stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anssi Jaakkola
Maajoukkue

15. toukokuuta 2009 Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentaja Markku Kanerva valitsi Jaakkolan 40:n pelaajan ehdokaslistalle, josta valittiin lopullinen alle 21-vuotiaiden joukkue 15. kesäkuuta – 29. kesäkuuta Ruotsissa pelattuun EM-lopputurnaukseen. Jaakkola pelasi EM-kilpailuissa kaksi Suomen kolmesta tappiollisesta ottelusta. Kaikkiaan hän pelasi 11 alle 21-vuotiaiden maaottelua.
A-maajoukkueeseen Jaakkola sai kutsun ensi kertaa 30. elokuuta 2010. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 0−5-tappioon päättyneessä EM-karsintaottelussa Ruotsia vastaan 7. kesäkuuta 2011. Seuraavan kerran Jaakkola esiintyi maajoukkueessa tasan kuusi vuotta myöhemmin, kun Suomi jäi tasapeliin maaottelussa Liechtensteiniä vastaan 7. kesäkuuta 2017. Vuosina 2017–2021 Jaakkola muodosti A-maajoukkueen maalivahtikolmikon pitkälti Lukas Hradeckýn ja Jesse Jorosen kanssa, mutta sai tililleen vain yhden maaottelun Maltaa vastaan 26. maaliskuuta 2018. Jaakkola oli Suomen joukkueessa myös vuonna 2021 järjestetyissä vuoden 2020 EM-kisoissa.
Aiheesta muualla

Anssi Jaakkola Slavia Prahan sivuilla (tšekiksi)
Suomen joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jaakkola |
2 Jalasto |
3 Raitala |
4 Portin |
5 Turunen |
6 Sparv |
7 Hämäläinen |
8 M. Hetemaj |
9 Sadik |
10 Otaru |
11 Parikka |
12 Masalin |
13 Kärkkäinen |
14 Aho  |
15 Äijälä |
16 P. Hetemaj |
17 Hakola |
18 Vasara |
19 Kokko |
20 Pukki |
21 Viljanen |
22 Toivio |
23 Lehtovaara |
Valmentaja: Kanerva
Aiskhines

Aiskhines
Aiskhines (kreik. Αἰσχίνης, n. 390 Ateena – 315 eaa. Samos) oli ateenalainen valtiomies ja yksi kymmenestä attikalaisista puhujasta, reettorista.
Vastoin Demosthenesta hän pyrki parantamaan suhteita Makedonian valtakunnan kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aiskhines Wikimedia Commonsissa
Aikatunneli

| Aikatunneli> Eon.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Greg Bear
Kieli:  englanti
Genre:  tieteisromaani
Julkaistu:  1985
Suomennos
Suomentaja:  Eero Mänttäri
Kansitaiteilija:  Piotr Tomaszewski
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1989
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  428
ISBN:  951-23-2699-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aikatunneli (engl. Eon) on Greg Bearin vuonna 1985 ilmestynyt tieteisromaani. Sen jatko-osa on Maailmojen synty (1988).
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Keijo Kettusen mukaan Bear käsittelee vieraiden elämänmuotojen ja kulttuurien kosketusta yllättävän tavanomaisesti. Puolivälissä romaani alkaa ikävästi muistuttaa poikien seikkailukirjaa. Kirjan loppuosa ei ole enää yhtä kiintoisa. Perusongelma on, että Bear on ahtanut yksiin kansiin vähintään kahden romaanin ainekset.
Aiheesta muualla

Tapani Ronni: Aikatunneli. Aikakone 4/1989.
Alma A. Hromic: Eon. The SF Site 2002. (englanniksi)
Alarik Korhonen

Alarik Korhonen (6. toukokuuta 1877 Kotka – 1. huhtikuuta 1925 Parikkala) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Korhonen oli näyttelijänä elokuvissa Nummisuutarit (1923) ja Myrskyluodon kalastaja (1924).   Hän oli jonkin aikaa Porin teatterin johtajana.
Näytelmiä

