stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viides kolonna
Termin alkuperä

Espanjan sisällissodassa Madridin piirityksen aikana 1936 kansallismielinen kenraali Emilio Mola kertoi häntä haastatelleelle toimittajalle, että kaupunkia lähestyi neljä kolonnaa (hänen komentamiensa joukkojen lisäksi Francon, Varelan ja Queipo de Llanon joukot), mutta niitä tuki lisäksi kaupungin sisäpuolella viides kolonna, kansallismielisten tukijat, jotka heikensivät tasavaltalaisten hallintoa sisältä käsin.
Termi levisi laajaan käyttöön Espanjassa, ja Ernest Hemingway poimi sen nimeksi ainoalle näytelmälleen, jonka hän kirjoitti Madridissa pommitusten aikana ja julkaisi 1938 osana teosta The Fifth Column and the First Forty-Nine Stories.
Vaikka Molanin lausuntoa pidetään termin alkuperänä, historioitsija Christopher Clark on lainannut itävaltalaisen sotilasattasea Joseph Pomiankowskin helmikuussa 1906 kirjoittamaa kirjettä, jossa tämä kirjoittaa miten "[serbialaisten] radikaalien viidennen kolonnan rauhan ajan toiminta myrkyttää systemaattisesti eteläslaavilaisten väestön asenteita ja voi, jos pahin tapahtuu, aiheuttaa erittäin vakavia hankaluuksia armeijallemme."
Esimerkkejä käytöstä > Yhdysvallat ja Iso-Britannia, toinen maailmansota

Kun amerikkalaisten osallistuminen sotaan Euroopassa tuli yhä todennäköisemmäksi 1930-luvun lopussa, termillä ”viides kolonna” varoitettiin yleisesti mahdollisen kapinamielialan, eripuran ja epälojaaliuden lietsomisesta Yhdysvalloissa. Pelkoa lisäsi Ranskan nopea tappio vuonna 1940, jonka syitä haettiin valtion sisäisestä heikkoudesta ja saksalaismielisen ”viidennen kolonnan” toiminnasta. Life-lehdessä kesäkuussa 1940 julkaistu valokuvasarja varoitti ”kaikkialla näkyvistä merkeistä natsien viidennen kolonnan toiminnasta”. Samassa kuussa alahuoneelle pitämässään puheessa Winston Churchill vakuutti parlamentin jäsenille, että ”parlamentti on antanut meille valtuudet puuttua viidennen kolonnan toimintaan kovalla kädellä”.
Esimerkkejä käytöstä > Tšekkoslovakia

Tšekkoslovakian saksankielisen vähemmistön järjestöt muodostivat Sudeettialueiden Freikorps-joukot, jotka avustivat Natsi-Saksan pyrkimyksiä. Osa joukoista esitti olevansa ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustettuja itsepuolustusryhmiä, joilla ei ollut mitään tekemistä Saksan hyökkäyksen kanssa kaksikymmentä vuotta myöhemmin. Freikorps-joukkoja kuitenkin määritteli niiden toiminta 1938–39, ei niiden alkuperäinen perustamisajankohta tai -syy: ”Sama ilmiö toistui Tšekkoslovakiassa. Henleinin Freikorps-joukot olivat viides kolonna”.
Esimerkkejä käytöstä > Neuvostoliitto

Vuonna 1945 Yhdysvaltain ulkoministeriön laatimassa asiakirjassa natsi-Saksan suunnitelmia verrattiin kansainvälisen kommunistisen liikkeen toimintaan toisen maailmansodan lopussa: "Kommunistinen puolue on viides kolonna samalla tavalla kuin natsien Bund-ryhmät, paitsi että jälkimmäiset ovat yksinkertaisia ja tehottomia kommunisteihin verrattuna”. Arthur M. Schlesinger Jr. kirjoitti vuonna 1949: ”Neuvostoliiton valtti – sen taistelukärki – ovat viidennet kolonnat, paikalliset kommunistiset puolueet.”
Esimerkkejä käytöstä > Japani

Japanissa asuvia pohjoiskorealaisia, varsinkin Pohjois-Korean hallitusta lähellä olevan Ch'ongryŏn-organisaation jäseniä on syytetty ”viidenneksi kolonnaksi”, ja he ovat joutuneet sekä verbaalisten että fyysisten hyökkäysten kohteeksi. Näin on käynyt varsinkin sen jälkeen, kun Kim Jong-ilin hallitus tunnusti siepanneensa Japanista ihmisiä ja tehneensä kokeita ballistisilla ohjuksilla.
Esimerkkejä käytöstä > Israel

