stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
INS Viraat
Tilaus ja valmistus

Maanantaina 12. heinäkuuta 1943 Laivaston apulaishankintapäällikkö lähetti kirjeen Vickers Armstrong Limitedin Barrow-in-Furnessin telakan toimitusjohtajalle kirjeen, jossa hän pyysi telakkaa valmistamaan uuden kevyen lentotukialuksen Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Laivasto oli nimennyt aluksen HMS Elephantiksi. Aluksen No 928 rakennustyöt aloitettiin telakalla 21. kesäkuuta 1944 eli 15 vuorokautta Normandian maihinnoususta ja vuorokautta Filippiinien meren taistelun jälkeen. Taistelussa tuhoutuivat kaksi aiemman HMS Hermeksen upottamisesta vastanneista lentotukialuksista Hiryu ja Shokaku.
Toisen maailmansodan päättyessä 2. syyskuuta 1945 alus oli valmistunut keskimmäiseen kanteen saakka ja sisälaipiot oli asennettu. Sotatoimien lakattua telakoiden työvoima suunnattiin muualle ja työt aluksella keskeytettiin. Alus nimettiin marraskuussa uudelleen HMS Hermekseksi, kun oli tehty päätös peruuttaa suunnitellun HMS Hermeksen tilaus. Keskeneräisestä aluksesta huolehti vain pieni osasto, joka muun muassa ruostumisen ehkäisemiseksi öljysi aluksen pintaa.
Töitä jatkettiin 1952 ja alus laskettiin vesille maanantaina 16. helmikuuta 1953 kumminaan pääministeri Winston Churchillin puoliso Clementine Churchill. Se jäi vielä viimeistelemättömäksi vuoteen 1957 asti, jolloin siihen tehtiin merkittäviä muutostöitä, kuten lentokannen muutos 12° kulmaan ja  tutkan asennus. Alus otettiin viimein käyttöön 18. marraskuuta 1959. Tällöin siitä tuli viimeinen Kuninkaallisessa laivastossa käyttöön otettu ei-ydinkäyttöinen lentotukialus. Nykyaikaisista aluksista se eroaa mm. runsaalla panssaroinnillaan, joka on rungossa jopa 4,5–5 tuumaa.
Palvelus

1960-luvulla tyypilliseen lentokalustoon kuuluivat de Havilland Sea Vixen, Blackburn Buccaneer, Fairey Gannet -lentokoneet ja Westland Wessex -helikopterit.
Laivastolla ei ollut tarvetta alukselle, jota jo 1960-luvulla tarjottiin Australialle korvaamaan HMAS Melbournea, mikä kuitenkin torjuttiin. HMS Hermes operoi 1970-luvulle asti kolmen muun brittiläisen lentotukialuksen kanssa Intian valtamerellä. Kaukoidän laivaston lakkauttamisen jälkeen 1971 alus muutettiin kommandotukialukseksi ja myöhemmin helikopteritukialukseksi. 1970-luvun lopulla siitä tuki kuitenkin V/STOL-tukialus ensimmäisen sukupolven Harrier-koneilla. HMS Hermes toimi laivasto-osaston lippulaivana Falklandin sodassa.
Palvelus > Intian laivastossa

Toukokuussa 1986 alus myytiin Intialle, jossa se otettiin käyttöön 1987 nimellä Viraat. Sen kalustoon kuuluu 12–18 Sea Harrier V/STOL -hävittäjää ja seitsemän–kahdeksan Sea King tai Kamov Hormone/Helix -helikopteria sukellusveneentorjuntaan.
Alukseen tehtiin noin vuoden mittaiset korjaukset 1999–2001, 2003 ja 2008–2009. Vuonna 2003 alukselle asennettiin israelilainen Barak-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ja 2008 uudet höyryturbiinit.
Gianni Solaro

Gianni Solaro
Gianni Solaro (oikealta sukunimeltään Lorenzon, 11. elokuuta 1926 Rooma – 2006) oli italialainen näyttelijä.
Solaro esitti erilaisia sivurooleja lukuisissa viihde- ja taide-elokuvissa, mutta ei koskaan saanut varsinaisia pääosia. Hänen veljensä oli näyttelijä Livio Lorenzon.
Elokuvia

