stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skandaali tyttökoulussa
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Liisa Nevalainen  | … |  Sanny Kortman   |
|  Elsa Turakainen  | … |  neiti Hilja Eufrosyne Forslund   |
|  Hilkka Helinä  | … |  neiti Olga Kauppila   |
|  Elina Salo  | … |  Liisi Kortman   |
|  Leo Riuttu  | … |  maisteri Einari Lassinen   |
|  Kosti Klemelä  | … |  pastori Amos Pölkkynen   |
|  Martti Romppanen  | … |  maisteri Veikko Vuorela, ”Nalle”   |
|  Liisa Roine  | … |  Anna Tapper   |
|  Seija Haarala  | … |  Helmi Hallman   |
|  Elina Ollikainen  | … |  Inkeri ”Inkku” Korhonen   |
|  Rose-Marie Precht  | … |  Kerttu Palonen   |
|  Anita Saarikallio  | … |  tyttökoululainen   |
|  Maria Aro  | … |  tyttökoululainen   |
|  Leila Wallenius  | … |  tyttökoululainen   |
|  Leila Väyrynen  | … |  tyttökoululainen   |
|  Pirkko Vainio  | … |  tyttökoululainen   |
|  Esko Salminen  | … |  Heikki Holm   |
|  Hannu Vuorinen  | … |  Antti Tillander   |
|  Eero Maijala  | … |  lyseolainen   |
|  Ilmari Tähtelä  | … |  lyseolainen   |
|  Martti Palo  | … |  lyseolainen   |
|  Kaarlo Halttunen  | … |  professori Karl Johan Alexander Napoleon Stobenius   |
|  Aarne Laine  | … |  Juonas, vahtimestari   |
|  Matti Aro  | … |  makkaramestari Tapper   |
|  Reino Valkama  | … |  Posti-Mikko   |
|  Kaisu Viias  | … |  kapteenska Irene Lund   |
|  Kaisu Leppänen  | … |  kauppaneuvoksetar Alma Dillman   |
|  Rosi Rinne  | … |  pankinjohtajan rouva Signe Sedelman   |
|  Varma Lahtinen  | … |  asessorska Linda Melenius   |
|  Helvi Aunio  | … |  rouva Lötjönen   |
|  Heikki Aaltoila  | … |  pianon soittaja   |
|  Martti Seilo  | … |  lukkari   |
|  Henny Waljus  | … |  rouva Tapper   |
|  Kyösti Erämaa  | … |  Mathias Alexander, pormestari   |
|  Aatu Talanne  | … |  kauppaneuvos Adam Dillman   |
|  Vilho Ruuskanen  | … |  pankinjohtaja Frans Sedelman   |
|  Irja Kuusla  | … |  rouva Tuppurainen   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  asessori Karl Melenius / orkesterin jäsen   |
|  Anton Soini  | … |  kaupunkilainen / ohikulkija / herra / orkesterin jäsen   |
|  Matti Lehtelä  | … |  herra   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  räätälimestari Fingerborg   |
|  Martta Kontula  | … |  rouva Lahtinen   |
|  Seija Linden  | … |  tyttökoululainen   |
|  Marja-Liisa Saarikangas  | … |  tyttökoululainen   |
|  Orma Aunio  | … |  lyseolainen   |
|  Uuno Montonen  | … |  kellarimestari Lucas   |
|  Rauha Puntti  | … |  tarjoilijatar   |
|  Hannes Veivo  | … |  herra   |
|  Leo Lähteenmäki  | … |  herra   |
|  Severi Seppänen  | … |  upseeri Seurahuoneella / lyseon rehtori   |
|  Eino Noponen  | … |  ohikulkija   |
|  Regina Keso  | … |  hattukaupan myyjätär   |
|  Keijo Komppa  | … |  lyseon opettaja   |
|  Annikki Linnoila  | … |  rouva Saxberg   |
|  Arvi Järvinen  | … |  asemapäällikkö   |
|  Anni Rönkkö  | … |  tarjoilijatar   |
|  Leo Pentti  | … |  orkesterin jäsen   |
|  Veikko Mård  | … |  orkesterin jäsen   |
Tuotanto