Useat Israelin juutalaiset poliitikot, rabbit, toimittajat ja historioitsijat uskovat, että Israelin arabit samastuvat enemmän palestiinalaisten aatteeseen ja tavoitteisiin kuin Israelin valtioon tai sionismiin ja ovat viitanneet tähän noin kahteenkymmeneen prosenttiin Israelin väestöstä viidentenä kolonnana.
Esimerkkejä käytöstä > Länsimaissa asuvat muslimit

Jihadin vastainen kirjallisuus on kuvannut länsimaisia muslimeja ”viidentenä kolonnana”, joka pyrkii horjuttamaan länsimaista identiteettia ja arvoja edistääkseen islamilaisen liikkeen arvoja, viime kädessä perustaakseen kalifaatin länsimaihin. Pariisissa 2015 Charlie Hebdo -lehden toimitukseen suunnatun |hyökkäyksen jälkeen brittiläisen UKIP-puolueen Nigel Farage julisti, että Euroopalla on ”viides kolonna kotimaissamme”. Vuonna 2001 hollantilainen poliitikko Pim Fortuyn kutsui puheessaan muslimimaahanmuuttajia ”viidenneksi kolonnaksi” samana iltana, jona hänet erotettiin Leefbaar Nederland -puolueen johtajan virasta.
Esimerkkejä käytöstä > Ukraina ja Venäjä

Venäläiset tiedotusvälineet käyttivät toistuvasti termiä viides kolonna vuoden 2014 Itä-Ukrainan venäläisiä tukevien mielenosoitusten aikana kuvatessaan mitä tahansa kritiikkiä Venäjän politiikkaa ja sen tavoitteita kohtaan Ukrainassa.
Populaarikulttuurissa

Brittiläiset kriitikot käyttivät 1941 termiä kuvaamaan Agatha Christien romaanin N tai M?  kahden brittiläisen partisaanin taistelua natsien hallintoa vastaan sisältä.
Frank Capran elokuvassa Meet John Doe (1941) toimittaja Henry Connell varoittaa poliittisesti naiivia John Doeta erään liikemiehen suunnitelmista edistää omia poliittisia tavoitteitaan John Doe -kerhojen avulla.
Alfred Hitchcockin elokuvassa Saboteur (1942)  Robert Cummings pyytää apua taistelussaan Yhdysvaltojen sotaponnistuksia sabotoivaa ”viidettä kolonnaa” vastaan.
Termiä käytetään useissa toisen maailmansodan ajan lyhyissä animaatioelokuvissa. Putte Possu-sarjassa  yleisön joukossa olevia ”viidennen kolonnan” jäseniä pyydetään poistumaan välittömästi elokuvateatterista. Looney Tunesin Foney Fables-jaksossa lampaan vaatteissa olevaa sutta kutsutaan ”viidenneksi kolonnaksi”.
Graham Greenen kirjan Hiljainen amerikkalainen (1955) toisessa kappaleessa on tunnettu lause: ”Viides kolonna, kolmas osasto, seitsemäs päivä.”
Dr. Seuss -sarjakuva 13. helmikuuta 1942, jossa amerikanjapanilaisia edustava viides kolonna ”odottaa merkkiä kotimaasta”.
Sudeettialueiden Freikorps-joukkoja.
Saran

| Saran (Саран) Сарань |
| --- | --- |
 Saran
 Koordinaatit: 49.785°N, 72.845°E 
Valtio:  Kazakstan
Alue:  Karagandan alue
Perustettu:  1954
Väkiluku (2012)  ():  42 680
Aikavyöhyke:  UTC+5
Postinumero:  101201-101202
Suuntanumero(t):  +7 72137
 
 saran.gov.kz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saran (kaz. Саран, ven. Сарань) on kaivoskaupunki Kazakstanin keskiosissa Karagandan alueella, noin 20 kilometriä Karagandasta länteen. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 42 680 henkeä.
Kaupunki synnytettiin vuonna 1954 irroittamalla se aluekeskus Karagandasta; Saranin taajama oli aiemmin aluekeskusta ja sijaitsee samalla hiilentuotantoalueella. Aluekeskuksen rautatieasema ja lentokenttä palvelee myös Saranin kaupunkia.
Väestön kehitys

