stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jevgeni Prigožin
Wagner-ryhmä ja muut hankkeet > Konfliktit Venäjän armeijan kanssa

5. toukokuuta 2023 Prigožin ilmoitti vetävänsä wagnerilaiset Bah’mutista ammusten vähyyden takia ja kritisoi Venäjän sodanjohtoa: ”Šoigu! Gerasimov! Missä on... ammukset?... He tulivat tänne vapaaehtoisina ja kuolevat teidän puolestanne, jotta voitte lihottaa itseänne mahonkitoimistoissanne.” Muutamaa päivää aiemmin Yhdysvaltain kansallinen turvallisuusneuvosto oli ilmoittanut, että ”yli 20 000 venäläistä sotilasta on kuollut ja 80 000 haavoittunut Ukrainan taisteluissa joulukuun jälkeen. Puolet kuolleista kuului Wagner-ryhmään.”
23. kesäkuuta 2023 Prigožin ilmoitti Venäjän joukkojen hyökänneen ohjuksin ja tykein Wagner-joukkoja vastaan tappaen 2000 sotilasta. Prigožin aloitti kapinan Venäjän puolustusministeriötä vastaan ja sanoi Wagnerin ”menevän loppuun saakka Venäjän sotilasjohdon syrjäyttämiseksi”. Tämän jälkeen Wagnerin joukoista on tehty havaintoja Venäjän rajojen sisäpuolella, muun muassa piirittämässä Donin Rostovin kaupunkia. Venäjän hallinto kiristi turvatoimia muun muassa Moskovan hallintorakennuksissa. Wagnerin kapinajoukko eteni 200 kilometrin päähän Moskovasta kunnes Prigožin ja Venäjän hallinto pääsivät sopimukseen: kapina lopetettiin ja Prigožin välttyi syytteiltä, mutta joutui muuttamaan maanpakoon Valko-Venäjälle ja Wagner-joukkoja siirrettiin Venäjän puolustusministeristön alaisuuteen.
Muu toiminta

Yhdysvalloissa Prigožinia syytetään sekaantumisesta tietokonehakkerien avulla maan vuoden 2016 presidentinvaaleihin sekä vuoden 2018 välivaaleihin Pietarin trollitehtaan (IRA) avulla. Niinpä FBI etsintäkuulutti Prigožinin ja Yhdysvallat asetti hänelle pakotteita. Prigožin väitti helmikuussa 2023, että hän oli "ideoinut, luonut ja johtanut" IRA:ta kiistettyään osallisuuden ja haastettuaan oikeuteen ihmisiä, kuten Wagnerin kohdalla, jotka väittivät hänen olevan hankkeen takana.
Heinäkuussa 2018 kolme toimittajaa ammuttiin, kun he olivat tekemässä dokumenttielokuvaa venäläisistä palkkasotureista Keski-Afrikassa, jossa Prigožin oli saanut laajat oikeudet kulta- ja timanttikaivoksiin. Huhtikuussa 2018 Wagnerin toimintaa Syyriassa tutkinut toimittaja kuoli pudottuaan asuntonsa parvekkeelta Jekaterinburgissa. Nämä oudot kuolemat lyhyen ajan sisällä ovat herättäneet kiinnostusta selvitettäessä Wagnerin, venäläisbisneksen ja Putinin geopolitiikan yhteyksiä.
Kuolema

