stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ikaalisten myrkytystapaus 1914
Tapahtumien kulku

Vatulan kylän Yli-Nurmenkosken talossa pidettiin 22. tammikuuta 1914 lukukinkerit joihin otti osaa noin 40 henkilöä. Kinkerien yhteydessä tarjottiin vieraille ruokaa ja juomia. Kinkerien jälkeen suurin osa kinkerivieraista sairastui vakavasti ja kuusi heistä kuoli seuraavien päivien aikana. Aluksi luultiin että myrkytys olisi aiheutunut huonosti tinatuista kuparipannuista tarjotusta kahvista mutta laboratoriotutkimukset paljastivat että ruokiin oli sekoitettu arsenikkia. Teosta epäiltynä vangittiin aluksi kinkeritalon isäntä Frans Yli-Nurmikoski (s. 1884) ja hänen veljensä Väinö Yli-Nurmikoski (s. 1894) jotka kiistivät syyllisyytensä. Frans Yli-Nurmikoski kertoi olleensa kinkeripäivien aikaan juovuksissa eikä hän tiennyt mitään tapauksista.
Kuulusteluissa selvisi että Frans Yli-Nurmikoski oli tapellut muutamia päiviä ennen kinkereitä veljiensä Nestori Yli-Nurmikosken (s. 1883) ja Väinö Yli-Nurmikosken kanssa sillä seurauksella että jälkimmäiset olivat olleet useita päiviä pois talon töistä. Todistajien mukaan Fransin ja hänen veljiensä välit olivat jo pitkään olleet riitaisat. Selvisi myös että Nestori Yli-Nurmikoski oli ostanut tammikuun alkupuolella 1914 ennen kinkereitä arsenikkia sisältävää ns. keisarinvihreää Ikaalisten kauppalasta kauppias J. E. Järvisen kauppapuodista ja Väinö Yli-Nurmikoski oli ostanut arsenikkia kauppias J. Grönmanin puodista. Frans Yli-Nurmikoski vapautettiin tämän seurauksena ja Nestori Yli-Nurmikoski vangittiin.
Kihlakunnanoikeuden päätös jutussa tuli syyskuun alussa 1914. Nestori Yli-Nurmikosken todettiin lisänneen salaa arsenikkia kinkeriruokiin ja hänet tuomittiin 12 vuoden kuritushuonerangaistukseen ruokien myrkyttämisestä. Väinö Yli-Nurmikoski sai neljän vuoden tuomion avunannosta rikokseen. Veljesten tarkoituksena oli ilmeisesti vain aiheuttaa sekasortoa kinkereillä ja kostaa näin veljelleen Fransille.
Nestori Yli-Nurmikoski pääsi ilmeisesti vapautumaan keväällä 1917 Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen vankilasta tai sitten hänen tuomionsa täytäntöönpano oli viivästynyt. Hän muutti pois kotoaan ja työskenteli työnjohtajana Ikaalisten Särkikosken saha- ja myllylaitoksella. Hän liittyi Ikaalisten suojeluskuntaan lokakuun lopulla 1917. Suomen sisällissodan aikana punaiset ampuivat hänet 4. maaliskuuta 1918 Vatulan kylässä. Yli-Nurmikoski haudattiin huhtikuussa 1918 Ikaalisten valkoisten sankarihautaan.
Hero Factory

| Hero Factory |
| --- | --- |
Tyyli:  Tietokoneanimaatio
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:  John Schneider Henry Winkler Eric Christian Olsen Malcolm McDowell Christopher B. Duncan Stephen Stanton Bryton James Jean Louisa Kelly Mark Hamill Joel Swetow
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   NickToons  Cartoon Network  Nelonen
Esitetty:  2010 – 2014
Jaksoja:  11
Tuotanto
Tuottaja(t):  Kristy Scanlan Josh Wexler
Vastaava(t) tuottaja(t):  Lawrence Kasanoff Jimmy Ienner
Ohjaaja(t):  Mark Baldo
Käsikirjoittaja(t):  Sean Catherine Derek
Tuotantoyhtiö(t):  Threshold Animation Studios
Aiheesta muualla
IMDb
Hero Factory on yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiosarja, joka perustuu Legon samannimiseen lelusarjaan.
Juoni

