stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suokeltto
Levinneisyys

Suomessa suokelttoa tavataan Keski- ja Etelä-Suomessa. Muualla sitä tavataan Skotlannissa, Ruotsissa ja Norjassa sekä Keski-Euroopassa Ranskan itäpuolella ja Venäjän länsiosissa.
Elinympäristö

Suokeltto kasvaa korvissa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Suokeltto (Crepis paludosa)
Kasviatlas 2022: Suokelton (Crepis paludosa) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Crepis paludosa - suokeltto
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Suokeltto (Crepis paludosa)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Crepis paludosa:  Wikidata: Q1484110  Wikispecies: Crepis paludosa  BioLib: 41746  CoL: 6BFH5  EoL: 5114763  EPPO: CVPPL  EUNIS: 155882  GBIF: 5403296  GRIN: 409121  iNaturalist: 336296  IPNI: 200127-1  ITIS: 780267  NBN: NBNSYS0000004578  NCBI: 310247  Open Tree of Life: 871420  PFI: 6339  Plant List: gcc-90103  PLANTS: CRPA23  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:200127-1  Tropicos: 2700643  WFO: wfo-0000129161  WoRMS: 1099716  Laji.fi: MX.39951 
Hieracium paludosum:  Wikidata: Q21874520  CoL: 3LRTX  GBIF: 3143361  IPNI: 220863-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:220863-1  Tropicos: 100383754  WFO: wfo-0000010978  WoRMS: 1199151
Totuus

Totuus, Jules Joseph Lefebvre, 1870.
Totuus tarkoittaa yleiskielessä tavallisesti sitä mikä on totta, vastaa todellisuutta, tosiasiaa.
Totuus-käsitteen ongelma kuuluu muun muassa filosofian alaan. Totuusteoriat ovat filosofisia teorioita totuuden käsitteen tai sanan ”totuus” luonteesta.
Tietoteoria on filosofian osa-alue, joka tutkii tiedon käsitettä. Tieteenfilosofia taas tutkii tieteellisen tiedon pohjaa, ja esimerkiksi sitä, millä tavalla tieteellisten teorioiden totuus tulisi käsittää.
Filosofiset totuusteoriat

»Epätotta on sanoa, että se ei ole, mikä on, tai että se on, mikä ei ole, ja vastaavasti totta on sanoa sen olevan, mikä on, ja sen olevan olematta, mikä ei ole.» 
(Aristoteles: Metafysiikka 1011b 25-30)
Aikojen saatossa on esitetty erilaisia näkemyksiä siitä, mistä väitteen (käsityksen, teorian, ja niin edelleen) piirteestä puhumme, kun puhumme sen totuudesta. Nämä näkemykset tai teoriat jakautuvat eri luokkiin alla kuvatulla tavalla. Totuuden vastaavuusteoriat ja deflationistiset totuusteoriat ovat tällä hetkellä analyyttisen filosofian piirissä yleisimmin käytetyt näkemykset.
Filosofiset totuusteoriat > Totuuden vastaavuusteoriat

