stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
III tasavallan vieraana

| III tasavallan vieraana Mikko Alatalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuussa 1981 (1, 6)   heinäkuussa 1982 (2–5, 7–12)
 Studio : MSL-studio
 Julkaistu: 1982
 Formaatti: LP-levy (HILP 156)   C-kasetti (HICAS 1056)
 Tuottaja(t): Tommi Liuhala
 Tyylilaji: iskelmä, folkrock
 Kesto: 44.48
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
 Levymerkki: Hi-Hat
Listasijoitukset
  Suomi: 28. (marraskuu 1982) 
Mikko Alatalon muut julkaisut
| Eläimiä suomalaismetsissä 1981 | III tasavallan vieraana 1982 | Sielun miljonääri 1983 |
Lauluja siirtomaasuomesta -sarjan muut julkaisut
| Iso joki tulvii 1981 | III tasavallan vieraana 1982 |   |
Singlet albumilta Isänmaan toivot
 ”Ajolähtö” – ”Isänmaan toivot” Julkaistu: 1982 (HIEP 1)  ”Ajolähtö” Julkaistu: 1982 (HIS 1077)  ”Menovesi” / ”Pohjoisen laulu” Julkaistu: 1982 (HIS 1087)  ”Taistelija” / ”Kireässä piirissä” Julkaistu: 1982 (HIS 1089)
III tasavallan vieraana (Lauluja siirtomaasuomesta 3) on suomalaislaulaja Mikko Alatalon yhdeksäs studioalbumi vuodelta 1982. Albumi on päätösosa Alatalon Lauluja siirtomaasuomesta -trilogialle. Trilogian ensimmäinen osa ilmestyi 1978 ja toinen osa 1981.
Levyn tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat ”Ajolähtö” ja ”Isänmaan toivot”, jotka kuullaan myös Mikko Niskasen elokuvassa Ajolähtö (1982). Kappaleet julkaistiin EP-levynä, jossa on mukana myös kaksi muuta kappaletta. Kappale ”Taistelija” julkaistiin singlenä ja oli parhaimmillaan jukeboxien 10. soitetuin single. Kyseinen kappale esitettiin myös vuoden 1982 Syksyn sävel -laulukilpailuohjelmassa ja sijoittui toiseksi Mika Sundqvistin ”Hormoonihiiret”-kappaleen jälkeen.
Albumi julkaistiin Scandian Hi-Hat-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Vuonna 1990 LP-levynä ja vuonna 2009 CD-levynä julkaistu kokoelma Yhdentoista virran maa – Siirtomaa-Suomen laulut sisältää kaikki levyn kappaleet, lukuun ottamatta CD-versiosta puuttuvaa ”Henki pois”-kappaletta.
Taustaa ja tietoa kappaleista

Alatalo ja hänen työtoverinsa Harri Rinne keksivät Lauluja siirtomaasuomesta -trilogian viimeiselle osalle nimen III tasavallan vieraana kirjailija Olavi Paavolaisen kirjasta Kolmannen valtakunnan vieraana, joka kertoi Paavolaisen matkasta Natsi-Saksaan. Näkymiä otettiin myös Aldous Huxleyn kirjasta Uljas uusi maailma ja George Orwellin kirjasta Vuonna 1984.
Levyn avaavasta ”Ajolähtö”-kappaleesta tuli eräänlainen siirtolaisuuden klassikko ja on edelleen yksi Alatalon tunnetuimpia kappaleita. Se syntyi, kun elokuva-ohjaaja Mikko Niskanen pyysi Alatalolta musiikkia nuorisoelokuvaansa. Niskasen näyteltyä vahvasti eläytyen puoli tuntia siirtolaisfilminsä kohtauksia Alatalo keksi, että päälaulussa pitää olla jotakin hyvin suomalaista, kuten pesäpallo. ”Miesten on pakko lähteä tai muuten kuolee. Ajolähtö”. Ajolähdöstä tuli myös elokuvan nimi.
Alatalon ja laulaja Jamppa Tuomisen duetto ”Pohjoisen laulu” on Alatalon kunnianosoitus pohjoisen Suomen tanssimuusikoille. Monet kriitikot kummeksuivat, ”mitä pop-lauluntekijä ja humppamuusikko tekevät samalla levyllä”. Levyn päättävä ”Kiiminkijoki” on Alatalon rakkaudentunnustus kotiseutunsa Kiiminkijoelle.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt & sanoittanut Alatalo – Rinne ja kaikki sovitukset tehnyt Alatalo, ellei toisin mainita.
Jousisovitukset tehnyt Kassu Halonen.
Kappaleet > A-puoli