Sarjan 4-osaisessa Alokkaiden nousu -sarjassa kokeneet Alpha-ryhmän Herot Preston Stormer, Dunkan Bulk ja Jimi Stringer sekä alokkaat William Furno, Mark Surge ja Natalie Breez käyvät taistelua läpi avaruuden entisenä Hero-alokkaana, Von Nessinä tunnetun, Von Nebulan joukkoja vastaan.
Jaksossa Tulikoitos Hero Factory esittelee kaksi ensimmäistä 2.0-mallista Heroa: Julius Nexin ja Nathan Evon. Yhtäkkiä, kun polttoaineista riippuvaiseksi tulleet Tuliroistot hyökkäävät Fire Lordin johdolla Tankkiasema 22:een ja Hero Factory kokee pahan tappion. Mutta sitten Stormer, Furno, Breez ja Surge päivitetään myös 2.0-Heroiksi ja lähtevät jatkamaan taistelua.
Tarinassa Villi planeetta Hero-alokas nimeltä Rocka joutuu Hero Factoryyn aiemmin kuuluneen tiedemiehen, tohtori Witchin (alun perin Aldous Witch), ansaan. Tohtori Witch aikoo louhia Quaza-malmia tullakseen kuolemattomaksi, mutta uhkaa samalla tuhota planeetta Quatrosin ja kostaa Makurolle ja Heroille sen että hänet karkotettiin. Stormer, Bulk, Stringer, Furno, Nex ja Rocka saavat uuden Quatrosin oloihin sopivan 3.0-päivityksen ja tulevat apuun.
Tarinassa Pako jokainen vangittu rikollinen onnistuu pakenemaan Hero Factoryn huippuvartioidusta vankilasta Von Nebulan luoman mustan aukon kautta. Jokainen Hero lähetetään uusine päivityksineen henkilökohtaisille tehtäville roistojen nappaamiseksi apunaan uudenlaiset Hero-käsiraudat. Mutta Hero Factory joutuu näiden poissaollessa Anti-Quazaa käyttävän Black Phantomin valloittamaksi.
Jaksossa Loisaivot tuntematon vihollinen, jolle Black Phantom oli ehtinyt lähettää Hero Factoryn suunnitelmat, alkaa teollisesti tuottamaan Aivoja, jotka etsivät eri puolilta planeettaa viattomia eläinlajeja mutatoiden heidät hirviöiksi, jotka hyökkäävät Makuhero Cityyn. Stormer, Bulk, Furno, Surge, Breez, Evo ja Rocka puolustavat kaupunkia uusilla ritarimaisilla sekä Aivoilta suojaavilla päivityksillä.
Jaksossa Invasion from Below Antropolis Cityssä maan alla eläneet olennot alkavat kaapata kaupungin asukkaita ruokkiakseen kuningatartaan. Alpha-ryhmän Herot lähtevät valtavilla taistelukoneillaan pysäyttämään niitä.
Jaksoluettelo

2010 − Alokkaiden nousu (Rise of the Rookies)
Furnon koe (Trials of Furno)
Ydinkriisi (Core Crisis)
Sisäinen vihollinen (The Enemy Within)
Von Nebula (Von Nebula)
2011
Tulikoitos (Ordeal of Fire)
Villi planeetta, osa 1 (Savage Planet, Part One)
Villi planeetta, osa 2 (Savage Planet, Part Two)
2012
Pako, osa 1 (Breakout, Part One)
Pako, osa 2 (Breakout, Part Two)
2013
Loisaivot (Brain Attack)
2014
Invasion from Below
Äänirooleissa > Alkuperäiset > Jaksot 1–10

