stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salatut elämät – 25. esityskausi (2022–2023)
Henkilöt > Sivuhenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sienna Nord  | … |  Nadja Tamminen   |
|  Oliver Hatava  | … |  Toivo Taalasmaa   |
|  Juho Orpana  | … |  Robin Marklund   |
|  Aron Syrjä  | … |  Leo Sievinen   |
|  Hugo Laakso  | … |  Ilo Angervuo   |
|  Anna Rimpelä  | … |  Tiina Rajala   |
|  Tiia Louhevaara  | … |  Anna-Liisa ”Ansku” Lahti   |
|  Milla Saksa  | … |  Kisu   |
|  Vilma Suuraho  | … |  Leka   |
|  Katy Suutari  | … |  Ulpu Ritala   |
|  Sari Kuivalainen  | … |  Romppainen   |
|  Timo Kervinen  | … |  Laaksonen   |
|  Tino Virta  | … |  Alex   |
|  Toni Pyökäri  | … |  Lahtinen   |
|  Suvi Teräsniska  | … |  valokuvaaja   |
|  Esko Eerikäinen  | … |  Petri Simola   |
|  Iikka Forss  | … |  Ari Salminen   |
|  Laura Voutilainen  | … |  Kirke   |
|  Otto Mäkelä  | … |  Eetu Haapavirta   |
|  Laura Hirvipuro  | … |  Emilia Haapavirta   |
|  Miska Haakana  | … |  JP Kokko   |
|  Johanna Nurmimaa  | … |  Paula Sievinen   |
|  Michael Ntima  | … |  Mr Nelson   |
|  Sami Sowe  | … |  Olli   |
|  Kris Gummerus  | … |  Valtter Forss   |
|  Hanna Saari  | … |  Sirkka   |
|  Aarni Kivinen  | … |  Panu Kaukovaara   |
|  Onni Jyllinmaa  | … |  Junior   |
|  Roope Malkki  | … |  Sallan vauva   |
Helsingfors Skridskoklubb

| Helsingfors Skridskoklubb |
| --- | --- |

Perustettu:  1875
Paikkakunta:  Helsinki
Lajit:  taitoluistelu
Puheenjohtaja:  Mikael Nyberg
Omistajat:  Helsingfors Skridskoklubb rf – Helsingin Luistinklubi ry
Kotisivu:  https://hsk.fi
Team Unique, seuran senioritason muodostelmaluistelujoukkue.
Helsingfors Skridskoklubb (suom. Helsingin Luistinklubi) on Suomen vanhin taitoluisteluseura. Se perustettiin Helsingissä vuonna 1875. Suomeksi puhuttaessa seurasta käytetään useammin ruotsin- kuin suomenkielistä nimeä, lyhenteenä nimestä on käytössä vain HSK.
Seura järjestää opetusta taitoluistelussa ja muodostelmaluistelussa. Seuralla on muodostelmajoukkueita kaikilla tasoilla: tulokkaissa (Team Minique), minoreissa Team Sympatique, SM-sarjassa noviiseissa Team Dynamique, SM-junioreissa Team Mystique ja SM-senioreissa Team Unique sekä mastersissa Team Chaotique, aikuisissa Team Antique ja kansallisissa noviiseissa Team Magnetique, junioreissa Team Hysterique ja senioreissa Team Hypnotique. Team Unique on vuoden 2013 ja maailmanmestari ja moninkertainen Suomen mestari.
HSK:n historia taitoluistelussa, pikaluistelussa ja jääkiekossa

HSK alkoi ylläpitää perustamisensa jälkeen luistinrataa Helsingin Pohjoissatamassa sekä järjestää kaunoluistelunäytöksiä ja yhteisluisteluja.
HSK:n historia taitoluistelussa, pikaluistelussa ja jääkiekossa > Taitoluistelu

