stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalohaikara
Pesintä ja soidinmenot

Jalohaikara pesii yksittäispareina tai satojen parien yhdyskuntina usein muiden haikaralajien kanssa. Soitimella linnut ”tervehtivät” pariaan puussa seisoskellen, lentävät reviirillään kaulat ojossa, raakkuvat ja korahtelevat, kohottelevat siipiään, taivuttelevat käärmemäistä kaulaansa ja levittävät hartioidensa pitkät ja tuuheat koristehöyhenet komeaksi viuhkaksi.
Koristehöyhenien käyttö ja muut uhkat

Jalohaikaran koristehöyhenet ovat pidentyneet molemmilla sukupuolilla, mutta koiraalla ne ovat keskimäärin pidemmät. Jalohaikaran koristehöyheniä käytettiin hyvin paljon naisten hattujen koristeena erityisesti 1800- ja 1900-lukujen taitteessa. Höyhenkauppa loppui 1930-luvulla, ja haikarakannat ovat sittemmin elpyneet. Nykyään haikaroiden tärkein yksittäinen uhkatekijä on kosteikkojen kuivatus.
Aiheesta muualla

Lammin-Soila, Risto 1976: Jalohaikara Egretta alba* ensi kertaa Suomessa. - Lintumies 1.1976 s. 29. SLY.
Jalohaikara Lintukuva-verkkopalvelussa
LuontoPortti: Jalohaikara (Egretta alba)
ITIS: Ardea alba (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q130730  Wikispecies: Ardea alba  ABA: greegr  ADW: Ardea_alba  AFD: Ardea_alba  Avibase: 49D9148A171E7F2E  BirdLife: 22697043  BOLD: 10049  BOW: greegr  CoL: GCHR  eBird: greegr  EoL: 45511352  EPPO: ARDEAL  GBIF: 9752617  GNAB: great-egret  IBC: great-white-egret-egretta-alba  iNaturalist: 144455  IRMNG: 10208292  ITIS: 554135  IUCN: 22697043  NatureServe: 2.103493  NBN: NHMSYS0000530172  NCBI: 110620  Neotropical: greegr  NZOR: 0e38e962-d37c-465d-8772-56e8acfcd389  Observation.org: 115  ODNR: great-egret  Open Tree of Life: 625779  Paleobiology Database: 368278  Paleobiology Database: 368278  Species+: 5220  WoRMS: 159381  Xeno-canto: Ardea-alba  Laji.fi: MX.26105 
Jalohaikara lammen päällä
Letka

Letkajoki Kirovin alueen Slobodskoin piirissä.
Letka (komiksi ja venäjäksi Ле́тка) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Komin tasavallan eteläosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 260 kilometriä, valuma-alueen laajuus 3 680 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 20,6 kuutiometriä sekunnissa.
Letka saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä ja virtaa kohti kaakkoa. Sen nimen uskotaan olevan itämerensuomalaista perua (karjalan liete, vepsän lete ’hiekka, matala hiekkaranta’). Joen varrella sijaitsee Letkan kylä.
Gösta Lesch

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Gösta Victor Lesch
Syntymäaika: 16. heinäkuuta 1906
Syntymäpaikka: Helsinki
Kuolinaika: 7. joulukuuta 1944 (38 vuotta)
Kuolinpaikka: Helsinki
Pelipaikka: puolustaja
Junioriseurat
: Kiffen
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1927–1928 | Kiffen |  |  |
| 1930-1931 | HIFK | 14 | (0) |
| 1932-1934 | Kiffen |  |  |

