stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malin väestö
Etelään ja maaseudulle keskittynyt väestö

Malissa on järjestetty neljä väestönlaskentaa: ensimmäinen vuonna 1976, toinen vuonna 1987, kolmas vuonna 1998 ja neljäs vuonna 2009. Väestön tilastoinnista vastaa kansallinen tilastolaitos Institut National de la Statistique eli Instat.
Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan maassa on 14 528 662 asukasta, joista 50,4 prosenttia on naisia ja 49,6 prosenttia miehiä. Vähän yli puolet väestöstä asuu maan eteläosassa Sikasson, Koulikoron ja Ségoun alueilla. Pääkaupunki Bamakon osuus on 12,5 prosenttia. Pohjoisessa Timbuktun, Gaon ja Kidalin alueilla asuu alle kymmenen prosenttia maan väestöstä.
Keskimääräinen väestötiheys on 11,7 henkeä neliökilometrillä. Tiheimmin asuttuja alueita ovat Bamako (6 780,4 henkeä neliökilometrillä), Sikasso (37,1), Ségou (36,3), Mopti (26,2) ja Koulikoro (24,7). Harvimmin asuttuja ovat Kidal (0,5 henkeä neliökilometrillä), Timbuktu (1,4) ja Gao (2,7).
Valtaosa väestöstä asuu maaseudulla. Kaupunkikuntien osuus on 22,5 ja yli 5 000 asukkaan taajamien 35,0 prosenttia. Yli puolet kaupunkiväestöstä asuu Bamakossa. Kaupunkiväestön osuus on kasvanut tasaisesti vuoden 1976 16,8 prosentista.
Vuoden 1998 väestönlaskennan mukaan lähes puolet Malin väestöstä on bambaroita, mandinkoja, soninkeja ja muita maan eteläosan mandekansoja. Varsinkin maan keskiosassa asuvat fulbet muodostavat noin 17 prosenttia väestöstä. Pohjoisen väestö koostuu etupäässä songhaista, tuaregeista ja maureista.
Bambaraa puhuu äidinkielenään 46,3 ja käyttökielenään 51,5 prosenttia. Fulania puhuu äidinkielenään 9,4 %, dogonia 7,2 %, soninkea 6,4 %, mandinkaa ja songhaita molempia 5,6 %, miniankaa 4,3 %, tuaregikieli tamašekia 3,5 %, senufoa 2,6 %, boboa 2,1 %, bozoa 1,9 %, khasonkaa 1,2 % ja mauria 1,1 %. Kaupunkiväestöstä kolmella neljäsosalla on käyttökielenään bambara. Muslimeja on 94,8, kristittyjä 2,4 ja animisteja 2,0 prosenttia.
Ulkomaalaisten osuus on 0,8 prosenttia. He ovat etupäässä naapurimaiden Burkina Fason, Norsunluurannikon ja Guinean kansalaisia.
Nopea väestönkasvu

Malin väestö kasvaa nopeasti ja kiihtyvällä tahdilla. Vuotuinen väestönkasvu oli 1,7 prosenttia vuosina 1976–1987, 2,2 prosenttia vuosina 1987–1998 ja 3,6 prosenttia vuosina 1998–2009. Nykyisellä kasvuvauhdilla väestö kaksinkertaistuu lähes kahdenkymmenen vuoden välein.
Syntyvyys on arviolta 43,9 promillea, kuolleisuus 12,5 promillea ja odotettavissa oleva elinikä 55,6 vuotta. Luonnollinen väestönkasvu on 3,14 prosenttia, kun se vuonna 1987 oli 2,71 prosenttia. Kasvuprosentin nousuun on vaikuttanut kuolleisuuden lasku ja syntyvyyden pysyminen korkealla tasolla. Arviolta 0,5 prosenttia väestönkasvusta selittyy muuttovoitolla, joka koostuu varsinkin Norsunluurannikon sisällissodan takia maahan palanneista malilaisista.
Väestö on Saharan eteläpuolisen Afrikan tapaan erittäin nuorta. Alle 15-vuotiaita on 46,6 prosenttia, 15–64-vuotiaita 48,4 prosenttia ja yli 65-vuotiaita vain 3,2 prosenttia. Väestön keski-ikä on 20 vuotta. Malilainen nainen saa keskimäärin 6,6 lasta, kun taas vanhemmissa ikäluokissa kuolleisuus on vielä hyvin korkea. Sikasson alueella alle 15-vuotiaita on 49,3 prosenttia ja Bamakossa 38,3 prosenttia.
Alhainen elin- ja koulutustaso

