stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna

Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna
Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna oli Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön vuonna 1923 ja poistettiin käytöstä vuonna 1936 kun Transkaukasian SFNT jaettiin Azerbaidžanin, Armenian ja Georgian neuvostotasavaltojen kesken. Vaakunaan on kuvattu Kaukasus-vuoret, joiden takaa nousee aurinko. Edustalla on kuvattu kommunismin tunnukset punainen tähti sekä sirppi ja vasara. Alhaalla on kuvattu savua tupruttava tehdas ja öljynporaustorneja sekä viinirypäleitä, vehnäntähkiä, maissia, riisiä ja puuvillaa. Koko vaakunaa ympäröi punainen nauha jossa lukee neuvostotasavallan lyhenne azerin (ZSFSC, Zaqafqasja sosjalist federativ suralar Cymhurijjəti), armenian (ԱՍՖԽՀ, Անդրկովկասյան Սոցիալիստական Ֆեդերատիվ Խորհրդային Հանրապետություն), georgian (აკსფსრ, ამიერკავკასიის საბჭოთა ფედერაციული სოციალისტური რესპუბლიკა) ja venäjän (ЗСФСР, Закавказская Советская Федеративная Социалистическая Республика) kielellä. Alhaalla olevassa keltaisessa nauhassa lukee ainoastaan venäjäksi Neuvostoliiton motto: "Пролетарии всех стран, соединяйтесь!", suomeksi "Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!".
1930-luvun alussa azerinkielinen teksti muutettiin käyttämään latinalaisia aakkosia.
Ennen vaakunan hyväksymistä oli vuosina 1922–1923 muun muassa seteleissä käytössä tunnus, jossa on neuvostotasavaltaa edeltäneestä Georgian vaakunasta otettu korukuvioinen tähti, joka on muutettu seitsensakaraisesta viisisakaraiseksi. Tähden sisälle on kuvattu punainen tähti ja sirppi ja vasara, joiden taustalla on Armeniaa symboloiva Ararat-vuori. Sirpin ja vasaran alapuolella on puolikuu kuvaamassa islaminuskoisia azereita. Tämä islamilaisten ja kommunististen symbolien rinnakkain esittely on sikäli erikoista, että kommunismi on perinteisesti ollut hyvin uskonnonvastainen aate.
Vuosina 1923–1924 esiintyi seteleissä tunnus, jossa myöhempi vaakuna on sijoitettu vuosien 1922–1923 tunnuksen korukuvioisen tähden sisään.
Galleria

Tunnus 1922–1923
Postimerkki vuodelta 1923
Postimerkki vuodelta 1923
Tunnus 1923–1924
Vuosina 1924–1930 azerinkielinen teksti käytti arabialaisia aakkosia
Seteleitä vuodelta 1923
Trierin isku 2020

Trierin isku 2020 on Trierissä 1. joulukuuta 2020 autolla jalankulkijoiden alueella tehty joukkomurha, jonka uhreina kuoli välittömästi viisi ihmistä. Myöhemmin kuoli myös yksi vakavasti loukkaantunut. Kaikkiaan loukkaantuneita oli kymmeniä.
Trierin iskun teki 51-vuotias paikallinen mies, joka oli nauttinut huomattavan määrän alkoholia. Hän kuljetti katumaasturia suurella nopeudella Brotstrassea ja Simeonstrassea pitkin kohti Porta Nigraa, josta Trier on tunnettu. Tekijä ajoi noin kilometrin verran osuen matkan varrella paikalle sattuneisiin ihmisiin. Ajelu tapahtui noin kello 13:45 paikallista aikaa. Poliisi pysäytti yksin autossaan olleen tekijän, joka vastusteli pidätystä.
Trierin iskun 2020 uhreina kuolivat välittömästi yhdeksän viikon ikäinen tyttövauva ja tämän 45-vuotias isä sekä kolme naista (iät 25, 52, 73). Uhrina menehtyneen 45-vuotiaan miehen vaimo ja yksivuotias poika joutuivat loukkaantuneina sairaalaan. Lokakuussa 2021 vammoihinsa kuoli iskussa vakavasti loukkaantunut 77-vuotias mies, jonka vaimo oli kuollut iskun välittömänä uhrina joulukuussa 2020. Vaikeasti loukkaantuneiksi katsottiin yhteensä 18 henkilöä. Tekijä ei kertonut teolleen motiivia. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen murhista ja murhien yrityksistä. Hänet kuitenkin määrättiin pidettäväksi psykiatrisessa sairaalassa. Hän menetti samalla ajolupansa eliniäksi.
Trini López