Totuuden vastaavuus- eli korrespondenssiteorian mukaan jokin väite on tosi, jos sitä vastaava tosiasia on olemassa, toisin sanoen jos kyseinen väite vastaa asioiden todellista tilaa. Väite on kielellinen esitys, jolla on semantiikka, eikä todellisuudella ole semantiikkaa. Näin ollen korrespondenssi on kielen ja todellisuuden välinen semanttinen suhde, jossa mallia pidetään totena, jos lauseen ja todellisuuden välillä on yhteensopivuus.
Esimerkiksi:
Väite ”tuo omena on punainen” on tosi silloin, kun kyseisen omenan punaisuus on fysikaalisen todellisuuden tosiasia.
Väite ”Musti on koira” on tosi, jos se mitä käsitämme ”Mustiksi” on myös sellainen mitä käsitämme ”koiraksi”, jos näin ei ole, on lause epätosi.
Totuuden vastaavuusteorioilla on usein läheinen yhteys filosofiseen semantiikkaan eli merkitysoppiin. Vastaavuusteoreetikko voi esittää, että väitelauseen merkityksen (sen, minkä ymmärtäminen muodostaa kyseisen väitelauseen ymmärtämisen) voi antaa sen totuusehdoilla, eli tässä tapauksessa näyttämällä, minkä tosiasian on vallittava jotta väite olisi tosi. Tämän mukaisesti voisimme sanoa, että henkilö S ymmärtää väitteen ”tuo omena on punainen”, jos hän tietää, mikä (tai millainen) tosiasia omenan punaisuus on (jos se on tosiasia). Kysymys väitelauseen suhteesta todellisuuteen on täten aina tulkinnallinen. Emme voi ”vain lukea” mitä jossain asiassa kirjoitetaan, vaan jotta ymmärtäisimme mitä sanomalehti tai kokoamisohje tai Raamattu sisältää, tarvitsemme aina jonkinlaista tulkintaa. Korrespondenssin kannalta asiat voivat olla tosia tai epätosia vain lauseilla ja väittämillä, joilla on jonkinlainen semanttinen sisältö:  vain sellaiset väitteet ja mallit ovat mielekkäitä joiden ”sisäisestä luonteesta” voidaan esittää kuvaus, joka voidaan koetella empiirisellä koejärjestelyllä. Kun malli esitetään muodossa, jossa tutkijat voivat sen ymmärtää samalla tavalla, ja tehdä kuvauksen pohjalta saman empiirisen todentamisen, varmistuu korrespondenssi ja syntyy tieteen intersubjektiivisuus.
Yleensä totuuden vastaavuusteorian kannattajat selittävät tosiasiat ihmismielestä riippumattomiksi. On käyty myös keskustelua siitä, voisiko vastaavuusteoreetikko väittää päinvastoin, ja sanoa tosiasioiden olevan riippuvaisia nimenomaan ihmismielestä. Joka tapauksessa vastaavuusteorioille on tyypillistä niiden ontologinen sitoumus tosiasioihin tai, yleisemmin, totuudentekijöihin. Läheisesti korrepondenssiteorioihin liittyy myös kielen kuvateoria.
Vastaavuusteoriat antavat monien tieteellisen realismin kannattajien mukaan hyväksyttävän totuuden määritelmän. Vastaavuusteoria vetoaa usein ajattelijoihin, joiden mielestä inhimillinen tiedonkeruu on todellisuuden tutkimista: tarjoavathan vastaavuusteorian olettamat tosiasiat juuri sellaisen olioluokan, jonka edellä mainittu puhetapa vaatii tuekseen.
Totuuden vastaavuusteoria kuvaa ehkä parhaiten arkipäiväistä käsitystä totuudesta. Vastaavuusteoriaa vastaan ja sen puolesta on väitelty filosofisessa kirjallisuudessa paljon, ilman että yksimielisyyttä sen hyväksyttävyydestä olisi saavutettu.
Filosofiset totuusteoriat > Totuuden yhteensopivuusteoriat

Totuuden yhteensopivuus- eli koherenssiteorioiden mukaan jokin väite on tosi, jos se on yhteensopiva muiden totuuksien kanssa. Esimerkiksi väitteen ”Suomi ei ole asukasmäärältään suuri valtio” totuus perustuu yhteensopivuusteoreettikkojen puhetavalla sen yhteensopivuudelle tavanomaisen maantieteellisen puheen kanssa.
Ongelmana yhteensopivuusteorioissa on, että voidaan laatia esimerkkejä uskomusjärjestelmistä, jotka ovat sisäisesti koherentteja, mutta kuitenkin harhaisia. Esimerkiksi unen maailma voi olla sisäisesti johdonmukainen, vaikka se on vain unta. Useimmat filosofit kuitenkin hyväksyvät sen, että uskomusten keskinäinen koherenssi on yksi edellytys uskomusten totuudenmukaisuudelle. Keskenään ristiriitainen uskomusjärjestelmä ei voi olla tosi.
Filosofiset totuusteoriat > Deflationistiset totuusteoriat

