stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1950
Ottelut > Alkulohkot > C-lohko

C-lohkossa pelasivat Italia, Ruotsi ja Paraguay. Lohkon neljäs joukkue olisi ollut kisoista luopunut Intia. Italia oli kokenut suuria menetyksiä Supergan lento-onnettomuuden myötä. Maan päävalmentaja Ferruccio Novolla oli vuosi aikaa rakentaa Brasilian kisoihin iskukykyinen joukkue. Kulkuvälineeksi valittiin lentokoneen sijasta laiva, mutta kaksiviikkoinen laivamatka ei ollut parasta mahdollista valmistautumista turnaukseen. Italia kohtasi avausottelussaan Ruotsin, joka oli kahden vuoden takainen olympiakultamitalisti. Tästä joukkueesta ruotsalaisilla oli kuitenkin mukanaan enää kolme pelaajaa. Ottelussa Italia siirtyi alussa johtoon, mutta Ruotsi vei ottelun lopulta nimiinsä maalein 3-2.
Lohkon kolmas joukkue Paraguay oli myös osoittanut vaarallisuutensa ennen kisoja ja voittanut ennen turnausta Uruguayn ja pelannut tasan Brasilian kanssa. Ruotsia vastaan Paraguay taisteli 2-2 tasapelin, mikä antoi sille mahdollisuuden päästä jatkolohkoon voittamalla Italia viimeisessä ottelussa kahdella maalilla, muutoin jatkoon menisi Ruotsi. Italia oli jo menettänyt mahdollisuutensa jatkoon, se vaihtoi viimeiseen otteluunsa seitsemän pelaajaa, ja kukisti Paraguayn maalein 2-0.
Ottelut > Alkulohkot > D-lohko

Turnauksen D-lohkossa pelasi vain kaksi joukkuetta Turkin ja Skotlannin luovuttua kisapaikastaan. Lohkossa pelattiin vain yksi ottelu Uruguayn ja Bolivian välillä. Uruguay pääsi neljäntenä joukkueena jatkolohkoon varsin helposti. Juan Schiaffino teki neljä maalia, kun Uruguay murskasi Bolivian maalein 8-0.
Ottelut > Loppusarja

