stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liettuan kommunistinen puolue
Historia

Liettuan kommunistinen puolue perustettiin Vilnassa lokakuun alussa 1918. Puolueen toiminta oli kielletty Liettuassa vuoteen 1940, jolloin Neuvostoliitto miehitti maan. Tuolloin puolue liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Liettuan neuvostotasavallan muodostuttua Liettuan kommunistisesta puolueesta tuli uuden neuvostotasavallan ainoa hallitseva puolue. Puolueen pääsihteeri eli Liettuan neuvostotasavallan de facto päämies oli aina liettualainen, mutta NKP nimitti myös useita venäläisiä puoluejohtoon.
Vuonna 1989 Laulavan vallankumouksen aiheuttamien suurmielenosoituksien jälkeen LKP julistautui riippumattomaksi NKP:sta. Vuonna 1990 puolue muutettiin Liettuan demokraattiseksi työväenpuolueeksi, joka myöhemmin liittyi Liettuan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Liettuan itsenäistyttyä kommunistisen puolueen toiminta kiellettiin.
Pääsihteerit

| Pääsihteeri | Toimivuodet |
| --- | --- |
Antanas Sniečkus: 1940–1941, 1944–1974
Petras Griškevičius: 1974–1987
Ringaudas Songaila: 1987–1988
Algirdas Brazauskas: 1988–1989
Mykolas Burokevičius: 1989–1991
Uusi Juttu

| Uusi Juttu |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  verkkolehti
Perustettu:  15. tammikuuta 2025
Päätoimittaja:  Olli Seuri
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Uusi Juttu on suomalainen verkossa julkaistava journalistinen ajankohtaismedia, joka aloitti julkaisutoiminnan 15. tammikuuta 2025. Julkaisu keskittyy syventäviin artikkeleihin, jotka ovat saatavilla sekä kirjoitetussa että ääneen puhutussa muodossa. Lisäksi se tuottaa podcast-tyyppisiä äänisisältöjä. Uusi Juttu on rahoitettu täysin tilaajamaksujen kautta, eikä se myy mainoksia.
Uusi Juttu sai alkunsa syys-lokakuussa 2024 järjestetyllä joukkorahoituskampanjalla, jossa se tavoitteli 5 000 ”perustajajäsentä” eli ennakkotilaajaa julkaisutoiminnan aloittamiseksi. Tavoite täyttyi neljässä päivässä. Lopulta perustajajäseniä kertyi yli 11 000 ennen ensimmäistä julkaisupäivää.
Julkaisun ensimmäisenä päätoimittajana toimii Olli Seuri, toimituspäällikkönä Sonja Saarikoski ja toimitusjohtajana Antti Pikkanen. Toimituksessa työskentevät myös muun muassa toimittajat Eeva Lehtimäki, Oskari Onninen ja Anu Partanen.
Enemmistön Uudesta Jutusta omistaa tanskalainen mediayhtiö Zetland, joka on julkaissut vastaavaa verkkolehteä Tanskassa vuodesta 2016. Päätoimittaja Olli Seurin ja toimitusjohtaja Antti Pikkasen lisäksi yhtiön perustajaosakkaita ovat viestintäammattilainen Tuuli Hongisto ja toimittaja Jussi Sippola.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Bones