Ajolähtö – 3.17 (samannimisestä elokuvasta)
Pohjoisen laulu – 3.52 (säv. & san. Alatalo)
Sata kertaa – 4.04 (säv. & san. Alatalo)
Henki pois – 3.40
Virkasheikki – 3.20 (säv. & san. Alatalo)
Isänmaan toivot – 4.13 (elokuvasta Ajolähtö (1982), sov. Masi Luoma)
Kappaleet > B-puoli

III tasavallan vieraana – 4.34
Menovesi – 2.56
Jepari vain – 2.27
Taistelija – 3.11 (säv. & san. Alatalo)
Kireässä piirissä – 4.10
Kiiminkijoki – 5.04 (säv. & san. Alatalo)
Kokoonpano > Muusikot

Mikko Alatalo – laulu ja huuliharppu
Seppo ”Kala” Alajoki – sähkö- ja akustiset kitarat
Olli Haavisto – sähkökitarat, akustinen kitara (12), lap steel -kitara (7), pedal steel -kitara (4), dobro (9)
Masi Luoma – piano, sähköpiano, Hammond-urut, Oberheim-syntetisaattori ja harmonikka
Arto Rautajoki – rummut, lyömäsoittimet
Pertti Tolonen – bassokitara, taustalaulu
Timo ”Nuuska” Ulkuniemi – akustinen kitara (10)
Pentti Penninkilampi – taustalaulu
Jamppa Tuominen – laulu ja alttosaksofoni (2)
Kassu Halonen – jousiryhmän johto
tunnistamaton jousiryhmä – jouset
Salla Mertsalo – viulu (3, 7, 10, 12)
Kokoonpano > Tuotanto

Mika Sundqvist – äänitys (MSL-studio heinäkuussa 1982, elokuvalaulut (1, 6) marraskuussa 1981)
Tommi Liuhala – miksaus (MSL-studio), tuottaja
Mikko Alatalo – miksaus (MSL-studio), kannen suunnittelu
Petri Nuutinen / Työhuone – kannen suunnittelu, toteutus ja valokuvat
Ilkka Jaakola – takakannen valokuva (Kiiminki)
Igor Presnjakov

Igor Presnyakov (Игорь Пресняков) on venäläinen kitaristi, josta tuli YouTube-sensaatio vuonna 2007 laulucovereidensa ja omalaatuisen soittotyylinsä ansiosta.
Elämäkerta

Igor Presnyakov syntyi Moskovassa. Hän opiskeli klassista musiikkia läheisessä akatemiassa ja voisi lopulta valmistua yhtyeisiin sekä kitaristiksi että kapellimestariksi. Hän muutti Alankomaihin jatkaakseen uraansa, joka on jo nyt kestänyt yli 35 vuotta. Hänen akustiseen kitaratyyliinsä vaikuttaa eri musiikkityylejä: reggae, rock and roll, R&B, kantri, jazz ja heavy metal. Hänen merkittävin tuntomerkkinsä on rytmin luominen samaan aikaan, kun hän soittaa lyömällä kitaran runkoon tahdissa. Tämä jäljittelee useita muusikoita. Vaikka Presnyakov joskus laulaakin monia hänen alkuperäisiä- ja cover-kappaleitaan, on hän tunnetumpi soittotaidoistaan.
Igorin suosio on noussut hänen ensidebyytistään YouTubessa vuonna 2007. Hänen YouTube-videoillaan on tällä hetkellä yli 250 miljoonaa latausten näyttökertaa ja sen lisäksi yli 1,3 miljoonaa kanavan tilaajaa. Hänen kuuluisin kitaracoverinsa on Nоthing EIsе Маttеrs yli kahdeksalla miljoonalla katsojallaan.
Albumit > 2010