| Trini Lopez |
| --- | --- |
 Lopez vuonna 1963
Henkilötiedot
Koko nimi:  Trinidad ”Trini” López III
Syntynyt: 13. toukokuuta 1937
Kuollut: 11. elokuuta 2020 (83 vuotta) Palm Springs, Kalifornia
Muusikko
Tyylilajit:  Popmusiikki
Soittimet:  Kitara
Levy-yhtiöt:  Reprise Records
Aiheesta muualla
www.trinilopez.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Trini López (13. toukokuuta 1937 Dallas, Texas – 11. elokuuta 2020 Palm Springs, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen muusikko ja elokuvanäyttelijä. Hän esiintyi uransa aikana muun muassa elokuvassa Likainen tusina.
Varhaiselämä

Hän syntyi Teksasin pääkaupungissa Dallasissa 13. toukokuuta vuonna 1937. Hänen isänsä, Trinidad Lopez II työskenteli entuudestaan laulajana, tanssijana, näyttelijänä ja muusikkona. Hänen äitinsä Petra Gonzalez avioitui hänen isänsä kanssa Moroleónissa ennen muuttoa Dallasiin. Lopezilla oli entuudestaan neljä siskoa (joista kaksi oli jo kuollut) ja veli, joka on myös laulaja.
Ura

López julkaisi vuonna 1963 debyyttialbuminsa Trini Lopez Live at PJ's:n, jolle sisältyi hitti ”If I Had a Hammer”. Hän loi Gibson Guitar Corporationille kitaramallit Trini López Standard ja López Deluxe.
Näyttelijänä López esiintyi muun muassa Likaisessa tusinassa (1967).
Yksityiselämä

Trini Lopez ei avioitunut eikä hänellä ollut lapsia. Hänen veljenpoikansa Trini Martinez toimi rumpalina yhtyeessä Bedhead.
Kuolema

Trini López kuoli 11. elokuuta vuonna 2020 sairaalassa Palm Springsissä, Kaliforniassa koronavirukseen 83-vuotiaana.
The Human League

| The Human League |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1977–
Tyylilaji:  synthpop, uusi aalto, post-punk
Kotipaikka:  Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Philip Oakey   Joanne Catherall   Susan Ann Gayle   Ian Craig Marsh   Martyn Ware   Philip Adrian Wright   Ian Burden   Jo Callis  
Levy-yhtiö:  EMI   Virgin  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Human League on brittiläinen vuonna 1977 perustettu yhtye, joka on yksi ensimmäisiä suuren yleisön suosioon kohonneita synthpop-yhtyeitä[lähde? ]. Yhtyeen vuoden 1978 single "Being Boiled" oli syntikkapopin ensimmäisiä hittejä. Yhtyeen kuuluisin levy on vuoden 1981 Dare!, jonka single "Don't You Want Me" on genrensä ja ylipäätään 1980-luvun tunnetuimpia. Yhtye on jatkanut keikkailua ja verkkaisesti myös levyjen tekoa läpi vuosien vastaanoton vaihdellessa. Vuoden 1995 levy Octopus palautti yhtyeen listoille ja vuoden 2011 Secrets sai suopeita arvioita.
Alkuvuodet

Yhtyeen ensiaskeleet otettiin Sheffieldissä, Englannissa, kun kosketinsoittajat Martyn Ware ja Ian Craig Marsh muodostivat duon nimeltä Dead Daughters. Nimi Human League otettiin käyttöön, kun laulaja Philip Oakey liittyi mukaan.
Alkutaipalellaan Human League panosti musiikin lisäksi visuaalisuuteen, ja tätä puolta hoitamaan yhtyeeseen liittyi diakuvilla live-esityksiä höystänyt Philip Adrian Wright.
Yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia eivät olleet suuria kaupallisia menestyksiä, ja sisäisten ristiriitojen ajamina perustajajäsenet Ware ja Marsh jättivät yhtyeen vuoden 1980 lopulla perustaakseen British Electric Foundationin ja myöhemmin Heaven 17 -yhtyeen. Alkuvuosien tunnetuin kappale yhtyeeltä on "Being Boiled". Se julkaistin alun perin vuonna 1978, ollen koko syntikkapop-genren pioneerijulkaisuja. David Bowie kuvaili sitä tuolloin "tulevaisuuden musiikiksi". Travelogue albumilla kuullaan kappaleesta uusi versio, jossa on monimutkaisempi sovitus.
Dare! ja myöhemmät 1980-luvun levyt