Pohjoisnavalla : yksinäytöksinen satiiri. Seuranäytelmiä n:o 97. Karisto 1909
"Se oikea" : 1-näytöksinen pila. Näytelmäkirjallisuutta n:o 107. U. W. Telén & C:o, Kuopio 1909
Kunnia-housut : kolminäytöksinen huvinäytelmä, näyttämölle sovittanut Alarik Korhonen. Näytelmäkirjallisuutta n:o 119. U. W. Telén & C:o, Kuopio 1910
Suurin voima : 3-näytöksinen näytelmä, sov. Alarik Korhonen. Näytelmäkirjallisuutta n:o 136. U. W. Telén & C:o, Kuopio 1916
Alankomaiden Antillit yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
-: 0
Alankomaiden Antillit osallistui yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäisen kerran Helsingissä 1983 ja viimeisen kerran Berliinissä 2009. Maa saavutti MM-kilpailuissa kolme pistesijaa. Helsingissä 2005 joukkue, johon kuuluivat Geronimo Goeloe, Charlton Raphaela, Jairo Duzant ja Churandy Martina, sijoittui miesten 4 × 100 metrin viestijuoksussa kuudenneksi. Osakassa 2007 Churandy Martina sijoittui viidenneksi sekä 100 metrin että 200 metrin juoksussa.
Alankomaiden Antillit lakkasi olemasta vuonna 2010, jolloin se myös erosi kansainvälisestä yleisurheiluliitosta.
Andromakhe

Jacques-Louis David, Andromakhe suree Hektoria, 1783.
Andromakhe (m.kreik. Ἀνδρομάχη, Andromakhē, lat. Andromache) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinssin Hektorin puoliso, jonka syvää kiintymystä mieheensä Homeros kuvaa Ilias-runoelman kuudennessa laulussa. Hän jäi leskeksi Akhilleuksen surmattua Hektorin Troijan sodassa.
Andromakhesta ovat kirjoittaneet Homeroksen lisäksi myös muun muassa Euripides (tragedia Andromakhe), Vergilius sekä 1600-luvulla ranskalainen Jean Racine.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andromakhe Wikimedia Commonsissa
Afonso Fioreze

Afonso Fioreze (1. kesäkuuta 1942 – 6. helmikuuta 2021) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi passionisteihin 3. helmikuuta 1964 ja sai pappisvihkimyksensä 26. heinäkuuta 1970. Hän sai 5. marraskuuta 2003 nimityksen Luziânian hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 15. syyskuuta 2004 hänestä tuli sen piispa. Fiorezen konsekroi piispaksi 15. helmikuuta 2004 Pedro Antônio Marchetti Fedalton ja Washington Cruzin avustama Lorenzo Baldisseri.
Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017

Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017 järjestettiin Langleyssä, Kanadassa 24.–30. kesäkuuta. Suomi tuli kisoissa viidenneksi.
Joukkueet

Yhdysvallat
Kanada
Suomi
Iso-Britannia
Australia
Meksiko
Tulokset

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
24. kesäkuuta 2017: 
| Suomi  |  | 21–27 |  |  Iso-Britannia |  |
| Yhdysvallat  |  | 29–0 |  |  Meksiko |  |
| Kanada  |  | 31–6 |  |  Australia |  |
27. kesäkuuta 2017: 
| Australia  |  | 10–31 |  |  Meksiko |  |
| Yhdysvallat  |  | 48–0 |  |  Suomi |  |
| Kanada  |  | 35–0 |  |  Iso-Britannia |  |
30. kesäkuuta 2017: 
| Suomi  |  | 35–0 |  |  Australia |  |
| Iso-Britannia  |  | 8–19 |  |  Meksiko | Pronssiottelu |
| Yhdysvallat  |  | 41–16 |  |  Kanada | Loppuottelu |
Lopputulokset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Yhdysvallat
:  Kanada
:  Meksiko
4.:  Iso-Britannia
5.:  Suomi
6.:  Australia
Androkles ja leijona