Oheinen taulukko kuvaa Saranin asukasluvun kehitystä vuosien 1959–2009 väestönlaskentojen mukaan.
| Vuosi | Väestö 1959 | Väestö 1970 | Väestö 1979 | Väestö 1989 | Väestö 1999 | Väestö 2009 | Väestö 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&039810.&&&&0039 810 | &&&&&&&&&&049053.&&&&0049 053 | &&&&&&&&&&054878.&&&&0054 878 | &&&&&&&&&&063624.&&&&0063 624 | &&&&&&&&&&042957.&&&&0042 957 | &&&&&&&&&&042058.&&&&0042 058 | &&&&&&&&&&042680.&&&&0042 680 |
Vincent Gardenia

Vincent Gardenia vaimonsa kanssa vuoden 1988 Oscar-gaalassa.
Vincent Gardenia (7. tammikuuta 1920 – 9. joulukuuta 1992) oli italialais-yhdysvaltalainen teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä.
Varhainen elämä

Gardenia syntyi Vincenio Scognamigliossa Napolissa, Italiassa. Hänen vanhempansa olivat Elisa ja Gennardo Gardenia Scognamiglio. Muutettuaan kaksivuotiaana Yhdysvaltoihin hän asui suurimman osan elämästään Brooklynissa, New Yorkissa. Lapsena hän esiintyi perhenäyttelyryhmässä italialaisamerikkalaisessa naapurustossa New Yorkissa ja sen ulkopuolella.
Ura

Gardenia aloitti näyttelemisen teatterissa 28-vuotiaana, ja hänen teatteridebyyttinsä oli vuonna 1956 näytelmässä The Man with the Golden Arm. Hän kuvaili rooliaan elokuvassa Little Murders "käännekohtana". Hän voitti Obie-palkinnon vuosina 1960 ja 1969.
Vuonna 1972 hän voitti Tony-palkinnon esiintymisestään näytelmässä The Prisoner of Second Avenue, ja vuonna 1979 hän oli ehdokkaana parhaan musikaalinäyttelijän palkinnon saajaksi esiintymisestään musikaalissa Ballroom.
Televisiossa Gardenia voitti vuoden 1990 Emmy-palkinnon esiintymisestään Age-Old Friendsissä Hume Cronynin kanssa. Yksi hänen parhaiten muistetuista televisiorooleistaan oli hänen esiintymisensä Frank Lorenzona, Archie Bunkerin naapurina, sarjassa Perhe on pahin (1973–1974) sekä esiintyminen J. Edgar Hooverina minisarjassa Kennedy vuonna 1983.
Kuolema

Gardenia kuoli sydänkohtaukseen Philadelphiassa vuonna 1992 ja hänet on haudattu Pyhän Charlesin hautausmaalle Farmingdalessa Long Islandilla New Yorkissa.
Osittainen filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1945 | 92. kadun talo | poliisiharjoittelija |  |
| 1962 | Näköala sillalta | Lipari |  |
| 1960 | Murder Inc. | Tuomari Laslo |  |
| 1961 | Suurkaupungin hait | Baarimikko |  |
| 1967 | The Rat Patrol | Eversti Centis |  |
| 1971 | Little Murders | Herra Newquist |  |
| 1971 | Uskomaton tupakkalakko | Pormestari Wappler |  |
| 1973 | Bang the Drum Slowly – hiljennä-hidasta | Dutch Schnell | Ehdokkuus parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi |
| 1973–1974 | Perhe on pahin | Frank Lorenzo |  |
| 1974 | Väkivallan vihollinen | Etsivä Frank Ochoa |  |
| 1974 | Etusivu uusiks’ | Sheriffi Pete Hartmann |  |
| 1977 | Fire Sale | Benny Fikus |  |
| 1982 | Väkivallan vihollinen 2 | Etsivä Frank Ochoa |  |
| 1986 | Hullu - hullumpi - Hollywood |  |  |
| 1986 | Pieni kauhukauppa | Herra Mushnik |  |
| 1987 | Kuuhullut | Cosmo Castorini | Ehdokkuus parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi |
| 1989 | Pinnallisia suhteita | Baarimikko Barny |  |
| 1991 | Superläävä | Big Lou Kritski |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vincent Gardenia Wikimedia Commonsissa
Vincent Gardenia Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Arbetarnas bildningsförbund

