stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daavid
Elämä Raamatun mukaan

Daavidin elämästä kerrotaan erityisesti Ensimmäisessä ja Toisessa Samuelin kirjassa, Ensimmäisen kuningasten kirjan alussa sekä Ensimmäisessä aikakirjassa.
Ruutin kirjan mukaan Daavid polveutuu Juudan pojasta Peresistä, jolle syntyi Hesron, Hesronille Ram, Ramille Amminadab, Amminadabille Nahson, Nahsonille Salma, Salmalle Boas, Boasille Obed, Obedille Iisai, ja Iisaille syntyi Daavid.  Daavid oli kotoisin Beetlehemistä.
Daavidilla oli ainakin kahdeksan vaimoa:  Mikal (toinen kuningas Saulin tyttäristä), Ahinoamin Jisreelistä, Abigail, Maakan, Haggit, Abitali, Egla ja Batseba. Raamatun mukaan Daavid sai lapsia vaimojensa kanssa seuraavasti: Hebronissa: esikoinen Amnon, jisreeliläisestä Ahinoamista; toinen Daniel, karmelilaisesta Abigailista; kolmas Absalom, Maakan, Gesurin kuninkaan Talmain tyttären, poika; neljäs Adonia, Haggitin poika; viides Sefatja, Abitalista; kuudes Jitream, Eglasta. Jerusalemissa syntyi: Simea, Soobab, Naatan ja Salomo, kaikkiaan neljä, Bat-Suuasta, Ammielin tyttärestä; sitten Jibhar, Elisama, Elifelet, Noogah, Nefeg, Jaafia, Elisama, Eljada ja Elifelet; kaikkiaan yhdeksän. Tässä ovat kaikki Daavidin 19 poikaa, lukuun ottamatta sivuvaimojen poikia.
Elämä Raamatun mukaan > Tie kuninkaaksi

Ensimmäisen Samuelin kirjan mukaan pappi Eelin luokse tuli Jumalan lähettämä nimetön profeetta, joka antoi Jumalalta profetian Daavidista. "Mutta minä asetan itselleni papin, joka on uskollinen ja toimii tahtoni ja mieleni mukaisesti. Hänestä luon pysyvän pappissuvun, joka saa aina toimittaa virkaa minun voideltuni edessä." Profetia kokonaisuudessaan on Ensimmäisen Samuelin kirjan toisen luvun jakeissa 27–36.
Daavidin aika nousta kuninkaaksi koitti, kun Saul oli rikkonut Jumalan käskyä sodassa amalekilaisia vastaan, minkä vuoksi Saul oli menettävä kuninkuutensa. Saulin seuraaja Daavid oli beetlehemiläisen Iisain kahdeksas ja nuorin poika. Kun profeetta Samuel voiteli Daavidin, Herran henki tuli Daavidiin ja siirtyi pois Saulista. Paha henki alkoi ahdistaa Saulia, ja hänen palvelijansa ehdottivat harppumusiikkia, joka toisi hänelle hyvän olon. Harpun soittajaksi valittiin Daavid, joka näin tuli Saulin hoviin, sai hänen suosionsa ja nousi hänen aseenkantajakseen. Tapettuaan Goljatin sodassa filistealaisia vastaan Daavid osallistui muillekin sotaretkille ja alkoi menestyksensä myötä saada yhä lisää kansansuosiota. Daavid myös ystävystyi Saulin pojan Joonatanin kanssa.
Saul alkoi kadehtia ja vihata suosittua Daavidia ja yritti tappaa hänet ja lopulta lähetti hänet taisteluihin siinä toivossa, että ne koituisivat hänen kuolemakseen. Daavid kuitenkin menestyi taistelussa ja hänen suosionsa kasvoi entisestään. Lopulta Daavid avioitui Saulin tyttären Mikalin kanssa. Raamatun mukaan Daavidin menestys jatkui avioitumisen jälkeen ja Saul piti lopun ikänsä Daavidia vihollisenaan. Saul jopa yritti kahdesti tappaa Daavidin, joka kuitenkin selvisi murhayrityksistä ystävänsä Joonatanin ja vaimonsa Mikalin – Saulin pojan ja tyttären – ansiosta.
Daavid pakeni Saulia, kunnes saapui Adullamin luolaan. Siellä häneen liittyi hänen sukunsa – pulaan joutuneita, velkojien ahdistamia ja katkeroituneita miehiä –, ja Raamatun mukaan hänestä tuli heidän johtajansa. Daavid siirtyi joukkoineen Keilaan ja hyökkäsi Keilaa ryöstelleiden filistealaisten kimppuun ja löi heidät perin pohjin. Keilastakin Daavid ja 600 miestä joutuivat lähtemään Saulia pakoon. En-Gedin autiomaassa, Kauriskallioiden itäpuolella, Saul etsi Daavidia 3 000 miehen voimin. Eräänä päivänä, kun Saul oli menossa tien vieressä olevaan luolaan tarpeilleen, Daavid oli miestensä kanssa saman luolan perällä. Tällöin Daavidin miehet ehdottivat Saulin surmaamista, johon Daavid ei kuitenkaan suostunut. Saul lähti luolasta jatkaakseen matkaansa, mutta Daavid tuli ulos luolasta, huusi Saulia ja selitti hänelle, kuinka lähellä hän oli omaa kuolemaansa käynyt. Niin Saul luopui kateudestaan ja vihastaan Daavidia kohtaan ja Daavid puolestaan vannoi, ettei vahingoita Saulia ja hänen sukuansa. Saul palasi kotiinsa, ja Daavid nousi turvapaikkaansa vuorille. Tämän Ensimmäisessä Samuelin kirjassa kerrotun tarinan lisäksi kerrotaan toinen samanlainen tarina siitä, miten Daavid säästi Saulin hengen.
Elämä Raamatun mukaan > Kuninkaana