Jatkolohkon ensimmäinen ottelu pelattiin Maracanãlla Ruotsin ja Brasilian välillä. Brasilia ei juuri jättänyt Ruotsille mahdollisuuksia, vaan voitti ottelun 7-1. Ottelu on jäänyt Ruotsissa klassikoiden joukkoon, ei niinkään itse ottelun vuoksi, vaan koska Ruotsin Radion selostaja Gunnar Göransson toisti jokaisen Brasilian maalin kohdalla oj oj. Tästä lähtien hänet tunnettiin Ruotsissa lempinimellä Oj-oj. Myös Espanjaa vastaan Brasilia oli ylivoimainen, voittaen ottelun lukemin 6-1. Brasilian päävastustaja loppusarjassa oli Uruguay. Uruguay voitti Ruotsin vain vaivoin 3-2 ja pelasi Espanjan kanssa tasan 2-2. Espanja oli tuossa ottelussa niskan päällä ja se johtikin ottelua pitkään, mutta Uruguay tasoitti ottelun 73.minuutilla. Ilman tuota osumaa, mestaruus olisi ratkennut Brasilialle jo ennen Uruguayn ja Brasilian välistä viimeistä ottelua. Turnauksen pronssimitalit ratkesivat Ruotsin ja Espanjan välisessä kohtaamisessa. Tuon ottelun voitti Ruotsi maalein 3-2.
Loppusarjan viimeistä ottelua Brasilian ja Uruguayn välille oli saapunut Maracanalle seuraamaan virallisten lukujen mukaan 173 850 katsojaa, mutta todellisuudessa paikalla oli yli 200 000 katsojaa. Ottelun ensimmäinen puoliaika päättyi maalittomana. Toisen puoliajan alussa Brasilia siirtyi Friaçan maalilla johtoon. Uruguayn tasoituksen teki Juan Alberto Schiaffino ottelun 66. minuutilla ja 79. minuutilla Alcides Ghiggia iski numeroiksi 2-1 Uruguayn hyväksi. Brasilia luhistui valtavan paineen alla ja Uruguayn johto piti loppuun asti, saavuttaen näin historiansa toisen maailmanmestaruuden. Uruguayn kapteeni Obdulio Varela vastaanotti FIFAn puheenjohtajalta Jules Rimetiltä tämän omaa nimeä kantaneen pokaalin. Juhlapuheet jäivät kuitenkin pitämättä, sillä Rimet, kuten moni muukin Brasiliassa, oli valmistautunut Brasilian mestaruuteen ja suunnitellut juhlapuheensa tämän mukaan. Maracanaçoksi nimetyn ottelun tapahtumat ovat muuttuneet legendaksi sekä Uruguayssa että Brasiliassa. Brasilialaisille ottelu oli katastrofi, joka painoi mieliä vuosikymmenien ajan. Uruguaylle taas kului Maracanaçon voiton jälkeen kuusikymmentä vuotta, ennen kuin maalla oli edes realistiset haaveet voittaa maailmanmestaruus.
Tulokset > Alkulohkot > A-lohko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Brasilia  | 3 |  2 |  1  |  0  |  8  |  2  | +6 | 5 |
|   Jugoslavia  | 3 |  2  |  0  |  1  |  7  |  3  | +4 | 4 |
|   Sveitsi  | 3 |  1  |  1  |  1  |  4  |  6  | -2 | 3 |
|   Meksiko  | 3 |  0 |  0  |  3  |  2  |  10  | -8 | 0 |
Tulokset > Alkulohkot > B-lohko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Espanja | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 1 | +5 | 6 |
|   Englanti  | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 2 | 0 | 2 |
|   Chile  | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 6 | -1 | 2 |
|   Yhdysvallat  | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 8 | -4 | 2 |
Tulokset > Alkulohkot > C-lohko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Ruotsi  | 2 | 1 | 1 | 0 | 5 | 4 | +1 | 3 |
|   Italia  | 2 | 1 | 0 | 1 | 4 | 3 | +1 | 2 |
|   Paraguay  | 2 | 0 | 1 | 1 | 2 | 4 | -2 | 1 |
Tulokset > Alkulohkot > D-lohko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Uruguay | 1 | 1 | 0 | 0 | 8 | 0 | +8 | 2 |
|   Bolivia | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 8 | -8 | 0 |
Tulokset > Loppusarja

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Uruguay  | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 5 | +2 | 5 |
|   Brasilia  | 3 | 2 | 0 | 1 | 14 | 4 | +10 | 4 |
|   Ruotsi  | 3 | 1 | 0 | 2 | 6 | 11 | -5 | 2 |
|   Espanja  | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 11 | -7 | 1 |
Maalintekijät

Turnauksen paras maalintekijä oli kahdeksan maalia viimeistellyt Brasilian Ademir. Turnauksessa tehtiin yhteensä 88 maalia ja maalinteossa onnistui kaikkiaan 48 pelaajaa. Eniten maaleja teki Brasilia, joka onnistui maalinteossa 22 kertaa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Chico   Estanislau Basora  |   Telmo Zarra  |   Alcides Ghiggia  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Karl-Erik Palmér  |   Stig Sundqvist  |   Juan Alberto Schiaffino  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Baltazar   Jair   Zizinho   Atilio Cremaschi  |   Riccardo Carapellese   Silvestre Igoa   Sune Andersson   Hasse Jeppson  |   Jacques Fatton   Željko Čajkovski   Kosta Tomašević  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Alfredo   Friaça   Maneca   Andrés Prieto   George Robledo   Fernando Riera   Wilf Mannion   Stan Mortensen   Ermes Muccinelli  |   Egisto Pandolfini   Horacio Casarín   Héctor Ortiz   Atilio López   César López Fretes   Bror Mellberg   Charles Antenen   René Bader   Joe Gaetjens  |   Joe Maca   Gino Pariani   Frank Wallace   Julio Pérez   Obdulio Varela   Ernesto Vidal   Rajko Mitić   Stjepan Bobek   Tihomir Ognjanov  |
MM-turnaukseen osallistuneet maat kartalla.
Avausottelu Maracanãlla Brasilian ja Meksikon välillä.
Friaça siirsi Brasilian johtoon loppusarjan viimeisessä ottelussa.
Turnauksen paras maalintekijä Ademir.
Eemu, Ukri, Amelie