Prigožin kuoli Embraer Legacy 600 -merkkisen yksityisen liikesuihkukoneen pudotessa yli 8 000 metrin korkeudesta äkillisesti kohtisuoraan maahan Kuženkinossa matkalla Moskovasta Pietarin suuntaan 23. elokuuta 2023 klo 18.19 paikallista aikaa. Erilaisten spekulaatioiden mukaan koneen ampui alas Venäjän oma ilmatorjuntayksikkö ohjuksella tai koneeseen oli kätketty lyhyen huollon aikana räjähteitä, jotka räjäytettiin ilmassa tuhoten koneen. Teknistä vikaa pidetään kaikkein epätodennäköisimpänä syynä koneen äkilliseen putoamiseen. Koneen putoamisessa kuoli kaikkiaan kymmenen henkilöä.
Prigožin ennakoi usealla videolla kuolemaansa sen jälkeen kun järjesti 23. kesäkuuta 2023 Wagner-ryhmän kapinan Venäjän puolustusministeriötä vastaan. Niiden mukaan Venäjän valtion palkkatyöläiset tulevat tappamaan hänet jossakin vaiheessa, koska presidentti Putin oli ensireaktiona tuominnut hänet kapinapäivänä maanpetturiksi, eikä petturi koskaan vältä korkeimman johdon kostoa Venäjällä. Valtiontyöläisillä hän vihjaili kiertoilmaisullaan lähinnä Venäjän tiedustelupalveluun. Kysyttäessä Prigožin uskoi päätyvänsä helvettiin, kuten kaikki muutkin ukrainalaisten tappamiseen osallistuneet.
Kuolema > Mahdollinen selviäminen

Syyskuussa 2023 venäläisprofessori Valeri Solovei väitti Prigožinin olevan "elossa ja voi hyvin Karibianmeren saarella Venezuelassa". Myös poliitikan tutkija Alexander Perenžiev ja Britannian ulkopoliittisen instituutin Chatham Housen tutkija Keir Giles uskovat Prigožinin olevan elossa.
Kunnianosoituksia

Venäjän federaation sankari (Venäjä, 2022)
Kahden Niilin ritarikunta (Sudan, 2020)
Tasavallan ritarikunta (Sudan, 2018)
Isänmaan ansion ritarikunta (Venäjä, 2014)
Pietarin kaupungin 300-vuotisjuhlan mitali (Venäjä, 2003)
Isänmaan ansion mitali (Venäjä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jevgeni Prigožin Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef 
Prigožin esittelee Vladimir Putinille Concordin tehdasta Pietarissa 2010.
Shinshūmaru

| Shinshūmaru |
| --- | --- |
 Shinshūmaru

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harima Dock Company, Harima
Kölinlasku:  8. huhtikuuta 1933
Laskettu vesille:  14. maaliskuuta 1934
Palveluskäyttöön:  15. marraskuuta 1934
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 5. tammikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 200 t
Pituus:  149,99 m
Leveys:  22 m
Syväys:  8,15 m
Koneteho:  2-akselinen turbiinimoottorit 8 000 shp
Nopeus:  19 solmua
Aseistus
Aseistus:  5 × 75 mm ilmatorjuntatykkiä 26 × kellukekonetta 20 × Daihatsu-maihinnousuvenettä
Shinshūmaru oli keisarillisen Japanin laivaston maihinnousutukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli maailman ensimmäinen varta vasten valmistettu maihinnousualus.
Valmistus

Aluksen köli laskettiin vesille 8. huhtikuuta 1933. Alus valmistui 14. maaliskuuta 1934 ja siirtyi laivaston palvelukseen 15. marraskuuta 1934.
Palvelus

Toisessa maailmansodassa alus kuljetti lentokoneita. Alukseen osui 1. maaliskuuta 1942 Jaavalla Banteninlahdella torpedo, joka upotti sen matalaan veteen. Hylky nostettiin ja kunnostettiin vuonna 1943. Alukseen osui 3. tammikuuta 1945 torpedo paluumatkalla Leytensaarelta Takaoon lentokoneidenkuljetustehtävästä. Yhdysvaltain laivaston Task Force 38 upotti 5. tammikuuta pahoin vaurioituneen aluksen 40 merimailia Takaosta lounaaseen.
Proteiinikinaasi A

