stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hugo Hertzberg

Hugo Hertzberg (13. lokakuuta 1864 Lauttakylä – 12. huhtikuuta 1947 Porvoo) oli liikemies ja pankinjohtaja 1920-luvulla. Hänen perustamansa Etelä-Pohjanmaan Pankki meni konkurssiin vuonna 1931 suuren kohun saattelemana.
Hugo Hertzbergin vanhemmat olivat Huittisten kirkkoherra, rovasti Reinhold Hertzberg (1802–1865) ja Valborg Haebeth Tryykori (1831–1904). Avioliiton hän solmi vuonna 1897 Maria Gabriella Reinin kanssa. Maria Rein oli Thiodolf Reinin tytär.
Hertzberg pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta 1882 ja jatkoi sen jälkeen opintojaan Helsingin yliopistossa. Hän toimi 1883 latinan ja kaunokirjoituksen opettajana Turun suomalaisessa yksityislyseossa. Hertzberg tuli vuoden 1888 alussa Turussa ilmestyneen Aura-lehden päätoimittajaksi ja oli tässä toimessa vuoden 1889 loppuun saakka. Hertzberg siirtyi sitten liike-elämään ja oli työssä vuodesta 1890 Kansallis-Osake-Pankin pääkonttorissa kirjeenvaihtajana ja prokuristina sekä sittemmin Oy Weilin & Göösin liikkeessä apulaisjohtajana. Vuonna 1895 hän kävi tutkimassa pankkioloja Saksassa sekä teki sitten vuosittain matkoja Saksaan, Ranskaan, Sveitsiin ja Itävaltaan tutustuakseen kaupallisiin ja teollisuusoloihin. .
Hertzberg oli sen jälkeen vuonna 1898 perustamassa Helsinkiin Lilius & Hertzbergin kirjapainoa, joka teki melko vaativia painotöitä esimerkiksi 1918 itsenäistyneelle Viron valtiolle. Hertzberg erosi kirjapainon johdosta vuonna 1907, jolloin hänestä tuli Suomen Kauppapankin Helsingin haarakonttorin ensimmäinen johtaja. Hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1916 saakka. Vuonna 1911 Hertzberg perusti yhdessä johtaja Johannes (Jukka) Bärlundin (1870–1938) kanssa Palovakuutus-Osakeyhtiö Imatran. Samalla Hertzberg hoiti myös meklariliike Hertzberg & Co:ta. Osa tästä yrityksestä muutettiin vuonna 1917 Etelä Suomen Pankki Osakeyhtiöksi. Tämän vaiheen aikana Hertzbergiä syytettiin lehdistössä koronkiskonnasta. Pankki fuusioitiin vuonna 1927 Liittopankkiin. Tämän jälkeen Hertzberg oli Suomen Kauppapankin johtaja, mutta vuonna 1928 hän perusti Lapualle Etelä-Pohjanmaan Pankki Oy:n. Sillä oli parhaimmillaan kuusi sivukonttoria, joista Hertzberg itse johti Helsingin konttoria. Pankki meni konkurssiin lokakuun 1931 lopussa niin, että osakkaat menettivät kaiken sijoittamansa ja tallettajatkin 24 % saatavistaan. Pankin asioita selviteltäessä tuli esille monia väärinkäytöksiä, jotka eivät kuitenkaan olleet Hertzbergin syytä. Tästä huolimatta lehdistö kaatoi epäselvyydet Hertzbergin syyksi, ja hänen maineensa ryvettyi. Hän myös menetti konkurssissa koko omaisuutensa. Vuonna 1932 Hertzberg perusti käännöstoimiston ja hoiti sitä sen jälkeen. Hän vetäytyi liiketoiminnasta eläkepäiville Porvooseen.
Hertzberg oli 1907–1915 Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja oli monen vuoden ajan kaupungin rahatoimikamarin jäsenenä sekä kuului kaupungin teknillisten laitosten sekä anniskeluyhtiön johtokuntiin.
Kristus ja Antikristus

Kristus ja Antikristus on Dmitri Merežkovskin romaanitrilogia vuosilta 1896–1905. Mystis-symbolistinen sarja kuvaa kristinuskon ja pakanuuden taistelua sekä vanhavenäläisen hengen ja länsimaiden välistä ristiriitaa.
Suomennokset

