.
Filmografia > Ohjaajana

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Deadpool | Deadpool |  |
| 2019 | Terminator: Dark Fate | Terminator: Dark Fate |  |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019– | Love, Death & Robots | Love, Death & Robots |  |
Aiheesta muualla

Tim Miller Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tiedottaja

Tiedottaja on viestinnän ammattilainen, joka suunnittelee ja toteuttaa organisaation viestintää. Tiedottajan päätehtävänä on kertoa organisaatiosta ja sen toiminnasta sekä omalle henkilöstölle että sidosryhmille.
Tavallisimpia tiedottajalle kuuluvia tehtäviä ovat tiedotteiden laatiminen, artikkelien kirjoittaminen, asiakas- ja henkilöstölehtien, vuosikertomusten, esitteiden ja muiden painotuotteiden toimittaminen sekä verkkoviestintä. Lisäksi tiedottajat järjestävät myös lehdistötilaisuuksia ja ovat yhteydessä tiedotusvälineisiin ja muihin sidosryhmiin.
Koulutus

Tiedottajat ovat yleensä opiskelleet viestintää, yhteisöviestintää tai tiedotusoppia. Viestintätieteitä voi opiskella seuraavissa yliopistoissa: Helsingin yliopisto, Jyväskylän yliopisto, Lapin yliopisto, Svenska social- och kommunalhögskolan, Tampereen yliopisto, Turun yliopisto, Vaasan yliopisto ja Åbo Akademi. Myös ammattikorkeakouluissa voi opiskella viestintää ja suorittaa kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon medianomi (AMK). Markkinointi-instituutissa voi suorittaa Tiedottajan tutkinnon.  Vaikka useimmilla onkin takanaan viestinnän opintoja, voi tiedottajan tehtävissä toimia hyvin monenlaisella koulutustaustalla.
Viestintäalalla toimivien ammattinimike on Viestinnän ammattilaiset 2019 -tutkimuksen mukaan useimmiten viestinnän asiantuntija, viestinnän suunnittelija tai viestintä- tai tiedotuspäällikkö.
Helsinki POP SHOW

Helsinki POP SHOW oli Helsingissä järjestetty konsertti, joka pidettiin Helsinki Cup -jalkapalloturnauksen yhteydessä, Helsingin Olympiastadionilla. Tapahtuma järjestettiin 9. heinäkuuta 2014. Tapahtumassa esiintyi useita eri esiintyjiä, kuten artisteja.
Esiintyjät

| --- | --- |
 Robin  Kasmir  Teflon Brothers  Janna  Justimus  Nikolai Alho  Krista Siegfrids  Molly :  Free Spirit  Kim Herold  Noora Karma  TCT  Jontte Valosaari  Darude  Duudsonit
Time To Party

|  Time To Party |
| --- | --- |
 The Jet Set esittämässä kappalettaan Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  The Jet Set
Säveltäjä(t):  Mateusz Krezan
Sanoittaja(t):  Kamil Varen David Junior Serame
Euroviisutiedot
Vuosi:  2007
Maa:  Puola
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  14.
Pisteet semifinaalissa:  76
Time To Party on The Jet Setin esittämä kappale, joka edusti Puolaa vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa Helsingissä.
Kappale kilpaili Euroviisujen semifinaalissa, jossa se sijoittui 28 maan joukosta sijalle 14. ja täten karsiutui finaalista.
Tim Minchin

