stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antiikin Ateena
Historia > Arkaainen kausi > Kleistheneen uudistukset (n. 508 eaa.)

Tyrannian päätyttyä valtaan nousi Kleisthenes, jonka pidetään varsinaisena Ateenan demokratian perustajana. Kleistheneen uudistukset korvasivat vanhat neljä fyleä eli ”heimoa” kymmenellä uudella. Ne oli nimetty tarunomaisten sankarien mukaan, eikä niillä ollut luokkaperustaa: ne olivat ennemmin eräänlaisia äänestyspiirejä tai valitsijakuntia kuin varsinaisia heimoja. Kukin heimo oli edelleen jaettu kolmeen trittykseen, ja jokaiseen trittykseen kuului yksi tai useampia demoksia, riippuen niiden väkiluvusta. Uudistuksen seurauksena jokaiseen fyleen kuului demoksia eri puolilta Attikaa. Kleistheneen tavoitteena olikin ilmeisesti vanhojen, toistuvasti riitoja aiheuttaneiden paikallisklikkien purkaminen. Koko Attikan alueella oli 139 demosta, ja niistä tuli paikallishallinnon ja väestökirjanpidon perusta.
Kukin fyle valitsi arvalla viisikymmentä jäsentä buleen, Ateenaa jokapäiväisissä asioissa hallinneeseen neuvostoon, jonka kooksi tuli nyt 500 henkeä. Bulen tehtävänä oli valmistella lakiesitykset ekklesian eli kansankokouksen keskusteltavaksi ja vahvistettavaksi. Murhaoikeudenkäynnit ja uskonnolliset asiat kuuluivat edelleen vanhalle areiopagin neuvostolle. Suurin osa viroista täytettiin arvalla, mutta kymmenen strategosta eli kenraalia valittiin äänestämällä.
Dionysoksen teatteri rakennettiin Akropoliin etelärinteeseen varhaisempien puisten teatterirakennelmien paikalle noin vuonna 500 eaa., vaikkakin valmistui lopulliseen muotoonsa vasta paljon myöhemmin. Teatterin kehityksellä on usein nähty yhteyksiä ateenalaisen demokratian kehitykseen. Äänestäjien mielipiteisiin pyrittiin vaikuttamaan julkisilla puheilla, mutta yhtä lailla niihin vaikuttivat myös tragedioissa käsitellyt ylevät aiheet sekä komediarunoilijoiden kirjoittamat poliittiset satiirit.
Historia > Arkaainen kausi > Persialaissodat (490–479 eaa.)

Ennen Ateenan nousua sotilasvaltiona tunnettu Sparta katsoi olevansa kreikkalaisten johtaja. Vuonna 499 eaa. Ateena lähetti joukkoja auttamaan Vähän-Aasian joonialaisia, jotka kapinoivat Persian valtaa vastaan niin kutsutussa Joonian kapinassa. Tämä sai Persian hyökkäämään Kreikkaan kahdesti, vuosina 490 ja 480 eaa. Nämä sodat tunnetaan persialaissotina. Hyökkäykset torjuttiin ateenalaisten sotilas-valtiomiesten Miltiadeen ja Themistokleen johdolla sekä muiden kaupunkivaltioiden avulla.
Vuonna 490 eaa. Miltiadeen johtamat ateenalaiset torjuivat Persian ensimmäisen kuningas Dareioksen johtaman hyökkäyksen Marathonin taistelussa. Vuonna 480 eaa. persialaiset palasivat uuden kuninkaansa Kserkseen johdolla. Ateena, Sparta ja monet muut kaupungit yhdistyivät persialaisia vastaan niin kutsutuksi helleeniseksi liitoksi. Spartan ja sen kuninkaan Leonidaan johtamat juokot Thermopylain taisteluun muutamalla tuhannella miehellä satoja tuhansia persialaisia vastaan. Samaan aikaan Sparta johti Artemisionin meritaistelua. Nämä viivyttävät toimet eivät riittäneet persialaisten torjumiseen: he marssivat pian Boiotiaan, ottivat Theban kaupungin tukikohdakseen ja hyökkäsivät eteläiseen Kreikkaan. Tämä pakotti ateenalaiset evakuoimaan kansan Ateenasta Salamiin saarelle ja pyrkimään turvaamaan laivastonsa. Ateenan kaupunki jäikin persialaisten vallattavaksi ja tuhottavaksi. Lopulta ateenalaiset liittolaisineen voittivat Persian laivaston Themistokleen johdolla Salamiin meritaistelussa Ateenan edustalla. Vuonna 479 eaa. persialaisista saatiin vielä voitto maalla Plataiain taistelussa.
Historia > Klassinen kausi

