stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William Murdoch (kuvitteellinen henkilöhahmo)
Yleiskuva

Rikosylikonstaapeli William Murdoch tutkii murhia 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Torontossa, Kanadassa. Murdoch on katolinen, sivistynyt, älykäs ja huumorintajuton keski-ikäinen poliisimies. Murdoch selvittää monet tapaukset käyttäen tutkimistapoja, jotka olivat epätavallisia kyseisenä aikana. Näihin lukeutuvat muun muassa sormenjälkien tunnistus, verikokeet, valvontakamerat ja todisteiden jäljitys. Tätä usein muut ihmiset ihmetelevät. Murdoch muun muassa keksii käyttää alkeellista kaikuluotaimen tapaista laitetta uponneen laivan löytämiseksi.
Tuttuja > Perhe

Tohtori Julia Ogden (Hélène Joy)
Kuolemansyyntutkija. Murdochin salainen ihastus ja myöhemmin vaimo.
Harry
Anna Fulfordin ja Murdochin poika, joka on älykäs kuin isänsä.
Susannah Murdoch
Murdochin ja Ogdenin tytär, joka on nimetty Murdochin edesmenneen sisaren mukaan.
Harry Murdoch/Smith (Stephen McHattie)
Murdochin isä.
Ruby Ogden (Sarah Gadon)
Ogdenin sisar.
Susannah Murdoch
Murdochin edesmennyt sisar, jonka mukaan Murdochin tytär on nimetty.
Ylikonstaapeli Jasper Linney
Murdochin isovelipuoli.
Mary Murdoch
Murdochin äiti.
Tuttuja > Ystävät

Komisario Brackenreid (Thomas Craig)
Murdochin pomo. Brackenreid on lähtöisin Yorkshirestä. Hän suosii suoraa toimintaa poliisityössä. Brackenreid on erittäin mieltynyt viskiin.
Konstaapeli George Crabtree (Jonny Harris)
Nuori, innokas, tyhmänoloinen konstaapeli. Hän kirjoittaa jännityisromaaneja.
Anna Fulford (Lisa Faulkner)
Murdochin entinen rakkaus, joka joutuu vaarallisen Musta käsi -rikollisjärjestön jahtaamaksi ja jonka kanssa Murdoch sai pojan, josta tämä ei ensin tiedä mitään ja jolle Anna antaa nimeksi Harry. Anna onnistuu poikansa kanssa pakenemaan rikosllisjärjestöä ja lopulta Murdoch tekee järjestön kanssa sopimuksen, jonka avulla tämä lopettaa Annan jahtaamisen.
Romaanit

Except the Dying (1997)
Under the Dragon's Tail (1998)
Poor Tom Is Cold (2001)
Let Loose the Dogs (2003)
Night's Child (2005)
Vices of My Blood (2006)
A Journeyman to Grief (2007)
Wake Up World

| Wake Up World Isac Elliot |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. toukokuuta 2013 29. marraskuuta 2013 (The Ellioteer Edition)
 Formaatti: CD Digitaalinen
 Tuottaja(t): Joonas Angeria
 Tyylilaji: teini-pop, pop, dance
 Kesto: 33.10 (Perusversio)  51.11 (The Ellioteer Edition) 
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment
Muut kannet
 The Ellioteer Edition -version kansikuva
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Isac Elliotin muut julkaisut
|   | Wake Up World 2013 | Follow Me 2014 |
Singlet albumilta Wake Up World
 ”New Way Home” Julkaistu: 14. helmikuuta 2013   ”First Kiss” Julkaistu: 31. toukokuuta 2013   ”Dream Big” Julkaistu: 25. lokakuuta 2013   ”My Favorite Girl (mukana Redrama)” Julkaistu: Marraskuu 2013
Wake Up World on Isac Elliotin esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2013. Albumin on tuottanut Joonas Angeria. Siltä on julkaistu singlet ”New Way Home”, ”First Kiss”, ”Dream Big” ja ”My Favorite Girl”.
Albumi nousi suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkeen, jossa se oli myös seuraavan viikon, ja sitä myytiin välittömästi julkaisunsa jälkeen kultalevyyn oikeuttava määrä.
Tuotanto ja julkaisu