Chunky Strings
Albumit > 2011

Acoustic Pop Ballads
Acoustic Rock Ballads Covers
Iso Lihajärvi

| Iso Lihajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°18′20″N, 24°07′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Lihajoki 
Järvinumero:  67.918.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,2 m  
Rantaviiva:  1,718 km  
Pinta-ala:  14,608 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Lihajärvi 
Iso Lihajärvi  on Lapissa Ylitorniolla Kivilompolon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,6 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 105,2 metriä mpy.
Iso Lautalampi (Rautalampi)

| Iso Lautalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°30′03″N, 26°43′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Myhinjärveen 
Järvinumero:  14.718.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141 m  
Pituus:  530 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,422 km  
Pinta-ala:  5,226 ha  
Suurin syvyys:  17 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Lautalampi 
Iso Lautalampi  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Myhinpään lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 530 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 141 metriä mpy.
Issac

| Issac |
| --- | --- |
 Issacin kylä
 Issac
 Koordinaatit: 45°00′58″N, 0°27′06″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Akvitania
Departementti:  Dordogne
Arrondissementti:  Bergerac
Väkiluku:  387
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Issac on kunta Lounais-Ranskassa Dordognen departementissa Akvitanian alueella. Kunnassa on 1100-luvulta peräisin oleva Montréalin linna (Château de Montréal).
Château de Montréal
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Issac Wikimedia Commonsissa
Jack McBrayer

| Jack McBrayer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1973 (ikä 51) Macon, Georgia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Kenneth Parcell (30 Rock)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jack McBrayer (s. 27. toukokuuta 1973 Macon, Georgia) on yhdysvaltalainen koomikko.
McBrayer on kokenut improvisoiva koomikko. Hän on newyorkilaisen Baby Wants Candy -improvisaatioryhmän jäsen. McBrayer on opiskellut Evansvillen yliopistossa teatteria.
Televisiossa

Jack McBrayer tunnetaan lukuisista esiintymisistään Late Night with Conan O'Brienissa, jossa hän esitti usein stereotyyppistä etelässä kasvanutta maalaisjunttia. McBrayer esiintyi komediasarjassa 30 Rock Kenneth Parcelin roolissa.
McBrayer on myös vieraillut kahdesti amerikkalaisessa Sukuvika-komediasarjassa. Hän esitti tarjoilijaa klubissa, jossa Bluthin perhe käy usein.
Aiheesta muualla

Jack McBrayer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Intra-arteriaalinen

Piirros katetrista radiaalivaltimon kohdalla.
Intra-arteriaalinen (i.a.) on lääketieteellinen termi, jolla viitataan jonkun olevan valtimon sisällä. Valtimon sisäisiä katetrointeja käytetään akuuttilääketieteessä ja anestesian yhteydessä.
I Am Legend