Suomessa oli HSK:n riveissä useita hyviä taitoluistelijoita, kuten John Catani, Rudolf Sundgren miehissä ja Nadja Franck naisissa.
Walter Jakobsson ja hänen saksalaissyntyinen vaimonsa Ludovika o.s. Eilers olivat ensimmäiset suomalaiset, jotka saavuttivat kansainvälistä arvokisamenestystä taitoluistelussa. Suomen mestaruuksien lisäksi he voittivat MM-hopeaa 1910,1912, 1913 ja 1922 sekä MM-kultaa 1911, 1914 ja 1923. Menestyksen kruunasivat olympiakulta 1920 ja olympiahopea 1924. Olympiakulta oli ensimmäinen HSK:läisurheilijoiden saavuttama.
Jakobssonien aikalaisia oli miesten yksinluistelija Sakari Ilmanen, joka saavutti viidennen sijan vuoden 1920 olympialaisissa. Seuraava menestynyt HSK:lainen yksinluistelija oli Marcus Nikkanen, joka osallistui vuosien 1928, 1932 ja 1936 olympialaisiin parhaan sijoituksen ollessa vuoden 1932 Lake Placidin kisojen neljäs sija. Hänen veljensä Bertel Nikkanen oli myös aktiiviluistelija ja uransa jälkeen aktiivitoimija taitoluistelussa.
Naisten taitoluistelussa vuosien 1937–1945 Suomen mestari oli HSK:läinen Maj-Len Helin. Hänen jälkeensä menestyneimmäksi suomalaiseksi nousi HSK:n Leena Pietilä, joka edusti Suomea Oslon vuoden 1952 olympialaisissa. Pietilän – myöhemmin Vainio – toiminta taitoluistelussa jatkui valmentaja- ja tuomaritehtävissä.
HSK:n seuraavat menestyneet taitoluistelijat tulivat jäätanssiin, kun Susanna Rahkamo ja Petri Kokko nousivat jäätanssissa 1990-luvulla kansainväliseen kärkeen. Amatööriuralla, joka päättyi vuonna 1995, parhaita menestyksiä olivat Albertvillen vuoden 1992 olympialaisten kuudes ja Lillehammerin vuoden 1994 neljäs sija, vuoden 1995 EM-kisojen kulta ja MM-kisojen hopea. Vuoden 1993 EM-kisoissa ja vuoden 1994 MM-kisoissa he saavuttivat pronssia.
HSK:n historia taitoluistelussa, pikaluistelussa ja jääkiekossa > Taitoluistelu > Muodostelmaluistelun päävalmentajan hyllytys

Tammikuussa 2020 Suomen Taitoluisteluliitto määräsi HSK:n muodostelmaluistelujoukkueiden päävalmentaja Mirjami Penttiselle 12 kuukauden toimintakiellon epäasiallisen käytöksen vuoksi. Kaksitoista Penttisen alaisuudessa luistellutta juniori- ja senioritason luistelijaa oli ottanut Suomen urheilun eettiseen keskukseen (SUEK) yhteyttä ja kertonut kokemuksistaan Penttisen valmennettavina. SUEK oli tehnyt asiassa selvityksen ja luovuttanut sen liitolle, jonka kurinpitolautakunnan mukaan Penttinen oli syyllistynyt toistuvasti urheilun eettisten sääntöjen rikkomiseen muun muassa käyttämällä epäasiallista kieltä, huutamalla ja nöyryyttämällä valmennettaviaan. HSK hyllytti Penttisen valmentajan tehtävistä toimintakieltopäätöksen johdosta. Penttisen asianajaja kiistää Penttistä kohtaan esitetyt syytökset ja Penttinen sanoo olevansa "äärimmäisen järkyttynyt, surullinen ja pahoillaan tilanteesta".
Kesäkuussa 2020 Helsingin kaupunki päätti periä takaisin seuralta noin 60 000 euroa vuoden 2018 avustuksia perusteena hyvän hallintotavan ja Reilun Pelin periaatteiden noudattamatta jättäminen. Helsingin kaupungin apulaispormestari ja Kulttuuri- ja vapaa-ajanlautakunnan puheenjohtaja Nasima Razmyar piti päätöstä tärkeänä ennakkotapauksena osoittamaan, että ”kiusaamiselle ja nöyryyttämiselle on nollatoleranssi” ja että ”kaupungin on pidettävä kiinni omista periaatteistaan” tukia jaettaessa.
HSK:n historia taitoluistelussa, pikaluistelussa ja jääkiekossa > Pikaluistelu

