stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mauritiuksen yliopisto

| Mauritiuksen yliopisto> University of Mauritius |
| --- | --- |
 Yliopiston kampus
Motto:  Transforming lives, inspiring change
Perustettu:  1965
Tyyppi:  julkinen
Kansleri:  Louis Jean Claude Autrey
Henkilökunta:  1 023 (2015)
Opiskelijoita:  12 273 (2015)
Sijainti:   Moka,  Mauritius
Osoite:  Reduit, Moka 80837, Mauritius
Sivusto:  https://www.uom.ac.mu
Mauritiuksen yliopisto (eng. University of Mauritius) on Mauritiuksella toimiva yliopisto. Sen on maan vanhin ja isoin yliopisto. Opiskelijoita on 12 273 ja henkilökuntaa 1 023. Yliopiston nykyinen kansleri on tri. Louis Jean Claude Autrey.
Ensimmäiset yritykset perustaa yliopisto-opetusta antava instituutti Mauritiukselle on peräisin 1830-luvulta, jolloin Adrien d’Epinay ehdotti yliopiston perustamista. Yliopisto saatiin kuitenkin perustettua vasta 1965..
Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa:
Maataloustieteellinen (Faculty of Agriculture)
Teknillinen (Faculty of Engineering)
Viestintätieteellinen (Faculty of Information, Communication and Digital Technologies)
Lain ja johtamisen (Faculty of Law and Management)
Luonnontieteellinen (Faculty of Science)
Yhteiskuntatieteellinen ja humanistinen (Faculty of Social Sciences and Humanities)
Martin Stokken

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Martin Stokken |  Martin Stokken |  Martin Stokken |  |
Maa:   Norja
Miesten maastohiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Oslo 1952 |  4 × 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1950 | 4×10 km |  |
Martin Stokken (16. tammikuuta 1923 Snillfjord – 25. maaliskuuta 1984 Trondheim) oli norjalainen maastohiihdon olympiamitalisti, yleisurheilija ja hiihtovalmentaja.
Yleisurheilijana

Martin Stokken tuli aluksi tunnetuksi yleisurheilijana. Hän osallistui vuonna 1946 sodan jälkeen Oslossa pidettyihin EM-kisoihin 10 000 metrin juoksuun ja sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 1947 hänestä tuli ensimmäinen norjalainen, joka juoksi 10 000 metriä alle 31 minuutin. Kaksi vuotta myöhemmin eli vuonna 1949 Stokken alitti puolen tunnin rajan neljäntenä juoksijana maailmassa ajalla 29.59,6. Häntä ennen vain suomalaiset Taisto Mäki ja Viljo Heino sekä tšekkitähti Emil Zátopek olivat rikkoneet puolen tunnin haamurajan. Stokken hallitsi pitkiä matkoja kansallisella tasolla vuosina 1946–1951 ja voitti yhdeksäntoista Norjan mestaruutta yleisurheilussa ja hiihdossa.
Stokken osallistui Lontoon kesäkisoihin 1948 10 000 metrille sijoittuen neljänneksi häviten viisi sekuntia pronssimitalisti Bertil Albertssonille ja myöhemmin 5 000 metrille ja oli kymmenes. Neljä vuotta myöhemmin Helsingissä 1952 hän oli Zátopekin hallitsemassa kisassa kymmenes 10 000 metrillä. Stokken toimi Norjan joukkueen lipunkantajana Helsingin olympialaisten avajaisseremoniassa.
Vuoden 1950 yleisurheilun EM-kisoissa Brysselissä hän sijoittui 10 000 metrillä kuudenneksi ja 3 000 metrin esteissä neljänneksi.
Hiihtäjänä

Stokken tuli tunnetuksi 1950-luvulla ennen kaikkea hiihtäjänä. Hän oli miesten 4 × 10 kilometrin viestijoukkueessa, joka saavutti pronssia MM-viestissä vuonna 1950 ja hopeaa Oslon olympialaisissa 1952. Stokken oli Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956 Norjan neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Yksilölajeissa tuli olympialajeissa kaksi kuudetta sijaa eli Oslon kisoissa 18 kilometrillä ja Cortinassa 15 kilometrillä. MM-kisoissa paras yksilölajisijoitus oli Falunin vuoden 1954 50 kilometrin neljäs sija 9 sekunnin häviöllä suomalaiselle Arvo Viitaselle. Stokken voitti viisi Norjan mestaruutta, neljä 30 kilometrillä ja yhden 50 kilometrillä. Holmenkollenin 50 kilometrin Stokken voitti vuonna 1954.
Lopetettuaan kilpahiihtäjäuransa vuonna 1960, hänestä tuli Norjan naisten hiihtomaajoukkueen valmentaja.
Tunnustuksia

