stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Merenvahapiippu
Historia

Ensimmäinen tunnettu merenvahasta tehty piippu on noin vuodelta 1723. Siitä tuli nopeasti arvostettu materiaali piippujen valmistukseen viileän, kuivan ja maukkaan savun ansiosta. Merenvahan huokoisen koostumuksen vuoksi kosteus ja terva vetäytyvät syvälle kiveen. Merenvahasta tulikin erinomainen korvike silloisille savipiipuille. Sitä arvostetaan edelleen, vaikka 1800-luvun puolivälistä lähtien briar-piipuista on tullut yleisimpiä.
Puukanervan käyttö 1820-luvun alkupuolelta lähtien vähensi huomattavasti savipiippujen ja vähemmässä määrin myös merenvahapiippujen kysyntää. Merenvahan ominaisuuksia yhdistettiin myös briar-piippujen ominaisuuksiin laittamalla briar-piippu merenvahakoppaan. Jotkut uskovat, että merenvahalla vuoratut briar-piiput yhdistävät merenvahan huokoisuuden ja makeuden puukanervan kestävyyteen. Merenvahan on kuitenkin jäähdyttävä ennen piipun puhdistamista, ja puukanervaa tulee lepuuttaa muutama päivä tupakoinnin jälkeen, joten yhdistelmässä on joitain molempien materiaalien huonoja puolia. Vuorauksen ohuus voi vaikuttaa piipun kestävyyteen. Jotkut eivät myöskään puhdista piippujaan, joka aiheuttaa merenvahan halkeilun.
Merenvahasta tehty savukkeenpidike Turkista
Merenvahapiippuihin saattaa ajan ja käytön myötä kehittyä väritystä.
Mateusz Maurycy Śmierzchalski

| Mateusz Maurycy Śmierzchalski |
| --- | --- |
 Havoc, 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1982 (ikä 42)
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Havoc
Tyylilajit:  doom metal sludge metal
Soittimet:  sähkökitara seitsenkielinen kitara
Yhtyeet:  Behemoth (1999–2004) Blindead (1999–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mateusz Maurycy Śmierzchalski on puolalainen kitaristi ja säveltäjä. Hän on tullut tunnetuksi Behemothin kitaristina vuosina 1999–2004 ja on soittanut Blindeadissa vuodesta 1999.
Diskografia

Behemoth
Thelema.6 (2000)
Antichristian Phenomenon (2001, EP)
Zos Kia Cultus (Here and Beyond) (2002)
Conjuration (2003, EP)
Blindead
Demo (2000, demo, julkaistu nimellä Incorrect Personality)
Demo 2 (2002, demo, julkaistu nimellä Incorrect Personality)
Dig For Me... (2003, demo)
Devouring Weakness (2006)
Autoscopia / Murder In Phazes (2008)
Impulse (2009, EP)
Videografia

Behemoth
Live Eschaton: The Act of Rebellion (2000, VHS)
Crush.Fukk.Create: Requiem for Generation Armageddon (2004, DVD)
Aiheesta muualla

Mateusz Maurycy Śmierzchalski Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Matala-Sammatti

| Matala-Sammatti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Alavus
Koordinaatit:  62°25′47″N, 23°40′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Toisveden alue (35.42)
Laskuoja:  Naulaoja Toisveteen 
Järvinumero:  35.426.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,6 m  
Rantaviiva:  0,954 km  
Pinta-ala:  1,749 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMatala-Sammatti 
Matala-Sammatti  on Etelä-Pohjanmaalla Alavudella Sampsalammen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Toisveden alueella (35.42), jonka Naulaojan valuma-alueeseen (35.426) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 111,6 metriä mpy.
Martti Putkiranta