| Bones |
| --- | --- |

 Tamara Taylor, David Boreanaz, Michaela Conlin ja John Francis Daley vuonna 2008.
Tyyli:  draama
Kestoaika:  n. 43 minuuttia
Luoja(t):  Hart Hanson
Pääosissa:   Emily Deschanel  David Boreanaz  Michaela Conlin  Tamara Taylor  TJ Thyne  John Francis Daley 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   FOX  MTV3  Sub   Yle TV2
Esitetty:  13. syyskuuta 2005 – 28. maaliskuuta 2017
Tuotantokausia:  12
Jaksoja:  248
Tunnuskappale:  The Crystal Method
Tuotanto
Tuottaja(t):   Kathy Reichs  Emily Deschanel  David Boreanaz 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Hart Hanson  Barry Josephson  Stephen Nathan  Ian Toynton  Carla Kettner  Jonathan Collier  Michael Peterson  Randy Zisk 
Säveltäjä(t):   Peter Himmelman  Sean Callery 
Tuotantoyhtiö(t):   20th Century Fox Television  Far Field Productions  Josephson Entertainment 
Palkinnot
Voitetut:   Luettelo  2007: Genesis Award  2009: ASCAP Award  BMI TV Music Award  2010: Genesis Award  2013: ASCAP Award  BMI TV Music Award  Humanitas Prize  2015: Young Artist -palkinto 
Aiheesta muualla
IMDb
| ehdokkuudet              = 
| kotisivu                 = http://www.fox.com/bones
| imdb                     = 0460627
| elonet                   = 
| kuvakaappaus             = 
| kuvateksti2              = 
}}
Bones on yhdysvaltalainen komediallisia elementtejä sisältävä draamasarja, jonka ensi-ilta FOX:in televisiokanavalla oli 13. syyskuuta 2005. Sarja perustuu oikeus- ja poliisiyksikköön ja jokainen jakso käsittelee FBI:n tapausta, joka koskee mysteeriä ihmisen jäänteiden takana, jotka FBI:n erikoisagentti Seeley Booth tuo rikosantropologi Tri Temperance "Bones" Brennanille.
Emily Deschanel esittää sarjan nimiroolia, vastanäyttelijänään David Boreanaz erikoisagentti Seeley Boothina. Muita sarjan näyttelijöitä ovat muun muassa Michaela Conlin, TJ Thyne, Eric Millegan, Tamara Taylor ja John Francis Daley. Tutkimusryhmä koettaa ratkaista tapauksen tieteen keinoin kun taas Booth tutkii usein ihmisten välisiä suhteita ja sosiaalista puolta.
Hart Hansonin luoma sarja perustuu löyhästi sarjan tuottajan, rikosantropologi Kathy Reichsin elämään. Sarjan nimihenkilö Tri Temperance "Bones" Brennan on nimetty Reichin rikoskirjasarjan päähenkilön mukaan. Sarja on Josephson Entertaimentin, Far Field Productionsin ja 20th Century Fox Televisionin tuotantoa.
Sarjan kahdestoista kausi tulee olemaan viimeinen ja se käsittää 12 jaksoa.
Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3, Sub ja Fox. Ensiesitys Suomessa oli 2. huhtikuuta 2006.
Synopsis

