stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vankilapako (televisiosarja)
Jaksot

Pako Vegasiin (Escape to Vegas) - Ryöstäjä Jody Thompson piiloutuu rekkaan ja ajaa vartijoiden ohi.
Ohion etsityin mies (Ohio's Most Wanted) - John Parsons leikkii 83 päivää kissa-ja-hiiri-leikkiä poliisien kanssa.
Vankilaromanssi (Prison Romance) - Jengijohtaja George Hyatte tekee yksinkertaisen, mutta kuolettavan paon.
Pakenija (The Escapist) - Quawntay Adams pakenee jatkuvasta videovalvonnasta huolimatta.
Pittsburgin kuutoset (The Pittsburgh Six) - Nuno Pontes ja viisi toveria pakenevat keskellä kirkasta päivää ja kävelevät vartijoiden ohi.
Juokse tai kuole (The Running Man) - Aseistetusta ryöstöstä tuomittu Dennis Hope sabotoi vankilan sähköt ja pakenee pimeyden turvin.
Teksasin seitsikko (The Texas Seven) - Seitsemän vankia karkaa samalla kertaa Teksasissa.
Katon läpi (Through the Roof) - Murhaajat Timothy Vail ja Timothy Morgan tekevät reiän sellinsä betonikattoon.
Aiheesta muualla

Ohjelma Jimin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ohjelma National Geographicin sivuilla
Vikersund

Vikersundin keskustaa
Vikersund on noin 2 500 asukkaan taajama Modumin kunnassa Norjan eteläosassa. Vikersund sijaitsee Norjan viidenneksi suurimman järven, Tyrifjorden, etelärannalla.
Vikersund on tunnettu lentomäestään, jossa on järjestetty maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1977, 1990, 2000 ja viimeksi 2012, sekä mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja.
Paikallislehti Bygdepostenin toimitus sijaitsee Vikersundissa.
Vikeså

| Vikeså |
| --- | --- |
 Vikeså
 Koordinaatit: 58°38′00″N, 6°06′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Rogaland
Kunta:  Bjerkreim
Pinta-ala:  
 – Maa:  1 km²
Väkiluku (2022):  1 003
 – Väestötiheys:  1 003 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vikeså on taajama Bjerkreimin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Eurooppatie E39:n varrella. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 003 vuoden 2022 alussa. Vikesåssa valmistetaan muun muassa ilmastointilaitteita.
Victor Gurney Logan Van Someren

Victor Gurney Logan Van Someren (1886 Melbourne, Australia – 24. heinäkuuta 1976) oli Keniassa työskennellyt eläintieteilijä.
Tohtori Van Someren syntyi Australiassa, kävi yksityiskoulua ja opiskeli eläintiedettä George Watson's Collegessa Edinburghin yliopistossa Skotlannissa. Hän oli myös hammaslääkäri.
Van Someren muutti Keniaan 1912 ja asui Nairobissa. Hän oli Itä-Afrikan ja Ugandan luonnonhistoriallisen seuran kunniasihteeri (East Africa and Uganda Natural History Society).
Van Somerenin puoliso oli Elizabeth Cunningham.
Van Someren julkaisi muun muassa teokset Bird Life in Uganda ja Notes on Birds of Uganda and East Africa. Hän nimesi useita lintulajeja, kuten rusko-otsakertun (Eremomela turneri).
Victor Henry Thakur

Victor Henry Thakur (s. 1. heinäkuuta 1954) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Muzaffarpurin hiippakuntaan 3. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Bettiahin hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat John Baptist Thakur ja Joseph Augustine Charanakunnel.
Thakur sai 3. heinäkuuta 2013 nimityksen Raipurin arkkipiispaksi.
Victor Ek (kauppaneuvos)