Robert Kiljanderin alkuperäisessä näytelmässä Sanny Kortmanin koulu (1902) ei ollut minkäänlaista skandaalia, ja se tapahtui tiiviisti opettajienhuoneessa. Käsikirjoittaja laajensi tarinaa ja liimasi siihen kohtauksia, jotka toivat siihen eloa, Edvin Laineen mukaan saumattomaksi kokonaisuudeksi.
Teatterikoulussa vielä opiskellut Rose-Marie Precht näyttelee ensimmäisessä elokuvaroolissaan. Mukana on paljon muitakin nuoria näyttelijänalkuja, teatterikoulun oppilaita, kuten Esko Salminen, Elina Salo ja Liisa Roine.
Arviot

Aikalaisarvioissa elokuvaan suhtauduttiin melko myönteisesti. Serp eli Seere Salminen saa kiitosta käsikirjoittajana Paula Talaskiveltä (Helsingin Sanomat). Esko Elstelä (Päivän Sanomat) huomautti, ettei ohjaaja Edvin Laine ole lajityypissä parhaimmillaan, eivätkä käsikirjoittajan ja ohjaajan näkemykset siten aina kohtaa.
Televisioesityksen yhteydessä eräs kriitikko antoi arviokseen: ”herttainen viehättävä ajankuva 1800-luvun lopun suomalaisesta koulumaailmasta”.
Ruotsin nälkämellakat 1917

Tukholman mellakoihin osallistunutta miestä viedään putkaan.
Ruotsin nälkämellakat olivat vuonna 1917 Ruotsissa tapahtuneita mielenosoituksia ja levottomuuksia, joiden syynä oli ensimmäisen maailmansodan aihettuma elintarvikepula ja säännöstely. Niihin osallistui kevään ja kesän aikana yli neljännesmiljoona ihmistä.
Tapahtumat

Mielenosoitukset käynnistyivät keväällä 1917 Venäjän helmikuun vallankumouksen innoittamina. Niitä edelsi maaliskuussa tapahtunut pääministeri Hjalmar Hammarskjöldin ero. Ensimmäinen mielenosoitus järjestettiin huhtikuun puolivälissä Västervikissä. Tämän jälkeen nähtiin kiivain mielenosoitusten jakso 19.–29. huhtikuuta, jolloin kymmenillä paikkakunnilla oli liikkeellä yli 250 000 ihmistä. Mielenosoituksia organisoivat Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue sekä syndikalistinen SAC-ammattiliitto. Toukokuusta lähtien suurin osa oli syndikalistien järjestämiä, jolloin niihin alkoi liittymään myös muita teemoja, kuten monarkian kaataminen ja vuonna 1908 Amalthean pommiattentaatista tuomittujen miesten vapauttaminen.
Vakavimmat yhteenotot nähtiin touko–kesäkuussa Tukholmassa (ns. Kesäkuun mellakat), Göteborgissa (Göteborgin leipäkapina) ja Haaparannalla Seittenkarin teollisuusyhteisössä. Seittenkarin kapinan kukistamiseen vaadittiin saarelle lähetetty 500 miehen sotalasosasto, ja sillä oli vaikutuksensa myös vuosien 1917–1918 tapahtumiin Pohjois-Suomessa.
Saksan tulliliitto

