stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdistetyn maailmancup 1989–1990
Maailmancupin kokonaiskilpailun kymmenen parasta

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Klaus Sulzenbacher |  Itävalta | 164 |
| 2. | Allar Levandi |  Neuvostoliitto | 135 |
| 3. | Knut Tore Apeland |  Norja | 99 |
| 4. | Fred Børre Lundberg |  Norja | 94 |
| 5. | Thomas Abratis |  Itä-Saksa | 84 |
| 6. | Fabrice Guy |  Ranska | 81 |
| 7. | Trond Einar Elden |  Norja | 78 |
| 8. | Andrei Dundukov |  Neuvostoliitto | 53 |
| 9. | Günther Csar |  Itävalta | 49 |
| 10. | Vasili Savin |  Neuvostoliitto | 44 |
| 10. | Hippolyt Kempf |  Sveitsi | 44 |

Täydellinen pistetaulukko FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdistetyn maailmancupit
83–84 | 
84–85 | 
85–86 | 
86–87 | 
87–88 | 
88–89 | 
89–90 | 
90–91 | 
91–92 | 
92–93 | 
93–94 | 
94–95 | 
95–96 | 
96–97 | 
97–98 |  
98–99 | 
99–00 | 
00–01 | 
01–02 | 
02–03 | 
03–04 | 
04–05 | 
05–06 |
06–07 |
07–08 |
08–09 |
09–10 |
10–11 |
11–12 |
12–13 |
13–14 |
14–15 |
15–16 |
16–17 |
17–18 |
18–19 |
19–20 |
20–21 |
21–22 |
22–23 |
23–24
Aleksei Abrikosov

| Aleksei Abrikosov |
| --- | --- |
 Abrikosov pitämässä luentoa
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. kesäkuuta 1928 Moskova, Neuvostoliitto
Kuollut: 29. maaliskuuta 2017 (88 vuotta) Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   venäläinen  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Moskovan yliopisto Neuvostoliiton tiedeakatemia
Väitöstyön ohjaaja:  Lev Landau
Instituutti:  Landaun instituutti Moskovan yliopisto Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti Argonne National Laboratory
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Tiiviin aineen fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2003)
Aleksei Aleksejevitš Abrikosov (ven. Алексей Алексеевич Абрикосов; 25. kesäkuuta 1928 Moskova, Neuvostoliitto – 29. maaliskuuta 2017 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) oli venäläis-yhdysvaltalainen fyysikko. Hänen tutkimusalansa oli teoreettinen kiinteän olomuodon fysiikka.
Vuonna 2003 hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä venäläisen Vitali Ginzburgin ja yhdysvaltalaisen Anthony Leggettin kanssa suprajohteiden ja -nesteiden tutkimuksesta. Suprajohteita voidaan käyttää muun muassa lääketieteellisessä magneettikuvauksessa ja fysiikan perustutkimuksessa hiukkaskiihdyttimissä tuottamaan korkeita magneettikenttiä.
Abrikosov saavutti filosofian tohtorin tutkinnon Neuvostoliitossa ohjaajanaan Lev Landau vuonna 1951. Vuodesta 1991 alkaen hän työskenteli materiaalitieteen osastossa Argonne National Laboratoryssa Illinoisissa Yhdysvalloissa. Hän oli Venäjän kansalainen ja vuonna 1999 hän sai myös Yhdysvaltain kansalaisuuden.
William Saroyan

Saroyan vuonna 1940
William Saroyan (arm. Վիլյամ Սարոյան, IPA: [/wiljɑm sɑɾojan/], 31. elokuuta 1908 Fresno, Kalifornia – 18. toukokuuta 1981 Fresno, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jolla oli armenialaiset juuret.
Monet Saroyanin näytelmistä ja tarinoista sijoittuvat Fresnoon, jossa asuu suuri amerikanarmenialainen väestö. Saroyan oli kahteen kertaan naimisissa Carol Marcusin kanssa, mutta kumpikin avioliitto päättyi eroon. Heillä oli kaksi lasta, joista toinen on minimalistirunoilijana tunnettu Aram Saroyan.
Saroyan kuoli syöpään 72-vuotiaana.
Suomennettuja teoksia