Ennen esikoisalbumin nauhoitusten alkamista Isac Elliot kävi neuvotteluita levytyssopimuksesta eri levy-yhtiöiden kanssa. Elliot oli nauhoittanut talvella 2012 demolevyn, jonka yhtenä kappaleena oli Elliotin itse säveltämä kappale ”My Favorite Girl”. Elliot tapasi muun muassa Warner Music Finlandilla työskentelevän Asko Kallosen, mutta yhtiö epäili artistin olevan vielä liian nuori. Elliot päätyi tekemään levytyssopimuksensa kesällä 2012 Sony Music Entertainmentin kanssa, sillä Sony oli ainut yhtiö, joka suostui Elliotin vaatimukseen laulaa englanniksi.
Albumin tuotannosta vastasi Joonas Angeria, joka oli tekemässä albumille myös kuutta eri kappaletta. Levyn teossa oli mukana vahvasti myös artisti itse ja hänen isänsä Fredrik ”Fredi” Lundén. Elliot on kertonut kuunnelleensa noin 400 kappaletta, joiden joukosta albumille päätyneet 10 kappaletta valittiin. Albumia tehtiin levytyssopimuksen syntymisen jälkeen noin vuoden ajan.
Albumi julkaistiin 24. toukokuuta 2013, mutta se tuli ennakkokuunteluun Spotify-palveluun julkaisuviikon maanantaina 20. toukokuuta.
Albumista julkaistiin 29. marraskuuta 2013 uusintapainos, jolla on lisänimi The Ellioteer Edition, joka viittaa Isac Elliotin faniryhmän nimeen. Uudessa versiossa on mukana toinen CD, joka sisältää kaksi uutta kappaletta ja kolme akustista versiota esikoisalbumin kappaleista.
Vastaanotto

Ensimmäisellä listaviikollaan Wake Up World nousi suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkeen, jossa se oli myös seuraavan viikon. Albumi myi välittömästi julkaisunsa jälkeen kultalevyyn oikeuttavan määrän, yli 10 000 kappaletta.
Viihdeportaali V2.fi:n arvostelussa albumin kolmea ensimmäistä kappaletta (”New Way Home”, ”First Kiss”, ”Let’s Lie”) kehuttiin kansainvälisen tasoisiksi kappaleiksi, mutta albumin tason kuitenkin sanottiin laskevan sen loppua kohden. Myös albumin keinotekoista ja Auto-Tune-ohjelmalla paranneltua lauluääntä moitittiin. Verkkomedia Nuorgamin kriitikko kehui albumia ”mallikkaaksi pelinavaukseksi”. Kappaleiden sanottiin olevan kelvollisia, osan ”jopa mainioita”.
Albumi toi Elliotille kuusi Emma-ehdokkuutta. Artisti oli ehdolla vuoden tulokkaaksi ja yleisöäänestyksellä valittavassa kategoriassa vuoden artistiksi. Wake Up World oli ehdolla vuoden popalbumiksi, albumin ensimmäinen single ”New Way Home” vuoden biisiksi ja sen musiikkivideo vuoden musiikkivideoksi. Hän oli ehdolla myös vuoden innovaattoriksi, joka "hyödyntää monipuolisesti sosiaalista mediaa ja digitaalisia välineitä fanien kanssa kommunikoinnissa sekä promoaa musiikkiaan uudenlaisilla ja omaperäisillä tavoilla". 7. maaliskuuta 2014 järjestetyssä gaalassa Elliot palkittiin vuoden innovaattorina ja tulokkaana.
Vastaanotto > Arvostelut

