stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Southmod
SOUTHMOD-malliperhe

SOUTHMOD on kokoelma mikrosimulaatiomalleja, joita käytetään esimerkiksi verotuksen ja tulonsiirtojen muutoksiin liittyvien vaikutusarvioiden ja tutkimuksen tuottamiseen. Mallit on kehitetty eurooppalaisten mallien tapaan avoimelle EUROMOD-ohjelmistoalustalle. Yhteisen alustan lisäksi  SOUTHMODin jokainen maamoduuli sisältää kansallisen lainsäädännön pohjalta mallinnetut verot, sosiaalivakuutusmaksut ja tulonsiirrot sekä kansallisen yksilötason kyselyaineiston.
SOUTHMODin avulla tutkijat voivat simuloida, arvioida ja vertailla useiden kehitysmaiden vero- ja etuuspolitiikan vaikutuksia käytettävissä oleviin tuloihin ja kotitalouksien kulutukseen. Tulosten perusteella tutkijat voivat tuottaa erilaisia indikaattoreita esimerkiksi köyhyyteen, tulonjakoon tai valtion budjettiin liittyen. Mallien avulla voidaan arvioida sekä nykyisen vero- ja tulonsiirtopolitiikan että politiikkareformien vaikutuksia.
SOUTHMOD-mallit on harmonisoitu niin, että maakohtaiset tulokset ovat vertailukelpoisia eri maiden välillä. Harmonisointi edellyttää  politiikkasääntöjen mallinnusta ja kyselyaineistojen käsittelyä yhteisten protokollien mukaisesti.
UNU-WIDERin SOUTHMOD-projekti

Malleja kehitetään ja ylläpidetään UNU-WIDERin SOUTHMOD – simulating tax and benefit policies for development -projektissa. Projekti perustuu kansainväliseen yhteistyöhön WIDERin tutkijoiden, muiden tutkimusinstituuttien sekä globaalin etelän tutkijoiden välillä.
Mallien kehitystyön lisäksi SOUTHMOD-projekti pyrkii edesauttamaan mallien tehokasta käyttöä niiden isäntämaissa, esimerkiksi globaalin etelän tutkijoiden ja poliittisten päättäjien keskuudessa. Lisäksi projektissa tehdään kansainvälistä tutkimusta, jonka keskiössä on kohdemaiden vero- ja tulonsiirtopolitiikan arvioiminen ja kehittäminen.
Helsingin Villasukkatehdas

Helsingin Villasukkatehdas Oy on suomalainen villasukkatehdas, joka valmistaa perinteisiä villasukkia karstavillalangasta. Tehtaan toimitilat sijaitsevat Helsingissä Roihupellon teollisuusalueella.
Helsingin Villasukkatehdas on Suomen ainoa perinteinen villasukkatehdas. Yritys on perustettu vuonna 2009 jatkamaan Pirkkalassa toimineen Hämeen Sukan tuotantoa sekä sen omistajan Pekka Katajalan elämäntyötä.
Tuotannossaan Helsingin Villasukkatehdas käyttää Bentley-neulomakoneita, joilla tuotetaan karstavillasukkien raakaneulos. Jokainen neulomakone on nimetty, kuten esimerkiksi Onni ja Viljo. Koneellisen osuuden jälkeen raakaneulos siirtyy käsityövaiheisiin. Valtaosa villasukkien tuotannon kaaresta on edelleen käsityötä.
Helsingin Villasukkatehdas valmistaa vuosittain 70000-90000 paria villasukkia. Tehtaan villasukkia myydään pääasiassa Suomessa, mutta osa päätyy myös vientiin. Suomessa Helsingin Villasukkatehtaan tuotteita myyvät mm. Stockmann, Partioaitta, Scandinavian Outdoor, K-Rauta sekä Sokos.
Villasukissa käytettävä lampaanvilla on suurimmaksi osaksi peräisin Uudesta-Seelannista, kotimaista villaa villasekoitteessa on noin kymmenesosa. Villan lisäksi sekoitteeseen lisätään polyamidia, mikä pidentää villasukkien käyttöikää. Helsingin Villasukkatehtaan käyttämä lankaresepti on peräisin 1950-luvulta. Villa pestään ja käsitellään Iso-Britanniassa ja kehrätään langaksi Jämsässä Pirtin Kehräämössä. Värilliset villasukat värjätään PMK-värjäämössä Kyröskoskella.
Villasukkatehtaan perustaja ja patruuna on Jukka-Pekka Kumpulainen. Kumpulainen perusti Helsingin Villasukkatehtaan vuonna 2009 jatkaakseen Hämeen Sukan villasukkatuotantoa. Ennen tuotannon siirtämistä Pirkkalasta Helsinkiin Kumpulainen toimi 27 vuoden ajan Hämeen Sukan tuotteiden jälleenmyyjänä.
Helsingin Villasukkatehdas on myös ollut mukana järjestämässä Villasukkajuoksun SM-kisoja yhteistyössä Oriveden kaupungin kanssa, sekä Villasukkajuoksun MM-kisoja Kärsämäen kunnan kanssa.
Helsingin Villasukkatehtaalla on Avainlippu-tunnuksen käyttöoikeus.
Aiheesta muualla