Waren ja Marshin tilalle yhtyeeseen liittyivät basisti Ian Burden sekä laulajattaret Susan Ann Sulley ja Joanne Catherall. Uudella kokoonpanolla uutta Dare! -nimistä albumia työstämään lähtenyt Human League sai ensimmäisen UK top-10 -hittinsä kappaleella "Love Action", joka nousi singlelistalla kolmanneksi. Itse albumista on tullut yksi synthpopin merkittävimpinä pidettyjä julkaisuja[lähde? ]. Levyltä julkaistiin lisää singlehittejä: "Open Your Heart" nousi brittilistalla kuudenneksi, ja kappaleesta "Don't You Want Me" tuli yksi vuoden suurimpia hittejä[lähde? ]. Se nousi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa listaykköseksi.
Tuon albumin jälkeen singlet "Mirror Man" ja "Fascination" pitivät yhtyettä näkyvillä. Ne julkaistiin  Fascination -EP:llä. Seuraavan levyn tekeminen osoittautui vaikeaksi ja vuonna 1984 myöhästynyt albumi Hysteria sai odotettua hieman vaisumman vastaanoton, vaikka se nousikin Britanniassa albumilistan sijalle kolme. Siitä muistetaan parhaiten kappale "Lebanon", joka käsittelee Libanonin sisällissotaa. Muut levyltä lohkaistut singlet olivat "Louise" ja "Life on Your Own", joissa on molemmissa verkkainen tempo. Nämä Hysterian singlet ylsivät Britannian listoilla top-20:een.
Yhtyeestä oli alkanut pudota vanhoja jäseniä pois ja jatkossa päävokalisti Oakey sekä naislaulajat Sulley ja Catherall toimivat yhtyeen kasvoina muiden jäsenien jäädessä taustalle tai livenä avustavien muusikoiden rooliin.
Virgin levy-yhtiö lähetti artistinsa seuraavaa levyä varten muutamiksi kuukausiksi Minneapolisiin, jossa tuolloin menestyksensä harjalla ollut R&B -tuottajakaksikko Jimmy Jam ja Terry Lewis osallistui levyn tekoon. Näin syntyi Jamin ja Lewisin kirjoittama listahitti "Human". Minneapolisissa tehty Crash -albumi (1986) sai edeltäjäänsä parempia arvioita, mutta Oakey itse kommentoi, että "se ei ollut meidän albumimme" ja oli pettynyt yhtyeen itsensä vähentyneeseen päätäntävaltaan asioista.
Romahdus ja uuteen nousuun