V2.fi: ()
Nuorgam: 70/100
Singlet

Levyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin Joonas Angerian, Alexander Austheimin, Ilan Kidronin ja Axel Ehnströmin tekemä kappale ”New Way Home”, joka on julkaisunsa jälkeen sijoittunut Suomessa parhaimmillaan latauslistan neljänneksi ja singlelistan ensimmäiseksi. Kappale on saanut radiosoittoa Suomen lisäksi myös Norjassa, Ruotsissa ja Singaporessa. Kappaleeseen on tehty Sami Joensuun ohjaama, Miamissa kuvattu musiikkivideo, joka julkaistiin Isac Elliotin virallisella Vevo-kanavalla 4. huhtikuuta 2013.
Toinen single ”First Kiss” julkaistiin toukokuun lopussa 2013. Kappaleen on tehnyt Joonas Angeria, Jennifer Armstrong, Tracy Lipp, Tero Potila ja muun muassa Indica-yhtyeen solistina tutuksi tullut Johanna ”Jonsu” Salomaa. Kappale ei saanut esikoissinglen kaltaista suosiota, eikä se noussut lainkaan single- tai latauslistalle. Kappaleen musiikkivideo on kuvattu New Yorkissa sijaitsevassa Coney Islandin huvipuistossa. Videon on ohjannut esikoisvideon tavoin Sami Joensuu.
Kolmas single oli julkaisuhetkellään vielä ennen julkaisematon ”Dream Big”, joka sisältyi albumin The Ellioteer Editionille. Kappale sai radioensisoittonsa sen julkaisupäivänä, 25. lokakuuta 2013, YleX-kanavalla. 8. marraskuuta se sai TV-ensiesityksensä TV2:ssa esitetyssä Nenäpäivä-lähetyksessä. Kappaleesta julkaistiin aluksi lyriikkavideo 25. lokakuuta 2013 Elliotin Vevo-kanavalla. Kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin samalla kanavalla vasta 4. joulukuuta 2013.
Neljännellä singlellä, ”My Favorite Girl”, on mukana rap-artisti Redrama. Noah Lionnellin ohjaama lyriikkavideo kappaleesta julkaistiin Elliotin Vevo-kanavalla 28. marraskuuta 2013.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | New Way Home | Joonas Angeria, Alexander Austheim, Ilan Kidron, Axel Ehnström | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | First Kiss | Joonas Angeria, Jennifer Armstrong, Tracy Lipp, Tero Potila, Johanna Salomaa | 3.10 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Let’s Lie | Joonas Angeria, Axel Ehnström | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Are You Gonna Be My Girl | Joonas Angeria, Katrina Noorbergen, Jennifer Armstrong | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | No 1 (Mukana Johnel) | John Lundvik, George Nakas | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Party Alarm | Joonas Angeria, Axel Ehnström, Jonas Dueholm | 2.58 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sweet Talk | Katrina Noorbergen, Andreas Mörck, Syne Lynge Rasmussen, Jennifer Armstrong | 3.06 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Can’t Give Up On Love | Risto Asikainen, Pasi Siitonen, Martin Mulholland | 3.19 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Paper Plane | Joonas Angeria, Patric Sarin, Milos Rosas | 3.40 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | A.N.G.E.L | Jeffery David Sierota, Philip James Bentley, Jesiah Dzwonek, Drew Seeley | 3.17 |  |  |  |  |  |  |
| CD2:n bonuskappaleet (”The Ellioteer Edition”) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Dream Big | Joonas Angeria, Ole Hegle, Torgeir Kristiansen | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | My Favorite Girl (mukana Redrama) | Isac Elliot, Redrama | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Let’s Lie (Akustinen studio live) | Joonas Angeria, Axel Ehnström | 3.22 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | New Way Home (Akustinen studio live) | Joonas Angeria, Alexander Austheim, Ilan Kidron, Axel Ehnström | 3.48 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Are You Gonna Be My Girl (Akustinen studio live) | Joonas Angeria, Katrina Noorbergen, Jennifer Armstrong | 3.33 |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus | Listaviikot |
| --- | --- | --- |
| Suomen virallinen albumilista | 1 (22–23/2013) | 34 |
| Norjan albumilista (VG-lista) | 4 (45/2013) | 2 |
Listasijoitukset > Singlejen listasijoitukset

| Kappale | Julkaistu | Latauslista  | Singlelista  | Singlelista  | Radiolista  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ”New Way Home” | 02/2013 | 4  | 1  | 14  | 14  |
| ”First Kiss” | 05/2013 | – | – | – | – |
| ”Dream Big” | 10/2013 | 6  | – | – | 62  |
| ”My Favorite Girl” (mukana Redrama) | 11/2013 | 20  | – | – | 43  |
Tekijätiedot