Martti Viljami Putkiranta (s. 6. helmikuuta 1932 Ähtäri) on eläkkeellä oleva suomalainen eversti, joka vaikutti myös järjestöjohtajana.
Martti Putkiranta syntyi maanviljelijä Kaarle Vihtori ja emäntä Aili Vilhelmiina Putkirannan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1956 on lehtori Maija Martta Himanen. Heillä on kolme poikaa. Putkiranta tuli ylioppilaaksi 1951 ja suoritti Kadettikoulun 1954 ja sotakorkeakoulun 1965. Hän oli Puolustusvoimien eri tehtävissä 1954–1974. Puolustusvoimien ATK-laitoksen johtaja Putkiranta oli 1975–1979 ja Sotakorkeakoulun sotatekniikan koulutuksen johtaja 1979–1983. Suomen Väestönsuojelujärjestön pääsihteerinä Putkiranta toimi 1983–1992, Upseeriliiton puheenjohtaja hän oli 1980–1983 ja Akavan varapuheenjohtaja 1982–1983. Putkiranta on yksi teoksen Kriisiturvallisuuden käsikirja –  uhkakuvat, asejärjestelmät ja suojautuminen (1994) kirjoittajista.
Putkiranta ylennettiin luutnantiksi 1955, yliluutnantiksi 1958, kapteeniksi 1961, majuriksi 1968, everstiluutnantiksi 1972 ja everstiksi 1978.
Mannhai

| Mannhai> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1999–
Tyylilaji:  stoner rock, doom metal
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Olli-Pekka Laine, basso   Ilkka Laaksomaa, kitara   Pasi Koskinen, laulu  
Entiset jäsenet:  Mikko Pietinen, rummut (1999–2006)  Joãnitor Muurinen, laulu (2000–2004)  Kasper Mårtenson, koskettimet (2003–2004) 
Levy-yhtiö:  Spinefarm Records, 2000–2004   Bull's Eye Records, 2000–2006  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mannhai on suomalainen stoner rock / stoner metal -yhtye, jonka perustivat Helsingissä basisti Olli-Pekka ”Oppu” Laine ja kitaristi Ilkka ”Ile” Laaksomaa vuoden 1999 lopulla. Pian kokoonpanoon liittyi rumpali Mikko ”Junior” Pietinen ja vuonna 2000 laulaja Jani ”Joãnitor” Muurinen.
Vuonna 2004 laulaja Jani Muurinen jätti Mannhain tehtyään yhtyeen kanssa kolme levyä. Uudeksi laulajaksi tuli vuonna 2005 Pasi Koskinen, joka lauloi puhtaat lauluosuudet Amorphiksen vokalistina vuosina 1996–2004.
Yhtyeen nimi tulee intialaisesta uskomuksesta. Uttar Pradeshin osavaltion maaseudulla uskottiin Mannhai-nimisen hengen sieppaavan öisin kylien lapsia.
Historia