| Eemu, Ukri, Amelie: 2000 kaunista ja harvinaista etunimeä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juri Nummelin, Elina Teerijoki
Kansitaiteilija:  Tomi Haaparanta
Genre:  etunimet
Kustantaja:  Nemo
Julkaistu:  2005, 3. laitos 2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  238
ISBN:  978-952-5613-88-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Eemu, Ukri, Amelie: 2000 kaunista ja harvinaista etunimeä on Juri Nummelinin ja Elina Teerijoen nimikirja, jonka on kustantanut Nemo. Kirjan ensimmäinen laitos ilmestyi nimellä Osma, Ranja, Vilmiina: 800 harvinaista etunimeä vuonna 2003. Toinen uusittu laitos ilmestyi Eemu, Ukri, Amelie -nimellä 2005 ja kolmas vuonna 2008.
Tekijät ovat poimineet kirjaansa ”käyttökelpoisia ja mukavia nimiharvinaisuuksia – jotkin nimet onnistuvat olemaan molempia”. Esipuheessa he toteavat, että joidenkin nimien kohdalla tekijät ovat epäilleet niiden soveltuvuutta nykyajan Suomeen, mutta että nimi on aina makuasia. Viime kädessä oikeusministeriön nimilautakunta hyväksyy tai hylkää ehdotetun nimen. 
Kirjassa mainitaan nimiä, joita nykyään ei varmastikaan ehdotettaisi. Suurin osa näistä on annettu ennen Suomen vuonna 1945 annettua ja vuonna 2019 kumottua nimilakia, joka kielsi antamasta lapselle nimeksi nimeä, joka voisi haitata nimensaajan elämää.
Nimien yhteydessä kerrotaan jonkin verran niiden taustasta ja mahdollisista kuuluisista kaimoista. Jokaisesta nimestä mainitaan sen käyttäjien lukumäärä sukupuolittain.
Aiheesta muualla

Teos kustantamon sivuilla.
Pörrö vai Pipariina? (Arkistoitu – Internet Archive) Vantaan Lauri 21.4.2005.
Jimi Salama Pois työpöydältä 21.9.2008.
Rea Lehtonen: Maura, Rodion, Timjami. Catharina's journal 25.7.2009.
Eduskuntavaalit 1929

Suomen 13. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1929. Presidentti Lauri Kristian Relander oli antanut määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä. Aiheena ennen­aikaisiin vaaleihin oli, että edus­kunta oli hylännyt valtion virkamiesten ja toimen­haltijoiden palkkojen korotusta koskeneen laki­esityksen. Yleismaailmallisen laman keskellä varsinkaan Maalaisliitto ja sosialidemokraatit eivät halunneet kuunnella virkamiesten valituksia, vaan kaatoivat Mantereen hallituksen esityksen asiasta.
Vaalikamppailun keskittyminen virkamiesten palkkojen ympärille ei saanut suuria kansanjoukkoja liikkeelle, vaan äänestysaktiivisuus laski edellisten vaalien jo alhaisesta äänestysprosentista kaksi prosenttiyksikön kymmenystä ja jäi heikoimmaksi itsenäisen Suomen historiassa. Vaalien tulos oli kuitenkin sikäli mullistava, että se järkytti oikeistoa ja välillisesti laukaisi sen piirissä virinneitä ulkoparlamentaarisia pyrkimyksiä.
Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun joku muu kuin SDP oli eduskunnan suurin puolue. Maalaisliitto sai toisen peräkkäisen suurvoittonsa ja nousi ensimmäistä kertaa eduskunnan suurimmaksi ryhmäksi. Lisäpaikkansa se sai lähinnä aiemmin Kokoomusta ja Edistyspuoluetta äänestäneiden maanviljelijöiden tuella. Maalaisliiton voiton taustalla nähtiin suuressa määrin maaseudulla vanhastaan vallinnut herraviha. Sosialidemokraatteja suuremman ääniosuuden saavutti kuitenkin vasta Maalaisliiton seuraaja Suomen Keskusta vuoden 1991 vaaleissa.
Vaalien perusteella muodostettiin Kallion III hallitus, jota seurasi Svinhufvudin II hallitus.
Kansanedustajat