Deflationististen totuusteorioiden perusväittämä on, että käsite ”totuus” on joko tarpeeton tai turhan monimutkainen käsite. Deflationistiset totuusteoriat perustuvat sille huomiolle, että, esimerkiksi, väitteitä ”aurinko paistaa” ja ”on totta, että aurinko paistaa” voidaan käyttää ilmaisemaan sama asia. Näiden teorioiden mukaan seuraava kaava kertoo kaiken, mitä sanasta "totuus" on sanottava sen merkityksen antamiseksi (kirjain p pitää paikkaa väitelauseelle):
"p" on tosi, jos ja vain jos p.
Yllä esitettyä kaavaa kutsutaan filosofisessa kirjallisuudessa usein sulkeidenpoistoskeemaksi (engl. disquotation schema). Deflationisti siis väittää, että kaikki mitä totuuden käsitteestä on sanottavissa väitteen ”aurinko paistaa” tapauksessa on, että ”aurinko paistaa” on tosi, jos ja vain jos aurinko paistaa.
Deflationistiset totuusteoriat eroavat korrepondenssiteorioista siinä, että ensin mainittujen mukaan jälkimmäiset teoriat antavat turhan monimutkaisen kuvauksen totuuden käsitteestä. Kun korrespondenssiteoreetikko esimerkiksi väittää, että totuuden käsitteen ymmärtämiseksi meidän on ymmärrettävä tosiasian käsite, väittää deflationisti puolestaan, että totuuden käsite on niin yksinkertainen, ettei sen ymmärtämiseksi tarvita mitään muuta kuin yllä mainittu sulkeidenpoistoskeema. Tähän eroon liittyy myös se, että korrespondenssiteorioilla on selvä ontologinen sitoumus: sitoumus tietyntyyppisten olioiden, tosiasioiden, olemassaoloon.
Deflationististen totuusteorioiden mukaan totuus ei ole sillä tavalla kiinnostava tai olennainen ominaisuus kuin esimerkiksi korrespondenssiteorian kannattajat ajattelevat. Erityisesti deflationistit kiistävät, että totuus olisi sellainen ominaisuus, että sitä tarvittaisiin tieteellisissä selityksissä.
Deflationistisista totuusteorioista on tunnistettavissa ainakin seuraavan tyyppisiä teorioita: totuuden redundanssiteoriat, minimalistiset totuusteoriat ja anaforiset totuusteoriat.
Voidaan sanoa, että deflationististen teorioiden yhteispiirre on se, että ne antavat sanalle "totuus" samanlaisen tehtävän ajattelussamme, mutta poikkeavat toisistaan siinä, että ne selittävät eri tavoin sen, kuinka sana "totuus" täyttää tämän tehtävän.
Filosofiset totuusteoriat > Pragmatistiset totuusteoriat

Pragmatististen totuusteorioiden eli totuuden menestyksellisyysteorioiden mukaan todet väitteet ovat sellaisia, että ne mahdollistavat menestyksellisen toiminnan. Pragmatismissa ”todellinen” ja ”totuus” ovat vain nimityksiä, jotka ovat käyttökelpoisia tutkimuksessa, mutta joita ei voi ymmärtää tutkimustilanteen ulkopuolella. Näin pragmatistit hylkäävät ajatuksen, jonka mukaan käsitysten tulisi kuvata todellisuutta ollakseen tosia. Sen sijaan käsitykset nähdään taipumuksina, jotka pätevöityvät tosiksi tai epätosiksi sen perusteella, kuinka hyödyllisiksi ne osoittautuvat tutkimuksessa ja käytännön toiminnassa.
Pragmatistit eivät kuitenkaan katso, että mikä tahansa mikä osoittautuu käytännölliseksi tai hyödylliseksi, tai mikä tahansa mikä auttaa selviytymään hetken, olisi katsottava todeksi. Esimerkiksi C. S. Peirce katsoi, että teoreettiset väittämät tulisi sitoa verifikaatiokäytäntöihin — eli tuli olla mahdollista tehdä ennusteita ja koetella niitä. Peircen mukaan totuuden määrittää tieteellisen yhteisön suorittaman tutkimuksen lopputulos. John Dewey katsoi, että kun jotakin asiaa sanotaan todeksi, se tarkoittaa sen olevan luotettava ja tulevan säilymään sellaisena kaikissa ajateltavissa olevissa tilanteissa. Deweyn mukaan todet käsitykset ovat sellaisia joiden avulla on mahdollista ”aktiivisesti uudelleen järjestää ympäristö niin, että poistetaan jokin häiriö tai hämmennys.”
Filosofiset totuusteoriat > Totuusrelativismi > Esittely