Helsingin villasukkatehdas
Anna Sillanpää, Miltä kuulostaa työpaikka, jossa käytetään kännykän sijasta lankapuhelinta, vältetään ylitöitä eikä hoputeta työntekijää? Kodin Kuvalehti 3.11.2017
Villasukkatehtaassa aika pysähtyy
Suomenlinnan lelumuseo

| Suomenlinnan lelumuseo |
| --- | --- |
 Lelumuseon sisäänkäynti vuonna 2019.
Tyyppi:  yksityinen museo
Sijainti:  Suomenlinna C66, 00190 Helsinki
Perustettu:  1985
Johtaja:  Petra Tandefelt
Kotisivut:  Suomenlinnan Lelumuseo
Koordinaatit:  60°8′44.7″N, 24°59′29.0″E
 fiSuomenlinnan lelumuseo 
     
Suomenlinnan lelumuseo oli yksityinen kokoelma antiikkileluja aina 1800-luvun alkupuoliskolta Neuvostoliiton romahdukseen saakka. Lelumuseossa vieraili yli 30 000 kävijää vuosittain.
Lelumuseo toimi Vasiljevin huvilan pohjakerroksessa. Huvilan rakennutti vuonna 1911 kapteeni Vasiljev. Rakennus on yksityisessä omistuksessa, ja se on osittain suojeltu. Museon perusti vuonna 1985 keramiikkataiteilija ja antiikkikauppias Piippa Tandefelt (ent. Sirkka-Liisa Kuha, 1939–2024). Perustajansa kuoleman jälkeen museo lopetti toimintansa. Sen yksityistä lelukokoelmaa oli kerätty yli 50 vuotta ja se ei saanut toimintaansa julkista tukea.
Vuonna 2003 museossa tehtiin sukupolvenvaihdos. Kokoelmasta ja keräilystä alkoi tuolloin huolehtia Piipan tytär Petra Tandefelt. Museon yhteydessä toimi myös pieni museokahvila ja kauppa. Museokauppa oli erikoistunut vanhojen eurooppalaisten valmistajien tuotteisiin. Tarjolla oli muun muassa teddykarhuja, suupuhalletuja lasikoristeita ja paperimassatuotteita. Suomenlinnan Lelumuseo oli Museoliiton jäsen.
Aiheesta muualla

Lelumuseon kotisivut
Lelumuseo Suomenlinna.fi. Viitattu 27.7.2019.
Aiheesta muualla > Artikkeleita museosta