| Arbetarnas bildningsförbund (ABF) |
| --- | --- |

Perustettu:  1912
Tyyppi:  koulutus- ja sivistystyön järjestö
Kotipaikka:  Tukholma
Toiminta-alue:   Ruotsi
Puheenjohtaja:  Helén Pettersson
Pääsihteeri:  Annica Dahl
Jäsenlehti:  Fönstret
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arbetarnas bildningsförbund (lyh. ABF; suom. "Työväen sivistysliitto") on ruotsalainen koulutus- ja sivistystyön järjestö, joka kuuluu työväenliikkeen piiriin. Se perustettiin vuonna 1912 Rickard Sandlerin aloitteesta. Järjestön organisaatio on hajautettu ja toiminnan tärkein muoto ovat opintopiirit, joita järjestetään vuosittain kymmeniä tuhansia. Vuonna 2012 niissä oli yhteensä noin 660 000 osallistujaa. ABF:llä on noin 60 valtakunnallista yhteistyöjärjestöä. Lisäksi se julkaisee Fönstret-nimistä aikakauslehteä, joka ilmestyy neljästi vuodessa.
ABF:ää vastaavia järjestöjä ovat muun muassa Työväen Sivistysliitto Suomessa ja Arbeidernes Opplysningsforbund Norjassa.
Kuvia

ABF:n pääkonttori Tukholman Sveavägenillä.
Aiheesta muualla

Järjestön verkkosivut (ruotsiksi)
Lou Adler

Lou Adler
Lou Adler (s. 13. joulukuuta 1933) on yhdysvaltalainen äänilevytuottaja. Hän kasvoi Chicagossa juutalais-meksikolaisessa perheessä. Hän perusti Dunhill Records -yhtiön vuonna 1964, mutta myi sen kesällä 1967 ABC Recordsille kolmella miljoonalla dollarilla.
Adler perusti vuonna 1967 Ode Recordsin ja oli suunnittelemassa Montereyn ensimmäistä kansainvälistä popmusiikkifestivaalia. Hän on muun muassa Jan & Deanin entinen manageri sekä Sam Cooken, The Mamas and the Papasin, Johnny Riversin, Barry McGuiren, Scott McKenzien, Spiritin, Carole Kingin, The Weaver Temptationsin ja Cheech and Chongin tuottaja.
Adler ohjasi Cheech and Chongin ensimmäisen elokuvan Up in Smoken vuonna 1978. Hänen yksityiselämäänsä seurattiin 1960–1970-lukujen Yhdysvalloissa varsin tiiviisti, ja tiedotusvälineet uutisoivat hänen suhteistaan ainakin Jill Gibsoniin, Tina Sinatraan, Peggy Liptoniin ja Michelle Phillipsiin. Hänelle ja näyttelijä Britt Eklandille syntyi vuonna 1973 poika. Adler oli mennyt vuonna 1964 naimisiin Shelley Fabaresin kanssa ja tuotti useita hänen laulujaan. Pariskunta oli kuitenkin asunut erillään jo vuodesta 1966 ja otti virallisenkin avioeron vuonna 1980.
Adlerin toinen poika syntyi vuonna 1978. Hän elää nykyisin avioliitossa Daryl Hannahin nuoremman sisko Page Hannahin kanssa, ja heillä on neljä poikaa. Hän omistaa The Roxy Theatren West Hollywoodissa Kaliforniassa.
Lou Adleria kunnioitettiin 6. huhtikuuta 2006 omalla tähdellä Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lou Adler Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Korea  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  SNAC  IdRef
Yonne (joki)

| Yonne |
| --- | --- |
 Yonne Auxerressa
Alkulähde:  Champagne-Ardenne  46.955193°N, 4.01076°E
Laskupaikka:  Seine, Montereau-Fault-Yonne  48.3889°N, 2.9575°E
Maat:  Ranska
Pituus:  292,3 km
Alkulähteen korkeus:  55 m
Virtaama:  93 m³/s
Valuma-alue:  10800 km²
Yonne on Seinen suurin vasemmanpuolinen sivujoki Ranskassa, pääosin Burgundi-Franche-Comtén alueen länsiosissa. Sen mukaan on saanut nimensä myös Yonnen departementti.
Yonne laskee Seineen Montereau-Fault-Yonnessa.
Sijaintinsa ja virtaamansa vuoksi Yonnella on ollut suuri merkitys Pariisin kehityksen kannalta keskiajalta rautateiden rakentamisen aikaan saakka. Sitä pitkin on uitettu polttopuuta Morvanista kohti Pariisia sekä kuljetettu Burgundin viiniä.
Nimen alkuperä

