stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turjanlinna
Turjanlinnan tuho ja sikarilaatikkojupakka

Talvisodan alettua venäläiset joukot pääsivät nopeasti etenemään lähelle Suomussalmen kirkonkylää pohjoisesta Juntusrannasta.  Kianto joutui perheineen pakenemaan 7. joulukuuta 1939 Turjanlinnasta. Ensimmäisen yön he viettivät vastarannalla Ämmänsaaren puolella Suomussalmen Kurimon kunnalliskodissa. Kianto joutui myös todistamaan saman päivän iltana tapahtunutta Suomussalmen kirkonkylän paloa. Seuraavana päivänä perhe jatkoi pakomatkaansa ensin Ämmän ruukille, sieltä Hyrynsalmelle ja lopulta Muhokselle ja Raaheen.
Venäläisten joukkojen hallitessa Hulkonniemen aluetta ja Suomussalmen kirkonkylää Turjanlinna toimi suomalaisten joukkojen huoltokeskuksena 12. joulukuuta alkaen. Tässä yhteydessä eräs suomalainen sotamies löysi 17. joulukuuta Turjanlinnan eteisen pöydältä sikarilaatikon, jonka kanteen oli kirjoitettu venäjänkielistä tekstiä. Löytäjä lähetti laatikon eteenpäin, olettaen sen sisältävän tärkeitä sotilaallisia tietoja. Tosiasiassa laatikon oli jättänyt Kianto itse ja siihen oli kirjoitettu seuraavat lauseet: "Huomio: saari tuolla tyhjä samoin huvila itäänpäin ja muut rakennukset. Tunnen Moskovan olin siellä 1901-03." laatikon kannessa ja sikarien suojuspaperissa "Venäläiset toverit. Kunnioittakaa ohimenollanne tätä taloa. Täällä asuu köyhä kirjailija.".  Tämän tekstin perusteella Kianto tuomittiin myöhemmin sotapetoksesta.
Suomalaiset joukot joutuivat vetäytymään Turjanlinnan alueelta 18. joulukuuta Niskaselän eteläpuolelle ja 18.–27. joulukuuta alue oli venäläisten hallussa. Jotta venäläiset eivät olisi voineet käyttää Turjanlinnaa majapaikkana, 20. joulukuuta lähetettiin  kolmihenkinen partio polttamaan Turjanlinnan rakennukset. Ainoastaan sauna ja jäkäläriihi säästyivät tuholta. Edellinen siksi, että siellä oli kaatuneen suomalaisen sotilaan ruumis ja jälkimmäinen, koska se oli syrjässä muista rakennuksista. Niettussaaren rakennuksista vanha kalamaja Niettula hajosi kranaattitulessa ja Kiannon rakennuttama Saaren Pyhättö paloi. Venäläiset vetäytyivät Turjanlinnan alueelta suomalaisten hyökkäyksen tieltä pohjoiseen 27. joulukuuta. Turjanlinnan lähiympäristön taisteluissa kaatui kaikkiaan 77 ja haavoittui 250 suomalaista, venäläisiä kaatui noin 200. Haavoittuneiden suomalaisten joukossa oli myös Kiannon poika Jormo Gabriel Sotavalta Kianto, joka haavoittui vain parin kilometrin päässä kodistaan.
Sodan jälkeen