Il conquistatore di Corinto, 1961
Ursus leijonien laaksossa, 1961
Viimeinen gladiaattori, 1964
I giganti di Roma, 1964
I due gladiatori, 1964
La vendetta di Spartacus, 1964
La sfida dei giganti, 1965
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Gianni Solaro (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
FS Solférino (1861)

| Solférino |
| --- | --- |
 Solférino

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  24. kesäkuuta 1859
Laskettu vesille:  24. kesäkuuta 1861
Palveluskäyttöön:  25. elokuuta 1862
Poistui palveluskäytöstä:  1882
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 129 t
Pituus:  85,98 m
Leveys:  17,27 m
Syväys:  8,43-8,69 m
Koneteho:  3 450 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  674-706
Aseistus
Aseistus:  10 × 240 mm tykkiä 4 × 190 mm tykkiä 50 × rihlattua 30 naulan tykkiä
Solférino oli Ranskan laivaston vuonna 1861 vesillelaskettu Magenta-luokan ironclad.
Valmistus

Alus tilattiin 15. kesäkuuta 1859 Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 24. kesäkuuta 1859. Alus laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1861 ja se otettiin palvelukseen 25. elokuuta 1862 ensimmäisenä päällikkönään Martineau des Chenez. Koeajoissa Cherbourgin edustalla alus oli saavuttanut yhdellä kuusi lapaisella potkurilla 12,9 solmun nopeuden.
Palvelus

Des Chenez luovutti 10. huhtikuuta 1863 aluksen päällikkyyden seuraajalleen Roussinille. Testilaivueen komentaja vara-amiraali Penaud nosti 24. syyskuuta lippunsa aluksella. Alus johti 20. lokakuuta laivueen purjehdukselle Brestistä Madeiralle ja Teneriffalle. Aluksen potkurista irtosi nopeuskokeissa kaksi lapaa ja potkuri korvattiin Cherbourgiin paluun jälkeen nelilapaisella, joka samalla paransi aluksen nopeutta 0,4 solmua.
Alus poistettiin palveluksesta 16. maaliskuuta 1871. Oltuaan ankkurissa Cherbourgissa alus lähti heinäkuussa 1878 Brestiin, jossa se poistettiin alusluettelosta 21. heinäkuuta 1882.
Songhaikielet

Songhaikielten puhuma-alue.
Songhaikielet ovat Nigerjoen keskijuoksulla Nigerissä, Malissa, Nigeriassa, koillisessa Burkina Fasossa sekä Beninissä Guenen seudulla puhuttujen kielten ryhmä. Suurimpia niistä ovat djerma eli zarma (1,5–2 miljoonaa puhujaa etupäässä Nigerissä), songhai (yli 500 000 Malissa ja Nigerissä) ja dendi (yli 20 000 Nigerissä ja Beninissä). Tuaregi- tai laajemmin berberivaikutteisia pohjoisryhmän kieliä ovat tadaksahak, tasawaq, tagdal ja korandjé.
Joseph Greenbergin mukaan songhaikielet kuuluvat nilosaharalaiseen ryhmään. Kielisukulaisuutta pidetään kuitenkin hyvin kiistanalaisena. Zarmaa ja dendiä käytetään kouluopetuksen kielinä. Kirjoitusjärjestelmät perustuvat latinalaiseen kirjaimistoon.
Songhain kieli