Laine, Laaksomaa ja Pietinen nauhoittivat ensitöikseen kolme instrumentaalista kappaletta, joilla saatiin entuudestaan Xysmasta tuttu Muurinen houkuteltua laulajaksi. Vuoden 2000 loppuun mennessä tehtiin toinen kolme laulua sisältävä demo-cd, jolla heltisi levytyssopimus Spinefarm Recordsilta. Ennen ensimmäistäkään live-esiintymistä yhtye siirtyi studioon äänittämään ensilevyään.
Debyyttilevyn The Sons of Yesterday's Black Grouse ilmestyminen vuonna 2001 herätti mielenkiintoa tulokasyhtyeeseen. Seurasi tiivistä keikkailua, joka rauhoittui vasta vuoden 2002 elokuussa yhtyeen alkaessa valmistella toisen levynsä Evil Under the Sun äänitystä. Mannhai vähintään ylitti odotukset toisella levyllä. Siltä löytyy Mannhai-klassikko ”Spiritraiser”, josta on levyllä myös Tuukka Temosen ohjaama musiikkivideo.
Vuonna 2004 ilmestyi Mannhain kolmas, edeltäjiään kokeellisempi levy, The Exploder, jolla on enemmän vaikutteita progressiivisesta metallista ja 1970-luvun heavy metalista. Levyllä vaikuttaa myös kosketinsoittaja Kasper Mårtenson (ex-Amorphis). The Exploder -levyn julkaisuun liittyi kepponen: nettisivu www.mattivanhanen.com ohjasi sivulla kävijät suoraan Mannhain kotisivulle.
Laulaja Joãnitor Muurisen jäähyväiskeikka oli marraskuussa 2004 Tavastialla. Muurinen jätti yhtyeen kolmen julkaistun levyn jälkeen keskittyäkseen taideopintoihinsa. Mannhain uudeksi laulajaksi valittiin norjalaisen stoner rock -yhtye Honchon entinen vokalisti Trond Skog keväällä 2005, jolloin yhtye lähti kolmiviikkoiselle Keski-Euroopan kiertueelle. Mannhai joutui kuitenkin erottamaan Skogin kesken kiertueen, sillä yhteistyö norjalaisen kanssa osoittautui mahdottomaksi Mannhaista riippumattomista syistä. Skogin tilalle yhtye pyysi apuun Amorphiksen entisen laulajan Pasi Koskisen.
Koskisesta tuli Mannhain virallinen laulaja vuoden 2005 kiertueen jälkeen, ja Mannhai ryhtyi työstämään materiaalia yhtyeen neljättä levyä Hellroad Caravania varten. Levy julkaistiin vuoden 2006 alussa ja vastaanotto oli hyvä: Hellroad Caravanin kolmas raita ”Spaceball” oli Suomen virallisella listalla singlelistan ykkönen viikolla 4.
Syksyllä 2006 rumpali Junior jätti yhtyeen ja siirtyi Bleakin rumpaliksi. Mannhain edessä olevalle Euroopan kiertueelle korvaavaksi rumpaliksi otettiin Nalle Österman (oik. Björn Österman), joka on soittanut Oppu Laineen kanssa aikaisemmin muun muassa death metal -yhtye Chaosbreedissä.
Rumpali Juniorin lähdettyä yhtyeestä se ei ole tehnyt vuosittain kuin muutaman keikan, jotka ovat suuntautuneet lähinnä ulkomaisille festivaaleille. Myöskään uutta musiikkia ei ole julkaistu. Mannhai ilmoitti 5. helmikuuta 2009 virallisesti kotisivuillaan, että yhtye pitää taukoa tarkemmin määrittelemättömän ajan. Vuoden 2014 lokakuussa Mannhai soitti "kahdeksan vuoden luovan tauon jälkeen" keikan Tavastian kupeessa Semifinalissa alkuperäisessä kokoonpanossaan eli Laine-Laaksomaa-Muurinen-Pietinen. Keikka oli sekä "eksklusiivinen" että loppuunmyyty.
Kokoonpano

Yhtyeen perustivat Oppu Laine ja Ile Laaksomaa. Oppu Laine on soittanut bassoa muun muassa yhtyeissä Sininen Hevonen/The Blue Horse, Amorphis ja Chaosbreed. Yhtyeen entinen laulaja Jani Muurinen eli "Joãnitor" (joskus nimellä "Janitor") on laulanut myös Xysmassa. Pasi Koskinen lauloi aikaisemmin muun muassa yhtyeissä Amorphiksessa ja Shape of Despair ja laulaa edelleen kesällä 2016 paluun tehneessä Ajattarassa. Rumpalin pallin vuonna 2006 jättänyt Mikko Pietinen eli "Junior" jatkoi soittamista yhtyeissä Bleak ja Happiness, joista Bleak lopetti toimintansa 2009. Kiertuerumpalina toiminut Nalle Österman on soittanut muun muassa yhtyeissä Chaosbreed, Sininen Hevonen, Gandalf, Lullacry ja Sonic Roots.
Kokoonpano > Nykyiset jäsenet

Olli-Pekka "Oppu" Laine – bassokitara 1999–
Ilkka "Ile" Laaksomaa – kitara 1999–
Pasi Koskinen – laulu 2005–
Nalle Österman – keikkarumpali 2006–
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Mikko "Junior" Pietinen – rummut 1999–2006
Jani "Joãnitor" Muurinen – laulu 2000–2004
Kasper Mårtenson – kosketinsoittimet 2003–2004
Diskografia > Studioalbumit