Palattuaan 1940 Suomussalmelle Kianto joutui asumaan aluksi Hölmölän kalamajassa ja sisarensa Aina Calamniuksen, "vanhan postineidin", omistamassa Teräväniemi -nimisessä huvilassa, joka sijaitsi muutamia kilometrejä itään Turjanlinnasta. Turjanlinnan rakennuksista olivat jäljellä savusauna ja jäkäläriihi.  Jäkäläriihi muutettiin Kohtalon korsuksi kutsutuksi keittiötilaksi ja Niettussaaren tykistötulessa hajonneen kalamajan hirsistä rakennettiin sen jatkoksi 1940–1941 Ikin Tupa asuintilaksi. Kianto sai valtiolta korvausta kärsimistään aineellisista menetyksistä, mutta korvausrahat kuluivat suureksi osaksi muihin menoihin ja varsinaisen Turjanlinnan jälleenrakennus pysähtyi muutaman hirsikerran pystyttämiseen. Kiannon perhe asui Turjanlinnan alueella alun perin väliaikaisiksi tarkoitetuissa tiloissa vuosina 1940–1948. Navetta-makasiinirakennuksen raunoille pystytettiin 1945 Tietäväisen temppeliksi kutsuttu ulkorakennus, jonka yhteydessä oli myös heinälato. Ulkorakennuksen pystyttäneen Tietäväinen-nimisen urakoitsijan oli määrä rakentaa myös uusi päärakennus, mutta Kianto havaitsi palattuaan seuraavana keväänä Helsingistä Suomussalmelle joutuneensa urakoitsijan huijaamaksi, työ ei ollut edistynyt luvatulla tavalla.
Vanhan Turjanlinnan paikalle rakennettiin monien vaikeuksien jälkeen Kiannon kustantajan Otavan taloudellisella tuella uusi kaksikerroksinen rakennus, jonka harjannostajaiset olivat syksyllä 1947.  Rakennus ei kuitenkaan ehtinyt olla kauan käytössä, vaan paloi lämmitettäessä muurausvirheen takia 1. heinäkuuta 1949. Koska Turjanlinnaan ei ollut tieyhteyttä, palokunta pääsi paikalle vain veneellä, ja siihen mennessä rakennus oli jo palanut maan tasalle. Myös Kiannon omistama irtaimisto tuhoutui suureksi osaksi tulipalossa. Rakennusta ja irtaimistoa ei ollut vakuutettu eikä Kiannolla ollut tämän jälkeen varaa rakentaa uutta taloa palaneen tilalle. Uuden Turjanlinnan palon jälkeen Kianto asui Turjanlinnan Ikin Tuvassa enää kesäisin, vuoteen 1968 saakka, ja vietti talvet Helsingissä Otavan järjestämässä asunnossa. Hölmölän kalamaja oli säästynyt sodan tuhoilta, mutta vuonna 1959 Ahvensaari jäi veden alle, kun järven vedenpintaa nostettiin voimalaitossäännöstelyn alkaessa. Kianto haudattiin oman toivomuksensa mukaan Niettussaareen 1970.  Tätä nykyä Turjanlinnan jäljellä olevat rakennukset ovat museona, jonka omistaa Ilmari Kiannon Turjanlinna Oy. Siihen pääsee tutustumaan kesäisin järjestättävien laivaristeiliyjen yhteydessä.
Turjanlinna ja Niettussaari on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin osana Kuhmon ja Suomussalmen karelianistisia kohteita.. Ne on luokiteltu myös Kainuun maakunnallisesti merkittäviin rakennushistoriallisiin kohteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turjanlinna Wikimedia Commonsissa
Turjanlinna Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa
Turjanlinna, Ilmari Kiannon taiteilijakoti, Samuli Paulaharjun valokuva vuodelta 1915, Museovirasto, Kansatieteen kuvakokoelma (Finna)
E. N. Manninen : Tunkeusimme Turjanlinnaan, Suomen Kuvalehti, 19.08.1933, nro 34, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kiannon veneen jäännökset Turjanlinnan rannassa
Näkymä Turjanlinnaan Niskaselältä
Tietäväisen temppeli
Kohtalon korsu, taustalla Ikin tupa
Together (Golden Earring)

| Together Golden Earring |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuussa 1972. Island Studios, Lontoo
 Julkaistu: kesäkuu 1972
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Fred Haayen
 Tyylilaji: hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 39.10
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Golden Earringin muut julkaisut
| Seven Tears 1971 | Together 1972 | Moontan 1973 |
Together on hollantilaisen rockyhtye Golden Earringin albumi vuodelta 1972.
Kappaleet > A-puoli

All Day Watcher – 4.49 (säv. Kooymans)
Avalanche Of Love – 4.14 (säv. Kooymans)
Cruisin' Southern Germany – 3.00 (säv. Hay)
Brother Wind – 7.45 (säv. Kooymans)
Kappaleet > B-puoli

Buddy Joe – 3.48 (säv. Kooymans)
Jangalene – 5.08 (säv. Kooymans)
From Heaven From Hell – 6.06 (säv. Kooymans)
Thousand Feet Below You – 4.11 (säv. Kooymans)
Kokoonpano

