stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bayard Taylor
Teokset (valikoima)

Xinema and other poems, 1844
El Dorado, 1850
Hannah Thurston, 1863
The story of Kennett, 1866
The picture of St, John 1866 runoelma
Lars, a pastoral of Norway 1873 runoelma
The prophet 1874 näytelmä
Prince Deucalion 1878 näytelmä
Poetical works, 1888
Dramatic works, 1888
Tornionlaaksossa talvella 1857, teoksessa: Aikain muistot: Lapin kuvauksia neljältä vuosisadalta, toim. Heikki Annanpalo. Edita 2000 ISBN 951-37-3240-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bayard Taylor Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Baynard Taylor on Wikiaineistossa (englanniksi)
Northern Travel (Arkistoitu – Internet Archive) Digitoituja versioita (englanniksi)
Nordisk Resa Digitoituja versioita (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  Scientific illustrators  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Tbilisin mielenosoitukset 1956

Mielenosoituksia muistava muistolaatta Tbilisissä.
Tbilisin mielenosoitukset 1956 olivat georgialaisten mielenosoituksia Neuvostoliiton johtajaa Nikita Hruštšovia vastaan. Suurin mielenosoitus 9. maaliskuuta 1956 päättyi neuvostoarmeijan väliintuloon ja useiden kymmenien mielenosoittajien kuolemaan. Tapahtumaa kutsutaan myös Tbilisin joukkomurhaksi.
Josif Stalinin jälkeen Neuvostoliiton johtajaksi noussut Hruštšov piti kommunistisen puolueen 20. puoluekokouksessa helmikuussa 1956 puheen, jossa hän syytti Stalinia lukuisista tämän tekemistä vääryyksistä, ennen kaikkea Stalinin puhdistuksista, henkilöpalvonnasta ja puolueväen teloituksista.
Monet georgialaiset olivat tyytymättömiä Hruštšovin puheeseen. Georgialainen Stalin oli arvostettu ja ihailtu johtaja Georgiassa. Tyytymättömyyteen liittyi siten myös georgialaista nationalismia ja kansallistunnetta.
Opiskelijoiden keskuudessa levisi spontaanisti ajatus, että Stalinin kuoleman kolmantena vuosipäivänä 9. maaliskuuta 1956 pidettäisiin mielenosoitus Stalinin kunniaksi Tbilisin hallintorakennusten tuntumassa olleen Stalinin patsaan luona. Viranomaiset antoivat luvan kokoontumiselle, mutta kun väkijoukko liikkui kohti hallintorakennuksia, antoi puolueen paikallispäällikkö armeijalle tehtäväksi mielenosoituksen lopettamisen. Armeija avasi tulen väkijoukkoon. Useiden kymmenien mielenosoittajien arvellaan kuolleen ja satojen haavoittuneen tulituksessa.
Tapahtumien katsotaan lopullisesti muuttaneen georgialaisten suhtautumisen Neuvostoliittoon epäluuloiseksi. Neuvostoliitto yritti kyllä parantaa suhteita tukemalla georgialaisten kulttuurityötä ja järjestämällä suurelliset Georgian 1500-vuotisjuhlat vuonna 1958. Nuorten kapinallisuus ilmeni hajanaisina maanalaisina neuvostovastaisina ryhminä. Mielenosoituksen osallistujina tai silminnäkijöinä oli Georgian tulevia itsenäisyysmiehiä kuten Merab Kostava ja Zviad Gamsakhurdia.
Pentti Saarikoski