| I Am Legend |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Francis Lawrence
Käsikirjoittaja:  Akiva Goldsman Mark Protosevich
Perustuu:  Richard Mathesonin romaaniin Olen legenda (1954)
Tuottaja:  Akiva Goldsman David Heyman Erwin Stoff
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Andrew Lesnie
Leikkaaja:  Wayne Wahrman
Tuotantosuunnittelija:  Naomi Shohan
Pukusuunnittelija:  Michael Kaplan
Pääosat:  Will Smith
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Village Roadshow Heyday Films
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  14. joulukuuta 2007
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 miljoonaa dollaria
Tuotto:  585 349 010 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
I Am Legend on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut kauhu-, tieteis- ja toimintaelokuva, jonka on ohjannut Francis Lawrence. Elokuvan pääosanäyttelijänä on Will Smith. Hän esittää Robert Nevillea, joka on mahdollisesti ainoa tappavasta viruksesta selvinnyt ihminen. Virus muuttaa ihmiset verenjanoisiksi yöeläimiksi, mutta Neville työskentelee luodakseen parannuskeinon.
I Am Legend on jo kolmas Richard Mathesonin vuonna 1954 julkaistun romaaniin Olen legenda pohjautuva elokuva. Aikaisemmat elokuvat ovat olleet L’ultimo uomo della terra vuodelta 1964 ja Viimeinen mies vuodelta 1971.
I Am Legend tuli elokuvateattereihin Yhdysvalloissa 14. joulukuuta 2007.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Will Smith  | … |  Robert Neville   |
|  Alice Braga  | … |  Anna   |
|  Charlie Tahan  | … |  Ethan   |
|  Salli Richardson-Whitfield  | … |  Zoe Neville   |
|  Willow Smith  | … |  Marley Neville   |
|  Darrell Foster  | … |  Mike   |
|  April Grace  | … |  tv-julkkis   |
|  Dash Mihok  | … |  alfauros   |
|  Joanna Numata  | … |  alfanaaras   |
Tuotanto

Warner Bros. alkoi kehitellä I Am Legend -elokuvaa jo vuonna 1994, ja erilaisia näyttelijöitä ja elokuvaohjaajia oli kiinnitetty projektiin. Tuotanto alkoi kuitenkin vasta vuonna 2006 New Yorkissa.
Warner Bros. on hankkinut itselleen oikeudet I Am Legendin jatko-osaan.[lähde? ]
Arvioita

Turun Sanomien Päivi Valotien mukaan I Am Legend on ”ihmiskunnan itsekkyyttä ja piittaamattomuutta aluksi myös kritisoimaan pyrkivä, mutta lopussaan aivan hurmoshenkistä uskonnollista pelastussanomaa tuputtava kauhujännäri”.
Aiheesta muualla

Elokuvan virallinen sivusto. (englanniksi)
Intragna

| Intragna |
| --- | --- |
 Intragna
 Intragna
 Koordinaatit: 45°59′N, 8°34′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Verbano-Cusio-Ossola
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Tiziano Morandi
Pinta-ala:  
 – Maa:  9,92  km²
Korkeus:  729 (min. 375 - maks. 2 051) m
Väkiluku (2015):  106
 – Väestötiheys:  10,68  as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Intragna on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Intragnan naapurikunnat ovat Aurano, Caprezzo, Miazzina, Premeno ja Vignone.
Intrakutaaninen

Ihonsisäisen piston antaminen
Intrakutaanisella (lyh. i.c tai IC) tarkoitetaan lääketieteessä, jonkin olevan ihonsisäinen. Erityisesti ilmaisua käytetään lääkkeen antoreitistä, jossa lääke pistetään ihon sisään. Tavallisimpi paikkoja ihon sisäiselle pistokselle ovat kyynärvarren, vatsan ja ylävartalon iho.
Ihonsisäisen piston yhteydessä pistokohtaa ei tarvitse desinfioida. Lääkeaine injisoidaan neulan aukko ylöspäin lähes ihon suuntaisesti noin 15 asteen kulmassa pistäen. Oikein suoritetussa pistossa neula kohottaa ihoon pienen paukaman. Pistettävän aineen määrä saa olla enintään 0,5 millilitraa. Tavallisimmin injektiokoko on noin 0,1 ml.
Intrakutaanista pistotapaa voidaan käyttää esimerkiksi allergiatestiaineiden pistoon tai paikallispuudutteiden antamiseen.
Intraduktaalinen papillaarinen musinoosinen neoplasia