kauppaneuvos Victor Ek. Kuvaaja Daniel Nyblin.
Victor Reinhold Ek (21. lokakuuta 1858 Helsinki – 5. marraskuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja perustamansa huolintayritys Ab Victor Ek Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1885 kuolemaansa saakka.
Victor Ekin vanhemmat olivat konsuli Viktor Ek ja Maria Lovisa Hagert. Ek kävi neljä luokkaa Helsingin ruotsalaista normaalilyseota vuosina 1872–1875, minkä jälkeen hän työskenteli harjoittelijana liikealalla. Vuonna 1880 Ek suoritti tutkinnon Lyypekin kauppiasopistossa. Tämän jälkeen hän työskenteli eri yritysten palveluksessa Suomessa ja ulkomailla, kunnes perusti vuonna 1885 omaa nimeään kantavan huolinta- ja agentuuriyrityksen Ab Victor Ek Oy:n. Yrityksen toiminta jatkuu perheyrityksenä edelleen. Vuonna 1888 Ek avasi liikkeensä haaraosaston myös Hankoniemelle. Hän harjoitti myös merkittävää kivihiilen maahantuontia ja oli mukana perustamassa useita teollisuusyrityksiä. Merenkulkuun liittyvän yritystoiminnan lisäksi Ek oli myös Mercator-lehden ja -kirjapainon hallinnossa sekä Dagens Tidning -lehden omistajana. Ek oli myös Brasilian ja Yhdysvaltain varakonsuli sekä muun muassa Suomen Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsen. Kauppaneuvoksen arvon Ek sai vuonna 1896. Ek oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kuului useisiin kunnallisiin lautakuntiin ja komiteoihin. Nykyään Oy Victor Ek Ab on erikoistunut muuttopalveluihin ja erityisesti ulkomaan muuttoihin.
Ek omisti Helsingissä vuodesta 1894 Eteläranta 16:ssa sijainneen Sundmanin talon, jossa hänen yhtiönsä toimi 1980-luvulle saakka. Talo tunnettiin pitkään Victor Ekin talona. Ek omisti myös vuosina 1899–1908 isältään perimänsä huvilan Helsingin Palosaaressa. Hänen isänsä hukkui uimareissulla saaren edustalla.
Perhe

Victor Ek oli vuodesta 1890 naimisissa Tukholmassa syntyneen näyttelijä Anna Waldenströmin kanssa. Pariskunnalla oli kaksi tytärtä, Mary ja Gertrud. Maryn puoliso oli ministeri Hjalmar J. Procopé ja Gertrudin varatuomari Gustaf Cedercreutz.
Victor Ek kuoli 64-vuotiaana marraskuussa 1922 pitkän sairauden jälkeen.
Venäläinen symbolismi

Mihail Nesterov, Nuoren Varfolomein näky, 1890.
Victor Borisov-Musatov, Omakuva sisaren kanssa, 1898
Symbolismi
Fernand Khnopff, , 1911.
Symbolismi
Fin de siècle | Romantiikka | Dekadenssi |  Symbolismi kirjallisuudessa | Venäläinen symbolismi
Symbolisteja
Léon Bakst | Charles Baudelaire | Aubrey Beardsley | Arnold Böcklin | Magnus Enckell | Gustav Klimt | Max Klinger | Stéphane Mallarmé | Gustave Moreau | Mihail Nesterov | Edgar Allan Poe |  Sully Prudhomme | Arthur Rimbaud | Konstantin Somov | Émile Verhaeren | Paul Verlaine
Symbolismia
Pahan kukat | Ad Astra | Haavoittunut enkeli | Halla | Kuoleman puutarha | Köynnöksenkantajat | Lemminkäisen äiti | Symposion | Terror Antiquus
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Venäjän symbolismi oli symbolismiin kuuluva taidesuuntaus, joka vaikutti voimakkaimmillaan 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Se edustaa venäläistä haaraa yleiseurooppalaisesta symbolismin suuntauksesta. Venäjän symbolismi ajoittuu pääosin Venäjän kulttuurin Hopeakaudeksi kutsutulle ajanjaksolle (1890–1917). Tällöin etsittiin vimmaisesti uusia ilmaisukeinoja lähes kaikilla taiteenaloilla, ja modernismiin liittyvä avantgardismi oli jo orastamassa. Symbolismin ja avantgardismin ohella vuosisadan alku liitetään niin Venäjän kuin muun Euroopan taiteissa usein myös dekadenssiin. Venäjän symbolismi keskittyy vahvasti kaunokirjallisuuteen, mutta myös muissa taidemuodoissa oli tärkeitä symbolismin ilmentymiä.
Symbolismi kirjallisuudessa