Nimen kelttiläinen alkumuoto on Icauna..  Tästä alkumuodosta on johdettu myös Yonnen departementin asukkaiden nimitys Icaunais.
Maantiede > Joen kulku

Yonnen uoman kaltevuus on keskimäärin 2,38 tuhannesosaa. Sen valuma-alue on 18 836 neliökilometrin laajuinen, ja se tuo Seineen vettä keskimäärin 93 kuutiometriä sekunnissa.
Yonnen valuma-alueelle on rakennettu seuraavat tekojärvet:
Pannecièren tekojärvi Yonne-joen varrella, suurin, tilavuudeltaan 82 500 000 kuutiometriä,
Settonsin tekojärvi Yonnen sivuojoen Curen varrella,
Chaumeçonin tekojärvi Curen sivujoen Chalaux'n varrella ja
Crescentin tekojärvi Curen ja Chalaux'n yhtymäkohdassa.
Yonne on 292,3 kilometrin pituinen, ja sellaisena Ranskan 16:nneksi pisin joki. Se laskee Seineen Montereau-Fault-Yonnessa Seine-et-Marnen departementissa.
Maantiede > Jokivarren kaupungit ja departementit

Yonne virtaa Nièvren, Yonnen ja Seine-et-Marnen departementtien alueella.  Tärkeimmät sen varrella sijaitsevat kaupungit ovat:
Nièvren departementissa: Corbigny, Clamecy
Yonnen departementissa: Auxerre, Joigny, Sens, Pont-sur-Yonne ja Villeneuve-sur-Yonne
Seine-et-Marnen departementissa: Montereau-Fault-Yonne.
Maantiede > Tärkeimmät sivujoet

Yonnen oikeanpuoleisia sivujokia ovat:
Touron
Houssière
Anguison
Auxois
Cure, jolla on sivujoki Chalaux.
Vasemmanpuoleisia sivujokia ovat:
Beuvron, jonka suurin sivujoki on Sauzay
Sauzay
Druyes
Hydrologia > Yonne ja Seine

Jokien yhtymäkohdassa Montereaussa Yonne on runsasvetisempi kuin paikalle virtaava Seinen yläjuoksu. Kuten edellä mainittiin, sen virtaama on 93 km3/s ja valuma-alueen pinta-ala 10 800 km2, kun taas Seinen virtaama on Montereaun yläpuolella 80 km3/s ja tämän yläjuoksun valuma-alueen pinta-ala 10 300 km2. Tämän vuoksi erään jokia koskevan maantieteellisen määritelmän mukaan Yonnea olisi itse asiassa pidettävä Seinen vesistön pääjokena, ja jokiosuus Montereausta merelle olisi katsottava Yonneen eikä Seineen kuuluvaksi. Näin Pariisikin olisi siis Yonnen eikä Seinen varrella. Kuitenkin Seineä on vanhalta ajalta saakka pidetty pääjokena, johon näiden koko yhteinen alajuoksu on aina luettu kuuluvaksi.
Hydrologia > Virtaama