Vuoden 1990 levy Romantic? sai varsin huonon vastaanoton ja Virgin päätti luopua yhtyeestä. Menestyksen puute iski tässä vaiheessa pahasti myös Oakeyn ja Sulleyn psyykkiseen terveyteen. Oakey kertoi molempien turvautuneen fluoksetiini -nimiseen lääkkeeseen. Romantic? -levyn "Heart Like a Wheel" soi kuitenkin singlenä kohtalaisesti ja jäi pysyvästi yhtyeen live-ohjelmistoon.
Vuonna 1993 julkaistiin EP-levy YMO Versus The Human League, jossa Human League ja japanilainen Yellow Magic Orchestra yhdistivät voimiaan.
Yhtye onnistui pääsemään pahimman yli ja vuoden 1995 tammikuussa ilmestynyt albumi Octopus (julkaisijana Time Warnerin alainen EastWest Records) nosti yhtyeen taas Britannian albumilistan sijalle kuusi. Levyn menestynein single "Tell Me When" nousi useissa maissa singlelistojen kärkikymmenikköön, Suomessa sijalle 11. Levyllä yhtyeen soundi perustui pitkän tauon jälkeen taas analogisiin syntetisaattoreihin. Parilla edellisellä levyllä kuullut akustiset soittimet sekä R&B -vaikutteet olivat nyt poissa.
Vuoden 2001 Secrets -levy (julkaisijana Papillon Records) sai todennäköisesti parhaat arviot kriitikoilta Daren jälkeisistä levyistä. Oakey oli myös siihen itse erittäin tyytyväinen. Levy yhdisteli yhtyeen perinteistä äänimaailmaa uudempiin konemusan vaikutteisiin. Levyn teemat ammensivat yhtyeen jäsenten psyykkisistä ongelmista. Arvostelumenestys ei kuitenkaan muuntunut kaupalliseksi menestykseksi ja Britannian listallakin levy jäi sijalle 44.
Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestyneellä seuraavalla levyllä keikkailua aktiivisesti jatkanut yhtye ei enää yrittänytkään sopimusta isolta levy-yhtiöltä, vaan vuoden 2011 Credo julkaistiin "Wall of Sound" -indiemerkin kautta. Levyn tekoon osallistuneen tanssimusiikin tuottaja I Monsterin kädenjäljen annettiin näkyä levyn soundissa.
Yhtye on rutinoitunut keikkailuun ja löytänyt live-yleisöä läpi vuosikymmenten. Yhä vuonna 2024 tehtiin Euroopan ja Australian kiertueet.
Valikoitu diskografia > Albumit

Reproduction (1979)
Travelogue (1980)
Dare! (1981)
Hysteria (1984)
Crash (1986)
Romantic? (1990)
Octopus (1995)
Secrets (2001)
Credo (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Human League Wikimedia Commonsissa
Teräsluolat

| Teräsluolat> The Caves of Steel |
| --- | --- |
 Ensimmäisen painoksen kansikuva
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Isaac Asimov
Kieli:  englanti
Genre:  Scifi, jännitys
Kustantaja:  Doubleday
Julkaistu:  1954
Sivumäärä:  224
Suomennos
Suomentaja:  Matti Kannosto
Kustantaja:  Kirjayhtymä
Julkaistu:  1974
Ulkoasu:  Sidottu
Sivumäärä:  259
ISBN:  951-26-0864-2
Sarja: Robotti
Seuraava:  Alaston aurinko
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Teräsluolat (The Caves of Steel, 1954) on Isaac Asimovin Robotti-tieteiskirjasarjan ensimmäinen osa. Teräsluolat on pohjimmiltaan etsivätarina. Asimov katsoi, että tieteiskirjallisuuden keinoja voidaan soveltaa missä tahansa kirjallisuudenlajissa.
Kirja julkaistiin alkujaan Galaxy Science Fiction -lehdessä jatkokertomuksena vuonna 1953 lokakuun ja joulukuun välisenä aikana. Doubleday julkaisi Teräsluolat kovakantisena seuraavana vuonna.
Aiheesta muualla

Kirjasampo, esittely
Isaac Asimovin romaanit
Toyota Sports 800

Toyota Sports 800
Toyota Sports 800 on pieni kaksiovinen ja kaksipaikkainen urheiluauto, jonka Toyota esitteli Toyota 2000GT:n kanssa Tokion autonäyttelyssä vuonna 1965. Sports 800 muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran 2000GT:tä mutta sen moottorina on pieni 790 kuutiosenttimetrin boxermoottori, jonka maksimiteho on 45 hevosvoimaa. Sports 800:a valmistettiin isoveljeään enemmän, 3 131 kappaletta vuosina 1965 - 1969. Autolla on painoa vain 580 kilogrammaa ja sen huippunopeus on 155 km/h. Kiihdytys 0 - 100 km/h kestää 13,3 sekuntia.
Erikoisuutena siinä on niin sanottu targakatto.
Toyota Sports 800 -autoa tuotiin Eurooppaan ainoastaan kahdeksan kappaletta, ja näistä yksi tuli Suomeen vuonna 1966.
Moottori