Stokken oli Norjan joukkueen lipunkantajana Helsingin kesäkisojen avajaisissa 1952.
Martin Stokken valittiin Norjan vuoden urheilijaksi vuonna 1949 ja samana vuonna hän sai arvostetun Egebergs-palkinnon vuonna 1949, Morgenbladet-kultamitalin vuonna 1950, ja vuonna 1954 hän sai Holmenkollen-mitalin.
Carnegie Institution for Science

| Carnegie Institution for Science |
| --- | --- |

Perustettu:  1902
Tyyppi:  tutkimuslaitos
Päämaja:  Washington, Yhdysvallat
Puheenjohtaja:  Richard A. Meserve
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Carnegie Institution for Science (suom. Carnegien tiedeinstituutti) on yhdysvaltalainen tiedejärjestö. Se perustettiin vuonna 1902, ja siihen kuuluu nykyään kuusi tutkimusyksikköä viidessä kaupungissa.
Historia

Vuonna 1901 Andrew Carnegie jätti uransa liikemiehenä ja aloitti hyväntekeväisyyden harrastamisen. Hän harkitsi kansallisen yliopiston perustamista Washingtoniin, mutta päätyikin sijoittamaan uuteen itsenäiseen tutkimuslaitokseen. Carnegie ilmoitti presidentti Theodore Rooseveltille olevansa halukas lahjoittamaan 10 miljoonaa dollaria uuden tiedelaitoksen perustamiseen. Carnegie valitsi ensimmäiseen hallitukseen 27 henkilöä, ja hallitus piti ensimmäisen virallisen kokouksensa ulkoministerin toimistossa 29. tammikuuta 1902. Hallitus valitsi ensimmäiseksi puheenjohtajakseen Johns Hopkinsin yliopiston rehtorin Daniel Coit Gilmanin.
Alkujaan järjestö suuntasi varansa yksittäisten tutkimushankkeiden avustamiseen useilla eri aloilla, kuten tähtitieteessä, antropologiassa, kirjallisuudessa, taloustieteessä, historiassa ja matematiikassa. Hallitus muutti kantaansa sen jälkeen, kun Robert Simpson Woodwardista tuli puheenjohtaja vuonna 1904. Woodwardin aikana hallitus päättikin tukea enemmän tutkimusyksiköitä kuin yksittäisiä tutkimuksia.
Yksiköt

Carnegien tiedeinstituuttiin kuuluu kuusi tutkimusyksikköä. Baltimoressa on embryologian yksikkö, joka perustettiin 1913. Se keskittyi 1960-luvulle saakka ihmisalkion kehittymiseen. Yksikkö on 1960-luvun jälkeen laajentanut kiinnostustaan myös eläinten kehittymiseen ja perinnöllisyystieteeseen sekä solu- että molekyylitasolla.
Washingtonissa on kaksi yksikköä: geofysiikan laboratorio ja Maan magnetismin laitos. Vuonna 1905 perustettu geofysiikan laboratorio tutkii Maan sisäkerroksia. Maan magnetismin yksikkö sijaitsee samalla kampusalueella kuin geofysiikan laboratoriokin. Laitos perustettiin 1904, ja se suuntautui alkujaan tutkimaan Maan magneettikenttää. Yksiköstä on kuitenkin muodostunut monialainen tutkimuslaitos, jossa työskentelee tähtitieteilijöitä, astrofyysikkoja, geofyysikkoja, geokemistejä, kosmokemistejä ja planeettatutkijoita.
Kalifornialaisessa Stanfordin kaupungissa on myös kaksi yksikköä. Siellä sijaitsevat globaalin ekologian ja kasvitieteen yksiköt. Kasvitieteen yksikkö perustettiin 1903, ja se tutki alkujaan aavikon kasveja luonnollisessa elinympäristössään. Se on erikoistunut sen jälkeen yhteyttämisen tutkimiseen. Ekologian tutkimuslaitos perustettiin vuonna 2002, ja se olikin ensimmäinen uusi yksikkö 80 vuoteen.
Instituuttiin kuuluu lisäksi yhtenä laitoksena kaksi observatoriota. Ne sijaitsevat Pasadenassa Kaliforniassa ja Las Campanisissa Chilessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Instituutin kotisivut (englanniksi)
Marko Antila