A&R – Olli Halonen
Kannet – Rami Mursula
Masterointi – Henrik Jonsson
Miksaus – Arttu Peljo
Tuottaja – Joonas Angeria
Valokuvat – Ville Juurikkala
Valto Käkelä

| Valto Käkelä |
| --- | --- |
 Kansanedustaja Valto Käkelä (keskellä oikealla) tervehtimässä professori Martti J. Mustakalliota Lappeenrannan kaupungin alueliitosjuhlassa uudenvuodenpäivänä 1967.
Suomen II valtiovarainministeri
 Karjalaisen II hallitus 15.7.1970–28.10.1971  
Edeltäjä:  Päiviö Hetemäki
Seuraaja:  Jorma Uitto
Suomen sisäasiainministeri
 Kekkosen V hallitus 30.9.1955–2.3.1956  
Edeltäjä:  Väinö Leskinen
Seuraaja:  Vilho Väyrynen
Kansanedustaja
 6.4.1945–21.1.1972  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kymen läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1908 Lappee
Kuollut: 30. tammikuuta 1977 (68 vuotta) Nuijamaa
Ammatti:  liikkeenhoitaja
Puoliso:  Gunnel Maria Lundmark (1957–)
Tiedot
Puolue:  SDP
Valde (Valto) Edvard Käkelä (19. huhtikuuta 1908 Lappee – 30. tammikuuta 1977 Nuijamaa) oli suomalainen liikemies ja poliitikko. Käkelä oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1945–1972 sekä sisäasiainministeri 1955−1956.
Käkelän vanhemmat olivat pienviljelijä, kansanedustaja Elias Käkelä ja Maria Partanen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1928 Työväen Akatemian. Käkelä oli Viipurin sosialidemokraattisen nuorisopiirin järjestäjä ja Kansan Työ -lehden palveluksessa Lappeenrannassa ja Viipurissa. Hän toimi Itä-Suomen Urheiluvälineitä -yhtiön liikkeenhoitajana Viipurissa vuoteen 1944 saakka ja sen jälkeen liikkeen osakkaana Lappeenrannassa.
Käkelä oli SDP:n kansanedustajana Kymen läänin läntisestä vaalipiiristä vuosina 1945–1948 ja Kymen läänin vaalipiiristä 1948–1972. Hän oli eduskunnan suuren valiokunnan puheenjohtaja 1957 ja valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja 1968–1969. Käkelä toimi sisäasiainministerinä Kekkosen V hallituksessa 1955–1956 ja toisena valtiovarainministerinä Karjalaisen II hallituksessa 1970–1971.
Presidentin valitsijamiehenä Käkelä toimi vuosien 1950, 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Hän osallistui kunnallispolitiikkaan Lappeen, Viipurin ja Lappeenrannan valtuustoissa. Käkelä oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.
Käkelällä on nimikkokatu Lappeenrannassa, Valto Käkelän katu, jonka varrella sijaitsee muun muassa Etelä-Karjalan keskussairaala.
Käkelä oli naimisissa Gunnel Maria Lundmarkin kanssa vuodesta 1957. Käkelän tytär Anneli Kiljunen on ollut SDP:n kansanedustajana vuodesta 2003 alkaen.
Kirjallisuutta

Kaarninen, Pekka: ”Käkelä, Valto (1908–1977)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 620–621.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0.  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

.aspx Valto Käkelä Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Valto Käkelä Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Väinö Leskinen | Suomen sisäasiainministeri 1955−1956 | Seuraaja: Vilho Väyrynen |
Viherjauho