Ateenan alullaan ollutta demokratiaa ja sen tuomaa korkeaa mielialaa on pidetty yhtenä selittävänä tekijänä persialaissodissa saaduille voitoille. Toisaalta kumpikin vahvistui erityisesti voiton seurauksena, ja voiton jälkeen alkoi Ateenan kehitys kohti kaupungin suurinta kukoistuskautta. Ateena vaurastui Laureionin hopeakaivosten sekä Deloksen meriliiton perustamisen jälkeen myös liittolaisten maksamien verojen kautta. Kaupunkia alettiin rakentaa uudestaan, ja ateenalaiset pystyttivät useimmat niistä arkkitehtuurin mestariteoksista, josta kaupunki on sen jälkeen tunnettu, niiden viidenkymmenen vuoden aikana, jotka sijoittuivat persialaissotien päättymisen ja peloponnesolaissodan alun välille. Tämä tapahtui pääosin Themistokleen, Kimonin ja Perikleen aikana.
Themistokles rakennutti heti sodan jälkeen kaupungin ympärille kaupunginmuurit, niin kutsutut Themistokleen muurit. Rakennustyö suoritettiin kiireellä, koska epäluuloiset spartalaiset yrittivät estää työn. Themistokleen toinen tavoite oli laajentaa Ateenan merivaltaa, jonka Salamiin merisotavoitto oli laittanut alulle. Hän näki entisen sataman Faleronin turvattomaksi, ja linnoitutti sen sijaan Pireuksen Ateenan laivastovoiman keskukseksi. Lopulta se kytkettiin muuhun kaupunkiin Pitkillä muureilla. Themistokleen sanotaan jopa suunnitelleen koko kaupungin siirtämistä Pireukseen, mutta tämä ei toteutunut. Kimon puolestaan rakennutti Ateenan Agoraa, mukaan lukien Mikonin, Polygnotoksen ja Panainoksen maalauksilla koristellun Stoa poikilen, sekä kaunisti Akademeian aluetta. Hän rakennutti myös Akropoliin etelämuurin.
Historia > Klassinen kausi > Deloksen meriliiton perustaminen

Persialaissodissa saatua voittoa seurasi Ateenan merivallan nopea kasvu Themistokleen ja Kimonin johdolla. Samalla Spartan johtoasema kreikkalaisessa maailmassa siirtyi vähitellen Ateenalle. Tämä tapahtui osaksi siksi, että spartalaiset vetäytyivät vapaaehtoisesti vetovastuusta Persian valtaan jääneiden kreikkalaisalueiden vapauttamisessa, jota Ateena puolestaan piti tavoitteenaan. Nekin Egeanmeren alueen kreikkalaiset kaupunkivaltiot, jotka eivät olleet Persian vallan alla, pitivät Persiaa edelleen uhkana. Tämän vuoksi Ateenan ja Kimonin johdolla perustettiin vuonna 478 eaa. Deloksen meriliitto puolustusliitoksi Persiaa vastaan. Sen keskus sijaitsi alun perin neutraalilla maaperällä Deloksen saarella, josta liitto sai nimensä. Liitto yhdisti suuren osan Egeanmeren alueesta.
Deloksen meriliittoon kuului ainakin 336 kaupunkivaltiota (katso: luettelo Deloksen meriliiton jäsenistä). Liiton jäsenet maksoivat Ateenalle rahaveroa, kun taas Ateena järjesti puolustuksen laivastonsa avulla. Ajan kuluessa liitto alkoi kehittyä Ateenan valtapolitiikan välineeksi, ja lopulta suoranaiseksi Ateenan imperiumiksi. Merkittävä käänne tapahtui vuonna 454 eaa., kun liiton kassa ja kokoontumispaikka siirrettiin Delokselta Ateenaan.
Entisten liittolaisten Ateenan ja Spartan suhteet viilenivät 460-luvun eaa. lopulla samaan aikaan, kun Ateena kehitti meriliittoaan. Vuosina 460–445 eaa. kaupunkien välillä käytiin niin kutsuttu ”ensimmäinen” peloponnesolaissota, jota voidaan pitää myöhemmän peloponnesolaissodan esinäytöksenä.
Historia > Klassinen kausi > Perikleen aika (461–429 eaa.)

