stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kokkola
Kristinusko > Muut seurakunnat

Muita kirkkokuntia edustaa ensinnäkin helluntaiherätys, johon Kokkolassa kuuluvat Kokkolan helluntaiseurakunta, jolla oli vuonna 2008 yli 400 jäsentä, Lohtajan helluntaiseurakunta, Kälviän helluntaiseurakunta, jolla oli vuonna 2011 420 jäsentä, Ullavan helluntaiseurakunta, jolla oli vuonna 2011 84 jäsentä sekä ruotsinkielinen Karleby Betaniaförsamling. Näistä Kokkolan helluntaiseurakunta on Suomen Helluntaikirkon jäsen.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kokkolan alueella toimii Vaasan ortodoksinen seurakunta.
Lisäksi paikkakunnalla esiintyvät baptismi, jota edustavat itsenäinen Kokkolan baptistiseurakunta, jolla oli vuonna 2011 217 jäsentä sekä ruotsinkielinen Karleby Baptistförsamling, joka on Finlands svenska baptistsamfundin jäsen sekä adventismi, jota edustaa Suomen Adventtikirkon Kokkolan Adventtiseurakunta.
Kulttuuri > Tapahtumia

Venetsialaiset
Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat
Kokkolan Ooppera
Kokkolan Talviharmonikka
Kokkolan Talvitanssit
Teatterifestivaalit
Kokkola Cup -jalkapalloturnaus
Kokkolan kalamarkkinat
Kokkolassa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Vanhoillislestadiolaisten suviseurat on järjestetty Kokkolassa vuonna 1911 ja evankelisuuden evankeliumijuhlat vuosina 1971 ja 2001.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Neristan, Kokkolan vanha kaupunki, yksi Suomen laajimpia historiallisia puukaupunkikokonaisuuksia
Pedagogio, Suomen ainoa nykyaikaan säilynyt 1600-luvun koulurakennus
Kaarlelan kivikirkko 1400-luvulta
Englantilainen barkassi, tiettävästi ainoa kuninkaalliselta laivastolta kaapattu alus maailmassa
Tankar ja Tankarin majakka
Ohtakari, Lohtaja
Vesiurut, Kokkolan energiapuistossa
Halkokarin muistomerkki
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Kokkolan pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla kievarin kuupano eli perunapuuro, jossa on perunasosekeon kuoppaan laitettua sian- ja naudanlihaa, koristeena herneitä. Muiksi pitäjäruoiksi valittiin graavi siika, Kokkolan piparkakut ja krapsut eli rasvassa paistetut kampaleivonnaiset.
Kulttuuri > Harrastustoiminta

Keski-Pohjanmaan konservatorio
Keskipohjanmaan Koirakilta ry
Kokkolan Meripelastusseura
Kokkolan Radioamatöörikerho
Kokkolan Urheiluautoilijat
Kokkolan vetouistelijat
Keski-Pohjanmaan moottorikelkkailijat
Urheilu