Marko Antila on suomalainen tuottaja-ohjaaja. Hän valmistui Tampereen Taiteen ja Viestinnän oppilaitoksesta 1995, minkä jälkeen hän työskenteli uransa alussa televisiossa muun muassa Jyrki-nuortenohjelman ensimmäisenä ohjaajana, ohjasi kymmeniä musiikkivideoita ja tv-ohjelmia, kuten Pelastakaa Sotamies Hytönen.
Antila siirtyi 1998 mainoselokuvien pariin ja on ohjannut satoja mainoselokuvia sekä voittanut useita alan palkintoja, kuten Cresta, Fab, Voitto, Vuoden Huiput ja Muuvi. [lähde? ] Tuottajaksi hän siirtyi vuonna 2007. Antila ja Yrjö Nieminen perustivat vuonna 2009 elokuvatuotantoyhtiö Mjölkin. Aku Louhimiehen ohjaama 8-pallo oli ensimmäinen Antilan tuottama pitkä elokuva ja sai ensi-iltansa helmikuussa 2013.
Keväällä 2015 Antila perusti yhdessä Mikko Räisäsen ja Rane Tiukkasen kanssa tarinankerrontayhtiö Lucy Loves Storiesin jossa hän toimii vastaavana tuottajana.. Lucy Loves Stories on voittanut mm. perustamisvuonna Voitto-kilpailussa Grand Prix -palkinnon sekä vuonna 2017 Vuoden tuotantoyhtiö -palkinnon. Antila on toiminut vastaavana tuottajana/tuottajana tv-mainosten lisäksi mm. Tv-sarjoissa "Mieheni Vaimo"sekä "Utö" ,että elokuvissa "Susikoira Roi" ja "Valoa Valoa Valoa".
Mayora Indah

| PT Mayora Indah Tbk |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Satu lagi dari Mayora
Perustettu:  1977
Toimitusjohtaja:  Andre Sukendra Atmadja
Puheenjohtaja:  Jogi Hendra Atmadja
Kotipaikka:   Jakarta, Indonesia
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Kotisivu:  www.mayora.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
PT Mayora Indah Tbk on indonesialainen elintarvikeyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Jakartassa. Yrityksen perusti 17. helmikuuta 1977 Jogi Hendra Atmadja.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivusto (indonesiaksi)
Bobo (piirroshahmo)

| Bobo |
| --- | --- |

Luoja(t):  William Hanna Joseph Barbera
Näyttelijä(t):  Don Messick (1958–1994) John Kricfalusi (1999) Tom Kenny (2002, 2004) Justin Timberlake (2010)
Ensi- esiintyminen:  Hakki-koira (2. lokakuuta 1958)
Kustantaja:  Hanna-Barbera (1958–2001) Warner Bros. (2001–nykyhetki)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  Uros
Asuinpaikka:  Jellystonen kansallispuisto
Luonteenpiirteet:  rauhallinen, älykäs
Suhteet
Tutut:  Jogi Cindy-karhu puistonvartija Smith
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bobo (myös Boo Boo, engl. Boo-Boo Bear) on Hanna-Barberan tunnettu piirroshahmo. William Hannan ja Joseph Barberan luoma hahmo teki ensiesiintymisensä vuonna 1958 Hakki-koiran ohjelmassa ja on sittemmin esiintynyt yhdessä Jogin kanssa hahmon omassa nimikkosarjassa Jogi-karhu vuonna 1961. Bobo toimii pääasiassa Jogin itsetuntona ja yrittää pitää ystäväänsä poissa ongelmista.
Bobo esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa vuonna 1964 Jogi-karhu seikkailee. Vuosien mittaan Jogi-karhusta tehtiin lukuisia animaatiosarjoja ja elokuvia, joissa Bobo on päähahmon ohella mukana. Jogi-karhusta tuotettiin ensimmäinen näytelmäelokuva vuonna 2010 Jogi-karhu.
Hahmon luonne