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Schneider  | … |  Preston Stormer   |
|  Henry Winkler  | … |  professori Nathaniel Zib   |
|  Eric Christian Olsen  | … |  William Furno (jaksot 1−9)   |
|  Josh Keaton  | … |  William Furno (Loisaivot)   |
|  Malcolm McDowell  | … |  Akiyama Makuro   |
|  Christopher B. Duncan  | … |  Dunkan Bulk   |
|  Stephen Stanton  | … |  Jimi Stringer, Nitroblast   |
|  Bryton James  | … |  Mark Surge   |
|  Jean Louisa Kelly  | … |  Natalie Breez, Waspix, Lucy   |
|  Jason Canning  | … |  Julius Nex, Raw-Jaw, sivuäänet   |
|  Tom Kenny  | … |  Nathan Evo (Tulikoitos), Rocka, Jetbug, Aivojen luoja   |
|  Jason London  | … |  Nathan Evo (jaksot 8−10)   |
|  Mark Hamill  | … |  Von Ness/Von Nebula, Black Phantom   |
|  Joel Swetow  | … |  Rotor, Meltdown   |
|  Jeff Bennett  | … |  XPlode, sivuäänet   |
|  Fred Tatasciore  | … |  Thunder, Drilldozer, Witch Doctor, sivuäänet   |
|  Charlie Adler  | … |  Corroder, päällikkö Drax, Speeda Demon   |
|  Dee Bradley Baker  | … |  Fire Lord, Scorpio, Fangz, sivuäänet   |
|  Rick D. Wasserman  | … |  Voltix   |
|  Steve Wilcox  | … |  Jawblade   |
|  Nick Jameson  | … |  Toxic Reapa   |
|  Maurice LaMarche  | … |  Splitface   |
|  Jennifer Coolidge  | … |  toimittaja Daniella Kauris   |
Äänirooleissa > Alkuperäiset > Invasion from Below

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Sepenuk  | … |  Preston Stormer, sivuäänet   |
|  Char Randau  | … |  William Furno, Dunkan Bulk, sivuäänet   |
|  Justin Murphy  | … |  Mark Surge, Nathan Evo, sivuäänet   |
|  Karen Strassman  | … |  Natalie Breez, sivuäänet   |
|  Christopher Smith  | … |  Rocka, sivuäänet   |
Äänirooleissa > Suomenkieliset äänet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Markus Bäckman  | … |  kertoja, Preston Stormer   |
|  Juhani Rajalin  | … |  professori Nathaniel Zib, Meltdown, sivuäänet   |
|  Markku Huhtamo  | … |  Akiyama Makuro   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  Dunkan Bulk (Alokkaiden nousu), sivuäänet   |
|  Mikael Eklund  | … |  Dunkan Bulk (Villi planeetta), XPlode, poliisipäällikkö Drax, sivuäänet   |
|  Rauno Ahonen  | … |  Jimi Stringer, Scorpio   |
|  Jon-Jon Geitel  | … |  Mark Surge   |
|  Samuel Harjanne  | … |  Mark Surge (jaksot 3−4)   |
|  Taru Tikkanen  | … |  Natalie Breez, Lucy (Alokkaiden nousu), toimittaja Daniella Kauris, Waspix   |
|  Ilkka Villi  | … |  Julius Nex   |
|  Sasu Moilanen  | … |  Von Ness/Von Nebula   |
|  Petri Hanttu  | … |  Rotor, Thunder   |
|  Aku Laitinen  | … |  Corroder   |
Aiheesta muualla