Ihmisiä elämän näyttämöllä, Tammi 1945, suom. Lauri Miettinen (The Human Comedy, 1944)
Nimeni on Aram, Tammi 1953, suom. Vappu Roos (My Name Is Aram, 1940)
Näytelmiä

Sydämeni on kukkuloilla (My Heart’s In the Highlands, 1939)
Elämäsi parhain aika‎‎ (The Time of Your Life, 1939, suomeksi myös nimillä Tämä elämäsi aika ja Elämän liekki)
Hei siellä (Hello Out There, 1941)
Osteri ja helmi (The Oyster And The Pearl, televisionäytelmä 1953), tuotettu suomeksi Televisioteatterin tv-näytelmänä 1965, ohj. Sirppa Sivori-Asp, suom. Marja Rankkala
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The William Saroyan (Arkistoitu – Internet Archive) Literary Foundation International.
The William Saroyan Society
Yhdistetyn maailmancup 1992–1993

Yhdistetyn maailmancupin kaudella 1992–1993 järjestettiin kahdeksan osakilpailua.
Osakilpailut ja voittajat

| Päivämäärä | Paikka | Kilpailu | Voittaja | Tulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5. joulukuuta 1992 |  Vuokatti | Gundersen K90/15 km |  Kenji Ogiwara |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 12. joulukuuta |  Courchevel | Gundersen K120/15 km |  Kenji Ogiwara |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 19. joulukuuta |  Sankt Moritz | Gundersen K90/15 km |  Kenji Ogiwara |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 8. tammikuuta 1993 |  Schonach | Gundersen K90/15 km |  Fred Børre Lundberg |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 23. tammikuuta |  Saalfelden | Gundersen K90/15 km |  Kenji Ogiwara |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 5. maaliskuuta |  Lahti | Gundersen K90/15 km |  Kenji Ogiwara |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 12. maaliskuuta |  Oslo | Gundersen K120/15 km |  Takanori Kōno |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 20. maaliskuuta |  Štrbské Pleso | Gundersen K90/15 km |  Kenji Ogiwara |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
Maailmancupin kokonaiskilpailun kymmenen parasta

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kenji Ogiwara |  Japani | 185 |
| 2. | Fred Børre Lundberg |  Norja | 115 |
| 3. | Takanori Kōno |  Japani | 112 |
| 4. | Masashi Abe |  Japani | 94 |
| 5. | Allar Levandi |  Viro | 62 |
| 6. | Knut Tore Apeland |  Norja | 48 |
| 7. | Trond Einar Elden |  Norja | 44 |
| 8. | Jean-Yves Cuendet |  Sveitsi | 41 |
| 9. | Andreas Schaad |  Sveitsi | 40 |
| 10. | Fabrice Guy |  Ranska | 39 |

Täydellinen pistetaulukko FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdistetyn maailmancupit
83–84 | 
84–85 | 
85–86 | 
86–87 | 
87–88 | 
88–89 | 
89–90 | 
90–91 | 
91–92 | 
92–93 | 
93–94 | 
94–95 | 
95–96 | 
96–97 | 
97–98 |  
98–99 | 
99–00 | 
00–01 | 
01–02 | 
02–03 | 
03–04 | 
04–05 | 
05–06 |
06–07 |
07–08 |
08–09 |
09–10 |
10–11 |
11–12 |
12–13 |
13–14 |
14–15 |
15–16 |
16–17 |
17–18 |
18–19 |
19–20 |
20–21 |
21–22 |
22–23 |
23–24
Willy Brandts park

Willy Brandtin patsas hänen mukaansa nimetyssä puistossa.
Willy Brandts park on saksalaisen Willy Brandtin mukaan nimetty puisto Hammarbyhöjdenin kaupunginosassa Tukholmassa. Puisto sai nimensä vuonna 1997. Puisto sijaitsee Hammarbyhöjdenin metroaseman lähistöllä Finn Malmgrens vägenin ja Ulricehamnsvägenin risteyksessä.
Puistoon pystytetyn Willy Brandtin patsaan on tehnyt Rainer Fetting. Se on lahja Ruotsin sosialidemokraattiselta puolueelta.
Aleksei Aleksandrovitš Romanov