Jogi-karhun seikkailut tapahtuvat kuvitteellisessa Jellystonen kansallispuistossa. Bobo on pienikokoinen ja älykäs karhu, joka pitää kaulassaan violetin väristä rusettia. Hän on useimmiten Jogin tukena, mutta yrittää huomauttaa mielellään sääntöjä rikkovalle ystävälleen tilanteiden seuraukset tai tyytyä kommentoimaan vain ettei jokin asia olekaan hyvä idea. Jogi ei kuitenkaan kuuntele ystäväänsä jonka myötä Bobo tyytyy vain auttamaan ystäväänsä.
Filmografia > Animaatioelokuvat

Jogi-karhu seikkailee (1964)
Yogi's Ark Lark (1972)
Yogi's First Christmas (1980)
Yogi Bear and the Magical Flight of the Spruce Goose (1987)
Yogi's Great Escape (1987)
Yogi and the Invasion of the Space Bears (1988)
Yogi the Easter Bear (1994)
Filmografia > Näytelmäelokuvat

Jogi-karhu (2010)
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | TV-Spesiaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958–1962 1964 1972–1973 1977–1980 1982 1987–1994 | Don Messick | Hakki-koira Jogi-karhu Yogi ja kaverit Scooby's All-Star Laff-A-Lympics The New Yogi Bear Show Jump, Rattle & Roll Jogi-karhu | Hey There, It's Yogi Bear Yogi's Ark Lark Casper's First Christmas Yogi's First Christmas Yogi Bear and the Magical Flight of the Spruce Goose Yogi's Great Escape Yogi and the Invasion of the Space Bears The Good, the Bad, and Huckleberry Hound Yogi the Easter Bear Scooby-Doo in Arabian Nights | Yogi Bear's All Star Comedy Christmas Caper The Flintstones' 25th Anniversary Celebration A Yabba-Dabba-Doo Celebration!: 50 Years of Hanna-Barbera The Funtastic World of Hanna-Barbera |
| 1999 | John Kricfalusi |  |  | A Day in the Life of Ranger Smith Boo Boo Runs Wild |
| 2002, 2004 | Tom Kenny | Harvey Birdman, Attorney at Law The Grim Adventures of Billy & Mandy |  |  |
| 2010 | Justin Timberlake |  | Jogi-karhu |  |
Clarence Zener

| Clarence Melvin Zener |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1905 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 2. heinäkuuta 1993 (87 vuotta) Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Stanford University Harvard University
Väitöstyön ohjaaja:  Edwin Kemble
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Kaksoisvaihtomekanismi Zenerdiodi Zener-kiinnitys Landaun–Zenerin siirtymä Termoelastinen vaimennus
Clarence Melvin Zener (1. joulukuuta 1905 – 2. heinäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka vuonna 1934 ensimmäisenä kuvaili eristeissä tapahtuvan läpilyönnin ominaisuuksia. Näitä havaintoja hyödynnettiin myöhemmin Bellin laboratoriossa hänen mukaansa nimetyn zenerdiodin kehityksessä.
Zener oli matemaattistaustainen teoreettinen fyysikko, joka teki urallaan tutkimuksia monella eri alueella, mukaan lukien suprajohtavuus, metallurgia, ferromagnetismi, elastisuus, murtumismekaniikka, diffuusio ja geometrinen ohjelmointi.
Käännös suomeksi
Matts Alanko

Matts Alanko (Matti Jaakonpoika) (1. lokakuuta 1828 Kauhajoki – 17. joulukuuta 1921 Kurikka) oli suomalainen kelloseppä ja valaja.
Elämä

Alanko syntyi Kauhajoella vuonna 1828. Avioitui Serafia Iisakintyttären (1824-1899) kanssa, josta liitosta heille syntyi 13 lasta (6 poikaa ja 7 tyttöä). Mainitaan kirkonkirjoissa Kurikan seurakunnan Miedonkylän Skyttä:län torpparina, lohkotilallisena ja kelloseppänä. Alanko muutti nuorena Kurikkaan ja työskenteli myös Tervakoskella ja Helsingissä. Hän toimi fysiikan professori Selim Lemströmin assistenttinä.
Tunnetut työt

