Jaamankangas
Muodostumisteoria > Reunamuodostuma

Jaamankankaan moreenipitoinen reuna sijaitsee Höytiäisen etelärannalla, sekä Ison Polvijärven, Pohjalammen, Harinjärven ja Matkalammen pohjoisrannoilla, että vielä Kuoringan itäpuolella. Jaamankankaan eteläreuna seuraa Ylämyllyn Honkalammen asuinalueen reunaa, Honkalammelta Marjalaan Pyhäselän rantaa, kääntyy kohti koillista Marjalan ja Onttolan pohjoispuolitse, ja lopuksi vielä Lehmolan kautta Uuroon. Uuron ympäristössä Jaamankangas rajautuu lopuksi Pielisjokeen, joka on kuluttanut hiekka-alueeseen jyrkkärantaisen uoman. Tässä muodossaan reunamuodostuman pituus on noin 20 kilometriä ja leveys 3–4, tai jopa 6, kilometriä.
Jaamankankaan reunamuodostuma on rakenteeltaan varsin tyypillinen. Mannerjäätikön Pohjois-Karjalan virtauskieleke on virrannut seudulle luoteesta päin. Se on puskenut edellään puskumoreenia, jonka päälle on valunut liukumoreenia ja sulamisvesien mukana lajittunutta maa-ainesta. Moreeniselänteet kohoavat noin 120 metrin korkeuteen mpy. eli 33–43 metriä Höytiäisen vedenpinnasta ja jopa 90 metriä Höytiäisen pohjasta . Moreeniselänteet sijaitsevat reunatasanteen sisällä noin 0,8–1,8 kilometriä Höytiäisen rannasta ja korkeintaan kilometrin päässä jäätikön reunalle muodostuneesta proksimaalireunasta. Moreeniselänteiden laki kohoaa vain muutamasta metristä 15 metrin korkeuteen reunatasanteesta. Pöllönvaaran harjun kohdalla reunamoreeniselänne kääntyy yli 90° etelään päin, missä reunatasannekin päättyy. Reunatasanteen korkeus on hieman yli 100 metriä mpy., mutta se muodostuu paksusta lajittuneesta maa-aineksesta, joka seismisten mittauksien perusteella on paksuimmillaan ainakin 70 metriä.
Mannerjäätikön reuna on Jaamankankaalla päättynyt Yoldiamereen, joka on eräs Itämeren varhaisvaihe, tai sitten sitä hieman korkeammalla sijainneeseen jäätikköjärveen. Reunatasanne on syntynyt, kun jäätikköjoet purkivat jäätikkötunneleistaan vettä, jonka voimakkaissa virtauksissa kulki mukana soraa, hiekkaa ja savea. Maa-aines kerrosti tunnelin suulle vedenalaisen harjanteen, jonka huippu nousi lopulta aivan vedenpinnan tasolle. Tämän jälkeen alkoi hiekkainen vesi kerrostaa harjanteen taakse rinteitä, joiden huippu ylettyi lähelle vedenpinnan tasoa. Kun tätä jatkui vuosikymmeniä, oli jäätikköjokien eteen kerrostunut laaja hiekkainen suistomaa. Sen pinnan sandurilla risteili lukuisia sulamisvesiuomia, joiden vesi purkautui sinne jäätikkötunneleista. Kun jäätikön reuna myöhemmin perääntyi Jaamankankaalta, jäi sen eteen kapea mutta laajeneva Yoldianmerenlahti. Lahdesta muodostui erilleen kuroutumalla Höytiäinen noin 11 300 vuotta. Höytiäinen oli aluksi pieni jäätikköjärvi, jonka lasku-uoma ylitti Jaamankankaan Asemakylän kohdalla . Osa Jaamankankaan maa-alueista jäi heti saaristoksi, joista Pärnävaara oli korkein saari. Maankohoaminen oli nykyistä paljon nopeampaa ja se laski meren vedenpintaa, jolloin saaret maatuivat toisiinsa kiinni. Maankohoamisen jatkuminen aiheutti myös Saimaan kuroutumisen erilleen Itämerestä.
