stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lars Olsen
Ura pelaajana

Olsen aloitti pelaajauransa juniorina Glostrup IF:ssä debytoiden seuran kolmosdivisioonajoukkueessa vuonna 1980. Hän nousi nopeasti isompiin ympyröihin ja pelasi jo kaudella 1981 pääsarjaseura Køgessä. Hän edusti joukkuetta neljän kauden ajan pelaten 105 liigaottelua. Kauden 1984 jälkeen Olsen siirtyi paikallisvastustaja Brøndbyhyn, jossa juhli viittää Tanskan mestaruutta vuosina 1985–1991. Brøndby-vuodet olivat lopullinen läpimurto Olsenin uralla ja 1988 hänet valittiin Tanskan vuoden pelaajaksi.
Viiden mestaruuden jälkeen Olsen siirtyi 1991 Turkin Superliigassa pelaavaan Trabzonsporiin, jossa juhli seuraavana keväänä Turkin cupin mestaruutta. Menestyksesät huolimatta Olsen jätti seuran yhden kauden jälkeen jatkaen uraansa Belgiassa RFC Seraingin joukkueessa. Hän edusti vielä sveitsiläisseura FC Baselia, kunnes palasi 1996 takaisin Brøndbyhyn, jossa voitti uransa viimeisen Tanskan mestaruuden keväällä 1996.
Tanskan maajoukkueessa Olsen pelasi urallaan 84 A-maaottelua. Hän debytoi huhtikuussa 1986 Bulgariaa vastaan ja nousi pian vakiomaajoukkuepelaajien joukkoon.  Hän edusti Tanskaa EM-kisoissa 1988, mutta jäi kapteeniksi valitun veteraanipuolustaja Morten Olsenin varjoon.
Neljä vuotta myöhemmin EM-kisoissa 1992 Lars Olsen sai kunnian kantaa maajoukkueen kapteeninnauhaa. Kisat olivat menestys Tanskalle ja Olsenille päättyen mestaruusjuhliin. Seurajoukkueuran jatkuttua Belgiassa ja Sveitsissä 1992–1994 Olsen joutui maajoukkueessakin sivuraiteelle. Hän palasi vielä mukaan joukkueeseen EM-kisoihin 1996 muttei pelannut yhtään ottelua.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Tanskan mestaruus (6): 1985, 1987, 1988, 1990, 1991, 1996
Tanskan cup: 1989
Turkin cup: 1992
Euroopan mestaruus: 1992
Tanskan vuoden pelaaja: 1988
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Olsen jatkoi työtä jalkapallon parissa toimien Brøndby IF:n organisaatiossa erilaisissa valmennustehtävissä niin reservi- kuin juniorijoukkueidenkin parissa. Hän toimi myös edustusjoukkueen apulaisvalmentajana.
Päävalmentajadebyyttinsä Olsen teki tammikuussa 2003, kun hänestä tuli Randers FC:n päävalmentajana. Hän nosti seuran Tanskan superliigaan kaudeksi 2003/04, mutta visiitti jäi yhteen kauteen. Olsen kuitenkin sai jatkaa seurassa ja juhli Tanskan cupin voittoa 2006. Samalla kaudella seura myös palasi takaisin pääsarjaan ja Olsen valittiin vuoden valmentajaksi.
Tammikuussa 2007 Olsen siirtyi Randersista Odense BK:n päävalmentajaksi.  Hänen johdollaan OB taisteli Tanskan mestaruudesta kaudella 2008/09, mutta joutui taipumaan FC Kööpenhaminalle viidellä pisteellä. Olsen sai potkut OB:n päävalmentajan tehtävistä syyskuussa 2010 kehnojen tulosten vuoksi.
Marraskuussa 2011 Olsenista tuli Färsaarten maajoukkueen uusi päävalmentaja.  Olsen valmensi piskuista Färsaarten maajoukkuetta kahdeksan vuoden ajan. Lokakuussa 2019 hän palasi liigavalmentajaksi, kun Tanskan Superliigan Esbjerg fB palkkasi hänet päävalmentajakseen. Olsen ilmoitti samalla jättävänsä Färsaaret marraskuussa 2019 EM-karsintojen päätyttyä. Hän sai potkut Esbjergistä kesäkuussa 2020 joukkueen ollessa viimeisenä alemmassa loppusarjassa.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Tanskan mestaruus
Hopeaa: 2009
Tanskan cup: 2006
Tanskan 1. divisioona
Hopeaa (2): 2004, 2006
Lars Näsman

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 14. heinäkuuta 1943
Syntymäpaikka: Vaasa,  Suomi
Kuolinaika: 10. lokakuuta 1995 (52 vuotta)
Kuolinpaikka:  Kypros
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 178 cm
Lempinimi: Lasse
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1961–1964 |  VIFK | – | (–) |
| 1965–1968 |  Upon Pallo | – | (–) |
| 1969–1971 |  SC Cambuur-Leeuwarden | – | (–) |
| 1971–1972 |  HIFK | 20 | (0) |
| 1973 |  EIF | – | (–) |
Maajoukkue
| 1965–1971 |  Suomi | 36 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Lars ”Lasse” Näsman (14. heinäkuuta 1943 Vaasa – 10. lokakuuta 1995 Kypros) oli suomalainen jalka- ja jääpalloilija, molemmissa lajeissa pelipaikaltaan maalivahti.
Jalkapalloura

