stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melioidoosi
Ehkäisy

Melioidoosin on todettu tarttuneen ihmisestä toiseen vain muutamassa harvassa tapauksessa: Potilaiden eristäminen ei ole tarpeen. Laboratoriossa työskentelevien tulee kuitenkin käsitellä Burkholderia pseudomalleita eristysolosuhteissa, koska taudin on todettu tarttuneen laboratoriossa. Laboratorioperäisen altistuksen tapahduttua suositellaan jälkiprofylaksiaksi kotrimoksatsolia. Tämän tehoa ei kuitenkaan ole vahvistettu kliinisin kokein.
Endeemisillä alueilla (erityisesti riisiviljelmillä) on syytä mahdollisuuksien mukaan välttää kosketusta maaperän, liejun ja pintaveden kanssa. Sairastumisia on todettu tapahtuneen rypäinä tulvien ja myrskyjen jälkeen; nämä ovat todennäköisesti aiheuttaneet altistumisen. Joukkosairastumisia on tapahtunut myös juomaveden saastuttua. Riskiryhmässä ovat muiden muassa diabeetikot, kroonisesti munuais- tai keuhkosairaat ja minkä tahansa tyyppistä immuunivajetta potevat. Rokotetta ei toistaiseksi ole olemassa.
Ehkäisy > Altistumisen jälkeinen estohoito

B. pseudomalleille altistumisen (erityisesti laboratoriotapaturman) jälkeiseksi estohoidoksi suositellaan kotrimoksatsolin ja doksisykliinin yhdistelmää. Kumpaakin on tosin käytetty myös yksinään.
Biologisena aseena

Melioidoosia on tutkittu myös sen varalta, että sitä käytettäisiin biologiseen sodankäyntiin. Yhdysvaltain tautienhallinnasta vastaava viranomainen CDC luokittelee sen bioterroriaineena B-luokkaan kuuluvaksi. Yhdysvalloissa tutkittiin B. pseudomallein, kuten myös sen sukulaisen B. mallein, joka aiheuttaa räkätautia, käyttöä bioaseena. Aseen valmistukseen sitä ei kuitenkaan koskaan käytetty. Myös Neuvostoliiton on raportoitu testanneen B. pseudomallein käyttöä bioaseena.
Aiheesta muualla

Virginia Tech pathogen database - Burkholderia pseudomallei (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Étienne Davignon

Étienne Davignon vuonna 2015.
Varakreivi Étienne Davignon (s. 4. lokakuuta 1932) on belgialainen poliitikko ja liikemies, joka oli Euroopan komission jäsen vuosina 1977–1985, josta varapuheenjohtajana vuodesta 1981 alkaen. Tätä ennen hän johti Kansainvälistä energiajärjestöä vuosina 1974-1977.
Étienne Davignon syntyi diplomaattiperheeseen Budapestissa ja sai tohtorinarvon lainopissa Leuvenin katolisesta yliopistosta. Hän on myöhemmin toiminut Bilderberg-kokousten puheenjohtajana.
Davignon on luonut myös huomattavan uran liikemiehenä. Hän johti Société Générale de Belgique -pankkia vuosina 1989–2001. Hän on Brussels Airlinesin hallituksen puheenjohtaja sekä useiden muiden yritysten hallituksen jäsen.
Davignon osallistui lukuisiin Bilderberg-ryhmän kokouksiin ja toimi sen ohjausryhmässä. Davignonin mukaan Bilderberg-ryhmä toimi euron kätilönä.
Aiheesta muualla

Erkki Olin: Davignon och euromarknaden. (Haastattelu) Affärsmagasinet Forum, 19.02.1987, nro 1987-03, s. 22-23.  ISSN 0533-070X  Artikkelin verkkoversio. (ruotsiksi)
| n k Jenkinsin komissio (1977–1981) |
| --- | --- |
 Guido Brunner  Richard Burke  Claude Cheysson  Étienne Davignon  Antonio Giolitti  Finn Olav Gundelach2  Wilhelm Haferkamp2  Roy Jenkins1  Lorenzo Natali2  François-Xavier Ortoli2  Christopher Tugendhat  Raymond Vouel  Henk Vredeling2 
1 = Puheenjohtaja. 2 = Varapuheenjohtaja.
| n k Thornin komissio (1981–1985) |
| --- | --- |
Frans Andriessen • Richard Burke1982-1985 • Claude Cheysson1981 • Giorgios Contogeorgis • Poul Dalsager1981-1985 • Étienne Davignon2 • Antonio Giolitti • Finn Olav Gundelach†1981 • Wilhelm Haferkamp2 • Karl-Heinz Narjes • Lorenzo Natali2 • Michael O'Kennedy1981-1982 François-Xavier Ortoli2 • Edgard Pisani1981-1984 Ivor Richard • Gaston Thorn1 • Christopher Tugendhat2
1 = Puheenjohtaja. 2 = Varapuheenjohtaja.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia 2  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  IdRef
Capricornis sumatraensis thar