HSK oli 1800-luvulta aina 1950-luvun alkuun Suomen vahvimpia pikaluisteluseuroja. Ensimmäisiä mestareita 1890-luvulla oli Gustaf Estlander ja heti 1900-luvun alussa Franz Fredrik Wathén ja Johan Wikander. Estlander saavutti 1898 Euroopan mestaruuden, Wathén 1901 maailmanmestaruuden ja Wikander 1905 Euroopan mestaruuden.
Seuraavalla vuosikymmenellä eli 1910-luvulla HSK:laisista menestystä saavuttivat Gunnar Strömstén ja Väinö Wickström. Strömstén sijoittui vuonna 1912 MM-kisoissa ja EM-kisoissa sekä Wickström pronssille vuoden 1914 MM-kisoissa. Samalla vuosikymmenellä uraansa aloittivat HSK:n riveissä tulevat suuruudet Julius Skutnabb ja Clas Thunberg. Heistä tosin Thunberg siirtyi 1920-luvun alussa Helsingin Luistelijoiden riveihin.
Julius Skutnabbista tuli Jakobssonin taitoluistelupariskunnan jälkeen seuraava olympiakultamitalisti, kun hän voitti Chamonixin kisoissa 1924 kultaa 10 000 metrillä. Samoissa hän saavutti lisäksi 5 000 metrin hopeaa ja yhteispisteissä pronssia. Samana vuonna Skutnabb saavutti MM-kisoissa myös pronssia. Hän saavutti vuonna 1926 EM-kisoissa kultaa. Vuoden 1928 St. Moritzin olympialaisissa Skutnabb uusi vielä 5 000 metrin hopeansa.
Seuraavalla vuosikymmenellä eli 1930-luvulla HSK:n mainetta pikaluisteluareenoilla edusti Åke Ekman, joka saavutti vuosikymmenen alussa Suomen mestaruuksia ja oli mukana vuoden 1936 olympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä. Hieman Ekmanin jälkeen pinnalle nousi Birger Wasenius, joka saavutti vuoden 1936 olympialaisissa hopeaa 5 000 ja 10 000 metrillä sekä pronssia 1 500 metrillä. Waseniuksen uran huipentuma oli vuoden 1939 EM-kisoissa Helsingissä, jossa hän saavutti Euroopan mestaruuden. Samoissa kisoissa Ekman oli yhteispisteissä viides. Wasenius kaatui seuraavana talvena talvisodassa tammikuun alussa 1940.
HSK-pikaluisteluasema heikkeni sotien jälkeen 1940-luvulla. Ensosta Helsinkiin opiskelemaan muuttanut Lassi Parkkinen edusti sotien jälkeisinä vuosina HSK:ta ja voitti vuoden 1947 maailmanmestaruuden. Samoin viipurilaiset Salomaan veljekset Martti ja Kauko edustivat sotien jälkeen HSK:ta. Heistä Martti voitti vuoden 1945 Suomen mestaruuden. Naisten luistelun suomalainen ykkösnimi Verné Lesche siirtyi edustamaan HSK:ta myös sotien jälkeen ja voitti myös vuonna 1947 maailmanmestaruuden. HSK päätti lakkauttaa pikaluistelun kevään 1949 jälkeen. 1950-luvulla näkyvimmiksi pikaluistelun helsinkiläisseuroiksi nousivat Helsingin Luistinkiitäjät ja Helsingin Työväen Luistelijat.
HSK:n historia taitoluistelussa, pikaluistelussa ja jääkiekossa > Jääkiekko