Baldassare Peruzzin piirros sadusta Aulus Gelliuksen sadusta Androkles ja leijona.
Androkles ja leijona on vanha tarina antiikin ajoilta. Tarinan on muistiinmerkinnyt Aulus Gellius, 100-luvun kirjailija.
Androkles oli karannut afrikkalainen orja Roomassa ja hän oli piiloutunut luolaan.
Samassa luolassa oli haavoittunut leijona, joka oli saanut piikin tassuunsa. Androkles ei paennut vaan otti piikin pois leijonan jalasta.
Vuosia myöhemmin kristityksi kääntynyt Androkles jäi roomalaisten vangiksi ja joutui sirkukseen leijonien eteen. Kaikkein suurin niistä hyökkäsi Androklesta kohti mahtava kita ammollaan, mutta kierähtikin hänen jalkoihinsa kuin kotikissa ja puremisen sijaan nuoli hänen käsiään.
Se oli Androkleen luolassa parantama leijona. Näin nähdyn ihmeen vuoksi Androkles armahdettiin ja hän sai pitää henkensä.
Myöhemmin satu esiintyy useissa satukirjoissa ja siitä on tehty myös näytelmiä ja elokuvia.
Aiheesta muualla

Gellius - Attic Nights - Book V Penelope.uchicago.edu. Viitattu 20.9.2018.
Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2013

Amerikkalaisen jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2013 järjestettiin Vantaalla, Suomessa 30.6.–6.7. Kyseessä oli lajin toiset naisten maailmanmestaruuskilpailut. Suomi sai kisoissa pronssia.
Joukkueet

Yhdysvallat
Kanada
Suomi
Saksa
Ruotsi
Espanja
Tulokset

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Lohko A: 
| Yhdysvallat  |  | 84–0 |  |  Ruotsi |  |
| Ruotsi  |  | 14–25 |  |  Saksa |  |
| Saksa  |  | 7–107 |  |  Yhdysvallat |  |
Lohko B: 
| Suomi  |  | 47–0 |  |  Espanja |  |
| Espanja  |  | 0–50 |  |  Kanada |  |
| Kanada  |  | 34–12 |  |  Suomi |  |
Sijat 5–6: 
| Ruotsi  |  | 64–0 |  |  Espanja |  |
Pronssiottelu: 
| Suomi  |  | 20–19 |  |  Saksa |  |
Loppuottelu: 
| Yhdysvallat  |  | 64–0 |  |  Kanada |  |
Lopputulokset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
:  Yhdysvallat
:  Kanada
:  Suomi
4.:  Saksa
5.:  Ruotsi
6.:  Espanja
Alankomaiden Antillien jalkapallomaajoukkue

Alankomaiden Antillien jalkapallomaajoukkue edusti Alankomaiden Antilleja jalkapallon kansainvälisissä kilpailuissa. Alankomaiden Antillien itsehallintoalue lakkautettiin vuonna 2010, jolloin Curaçao peri sen paikan kansainvälisissä kilpailuissa. Alankomaiden Antillit ei koskaan selviytynyt MM-lopputurnaukseen. CONCACAF:n maanosan mestaruusturnauksessa se esiintyi neljästi. Parhaimmillaan se sijoittui turnauksessa kolmanneksi.
Alarik Gummerus

Alarik "Teppa" Gummerus (4. maaliskuuta 1879 Rantsila – 4. tammikuuta 1933 Tampere) oli suomalainen insinööri ja matkakirjailija.
Alarik Gummeruksen vanhemmat olivat rovasti ja valtiopäivämies Aleksanteri Gummerus ja Alma o.s. Nordlund. Hänen veljiään olivat Tampereen piispa Jaakko Gummerus, Vientirauha-lakonmurtajakaartin johtaja Martti Pihkala, urheiluvaikuttaja Lauri "Tahko" Pihkala, piirieläinlääkäri Kaarlo Gummerus ja maanviljelystalouden professori Rurik Pihkala.
Gummerus suoritti lyseossa keskikoulukurssin ja Helsingin teollisuuskoulun kurssin. Hän valmistui paperiteknikoksi Chalmersin teknillisestä opistosta Göteborgissa. Gummerus työskenteli sen jälkeen paperitehtaissa Yhdysvalloissa vuosina 1901–1903.
Suomeen palattuaan Gummerus oli ensin Tainionkosken tehtaiden ja sitten koneliike Aatran palveluksessa. Vuonna 1912 hän siirtyi suomalaisten Dubrovkaan lähelle Pietaria perustaman paperitehtaan palvelukseen. Pari vuotta myöhemmin Gummerus tuli Tampereelle Näsijärven Pahvitehdas Oy:n paperimestariksi, ja vuonna 1918 hänet nimitettiin tehtaan teknilliseksi johtajaksi. Tätä tehtävää Gummerus hoiti sitten kuolemaansa saakka.
Gummerus teki vaimonsa Siirin kanssa kesällä 1927 kylpylämatkan Tšekkoslovakiaan Pistyanin pikkukaupunkiin. Retken päivittäisistä tapahtumista tekemiensä muistiinpanojen pohjalta hän julkaisi sitten matkakirjan Pistyanin-reissu (Arvi A. Karisto 1928).
Gummerus kuoli 53-vuotiaana tammikuussa 1933. Hänet haudattiin Pihtiputaalle.
Teoksia