Yli 12-vuotiaista 36,5 prosenttia elää monogamisessa ja 21,1 prosenttia polygamisessa avioliitossa, 3,4 prosenttia on leskiä ja 0,6 prosenttia eronneita. Polygamia on huomattavasti yleisempää maaseudulla kuin kaupungeissa. Miesten keskimääräinen avioitumisikä on 24,5 ja naisten 21,5 vuotta (maaseudulla 14,9). Kotitalouksissa asuu keskimäärin kuusi henkilöä. Yhtä asuntokuntaa kohti on kaksi kotitaloutta.
Nomadeja oli vuonna 1976 6,7 prosenttia maan väestöstä, mutta vuonna 2009 enää 0,9 prosenttia. Nomadiväestö on keskittynyt maan pohjoisosaan Gaon, Timbuktun ja Kidalin alueille.
Lähes 70 prosenttia aktiiviväestöstä saa elantonsa maa- ja metsätaloudesta, metsästyksestä ja kalastuksesta. Köyhyysrajan alapuolella elävien osuus on laskenut 55,6 prosentista vuonna 2001 43,6 prosenttiin vuonna 2009, mutta Mali on yhä yksi Afrikan köyhimmistä maista. Terveydenhuollon ja hygienian taso on heikko, lapsikuolleisuus korkea (154,0 ‰) ja tarttuvat taudit yleisiä. Vesihuollon piirissä on 57,5 prosenttia talouksista ja 3,5 prosenttia joutuu käyttämään juomavetenään pintavettä. 93,9 prosenttia talouksista käyttää pääasiallisena energianlähteenään polttopuuta tai puuhiiltä. Sähkövalaistus on 15,2 prosentilla talouksista (kaupungeissa 60,2 prosentilla).
Malin koulutustaso on hyvin heikko. Yli 3-vuotiaista 68,7 prosenttia on kokonaan vailla koulutusta. Koulutusta saaneista 82,9 prosenttia on käynyt alakoulun, 12,4 prosenttia yläkoulun ja 4,8 prosenttia keskikoulun. Maaseudulla koulutusta vailla on 76,3 prosenttia ja naisista 73,2 prosenttia. Yli 15-vuotiaista vain 27,7 prosenttia osaa lukea ja kirjoittaa (18,6 % vuonna 1998).
Alakoulua käy 68,4 prosenttia kouluikäisistä ja 65,0 prosenttia tytöistä. Kaupungeissa koulunkäyntiprosentti on yli sadan, kun taas maaseudulla se on vain 58,5. Luvut ovat alhaisimpia Kidalin, Timbuktun ja Moptin alueilla. Yläkoulua käy 44,0 prosenttia ikäluokasta.
Maria Salo

Maria Salo on suomalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä.
Hänen äänensä on tuttu muun muassa piirrossarjoista Olipa kerran elämä, Olipa kerran ihminen, Metrohiiret, Alfred J. Kwak, Jonttu-Fantti ja hänen ystävänsä ja Maalaishiiri ja kaupunkihiiri sekä Disneyn elokuvassa Prinsessa Ruusunen. Hänellä oli myös rooli elokuvassa Pekka Puupää poliisina (konstaapeli Virve Toppila).
Aiheesta muualla

Maria Salo Elonetissä.
Mandoliini (leikkuri)

Mandoliini
Mandoliini on käsikäyttöinen keittiötyökalu, tasoleikkuri. Mandoliini koostuu terästä ja kahdesta tasosta, joita liikuttamalla voidaan leikata esimerkiksi vihanneksia tai juureksia. Leikkuupaksuus on säädettävissä.
Nimensä laite on saanut leikkurin käyttäjän kädenliikkeestä, joka muistuttaa mandoliinin soittajan kädenliikettä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Mandolin (köksredskap)
Maaperägeologia

Maaperägeologia (kvartäärigeologia) tutkii maankuoren ylintä osaa, joka on muodostunut maapallon kehityshistorian nuorimmalla kaudella, kvartäärikaudella. Jako kallioperä- ja maaperägeologiaan on Suomen geologian yliopisto-opetuksen erityispiirre, joka johtuu Suomen kallioperän ja maaperän suuresta ikäerosta.
Kirjallisuutta