Malli proteiinikinaasi A:n rakenteesta
Proteiinikinaasi A eli cAMP-riippuvainen proteiinikinaasi on proteiinikinaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi fosfaattiryhmän siirtämistä ATP-molekyyliltä tiettyjen proteiinien seriini- tai treoniiniaminohappojen sivuketjuille. Proteiinikinaasi A siis fosforyloi toisia proteiineja ja toimii siten niiden toiminnan säätelijänä. Proteiinikinaasi A säätelee muun muassa sokeri- ja rasva-aineenvaihduntaan osallistuvien proteiinien toimintaa. Proteiinikinaasi A:n EC-numero on EC 2.7.11.11.
Rakenne ja toiminta

Proteiinikinaasi A on inaktiivisena holoentsyyminä tetrameeri ja koostuu neljästä alayksiköstä. Näistä alayksiköistä kaksi on katalyyttistä C-alayksikköä ja kaksi muuta ovat entsyymin säätely-yksiköitä eli R-alayksikköjä. Entsyymin toiminnan aktivoi riittävän suuri, noin 10 nmol/l, cAMP-pitoisuus. Neljä cAMP-molekyyliä sitoutuu R-alayksikköihin, minkä seurauksena tapahtuu entsyymin konformaation muutos ja kaksi katalyyttisesti aktiivista C-alayksikköä vapautuu. Molekyylimassaltaan R-alayksiköt ovat 49 kDa ja C-alayksiköt noin 38 kDa. Katalyyttisesti aktiiviset C-alayksiköt koostuvat kahdesta osasta ja osien välissä on lovi. Alayksikön pienempi osa sitoutuu ATP-molekyyliin ja suuremmassa alayksikössä sijaitsevat fosfaattiryhmän siirron kannalta keskeiset katalyyttiset aminohapot. Jotta ATP sitoutuu proteiinikinaasi A:han, läsnä täytyy olla kahdenarvoisia metalli-ioneja, jotka muodostavat kompleksin ATP-molekyylien kanssa. Katalyyttisesti aktiivisin on magnesium-ioni, mutta myös mangaani- koboltti- tai kadmium-ionit voivat toimia katalyyttisina metalleina.
Proteiinikinaasi A säätelee muiden proteiinien, kuten entsyymien toimintaa fosforyloimalla ne. Esimerkiksi se kiihdyttää rasvojen hajotusta eli lipolyysiä aktivoimalla lipaaseja. Entsyymi säätelee myös sokeriaineenvaihduntaa. Proteiinikinaasi A aktivoi fosforylaasikinaasientsyymin fosforyloimalla sen, mikä johtaa glykogeenia hajottavan glykogeenifosforylaasin aktivoitumiseen. Toisaalta entsyymi myös inaktivoi glykogeenisyntaasin toimintaa fosforyloimalla sen, mikä johtaa glykogeenisynteesin vähenemiseen. Proteiinikinaasi A osallistuu myös eräiden geenien ilmentymisen säätelyyn. Se fosforyloi transkriptiotekijöihin kuuluvan cAMP:n vaste-elementin sitojaproteiinin (CREB) ja tämä proteiini säätelee eräiden geenien ilmentymistä.
Proteiinikinaasi A:n aktivoituminen cAMP:n vaikutuksesta
Suomen urheiluopisto

| Suomen urheiluopisto |
| --- | --- |
 Urheiluopiston päärakennus Kaskela, pääsisäänkäynti korkeassa keskiosassa. Erik Bryggman (1936).
Sijainti:  Heinola
Tyyppi:  urheiluopisto
Perustettu:  1927
Perustaja:  SVUL
Omistaja:  Suomen Urheiluopiston Kannatusosakeyhtiö Keele Oy Jääkiekkosäätiö
Toimitusjohtaja:  Peter Gabrielsson
Rehtori:  Jukka Leivo
Aiheesta muualla
Sivusto
Suomen Urheiluopisto on Heinolan Vierumäellä sijaitseva vapaa-ajan-, liikunta-, koulutus- ja valmennuskeskus. Opiston rehtorina toimii Jukka Leivo. Keskuksen toimintaa ylläpitää Suomen Urheiluopiston Kannatusosakeyhtiö, jonka pääomistajat ovat Mika Anttosen omistama Keele Oy ja Jääkiekkosäätiö sr..
Historia