| Tim Minchin |
| --- | --- |
 Tim Minchin
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. lokakuuta 1975 (ikä 49) Northampton, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  koomikko, näyttelijä, muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  jazz 
Soittimet:  laulu, piano, kitara, keytar ja urut
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Timothy David ”Tim” Minchin (s. 7. lokakuuta 1975 Northampton, Iso-Britannia) on australialainen koomikko, näyttelijä ja muusikko.
Minchin on parhaiten tunnettu musiikkikomediastaan, jota hän on esittänyt kuudella CD:llä, kolmella DVD:llä ja lukuisissa live-esityksissä kansainvälisesti. Hän on myös esiintynyt televisio-ohjelmissa Australiassa, Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Minchin vietti lapsuutensa Perthissä, Australiassa. Hän opiskeli University of Western Australiassa ja WAAPA:ssa, ennen kuin muutti Melbourneen vuonna 2002. Hänen läpimurtoshow'nsa oli "Dark Side". Se sai hyvät arviot kriitikoilta ja palkittiin sekä Melbourne International Comedy Festivalissa että 2005 Edinburgh Festival Fringessä vuonna 2005. Tämä lisäsi Minchinin tunnettuutta huomattavasti.
Minchinillä on teatteritausta. Hän on esiintynyt lukuisissa teatteriproduktioissa ja muutamissa pienissä rooleissa Australian TV:ssä. Rhian Skirvingin ohjaama dokumenttielokuva Minchinistä, Rock N Roll Nerd, julkaistiin vuonna 2008  ja ABC1 lähetti ohjelmaa vuonna 2009. Vuonna 2013 Minchin näytteli Californication-sarjan kuudennella kaudella rocktähti Atticus Fetchin roolia.
Minchin on säveltänyt musiikin Olivier-palkittuun menestysmusikaaliin Matilda the Musical, joka perustuu Roald Dahlin kirjaan Matilda.
Yksityiselämä

Minchin syntyi Northamptonissa, Isossa-Britanniassa, australialaisille vanhemmille ja kasvoi Perthissä, Länsi-Australiassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tim Minchin Wikimedia Commonsissa
Tiponen

| Tiponen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°11′36″N, 25°04′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Onkimanjärveen 
Järvinumero:  35.787.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,9 m  
Rantaviiva:  0,688 km  
Pinta-ala:  2,402 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTiponen 
Tiponen  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Ekojärven valuma-alueeseen (35.787) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,9 metriä mpy.
Haringey

| Haringey |
| --- | --- |
 Haringeyn sijainti Lontoossa.
Kaupunki:  Lontoo
Muodollinen kreivikunta:  Suur-Lontoo
Koordinaatit:  51°36′00″N, 0°06′43″W
Pinta-ala:  29,5983 km2
Väkiluku:  270 624  (2018)
Lähialueet:  Barnet, Enfield, Waltham Forest, Hackney, Islington, Camden
 fiHaringey 
Haringey (London Borough of Haringey) on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee Islingtonin ja Hackneyn pohjoispuolella ja Enfieldin eteläpuolella. Sen pinta-ala on 30 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin 271 000 ihmistä. Haringey sai nykyiset rajansa vuonna 1965, kun Hornsey, Tottenham ja Wood Green yhdistettiin yhdeksi kaupunkipiiriksi.
Hariharalaya

Temppeli Hariharalayassa.
Hariharalaya oli muinainen kaupunki ja khmerien valtakunnan pääkaupunki, joka sijaitsi nykyissä Roluosissa, Siĕm Réabin maakunnassa Kambodžassa.
Jayavarman II perusti khmerien valtakunnan noin 802 ja valitsi uuden valtakunnan pääkaupungiksi Hariharalayan. Se säilyi khmerien pääkaupunkina 800-luvun loppuun asti. Indravarman I:n kuoltua 889 hänen poikansa taistelivat vallasta ja Hariharalaya ilmeisesti tuhoutui pahoin näissä taisteluissa, sillä Indravamanin seuraaja  Yasovarman I (hallitsi n. 889/890–n. 910/912) rakennutti uudeksi pääkaupungiksi Yasodharapuran, joka oli valtakunnan ensimmäinen pääkaupunki Angkorissa.
Harihalayassa on kolme khmerien temppeliä: Bakong, Preah Ko ja Lolei.
Gifu