Perikles, ateenalainen kenraali, poliitikko ja puhuja, erottui aikansa muiden ateenalaisten suurmiesten joukosta. Hän nousi strategokseksi vuonna 445 eaa. ja toimi virassa kuolemaansa 429 eaa. saakka, aina kansankokouksen uudelleen valitsemana. Perikles laajensi Ateenan demokratiaa, suosi taiteita ja kirjallisuutta, loi puheillaan voimakasta kansallisylpeyttä ja antoi Ateenalle kukoistuksen, joka ei palannut kaupungin historian aikana myöhemmin.
Perikles toteutti myös suuren joukon julkisia rakennushankkeita. Akropoliin suuri rakennusohjelma sai alkunsa vuonna 448 eaa. Kalliaan rauhan solmimisen jälkeen. Ensimmäisenä rakennettiin Akropoliin laajemmat tukimuurit kukkulan laajentamiseksi. Tämän jälkeen rakennettiin Athenelle omistettu Parthenon vuosina 447–438 eaa., sekä Propylaia vuosina 437–432 eaa. ja Erekhtheion 421–406 eaa. Akropoliin etelärinteeseen Perikles rakennutti Perikleen odeionin. Perikleen aikaa onkin kutsuttu Ateenan kultakaudeksi. Meriliiton jäsenten maksamilla veroilla oli suuri merkitys tämän vaurauden luomisessa. Akropoliin taideteosten veistämiseen osallistui muun muassa Feidias.
Historia > Klassinen kausi > Peloponnesolaissota (431–404 eaa.)