Halinalle voi päästä lelujen vanhainkotiin Helsingin Uuiset. 26.3.2015. Arkistoitu 27.7.2019. Viitattu 27.7.2019.
Toppila, Maija: Joulun tunnelma Suomenlinnassa Antiikki -lehti. 19.12.2018. Viitattu 27.7.2019.
Viikon Iines-ammatti: Joulukoristeita (Käsityöläinen, Museon Johtaja) Iines – Unelmatyö – Yle Vintti. Viitattu 27.7.2019.
Suomenlinnan nukke- ja lelumuseo Kesäakatemia – Free Your Mind / Yle. 24.6.2003. Arkistoitu 27.7.2019. Viitattu 27.7.2019.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Suomenlinnan lelumuseo (Q65244947)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: lelumuseo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Suomenlinna
katuosoite: Suomenlinna C 66, 00190 Helsinki
koordinaatit: 60°08′45″N 24°59′29″E﻿ / ﻿60.14575°N 24.99139°E﻿ / 60.14575; 24.99139
Rekikoira

Koiravaljakko
Rekikoiriksi kutsutaan yleisesti pohjoisia koirarotuja, joiden alkuperäinen käyttötarkoitus on ollut toimia vetoeläimenä arktisilla alueilla. Eskimot ja intiaanit olivat niiden perinteisiä käyttäjiä. Rekikoirat ovat monikäyttöisiä koiria. Nykyään rekikoiria käytetään harrastus- ja kilpailutoiminnassa erityisessä valjakkourheilulajeissa. Rekikoiran tulee olla sosiaalinen, koska valjakossa toimii yhtä aikaa monta koiraa.
Koiravaljakot

Valjakkoja on kolme päätyyppiä:
Yleisin on pariveto. Siinä keskellä menee pääliina, johon koirat kiinnittyvät sivuliinoilla pareittain. Koirat kytketään pääliinaan myös kaulapannasta lyhyellä liinalla eli seisingillä.
Viuhkatyyppi, jota käyttävät esimerkiksi Grönlannin eskimot. Se sopii aukeille jäätiköille, joissa puista ei ole haittaa. Viuhkatyypissä jokaisen koiran vetoliina kiinnittyy suoraan rekeen. Vetoliinat ovat usein hieman eri pituisia.
Harvemmin näkyvä tyyppi on kahden pääliinan muodostama jono, jossa koirat ovat peräkkäin kahden liinan välissä. Liina on voitu korvata myös aisalla.
Keulalla juoksee johtajakoira tai johtajakoirapari. Sillä tai niillä tulee olla tehtäväänsä sopivat luonteet. Johtajan tulee olla kuuliainen ohjaajalle, mutta samalla riittävän itsenäinen. Johtoparin jälkeen olevat koirat sijoitetaan tasaväkisin, hyvin keskenään toimeen tulevin parein, ylläpitämään valjakon vauhtia. Näitä kutsutaan vauhtipareiksi. Parivedossa lähinnä rekeä olevia koiria sanotaan pyöräpariksi. Niiden tulee olla vankkarakenteisia ja kestäviä, koska joutuvat ensimmäisinä alttiiksi vedettävän kuorman painolle ja heilahduksille.
Rekikoirarotuja

Samojedinkoira
Alaskanmalamuutti
Siperianhusky
Grönlanninkoira
Kanadaneskimokoira
Chinook
Koillissiperianrekilaika
Alaskanhusky (ei varsinainen rotu, koska tyyppi ei ole yhtenäinen)
Skandinaviankoira (samoin kuin alaskahusky)
Eurasier
Koiravaljakko
Brooke Andersen