Salonen, Veli-Pekka & Eronen, Matti & Saarnisto, Matti: Käytännön maaperägeologia.  Turku:  Kirja-Aurora, 2002.  ISBN 951-29-2247-9.
Aiheesta muualla

Geotieteiden koulutusohjelma WebOodi. Viitattu 30.1.2020.[vanhentunut linkki]
Maria Rus

| Mitalit> Maa:   Romania.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Romania> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Budapest 2004 | 4x400 m |  |
Maria Rus (s. 19. tammikuuta 1983) on romanialainen yleisurheilija, jonka päälajit ovat 400 metrin juoksu sekä 400 metrin aitajuoksu.
Rus karsiutui 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 400 metrin juoksun välierissä ajalla 55,26. Seuraavana vuonna hän sijoittui matkan neljänneksi Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa ajalla 53,46. Rus voitti pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grossetossa 2001. Vuonna 2003 hän voitti Romanian mestaruudet 400 metrillä sekä 400 metrin aidoissa. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi neljänneksi Universiadeissa 400 metrin aidoissa ajalla 56,34. Rus oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 mukana Romanian joukkueessa, joka voitti MM-pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli kahdeksas 400 metrin sileällä Euroopan cupin superliigassa.
Ennätykset

400 metrin juoksu: 52,64 (2004)
400 metrin aitajuoksu: 56,09 (2004)
Manimal

| Manimal Suburban Tribe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Petrax Studiot, Hollola
 Julkaistu: 16. tammikuuta 2004
 Tuottaja(t): Jyrki Tuovinen, Jukka Immonen, Janne Joutsenniemi
 Tyylilaji: heavy Metal
 Kesto: 49.47
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  2.
Suburban Triben muut julkaisut
| SuburbanTribe 2001 | Manimal 2004 | ¡Revolt Now! 2006 |
Manimal on Suburban Triben kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 16. tammikuuta 2004. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 2. Kappale ”Silent Rain” julkaistiin singlenä, ja siitä kuvattiin Taku Kaskelan ohjaama musiikkivideo.
Levyn vaiheista, tarkemmin vuoden 2003 alusta vuoden 2004 kesään asti, kuvattiin ja julkaistiin dokumentti "Suburban Tribe Manimal Instinct" jonka ensi-ilta oli "Rakkautta & Anarkiaa - Helsinki Film Festival" -elokuvajuhlilla 18. syyskuuta 2004.
Dokumentin käsikirjoituksesta, leikkauksesta, ohjauksesta ja tuotannosta vastaa yhtyeen lähipiiriin kuuluva Mika Seppälä.
Kappaleet

You Can't Stop Us Now – 4.57
Untameable – 3.33
The Weight – 4.05
Torn Apart – 3.43
Firedance – 4.02
Cancer – 5.12
Swallow – 4.19
Portrait of Lost Innocence – 5.17
In My Skin – 3.47
Silent Rain – 5.10
Drowning – 5.35
Kokoonpano

Ville Tuomi – laulu
Roope Siren  – kitara
Alec Hirst-Gee – rummut
Janne Joutsenniemi – basso
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net: 7+/10
Nyt.fi:
Soundi:
Markku Laine

Markku Juhani Laine (s. 26. toukokuuta 1955 Maaria) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti uransa aikana Liedon Lujaa ja Turun Tovereita.
Laine karsiutui Montrealin olympialaisissa 1976 1 500 metrin alkuerissä. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1975–1981, ja voitti Tukholmassa käydyissä maaotteluissa 800 metrin juoksun 1979 ja 1 500 metriä 1981. Hän voitti 1 500 metriä myös Euroopan cupin B-finaalissa Ateenassa 1981.
Laine voitti 1 500 metrin Suomen-mestaruuden 1976 ja 1981 sekä sai SM-hopeaa 1975 ja 1979. Sisäratojen Suomen-mestaruuden hän voitti 800 metrillä 1978. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän sai 4 × 400 metrin viestissä kultaa 1981 ja 1982, 4 × 800 metrillä pronssia 1980 ja 1981 sekä 4 × 1 500 metrin viestissä kultaa 1981.
Ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.48,3 | Turku | 1975 |
| 1 500 m | 3.38,20 | Varsova | 1979 |
| 3 000 m | 7.54,28 | Helsinki | 1978 |
| 5 000 m | 13.47,77 | Turku | 1981 |
Ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 1.51,72 | Turku | 1978 |
| 1 500 m | 3.51,00 | Turku | 1978 |
| 3 000 m | 8.09,70 | Turku | 1978 |
| 5 000 m | 13.52,0 | Turku | 1977 |
Manuel Lazzari