Kokkolan urheiluseuroista tunnetuin lienee pitkään Suomen pääsarjassa pelannut jalkapalloseura Kokkolan Palloveikot. KPV ja sen paikallisvastustaja, kaupungin ruotsinkielisten seura GBK pelaavat ottelunsa Kokkolan keskuskentällä. Kokkolassa on lukuisia jalkapallojoukkueita. Kaupungissa on yksi Suomen harvoista täysimittaisista jalkapallohalleista, Kippari-halli sekä lämmitetyt tekonurmet Keskuskentällä (valmis kesäkuussa 2020) ja Santahaassa.
Mestikseen takaisin noussut jääkiekkojoukkue Kokkolan Hermes pelasi 1950- ja 60-luvuilla Mestaruussarjassa.
Kokkolasta tulee myös vuonna 1974 nousuun lähtenyt lentopallojoukkue Kokkolan Tiikerit. Vuonna 2008 Tiikerit aloitti taas toimintansa pitkän tauon jälkeen ja on vakiinnuttanut paikkansa lentopalloliigassa. Tiikerit voitti Suomen mestaruudet 2013, 2014 ja 2016 ja Suomen Cupin 2013–2015. Vuoden 2013 mestaruus ratkesi 4 200:n maksaneen katsojan edessä Kokkolan jäähallissa. Kaupungin koripalloseura on Kokkolan NMKY. Kaupungin sisäpalloilua ja opiskelijaliikuntaa varten valmistui vuonna 2015 Kampushalli.
Kokkolan Veikot ja Gamlakarleby Idrottsförening ovat tunnetuimmat yleisurheiluseurat, jotka ovat tuottaneet useita menestyneitä urheilijoita Suomeen. Kokkolan Tenniskerho - Gamlakarleby Tennisklubb (KTK-GTK) on Länsi-Suomen menestyneimpiä junioriseuroja, joka on kasvattanut mm. useita suomenmestareita ja EM-mitalisteja. Seura pelasi muun muassa 1980-luvulla miesten SM-liigassa. Salibandyseura Nibacos pelaa 2. divisioonassa.
Karleby Goats toi neljännesvuosisadan tauon jälkeen amerikkalaisen jalkapallon takaisin kaupunkiin. Goats aloitti amerikkalaisen jalkapallon toiminnan vuonna 2019. Kaudella 2021 Karleby Goats edustaa amerikkalaisen jalkapallon II-divisioonaa.
Liikenne

Kokkolassa risteää kolme valtatietä:
Valtatie 8 (Turku–Oulu)
Valtatie 13 (Kokkola–Lappeenranta)
Valtatie 28 (Kokkola–Kajaani).
Seututie 749 on nimeltään Pohjoisväylä ja valtatie kahdeksan Eteläväylä.
Kaupungin satama sijaitsee Ykspihlajan kaupunginosassa ja on Suomen vilkkaimpia satamia. Kokkolasta on hyvät rautatieyhteydet sekä pohjoiseen – Ylivieskan ja Oulun suuntaan – että etelään, Seinäjoen ja Tampereen kautta Helsinkiin. Kruunupyyn kunnassa 19 kilometrin päässä Kokkolasta kaakkoon sijaitsee Kokkola-Pietarsaaren lentoasema.
Liikenne > Etäisyyksiä Kokkolasta

Helsinki 500 km
Tampere 319 km
Jyväskylä 240 km
Kajaani 247 km
Lappeenranta 462 km
Oulu 197 km
Pietarsaari 38 km
Raahe 125 km
Turku 454 km
Vaasa 122 km
Ylivieska 78 km
Hallinto ja politiikka

Kaupunginjohtajaksi valittiin kesäkuussa 2016 KTM Stina Mattila. Hän aloitti tehtävässä syyskuun 2016 alussa. Tätä ennen, vuodesta 1991 alkaen kaupunginjohtajana oli HTM, kunnallisneuvos Antti Isotalus.
Kaupunginvaltuustossa on 43 paikkaa, ja sen puheenjohtajana toimii Tiina Isotalus. Kaudella 2021–2025 valtuuston paikkajako on seuraava:
Kesk. 10
SDP 8
PS 7
Kok. 6
RKP 4
KD 4
Vas. 2
Vihreät 2
Kaupunginhallituksessa on 12 jäsentä, ja sen puheenjohtajana toimii Sari Innanen. Kaudella 2021–2025 hallituksen paikkajako on seuraava:
Kesk. 3
Kok. 2
PS 2
SDP 2
KD 1
RKP 1
Vas. 1
Kansainvälisyys > Ystävyyskaupungit