Nimellä Teppa Gummerus:
Pistyanin-reissu: iloisia kesämuistelmia. Karisto 1928 (Kirja pdf-muodossa Gummerus-Pihkala suvun sukuyhdistyksen kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive))
Antanas Merkys

| Antanas Merkys |
| --- | --- |

Liettuan presidentti
 15. kesäkuuta 1940 – 17. kesäkuuta 1940  
Edeltäjä:  Antanas Smetona
Seuraaja:  Justas Paleckis
Liettuan pääministeri
 21. marraskuuta 1939 – 17. kesäkuuta 1940  
Edeltäjä:  Jonas Černius
Seuraaja:  Justas Paleckis
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1887 Bajorai, Kaunasin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 5. maaliskuuta 1955 (68 vuotta) Vladimirin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  LTS
Antanas Merkysin hautamuistomerkki.
Antanas Merkys (1. helmikuuta 1887 Bajorai – 5. maaliskuuta 1955 Vladimirin alue) oli Liettuan viimeinen pääministeri vuosina 1939–1940. Presidentti Antanas Smetonan paettua maasta Merkysistä tuli maan de facto presidentti vuonna 1940. Merkys teki yhteistyötä Neuvostoliiton kanssa ja luovutti presidenttiyden Liettuan kansanhallituksen perustaneelle Justas Paleckisille. Merkysin yrittäessä paeta maasta hänet vangittiin ja karkotettiin Venäjän sisäosiin. Hän kuoli karkotettuna vuonna 1955.
Elämäkerta

Merkys opiskeli lakia ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän armeijassa. Liettuan itsenäistyessä hänestä tuli itsenäistyneen maan puolustusministeri ja myöhemmin hän toimi Liettuan armeijassa. Myöhemmin hän toimi lakimiehenä.
Klaipėdan vallankaappauksen jälkeen Merkysistä tuli Memelin mandaattihallintoalueen komission sihteeri. Vuoden 1926 vallankaappauksen jälkeen hänestä tuli uudelleen puolustusministeri ja vuonna 1927 hänestä tuli Klaipėdan alueen kuvernööri. Saksan vaatimuksesta Merkys luopui kuvernöörin virasta vuonna 1932, jolloin hän palasi uudelleen lakimiehen virkaan. Hän toimi Kaunasin kaupunginjohtajana vuosina 1933–1939. 1936 hänet valittiin Seimasiin ja pääministeri hänestä tuli 17. marraskuuta 1939.
Neuvostoliiton uhkavaatimus ja miehitys

14. kesäkuuta 1940 Neuvostoliiton annettua uhkavaatimuksen Liettualle presidentti Antanas Smetona ehdotti aseellista vastarintaa. Merkys ehdotti uhkavaatimuksen hyväksymistä ja halusi luopua pääministerin tehtävistä, mutta päättikin Neuvostoliiton uhan takia pysyä virassaan. Smetona antoi Merkysille presidentin valtuudet paettuaan Saksaan. Päivää Smetonan poistumisen jälkeen Merkys ilmoitti radiossa ottavansa presidentin valtuudet, vaikka se olikin perustuslain vastaista.
17. kesäkuuta 1940 Merkys hyväksyi Neuvostoliiton vaatimukset ja antoi presidentin ja pääministerin valtuudet Justas Paleckisille. 17. heinäkuuta hän yritti perheensä kanssa paeta Ruotsiin, mutta hänet pidätettiin Riiassa. Hän ja hänen perheensä karkotettiin Saratoviin. Vuonna 1954 Merkys vapautettiin, mutta häneltä kiellettiin paluu Liettuaan. Hän eli Vladimirissa kuolemaansa saakka. Merkys kuoli vuonna 1955 67-vuotiaana. Hänen hautaansa ei ole koskaan löydetty ja näin ollen Kaunasissa on ainoastaan muistomerkki hänestä.
Afonso Dhlakama