Kreikan muiden kaupunkivaltioiden tyytymättömyys Ateenan johtoasemaan johti vuonna 431 eaa. alkaneeseen peloponnesolaissotaan, joka asetti Ateenan ja sen yhä enemmän kapinoivan meriliiton Spartan johtamaa mantereella sijainneiden kaupunkivaltioiden liittoa peloponnesolaisliittoa vastaan. Sota keskeytti Ateenan rakennusohjelmat.
Sota pitkittyi ja laajeni laajalle alueelle monien kaupunkivaltioiden valittua jomman kumman puolen. Mieliala Ateenassa laski ihmisten kyllästyessä sotaan, ja kaupunkia vaivasi myös muun muassa ruttotauti, joka surmasi myös Perikleen. Ateena syyllistyi sodassa julmuuksiin, kuten Meloksen miespuolisen väestön surmauttamiseen vuonna 416 eaa. Ateenan suurimpia tappioita sodassa oli epäonnistunut Sisilian sotaretki vuosina 415–413 eaa., jolloin kaupunki menetti suuren osan laivastostaan. Ateenan demokratia syrjäytettiin lyhyeksi aikaa neljänsadan oligarkiana tunnetussa vallankaappauksessa vuonna 411 eaa., johtuen tyytymättömyydestä sodan huonoon hoitoon, mutta demokratia palautettiin pian. Lopulta sota päättyi Ateenan täydelliseen tappioon vuonna 404 eaa., ja sen seurauksena kaupunki menetti meriherruutensa. Spartalaiset tuhosivat kaupungin muurit.
Koska Ateenan tappiosta syytettiin demokraattisesti valittuja poliitikkoja, kuten Kleon ja Kleofon, seurauksena oli pidempikestoinen Spartan tukema reaktio demokratiaa vastaan. Se huipentui kolmenkymmen tyrannin nimellä tunnettuun spartalaismieliseen oligarkiaan vuosina 404–403 eaa. Thrasybulos palautti demokratian vuonna 403 eaa., ja kaupunkiin julistettiin yleinen armahdus.
400-luvun jälkimmäisellä puoliskolla Ateenassa toimivat tragediakirjailijat Sofokles ja Euripides sekä komediakirjailija Aristofanes, joka arvosteli sotaa useissa komedioissaan. Ateenassa toimi myös historioitsija Herodotos, ja strategoksenakin toiminut Thukydides oli sieltä kotoisin. Samaan aikaan kaupunki alkoi kehittyä filosofian keskukseksi Arkhelaoksen sekä Sokrateen ja tämän oppilaiden toiminnan kautta. Sokrates tuomittiin kuolemaan vuonna 399 eaa., ja tuomioon saattoivat vaikuttaa tämän yhteydet oligarkiamielisiin piireihin. Opetusta kehittivät myös sofistit. 400- ja 300-luvuilla Ateenassa vaikuttivat myös niin kutsutut attikalaiset puhujat.
Historia > Klassinen kausi > Korintin sota ja toinen Ateenan liitto (395–355 eaa.)

Peloponnesolaissodan voittaneen Spartan aiemmat liittolaiset kääntyivät pian sitä vastaan sen imperialistiseksi muuttuneen politiikan vuoksi. Seurauksena sen aiemmat liittolaiset Theba ja Korintti kääntyivät vuorostaan Ateenan puoleen. Ateena, Theba, Korintti ja Argos taistelivat Spartaa vastaan Korintin sodassa vuosina 395–387 eaa. Knidoksen taistelu vuonna 394 eaa. päätti Spartan lyhyen johtoaseman merellä. Konon kunnostutti sen jälkeen vuonna 393 eaa. kaupungin linnoitteet, jotka oli tuhottu peloponnesolaissodan päätyttyä.
Spartan-vastaisuus mahdollisti sen, että Ateena perusti niin kutsutun toisen Ateenan liiton, joka muistutti monin tavoin Deloksen meriliittoa, mutta toisaalta otti etäisyyttä sen vihattuihin toimintamalleihin. Theba voitti Spartan lopulta Leuktran taistelussa vuonna 371 eaa. Tämä johti puolestaan niin kutsuttuun Theban hegemoniaan. Sen seurauksena kreikkalaiset kaupungit, mukaan lukien Ateena ja Sparta, kääntyivät nyt puolestaan Thebaa vastaan, ja sen ylivalta päättyi Mantineian taisteluun vuonna 362 eaa.
300-luvun eaa. alkupuolella kaupungissa toimivat muun muassa Platon, joka perusti Platonin Akatemiana tunnetun koulunsa Akademeian lehtoon vuonna 385 eaa., sekä kyynikkojen koulukunta, joka toimi Kynosargeessa. Aikakauden merkittävin kuvanveistäjä Ateenassa oli Praksiteles.
Historia > Klassinen kausi > Makedonian vallan alku