Uusia kansanedustajia olivat mm. SDP:n Aleksi Aaltonen, Väinö Kivisalo, ja Matti Lepistö, Maalaisliiton Albin Asikainen ja Taavi Vilhula, Kokoomuksen Arvi Ahmavaara, Sosialistien Asser Salo, RKP:n Edvard Haga, sekä Edistyspuolueen Aimo Kaarlo Cajander. Paluun eduskuntaan tekivät mm. SDP:n Emanuel Aromaa, Hilja Pärssinen ja Aatto Siren.
Eduskunnan jättivät mm. Maalaisliiton Juho Torppa, Kokoomuksen Lauri Ingman, RKP:n Annie Furuhjelm, sekä Edistyspuolueen Risto Ryti. Eduskunnasta putosivat mm. SDP:n Armas Paasonen ja Otto Toivonen, Maalaisliiton Eero Hatva, sekä Kokoomuksen Hedvig Gebhard.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Äänestysaktiivisuus | 55,6 % | −0,2 |
| Puolue | Puolue | Edustajat | Edustajat | Äänet> Osuus | Äänet> Osuus | Äänet> Lukumäärä | Äänet> Lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maalaisliitto | 60 | +8 | 26,15 % | +3,6 | 248 762 | +43 449 |
|   | Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 59 | −1 | 27,36 % | −0,9 | 260 254 | +2 682 |
|   | Kansallinen Kokoomuspuolue | 28 | −6 | 14,51 % | −3,2 | 138 008 | −23 442 |
|  | Sosialistinen työväen ja pienviljelijäin vaaliliitto | 23 | +3 | 13,47 % | +1,4 | 128 164 | +18 225 |
|   | Ruotsalainen kansanpuolue | 23 | −1 | 11,45 % | −0,8 | 108 886 | −2 119 |
|   | Kansallinen Edistyspuolue | 7 | −3 | 5,60 % | −1,2 | 53 301 | −8 312 |
|  | Suomen pienviljelijäin puolue |  |  | 1,08 % | –  | 10 154 | –  |
|  | Talonpoikaiskansan puolue / Maanviljelijäin puolue |  |  | 0,13 % | −0,1 | 1 258 | −867 |
|  | Muut |  |  | 0,26 % | +0,1 | 2 483 | +1 309 |
|  | Yhteensä | 200 |  | 100 % |  | 951 270 | +41 079 |
Lähde: Tilastokeskus 2004Talonpoikaiskansan puolueen ja Maanviljelijäin puolueen vaaliliiton äänet
Eduskuntavaalit 1930

Suomen 14. eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. lokakuuta. Presidentti Lauri Kristian Relander oli antanut määräyksen eduskunnan hajottamisesta ja uusien vaalien järjestämisestä vain runsas vuosi edellisten vaalien jälkeen. Aiheena uusien vaalien pitämiseen oli se, että eduskunta oli jättänyt kommunistilait lepäämään yli vaalien.
Äänestysvilkkaus nousi edellisvaaleista yli kymmenen prosenttiyksikköä ja vaaliuurnilla kävi ensimmäisen kerran yli miljoona äänioikeutettua. Yleinen poliittinen virtaus oli kuluneen vuoden aikana vienyt vahvasti oikealle, eivätkä vallinnut pula-aika ja poliittisten olojen epävakaus hyödyttäneet vasemmistoa. Sama ilmiö koettiin myös Saksassa; erona oli kuitenkin, että toisin kuin Suomessa, sosialistit olivat olleet hallitsevassa asemassa Saksan Weimarin tasavallassa.
Vasemmisto koki kannatuksensa aallonpohjan, eikä niiltä kommunistien vaalilistoilta, joita oli onnistuttu esittämään, valittu yhtäkään edustajaa. Useat kommunistiset äänestäjät olivat ilmeisesti jääneet kotiin, mutta monet heistä lienevät antaneet äänensä sosialidemokraateille, joiden paikkaluku lisääntyi seitsemällä. Sen sijaan kokoomus, jonka piirissä lapualaisuus oli saanut eniten vastakaikua, saavutti siihenastisen ennätyksensä, 42 paikkaa. Tätä enemmän kansanedustajia puolue sai vasta melkein puoli vuosisataa myöhemmin, vuoden 1979 vaaleissa. Myös maalaisliitto oli kannatuksensa huipulla saadessaan 59 paikkaa. Kahden kolmasosan määräenemmistönsä ansiosta porvaripuolueiden oli helppo saada kommunistilait ajetuiksi läpi uudessa eduskunnassa.
Näissä vaaleissa valittu eduskunta muutti Heimolan talosta uuteen Eduskuntataloon Helsingin Arkadianmäelle vuonna 1931.
Kansanedustajat