Yleensä totuusrelativismiksi käsitetään ne näkemykset, joiden mukaan jokin väite on tosi, jos se on tosi sen esittäjän edustamasta näkökulmasta. Näin ollen luokitus totuusrelativismiksi poikkeaa yllä esitetyistä luokituksista siinä, että totuusrelativisti nojaa intuitiiviseen käsitykseemme totuudesta, ja pyrkii kertomaan kuinka totuuden käsite tulisi ymmärtää julkisessa käytössä, kun sen yksityinen (relativisoitu) käyttö on ymmärrettävissä. Esimerkiksi koherenssiteoreetikko taas pyrkii kertomaan mitä totuus, julkinen tai yksityinen, pohjimmiltaan on. Usein totuusrelativistit esittävät relativisminsa tueksi myös näkemyksen yksityisestä totuudesta (korrepondenssi, koherenssi, jne.).
Totuusrelativismia on montaa eri tyyppiä. Yksinkertaisin, naiivi relativismi, väittää, että mikä tahansa väite on tosi, jos sen esittäjä vain uskoo niin. Naiivi relativisti ei erota totena pitämistä (puhujan asenne) ja totuutta (mahdollisesti puhujasta riippuva väitteen ominaisuus). Yleensä totuusrelativistin kannattaja haluaa tehdä selvän eron itsensä ja naiivin relativistin välille.
Totuuden konsensusteoriat ovat totuusrelativismia. Totuuden konsensusteorian mukaan väitteen totuus on tietyn sosiaalisen ryhmän yhdessä todeksi sopima asia (tosin yleensä ilman ääneen lausuttua kielellistä sopimusta). Konsensusteorian kannattaja voisi esimerkiksi kannattaa näkemystä jonka mukaan väitteen ”Moskovassa on pidetty olympialaiset” totuus perustuu sille, että asiasta vallitsee riittävä yksimielisyys niiden joukossa joiden mielipide lasketaan merkitseväksi (ehkä ei esimerkiksi lapset). Tätä näkemystä kannattaa harva. Onhan aina mahdollista, että enemmistö (tai jopa koko ihmiskunta) on jonkin asian suhteen väärässä.
Sosiaalinen konstruktivismi on äärimmäinen totuusrelativismin muoto. Sen mukaan totuus rakennetaan sosiaalisten prosessien myötä ja edustaa valtataistelua sosiaalisessa yhteisössä. Michel Foucaultin ajattelu edustaa suunnilleen tätä näkökantaa. Hänen mukaansa totuus on aina valtakamppailun alainen seikka. Totuus vaihtelee eri aikoina eri valtasuhteiden vallitessa, mutta mitään arviointiperustetta näiden eri totuuskäsitysten vertailemiseen ei ole.
Totuusrelativismin kannattajat saattavat nähdä totuusrelativismin ratkaisuna joihinkin yhteiskunnallisiin kysymyksiin. Sen on esimerkiksi ehdotettu sopivan hyvin yhteen suvaitsevaisen todellisuuskäsityksen kanssa.
Filosofiset totuusteoriat > Totuusrelativismi > Vasta-argumentteja

Totuusrelativismin ongelmaksi mainitaan usein se, että kahden eri puhujan väitteet voivat olla ristiriidassa toistensa kanssa, mutta silti tosia puhujien näkökulmista. Näin herää kysymys, kuinka totuusrelativistit voivat selittää aitojen erimielisyyksien olemassaolon esimerkiksi tieteessä. Toinen perinteinen vasta-argumentti totuusrelativismia vastaan perustuu kysymykselle totuusrelativistisen totuusteorian totuudesta: totuusrelativistin mukaan kaikki totuudet ovat vain totuuksia jostakin näkökulmasta, ja jos tämä pätee myös relativistisille totuusteorioille, ei relativisti voi toivoa vakuuttavansa muiden totuusteorioiden kannattajia.
Kirjallisuutta > Yleisteoksia