Alanko tunnetaan kelloseppänä joka valmisti useita Könnin koulukunnan mukaisia seinä/lauttiakelloja. Oppinsa hän on saanut Iisakki Tassilta. Useimmissa hänen valmistamissaan kelloissa oli herätysmekanismi. Alanko valoi Kauhajoen kirkonkellon, yhdeksänhaaraisen kynttilänjalan ja numerotaulut. Hänet tunnetaan myös ikiliikkujan suunnittelijana.
Biopankki

Biopankki on lääketieteellinen kokoelma, joka sisältää ihmisperäisiä näytteitä sekä niihin liittyviä tietoja. Biopankkilaki tuli voimaan 1.9.2013 ja sen tarkoituksena on tukea tutkimusta, jossa hyödynnetään ihmisperäisiä näytteitä, edistää näytteiden käytön avoimuutta sekä turvata yksityisyyden suoja ja itsemääräämisoikeus näytteitä käsiteltäessä. Biopankkilakia ollaan uudistamassa ja se on lausuntokierroksella.
Maailmalla on useita suuria biopankkeja ja niiden yhteenliittymiä, niin julkisella kuin yksityisellä rahoituksella toimivia. Suomen suurimmat julkisen toimijan näytekokoelmat ovat Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksessa (THL), jonka tutkimuksiin osallistuu suomalaista väestöä edustavia vapaaehtoisia. THL:n kokoelmat edustavat läpileikkausta Suomen kansasta.
Suomen biopankit

Suomessa Valvira ohjaa ja valvoo biopankkitoimintaa sekä ylläpitää valtakunnallista biopankkirekisteriä. Biopankkitoiminnan aloittamisesta on tehtävä ilmoitus Valviralle valtakunnalliseen biopankkirekisteriin ennen toiminnan aloittamista.
Valvira on myöntänyt toimintaluvan yhteensä kahdeksalle biopankille, joista kaksi toimii koko Suomen alueella valtakunnallisesti ja kuusi sairaanhoitopiirien alueilla:
| Biopankki | Perustajat | Rekisteröity | Toimialue |
| --- | --- | --- | --- |
| Auria Biopankki | Turun yliopisto Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri Satakunnan sairaanhoitopiiri Vaasan sairaanhoitopiiri | 10.3.2014 | Alueellinen |
| Helsingin Biopankki | Helsingin yliopisto Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri (HUS) Kymenlaakson sairaanhoito- ja sosiaalipalveluiden kuntayhtymä (Carea) Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri (Eksote) | 21.4.2015 | Alueellinen |
| Itä-Suomen biopankki | Itä-Suomen yliopisto Pohjois-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä (PSSHP) Etelä-Savon sosiaali- ja terveyspalveluiden kuntayhtymä (Essote) Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhmä Pohjois-Karjalan sosiaali- ja terveyspalveluiden kuntayhtymä | 29.10.2015 | Alueellinen |
| Keski-Suomen biopankki | Jyväskylän yliopisto Keski-Suomen sairaanhoitopiiri (KSSHP) | 29.10.2015 | Alueellinen |
| Pohjois-Suomen Biopankki Borealis | Oulun yliopisto Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri Nordlab Lapin sairaanhoitopiiri Länsi-Pohjan sairaanhoitopiiri Keski-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri Kainuun sairaanhoitopiiri | 10.7.2015 | Alueellinen |
| Tampereen Biopankki | Tampereen yliopisto Pirkanmaan sairaanhoitopiiri Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin kuntayhtymä Kanta-Hämeen sairaanhoitopiirin kuntayhtymä | 8.9.2015 | Alueellinen |
| Hematologinen Biopankki (FHRB Biopankki) | Suomen Hematologiyhdistys Suomen molekyylilääketieteen instituutti (FIMM) Suomen Punaisen Ristin Veripalvelu | 15.7.2014 | Valtakunnallinen |
| THL Biopankki | Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL) | 10.3.2014 | Valtakunnallinen |
Biopankkilaki (688/2012)