Manuel Lazzari vuonna 2017.
Manuel Lazzari (s. 29. marraskuuta 1993 Valdagno) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikealla laidalla pelaava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Laziota.
Lazzari aloitti liigauransa alemmissa sarjoissa. Hän pelasi ensimmäiset Serie A -ottelunsa kaudella 2017–2018, kun hänen vuodesta 2013 edustamansa SPAL oli noussut pääsarjaan. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan hän pelasi 36 ottelua ja teki maalin elokuussa kauden toisessa liigaottelussa Udinesea vastaan sekä maaliskuussa Genoaa vastaan. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 33 liigaottelua.
Heinäkuussa 2019 Lazzari siirtyi Lazioon, jossa hän ensimmäisellä kaudellaan pelasi Serie A:ssa 32 ottelua ja niistä 29 ottelua avauskokoonpanossa. Eurooppa-liigassa hän pelasi syksyllä 2019 kuusi ottelua alusta loppuun ja teki maalin vierasottelussa skotlantilaista Celticia vastaan. Hän voitti 2019 Italian supercupin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Serie A:ssa 32 ottelua ja teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi Italian pääsarjassa 31 ottelua ja teki kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Serie A:ssa 28, Eurooppa-liigassa kolme ja Konferenssiliigassa neljä ottelua.
Lazzari on pelannut Italian maajoukkueessa kolme ottelua: syyskuussa 2018 kansojen liigassa Portugalia, lokakuussa 2020 maaottelussa Moldovaa ja kesäkuussa 2022 Artemio Franchi Trophyssa Argentiinaa vastaan.
Manolo Blahnik

Manolo Blahnikin suunnittelema kenkä.
Manolo Blahnik (27. marraskuuta 1942) on espanjalainen muoti- ja kenkäsuunnittelija.
Blahnik syntyi Santa Cruzissa Kanariansaarilla tšekkiläiselle isälle ja espanjalaiselle äidille. Hän kasvoi banaanimaatilalla. Blahnik valmistui Geneven yliopistosta 1965 opiskeltuaan kirjallisuutta ja lähti Pariisiin opiskelemaan taidetta. 1970 Blahnik muutti Lontooseen, jossa 1973 hän avasi ensimmäisen liikkeensä.
Blahnikin suunnittelemille kengille on tyypillistä piikkikorot, jotka saattavat olla jopa 15 cm korkeat, sekä pramea koristelu. Ne maksavat keskimäärin noin 600 euroa. Suosittu televisiosarja Sinkkuelämää nosti Blahnikin kengät julkisuuteen, sillä lähes joka jaksossa sarjan päähenkilöt joko käyttivät, mainitsivat tai ihastelivat Blahnikin kenkiä eli Manoloita.
Major League Baseball -kausi 1896

Major League Baseball -kausi 1896 käsitti ainoastaan National Leaguen, virallisesti National League and American Association. Joukkueita liigassa oli 12. Kauden päätteeksi liigan kaksi parasta joukkuetta ratkaisivat Temple Cupin kohtalon kolmannen kerran.
National League

| Postseason | National Leaguen mestari | Voitot | National Leaguen 2>  sijoittunut | Peli 1 | Peli 2 | Peli 3 | Peli 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Temple Cup | Baltimore Orioles |    4–0 | Cleveland Spiders |    7–1 |    7–2 |    6–2 |    5–0 |
Aiheesta muualla

Baseball almanakka - National League 1896 (englanniksi)
Bill Lamb: Joe Corbett (englanniksi)
Baseballlibrary.com (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
THE WORLD, New York, 9. lokakuuta, 1896 (englanniksi)
Marouf Majidi