(D. Mereshkovski). Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. Edellinen osa. Suom. K. W. Järnefelt. Helsinki: Otava, 1910.
(D. Mereshkovski). Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. Jälkimäinen osa. Suom. V. K. Trast. Helsinki: Otava, 1911.
(Dimitri S. Merežkowskij). Jumalien kuolema; Julianus Luopio. Suom. Hugo T. Salonen. Jyväskylä: Gummerus, 1923.
(Dmitri S. Merežkovskij). Ylösnousseet jumalat. 1 osa, Leonardo da Vinci. Suom. K. W. Järnefelt. Jyväskylä: Gummerus, 1924.
(Dmitri S. Merežkovskij). Ylösnousseet jumalat. 2 osa, Leonardo da Vinci. Suom. V. K. Trast. Jyväskylä: Gummerus, 1924.
(Dmitri S. Merežkovskij). Antikristus: Pietari Suuri ja hänen poikansa Aleksei: historiallinen romaani Venäjän suuruuden ajoilta. 1 osa. Suom. A. A. Jyväskylä: Gummerus, 1926.
(Dmitri S. Merežkovskij). Antikristus: Pietari Suuri ja hänen poikansa Aleksei: historiallinen romaani Venäjän suuruuden ajoilta. 2 osa. Suom. A. A. Jyväskylä: Gummerus, 1926.
Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. 1, Kirjat 1–7. Suom. K. W. Järnefelt. Helsinki: Ex libris, 1972.
Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. 2, Kirjat 8–12. Suom. K. W. Järnefelt & V. K. Trast. Helsinki : Ex libris, 1972.
Ylösnousseet jumalat: Leonardo da Vinci. 3, Kirjat 13–17. Suom. V. K. Trast. Helsinki: Ex libris, 1972.
Kristologia

Kristus Pantokrator eli Kristus kaikkivaltias Dafnen luostarista Kreikasta.
Kristologia (kr. Khristos, Kristus ja logos, tieto) on tutkimusta Kristuksen asemasta teologiassa. Toisaalta termillä voidaan viitata jonkun ajattelijan käsityksiin Kristuksesta.
Spekulatiivista kristologiaa voidaan pitää hellenistisenä lisänä alun perin soteriologiseenselvennä teologiaan.lähde?
Kristologian ongelmat ovat Lessingin mukaanlähde?:
Kronologinen ongelma: mitä historiallisesti todella tapahtui?
Epistemologinen ongelma: miten tapahtuneesta voi johtaa mitään metafyysistä?
Eksistentialistinen ongelma: mitä sanottavaa muinaisella Palestiinalla voi olla nykyajalle?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristologia Wikimedia Commonsissa
Herrainmäki

Herrainmäen puistomaisemaa syksyllä 2020.
Herrainmäki on Tampereella Tampellan kaupunginosassa sijaitseva kallioinen mäki, joka on aikoinaan toiminut Tampellan 
tehtaan johdon asuinalueena. Nykyään se on kaupungin omistama puisto. Herrainmäki on Tampereen ydinkeskustan korkein kohta, ja se on osa valtakunnallisesti merkittävää Tammerkosken teollisuusmaisemaa. Asemakaavassa se on määritelty historiallisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittäväksi puistoksi.
Herrainmäkeä reunustaa moderni kerrostaloalue. Mäelle kulkee portaat Tampellan Pellavantorilta.
Rakennukset