Seuralla on alkuaikoinaan ollut toimintaa myös jääkiekossa. HSK voitti jääkiekon Suomen-mestaruuden vuosina 1933 ja 1934. HSK teki ensiesiintymisensä SM-sarjassa 1932, jolloin sen joukkue hävisi 1. kierroksella HPS:lle 4–0.
HSK:n mestarijoukkueissa pelasivat:
1933: Bruno Lauren, Rolf Lauren, Bertel Lindroos, Börje Löfgren, Karl Malmström (mv), Harald Melin, Gösta Söderlöf, Edmund Sjöberg ja Harald Sundqvist
1934: Hans Byman, Klaus Hagström, Bruno Lauren, Rolf Lauren, Bertel Lindroos, Börje Löfgren, Karl Malmström, Harald Melin, Romeo Mikalunas, Edmund Sjöberg, Harald Sundqvist, Lars Törnqvist
HSK:n sijoitukset mestaruuskausien jälkeen olivat kolmas sija (viimeinen), vuonna 1935 ja neljäs sija (viimeinen) vuonna 1936. Tuon jälkeen HSK piti kaksi kautta taukoa jääkiekosta, minkä jälkeen seura palasi SM-sarjaan vuonna 1939, jolloin sijoituksena oli seitsemäs sija seitsemän joukkueen sarjassa. HSK teki viimeisen esiintymisensä jääkiekkopuolella vuonna 1949, jonka jälkeen seuraa ei ole jääkiekkokentillä nähty.
Aiheesta muualla

HSK:n kotisivut
| n k Jääkiekon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1927–28: Viipurin Reipas  1928–29: HJK  1929–30: ei pelattu  1930–31: TaPa  1931–32: HJK  1932–33: HSK  1933–34: HSK  1934–35: HJK  1935–36: Ilves  1936–37: Ilves  1937–38: Ilves  1938–39: KIF  1939–40: ei pelattu  1940–41: KIF  1941–42: ei pelattu  1942–43: KIF  1943–44: ei jaettu  1944–45: Ilves  1945–46: Ilves  1946–47: Ilves  1947–48: Tarmo  1948–49: Tarmo  1949–50: Ilves  1950–51: Ilves  1951–52: Ilves  1952–53: TBK  1953–54: TBK  1954–55: TBK  1955–56: TPS  1956–57: Ilves  1957–58: Ilves  1958–59: Tappara  1959–60: Ilves  1960–61: Tappara  1961–62: Ilves  1962–63: Lukko  1963–64: Tappara  1964–65: Karhut  1965–66: Ilves  1966–67: RU-38  1967–68: KooVee  1968–69: HIFK  1969–70: HIFK  1970–71: Ässät  1971–72: Ilves  1972–73: Jokerit  1973–74: HIFK  1974–75: Tappara  1975–76: TPS  1976–77: Tappara  1977–78: Ässät  1978–79: Tappara  1979–80: HIFK  1980–81: Kärpät  1981–82: Tappara  1982–83: HIFK  1983–84: Tappara  1984–85: Ilves  1985–86: Tappara  1986–87: Tappara  1987–88: Tappara  1988–89: TPS  1989–90: TPS  1990–91: TPS  1991–92: Jokerit  1992–93: TPS  1993–94: Jokerit  1994–95: TPS  1995–96: Jokerit  1996–97: Jokerit  1997–98: HIFK  1998–99: TPS  1999–00: TPS  2000–01: TPS  2001–02: Jokerit  2002–03: Tappara  2003–04: Kärpät  2004–05: Kärpät  2005–06: HPK  2006–07: Kärpät  2007–08: Kärpät  2008–09: JYP  2009–10: TPS  2010–11: HIFK  2011–12: JYP  2012–13: Ässät  2013–14: Kärpät  2014–15: Kärpät  2015–16: Tappara  2016–17: Tappara  2017–18: Kärpät  2018–19: HPK  2019–20: ei jaettu  2020–21: Lukko  2021–22: Tappara  2022–23: Tappara  2023–24: Tappara 
HSK:n ensimmäiset olympiavoittajat, taitoluistelupari Ludovika ja Walter Jakobsson, Antwerpenin vuoden 1920 voittajat.
HSK:ta edustanut pikaluistelija Birger Wasenius helmikuussa 1939 voitettuaan maailmanmestaruuden Helsingissä olympiastadionilla.
HSK:n vuonna 1934 SM-kultaa voittanut jääkiekkojoukkue. Kulta joukkueen toinen ja peräkkäinen kyseisenä vuonna.
Piippolan kirkko