Marouf Majidi (s. 1978 Sanandaj, Iran) on iranilais-suomalainen kansanmuusikko. Hän syntyi Sanandajissa kurdilaiselle isälle ja turkinkieliselle äidille. Hän varttui aikuiseksi Iranin persialaisessa yhteiskunnassa, jossa hänen äitinsä oli itkulaulajana ja siten musiikki sekä laulaminen olivat jo pienestä pitäen osa hänen elämäänsä.
Majidi rakastui tanbur-musiikkiin heti ensi kohtaamiselta ja se on edelleen hänen suurin inspiraation lähteensä musiikin teossa ja sävellyksessä. Tanbourin kautta hän löysi persialaisen klassisen musiikin ja tar-luutun, joka johti hänet soittamaan myös useita muita pitkäkaulaisia perinteisiä soittimia kuten dotaria, setaria ja kitaroita.
Maailman eri puolilla asuminen ja vieraileminen on antanut hänelle intohimoa tehdä yhteistyötä eri taustaisten muusikoiden ja taiteilijoiden kanssa ja hänellä on ollut projekteja kansanmusiikista afroamerikkalaiseen ja flamencosta eteläamerikkalaisiin musiikkityyleihin.
Majidi on opiskellut mm. Turkissa turkkilaista kansanmusiikkia ja Suomeen muutettuaan suoritti maisteritutkinnon suomalaisen kansanmusiikin linjalta Sibelius Akatemiassa. Tämän jälkeen hän on työskennellyt mm. säveltäjänä, bändinjohtajana, laulajana ja muusikkona monipuolisissa projekteissa yhdessä tanssijoiden, teatterin, taiteilijoiden, esiintyjien ja muusikoiden kanssa.
Hänen aktiivisia projektejaan ovat mm. BaranBand, MA Rouf sekä Gilgamesh.
Aiheesta muualla

MA Rouf Jazzfinland.fi.
Marouf Majidi Etno.net. Sibelius-Akatemia. Arkistoitu 15.7.2019.
Maa hehkuu

| Kuvia Pronssinen Pokaali |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tuottaja(t): Mara Salminen
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, hard rock, poprock
 Kesto: 46.05
 Levy-yhtiö: Megamania
Pronssisen Pokaalin muut julkaisut
| Kuvia 1998 | Kuvia 2000 | Leikin loppu 2007 |
Maa hehkuu on Pronssisen Pokaalin vuonna 2000 julkaistu kolmas ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi.
Kappaleet

Sävellykset Tomi Sivenius ja Jouni Hynynen, sanoitukset Tomi Sivenius, sovitukset Pronssinen Pokaali/Mara Salminen.
Hiokaa sileäksi – 3.02
Ikuinen kesä – 3.54
Suru soittaa – 3.22
Kone – 3.37
Kukaan ei vastaa – 3.12
Merkittävä päivä – 3.14
Liitelin – 4.55
Leikin loppu – 3.45
Maa hehkuu – 3.19
Aallon päällä – 5.04
Jos kaadutaan – 4.24
Taivas – 4.39
Singlet > Suru soittaa

Suru soittaa – 3.22
Leikin loppu – 3.45
Julkaistu 1999.
Kokoonpano

Tomi Sivenius – laulu
Jouni Hynynen – kitara, taustalaulu
Jarkko Koponen – kitara
Janne Hynynen – rummut, taustalaulu
Jari Sinkkonen – lyömäsoittimet
Pasi Vuorela – basso
Mara Salminen – kosketinsoittimet
Arvostelut

Soundi:
Marowijne

| Marowijne |
| --- | --- |
 Marowijnen sijainti punaisella
Valtio:   Suriname
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Albina
Pinta-ala:  4627 km²
Väkiluku (2004):  16 600
Marowijne on yksi Surinamen kymmenestä piiristä, ja kattaa maan koillisosan Atlantin rannalla. Se on pinta-alaltaan 4 627 neliökilometriä, ja vuonna 2004 siellä oli noin 16 600 asukasta. Piirin pääkaupunki on noin viidentuhannen asukkaan Albina.
Piiri on tärkeää kaivosaluetta. Vuonna 1900 sieltä löydettiin bauksiittia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marowijne Wikimedia Commonsissa
Surinamen piirit
Brokopondo
Commewijne
Coronie
Marowijne
Nickerie
Para
Paramaribo
Saramacca
Sipaliwini
Wanica
Maantieteen historia