Gösta Victor Lesch (16. heinäkuuta 1906 – 7. joulukuuta 1944) oli suomalainen jalkapalloilija. Leschin veljet Birger Lesch ja Jarl Lesch olivat myös jalkapalloilijoita ja jääpalloilijoita.
Gösta Lesch pelasi puolustajana. Hän aloitti uransa Kiffenin riveissä, mutta vaihtoi kausiksi 1930 ja 1931 HIFK:n riveihin. HIFK:ssa hän oli voittamassa kaksi Suomen-mestaruutta eli 1930 ja 1931. Kaikkiaan hän pelasi 24 sarjamuotoisen pääsarjan ottelua vuosina 1930-1932. Sen jälkeen Kiffen putosi alempiin sarjoihin.
Siviilityönä Gösta Leschillä oli työnjohtajuus Kone- ja Siltarakennus Oy:n palveluksessa.
Saavutuksia

Jalkapallo:
kaksi SM-kultaa 1930 ja 1931 HIFK:n riveissä
Jalkaväkirykmentti 14 (talvisota)

| Jalkaväkirykmentti 14 |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1939 - 1940
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  eversti Väinö Polttila everstiluutnantti Ruben Lagus majuri Heikki Saure
Jalkaväkirykmentti 14 oli Varsinais-Suomen reserviläisistä koottu rykmentti talvisodassa. Sen I pataljoonan miehet tulivat Tarvasjoen, Karinaisten, Marttilan, Koski Tl:n ja Paimion kunnista. II pataljoona oli koottu Sauvon, Halikon, Turun ja Kuusjoen kunnista, III pataljoona Salon, Suomusjärven, Kiikalan, Kiskon ja Perttelin kunnista.
Joukot koottiin 9.–14. lokakuuta 1939 Turkuun, josta siirtyminen Kannakselle tapahtui junakuljetuksella 14.–16. lokakuuta 1939. Purkamispaikkana oli Leipäsuon asema.
Keskittäminen

Jalkaväkirykmentti 14 keskitettiin 14. lokakuuta 1939 Muolaan alueelle osaksi 5. divisioonan puolustusryhmitystä. Rykmentille määrätty alue oli Kattilanojan lohko, jonka oikea raja oli Peronjoki–Mustanoja ja vasen raja Muolaanjärvi. Rykmentti oli alueen varustelutöissä 18. lokakuuta – 29. marraskuuta 1939. Talvisodan JR 14 oli yksi 5. Divisioonan jalkaväkirykmenteistä JR 13:n ja JR 15 ohella.
Komentajat

eversti Väinö Polttila 13. helmikuuta 1940 asti (haavoittui vakavasti ja myöhemmin kuoli haavoihinsa)
everstiluutnantti Ruben Lagus 14.–16. helmikuuta 1940 (väliaikaisesti)
majuri Lahja Oksanen 16. helmikuuta 1940 – 19. helmikuuta 1940 (väliaikaisesti)
majuri Heikki Saure 19. helmikuuta 1940 –
Taistelut > Joulukuun taistelut Mannerheim-linjalla