The Sons of Yesterday's Black Grouse (2001,  Spinefarm Records)
Evil Under the Sun (2002,  Spinefarm Records)
The Exploder (2004,  Spinefarm Records)
Hellroad Caravan (2006,  Bull's Eye Records)
Diskografia > Singlet

Spiritraiser / A new day yesterday (Jethro Tull -cover) (2003)
Rock to the top / Slave to the Flame / Live Wire (Mötley Crüe -cover) (2004)
Spaceball / Rocketeer (2005)
Under the sign of the wolf (split single Reverend Bizarren kanssa) "Forever My Queen" (Pentagram -cover) (2006)
Diskografia > Kappaleita kokoelmilla

Soundi 2003 (2002) "Spiritraiser"
Suomen paras ilmakitaralevy (2003) "Spiritraiser"
Hard Covers (2004) "Live Wire"
Hard Covers Special Edition (2004) "Live Wire" + bonus-dvd:llä "Rock to the top"
Trucking in the free world (2004) "Spiritraiser"
Summer of Rock & Metal 2004 (2004) "Mr Out of Sight"
Tuhma : Rock-kokoelma vol. 1 (2006) "Downer"
Noise.fi vol. 2 (2006) "Shellshock"
Diskografia > Musiikkivideot

Spiritraiser – albumilta "Evil Under the Sun"
Rock to the top – albumilta "The Exploder"
Spaceball – albumilta "Hellroad Caravan"
Aiheesta muualla

Mannhain viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mannhai Meteli.net-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mannhai MySpace-sivustolla (englanniksi)
Keikkakuvia Semifinalista 2006 by Tina Solda (Arkistoitu – Internet Archive)
Martti Puumalainen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten judo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten judo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten judo.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montpellier 2023 | + 100 kg |  |
Martti Puumalainen (s. 14. huhtikuuta 1997 Mikkelin maalaiskunta) on suomalainen judoka, raskaan sarjan Euroopan-mestari. Hän edustaa Meidokania ja häntä valmentaa Rok Draksic. Hän on kilpaillut yli 100 kilogramman sarjassa vuodesta 2019 lähtien. Puumalainen työskentelee Puolustusvoimien Santahaminan varuskunnassa liikunta-aliupseerina.
Puumalainen saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hopeaa alle 90 kilogramman painoluokassa Utrechtissa 2013. 2014 Puumalainen oli viides alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa Ateenassa. Hän sai alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia yli 100 kg:n sarjassa Iževskissa 2019. Budapestin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti yli 100 kg:n painoluokan Euroopan-mestaruuden Montpellier'ssä 2023. Hän voitti välieräottelussa alankomaalaisen Jelle Snippenin ja loppuottelussa georgialaisen Guram Tušišvilin jatkoajalla. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen judon arvokilpailumitali 30 vuoteen.
Puumalainen voitti Budapestin Masters-turnauksen yli 100 kg:n sarjan 2023 kukistettuaan loppuottelussa maailmanlistan ykkösen, tadžikistanilaisen Temur Rahimovin waza-arilla. Hän voitti Perthin maailmancupkilpailun 2022. Hän sijoittui Zagrebin Grand Prix -kilpailussa kolmanneksi 2021. Sofian European Open -kilpailussa hän oli kolmas 2020. Hän saavutti sotilaiden MM-kilpailuissa pronssia 2021.
Puumalainen on voittanut Suomen-mestaruuden alle 100 kg:n sarjassa 2015 ja 2018, yli 100-kiloisissa 2019, 2020, 2022, 2023 ja 2024 sekä avoimessa luokassa 2020. SM-hopeaa hän saavutti alle 100 kg:n painoluokassa 2017.
Martti Puolakainen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. elokuuta 1994
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 187 senttimetriä
Seura
Seura: TiPS
Junioriseurat
0000–2011: Honka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2014 | GrIFK | 1 | (0) |
| 2014 | Viikingit | 9 | (0) |
| 2015 | Tulevik Viljandi | 12 | (0) |
| 2016 | Etelä-Espoon Pallo | 0 | (0) |
| 2017–2018 | FC HooGee | 0 | (0) |
| 2019–2022 | HIFK | 0 | (0) |
| 2023– | TiPS | 0 | (0) |
Maajoukkue
|  | Viro U17 | 13 | (0) |
| 2011 | Viro U18 | 1 | (0) |
| 2012 | Viro U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. toukokuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. joulukuuta 2015.
Martti Puolakainen (s. 12. elokuuta 1994 Espoo) on suomalais-virolainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Tikkurilan Palloseuraa.
Puolakainen on FC Hongan kasvatti. Hän siirtyi seurasta vuonna 2011 Grankulla IFK:hon, joka pelasi tuolloin Kakkosessa. Puolakaiselle kertyi kolmen kauden aikana vain yksi ottelu seuran paidassa. Kaudeksi 2014 Puolakainen siirtyi Ykkösen Viikinkeihin, jossa hän pelasi kauden aikana yhdeksän ottelua. Kaudeksi 2015 Puolakainen siirtyi toisen kotimaansa Viron pääsarjan Meistriliigan JK Viljandi Tulevikiin. Puolakainen pelasi kauden aikana 12 ottelua ennen kuin purki sopimuksensa lokakuussa 2015.
Kaudeksi 2016 Puolakainen siirtyi Kakkosen B-lohkossa pelaavaan Etelä-Espoon Palloon.
Puolakainen on edustanut Viron nuorten maajoukkueita.
McDonnell