| Pentti Saarikoski |
| --- | --- |
 Pentti Saarikoski vuonna 1967.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1937 Impilahti
Kuollut: 24. elokuuta 1983 (45 vuotta) Joensuu
Ammatti:  kirjailija, suomentaja
Puoliso:  1. Tuula Saarikoski (1958–1964) 2. Leena Larjanko (avoliitto) 3. Marjukka Saarikoski (1964–1966) 4. Tuula-Liina Varis (1967–1975) 5. Mia Berner (1975–1983)
Lapset:  Helena Saarikoski (s. 1958) Juri Saarikoski (s. 1961) Saska Saarikoski (s. 1963)  Hertta Saarikoski (s. 1964) Anna Saarikoski-Tähtelä (s. 1969)
Kirjailija
Salanimi: Nenä
Äidinkieli: suomen kieli
Aikakausi:  1958–1983
Esikoisteos:  Runoja (1958)
Palkinnot
 Pro Finlandia (1973) Aleksis Kiven palkinto (1974) Kalevi Jäntin palkinto (1959) Mikael Agricola -palkinto (1965) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pentti Ilmari Saarikoski (2. syyskuuta 1937 Impilahti – 24. elokuuta 1983 Joensuu) oli suomalainen runoilija, prosaisti ja suomentaja.
Tuotanto

Saarikosken runotuotannosta on tapana nostaa laadukkaimpina esille erityisesti nuoruuden runot eli ns. kreikkalainen kausi (teokset Runoja, Toisia runoja sekä Runot ja Hipponaksin runot) sekä "vanhuuden runot" eli kolmen viimeisen runoteoksen muodostama Tiarnia-sarja.lähde? Runokokoelmaa Mitä tapahtuu todella? pidetään suomalaisen runon kannalta ratkaisevana irtiottona modernistisesta perinteestä. Marxilaisuuden kautta tuolloista ajankuvaa tulkinnut Mitä tapahtuu todella? aloitti samalla korostuneen poliittisen vaiheen Saarikosken runotuotannossa.
Saarikosken yritykset kirjoittaa romaani jäivät tuloksiltaan heikoiksi: ainoa Saarikoskelta julkaistu romaaniksi luokiteltava teos Ovat muistojemme lehdet kuolleet on pelkkä kollaasitekniikan harjoitelma. Saarikoskea pidetään kuitenkin eräänä Suomen huomattavimmista päiväkirjakirjoittajista: hän piti päiväkirjaa ensin nuoruusvuosinaan 1951–1958 sekä vuodesta 1966 kuolinvuoteen 1983 asti. Luovan työn kuvauksen ja tuolloisen kulttuuri- ja poliittisen elämän taltioinnin ohella päiväkirjoissa on esimerkiksi maailmankirjallisestikin harvinaislaatuisia deliriumkohtauksen kuvauksia, jotka on kirjoitettu kohtauksen aikana.
Saarikosken nuoruudenaikaisissa päiväkirjoissa tulee esiin uskonnollinen etsintä ennen julkista uraa. Keskisuomalainen-lehden kriitikon Hannu Waaralan mukaan se oli aitoa uskonnollista kamppailua ja pohdiskelua Kierkegaardin hengessä. Saarikoski itse piti päiväkirjojaan omana magnum opuksenaan runotuotannon ohella.lähde?
Ruotsin-kaudellaan Saarikoski käsikirjoitti myös kuunnelmia. Hän voitti Sokeain kuunnelmapalkinnon 1981 käsikirjoituksestaan Kuikan pelto.
Suomentaja