George Kooymans – kitara, laulu
Rinus Gerritsen – basso, kosketinsoittimet
Barry Hay – komppikitara, huilu, laulu, saksofoni
Cesar Zuiderwijk – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Together discogs.com -sivustolla
Vagn Lundbye

| Vagn Lundbye'> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1933
Kuollut: 2016 (82–83 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vagn Lundbye (1933–2016 ) oli tanskalainen kirjailija. Hän kirjoitti 1960-luvulla muodoltaan kokeilevia romaaneja, esimerkiksi esikoisteoksensa Signalement (1966), ja käsitteli eksistentiaalis-psykologisia aiheita. 1970-luvulta alkaen hän politisoitui, ja aiheina olivat kansalliset vähemmistöt eri maissa.
Ubaldo Calabresi

Ubaldo Calabresi (2. tammikuuta 1925 Sezze Romano – 14. kesäkuuta 2004) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi Sezzen hiippakuntaan 27. maaliskuuta 1948 ja nimitettiin Fundin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi delegaatiksi Sudaniin 3. heinäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Marie Villot, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Arrigo Pintonello.
Calabresi sai 29. huhtikuuta 1972 nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Sudaniin. 5. tammikuuta 1978 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Venezuelaan ja 23. tammikuuta 1981 Argentiinaan. Hän jäi eläkkeelle 4. maaliskuuta 2000.
Ubbe Ragnarsson

Ubbe Ragnarsson tai Ubbe Lothbrok oli tanskalainen viikinkipäällikkö joka oli yksi suuren pakana-armeijan johtajista[lähde? ]. Hän oli yksi Ragnar Lothbrokin pojista[lähde? ].
Ragnarsson esiintyy televisiosarjassa Viikingit.
UNESCO-IHE

UNESCO-IHE Institute for Water Education on vesialan koulutukseen erikoistunut instituutti, joka perustettiin 2003. UNESCO-IHE jatkaa työtä, jonka IHE aloitti vuonna 1957, kun se alkoi tarjota kehitysmaiden asiantuntijoille hydraulisen tekniikan jatkokoulutusta.
UNESCO-IHE sijaitsee Alankomaissa, Delftin kaupungissa ja sen omistajia ovat UNESCOn jäsenvaltiot. Instituutti kuuluu UNESCON luokituksen mukaan kategoriaan I instituutti. Perustajina toimivat UNESCO ja Alankomaiden hallitus.
Instituutti on suurin vesialan koulutuslaitos maailmassa ja ainoa YK:n alainen instituutti, jolla on oikeus myöntää maisterin tutkintotodistuksia.
UNESCO-IHE:n tehtävät on määritelty seuraavasti:
Olla johtava vesialan jatkokoulutusohjelmien ja ammatillisen koulutuksen tuottaja kansainvälisten standardien mukaan mitattuna
Tuottaa "capacity building"- palveluja erityisesti kehitysmaiden tarpeisiin
Tarjota koulutusta, kursseja ja tutkimusohjelmia
Maailmanlaajuisten yhteistyöverkostojen luominen ja hallinnoiminen vesisektoriorganisaatioiden välille
Palvella policy foorumina UNESCOn jasenvaltioille ja muille sidosrymille
Tarjota asiantuntemusta ja neuvontapalveluja vesialan koulutuksessa.
Vuodesta 1957 IHE on kouluttanut yli 14 000 asiantuntijaa (insinööriä ja tutkijaa) 160 eri maasta. Instituutista on valmistunut yli 75 tohtorin tutkinnon saanutta opiskelijaa. IHE on myös aktiivinen tutkimus- ja "capacity building"- projekteissa ympäri maailmaa.
Aiheesta muualla