Syyskuussa 2013 voimaan tullut biopankkilaki (688/2012) täsmentää niitä periaatteita ja toimintatapoja, joilla ihmisten näytteitä voidaan koota käytettäväksi erilaisiin lääketieteellisiin tutkimuksiin, joita näytettä otettaessa ei vielä osata tarkkaan suunnitella. Lisäksi useat lait ja eettiset ohjeet täydentävät ja täsmentävät tutkimuksissa noudatettavia periaatteita ja toimintatapoja. Esimerkiksi laissa ihmisen elimien, kudoksien ja solujen käytöstä (101/2001) säädetään terveydenhuollon toiminnan yhteydessä irrotettujen elinten, kudosten ja solujen käytöstä lääketieteelliseen tutkimukseen ja siirtämisestä biopankkiin tietyin edellytyksin. Laissa lääketieteellisestä tutkimuksesta (488/1999) säädetään lääketieteellisen tutkimuksen yleisistä menettelytavoista ja alueellisista eettisistä toimikunnista.
Biopankkilain tavoitteena on parantaa kansalaisten, niin terveiden tutkittavien kuin potilaidenkin, mahdollisuutta saada tietoa käynnissä olevista tutkimushankkeista sekä parantaa tutkittavan itsemääräämisoikeutta näytteensä käytön suhteen.
Vanhojen näytteiden siirto biopankkeihin tapahtuu julkisen tiedonannon kautta. Esimerkiksi Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri (HUS) kertoi julkisen tiedonannon kautta siirtävänsä vanhat näytteet biopankkiin.
Sosiaali- ja terveydenhuollon lupa- ja valvontaviranomainen Valvira ohjaa ja valvoo biopankkitoimintaa. Uuden biopankin perustaminen vaatii lisäksi valtakunnallisen lääketieteellisen tutkimuseettisen toimikunnan (TUKIJA) puoltavan lausunnon.
Laki määrää näytteenantajan itsemääräämisoikeuden ja yksityisyyden suojan lisäksi monia biopankkien organisaatioon ja toimintaan liittyviä yksityiskohtia. Se säätää sekä aikaisemmin koottujen näytteiden siirtämisestä biopankkiin että tulevien kokoelmien keräämisestä.
Biopankkinäytteiden käyttö

Biopankin tehtävä on luovuttaa näytteitä biolääketieteellisiin tutkimuksiin. Näytteet luovutetaan aina anonymisoituna. Tutkimuksen päätteeksi tutkija luovuttaa tulosdatan biopankille.
Biopankkien tarkoitus on edistää lääketieteellistä tutkimusta tarjoamalla näytteitä, jotka soveltuvat tutkijan tarkoituksiin. Soveltuvuus riippuu kulloisestakin tutkimuksesta. Yleisiä rajauskriteereitä ovat diagnostiset ja viranomaisrekisteri tiedot.
Tähän saakka tutkimusnäytteiden kokoamisessa on yleensä noudatettu samanlaista prosessia kuin esimerkiksi kliinisissä lääketutkimuksissa, joissa tutkittavalle selitetään yksityiskohtaisesti, minkälaisia asioita heidän luovuttamistaan näytteistä tullaan tutkimaan ja kuka niitä tutkii. Tutkimusaineisto on myös yleensä pitänyt hävittää tietyn ajan jälkeen. Tämän vuoksi uusien tutkimustulosten valossa merkityksellisten asioiden määrittäminen jo kerätyistä näytteistä ei ole ollut mahdollista ilman tutkittavan henkilön antamaa uutta suostumusta. Tutkija hyötyy myös aikaisemmin tehdyistä tutkimuksista, sillä lain tavoite on, että keskeiset analyysitiedot lisätään biopankin tietoihin ja ovat siten seuraavienkin tutkijoiden käytettävissä.
Suurin osa suomalaisista biopankeista osallistui 2017 alkaneeseen Finngen-tutkimushankkeeseen.
| Biopankki | Tutkimusalue | Aktiivisia tutkimuksia | Tutkimuksia, joista julkaistuja tuloksia | Päivitetty | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin | Syöpäsairaudet | 30 | 2 | 11.12.2019 |  |
| Helsingin | Sydän- ja verisuonisairaudet | 9 | 0 | 11.12.2019 |  |
| Helsingin | Neurologiset sairaudet | 5 | 0 | 11.12.2019 |  |
| Helsingin | Hengitystiesairaudet | 4 | 3 | 11.12.2019 |  |
| Helsingin | Autoimmuunisairaudet | 6 | 0 | 11.12.2019 |  |
| Helsingin | Muut sairaudet | 6 | 0 | 11.12.2019 |  |
Biopankkisuostumus