Aleksei Aleksandrovitš Romanovin muotokuva vuodelta 1889.
Aleksei Aleksandrovitš Romanov (ven. Алексе́й Алекса́ндрович Рома́нов; 14. tammikuuta 1850 – 14. marraskuuta 1908) oli Venäjän keisari Aleksanteri II:n neljänneksi vanhin poika ja siis Aleksanteri III:n veli ja Nikolai II:n setä. Hän teki mittavan uran laivastossa.
Romanovia koulutettiin laivastouralle pienestä asti: talvisin oli teoreettista opiskelua, kesällä harjoittelua sota-aluksilla.[lähde? ] Vuodenvaihteessa 1871–1872 hän teki pitkän valtiovierailun Yhdysvaltoihin. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Venäjän keisariperheen jäsen kävi Yhdysvalloissa, ja presidentti Ulysses S. Grant halusi Romanovin saavan miellyttävän kuvan Yhdysvalloista. Niinpä hänelle järjestettiin monenlaisia viihdykkeitä, kuten ylellinen puhvelinmetsästysretki Buffalo Billin ja George Armstrong Custerin seurassa. Vuonna 1872 hän vieraili Japanissa, ja matkan varrellä hän pysähtyi myös Etelä-Amerikassa ja Afrikassa.
Vuonna 1873 Romanovista tehtiin laivaston ylipäällikkö. Hän uusi tarmokkaasti kalustoa ja satamia. Kun Venäjä hävisi Tsushiman meritaistelun Japania vastaan vuonna 1905, hänet erotettiin virastaan. Hän vietti loppuelämänsä Pariisissa.
Aleksei Aleksandrovitš Romanovin palatsi Pietarissa (Moika 122).
Romanoville Pietariin rakennettu palatsi on nykyisin musiikkitalo.
Aiheesta muualla

Buffalo Bill Entertains a Russian Grand Duke, 1872
Yhdistetyn maailmancup 1991–1992

Yhdistetyn maailmancupin kaudella 1991–1992 järjestettiin kahdeksan osakilpailua.
Osakilpailut ja voittajat

| Päivämäärä | Paikka | Kilpailu | Voittaja | Tulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16. joulukuuta 1991 |  Štrbské Pleso | Gundersen K90/15 km |  Fabrice Guy |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 21. joulukuuta |  Courchevel | Gundersen K90/15 km |  Fabrice Guy |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 4. tammikuuta 1992 |  Schonach | Gundersen K90/15 km |  Fabrice Guy |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 11. tammikuuta |  Breitenwang | Gundersen K90/15 km |  Klaus Sulzenbacher |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 18. tammikuuta |  Murau | Gundersen K120/15 km |  Fabrice Guy |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 29. helmikuuta |  Lahti | Gundersen K90/15 km |  Klaus Sulzenbacher |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 10. maaliskuuta |  Trondheim | Gundersen K120/15 km |  Fabrice Guy |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 13. maaliskuuta |  Oslo | Gundersen K120/15 km |  Fabrice Guy |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
Maailmancupin kokonaiskilpailun kymmenen parasta

| Sija | Urheilija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Fabrice Guy |  Ranska | 170 |
| 2. | Klaus Sulzenbacher |  Itävalta | 128 |
| 3. | Fred Børre Lundberg |  Norja | 123 |
| 4. | Klaus Ofner |  Itävalta | 69 |
| 5. | Trond Einar Elden |  Norja | 50 |
| 6. | Knut Tore Apeland |  Norja | 43 |
| 7. | Frode Moen |  Norja | 42 |
| 7. | Sylvain Guillaume |  Ranska | 42 |
| 9. | Andreas Schaad |  Sveitsi | 35 |
| 9. | František Máka |  Tšekkoslovakia | 35 |