Afonso Dhlakama
Afonso Marceta Macacho Dhlakama (1. tammikuuta 1953 Mangunde – 3. toukokuuta 2018) oli mosambikilainen poliitikko, joka toimi Renamo-puolueen johtajana.  Mosambikin sisällissodan päättyessä Dhlakama ja Frelimon Joaquim Chissano  allekirjoittivat virallisen rauhansopimuksen Roomassa 5. lokakuuta 1992.
Dhlakama osallistui Mosambikin presidentinvaaleihin 1994, 1999, 2004 ja 2009. Hän hävisi ne Frelimo-puolueen edustajille.
Afonso

Afonso voi tarkoittaa seuraavia:
Afonso, portugalilainen miehen etunimi, Alfons-nimen vastine
Afonso de Albuquerque (1453–1515), portugalilainen laivaston kenraali
Afonso Alves (s. 1981), brasilialainen jalkapalloilija
Afonso Celso (1836–1912), brasilialainen poliitikko, Brasilian pääministeri 1889
Afonso Celso nuorempi (1860–1938), brasilialainen opettaja, runoilija ja poliitikko
Afonso Dhlakama (1953–2018), mosambikilainen poliitikko
Afonso Évora (1918–2008), brasilialainen koripalloilija
Afonso Fioreze (1942–2021), brasilialainen katolinen piispa
Afonso Pena (1847–1909), Brasilian presidentti 1906–1909
Afonso, Portugalin kuninkaita, katso Alfonso
Afonso I (1456–1542), Kongon kuningas
Afonso, sukunimenä:
Antônio Afonso de Miranda (1920–2021), brasilialainen katolinen piispa
Bernardo Álvarez Afonso (s. 1949), espanjalainen katolinen piispa
Nadir Afonso (1920–2013), portugalilainen taidemaalari ja arkkitehti
Zeca Afonso (1929–1987), portugalilainen säveltäjä ja laulaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Afonso”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Andromache (laulaja)

| Andromache |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Andromáchi Dimitropoúlou
Syntynyt: 12. lokakuuta 1994 (ikä 29) Siegen, Saksa
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  kreikka
Aktiivisena:  2015–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Panik Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Andromáchi Dimitropoúlou (kreik. Ανδρομάχη Δημητροπούλου, s. 12. lokakuuta 1994 Siegen, Saksa), tunnettu myös taiteilijanimellään Andromache, on kreikkalainen laulaja.
Hän edusti Kyprosta vuoden 2022 Eurovision laulukilpailussa Torinossa kappaleella ”Éla”. Andromache kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 12. toukokuuta, sijoittui semifinaalin 12:nneksi eikä päässyt finaaliin.
Diskografia > Singlet

To fengári (Το φεγγάρι, 2017)
De boró (Δε μπορώ, 2018)
De se diálexa (Δε σε διάλεξα, 2018)
Na 'soun pséma (Να 'σουν ψέμα, 2019)
S' agapó (Σ' αγαπώ, 2020)
Thalassáki (Θαλασσάκι, 2020)
Vásano mou (Βάσανο μου, 2021)
Éla (Έλα, 2022)
Alejandro Jiménez Lafeble

Alejandro Jiménez Lafeble (26. helmikuuta 1936 Talca – 5. tammikuuta 1998) oli chileläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Talcan hiippakuntaan 28. lokakuuta 1959 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Martanae Tudertinorumin titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlos González Cruchaga, jota avustivat José Manuel Santos Ascarza ja Bernardino Piñera Carvallo.
Jiménez Lafeble sai 12. joulukuuta 1983 nimityksen Valdivian piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 29. helmikuuta 1996.
Anton Škaplerov