| Piippolan kirkko |
| --- | --- |
 Piippolan kirkko kesällä 2008
Sijainti:  Piippola, Siikalatva
Koordinaatit:  64°10′37.5″N, 025°57′51.0″E
Seurakunta:  Siikalatvan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1769
Suunnittelija:  Simon Silvén
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piippolan kirkko on Siikalatvan seurakunnan kirkko, joka sijaitsee Siikalatvalla Piippolan taajamassa. Piippolan kirkko on Oulun hiippakunnan tiekirkko.
Piippolasta tehtiin oma saarnahuonekuntansa heinäkuussa 1769. Kirkon rakentaminen oli kuitenkin aloitettu ilman lupaa jo ennen saarnahuonekunnan perustamista. Rakennustöitä johti Simo Jylkkä. Usean vuoden töiden jälkeen puinen ristikirkko valmistui, ja se vihittiin käyttöön uudenvuodenpäivänä 1771. Kirkko nimettiin silloisen kruununprinsessan mukaan Magdalenan kirkoksi.
Kirkon peruskorjauksessa vuonna 1888 rakennuksen ulkoasua uudenaikaistettiin uusgoottilaiseen tyyliin, minkä vuoksi kirkkoa ei aina pidetä Jylkän suunnittelemana. Samassa korjauksessa hävitettiin kirkkomaalari Mikael Toppeliuksen tekemät seinämaalaukset.
Esineistö

15-äänikertaiset Kangasalan urkutehtaan valmistamat urut ovat vuodelta 1959. Alttaritaulun Jeesus kolkuttaa ovelle on maalannut vuonna 1910 Kaarlo Metsävainio, josta myöhemmin tuli Oulun suomalaisen yhteiskoulun rehtori. Vuosien 1999–2000 korjauksissa konservoitiin saarnastuoli maalauksineen vuoden 1779 ulkoasuun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piippolan kirkko Wikimedia Commonsissa
Piippolan kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
| n k Pohjois-Pohjanmaan kirkot |
| --- | --- |
Oulu:  Haukipudas  Karjasilta  Kastelli  Kiiminki  Maikkulan kappeli  Nasaretin pyhän perheen kirkko  Oulujoki  Oulunsalo  Pateniemi  Pyhän Andreaan kirkko  Pyhän Kolminaisuuden katedraali  Pyhän Luukkaan kappeli  Pyhän Tuomaan kirkko  Tuira  Tuomiokirkko  Turkansaari  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Muut kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Hailuodon vanha kirkko  Himanka  Ii  Kalajoki  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kempele)  Kempeleen vanha kirkko  Kestilä  Kuivaniemi  Käylän rajaseutukirkko  Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)  Kylmälänkylän kappeli  Kärsämäki  Kärsämäen paanukirkko  Liminka  Lumijoki  Maakalla  Merijärvi  Muhos  Nivala  Olkkola  Oulainen  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pudasjärvi  Pulkkila  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)  Pyhän Matteuksen kappeli  Pyhäntä  Raahe  Rantakylän kappeli  Rantsila  Rautio  Reisjärvi  Revonlahti  Saloinen  Sarakylän kappeli  Sievi  Siikajoki  Säräisniemi  Taivalkoski  Temmes  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Vihanti  Ylivieskan vanha kirkko 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Magdalenan kirkko (Q18662947)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Siikalatva
sijainti: Piippola
katuosoite: Keskustie 3, 92620 Piippola
koordinaatit: 64°10′37″N 25°57′51″E﻿ / ﻿64.17708°N 25.96417°E﻿ / 64.17708; 25.96417