Täydellinen pistetaulukko FIS:n tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Yhdistetyn maailmancupit
83–84 | 
84–85 | 
85–86 | 
86–87 | 
87–88 | 
88–89 | 
89–90 | 
90–91 | 
91–92 | 
92–93 | 
93–94 | 
94–95 | 
95–96 | 
96–97 | 
97–98 |  
98–99 | 
99–00 | 
00–01 | 
01–02 | 
02–03 | 
03–04 | 
04–05 | 
05–06 |
06–07 |
07–08 |
08–09 |
09–10 |
10–11 |
11–12 |
12–13 |
13–14 |
14–15 |
15–16 |
16–17 |
17–18 |
18–19 |
19–20 |
20–21 |
21–22 |
22–23 |
23–24
Alberto Nosè

Alberto Nosè
Alberto Nosè (s. 1979 Villafranca di Verona) on italialainen pianisti.
Nosè aloitti konservatorio-opintonsa Veronassa Laura Palmierin johdolla ja valmistui niistä 17-vuotiaana. Hän jatkoi opintojaan kansainvälisessä "Incontri col Maestro" -pianoakatemiassa Imolassa opettajinaan Franco Scala, Boris Petrušanski ja Leonid Margarius. Hän osallistui mestarikursseille, joita pitivät Maurizio Pollini, Murray Perahia, Andrzej Jasiński, Michel Dalberto, Louis Lortie, Michel Béroff, Alexander Lonquich, Alfons Kontarsky ja Paul Badura-Skoda.
Nosè on menestynyt kansainvälisesti monissa kilpailuissa; hän esimerkiksi voitti ensipalkinnon Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 2002 ja ylsi viidennelle sijalle vuoden 2000 Chopin-kilpailussa. Nosè on kamarimusiikissa tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Ysaÿe-kvartetin kanssa. Hän on pitänyt mestarikursseja Genèven musiikkikonservatoriossa, Mannes School of Musicissa ja Japanissa. Nosèn ohjelmisto vaihtelee Johann Sebastian Bachista Karlheinz Stockhauseniin ja Luciano Berioon. Hän on Steinway-artisti.
Alberto Pellegrino

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alberto Pellegrino |  Alberto Pellegrino |  Alberto Pellegrino |  |
Maa:   Italia
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Alberto Pellegrino (20. toukokuuta 1930 Tunis – 9. maaliskuuta 1996 Milano) oli italialainen miekkailija. Hän oli mukana voittamassa kultaa kalvan joukkuekilpailussa kesäolympialaisissa 1956.
Kesäolympialaisissa 1960 Pellegrino joukkueineen voitti kultaa kalvalla ja sai hopeaa floretilla; hän osallistui myös yksilökilpailuun molemmissa. Hän osallistui vielä kesäolympialaisiin 1964 saaden kalvan joukkuekilpailussa hopeaa. Hän kilpaili jälleen siinä myös yksilönä.
Aleksanterinsaari

Aleksanterinsaari
Aleksanterinsaaren sijainti punaisella
| --- | --- |
Sijainti:   Antarktiksen sopimuksen alue (d) -
Vesialue:  Bellingshauseninmeri
Merialue:  Eteläinen jäämeri
Korkein kohta:  Mount Stephenson, 2 987 m
Pinta-ala:  43 250 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Aleksanterinsaari (engl. Alexander Island, esp. Isla Alejandro I, ven. Земля Александра I, Zemlja Aleksandra I) on suuri saari Etelämantereen rannikolla. Saari on noin 435 kilometriä pitkä, 200 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on noin 43 250 neliökilometriä.
Aleksanterinsaari sijaitsee Antarktiksen niemimaan ”kainalossa”.
Satelliittikuva Aleksanterinsaaresta.
Saari sai nimensä Zemlja Aleksandra, ”Aleksanterinmaa”, keisari Aleksanteri I:n mukaan venäläiseltä Fabian Gottlieb von Bellingshausenin johtamalta tutkimusretkikunnalta vuonna 1821. Vuoteen 1940 asti saaren luultiin olevan osa mannerta, koska sen mantereesta erottava Yrjö VI:n salmi on jäätikön alla. Aleksanterinsaaren maasto on kumpuilevaa, korkein huippu on 2 987 m merenpinnan yläpuolella. Saarella sijaitsee muun muassa Ablation Lake -niminen järvi.
Saarella on Yhdistyneen kuningaskunnan polttoainevarasto. Saaren omistuksesta on vaatimuksia Chilellä, Argentiinalla ja Yhdistyneellä kuningaskunnalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksanterinsaari Wikimedia Commonsissa
Alastaron kirkko