TV Range (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ilkka Kukkonen

Toivo Ilkka Kalervo Kukkonen (1. lokakuuta 1926 Kristiinankaupunki – 6. lokakuuta 2020 Espoo) oli suomalainen kasvitieteilijä.
Kukkonen valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1951 ja lisensiaatiksi 1958. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1963; väitöskirjan aiheena oli pullakkonokien taksonomia. Kukkonen toimi Turun kaupungin laboranttina vuosina 1950–1958, mutta suuntasi sitten yliopistouralle. Hänet nimitettiin Turun yliopiston kasvitieteen dosentiksi vuonna 1964, ja hän toimi siellä vuosina 1964–1965 myös kasvitieteen apulaisprofessorina. Vuonna 1965 hän sai nimityksen Helsingin yliopiston kasvitieteen dosentiksi. Vuosina 1968–1969 hän oli lisäksi Helsingin yliopiston kasvianatomian ja -fysiologian apulaisprofessori.
Vuodesta 1969 Kukkonen toimi Helsingin yliopiston kasvimuseon putkilokasvien osaston kustoksena. Hän johti samalla koko Kasvimuseota, kunnes jäi eläkkeelle vuoden 1992 lopussa. Vuonna 1990 Kasvimuseo siirtyi osaksi Luonnontieteellistä keskusmuseota; samalla sen kustoksen virka muuttui osastonjohtajan viraksi ja virkaan yhdistyi professuuri.
Kukkonen toteutti vuonna 1972 Pertti Uotilan ja Mauri Korhosen kanssa puolen vuoden matkan, jonka aikana kerättiin yli 10 000 herbaarionäytettä Balkanin niemimaalta, Turkista, Iranista, Afganistanista, Pakistanista ja Intiasta. Näytteitä on käytetty apuna alueen floorien laadinnassa. Iranin (1998) ja Pakistanin floorien (2001) sarakasviosiot ovat Kukkosen itsensä kirjoittamia. Kukkonen teki näytteenkeruumatkoja myös muualle, kuten Tuomo Niemelän kanssa Etiopiaan (1982) ja Sambiaan (1986, 1988). Kukkonen kuvasi Tulimaasta Anthracoidea andina -lajin.
Kukkosen työ pullakkonoista on sukua käsittelevä perusteos. Kukkonen osallistui myös Suuren kasvikirjan (1965, 1980), Retkeilykasvion (1984) ja kaksiosaisen, 1129-sivuisen Suomen suurkasvion (WSOY, 1987) kirjoittamiseen. Eläkkeelle jäätyään hän suomensi Johannes Enrothin kanssa A. G. Mortonin Kasvitieteen historia -teoksen, jonka rinnalle kääntäjät myös kirjoittivat 80-sivuisen Kasvitiede Suomessa -kirjasen (Gaudeamus, 1999).
Kukkonen oli Societas pro Fauna et Flora Fennican hallituksen jäsen vuosina 1972–1996 ja kuului Memoranda-lehden toimitukseen vuosina 1978–2004. Hän oli Societas pro Fauna et Flora Fennican kunniajäsen vuodesta 1998. Hän sai Suomen Leijonan I luokan ritarimerkin vuonna 1982.
Igor Tamm

| Igor Jevgenjevitš Tamm |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta (26. kesäkuuta) 1895 Vladivostok  Venäjä
Kuollut: 12. huhtikuuta 1971 Moskova  Neuvostoliitto
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Moskovan yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Leonid Mandelstam
Instituutti:  Leidenin yliopisto Moskovan fysiikan ja teknologian instituutti
Oppilaat:  
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1958)
Igor Jevgenjevitš Tamm (ven. И́горь Евге́ньевич Тамм, 8. heinäkuuta (J: 26. kesäkuuta) 1895 Vladivostok – 12. huhtikuuta 1971 Moskova) oli neuvostoliittolainen fyysikko.
Tamm sai vuoden 1958 fysiikan Nobel-palkinnon yhdessä Pavel Tšerenkovin ja Ilja Frankin kanssa Tšerenkovin säteilyn löytämisestä ja selittämisestä. Hän kehitti myöhemmin Andrei Saharovin kanssa Tokamak-fuusioreaktorin.
Aiheesta muualla

Nobel-sivujen biografia (englanniksi)
Hopearöyhyt

| Hopearöyhyt |
| --- | --- |
 intiaaniriisike (Achnatherum hymenoides)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Euphyllophyta
Yläluokka::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Yksisirkkaiset Lilianae
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Hopearöyhyt Achnatherum  P.Beauv.
Katso myös
   Hopearöyhyt Wikispeciesissä   Hopearöyhyt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hopearöyhyt (Achnatherum) on heinäkasvisuku (heimo Poaceae), johon kuuluu muun muassa monivuotisena koristekasvina viljelty hopearöyhy (Achnatherum calamagrostis). Sukuun kuuluu noin 50 lajia.
Lajeja

Achnatherum calamagrostis – hopearöyhy
Achnatherum hymenoides (syn. Oryzopsis hymenoides) – intiaaniriisike
Achnatherum splendens (syn. Neotrinia splendens) – isohopearöyhy
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Achnatherum
ITIS: Achnatherum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Achnatherum (englanniksi)
Flora of China: Achnatherum (englanniksi)
Imre Bujdosó

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | säilän joukkuekilpailu |  |
Imre Bujdosó (s. 12. helmikuuta 1959) on unkarilainen entinen miekkailija, joka aseena oli säilä. Hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin miehistöön Soulin olympialaisissa 1988. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Bence Szabó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja György Nébald. Hän voitti joukkuehopeaa Barcelonassa 1992.
Ikuinen opiskelija