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Eugene 2022 | moukarinheitto |  |
Brooke Andersen (s. 23. elokuuta 1995) on yhdysvaltalainen moukarinheittäjä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2022.
Andersen saavutti NACAC:n mestaruuskilpailuissa 2018 pronssia tuloksella 70,05 ja  Pan-Amerikan kisoissa 2019 hopeaa tuloksella 71,07. Vuonna 2022 hän voitti Yhdysvaltain-mestaruuden tuloksella 77,96 ja vajaa kuukausi myöhemmin samalla Eugenen Hayward Fieldin stadionilla maailmanmestaruuden tuloksella 78,96. Hän nousi MM-kisojen loppukilpailussa johtoon neljännellä kierroksella 77,42 metrin pituisella heitollaan, paransi viidennellä kierroksella 77,56:een ja heitti lopullisen voittotuloksen viimeisellä heitollaan. MM-kilpailuissa 2023 hän jäi karsintaan tuloksella 67,72.
Andersen edusti yliopistokilpailuissa Northern Arizona Universitya. Hän ylitti 70 metrin rajan vuonna 2018 tuloksellaan 74,20 ja jatkoi heittämällä 76,75 vuonna 2019, 78,18 kilpailutauon jälkeen vuonna 2021, 79,02 vuonna 2022 ja ennätyksensä 80,17 toukokuussa 2023. Vuosina 2022 ja 2023 hän oli maailmantilaston ykkönen. Myös vuonna 2024 hän oli maailmantilaston kärjessä tuloksella 79,92 mutta jäi Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa ilman tulosta eikä päässyt Pariisin olympialaisiin.
Jii Roikonen

Juha "Jii" Roikonen (s. 20. tammikuuta 1970 Juva) on suomalainen kuvittaja, sarjakuvapiirtäjä, graafinen suunnittelija ja terveysliikunnan ohjaaja.
Roikonen on valmistunut ylioppilaaksi Juvan lukiosta ja graafiseksi suunnittelijaksi Lahden muotoiluinstituutista 1995. Vuosina 1993–2007 hän on työskennellyt freelancerina; siitä eteenpäin toiminimellä. Roikonen on kuvittanut lastenkirjoja ja oppikirjoja ja hänen kuvituksiaan on julkaistu muun muassa Helsingin Sanomissa, Pirkka-lehdessä, Suomen Kuvalehdessä, Talouselämässä, Imagessa ja Seurassa. Vuosina 2011–2018 Roikonen kuvitti Tuula Kallioniemen Reuhurinne-lastenkirjasarjaa.
Roikosen tunnetuin sarjakuva on Jasso-kissa, joka kertoo Jasso-Kissan ja tämän puhuvan hännän edesottamuksista. Jassoa on julkaistu vuodesta 1992. Se ilmestyi Helsingin Sanomissa 1993–1995 ja vuodesta 2005 Lemmikki-lehdessä. Vuonna 2015 Roikoselta ilmestyi sarjakuva-albumi "JassOdysseia". Jasso-strippejä on ilmestynyt myös Ilta-Sanomien viikonloppunumerossa ja Jasso-puuhapalsta mm. Aamulehden sunnuntailiitteessä. Sarjan ominaispiirre on suomen kielen sanaleikkien käyttö.
Vuodesta 2020 Roikonen on kuvittanut Juhana Salakarin käsikirjoittamaa ja tubettajien tähdittämää ja Otava-kustantamon julkaisemaa Vitsipitsa-kirjasarjaa, jonka vuosittain ilmestyvät kirjat ovat olleet ilmestymisvuotensa myydyimpiä kirjoja. Sarjassa on vuoteen 2024 mennessä ilmestynyt 5 kirjaa, joiden kaikkien julkaisuformaattien yhteismyynti ylittää 500 000 kappaletta. Vuonna 2025 ilmestyy ensimmäinen VItsipitsa-lastenromaani, joka kuuluu Kariston helppolukuisten kirjojen Kirjakärpänen-sarjaan.
Vuonna 2005 Roikonen palkittiin Suomen sarjakuvaseuran Puupäähatulla.
Aiheesta muualla

Petteri Oja: Jii Roikonen valaisee maailmaa! (Arkistoitu – Internet Archive) Kvaak.fi 9.11.2007.
Reijo Valta: Miegga buurossa. Pois työpöydältä 13.12.2015.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Strakonicen piirikunta

Strakonicen piirikunnan sijainti Etelä-Böömin läänissä.
Strakonicen piirikunta on piirikunta Tšekin Etelä-Böömin läänissä. Vuonna 2023 piirikunnassa asui 71 764 asukasta.
Maantiede