| Alastaron kirkko |
| --- | --- |
 Alastaron kirkko kesällä 2011.
Sijainti:  Papintie 1, Alastaro, Loimaa
Koordinaatit:  60°57′20″N, 022°51′40″E
Seurakunta:  Loimaan seurakunta
Rakentamisvuosi:  rakennettu Loimaalle 1751 siirretty Alastarolle ja laajennettu 1841
Suunnittelija:  Henrik Kattil (1751) Pehr Johan Gylich (1841) Josef Stenbäck (1897)
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  700
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alastaron kirkko on kirkkorakennus entisessä Alastaron kunnassa Loimaalla Varsinais-Suomessa. Se valmistui alun perin vuonna 1751 Henrik Kattilin rakentamana Loimaan kirkoksi ja siirrettiin nykyiselle paikalleen vuosina 1841, kun Loimaalle oli valmistunut uudeksi kirkoksi nykyinen Kanta-Loimaan kirkko. Loimaan vanhan kirkon paikka jäi tällöin tyhjilleen, mutta paikalla on vielä vanhaa kirkkoa ympäröinyt hirsiaita.
Alkujaan kirkko oli kuoripäädystään taitettu, nykyään harvinainen tukipilarikirkko, jonka kylkiäisinä olivat sakaristo ja asehuone. Siirtämisen lomassa kirkkoon lisättiin 25-metrinen torni sekä nykyiset korkeammat kylkiäiset. Niiden suunnittelija on arkkitehti Pehr Johan Gylich. Kirkon nykyisen ulkoasun on suunnitellut arkkitehti Josef Stenbäck vuosina 1896–1897. Muutoksessa lisättiin pienet eteiset ja tehtiin uusi sakaristo. Kirkon sisäkate on laakea lautaholvaus, kuorissa särmikäs kupu.
Kirkon alttari on peräisin vuodelta 1752 ja Kangasalan urkutehtaan rakentamat 24-äänikertaiset urut vuodelta 1954. Alttaritaulun on maalannut Jacobus Schultz vuonna 1741 ja se on nimeltään Ristiinnaulittu, Herran ehtoollinen ja Ylösnousemus. Kirkkomaalla on kaksi Wäinö Aaltosen veistosta, sankarihautojen muistomerkki (1951) ja kuvanveistäjän ensimmäinen julkinen työ, vuoden 1918 muistomerkki.
Kuvia

Alastaron kirkko, sankarihaudat
Isänmaa koti uskonto.
Tukipilari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alastaron kirkko Wikimedia Commonsissa
Alden

Alden tai Aldén voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimet

Alden, kaupunki Iowassa
Alden, aavekaupunki Kaliforniassa
Alden, kaupunki Kansasissa
Alden, kunnallishallinnoton yhteisö Michiganissa
Alden, kaupunki Minneostassa
Alden, kunta New Yorkissa
Alden, kylä ja kunta New Yorkissa
Alden, kunta Wisconsinissa
Alden Township, township Etelä-Dakotassa
Alden Township, township Illinois'ssa
Alden Township, township Minnesotassa, Freebornin piirikunnassa
Alden Township, township Minnesotassa, St. Louisin piirikunnassa
Alden Township, township Pohjois-Dakotassa
Alden, kraatteri Kuussa
Alden, saari Norjassa
Henkilöt

Ginger Alden (s. 1956), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli, Elvis Presleyn naisystävä
Norman Alden (1924-2012), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sonja Aldén (s. 1977), ruotsalainen poplaulaja
Muut

Alden, nimi
Alden Research Laboratory, laboratorio Massachusettsissä, Yhdysvalloissa
USS Alden (DD-211), Yhdysvaltain laivaston hävittäjä
Alden v. Maine, Yhdysvaltain korkeimman oikeiden päätös
Alden Shoe Company, yhdysvaltalainen kenkävalmistaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alden”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alberto Portugheis