Rykmentti oli sodan sytyttyä reservissä Muolaan alueella ryhmittyneenä pääasemaan (jota myöhemmin ryhdyttiin kutsumaan nimellä Mannerheim-linja) vastuualueena Kattilanojan lohko. Taistelut pääasemasta alkoivat 6. joulukuuta, jolloin Taaperniemessä olleet JR 14:n etuvartioasemat joutuivat taisteluun neuvostojoukkojen kanssa. Jo puolenpäivän aikaan suomalaisjoukkojen oli vetäydyttävä kasvavan paineen edestä varsinaisen pääaseman suojiin. Puna-armeijan yksiköt kohtasivat pääpuolustusaseman ensimmäisen kerran 6. joulukuuta, jolloin rykmentti osallistui torjuntaan.
Puna-armeijan joukot kykenivät 21. joulukuuta enää muutamaan heikohkoon hyökkäykseen, jotka suomalaiset onnistuivat torjumaan. Suomalaiset jatkoivat vastahyökkäyksiään ja saivat karkotettua neuvostojoukot viimeisistäkin niiden hallussa olleista pääaseman tukikohdista. Puna-armeijan hyökkäysvoima oli kulunut loppuun, ja 5. divisioona, johon JR 14:kin kuului, oli saanut torjuntavoiton. Suomalaisasemien etupuolella laskettiin olevan 52 tuhottua neuvostoliittolaista panssarivaunua, joista 10 oli raskaita. JR 14 oli tuhonnut niistä kaistallaan yhteensä 39 panssaria.
Suomalaiset toimeenpanivat vielä ennen joulua suuren vastahyökkäyksen, jonka tavoitteena oli tuhota kaksipuolisella saarrostuksella pääaseman eteen edenneet neuvostojoukot (suomalaisten 1. ja 5. divisioonan lohkoilla). JR 14 osallistui tähän operaatioon. Hyökkäys alkoi ilman tulivalmistelua kello 8.30. Rykmentin lohkon vasemmassa osassa hyökännyt II/JR 14 törmäsi puolustaviin neuvostojoukkoihin lähes heti, mutta pääsi etenemään vajaan kahden kilometrin matkan, jonne hyökkäys sitten pysähtyikin. Oikealla edennyt III/JR 14 pääsi etenemään, aluksi jopa vihollista kohtaamatta, noin viiden kilometrin matkan. Perkjärven koillispuolella pataljoona kuitenkin törmäsi puna-armeijan vahvaan tukikohtaan (jossa todettiin muun muassa kokonainen tykistöpatteristo). Rykmentin komentaja alisti III pataljoonalleen myös osia I pataljoonasta, mutta yhteisvoiminkaan tehty hyökkäys ei johtanut tulokseen. Yhteyttä divisioonan esikuntaan ei ollut ja hieman ennen klo 16:ta rykmentin komentaja päätti keskeyttää hyökkäyksen. Tuntia myöhemmin, joukkojen jo ollessa vetäytymässä, saatiin divisioonan esikunnan käsky hyökkäyksen keskeyttämisestä ja vetäytymisestä takaisin pääasemaan. Puoleen yöhön mennessä rykmentin joukot olivat vetäytyneet määrätylle alueelle.
Taistelut > Reserviin ja maaliskuun taistelut Summassa

5. divisioonan kolmas rykmentti, JR 14, jäi edelleen alistetuksi 1. divisioonalle. Vasta 24. tammikuuta rykmentti irrotettiin etulinjasta, ja se pääsi muun divisioonan yhteyteen väliasemaan. Varsinaista taistelutoimintaa ei 5. divisioonalla ollut etulinjasta irrottamisen jälkeen tammikuun aikana. JR 14 vastasi Kattilaojan lohkosta aina 24. tammikuuta 1940, jonka jälkeen vastuun otti 2. Prikaati. JR 14 oli tämän jälkeen reservissä Kämärän seudulla 12. helmikuuta 1940 asti.
Puna-armeijan suurhyökkäys alkoi 1. helmikuuta 1940, jolloin jalkaväkijoukot hyökkäsivät lukuisten panssarivaunujen tukemina. Kymmenen päivän ajan suomalaisten onnistui torjua iskut, mutta lopulta puolustajien voimat alkoivat ehtyä. 13. helmikuuta 5. divisioonan rykmentit mukaan lukien JR 14 osallistuivat Summan-Lähteen alueen taisteluihin, jotka käytiin tukilinjalla. Tällöin asemasota-alueella olevat JR 14:n joukot siirrettiin pääaseman taakse Huumolan Aution maastoon. Rykmentin komentaja, eversti Väinö Polttila haavoittui vakavasti 13. helmikuuta. Tällöin everstiluutnantti Ruben Lagus siirrettiin JR 14:n komentajaksi.
Kuikkalammelle koottu I/JR 14 pataljoona sai käskyn siirtyä 16.–17.2. yön aikana Säiniölle. Rykmentin komentajana vain kaksi vuorokautta toiminut everstiluutnantti Ruben Lagus siirrettiin muihin tehtäviin. Hän luovutti komentajan tehtävät väliaikaisesti majuri Lahja Oksaselle. JR 14:n uudeksi komentajaksi oli määrätty 19.2. suojeluskuntapataljoona 7:n komentajana toiminut majuri Heikki Saure. Väliaseman taisteluissa tapahtui ratkaiseva käänne 19. helmikuuta, kun puna-armeija kohdisti voimakkaan, noin 30 panssarivaunun tukeman hyökkäyksen Suomen puolustuslinjoja vastaan Mustalammen alueella. JR 14 sai käskyn kokoontua Säiniön tasalle, missä sen tuli miehittää vastaanottoasemat. JR 14 sai myös tehtäväkseen asettaa sissiosasto toimintaan Viipurin itäpuoliseen maastoon. 2. maaliskuuta valmistauduttiin vastahyökkäykseen, mutta vihollisjoukkojen pääseminen osittain JR 14:n joukkojen selustaan, peruttiin vastahyökkäys ja pataljoonille annettiin käsky siirtyä taka-asemiin. Pataljoonat saivat nyt ansaitsemansa levon.
Taistelut > Vetäytyminen Viipurinlahdelle