Anton Škaplerov
Anton Škaplerov (s. 20. helmikuuta 1972 Sevastopol, Ukrainan neuvostotasavalta) on venäläinen kosmonautti.
Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 2003 sen jälkeen, kun hän oli käynyt useita lentokursseja alkaen peruskoulutuksesta Sevastopolin ilmailukerhossa. Hän on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi. Hänen ensimmäinen avaruuslentonsa tapahtui 14. marraskuuta 2011, jolloin hänet laukaistiin lennolla Sojuz TMA-22 Kansainväliselle avaruusasemalle Retkikunta 29:n lentoinsinööriksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cosmonaut Biography: Shkaplerov Biographies of USSR / Russian Cosmonauts.  29.8.2012. www.spacefacts.de. (englanniksi)
André (beachfutispelaaja)

| Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Maa:  Brasilia> Miesten beachfutis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2006 |  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2007 |  |  |
|  Kultaa | Marseille 2008 |  |  |
|  Kultaa | Dubai 2009 |  |  |
|  Hopeaa | Ravenna 2011 |  |  |
|  Pronssia | Tahiti 2013 |  |  |
André Álvaro Batista do Nascimento (yleensä vain André; s. 26. toukokuuta 1977) on brasilialainen beachfutispelaaja, joka edustaa Corinthiansia ja Brasilian beachfutismaajoukkuetta. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. André on nelinkertainen maailmanmestari ja yksinkertainen MM-hopea- ja pronssimitalisti. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän oli kisojen paras maalintekijä 14 maalillaan ja hänet valittiin myös kisojen toiseksi parhaaksi pelaajaksi Venäjän Ilja Leonovin jälkeen. Seuratasolla André on voittanut Corinthiansin kanssa seurojen MM-kultaa vuonna 2013. Maajoukkueessa hän on pelannut 294 ottelua ja tehnyt 242 maalia.
Käännös suomeksi
André-Sébastien Savoie

André-Sébastien Savoie (s. 25. heinäkuuta 1935 Montreal) on kanadalainen pianisti. Hän opiskeli Charles Reinerin johdolla ennen siirtymistään vuosiksi 1952–1958 McGillin konservatorioon. Sittemmin hän opiskeli Carlos Vidusson johdolla Milanossa, Joseph Dichlerin johdolla Wienissä ja Geza Andan johdolla Luzernissa.
Savoie kantaesitti monia kanadalaisteoksia. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Tunisin orkesterin, Moskovan puhallinkvintetin, Michèle Gaudreaun ja Isabelle Lapierren kanssa. Hän on baritoni Robert Savoien veli ja näyttelijä, senaattori Andrée Champagnen mies. Hänen ohjelmistoonsa kuuluu muun muassa André Mathieun 3. pianokonsertto.
Anna-Mari Knuuti

Anna-Mari Hannele Knuuti (o.s. Määttänen, s. 4. heinäkuuta 1983 Laitila) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän on edustanut koko uransa ajan Forssan Salamaa ja hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2012 lähtien Marko Vaittinen. Kalevan kisoista Knuuti on saavuttanut hopeaa 10 000 metrin juoksussa vuonna 2009. Lisäksi aikuisten SM-tasolta hänen tilillään on ulkoradoilta hopea 4 x 800 metrin viestijuoksusta vuodelta 2000 sekä maastojuoksun joukkuekilpailun SM-hopea vuodelta 2013. Sisäratojen SM-kisoista Knuuti on lisäksi saavuttanut hopeaa 3 000 metrin juoksussa vuonna 2009.
Alppihiihdon maailmancup 2021–2022

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Alppihiihdon maailmancup 2021–2022
| Laji | Miehet | Naiset |
Voittaja
| Kokonaiscup |  Marco Odermatt |  Mikaela Shiffrin |
| Pujottelu |  Henrik Kristoffersen |  Petra Vlhová |
| Suurpujottelu |  Marco Odermatt |  Tessa Worley |
| Supersuurpujottelu |  Aleksander Aamodt Kilde |  Federica Brignone |
| Syöksylasku |  Aleksander Aamodt Kilde |  Sofia Goggia |
| Parikilpailu (PG) |  Christian Hirschbühl |  Andreja Slokar |
| Maacup |  Sveitsi |  Itävalta |
Maacup (seka):  Itävalta
Kilpailut
| Kilpailupaikat | 19 | 20 |
| Henkilökohtaiset kilpailut | 35 | 37 |
Sekajoukkuekilpailut: 1
| Perutut kilpailut | 5 (5 siirretty) | 3 (4 siirretty) |
Keskeytetyt kilpailut: 1
← 2020–2021 2022–2023 →
Alppihiihdon maailmancup 2021–2022 oli historian 56. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Söldenissä Itävallassa 23. lokakuuta 2021 ja päättyi Courchevelissä ja Méribelissä Ranskassa 20. maaliskuuta 2022.
Kauden aikana järjestettiin talviolympialaiset Pekingissä Kiinassa.
Miehillä oli tarkoitus kilpailla 35 osakilpailua 19 eri paikassa ja naisilla 37 osakilpailua 20 eri paikassa.
Alexis Pinturault ja Petra Vlhová olivat puolustavia kokonaiscupin voittajia edelliskaudelta.
Merkittäviä tapahtumia kauden aikana