Viherjauho eli ruohojauho on heinäjauhoihin kuuluva rehu, jota lisätään kananrehu- ja sianrehuseoksiin sekä hevosten rehujen sekaan. Viherjauhoa valmistetaan niittämällä nuorta puna-apila-, sinimailas- ym. nurmea, kuivaamalla leikattu ruoho koneellisesti ja pilkkomalla ruoho silpuksi. Asetus määräsi, että viherjauhorehussa sai olla kuitua enintään 27 %. Sinimailas- ja apilanlehtijauhossa sai olla kuitua enintään 21 % ja varsinaisessa heinäjauhossa 36 %.
Windfall-voitto

Windfall-voitto tai -tuotto (windfall =  suom. tuulenkaatama) tarkoittaa odottamatonta rahantuloa ilman voiton saajan merkittäviä toimenpiteitä.
Termi on lainattu englannin kielestä. Se viittasi alun perin tuulen puista pudottamiin hedelmiin, jotka olivat helppoja poimia. Toinen merkitys on siinä, että kruunu kielsi kaatamasta metsistä puita, jotka oli varattu laivanrakennukseen. Kuitenkin myrskyn kaatamat puut sai ottaa omaan käyttöön.
Käsite yleistyi suomen kielessä 2000-luvun ensi vuosikymmenen jälkipuoliskon voimakkaan energian hinnannousun myötä ja sen tuottamien tulojen vuoksi. Windfall-verosta on käyty keskustelua myös Ukrainan sodan aiheuttaman energian hinnan nousun seurauksena Euroopassa.
Windfall-vero energian tuotannossa

Windfall-voitto on ydinvoiman ja vesivoiman ansiotonta voittoa.
Windfall-vero on ansiotulon perimistä voimayhtiöltä valtiolle.
Eurooppa otti vuonna 2005 käyttöön päästökauppajärjestelmän, joka nostaa sähkön hintaa riippumatta miten sähkö on tuotettu tai siitä aiheuttaako se ilmastopäästöjä tai muita päästöjä. Kun ydinsähkön ja vesisähkön kannattavuus kasvoi, tekivät voimayhtiöt reilusti aikaisempaa parempaa tulosta. Windfall-verolla on tarkoitus tuoda osa energiayhtiöiden "ansiottomasti syntyneistä" voitoista valtiolle.
Windfall-vero energian tuotannossa > Suomessa

Vanhasen hallituksen aikana windfall-veroa valmisteltiin kauppa- ja teollisuusministeriössä, mutta asia jäi sikseen. Vero ei ollut hallitusohjelmassa 2008.
Windfall-voitot energiayhtiöille jakaa jyrkästi mielipiteet. Suuria sähkönkäyttäjiä edustavan Elfin mukaan päästökauppa kokonaisuudessaan aiheuttaa 1,8 miljardin euron tulonsiirron vuodessa asiakkailta sähköyhtiölle. Päästökauppavuosina 2008-2012 tulonsiirto olisi yhteensä 9 miljardia euroa. Osa tästä summasta on niin sanottuja windfall-voittoja.
Sdp ehdotti helmikuussa 2008 uutta windfall-veroa, jolla verotettaisiin ennen vuotta 1998 rakennettujen ydin- ja vesivoimaloiden omistajayhtiöiltä päästökaupan tuomia voittoja. Sdp:n malli toisi valtiolle 300 miljoonaa euroa vuodessa. Tarja Filatovin (sd) mukaan "tuulentuomia tuloja" eli ansiotonta arvonnousua on syytä leikata ja siirtää yhteiskunnan käyttöön. Pia Viitanen (sd) esitti, että voittoja käytettäisiin uusiutuvien energiamuotojen kehittämiseen ja joukkoliikenteeseen. Vihreiden Erkki Pulliainen tuki aloitetta.
Suomen hallitus päätti kesäkuussa 2014, ettei ennen vuotta 2004 rakennettuun vesi-, ydin- ja tuulivoimaan kohdistuvaa voimalaitosveroa (windfall-veroa) oteta käyttöön.
Helmikuussa 2023 Marinin hallitus antoi esityksen kertaluonteisesta windfall-verosta, jonka ulkopuolelle rajattaisiin pienet sähköntuottajat. Sillä leikattaisiin yritysten voittoja tilanteessa jolloin sähköala tekee merkittäviä voittoja mutta kotitalouksien taloudellinen tilanne heikkenee. Valtiovarainvaliokunta puoltaa veroa.
Vehkoojärvi

| Vehkoojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°30′49″N, 24°42′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarhianjoen alue (35.63)
Laskujoki:  salmi Palsaan 
Järvinumero:  35.634.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  141,8 m  
Rantaviiva:  3,838 km  
Pinta-ala:  37,271 ha  
Saaria:  1 
 fiVehkoojärvi 
Vehkoojärvi  on Keski-Suomessa Multialla Housukosken kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 37 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Kukonjoen alueeseen (35.634) se kuuluu.
William Perehudoff

William Perehudoff (vasemmalla) vuonna 1947.
William Perehudoff O.C. (21. huhtikuuta 1918 Saskatchewan, Kanada – 26. helmikuuta 2013) oli kanadalainen taidemaalari. Hän syntyi ja kasvoi Saskatchewanissa.
Perehudoff työsti abstrakteja maalauksia vuosikymmenten ajan. Vuonna 1999 hänet valittiin Kanadan ritarikunnan jäseneksi ansioistaan taiteen alalla.
Perehudoffista tehtiin Reginan yliopiston kunniatohtori vuonna 2003. Hän oli naimisissa kollegansa Dorothy Knowlesin kanssa.
William Allen Egan

William A. Egan vuonna 1973.
William Allen Egan (8. lokakuuta 1914 Valdez, Alaska – 6. toukokuuta 1984 Anchorage, Alaska) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Egan syntyi kuusilapsiseen perheeseen. Äiti kasvatti hänet isän kuoltua tapaturmaisesti vuonna 1920. Egan alkoi kiinnostua politiikasta valmistuttuaan high schoolista. Hän kuului vuosina 1940–1945 Alaskan territorion edustajainhuoneeseen. Hän istui edustajainhuoneessa vielä kolme kautta vuosina 1947–1953. Hän meni vuonna 1941 naimisiin Neva McKittrickin kanssa.
Egan valittiin Valdezin pormestariksi vuonna 1943. Hän pääsi vuonna 1953 Alaskan senaattiin.
Kuvernööri

Egan oli kampanjoinut Alaskan osavaltion aseman puolesta jo 1930-luvulta lähtien. Kun tämä toteutui 3. tammikuuta 1959, Egan nousi osavaltion ensimmäiseksi kuvernööriksi.
Egan jätti toimensa kuvernöörinä vuonna 1966, mutta tuli valituksi uudelleen 1970. Hän vetäytyi politiikasta kuvernööriyden päätyttyä vuonna 1974 ja kuoli keuhkosyöpään 69-vuotiaana Anchoragessa.
Alaskalaiset viettävät 8. lokakuuta ”William Egan Dayta”.
Viherjuuri

Viherjuuri voi tarkoittaa:
H. J. Viherjuuri, Veli Giovanni (1889–1949), opettaja, toimittaja, kustannusjohtaja ja mainonnan lehtori
L. M. Viherjuuri (1885–1957, vuoteen 1906 Grönroth), Suomen Kuvalehden päätoimittaja, Yleisradion toimitusjohtaja, H. J. Viherjuuren veli
Irmeli Viherjuuri, toimittaja, Hillari Johannes Viherjuuren tytär
Matti Viherjuuri (1912–1987), kamarineuvos, Markkinointi Viherjuuren perustaja ja toimitusjohtaja
Mikko Viherjuuri (s. 1948), teatteriohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja, Matti Viherjuuren poika.
Markkinointi Viherjuuri, vuosina 1955–2009 toiminut mainostoimisto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viherjuuri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Varpu Tuovinen