Piippolan kirkko sisältä.
Tainio

Tainio on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eino Tainio (1905–1970), kommunistinen kansanedustaja
Hanna Tainio (s. 1960), sosiaalidemokraattinen kansanedustaja
Maximus Tainio (s. 2001), jalkapalloilija
Olga Tainio (1881–1961), näyttelijä, Helsingin Kansanteatterin luottotyöntekijä
Riku Tainio (s. 1982), pesäpalloilija
Risto Tainio (1927–2005), maaherra
Risto Tainio, professori, Helsingin kauppakorkeakoulun vararehtori
Sakari Tainio (s. 1888), merikapteeni ja merenkulkuneuvos
Stig Tainio (s. 1952), pesäpalloilija
Taavi Tainio (1874–1929), toimittaja ja sosiaalidemokraattinen kansanedustaja
Tauno Tainio (1902–1986), OTK:n sihteeri, kirjallisuuden suomentaja
Teemu Tainio (s. 1979), jalkapalloilija
Muita

Tainion majakka
Talvi-Tainio, Iso-Tainio, järvi Lieksassa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jussi Ridanpää

Jussi Tuomas Ridanpää (s. 1981) on suomalainen radio- ja televisioesiintyjä, sekä yrittäjä.
Tapahtumiin liittyvät työt

Ridanpään tapahtumapalveluita tuottava yritys myy konserttikiertueita, tarjoaa dj- sekä juontopalveluita ja toteuttaa klubeja ja festivaaleja.
TV- ja radiotyöt

Ridanpää on työskennellyt urallaan muun muassa Yle TV2:n VoiceOut! -musiikkiohjelman reportterina ja teki yhden tuotantokauden Neloselle ja Jimille Hurma-nimistä ohjelmaa Henna Pihlajan kanssa. Hurmassa Ridanpää kokeili extremelajeja suomalaisten julkisuuden henkilöiden kanssa. Hän muun muassa hyppäsi laskuvarjolla Jone Nikulan kanssa, seinäkiipeili Ville Virtasen (Darude) kanssa ja riippuliiti Jasper Pääkkösen kanssa.
Ridanpää työskenteli radiokanava NRJ:n juontajana toukokuusta 2005. Sinä aikana hän juonsi NRJ:n viikonloppua, NRJ:n iltapäivää, toimi NRJ:n aamun kesätuuraajana ja teki koko tämän ajan musiikkilistaohjelmaa NRJ Eurohot 30. Myöhemmin Ridanpää tunnettiin juontajana iltaohjelmassa, jossa listattiin NRJ:n 10 toivotuinta kappaletta ja toteutettiin kuuntelijoiden musiikkitoiveita. Marraskuussa 2013 hän aloitti Loop-radiokanavan uuden aamuohjelman Loopin aamu juontamisen. Marraskuun 2021 lopussa hän aloitti HitMix-radiokanavan aamuohjelman HitMixin Heräämö juontamisen juontajakollegansa Karoliina Tuomisen kanssa.
Muut tehtävät