Ensimmäistä kertaa maailmancupin historiassa, sekä naisilla että miehillä, Beaver Creekin oli tarkoitus järjestää neljä vauhtikilpailua neljänä peräkkäisenä päivänä, sisältäen kaksi syöksylaskua ja kaksi super-G:tä, kuitenkin toinen syöksylasku jouduttiin perumaan kovan tuulen vuoksi.
Ensimmäistä kertaa lähes neljään vuoteen (28. tammikuuta 2018, Lenzerheide) Mikaela Shiffrin ei päässyt toista laskuaan maaliin (Kranjska Goran pujottelu). 47:llä pujotteluvoitollaan 11. tammikuuta Schladmingissa Shiffrin teki kaikkien aikojen ennätyksen lajin maailmancuphistoriassa ohittaen Ingemar Stenmarkin 46 voittoa suurpujottelussa.
Johannes Strolzista tuli 300. voittaja miesten alppihiihdon maailmancupissa ottaessaan uransa ensimmäisen voiton Adelbodenin pujottelussa.
Lucas Braathen voitti Wengenin pujottelun oltuaan 29. ensimmäisen kierroksen jälkeen.
David Rydingista tuli ensimmäinen alppihiihdon maailmancupissa voittanut brittilaskija voitettuaan Kitzbühelin pujottelun.
Saavutuksia > Uran ensimmäinen maailmancupin voitto > Miehet

Christian Hirschbühl (31)
Bryce Bennett (29)
Johannes Strolz (29)
David Ryding (35)
Cameron Alexander (24)
Atle Lie McGrath (21)
Saavutuksia > Uran ensimmäinen maailmancupin voitto > Naiset

Andreja Slokar (24)
Priska Nufer (30)
Romane Miradoli (27)
Saavutuksia > Uran ensimmäinen maailmancupin voitto > Uran ensimmäinen maailmancupin palkintopallisijoitus > Miehet

Christian Hirschbühl (31) - 1. sija
Bryce Bennett (29) - 1. sija
Johannes Strolz (29) - 1. sija
Cameron Alexander (24) - 1. sija
Dominik Raschner (27) - 2. sija
Kristoffer Jakobsen (27) - 2. sija
Luca De Aliprandini (31) - 2. sija
Raphael Haaser (24) - 2. sija
James Crawford (24) - 2. sija
Broderick Thompson (27) - 3. sija
Blaise Giezendanner (30) - 3. sija
Daniel Hemetsberger (30) - 3. sija
Saavutuksia > Uran ensimmäinen maailmancupin voitto > Uran ensimmäinen maailmancupin palkintopallisijoitus > Naiset

Andreja Slokar (24) - 1. sija
Priska Nufer (30) - 1. sija
Romane Miradoli (27) - 1. sija
Thea Louise Stjernesund (24) - 2. sija
Kristin Lysdahl (25) - 3. sija
Ariane Rädler (26) - 3. sija
Saavutuksia > Uran ensimmäinen maailmancupin voitto > Voittojen määrä kauden aikana (suluissa kaikki voitot) > Miehet

Aleksander Aamodt Kilde - 7 (13)
Marco Odermatt - 6 (10)
Henrik Kristoffersen - 5 (28)
Dominik Paris - 2 (21)
Vincent Kriechmayr - 2 (11)
Beat Feuz - 1 (16)
Matthias Mayer - 1 (11)
Clément Noël - 1 (9)
Linus Straßer - 1 (3)
Sebastian Foss Solevåg - 1(2)
Lucas Braathen - 1 (2)
Niels Hintermann - 1 (2)
Christian Hirschbühl - 1(1)
Bryce Bennett - 1 (1)
Johannes Strolz - 1 (1)
David Ryding - 1 (1)
Cameron Alexander - 1 (1)
Atle Lie McGrath - 1 (1)