Härnösand (Ruotsi)
Mörbylånga (Ruotsi)
Ullånger (Ruotsi)
Averøy (Norja)
Kristiansund (Norja)
Fredericia (Tanska)
Ambla (Viro)
Järva-Jaani (Viro)
Marijampolė (Liettua)
Boldog (Unkari)
Hatvan (Unkari)
Ratingen (Saksa)
Fitchburg (MA, Yhdysvallat)
Sudbury (Kanada)
Fushun (Kiina)
Tunnettuja kokkolalaisia

Katso myös tunnettuja Kokkolan liitoskuntien henkilöitä Kaarlelasta, Kälviältä, Lohtajalta ja Ullavalta.
Teemu Aalto, jääkiekkoilija
Aaro Airola, muusikko
Anna Airola, näyttelijä
Oona Airola, näyttelijä
Outi Airola, toimittaja ja ravintoloitsija
Jannika Bergroth, pop-laulaja
Anders Chydenius, suomalainen valistusajattelija
Anders Donner, tähtitieteilijä
Joachim Donner, kauppaneuvos
Anna Englund, kirjailija
Petteri Forsell, jalkapalloilija
Jiska Gröhn, poliitikko
Pauli Hautala, runoilija
Eero Heinäluoma, poliitikko
Bengt Huhta, muusikko
Sakari Huima, rovasti ja kansanedustaja
Tommi Hyytinen, käyrätorvisti
Mathias Jaatinen, pormestari ja valtiopäivämies
Toivo Jokiniemi, kirvesmies ja poliitikko
Mikko Juva, arkkipiispa ja akateemikko
Viljami Kalliokoski, poliitikko
Bjarne Kallis, poliitikko
Matts Kankkonen, Halkokarin kahakan sankari
Sanna Karlström, kirjailija
Leea Klemola, näyttelijä ja ohjaaja
Anu Komsi, oopperalaulaja
Martti Korkia-Aho, yrittäjä ja kansanedustaja
Heikki Kossi, foley-artisti
Evert Kulenius, opettaja ja kansanedustaja
Juho Kuosmanen, elokuvaohjaaja
Ari-Pekka Lahti, dramaturgi
Niko Moilanen, laulaja
Mika Myllylä, hiihtäjä
Mia Myllymäki, kirjailija
Olli Mäki, nyrkkeilijä
Petri Möller, laulaja-lauluntekijä
Nestori Nurminen, kirvesmies ja kansanedustaja
Sakari Orava, lääkäri
Hildur Ottelin, ruotsalainen poliitikko
Albert Ferdinand Ottelin, pormestari ja valtiopäivämies
Mauri Peltokangas, poliitikko
Jusa Peltoniemi, kirjailija
Tuomas Pohjanpalo, talousneuvos ja kansanedustaja
Antti Pohjonen, maaherra ja kansanedustaja
Wilhelm Porrassalmi, yleisurheilija
Tuomo Puumala, poliitikko
Juha Reini, jalkapalloilija
Josua Ruotsala, opetusneuvos ja päätoimittaja
Jussi Seppänen, kirjailija
Rabbe Smedlund, näyttelijä
J. V. Snellman, filosofi
Tomi Solonen, rap-artisti
Olli Tamminen, muotoilija, korusuunnittelija ja opettaja
Grels Teir, lakimies, poliitikko ja pääjohtaja
Jakob Tengström, arkkipiispa
Jutta Urpilainen, poliitikko
Kari Urpilainen, poliitikko
Evald Vainio, kauppaneuvos
Raimo Vertainen, harmonikkataiteilija
Hans Petter Winge (1770–1836), pormestari ja valtiopäivämies
Jonna Ziprus, Miss Suomi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kokkola Wikimedia Commonsissa
Kokkolan kaupungin verkkosivut
Tilastokeskus – Kokkolan avainluvut
Kokkolan kaupungin karttapalvelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kokkola24.Net paikallisportaali
Keskipohjanmaa-lehden verkkosivut
| n k Keski-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Halsua  Kannus  Kaustinen  Kokkola  Lestijärvi  Perho  Toholampi  Veteli 
Entiset kunnat:  Kaarlela  Kälviä  Lohtaja  Ullava  Öja 
Suomen 30 suurinta kuntaa väkiluvun mukaan (31. joulukuuta 2024)
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. Helsinki | 684 589 | 7. Jyväskylä | 149 269 | 13. Lappeenranta | 73 369 | 19. Porvoo | 51 753 | 25. Lohja | 45 693 |
| 2. Espoo | 321 031 | 8. Kuopio | 125 668 | 14. Vaasa | 70 374 | 20. Salo | 50 867 | 26. Nurmijärvi | 45 026 |
| 3. Tampere | 260 358 | 9. Lahti | 121 383 | 15. Hämeenlinna | 68 376 | 21. Kotka | 50 210 | 27. Tuusula | 42 238 |
| 4. Vantaa | 251 405 | 10. Pori | 83 316 | 16. Seinäjoki | 66 610 | 22. Kokkola | 48 368 | 28. Kirkkonummi | 41 660 |
| 5. Oulu | 216 194 | 11. Joensuu | 78 743 | 17. Rovaniemi | 65 738 | 23. Hyvinkää | 47 047 | 29. Rauma | 38 975 |
| 6. Turku | 206 035 | 12. Kouvola | 78 399 | 18. Mikkeli | 51 893 | 24. Järvenpää | 46 866 | 30. Kerava | 38 476 |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kuningas Kustaa II Aadolfin 7  syyskuuta 1620 allekirjoittama Kokkolan kaupungin perustamisasiakirja. Rajauksessa näkyy kaupungin sinetti, kolmella liekillä palava tervatynnyri.
C. W. Gyldénin asemakaavakartta Kokkolasta vuodelta 1838.
Kokkolan kuntaliitokset vuosina 1977 ja 2009. Öjan kunta liitettiin Kaarlelaan vuonna 1969.
Kokkolan kirkko.
Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat järjestetään Lohtajan kirkossa.
Näkymä Neristanista
Kokkolan pedagogio on vuodelta 1696.
Kokkola Cupin C-15-tyttöjen pronssiottelu SalPa – FC Komu.
Kokkolan rautatieasemaa. Kuva etelään päin.
Kokkolan rautatieasema.
Kokkolan syväsatama.
John Wesley