Ikuinen opiskelija on opiskelija, joka ei suorita loppututkintoa, tai vaihtoehtoisesti henkilö, jolle opiskelu on elämäntapa ja harrastus.
Yleensä nimitystä käytetään niistä yliopisto-opiskelijoista, jotka jatkavat "opiskelijaelämää" vuosia sen jälkeen kun tavallisen opiskelutahdin mukaan olisi jo pitänyt valmistua.
Työnteko viivästyttää monen opiskelijan valmistumista. Usein työ vie, koska palkan tuoma elintaso on liian houkutteleva. Toisaalta kuitenkin samalla halutaan pitää kiinni opiskelijaeduista.
Tietokirjallisuuden professori Pirjo Hiidenmaan mukaan tutkijat osoittivat työssäkäyvien opiskelijoiden opiskelevan nopeammin, heidänhän pitää optimoida ajankäyttönsä. Opintojen venymistä selitetäänkin opiskeluajan antoisuudella, uusien elämänpiirien tarjoamilla elämänsisällöillä.
Opetusministeriö ja yliopistot ovat viime vuosina pyrkineet vähentämään opintojen venymistä erilaisin keinoin. Kaikkien opiskelijoiden tulee nykyisin laatia henkilökohtainen opintosuunnitelma (HOPS), jonka tavoitteena on taata opintojen sujuva eteneminen. Tutkinnoille on lisäksi määritelty tavoitteelliset suoritusajat, joiden huomattavan ylittämisen jälkeen opiskelija voi menettää opiskeluoikeutensa.
Sailas

Valtiosihteeri Raimo Sailas kritisoi ikuisia opiskelijoita Suomen Kuvalehdessä 2004: Rajoittamaton maksuton opiskeluoikeus on johtanut siihen, että yliopistoissa opiskelee elämäntapaintiaaneja. Sailas viittasi siihen tilastotietoon, että 25 prosentilla yliopistossa kirjoilla olevista ei ole vuotta uudempia opintosuorituksia.
House of the Temple

| House of the Temple |
| --- | --- |
 House of the Temple
Osoite:  1733 16th Street Northwest
Sijainti:  Dupont Circle, Washington, D.C., Yhdysvallat
Koordinaatit:  38.9138°N, 77.0359°W
Valmistumisvuosi:  18. lokakuuta 1915
Suunnittelija:  John Russell Pope
Rakennuttaja:  Skottilaisen riitin Yhdysvaltojen eteläisen hallintoalueen korkein neuvosto
Tyylisuunta:  Amerikkalainen uusklassismi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
House of the Temple on Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa sijaitseva vapaamuurarien temppeli. Temppelin rakentaminen aloitettiin toukokuussa 1911 ja se valmistui lokakuussa 1915. Temppeli edustaa arkkitehtuuriselta tyylisuunnaltaan amerikkalaista uusklassismia. Se sijaitsee Dupont Circlen kaupunginosassa, noin puolentoista kilometrin päässä Valkoisesta talosta. Se jäljittelee ulkoasultaan antiikin Halikarnassoksen mausoleumia.
Vapaamuurareiden skottilaisen riitin Yhdysvaltojen eteläisen hallintoalueen korkein neuvosto (eng. The Supreme Council, Ancient and Accepted Scottish Rite, Southern Jurisdiction, USA) käyttää temppeliä päämajanaan. Temppelissä on Albert Pikelle omistettu museo. Pike laati skottilaisen riitin rituaaleja ja johti korkeinta neuvostoa vuodesta 1859 vuoteen 1891. Piken maalliset jäänteet vietiin temppelin holviin vuonna 1944.
Temppeli esiintyy Dan Brownin romaanissa Kadonnut symboli.
Kuvia