Iskutilavuus: 790 cc
Sylinterien lukumäärä: 2
Moottorityyppi: OHC
Huipputeho: 45 hp @ 5400 rpm
Maksimivääntö: 68 Nm @ 3800 rpm
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota Sports 800 Wikimedia Commonsissa
Toyota Sienna

| Toyota Sienna |
| --- | --- |
 Toyota Sienna kuvattuna Silver Springissä, Marylandissa, Yhdysvalloissa.
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Toyota Motor Corporation 
Valmistusvuodet:  1997–
Korimalli:  4-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Edeltäjä:  Toyota Previa
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  8-vaihteinen automaatti
Toyota Sienna on Toyota Motor Corporationin valmistama 4-ovinen tila-auto. Siennaa valmistetaan pääosin Toyota Motor Manufacturing Indiana-tehtaalla, Gibsonin piirikunnassa, Indianassa. Ennen vuotta 2003 Siennaa koottiin Toyota Motor Manufacturing Kentuckyllä.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi
(1997–2002)
Toinen sukupolvi
(2003–2009)
Kolmas sukupolvi
(2010-)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota Sienna Wikimedia Commonsissa
Torii Kiyonaga

| Torii Kiyonaga |
| --- | --- |
 Torii Kiyonaga, Kurtisaani Hitomachi Tsutayan talosta kamuroidensa Sanaen ja Matsuyon seurassa, noin 1778–1782, 35 × 22 cm, Rijksmuseum, Amsterdam.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1752 Edo
Kuollut: 28. kesäkuuta 1815 (62–63 vuotta) Edo
Kansalaisuus:  Japani
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Taidesuuntaus:  ukiyo-e
Torii Kiyonaga (jap. 鳥居 清長; 1752 Edo – 28. kesäkuuta 1815 Edo) oli ukiyo-e-kuvittaja ja puupiirrosten suunnittelija Japanin Edo-kaudella (1600–1867). Hänet tunnetaan erityisesti Yoshiwaran ilotalokorttelin ”kelluvan maailman” ja prostituoitujen kuvaajana.
Elämä ja ura

Torii Kiyonaga syntyi Edossa (nykyään Tokio) vuonna 1752. Kiyonagan uskotaan aloittaneen opintonsa 14-vuotiaana vuonna 1765 Torii Kiyomitsun johdolla. Hänen varhaiset työnsa kuvaavat Ichumara- ja Nakamura -nimisten kabuki-teattereiden näyttelijöitä. Näyttelijöiden kuvat (yakusha-e) oli vakiintunut puupiirrosten genre.
1780-luvulta lähtien Kiyonagasta tuli aikansa johtava bijingan (kirjaimellisesti ’kauniiden naisten kuvat’) suunnittelija. Bijinga-aihe olivat Edon laillisen Yoshiwaran ilotalokorttelin prostituoitudut ja viihdyttäjät. Kiyonagan kuvasi luonnottoman hoikkia ja pitkiä naisia yleensä kokokuvissa. Hänen työnsä ovat aiempia bijinga-kuvia selvästi suurikokoisempia. Hänet tunnetaan erityisen taitavana kimonomuodin ja kankaiden kuvaajana.
Kiyonaga käytti töissään länsimaisesta taiteesta lainattuja tapoja hahmottaa tilaa ja perspektiiviä erityiesti kuvatessaan Yoshiwaran naisia ympäristössään. Hänen kuvansa Yoshiwarasta ovatkin aiempia ukiyo-e-kuvia selvästi realistisempia. Useat töistä ovat diptyykkejä tai triptyykkejä. Hän suunnitteli useimpien muiden ukiyo-e-mestareiden tavoin myös eroottisia shunga-kuvia. Kiyonaga tunnetaan myös kapeista ja korkeista hashira-e-pylväskuvista.
Vuonna 1787 Kiyonagasta tuli Torii-koulukunnan uusi johtava opettaja. Hän jätti bijinga-genren ja siirtyi kokonaan suunnittelemaan yksityisesti tilattuja surimono-puupiirroksia, kun nouseva tähti Kitagawa Utamaro (1753–1806) syrjäytti hänet johtavana bijinga-suunnittelijana 1790-luvun alussa. Kiyonagan viimeinen tunnettu työ on vuodelta 1813. Hän kuoli vuonna 1815.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torii Kiyonaga Wikimedia Commonsissa
Timo Kaukonen (täsmennyssivu)

Timo Kaukonen -nimisiä merkittäviä henkilöitä:
Timo Kaukonen, Suomen Lääkäriliiton puheenjohtaja
Timo T. Kaukonen, visailuohjelmien vetäjä
Timo Kaukonen, kilpasaunoja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Timo Kaukonen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Fishfaces