Piirin kokonaispinta-ala on 1 032 km2, joista 64 % on maatalousmaata, 23 % metsää ja 4 % vesistöjä. Pohjoisessa se kohtaa Příbramin piirin, lännessä Plzeň-jihin piirikuntaan ja Klatovyn piirikuntaan kun etelässä ja idässä sen naapureita ovat Prachaticen piirikunta, České Budějovicen piirikunta sekä Písekin piirikunta.
Alueen tärkein vesiväylä on Otava-joki.
Alueet

Strakonicen piirikunnan muodostavat Blatnán, Strakonicen sekä Vodňanyn laajennetun toimivallan kunnat. Se voidaan jakaa myös Blatenskon, Vodňanskon, Volyňskno sekä Strakonickon mikroalueisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Strakonicen piirikunta Wikimedia Commonsissa
Litium-rautafosfaattiakku

Litium-rauta­fosfaatti­akku (LiFePO4-akku tai LFP) on litiumioniakku, joka käyttää litiumrautafosfaattia (LiFePO4) katodimateriaalina. Litium-rauta­fosfaatti­akkukennon nimellinen jännite on 3,2 V. Litium-rauta­fosfaatti­akku kestää tuhansia lataus-purku-jaksoja ja se on perinteisiä litiumakkutekniikoita turvallisempi. Ominaisuuksiensa takia sitä pidetään sopivana akkuna sähköautoihin. Litium-rautafosfaattiakun energiatiheys on noin 100 Wh/kg, joka on hieman matalampi kuin kilpailevilla litiumakkukemioilla kuten NMC tai LCO . Siksi litium-rautafosfaattiakut ovat saavuttaneet suosiota erityisesti kiinteissä energianvarastointisovelluksissa sekä raskaammissa ajoneuvoissa. SolidEnergy-yhtiö on ilmoituksensa mukaan kehittänyt turvallisen litium-akun, jonka energiasisältö on 400–500 Wh/kg, tekniikka hyödyntää ultraohuita metallianodeja.
Litium-rautafosfaattiakkujen hinta on viime vuosina laskenut jyrkästi, ja erään arvion mukaan kennohinta on 53 USD/kWh (2024)
Historia

LiFePO4 on oliviiniryhmään kuuluva silikaattimineraali. LiFePO4-akun kehitti John Goodenoughin tutkijaryhmä Teksasin yliopistossa 1996. Litiumrautafosfaattia käytetään akuissa katodina.  Litiumrautafosfaatin ominaisuuksien, kuten edullisuuden, myrkyttömyyden, raudan runsaan esiintyvyyden, turvallisuusominaisuuksien, lämpöstabiiliuden ja sähkökemiallisten ominaisuuksien takia sitä pidetään lupaavana katodimateriaalina pienille ja suurille sovelluksille.Suurin este sen kaupallistumiselle oli sen luontaisesti matala sähkönjohtavuus. Ongelman ratkaisi Michael Armand ja hänen ryhmänsä pienentämällä partikkeleiden hiukkaskokoa sekä päällystämällä LiFePO4-hiukkasia sähkönjohtavilla materiaaleilla. Yet Ming Chiangin ryhmä esitteli seostusmenetelmän, jossa litiumrautafosfaattiin lisätään pieniä määriä metalli-ioneja, kuten alumiinia, niobiumia ja zirkoniumia.
MIT esitteli uuden päällystyksen, jonka ansiosta ionit pääsevät liikkumaan helpommin akun sisällä. Tämä ns. “beltway battery” hyödyntää ohitusjärjestelmää, joka mahdollistaa litiumionien menevän ja poistuvan elektrodeista sellaisella nopeudella, että akku latautuu täysin alle minuutissa. Tutkijat keksivät, että päällystämällä LiFePO4-partikkelit litiumpyrofosfaatilla, ionit ohittavat kanavat ja liikkuvat nopeammin kuin muissa akuissa. Akut lataavat ja purkavat energiaa siten, että ionit liikkuvat anodien ja katodien välillä. Lataus- ja purkausnopeudet riippuvat siitä, kuinka nopeasti ionit liikkuvat. Tällä teknologialla akkujen kokoa ja massaa voitaisiin pienentää. MIT:n tutkijaryhmä on tehnyt pienen prototyyppikennon, joka latautuu täyteen 10-20 sekunnissa. Standardilla tavalla valmistetut kennot latautuvat kuudessa minuutissa.
Toimintaperiaate