Saul haavoittui pahasti taistelussa filistealaisia vastaan Gilboan vuorella ja syöksyi miekkaansa tai antoi palvelijansa tappaa itsensä. Saulin kuoltua Daavidista tuli Juudan kuningas Hebronissa. Seitsemän vuoden kuluttua pohjoisen Israelin kuningas murhattiin, ja Daavid onnistui saamaan Israelin heimot valtansa alaisuuteen. Pian sen jälkeen Daavid murhasi koko Saulin suvun, jottei siitä kukaan nousisi häntä vastaan.
Daavid kävi sotaa filistealaisia vastaan ja pääsi rauhaan kaikista ympäröivistä vihollisista. Toisen Samuelin kirjan kahdeksas luku kertoo Daavidin voitoista ympäröivistä valtioista: Daavid laajensi valloitussodilla yhdistynyttä Israelia. Hän hyökkäsi filistealaisia vastaan ja pani heidän kaupunkinsa maksamaan Israelille veroa, jättäen heille vain pienen rannikkokaistaleen. Idässä olevat Edom, Moab ja Ammon hävisivät taistelun israelilaisille, ja Soban kuningas Hadadeser voitettiin.
Israelin valta ulottui Damaskokseen asti. Näihin aikoihin suurvallat Egypti ja Assyria elivät voimatonta aikaa eivätkä kyenneet puuttumaan Palestiinan maan asioihin auttaakseen Israelin naapureita. Daavid myös kehitti Israelin uskonnollista elämää. Hän teki Jerusalemista Israelin ja Juudan pääkaupungin ja uskonnollisen keskuksen. Valtiolle tehtiin egyptiläisen mallin mukainen virkamiespyramidi. Daavid perusti vakinaisen armeijan, ja hänen henkivartiokaartinsa koostui ulkomaisista palkkasotureista (1. Kuninkaiden kirjan kreetit ja pleetit). Daavidin aikana nousi monia kapinoita keskushallintoa vastaan, muun muassa hänen poikansa Absalomin johtama, ja hovissa juoniteltiin häntä vastaan hänen ollessaan jo vanha.
Daavidin kuoltua Juudan ja Israelin kuninkaaksi nousi hänen poikansa Salomo.
Daavid ja Psalmien kirja