UNESCO-IHE (Arkistoitu – Internet Archive)
UNIAN

| UNIAN |
| --- | --- |

Kotipaikka:   vul. H’reštšatyk 4V, 01001 Kiova, Ukraina
Toimiala:  tietotoimisto
Emoyhtiö:  1+1 media
Omistaja:  Ihor Kolomoiskyi ja Hennadi Boholjubov emoyhtiön hallinnan kautta
Kotisivu:  www.unian.ua
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
UNIAN (ukr. УНІАН) on ukrainalainen, valtionhallinnosta riippumaton, viestintäkonserni 1+1 mediaan kuuluva uutis- ja tietotoimisto. Se on perustettu vuonna 1993. UNIANin kotipaikka on Kiova.
UNIAN kertoo tuottavansa päivittäin yli 300 Ukrainan ja sen naapureiden poliittista, taloudellista ja sosiaalista elämää kuvaavaa uutista. Kattavampaa uutisvirtaa jaetaan ukrainan, venäjän ja englannin kielillä UNIANin tilaaja-asiakkaille, joihin kuuluu tiedotusvälineitä, diplomaattisia edustajistoja, pankkeja ja muita yrityksiä, asiantuntijaryhmiä, valtiollisia laitoksia, arviointilaitoksia ja investointirahastoja. Palveluun kuuluu myös kuvapankki.
Uutistoimisto julkaisee osan uutisistaan ja muusta materiaalistaan verkkosivustollaan. Uutistoimisto UNIANin tuottama aineisto palvelee myös viestintäkonsernin tv-tuotantoja kuten UNIAN-TV:tä ja tätä suositumpien tv-kanavien uutislähetyksiä.
Aiheesta muualla

Media & Acquisitions (7/2013) (englanniksi) (ukrainianweek.com)
Colossi With Feet of Clay (2/2013) (englanniksi) (ukrainianweek.com)
IVY-maiden suurimmat mediayhtiöt (4/2013) (venäjäksi) (rating.rbc.ru)
Ubaldo Ramón Santana Sequera

Ubaldo Ramón Santana Sequera FMI (16. toukokuuta 1941 –22. toukokuuta 2021) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 12. lokakuuta 1968 ja nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Caecirin titulaaripiispaksi 4. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Alí Lebrún Moratinos, jota avustivat Domingo Roa Pérez ja Miguel Antonio Salas Salas.
Santana Sequera sai 2. toukokuuta 1991 nimityksen Ciudad Guayanan piispaksi ja 11. marraskuuta 2000 Maracaibon arkkipiispaksi.
UNAMIR

UNAMIR (engl. United Nations Assistance Mission for Rwanda) perustettiin alun perin valvomaan 4. elokuuta 1993 solmitun Arushan rauhansopimuksen toimeenpanoa. Sen kokoa ja mandaattia muutettiin useamman kerran Ruandan kansanmurhan ja maan muuttuvan tilanteen vuoksi. UNAMIR:in mandaatti päättyi 8. maaliskuuta 1996.
Operaation johtajina ja YK:n pääsihteerin erityislähettiläinä toimivat kamerunilainen Jacques-Roger Booh-Booh (marraskuusta 1993 kesäkuuhun 1994) ja pakistanilainen Shaharyar M. Khan (heinäkuusta 1994 maaliskuuhun 1996). Sotilaskomentajina toimivat 
kaksi kanadalaista kenraaliluutnantti Roméo Dallaire ja Guy Tousignant sekä intialainen  Shiva Kumar.
Aiheesta muualla