| Capricornis sumatraensis thar |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Onttosarviset Bovidae
Alaheimo::  Vuohieläimet Caprinae
Suku::  Capricornis
Laji::  Capricornis sumatraensis
Alalaji::  thar
Kolmiosainen nimi
 Capricornis sumatraensis thar  Hodgson, 1831 
Synonyymit
 Capricornis thar 
Katso myös
   Capricornis sumatraensis thar Wikispeciesissä   Capricornis sumatraensis thar Commonsissa 
Capricornis sumatraensis thar on Himalajalla elävä serovien suvun vuohieläin. Se katsotaan nyklyisin sumatranserovin (C. sumatraensis) alalajiksi, mutta aiemmin sitä on myös pidetty erillisenä lajina Capricornis thar.
Capricornis sumatraensis thar painaa 54–91 kiloa, ja sen säkäkorkeus on noin metrin. Selkäpuoli on musta tai tummanharmaa, rinta, kyljet ja jalkojen yläosat punaruskeat.
Alalaji elää luonnonvaraisena Pohjois-Intiassa ja Nepalissa, Bangladeshissä, Bhutanissa ja Kiinassa. Levinneisyysalue on laaja mutta laikuttainen. Eläintä metsästetään ruoaksi, lisäksi soveliaan elinympäristön supistuminen vaikuttaa uhanalaisuuteen. Aiemmin se luokiteltiin silmälläpidettäväksi, mutta uusimmassa arviossa uhanalaisuutta ei käsitelty alalajitasolla.
Jäätynyt konflikti

Jäätynyt konflikti on konflikti, jolle ei ole löydetty ratkaisua, mutta jonka aiheuttamat asetelmat ovat jääneet voimaan. Jäätyneitä konflikteja on muun muassa Länsi-Saharassa,Kashmirissä, Korean niemimaalla, Transnistriassa, Etelä-Ossetiassa , Abhasiassa ja Kyproksella.
Pro Helsingfors

Kuva suunnitelmasta. Etualalla pää­rautatie­asema, johon ei enää ole raideyhteyttä. Töölönlahti on täytetty, ja sen paikalle rakennettua uutta liikekeskustaa pitkin johtaa Kuningasavenue-niminen leveä puistokatu Pasilaan, johon päärautatieasema on siirretty.
Pro Helsingfors – Suur-Helsingin asemakaavan ehdotus oli arkkitehti Eliel Saarisen osittain yhteistyössä Bertel Jungin kanssa laatima, vuonna 1918 julkaistu  Helsingin ja sen silloisten lähi­alueiden asemakaavasuunnitelma. Se laadittiin liikemies Julius Tallbergin toimeksi­annosta, ja sen yhtenä lähtökohtana oli Bertel Jungin vuonna 1911 julkaisema yleiskaavaehdotus ”Suur-Helsinki-suunnitelma”. Saarisen ja Jungin ohella suunnittelutyöhön osallistui myös arkkitehti Einar Sjöström.
Pro Helsingfors käsitti paitsi silloisen Helsingin eli nykyisen kanta­kaupungin myös suuren osan silloin vielä Helsingin maalaiskuntaan kuuluneita alueita, jotka vuoden 1946 alue­liitoksessa liitettiin Helsinkiin, sekä Espoon itäisimmän osan, muun muassa Leppävaaran ja Hagalundin eli nykyisen Tapiolan.
Suunnitelman sisältö