| John Wesley |
| --- | --- |
 John Wesley. William Hamiltonin maalaus vuodelta 1788.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1703 Epworth, Lincolnshire
Kuollut: 2. maaliskuuta 1791 (87 vuotta) Lontoo
Kansalaisuus:  britti
Ammatti:  anglikaaninen pappi, evankelista
Vanhemmat:  Samuel ja Susanna Wesley, s. Annesley
Puoliso:  Mary Wesley, s. Vazeille, vihitty 1751, eronnut 1758
Sukulaiset:  Samuel Wesley (veli)  Mehetabel Wesley Wright (sisko)  Charles Wesley (veli)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1733‒1766
 Nimikirjoitus
John Wesley (28. kesäkuuta 1703 Epworth, Lincolnshire – 2. maaliskuuta 1791 Lontoo) oli brittiläinen kirkonmies, anglikaaninen pappi ja kristitty teologi, jonka hengellisen toiminnan seurauksena syntyi herätyskristillinen liike, metodismi.
Wesley koki vuonna 1738 voimakkaan uskonnollisen herätyksen ja alkoi saarnata evankeliumia kansan, etenkin työväestön, keskuudessa. Pian Wesleyn ympärille muodostui yhteisö, jonka keskuudesta metodistiliike sai alkunsa. Metodismilla oli kolme nousuvaihetta: ensimmäinen Oxfordin yliopistossa perustamassa ”Pyhää kerhoa”, toinen oli Wesleyn toimiessa pappina Savannahissa Georgiassa ja kolmas oli Lontoossa Wesleyn Englantiin paluun jälkeen. Wesley pysyi koko elämänsä Englannin kirkon jäsenenä. Sen sijaan hänen liikkeensä oli vaikeuksissa Anglikaanisen kirkon kanssa.
Varhainen elämä