Uusia kansanedustajia olivat muun muassa SDP:n Karl-August Fagerholm, Kaisa Hiilelä, Onni Hiltunen, Urho Kulovaara, Taavetti Nuutinen ja Yrjö Räisänen, maalaisliiton Jussi Annala, Matti Lahtela, J. E. Lampinen ja Matti Miikki, kokoomuksen Arvi Oksala, Jalmari Pilkama, Hilja Riipinen ja Niilo Solja, sekä edistyspuolueen Emil Jatkola.
Hyvin suurta huomiota vaaleissa herätti entisen presidentin K. J. Ståhlbergin (ed.) paluu eduskuntaan. Muita palanneita olivat muun muassa SDP:n Armas Paasonen, Väinö Tanner ja Matti Turkia, maalaisliiton Erkki Pullinen, kokoomuksen Emanuel Kolkki 20 vuoden tauon jälkeen, ja seuraavana vuonna presidentiksi noussut Pehr Evind Svinhufvud, sekä edistyspuolueen Juho Kaskinen ja Bruno Sarlin.
Eduskunnan jättivät muun muassa kokoomuksen Onni Talas, sekä edistyspuolueen J. H. Vennola. Eduskunnasta putosivat muun muassa SDP:n Artturi Koskenkaiku ja Hilma Valjakka, maalaisliiton Tilda Löthman-Koponen ja Tyko Reinikka, edistyspuolueen Eemil Linna, sekä RKP:n Immanuel Bäck ja Rafael Colliander.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Äänestysaktiivisuus | 65,9 % | +10,3 |
| Puolue | Puolue | Edustajat | Edustajat | Äänet> Osuus | Äänet> Osuus | Äänet> Lukumäärä | Äänet> Lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 66 | +7 | 34,16 % | +6,8 | 386 026 | +125 772 |
|   | Maalaisliitto | 59 | −1 | 27,28 % | +1,1 | 308 280 | +59 518 |
|   | Kansallinen Kokoomuspuolue | 42 | +14 | 18,05 % | +3,5 | 203 958 | +65 950 |
|   | Ruotsalainen kansanpuolue | 20 | −3 | 10,03 % | −1,4 | 113 318 | +4 432 |
|   | Kansallinen Edistyspuolue | 11 | +4 | 5,83 % | +0,2 | 65 830 | +12 529 |
|  | Suomen pienviljelijäin puolue | 1 | +1 | 1,85 % | +0,8 | 20 883 | +10 729 |
|  | Sosialistinen työväen ja pienviljelijäin vaaliliittoa |  | −23 | 1,02 % | −12,5 | 11 504 | −116 660 |
|  | Ruotsalainen vasemmistob | 1 | +1 | 0,82 % | –  | 9 226 | –  |
|  | Isänmaallisen vaaliliitond pienryhmätd |  |  | 0,80 % | –  | 9 085 | –  |
|  | Muut |  |  | 0,17 % | −0,1 | 1 918 | −565 |
|  | Yhteensä | 200 |  | 100 % |  | 1 130 028 | +178 758 |
a Jokin edellisiin vaaleihin osallistuneen vaaliliiton seuraajaksi virallisissa tilastoissa tulkittu lista b Vuoden 1929 vaaleissa Ruotsalaisen vasemmisto sai yhden edustajan vaaliliitossa Ruotsalaisen kansanpuolueen kanssa. c Vaaliliittoon kuuluivat (suluissa vaalipiirit): ML+Kok.+Ed+RKP (Turun et., Viipurin länt.), ML+Kok.+Ed (Turun pohj., Hämeen et., Hämeen pohj., Viipurin it., Oulun et.), Kok.+Ed. (Mikkelin, Kuopion länt., Kuopion it., Viipurin it, Oulun pohj.) sekä joukko pienryhmiä. d Isänmaallinen työväki, Itsenäiset maalaiset, Maalaisliitto puolueettomana isänmaan hyväksi, Vapaa työväenliitto työväen vapauden puolesta, Maalaisliittolainen valitsijayhdistys, Lapuanliike & Oikeistomaalaisliittolaiset
Lähde: Tilastokeskus 2004; Ruotsalaisen vasemmiston äänimäärä vain painetussa versiossa
Jana Jegorjan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jana Jegorjan |  Jana Jegorjan |  Jana Jegorjan |  |
Maa:   Venäjä
Naisten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | säilä |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | joukkue |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2015 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Budapest 2013 | joukkue |  |
|  Pronssia | Kazan 2014 | yksilö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zagreb 2013 | joukkue |  |
|  Kultaa | Strasbourg 2014 | joukkue |  |
|  Kultaa | Montreux 2015 | joukkue |  |
|  Kultaa | Toruń 2016 | joukkue |  |
Jana Karapetovna Jegorjan (ven. Яна Карапетовна Егорян) (s. 20. joulukuuta 1993 Jerevan, Armenia) on venäläis-armenialainen säilämiekkailija ja olympiavoittaja. Jegorjan voitti olympiakultaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 sekä yksilö- että joukkuekilpailussa.
Duudsonit