Herrainmäellä sijaitsee viisi taloa, jotka on rakennettu 1860–1960-luvuilla. Alun perin ne ovat olleet Tampellan insinöörien ja johtajien asuin- ja edustuskäytössä.
| Rakennus | Rakentamisajankohta | Suunnittelija | Sijainti | Osoite | Kuvaus | Kuva |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Villa Ryselin | 1899 | Evert Helin | Herrainmäen luoteiskulmassa | Lavoniuksenraitti 1 (ent. Valumallinpolku 4) | Tunnetaan myös nimellä Ryselinin talo. Nimetty ensimmäisen asukkaansa, insinööri Werner Ryselinin mukaan. Suojeltu asemakaavalla: rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus. Yksityisomistuksessa. |  |
| Villa Lavonius | 1901 | Birger Federley | Herrainmäen koilliskulmassa | Lavoniuksenraitti 5 (ent. Valumallinpolku 5) | Tunnetaan myös nimellä Lavoniuksen talo. Nimetty pitkäaikaisen asukkaansa, vuorineuvos Magnus Lavoniuksen mukaan. Käytössä myös nimi Villa Jugend, joka viittaa talon tyylisuuntaan. Suojeltu asemakaavalla: rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus. Yksityisomistuksessa. |  |
| Villa Nykopp | 1963 | Jaakko Tähtinen | Herrainmäen keskiosassa, korkeimmassa kohdassa | Herrainmäenkuja 3 (ent. Valumallinpolku 7) | Tunnetaan myös nimellä Villa Pääjohtaja. Toiminut Tampellan pääjohtajien kotina ja edustustilana 1960–1990-luvuilla. Rakennettu pääjohtaja Johan Nykoppille ja hänen puolisolleen. Tiiliverhoiltu, moderni asuinrakennus. Suojeltu asemakaavalla: rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus. Yksityisomistuksessa. |  |
| Villa Sakari | 1860–1890-luku | ei tiedossa | Herrainmäen eteläosassa | Herrainmäenkuja 2 (ent. Valumallinpolku 11) | Toiminut Tampellan johtoon kuuluneen insinööri Sakarin ja hänen perheensä asuinrakennuksena. Suojeltu asemakaavalla: rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus. Tampereen kaupungin omistuksessa. |  |
| Villa Sandsund | 1912 | Birger Federley | Herrainmäen eteläkärjessä, näkyvällä paikalla | Herrainmäenkuja 4 (ent. Valumallinpolku 12) | Nimetty pitkäaikaisen asukkaansa, insinööri August Sandsundin mukaan. Suojeltu asemakaavalla: rakennustaiteellisesti arvokas ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus. Yksityisomistuksessa. |  |
Kasvillisuus

Herrainmäen puistossa on jaloja lehtipuita sekä asuinrakennusten puutarhoista säilyneitä omenapuita ja perinnekasveja. Siellä kasvaa myös luonnonvaraisia keto- ja niittykukkia ja kalliokasveja. Alueen läpi kulkee vuonna 2016 valmistunut Tammerkosken luontopolku.
Herrainmäen kasveja
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ahomansikka  haurasloikko  heinätähtimö  hentosavikka  hiirenhäntä  hopeahanhikki  |  isomaksaruoho  kallioimarre  kaukasianmaksaruoho  kaukasiantädyke  keltamaksaruoho  keltamo  |  keltavuokko  ketohanhikki  keto-orvokki  ketotädyke  kevätkynsimö  kevättädyke  |  kielo  kissankello  kivikkoalvejuuri  kyläkarhiainen  kyläkellukka  kylämaltsa  |  lehtisammalet  lehtonurmikka  lituruoho  maahumala  mustakonnanmarja  mäkiarho  |  mäkitervakko  mäkivirvilä  niittyhumala  paimenmatara  peltotädyke  persiantädyke  |  ruotsinpitkäpalko  seittitakiainen  siankärsämö  sinivuokko  tuomi  |
Kriton

Kriton (4. vasemmalta) sulkee kuolleen Sokrateen silmät. Reliefi Antonio Canova 1700-luvulta.
Kriton (m.kreik. Κρίτων, 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi. Hän oli kotoisin Ateenasta. Hän oli Sokrateen oppilas ja ystävä. Hänet tunnetaan lähes ainoastaan Platonin dialogista Kriton sekä Sokrateen puolustuspuheesta. Kritonin kerrotaan kirjoittaneen useita dialogeja. Niistä yksikään ei ole säilynyt.
Aiheesta muualla

Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Kritonin elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Kritonin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Antiikin filosofia  Sokrates ja sokraatikot
Sokrates
Aiskhines
Aleksamenos Teoslainen
Aristippos
Eukleides
Faidon
Glaukon
Kebes
Kriton
Ksenofon
Menedemos
Simmias
Simon
Stilpon
Herakleitos

Rafael, Ateenan koulu, 1510, yksityiskohta Herakleitos.
Herakleitos (m.kreik. Ἡράκλειτος, Hērakleitos, lat. Heraclitus; noin 535–475 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi ja merkittävimpiä esisokraatikkoja. Filosofin näkemysten monitulkintaisuuden vuoksi aikalaiset antoivat hänelle lempinimen ”Hämärä” (Skoteinos). Herakleitos käytti tiettävästi länsimaisen filosofian historiassa ensimmäisenä kreikan logos-sanaa sen arkimerkityksen 'puhe' ylittävässä merkityksessä '(maailman)järki'. Hänen ajatuksensa vaikuttivat Sokrateehen, Platoniin ja stoalaisuuteen. Myös 1800-luvun filosofia kiinnitti paljon huomiota Herakleitokseen.
Elämä