Tulliliitto ja Saksan yhdistyminen
Zollverein (Deutscher Zollverein, suom. Saksalainen tulliliitto) oli Saksan liiton aikainen saksalaissvaltioiden välinen tulli- ja kauppapoliittinen yhtymä. Sopimus Zollvereinista eli tulliliitosta allekirjoitettiin 22. maaliskuuta 1833 ja se astui voimaan 1. tammikuuta 1834.
Preussilaisjohtoinen Zollverein korvasi Preussin ja Hessenin suuriherttuakunnan välisen tulliliiton (Preußisch-Hessischer Zollverein), keskisaksalaisen kauppaliiton (Mitteldeutscher Handelsverein) ja eteläsaksalaisen tulliyhdistyksen (Süddeutsche Zollvereinigung). Preussin ohella tulliliitto koostui alkujaan Hessenin suuriherttuakunnasta, Hessenin vaaliruhtinaskunnasta, Baijerista, Württembergistä, Saksista ja thüringeniläisistä pikkuvaltioista. Vuonna 1836 siihen liittyivät Baden, Nassau ja Frankfurt. 1842 tullialue laajeni Luxemburgilla, Braunschweigilla ja Lippellä; vuonna 1854 niitä seurasivat Hannover ja Oldenburg. Siten Zollverein kattoi noin 425 000 neliökilometrin suuruisen alueen ennen Pohjois-Saksan liiton perustamista.
Zollvereinin tavoite oli taloudellisten sisämarkkinoiden luominen ja taloudellisten kehysten yhtenäistäminen. Poliittisesti tulliliitto vahvisti Preussin asemaa ja edisti niin kutsutun Kleindeutsche Lösungin syntyä. Saksan keisarikunnan perustamisen jälkeen tulliliiton tehtävät siirtyivät keisarikunnalle. Luxemburg puolestaan kuului vuoteen 1919 asti saksalaiseen tullialueeseen, vaikkei osa Saksan valtakuntaa ollutkaan.
Rodián laguuni

| Rodián laguuni> Λιμνοθάλασσα Ροδιάς |
| --- | --- |
 Rodián laguunin itäpäässä oleva Rodián Neitsyt Marian (Panagía tis Rodiás) luostari eli Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari.
  Rodián laguuni 
Koordinaatit:  39°05′24″N, 20°48′41″E
Sijainti:  Árta, Epeiros
Valtio:  Kreikka
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Vesialue:  Amvrakikóslahti
Pinta-ala:  15,87 km²
Suurin syvyys:  4,0 m
Keskisyvyys:  1,5 m
Rodián laguuni (kreik. Λιμνοθάλασσα Ροδιάς, Limnothálassa Rodiás) on laguuni Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Se sijaitsee Amvrakikóslahden pohjoisosassa Ártan kunnassa. Laguunin pinta-ala on 15,87 neliökilometriä ja ympäryysmitta 50,177 kilometriä.
Rodián laguuni on pohjoisin Amvrakikóslahden lukuisista laguuneista. Se sijaitsee Loúros-joen suistossa. Laguunin keskisyvyys on 1,5 metriä ja suurin syvyys 4 metriä. Rodián laguunin eteläpuolella sijaitsee Tsoukalión laguuni. Rodián laguuni on osa Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuistoa sekä kahta Natura-aluetta, joista toinen on luonto- ja toinen lintudirektiivin mukainen.
Ruotsin opetusministeriö

| Ruotsin sosopetusministeriöaaliministeriö Utbildnings­­departementet |
| --- | --- |

Perustettu:  1840
Sijainti:  Tukholma
Valtio:  Ruotsi
Ministeri:  Mats Persson
Aiheesta muualla
Sivusto
Ruotsin opetusministeriö (ruots.  Utbildnings­­departementet) on yksi Ruotsin hallituskanslian yhdestätoista ministeriöstä (ruots. departement).
Opetusministeriö vastaa hallituksen koulutus- ja tutkimuspolitiikasta. Se työskentelee muun muassa koulujen suorituskyvyn, opettajien työolojen ja opiskelijoiden rahoituksen parissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin opetusministeriö Wikimedia Commonsissa
Saiph