Alberto Portugheis pitämässä 70-vuotisjuhlakonserttiaan
Alberto Portugheis (s. 1. tammikuuta 1941 La Plata, Argentiina) on argentiinalainen pianisti ja musiikkipedagogi.
Portugheis syntyi Argentiinassa perheeseen, jonka vanhemmat olivat romanialais- ja venäläissyntyiset. Hän opiskeli Buenos Airesissa Vincenzo Scaramuzzan johdolla. Lisäksi hän suoritti opintoja Genevessä ja Lontoossa opettajinaan Madeleine Lipatti, Louis Hiltbrand ja Youra Guller. Portugheis voitti ensimmäisen palkinnon Concours de Virtuosité -tapahtumassa Genevessä ja suuntasi kansainväliselle uralle, jonka aikana hän on esiintynyt kymmenissä maissa. Hän on pitänyt resitaaleja, konsertteja kamarimusiikkikokoonpanojen jäsenenä ja esityksiä eri orkestereiden solistina. Näiden orkestereiden joukossa ovat olleet Royal Philharmonic Orchestra, Lontoon sinfoniaorkesteri, Philharmonia-orkesteri, English Chamber Orchestra, Lausannen kamariorkesteri, Orchestre de la Suisse Romande, Argentiinan kansallinen sinfoniaorkesteri ja Buenos Airesin filharmoninen orkesteri. Portugheis on myös pitänyt mestarikursseja laajasti kansainvälisesti, esimerkiksi Euroopan ja Amerikan mantereen keskeisissä musiikki-instituutioissa.
Portugheis on esiintynyt duosoittajana Martha Argerichin kanssa. Hänen ohjelmistonsa on ulottunut barokkimusiikista (joukossa hänen omia transkriptioitaan) hänen oman aikansa teoksiin. Portugheis on tehnyt erityisen laajasta ohjelmistostaan myös levytyksiä, kuten Gioacchino Rossinin musiikille omistetun CD-levyn sekä sellisti Gwyneth Georgen kanssa levytyksen Sergei Rahmaninovin ja Dmitri Šostakovitšin sellosonaattien levytyksen. Stefano Grecon kanssa hän on levyttänyt Johann Sebastian Bachin ja Dinu Lipattin musiikkia. Aram Hatšaturjanilta Portugheis levytti pianokonserton Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa ja lisäksi soolopianomusiikkia. Muita säveltäjiä, joiden teoksia hän on levyttänyt, ovat olleet Frédéric Chopin, Alberto Ginastera, Elena Romero ja Alfred Nieman. Hän oli säveltäjä Ginasteran ystävä.
Portugheis on toiminut varapuhemiehenä Euroopan pianonsoiton opettajien liitossa (European Piano Teachers' Association, EPTA) ja Beethoven Piano Society of Europessa. Hän oli keskeinen hahmo Asociación Latinoamericana de Pianistas Pedagogosin toiminnan aloittamisessa. Hän on harjoittanut myös yhteiskunnallista aktivismia pasifististen tavoitteiden hyväksi.
Alberto Radi

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | perämiehellinen kaksikko |  |
Alberto Radi (10. joulukuuta 1919 Trieste – 13. heinäkuuta 1989) oli italialainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai siellä hopeaa miesten perämiehellisessä kaksikossa.
Aivastaminen