Symbolismin lähtökohtia olivat mystiikkaa ja romantiikkaa edustaneet taiteilijat ja filosofit, muun muassa Dostojevski, Wagnerin oopperat sekä Schopenhauerin ja Nietzschen filosofia. Myös Ibsenin näytelmät vaikuttivat Venäjän symbolismin kehitykseen.
Venäjän symbolisteille Itä–Länsi-kysymys oli Venäjän ja koko ihmiskunnan kohtalonkysymys. Symbolismin keskeisen auktoriteetin filosofi ja runoilija Vladimir Solovjovin sanoin kysyttiin:
Kenen itä tahdot olla
Kristuksen vai Kserkseksen?
Suuntauksen katsotaan alkaneen Nikolai Minskin artikkelista Ikivanha väittely (1884), sekä Dmitri Merežkovskin vuonna 1892 julkaisemasta kirjasta, joka käsitteli venäläisen nykykirjallisuuden alennustilan ja uusien suuntausten taustatekijöitä (engl. On the Causes of the Decline and on the New Trends in Contemporary Russian Literature). Kumpikin kirjoittaja oli individualismin yltiöpäinen kannattaja ja luovan taiteen ylistäjä.
Ennen 1900-luvun vaihdetta symbolismin keskeisiä edustajia olivat runoilijat ja prosaistit Valeri Brjusov, Konstantin Balmont ja Fjodor Sologub, joista jälkimmäinen kutsui itseään Kuoleman runonlaulajaksi. Vuosisadan vaihteen jälkeen suuntauksen toisessa vaiheessa merkittävimpiä edustajia olivat runoilijat Aleksandr Blok ja Andrei Belyi. Proosaa pääosin kirjoittavista kirjailijoista huomattava symbolisti oli Aleksei Remizov. Symbolismilla oli lisäksi suuri vaikutus muun muassa Anna Ahmatovan varhaiseen runouteen ennen akmeismin vastareaktiota.
Symbolismi kuvataiteissa

Huomattavimpia symbolistisia taidemaalareita edustaa Mihail Vrubel, joka on tunnettu erityisesti suuresta mosaiikkimaisesta maalauksestaan Istuva demoni (1890). Muita merkittäviä symbolisteja olivat Viktor Borisov-Musatov, Mihail Nesterov, Léon Bakst, Mstislav Dobužinski ja Nicholas Roerich.
Symbolismi musiikissa ja näyttämötaiteessa

Merkittävin venäläinen symbolistinen säveltäjä oli Aleksandr Skrjabin, joka ensimmäisessä sinfoniassaan ylisti taidetta miltei uskonnollisesti. Sinfonisessa runoelmassaan Le Devin Poem (1902–1904) Skrjabin pyrki kuvaamaan ihmisen sielun kehitystä alkaen panteismista ja päättyen kaikkeuden ykseyteen. Skrjabin kehitti teostensa esityksiä performanssin suuntaan yhdistelemällä musiikin runouteen, tanssiin, väreihin ja tuoksuihin, pyrkimyksenään luoda hurmioitunut taiteellinen kokonaiselämys. Samankaltaisia ajatuksia poikkitaiteellisista kokonaistaideteoksista esittivät myös Andrei Belyi ja Wassily Kandinsky.
Perinteisemmässä näyttämötaiteessa jo Anton Tšehovin myöhäisiä näytelmiä on luonnehdittu vahvasti symbolismin sävyttämiksi, vaikka niiden dramatisoinnit olivat aluksi hyvin realistisia. Tšehovin veljenpoika Mihail Tšehov (1891–1955) kehitti sittemmin myös symbolistisen näyttelemisen metodiikkaa, jota sovelletaan yhä näyttelijäntyössä. Selkeästi symbolistista teatteria edustivat muun muassa joidenkin Aleksandr Blokin teoksiin perustuvat dramatisoinnit.
Victor Hochepied

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | 200 m joukkueviesti |  |
Victor Fernand Hochepied (29. lokakuuta 1883 Lille – 26. maaliskuuta 1966 Lille) oli ranskalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli mukana saamassa hopeaa 200 metrin joukkueviestissä. Hän kilpaili samoissa kisoissa myös 200 metrin vapaa- ja esteuinneissa. Maurice Hochepied oli Victorin veli.
Vic-Fezensac

| Vic-Fezensac |
| --- | --- |
 Yleisnäkymä kunnasta
 vaakuna
 Vic-Fezensac
 Koordinaatit: 43°45′34″N, 0°18′15″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Gers
Arrondissementti:  Auch
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  53,9 km²
Väkiluku (2020):  3 583 
 – Väestötiheys:  66 as./km²
Kunnan numero:  32462
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vic-Fezensac on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Oksitanian alueella. Se sijaitsee Ossejoen varrella, noin 29 kilometriä Auchin kaupungista luoteeseen.
Pyhän Pietarin kirkko
Kunnan alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Roomalaisten valtakausi alkoi ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kunnan keskustassa on keskiaikainen Pyhän Pietarin kirkko, joka tuhoutui noin vuonna 1160. Sen uudelleenrakentaminen aloitettiin noin vuonna 1190, mutta se tuhoutui Ranskan uskonsodissa vuonna 1569. Kunnostustyöt aloitettiin vuonna 1617, ja kirkon vihkiäiset olivat vuonna 1623.
Tunnettuja kuntalaisia