| Gifu (岐阜市) |
| --- | --- |
 Näkymä Gifuun
 lippu:  Symboli
 Gifun sijainti Gifun prefektuurissa
 Gifu
 Koordinaatit: 35°25′23.6″N, 136°45′38.8″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu tai Tōkai
Prefektuuri:  Gifu
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  203,60 km²
Väkiluku (2017):  412 273
 – Väestötiheys:  2 025 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Tulisalvia
 – Puu:  Castanopsis cuspidata
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.gifu.lg.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gifu (jap. 岐阜市, Gifu-shi) on Japanin Gifun prefektuurin pääkaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Nagarajoen varrella Nagoyan pohjoispuolella. Kaupungissa on 412 273 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 203,60 neliökilometriä. Gifu on nimitetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Kaupungilla on ollut merkittävä rooli Japanin historiassa, sillä se sijaitsee aivan valtion keskiosassa. Sengoku-kaudella useat sotaherrat, kuten Oda Nobunaga, käyttivät aluetta tukikohtanaan yrittäessään hallita maata. Gifu jatkoi kukoistustaan maan yhdistymisen jälkeenkin ensin merkittävänä postiasemana Edo-kauden Nakasendō-tien varrella ja myöhemmin yhtenä Japanin muotikeskuksista. Kaupunki on käyttänyt hyödykseen alueen luonnonvaroja kehittääkseen sekä perinteisiä elinkeinoja, kuten Mino-washin valmistusta ja maataloutta, että matkailua, kuten merimetsokalastusta. Kinkavuori on yksi kaupungin tärkeimmistä symboleista. Sillä sijaitsevat kansallisesti suojeltu metsäalue ja Gifun linna, kopio Nobunagan aiemmasta linnasta.
Kaksi tärkeää rautatielinjaa yhdistää Gifun muuhun Japaniin. JR Tōkain Tōkaidō-päälinja liittää kaupungin Nagoyaan. Kaupungista johtaa suora junayhteys myös Chūbu Centrairin kansainväliselle lentoasemalle.
Maantiede

Gifun kaupunki sijaitsee Gifun prefektuurin eteläosassa Nōbin tasangon pohjoisreunalla. Kaupunki on kasvanut kuntaliitosten kautta, viimeksi vuonna 2006, kun Gifuun liitettiin Yanaizun kunta. Kaupungin maisema vaihteleekin keskustan tiiviisti rakennetusta alueesta reunamien persimonitarhoihin ja mansikkapeltoihin. Kaupungin pohjoisosassa kohoavat metsien peittämät vuoret, kun taas keskustamainen rakentaminen sijoittuu kaupungin eteläosaan. Koillisesta lounaaseen virtaava Nagarajoki jakaa kaupungin kahteen osaan. Suuri osa Gifusta sijaitsee Nagaran tulvatasangolla. Joen piirteiden takia tulvia syntyy herkästi rankkasateiden aikaan, mutta penkereitä on rakennettu veden hallitsemiseksi. Alueen rikas maaperä sopii hyvin viljelyyn.
Kaupungin sää vaihtelee huomattavasti eri vuodenaikoina. Vuonna 2005 alhaisin lämpötila oli -3,8 astetta ja korkein 36,4 astetta. Keskilämpötila oli 15,9 astetta. Samana vuonna kaupungissa satoi yhteensä 1 451 millimetriä.
Historia

Gifu sijaitsee hedelmällisellä Nōbin tasangolla. Kahdesta kaupungissa sijaitsevasta arkeologisesta kohteesta on löydetty todisteita siitä, että kaupungin ympäristössä on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Ryōmonjista ja Kotozukasta on löydetty suuret, Yayoi-kauden loppupuolella riisinviljelyn alkuaikoina rakennetut hautakummut. Yhteiskunnan vakiintuessa alueelle alkoi syntyä pysyvää asutusta ja paikalle perustettiin Inokuchin kylä, josta tuli lopulta myöhemmin nykyinen Gifun kaupunki.
Historia > Sengoku-kausi