Pro Helsingfors -suunnitelma tavoitteli Helsingistä suurkaupunkia selkeine vyöhykejakoineen ja tehokkaine liikenneratkaisuineen. Kanta­kaupungin osalta huomattavimpia ehdotuksia oli pää­rautatie­aseman siirtäminen noin kolme kilo­metriä pohjoisemmaksi Pasilaan, vaikka Saarisen itse suunnittelema asema­rakennus oli tuolloin vasta rakenteilla. Saarisen mielestä asema oli liian pieni ja väärässä paikassa; hän koki Helsingin keskustan tukkoisena, ja hänen mukaansa rautatie erotti Töölön ja Kallion hankalasti toisistaan. Suunnitelmassa Töölönlahti olisi täytetty ja sen alueen poikki olisi johdettu 90 metriä leveä ja 3 kilometriä pitkä puistokatu, ”Kuningasavenue”, keskustasta nykyisen Elielinaukion kohdalta Pasilaan. Puisto­kadun keskelle olisi jäänyt huoltoliikennettä ja esimerkiksi raitiovaunuja varten kanjoni, joka olisi ylitetty katutasossa silloilla. Kadun molemmille puolille olisi tullut pitkä rivi uusia rakennus­kortteleita kaupungin liike­keskuksen laajentamiseksi pohjoiseen. Saarisen ja Jungin mukaan Kuningasavenue olisi ”suuruussuhteillaan ja kauneudellaan” antanut ”Suomen metropolille rakennustaiteellisen selkärangan”. Saarisen kuvaili sitä myös kaupunkirakenteen ”keskiviivaksi”. Esimerkiksi Eläin­tarhan puisto­alueesta olisi säilynyt vain pieni osa, jota vastoin Alppipuisto olisi säilynyt.
Myös Pasilan uuden aseman ympäristöön suunniteltiin runsaasti rakentamista, ja sieltä olisivat johtaneet leveät puisto­kadut myös länteen Munkki­niemeen, koilliseen Kumpulan kautta Viikkiin sekä kaakkoon Pasilan konepajan alueen kautta Kulo­saaren sillalle.
Esikaupunkialueille suunniteltiin joukko uusia kaupungin­osia, joista olisi yleensä ollut raide­liikenne­yhteys Pasilan rautatieasemalle. Munkki­niemen ja Haagan osalta suunnitelma perustui pitkälti Saarisen vuonna 1915 samoja alueita varten laatimaan Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmaan. Monien uusien kaupungin­osien keskeisimmissä osissa varattiin tilaa monumentaali­rakennuksille, joita ympäröi yleensä kerrostalojen ja kytkettyjen pien­talojen ja uloimpana omakotitalojen vyöhyke. Eri esikaupungit olisi yleensä erotettu toisistaan viher­alueilla.
Suunnitelman sisältö > Satama- ja teollisuusalueet

Suunnitelmassa varattiin runsaasti tilaa myös satama- ja teollisuusalueille. Länsisataman ja Sörnäisten sataman rinnalle ehdotettiin uusia laajoja satama-alueita Lautta­saareen sekä pienempiä Laajasalon länsi­rannalle ja Vartiokylään. Suursatamat olisivat sijainneet Lauttasaaressa, Ruoholahdessa ja Vanhankaupunginlahdella. Uudelle satamaradalle oli suunnitelmassa varaus Lauttasaaren kautta Leppävaaraan. Myös Eteläsatama olisi säilynyt satamana. Sörnäisten sataman suunniteltiin laajentuvan aluksi Sompasaareen ja Nihtiin, mikä vuosikymmenten kuluessa lopulta toteutuikin, mutta myös Kruununhaan Pohjoissatamaan ja Katajanokan pohjoisrannalle.
Laajoja uusia teollisuus­alueita suunniteltiin muun muassa Hertto­niemeen, Vartiokylään ja Viikkiin, ja Herttoniemeen suunniteltiin vientisatamaa satamaratoineen. Koko Vanhankaupunginselän pohjukka ja Viikin itäosa oli varattu suurelle teollisuuskaupunginosalle. Herttoniemen teollisuusalueen ja  Herttoniemen öljysataman myöhemmät kaavat noudattavat perusratkaisuiltaan Pro Helsingfors -suunnitelmaa.
Vaikutus