Rauhanturvaajien merkit
Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatiot
UNMOGIP (Intia ja Pakistan 1949) |
UNEF I (Israel ja Syyria 1956–1967) |
UNTSO (Lähi-itä 1948) |
UNEF II  (Israel ja Egypti 1973–1979) |
UNOGIL (Libanon 1958 ) |
ONUC (Kongo 1960–1964) |
UNYOM (Pohjois-Jemen 1963-1964) |
DOMREP (Dominikaaninen tasavalta 1965–1966) |
UNMOGIP 1961– (Intia ja Pakistan) |
UNFICYP (Kypros 1964) |
UNIPOM (Intia ja Pakistan 1965–1966) |
UNSF (Länsi-Papua 1962–1963) |
UNDOF   (Golanin kukkulat 974) |
UNIFIL (Libanon 1978) |
UNGOMAP  (Afganistan ja Pakistan 1988–1990) |
UNAVEM I (Angola 1988–1991) |
UNTAG  (Namibia 1989–1990) |
ONUCA (Keski-Amerikka 1989–1992) |
OSGAP 1990–1992 (Agfanistan ja Pakistan) |
MINURSO (Länsi-Sahara 1991) |
UNAMIC (Kambodza 1991–1992) |
UNTAC (Kambodza 1992–1993) |
UNAVEM II (Angola 1991–1995) |
ONUSAL (El Salvador 1991–1995) |
UNOSOM I (Somalia 1992–1993) |
ONUMOZ (Mosambik 1992–1994) |
UNOMIL (Liberia 1993–1997) |
UNMIH (Haiti 1993–1996) |
UNOMUR (Uganda ja Ruanda 1993–1994) |
UNASOG (Libya ja Tšad 1994) |
UNOSOM II (Somalia 1993–1995) |
UNMOT (Tadžikistan 1994–2000) |
UNAVEM II (Angola 1995–1997) |
UNSMIH (Haiti 1996–1997) |
MINUGUA (Guatemala 1997) |
UNTMIH (Haiti 1997) |
MONUA (Angola 1997–1999) |
UNAMET (Itä-Timor 1999) |
UNTAET (Itä-Timor 1999–2002) |
MIPONUH (Haiti 1997–2000) |
UNAMIR (Ruanda 1993–1996) |
UNAMIR   (Ruanda 1993–1996) |
UNOMSIL (Sierra Leone 1998–1999) |
UNIKOM (Irak ja Kuwait 1991–2003) |
UNOSOM I  (Somalia   1992–1993 ) |
UNPROFOR   (entinen Jugoslavia 1992–1993 ) |
UNPREDEP  (Makedonia  1993–1999) |  |
UNOMIG (Georgia 1993–2009) |
UNITAES   (Kroatia 1996–1998) |
UNMOP  (Prevlakan niemimaa 1996 ) |
UNIIMOG (Iran ja Irak 1988–1991) | 
UNMIK  (Kosovo 1999) |
MICAH (Haiti 2000–2001) |
UNCRO (Krotia 1994–1996) |
UNMEE   (Etiopia ja Eritrea 2000–2008) |
ONUB (Burundi 2004–2007) |
MINURCA (Keski-Afrikan tasavalta 1998–2000) |
UNAMSIL  (Sierra Leone 1999–2005) |
UNPSG (Kroatia 1998) |
UNMIBH (Bosnia ja Hertsegovina 1995–2002) |
MONUC (Kongo 1999-2010) |
UNAMA (Afganistan 2003) |
UNMIL (Liberia 2003) |
MINUSTAH  (Haiti 2004) |
UNOCI (Norsunluurannikko 2004) |
UNMISET  (Itä-Timor 2002–2005) |
UNMIT (Itä-Timor 2006-2012) |
UNAMID (Sudan 2007 ) |
MINURCAT (Tšad ja Keski-Afrikan tasavalta 2007-2010) |
UNSMIS (Syyria 2012) |
MINUSMA (Mali 2013) |
MONUSCO (Kongon dem. tasavalta 2010) |
UNSMIL (Libya 2011) |
UNIMIS (Sudan 2005–2011) |
UNMISS (Etelä-Sudan 2011) |
MINUSCA (Keski-Afrikan tasavalta 2014) |
Ubangi-Šari

Ubangi-Šari (ransk. Oubangui-Chari) oli Ranskan siirtomaa Keski-Afrikassa vuosina 1903–1958. Sen alue muodostaa nykyään Keski-Afrikan tasavallan.
Ubangi-Šari erotettiin Ranskan Kongosta vuonna 1903. Vuonna 1906 aluetta laajennettiin pohjoiseen ja se sai nimen Ubangi-Šari–Tšad.
Vuodesta 1910 lähtien se kuului Ranskan Keski-Afrikkaan. Tšad erotettiin erilliseksi siirtomaaksi vuonna 1920.
Alueen länsiosa kuului Saksan Kameruniin vuosina 1911–1914. Logone- ja Charijokien keskijuoksut liitettiin Tšadista Ubangi-Šariin vuonna 1925, mutta palautettiin osaksi Tšadia vuonna 1936. Keski-Kongoon kuulunut Lobayen alue liitettiin Ubangi-Šariin vuonna 1932.
Kuvernöörin johtaman siirtomaan pinta-ala oli 617 000 neliökilometriä. Vuonna 1954 siellä oli 1,1 miljoonaa asukasta. Hallinnollinen keskus oli Bangui. Taloudellisesti kehittymättömän alueen tärkein vientituote oli puuvilla (67 % viennistä vuonna 1953). Lisäksi tuotettiin kahvia, timantteja, kultaa ja raakanahkaa.
Ubangi-Šari sai Ranskan merentakaisen alueen statuksen vuonna 1946. Vuonna 1956 siitä tuli Ranskan yhteisöön kuulunut autonominen Keski-Afrikan tasavalta. Maa itsenäistyi vuonna 1960.
U-81 (1941)