Lepoon päästyään rykmentti ryhtyi huoltamaan itseään. Kapteeni Airilan I/JR 14-II- ja majuri Oksasen II/JR 14-pataljoonien todettiin olevan loppuun kuluneita, eikä vähäinen miesmäärä mahdollistanut enää niiden hyökkäyksellistä käyttöä. Kuirin III/JR 14 -pataljoonan todettiin olevan jossain määrin hyökkäyskykyinen. Pataljoonan vahvuuden piti olla 850–1 000 taistelijaa. Määrät olivat: Pataljoona
343 (842), II Pataljoona 300 (858) ja III Pataljoona 486 (839), jossa suluissa olevat luvut ovat pataljoonien perustamislukuja. JR 14 sai 8. maaliskuuta käskyn siirtyä Rasalahden alueelle, jonne se saapui seuraavana yönä. Majuri Oksasen komentama II Pataljoona sai käskyn ryhmittyä puolustukseen ja sulkea sekä Säkkijärveltä Viipurin johtava maantie että siitä pohjoiseen lähtevät tiet. Kapteeni Kuirin III pataljoona oli ollut Haankylän alueella, josta se siirrettiin reserviin. Näin JR 14 oli ryhmittynyt Viipurinlahden länsirannalle.
Talvisodan rauhan jälkeen JR 14 vetäytyi uuden rajan taakse 14.-19. maaliskuuta 1940. Rykmentti majoittui Vainikkalan ja Lappeenrannan väliseen maastoon Rikkilän alueelle. Seuraavana päivänä 20. maaliskuuta rykmentti siirtyi Luumäen-Miehikkälän alueelle linnoitustöihin.
Pataljoonat

Ensimmäinen pataljoona (I/JR 14) komentajanaan majuri Allan Ahlas 13. helmikuuta 1940 asti (kaatui), luutnantti Haavisto 13.helmikuuta 1940 (väliaikaisesti, haavoittui), luutnantti Laaksonen 13. helmikuuta 1940 (väliaikaisesti, haavoittui), majuri Ludvig Mäntylä 13. - 16. helmikuuta (väliaikaisesti), 16. helmikuuta kapteeni Lauri Airila alkaen
Toinen pataljoona (II/JR 14) komentajanaan majuri Lahja Oksanen
Kolmas pataljoona (III/JR 14) komentajanaan kapteeni Matti Kuiri
Puna-armeija saavutti pääaseman, tunnetummalta nimeltään Mannerheim-linjan, Karjalankannaksella 7. joulukuussa 1939.
  Mannerheim-linja
  Suomalainen divisioona (XX) tai armeijakunta (XXX)
  Neuvostoliittolainen divisioona (XX) tai armeija (XXXX)
-XX-  Suomalaisten divisioonien rajat