| Saiph |
| --- | --- |

Nimen alkuperä:  ?
Bayerin designaatio:  Kappa Orionis, Kap Ori
Flamsteedin designaatio:  53 Orionis
HD-designaatio:  HD 38771
Muut designaatiot:  HR 2004, BD -09°1235, SAO 132542, FK5 220, HIP 27366.
Fyysiset ominaisuudet
Näennäinen kirkkaus:  2,06 mv
Absoluuttinen kirkkaus:  -4,66 Mv
Valovoima:  57500 LO (aurinkoa) aurinkoa
Spektriluokka:  B0.5 Iavar
Väri-indeksi:  B-V -0,17 U-B -1,03
Lämpötila:  26000 K K
Massa:  15-17 MO (aurinkoa) M☉
Säde:  11 RO (aurinkoa) R☉
Muuttujatyyppi:  ?
Pyörimisnopeus:  ~82 km/s
Metallipitoisuus:  ?
Ikä:  nuori
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Orion
Rektaskensio (J2000):  05h 47m 45.4s
Deklinaatio (J2000):  -09° 40′ 11″
Etäisyys:  720 valovuotta (221 parsekia)
Parallaksi:  4.52 ± 0.77 mas mas
Säteisnopeus:  21 km/s km/s
Ominaisliike:  RA: 1,55 mas/v   dekl.: -1,20 mas/v mas/v
 Näkyy leveysasteiden 81° N  ja 90° S välillä. 
Kappa Orionis (κ Ori / κ Orionis / 53 Orionis) eli Saiph on Orionin tähdistössä oleva tähti.
Aiheesta muualla

Kaler saiph (Arkistoitu – Internet Archive)
Alcyone Saiph (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Tähdet:  Rigel, Betelgeuse, Bellatrix, Alnilam, Alnitak, Saiph, Mintaka, ι Ori, π3 Ori, η Ori, λ Ori A, τ Ori, π4 Ori, π5 Ori, σ Ori A, ο2 Ori, φ2 Ori, μ Ori, 29 Ori, 32 Ori, ζ Ori B, π2 Ori, φ1 Ori, χ1 Ori, ν Ori, ξ Ori, ρ Ori, π6 Ori, ω Ori, 42 Ori, ψ Ori, υ Ori, π1 Ori, χ2 Ori, 11 Ori, ο1 Ori, 31 Ori, o Ori, 56 Ori, 49 Ori, 15 Ori, 25 Ori, 51 Ori, 69 Ori, θ1 A Ori, θ2 Ori, 23 Ori, 74 Ori, 27 Ori, θ1 C Ori, 64 Ori, 6 Ori, 71 Ori, 60 Ori, 45 Ori, 52 Ori, 38 Ori, 5 Ori, 14 Ori, 21 Ori, 72 Ori, VV Ori, 55 Ori, 75 Ori, U Ori, 16 Ori, 73 Ori, 33 Ori, 18 Ori, 35 Ori, λ Ori B, 66 Ori, 63 Ori, 68 Ori, 59 Ori, 57 Ori, W Ori, 13 Ori, CK Ori, BL Ori, σ Ori, θ1 D Ori, δ Ori B, 23 Ori, θ1 B Ori, σ Ori C
Eksoplaneetat:
Rostockin päärautatieasema

Vanhaa asemarakennusta
Rostockin päärautatieasema (saks. Rostock Hauptbahnhof) on rautatieasema pohjoissaksalaisessa Rostockin kaupungissa, Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa. Se on osavaltionsa suurin rautatieasema ja sijaitsee Steintor-Vorstadtin kaupunginosan lounaisosassa noin 10 minuutin kävelymatkan päässä Rostockin keskustasta.
Rautatieasema avattiin vuonna 1886. Asemalle liikennöi tuolloin Deutsch-Nordischer Lloyd yhdistettyä rautatie- ja laivaliikennettä Tanskan Nykøbingistä. Vuonna 1894 asema nimettiin Central-Bahnhofiksi ja nykyisen nimensä se sai 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Asemaa laajennettiin vuonna 1913 ja 1922 ja se koki merkittäviä vaurioita toisessa maailmansodassa.
Asemaa uudistettiin laajalti vuosina 1999–2003.
Sirkka-Liisa Sass