Saarikoski myös suomensi useita kirjoja, kuten Homeroksen Odysseian, Aristoteleen Runousopin, James Joycen Odysseuksen ja J. D. Salingerin romaanin Sieppari ruispellossa. Hän käänsi suuren määrän aikalaisproosaa englannista, vaikka ei osannut englantia hyvin. Näitä käännöksiä, kuten Sieppari ruispellossa, onkin väitetty vapaatulkintaisuutensa vuoksi enemmän cover-versioiksi alkuperäisistä kuin varsinaisiksi käännöksiksi. Tätä vapautta – ja nimenomaan Siepparin vapaatulkintaa – kuvaava ilmaisu "Saarikoski-syndrooma" on jäänyt kriittiseen sanavarastoon. Aikalaisproosan käännösten laatuun vaikuttaa suuresti myös Saarikosken kulloinenkin motivoituneisuus: suuren osan käännöksistä hän teki vain rahan vuoksi, ja se näkyy toisinaan suoranaisena hutilointina.
Saarikosken englannista tekemiä suomennoksia on yhä enemmän kritisoitu, kuten H. K. Riikonen huomauttaa. Siepparin lisäksi huomion kohteena on ollut etenkin Herzog mutta myös Joycen Odysseus Suomennos J. P. Donleavyn veijariromaanista The Ginger Man (Holtiton mies) jäi häneltä kesken, ja sen viimeisteli toinen suomentaja, mutta Saarikoski sai sen nimiinsä kahdessa ensimmäisessä painoksessa. Kolmanteen painokseen kääntäjäksi merkittiin Erkki Haglund. Jukka Kemppisen mukaan kustannusmaailmassa tiedetään, mitä kaikkea Saarikoski on saanut nimiinsä.
Martti Anhava siteeraa Otavan kustannustoimittajaa Martta Eskelistä, joka toimitti suuren osan Saarikosken proosakäännöksistä:
»Suomentajana Saarikoski oli kupla. Hän ei hallinnut englannin kielen idiomeja eikä viitsinyt niitä opetella. Jos hänelle huomautti kömmähdyksistä, hän sanoi haluavansa rikastuttaa suomen kieltä uusilla ilmaisuilla. Hän kertoi mielellään, että hänellä on Websterin sanakirja, mutta kovin usein hän ei sitä avannut.»
Anhava kuitenkin kehuu Sieppari-suomennosta: "Saarikoski sai aikaan eläväisen tulkinnan, joka on innostanut kokonaisia nuorisosukupolvia lukemaan." Hän heittää ajatuksen, että jos joku olisi tehnyt suomennoksen kieli keskellä suuta, teos olisi unohtunut saman tien. Anhavalle itselleenkin Sieppari oli elämys. Sen sijaan Joycen Odyssseuksesta hän sanoo, että teos olisi ansainnut "paneutuvampaa suhtautumista". Saarikoskella oli aikomus tehdä siihen korjauksia, siksi uusintapainos sai odottaa toteutumista 15 vuotta ennen uutta painosta. Korjaukset jäivät tekemättä, kun Saarikoski ymmärsi työn ylivoimaisuuden.
Tuomas Anhava oli sitä mieltä, että Saarikoskella oli sisäsyntyinen tärvelemisen halu. Saarikosken parhaina töinä hän on maininnut Platonin Gorgiaan ja Faidroksen sekä nuoruudenaikaisen Ksenofon-suomennoksen Pekka Tarkan mukaan se kieli, jonka Saarikoski hallitsi parhaiten, oli saksa, mutta hän teki saksasta vain kaksi käännöstä: Max Frischin näytelmän Tuhopolttajat ja Bertolt Brechtin Pakolaiskeskustelut.
Elokuvakäsikirjoittaja

Kirjailijanuransa ohella Saarikoski toimi pariin otteeseen myös elokuvakäsikirjoittajana. Hän oli yksi käsikirjoittajista Veikko Itkosen elokuvassa Voi veljet, mikä päivä (1961) ja kirjoitti dialogin Risto Jarvan ja Jaakko Pakkasvirran ensimmäiseen elokuvaan Yö vai päivä (1962).
Yksityiselämä