Ehdotus päärautatieaseman siirtämiseksi Pasilaan sai tyrmäävän vastaanoton; erityisesti rautatiehallitus vastusti ajatusta. Pro Helsingfors -suunnitelmasta ei sellaisenaan ole toteutunut juuri mitään, mutta se toimi suuntaa antavana tulevaisuuden visiona Helsingin kaupunkisuunnittelulle. Sen pää­peri­aatteilla on ollut huomattava vaikutus myöhempiin suunnitelmiin, esimerkiksi vuosien 1921 ja 1932 yleiskaavoihin. Suunnitelman on todettu vaikuttaneen Helsingin päättäjien maapoliittisiin asenteisiin ja antaneen suuntaviivoja maahankinnoille Helsinkiä ympäröiviltä alueilta. Töölönlahden säilyttäminen ja päärautatieaseman pitäminen paikallaan muodostui kaupunkisuunnitelmien lähtökohdaksi vasta 1940-luvun lopulla.
Aiheesta muualla

Gustaf Strengell : Mihin Eliel Saarisen "Suur-Helsinki"-ehdotus tähtää. Saako Helsinki uuden leveän valtakadun nykyisen Töölönlahden yli, Suomen Kuvalehti, 5.12.1931, nro 49, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mongolian jalkapallomaajoukkue

Mongolian jalkapallomaajoukkue edustaa Mongoliaa kansainvälisissä jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Joukkuetta hallinnoi Mongolian jalkapalloliitto, joka kuuluu FIFA:n Aasian maanosaliittoon AFC:hen. Mongolia on eräs heikoimmista jalkapallomaajoukkueista. Se on pelannut kansainvälisiä otteluita vuodesta 1960 lähtien, mutta saavuttanut historiansa aikana ainoastaan kolme voittoa, kaikki Tyynenmeren pikkusaaren Guamin joukkuetta vastaan.
Arvokilpailut > Maailmanmestaruuskilpailut

1930—1998 – Ei osallistunut.
2002 – Ei selviytynyt karsinnoista.
2006 – Ei selviytynyt karsinnoista.
Arvokilpailut > Aasian mestaruuskilpailut

1956—1996 – Ei osallistunut.
2000 – Ei selviytynyt karsinnoista.
2004 – Ei selviytynyt karsinnoista.
2007 – Ei osallistunut.
Arvokilpailut > AFC Challenge Cup

2006 – Oli määrä osallistua, mutta ei lopulta osallistunutkaan.
Itä-Aasian mestaruuskilpailut

2003 - Ei selviytynyt karsinnoista.
2005 - Ei selviytynyt karsinnoista.
Auguste Perret

Théâtre des Champs-Élysées
Auguste Perret (12. helmikuuta 1874 – 25. helmikuuta 1954) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli syntynyt Belgiassa.
Perret oli maailman johtava asiantuntija betonirakentamisessa sekä funktionalismin edelläkävijöitä. Hänen suurimmaksi työkseen tuli Le Havren uudelleenrakennuttaminen toisen maailmansodan jälkeen.
Le Havre

Sodan aikana Le Havre oli pommitettu melkein kokonaan raunioiksi ja noin 80 000 sen asukasta oli jäänyt kodittomaksi. Kaupungin rakentaminen entiselleen ei ollut mahdollista, joten Perretille annettiin tehtäväksi suunnitella kokonaan uusi kaupunki tuhoutuneen tilalle. Tästä tuli Ranskan sodanjälkeisen jälleenrakentamisen suurin hanke. Perret suunnitteli kaupungista ihanteidensa mukaisen, ilmavan ja avaran. Uusien talojen betoniin käytettiin kiviainesta, joka murskattiin tuhoutuneista taloista. Perret suunnitteli Le Havreen henkilökohtaisesti kaksi rakennusta, kaupungintalon sekä Pyhän Joosefin kirkon (Église Saint-Joseph du Havre).
Muita töitä

Théâtre des Champs-Élysées
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auguste Perret Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  EUTA  Structurae  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Le Havre
Kari Nars