Yonnen virtaamaa on seurattu 54 vuoden ajan, 1958–2014, Courlon-sur-Yonnessa Yonnen departementissa hieman Montereau-Fault-Yonnesta etelään.
Yonnen virtaama vaihtelee varsin huomattavasti eri vuodenaikoina. Talvisin, joulukuusta maaliskuuhun sen virtaama vaihtelee 127 ja 169 kuutiometrin välillä sekunnissa ja on suurimmillaan helmikuussa. Pienimmillään virtaama on elokuussa, keskimäärin 40,9 kuutiometriä sekunnissa.
| Yonnen keskivirtaama Courlon-sur-Yonnessa eri kuukausina |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuukausi |  |  |  | m3/s |
| Tammikuu | Tammikuu |    | 160,00 | 160,00 |
| Helmikuu | Helmikuu |    | 172,00 | 172,00 |
| Maaliskuu | Maaliskuu |    | 136,00 | 136,00 |
| Huhtikuu | Huhtikuu |    | 114,00 | 114,00 |
| Toukokuu | Toukokuu |    | 88,80 | 88,80 |
| Kesäkuu | Kesäkuu |    | 58,80 | 58,80 |
| Heinäkuu | Heinäkuu |    | 43,90 | 43,90 |
| Elokuu | Elokuu |    | 41,10 | 41,10 |
| Syyskuu | Syyskuu |    | 42,90 | 42,90 |
| Lokakuu | Lokakuu |    | 57,90 | 57,90 |
| Marraskuu | Marraskuu |    | 76,30 | 76,30 |
| Joulukuu | Joulukuu |    | 125,00 | 125,00 |
Toisinaan pitkään jatkuneina sateettomina kausina virtaama saattaa pienetä 14 kuutiometriin sekunnissa. Toisaalta silloin tällöin esiintyy suuria tulvia. Suurin hetkellinen virtaama, 750 m3/s, mitattiin 1. tammikuuta 1982, suurin vuorokautinen kesivirtaama, 726 m3 samana vuonna 12. tammikuuta.
Vesiliikenne

Yonnea pidetään purjehduskelpoisena Montereausta Auxerreen saakka. Joen tämän osuuden pituus on 108 km.  Siihen on rakennettu 26 sulkua, jotka kaikki ovat vähintään 93 metrin pituisia ja 8,30 metrin levyisiä.
Yonnen yhdistää Saôneen Burgundin kanava, joka alkaa Migennesistä, ja Loireen Nivernais'n kanava, joka alkaa Auxerresta.
Vesiliikenne > Kaupallinen liikenne

Vuonna Port-Renardin sulku Courlonissa levennettiin 10,5 metrin levyiseksi. Nyt laivat, joiden kantavuus on 1000 tonnia, voivat kulkea Yonnea pitkin Seinestä Migennesiin saakka, josta Canal de Bourgogne alkaa. Jokilaivoilla kuljetetaan varsinkin viljaa, puuta ja rakennusmateriaaleja. Vuosittain joella kuljetetaan 1 800 000 tonnia tavaraa.
Vesiliikenne > Venesatamat

Yonnen varrella on kolme venesatamaa: Joignyssa, Villeneuve-sur-Yonnessa ja Auxerressa. Siihen liittyvien kanavien varsilla lähellä jokea ovat lisäksi Migennesin, Saint-Florentinin ja Brienon-sur-Armançonin venesatamat. Nämä kuusi satamaa muodostavat departementin laajuisen verkon, ja niissä veneitä voidaan säilyttää ympäri vuoden. Venesatamissa on ammattitaitoista henkilökuntaa.
Veneilijöitä on eniten joen eteläosalla ja sen eteläisellä jatkeella, Nivernais'n kanavalla. Veneilijöistä noin 45–60 % on ranskalaisia, joista suurin osa asuu Île-de-Francessa tai Rhône-Alpesin alueella. Ulkomaalaisista suurimman ryhmän muodostavat myös saksalaisia, mutta myös italialaisia ja belgialaisia on huomattava määrä.
Venesatamien lisäksi Yonnelle on rakennettu kaksitoista pysähdyspaikkaa. Niissä on vain välttämättömimmät palvelut. Niissä veneilijät voivat pysähtyä lyhyeksi ajaksi ja poistua maihin esimerkiksi katsomaan nähtävyyksiä tai käymään läheisessä ravintolassa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Yonne
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yonne (joki) Wikimedia Commonsissa
Suoalue Mont Préneleyssä, josta Yonne-joki alkaa.
Yonnen mutka Armeaussa Sensin ja Joignyn välillä
Yonne Saussois'n kallion luona Merry-sur-Yonnessa
Yonnen yläjuoksua Pannecière-Chaumardin padon jälkeen
Jokien yhtymäkohta Montereau-Fault-Yonnessa. Vasemmalla kaksikaarinen silta, joka ylittää Seinen, oikealla kolmikaarinen silta, joka ylittää Yonnen.
Yonne Bassevillen kallioiden luona Surgyssä.
Näkymä Auxerresta. Etualalla jokisatama, taustalla katedraali.
Käännös suomeksi
Alabama (yhtye)