Reunatasanteen pinnalta voi Karttapaikan rinnevarjotyökalulla havaita pienien korkeuserojen muodostama sokkelo. Ne ovat fossiloitunutta sulamisvesiuomastoa, jossa virtaava vesi on muodostanut sandurin pinnalle palmikkojokiuomia. Uomat ovat suurimmillaan parin sadan metrin levyiset ja jopa 5–7 metriä syviä. Sandurin pintaosan muodostaa 15–20 metriä paksu sora- ja hiekkakerros. Pinnanmuotojen perusteella voidaan päätellä, että jokien kulutustaso on sijainnut noin 105 metrin korkeudella mpy. Tämä on selvästi matalammalla tasolla kuin Baltian jääjärven vedenpinnan taso BIII, jolla tarkoitetaan vedenpinnan korkeutta Toisen Salpausselän muodostumisen jälkeisenä aikana. Jaamankangas on siis nuorempi kuin Toinen Salpausselkä.
Jaamankankaan ja Toisen Salpausselän yhdistää toisiinsa Yhdysharju. Se on saumamuodostuma, joka muodostui ennen Jaamankangasta. Yhdysharjun luoteispäästä haarautuu kolme harjujaksoa, jotka kulkevat Jaamankankaan poikki. Ne ovat hautautuneet Jaamankankaan hiekkakerroksiin ja ovat siksi tätä vanhempia muodostumia. Ne näkyvät osittain pinnalla, sillä ne kohoavat hieman reunatasanteen pintaa ylemmäksi ja niiden viereen on muodostunut suppien rivistöjä. Keskimmäinen harjujakso Välilammet–Lehmonharju–Ukonvaara, joka kulkee Lehmolan kylän kautta, on kerrostunut, kun ympäröivän vesistön pinta oli 120–125 metrin korkudella mpy. Tämä vesistö on voinut olla Pielisjoen laakson jäätikköjärvi. Toinen harju Lehmonsärkkä–Kokkovaara–Marjosärkkä alkaa Lamminrannasta ja kulkee kohti länttä. Sen katkaisee Höytiäisen kanava, mutta sen takana jatkuu suppien rivistö Isoon Polvijärveen saakka, jossa harju tulee taas näkyviin. Kolmas harju on idässä sijaitseva Pöllönvaaran harju. Pohjavesitutkimuksissa on havaittu keskimmäisen harjun imevän pohjavettä puoleensa ja karkean rakenteensa takia se pystyy johtamaan sitä vuolaasti pois reunatasanteelta.
Jaamankankaan etelärantoja huuhteli myöhemmin Muinais-Saimaa, jonka laajinta vaihetta kutsutaan muun muassa Suursaimaaksi. Suursaimaan aallokko huuhtoi Jaamankankaan etelärantoja, joiden muinaisrannat sijaitsevat 88,0–89,5 metrin korkeudella mpy. Niiden ikä on noin 8 000 vuotta . Pohjoisrantoja huuhtoi Höytiäinen, jonka vedenpinta oli aluksi alhaalla, mutta epätasaisen maankohoamisen seurauksen sen vedenpinta nousi lähes Jaamankankaan reunatasanteen korkeudelle. Kun Höytiäisen järvenlasku ryöstäytyi hallinnasta, jäi vanha rantaterassi alle 10 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Sen yläpuolella noin 20 metrin korkeudessa eli 105 metriä mpy. sijaitsee vanha Yoldiameren rantaterassi . Avoimena pysyneet hiekkarannat olivat jääkauden lopulla tuulelle alttiina ja hienoa hiekkaa siirtyi tuulen mukana muodostaen hiekka- tai hieta-alueita. Esimerkiksi Honkalammen ympäristössä on useita fossiloituneita dyynejä. Hietamaat on pääosin otettu viljelykäyttöön. Hieta- ja hiekka-alueita on noin 30 % Jaamankankaan pinta-alasta.