Suomen urheiluopisto Vierumäki perustettiin silloiseen Heinolan maalaiskuntaan vuonna 1927 Lauri ”Tahko” Pihkalan aloitteesta. Idean urheiluopistosta Pihkala oli esittänyt jo 1909. Ennen Vierumäkeä Suomen urheiluopisto toimi Pälkäneellä 1927–1928 ja Sakkolan Kiviniemessä Karjalankannaksella 1929–1932.
Urheiluopiston päärakennus rakennettiin 1933–1936 Erik Bryggmanin (1891–1955) suunnitelman mukaan. Rakennus edustaa funktionalistista arkkitehtuuria. Päärakennusta on useita kertoja laajennettu ja muutettu. Suomen urheiluopisto vihittiin käyttöön 13. kesäkuuta 1937. Tasavallan presidentti Kyösti Kallio piti tilaisuudessa puheen.
Opiston ensimmäisenä rehtorina toimi Akseli Kaskela. Opiston rehtorina toimi pitkään Tapani Ilkka, joka oli tehtävässä 1975–2006. Hänen aikanaan Vierumäki-yhtiöistä tuli suuri kokonaisuus.
Urheiluopistolla toimi sotien aikana (1939–1945) 8. sotasairaalan osasto 5, missä oli 500 A-kirurgian potilaspaikkaa. Sotien jälkeen opisto laajeni ja 1950- ja 1960-luvuilla rakennettiin uusi hyppyrimäki ja uimahalli. Samoihin aikoihin opisto aloitti liikunnanohjaajakoulutuksen. Vuonna 1974 Suomen urheiluopistolle valmistui Suomen ensimmäinen monitoimihalli ja vuosikymmenen vaihteessa seurasi jäähalli. Tätä ennen tiloja oli laajennettu palloilu- ja urheiluhallilla sekä ja vuonna 1967 uimahallilla. Urheiluopistolta Vierumäeltä kulkee Ilvespolku-niminen urheilureitti Heinolaan
Urheiluopistoyhtiön omisti 1990-luvulle asti Suomen Valtakunnan Urheiluliitto (SVUL), mutta liitto joutui talousvaikeuksiin ja lopetti toimintansa 1993.
Golfkenttä ja Vierumäkihalli valmistuivat 1988 ja toinen jäähalli rakennettiin 1997. Vuodesta 2000 alkaen Vierumäkeä on rakennettu siitä entistä nopeampaan tahtiin. Alueella on kaksi täyspitkää golfkenttää ja yksi yhdeksänreikäinen harjoituskenttä.lähde?
Vierumäen alueella käy vuosittain yli 400 000 asiakasta, joihin kuuluvat nuoret, perheet, huippu-urheilijat, eri lajien joukkueet, yritykset ja yhteisöt, urheilujohtajat sekä eri liikuntatutkintoja suorittavat urheilualan opiskelijat. Jukolan viesti kilpailtiin Vierumäellä vuonna 1984.lähde?
Yritysjohtaja Mika Anttosesta tuli Vierumäen pääomistaja vuonna 2018.
Vierumäki Country Club, joka hoiti urheiluopiston hotelli- ja ravintolatoimintaa ja toista golfkenttää, ajautui konkurssiin huhtikuussa 2020. Vuonna 2019 VCC teki tappiota noin 600 000 euroa.
Vierumäki Sports Oy, Kiinteistö Oy Vierumäen Kumina ja Suomen Urheiluopiston Kannatusosakeyhtiö ovat vastanneet urheiluopiston toiminnasta vuodesta 2020.
Vierumäki vuokrasi hotellin Holiday Clubille vuonna 2021. Uusi kylpylä avasi ovet joulukuussa vuonna 2024.
Historia > Urheiluopiston rehtorit