McDonnell voi tarkoittaa seuraavia:
Alexander McDonnell (1798–1835), irlantilainen shakkimestari
Bob McDonnell (s. 1954), yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, Virginian kuvernööri
Charles James McDonnell (1928–2020), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
James Smith McDonnell (1899–1980), yhdysvaltalainen lentäjä, insinööri ja liikemies, McDonnell-yhtiön perustaja
Mary McDonnell (s. 1952), yhdysvaltalainen näyttelijä
Patrick McDonnell (s. 1956), yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä
Timothy Anthony McDonnell (s. 1937), yhdysvaltalainen katolinen piispa
McDonnell Aircraft Corporation, yhdysvaltalainen sotilaslentokoneita 1939–1967 valmistanut yritys
McDonnell Douglas, yhdysvaltalainen lentokoneita 1967–1997 valmistanut yritys, syntyi edellisen ostaessa Douglas Aircraft Companyn
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”McDonnell”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Matt Cornett

| Matt Cornett |
| --- | --- |
 Cornett (2022)
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1998 (ikä 26) Rogers, Arkansas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Merkittävät roolit:  E.J. Caswell (High School Musical: The Musical: The Series) A-Lan (Zombies 3)
Aiheesta muualla
IMDb
Matt Cornett (s. 6. lokakuuta 1998 Rogers, Arkansas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee E.J. Caswell Disney+ -sarjassa High School Musical: The Musical: The Series, ja on yksi Disney Channel -elokuvan Zombies 3 päähenkilöistä.
Hän on Art ja Rhonda Cornettin ja hänen vanhemman veljensä ja sisarensa nuorin poika, ennen kuin muutti Los Angelesiin vuonna 2012 harjoittamaan näyttelemistä.
Filmografia > Elokuva

2013: Can
2015: I Think My Babysitter's an Alien
2016: Inconceivable
2018: Alex & Me
2022: Zombies 3
Filmografia > Televisio

2012–2014: Nightmare U
2013: Southland
2015: Future Shock
2015: The Dunes Club
2015–2016: Bella and the Bulldogs
2016: Criminal Minds
2016: The Middle
2017: Speechless
2017–2018: Life in Pieces
2018: Alone Together
2018: Perfect Citizens
2019: Game Shakers
2019: Stressed to Death
2019–2020: The Goldbergs
2019–2022: High School Musical: The Musical: The Series
Aiheesta muualla

Matt Cornett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matt Cornett Instagramissa
Mattilankylä

Mattilankylä on Kangasalan itäinen osa-alue (entisen Kuhmalahden kunnan alueella). Lemojärvi ja Pajulanjärvi sijaitsevat siellä.
Martti Putaala