Varpu Johanna Tuovinen (21. joulukuuta 1936 Eno – 17. maaliskuuta 2020 Joensuu[lähde? ]) oli suomalainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Tuovinen edusti urallaan Enon Kisa-Poikia, Uimaharjun Karia ja Joensuun Katajaa. Tuovinen oli ammatiltaan poliisi; hänet nimitettiin Joensuun ensimmäiseksi naiskonstaapeliksi vuonna 1965.
Tuovinen sai kuulantyönnöstä viisi SM-hopeaa vuosina 1958, 1959, 1960, 1963 ja 1964 ja yhden SM-pronssin vuonna 1965. Kiekonheitossa hän oli parhaimmillaan neljäs vuosina 1962 ja 1963. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Tuovinen sai kuulantyönnöstä hopeaa vuosina 1963 ja 1965. Tuovinen edusti Suomea maaotteluissa vuosien 1958 ja 1966 välillä.
Tuovinen pelasi myös pesäpalloa ja heitti keihästä. Hän asui viimeiset vuodet Joensuussa.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| kuulantyöntö | 13,63 | Joensuu | 6. elokuuta 1964 |
| kiekonheitto | 38,90 | Eno | 18. syyskuuta 1960 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| kuulantyöntö | 12,72 | Otaniemi | 20. maaliskuuta 1965 |
Lähde
Vehkosjärvi

| Vehkosjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°01′43″N, 23°32′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja Lauttasjärveen 
Järvinumero:  35.357.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  185,7 m  
Rantaviiva:  1,566 km  
Pinta-ala:  5,474 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVehkosjärvi 
Vehkosjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Riuttasten kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,5 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Pahanlamminojan valuma-alueeseen (35.357) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 185,7 metriä mpy.
Vihreät kuulat

Vihreitä kuulia
Vihreät kuulat on Fazerin valmistama marmeladimakeinen, jota myydään rasioissa ja irtomakeisina. Finlandia-pakkauksessa on vihreiden kuulien lisäksi myös muunvärisiä kuulia.
Karl Fazer toi marmeladimakeisten reseptin ja tekijät Pietarista ja niitä on valmistettu 1800-luvun lopulta lähtien.
Värikkäitä marmeladikuulia valmistettiin jo 1902 Englannin kuninkaan Edvard VII:n kruunajaisiin. 
Kruunajaismarmeladin nimi muutettiin vuonna 1948 Finlandiaksi.
Vuonna 1929 Vihreitä kuulia alettiin valmistamaan Helsingissä Tehtaankatu 29:n tehtaassa. Valmistus siirtyi Fazerilaan Vantaalle, silloiseen Helsingin maalaiskuntaan, vuonna 1960. Vuosina 1987–1988 Ranualle rakennettiin uusi tehdas, jonne kuulien valmistus siirtyi. Ranualta tuotanto siirtyi Lappeenrantaan 1999 ja kuulien valmistus alkoi Lappeenrannassa vuonna 2000.
Kuulien puoliskot liitettiin yhteen käsipelillä vielä Ranuan tehtaalla. Uudella Lappeenrannan tehtaalla kone puristaa automaattisesti puoliskot yhteen ja ne siirtyvät sokerointirumpuun. Kuulat poimitaan ja pakataan edelleen yksitellen käsin.
Vuosittain kuulia valmistetaan 25 miljoonaa kappaletta, joista 17 miljoonaa syödään jouluna.
Vuonna 2017 Fazer toi markkinoille Vihreiden kuulien marmeladilla täytetyt jaffakeksit.
Vaskionjoki

| Vaskionjoki |
| --- | --- |
 Vaskionjoki Vaskion luontopolulta katsottuna
Alkulähde:  Vaskion reuna-alueet
Laskupaikka:  Halikonjoki
Maat:  Suomi
Vaskionjoki on Halikonjoen vesistöön kuuluva joki Vaskiolla Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Joki saa alkunsa Toivilanjoen ja Kumionojan yhtymässä. Vaskionjoki yhdistyy Vaskion taajaman eteläpuolella Kuusjoen kanssa muodostaen Halikonjoen. Vaskio on saanut nimensä joen mukaan.
Vaskionjokea kuormittavat Vaskion vedenpuhdistamo ja maanviljely. 30 prosenttia joen valuma-alueesta on peltoa. Vaskionjoki, kuten muutkin alueen joet, virtaa syvässä uomassa savimaassa. Joen alkulähteet sijaitsevat Vaskion soisilla reuna-alueilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaskionjoki Wikimedia Commonsissa