| Sirkka Liisa Sass> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. joulukuuta 1938 Mynämäki
Kuollut: 23. kesäkuuta 2022 (83 vuotta) Helsinki
Ammatti:  lauluntekijä, sanoittaja, kehotaiteilija
Aiheesta muualla
Kotisivu
Sirkka-Liisa Sass (o.s. Krapinoja, 28. joulukuuta 1938 Mynämäki – 23. kesäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen lauluntekijä, sanoittaja ja kehotaiteilija, omien sanojensa mukaan myös ”poikkitaiteilija”. Vuonna 2001 hän teki skolioosin vaikeuttamasta elämästään taidenäyttelyn ja dokumenttiromaanin. Hänet tunnetaan erityisesti lukuisista lauluistaan Anneli Saaristolle, kuten "Elän hetkessä", josta tuli Saariston läpimurtoalbumin nimikappale. Sirkka-Liisa Sass käytti myös taiteilijanimeä Sirkka-Liisa Krapinoja-Sass.
Elämä ja ura

Sass suoritti humanistisia ja mainosalan opintoja Turun yliopistossa ja Hampurissa, jossa tapasi tulevan aviomiehensä. Hän asui pitkään Saksassa työskennellen perheenemäntänä ja miehensä yrityksessä ja sai kaksi lasta (tytär 1972–2011 ja poika s. 1974). Sassin aviomies kuoli 2001, ja Sass palasi pysyvästi Suomeen.
Pisimpään Sass oli tunnettu lauluntekijänä ja sanoittajana. Hän on tehnyt lauluja muun muassa Anneli Saaristolle ja Kapsäkki-musiikkiteatterille. Vuonna 1991 hän levytti itse omia laulujaan albumille Mä olen nainen, säestäjänä Trio Töykeät. Ensimmäisellä julkaistulla laulullaan ”Elän hetkessä” hän pääsi vuonna 1984 Suomen Euroviisukarsinnan semifinaaliin ja laulusta tuli Anneli Saariston läpimurtoalbumin nimikappale. Vuonna 1991 Sass jakoi ensimmäisen Pilkkalaulun SM-kilpailun voiton Työväen Musiikkitapahtumassa Valkeakoskella laulullaan ”Balladi Suomineidolle”.
Sass näki itsensä etupäässä sanoittajana, vaikka useimmat laulunsa hän myös sävelsi itse. Lauluista koottiin vuosien varrella lukuisia lauluiltoja ja kabareenäytöksiä Helsingin piennäyttämöille vaihtelevan ryhmän kera, solisteina muiden muassa Nora Raikamo ja Reeta Viljamaa ja pianistina Michael Kujawa. Konsertti Yksisiipinen enkeli sai useita esityksiä keväällä 2001 Helsingin Avoimet ovet -teatterissa, solistina Anneli Saaristo ja säestäjänä Tessa Virta Trio. Esitys nähtiin myös Turun kaupunginteatterissa ja Tampere-talossa. Syksyllä 2009 uuden Kapsäkki-musiikkiteatterin Allotria-ravintola avattiin teatterinjohtaja, sopraano Reetta Ristimäen aloitteesta Sassin lauluilla, joita tulkitsi teatterin omista muusikoista koottu "Sassin Poppoo", ja esitykset jatkuivat vuoteen 2011 asti. Kapsäkin artistit Maija Ruuskanen ja Veera Railio sovittivat Sassin lauluista kuoro-ohjelmiston, jota Philomela-kuoro on vuodesta 2011 esittänyt muun muassa Espoon Sellosalissa ja Helsingin Kanneltalossa.
Vaikean skolioosin ja rintasyövän vuoksi Sass kävi läpi lukuisia leikkauksia. Sass teki selkärankansa oikaisuhistoriaan liittyvän näyttelyn Noidankehä, joka oli esillä Porin taidemuseossa 1999, sitten Kiasmassa keväällä 2001 ja edelleen Lappeenrannassa, Tukholmassa, Itävallan Grazissa ja Englannin Liverpoolissa. Näyttely koostui valokuvista, videoista ja ortopedisista laitteista. Sass kirjoitti kokemuksistaan myös samannimisen dokumenttiromaanin. Vuonna 2011 Sass teki ”puolispontaanin body art -performanssin” tilaisuudessa, jossa yhdysvaltalainen Guerrilla Girls -feministiryhmä oli esiintymässä. Sass meni yleisön eteen ja paljasti yksirintaisen, skolioosin vääntämän ylävartalonsa.
Sassille myönnettiin valtion taiteilijaeläke kuva- ja säveltaiteen ansioista. Yksittäisiä Sassin tekemiä lauluja ovat levyttäneet myös muun muassa Hellin Leed, Arja Saijonmaa, Kari Piironen ja Viktor Klimenko.
Teoksia