Suomeksi
Hintikka, Jaakko: ”Totuuden ongelma”, Filosofian köyhyys ja rikkaus: Nykyfilosofian kartoitusta, s. 239-293.  (Toimittaneet Janne Hiipakka ja Risto Vilkko)  Helsinki:  Art House, 2001.  ISBN 951-884-302-3
Kaila, Eino: Valitut teokset 2.  (1936–58. Toimittanut ja johdannon kirjoittanut Ilkka Niiniluoto)  Helsinki:  Otava, 1992.  ISBN 951-1-11381-X
Lammenranta, Markus: ”Totuus”, Tietoteoria, s. 82–88.  Helsinki: Gaudeamus, 1993.  ISBN 951-662-572-X
Niiniluoto, Ilkka: Johdatus tieteenfilosofiaan: Käsitteen- ja teorianmuodostus, s. 108–115.  (2. painos 1984. – 3. painos 2002)  Helsinki:  Otava, 1980.  ISBN 951-1-05435-X
Niiniluoto, Ilkka: Tiede, filosofia ja maailmankatsomus: Filosofisia esseitä tiedosta ja sen arvosta.  Helsinki:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-08016-4
Kieseppä, I. A. & Pihlström, Sami & Raatikainen, Panu (toim.): Tieto, totuus ja todellisuus: Kirjoituksia Ilkka Niiniluodon 50-vuotispäivän kunniaksi.  Helsinki:  Gaudeamus, 1996.  ISBN 951-662-664-5
Englanniksi
Blackburn, Simon & Simmons, Keith: Truth.  Oxford:  Oxford University Press, 1999.
Engel, Pascal: Truth.  Acumen, Chesham, 2002.
Kirkham, Richard: Theories of Truth.  MIT, Cambridge, 1995.
Medina, José & Wood, David (toim.): Truth; Engagements Across Philosophical Traditions.  Blackwell, 2005.
Pitcher, George: Truth.  Englewood Cliffs, Prentice-Hall, 1964.
Kirjallisuutta > Totuuden korrespondenssiteoriat

Niiniluoto, Ilkka: Critical Scientific Realism.  Oxford:  Oxford University Press, 1999.
O'Connor, Daniel John: The Correspondence Theory of Truth.  London:  Hutchinson, 1975.
Wittgenstein, Ludwig: Tractatus logico-philosophicus eli loogis-filosofinen tutkielma.  Porvoo:  WSOY, 1971.
Kirjallisuutta > Totuuden koherenssiteoriat

Walker, Ralph: The Coherence Theory of Truth.  London:  Routledge, 1989.
Kirjallisuutta > Deflationistiset totuusteoriat

Brandom, Robert: Making It Explicit.  Harvard, Cambridge, 1994.
Field, Hartry: Truth and the Absence of Fact.  Clarendon, Oxford, 2001.
Grover, Dorothy: A Prosentential Theory of Truth.  Princeton, Princeton, 1992.
Horwich, Paul: Truth.  Blackwell, Oxford, 1998.
Ramsey, Frank Plumpton: On Truth.  Kluwer, Dordrecht, 1991.
Kirjallisuutta > Pragmatistiset totuusteoriat

James, William: Pragmatism.  London:  Longmans, 1907.
James, William: Meaning of Truth.  London.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yleistä
Dowden, Bradley & Swartz, Norman: Truth The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Glanzberg, Michael: Truth The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Totuusteoriat
Candlish, Stewart: The Identity Theory of Truth The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
David, Marian: The Correspondence Theory of Truth The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Halbach, Volker: Axiomatic Theories of Truth The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Kremer, Philip: The Revision Theory of Truth The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Stoljar, Daniel & Damnjanovic, Nic: The Deflationary Theory of Truth The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Swoyer, Chris: Relativism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Young, James O.: The Coherence Theory of Truth The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Walter Seymour Allwardin veistos Veritas, 1920, Kanadan Korkeimman oikeuden edustalla Ottawassa.
Šimon Stránský