”Hallitse Gifua niin hallitset Japania” oli yleinen sanonta Sengoku-kaudella 1400–1500-luvuilla, koska Gifun keskeinen sijainti teki siitä hyvän tukikohdan daimioille, jotka yrittivät saada Japanin hallintaansa. Yli 200 vuoden ajan Minon provinssi, johon Gifu kuului, oli vaikutusvaltaisen Toki-klaanin vallassa. Sengoku-kaudella vuonna 1542 klaanin vasalli Saitō Dōsan kuitenkin kapinoi herrojaan vastaan ja otti Minon provinssin haltuunsa. Hän rakensi Inabayaman linnan Inabavuoren huipulle ja aloitti sieltä yrityksensä Japanin yhdistämiseksi.
Dōsanin valtakauden aikana hänen tyttärensä Nōhime meni naimisiin viereisen Owarin provinssin daimion Oda Nobunagan kanssa. Tavoitteena oli yhdistää sukujen valta. Nobunagalla oli sama visio Japanin yhdistämisestä kuin Dōsanilla, mutta hän kapinoi ja syrjäytti Dōsanin 1500-luvun puolivälissä, aivan kuten Dōsan oli tehnyt aiemmin. Nobunagan hallituskaudella alue sai nykyisen nimensä. Keskusteltuaan buddhalaisen papin kanssa Nobunaga nimesi kylän ja ympäröivän Minon provinssin Gifuksi vuonna 1567. Hän otti ensimmäisen kirjoitusmerkin (jap. 岐, gi) legendaariselta Qishanvuorelta (kiin. 岐山), jolta suuri osa muinaisesta Kiinasta yhdistettiin. Toinen merkki (jap. 阜, fu) tarkoittaa "vuorenjuurta" ja on otettu Kungfutsen syntymäkaupungilta Qufulta (kiin. 曲阜). Vaikka Nobunaga ei ollut syntynyt alueella, hän päätti käyttää Dōsanin linnaa ja vuorta tukikohtanaan ja nimesi ne Gifun linnaksi ja Kinkavuoreksi.
Gifun talous kasvoi huomattavasti, etenkin koska se sijaitsi Nobunagan laajenevan valtakunnan keskiössä. Nobunaga perusti myös rakuichi rakuzan (jap. 楽市楽座) eli vapaan markkinapaikan kansalaistensa käytettäväksi, vastaiskuna temppeleiden ja pyhäköiden kauppamonopolille. Kaupungin eloisuus sai portugalilaisen jesuiittalähetyssaarnaajan ja Nobunagan vieraan Luís Fróisin kuvailemaan Gifua ”vilkkaaksi Babyloniksi”.
Historia > Edo- ja Meiji-kaudet

Nobunagan kuoleman jälkeen Gifu jatkoi kasvuaan Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla. Tokugawa-sotilashallinto perusti Nakasendōn yhdeksi viidestä tiestään. Vaikka tie ei kulkenut suoraan Gifun läpi, läheiset Kanō-jukun ja Gōdo-jukun postiasemat toivat alueelle liikennettä ja sulautuivat myöhemmin Gifun kaupunkiin. Alueen kukoistus jatkui, kun Gifusta tuli Nakasendō-tien keskeinen pysähdyspaikka.
Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä Meiji-kauden keskivaiheilla vuonna 1889 Gifusta tehtiin kaupunki. Silloin sen väkiluku oli 25 750 henkeä ja pinta-ala kymmenen neliökilometriä. Varhain aamulla 28. lokakuuta 1891 magnitudin 7,5–8,0 maanjäristys ravisteli aluetta. Noin 37 prosenttia kaupungista tuhoutui tulipaloissa ja 245 ihmistä kuoli sekä 1 260 loukkaantui. Yhteensä 6 336 rakennusta vahingoittui (ja niistä 3 993 tuhoutui kokonaan). Tuhon seurauksena Gifuun rakennettiin Japanin ensimmäinen maanjäristykselle omistettu muistohalli, jossa pidetään muistotilaisuuksia uhreille joka kuun 28. päivä.
Gifu toipui maanjäristyksen aiheuttamista vahingoista Meiji-kauden loppuun mennessä ja vuonna 1911 siitä oli tullut sen verran vauras, että kunnallinen raitiotieliikenne voitiin aloittaa kaupungin alueella.
Historia > Toinen maailmansota

Vuonna 1940 Gifuun liitettiin entinen Kanōn postiasema ja kaupungin pinta-ala kasvoi huomattavasti. Kanōssa harjoitettiin useita perinteisiä teollisuudenaloja, mikä auttoi kasvattamaan Gifun teollisuustuotantoa. Viereinen Kakamigaharan kaupunki toimi lisäksi Japanin ilmailukeskuksena, joten Gifu nousi toisen maailmansodan aikana tärkeäksi teollisuuskaupungiksi. Niinpä Yhdysvaltain ilmavoimat pudottivat kaupunkiin runsaasti palopommeja. 9. heinäkuuta 1945 kampanja huipentui Gifun pommitukseen, jossa menehtyi 863 henkeä, loukkaantui 520 henkeä ja 20 426 rakennusta vahingoittui. Gifu muistaa näitä tapahtumia joka vuosi 9. heinäkuuta, jolloin rauhankelloja soitetaan jokaisessa kaupungin temppelissä.
Toisen maailmansodan aikana Gifu toimi myös Japanin ilmapallopommien rakennuspaikkana. Paperista valmistettuja, pommeja kannattelevia kuumailmapalloja käytettiin epäonnistuneessa yrityksessä saada aikaan tuhoa Yhdysvalloissa. Paikalliset lukiolaistytöt valmistivat tulipalloja ohuesta mutta vahvasta Mino-washi-paperista ja konnyaku-tahnasta. Alun perin palloissa käytettiin kumilla käsiteltyä silkkiä, jotta ne voisivat hyödyntää juuri löydettyjä suihkuvirtauksia ylittäessään Tyyntämerta, mutta Gifun paperin havaittiin olevan vahvempaa, kevyempää ja ilmatiiviimpää.
Historia > Nykyhistoria