John Wesleyn isä oli Samuel Wesley, Oxfordista valmistunut Englannin kirkon pappi. Tämä avioitui Susanna Annesleyn kanssa vuonna 1669. Vuonna 1696 Samuel Wesley valittiin Itä-Midlandsissä noin 37 kilometriä Lincolnista luoteeseen sijaitsevan Epworthin papiksi. John Wesley, perheen viidestoista lapsi, syntyi siellä vuonna 1703. Viisivuotiaana hän pelastui palavasta kodistaan ikkunan kautta. Tämä pako teki syvän vaikutuksen hänen mieleensä, ja hän kutsui joskus itseään siitä lähtien ”palosta pelastuneeksi”.
Samuel ja Susanna antoivat lapsilleen varhaisen koulutuksen. Kaikki lapset, myös tytöt, opetettiin lukemaan niin pian kun he pystyivät kävelemään ja puhumaan. John oli hyväksytty Charterhouse School -yksityiskouluun Lontooseen, jossa hän sai koulutusta uskonnolliseen elämään jota hän harjoitteli siellä. Hänen elämäkertojansa Tyerman sanoo, että hän meni kouluun pyhimyksenä, mutta hänestä tuli epäluuloinen uskonnollisille kokemuksille ja hän lähti pois syntisempänä.
Oxford ja Georgia

Kesäkuussa 1720 Wesley astui kirkkoon Oxfordissa mukanaan vain 40 puntaa yksityiskoulun opiskelijana. Hänen terveytensä oli heikentynyt ja hänen täytyi tehdä kovasti töitä pysyäkseen velattomana. Ensimmäinen päiväkirja on 5. huhtikuuta 1725 – 19. helmikuuta 1729. Ystävä kuvaili Wesleytä tähän aikaan ”nuorena miehenä, jolla oli hienostunut maku”. Hän oli ”kaveri jolla oli hyvä huumori”. Hän toimi diakonina 1725 ja seuraavana vuonna hänet valittiin akateemisena opiskelijana Oxfordin Lincoln Collegeen. Hän vastaanotti taiteiden maisterin arvon 1727. Wesley eli isänsä rahoittamana kaksi vuotta ja palasi sitten Oxfordiin täydentämään opintojaan.
Hänen paluunsa vuosi 1729 merkitsi metodismin alkua. Kuuluisan ”Pyhän kerhon” oli perustanut hänen nuorempi veljensä Charles. John lähti lähetyssaarnaajaksi Amerikkaan Savannahiin, Georgiaan 1735. Yksi myönteisistä tuloksista Johnin Georgiassa olon aikana oli suhteiden luominen herrnhutilaisten kanssa, jotka olivat Jan Husin mukaisia määriläisiä reformisteja. Wesley palasi Englantiin 1738.
Metodistikirkko

Wesley koki  hengellisen heräyksen herrnhutilaisten kokouksessa Aldersgate Streetillä, Lontoossa 24. toukokuuta 1738, jossa Wesley kuuli Martti Lutherin esipuheen Epistolasta roomalaisille ja ”tunsi sydämensä lämpenevän”.
Wesley tutustui böömiläisveljien yhteisöön, ja matkusti 1738 Herrnhutiin, veljestön pääpaikkaan. Wesleyn Oxfordin ystävä, evankelista ja hyvä saarnaja George Whitefield oli erotettu Bristolin kirkosta, ja piispat kielsivät myös Wesleyitä saarnaamasta kirkoissa. Metodistiseurakunta eli Yhdistetty seura perustettiin 1739. Myöhemmin 1739 Wesley katkaisi välinsä Moravialaisten kanssa kokonaan. Wesley oli auttanut heitä perustamaan Fetter Lanen yhteisön.
Toiminta ja hyväntekeväisyys