| Duudsonit |
| --- | --- |
 Duudsonit esiintymässä kauppakeskus Lanternan edessä Helsingin Roihupellossa elokuussa 2010. Vasemmalta oikealle: Jarno, Jarppi ja HP.
Tiedot
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  extreme-komedia
Kotipaikka:   Seinäjoki, Suomi
Jäsenet:  Jukka Hildén   Jarno Leppälä   Hannu-Pekka Parviainen   Jarno Laasala  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Duudsonit (tunnetaan myös nimillä The Dudesons ja Extreme Duudsonit) on suomalainen esiintyjäryhmä, joka tunnetaan stunttien, jekkuilun ja yleisen sekoilun täyttämistä televisio-ohjelmistaan. Duudsonien ensiesiintyminen televisiossa tapahtui kaapelitelevisiokanava MoonTV:llä tammikuussa 2001. Televisiosarjojen ohella ryhmä julkaisi myös elokuvan. Duudsonit saivat kansainvälistä menestystä, ja sarja Duudsonit Amerikassa pyöri yhdysvaltalaisella MTV-kanavalla vuonna 2010 ja esitettiin Subilla vuonna 2011. Ohjelman jälkeen Duudsoneita haluttiin viedä uuteen suuntaan, ja Subilla käynnistyi sarja Duudsonit tuli taloon alkuvuodesta 2012. Ryhmään kuuluvat Jukka Hildén, Jarno ”Jarppi” Leppälä, Hannu-Pekka ”HP” Parviainen ja Jarno Laasala.
Tausta

Duudsonit ovat tunteneet toisensa lapsesta asti ja kun Jarno Laasala sai ensimmäisen videokameransa 1990-luvun puolivälissä, he aloittivat rullalautailu-, lumilautailu- ja maastopyöräilyvideoiden kuvaamisen. Duudsonit julkaisivat muutamia pienimuotoisia, itsekustannettuja VHS-koosteita 1990-luvun lopussa. He tekivät videoiden toteutuksen alusta alkaen itse Laasalan toimiessa ohjaajana, kuvaajana ja leikkaajana. Pohjalaisnelikko aloitti videofilmailun vuonna 1997.
Extreme Duudsonit

Kun Laasala meni työharjoitteluun kaapelikanava MoonTV:lle tammikuussa 2000, hän sai idean omasta televisiosarjasta, jossa tehtäisiin extreme-temppuja. TV-pilotti oli valmis elokuussa 2000. MoonTV halusi ostaa sarjan ja kahdeksanosainen Extreme Duudsonit – Maailmankiertue 1 alkoi näkyä kanavalla tammikuussa 2001. Saman vuoden kesällä sarja alkoi myös Nelosella.
Vuonna 2002 Duudsonit tekivät sarjan toisen tuotantokauden, Maailmankiertue 2, ja 2003 ilmestyi Maailmankiertue 3. Televisiosarjat olivat puhtaasti extreme-stunttien varaan rakennettuja kokonaisuuksia.
Syksyllä 2004 Nelosella alkoi Duudsoni Elämää -televisiosarja, jossa Duudsonit kehittivät tyylinsä tarinallisempaan muotoon, ja painoarvoa annettiin entistä enemmän piloille, piilokameroille ja huumorikohtauksille.
Rabbit Films