Saarikoski oli naimisissa neljästi. Hänen vaimonsa ja myös sisaruksensa ovat myöhemmin laatineet useita hänen elämäänsä käsitteleviä teoksia.lähde?
Saarikosken puolisot:
Tuula Saarikoski (o.s. Unkari) 1958–1964, lapset Helena s. 1958, Juri Saarikoski s. 1961
Leena Larjanko (ei avioliitossa), poika Saska s. 1963
Marjukka Saarikoski (o.s. Mela), 1964–1966, tytär Hertta Saarikoski s. 1964
Tuula-Liina Varis (o.s. Puuppo), 1967–1975, tytär Anna Saarikoski-Tähtelä s. 1969
Mia Berner
Saarikoski muutti vuonna 1974 Ruotsiin, missä neljännen vaimonsa Mia Bernerin suojissa laatimassaan Tiarnia-sarjassa koki vielä lyyrisen nousun, joka herätti hämmästystä ja ihastusta.lähde?
Saarikoski on haudattu Heinävedelle Uuden Valamon luostarin hautausmaalle. Elämänsä viimeisinä vuosina hän vietti useita jaksoja hiljentyneenä Uudessa Valamossa.
Mitä Missä Milloin -vuosikirjan toimituksen vuonna 1987 kokoama raati valitsi Saarikosken yhdeksi Suomen itsenäisyyden ajan 70 vaikuttajasta. Vuonna 2004 järjestetyssä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Saarikoski oli asiantuntijaraadin valitsemalla ennakkolistalla, mutta karsiutui yleisöäänestyksen tuloksena muodostuneelta lopulliselta sadan kaikkien aikojen suurimman suomalaisen listalta.
Lauluja Saarikosken teksteihin

Pentti Saarikosken runoihin ovat säveltäneet lauluja muun muassa Heikki Sarmanto (kokonaiset albumit Onnen aika ja Salakuljetettu ikoni),  Henrik Otto Donner (En soisi sen päättyvän, 1970), Tapio Lipponen (lauluyhtye Muksujen cd-kokoelma Viisumi keväästä syksyyn – kootut laulut 1966–1970) ja Eero Koivistoinen. Yksittäisiä lauluja Saarikosken teksteihin on myös monien muiden artistien albumeilla.
Kunnianosoitukset ja palkinnot

Valtion kirjallisuuspalkinto vuosina 1963, 1966, 1970, 1973, 1981 ja 1982
Kääntäjien valtionpalkinto vuosina 1970, 1973 ja 1982
Kalevi Jäntin palkinto 1959
Kariston proosapalkinto 1961
Tammen kääntäjäpalkinto 1962
Kirjailijaliiton palkinto 1963
Mikael Agricolan palkinto 1965
Otavan kääntäjäpalkinto 1970
Pro Finlandia 1973
Aleksis Kiven palkinto 1974
WSOY:n kääntäjäpalkinto 1974
Suomen Kulttuurirahaston palkinto 1975
Sokeain kuunnelmapalkinto 1981
Muistolaatta, Kerava 2004
Otavan Pentti Saarikoski -kirjoituskilpailu 75-vuotisjuhlan kunniaksi 2012
Kirjallisuutta