Juutalaisessa perinteessä Psalmien viisi kirjaa on omistettu Daavidille, samaten kuin Tooraa oli omistettu Moosekselle. Daavidin nimissä on laadittu 73 psalmia, joiden alussa on merkintä: "Daavidin psalmi". Antiikin maailmassa yhteisöille oli varsin tavallista kirjoittaa jälkikäteen tekstejä, jotka laitettiin historiallisen henkilön nimiin. Tästä esimerkkinä on psalmin 30 temppelin vihkimislaulu, joka on ristiriidassa historian kanssa.
Daavid Uudessa testamentissa

Uuden testamentin mukaan Jeesus kuului Daavidin sukuun. Jeesuksen esi-isänä Daavid mainitaan evankeliumeissa useita kertoja, muun muassa Matteuksen ja Luukkaan evankeliumien suku­luetteloissa.
Daavid islamissa

Daavid on myös islamin profeetta, ja hänet mainitaan usein Koraanissa. Daavid sai Jumalalta kirjan nimeltä Psalttari, joten myös hän on Jumalan lähettiläs.
Historialliset lähteet

Daavidin historiallisuudesta ei ole täyttä varmuutta. Raamatun lisäksi viitteitä historiallisuudesta löytyy Meshan steelasta ja Tel Danin piirtokirjoituksista. Tel Danin piirtokirjoituksen rekonstruktio kuuluu Biranin ja Naveh'n mukaan (puuttuvat tai epäselvät kohdat on merkitty hakasulkeisiin [...]) seuraavasti:
[...] ja leikkasi [...]
[...] isäni lähti [häntä vastaan] kun hän taisteli [...]
Ja isäni asettui makuulle ja lähti [esi-isiensä luo]. Kuningas I[s-]
raelin saapui aiemmin isäni maahan. [Ja] Hadad teki minut kuninkaaksi.
Ja Hadad kulki edelläni [ja] minä erosin seitsemästä [...-]
tä kuningaskuntani, ja minä tapoin [seitsemänkym]mentä kuning[asta], jotka olivat valjastaneet tuhan[sia sotavau-]
nuja ja tuhansia hevosia. [Minä tapoin Jo]ramin [Ahabin] pojan,
Israelin kuninkaan, ja [minä] tapoin [Ahas]jan [Joramin] pojan [kunin-]
kaan Daavidin huoneen. Ja minä saatoin [kaupunkinsa raunioiksi ja muutin]
heidän maansa [autioksi...]
toinen [...ja Jehu hal-]
litsi Israe[ia...ja minä saavutin]
voiton[...]
Jopa monia Vanhan Testamentin tarinoita kriittisesti arvioineet arkeologit Israel Finkelstein ja Neil Asher Silberman katsovat, että Daavid oli olemassa, mutta häneen toisaalta liitetyillä tarinoilla Israelin suuruudesta ja valloitussodista ei ole arkeologisia todisteita.
Kuvia

Michelangelon Daavid.
Berninin Daavid.
Daavid ja Goljat, Caravaggio
Daavid soittaa harppua
David ja Salomo, El Escorial
David ja Bathsheba, Lucas Cranach
Abishag, Batsheba, Salomo ja Naatan 1435
Kuningas Daavid, Pedro Berruguete
Tel Danin piirtokirjoitus
Venäläinen ikoni kuningas ja profeetta Daavidista
Gustave Doré: Daavidin pojan Absalomin kuolema
Profeetta Daavid, Gentile da Fabriano
Kuningas Daavidin hauta Jerusalemissa
Kuningas Daavidin patsas, Borghesen kappelissa tai basilikasta, Santa Maria Maggiore
Mosaiikki Daavidista 400-luvulta, Ravenna
Kuningas Daavid, Aert de Gelder
Daavidin psalmeja kirjoitettuna museossa Venäjällä
Daavid ja Goljatin pää, Claude Vignon, 1620-1623, Blantonin taidemuseossa Texasissa
Daavid, Camillo Boccaccino, 1530
Daavid ja Goljat
Daavid, Rembrandt 1627
Joonatan ja Daavid
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daavid Wikimedia Commonsissa
Daavid suomenkielisessä Raamatussa (1933/1938)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Saul, Isboset | Israelin kuningas | Seuraaja: Salomo |
Daavid ja Saul, Rembrandt 1658. David soittaa harppua kuninkaalle, joka on "pahan hengen kiusaamana"
Kuningas Daavidin valtakuntaa kuvaava kartta
Katto