Yleistä
Teoriat
Historiankirjoitus
Jako aikakausittain
Esihistoriallinen aika
Antiikin tiede
Keskiajan tiede
Renessanssin tiede
Tieteellinen vallankumous
Valistusajan tiede
Tiede teollisen vallankumouksen aikana
1900-luvun tiede
Jako aloittain
Matematiikka
Filosofia
Luonnontieteet
Tähtitiede
Biologia
Kemia
Ekologia
Maantiede
Geologia
Fysiikka
Yhteiskuntatieteet
Taloustiede
Kielitiede
Valtiotiede
Psykologia
Sosiologia
Uskontotiede
Tekniikka
Maataloustiede
Sähkö ja elektroniikka
Rakennustekniikka
Arkkitehtuuri
Kartografia
Kemiantekniikka
Tietokoneteknikka
Tietojenkäsittelytiede
Materiaalitiede
Lääketiede
Farmasia
Katso myös: Näennäistieteen historia
Maantiede syntyi käytännön tarpeesta, että maailmalla liikkumista varten tarvittiin tietoa maapallon pinnasta. Tämän kuvailun rinnalle on vähitellen tullut järkiperäinen tulkitseminen ja vuorovaikutusten selvittäminen. Nykyisin pyritään entistä selkeämmin löytämään ilmiöille yleisiä lainalaisuuksia, jolloin maantiede liikkuu luonnontieteellisin periaattein.
Antiikin ja humanismin maantiede

Maantieteessä oli pitkään rinnakkain kaksi tutkimusperinnettä. Toisen tarkoitus oli rakentaa kvantitatiivinen paikantamisjärjestelmä. Antiikin Kreikassa päästiin tässä jo varsin pitkälle. Pythagoras ja Aristoteles osoittivat maan pyöreäksi. Eratosthenes pyrki laskemaan maan koon ja otti käyttöön sanan geografia. Toinen maantieteen haara pyrki määrittelemään kokoavasti alueiden luonnon, ilmaston, pinnanmuodot ja kulttuurin. Antiikin aikana suuntausta edusti ajanlaskun alussa elänyt Strabon. Karttojen laatiminen oli tälle tieteenhaaralle tärkeää ja se riippui kartografian kehittymisestä. Maaston muotoja opittiin kuitenkin mittaamaan vasta 1500-luvulla.
Plinius vanhempi laati Roomassa 77 jaa. tietokirjan Naturalis historia, joka käsitteli maailmankaikkeutta, maantiedettä, eläin- ja kasvitiedettä, metalleja ja mineraaleja. Hänen teoksensa perustui yli 2 000 lähdeteokseen, mutta lähdekritiikkiä niitä kohtaan Plinius ei käyttänyt, joten tiedot ovat varsin epäluotettavia.
Renessanssin ja uuden ajan maantiede

Koordinaattikartat syntyivät vähitellen 1500-luvun aikana. Maalla mittaaminen oli kolmioinnin keinoin melko tarkkaa, mutta merillä vaikeampaa. Kronometrin keksiminen 1700-luvulla oli ratkaiseva parannus tähän haasteeseen. Kun karttojen tarkkuus parani, alkoi maantieteen painotus 1700-luvulla siirtyä uudelleen kuvailevan tutkimuksen puolelle. Saksalaiset Immanuel Kant, Carl Ritter ja Alexander von Humboldt tutkivat maapallon pinnan alueellisia eroja, ja samalla maantiede rajasi alan ulkopuolelle biosfäärin ja geofysiikan tutkimisen. Näin maantieteen rinnalle alkoi muodostua eri tieteenalojen rintama, johon kuuluivat geologia, kasvitiede, maaperätiede, taloustiede, sosiologia ja antropologia. Maantiede pyrkii kokoavasti osoittamaan, miten ilmiöt yhdessä vaikuttavat alueen yleisiin ja erityisiin piirteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maantieteen historia Wikimedia Commonsissa
Amédée Bollée

Amédée Bollée
Amédée-Ernest Bollée (11. tammikuuta 1844 – 20. tammikuuta 1917) oli ranskalainen kellonvalaja ja höyryautojen kehittämiseen erikoistunut keksijä. Vuodesta 1867 lähtien hänet tunnettiin nimellä Amédée Bollée vanhempi (Amédée père) erotuksena hänen samannimisestä pojastaan Amédée-Ernest-Marie Bolléesta (1867–1926).
Elämäkerta