| Šimon Stránský> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. joulukuuta 1997 (ikä 26) Ostrava, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Strana
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  HC Kometa Brno
Sarja:  Tšekin Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HC Vítkovice (ČEL) Jukurit (SML) HC Litvínov (ČEL) Ilves (SML)
KHL-varaus:  185. varaus, 2014 Lev Praha
Šimon Stránský (s. 21. joulukuuta 1997 Ostrava, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan Extraliga-joukkue HC Kometa Brnossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Stránský osaa pelata myös keskellä, jossa hän on itse maininnut pelaavansa mielummin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Břeclav 2014 | jääkiekko |  |
Stránský pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014, jolloin Stránský voitti hopeaa. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa tammikuussa 2014. Yhteensä Stránský on pelannut 20 nuorten ja 40 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Stránský on pelannut 13 ottelua tehopistein 1+2=3. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 10. huhtikuuta 2019 Znojmossa Itävaltaa vastaan. Stránský merkittiin Tšekin kolmosketjun oikeaan laitaan Tomáš Mertlin ja Patrik Zdráhalin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 24. huhtikuuta 2021 Jindřichův Hradecissa pelatussa harjoitusottelussa Itävaltaa vastaan.
Muuta

Stránskýn isoveli Matěj on Tšekin maajoukkuehyökkääjä ja vuoden 2024 maailmanmestari, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Davosissa. Šimon on maininnut hänet omaksi esikuvakseen. Veljesten isä Darek sekä sedät Vladan ja Vít Stránsky ovat myös pelanneet jääkiekkoa hyökkääjinä. Heistä Darek ja Vladan ovat pelanneet Tšekkoslovakian liigaa TJ Vítkovicessä. Darek toimii nykyään HC Vítkovicen U17-joukkueen päävalmentajana. Vladan Stránský on myöhemmin hankkinut myös Australian kansalaisuuden ja pelannut toisen kotimaansa maajoukkueessa. Šimonin isoisä Vladimír Stránský pelasi 1970- ja 80-luvuilla hyökkääjänä Tšekkoslovakian liigaa TJ Vítkovicessä ja TJ Gottwaldovissa.
Mamamoo

| Mamamoo |
| --- | --- |
 Mamamoo marraskuussa 2019  Oikealta vasemmalle: Moonbyul, Solar, Wheein ja Hwasa
Tiedot
Toiminnassa:  2014–
Tyylilaji:  K-pop
Kotipaikka:   Etelä-Korea
Laulukieli:  korea
Jäsenet:  Solar   Moonbyul   Wheein   Hwasa  
Levy-yhtiö:  RBW  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mamamoo (kor. 마마무, tyyliteltynä MAMAMOO) on vuonna 2014 debytoinut nelijäseninen eteläkorealainen tyttöyhtye, jonka levy-yhtiönä toimii RBW. Yhtyeeseen kuuluvat Solar, Moonbyul, Wheein ja Hwasa. Yhtye debytoi 18. kesäkuuta 2014 kappaleellaan ”Mr. Ambiguous”.
Historia

Mamamoo debytoi virallisesti kappaleellaan ”Mr. Ambiguous”, joka julkaistiin 18. kesäkuuta heidän ensimmäiseltä minialbumiltaan Hello. Albumi sisältää neljä uutta kappaletta ja kolme aiempaa julkaisua eri artistien kanssa.
Yhtyeen toinen minialbumi Piano Man julkaistiin 21. marraskuuta samannimisen nimikkosinglen kanssa. Kappale nousi 41. sijalle Gaonin singlelistalla.
Mamamoo julkaisi kolmannen singlensä ”Ahh Oop!” huhtikuussa 2015 heidän kolmannelta minialbumiltaan Pink Funky. Albumi julkaistiin myöhemmin 19. kesäkuuta yhdessä singlen ”Um Oh Ah Yeh” kanssa. Jälkimmäinen kappale oli kaupallinen hitti ja ylsi 3. sijalle Gaonin singlelistalla. Elokuussa yhtye järjesti ensimmäisen fanitapaamisensa 1st MOO Party, joka pidettiin kahdessa osassa suuren kysynnän vuoksi.
Mamamoo julkaisi alkuvuodesta 2016 kaksi singleä heidän tulevalta studioalbumiltaan Melting: balladin ”I Miss You” ja ”1cm/Taller than You”. Koko albumi julkaistiin 26. helmikuuta 2016 ja se nousi 3. sijalle Gaonin albumilistalla. Yhtye sai albumin nimikkosinglellä ”You're the Best” ensimmäisen kärkisijansa Gaonin singlelistalla ja ensimmäisen voittonsa eteläkorealaisessa musiikkiohjelmassa Inkigayo.
Jäsenet