Ridanpää on merkitty levy-yhtiö AXR:n syksyllä 2011 julkaiseman Party Boxxx – Vuoden Bilekokoelma – Rakkauden Kesä -levyn tuottajaksi ja toteuttajaksi. Lisäksi hän on tuottanut ja toteuttanut kesällä 2012 AXR levy-yhtiölle Summer Up 10-vuotisjuhlakokoelman.
HMS Southampton (D90)

| HMS Southampton |
| --- | --- |
 HMS Southampton

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vosper Thornycroft, Southampton
Kölinlasku:  21. lokakuuta 1976
Laskettu vesille:  29. tammikuuta 1979
Palveluskäyttöön:  31. lokakuuta 1981
Poistui palveluskäytöstä:  12. helmikuuta 2009
Loppuvaihe:  romutettu 2011–2012
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 820 t
Pituus:  125,0 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,0 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  COGOG: 2 x Rolls-Royce Olympus TM3B ja 2 x Rolls-Royce Tyne 36 MW
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  287
Aseistus
Aseistus:  2 x Sea Dart 1 x 4,5" Mk.8 2 x Oerlikon 20 mm 2 x STWS Mk.2 -torpedoputkea 2 x Corvus-valaisuheitettä 1 x Westland Lynx HAS.1/2
HMS Southampton (viirinumero D90) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 42 ohjushävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 2009 ja romutettiin 2011.
Valmistus

Alus tilattiin 17. maaliskuuta 1976 Vosper Thornycroftilta Southamptonista, missä köli laskettiin 21. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1979 ja otettiin palvelukseen 31. lokakuuta 1981.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. hävittäjälaivueeseen, missä se jatkoi vastaanottokokeita ja miehistökoulutusta. Vastaanottokokeet olivat vielä kesken, kun Argentiinan joukot miehittivät Falklandin. Koulutusohjelmaa kiristettiin, jotta alus saataisiin operatiiviseen valmiuteen. Alus lähti 10. toukokuuta Portsmouthista miehistökoulutukseen. Se avusti vielä samana päivänä HMS Naiadin kanssa Kanaalin reitillä kulkevaa lautta Free Enterprise II:ta, jolla oli syttynyt konehuoneessa tulipalo.
Alus lähti 18. kesäkuuta HMS Birminghamin kanssa Etelä-Atlantille, jolloin niiden lähisuojaksi oli asennettu kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä hangaarin katolle. Ne kohtasivat 7. elokuuta HMS Inviciblen ja suojasivat lentotukialusosastoa ilmahyökkäyksiltä. Vaikka sotatoimet olivat päättyneet niin Argentiinan ilmavoimat tekivät tunnustelulentoja kokeillen ilmapuolustuksen kyvykkyyttä.
Elokuun lopulla HMS Illustrious vapautti Invinciblen toiminta-alueelta, mutta Southampton vapautui vasta lokakuussa. Alus saapui 17. lokakuuta Birminghamin kanssa Britteinsaarille. Aluksen helikopteri siirrettiin vapauttaneelle HMS Newcastlelle, jonka oma helikopteri oli vaurioitunut meren käynnissä matkalla etelään.
Keväällä 1983 alus oli huollettavana, jolloin sille asennettiin standardin mukaiset 30 mm ja 20 mm tykit ja harhamaaliheittimet. Aiemmin asennetut 20 millimetrin tykit poistettiin samoin kuin veneet ja niiden vaatimat laitteistot. Alus lähti 22. huhtikuuta 1983 Birminghamin kanssa Etelä-Atlantille viiden kuukauden partiomatkalle, mistä ne palasivat syyskuussa Portsmouthiin huollettavaksi ja miehistön lepojaksolle.
Alus törmäsi 1984 poijuun Portlandin edustalla viimeistelyharjoituksessa ennen lähtöään partiomatkalle Falklandille. Alus jouduttiin siirtämään telakalle korjattavaksi. Alus suojasi 3. syyskuuta 1988 Hormuzinsalmessa saattuetta, kun se kolaroi MV Tor Bayn kanssa.
Alus saapui 24. elokuuta 1998 Super Servant I:llä Swan Hunterin Hebburnin telakalle korjattavaksi. Telakoinnin aikana myös aluksen Sea Dart -järjestelmä ja 4,5 tuuman tykkitorni poistettiin modernisoitaviksi. Alus vapautui telakalta toukokuussa 1991.
Aluksen miehistö takavarikoi 3. helmikuuta 2006 Karibialla 3,5 tonnia kokaiinia. Alus siirrettiin 31. heinäkuuta 2008 valmiusreserviin ja poistettiin palveluksesta 12. helmikuuta 2009. Se huutokaupattiin 28. maaliskuuta 2011 ja sen jälkeen hinattiin 14. lokakuuta Portsmouthista Leyal Ship Recyclingin purkutelakalle Turkkiin.
Alus saapui Turkkiin 2. marraskuuta 2011, ja sen ilmoitettiin olevan täysin romutettu 13. tammikuuta 2012. 97 prosenttia aluksen materiaaleista kyettiin käyttämään uudelleen tai kierrättämään.
Rita Hester