Martti Johannes Putaala (27. syyskuuta 1896 Oulu – 13. joulukuuta 1957 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.
Putaala työskenteli toimittajana muun muassa Oulussa ilmestyneissä Kalevassa ja Pohjolan Työssä. Hän käytti nimimerkkejä ”Marttiinus” ja ”Eskon puumerkki”. Putaala oli myös innokas esperanton harrastaja.
Teoksia

Mary kaj Sulo : koresponda rakonteto, verkita de Kamemoro. Eldono Vilho Setälä kommandiittiyhtiö, Helsinki 1947
Oulun horisontista : pakinoita. Marjamaa, Oulu 1952
Mattijuhani Nieminen

Mattijuhani ”Billy” Nieminen (18. lokakuuta 1968 Helsinki – 13. marraskuuta 2019 Tampere) oli suomalainen muusikko ja alakulttuurivaikuttaja.
Billy oli musiikillisesti hyvin laaja-alainen. Lempinimen Billy hän sai jo ala-asteella Savonlinnassa. Punkkariporukoissa pyörinyt Billy tyrkytti kavereilleen rockabillyä ja kaverit nimesivät hänet Billymieheksi. Muutettuaan Tampereelle hän kävi Tampereen ilmaisutaidon lukiota 1980-luvun lopulla, missä hän tutustui samanhenkisiin kavereihin. Heitä yhdistivät B-elokuvat ja sarjakuvat sekä psychobilly, joka oli tuolloin Suomessa vielä täysin tuntematonta. Psychobillyssä yhdistyivät punk ja rockabilly, niin musiikillisesti kuin visuaalisestikin. Billyn ensimmäinen levyttänyt yhtye Garbagemen luokiteltiinkin pitkään punk-bandiksi. Billy ystävineen herätti huomiota myös ulkonäöllään, ja heitä haettiin käytännössä suoraan koulun pihasta esiintymään Yle TV2:n tuotantoihin kuten Kotirappu ja Saastamoisen poika.
Visuaalinen kiinnostus sai Billyn tekemään graafista suunnittelua. Lisäksi Billy toimi muun muassa DJ:nä ja baarimestarina. Tampereen City-lehti valitsi Billyn vuonna 1990 kaupungin parhaaksi baarimikoksi. 1990-luvun puolivälissä Billy innostui ska-musiikista, ja hän perusti Voimaryhmä-yhtyeen. Garbagemenin tavoin Voimaryhmä oli tyylilajissaan paikallinen pioneeri, ja se yhdisti ska-musiikkiin punkkia ja voimapoppia. 2000-luvulla henkilökohtaiset ongelmat saivat Billystä vuosi vuodelta enemmän otetta, mutta musiikki kiinnosti loppuun asti. Billyllä oli kaksi lasta.
Martin Prokop

| Martin Prokop |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1982 
Kansalaisuus:   Tšekki
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2005–
Nykyinen talli:  Onebet Jipocar WRT
Entiset tallit:  Martin Prokop Autotek Motorsport
Kilpailuja:  123
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  3
MM-pisteitä:  214
Ensimmäinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 2005
Sijoitus kaudella 2020:  15. (12 p.)
Aiheesta muualla
www.martinprokop.com
Martin Prokop (s. 4. lokakuuta 1982 Jihlava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ralliautoilija.
Ura