| Alabama |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1977–2003
Tyylilaji:  country, southern rock, country rock
Kotipaikka:  Fort Payne, Alabama, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jeff Cook   Randy Owen   Teddy Gentry  
Entiset jäsenet:  Mark Herndon   Jackie Owen   Rick Scott   Bennett Vartanian   Ralp Kenon  
Levy-yhtiö:  GRT   MDC   RCA  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alabama on yhdysvaltalainen country-yhtye, joka sai alkunsa Fort Paynessa, Alabamassa vuonna 1977.
Alabama on myynyt tähän mennessä yli 73 miljoonaa äänitettä. Se on uransa aikana levyttänyt useita listaykköshittejä ja saanut kaksi Grammy-palkintoa.
Jäähyväiskiertueensa vuonna 2003 pitänyt yhtye pääsi 2004 Vocal Group Hall of Fameen ja 15. marraskuuta 2005 Country Music Hall of Fameen.
Miss America Heather Whitestone vieraili Alabaman singlen "How Do You Fall In Love" musiikkivideolla 1998.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Jennifer Garner

| Jennifer Garner |
| --- | --- |
 Jennifer Garner vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jennifer Anne Garner
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1972 (ikä 52) Houston, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Scott Foley (2000–2004) Ben Affleck (2005–2018)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Alias Daredevil 13 ja risat Juno
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Golden Globe draamasarjassa  2002 Alias 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jennifer Anne Garner (s. 17. huhtikuuta 1972 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen Golden Globe -palkittu näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Sydney Bristow’n roolissa televisiosarjassa Alias ja elokuvissa Daredevil, 13 ja risat, Elektra, Valehtelemisen sietämätön keveys, Juno ja Dallas Buyers Club.
Nuoruus

Garner syntyi Houstonissa Texasissa vuonna 1972. Hänen äitinsä on opettaja ja isä insinööri. Garnerilla on kaksi siskoa. Kolmivuotiaana Jennifer kävi balettitunneilla. Neljävuotiaana Garner perheineen muutti Länsi-Virginiaan, jossa hän asui lukion loppuun asti. Garner aloitti kemian opiskelut Denison-yliopistossa, mutta huomattuaan, että pitää enemmän näyttelemisestä kuin kemiasta, hän vaihtoi pääaineeksi näyttelemisen. Garner valmistui Denisonin yliopistosta vuonna 1994 ja ajatteli jatkavansa Yalen yliopistossa mutta päätti kokeilla onnea teatterissa.
Ura näyttelijänä

Garner aloitti uransa teatterissa. Hänellä oli myös pienet roolit muun muassa Spin Cityssä ja Kovassa laissa. Hän muutti näyttelijätyön vuoksi Los Angelesiin, jossa hän työskenteli tarjoilijana ennen rooliaan televisiosarjassa Felicity.
Garner sai huomiota suositusta Felicity-televisiosarjasta, ja sen tuottaja valitsi hänet päänäyttelijäksi draamasarjaan Alias. Garner näytteli ensimmäisessä pääroolissaan CIA-agentti Sydney Bristow’ta. Sarja oli suosittu, ja se nosti Garnerin tunnetuksi näyttelijäksi. Hän sai sarjasta Golden Globen ja oli useita kertoja Emmy-ehdokkaana.
Garnerin 2000-luvun alun elokuvia olivat Ota kiinni jos saat, Daredevil ja 13 ja risat. Daredevilin spin-off-elokuvassa Elektra (2005) hän näytteli pääroolia. Garnerin seuraavia elokuvia olivat toimintaelokuva The Kingdom ja komedia  Juno. Matthew McConaugheyn kanssa hän näytteli romanttisessa komediassa Pelimiehen painajainen (2009).
Garner esiintyi vuonna 2011 elokuvassa Arthur ja vuonna 2013 elämäkertaelokuvassa Dallas Buyers Club. Garnerin vuoden 2014 elokuvia olivat Draft Day, Men, Women & Children ja Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day. Garner näytteli myös elokuvassa Danny Collins (2014), draamassa Miracles from Heaven (2016), komediassa Nine Lives (2016) ja perhedraamassa The Tribes of Palos Verdes (2017).
Garnerin vuoden 2018 elokuvia olivat romanttinen komedia Minä, Simon ja kostoteemainen toimintaelokuva Peppermint. Tämän jälkeen Garnerilla oli päärooli HBO:n komediasarjassa Camping, ja vuonna 2019 hän ääninäytteli animaatioelokuvassa Ihmeiden puisto.