Sodan jälkeisinä vuosina Gifu sai jälleen kokea uuden tragedian. 12. syyskuuta 1976 taifuuni 17 iski kaupunkiin, surmasi viisi henkeä ja vaikutti yli 40 000 perheeseen. Gifu kuitenkin toipui paikallisen teollisuuden avulla. Se nimitettiin yhdeksi Japanin ydinkaupungeista vuonna 1996. Gifun muotiteollisuuden taantuessa kaupunki on suunnannut katseensa koneiden ja laitteiden valmistukseen taloutensa elvyttämiseksi. Rakennusbuumi, josta suuri osa on tapahtunut Gifun rautatieaseman ympäristössä, on parantanut kaupungin taloutta. Sekä julkiset rakennusprojektit (aseman alueen uudistus ja kävelysillat) että yksityiset hankkeet ovat elvyttäneet kaupunkia. Gifu City Tower 43 on esimerkki yksityisen ja julkisen sektorin välisestä yhteistyöstä: osa rakennuksesta kuuluu kaupungille ja osa on yksityisomistuksessa. Gifun alue laajeni vuonna 2006, kun viereinen Yanaizun kunta liittyi siihen.
Politiikka ja hallinto

Gifun kaupungin hallintoa johtaa pormestari, jonka kansalaiset valitsevat suorilla vaaleilla ja jonka virka-aika on neljä vuotta. Pormestaria tukevat kaksi varapormestaria ja kaupungin varainhoitaja, jotka pormestari nimittää.
Lisäksi kansalaisia edustaa kaupunginvaltuusto, jossa on 44 jäsentä. Jokainen heistä edustaa yhtä kaupungin 44 piirikunnasta. Valtuuston jäsenistä yhtäkään ei valita koko kaupungin alueelta. Kuten pormestari, jokainen valtuutettu on virassa neljän vuoden ajan ja kaikki valtuustopaikat vapautuvat samanaikaisesti. Valtuuston puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan valitsevat kaupunginvaltuuston jäsenet.
Talous

Gifun ensimmäinen merkittävä teollisuudenala oli tekstiiliteollisuus. Kaupunki kilpaili pitkään Tokion ja Osakan kanssa Japanin muotiteollisuuden johtoasemasta. Alueella aivan Gifun rautatieaseman pohjoispuolella on lukuisia erilaisia pieniä vaatekauppoja, jotka palvelevat erityyppisiä kuluttajia. Lisäksi kaupungin keskustan tärkeimmässä ostosgalleriassa Yanagasessa on useita vaate-, kenkä- ja asusteliikkeitä, joissa myydään sekä kotimaisia että ulkomaisia tuotteita. Viime vuosikymmenen aikana Gifun muotiteollisuus on kuitenkin taantunut voimakkaasti ja kaupunki on alkanut kehittää muita teollisuudenaloja tukeakseen talouttaan.
Eräs näistä teollisuudenaloista on koneiden ja laitteiden valmistus. Koska kaupunki sijaitsee Aichin prefektuurin ja sen useiden suurten autoteollisuuden ja raskaan teollisuuden yritysten (kuten Toyotan) läheisyydessä, Gifusta on tullut monien metallituotteiden, muottien ja osien alihankkijoiden kotipaikka. Koska kaupungista on hyvät yhteydet lähialueille julkisen liikenteen ja valtateiden kautta, yritysten on ollut helppo perustaa kaupunkiin tehtaita ja muita toimintoja.
Gifun talouden tukijalan eli nykyaikaisen teollisuuden lisäksi kaupungissa tuotetaan myös lukuisia erilaisia perinteisiä käsitöitä ja tuotteita. Niihin kuuluvat esimerkiksi Gifu-viuhkat, Mino-washi-paperi ja aju-kalasta valmistetut elintarvikkeet. Monet kaupat ympäri kaupunkia valmistavat näitä tuotteita. Tunnetuimmat paikalliset tuotteet ovat kuitenkin Gifu-paperilyhdyt ja Gifu-sateenvarjot. Kaupungissa on noin 15 lyhtyvalmistajaa, joista suurin on Ozeki Lantern.
Liikenne