Sarja alkoi vuonna 2005 ja kertoo tarinan rikostapauksista, joita viikoittain ratkaisevat Tri Temperance "Bones" Brennanin tutkimusryhmä Jeffersonian-instituutissa ja FBI:n erikoisagentti Seeley Booth. Tutkimalla murhan uhrien ihmisjäänteitä Tri Brennan ja hänen tutkimusryhmänsä tuottavat tieteelliset yksityiskohdat ja ulkopuolisen näkökulman FBI:lle. Murhatapauksien vastapainoksi jokainen jakso sisältää päähenkilöiden ihmissuhdekiemuroita mukaan lukien mahdollisen romanttisen suhteen Brennanin ja Boothin välillä.
Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Esitetty (USA) | DVD-julkaisut> Alue 1 | DVD-julkaisut> Alue 2 | DVD-julkaisut> Alue 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 22 | 13. syyskuuta 2005 – 17. toukokuuta 2006 | 28. marraskuuta, 2006 | 30. lokakuuta 2006 | 11. tammikuuta 2007 |
|  | 2 | 21 | 30. elokuuta 2006 – 16. toukokuuta 2007 | 11. syyskuuta 2007 | 15. lokakuuta 2007 | 3. joulukuuta 2008 |
|  | 3 | 15 | 25. syyskuuta 2007 – 19. toukokuuta 2008 | 18. marraskuuta 2008 | 17. marraskuuta, 2008 | 4. maaliskuuta 2009 |
|  | 4 | 26 | 3. syyskuuta 2008 – 14. toukokuuta 2009 | 6. lokakuuta 2009 | 26. lokakuuta, 2009 | 27. lokakuuta 2009 |
|  | 5 | 22 | 17. syyskuuta 2009 – 20. toukokuuta 2010 | 5. lokakuuta 2010 | 18. lokakuuta 2010 | 27. lokakuuta 2010 |
|  | 6 | 23 | 23. syyskuuta 2010 – 19. toukokuuta 2011 | 11. lokakuuta 2011 | 17. lokakuuta 2011 | 9. marraskuuta 2011 |
|  | 7 | 13 | 3. marraskuuta 2011 – 14. toukokuuta 2012 | 9. lokakuuta 2012 | 1. lokakuuta 2012 | 7. marraskuuta 2012 |
|  | 8 | 24 | 17. syyskuuta 2012 – 29. huhtikuuta 2013 | 8. lokakuuta 2013 | 30. syyskuuta 2013 | 20. marraskuuta 2013 |
|  | 9 | 24 | 16. syyskuuta 2013 – 19. toukokuuta 2014 | 16. syyskuuta 2014 | 15. syyskuuta 2014 | 26. marraskuuta 2014 |
|  | 10 | 22 | 25. syyskuuta 2014 – 11. kesäkuuta 2015 | 29. syyskuuta 2015 | 12. lokakuuta 2015 | 11. marraskuuta 2015 |
|  | 11 | 22 | 1. lokakuuta 2015 – 21. heinäkuuta 2016 | — | — | — |
|  | 12 | 12 | 3. tammikuuta 2017 – ei ilmoitettu | — | — | — |
Tuotanto > Konsepti

Idea Bonesiin syntyi vuonna 2004 kun 20th Century Fox lähestyi sarjan luojaa Hart Hansonia konseptilla oikeustieteellisestä sarjasta. Hansonia pyydettiin tapaamaan sarjan vastaava tuottaja Barry Josephson, joka oli ostanut televisiointioikeudet oikeusantropologi ja kirjailija Kathy Reichsiltä. Vaikka Hanson ei pitänytkään ajatusta hyvänä, hän allekirjoitti sopimuksen ja käsikirjoitti sarjan pilottijakson tavattuaan Josephsonin. Koska sarja perustuu Reichsin töihin, hän osallistuu jaksojen tarinoiden suunnitteluun.
Jotta Bones nousisi esiin lukuisten rikosdraamojen joukosta, Hanson päätti sisällyttää sarjaan niin paljon mustaa huumoria kuin mahdollista. Toinen sarjaa varten luotu elementti oli "Angelator", holografinen projektori, jonka tarkoitus on korvata takaumat, joita nähdään usein poliisisarjoissa.
Tuotanto > Näyttelijöiden valinta

David Boreanaz oli ensimmäinen Bonesiin palkattu näyttelijä. Sarjan luoja Hart Hanson kuvaili Seeley Boothin rooliin koe-esiintyneitä näyttelijöitä "näteiksi pojiksi" ja vastasi välittömästi kun studion johtaja Dana Walden ehdotti Boreanazia rooliin. Boreanazille tarjottiin roolia, mutta hän oli vastahakoinen liittymään sarjaan Barry Josephsonin ja Hart Hansonin vaikean tapaamisen jälkeen, vaikka hänen mielestään käsikirjoitus olikin hyvä. Tuottajien otettua häneen uudelleen yhteyttä ja suostuteltua ottamaan roolin Boreanaz päätti allekirjoittaa sopimuksen ja hänet palkattiin Seeley Boothin rooliin.
Emily Deschanel palkattiin Temperance Brennanin rooliin juuri ennen pilottijakson kuvausten alkamista. Deschanelin saatua elokuvan Glory Road kuvaukset päätökseen elokuvan tuottaja Jerry Bruckheimer suositteli, että hän koe-esiintyisi Bonesiin. Deschanel teki vaikutuksen Hart Hansoniin itsevarmuudellaan. Koe-esiintymisessä David Boreanaz astui lähemmäs Deschanelia, mutta tämä pysyi paikoillaan eikä perääntynyt. Hanson sanoi, että samanlaisessa tilanteessa "90 prosenttia näyttelijöistä ottaisi askeleen taaksepäin".
Tuotanto > Kuvaus