Litium-rautafosfaattiakku koostuu katodista (LiFePO4), anodista (grafiitti) ja elektrolyytistä. Anodimateriaalina käytetään grafiittia.  Akkua purettaessa litiumionit liikkuvat anodista katodiin ja ladattaessa takaisin. Litiumioniakkuja kutsutaankin "keinutuoliakuiksi" edestakaisin siirtyvien ionien takia.
Purettaessa anodilla tapahtuu hapettumisreaktio, jonka yhteydessä vapautuu elektroneja. Elektronit kulkevat ulkoisen piirin kautta katodille aikaansaaden sähkövirran. Katodilla tapahtuu pelkistymisreaktio. Ladattaessa reaktiot tapahtuvat päinvastaiseen suuntaan.
Reaktioyhtälöt ovat :
Katodilla  FePO4 + Li+ + e- ⇌ LiFePO4
Anodilla LiC ⇌ C + Li+ + e-
Hyödyt ja haitat

Litium-rautafosfaattiakulla on samoja hyötyjä kuin muillakin litiumioni -teknologiaan pohjautuvilla akuilla,lähde? mutta selvästi paras se on suuren syklinkeston ja stabiiliuden, kylmänkestonsa (toimii -20 Celsiukseen saakka) sekä turvallisuuden vuoksi. Haittapuoliin kuuluu korkeampi akun paino verrattuna muihin litiumakkutyyppeihin.
Litium-rautafosfaattiakku purkautuu muista litiumioni-akuista poiketen tasaisesti noin 3,2 V jännitteellä kunnes akku on lähes tyhjä. 3,2 V nimellisjännite mahdollistaa neljän kennon yhdistämisen sarjaan 12,8 V akuksi.
Verrattuna uusiin LiCoO2 -akkuihin LiFePO4 -akuilla on korkeammat virta- ja tehotasot mutta alhaisempi energiatiheys.
Akkuteknologian käyttöönottoa ovat jarruttaneet patenttiepäselvyydet, mikä on johtanut muiden vaihtoehtoisten materiaalien tutkimiseen.
Turvallisuus

Litium-rautafosfaattiakulla on hyvä lämpökemiallinen stabiilius verrattuna muihin litiumioni -akkuihin. LiFePO4 on luonnostaan turvallisempi katodimateriaali kuin LiCoO2 tai LiPO.
Kaikki litium on siirtynyt täyteen ladatun kennon katodilta pois, minkä ansiosta kennolla ei tapahdu eksotermistä reaktiota hapen vapautuessa.
Katodi pysyy rakenteellisesti samankaltaisena reaktion alussa ja lopussa, minkä ansiosta kenno on rakenteellisesti stabiili.
Litium-rautafosfaattiakku on huomattavasti turvallisempi käsitellä ja kestää myös väärinkäyttöä paremmin kuin muut litium-ioni -akut.
Litium-rautafosfaattiakku on muita litium-ioniakkuja ympäristöturvallisempi, sillä sen valmistuksessa ei ole käytetty raskasmetalleja.
Käyttö