Harjakatto on yleisin taloissa käytettävä kattomuoto. Tämän katon lappeet kaartuvat räystäiltä ns. hollantilaistyylisen satulakaton tapaan.
Frankfurtin rautatieaseman holvikatto.
Tasakatto Turussa.
Katto on rakennusta, huonetta tai vastaavaa tilaa päältä päin suojaava rakennusosa tai yleensä jonkin tilan yläpinta. Rakennustekniikassa katto jaotellaan eri osiin: vesikate, vesikattorakenteet, yläpohja, sisäkattorakenteet ja sisäkattopinnat.
Vesikatto

Vesikatto on rakennuksen katon ylin kerros. Vesikaton on tarkoitus suojata rakennuksen sisäosia ulkoapäin tulevalta vesi- ja lumisateelta, sekä muilta sään vaihteluilta.
Rakenteellisesti vesikatto jaetaan kuormitusta vastaanottavaan, lämpöä eristävään ja rakennusrunkoa jäykistävään yläpohjarakenteeseen, sekä sadevedeltä suojaavaan vesikatteeseen.
Vesikaton muoto on keskeinen tekijä rakennuksen massoittelussa eli ulkomuodon kolmiulotteisessa sommittelussa. Muoto vaikuttaa suuresti myös sadeveden johtamiseen pois kattopinnalta.
Harja- ja aumakatoissa rakennuksen harja on vesikaton ja samalla rakennuksen korkein kohta, josta vedet virtaavat alaspäin. Auma on katon harjaan liittyvä kalteva kolmiomainen päätyharja. Harjalta lähtevää yhtenäistä kaltevaa kattopintaa nimitetään lappeeksi. Erisuuntaisten lappeiden yhtymäkohdassa on joko sisätaite (sisäjiiri, kuvetaite) tai ulkotaite (ulkojiiri, selkätaite). lähde?
Tasakatoissa ei normaalisti ole harjaa eikä lappeita, vaan katto on sadevesien johtamiseksi hieman kallistettu sen keskeisillä kohdilla olevia kattokaivoja kohti. Kattokaivoista vesi johdetaan viemäreillä rakennuksen läpi sadevesiviemäreihin.
Räystäs on katon osa, joka ulottuu ulkoseinän ulkopinnan ulkopuolelle. Räystäs on tyypillinen korkeille kattomuodoille, kuten harja-, auma- ja kupolikatoille. Rakennuksen räystäiltä sadevesi johdetaan räystäskouruin ja sadevesisyöksyin rakennuksen ulkopuolisiin sadevesikaivoihin. Myös tasakattoisessa rakennuksessa voi olla räystäät, mutta tällöin sadevesi on johdettu kattokaivojen kautta. Kaikissa rakennuksissa ei välttämättä ole räystäitä lainkaan.
Yläpohjan rakenne