Suurin osa Bonesin jaksoista on kuvattu Los Angelesissa, Kaliforniassa, vaikka sarja sijoittuukin Washingtoniin, jossa fiktiivinen Jeffersonian-instituutti sijaitsee. Jeffersonianin sisätilat rakennettiin suurelle lavalle 20th Century Foxin tiloihin Century Cityyn, Los Angelesiin, Kaliforniaan. Neljännen tuotantokauden ensimmäinen jakso (kaksiosainen erikoisjakso) kuvattiin Lontoossa.
Sisarsarja

12. tammikuuta 2012 Bonesin sisarsarja The Finder julkaistiin Fox-kanavalla. Se on Hart Hansonin luoma draamasarja, jota esitettiin yhden kauden verran, viimeinen jakso näytettiin 11. toukokuuta 2012. Fox kertoi sarjan lopettamisesta vain kaksi päivää ennen kauden viimeisen jakson julkaisua.
Aiheesta muualla

FOXin virallinen Bones-sivu (englanniksi)
Bones Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Bones TV.comissa (englanniksi)
SAS: Erikoisjoukkojen kovassa koulussa

SAS: Erikoisjoukkojen kovassa koulussa (eng. SAS: Who Dares Wins) on brittiläinen tositelevisio-ohjelma, jossa joukko tavallisia kansalaisia tai julkisuudesta tunnettuja henkilöitä osallistuu lyhennettyyn brittiläisen maavoimien erikoisjoukkojen operaattorin valintakokeeseen.
Kurssin aikana kokelaita tullaan kohtelemaan kuin oikeassa koulutuksessa, ja esimerkiksi ravinnon puute tai fyysiset kivut voivat tulla vastaan.
Formaatti

Kurssin aluksi joukko vapaaehtoisesti mukaan hakeneita kokelaita saapuu hylättyyn tukikohtaan, joissa heitä majoitetaan alkeellisissa, todellisia sotaolosuhteita kuvaavissa olosuhteissa. Joka päivä he joutuvat kohtaamaan pelkonsa ja kokemaan fyysistä rasitusta raskaissa tehtävissä jonkalaisia erikoisjoukkoihin pyrkivän täytyy läpäistä. Joka jaksolla on oma teema, jonka mukaan tehtävät on kehitetty.
Kurssin idea on tulos tai ulos, eli kokelaiden täytyy vakuuttaa kouluttajat siitä, että he ovat sekä fyysisesti että psyykkisesti valmiita antamaan kaikkensa tehtävien aikana. Kokelaita voidaan myös ottaa taktisiin kuulusteluihin, joissa kouluttajat selvittävät heistä lisää tietoa. Jokainen kokelaista voi vapaaehtoisesti lähteä kurssilta minä hetkenä hyvänsä, ja ojentaa numerolappunsa yhdelle kouluttajista. Kouluttajat voivat vetää myös kokelaan pois, jos eivät koe tämän pärjäävän kurssilla.
Kurssi päättyy vaativaan lopputehtävään, jossa testataan miten hyvin kokelaat ovat oppineet leirin aikana, ja miten hyvässä kunnossa he ovat sekä fyysisesti että psyykkisesti. Kurssin lopulla leirin neljä kouluttajaa päättävät, ketkä läpäisevät kurssin. Yhtenä tärkeänä kriteerinä heillä on se, onko kyseinen henkilö valmis toimimaan heidän rinnallaan, ja voivatko kouluttajat luottaa tähän oikeassa sotatilanteessa.
Kouluttajat