Intraduktaalinen papillaarinen musinoosinen neoplasia magneettikuvauksessa
Intraduktaalinen papillaarinen musinoosinen neoplasia (IPMN) on haimamuutos, jota pidetään haimasyövän esiasteena. Siitä tunnetaan sivu- ja päätiehytmuodot sekä sekamuoto, jossa on molempien piirteitä. Harvinaisempi päätiehytmuotoinen IPMN-muutos johtaa usein haimasyöpään, mutta yleisemmässä sivutiehytmuodossa pahanlaatuiseksi muuttumisen riski on vähäinen. IPMN:n eri muotojen yhteenlaskettu, arvioitu ilmaantuvuus on 0,5–2 / 100 000. Yli 60-vuotiailla esiintyvyys saattaa kuitenkin olla jopa lähes 100/100 000. Intraduktaalinen papillaarinen musinoosinen neoplasia kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1982, ja Maailman terveysjärjestö otti käyttöön sen nykyisen nimen vuonna 1996.
Sivutiehytmuotoinen IPMN-muutos on yleensä oireeton ja sijaitsee tavallisesti haiman päässä. Se todetaan yleisimmin 60–70 ikävuoden välillä, hieman yleisemmin miehillä kuin naisilla. Yli kolmasosalla potilaista IPMN-muutoksia esiintyy samanaikaisesti useampia. Päätiehytmuotoinen IPMN-muutos aiheuttaa haimatiehyen tukkiutumista ja laajenemista limanmuodostuksen seurauksena. Seurauksena on usein haiman eksokriininen vajaatoiminta. Oireet muistuttavat kroonisen haimatulehduksen oireita; niihin voivat kuulua vatsakivut ja laihtuminen. Ensimmäinen merkki päätiehytmuotoisesta IPMN-muutoksesta saattaa myös olla akuutti haimatulehdus, diabetes, aiemmin todetun diabeteksen vaikeutuminen tai ikterus. Joka neljännellä päätiehytmuotoisesta IPMN:sta kärsivällä oireita kuitenkaan ei esiinny.
IPMN:n syy on tuntematon. Lihavuuden ja tupakoinnin ei ole todettu liittyvän siihen samalla tavalla kuin haiman adenokarsinoomaan. Peutz–Jeghersin oireyhtymä vaikuttaa altistavan IPMN-muutoksille, ja oireyhtymään liittyy myös yli satakertaiseksi kohonnut haimasyöpäriski. Sivutiehytmuotoinen IPMN ei itsenäisenä löydöksenä ole leikkauksen peruste. Muutosta on aiheellista seurata. Päätiehytmuotoisesta IPMN-muutoksesta kärsivällä potilaalla leikkaus on tarpeen, koska se on pahanlaatuinen 25–60 %:ssa tapauksissa. Molemmissa muodoissa muutoksen pahanlaatuistuminen on kuitenkin hidasta. IPMN lisää haimasyövän kehittymisen riskiä myös muussa haiman osassa kuin IPMN-muutoksen kohdalla. IPMN-muutosten yhteydessä esiintyy myös suurentunut riski muihin syöpätauteihin kuin haimasyöpään. Maha-, suolisto-, rinta- ja keuhkosyöpiä esiintyy yleisemmin IPMN-potilailla kuin muilla; mahasyövän riski voi kasvaa IPMN-potilailla jopa kymmenkertaiseksi.
Hans Geyr von Schweppenburg