Wesley matkusti paljon, hän perusti yhteisöjä, aukaisi kappeleita ja oli pioneeri sähköshokin käytössä sairaiden hoidossa. Wesley avusti kouluja ja orpokoteja, hän oli vastaanottanut 20 000 punnan palkkion julkaisuistaan, mutta käytti siitä itselleen hyvin vähän.
Wesley kuoli lyhyen sairauden jälkeen 88-vuotiaana 2. maaliskuuta 1791 jättäen jälkeensä elämäntyöstään 135 000 jäsentä ja 541 saarnaajaa. John Wesley on haudattu pieneen kivihautaan Wesleyn kappeliin City Roadilla Lontoossa.
Kirjallinen työ

Wesley oli looginen ajattelija ja ilmaisi itseään selvästi ja voimakkaasti kirjoituksissaan. Hänen kirjoittamiaan teoksia ovat:
Notes on the New Testament (1755)
The Sermons
The Notes
Wesleyn ensimmäinen 32-osainen proosateos (julkaistu Bristol, 1771–1774)
Wesleyn pääproosateokset on julkaistu Metodist Book Concernin seitsenosaisena painoksena New Yorkissa.
The  Poetical Works John ja Charles Wesleyn kirjoittamana, toimittanut G.Osborn, ilmestyi 13-osaisena Lontoossa, 1740–1789. Toim. N. Carnock sisältää mainintoja julkaisemattomista päiväkirjoista, kuusiosaisena Lontoossa ja New Yorkissa 1909–1911selvennä.
The Doctrine of Original Sin (Bristol, 1757)
An Earliest Appeal to Men of Reason and Religion (alun perin painettu kolmessa osassa, Bristol 1743)
A Plain Account of Christia Perfection (1766)
Wesleyn lainaama ja yhdysvaltalaisten metodistien käyttämä Book of Common Prayerselvennä. Wesleyn ”Watch Night”, jonka hän teki käyttäen pietistien rukouksia nykyisin yleisesti tunnetussa Wesley Covenant Pages -teoksessaselvennä, joka lienee hänen kuuluisin kristillisen liturgian teoksensa.
Wesley on kirjoittanut myös virsiä ja hengellisiä lauluja. Niistä lienee tunnetuin joululaulu Hark! The Herald Angels Sing. Se on vuodelta 1743. Se tunnetaan Felix Mendelssohn Bartholdyn 1840 säveltämänä. Siitä on useita suomennoksia, ja se on Ruotsin kirkon virsikirjassa numerolla 123.
Wesleytä on syytetty plagioinnista ja runsaista Samuel Johnsonin maaliskuussa 1775 julkaistujen esseiden lainauksista.
Suomenkielisiä julkaisuja

Kristillinen esitelmä uudesta syntymisen tuntomerkeistä. Bergbom, 1889.
Saarnoja. 1-4 vihko. Rauhan sanomat, 1897.
Kolmekuudetta saarnaa. 1. Suomentanut Juho Laine, viimeisen saarnan suomentanut. Harras H. Högman. Rauhan Sanomat, 1902.
49. saarna. Wesley. Suomentanut H. H. H--n. Rauhan sanomain kustannustoimi, 1905.
John Wesleyn saarna Kristillinen puolueettomuus. Kustantaja tuntematon, 1908.
Kolmekuudetta saarnaa. Toinen osa, 1-8 vihko. Rauhan sanomat, 1908-1910.
Kristillinen puolueettomuus : saarna. Rauhan sanomat, 1909.
Uusisyntyminen : saarna. Rauhan sanomat, 1910.
Itsensäkieltäminen : saarna. Rauhan sanomat, 1910.
Parannuskeino pahan puhumista vastaan : saarna. Rauhan sanomat, 1910.
Kolmekuudetta saarnaa. Toinen osa, 9-10 vihko. Rauhan sanomat, 1911.
Georg Whitefield : muistopuhe. Rauhan sanomain kustannusliike, 1911.
Lasten tottelevaisuus vanhemmilleen. Suomentanut K. R., Rauhain sanomain kustannusliike, 1924.
Mies ja vaimo Herran palvelijoina. Suomentanut K. R., Rauhain sanomain kustannusliike, 1924.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Wesley Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Irlanti  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
John Wesley George Romneyn maalaamana.
Pihkova