Jean Castex (s. 1965), poliitikko ja entinen Ranskan pääministeri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vic-Fezensac Wikimedia Commonsissa
Vanuatunmesikko

| Vanuatunmesikko> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Raitamesikot Glycifohia
Laji::  notabilis
Kaksiosainen nimi
 Glycifohia notabilis  (Sharpe, 1899) 
Synonyymit
 Phylidonyris notabilis 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vanuatunmesikko (Glycifohia notabilis) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vanuatunmesikkoa tavataan Vanuatussa. Lajin on kuvattu olevan yleisimmillään vuoristoissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Victor Hermann Balke

Victor Hermann Balke (s. 29. syyskuuta 1931 Meppen) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Springfield in Illinoisin hiippakuntaan 24. toukokuuta 1958 ja nimitettiin Crookstonin hiippakunnan johtoon Minnesotaan 7. heinäkuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Robert Roach, jota avustivat Joseph Alphonse McNicholas ja William Aloysius O'Connor.
Balke jäi eläkkeelle 28. syyskuuta 2007.
Viktor Ellonen

Viktor Vilgelmovitš Ellonen (1891–1980) oli suomalaissyntyinen venäläinen kuvanveistäjä. Hän oli Neuvostoliiton tiedakatemian professori. Hänen töitään on muun muassa Moskovassa Tretjakovin gallerian kokoelmissa, Pietarissa Venäläisessä museossa ja Puna-armeijan museossa.
Venäläinen romaaniperinne ja Neuvostoliiton kirjallisuus

| Venäläinen romaaniperinne ja Neuvostoliiton kirjallisuus |
| --- | --- |
Kirjailija:  Raoul Palmgren
Kieli:  suomi
Genre:  kirjallisuudenhistoria
Kustantaja:  Yhteiskuntatieteellisen kirjallisuuden kustannusoy. Tiede
Julkaistu:  1940
Sivumäärä:  47 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Venäläinen romaaniperinne ja Neuvostoliiton kirjallisuus on Raoul Palmgrenin kirjoittama Tiede-nimisen ”yhteiskunnallisen kirjallisuuden kustannusosakeyhtiön” vuonna 1940 julkaisema 47-sivuinen kirjanen.
Kirjan alussa Palmgren arvioi venäläisen kirjallisuuden olevan ranskalaisen kirjallisuuden ohella maailmankirjallisuudessa merkittävintä, kumpikin on kuvannut yhteiskunnallisia ongelmia. Kirjan mukaan keisarien Venäjällä, jossa vasta 1800-luvun puolivälissä päästiin eroon maaorjuudesta, esiintyi ”venäläinen tauti”, ikävystyminen, jonka kirjallisuus – ensinnä Aleksandr Puškinin Jevgeni Onegin – pyrki tuomaan venäläisten tietoisuuteen. Gontšarov ja Nikolai Gogol jatkoivat tätä 1900-luvun alussa. 1800-luvun jälkipuolen Leo Tolstoi ja Fjodor Dostojevski kuvaavat yläluokan yksittäisten edustajien voimattomia pyrkimyksiä saada aikaan yhteiskunnallisia muutoksia.
Palmgren piti Maksim Gorkia Venäjän ja Neuvostoliiton kirjallisuuden välittäjänä. Hänen mukaansa Gorki kuvasi yläluokan ongelmien yltävän yhteiskunnan pohjaan asti, esimerkiksi teoksissa Pohjalla ja Äiti, jotka Konstantin Stanislavskin teatteri toi laajempaan julkisuuteen 1900-luvun alussa.
Lokakuun 1917 vallankumous sekoitti kirjallisuuden. Vladimir Majakovski, Isaak Babel, Aleksei Tolstoi ja niin edelleen ottivat johtavan aseman Gorkin tuotannon jatkuessa. Teatterin puolella esiintyi Prolekultin kaltaisia suuntauksia. 1920-luvun NEP-kaudella sekasortoinen kirjallisuus alkoi painottua työn ja työläisten kuvauksina, kirjojen niminä olivat esimerkiksi Sementti, Tehdas metsässä ja Vesivoimalaitos. Myöhemmin kirjat alkoivat kuvata viisivuotissuunnitelmiin liittyvä tarinoita. Mihail Šolohov esimerkiksi kirjoitti teoksen Aron raivaajat. Osa näistä kirjoista oli vuoteen 1940 mennessä käännetty saksaksi, englanniksi ja ruotsiksi, mutta ei ymmärrettävistä syistäselvennä juurikaan suomeksi, poikkeuksena esimerkiksi 1930 Gummeruksen kustantamana Aleksei Tolstoin Tsaari Pietari I. 1930-luvulla kärkeen nousivat uudestaan Gorki ja Mihail Šolohov Neuvosto-Venäjän sisällissotaa kuvaavalla romaanillaan Hiljaa virtaa Don.
Venetsian pyöveli