-XXX- Suomalaisten armeijakuntien raja
Karjalankannas talvisodan viimeisenä päivänä 13. maaliskuuta 1940.
Lepinkäiset

| Lepinkäiset |
| --- | --- |
 Isolepinkäinen (Lanius excubitor
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lepinkäiset Laniidae  Rafinesque, 1815
Suvut
 Corvinella  Urolestes  Valkopäälepinkäiset (Eurocephalus)  Lepinkäiset (Lanius) 
Katso myös
   Lepinkäiset Wikispeciesissä   Lepinkäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lepinkäiset (Laniidae) on varpuslintuheimo. Lepinkäiset ovat keskikokoisia lintuja ja niillä on pitkä pyrstö. Lepinkäisten nokka on voimakas ja koukkukärkinen, jalat vahvat ja kynnet terävät. Useilla lajeilla on tumma naamari. Lepinkäiset rakentavat pesän oksanhaaraan pensaaseen.
Lepinkäiset ovat saalistajia, joiden ruokavalioon kuuluvat pieneläimet kuten hyönteiset, lepinkäistä pienemmät linnut, sisiliskot sekä hiiret. Lepinkäiset seivästävät saaliinsa piikkipuiden ja -pensaiden piikkeihin, jotta voivat myöhemmin palata varastoidun saaliin luo.
Fiktiossa

Tapa seivästää uhreja inspiroi Dan Simmonsia nimeämään Hyperion-scifiromaanisarjansa jumalhirviön nimellä The Shrike (suom. Lepinkäinen). Shrike varastoi samalla tavalla ihmisiä suunnattomaan teräspiikkipuuhun.
Hannibal-televisiosarjassa esiintyy kannibalistinen sarjamurhaaja, jota kutsutaan Minnesotan Lepinkäiseksi, sillä hänellä on tapana seivästää uhrejaan peuransarviin.
Lasten animaatiosarjassa Kaukametsän pakolaiset esiintyy kahdessa jaksossa lepinkäinen, jota kutsutaan myös teurastajalinnuksi. Se tappaa ja seivästää hiiriperheen lapset.
Suvut

Lepinkäiset (Lanius)
Mustaharakkalepinkäinen (Urolestes melanoleucus), Urolestes-suvun ainoa laji
Ruskoharakkalepinkäinen (Corvinella corvina), Corvinella-suvun ainoa laji
Valkopäälepinkäiset (Eurocephalus)
Suomessa tavatut lajit

Arolepinkäinen
Isolepinkäinen
Mustaotsalepinkäinen
Pikkulepinkäinen
Punapäälepinkäinen
Valko-otsalepinkäinen
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet
Areenassa Viikon luontoääni: Isolepinkäinen
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q171052  Wikispecies: Laniidae  BOLD: 1192  CoL: BS2  EoL: 7541  EPPO: 1LANIF  Fauna Europaea: 10845  Fauna Europaea (new): 5594a68c-1c71-4009-bf20-048f3dc7f5c0  GBIF: 9315  iNaturalist: 12015  IRMNG: 104294  ITIS: 178509  NBN: NBNSYS0000160272  NCBI: 9193  Open Tree of Life: 617800  Paleobiology Database: 290137  Paleobiology Database: 290137
Lesnoi (Pietari)