| Pihkova (Псков, Pskov) |
| --- | --- |
 Pihkovan kreml ja Pyhän Iivanan katedraali (1100-luvulta)
 lippu:  vaakuna
 Pihkova
 Koordinaatit: 57°49′N, 28°20′E 
Valtio:  Venäjä
Liittovaltiosubjekti:  Pihkovan alue
Perustettu:  903
Kaupungiksi:  903
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Jelena Polonskaja
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  95,5 km²
Väkiluku (2008):  194 179
 – Väestötiheys:  2033 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK) 
Postinumero:  180xxx
Suuntanumero(t):  +7 8112
 
 www.pskovgorod.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pihkova (ven. Псков, Pskov, aikaisemmin Пльсковъ, Plskov; vir. Pihkva) on Venäjän kaupunki, jossa on noin 200 000 asukasta. Pihkova sijaitsee 70 kilometriä itään Viron rajalta Velikajajoen varrella. Kaupunki on nykyisin Pihkovan alueen hallinnollinen keskus.
Historia

Kaupunki on Venäjän vanhimpia. Varhaisin kirjallinen maininta siitä on vuodelta 903. Pihkovasta tuli keskiajalla tärkeä sisämaan ja Itämeren rannikon hansakaupunkien välisen kaupan keskuksena. Krom-niminen kaupunkilinnoitus (kreml) rakennettiin Velikajajoen niemekkeelle.
Pihkova oli Novgorodin suojeluksessa 1000- ja 1100-luvuilla. Luostareita perustettiin Velikajajoen vasemmalle rannalle 1100-luvulta lähtien Zavelitšije-nimiseen esikaupunkiin. Vuonna 1240 Saksalainen ritarikunnan joukot valloittivat Pihkovan, mutta kärsivät tappion Aleksanteri Nevskin joukoille Peipsijärven jäällä vuonna 1242. Tämän jälkeen kaupungin väkiluku kasvoi 60 000 asukkaaseen.
Vuonna 1348 Pihkova saavutti täyden itsenäisyyden tasavaltana, mutta vuonna 1510 se liitettiin Moskovaan ja vuonna 1571 sen ryöstivät Iivana IV Julman joukot. Kaupunki selvisi Puolan Stefan Batoryn joukkojen piirityksestä vuonna 1581 ja Kustaa II Aadolfin joukkojen piirityksestä vuonna 1615.
1700-luvulta lähtien Pihkova taantui aina 1900-luvulle asti. Talouselämälle tärkeä rautatie kaupunkiin rakennettiin keisarin Pietari–Varsova-ratahankkeen osana vuonna 1859 Pietarista. Kaupungissa oli Venäjän armeijan päämaja vuosina 1915–1917, ja puna-armeija perustettiin siellä vuonna 1918. Nikolai II luopui kruunusta Pihkovassa vuonna 1917. Toisessa maailmansodassa kaupunki kärsi suuria tuhoja, mutta monet historialliset rakennukset säilyivät.
Kaupungissa on runsaasti linnoituksia, ja sen luostarit ovat hyvin kunnostettuja matkailunähtävyyksiä. Kremlissä sijaitseva Kolminaisuuden katedraali on peräisin 1600-luvulta.
Pihkovan kymmenistä kirkonkelloista on saanut nimensä Laila Hirvisaaren romaani Pihkovan kellot, jonka tapahtumat sijoittuvat Pihkovan lähelle.lähde?
Kulttuurielämä