Songhaikielten puhuma-alue.
Songhain kieli (myös songai) on Nigerjoen keskijuoksulla Malissa, Nigerissä sekä Burkina Fasossa puhuttava songhaikieli. Sen lähisukulaisia ovat lähinnä Nigerissä ja Nigeriassa puhuttava djerma eli zarma sekä Nigerin ja Beninin dendi. Malissa ja Algeriassa on myös tuaregien puhumia songhain variantteja. Kielen puhujamääräksi arvioidaan 1,1 miljoonaa.
Kieli koostuu toisistaan poikkeavista murteista, jotka muodostavat läntisen, keskisen ja itäisen ryhmän. Yleiskielen pohjana on Gaon seudulla puhuttava itämurre, johon lukeutuu muun muassa koyraboro senni. Länsimurteita puhutaan Timbuktun alueella ja keskimurteita Douentzan piirin Homborin seudulla. Sanastossa on runsaasti lainoja hausasta.
Songhaista tuli tärkeä alueellinen kieli Songhain valtakunnan aikana 1400–1500-luvuilla. Nigerjoen varrella sitä puhutaan edelleen myös toisena kielenä. Songhaita kirjoitetaan latinalaisella kirjaimistolla.
Werner Sombart

| Werner Sombart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1863 Ermsleben, Saksa
Kuollut: 18. toukokuuta 1941 (78 vuotta) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Gustav von Schmoller Adolp Wagner
Oppilaat:  Wassily Leontief Richard Löwenthal
Tutkimusalue:  taloustiede, sosiologia ja historia
Tunnetut työt:  Sosialismi ja sosiaalinen liike 19 vuosisadalla (1896) Der moderne Kapitalismus (1902–1927)
Werner Sombart (19. tammikuuta 1863 Ermsleben, Saksa – 18. toukokuuta 1941 Berliini, Saksa) oli saksalainen taloustieteilijä ja sosiologi. Hänen tutkimusalueensa olivat taloustiede, sosiologia ja historia. Sombartin teoksista on suomennettu Sosialismi ja sosiaalinen liike 19. vuosisadalla, Sombartin luentoja ja Köyhälistö.
Kirjallisuutta

Lenger, Friedrich: Werner Sombart 1863–1941: Eine Biographie.  ((1994.) 3. Auflage)  München:  Verlag C. H. Beck, 2012.  ISBN 978-3-406-62021-8
Töttö, Pertti: Werner Sombart ja kiista kapitalismin hengestä.  (Väitöskirja)  Tampere:  Vastapaino, 1991.  ISBN 951-9066-47-0
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Mathematics Genealogy Project 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Soninke

| Soninke |
| --- | --- |
 Soninkejen ydinalue Malin, Mauritanian ja Senegalin rajalla.
Tiedot
Alue:  Mali, Mauritania, Senegal ja naapurimaat
Virallinen kieli:  kansalliskielen asema Malissa, Mauritaniassa ja Senegalissa
Puhujia:  2 138 110
Kirjaimisto:  arabialainen, latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  mandelaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  snk
ISO 639-3:  snk
 Ohje 
Soninke on etupäässä Malissa, Mauritaniassa ja Senegalissa asuvien soninkejen puhuma mandelainen kieli. Sillä on yli kaksi miljoonaa puhujaa.
Kielen puhujista yli puolet asuu Malin luoteisosassa. Yhtenäistä asutusta on myös Mauritanian kaakkoisosassa ja Senegalin itäosassa. Pieniä ryhmiä asuu vanhastaan Gambian itäosassa, Vélingaran seudulla Ylä-Casamancessa ja Burkina Fasossa. Soninkeilla on laaja diaspora Malin, Senegalin ja Norsunluurannikon kaupungeissa, Keski-Afrikan maissa ja mantereen ulkopuolella varsinkin Ranskassa.
Soninke kuuluu mandekielten länsihaaraan. Se muodostaa bozokielten kanssa oman ryhmänsä, johon luetaan toisinaan myös bobo. Yhteiset piirteet manding-kielten kanssa selittyvät kontaktivaikutuksella.
Murre-erot ovat laajasta puhuma-alueesta huolimatta melko pienet. Poikkeuksen muodostavat Tichittin ja Oualatan keitailla aikaisemmin puhuttu arabialais- ja berberivaikutteinen azer sekä Burkina Fason sillanka, johon ovat vaikuttaneet fulani ja moore. Azer on jo sammunut, sillankalla on muutamia tuhansia puhujia.
Soninkella on kansalliskielen status Malissa, Mauritaniassa ja Senegalissa. Kieli on hyvin elinvoimainen, mutta sen kirjallinen käyttö on vähäistä. Malissa ja Senegalissa järjestetään lukutaito-opetusta ja kieltä käytetään alaluokilla muutamissa kouluissa. Bamakossa ilmestyy soninkenkielinen kuukausilehti Xibaare. Kieltä on aikaisemmin kirjoitettu arabialaisella kirjaimistolla, mutta nykyään käytetään etupäässä latinalaisia aakkosia.
Soninkessa on paljon lainasanoja arabiasta, ranskasta ja bambarasta sekä kontaktimurteissa myös fulbesta. Soninke oli aikaisempina vuosisatoina alueen valtakieli, joka on vaikuttanut muihin kieliin.
Soninket