| Rita Hester> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1964 Hartford, Connecticut, Yhdysvallat
Kuollut: 28. marraskuuta 1998 Allston, Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Rita Hester (22. maaliskuuta 1964 – 28. marraskuuta 1998) oli musta transnainen, joka murhattiin 28. marraskuuta 1998 Bostonissa Allstonin kaupunginossa Massachusettsissa.
Hester syntyi Hartfordissa, Connecticutissa, vuonna 1964. Hän muutti Bostoniin parikymppisenä ja oli aktiivinen paikallisessa rock-yhteisössä.
Hester lähti 28. marraskuuta 1998 yksin kotinsa läheisestä baarista Silhouette Loungesta noin kello viiden aikaan iltapäivällä. Ritalla ei ollut tapana kulkea yksin ilta-aikaan. Vain alle viiden minuutin kävelymatkan päässä baarista, Rita joutui kotonaan väkivaltaisen hyökkäyksen kohteeksi. Häntä puukotettiin yli 20 kertaa. Rita vietiin kiireesti Beth Israel -sairaalaan Bostonissa, mutta hän menehtyi vakaviin vammoihinsa pian hyökkäyksen jälkeen. Ritan asunnosta ei ollut mitään varastettu, eikä murtautumisen merkkejä löytynyt. Yli 20 vuotta hänen murhansa jälkeen poliisilla ei ole tietoa murhan tekijästä. Ritan kuoleman aikaan häntä kutsuttiin mediassa transvestiitiksi, väärinsukupuolitettiin, ja uutisoinnissa käytettiin hänen virallista nimeään.
Hänen murhansa kosketti syvästi paikallista yhteisöä ja herätti suurta surua ja vihaa. Tämän seurauksena noin 250 ihmistä kokoontui 4. joulukuuta kynttiläkulkueeseen kunnioittamaan Hesterin muistoa. Samalla käytiin kamppailua, jotta paikalliset lehdet, kuten Boston Herald ja Bay Windows, käsittelisivät Ritan elämää ja identiteettiä arvostavasti. Hesterin kohtalo toimi inspiraationa "Remembering Our Dead" -verkkosivustolle sekä vuonna 1999 perustetulle kansainväliselle transihmisten muistopäivälle, jolloin kunnioitetaan henkirikoksen uhriksi joutuneiden transihmisten muistoa. Muistopäivän perustaja oli Gwendolyn Ann Smith.
Netiketti

Netiketti (sanoista netti ja ketti) viittaa tietoverkon käyttöä koskeviin epävirallisiin sopivaisuussääntöihin. Netikettiä sovelletaan erilaisissa yhteyksissä, kuten sähköpostissa, verkkosivuilla ja chatissa.  Netiketti tarkoittaa arkikielessä Internetissä noudatettavaa etikettiä eli yleisiä käyttäytymistapoja ja -sääntöjä . Alkujaan netiketillä tarkoitettiin Internetissä toimivia sähköpostilistoja ja Usenet-keskusteluryhmiä varten laadittuja käyttäytymisohjeita. Ohjeita kirjasivat ylös monet eri ihmiset vuosien kokemuksen pohjalta. Ohjeet saattoivat olla tiiviitä tai laajoja, joskus ironisiakin.