Yläpohja on rakennuksen ylimmän kerroksen yläpuolisen rakenteen ja vesikaton muodostama rakennusosa. lähde? Yläpohja toimii yleensä myös yhtenä rakennuksen vaipan lämpöä eristävänä rakennusosana yhdessä ulkoseinien ja alapohjan kanssa.
Yläpohjaan kuuluvat tyypillisesti seuraavat rakennusosat (ulkoa sisäänpäin):
varsinainen vesikate
vesikatteen pohjarakenne
erityisesti räystäiden, harjojen ja jiirien vedensulkua varmentava aluskate
tuulettuva yläpohjan ontelo
ylimmän huonetilan yläpuolinen kantava rakenne
kantavaan rakenteeseen liittyvinä lämmöneriste ja höyryn- tai ilmansulku
mahdollisesti ylimpään huonetilaan liittyvä verhoilu, esimerkiksi levytys.
Erityisesti tasakattotyypeissä rakenne on yksinkertaisempi, ja esimerkiksi tuulettuvaa yläpohjan onteloa ei välttämättä ole, vaan se on korvattu tuulettuvalla rakennekerroksella.
Vesikatteen ja yläpohjarakenteiden väliin jäävää kylmää yläpohjan onteloa ei pidä sekoittaa ullakkoon tai käyttöullakkoon, jotka ovat rakennuksen tiloja, olivat ne siten lämmittämättömiä, puolilämpimiä tai lämmitettyjä.
Kattomuodot

Kattomuotoja:
harjakatto eli satulakatto ja sen muunnokset aumakatto, pulpettikatto ja mansardi- eli taitekatto
tasakatto
holvikatto eli tynnyrikatto
kupolikatto
suippo- ja tornikatto
säterikatto
Aumakatosta käytetään joskus harvinaisempaa nimitystä valmikatto; valmilla tarkoitetaan aumakaton kolmiomaista päätylapetta.
Katon perusmuodot
Harjakatto eli satulakatto
Aumakatto
Pulpettikatto
Mansardi- eli taitekatto
Tasakatto
Tornikatto
Muunnoksia
Käännetty harjakatto
Aumakatto pienellä päätykolmiolla
Puoliaumakatto
Sarja pulpettikattoja
Sisäkatto ja alakatto

Sisäkatto on huonetilan yläpinta eli laipio, , murteellisesti myös matto ja tyypillisesti yläpohjarakenteen alapinta. Monikerroksisissa rakennuksissa alemman kerroksen kattopinnan ja ylemmän kerroksen lattiapinnan välinen rakennusosa on nimeltään välipohja.
Sisäkatto voi olla suora eli vaakasuuntainen tai vino, jolloin se tavallisimmin mukailee rakennuksen vesikaton muotoa. Asuintiloihin verrattuna julkisissa tiloissa sisäkatto on rikkaammin muotoiltu esimerkiksi erilaisin pintarakentein. Teollisuustiloissa sisäkatto on usein palkkikatto tai ylöspäin levenevien pilarien kannattama ns. sienipilarikatto. Kasettikatto on sisäkatto, jossa on nelikulmaisia koristeltuja syvennyksiä eli kasetteja. Sisäkaton muodolla on hyvin keskeinen asema tilan hahmottamisessa.
Alakatto on sisäkatossa oleva erillinen alaslasku. Tyypillisesti alakatot ovat LVI- ja sähköteknisten asennusten peittämiseen tehtäviä kotelointeja. Akustisesti vaativissa huonetiloissa voidaan käyttää ääntä vaimentavaa akustiikka-alakattoa.
Viherkatto

Viherkatoiksi kutsutaan vakiintuneen käytännön mukaan kattoja, joiden päällä on kasvillisuutta. Edelleen näillä katoilla tulee olla kasvillisuuden edellyttämät tekniset alusrakenteet, esimerkiksi juurisuojaus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katto Wikimedia Commonsissa
Rakennusperintö.fi: Vesikatto
Rakennusperintö.fi: Kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden rakennusten vesikate
Rakennusperintö.fi: Peltikatteet
Rakennusperintö.fi - Vesikattoa kannattaa huoltaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaeltajat

Volgan lautturit 1870–1873
Taidemaalari Ilja Repin (1844–1930) oli Vaeltajat-ryhmän jäsen
Vaeltajat eli peredvižnikit (ven. передви́жники) tai kiertävät maalarit olivat Venäjän maalaustaidetta uudistanut realistinen koulukunta 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Liikkeen perustajajäsenet katkaisivat välinsä Venäjän taideakatemiaan ja perustivat akateemisista rajoitteista vapaan koulukunnan. Suuntauksen teoksissa on mukana vahva sosiaalinen ja poliittinen ulottuvuus ja heidän tärkein metodinsa oli kriittinen realismi.
Peredvižnikit eivät saaneet teoksiaan näytteille vakiintuneisiin gallerioihin, tämän vuoksi he lähtivät kansan pariin ja järjestivät maaseudulla kiertäviä näyttelyitä vuosina 1870–1923.
Vaeltajat halusivat tehdä taidetta kansalle eivätkä vain taidetta taiteen vuoksi, he halusivat luoda todenmukaisia kuvia. Isänmaan kasvot ja kauneus nähtiin vaatimattomissakin aiheissa, henkisen elämän ja luonnon välinen yhteys tuotiin esiin maisemamaalauksissa. Henkilökuvien elävä, psykologinen realismi teki vaikutuksen ja kansa otti heidän taiteensa omakseen.
Keisari Aleksanteri III oli taiteilijaryhmän tukija ja osti heidän maalauksiaan sekä kävi säännöllisesti näyttelyiden avajaisissa. Hänen keräämänsä työt lahjoitettiin vuonna 1895 Venäläisen taiteen museolle Pietarissa.
Venäläinen liikemies, taidekerääjä Pavel Tretjakov tuki Vaeltajat-ryhmän taiteilijoita ja osti erityisen paljon juuri heidän teoksiaan. Tretjakov lahjoitti vuonna 1892 kokoelmansa Moskovan kaupungille ja kokoelmasta muodostettiin Tretjakovin galleria. Galleriarakennuksen vanhan päärakennuksen (1902–1904) on suunnitellut Vaeltajat-ryhmän jäsen, taidemaalari Viktor Vasnetsov.
Peredvižnikien liike hajosi vuonna 1923.
Vaeltajien maalaamia muotokuvia

Ilja Repin, Abram Arhipov.
Nikolai Jarošenko, Nikolai Ge, 1890.
Ivan Kramskoi, omakuva.
Viktor Vasnetsov, Arhip Kuindži, 1869.
Valentin Serov, Isaak Levitan, 1893.
Ilja Repin, Rafail Levitski, 1878.
Vasili Maksimov, omakuva.
Ilja Repin, Grigori Mjasojedov, 1886.
Ilja Repin, Vasili Polenov, 1877.
Valentin Serov, Ilja Repin, 1901.
Vasili Mathe, Andrei Rjabuškin.
Vasili Perov, Aleksei Savrasov.
Valentin Serov, omakuva, 1880-luku.
Ivan Kramskoi, Ivan Šiškin, 1873.
Vasili Surikov, omakuva.
Viktor Vasnetsov, Apollinari Vasnetsov, 1872.
Vaeltajat

Taiteilijaluettelo
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Abram Arhipov  Nikolai Ge  N.A. Jarošenko  Arhip Kuindži  Ivan Kramskoi  Isaak Levitan  Rafail Levitski  Vladimir Makovski  Vasili Maksimov  Grigori  Mjasojedov  Leonid Pasternak  Vasili Perov  Vasili Polenov  |   |  Illarion Prjanišnikov  Ilja Repin  Andrei Rjabuškin  Konstantin Savitski  A.K. Savrasov  Valentin Serov  Emilija Šanks  Ivan Šiškin  Vasili Surikov  Fjodor Vasiljev  Apollinari Vasnetsov  Viktor Vasnetsov  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Society of Traveling Exhibitions (1870-1923)
The Immortal Itinerants (Arkistoitu – Internet Archive)
Peredvizhniki (Wanderers)
Venäjän taideliikkeet
Abramtsevo
Agitaatioposliini
Akmeismi
Futurismi
Konstruktivismi
Mir Iskusstva
Parsuna
Sosialistinen realismi
Suprematismi
Vaeltajat
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Venäläinen formalismi
Venäläinen symbolismi
Zaum
Inkiväärikasvit