Metsäteknisen akatemian päärakennus Lesnoissa.
Lesnoi (ven. Лесно́й) on historiallinen kaupunginosa Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin pohjoisosassa Pietari–Viipuri-radan varrella.
Vuonna 1811 paikalle siirrettiin Tsarskoje Selosta metsäopisto, josta myöhemmin muodostettiin metsäinstituutti ja nykyinen metsätekninen akatemia. Sen ympärille syntyi huvila-asutusta. Paikkakunnalla asui runsaasti suomalaisia käsityöläisiä, jotka kutsuivat sitä Lesnoiksi tai Metsolaksi.
Elokuussa 1879 Lesnoissa järjestettiin narodnikkien Zemlja i voljan neuvottelut, joiden tuloksena se hajosi lopullisesti Narodnaja volja ja Tšornyi peredel -järjestöiksi. Lokakuussa 1917 Lesnoin piirihallinnon rakennuksessa pidettiin Leninin johtama Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean istunto, jossa valittiin johtoryhmä lokakuun vallankumouksen toteuttamista varten. Vuonna 1922 alue liitettiin Pietarin kaupunkiin. Metsäteknisen akatemian puiston ympärille rakennettiin 1950–1960-luvuilla asuinalue. Vuonna 1975 avattiin Lesnajan metroasema.
Aiheesta muualla

Lesnoi Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Leppäsuo

| Leppäsuo> Alkärr |
| --- | --- |
 Leppäsuon alue ja Pohjoinen Rauta­tie­katu vuonna 2013 Marian sairaalan edustalta kuvattuina.
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Eteläinen suurpiiri
Postinumero(t):  00100
Lähialueet:  Lapinlahti, Ruoholahti
Leppäsuon alue vuonna 2013 idästä päin, Malminkadun päästä kuvattuna. Taustalla Hietaniemen hautausmaa ja sen vanha siunauskappeli.
Leppäsuo (ruots. Alkärr) on alue Helsingissä Kampin ja Etu-Töölön rajalla. Se sijaitsee Hietaniemen hautausmaan ja kevyen liikenteen väylä Baanan välissä Marian sairaalan pohjois­puolella.
Leppäsuon länsireunassa hautausmaan ohitse kulkee Mechelininkatu. Aluetta halkovat lisäksi vilkas­liikenteisen Pohjoisen Rauta­tie­kadun länsi­osa sekä kapea Leppä­suon­katu, jonka itä­osa on nykyisin pihakatu.
Paikan­nimi Alkärr on ollut käytössä 1800-luvulta lähtien. Suomen­kielinen vastine Leppä­suo virallistettiin vuonna 1928, mutta oli ollut käytössä jo sitä ennen.
Historia