Mia Berner (toim.): Din Pentti – Urval av Pentti Saarikoskis brev till sin sista hustru.  Tukholma:  Rabén & Sjögren, 1993.  ISBN 91-29-61617-4  (ruotsiksi)
Berner, Mia: PS: Merkintöjä suruvuodelta/Mia Berner.  Suomentanut Liisa Ryömä & Caj Westerberg. Helsinki:  Tammi, 1986.  ISBN 951-30-6425-5
Sirkka Garam: Veljeni Pentti: Pentti Saarikoski sisaren silmin.  (3. p, uud. laitos (1. painos 1987))  Helsinki:  Kirjapaja, 2000.  ISBN 951-625-685-6
Hosiaisluoma, Yrjö: Euroopan reunalla, kosken korvalla: Jumalten narri Pentti Saarikoski.  Helsinki:  Like, 1998.  ISBN 951-578-580-4
Kantola, Janna: Tanssi yöhön, pimeään: Gnostilaiset teemat Pentti Saarikosken Tiarnia-sarjassa.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 721)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1998.  ISBN 951-746-085-6
Köykkä, Arto: Sakeinta sumua käskettiin sanoa Jumalaksi. Uskonnollinen kieli Pentti Saarikosken tuotannossa.] Väitoskirja: Helsingin yliopisto. 2017.
H. K. Riikonen: Paikkoja ja myyttejä: Tutkielmia Pentti Saarikosken Ruotsin-kauden tuotannosta.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 655)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1996.  ISBN 951-717-936-7
Robinson, Douglas: Pentinpeijaiset.  Suomentanut Kimmo Lija. Helsinki:  Avain, 2007.  ISBN 978-952-5524-41-3
Saarikoski, Saska: Sanojen alamainen.  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 951-1-26124-X
Hannu Salama: Tapausten kulku.  (Romaani. Saarikoski on romaanihahmo Ilmari Autereen esikuva)  Helsinki:  Otava, 1969.
Salama, Hannu: Pentti Saarikoski, legenda jo eläessään.  (Legenda jo eläessään)  Porvoo Helsinki:  WSOY, 1975.  ISBN 951-0-07285-0
Tuula-Liina Varis: Kilpikonna ja olkimarsalkka.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19592-8
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Pentti Saarikoski Wikisitaateissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pentti Saarikoski Wikimedia Commonsissa
Pentti Saarikoski 1960-luvun keskellä, Ylen Elävä arkisto
Ylen Elävä arkisto: Pentti Saarikoski – vasemmiston äänitorvi (videotiedosto ei toimi)
Saarikoski, kommunismi ja "uusi Eurooppa", Ylen Elävä arkisto
Ylen Elävä arkisto: Pentti Saarikosken ja Tuula-Liina Variksen kahdeksan myrskyisää vuotta
Pentti Saarikosken sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa[vanhentunut linkki]
Pekka Tarkka: / Saarikoski, Pentti (1937–1983) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Pekka Tarkka, Saarikoski, Pentti Biografiasampo
.fi (Vapaasti luettava)
Pentti Saarikoski. 375 humanistia 2.4.2015. Helsingin yliopisto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef 
Reino Helismaa ja Pentti Saarikoski vuonna 1962.
Taulukoita Aurinkokunnan planeetoista

Taulukoita Aurinkokunnan planeetoista:
Ratatietoja

Sideerinen kiertoaika vuosina ilmoitettu suhteessa Maan sideeriseen kiertoaikaan. Keskietäisyys kilometreinä on radan isoakselin puolikas.
| Planeetta | Keskietäisyys  miljoonaa km | Keskietäisyys AU | Sideerinen kiertoaika vuotta | Sideerinen  kiertoaika päivää | Synodinen keskikiertoaika päivää | Radan soikeus eli eksentrisyys e | Radan kaltevuus eli inklinaatio ι | Nousevan solmun pituus ω | Keskilongitudi L | Perihelin pituus | Periheliaika | Keskimääräinen ratanopeus km/s | Keskiliike  astetta päivässä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Merkurius | 57,91 | 0,387 | 0,241 | 87,969 | 115,88 | 0,2056 | 7,00° |  |  |  |  | 47,87 | 4,092 |
| Venus | 108,21 | 0,72333 | 0,615 | 224,701  | 583,92  | 0,0067 | 3,39471° |  |  |  |  | 35,02 | 1,602 |
| Maa | 149,60 | 1,000 | 1 | 365,256   | — | 0,0167 | — |  |  |  |  | 29,78 | 0,986 |
| Mars | 227,92 | 1,523662 | 1,881 | 686,980 | 779,94 | 0,0935 | 1,85061° |  |  |  |  | 24,13 | 0,524 |
| Jupiter | 778,57 | 5,20336 | 11,862 | 4 332 | 398,88 | 0,0489 | 1,304° |  |  |  |  | 13,07 | 0,083 |
| Saturnus | 1 433,53 | 9,53707 | 29,457 | 10 759 | 378,09 | 0,0565 | 2,485° |  |  |  |  | 9,69 | 0,033 |
| Uranus | 2 872,46 | 19,191 | 84,011 | 30 685 | 369,66 | 0,0457 | 0,772° |  |  |  |  | 6,81 | 0,012 |
| Neptunus | 4 495,06 | 30,069 | 164,79 | 60 189 | 367,49 | 0,0113 | 1,769° |  |  |  |  | 5,43 | 0,006 |
Fysikaalisia tietoja