Aivastus voi tartuttaa tauteja, kuten influenssaa, henkilöstä toiseen.
Aivastaminen on refleksi, jossa elimistö yrittää poistaa nenää ärsyttävän asian nopealla uloshengityksellä eli aivastuksella.
Aivastaminen on kehon puolustusmekanismi. Kun nenä ärsyyntyy jonkin mekaanisen ärsykkeen, kuten pölyn tai flunssaviruksen johdosta, syntyy aivastusrefleksi. Pallea supistuu, kurkun lihakset rentoutuvat ja ylemmät hengitystiet aukeavat. Seuraa voimakas uloshengitys, jossa ilmaa tulee ulos nopeasti suun ja nenän kautta. Silmät menevät aivastettaessa refleksinomaisesti kiinni. Aivastuksessa kuuluu voimakas ääni, kun ilmaa kulkee täydellä teholla kurkunpään kautta.
Singaporelaisessa tutkimuksessa suurnopeuskameran kuvien pohjalta laskettiin, että aivastuksessa suusta tulevan ilman nopeus on enimmillään 4,5 metriä sekunnissa eli 16 kilometriä tunnissa. Suurikokoisilla ihmisillä lukema saattaa tutkijoiden mukaan olla korkeampi. Pisarat leijailevat aivastuspilvessä jopa 8 metrin päähän. Aivastukset saattavat levittää monia virus- ja bakteeritauteja pisaratartuntana.
Aivastuksen seurauksena nenässä oleva lima työntyy ulos elimistöstä ja sen mukana ehkä myös ärsytyksen aiheuttaja. Aivastelu jatkuu siihen asti, kunnes ärsytys on lakannut. Aivastuksen jälkeen voi tulla hetkeksi hyvä olo. Allergia voi kuitenkin aiheuttaa pitkään kestävän aivastelun, sillä ärsyke ei siinä lähde pysyvästi pois aivastelemalla.
Aivastusta esiintyy aamuisin tavallista useammin, sillä nenän limakalvot ovat aamuisin kuivia ja siksi ärsyyntyvät herkemmin.
Noin neljäsosa ihmistä alkaa aivastella altistuessaan äkillisesti voimakkaalle valolle. Tämän on arveltu johtuvan aivastus- ja pupillirefleksien hermoimpulssien sekoittumisesta, sillä niiden hermoradat ovat lähellä toisiaan.
Aivastusta voi pyrkiä estämään hieromalla nenää tai ylähuulta ja hengittämällä raskaasti nenän kautta. Muut tavat hillitä aivastusta ovat potentiaalisesti vaarallisia, joten niistä tulisi pidättäytyä. Aivastuksen pidättämisen aikaansaama paine saattaa esimerkiksi vaurioittaa tärykalvoja tai hermoja, katkaista verisuonia ja murtaa kylkiluita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aivastaminen Wikimedia Commonsissa
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten maastojuoksun henkilökohtainen kilpailu

Miesten maastojuoksuun Pariisin olympiakisoissa 1924 osallistui 38 juoksijaa kymmenestä eri maasta. Kilpailu käytiin 12. heinäkuuta ja samassa yhteydessä suoritettiin myös joukkuekilpailu, johon laskettiin mukaan joukkueen kolmen parhaan jäsenen sijoitus. Laji oli olympiakisojen ohjelmassa kolmatta kertaa. Kilpailun voitti Paavo Nurmi ja Suomi oli paras myös joukkuekilpailussa. Olosuhteet kilpailun aikana olivat äärimmäisen raskaat, lämpöä varjossa 36 celsiusastetta ja itse kilpailupaikalla 55 astetta. Niinpä vain 15 miestä saapui lopulta maaliin 10 650 metriä juostuaan.
Lopputulokset

| Sija | Nimi | Maa | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Paavo Nurmi |  Suomi | 32.54,8 |
| 2 | Ville Ritola |  Suomi | 34.19,4 |
| 3 | Earl Johnson |  Yhdysvallat | 35.21,0 |
| 4 | Ernest Harper |  Iso-Britannia | 35.45,4 |
| 5 | Henri Lauvaux |  Ranska | 36.44,8 |
| 6 | Arthur Studenroth |  Yhdysvallat | 36.45,4 |
| 7 | Carlo Martinenghi |  Italia | 37.01,0 |
| 8 | August Fager |  Yhdysvallat | 37.40,6 |
| 9 | Leonard Richardson |  Etelä-Afrikka | 37.46,0 |
| 10 | Gaston Heuet |  Ranska | 37.52,0 |
| 11 | James Henigan |  Yhdysvallat | 38.00,0 |
| 12 | Heikki Liimatainen |  Suomi | 38.18,0 |
| 13 | Fabián Velasco |  Espanja | 39.07,6 |
| 14 | Miguel Peña |  Espanja | 41.34,0 |
| 15 | Maurice Norland |  Ranska | 41.48,3 |