Biopankkilain mukaan jokaisen näytteen luovuttamiseen tarvitaan näytteenantajan tai hänen huoltajansa kirjallinen suostumus. Jos henkilö on halukas luovuttamaan näytteen, hän saa täytettäväkseen suostumusasiakirjan.
Suostumuksen voi myös myöhemmin peruuttaa milloin vain syytä ilmoittamatta. Peruuttaminen tehdään kirjallisesti biopankin ohjeiden mukaan.
Peruuttamisesta ja rajoittamisesta tehdään merkintä biopankin suostumusrekisteriin, jonka jälkeen näytteitä ja tietoja ei enää luovuteta uusiin tutkimuksiin.
Biopankkilain mukaisesti ennen lain voimaantuloa koottuja vanhoja näytekokoelmia voidaan siirtää biopankkiin ilman, että jokaiselta henkilöltä pyydetään henkilökohtaisesti suostumusta. Esimerkiksi Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri (HUS) kertoi yhdellä lehti-ilmoituksella siirtävänsä biopankkiin kolme miljoonaa vanhaa näytettä. Kuten myöhemmin käytännöllisen filosofian dosentti Tuija Takala Helsingin yliopistosta toi esiin oli "kämmenen kokoinen ilmoitus" siirrosta tieteen periaatteidenkin kannalta kyseenalainen. Kyseenalainen toiminta on mahdollista Valviran luvalla, mikäli kokoelma on hyvin suuri. Tällöin biopankkisiirrosta ja mahdollisuudesta kieltäytyä siitä tiedotetaan julkisia kanavia käyttäen (Virallinen lehti ja kyseisen kokoelman kannalta tärkeät valtakunnalliset tai paikalliset lehdet). Vähäisen tiedotuksen seurauksena iso osa luovuttajista ei tiedä joutuneensa luovuttajaksi.
Suomen biopankeissa on 10 miljoonaa näytettä ja suostumuksia niiden käyttöön on 400 000.
Aiheesta muualla

http://www.biopankki.fi/
https://www.auriabiopankki.fi/
http://www.thl.fi/biopankki
http://www.ksshp.fi/fi-FI/Potilaalle/Biopankki
http://www.oulu.fi/yliopisto/node/38476 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.tays.fi/biopankki
http://www.hematologinenbiopankki.fi/etusivu.html
http://www.helsinginbiopankki.fi
https://www.ppshp.fi/biopankki
http://www.ita-suomenbiopankki.fi/
http://bbmri-eric.eu/[http://www.biobanks.eu/%5Bvanhentunut+linkki%5D ]
http://www.valvira.fi/terveydenhuolto/toimintaluvat/biopankit (Arkistoitu – Internet Archive)
Uusi laki keräisi suomalaisten geenitiedot Kelan rekisteriin – asiantuntijat huolissaan: “Kuin koko kansalle tehty isyystesti” Yle, 2020
Mehmet Shehu

Mehmet Shehu (1967)
Mehmet Shehu vuonna 1944
Mehmet Shehu (10. tammikuuta 1913 Çorush – 17. joulukuuta 1981 Tirana) oli albanialainen kommunistipoliitikko ja maansa pääministeri vuosina 1954–1981.
Shehu syntyi eteläisessä Albaniassa ja opiskeli 1930-luvulla Napolissa. Hän soti Espanjan sisällissodassa Garibaldin kansainvälisessä prikaatissa ja vietti vuodet 1939–1942 keskitysleirillä Ranskassa. Shehu toimi Albanian pääministerinä vuodesta 1954 kuolemaansa saakka. Shehun kuolema Tiranassa joulukuussa 1981 ilmoitettiin virallisesti itsemurhaksi, mutta Enver Hoxhan huhutaan ammuttaneen hänet Shehun vastustettua Hoxhan eristäytymispolitiikkaa. Itsemurha oli kielletty Albanian rikoslaissa, jonka vuoksi Shehu julistettiin "kansakunnan viholliseksi" ja haudattiin joutomaalle lähelle Ndroqin kylää Tiranan länsipuolelle.
Mehmet Shehu oli Ismail Kadaren "Pasardhësi"-romaanin (2003) aiheena.