| Inkiväärikasvit |
| --- | --- |
 Soihtuinkivääriö (Etlingera elatior)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Zingiberales
Heimo::  Inkiväärikasvit Zingiberaceae  Martinov
Synonyymit
 Alpiniaceae Link  Amomaceae Jaume Saint-Hilaire  Curcumaceae Dumort. 
Katso myös
   Inkiväärikasvit Wikispeciesissä   Inkiväärikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Inkiväärikasvit (Zingiberaceae) on yksisirkkaisiin kuuluva kasviheimo, johon kuuluu runsaasti maustekasveja. Heimon tunnettuja maustekasveja ovat esimerkiksi mausteinkivääri eli inkivääri (Zingiber officinale), kardemumma (Elettaria cardamomum) ja kurkumat, kuten mauste- ja keralankurkuma. Kurkumia on käytetty runsaasti vatsavaivojen hoitoon esimerkiksi Intiassa.
Tuntomerkit

Inkiväärikasvit ovat monivuotisia, ruohovartisia kasveja joilla on mehevä maavarsi.
Kasvit ovat tavallisesti kookkaita ja usein aromaattisia juurakollisia ruohoja. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat kielekkeellisiä, tavallisesti avotuppisia, joskus tupet ovat kasvaneet reunoistaan yhteen. Kukinnossa on tavallisesti pysyviä kukkien tukilehtiä ja kukinto on usein haarainen. Kukat ovat perällisiä, vastakohtaisia. Kukan huuli on kasvanut yhteen heteenpalhon kanssa ja muodostaa putken. Heteitä on ainoastaan yksi, ja emiön vartalo kulkee sen kookkaan ponnen puoliskojen välistä. Sikiäimen päällä on kaksi mesirauhasta. Kussakin emilehdessä on yksi tai tavallisemmin useita siemenaiheita. Kota-hedelmä on mehevä.
Levinneisyys

Inkiväärikasvit ovat levinneet tropiikkiin ja jonkin verran myös subtrooppisille alueille. Erityisesti niitä on Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa.
Luokittelu

Inkiväärikasvisukuja on eri käsitysten mukaan 46–52 ja lajeja 1075–1340. Ne jaetaan neljään alaheimoon.
Siphonochiloideae käsittää yhden tai kaksi sukua ja 20 lajia Afrikassa ja Madagaskarissa. Niillä on mehevä vaakajuurakko, terttu-kukinto, ja fertiilin heteen palho on kasvanut kiinni huulen tyveen, joka muodostaa putken terälehtien kiinnittymiskohdan yläpuolelle.
Alaheimossa Tamijioideae on ainoastaan yksi Borneossa kasvava laji: Tamijia flagellaris. Sen juurakko on kuituinen ja kukintovarret ovat erillisiä toisistaan.
Alpinioideae koostuu 20 suvusta, jotka kasvavat Indomalaijilaisella alueella ja trooppisessa Australiassa; inkivääriöt (Renealmia, 75 lajia) kasvaa trooppisessa Amerikassa ja Afrikassa. Muita runsaslajisia sukuja ovat galangajuuret (Alpinia, 200 lajia), Etlingera (110 lajia, joista yhdellä suomenkielinen nimi, kuva ohessa), jaavankardemummat (Amomum, 150 lajia), Riedelia (60 lajia), pippuriot (Aframomum, 60 lajia) ja Hornstedtia (50 lajia). Alaheimon kasveilla on mehevä juurakko, ja hetiön ulkokiehkuran lateraaliset joutoheteet ovat hyvin pieniä tai puuttuvat. Joillakin Alpinieae-tribuksen lajeilla on avautumaton hedelmä, Riedelieae-tribuksessa hedelmä avautuu pitkittäisraoilla.
Alaheimon Zingiberoideae 29 sukua kasvaa indomalaijilaisella alueella ja Australian trooppisissa osissa. Juurakko on niillä kuituinen. Runsaslajisimmat suvut ovat huiskiot (Globba, 100 lajia), inkiväärit (Zingiber, 100 lajia), Boesenbergia (60 lajia), tuoksuinkiväärit (Hedychium, 50 saponiineja sisältävää lajia).
Luokittelu > Suvut