Gifun keskeinen sijainti ja sen yhteys entiseen Nakasendō-tiehen on tehnyt kaupungista liikenteen solmukohdan. Sen lisäksi, että useat rautatie- ja linja-autolinjat kulkevat kaupungin kautta, Gifu sijaitsee myös seitsemän valtatien reitillä. Niihin kuuluvat valtatiet 21, 22, 156, 157, 248, 256 ja 303.
Kaupunkia palvelee kaksi rautatieyhtiötä, JR Tōkai ja Meitetsu-rautatiet. JR:n Tōkaidō-päälinja kulkee Gifun rautatieaseman kautta ja Takayama-linja alkaa sieltä. Muita JR:n asemia kaupungissa ovat Nishi-Gifun rautatieasema ja Nagamorin rautatieasema. Meitetsun linjoihin kuuluvat Nagoya-linja, Kakamigahara-linja ja Takehana-linja, jotka alkavat kaikki Meitetsun Gifun rautatieasemalta. Muita Meitetsu-yhtiön asemia ovat Chajo, Kanō, Tagami, Hosobata, Kiridoshi, Tejikara ja Yanaizu. 1. huhtikuuta 2005 saakka Meitetsulla oli myös raitiolinja, joka kulki Gifun halki.
Kunnallinen bussiliikenne aloitettiin Gifussa vuonna 1949. Nykyään Gifu Bus Co., Ltd. palvelee kaupungin sisäistä liikennettä, ja sillä on myös yhteyksiä muihin kaupunkeihin. Sen pitkänmatkan linja-autot yhdistävät Gifun Gujōhon, Osakaan, Kōbeen, Kiotoon ja Tokion Shinjukuun. Gifu Bus yhdistää lisäksi Nagoyan kaupungin Gujōhon, Sekiin, Minoon ja Shirakawa-gōhon. Näiden pitkänmatkan linjojen lisäksi monet paikallislinjat kulkevat kaupungin ja sen lähialueiden kautta. Kaikki linjat pysähtyvät JR:n Gifun rautatieasemalla.
Väestö

| Vuosi | Väkiluku |
| --- | --- |
2007: 423 194
2000: 402 751
1990: 410 324
1980: 410 257
1970: 385 727
1960: 304 492
1950: 211 845
1940: 172 340
1930: 90 112
1920: 62 713
1910: 42 916
1889: 25 750

Kun Gifu sai kaupunkioikeudet vuonna 1889 se oli pieni kaupunki, joka kasvoi maltillisesti Japanin teollistuessa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Japanin asevoimien merkityksen kasvaessa 1930-luvulla kaupungista tuli teollisuuskeskus ja se alkoi kasvaa voimakkaasti. Gifu säilyi vauraana toisen maailmansodan jälkeen, kunnes sen väkiluku alkoi taantua kuten useissa japanilaisissa kaupungeissa 1980- ja 1990-luvuilla. Sen jälkeinen väkiluvun kasvu johtuu pääosin Yanaizun kunnan liittämisestä kaupunkiin, mistä Gifu sai 13 000 uutta asukasta. Kaupungin uudet ulkomaalaiset asukkaat ovat myös tekijä kasvussa ja heitä on yli 9 000. Pian näiden muutosten jälkeen kaupungin talous alkoi kuitenkin elpyä aiempaa voimakkaammin ja väkilukukin kasvaa todellisesti.
Gifussa on 412 273 asukasta (vuonna 2017). Kuten monilla muilla Japanin alueilla yli 65-vuotiaita kansalaisia on noin 21,67 prosenttia väestöstä, kun taas alle 15-vuotiaita on vain 14,13 prosenttia. Luvut ovat suunnilleen samansuuruisia kuin Gifun prefektuurissa ja Japanissa yleensä. Prefektuurissa 22,1 prosenttia väestöstä on yli 65-vuotiaita ja 14,4 prosenttia alle 15-vuotiaita.