Prokop voitti Citroënilla JWRC-juniorisarjan mestaruuden kaudella 2009. Sittemmin hän on ajanut pienempien luokkien lisäksi myös oman yksityistallin Ford Fiesta RS WRC -autolla.
Prokop on yltänyt MM-ralleissa parhaimmillaan kolmesti neljänneksi: kerran Saksassa ja kaksi kertaa Argentiinassa.
Prokopin parhaat sijoitukset MM-tasolla on kaksi neljättä sijaa. Ensimmäisen EK-pohja-aikansa hän ajoi vuoden 2010 Ruotsin rallissa, ja oli historian ensimmäinen S2000-luokan autolla pohja-aikaan yltänyt kuljettaja. Kaudella 2016 Prokopin säännöllinen osallistuminen MM-sarjaan päättyi, kun hän sai tuomaristolta voimansiirtoyksikön sinetin murtamisen vuoksi viiden minuutin aikasakon Italian ralliin.
Kaudelle 2017 Prokopin tallin nimi vaihtui entisestä Jipocar Czech National Teamista uuden pääsponsorin mukaisest Onebet Jipocar WRTiksi. Kaudella 2017 Prokop osallistui vain kahteen MM-ralliin, Kausilla 2018-2020 Prokop on kilpaillut ainoastaan Sardinian MM-rallissa.
Vuodesta 2016 lähtien hän on kilpaillut vuosittain Dakar-rallissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin Prokop Wikimedia Commonsissa
Prokopin viralliset sivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Michael Kenneth Moore

| Michael Kenneth Moore |
| --- | --- |

Uuden-Seelannin 34. pääministeri
 4. syyskuuta 1990 – 2. marraskuuta 1990  
Edeltäjä:  Geoffrey Palmer
Seuraaja:  Jim Bolger
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1949 Whakatane, Uusi-Seelanti
Kuollut: 2. helmikuuta 2020 (71 vuotta) Auckland, Uusi-Seelanti
Arvonimi: The Right Honourable
Puoliso:  Yvonne Dereany
Tiedot
Puolue:  Labour Party
Aiheesta muualla
www.mike-moore.info
Michael Kenneth ”Mike” Moore ONZ (28. tammikuuta 1949 – 2. helmikuuta 2020) oli uusiseelantilainen työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi maansa 34. pääministerinä 4. syyskuuta – 2. marraskuuta 1990.
Moore varttui maansa pohjoisosassa. Siellä hänestä tuli tavallisten uusseelantilaisten puolustaja. Hän lopetti koulut 15-vuotiaana ja liittyi työväenpuolueeseen jo 16-vuotiaana. 
Moore uskoi kovaan työhon ja lukemiseen, hänen poliittinen uransa muistutti työväenpuolueen juurista työväestön edustajana vaikka myöhemmin arvioitiin, että hän saattoi olla viimeinen näin vähän koulutusta saanut pääministeri.
Pääministerikautensa jälkeen Moore toimi maailman kauppajärjestön WTO:n puheenjohtajana 1999–2002 ja Uuden-Seelannin suurlähettiläänä Yhdysvalloissa 2010–2015.
Martin Prince

| Martin Prince |
| --- | --- |

Ensiesiintyminen:  ”Nuori Nero” (1. tuotantokausi)
Ääninäyttelijät:  Russi Taylor (kaudet 1.–30.) Grey DeLisle
Henkilötiedot
Sukupuoli:  Mies
Hiukset:  vaaleat
Ikä:  10
Ammatti:  koululainen
Tärkeimmät sukulaiset:  vanhemmat Martin Sr. ja Martha
Martin Prince on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa animaatiosarjassa Simpsonit. Hän on Springfieldin ala-asteen menestynein oppilas ja sen vuoksi usein kiusaamisen kohteena. Hahmon ääninäyttelijä oli Russi Taylor. Hahmon ensiesiintyminen oli 1. tuotantokauden toisessa jaksossa ”Nuori Nero”.
Russi Taylorin kuoltua vuonna 2019 Martinin ja Taylorin muiden hahmojen uudeksi ääninäyttelijäksi tuli 31. tuotantokaudesta alkaen Grey DeLisle. Taylor esittää hahmoa viimeisen kerran 31. kauden jaksossa ”Kiitospäivän kauhut”.
Tulevaisuus

Tulevaisuuteen sijoittuvassa 6. kauden jaksossa ”Lisan häät” Martinin mainitaan kuolleen koulun kemianluokan räjähdyksessä, mutta katsojalle näytetään hänen elävän salaa koulun alla olevassa luolassa, jossa hän soittaa urkuja kuin oopperan kummitus. Toisaalta 23. kauden tulevaisuusjaksossa ”Joulukortti tulevaisuudesta” Martin on korjannut sukupuolensa ja ottanut nimekseen Marcia Princess.