Hans Freiherr Geyr von Schweppenburg (3. lokakuuta 1884 Müddersheim, Saksa – 24. elokuuta 1963 Bruchbach, Saksa) oli saksalainen metsä- ja lintutieteilijä.
Geyr von Schweppenburg opiskeli 1904–1912 sekä Bonnin, Berliinin, Mündenin että Eberswalden yliopistoissa. Hän väitteli metsätieteiden tohtoriksi aiheenaan alalajiproblematiikka. Hän toimi professorina Mündenin metsäkorkeakoulussa (Forstliche Hochschule), kunnes jäi eläkkeelle 1938 ja palasi kotilinnaansa Eicksiin.
Geyr von Schweppenburg julkaisi useita tärkeitä kirjoituksia metsätaloudesta. Hänen intohimonsa oli kuitenkin lintujen elämän tutkiminen. Täyttäessään 20 vuotta hän oli jo ehtinyt julkaista 15 lintutieteellistä artikkelia ja julkaistujen artikkelien kokonaismäärä oli noin 250. Ensimmäinen ilmestyi 1901 ja viimeinen 1963. Hän tutki erityisesti lintujen muuttoa ja oli alansa arvostetuimpia tutkijoita. Myös lintujen lisääntyminen kiehtoi häntä, ja tutkielmat pikkusiepon (1911) ja vihervarpusen (1930) biologiasta olivat vuosikausia ainoat kelvolliset lähteet näiden kahden lajin lisääntymisestä. Vuonna 1912 hän julkaisi, yhdessä Le Roi'n kanssa, tutkielman Reininlaakson linnustosta, joka oli esikuvana Saksassa myöhemmin julkaistuille paikallislinnustotutkimuksille. Hän laajensi oksennuspallojen tutkimusta ja vuoteen 1906 mennessä oli jo tunnistanut noin 20 000 selkärankaista pöllöjen oksennuspalloista.
Vuosina 1907–1908 hän osallistui tutkimusretkiin Huippuvuorille ja Karhusaarelle ja vuonna 1913 Sudaniin. Saman vuoden lopulla hän tutustui tuaregien maahan kamelin selässä, ja 1914 hän ensimmäisenä ornitologina retkeili Ahaggarvuoristossa Etelä-Algeriassa. Jälkimmäisen matkan 3 000 kilometrin vaelluksen aikana hän keräsi 217 lintunäytettä, ensimmäiset keskisen Saharan alueelta. Kolme kuukautta matkan jälkeen hän joutui ensimmäiseen maailmansotaan ja menetti molemmat jalkansa Marnen taistelussa. Hän ei masentunut, vaan opetteli kävelemään tekojaloilla kävelykeppien avulla ja jatkoi sekä työtään että lintuharrastustaan.
Geyr von Schweppenburg nimesi joitakin lintujen alalajeja, muun muassa aavikkopääskyn (Ptyonoprogne obsoleta) alalajin spatzi.
Hans Georg Pflüger

Hans Georg Pflüger (26. elokuuta 1944 – 9. maaliskuuta 1999 Bietigheim-Bissingen) oli saksalainen säveltäjä.
Pflüger asui Bietigheim-Bissingenissä vuodesta 1950. Hän opiskeli sävellystä Henk Badingsin ja Wolfgang Fortnerin sekä urkujensoittoa Karl Richterin johdolla. Vuonna 1972 Pflüger lähti Sienaan Italian hallitukselta saamansa stipendin turvin. Siellä hän sävelsi muun muassa kymmenosaisen laulusarjan Lazarus Heinen runoihin. Vuonna 1988 kantaesitettiin Bonnissa Dennis Russell Daviesin johdolla Pflügerin Metamorphosen-teos viululle, pianolle, kolmelletoista puhallinsoittimelle ja lyömäsoittimille. Säveltäjän erityinen kiinnostus käyrätorvimusiikkia kohtaan johti useiden teosten, kuten konserton (1983) säveltämiseen kyseiselle instrumentille.
Pflügerin vuonna 1992 säveltämä pianokonsertto kantaesitettiin vuonna 1993. Solistina esiintyi Gerhard Oppitz, ja Badische Staatskapellea johti Günter Neuhold. Kaikkiaan Pflügerin tuotantoon kuuluu yli kuusikymmentä teosta. Häneltä julkaistiin ensimmäinen laulu jo vuonna 1962. Tuotantoon kuuluvat myös muiden muassa konsertto viululle, sellolle ja orkesterille (1989) sekä Ama-Deus puhallinoktetille ja kontrabassolle (1990).
Itäkeskus (Pori)