| U-81 |
| --- | --- |
 U-81:n komentaja Friedrich Guggenberger lokakuussa 1941

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bremer Vulkan, Bremen-Vegesack
Kölinlasku:  11. toukokuuta 1940
Laskettu vesille:  22. helmikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  26. huhtikuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 9. tammikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  769 t (pinnalla) 871 t (sukelluksissa)
Pituus:  67,1 m
Leveys:  6,2 m
Syväys:  4,74 m
Koneteho:  2 800-3 200 hv (2 400 kW)
Propulsio:  2 × 6-sylinteristä, 4-tahtista MAN M6V 40/46 -dieselmoottoria
Nopeus:  17,7 solmua (pinnalla) 7,6 solmua (sukelluksissa)
Toimintamatka:  15 170 km (pinnalla) 150 km (sukelluksissa)
Miehistöä:  44-52
Aseistus
Aseistus:  5 × 533 mm torpedoputkea, joihin 14 torpedoa tai 26 TMA tai 39 TMB miinaa 1 x C35 88 mm/L45 -kansitykki, johon 220 laukausta 1 x C30 20 mm -ilmatorjuntatykki
U-81 oli Saksan laivaston VIIC-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 25. tammikuuta 1939 Bremer Vulkanin telakalta, missä köli laskettiin 11. toukokuuta 1940. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 26. huhtikuuta ensimmäisenä komentajanaan yliluutnantti Friedrich Guggenberger.
Tor Mikkel Wara

| Tor Mikkel Wara> Norjan oikeus- ja maahanmuuttoministeri |
| --- | --- |
 Solbergin hallitus 4. huhtikuuta 2018 – 29. maaliskuuta 2019  
Edeltäjä:  Sylvi Listhaug
Seuraaja:  Jøran Kallmyr
Suurkäräjäedustaja
 Oslon vaalipiiri 1989–1993  
FpU:n puheenjohtaja
 1987–1990  
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. joulukuuta 1964 (ikä 59) Kaarasjoki, Norja
Tiedot
Puolue:  edistyspuolue
Koulutus:  Oslon yliopisto
Tor Mikkel Wara (s. 27. joulukuuta 1964 Kaarasjoki) on norjalainen edistyspuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan oikeus- ja maahanmuuttoministerinä vuosina 2018–2019.
Ura

Wara aloitti poliittisen uransa jo 1980-luvulla ollen edistyspuolueen nuorisojärjestön puheenjohtaja vuosina 1987–1990 ja suurkäräjäedustaja vuosina 1989–1993. Hän kuitenkin vetäytyi politiikasta yli vuosikymmeneksi, koska ei pitänyt puolueensa puheenjohtajan Carl I. Hagenin populistisesta linjasta. Siv Jensenin noustua puolueen johtoon vuonna 2006 Wara palasi mukaan puolueen toimintaan, ja nousi vuonna 2018 oikeus- ja maahanmuuttoministeriksi.
Ura > Bertheussen-skandaali

Waran toimiessa ministerinä hän ja hänen puolisonsa Laila Bertheussen joutuivat häirinnän kohteiksi: heidän talonsa seinään piirrettiin hakaristi ja kirjoitettiin heidän olevan rasisteja, ja heidän autonsa poltettiin. Bertheussen väitti tämän johtuneen siitä, että oslolaisessa Black Box -teatterissa oli eräässä rasismia käsittelevässä näytelmässä esitetty kuvia pariskunnan talosta. Myöhemmin poliisin tutkinnassa paljastui, että Bertheussen oli itse lavastanut häirinnän paitsi itseään ja miestään, myös erästä toista edistyspuoluelaista poliitikkopariskuntaa kohtaan. Bertheussen tuomittiin vuoden ja kahdeksan kuukauden ehdottomaan vankeuteen, ja Wara erosi ministerinvirastaan.
Aiheesta muualla

Tor Mikkel Wara Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
USS Miantonomoh (1863)

| USS Miantonomoh |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  New York Naval Yard, Brooklyn, New York
Kölinlasku:  1862
Laskettu vesille:  15. elokuuta 1863
Palveluskäyttöön:  18. syyskuuta 1865
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 400 t
Pituus:  78,79 m
Leveys:  16,08 m
Syväys:  3,86 m
Nopeus:  7 solmua
Miehistöä:  150
Aseistus
Aseistus:  4 × Dahlgren SB 15" -tykkiä
USS Miantonomoh oli Yhdysvaltain laivaston Miantonomoh-luokan monitori.
Valmistus