300-luvun eaa. puoleen väliin tultaessa pohjoisesta Makedonian kuningaskunnasta kehittyi suuri uhka Ateenan ja koko Manner-Kreikan kaupunkien itsenäisyydelle. Ateenan viimeisiin suuriin valtiomiehiin kuulunut Demosthenes varoitti uhasta puheissaan. Vuonna 338 eaa. Makedonian Filippos II:n armeijat kukistivat muut kreikkalaiset valtiot Khaironeian taistelussa, mikä johti myös Ateenan itsenäisyyden päättymiseen.
Ateena sai väliaikaisesti vaikutusvaltaa vielä puhuja Lykurgoksen aikana 338–326 eaa. Ateenalaiset alkoivat jälleen kehittää kaupunkiaan, ja muun muassa Dionysoksen teatterin uusiminen sekä Panateenalainen stadion valmistuivat. Lopullisesti Ateena joutui makedonialaisvaltaan Filippos II:n pojan Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen puhjenneessa Lamian sodassa vuonna 322 eaa. kärsityn tappion seurauksena. Kaupunkiin tuli makedonialainen varuskunta ja sen kauppalaivasto tuhottiin.
Aristoteles, joka taustaltaan kytkeytyi Makedonian hoviin, perusti Ateenan Lykeionin gymnasioniin oman niin kutsutun peripateettisen koulunsa vuonna 335 eaa.
Historia > Hellenistinen kausi

Aleksanteri Suuren tekemät valloitukset avasivat kreikkalaisten näköaloja ja tekivät perinteisestä kreikkalaisesta kaupunkivaltiomallista vanhentuneen. Ateena säilyi vauraana kaupunkina, jossa oli laaja kulttuurielämä, ja säilytti nimellisen itsenäisyyden ja kaupunkivaltion ulkoisen muodon, mutta lakkasi olemasta alueen poliittinen mahti.
Diadokkisodissa Demetrios Poliorketes valtasi Ateenan Kassandrokselta. Kaupunkiin perustettiin kaksi uutta fyleä Demetrioksen ja tämän isän Antigonoksen kunniaksi, Antigonis ja Demetrias. Hellenistisellä kaudella ateenalaiset pitivät erityisesti Ptolemaios Euergetestä ja Pergamonin kuningas Attalos I:stä kaupungin hyväntekijöinä. Myös heidän mukaansa nimettiin kaksi uutta fyleä, Ptolemais ja Attalis. Nämä ja monet muut ulkomaalaiset myös rakennuttivat kaupunkia sekä kunnianosoituksena että mahtinsa osoittamiseksi. Ptolemaios rakennutti kaupunkiin Ptolemaioksen gymnasionin ja Attalos II Attaloksen stoan. Antiokhos Epifanes yritti vuonna 174 eaa. saatta loppuun Peisistratokselta kesken jääneen Olympoksen Zeuksen temppeli, mutta työ jäi jälleen kesken tämän kuoltua.
200-luvun eaa. lopulla Ateena ja Kreikka tulivat Makedonian ja Rooman valtakunnan sotien näyttämöksi. Ensimmäisessä makedonialaissodassa 215–205 eaa. Ateena asettui Rooman puolelle, minkä seurauksena Makedonian Filippos V hyökkäsi Attikaan. Hän ei saanut vallattua itse kaupunkia, mutta hävitti muurien ulkopuolisen alueen temppeleineen vuonna 200 eaa.
Hellenistisellä kaudella Ateena säilyi oppineisuuden ja filosofian keskuksena. Siellä syntyivät muun muassa stoalainen ja epikurolainen koulukunta. Myös Platonin Akatemia ja Aristoteleen perustama Lykeionin koulu olivat edelleen toiminnassa.
Historia > Roomalainen kausi