Kun Duudsonit aloittivat televisiouransa vuonna 2000, he perustivat Rabbit Films -tuotantoyhtiön. Yhtiö vastaa Madventures- ja Kill Arman -ohjelmien kansainvälisestä levityksestä. Lisäksi Rabbit Films toimii Biisonimafia-sarjan vastaavana tuottajana. Rabbit Filmsin toimitusjohtajana on toiminut syyskuusta 2014 lähtien Olli Suominen.
The Dudesons: kansainvälinen tuotanto

Vuonna 2004 Duudsonit alkoivat suunnitella englanninkielistä tuotantoa. Tästä syntyi Duudsonit-elokuva, täyspitkä elokuva, joka sai ensi-iltansa Suomen elokuvateattereissa keväällä 2006. Ristiriitaisista arvosteluista huolimatta elokuva menestyi hyvin, etenkin DVD-markkinoilla. Elokuva palkittiin Jussi-gaalassa ”Yleisön Suosikkielokuva” -palkinnolla vuotta myöhemmin. Elokuva sai maailmanlaajuisen DVD-levityksen, jossa tärkeimmiksi markkina-alueiksi muodostuivat Yhdysvallat ja Australia.
Vuonna 2005 Duudsonit aloittivat kahdeksanosaisen The Dudesons -televisiosarjan tekemisen, joka esitettiin ensimmäisenä Australiassa keväällä 2006. Sarja myytiin ensimmäisen vuoden aikana yli 20 maahan ja vuonna 2008 jo yli 40 maahan. Sarja koottiin pääosin aiemmasta materiaalista, josta osa oli dubattu ohjelmaan. Sarjaa on esitetty muun muassa Yhdysvalloissa, Englannissa, Ranskassa, Saksassa, Australiassa, Italiassa ja Etelä-Koreassa.
Vuonna 2008 Duudsonit saivat valmiiksi toisen tuotantokautensa englanninkielistä The Dudesons -televisiosarjaa. Sarja esitettiin Suomessa Nelosella 2008. Sarjassa oli kahdeksan 30 minuutin pituista jaksoa ennennäkemätöntä materiaalia. Sarjan sisältö muuttui tarinavetoisemmaksi ja huumoripitoisemmaksi, mutta extreme-stunteilla oli edelleen tärkeä rooli. Vuonna 2007 julkaistiin myös Ylpeän häjy mahtiboksi, jossa esitetään muun muassa Duudsonien ensimmäinen, toinen ja kolmas maailmankiertue sekä Duudsonielämää.
Ennen kolmatta kautta Duudsonit ilmoittivat siirtyvänsä Subille. The Dudesons -sarjan kolmas tuotantokausi esitettiin Suomessa 9. tammikuuta – 6. maaliskuuta 2009. Neljäs tuotantokausi esitettiin Suomessa 15. tammikuuta 2010 alkaen.
The Dudesons -televisiosarjan eri tuotantokausia on esitetty yhteensä yli 150:ssä maassa.
Duudsonit Amerikassa

Duudsonit Amerikassa (engl. The Dudesons in America) on yhdysvaltalaiselle MTV-kanavalle tehty 12-osainen tv-sarja. Kuuden miljoonan dollarin budjetilla Yhdysvalloissa kuvattu sarja sisältää Duudsonit-temppuja ja -stuntteja. Kuvauksissa sattui useita vakavia onnettomuuksia. Jarppi Leppälän selkä murtui heti kuvauksien alussa ja Jukka Hildén poltti pahoin kasvonsa sekä mursi häntäluunsa.
Sarja tuotettiin yhteistyössä Jackass-sarjan luojien Jeff Tremainen ja Johnny Knoxvillen kanssa. Ensimmäinen jakso nähtiin MTV-kanavalla 6. toukokuuta 2010. Sarja esitettiin Suomessa Subilla 14. tammikuuta – 1. huhtikuuta 2011.
Myöhempi tuotanto

Duudsonit Amerikassa ei menestynyt odotetusti ja oli henkisesti raskas kokemus ryhmän jäsenille, ja sen jälkeen Duudsoneita päätettiin viedä uuteen suuntaan. Televisiosarjassa Duudsonit tuli taloon esiintyjäryhmä auttoi lapsiperheitä näiden ongelmien kanssa.
Vuonna 2019 julkaistiin televisiosarja Duudsonit: Päällikkö.