| Venetsian pyöveli> Il boia di Venezia |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Luigi Capuano
Käsikirjoittaja:  Arpad De Riso, Luigi Capuano
Tuottaja:  Ottavio Poggi
Säveltäjä:  Carlo Rustichelli
Kuvaaja:  Alvaro Mancori
Leikkaaja:  Antonietta Zita
Lavastaja:  Giancarlo Bartolini Salimbeni
Pääosat:  Lex Barker, Guy Madison, Alessandra Panaro, Mario Petri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Liber Film
Ensi-ilta:  20. syyskuuta 1963 (Italia) 26. helmikuuta 1965 (Suomi)
Kesto:  95 min. (Italia)
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Venetsian pyöveli (ital. Il boia di Venezia) on vuonna 1963 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Luigi Capuanon ohjaaman elokuvan pääosia esittävät yhdysvaltalaiset Lex Barker ja Guy Madison sekä Alessandra Panaro ja Mario Petri.
Juoni

Venetsian dogen poika Sandrigo Bemba on menossa naimisiin kauniin Leonoran kanssa. Ennen häitä hän saa tietää olevansa dogen merirosvolaivalta pelastama lapsi. Leonoraa tavoittelee myös suurinkvisiittori Rodrigo Zeno, joka syyttää Sandrigoa maanpetturiksi ja tuomitsee hänet kuolemaan. Rodrigo houkuttelee pyöveliksi merirosvokapteeni Guarnierin, joka haluaa kostaa dogelle laivalla kadonneen poikansa kuoleman.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lex Barker  | … |  Sandrigo   |
|  Guy Madison  | … |  Rodrigo Zeno   |
|  Alessandra Panaro  | … |  Leonora   |
|  Mario Petri  | … |  pyöveli   |
|  Alberto Farnese  | … |     |
|  Giulio Marchetti  | … |     |
|  Theodor Chalapìan  | … |     |
|  Franco Fantasia  | … |     |
|  Raffaele Baldassarre  | … |     |
|  Attilio Severini  | … |     |
|  Giulio Maculani  | … |     |
|  Romano Giomini  | … |     |
Tuotanto

Venetsian pyöveli on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Venetsiassa. Se on yksinkertainen mutta melko viihdyttävä pukudraama ja miekkamiesseikkailu, jonka ansioita ovat värikäs puvustus sekä lavasteina toimivat Venetsian nähtävyydet. Elokuva on saatavilla hyvälaatuisena saksalaisena DVD:nä, joka sisältää italian-, saksan- ja englanninkieliset ääniraidat.
Aiheesta muualla

Venetsian pyöveli Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Venetsian pyöveli Elonet.
Tátrai Band

Tátrai Band
Tátrai Band on unkarilainen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1987 Budapestissä.
Jäsenet

Charlie Horvath – laulu
Tamas Kovacs – bassokitara
Geza Palvölgyi – kosketinsoittimet
Tamas Papp – rummut
Tibor Tatrai – kitara
Diskografia

Illúziók Nélkül (1989,  Ring)
Loose Associations (1990,  Polarvox)
A Küszöbön Túl (1991,  Rákóczi Kiadó)
Kísértés (1992,  Mega)
Utazás az ismeretlenbe II. (1994,  Magneoton)
A Hold Szerelme (1995,  Magneoton)
Trilógia (1996,  Magneoton)
Különös Álom (1997,  Hungaroton-Gong)
Mexicano (1999,  Columbia Records)
Diskografia > Singlet