Rooman vaikutus eteläisen Kreikan alueella voimistui vuodesta 168 eaa. alkaen, ja varsinaisesti Ateena tuli osaksi Rooman valtakuntaa vuonna 145 eaa. oltuaan noin 200 vuotta Makedonian alaisuudessa. Ensimmäisessä Mithridateen sodassa vuosina 89–85 eaa. Ateena liittyi Mithridateen puolelle, toisin sanoen kapinoi Roomaa vastaan saadakseen vapautensa takaisin. Rooman armeija valtasi kaupungin Sullan johdolla useiden kuukausien piirityksen jälkeen vuonna 86 eaa. ja hävitti sitä. Sulla tuhosi muun muassa Ateenan ja Pireuksen muurit sekä Pitkät muurit. Myös Ateenan kauppa kärsi tappion seurauksena huomattavasti, ja kaupunki menetti jäljellä olleen merkityksensä merillä.
Rooman keisarikaudella Ateenalla oli jälleen suhteellisen vapaa asema. Monet keisarit ja muut merkkihenkilöt suosivat ja rakennuttivat kaupunkia. Ateenaa alkoivat kaunistaa jo Julius Caesar ja Augustus, jotka rakennuttivat Roomalaisen agoran. Agrippa rakennutti Agrippan odeionin. Ateenaa suosi erityisesti keisari Hadrianus, jonka aikana sinne rakennutettiin muun muassa kokonainen uusi kaupunginosa Hadrianopolis, johon liittyi Hadrianuksen akveduktina tunnettu vesijohto, sekä Hadrianuksen kirjasto. Myös Olympoksen Zeuksen temppeli saatettiin valmiiksi Hadrianuksen aikana oltuaan kesken noin 700 vuotta. Hadrianusta kunnioitettiin kaupungissa antamalla tälle oma fyle Hadrianis. Toinen suuri Ateenan suosija oli Attikasta kotoisinkin ollut Herodes Atticus, joka rakennutti muun muassa Herodes Atticuksen odeionin.
Roomalaisella kaudella Ateena oli edelleen kreikkalaisen filosofian, kirjallisuuden, taiteiden ja muun oppineisuuden keskus. Tämän ansiosta siitä tuli roomalaisen yläluokan koulukaupunki ja myös varhainen turistikohde. Ateenaa kunnioitettiin maineensa ansiosta edelleen läpi antiikin maailman kaikkien kreikkaa puhuneiden parissa.
Ulkoisesti Ateena oli kauneimmillaan Antoninusten aikana 100-luvulla jaa. Perikleen ajan suurmonumentit olivat edelleen loistossaan, Olympoksen Zeuksen temppeli oli valmiina, eikä kaupunki vielä ollut menettänyt juurikaan aarteistaan. Pausanias vieraili Ateenassa juuri tähän aikaan noin vuonna 160 jaa., ja kuvaa kaupunkia laajalti. Tämän aikakauden jälkeen antiikin Ateenaan rakennettiin enää harvoja suuria monumentteja.
Historia > Myöhäisantiikista keskiajalle

Ateena säilyi hyvässä kunnossa vielä 200- tai 300-luvuille saakka. Tämän jälkeen kaupunki alkoi taantua sekä köyhtymisen vuoksi että siksi, että sen kulttuuri oli monin osin ollut sidoksissa vanhaan pakanalliseen uskontoon, joka korvautui kristinuskolla. Vuonna 258 keisari Valerianus kunnostutti Ateenan muurit, jotka olivat olleet raunioina Sullan ajoista saakka. Muurit suojasivat Ateenaa goottien ja muiden barbaarien hyökkäyksiltä. Herulit kuitenkin onnistuivat tuhoamaan Ateenaa vuonna 267. Tämän jälkeen rakennettiin uudet kaupunginmuurit, jotka ympäröivät aikaisempaa pienemmän alueen. Alarik piiritti Ateenaa vuonna 396, mutta ei onnistunut valtaamaan sitä voimalla. Lopulta hänet kuitenkin otettiin vastaan kaupunkiin ystävänä.
400-luvulla Ateenaa pyrittiin vielä elvyttämään ja rakentamaan uudestaan, ja se säilyi edelleen oppineisuuden keskuksena sekä myös eräänlaisena kreikkalaisen pakanauskonnon viimeisenä linnakkeena Theodosiuksen, Arcadiuksen, Honoriuksen ja Theodosius II:n pakanuuden vastaisista edikteistä huolimatta. Kaupungin filosofikoulut toimivat vuoteen 529 saakka, jolloin keisari Justinianus sulki ne. Tämä merkitsi loppua kaupungin henkiselle loistolle ja menneestä ammentaneelle kunnialle. Viimeistään tämän jälkeen monet kaupungin temppeleistä muutettiin kirkoiksi, ja esimerkiksi Parthenonista tehtiin Neitsyt Marialle omistettu kirkko ja Hefaistoksen temppelistä Pyhän Georgioksen kirkko. Justinianus kunnostutti kaupungin muurit.
Ateena ei menettänyt bysanttilaisellakaan kaudella kokonaan merkitystään, vaan säilyi yhden eparkian pääkaupunkina neljänteen ristiretkeen ja vuoteen 1204 saakka, jolloin alkoi frankkivallan aika.
Historia > Kaivaukset ja arkeologisten alueiden järjestäminen