Temppeli yöllä.
Temppeli takaapäin.
Temppelin kirjasto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta House of the Temple Wikimedia Commonsissa
Hämähäkit (elokuva)

| Hämähäkit> Die Spinnen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Fritz Lang
Tuottaja:  Erich Pommer
Kuvaaja:   Emil Schünemann  Karl Freund 
Leikkaaja:  Paul Falkenberg
Pääosat:   Carl de Vogt  Ressel Orla  George John  Lil Dagover 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Tuotantoyhtiö:  Decla
Levittäjä:  Filmstudio Babelsberg Netflix
Ensi-ilta:   3. lokakuuta 1919 (1. osa)  2. helmikuuta 1920 (2. osa) 
Kesto:  137 min
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva, saksankieliset tekstit
Aiheesta muualla
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hämähäkit (Die Spinnen) on Fritz Langin ohjaama kaksiosainen seikkailumykkäelokuva. Ensimmäinen osa Kultainen järvi valmistui vuonna 1919 ja toinen osa Orjalaiva seuraavana vuonna. Elokuvan pääosissa esiintyivät Carl de Vogt, Ressel Orla, George John ja Lil Dagover.
Lang oli ottanut käsikirjoitukseensa vaikutteita sensaatio- ja kioskikirjallisuudesta. Elokuvaan vaikuttivat myös ohjaajien Louis Feuilladen ja Joe Mayn tuotannot. Tuottaja Erich Pommer oli luvannut Langin ohjata Kultaisen järven jälkeen Tri Caligarin kabinetin. Hämähäkit-sarjan ensimmäinen osa oli kuitenkin niin suosittu, että Lang ohjasikin Tohtori Caligarin kabinetin sijaan jatko-osan nimellä Orjalaiva. Tohtori Caligarin kabinetin ohjaus menikin Robert Wienelle.
Hämähäkkejä pidettiin pitkään kadonneena elokuvana, mutta 1970-luvun löydön ansiosta siitä tehtiin restauroitu versio, josta kuitenkin puuttuu todennäköisesti joitakin alkuperäisistä kohtauksista. Gaylord Carter teki uuteen versioon myös elokuvamusiikin, ja elokuva julkaistiin yhtenä osana DVD:llä vuonna 1999.
Elokuvasarjasta suunniteltiin alkujaan neljäosaista, mutta kolmatta (Das Geheimnis der Sphinxs, ”Sfinksin salaisuus”) ja neljättä osaa (Um Asiens Kaiserskrone, ”Aasian keisarillisesta kruunusta”) ei tuotettu koskaan.
Aiheesta muualla

Hämähäkit: Kultainen järvi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hämähäkit: Orjalaiva Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Film Die Spinnen (Ger 1919/20) Filmhistoriker.de. Viitattu 5.7.2021. (englanniksi)
Die Spinnen (I ragni, 1919-1920), Fritz Lang Garden of Silence – Storie e visioni del cinema muto.  4.1.2019. Viitattu 5.7.2021. (italiaksi)
Ilkka Kontula

Ilkka Kullervo Kontula (s. 16. huhtikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Teoksia

Auringonpimennys. Gummerus 1971
Haaveitten hinta on kuolema. Gummerus 1975
Imre Bebek

| Imre Bebek |
| --- | --- |

Transilvanian voivodi
 1392 - 1393  
Edeltäjä:  Ladislaus Losonci
Seuraaja:  Frank Szécsény
Henkilötiedot
Kuollut: 1395
Imre Bebek (romaniaksi Emeric Bebek I) oli unkarilainen aatelinen, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1392 - 1393, Unkarin kuninkaan Sigismundin sekä kuningatar Marian nimittämänä. 
Hän oli Imre II Bebekin isä, joka toimi Transilvanian voivodina vuosina 1446 - 1448.
Ileana Silai

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Silai 1960-luvulla. |  Silai 1960-luvulla. |  Silai 1960-luvulla. |  |
Maa:   Romania
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 800 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Milano 1978 | 1 500 m |  |
|  Hopeaa | Sofia 1971 | 800 m |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1972 | 800 m |  |
Ileana Silai (o.s. Gergely, s. 14. lokakuuta 1941 Cluj-Napoca) on romanialainen kilpauransa päättänyt keskimatkojen juoksija, olympiamitalisti ja sisäratojen Euroopan mestari.
Silai voitti 800 metrillä olympiahopeaa Méxicossa 1968 ja sisäratojen EM-hopeaa Sofiassa 1971 ja Grenoblessa 1972. 1 500 metrillä hän voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Milanossa 1978. Silai osallistui Méxicon-kisojen jälkeen myös kolmiin seuraaviin kesäolympialaisiin: Münchenissä 1972 hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi ja Moskovassa 1980 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Montréalissa 1976 hän kilpaili sekä 800 että 1 500 metrillä. Vuoden 1969 EM-kilpailuissa Silai sijoittui 800 metrillä viidenneksi ja vuoden 1974 sisäratojen EM-kilpailuissa 1 500 metrillä neljänneksi. 800 metrin ennätyksensä 1.57,39 Silai juoksi vuonna 1977 ja 1 500 metrin ennätyksensä 3.58,5 vuonna 1979. Silai kärähti anabolisten steroidien käytöstä vuonna 1979 ja sai 18 kuukauden kilpailukiellon, mutta hänen sallittiin kilpailla Moskovan kesäolympialaisissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ileana Silai Wikimedia Commonsissa
Igor Bišćan