Kouluttajien tehtävänä ohjelmassa on "mentoroida" kokelaita selviytymään kurssin läpi. Heidän on oltava tiukkoja sääntöjen kanssa, sillä ohjelmassa simuloidaan oikeaa erikoisjoukkojen valintakoetta. Tästä johtuu luontaisesti ohjelmassa kuuluva kovaan ääneen huuto ja käskytys, jolla koetetaan saada kokelaiden huomio.
Brittiversion nykyiseen kouluttavaan henkilökuntaan (eng. Directing Staff) kuuluu ryhmä entisiä Britannian ja Yhdysvaltojen eliittisotilaita, joilla on yhteensä monen vuosikymmenen kokemus erikoisjoukko-operaatioista ympäri maailmaa. He ovat Mark Billingham MBE, Jason Fox, Chris Oliver ja Rudy Reyes. Aiemmin mukana olleita kouluttajia mm. Ant Middleton, Matthew Ollerton sekä Remi Adeleke.
Ulkomaalaiset versiot

Banijay Group omistaa formaatin oikeudet ulkomailla, ja ohjelmasta on tehty omat versionsa muun muassa Ruotsissa ja Australiassa. Suomessa tv-kanava Nelosella esitetään kotimaista Erikoisjoukot-nimistä versiota, jossa pääosissa on Suomen puolustusvoimain entisiä sotilaita.
| Maa | Nimi | Esitetty | Alkuperäinen verkko |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | Erikoisjoukot VIP: Joka uskaltaa voittaa (Special Forces VIPS: Wie durft wint) | 2021− | Videoland |
|  Australia  | Erikoisjoukot Australia (SAS Australia: Who Dares Wins) | 2020− | Seven Network |
|  Belgia (Flanderi) | Erikoisjoukot: Joka uskaltaa voittaa (Special Forces: Wie Durft Wint) | 2023− | VTM |
|  Iso-Britannia (Alkup.) | SAS: Erikoisjoukkojen kovassa koulussa (SAS: Who Dares Wins) | 2015−2023 2019− (julkkisversio) | Channel 4 |
|  Puola | Erikoisjoukot Puola (Siły specjalne Polska) | 2024− | Polsat |
|  Ruotsi | Eliittijoukkojen salaisuudet (Elitstyrkans hemligheter) | 2021− | TV4 |
|  Suomi  | Erikoisjoukot | 2022− | Ruutu / Nelonen |
|  Tanska | Joukot (Korpset) | 2017− | TV2 |
|  Yhdysvallat  | Erikoisjoukot USA (Special Forces: World’s Toughest Test) | 2023− | Fox |
Toivo Horelli

| Toivo Horelli |
| --- | --- |

Suomen sisäministeri
 Rangellin hallitus 13.5.1941–5.3.1943  
Edeltäjä:  Ernst von Born
Seuraaja:  Leo Ehrnrooth
Kansanedustaja
 1.9.1933–5.4.1945  
Ryhmä/puolue:  kokoomus
Vaalipiiri:  Hämeen pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1888 Kokemäki
Kuollut: 28. kesäkuuta 1975 (86 vuotta) Tampere
Ammatti:  juristi, pankinjohtaja, maanviljelijä
Puoliso:  Lempi Lehtonen (1917–1967)
Toivo ja Väinö Horellin hauta Kokemäellä.
Toivo Johannes Horelli (11. lokakuuta 1888 Kokemäki – 28. kesäkuuta 1975 Tampere) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja poliitikko, joka toimi kokoomuksen kansanedustajana 1933–1945 ja Suomen sisäministerinä 1941–1943. Hänet muistetaan erityisesti Suomen jatkosodan aikana natsi-Saksalle tekemistä ihmisluovutuksista. Horelli ja valtiollisen poliisin päällikkö Arno Anthoni olivat vastuussa Gestapolle marraskuussa 1942 luovutetuista 27 pakolaisesta, joiden joukossa olleista kahdeksasta juutalaisesta seitsemän surmattiin lähes välittömästi. Sodan jälkeen Horellia ei asetettu syytteeseen sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä, eikä hän milloinkaan joutunut luovutuksista oikeudelliseen vastuuseen.
Kokoomuksen oikeaa laitaa edustanut Horelli oli juutalaisvastainen antikommunisti. Hän kannatti äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen tavoitteita, vaikkei ollutkaan mukana sen toiminnassa, eikä tuntenut mielenkiintoa järjestön seuraajaksi perustettuun Isänmaalliseen Kansanliikkeeseen. Horelli työskenteli aluksi lääninhallituksen virkamiehenä Viipurissa ja Hämeenlinnassa 1916–1929, toimien sen jälkeen poliittisten tehtäviensä ohella pankinjohtajana Tampereella ja Jyväskylässä 1929–1951.
Elämä > Varhaiset vuodet