Yhtyeen jäsenet ovat:
Solar, oik. Kim Yong-sun (kor. 김용선)
Moonbyul, oik. Moon Byul-yi (kor. 문별이)
Wheein, oik. Jung Whee-in (kor. 정휘인)
Hwasa, oik. Ahn Hye-jin (kor. 안혜진)
Diskografia > Studioalbumit

Melting (2016)
4colors (2019)
Reality in black (2019)
I SAY MAMAMOO: THE BEST (2021)
Diskografia > EP:t

Hello (2014)
Piano Man (2014)
Pink Funky (2015)
Memory (2016)
Purple (2017)
Yellow Flower (2018)
Red moon (2018)
BLUE;S (2018)
White Wind (2019)
Travel (2020)
WAW (2021)
MIC ON (2022)
Diskografia > Singlet

Don't Be Happy (2014)
Peppermint Chocolate (2014)
Heeheehaheho (2014)
Mr. Ambiguous (2014)
Piano Man (2014)
Ahh Oop! (2015)
Um Oh Ah Yeh (2015)
I Miss You (2016)
Taller than You (2016)
You're the Best (2016)
Angel/Dab Dab (2016)
New York (2016)
Décalcomanie (2016)
Yes I Am (2017)
Paint Me (2018)
Starry Night (2018)
Rainy Season (2018)
Egotistic (2018)
Wind Flower (2018)
Gogobebe (2019)
Hip (2019)
Dingga (2020)
AYA (2020)
Where Are We Now (2021)
mumumumuch (2021)
Illella (2022)
Diskografia > Musiikkivideot

Mr. Ambiguous (2014)
Piano Man (2014)
Ahh Oop! (2015)
Um Oh Ah Yeh (2015)
Girl Crush (2015)
Taller Than You (2016)
You're the Best (2016)
Woo Hoo (2016)
Angel (2016)
Dab Dab (2016)
New York (2016)
Tears (2016)
I love too (2016)
Décalcomanie (2016)
Memory (2016)
Yes i am (2017)
AZE GAG (2017)
Paint me (2018)
Starry Night (2018)
Star Wind Flower Sun (2018)
Egotistic (2018)
Wind Flower (2018)
gogobebe (2019)
25 (2019)
Gleam (2019)
HIP (2019)
WANNA BE MYSELF (2020)
Dingga (2020)
AYA (2020)
Where Are We Now (2021)
mumumumuch (2021)
Illella (2022)
1,2,3 Eoi! (2022)
Kiinanriisihaikara

| Kiinanriisihaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Rääkkähaikarat Ardeola
Laji::  bacchus
Kaksiosainen nimi
 Ardeola bacchus  (Bonaparte, 1855) 

Katso myös
   Kiinanriisihaikara Wikispeciesissä   Kiinanriisihaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiinanriisihaikara (Ardeola bacchus) on pieni haikaralaji, josta tunnetaan tarhakarkuriksi tulkittu havainto Suomesta: 17.-19.7.2007 Rautavaaralla. Laji on läheistä sukua rääkkähaikaralle. Lajin kuvaili ja nimesi Charles Lucien Bonaparte 1855.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 47 cm ja siipien kärkiväli 75-90 cm. Juhlapukuinen kiinanriisihaikara eroaa lähilajeistaan voimakkaan punaruskean pään kaulan ja rinnan perusteella. Lisääntymisajan ulkopuolella laji muistuttaa jonkin verran harmaahaikaraa, mutta on selkeästi pienempi ja ruskehtavampi.