Soninkejen asuinalue.
Soninket ovat mandelaista soninken kieltä puhuva kansa Malin luoteisosassa, Senegalin koillisosassa Bakelin seudulla ja Mauritanian eteläosassa. Erillisiä ryhmiä asuu myös Burkina Fasossa, Gambiassa, Guinea-Bissaussa ja Ranskassa. Soninkeja arvioidaan olevan noin 1,1 miljoonaa.
Soninket olivat muinaisen Ghanan valtakunnan pääkansallisuus. Heidän alaryhmiään ovat aikaisemmin oman valtionsa muodostaneet diawarat ja maurilaistuneet azerit. Malissa monet soninket osaavat bambaraa, Senegalissa wolofia ja Mauritaniassa arabiaa.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, riisi ja pavut. Rahakasveja ovat puuvilla, tupakka ja väri-indigo. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Perinteinen asumus on aidan ympäröimä pyöreä tai neliskulmainen savitiilinen talo. Miehet pukeutuvat leveään paitaan ja housuihin, naiset käyttävät leninkiä, huivia ja kultakoruja. Ruokavalioon kuuluvat kuskus, kakkarat, hirssipuuro ja liha.
Yhteiskunta on jakautunut kasteihin. Ylimpänä ovat hallitsijoiden jälkeläiset, talonpojat ja marabut, alimpana käsityöläisryhmät ja orjat. Orjia lukuun ottamatta kaikki kuuluvat suuriin sukuryhmiin. Suurperheeseen kuuluvat perheen pää, hänen nuoremmat veljensä ja heidän vaimonsa ja lapsensa. Avioliitto on patrilokaalinen (vaimo muuttaa miehen luokse) ja miesten moniavioisuus on yleistä.
Soninkeilla on rikas suullinen kansanperinne, joka käsittää muun muassa griottien esittämiä kertovia runoja. Uskonnoltaan he ovat sunnimuslimeja.
Sonkajärven vaakuna

Sonkajärven vaakuna
Sonkajärven vaakuna on Sonkajärven kunnan tunnus. Se on saanut aiheensa seudun lukuisista vesimyllyistä, joihin myllynratas viittaa, sekä menneiden aikojen kaskiviljelystä.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä kultainen myllynratas, josta nousee viisi kulta-punaista liekkiä”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Sonkajärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 15. heinäkuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 15. lokakuuta samana vuonna.
Sooma (solubiologia)

Sooma eli solukeskus eli perikaryon on hermosolun eli neuronin runko-osa (läpimitta 4–200 μm), jossa sijaitsee neuronin tuma ja suuri osa muista soluelimistä. Soomasta lähtevät neuronin tuojahaarakkeet eli dendriitit ja viejähaarake eli aksoni. Neuronin proteiinisynteesi tapahtuu soomassa. Hermosolujen soomia on ainoastaan keskushermoston harmaassa aineessa ja keskushermoston ulkopuolisissa hermosolmukkeissa eli ganglioissa. Muualla on vain aksonien muodostamia hermosyitä.
Someron Linja