1927–1939 Akseli Kaskela
1939–1949 Kustaa Levälahti
1949–1955 Esko Palmio
1955–1976 Tauno Juurtola
1976–2006 Tapani Ilkka
2006–2014 Erkka Westerlund
2014– Jukka Leivo
Kulttuuriympäristö

Urheiluopiston vuonna 1936 valmistuneen, tiukasti funktionalistisen päärakennuksen on suunnitellut arkkitehti Erik Bryggman keskelle valoisaa mäntymetsää, ja ennen sotia rakennettuun, Bryggmanin hahmottelemaan kokonaisuuteen kuuluu lisäksi joukko muita rakennuksia. Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Suomen urheiluopiston valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi ja se kuuluu myös kansainvälisen DoCoMoMo-järjestön määrittelemiin modernin suomalaisen arkkitehtuurin merkkiteoksiin.
Päijät-Hämeen liiton maakuntavaltuuston 2016 hyväksymässä Päijät-Hämeen liiton 2014 maakuntakaavassa Urheiluopiston alue on merkitty vähittäiskaupan suuryksikön kohdemerkinnällä kohdemerkinnällä km3. Maakuntakaavassa Urheiluopiston alueelle suunnitellaan erikoistavarakauppaa, joka voi perustellusta syystä sijoittua myös keskusta-alueen ulkopuolelle kuten auto-,
rauta-, huonekalu-, puutarha ja maatalouskauppa enintään 4000 kerrosneliömetrin verran ja muuta erikoistavarakauppaa 2000 kerrosneliömetrin verran.
Aiheesta muualla

Vierumäki-yhtiöiden verkkosivu
Vierumäen vihkiäiset kesällä 1937
Yhtiö- ja omistushistoriaa Pörssitiedossa
Vierumäki tuleva urheiluopistomme, Suomen Kuvalehti, 06.12.1930, nro 49, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen Urheiluopisto, Vierumäki. Arkkitehti Erik Bryggman, Arkkitehti, 01.06.1937, nro 6, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen uljas urheiluopisto vihitään tänään tarkoitukseensa Vierumäellä, Helsingin Sanomat, 13.06.1937, nro 156, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Perustiedot Wikidatassa: Suomen urheiluopisto (Q18662135)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: sports institute
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Heinola
sijainti: Vierumäki
katuosoite: Pihkalantie 3, Vierumäki, Heinola
koordinaatit: 61°06′50″N 26°00′30″E﻿ / ﻿61.1139°N 26.0083°E﻿ / 61.1139; 26.0083

| n k Suomen urheiluopistot |
| --- | --- |
Opistot:  Solvallan urheiluopisto  Eerikkilän urheiluopisto  Kisakallion Urheiluopisto  Kuortaneen urheiluopisto  Liikuntakeskus Pajulahti  Santasport Lapin Urheiluopisto  Suomen urheiluopisto  Tanhuvaaran urheiluopisto  Urheiluopisto Kisakeskus  Varalan urheiluopisto  Vuokatin Urheiluopisto
Koivuvinokas