Amédée-Ernest oli vuonna 1842 Le Mansiin muuttaneen kellonvalajan ja keksijän Ernest-Sylvain Bolléen vanhin poika. 1860-luvulla Ernest-Sylvain sairastui vakavasti ja hänen oli luovuttava yritystoimiensa päivittäisten asioiden hoitamisesta. Hän siirsi näitä tehtäviä kolmelle pojalleen. Amédée-Ernest sai vastuulleen kellojen valamistoiminnan, Ernest-Jules (1846–1922) johti vesipumppujen valmistusta ja nuorin pojista, Auguste-Sylvain Bollée (1847–1906) sai vastuulleen Éolienne Bollée -tuulivoimaturbiinien valmistuksen.
Höyryautot > L'Obeissante

Amédée vanhempi valmisti ensimmäisen höyryvoimakäyttöisen ajoneuvonsa vuonna 1873, ja vuonna 1875 hänen ajoneuvonsa L’Obeissante (’Tottelevainen’) suoritti ensimmäisen etappiajonsa. Ajoneuvo kuljetti 12 hengen seurueen Le Mans’sta Pariisiin, ja 30 km/h:n marssinopeudella matkaan kului 18 tuntia. Ajoneuvon huippunopeus oli 40 km/h. Voiman tuotto tapahtui höyrykoneella, jossa molemmilla takapyörillä oli oma V2-työsylinteriasetelmansa. Alkuperäinen ajoneuvo on talletettu Pariisin tiede- ja tekniikkamuseoon (Conservatoire National des Arts et Métiers).
Höyryautot > La Mancelle

Vuonna 1878 Amédée vanhempi suunnitteli La Mancelle -nimisen höyryauton, jota voitaneen pitää ensimmäisenä sarjavalmisteisena ajoneuvona, koska sitä valmistettiin 50 kappaletta. Nimi La Mancelle tarkoittaa naispuolista lemansilaista. La Mancellessa on useita, omana aikanaan edistyksellisiä ominaisuuksia. Kattila sijaitsi matkustamon takana ajoneuvon takaosassa, ja itse kone oli edessä. Höyrykoneelta voima siirtyi kampikoneistolta hammaspyörälle, josta oli ketjuveto taka-akselille. Kuljettaja istui etummaisena, höyrykoneen takana, ja ajoneuvon ohjaus etuakselille oli järjestetty pystysuoran akselin ja ohjauspyörän avulla. Kaikki neljä pyörää ovat erillisjousitetut. Tämä konfiguraatio muistuttaa myöhempien autojen rakennetta huomattavasti enemmän kuin monissa muissa höyryautoissa. Yksi alkuperäinen yksilö on säilynyt ja se on näytteillä Musée des 24 Heures du Mans -automuseossa.
Höyryautot > Marie-Anne

L’Obeissanten ja La Mancellen saama julkisuus ja sitä kautta myös kaupallinen menestys varmisti Bolléen tuotantolaitoksen taloudellisen pohjan, ja Amédée vanhempi uskalsi ottaa suunnitellakseen ja valmistaakseen höyrykoneella toimivan ajoneuvoyhdistelmän. Vuonna 1879 valmistunut Marie-Anne kykeni 100 hevosvoimaisen höyrykoneensa ja kolmiportaisen vaihteistonsa voimalla vetämään 35 tonnin massaa 6 %:n pituussuntaisissa nousuissa.
Marie-Anne oli suunnittelultaan samankaltainen kuin La Mancelle, pystykattila sijaitsi takana, höyrykone edessä ja veto takapyörille, mutta voimalinjan rakenteet olivat luonnollisesti suurempia voimia kestäviä. Marie-Anne kykeni liikkumaan hyvin omavaraisesti, koska siihen oli liitetty tenderi eli erillinen polttoaine- ja vesivaunu.
Höyryautot > La Rapide

La Rapide (’Nopea’) valmistui vuonna 1881, ja se tuli tunnetuksi kilometri-minuutissa -haamurajan ylittämisestä: vaunun huippunopeus oli 62 km/h. La Rapidessa kattila, höyrykone ja hallintalaitteet oli ryhmitetty ajoneuvon etuosaan, jolloin ajoneuvo oli teoriassa yhden henkilön ajettavissa.
L'Obeissante 1873
La Mancelle 1878
L’Obeissante - 1875
Major League Baseball -kausi 1897

Major League Baseball -kausi 1897 käsitti ainoastaan National Leaguen, virallisesti National League and American Association. Joukkueita liigassa oli 12. Kauden päätteeksi liigan kaksi parasta joukkuetta ratkaisivat Temple Cupin kohtalon neljännen ja viimeisen kerran.