Toivo Horellin vanhemmat olivat Hassalan ratsutilan rusthollari Juho Fredrik Horelli (1844–1931) ja Amanda Fransintytär Giers (1850–1922). Vähäisestä koulutuksestaan huolimatta hänen isänsä toimi valtiopäivämiehenä sekä Kokemäen kunnallislautakunnan esimiehenä. Perheen kahdeksasta lapsesta tunnettuja ovat myös lääkintöneuvos E. J. Horelli, asianajaja Veini Metsämies ja professori Väinö Horelli. Toivo Horelli kirjoitti ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta vuonna 1907 ja opiskeli sen jälkeen lakitiedettä Helsingin yliopistossa. Hän suoritti molempain oikeuksien kandidaatin tutkinnon 1914 ja sai varatuomarin arvon 1917. Samana vuonna Horelli solmi avioliiton Nakkilasta kotoisin olleen Lempi Josefina Lehtosen (1889–1967) kanssa. Perheeseen syntyi kaksi poikaa vuosina 1919 ja 1920.
Horelli työskenteli Viipurissa lääninhallituksen notaarina 1916–1918 ja Hämeenlinnassa lääninsihteerinä 1919–1929, jonka jälkeen hän vaihtoi pankkialalle. Horelli toimi aluksi Maakuntain Pankin Tampereen konttorinjohtajana, kunnes hän siirtyi Kansallis-Osake-Pankin kanssa tehdyn fuusion jälkeen KOP:n Jyväskylän konttorin johtajaksi vuonna 1934. Pankinjohtajan toimen ohessa Horelli ryhtyi viljelemään pakkohuutokaupasta ostamaansa Mustapään tilaa Suodenniemellä sijaitsevassa Lahdenperän kylässä.
Horelli osallistui vuoden 1918 sisällissotaan valkoisten puolella, ja toimi Vapaussodan Rintamamiesten Liiton puheenjohtajana 1932–1935. Hän oli myös aktiivisesti mukana suojeluskuntajärjestön toiminnassa. Horelli oli koko 1930-luvun ajan suojeluskuntien valtakunnallisen edustajainkokouksen puheenjohtaja. Vuonna 1938 eduskunta myönsi järjestölle merkittävän lisärahoituksen hänen tekemänsä aloitteen johdosta.
Elämä > Kansanedustajana ja ministerinä