Suurin kirkkaus on suurin niin sanottu visuaalinen magnitudi (katso magnitudi). Lisähuomautuksia:
| Planeetta | Säde km  (päivänt> ) | Massa  kg | Planeetan tiheys  kg/dm3  eli veden  tiheyttä | Gravitaatiovoima pinnalla  m/s²  (päivänt> ) | Pakonopeus km/s | Pyörähdysaika (sideerinen) h | Aks>  kaltevuus | Litistyneisyys | Planeetan lämpötila | Geometr>  albedo | Bondin albedo | Suurin kirkkaus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Merkurius | 2 439,7 | 3,3022×1023 | 5,427 | 3,70 | 4,25 | 58,785 | 0,01° | 0 | –173…+427 °C | 0,142 | 0,068 | –1,9 |
| Venus | 6 051,8 | 4,8685×1024 | 5,243 | 8,87 | 10,36 | −243,686   | 2,64° (177,36°) | 0 | +464 °C | 0,90 | 0,67 | –4.6 |
| Maa | 6 378,1 | 5,9736×1024 | 5,515 | 9,798 | 11,186 | 23,9345 | 23,45° | 0,00335 | keskim +15 °C | 0,304 | 0,367 |  |
| Mars | 3 396,2 | 6,4185×1023 | 3,933 | 3,71 | 5,02 | 24,623 | 25,19° | 0,0065 | keskim –63 °C  –87…+5 °C | 0,25 | 0,17 | –2,91 |
| Jupiter | 71 492 | 1,899×1027 | 1,33 | 24,79 | 59,54 | 9,93 | 3,13° | 0,065 | –108 °C | 0,343 | 0,52 | –2.94 |
| Saturnus | 60 268 | 5,685×1026 | 0,687 | 10,44 | 35,49 | 10,656 | 26,73° | 0,09796 | –139 °C | 0,47 | 0,342 | 0,43 |
| Uranus | 25 559 | 8,683×1025 | 1,27 | 8,87 | 21,29 | −17,24 | 82,23° (97,77°) | 0,02293 | –197 °C | 0,51 | 0,300 | 5,32 |
| Neptunus | 24 764 | 1,024×1026 | 1,638 | 11,15 | 23,71 | 16,11 | 28,32° | 0,01708 | –201 °C | 0,41 | 0,29 | 7,78 |
Tietoja planeetoista, yksikkönä Maan vastaava ominaisuus

| Planeetta | Etäisyys | Kiertoaika | Päiväntasaaja säde | Massa | Tiheys | Painovoima  pinnalla | Pakonopeus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Merkurius | 0,387 | 0,241 | 0,383 | 0,0553 | 0,984 | 0,378 | 0,384 |
| Venus | 0,723 | 0,615 | 0,949 | 0,815 | 0,951 | 0,907 | 0,926 |
Maa: 1
| Mars | 1,52 | 1,88 | 0,532 | 0,107 | 0,713 | 0,377 | 0,450 |
| Jupiter | 5,20 | 11,9 | 11,21 | 317,8 | 0,21 | 2,40 | 5,32 |
| Saturnus | 9,58 | 29,4 | 9,45 | 95,2 | 0,125 | 0,916 | 3,17 |
| Uranus | 19,2 | 83,7 | 4,01 | 14,5 | 0,230 | 0,889 | 1,90 |
| Neptunus | 30,05 | 163,7 | 3,88 | 17,1 | 0,297 | 1,12 | 2,10 |