Turkkilainen Osmanien valtakunta valloitti Ateenan vuonna 1456, ja piti sen hallussaan Kreikan vapaussodan alkuun vuonna 1821 saakka. Vuonna 1833 kaupungista tehtiin itsenäistyneen Kreikan pääkaupunki. Pian tämän jälkeen alkoivat kaupungin arkeologiset kaivaukset ja muinaisjäänteiden entistystyöt. Järjestelmällisemmin niitä on suoritettu vuodesta 1860 lähtien. Akropoliin keskiaikaiset rakennukset purettiin, ja kukkulaa alettiin palauttaa klassisen kauden asuunsa. Myös muualta antiikin aikaisen kaupungin keskustasta on vähitellen hankittu maata ja purettu rakennuksia kaivausten tieltä. Kaivausten ja kirjallisten lähteiden, kuten Pausaniaan kuvauksen, perusteella suuri osa antiikin aikaisen kaupungin keskeisistä kohteista on osattu vähitellen sijoittaa paikoilleen.
Kaupungin arkeologissa kaivauksissa esiin tulleista kohteista on muodostettu arkeologisia alueita, joista tärkeimmät ovat Akropolis ja sen etelärinne, Areiopagi, Pnyks ja Agora, jotka muodostavat nykyisin varsin laajan ja yhtenäisen arkeologisen kävelyalueen, sekä Roomalainen agora, Hadrianuksen kirjasto, Olympoksen Zeuksen temppeli ympäristöineen, Kerameikos, Akademeian alue ja Lykeion. Arkeologisia alueita parannettiin erityisesti Ateenan olympialaisten 2004 alla vuonna 1997 alkaneessa projektissa. Suuri osa antiikin aikaisesta alakaupungista on edelleen nykyaikaisen Ateenan rakennusten alla.
Yhteiskunta ja kulttuuri

Ateenalaista elämäntapaa luonnehti ulkoilmaelämä. Kaupunkivaltion ja oikeusjärjestelmän toimintaan liittyneet kokoukset, teatteriesitykset, uskonnolliset juhlat ja kaupankäynti sijoittuivat aina ulkotiloihin.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Politiikka > Valtiomuoto

Ateena oli valtiomuodoltaan demokratia suurimman osan klassista kautta. Sen demokraattinen järjestelmä tunnetaan parhaiten ja lähes ainoana kaikista antiikin demokratioista. Ateenalainen demokratia oli suoraa demokratiaa, jossa kaikilla vapailla täysi-ikäisillä miespuolisilla kansalaisilla oli oikeus osallistua päätökset tehneen ekklesiaan eli kansankokouksen kokoontumisiin. Kokouksiin saattoi osallistua kerralla jopa 6 000 henkeä. Virat kierrätettiin ja henkilöt niihin valittiin yleensä arpomalla. 500-miehinen neuvosto eli bule valmisteli esitykset kansankokoukselle. Prytanit päivystivät ja hoitivat päivittäisiä juoksevia asioita. Myös oikeusistuinten kuten heliaian jäsenet olivat tavallisia arvalla valittuja kansalaisia. Sotapäällikköinä toimineet strategokset valittiin äänestämällä. Korkeimpia virkamiehiä olivat arkontit. Vanhemmilta ajoilta periytynyt areiopagin neuvosto tuomitsi klassisella kaudella vielä uskonnollisissa asioissa sekä murhatapauksissa.
Ateenan valtiomuoto tunnetaan ennen kaikkea Aristoteleen koulukunnan teoksesta Ateenan valtiomuoto, joka oli osa koulukunnan kokoelmaa 158 kaupungin valtiomuodot.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Politiikka > Siirtokunnat ja klerukhiat