Akkutyyppi on erityisen sopiva ajoneuvoihin, kuten sähköpolkupyöriin, -skoottereihin ja -autoihin pitkän elinkaarensa, korkean purkausnopeutensa, turvallisuutensa sekä keveytensä (verrattuna lyijyakkuihin) ansiosta. Autoissa sitä ovat käyttäneet muun muassa Aptera Motors, Quicc! ja Tesla.
Ajoneuvojen lisäksi akkutyypillä on myös monia muita käyttötarkoituksia. Litium-rautafosfaattiakkuja käytetään muun muassa energiavarastona aurinkosähköjärjestelmissä, sähkösavukkeissa, turvavalaisimissa, aurinkokennoilla varustetuissa pienvalaisimissa kuten puutarhavalaisimissa, taskulampuissa ja RC-autoissa. Erityisesti korkeamman hintaluokan RC-autoissa akkuja suositaan niiden turvallisuuden ja korkean purkuvirran vuoksi.
Aiheesta muualla

Motiva: Akut (Arkistoitu – Internet Archive)
Aurora Marthens

Aurora Marthens (s. 1992) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän on ollut kiinnitettynä  Wienin valtionoopperansolistikuntaan kausina 2022–2024 ja ennen tätä Marthens oli osa talon ensimmäistä oopperastudiota vuosien 2020 ja 2022 välillä.
Hänen isänsä on säveltäjä Timo-Juhani Kyllönen. Marthens aloitti lauluopinnot vuonna 2007 ja opiskeli Sibelius-Akatemiassa. Ennen Sibelius-Akatemiaan siirtymistään hän opiskeli Turun konservatoriossa.
Marthens voitti vuonna 2017 Timo Mustakallio -laulukilpailun ja lauloi finaalissa Jean Sibeliuksen yksinlaulun "Jubal" ja Vincenzo Bellinin säveltämän Elviran aarian oopperasta Puritaanit. Hän voitti vuonna 2015 silloin ensimmäisen kerran järjestetyn Helsinki Lied -kilpailun alle 25-vuotiaitten sarjan. Molemmissa kilpailuissa häntä säesti Elias Miettinen.
Marthens oli Mustakallio-kilpailussa paitsi tuomariston, myös yleisön suosikki. Hannu-Ilari Lampilan mukaan voittaja ei ollut yllätys. Hän sanoi Marthensia kolumnissaan "ääni-ilmiöksi".
Marthens esitti isänsä Timo-Juhani Kyllösen hänelle säveltämän monologioopperan Ilona irti sen kantaesityksessä 20. elokuuta 2022.
Daxing’anlingin prefektuuri

| Daxing'anlingin prefektuuri (大兴安岭地区, Dàxīng'ānlǐng Dìqū) |
| --- | --- |
 Daxing'anlingin sijainti Heilongjiangissa, alla sijainti Kiinassa.
 Daxing'anlingin prefektuuri
 Koordinaatit: 52°30′N, 123°54′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Heilongjiang
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  82 929 km²
Väkiluku (2010):  511 560
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  165000
Suuntanumero(t):  0457
Rekisterikilpi:  黑P
 
 www.dxal.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Daxing'anlingin prefektuuri (kiin. 大兴安岭地区, pinyin: Dàxīng'ānlǐng Dìqū) on prefektuuri Kiinan Heilongjiangin maakunnan luoteisosassa. Se on Kiinan pohjoisin prefektuuri. Prefektuurin pinta-ala on 82 929 neliökilometriä, joista 18 160 neliökilometriä kuuluu virallisesti Sisä-Mongoliaan. Asukasmäärä oli 511 560 vuonna 2010. Prefektuurin hallintokeskus sijaitsee Jiagedaqin piirissä, joka on noin 550 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista luoteeseen.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 4 hallintopiiriin ja 3 piirikuntaan seuraavasti:
| --- | --- |
 Daxing'anlingin hallinnollinen jako. :  Hallintopiirit (4) 7. Jiagedaqi (加格达奇区), 154 359 as.  6. Songling (松岭区), 33 555 as.  4. Huzhong (呼中区), 45 039 as.  5. Xinlin (新林区), 50 859 as. Piirikunnat (3) 1. Mohe (漠河县), 83 414 as.  2. Tahe (塔河县), 92 473 as.  3. Huma (呼玛县), 51 861 as.
Hallinnollinen jako > Erikoisuudet prefektuurin hallinnossa