Itäkeskuksen Prisman rakennus.
Itäkeskus on Porissa, Mikkolan kaupunginosassa sijaitseva Satakunnan Osuuskaupan kauppakeskittymä. Suurin liikkeistä on Prisma. Prismassa sijaitsee mm. Hesburger, Presso, Pizza Buffa ja pienliikkeitä kuten Alko, Lindex ja DNA Kauppa. Lisäksi alueella on mm. Hankkija , Byggmax, Rusta, ja Wetterin autoliike, sekä entisen, lakkautetun Prisman kiinteistöstä tehty liikerakennus jossa on mm. Lager 157 ja Power.
Vuonna 2008 lokakuun alussa valmistui Itäkeskuksen viereen kauppakeskus Icco, jossa suurimpana liikkeenä on K-Citymarket. Iccon kauppakeskus on pinta-alaltaan Prisman luokkaa, mutta itse K-Citymarkerketin pinta-ala on pienempi kuin Prisman.
Itäkeskukseen pääsee Porin kauppatorilta paikallisbussilla 6M. Lisäksi myös linjat 80, 81 ja 90 kulkevat sekä pysähtyvät tarvittaessa Itäkeskuksen koilliskulmaa rajaavalla Ulvilantiellä. Kauppakeskusten vieressä kulkee valtatiet 11 ja 2.
Aiheesta muualla

Itäkeskus Pori-tiedossa (poritieto.com)
Instrumenttimuuttuja

Instrumenttimuuttuja on tilastotieteessä muuttuja, jota käytetään regressioanalyysissa apuna kun selittävät muuttujat ovat korreloituneita mallin virhetermin kanssa. Tämä korrelaatio voi johtua selittävien muuttujien endogeenisuudestä, puuttumisesta tai mittausvirheestä. Näissä tapauksissa tavallinen lineaarinen regressioanalyysi tuottaa harhaisia sekä tarkentumattomia estimaatteja. Toimivan instrumenttimuuttujan avulla on mahdollista saada tarkentuva estimaatti. Matemaattisesti lausuen instrumenttimuuttujaa voi auttaa ratkaisemaan virhetermin u kanssa korreloivan selittävän muuttujan x ongelman, eli kun Cov(x,u) ≠ 0. Virhetermin kanssa korreloivaa selittäjää kutsutaan endogeeniseksi muuttujaksi.
Instrumenttimuuttujan tärkeimmät ominaisuudet ovat:
Instrumentti z on riittävän vahvasti korreloitunut mallin selittävän muuttujan x kanssa, eli Cov(z,x) ≠ 0. Hyvin x:n kanssa korreloivaa instrumenttimuuttujaa kutsutaan relevantiksi, vain vähän korreloivaa heikoksi. Yleinen testi instrumentin relevanssille on F-testisuure x:n suhteen: jos F-testisuure on yli 10, instrumenttia voi tavallisesti pitää relevanttina. Korrelaation voi selvittää myös regressioanalyysillä, jossa testataan x:n ja z:n välinen korrelaatio.
Instrumentti ei saa olla korreloitunut mallin virhetermin u kanssa, eli sillä ei saa olla samaa ongelmaa kuin alkuperäisellä muuttujalla, Cov(z,u) = 0. Toisin sanoen sen tulee olla eksogeeninen. Instrumentin eksogeenisuudelle ei ole olemassa yleistä testiä, vaan eksogeenisuus perustellaan päättelyllä. Kuitenkin, jos tarjolla on useita vaihtoehtoisia instrumentteja, niiden eksogeenisuuden astetta voi arvioida homoskedastisuusrajoitteisella F-testisuureella eli J-testisuureella.
Instrumentti ei saa kuulua itse malliin eli sen tulee vaikuttaa selitettävään muuttujaan vain selittävän muuttujan kautta.
Instrumenttimuuttujaestimaattori lasketaan tavallisesti kaksivaiheisen pienimmän neliösumman menetelmän avulla (engl. two stage least squares, 2SLS). Tällöin ensimmäisessä vaiheessa mallin jokainen endogeeninen selittävä muuttuja regressoidaan kaikilla soveltuvilla instrumenteilla sekä eksogeenisilla selittävillä muuttujilla. Toisessa vaiheessa alkuperäinen malli estimoidaan käyttäen selittäjinä eksogeenisia muuttujia sekä ensimmäisestä vaiheesta saatuja endogeenisten muuttujien ennusteita.