Pihkovassa on Puškinin akateeminen draamateatteri, sinfoniaorkesteri ja nukketeatteri. Siellä järjestetään vuosittain Puškin-juhlat. Venäjän kansallisrunoilijan Aleksandr Puškinin suku on kotoisin Pihkovasta, ja hän itse kirjoitti kaupungissa. Hänet on haudattu lähelle Pihkovaa Puškinskije Gory -nimiseen paikkaan.lähde?
Talous ja koulutus

Pihkovaan on sijoittunut osa Venäjän luoteisen Leningradin sotilaspiirin joukko-osastoista, muun muassa 76. kaartin ilmarynnäkködivisioona. Nykypäivän Pihkova on tärkeä rautatieristeysasema ja kaupungissa on koneenrakennus- ja pellavantuotantoteollisuutta.
Ystävyyskaupungit

Pihkovalla on seuraavat ystävyyskaupungit:
Kuopio, Suomi, vuodesta 1966
Tartto, Viro
Arles, Ranska
Gera, Saksa
Neuss, Saksa
Paderborn, Saksa
Nijmegen, Alankomaat
Perth, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Roanoke, Yhdysvallat
Sovjetskaja-kadun näkymä Pihkovasta
Näkymä Pihkovan kremliin (Kromiin) Velikaja-joelta, 2014
Taloja joen varrella
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pihkovan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) myös (englanniksi)
Hallinnollinen keskus: Pihkova (Pskov)


Dno | Nevel | Novoržev | Novosokolniki | Opotška | Ostrov | Outova (Gdov) |
Petseri (Petšory) | Porhov | Pustoška | Pytalovo | Sebež | Velikije Luki
Bežanitsy • 
Dedovitši • 
Dno • 
Krasnogorodsk • 
Kunja • 
Loknja • 
Nevel • 
Novoržev • 
Novosokolnik • 
Opotška • 
Ostrov • 
Outova • 
Palkino • 
Petseri • 
Pihkova • 
Pihkova • 
Pljussa • 
Porhov • 
Puškinskije Gory • 
Pustoška • 
Pytalovo • 
Sebež • 
Strugi Krasnyje • 
Usvjaty • 
Velikije Luki • 
Velikije Luki
Pihkovan alue
Jakob Ingebrigtsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jakob Ingebrigtsen Bisletin kisoissa 2017. |  Jakob Ingebrigtsen Bisletin kisoissa 2017. |  Jakob Ingebrigtsen Bisletin kisoissa 2017. |  |
Maa:   Norja
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 5 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | Budapest 2023 | 5 000 m |  |
|  Hopeaa | Eugene 2022 | 1 500 m |  |
|  Hopeaa | Budapest 2023 | 1 500 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | München 2022 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | München 2022 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | Rooma 2024 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Rooma 2024 | 5 000 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2022 | 1 500 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2019 | 3 000 m |  |
|  Kultaa | Toruń 2021 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Toruń 2021 | 3 000 m |  |
|  Kultaa | Istanbul 2023 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Istanbul 2023 | 3 000 m |  |
|  Kultaa | Apeldoorn 2025 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Apeldoorn 2025 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2019 | 1 500 m |  |
| Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  | Maastojuoksun EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Dublin 2021 | henkilökohtainen |  |
|  Kultaa | Venaria Reale 2022 | henkilökohtainen |  |
|  Kultaa | Antalya 2024 | henkilökohtainen |  |
|  Pronssia | Dublin 2021 | joukkue |  |
Jakob Ingebrigtsen (s. 19. syyskuuta 2000) on norjalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän on kaksinkertainen olympia- ja MM-voittaja, kuusinkertainen ulkoratojen ja seitsenkertainen sisäratojen Euroopan-mestari sekä maailman- ja euroopanennätysten haltija.