Someron Linja Oy oli vuodesta 1928 vuoteen 1992 toiminut somerolainen linja-autoyritys, jonka toiminta-alue ulottui laajalle Etelä-Suomeen.
Soran kieli

| Sora> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Intia
Virallinen kieli:  ei virallista asemaa
Puhujia:  409 549 (2011)
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austroaasialaiset kielet
Kieliryhmä:  mundakielet
ISO 639-3:  srb
 Ohje 
Soran kieli (sora) on austroaasialaisen kielikunnan toiseen pääryhmään, mundakieliin, kuuluva kieli. Soraa puhuu noin 270 000 ihmistä Intian Odishan osavaltiossa ja sen naapuriosavaltioissa.
Ville Kalliosta

| Ville Penttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1976 Jyväskylä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ville Kalliosta MC Ville Kalliosta VK Called P
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  rap
Soittimet:  laulu, huuliharppu
Yhtyeet:  Liisanpuisto (2000–2004)
Levy-yhtiöt:  Monsp Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ville Kalliosta (oikealta nimeltään Ville Penttinen, s. 1976 Jyväskylä) on suomalainen rap-artisti. Hän tuli tunnetuksi Liisanpuisto-nimisestä rap-yhtyeestä vuosituhannen vaihteessa ja on toiminut myöhemmin sooloartistina. Penttinen muutti kolmivuotiaana perheineen Helsinkiin. Hän vietti nuoruutensa Helsingin Kannelmäessä äitinsä luona ja viikonloput Kalliossa isänsä luona.
Ura

Ville Kalliosta aloitti uransa Liisanpuistossa Kolean ja Teesin kanssa vuonna 2000. Yhtyeen ensimmäinen albumi Liisanpuisto julkaistiin Ranka Recordingsin kautta vuonna 2001. Vuonna 2003 Monsp Records julkaisi Liisanpuiston Pihojen laki -nimisen EP:n. Monsp Records julkaisi samana vuonna myös Liisanpuiston toisen albumin Olipa kerran. Yhtye hajosi lopulta vuonna 2004. Penttinen jatkoi uraansa kuitenkin soolona ja hänen ensimmäinen sooloalbuminsa 100 x 200 mg julkaistiin Monsp Recordsin kautta keväällä 2007. Penttisen toinen sooloalbumi Sano julkaistiin 30. toukokuuta 2012 myös Monsp Recordsin kautta.
Diskografia > Soolo

100 x 200 mg (2007)
Sano (2012)
Diskografia > Liisanpuisto > Albumit

Liisanpuisto (2001)
Pihojen laki EP (2003)
Olipa kerran (2003)
Diskografia > Liisanpuisto > Singlet

”Kipinää / Mun kaupunki” (2001)
”Pimeä Nousee / Historia / Pahat Jutut / Liisanpuisto Kirjottaa” (12") (2001)
”Tähtikuvio” (2001)
”Toinen Helsinki” (2003)
Diskografia > Vierailijana

| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Petos | "Kallio" | City-karhun metsästäjä | Kolea & R2 | 2002 |
| Petos | ”Rappiotaide” | Rappiotaide |  | 2003 |
| Steen1 | ”Ajat on kovat” | Nottinghamin paskasheriffi | Diami, Asa, Jontti, Shaka, Pyhimys, Heikki Kuula, Pikkupiru & Akli Käärme | 2006 |
| Konvehdinmussuttajat | ”Katumuss” | Älä mussuta! | Shaka & Jodarok | 2007 |
| Giant Räbät | ”Yhteen tyhjentävät” | 1. erä | Huge | 2008 |
| Paleface | ”Tyhjästä sanasta sakko” | Maan tapa |  | 2012 |
Aiheesta muualla

Ville Kalliosta Monsp Recordsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Timo Sorjonen