Vielä 1800-luvun lopulla Leppäsuo oli rakennetun kaupunki­alueen äärimmäisellä laidalla. Vuonna 1875 Mårten Gabriel Stenius perusti sinne suuren kauppapuutarhan, joka toimi paikalla vuoteen 1930 saakka. Töölö kaavoitettiin kerros­talo­valtaiseksi kaupunki­alueeksi jo vuonna 1906, mutta silloin vahvistetussa asemakaavassa oletettiin vielä Leppä­suon kauppa­puu­tarhan jäävän paikalleen.
Kauppa­puutarhan alueen reunaan, nykyisen Mechelinin­kadun varteen rakennettiin 1800-luvun lopulla osittain kolmi­kerroksinen puinen Leppä­suon perhe­asuntojen osake­yhtiön talo. Se muutettiin vuonna 1936 lastentarhaksi ja toimi sellaisena vuoteen 1976 saakka, jolloin talo purettiin. Aluetta sivuavan satamaradan varteen valmistui vuonna 1897 ruumishuone. Se poistui käytöstä vuonna 1924 Harjun ruumishuoneen valmistuttua, minkä jälkeen lahkojohtaja Maria Åkerblom ylläpiti rakennuksessa koira­tarhaa löytö­koiria varten.
Kauppapuutarhan poistuttuakin alue pysyi aina 2000-luvulle saakka suurelta osin rakenta­matto­mana aukkona keskellä muutoin tiiviisti rakennettua kantakaupunkia. Sen pohjois­reunaan rakennettiin kuitenkin vuonna 1947 ylioppilas­asuntola­ryhmä, Domus Academica, jota on myöhemmin laajennettu lisä­rakennuksilla. Alueella oli lisäksi pitkään kaksi huoltoasemaa sekä Lapin­lahden­kadun päässä, Marian sairaalan edustalla joukko kukka­kioskeja.  Lisäksi alueelle sijoitettiin 1970-luvun lopulla Matka­huollon tavaraterminaali ja linja-autojen pysäköinti­alue.
Vuonna 1995 Leppäsuon alueelle vahvistettiin uusi asemakaava, jonka mukaan alueelle on rakennettu kerrostaloja. Suurin osa niistä on kuitenkin voitu rakentaa vasta sen jälkeen, kun Kampin keskus uusine linja-auto­asemineen vuonna 2005 valmistui, jolloin samalla tavara­terminaali ja linja-autojen pysäköinti­ poistuivat alueelta. Alueelle on rakennettu muun muassa HOAS:n asuntola sekä Asunto Oy Leppä­suon palvelu­talo.
Leppäsuon itälaitaa sivusi vuodesta 1894 lähtien Helsingin satamarata, joka kulki tällä kohdalla kuilussa useita metrejä ympäröiviä katuja alempana. Se purettiin vuonna 2009, ja sen paikalle on myöhemmin rakennettu kevyen liikenteen väylä Baana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leppäsuo Wikimedia Commonsissa
Leppäsuon alue Signe Branderin kuvaamana vuonna 1907. Etualalla Steniuksen kauppa­puu­tarha kasvi­huoneineen ja taimi­tarhoineen. Taustalla Leppäsuon perhe­asuntojen oy:n talo ja sen takana Hieta­niemen hautaus­maan puustoa. Rakennuksen takaa johtavat kuvan oikeaan laitaan nykyinen Mechelininkatu ja kohti horisonttia Hietaniemenkatu.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1921

| SM-kilpailun kausi 1921 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  14
Mestari:  Helsingin Palloseura
Toinen sija:  Helsingin Jalkapalloklubi
  ← 1920 :  1922 → 
Jalkapallon SM-kilpailu 1921 järjestettiin kolmattatoista kertaa Suomen historiassa. Mestaruuden voitti Helsingin Palloseura.
Alkuerät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Vaasan Vasama | 5–2 | Vasa IS |
| 8.9. | Vaasan Vasama | 7–1 | Gamlakarleby IF |
| 22.9. | Åbo IFK | 8–0 (4-0) | Turun Riento |
| 25.9. | Viipurin Reipas | 2–1 (1-1) | Viipurin Bandy & Jalkapalloseura |
| 25.9. | Kouvolan Urheilijat | 2–2 (ja.) | Lappeenrannan Luistinseura |
| 28.9. | Viipurin Reipas | 3–0 | Kouvolan Urheilijat |
Puolivälierät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Vaasan Vasama | 5–1 (2-0) | Tampereen Palloilijat |
| 24.9. | Helsingin Palloseura | 4–2 (2-1) | Kronohagens IF |
| 25.9. | Helsingin Jalkapalloklubi | 2–2 (1-2) | Helsingin IFK |
| 2.10. | Viipurin Reipas | 0–2 (0-1) | Åbo IFK |
| Uusintaottelu | Uusintaottelu | Uusintaottelu |  |
| 2,10. | Helsingin Jalkapalloklubi | 3–2 | Helsingin IFK |
Välierät

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 9.10. | Vaasan Vasama | 0–5 (0-0) | Helsingin Jalkapalloklubi |
| 9.10. | Åbo IFK | 0–3 (0-1) | Helsingin Palloseura |
Loppuottelu

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Kenttä | Yleisömäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.10. | Helsingin Palloseura | 1–1 (0-1) | Helsingin Jalkapalloklubi | Pallokenttä | 2000 |
| Uusintaottelu | Uusintaottelu | Uusintaottelu | Uusintaottelu |  |  |
| 23.10. | Helsingin Palloseura | 2-1 (1-0) | Helsingin Jalkapalloklubi | Pallokenttä | 2000 |
Joukkueiden saldot virallisissa otteluissa