Lähde:  NASA
Kaasukehä ja sisäinen rakenne

| Planeetta | Kaasukehän koostumus | Kaasunpaine pinnalla bar | Sisäinen rakenne |
| --- | --- | --- | --- |
| Merkurius | 42% O2, 29% Na, 22% H, 6% He, 0,5% K | noin 1 triljoonasosa |  |
| Venus | 96,5% CO2, 3,5% N2 | 92 |  |
| Maa | 78,08% N2, 20,95% O2 | 1,014 |  |
| Mars | 95,32% CO2, 2,7% N2, 1,6% Ar, 0,13% O2, 0,08% CO2 | 6,36 x 10–3 |  |
| Jupiter | n. 90% H2, n. 10% He | yli 1000 |  |
| Saturnus | n. 96% H2, n. 3% He | yli 1000 |  |
| Uranus | n. 83% H2, n. 15% He, n. 2% CH4 | yli 1000 |  |
| Neptunus | n. 80% H2, n. 19% He, n. 1,5% CH4 | yli 1000 |  |
Taulakääpä

| Taulakääpä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Käävät Polyporaceae
Suku::  Taulakäävät Fomes
Laji::  fomentarius
Kaksiosainen nimi
 Fomes fomentarius  (L.) J.J. Kickx 
Katso myös
   Taulakääpä Wikispeciesissä   Taulakääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taulakääpä (Fomes fomentarius) on kääpä, jota esiintyy Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa sitä tavataan koko maassa. Se lahottaa lähinnä koivua, mutta myös muita lehtipuita kuten pyökkiä. Taulakääpä tunkeutuu elävään puuhun kuoren vioittumien kautta. Se aiheuttaa valkolahoa ja tuhoaa puun nopeasti.
Ulkonäkö ja koko

Taulakääpä on monivuotinen, nuorena kiilamainen, vanhempana kaviomainen, itiöemä kasvaa 8–25 cm:n levyiseksi. Kuori on kova, korkkimainen ja ensin ruskearaitainen, mutta vanhetessaan muuttuu tuhkanharmaaksi, lopulta lähes mustaksi. Siinä on selviä kasvuvyöhykkeitä näkyvissä. Pillikerros on paksu; pillit ovat nuorena likaisen valkoisia, vanhemmiten pillipinta on violetinruskea ja tummuu kosketuskohdista ruskeaksi, pillejä on 3–4 millimetrillä.
Kasvupaikka ja elinympäristö

Taulakääpä kasvaa koko Suomessa aina tunturikoivikoissa asti. Kasvaa sekä pystyyn kuolleissa rungoissa että maapuissa, elävissä sekä kuolleissa puissa.
Käyttö

Taulakääpä on ennen ollut myös arvokas hyötysieni: nimen mukaisesti taulakäävästä valmistetaan taulaa eli sytykettä, jota käytetään tulen tekemisessä tuluksilla. Tähän viittaa myös sen tieteellinen nimi (lat. fomes: taula, sytyke). Ennen sairaaloissa käytettiin taulakäävän maltoa veren imeyttäjänä leikkauksissa ja verenvuodon tyrehdyttämiseen haavoissa. Alpeilta löytyneellä esihistoriallisella Ötzillä oli tulentekovarusteissaan taulakääpää. On myös toinen teoria, jonka mukaan Ötzillä olisi ollut taulakääpä mukanaan lääkintäsienenä. Saamelaiset ovat myös käyttäneet taulakääpää taulaamishoitoon, jossa kääpä sytytetään kytemään, ja sen kuuman tuhkan annetaan putoilla iholle. Sitä on myös käytetty oranssin- tai kellanruskean värin lähteenä värjäyksessä.
Erityistä

Taulakäävällä on ns. seuraajalajeja jotka tulevat puuhun, taikka itse taulakääpään, vasta sen jälkeen. Vanhoilla taulakäävillä sekä sen lahottamassa puussa viihtyvät mm. pilliharsukka (Trechispora mollusca), rustikka (ent. Protomerulius caryae, nyk. Aporpium canescens), silokääpä (Gloeoporus pannocinctus) ja sitkokääpä (ent. Antrodiella semisupina, nyk. Antrodiella pallescens).
Aiheesta muualla