Kari Rainer Nars (s. 21. elokuuta 1940 Pietarsaari) on suomalainen kauppatieteiden tohtori, valtiotieteiden lisensiaatti ja kirjailija.
Nars valmistui valtiotieteen maisteriksi vuonna 1963, lisensiaatiksi vuonna 1967 ja väitteli kauppatieteen tohtoriksi 1979.
Hän on työskennellyt Suomen Pankin kansainvälisenä johtajana (1977–1983), sen jälkeen Helsingin Osakepankin toimitusjohtajana 1984–1985 ja rahoitusneuvoksena valtiovarainministeriössä (1986–2000), jossa hän vastasi Suomen ulkomaisesta velanotosta. Ulkomailla hän on työskennellyt Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ekonomistina Washingtonissa vuosina 1967–1971 ja sekä Pariisissa Euroopan neuvoston kehityspankin hallintoneuvoston puheenjohtajana. Hän on ollut United Powerin merikaapelihankkeen neuvonantajana. Nars on toiminut myös Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki EBRD:n johtokunnan jäsenenä sekä Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtajana.
Nars kirjoittanut useita tietokirjoja, kuten Mahtimiesten matkassa (Tammi 2002), Raha ja onni (Pengar och lycka, Tammi 2006), Miten miljoonia huijataan. Suurpetkuttajien värikäs historia (Tammi 2009), joka on ilmestynyt kahdeksalla kielellä sekä Mauno Koivistoa käsittelevän teoksen Mauno: Optimistinen pessimisti (Standpoint 2017).
Teokset

Nars, Kari & Pekonen, Kari: Ulkomainen rahoitus ja valuuttastrategia.  Espoo:  Weilin + Göös, 1981.  ISBN 951-35-2374-8
Mahtimiesten matkassa.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2584-X
Raha ja onni.  (Pengar och lycka, 2006)  Suomentanut Juha Peura. Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3748-1
Miten miljoonia huijataan. Suurpetkuttajien värikäs historia.  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-5049-5  Teos on ilmestynyt kahdeksalla kielellä.
Mauno: Optimistinen pessimisti.  Helsinki:  Standpoint, 2017.  ISBN 978-952-68782-0-1  Teos on ilmestynyt suomeksi ja ruotsiksi.
Aiheesta muualla

Håkan Nylund: Kari Nars. (Haastattelu) Affärsmagasinet Forum, 01.02.1984, nro 1984-02, s. 08-09.  ISSN 0533-070X  Artikkelin verkkoversio. (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB  Uppslagsverket Finland
Kristján Eldjárn

| Kristján Eldjárn |
| --- | --- |

Islannin 3. presidentti
 1. elokuuta 1968–1. elokuuta 1980  
Pääministeri:  Hermann Jónasson  Jóhann Hafstein   Ólafur Jóhannesson   Geir Hallgrímsson  Benedikt Gröndal Gunnar Thoroddsen
Edeltäjä:  Ásgeir Ásgeirsson
Seuraaja:  Vigdís Finnbogadóttir
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1916 Tjörn, Islanti
Kuollut: 14. syyskuuta 1982 (65 vuotta) Cleveland, Ohio, Yhdysvallat
Puoliso:  Halldóra Eldjárn
Kristján Eldjárn (6. joulukuuta 1916 Tjörn, Islanti – 14. syyskuuta 1982 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) oli Islannin kolmas presidentti. Hän toimi virassaan vuosina 1968–1980.
Kristján syntyi Tjörnissä vuonna 1916. Hänen vanhempansa olivat Þórarinn Kr. Eldjárn ja Sigrún Sigurhjartardóttir. Kristján opiskeli arkeologiaa Kööpenhaminan yliopistossa ja väitteli lopulta tohtoriksi. Hän toimi Islannin kansallismuseon johtajana ennen valintaansa, mutta työskenteli myös paljon kenttätyössä ja teki televisioon ohjelmaa arkeologiasta.
Kristjánista tuli Islannin presidentti vuonna 1968. Hänet valittiin uudelleen vuosina 1972 ja 1976. Vuonna 1980 Kristjánia seurasi Islannin presidenttinä Vigdís Finnbogadóttir. Kristján kuoli vuonna 1982 Clevelandissä Ohiossa, jossa häntä oltiin hoitamassa sydänongelmien takia.
Hänen poikansa Þórarinn Eldjárn tunnetaan kirjailijana.
Aiheesta muualla