Ateenan tiedetään perustaneen ainakin 39 siirtokuntaa tai klerukhiaa eri puolille Egeanmerta. Asutustoiminnan kohteena olivat erityisesti pohjoisen Egeanmeren saaret sekä Traakian ja Propontiin rannikko. Arkaaisella kaudella perustettiin Sigeion (600-luku eaa.), Elaius (600/500-luku eaa.), Khersonesos (500-luku eaa.), Paktye (500-luku eaa.), Sestos (500-luku eaa.), Kardia, Lemnoksen Myrina ja Hefaistia (n. 500 eaa.) ja Imbros (n. 500 eaa.). Lisäksi lähetettiin mahdollisesti asuttajia Khalkiihin (n. 506 eaa. jälkeen). 400-luvulla eaa. asuttamisen, uudelleenasuttamisen tai klerukhian kohteina olivat Skyros, Eion, Neapolis, Andros, Sybaris (Sybaris III), Thurioi, Brea, Histiaia, Karystos, Khersonesos, Amfipolis, Astakos, Amisos, Sinope, Aigina, Naksos, Poteidaia, Kolofon, Antissa, Eresos, Mytilene, Pyrrha, Skione, Melos, Miletuteikhos, Plakia ja Skylake; ja 300-luvulla eaa. vielä Poteidaia, Khersonesos, Elaius, Sestos ja Samos.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Armeija

Ateena ylläpiti hopliittiarmeijaa ja suurta laivastoa. Sekä hopliittisotilaat että laivaston soutajat olivat tavallisia kansalaisia. Suuren väkilukunsa vuoksi myös Ateenan armeija oli suhteellisen suuri. Persialaissodissa Ateena kykeni varustamaan 9 000 hopliittia Marathonin taisteluun (490 eaa.) ja 8 000 hopliittia Plataiain taisteluun (479 eaa.). Artemisionin meritaisteluun (480 eaa.) kaupunki kykeni varustamaan 127 laivaa ja Salamiin meritaisteluun 180 laivaa.
Peloponnesolaissodan alussa vuonna 431 eaa. Ateenan varsinaiseen armeijaan kuului 15 800 miestä, joista 13 000 oli hopliitteja. Lisäksi kaupungilla oli puolustusjoukot, jotka koostuivat 16 000 miehestä, joista 3 000 oli metoikkihopliitteja. Laivastossa oli 300 kolmisoutua.
Yhteiskunta ja kulttuuri > Kirjallisuus ja taiteet

Klassinen kausi eli aika persialaissotien päättymisen ja makedonialaisvalloituksen välillä oli Ateenan kukoistuskautta sekä kirjallisuudessa, filosofiassa, teatteritaiteessa, arkkitehtuurissa että kuvanveistossa. Eräät länsimaisen kulttuurin merkittävimpiin lukeutuvat henkilöt elivät Ateenassa tuona aikana: näytelmäkirjailijat Aiskhylos, Sofokles, Euripides ja Aristofanes, filosofit Sokrates, Platon ja Aristoteles, historioitsijat Herodotos, Thukydides ja Ksenofon, runoilija Simonides ja kuvanveistäjät Feidias ja Praksiteles. Ajan johtava valtiomies oli Perikles, joka hyödynsi Deloksen meriliiton varoja Parthenonin ja monien muiden kaupungin monumenttien rakentamisessa. Kaupungista tuli, Perikleen sanoin, koko ”Hellaan sivistyskeskus”.