| Koivuvinokas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen 
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Pleurotaceae
Suku::  Isovinokkaat Pleurotus
Laji::  pulmonarius
Kaksiosainen nimi
 Pleurotus pulmonarius  (Fr.) Quél. 
Katso myös
   Koivuvinokas Wikispeciesissä   Koivuvinokas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koivuvinokas (Pleurotus pulmonarius) on Suomessakin tavattava sieni.
Koivuvinokas on erottunut tunnetummasta osterivinokkaasta useilla tieteellisillä perusteilla, jotka tukevat sen lajistatusta biologisena, morfologisena ja fylogeneettisenä lajina. Tämä sieni eroaa osterivinokkaasta ulkonäöltään, sillä se on vaaleampi ja usein pienempi, ja kehittyy useammin varrella. DNA-todisteet ja ekologiset erot tukevat sen erillistä lajistatustaan, sillä se esiintyy lämpimämmissä sääolosuhteissa keväästä syksyyn, kun taas osterivinokas suosii kylmempää säätä.
Sienen lakki (3–10 cm) on vaalean valkoinen tai beige, ja se kuivattaessa haalistuu usein kaksiväriseksi. Pillit ovat valkoisia ja muuttuvat vanhetessaan kellertäviksi. Sienen varsi voi olla olematon tai lyhyt, mutta se on usein läsnä ja valkoinen. Malto on paksua ja valkoista, eikä muutu viipaloidessa. Haju muistuttaa osterivinokkaan hajua, ja maku on mieto. Sienen itiöjälki on vaalea, harmahtava tai lila, ja mikroskooppisesti itiöt ovat sileitä ja läpikuultavia.
Aiheesta muualla

Luontonetti: Koivuvinokas (Pleurotus pulmonarius)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Pleurotus pulmonarius:  Wikidata: Q1261868  Wikispecies: Pleurotus pulmonarius  AusFungi: 60024993  BioLib: 60375  CoL: 4KF7P  EoL: 1030782  EPPO: PLEUPU  GBIF: 2526548  iNaturalist: 136399  IndexFungorum: 143543  MycoBank: 143543  NatureServe: 2.1062839  NBN: NHMSYS0001494155  NCBI: 28995  NZOR: 6716ce2a-80e8-428b-afe5-bf21ce06cf7c  Observation.org: 15011  Open Tree of Life: 17230  SpeciesFungorum: 143543  Laji.fi: MX.72111 
Agaricus pulmonarius:  Wikidata: Q105048768  AusFungi: 60024994  CoL: 5TNSS  GBIF: 5240396  IndexFungorum: 455894  IRMNG: 10649465  MycoBank: 455894  NZOR: f584ef60-3924-4ee5-9608-ed8151efdb33  SpeciesFungorum: 455894
Johannes Kastajan skiitta (Suuri lavra)

| Johannes Kastajan skiitta Σκήτη Τιμίου Προδρόμου Μεγίστης Λαύρας |
| --- | --- |
 Johannes Kastajan skiitan Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kappeli. Taustalla Athosvuoren huippu.
Sijainti:  Athos,  Kreikka
Koordinaatit:  40°08′37″N, 24°23′03″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Pääluostari:  Suuri lavra
Tyyppi:  skiitta, munkkiluostari
Asukkaita:  41
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Athosvuori 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Johannes Kastajan skiitta (kreik. Σκήτη Τιμίου Προδρόμου Μεγίστης Λαύρας, Skíti Timíou Prodrómou Megístis Lávras, rom. Prodromu, Sfântul Ioan Botezătorul, myös Johannes Edelläkävijän skiitta, Prodromoksen skiitta) on ortodoksinen Suuren lavran alaisuuteen kuuluva skiitta eli sivuluostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on Athoksen romanialainen Johannes Kastajalle omistettu skiitta, kun taas alueen toinen Johannes Kastajan skiitta on kreikkalainen.
Johannes Kastajan skiitta oli alun perin kreikkalainen kelja. Se myytiin romanialaisille munkeille vuonna 1857, jolloin siitä tuli skiitta. Skiitta sijaitsee Suuren lavran ja Pyhän Kolminaisuuden skiitan välissä. Skiitan kirkko (kyriakon) on rakennettu vuonna 1866.
Skiitassa noudatetaan kinobioottista kilvoittelutapaa. Vuonna 2011 skiitassa oli 41 asukasta. Skiitan kirjastossa on 130 käsikirjoitusta ja noin 5 000 painettua kirjaa, joista suuri osa romaniaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Kastajan skiitta Wikimedia Commonsissa
Prodromoksen skiitta. Ortodoksi.net.
Pyhän Johannes Kastajan skiitta. Kaikkien Athosvuoren Pyhien Perintösäätiö.
Athos (Pyhän Vuoren autonominen munkkivaltio)
| --- | --- |
Luostarit:  Suuri lavra  Vatopédin luostari  Ivíronin luostari  Chilandárin luostari  Pyhän Dionysioksen luostari  Koutloumoúsin luostari  Pantokrátorin luostari  Xiropótamoksen luostari  Zográfoksen luostari  Docheiárioksen luostari  Karákalloksen luostari  Filótheoksen luostari  Simonópetran luostari  Pyhän Paavalin luostari  Stavronikítaksen luostari  Xenofónin luostari  Pyhittäjä Gregorioksen luostari  Esfigménoksen luostari  Pyhän Panteleimonin luostari  Konstamonítoksen luostari 
Skiitat:  Bogoroditsan skiitta  Johannes Kastajan skiitta  Johannes Kastajan skiitta (Ivíron)  Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta  Profeetta Elian skiitta  Pyhän Andreaan skiitta  Pyhän Annan skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta  Pyhän Demetrioksen skiitta (Lákkos)  Pyhän Kolminaisuuden skiitta  Pyhän Panteleimonin skiitta  Uusi skiitta 
Kylät:  Dáfni  Karyés
Tobolsk
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tobolskin kaupungin sivusto (venäjäksi)
Tobolsk Tjumenin alueen matkailusivustolla[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Koilanaglyfi