Timo Sorjonen on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1968–1971.
Sorjonen edusti SM-sarjaurallaan lahtelaista Upon Palloa kaudella 1968–1969, Lahden Reipasta kaudella 1969–1970 sekä turkulaista Kiekko-67:ää kaudella 1970–1971. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 32 ottelua, joissa hän sai yhden syöttöpisteen ja istui jäähyllä kuusi minuuttia.
SM-liigakaudella 1982–1983 Sorjonen toimi Lahden Kiekkoreippaan apuvalmentajana.lähde?
Solveig

| Solveig |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  3. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  skandinaavinen, talo/sali + taistelu/voima
Infobox OKNimi-testi OK: 
Solveig on pohjois­mainen naisen etunimi. Nimi on yhdistetty sanoista salv ja veig, joista ensimmäinen tarkoittaa taloa tai salia, jälkimmäinen taistelua tai voimaa. Myöhemmin nimen on kuitenkin tulkittu viittaavan myös auringon rataa tarkoittaviin sanoihin sol ja veg. Nimen on tehnyt suosituksi varsinkin Ibsenin näytelmässä Peer Gynt esiintyvä, Edvard Griegin säveltämä Solveigin laulu.
Suomessa nimi Solveig on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 3055 naiselle. Solveigin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 3. syyskuuta.
Tunnettuja Solveigeja

Solveig Christov (1918–1984), norjalainen kirjailija
Solveig Fiske (s. 1952), norjalainen piispa
Solveig Gräsbeck (s. 1966), suomalainen pianisti ja laulaja
Solveig Gulbrandsen (s. 1981), norjalainen jalkapalloilija
Solveig Hedengran (1910–1956), ruotsalainen näyttelijä
Solveig Horne (s. 1969), norjalainen poliitikko ja ministeri
Solveig Pedersen (s. 1965), norjalainen maastohiihtäjä
Sólveig Pétursdóttir (s. 1952), islantilainen poliitikko ja ministeri
Solveig Rogstad (s. 1982), norjalainen ampumahiihtäjä
Solveig Rönnholm (1923–2006), suomenruotsalainen runoilija ja kirjailija
Solveig von Schoultz (1907–1996), suomenruotsalainen kirjailija, modernisti ja lyyrikko
Solveig Sollie (s. 1939), norjalainen poliitikko, ministeri ja maaherra
Solveig Wikström (s. 1931), ruotsalainen yritystalouden professori.
Kuvitteellisia Solveigeja

Solveig, Henrik Ibsenin näytelmässä Peer Gynt
Solveig, päähenkilö Lassi Sinkkosen romaanissa Solveigin laulu ja sen pohjalta tehdyssä televisiosarjassa.
Soluliitos

Soluliitokset ovat rakenteita, jotka pitävät soluja yhdessä monisoluisten eliöiden kudoksissa. Liitokset muodostuvat proteiineista, ja ne voivat sitoa soluja joko toisiinsa tai solun ulkopuoliseen aineeseen.
Erilaisia soluliitoksia (yläteksti vasemmalta oikealle): aukkoliitos, vyöliitos, tiivis liitos ja desmosomi
Merkitys

Monisoluisen eliön toiminnan kannalta on tärkeää, että elimet ja eri kudokset pysyvät koossa. Tämän vuoksi solut muodostavat keskenään liitoksia, jotka sitovat ne kiinni toisiinsa. Elimistön täytyy myös suojata itseään taudinaiheuttajilta ja haitallisilta aineilta. Sen vuoksi solut esimerkiksi ihossa ja suolistossa ovat liittyneet hyvin tiukasti toisiinsa. Tiukimmat liitokset estävät pientenkin molekyylien pääsyn epiteelin läpi. Jotkin soluliitokset toimivat myös solujen keskustelukanavina, joita pitkin solusta kulkeutuu molekyylejä naapurisoluihin. Solut tunnistavat sopivat liitoskumppanit erilaisten soluadheesioproteiinien kuten kadheriinien avulla.
Luokittelu