Loose Associations / Walk the Night (1990,  Amulet)
Keserű Varázslat (2000,  Columbia)
Aiheesta muualla

Tátrai Band discogs.com -sivustolla
Tátrai Bandin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Vic

| Vic Vich |
| --- | --- |
 Plaça Major
 lippu:  vaakuna

 Vic
 Koordinaatit: 41°55′49″N, 2°15′17″E 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Katalonia
Maakunta:  Barcelona
Comarca:  Osona
Väkiluku (2015):  42 498
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vic (espanjaksi Vich) on Osonan piirikunnan pääkaupunki Barcelonan maakunnassa Kataloniassa. Kaupunki sijaitsee puolivälissä matkaa Barcelonasta Ranskan rajalle, ja sen asukasluku on n. 42 000 (2015).
700- ja 800-luvuilla Vic oli rajamaata, joka erotti toisistaan frankit ja maurit. Vuonna 1027 Vicin arkkipiispa julisti "Jumalan rauhan ja aselevon" (Paz y Tregua de Dios), mikä hillitsi hieman alueella käytyjä yksittäisiä sotia.
1700-luvulla Vic oli yksi kuningas Filip V:tä vastaan kapinoineiden joukkojen tukikohdista, ja näistä kapinoista seurauksena olikin Espanjan perimyssota.
Nykyisin Vic on yliopistokaupunki, joka on kuuluisa mm. keskiaikaisista rakennuksistaan sekä gastronomian puolella makkaroistaan, erityisesti perinteisestä fuet-makkarastaan. Vicin pääelinkeinoja ovat eri teollisuudenalat ja lisäksi se on tärkeä kaupan keskus.
Kuvia

Vicin kehämuuri
Temple romà de Vic (100-luku)
Catedral de Vic (1700-luku)
Casa Costa (kesk.) ja Casa Bach (oik.) keskusaukiolla.
Museu Episcopal
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vicin kaupungin viralliset Internet-sivut
Vicin matkailutoimiston Internet-sivut
Vicin yliopiston englanninkieliset Internet-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Victor Hermans

| Victor Hermans> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Victor Jacobus Hermans
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1953 (ikä 71) Maastricht, Alankomaat
Kansalaisuus:   Alankomaat
Futsalpelaaja
Lempinimi:  Vic
Pituus:  172 cm
Nyk. joukkue:  Thaimaa (päävalmentaja)
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
Maajoukkueet
1977–1989:  Alankomaat
Valmennusura
1990–1992 1992–1996 1996 1997–2000 2001 2001–2007 2009–2011 2012–:  Alankomaat (apuvalmentaja) Hongkong Malesia Alankomaat (apuvalmentaja) Iran Alankomaat Malta Thaimaa
| Mitalit> Maa:  Alankomaat.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Alankomaat.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Alankomaat.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Maa:  Alankomaat> Miesten futsal. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Alankomaat 1989 |  |  |
Victor Jacobus Hermans (s. 17. maaliskuuta 1953 Maastricht, Alankomaat) on entinen alankomaalainen futsalpelaaja ja nykyinen futsalvalmentaja. Hermans on toiminut vuodesta 2012 alkaen Thaimaan futsalmaajoukkueen päävalmentajana. Pelipaikaltaan Hermans oli universal.
Hermans pelasi vuosina 1977–1989 Alankomaiden futsalmaajoukkueessa 50 ottelua ja teki 12 maalia. Hän oli mukana lajin historian ensimmäisissä MM-kilpailuissa vuonna 1989, joista Alankomaat saavutti hopeaa. Hän teki turnauksessa kuusi maalia. Hermans valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Ensimmäisen valmentajanpestinsä, Alankomaiden maajoukkueen apuvalmentajan pestin, Hermans sai vuonna 1990. Hän on toiminut päävalmentajana Hongkongin, Malesian, Alankomaiden, Iranin, Maltan ja Thaimaan futsalmaajoukkueissa. Hongkongia, Malesiaa ja Thaimaata Hermans on luotsannut myös MM-kilpailuissa. Thaimaan päävalmentajana hän on toiminut vuodesta 2012 alkaen[lähde? ].