Herakleitos oli kotoisin Efesoksesta Vähästä-Aasiasta, joka oli hänen eläessään Persian vallan alla. Hänen isänsä nimi oli Bloson. Herakleitos oli todennäköisesti aristokraattisesta perheestä; hänen kerrotaan polveutuneen kuninkaallisesta suvusta mutta luopuneen eduistaan voidakseen elää riippumatonta elämää.
Herakleitosta on pidetty yhtenä värikkäimmistä Sokratesta edeltäneistä filosofeista. Häntä on pidetty jopa ihmisvihaajana, sillä hänen filosofiansa oli kaikkea muuta kuin populistista. Hänen ajatteluaan sävyttää kriittinen suhtautuminen ihmisiin, ja osan elämästään hän elikin yhteiskunnasta eristäytyneenä. Luonteeltaan hän oli itsetietoinen, ja hänen sanotaan arvostelleen ankarasti sekä aikansa muita ajattelijoita että ylipäätään koko ihmiskuntaa. Hänen sanotaan halveksineen ihmisjoukkoja, ”liian monia”, jotka viettivät unielämää heräämättä koskaan tietoiseen ajatteluun. Erityisen halveksivasti Herakleitos suhtautui uskonnollisuuden ulkokohtaisiin muotoihin.
Diogenes Laertioksen mukaan Herakleitos kirjoitti teoksen, Luonnosta. Hän omisti sen Efesoksen Artemiin temppelille, joka oli yksi 500-luvun eaa. suurimmista temppeleistä, ja teos talletettiin temppeliin. Tämä oli mahdollista, koska tuohon aikaan temppeleitä käytettiin usein arvokkaiden tavaroiden säilytykseen. Useat myöhemmät filosofit viittaavat teokseen. Sen kerrotaan olleen saatavilla vielä Plutarkhoksen ja Klemens Roomalaisen aikana. Herakleitoksen suuri maine perustuu paljolti kyseiseen kirjoitukseen. Diogeneen mukaan se ”saavutti siinä määrin mainetta, että hän sai seuraajikseen niin sanottujen herakleitolaisten filosofien koulukunnan”.
Herakleitos lienee kirjoittanut ja opettanut aforismeja. Mietelmien tarkoituksena oli rohkaista ajattelemaan luonnollisen lain ja järjen mukaisesti. Hänen omista kirjoituksistaan voidaan havaita viitteitä siitä, että hän eli Pythagoraan, Ksenofaneen ja Hekataioksen jälkeen, mutta hän ei vaikuta tunteneen Parmenidesta. Parmenides sen sijaan viittaa häneen.
Herakleitos kuvataan usein melankolikoksi, ja häneen viitataan joskus ”itkevänä filosofina”, vastakohtana Demokritokselle, joka tunnetaan ”nauravana filosofina”. Herakleitoksesta kerrotaan useita tarinoita, joihin kuuluu kertomus hänen kuolemastaan. Sen mukaan hän kylpi sairaana karjanlannassa ja hylkäsi lääkärien ohjeet. Kertomukset johtunevat hänen katkelmallisten vertauskuvien väärästä tulkinnasta ja siitä, että kertomus haluttiin johtaa kyseisistä katkelmista.
Ajattelu

Herakleitoksen todellisesta ajattelusta on vaikea saada selkoa säilyneiden tekstikatkelmien perusteella, vaikkakin katkelmia on säilynyt enemmän kuin keneltäkään häntä edeltäneeltä joonialaiselta ajattelijalta. Syy on ensinnäkin siinä, että säilyneet katkelmat ovat asiayhteydestään irrotettuja lyhyitä, aforistisia lauselmia. Toiseksi, koska Herakleitosta myöhemmin lainanneet ovat saaneet häneltä paljon vaikutteita, tehneet hänen ajattelustaan omia tulkintojaan ja valinneet hänen lauselmiaan tarpeidensa mukaan, on vaikea erottaa Herakleitoksen omaa ajattelua myöhemmistä tulkinnoista.
Ajattelu > Jatkuva muutos