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Igor Bišćan
Syntymäaika: 4. toukokuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Zagreb, Jugoslavia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: Dinamo Zagreb
Pelinumero: 22
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997–2000 | Dinamo Zagreb | 67 | (11) |
| 1997–1998 | → Samobar | 12 | (1) |
| 2000–2005 | Liverpool | 72 | (2) |
| 2005–2007 | Panathinaikos | 36 | (3) |
| 2007– | Dinamo Zagreb | 60 | (1) |
Maajoukkue
| 1999–2001 | Kroatia | 17 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. heinäkuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. heinäkuuta 2011.
Igor Bišćan (s. 4. toukokuuta 1978 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa nykyisin Dinamo Zagrebia.
Ura

Bišćan aloitti jalkapallon Dinamo Zagrebissa. Heinäkuussa 1997 hän siirtyi Dinamon juniorijoukkueista Samobariin, josta hän palasi Dinamo Zagrebin edustusjoukkueeseen helmikuussa 1998. Seuran paidassa Bišćan voitti Kroatian-mestaruuden vuosina 1999 ja 2000. Joulukuussa 2000 hän siirtyi Liverpooliin 5,5 miljoonan punnan siirtokorvauksella. Bišćanin ensimmäiset Liverpool-kaudet olivat hänen mukaansa vaikeita, mutta esitykset paranivat kausi kaudelta. Erityisesti hän onnistui kauden 2004–2005 Mestarien liigassa ja nousi kannattajien keskuudessa kulttihahmoksi. Liverpool-kausien jälkeen Bišćan pelasi kaksi kautta kreikkalaisessa Panathinaikosissa, jonka jälkeen hän palasi Dinamo Zagrebiin.
Aiheesta muualla

Liverpoolin pelaajaprofiili (englanniksi)
Kroatian liigan pelaajaprofiili (englanniksi)
Imre Frivaldszky

Imre Frivaldszky
Emerich (Imre) Frivaldszky von Frivald (6. helmikuuta 1799 Bacskó – 19. lokakuuta 1870 Jobbágy) oli unkarilainen kasvitieteilijä ja entomologi.
Hän opiskeli Sátoraljaújhelyssa, Kosicessa ja Egerissä. Tohtorin tutkinnon hän suoritti 1821.
Frivaldszky oli Unkarin kansallismuseon kuraattori Budapestissa 1822–1851. Hän tutki erityisesti päiväperhosia (Lepidoptera) ja kovakuoriaisia (Coleoptera).
Hän tutki myös lintuja ja kuvaili muun muassa turkinkyyhkyn vuonna 1838.
Hébert

Hébert- ja Hebert-nimisiä henkilöitä:
Anne Hébert (1916–2000), kanadalainen kirjailija
Ernest Hébert (1817–1908), ranskalainen taidemaalari
Guy Hebert (s. 1967), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti
Jacques Hébert (1757–1794), ranskalainen vallankumouksellinen
Kyle Hebert (s. 1969), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja DJ
Pierre Hébert (1804–1869), ranskalainen kuvanveistäjä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Härönjärvi (Virrat)

| Härönjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi, Pirkanmaa
Kunnat:  Keuruu, Virrat
Koordinaatit:  62°16′35″N, 24°04′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskuoja:  Härönoja Vehmasjärveen 
Järvinumero:  35.482.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,5 m  
Rantaviiva:  0,744 km  
Pinta-ala:  2,9 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHärönjärvi 
Härönjärvi  on Pirkanmaalla Virroilla ja Keuruulla Lahtiskylän lähellä sijaitseva järvi.