Horelli valittiin kansanedustajaksi Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1933 eduskuntavaaleissa. Sisäministeriksi hän nousi pääministeri Jukka Rangellin toivomuksesta toukokuussa 1941, kun Ruotsalaista kansanpuoluetta edustanut Ernst von Born erosi hallituksesta kieliriitojen vuoksi. Horellilla oli vahva asema Rangellin hallituksessa ja takanaan vankka poliittinen tuki aina presidentti Risto Rytiä myöten. SDP:n puoluesihteeri Aleksi Aaltonen piti häntä niin vaikutusvaltaisena, että vertasi Horellia Heinrich Himmleriin.
Marraskuussa 1942 Suomi luovutti Horellin päätöksellä natsi-Saksalle 27 pakolaista, joiden joukossa oli kahdeksan juutalaista. Tarkoituksena oli luovuttaa myös enemmän juutalaisia, mutta suunnitelma ei toteutunut, kun asia tuli julkiseksi ja sosialidemokraattiset ministerit Väinö Tanner ja K.-A. Fagerholm puuttuivat asiaan. Horelli kieltäytyi ministerinä ollessaan myös käsittelemästä juutalaisten kansalaisuushakemuksia. Hänen virkakautensa aikana ei yhdellekään Venäjän emigranttijuutalaiselle myönnetty Suomen kansalaisuutta.
Kun Rangellin hallitus vaihtui Edwin Linkomiehen johtamaan maaliskuussa 1943 ei saksalaismielinen Horelli voinut enää jatkaa ministerinä, koska hallituksen päätavoitteeksi tuli nyt sodasta irrottautuminen ja rauhansopimus Neuvostoliiton kanssa. Hän säilytti kuitenkin asemansa kokoomuksen sisällä ja Horellista tehtiin eduskunnan toinen varapuhemies. Lisäksi hän toimi kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuonna 1944.
Elämä > Sodan jälkeen

Jatkosodan päättymisen jälkeen Horelli oli yksi pääministeri J. K. Paasikiven nimeämistä poliitikosta, joiden toivottiin sodan aikaisen toimintansa vuoksi luopuvan valtakunnanpolitiikasta. Horelli ei näin asettunut enää ehdolle vuoden 1945 eduskuntavaaleissa ja hänen 1933 alkanut kansanedustajakautensa päättyi huhtikuussa 1945. Horelli ei jättänyt kuitenkaan puoluepolitiikkaa kokonaan, vaan oli kokoomuksen puoluehallituksen jäsenenä vielä 1951–1953.
Politiikasta luovuttuaan Horelli suoritti lakitieteen lisensiaatin tutkinnon 1949, ja jatkoi KOP:n Jyväskylän konttorinjohtajana eläkkeellejäämiseensä vuoteen 1951 saakka. Suodenniemellä sijainneen maatilansa hän jätti pojilleen 1945. Eläkevuosinaan Horelli oli muun muassa perustamassa Vapaussoturien Huoltosäätiötä toimien myös sen hallituksen jäsenenä vuoteen 1961 saakka. Viimeiset elinvuotensa hän asui Tampereella, jossa Horelli kuoli 86-vuotiaana kesäkuussa 1975. Hänet on haudattu Kokemäelle Koomankankaan hautausmaalle.
Kirjallisuutta

Fagerholm, K-A.: Puhemiehen ääni. Tammi, 1977. S. 139-141. ISBN 951-30-3980-3
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ernst von Born | Suomen sisäasiainministeri 1941−1943 | Seuraaja: Leo Ehrnrooth |
Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1933–1936 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (18):  Böök  Forstadius  Honka  Horelli  Junnila  Korvenoja  Lehtonen  Leiwo  Linkomies  Moilanen  Oksala  Oksanen  Pennanen  Pohjala  Rantanen (1933–1935†)  Soini  Vaarama  Virkkunen 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1936–1939 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Böök  Harja  Hirvensalo (1938–1939)  Honka  Horelli  Kilpeläinen  Kokko  Kylänpää  Lehtonen  Linkomies  Lintulahti  Moilanen  Oksala  Oksanen  Paavolainen  Pennanen  Pilkama  Pohjala  Pohjannoro  Soini  Vaarama (1936–1938†) 
| n k Kansallisen kokoomuspuolueen kansanedustajat 1939–1945 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (25):  Eerola  Hackzell  Havas (1939–1941†)  Heikinheimo (1941–1945)  Heikkilä  Honka  Horelli  Hurtta  Ikola  Kallio  Kokko (1939–1943†)  Korvenoja  Kylänpää  K. Lehtonen (1943–1945)  O. Lehtonen  Linkomies  Moilanen  Oksala  Paavolainen  Pennanen  Pilkama (1939–1942†)  Pohjala  Pohjannoro  Soini  Turja  Tuurna  Valanne (1942–1945)  Virkkunen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Presidentti Ryti johtaa hallituksen kokousta vuonna 1941. Toivo Horelli edessä vasemmalla.
Jomo Kenyatta