Islands villkor: få människor hårt arbete fiske och elenergi. (Haastattelu) Affärsmagasinet Forum, 22.08.1973, nro 1973-12, s. 09-11.  ISSN 0533-070X  Artikkelin verkkoversio. (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ásgeir Ásgeirsson | Islannin presidentti 1968–1980 | Seuraaja: Vigdís Finnbogadóttir |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Il ritorno d'Ulisse in patria

Il ritorno d'Ulisse in patria (SV 325, suom. Odysseuksen paluu kotimaahan) on italialaisen säveltäjän Claudio Monteverdin ooppera (dramma per musica), jossa on prologi ja kolme näytöstä. Oopperan libreton on kirjoittanut Giacomo Badoaro, ja se perustuu Homeroksen teoksen Odysseia loppuosaan. Ooppera sai ensi-iltansa Venetsiassa Teatro SS Giovanni e Paolo -teatterissa helmikuussa 1641.
Historia

Tämä teos oli Monteverdin ensimmäinen teos Venetsiassa, ja se saavutti siellä valtaisan menestyksen. Samana vuonna teosta esitettiin myös Bolognassa, ja se saavutti siellä yhtäläisen menestyksen kuin Venetsiassakin. Näissä molemmissa esityksissä lauloivat samat laulajat keskeisiä rooleja, eli Giulia Paolelli oli Penelope, Maddalena Manelli oli Minerva ja Francesco Manelli oli Odysseus.
Tapahtuma-aika sijoittuu Troijan sodan jälkeiseen historialliseen aikaan. Tapahtumat sijoittuvan Antiikin Kreikkaan ja siellä Ithakan saarelle, josta Odusseys oli tarun mukaan kotoisin.
Äänityksiä

Il ritorno d'Ulisse in patria. Prégardien, Fink, Högman, Hill, Visse ym. Concerto Vocale, johtajana René Jacobs. Harmonia Mundi France HMC 901427.29. Hieno Homeros-tulkinta, jossa ylevyys ja komiikka sekoittuvat verrattomalla tavalla
Il ritorno d'Ulisse in patria. Lehane, Bence, Wollitz, Michaelis, Santini ym. Chamber Orchestra johtajana Ewerhart
Osajako

Jumalat
Giove - tenori
Nettuno - basso
Minerva - sopraano
Giunone - sopraano
Taivaalisia henkiä - naiskuoro
Kuolevaiset
Ulisse - baritoni tai tenori
Penelope, hänen vaimonsa - altto
Telemaco, hänen poikansa - tenori
Melanto, Penelopen seuranainen- mezzosopraano
Eumete, paimen - tenori
Eurimaco, Melanton rakastaja - tenori
Ericlea, Odysseuksen imettäjä - altto
Penelopen kosijoita
Pisandro - tenori tai kontratenori
Anfinomo - tenori
Antinoo - basso
Iro, kosijoiden palvelija - tenori
Merimiehiä, Foinikialaiset - mieskuoro
Prologissa
Inhimillinen heikkous (L'humana fragilità) - sopraano tai tenori
Aika (Il tempo) - basso
Fortune - sopraano
Amore - sopraano
Norderney

| Norderney |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Norderney
 Koordinaatit: 53°42′N, 7°9′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Aurich
Hallinto:  
 – Pormestari:  Frank Ulrichs
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,3 km²
Korkeus:  5 m
Väkiluku:  6 088
 – Väestötiheys:  220 as./km²
 
 www.norderney.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norderney on yksi seitsemästä asutusta saaresta Itäfriisiensaarilla Saksan Pohjanmeren rannikolla. Alue kuuluu Ala-Saksin osavaltioon ja Aurichin piirikuntaan ja muodostaa oman kuntansa.
Saari on 14 kilometrin pituinen ja noin 2,5 kilometrin levyinen, ja sen kokonaispinta-ala on noin 26,3 neliökilometriä, joten se on Saksan kymmenenneksi suurin saari. Norderneyn väkiluku on 6 088 henkeä (2014). Saaren pohjoisrannalla sijaitsee 14 kilometrin pituinen hiekkaranta, joka tekee Norderneystä houkuttelevan turistikohteen.
Toisen maailmansodan aikana Kanaalisaarten Alderneyssä toiminut Lager Norderneyn työleiri oli saanut nimensä Norderneyn saaren mukaan.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norderney Wikimedia Commonsissa
Lemmijoki