Noidankehä. Otava 2001.
Samanniminen näyttelyluettelo Sassin omin tekstein, Porin Taidemuseo 1999.
Omakustanne Riisutut Roolit 22 laulun sanoituksista sekä useita käännöksiä (suomi-saksa-suomi) lied-teksteistä solisteille ja ohjelmavihkoihin.
Teoksia > Levytyksiä

Mä olen nainen! Sonet 1991.
Yksittäisiä lauluja Anneli Saariston levyillä 1984–1999.
Anneli Saaristo: Kaksi sielua, Sirkka-Liisa Sassin lauluja. Silence 2004.
Riisutut roolit, Sirkka-Liisa Sass’in lauluja. 2CD, Maailman musiikin keskus 2010, esittäjinä Sassin itsensä lisäksi Eeva Manninen, Reetta Ristimäki, Veera Railio, Petri Kaivanto, Maija Ruuskanen, Marko Puro ja Tarja Nyberg
Aiheesta muualla

Sirkka-Liisa Sassin kotisivu
Sassin haastattelu Selvis-julkaisussa 1/2003 (Archive.org)
Sass Fono.fi-äänitetietokannassa
Sass Fono.fi-äänitetietokannassa
Sirkka-Liisa Sassista tehty henkilökuva-dokumentti, YLE 2014, 50 min.
Sirkka-Liisa Sassin haastattelu Ilta-Sanomissa 20.6.2021
Rosonajoki

| Rosonajoki |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Narvanjoen alue
Pinta-ala:  63 km2
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Narvanjoki
Laskupaikka:  Laukaanjoki
Mittaustietoja
Pituus:  26 km
Muuta
Rosonajoki (ven. Ро́ссонь, Rosson) on Narvanjoen suun ja Laukaanjoen yhdistävä joki Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Sen pituus on 26 kilometriä.
Joki on syntynyt jääkauden loppuvaiheessa Narvajoen uomaksi. Sen suunta vaihtelee. Narvajoen ollessa korkealla Rosonajoki virtaa Laukaanjokeen ja vastaavasti Laukaanjoen tulviessa virtaus kääntyy Narvajokeen.[lähde? ]
Rosonajoen varsilla on asunut ortodoksisia inkerikkoja ja luterilaisia inkerinsuomalaisia. Tarton rauhan jälkeen osa alueesta kuului Viron Inkeriin.
Aiheesta muualla

Rosonajoki Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Ryōta Morioka

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ryōta Morioka
Syntymäaika: 12. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Kioto, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Charleroi
Pelinumero: 44
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2010–2015 2016–2017 2017–2018 2018–2019 2019– | Vissel Kobe Śląsk Wrocław Waasland-Beveren RSC Anderlecht Charleroi | 131 (17) 51 (15) 24 (7) 22 (6) 17 (5) |
Maajoukkue
| 2014–2018 | Japani | 5 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Ryōta Morioka (jap. 森岡 亮太, Morioka Ryōta; s. 12. huhtikuuta 1991 Kioto) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Morioka debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 2014. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Ryōsuke Kojima