Alus tilattiin New Yorkin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1862. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 18. syyskuuta 1865 päällikkönään Daniel Ammen.
Tsamantás

Tsamantáksen luontoa.
| --- | --- |
Sijainti:  Thesprotia ja Ioánnina, Epeiros, Kreikka Albania Kreikka ja Albania
Korkeus merenpinnasta:  1 806 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tsamantás (kreik. Τσαμαντάς eli Óri Tsamantá, Όρη Τσαμαντά, ”Tsamantáksen vuoret”) on vuori ja vuorijono Epeiroksessa luoteisessa Kreikassa ja pohjoisosaltaan myös Albanian puolella. Sen korkeimman huipun korkeus on 1 806 metriä.
Tsamantás-vuoren Kreikan puoleiset osat sijaitsevat Thesprotian alueyksikössä ja eteläosiltaan Ioánninan alueyksikössä. Vuoren korkeimman huipun nimi on Mourgkána (Μουργκάνα), mitä nimeä käytetään joskus myös koko vuoresta. Muut korkeimmat huiput ovat Stougkára (Στουγκάρα, 1 759 m), Vertóp (Βερτόπ, 1 522 m) ja Skitári (Σκητάρι, 1 400 m). Tsamantás on myös kylä vuoren alueella Filiáteen kunnassa. Sen väkiluku on 71 (vuonna 2011).
Tsamantás on osa 19 894 hehtaarin kokoista Natura 2000 -aluetta, johon kuuluu myös muun muassa läheinen Filiátes- eli Óri Filiatón -vuori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tsamantás Wikimedia Commonsissa
Uruzganin maakunta

Uruzganin maakunta on Afganistanin maakunta. Sen päähallintopaikka on Tarin Kowt. Maakunnan väkiluku vuonna 2012 oli 332 414 ja pinta-ala on 22 696 km².
ISAF

Maakunta on talibanien vahvaa aluetta, minkä vuoksi siellä käydään taisteluita ISAFin ja talebanien kesken. Maakunnan ISAF-joukot koostuvat yhdysvaltalaisista, australialaisista ja hollantilaisista joukoista. Koordinaatiokeskuksena toimivat Provincial reconstruction team on ollut hollantilaisten johdossa elokuusta 2006 alkaen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uruzganin maakunta Wikimedia Commonsissa
Afganistanin maakunnat
Badahšan
Badghis
Baghlan
Balkh
Bamiyan
Daikond
Džouzdžan
Farah
Farjab
Ghazni
Ghowr
Helmand
Herat
Kabul
Kandahar
Kapisa
Khust
Konar
Qunduz
Laghman
Logar
Nangarhar
Nimruz
Nurestan
Uruzgan
Paktia
Paktika
Panjshir
Parvan
Samangan
Sar-e Pol
Takhar
Vardak
Zabol
USS Minneapolis-Saint Paul

| USS Minneapolis-Saint Paul |
| --- | --- |
 USS Minneapolis-Saint Paul
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  20. tammikuuta 1981
Laskettu vesille:  19. maaliskuuta 1983
Palveluskäyttöön:  10. maaliskuuta 1984
Poistui palveluskäytöstä:  28. elokuuta 2008
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 695 t (pinnalla) 6 068 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,3 m
Leveys:  10 m
Syväys:  9,7 m
Koneteho:  1 x S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 15 solmua (28 km/h) sukelluksissa: 32 solmua (59 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 x 533 mm Mk67 torpedoputkea
USS Minneapolis-Saint Paul (runkonumero SSN-708) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1983. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1983 ja liitettiin laivastoon 10. maaliskuuta 1984.
Palvelus

Yhdysvaltain 2. laivaston komentaja määräsi 16. syyskuuta 2003 kaikki Hampton Roadsissa olevat 40 alusta yhtenä Minneapolis-Saint Paul poistumaan satamasta, jotta ne välttyisivät hurrikaani Isabelin tuulelta ja mahdollisilta hurrikaanin nostattamien aaltojen aiheuttamilta vaurioilta.
Alus poistettiin käytöstä 28. elokuuta 2008 sen oltua 24 vuotta palveluksessa. Se hinattiin Puget Soundin laivastontelakalle Bremertoniin Washingtoniin, jossa se odotti romutuksen aloittamista vuoteen 2011.