The Fishfaces, vasemmalla kitaristi Make, keskellä basisti Saikki ja oikealla laulaja Claude.
The Fishfaces oli suomalainen rockyhtye, jonka laulaja Claude perusti aiemman yhtyeensä Smackin hajottua. Yhtye julkaisi kaksi studioalbumia, Lovesongs for Hyenas (1993) ja Leaving the Planet (1998). The Fishfacesin kappaleiden tekijöinä olivat pääasiassa Claude, kitaristi Juha Mezola ja basisti Saikki.
Yhtyeen ensimmäinen basisti oli "Tappari" eli TB Widow, joka korvattiin erimielisyyksien vuoksi Saikilla vuonna 1992. Tappari soitti vain ensimmäisellä singlellä ja Saikki kaikilla muilla julkaisuilla. Vuonna 1993 Juha Mezola erosi bändistä ja useiden kitaristikokelaiden jälkeen pestin sai kitaristi ja säveltäjä Kalle "Galileo" Korhonen. Korhonen joutui jättämään yhtyeen henkilökohtaisista syistä Leaving Planet -albumin varhaisessa tekovaiheessa, jolloin Juha Mezola tuli takaisin soittamaan levyn kitaraosuudet.
Kitaristi Make lähti bändistä vuonna 1994 ja kitaristi Junza otti hänen paikkansa. Hän on myöhemmin vaikuttanut muun muassa Spiha- ja Miss Treatment -yhtyeissä. Mezolan lähdettyä bändistä yhtyeen sävellystyöstä ja improvisoiduista kitarastemmoista keikoilla vastasi Kalle Korhonen, joka pian sai Clauden ja Saikin aivoriihen tuloksena kutsumanimen ”Galileo”. Tuolloin 24-vuotias Korhonen ajautui henkilökohtaisiin ongelmiin ja oli pakotettu jättämään yhtyeen. Hänen jälkeensä soitti toisena kitaristina myös Stone (ex-L.A.M.F.).
Yhtyeen toiminta loppui syyskuussa 1996, kun laulusolisti Claude kuoli. Clauden lisäksi yhtyeen jäsenistä ovat kuolleet Saikki (heinäkuussa 2000) ja Juha Mezola (toukokuussa 2005).
Leaving the Planet

Toisella ja viimeisellä albumilla Leaving the Planet kuullaan yhtyeen laulajan Clauden lisäksi vierailevia laulajia, sillä Claude oli ehtinyt äänittää levylle vain kaksi kappaletta ennen kuolemaansa ("Into My Blood" ja "Leaving The Planet"). Vierailevia laulajia levyllä ovat tanskalaisen D-A-D-yhtyeen Jesper Binzer sekä The Flaming Sideburnsin Eduardo Martinez ja Jimsonweedin Suho Superstar.
Yhtyeen rumpali Jarkko sekä kitaristit Junza ja Stone ovat myöhemmin keikkailleet Smackfaces-yhtyeessä, joka esittää Smackin ja The Fishfacesin kappaleita. Tribuuttiyhtyeen muita jäseniä ovat laulaja Eduardo Martinez ja Smackin basisti Jimi Sero.
Fishfaces 1992

Claude (laulu)
Jarkko (rummut)
Juha Mezola (kitara)
Make (kitara)
TB Widow (basso)
Fishfaces 1993–1994

Claude (laulu)
Jarkko (rummut)
Juha Mezola (kitara)
Saikki (basso)
Fishfaces 1994–1995

Claude (laulu)
Jarkko (rummut)
Kalle ”Galileo” Korhonen (kitara, Composer)
Saikki (basso)
Junza (Guitar II)
Fishfaces 1995–1996

Claude (laulu)
Jarkko (rummut)
Saikki (basso)
Junza (kitara II)
(Kalle ”Galileo” Korhonen (kitara&Composer))
Diskografia > Studioalbumit

Lovesongs for Hyenas (1993)
Leaving the Planet (1998)
Diskografia > Singlet

”Long Lost Love” / ”In The Dead Of A Night” (1992)
”Crazy Diamonds” / ”Wide awake” (1993)
”Into My Blood” / ”Leaving the Planet” (1998)
Aiheesta muualla