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ryōsuke Kojima
Syntymäaika: 30. tammikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Aichi, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: Oita Trinita
Pelinumero: 21
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2019– | Oita Trinita |  |
Ryōsuke Kojima (jap. 小島 亨介, Kojima Ryōsuke; s. 30. tammikuuta 1997 Aichi) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Kojima kuului Japanin joukkueeseen myös Copa Américassa 2019.
Slussen

Slussenin neliapila 1930-luvun puolivälin ilmavalokuvassa.
Slussen
Slussenin eritasoristeyksen ramppeja.
Slussen on alue Vanhan kaupungin ja Södermalmin rajalla Tukholmassa. Nimensä se on saanut vieressä sijaitsevan sulun mukaan, joka on rakennettu Mälarenin eteläisempään lasku-uomaan, Söderströmiin. Slussenilla sijaitsee Tukholman metron Slussenin metroasema ja Saltsjöbananin pääteasema. Sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee vanhakaupunki ja Södermalmstorg. Huomattava maamerkki on viereinen Katarina-hissi.
1930-luvulla Slussenille rakennettiin uusi Karl-Johansslussen-sulku. Vuonna 1935 avattu sulku on mitoiltaan 75 metriä pitkä, 10 metriä leveä ja 3,5 metriä syvä. Samassa yhteydessä rakennettiin neliapilan muotoinen eritasoristeys. Jalankulkijoille varatut sininen, keltainen ja vihreä käytävä yhdistivät rakennuksen eri osat toisiinsa.
Rappio ja uudistus

Slussen edusti rakennusaikanaan mullistavaa liikenne- ja kaupunkisuunnittelua. Se yhdistää tärkeimmät katuyhteydet, linja-auto-, rautatie- ja metroverkoston pienessä tilassa. Tämän lisäksi se välittää myös vesiliikennettä sulkujensa kautta. Toisaalta se sai osakseen kritiikkiä betonin runsaasta käytöstä rakenteissa, jotka eivät kestäneet rajusti lisääntynyttä liikennekuormitusta ja alkoivat vanhuuttaan rapautua. Vuonna 2005 suuri osa Slussenista suljettiin liikenteeltä, koska sen ei enää katsottu kestävän raskasta liikennettä. Seuraavina vuosina suunnitelmat mittavasta peruskorjauksesta olivat pohdinnan alla. Monet sen alkuperäiset rakenteet olivat huonokuntoisuutensa vuoksi käyttökelvottomia. Lehdistössä käydyn värikkään keskustelun perusteella kävi ilmi, että monet tukholmalaiset pitivät Slussenia yleisesti kaupunkia rumentavana ja että se voitaisiin purkaa kokonaisuudessaan.
Tukholman kaupunginvaltuusto päätti joulukuussa 2011, että Slussen puretaan uuden rakennelman tieltä. Slussenin uudistamisesta kiisteltiin vuosia. Uudistustöiden hinnaksi arvioitiin kahdeksan miljardia kruunua eli 900 miljoonaa euroa. Purkutyöt aloitettiin lopulta heinäkuussa 2016 ja uuden Slussenin on määrä olla valmis vuonna 2025.  Uusi Slussenin silta valmistui lokakuussa 2020.
Slussenin sissit

Slussenin eritasoliittymän ja asemien alueella oli 1960-luvulta alkaen huomattavan paljon rappioalkoholisteja, sillä monikansirakenne tarjosi suojaa säätä vastaan. Merkittävä osa paikalla olleista alkoholisteista oli suomalaissyntyisiä. Heitä kuvaamaan suomen kieleen syntyi joksikin aikaa käsite ”Slussenin sissit” (ruots. Slussens gerilla) . Heistä tekivät Toivo Kärki ja Juha ”Watt” Vainio 1968 samannimisen kappaleen. Notkea Rotta mainitsee slussenin sissit kappaleessa Kaupungin Vauhdissa. Aarre Haunia julkaisi 1973 rikosromaanin Slussenin sissit (Weilin + Göös). Sissit myivät pimeää alkoholia ja tekivät pikku­rikoksia. Slussenissa majaili aikoinaan ja pyöritti Slussenin viinanmyyntiä myös sittemmin pornokauppiaaksi ryhtynyt Tom Sjöberg.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stockholms Fria Tidning - Slussens gerilla
Ranskan ympäriajo 2007 – Prologista 10. etappiin