Daxing'anlingin prefektuuri on erikoinen hallintoyksikkö Kiinassa. Prefektuuri kuuluu Heilongjiangin maakuntaan, mutta osat alueistaan (Jiagedaqi ja Songling) kuuluvat Sisä-Mongoliaan. Toiseksi, Kiinan virallinen hallintajako ei tunnista Huzhongin ja Xinlinin piirejä; ne kuuluvat virallisesti Human piirikuntaan. Kolmanneksi, Kiinassa jos prefektuuri ei saanut kaupungin asemaa, sen hallintokeskus sijaitsee yleensä jossain piirikunnassa tai piirikuntatason kaupungissa, mutta Daxing'anlingin hallintokeskus on Jiagedaqin piirissä.
Galleria

Metsämaisemaa Daxing'anlingissa.
Muistomerkki Jiagedaqissa.
Mohen piirikunta.
Kiinan pohjoisin kohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daxing’anlingin prefektuuri Wikimedia Commonsissa
Mäntyharjun hyvinvointikeskus

| Mäntyharjun hyvinvointikeskus> Mäntyharjun terveyskeskus |
| --- | --- |

Osoite:  Sairaalantie 3 52700 Mäntyharju
Sijainti:  Mäntyharjun kirkonkylä
Koordinaatit:  61.4194°N, 26.8636°E
Mäntyharjun hyvinvointikeskus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mäntyharjun hyvinvointikeskus on Mäntyharjun kirkonkylällä toimiva julkisen palvelun sosiaali- ja terveyskeskus. Vuoden 2017 alusta Mäntyharjun terveys- ja sosiaalipalveluiden toteuttamisesta on vastannut usean kunnan yhteisen Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalvelujen kuntayhtymä Essote ja vuoden 2023 alusta Etelä-Savon hyvinvointialue. Terveyskeskuksen laboratoriotoiminnoista vastaa Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä (ISLAB), jonka osaomistaja Essote on.
Etelä-Savossa terveyskeskusten sijaan vuodesta 2017 käytetty hyvinvointikeskus-nimitys on herättänyt keskustelua. Esimerkiksi kielen ymmärrettävyysen kannalta ilmaisua on pidetty harhaanjohtavana ja jopa hallintolain vastaisena. Kielellisesti selkeämpää on kutsua toimipistettä edelleen Juvan sosiaali- ja terveyskeskukseksi.
Aiheesta muualla

Tanja Rihu (28.11.2016) Mäntyharjun terveyskeskuksen remonttihinta ylittyy - Lisämäärärahaa tarvitaan (lansi-savo.fi)
Essote - sairaaloiden ja hyvinvointikeskusten osoitteet ja kartat (Arkistoitu – Internet Archive) (essote.fi)
Essoten kesä 2019 (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (essote.fi)
Makkarajoki

| Makkarajoki |
| --- | --- |
 Makkarajoki nähtynä seututieltä 624.
Alkulähde:  Lehesjärvi  62.34138°N, 25.71491°E
Laskupaikka:  Korttajärvi  62.34032°N, 25.70049°E
Maat:  Suomi
Makkarajoki on joki Jyväskylässä Matinmäen ja Puuppolan rajalla. Se laskee Lehesjärvestä Korttajärveen. Joessa esiintyy ahventa, haukea ja siikaa. Jokea on mahdollista laskea alas kajakilla, mutta ei ilmeisesti veneellä.
Suomen Oslon-suurlähetystö

Suomen Oslon-suurlähetystö,
 Thomas Heftyes gate 1
Suomen Oslon-suurlähetystö on Suomen tasavallan suurlähetystö Norjan pääkaupungissa Oslossa. Sekä suurlähetystö että suurlähettilään virka-asunto sijaitsevat Frognerin kaupunginosassa Thomas Heftyes gatella.