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pist>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Palloseura | 16 | 12 | 1 | 3 | 47-15 | 25 |
| Helsingin Jalkapalloklubi | 12 | 8 | 2 | 2 | 35-11 | 18 |
| Åbo IFK | 13 | 9 | 1 | 3 | 75-22 | 19 |
| Vaasan Vasama | 10 | 6 | 1 | 3 | 40-26 | 13 |
| Viipurin Reipas | 7 | 4 | 0 | 3 | 14-11 | 8 |
| Helsingin IFK | 12 | 6 | 2 | 4 | 37-21 | 14 |
| Tampereen Palloilijat | 8 | 4 | 1 | 3 | 13-31 | 9 |
| Kronohagens IF | 13 | 4 | 1 | 8 | 21-32 | 9 |
| Viipurin Bandy | 4 | 1 | 0 | 3 | 8-9 | 2 |
| Turun Riento | 8 | 1 | 1 | 6 | 13-36 | 3 |
Suomen mestarit

HPS:n joukkue: Harald Belewicz; Niilo Koskinen - Sven Lydman; Alexander Karjagin - Hugo Mantila - Lauri Virta; Yrjö Tornivuori - Vilho Hirvonen - Bruno Mantila - Arvi Katajavuori - Aarne Linna.
Aiheesta muualla

Suomen pääsarjatason sarjataulukot RSSSF:n sivuilla
Suomen Urheilulehti 22.syyskuuta 1921
Suomen Urheilulehti jouluna 1921
Palloliiton toimintakertomus 1921 (Arkistoitu – Internet Archive)
Lautela, Yrjö & Wallén, Göran: Rakas jalkapallo, s. 415.  Hämeenlinna:  Teos, 2007.  ISBN 978-951-851-068-3
| n k Jalkapallon pääsarjakaudet Suomessa |
| --- | --- |
Suomen-mestaruuskilpailut: 1908 1909 1910 1911 1912 1913 1914a 1915 1916 1917 1918 1919 1920 1921 1922 1923 1924 1925 1926 1927 1928 1929
Mestaruussarja: 1930 1931 1932 1933 1934 1935 1936 1937 1938 1939 1940–41 1941–42b 1942–43c 1943–44 1944–45d 1945e 1945–46 1946–47 1947–48 1948 1949 1950 1951 1952 1953 1954 1955 1956 1957 1958 1959 1960 1961 1962 1963 1964 1965 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989
Veikkausliiga: 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
a) Suomenmestaruuskilpailua ei pelattu ensimmäisen maailmansodan vuoksi. b) Mestaruussarjaa ei pelattu jatkosodan vuoksi. c) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1942). d) Mestaruussarja korvattiin jatkosodan vuoksi cup-kilpailulla (1945). e) Karsintasarja on laskettu myöhemmin Mestaruussarjan 13. kaudeksi.
Lesti

Kengän teossa käytettäviä lestejä.
Lepolestejä.
Lesti on jalkineen sisällä sitä tehtäessä tai säilytettäessä käytettävä tuki. Lesti valmistetaan yleensä puusta, esimerkiksi koivusta.
Kenkää tehtäessä suutari venyttää kengän päällisen, johon kenkä ommellaan kokoon. Lesti vedetään kengän valmistuttua pois kengän sisältä. Lestin avulla saadaan erittäin hyvin jalkaan sopiva kenkä.
Lepolestejä käytetään valmiin kengän muodon säilyttämiseen, hajun poistamiseen ja kuivattamiseen. Lepolestit asetetaan kengän sisään käytön jälkeen.
Sanonta ”Suutari pysyköön lestissään” tarkoittaa, että ”kukin tehköön vain sitä mihin pystyy, pitäköön huolen vain omista asioistaan”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lesti Wikimedia Commonsissa