Soluliitokset voidaan luokitella niiden toiminnan perusteella kolmeen ryhmään.
1. Tiiviit liitokset (engl. occluding junctions)
Näitä liitoksia esiintyy epiteeleissä, kuten ihossa ja suolistossa. Ne sitovat solut yhteen niin tiukasti, etteivät pienetkään molekyylit pääse liitosten läpi. Liitokset estävät myös solukalvon proteiinien liikkumisen paikasta toiseen kalvolla.
Selkärankaisten tiiviitä liitoksia kutsutaan suomen kielessä yksinkertaisesti tiiviiksi liitoksiksi (engl. tight junctions).
Kulkeutumisesteet (engl. septate junctions) ovat selkärangattomien tiiviitä liitoksia. Niillä on säännönmukaisempi rakenne kuin selkärankaisten tiiviillä liitoksilla.
2. Ankkuroivat liitokset (engl. anchoring junctions)
Ankkuroivat liitokset liittävät solut tukirankoineen toisiinsa tai solun ulkopuoliseen aineeseen, niin että solut kestävät yhdessä painetta ja rasitusta. Näitä liitoksia löytyy etenkin kudoksista, joihin kohdistuu suurta mekaanista rasitusta kuten sydänlihaskudokseen ja orvasketeen.
Vyöliitokset (engl. adherens junctions) yhdistävät solujen aktiinisäikeitä.
Fokaaliadheesiot eli levymäiset kiinnitysalueet (engl. focal adhesions) yhdistävät vyöliitosten tapaan aktiinisäikeitä. Nämä kiinnitysalueet kuitenkin yhdistävät solun aktiinisäikeineen sen ulkopuoliseen aineeseen. Esimerkiksi lihakset kiinnittyvät jänteisiin fokaaliadheesion avulla.
Desmosomit ovat nappimaisia soluja yhdistäviä proteiinikomplekseja. Desmosomi on kiinnittyneenä solun välikokoisiin säikeisiin.
Hemidesmosomit muistuttavat desmosomeja, mutta ne liittävät soluja ulkopuoliseen aineeseen.
3. Aukkoliitokset (engl. communicating junctions)
Kemialliset aineet tai sähköiset signaalit liikkuvat solusta toiseen aukkoliitosten kautta.
Aukkoliitokset (engl. gap junctions) ovat soluja yhdistäviä kanavia, joiden läpi kulkee pieniä molekyylejä ja ioneja solusta toiseen. Huomaa, että suomen kielessä näiden kanavien nimi, toisin kuin englannissa, on sama kuin kyseisen liitosryhmän.
Synapsit ovat kanavia, joiden kautta hermosolut kommunikoivat. Hermoimpulssit välittyvät synapsien kautta.
Plasmodesmit vastaavat aukkoliitoksia kasveilla.
Tiiviitä liitoksia.
Aukkoliitoksia
Jacques Songo’o

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jacques Celestine Songo'o
Syntymäaika: 17. maaliskuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Sakbayenne, Kamerun
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 183 senttimetriä
Junioriseurat
1988–1989: Canon Yaoundé
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1989–1992 1992–1993 1993–1996 1996–2001 2001–2003 2003–2004 | Toulon Le Mans Metz Deportivo Metz Deportivo | 22 (0) 22 (0) 101 (0) 151 (0) 26 (0) 1 (0) |
Maajoukkue
| 1984–2002 | Kamerun | 46 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Mali 2002 | Jalkapallo |  |
Jacques Celestine Songo'o (s. 17. maaliskuuta 1964 Sakbayenne, Kamerun) on kamerunilainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina.
Seurajoukkuetasolla Songo'o edusti muun muassa espanjalaista Deportivoa, jossa hän voitti Zamora-palkinnon kaudella 1996–1997.
Songo'o oli mukana peräti neljässä eri MM-turnauksessa vuosina 1990–2002, vaikkakin hän oli ykkösmaalivahtina vain vuoden 1998 kisoissa. Songo'o edusti maataan myös Los Angelesin olympialaisissa 1984.
Songo'olla on myös Ranskan kansalaisuus. Hänen poikansa Franck on myös jalkapalloilija.
Vinnitsy

Ojattijokea Vinnitsyssä.
Vanha asuintalo.
Kirkko.
Uudempaa Vinnitsyä.
Vinnitsy (ven. Ви́нницы, vepsäksi Vingl ~ Vidl) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Podporožjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ojattijoen rannalla 75 kilometriä Podporožjesta kaakkoon. Kylässä on 2 300 (vuonna 2007) ja kunnassa 4 300 asukasta (vuonna 2006).