Inkiväärikasveihin kuuluvia sukuja:
Aframomum – pippuriot
Alpinia – galangajuuret
Amomum – jaavankardemummat eli mummat
Aulotandra
Boesenbergia
Burbidgea
Camptandra
Caulokaempferia
Cautleya – himalajaninkiväärit
Curcuma – kurkumat
Curcumorpha
Cyphostigma
Elettaria – kardemummat
Elettariopsis
Etlingera
Gagnepainia
Geocharis
Geostachys
Globba – huiskiot
Haniffia
Haplochorema
Hedychium – tuoksuinkiväärit
Hemiorchis
Hitchenia
Hornstedtia
Kaempferia – galangalit
Leptosolena
Malacocarpus
Mantisia
Nanochilus
Paracautleya
Parakaempferia
Paramomum
Plagiostachys
Pleuranthodium
Pommereschea
Pyrgophyllum
Renealmia – inkivääriöt
Rhynchanthus
Riedelia
Roscoea
Scaphochlamys
Siliquamomum
Siphonochilus
Stadiochilus
Stahlianthus
Vanoverberghia
Wurfbainia – mummoat
Zingiber – inkiväärit
Kuvia

kaitapippurion (Aframomum angustifolium) hedelmiä.
Boesenbergia rotunda, kukka.
Cautleya gracilis -himalajaninkivääri.
Kardemumma (Elettaria cardamomum).
Viherhuiskio (Globba marantina).
Tulituoksuinkiväärin (Hedychium coccineum) kukinto.
Kaempferia candida -galangali.
inkivääriö (Renealmia sp.)
Siphonochilus aethiopicus.
Zingiber barbatum -inkivääri.
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/zingiberaceaemap.gif
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q37021  Wikispecies: Zingiberaceae  APNI: 54534  ATRF: Zingiberaceae  BOLD: 148635  CoL: J2F  EoL: 8183  EPPO: 1ZINF  FNA: 10960  FoAO2: Zingiberaceae  FoC: 10960  GBIF: 4687  GRIN: 1208  iNaturalist: 52496  IPNI: 30004541-2  IRMNG: 114492  ITIS: 42392  NCBI: 4642  NZOR: 40ede033-c1d8-4dbd-92ed-944c5737cdd5  Open Tree of Life: 207467  Paleobiology Database: 55284  Plazi: 70073AB2-0CA1-512B-994B-65F07C4BAAEE  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30004541-2  Tropicos: 42000366  VicFlora: c638f859-a44f-4a15-b625-4a011efaec27  Watson & Dallwitz: zingiber  WFO: wfo-7000000651
Sensorinen deprivaatio

Aistieristys tapahtuu usein kelluntatankissa.
Sensorinen deprivaatio eli aistieristys merkitsee aistiärsykkeiden poistamista tai minimoimista. Henkilö on pimeässä ja äänettömässä tilassa, jossa hän kokee mahdollisimman vähän myös haju- ja tuntoärsykkeitä.
Aistieristystä on käytetty varsinkin psykologisissa kokeissa. Myös psykologian ulkopuolella sitä on voitu hyödyntää esimerkiksi meditaatiossa, rentoutumisessa tai vaihtoehtolääketieteellisenä hoitomuotona, mutta myös kidutuksena.
Pitkään jatkuneena sensorinen deprivaatio voi tuottaa koehenkilölle muuttuneen tajunnantilan, johon kuuluu hallusinointia.
Sensorinen deprivointi voidaan toteuttaa sille erikseen suunnitellussa kelluntatankissa. Tankin lämmin vesi on niin suolapitoista, että henkilö kelluu siinä.