Koilanaglyfi eli upotettu reliefi on reliefin erityismuoto, joka on valmistettu uurtamalla kappaleen pintaa niin, ettei kuva-aihe lainkaan ulkone pinnasta.
Koilanaglyfi on egyptiläiselle kuvanveistotaiteelle ominainen matalan reliefin laji. Sen kuvioita rajoittavat 1–2 cm:n syvyiset ääriviivat, joita vastaan muoto pyöristyy sisältäpäin lievästi samalla kun pohja pysyy ehjänä ja kuvioiden pinnan kanssa samassa tasossa. Vaikutus lähenee voimakasta ääriviivapiirustusta. Tekniikan tarkoitus on kuvan suojaaminen vahingoittumisilta ja rapautumiselta, mutta ennen kaikkea se merkitsee suurta työnsäästöä. Useimmiten sitä tapaa graniitti- ja basalttisarkofageissa, mutta myös kalkkilaatoissa sekä temppelien ja palatsien ulkoseinissä, jolloin se aina maalattiin. Myöhemmin koilanaglyfejä on joskus käytetty vanhemmassa romaanisessa tyylissä.
Ilmapulputus

Laivoissa käytetään vedenalaisen pohjan ilmavoitelua, jossa miljoonilla mikroskooppisilla ilmakuplilla vähennetään rungon kitkaa .   Ilmapulputus keksittiin Wärtsilässä  Ilmapulputusta (Wärtsilä Airbubbling System) käytettiin myös esim. jäänmurtaja Kontiossa
Ho Tši Minh

| Ho Tši Minh |
| --- | --- |

Pohjois-Vietnamin 1. presidentti
 2. syyskuuta 1945 – 2. syyskuuta 1969  
Edeltäjä:  keisari Bảo Đại
Seuraaja:  Tôn Đức Thắng
Pohjois-Vietnamin 1. pääministeri
 2. syyskuuta 1945 – 20. syyskuuta 1955  
Seuraaja:  Phạm Văn Đồng
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1890  Nghệ An, Ranskan Indokiina
Kuollut: 2. syyskuuta 1969 (79 vuotta)  Hanoi, Pohjois-Vietnam
Tiedot
Puolue:  Vietnamin kommunistinen puolue
Kumppani:  Zeng Xueming
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Lempinimi:  Ho-Setä (Bác Hồ)
Ho Tši Minh (vietn. Hồ Chí Minh, tunnetaan myös nimellä Nguyễn Ái Quốc; 19. toukokuuta 1890 – 2. syyskuuta 1969) oli vietnamilainen nationalistinen marxilais-leninistinen kommunistijohtaja ja vallankumouksellinen, pääministeri (1945–1955) ja Pohjois-Vietnamin presidentti (1945–1969).
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus

Nguyễn Sinh Cung  syntyi vuonna 1890 Nghệ Anin maakunnassa, Hoàng Trùn kylässä Ranskan Indokiinassa. Holla oli kolme sisarusta: vanhin sisko Bạch Liên oli töissä Ranskan armeijassa, isoveli Nguyen Sinh Khiêm oli lääkäri ja nuorin veli Nguyen Sinh Nhuận kuoli lapsena. Kungfutselaisen perinteen mukaan Ho sai nimensä Nguyễn Tất Thànhin 10-vuotiaana. Hänen isänsä Nguyen Sinh Sac oli kungfutselais-oppinut. Nuorena Ho oli mukana nationalistisissa antiranskalaisissa liikkeissä. Toisin kun isänsä, Ho sai Huến lyseossa ranskalaisen koulutuksen.
Ho opiskeli lyseossa Huessa, kunnes lähti 5. kesäkuuta 1911 Vietnamista ranskalaisella Amiral de Latouche-Tréville höyrylaivalla toimien laivan keittiöapulaisena, ja saapui Marseilleen. Ho Tši Minh yritti päästä töihin Ranskan siirtomaahallinnolliseen kouluun tuloksetta. Ranskassa ollessaan Ho työskenteli siivoojana, tarjoilijana ja elokuvateatterin lipuntarkastajana. Vapaa-aikana Ho kävi muun muassa kirjastoissa lueskelemassa historiaa ja sanomalehtiä. Ranskassa Ho oppi puhumaan sujuvasti ranskan kieltä. Hän oli itseoppinut intellektuelli.
Elämäkerta > Yhdysvalloissa

Vuonna 1912 ollessaan kokin apulainen laivassa Ho matkusti Yhdysvaltoihin. Vuosina 1912–1913 Ho asui New Yorkin Harlemissa ja Bostonissa, jossa hän työskenteli Park House Hotelin leipomossa. Vuosina 1917–1918 Ho työskenteli palvelijana varakkaassa perheessä Brooklynissa. Yhdysvalloissa ollessaan Ho tutustui korealaisiin nationalisteihin, joiden kanssa hän tutustui kommunismiin.
Elämäkerta > Englannissa ja Ranskassa

Vuosina 1913 ja 1919 Ho asui Lontoossa, jossa hän työskenteli kokkina Drayton Court Hotelissa. Hon työ oli leipoa piiraita kuuluisan ranskalaisen leipurin Auguste Escoffierien johdolla Carlton Hotelissa.
Vuosina 1919–1923 Ho asui Ranskassa, missä hän tutustui kommunismiin paremmin ranskalaisen sosialistipoliitikko Marcel Cachinin johdolla. Ho saapui Pariisiin Lontoosta vuonna 1917. Ensimmäisen maailmansodan aikana Ho kirjoitteli lehteen nimellä Nguyễn Ái Quốc. Ho vaati ihmisoikeuksia ja hallinnollisia oikeuksia Ranskan Indokiinalle Versailles’n rauhan neuvotteluiden aikana, mutta hänestä ei välitetty. Hän jopa vetosi Yhdysvaltojen presidentti Woodrow Wilsoniin, jotta tämä ajaisi Ranskan pois Vietnamista, mutta hänen toivomuksiaan ei huomioitu.
Vuonna 1921 Ho oli perustamassa Ranskan kommunistista puoluetta ja oli Moskovan kominternin Aasian edustajia. Kominternissa hän esitteli sotatoimia imperialistisia siirtomaaherroja vastaan. Kominternissa Ho vaihtoi nimensä Nguyễn Tất Thànhista Hồ Chí Minhiksi, "Valontuojaksi".