Herakleitos kirjoitti monien muiden esisokraatikkojen tavoin teoksen nimeltä Luonnosta. Kuten muidenkin aikalaistensa ajattelu, myös Herakleitoksen ajattelu tunnetaan vain muiden kirjailijoiden teoksissa säilyneiden katkelmien kautta.
Toisin kuin muun muassa Thales, Anaksimandros ja Pythagoras, Herakleitos katsoi, ettei aineellisessa todellisuudessa voi olla mitään pysyvää. Siksi hän ajatteli, että muutos on todellista ja pysyväisyys vain harha. Hänelle kaikki oli liikkeessä, kuten hänen tunnetuimmassa aforismissaan Panta rhei:
»Πάντα ῥεῖ καὶ οὐδὲν μένει.
Panta rhei kai ouden menei.
Kaikki virtaa, mikään ei pysy paikallaan.»
Hänet tunnetaan myös siitä, että hän sanoi, ettei kukaan voi astua kahdesti samaan virtaan, sillä sen enempää astuja kuin virtakaan ei ole sama:
»Ποταμοῖς τοῖς αὐτοῖς ἐμβαίνομέν τε καὶ οὐκ ἐμβαίνομεν, εἶμέν τε καὶ οὐκ εἶμεν.
Potamois tois autois embainomen te kai ouk embainomen, eimen te kai ouk eimen.
Me sekä astumme että emme astu samoihin jokiin, olemme ja emme ole.»
Pentti Saarikoski on suomentanut saman fragmentin seuraavasti:
»Samaan virtaan astumme emmekä astu, me emmekä me.»
Nämä sanonnat tunnetaan ennen kaikkea Platonilta, joka mainitsee ”panta rhein” muodossa panta khôrei (πάντα χωρεί, ”kaikki liikkuu”), mutta niitä ei tunneta sellaisenaan Herakleitokselta säilyneistä teksteistä.
Muutoksen korostaminen johti siihen, että Herakleitos korosti myös ristiriitoja (ἀγών, agon 'taisto') ja katsoi, päinvastoin kuin Homeros, että taisto johti muutokseen: ”Sota on kaiken isä ja kuningas” ja ”kaikki eläimet ajetaan laitumelle lyönnillä”.
Parmenides vastusti ankarasti Herakleitoksen näkemystä siitä, että muutos on perustavanlaatuinen osa luontoa, ja esitti sen sijaan, että muutos on vain harhaa ja kaikki on perustavanlaatuisessa muuttumattomuuden tilassa.
Ajattelu > Vastakohtien dialektiikka

Herakleitosta on sanottu yhdeksi ensimmäisistä dialektisista filosofeista, koska hän tunnusti muutoksen yleisyyden ja kehityksen sisäisten vastakohtien kautta. Herakleitos opetti, että vastakohdat ovat yhtä. Tällä hän tarkoitti, ettei asioita voi ymmärtää ilman niiden vastakohtia. Tummaa ei ole ilman vaaleaa, kuumaa ei ilman kylmää, oikeutta ei ilman vääryyttä ja niin edelleen.
Herakleitoksen ajatukset vastakohdista tulevat esille muun muassa seuraavissa katkelmissa:
»Kosmisena sääntönä, kuten päivä taipuu yölle, samoin talvi, kesä, sota, rauha, paljous, nälänhätä. Kaikki asiat muuttuvat. Tuli läpäisee mirhamipalan, kunnes yhdistyvät kappaleet kuolevat ja nousevat taas savussa, jota kutsutaan suitsukkeeksi.»
»Ihmiset eivät tiedä, kuinka se mitä vedetään eri suuntiin harmonisoituu itsensä kanssa. Maailman harmoninen rakenne riippuu vastakkaisista jännitteistä, kuten jousenkaari ja lyyra.»
Vastakohtien ykseys ilmenee muun muassa kätkettyinä yhteyksinä vastakohtien välillä. Herakleitoksen ajatuksissa merkittävää ei näin ole pelkästään se, mitä hänen sanansa sanovat, vaan myös se, kuinka ne sanovat sen. Herakleitos leikittelee usein kielellä ja yksittäisten sanojen monimerkityksellisyydellä tai vihjaamalla mahdollisesta syvemmästä yhteydestä kahden samankaltaisen sanan välillä. Hän antaa ymmärtää, että monet asiat määrittyvät vasta niiden asiayhteyden kautta: esimerkiksi merivesi on haitallista ihmisille, mutta hyödyllistä kaloille.
Herakleitos vaikuttaa esimerkiksi pilkkaavan perinteisen kreikkalaisen uskonnon käytäntöjä, mutta hänet voidaan tulkita niin, että hän haluaa lähinnä korostaa asiayhteyden merkitystä asioiden mielekkyydelle: sama toiminta, joka vaikuttaa tavallisessa asiayhteydessä kummalliselta tai jopa säädyttömältä, voi olla uskonnollisessa asiayhteydessä mielekästä; vastaavasti toiminta, joka sopii yhden jumalan palvontamenoihin (esimerkiksi falliset menot Dionysokselle), ei välttämättä sovi jonkun toisen jumalan (kuten Haadeen) palvonnan yhteyteen.
Ajattelu > Logos ja tuli