Ranskan ympäriajon 2007 ensimmäisen etapin kilpailijat ennen lähtöä
Tämä on luettelo ja selostus vuoden 2007 Ranskan ympäriajon prologista sekä etapeista 1–10.
Etapit > Prologi

Ranskan ympäriajo 2007 alkoi perinteisesti prologilla, joka ajetiin 7. heinäkuuta. Prologi ajettiin Lontoossa, jonka katuja ja julkisia rakennuksia se seuraili. Matkan pituus oli 7,9 kilometriä.
Päivän tulokset ovat samalla myös kokonaiskilpailun tulokset.
Järjestäjien kotisivu päivän tapahtumista. (ranskaksi) (englanniksi) (saksaksi) (espanjaksi)
Etapit > 1. etappi

Kyseessä oli ensimmäinen varsinainen kilpailupäivä, joka ajettiin Lontoosta Canterburyyn ja matkan pituus oli 203 kilometriä.
Robbie McEwen päätti etapin voittamalla ajalla 4 tuntia 39 minuuttia ja 1 sekunti. Hänen keskinopeutensa oli 43,7 km tunnissa. Hän saavutti myös parhaan pistekilpailijan vihreän paidan. David Millar sai valkoisen punapalloisen parhaan mäkimiehen paidan ja Venäjän Vladimis Gusev (Discovery Channel) sai parhaan nuoren valkoisen paidan. Sveitsiläinen Fabian Cancellara piti hallussaan toisen päivän kokonaiskilpailun johtajan keltaisen paidan.
Järjestäjien kotisivu päivän tapahtumista. (ranskaksi) (englanniksi) (saksaksi) (espanjaksi)
Etapit > 2. etappi

Ranskan ympäriajon toinen etappi kilpailtiin Dunkerquen satamakaupungista Belgian Flanderin alueen pääkaupunkiin Gentiin 9. heinäkuuta 2007. Belgialaisten odotukset olivat osuudella korkeat, sillä he halusivat nähdä omansa voittavan, ainakin juuri tämän etapin.
Muutama kilometri ennen maalia, noin 168,5 kilometrin kohdalla, kuitenkin tapahtui todellinen kolarisuma. Saksalainen Marcel Sieber, joka ajaa Milram-tallin väreissä, koukkasi äkisti ja ennalta arvaamatta pyörällään tien laidalta toiselle. Tämän seurauksena hän törmäsi italialaiseen Manuel Quinziatoon, joka edustaa  Liquigas-tallia (samaa kuin suomalainen Kjell Carlström). Törmäyksen seurauksena molemmat ajajat kaatuivat ja yli 30 heidän perässään tullutta pyöräilijää ei onnistunut jarruttamaan ajoissa ja seurauksena oli valtaisa kolariryväs.
Rytäkässä loukkaantuivat useat ajajat ja kilpailua kahden päivän jälkeen johtanut sveitsiläinen Fabian Cancellara loukkasi vasemman kätensä, mutta hän kuitenkin onnistui jatkamaan matkaansa ja säilytti itsellään myös kolmannen kilpailupäivän päätteeksi keltaisen paidan. Pahiten loukkaantunut italialainen Daniele Bennati joutui turvautumaan sairaalahoitoon lonkkavamman vuoksi.
Kilpailun voitti Tom Boonenin apuajajana toiminut belgialainen Gert Steegmans voittaen uransa ensimmäisen Ranskan ympäriajon etapin; toiseksi tuli samaa tallia edustanut Tom Boonen. Kolmanneksi polki Filippo Pozzato, joka on Kjell Carlströmin tallikaveri.
Järjestäjien kotisivu päivän tapahtumista. (ranskaksi) (englanniksi) (saksaksi) (espanjaksi)