| Jomo Kenyatta |
| --- | --- |
 Jomo Kenyatta vuonna 1966.
Kenian 1. presidentti
 12. joulukuuta 1964 – 22. elokuuta 1978  
Varapresidentti:  Jaramogi Oginga Odinga Joseph Zuzarte Murumbi Daniel arap Moi
Seuraaja:  Daniel arap Moi
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 1893 Ichaweri, Brittiläinen Itä-Afrikka
Kuollut: 22. elokuuta 1978 (88 vuotta) Mombasa, Kenia
Puoliso:  Grace Wahu (aviol. 1919)  Edna Clarke (1942–1946)  Grace Wanjiku   Ngina Kenyatta (1951–1978)
Tiedot
Puolue:  Kenya African National Union (KANU)
Uskonto:  presbyteeri
 Nimikirjoitus
Jomo Kenyatta (syntyjään Kamau wa Ngengi, noin 1893 – 22. elokuuta 1978) oli kikuju-heimoon kuuluva poliitikko ja itsenäisen Kenian ensimmäinen pääministeri (1963–1964) ja presidentti (1964–1978).
Nuoruus

Kenyatta, joka oli kikuju, jäi nuorena orvoksi ja auttoi kansanparantajana toiminutta isoisäänsä. Hän kävi skotlantilaisten lähetyssaarnaajien kouluja ja kastettiin kristityksi vuonna 1914. Samalla hän sai nimekseen John Peter, jonka hän muutti myöhemmin Johnstone Kamauksi. Hän muutti Nairobiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Kenyatta asui masai-sukulaistensa luona Narokissa.
Vuonna 1920 Kenyatta meni naimisiin Grace Wahun kanssa ja työskenteli Nairobin vesilaitoksella. Hän lähti politiikkaan vuonna 1924 liittyessään Kikujuiden keskusliittoon. Hän edusti kikujuja maakysymyksessä Hilton Youngin komissiossa.
1920-luvun lopulla Kenyatta työskenteli sanomalehden toimittajana.
Ulkomailla

Kikujuiden keskusliitto lähetti Kenyattan vuonna 1929 Lontooseen lobbaamaan kikujuiden heimojen maidennautintaoikeuksista syntyneessä kiistassa. Hän kirjoitti brittilehtiin artikkeleja aiheesta. Vuonna 1930 hän palasi Keniaan keskelle kiivasta keskustelua naisten sukupuolielinten silpomisesta. Vuonna 1931 Kenyatta palasi Englantiin ja aloitti opintonsa Birminghamin kveekari-collegessa. Hän opiskeli kaksi vuotta myös Moskovassa Kominternin koulussa taloustiedettä, mutta palasi Englantiin ja opiskeli University College Londonissa sekä sosiaaliantropologiaa London School of Economicsissa Bronisław Malinowskin johdolla. Hän julkaisi väitöskirjansa Facing Mount Kenya vuonna 1938 uudella nimellään Jomo Kenyatta (=Palava keihäs).
Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli englantilaisella maatilalla välttääkseen asevelvollisuuden brittiarmeijassa. Hän otti toiseksi vaimokseen englantilaisen Edna Clarken. Kenyatta palasi Keniaan 1946.
Paluu Keniaan

Vuonna 1945 Kenyatta perusti yleisafrikkalaisen liiton ghanalaisen Kwame Nkrumahin kanssa. Hän palasi Keniaan, ja hänestä tuli opettajakoulutuslaitoksen rehtori. Vuonna 1947 hänestä tuli Kenya African Union -puolueen (KAU) johtaja. Kenyattan maine brittiviranomaisten silmissä huononi, kun häntä syytettiin osallisuudesta Mau Mau -liikkeeseen. Hänet tuomittiin vankilaan, pakkotyöhön ja sisäiseen karkotukseen.