Herakleitokselle todellisuus on näin kokonaisuus, jossa muutokset yhteen suuntaan lopulta tasapainottuvat vastakkaissuuntaisin muutoksin. Kaiken taustalla on todellisuutta määrittävä ja säätelevä yleinen periaate, logos, joka ilmenee erityisesti juuri vastakohtien kautta. Logos oli jonkinlainen kaikkea muutosta hallitseva järki, joka on pysyvä ja säännöllinen jatkuvan muutoksen keskellä. Se on ikään kuin mitta, joka pysyy samana, vaikka mitattavat asiat vaihtuvat toisiksi.
Herakleitos uskoi kaiken saavan alkunsa logoksesta. Hän yhdisti logoksen tuleen; koko todellisuus on tulen tavoin koko ajan liikkeessä ja muuttaa muotoaan. Näin tuli toimi hieman samassa roolissa kaiken alkusyynä (arkhē) kuin vesi Thaleella ja ilma Anaksimeneella. Herakleitoksen ajattelussa tuli tuhosi kaikkeuden määrävälein ja synnytti sen sitten uudestaan (ekpyrosis).
»Tämä kaikkeus, joka on sama kaikille, ei ole kenenkään jumalan tai ihmisen tekemää, vaan se on aina ollut, on, ja tulee aina olemaan — elävä tuli, leimahtaa liekkiin säännölliseen tahtiin ja hiipuu säännölliseen tahtiin.»
Herakleitos ei kuitenkaan tarkoittanut, että tuli olisi pysyvä aineellinen pohja kaikelle. Tämä erottaa hänet muista joonialaisista esisokraatikoista, jotka pyrkivät löytämään jonkun yhdistävän aineen, joka pysyisi itsessään samana kaikessa muutoksessa. Esimerkiksi Anaksimeneelle ilma säilyi kaikissa muutoksissa, vaikkakin sen tiheys vaihteli. Herakleitokselle kaikki asiat eivät kuitenkaan olleet tulta koko ajan, ainoastaan "polttoainetta" tulelle. Kaikki asiat vaihtuivat välillä tuleen, joka puolestaan taas synnytti jotain muuta tilalle. Näin kaikessa oli kuitenkin säilyvä ykseys ja jatkumo tulen kautta.
Vaikutus