Sijainti Finnmarkin läänissä.
Lemmijoen keskustaa
Lemmijoki (norj. Lakselv, pohjoissaameksi Leavdnja, kveeniksi Lemmijoki) on taajama ja Porsangin kunnan hallinnollinen keskus Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Taajamassa oli  2 258 asukasta 1. tammikuuta 2013. Lemmijoki sijaitsee Porsanginvuonon pohjukassa. Eurooppatie E6 kulkee taajaman halki, ja Lemmijoelta menee valtatie 98 Tenon kunnan keskustaajamaan (Tana Bru). Lemmijoen pinta-ala on 2,22 km².
Lemmijoen kirkko
Fantasiapelit

| Fantasiapelit Tudeer Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1986
Kotipaikka:  Vantaa
Toimiala:  roolipelit
Liikevaihto:   2,9 milj. € (2017)
Tilikauden tulos:   -106 000 € (2017)
Henkilöstö:  24 (2017)
Kotisivu:  www.fantasiapelit.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fantasiapelit, viralliselta nimeltään Fantasiapelit Tudeer Oy, on suomalainen vuonna 1986 perustettu roolipelejä myyvä kauppaketju. Liike sai alkunsa Lauri Tudeerin harrastustoiminnasta. Hän toi 1980-luvun alussa roolipelejä omatoimisesti maahan ja laati vuonna 1982 ensimmäisen myyntiluettelonsa. Liike on 2010-luvulla yhä Suomen suurin roolipeliliike.
Liike on erikoistunut rooli-, miniatyyri-, lauta-, kortti- ja strategiapeleihin. Nykyisin Fantasiapeleissä myydään runsaasti myös englanninkielistä genrekirjallisuutta ja sarjakuvia, ja se on Suomen suurin mangaa myyvä liikelähde?.
Fantasiapeleillä on myyntipisteet Helsingissä, Turussa, Tampereella, Joensuussa, Jyväskylässä, Oulussa ja Kuopiossa. Tämän lisäksi Fantasiapeleillä on tukkumyyntiä kirja- ja pelikaupoille. Muutamissa Fantasiapelien liikkeissä myydään myös kuula-aseita.
Historia > Perustaminen

Veljekset Lauri ja Jyrki Tudeer alkoivat pelata roolipelejä vuonna 1978, kun Laurin lukiokaveri oli tilannut postimyynnillä Yhdysvalloista Dungeons & Dragons -roolipelin. Harrastus vei mukanaan, ja Lauri alkoi tilata pelejä ulkomailta myydäkseen niitä muille kiinnostuneille. Hän markkinoi pelejä muun muassa scifi-lehdissä Spin ja Portti sekä Mikrobitissä ja Soundissa, ja laati vuonna 1982 ensimmäisen myyntiluettelonsa A4-arkille. Tuollon suuri osa peleistä oli vielä D&D.tä. Pelit hän pyrki tilaamaan suoraan tekijöiltä.
Vuoden 1984 lopulla Tudeer oli myynyt pelejä jo yli 30 000 markan edestä, vuonna 1985 puolestaan 58 000 markalla. Yrityksen perustaminen tulikin ajankohtaiseksi. Yhdessä veljensä Jyrki Tudeerin sekä Timo Konttisen kanssa hän perusti kommandiittiyhtiö Fantasiapelit Tudeer Ky:n 16. tammikuuta 1986. Lokakuussa 1988 se muutettiin osakeyhtiöksi. Vuonna 1996 Lauri Tudeer alkoi täyspäiväisesti hoitaa yrityksen asioita, sitä ennen hän oli pitänyt varsinaiset päivätyönsä.
Fantasiapelien ensimmäinen myymälä avattiin syyskuussa 1987 Helsinkiin Minna Canthin kadulle, ja se oli samalla myös Suomen ensimmäinen roolipelikauppa. Kysyntä oli ennakoitua suurempaa, joten pari kuukautta myöhemmin myymälä muutettiin isompiin tiloihin Runeberginkadulle. Jyrki Tudeerin muutettua Turkuun opiskelemaan 1988 hän perusti sinne myymälän Rauhankadulle. Tampereen myymälä avattiin melko pian sen jälkeen, ja Fantasiapeleistä oli muodostunut kauppaketju. Oulun myymälä avattiin 1990.