Metsätuho-opas: taulakääpä (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt: Taxonomy - Fomes fomentarius (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Fomes fomentarius, the True tinder polypore (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Fomes fomentarius:  Wikidata: Q229814  Wikispecies: Fomes fomentarius  AusFungi: 60028889  BioLib: 59952  CoL: 6JCQK  EoL: 1017400  EPPO: FOMEFO  GBIF: 2549323  iNaturalist: 127510  IndexFungorum: 194860  IRMNG: 11080073  MycoBank: 194860  NatureServe: 2.912020  NBN: NHMSYS0001482376  NCBI: 40442  NZOR: 0b8bd32e-5079-437c-a4cc-312eb3bacc5a  Observation.org: 15779  SpeciesFungorum: 194860  Tropicos: 100387443  Laji.fi: MX.205930 
Boletus fomentarius:  Wikidata: Q21872028  AusFungi: 60028890  CoL: MCJY  GBIF: 5248139  IndexFungorum: 144506  IRMNG: 10387200  MycoBank: 144506  NZOR: f1dd424f-72a5-4a2a-845a-4d08680e571b  SpeciesFungorum: 144506  Tropicos: 100387441 
Halkaistussa taulakäävässä näkyy ylinnä kuori, jonka alla on kellanruskea huopamainen malto ja paksu pillikerros. Tummanruskea hohkainen ydin sijaitsee sisimpänä puunrunkoa vasten.
Oijesh Sverlovin selkä on täynnä arpia taulanpoltosta Petsamossa 1933.
Luettelo Kankaanpään julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Kankaanpään julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Kankaanpään kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.  Kankaanpäähän on liitetty  Honkajoen kunta.
Taustaa

Kankaanpäässä on eniten julkisia taideteoksia, jos suhteutetaan teosten määrä asukasmäärään. Suuri osa Kankaanpään julkisista teoksista on kaupungin keskustassa, ja niihin voi tutustua Taidekehä-kävelykierroksella. Siinä on mukana yli sata teosta. Kankaanpään taidekoulu järjesti 1990-luvulla kaksi kansainvälistä kuvanveistosymposiumia.  Ensimmäiseen, tšekkiläis-balttilaiseen vuonna 1995 osallistui 24 opiskelijaa ja kuvanveistäjää. Symposiumin tuloksena oli 24 uutta julkista taideteosta. Idea Taidekehästä, kävelyraitista, jonka ympärillä on teoksia, esitettiin vuonna 1996 julkaistussa ydinkeskustan kehittämisprojektin Katseet Kankaanpäähän -väliraportissa. Hankkeen taustalla olivat muiden kaupunkien kävelykatu ja -keskustahankkeet. Keskustan kehittämistä rahoitti aluksi osittain Satakuntaliitto ja myöhemmin EU. Toinen, pohjoismainen kiviveistosymposiumi järjestettiin EU-tuella 1997. Osallistujia oli 22. Kesänäyttelyistä Taas vuonna 1998 ja Kerran kesällä vuonna 1999 lumastettiin kunnalle joitakin teoksia. Näitä ei ollut tarkoitettu pysyviksi, ja joitakin on poistettu. Myös vuoden 1998 turveveistosssymposiumin Taidekehälle tuottamista teoksista vain yksi oli tarkoitettu pysyväksi. Ydinkeskustaprojekti päättyi vuoden 1999 loppuun. EU-rahoituskauden päätyttyä kehittämiselle ei nimetty enää ohjaus- tai muutakaan ryhmää. Uusia teoksia Taidekehälle on toteutettu kesänäyttelyiden ja vuonna 2003 aloitetun EU-rahoitteisen Pohjois-Satakunnan toriprojektin kautta.