Ljudmyla Denisova

| Ljudmyla Denisova |
| --- | --- |

Verh’ovna Radan ihmisoikeusvaltuutettu
 15. maaliskuuta 2018 – 31. toukokuuta 2022  
Edeltäjä:  Valerija Lutkovska
Seuraaja:  Dmytro Lubinets
Ukrainan sosiaaliministeri
 27. tammikuuta 2014 – 2. joulukuuta 2014  
Pääministeri:  Arseni Jatsenjuk
Edeltäjä:  Natalija Korolevska
Seuraaja:  Pavlo Rozenko
Ukrainan työ- ja sosiaaliministeri
 18. joulukuuta 2007 – 11. maaliskuuta 2010  
Pääministeri:  Julija Tymošenko
Edeltäjä:  Myh’ailo Papijev
Seuraaja:  Vasyl Nadraha
Kansanedustaja
 2006–2007, 2012–2014, 2014–2018  
Ryhmä/puolue:  Julija Tymošenkon ryhmittymä (2006–2007), Batkivštšyna (2006–2007, 2012–2014), kansanrintama (2014–2018)
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1960 (ikä 64) Arkangeli, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Ukraina
Tiedot
Puolue:  Kansanrintama
Muut puolueet:  Batkivštšyna (2005–2014)
  [ Muokkaa Wikidatassa ]   
Ljudmyla Leontijivna Denisova (ukr. Людмила Леонтіївна Денісова; s. 6. heinäkuuta 1960 Arkangeli, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen poliitikko ja maan entinen ihmisoikeusvaltuutettu. Hänet irtisanottiin toukokuussa 2022, kun hän ei voinut osoittaa todeksi väitteitään venäläisten tekemistä ukrainalaisten raiskauksista. Ukrainalainen verkkolehti Ukrajinska pravda on tutkinut väitettyjä tapauksia. Verkkolehti tutki myös Denisovan tyttären Oleksandra Kvitkon toimia. Kvitko toimi hätäapupuhelinlinjan psykologina, ja tietoja raiskauksista Denisovalle tuli häneltä. Puhelinlinjan toiminnassa oli epäselvyyksiä, ja se on lakkautettu.
Denisova syntyi Venäjällä Arkangelissa. Hän valmistui vuonna 1978 Arkangelin pedagogisesta oppilaitoksesta lastentarhanopettajaksi. Vuosina 1979–1989 hän työskenteli lastentarhanopettajana sekä Arkangelin alueoikeudessa oikeussihteerinä, kanslistina ja konsulttina. Vuosina 1982–1989 hän opiskeli Leningradin valtionyliopistossa oikeustiedettä ja vuosina 1993–1995 Tavrijan yrittäjyys- ja oikeustieteellisessä instituutissa laskentatoimea. Vuosina 1990–1991 hän toimi Ukrainan Komsomolin Krimin aluekomitean oikeudellisena konsulttina. Vuosina 1993–1998 hän toimi Ukrainan eläkerahaston Krimin aluejohtajana.
Vuonna 1998 Denisova nimitettiin Krimin autonomisen tasavallan talousministeriksi, ja vuosina 1998–2001 hän toimi tasavallan valtiovarainministerinä. Vuonna 2001 hänet nimitettiin Ukrainan valtiovarainministeriön Krimin aluejohtajaksi. Vuosina 2000–2006 hän istui Krimin autonomisen tasavallan korkeimmassa neuvostossa. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa Denisova pyrki Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Krimin 8. vaalipiiristä riippumattomana ehdokkaana, muttei tullut valituksi. Vuoden 2006 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan Julija Tymošenkon ryhmittymän listan 115. ehdokkaana. Seuraavan vuoden vaaleissa hänet valittiin saman ryhmittymän listan 71. ehdokkaana. Vaalien jälkeen hänet nimitettiin Julija Tymošenkon hallitukseen työ- ja sosiaaliministeriksi, jossa virassa hän toimi vuoteen 2010 asti.
Vuonna 2010 Denisova pyrki uudelleen Krimin alueparlamenttiin Batkivštšyna-puolueen listan kärkiehdokkaana, mutta puolue ei saavuttanut äänikynnystä. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Denisova valittiin Verh’ovna Radaan Batkivštšynan listan 38. ehdokkaana. Helmikuussa 2014 hänet nimitettiin Arseni Jatsenjukin hallitukseen sosiaaliministeriksi. Saman vuoden parlamenttivaaleissa hänet valittiin Verh’ovna Radaan kansanrintaman listan 15. ehdokkaana.
Maaliskuussa 2018 Verh’ovna Rada valitsi Denisovan Verh’ovna Radan ihmisoikeusvaltuutetuksi, minkä myötä hän erosi kansanedustajan toimesta. Toukokuussa 2022 parlamentti erotti 234 äänellä Denisovan ihmisoikeusvaltuutetun virasta. Syynä erottamiselle oli Denisovan huono suoriutuminen tehtävässään: hän ei esimerkiksi osallistunut humanitääristen käytävien tai vankienvaihtojen organisointiin. Denisova itse pitää erottamistaan aiheettomana ja lainvastaisena. Huhtikuussa 2022 Iryna Venediktova kertoi, ettei Denisova ollut välittänyt syyttäjänvirastolle tietoja raiskauksista, joista tämä oli kirjoittanut sosiaalisessa mediassa.