The Fishfaces Finnmusic.net-sivustolla
The Fishfaces Myspacessa (englanniksi)
Tommy Ramone

| Tommy Ramone |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Erdelyi
Syntynyt: 29. tammikuuta 1949
Kuollut: 11. heinäkuuta 2014 (65 vuotta)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tommy Ramone
Aktiivisena:  1965–2014
Tyylilajit:  punk rock, bluegrass
Soittimet:  rummut, kitara, laulu, mandoliini
Yhtyeet:  Ramones, Uncle Monk
Levy-yhtiöt:  Sire, Radioactive, Chrysalis
Aiheesta muualla
www.ramones.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tommy Ramone (oik. Thomas Erdelyi (tai unkariksi Erdélyi Tamás), 29. tammikuuta 1949 Budapest, Unkari – 11. heinäkuuta 2014 New York, Yhdysvallat) oli Ramones-yhtyeen järjestyksessä toinen rumpali. Hetken ennen häntä rumpalina toimi Joey Ramone. Sen jälkeen, kun Tommysta tuli rumpali, Joey siirtyi vokalistiksi ja toimi siinä tehtävässä myös koko yhtyeen olemassaolon ajan. Tommy Ramone erosi yhtyeestä vuonna 1978, jolloin hänen tilalleen tuli Marky Ramone. Tommyn viimeinen esiintyminen Ramonesin riveissä oli 4.5.1978, kun Ramones esiintyi CBGB:ssä Johnny Blitzin hyväntekeväisyyskonsertissa.
Tommy oli Ramonesin viimeinen elossa ollut alkuperäisjäsen. Ramones-jäsenistä ovat vielä elossa Ramonesissa 1989–1996 soittanut basisti CJ Ramone, rumpali Marky Ramone (1978–1983, 1987–1996) ja rumpali Richie Ramone (1983–1987).
Tommy Ramone sanoi vuonna 1978 Ramonesista:
»Ramones ei tarkoittanut pelkästään musiikkia, se oli idea. Se tarkoitti tunteen tuomista rockmusiikkiin, josta se puuttui. Siinä yritettiin sanoa jotakin uutta ja erilaista. Alun pitäen se oli taidetta, ja sitten tuntui, että se oli tarpeeksi hyvä kaikille.»
Tommy myös tuotti Ramones-levyjä. 2000-luvulla hänellä oli bluegrassia soittanut Uncle Monk -yhtye Claudia Tienanin kanssa. Tommy Ramone soitti yhtyeissä jo 1960-luvulla, kuten Tangerine Puppetsissa, jossa oli tulevista Ramones-jäsenistä myös Johnny Ramone (John Cummings).
Tommy Ramone kuoli sappirakon syöpään perjantaina 11. heinäkuuta 2014. Hän oli 65-vuotias. Vain pieni joukko ihmisiä tiesi hänen sairastavan syöpää.
Aiheesta muualla

Tommy Ramonen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive).
Ramones
| --- | --- |
Studioalbumit:   Ramones  Leave Home  Rocket to Russia  Road to Ruin  End of the Century  Pleasant Dreams  Subterranean Jungle  Too Tough to Die  Animal Boy  Halfway to Sanity  Brain Drain  Mondo Bizarro  Acid Eaters  ¡Adios Amigos! 
Kokoelmat:   Ramones Mania  All the Stuff (And More!) Volume 1  All the Stuff (And More!) Volume 2  Hey Ho! Let's Go: The Anthology  Ramones Mania Vol. 2  Masters of Rock: Ramones  Best of the Chrysalis Years  Loud, Fast Ramones: Their Toughest Hits  The Chrysalis Years  The Best of the Ramones  Weird Tales of the Ramones  Greatest Hits 
Livealbumit:   It's Alive  Loco Live  Greatest Hits Live  We're Outta Here!  You Don't Come Close  Leave Home  NYC 1978 
Muuta:   Diskografia  Luettelo Ramonesin kappaleista  Luettelo Ramonesin konserteista 
Ramonesin basisti CJ Ramone, kauhajokelainen Jari-Pekka Laitio-Ramone ja Ramonesin alkuperäinen rumpali Tommy Ramone Johnny Ramone -tribuuttitapahtumassa Los Angelesissa 2009.