Herakleitoksen vaikutus on ollut kenties syvällisin kaikista esisokraatikoista. Monet filosofit, kuten Platon ja Aristoteles, ovat tunnustaneet hänen merkityksensä ontologisten ongelmien esillenostamisessa. Hänen ajatuksensa ”tulemisesta”, jossa ontologiset vastakohdat nähdään perustavasti toisiinsa kytkeytyneenä, on herättänyt enemmän pohdintaa. Herakleitos kirjoitti: ”Vastakohta tuo sopusointua. Epäsovusta tulee puhtain harmonia” (fragmentti 98). Sekä Platon että Aristoteles olisivat olleet tästä eri mieltä. Platon katsoi, että kaikella on yksi muuttumaton olemus. Aristoteles taas muotoili ensimmäisenä ristiriidattomuuden lain: ”Jostakin ei voida sanoa, että se on ja se ei ole samalla tavalla ja samaan aikaan.” Näin aristoteelinen logiikka on selvä vastakohta Herakleitoksen logokselle, koska Herakleitokselle tyypilliset ilmaukset, kuten ”Olen koska en ole”, ovat ristiriidassa ristiriidattomuuden lain kanssa.
Herakleitoksen ajatukset logoksesta ja maailmanpalosta vaikuttivat suuresti stoalaisuuteen. Myöhemmin Herakleitoksen filosofiaa on tulkittu hyvin monin tavoin, erityisesti koska hänen ajatteluaan tunnetaan ainoastaan tekstikatkelmien kautta. Friedrich Nietzsche omaksui Herakleitoksen opin tulemisesta. Martin Heidegger käsitteli vuosien 1943–1944 luennoissaan laajalti Herakleitosta puhuessaan länsimaisen ajattelun alkuperästä sekä logiikasta (erityisesti Herakleitoksen oppia logoksesta).
Karl Popper puolestaan syytti Herakleitosta siitä, että hän oli osaltaan luomassa perustaa suljetulle yhteiskunnalle. Erityisesti Popper katsoi Herakleitoksen tehneen moraalisista arvoista suhteellisia ja lainasi hänen sanojaan koskien vastakohtien ykseyttä: ”Hyvä ja paha ovat identtisiä.” Popper katsoi Herakleitoksen myös muotoilleen historisistisen opin, joka perustuu ”sodan oikeutukseen ja ihmisen ylemmyyteen”. Toisaalta Popper viittaa Herakleitokseen esisokraatikkona, joka keskittyi muutoksen ongelmaan ja ymmärsi todellisuuden liekin kaltaiseksi, tapahtumasarjaksi.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Herakleitos: Yksi ja sama. Aforismeja.  Suomentanut Pentti Saarikoski. Helsinki:  Otava, 1971.
Herakleitos: Fragmentit tulesta. (Suomentanut Jari Möller) Niin & näin, 2013, nro 4, s. 26–27.  Artikkelin verkkoversio.
Herakleitos: Fragmentit unesta. (Suomentanut Jari Möller) Niin & näin, 2013, nro 4, s. 68–69.  Artikkelin verkkoversio.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Burnet, John: ”Herakleitos of Ephesos”, Early Greek Philosophy.  London:  A. & C. Black Ltd, 1920.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Tekstikatkelmia

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Herakleitoksen säilyneitä katkelmia (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Heraclitus: The Complete Fragments, käännös William Harris  (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Fragments of Heraclitus (muinaiskreikaksi) (englanniksi) (ranskaksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Herakleitoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Herakleitoksen elämäkerta (muinaiskreikaksi)
Graham, Daniel W.: Heraclitus The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Graham, Daniel W.: Heraclitus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Kajas, Antti: Herakleitos, filosofia ja metafysiikka : Collin ja Heideggerin tulkintojen valossa.  (Pro gradu -tutkielma)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, filosofian laitos, 2007.  Teoksen verkkoversio.
Niemi-Pynttäri, Risto: Herakleitos ja yksinkertainen kieli. Euroopan kirjallisuushistoria. Jyväskylän yliopisto.
Antiikin filosofia  Esisokraattinen filosofia
| --- | --- |
Miletoslaiset:   Thales  Anaksimandros  Anaksimenes 
Pythagoralaiset:   Pythagoras  Alkmaion Krotonlainen  Filolaos  Arkhytas 
Efesoslaiset:   Herakleitos 
Elealaiset:   Ksenofanes  Parmenides  Zenon Elealainen  Melissos 
Pluralistit:   Anaksagoras  Empedokles  Arkhelaos 
Atomistit:   Leukippos  Demokritos 
Sofistit:   Protagoras  Gorgias  Prodikos  Hippias 
Muita:   Ferekydes  Diogenes Apollonialainen 
Hendrick ter Brugghen, Herakleitos, 1628.
Johannes Moreelse, Herakleitos, n. 1630.
Maurice Herzog

Maurice Herzog (15. tammikuuta 1919 Lyon – 13. joulukuuta 2012 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen vuorikiipeilijä ja poliitikko.
Herzogista tuli 3. kesäkuuta 1950 yhdessä Louis Lachenalin kanssa ensimmäinen yli 8 000 metrin korkuisen vuoren valloittanut henkilö. Kyseisenä päivänä kaksikko saavutti maailman kymmenenneksi korkeimman vuoren, Annapurnan huipun Himalajalla.
Herzog on Annapurnan valloituksellaan yksi merkittävimmistä sodanjälkeisistä vuorikiipeilijöistä. Hän on myös poliitikko: hän toimi Ranskan nuoriso- ja urheiluministerinä vuosina 1958–1963 sekä Chamonix’n pormestarina. Hän kuului vuosina 1970–1995 kansainväliseen olympiakomiteaan.
Maurice Herzog on valmistunut HEC Parisista.