Suomenruotsalaiselle Näsmanille oli luonteva valinta aloittaa jalkapallon pelaaminen synnyinkaupunkinsa ruotsinkielisessä seurassa, VIFK:ssa. Hän edusti seuraa vuosina 1960–1964. Vuodet 1965–1968 Näsman edusti lahtelaista Upon Palloa (myöhemmin FC Kuusysi). Lahdesta hän siirtyi vuonna 1969 ammattilaiseksi Alankomaihin, SC Cambuur-Leeuwardenin joukkueeseen. Hän oli Hull Cityssä pelanneen Mauno Rintasen jälkeen toinen suomalainen ammattilaismaalivahti ulkomailla. Suomeen Näsman palasi vuonna 1971, seura oli helsinkiläinen HIFK, jossa hän sai heti ensimmäisellä kaudellaan SM-hopeaa. Tuo mitali jäi hänen ainoaksi jalkapallon SM-mitalikseen. HIFK:n jälkeen hän edusti vielä tammisaarelaista EIF:ää.
Näsman pelasi 34 ottelua Suomen A-maajoukkueessa vuosina 1965–1971 ja lisäksi kolme olympiajoukkueen maaottelua, kolme nuorten maaottelua, yhden B-maaottelun ja yhden poikien maaottelun. Hän sai Vuoden jalkapalloilija -palkinnon vuonna 1965 ja vuonna 1967 Urheilutoimittajain liiton vastaavan tunnustuksen. Vuonna 1964 Näsman palkittiin Suomen nuorten maajoukkueen parhaana pelaajana.
Jääpalloura

Jääpallossa Näsman saavutti SM-hopeaa vuonna 1964 VIFK:n joukkueessa. Hän pelasi VIFK:ssa kauteen 1966 asti ja sen jälkeen Lahden Reippaassa. Hän pelasi maajoukkueessa 20 ottelua, ja voitti MM-tasolla hopeaa 1967 ja pronssia 1969. Suomen vuoden jääpalloilijaksi hänet valittiin kahdesti, vuosina 1966 ja 1967.
Muuta

Tammisaaressa on vuodesta 1998 lähtien järjestetty Näsmanin muistoksi Lasse Näsman Cup, joka poikkeuksellisesti koostuu rangaistuspotkukilpailuista. Lars Näsman on jalkapalloilija Tanya Näsmanin isoisä.
Aiheesta muualla

Lasse Näsman Cupin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lars Näsmanin tilastot National Football Teams -sivustolla
Loimaan nahkatehdas

Loimaan nahkatehdas toimi Loimaalla Vesikosken kylässä eri yritysten omistuksessa vuosina 1918–1992.
Nahan valmistus alkoi Loimaalla vuonna 1918 turkulaisen kauppiaan August Kivisen omistaman Loimaan Nahkatehtaan käynnistettyä toimintansa Vesikosken kylässä toimintansa lopettaneen Loimaan paperitehtaan teollisuuskiinteistössä. Loimaan Nahkatehdas valmisti päätuotteenaan kenkien parkkipohjia sekä lisäksi päällisnahkaa, hihnoja ja valjaita. Yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1919 ja sillä oli 150 työntekijää vuonna 1930.
Loimaan Nahkatehdas Oy joutui talousvaikeuksien vuoksi Maakuntain Pankki Oy:n haltuun 1930 ja yhtiö lopetettiin. Tamperelaisen nahkatehtailija J. N. Salmisen poika insinööri Yrjö Salminen (1891–1949) perusti Loimaan Nahka Oy-nimisen yhtiön jatkamaan tehtaan toimintaa. Yhtiö muutettiin Salmisen ja Oskari Heikkilän omistamaksi kommandiittiyhtiöksi vuonna 1944 ja vuonna 1950 siitä tuli taas Salmisten omistama osakeyhtiö. Yhtiöllä oli vuotakauppaa harjoittanut sisaryhtiö Sallo Oy.
Loimaan Nahka Oy:n toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1987 mutta verhoilunahkojen valmistusta jatkettiin saksalaisomistuksessa (Heller Finland Oy) vuoteen 1992 saakka. Rakennusalan yrittäjä Tuomo Ylä-Outinen osti 1990-luvulla tehtaan Hellerin konkurssipesältä ja alkoi vuokrata sen tiloja. Hän myi kiinteistön vuonna 2003 siinä vuokralaisena toimineelle Matti Mäkilälle. Entisessä nahkatehtaan kiinteistössä (tunnetaan myös nimellä Nahkalinna) toimii nykyisin Vesikoski-talo. Talossa on vuokralaisina useita yrityksiä.
Liipola

Kerrostalo Jyrkänkadulla Liipolassa
Liipola on Lahden Kerinkallion kaupunginosaan kuuluva noin 4 500 asukkaan osa-alue. Alue ostettiin Lahteen suuntautuneen voimakkaan muuttoliikkeen vuoksi, ja tarkoituksena oli rakentaa 5 000 uutta asuntoa.
Liipola sijaitsee alun perin puutarhuri Onni Liipolalta, kuvanveistäjä Yrjö Liipolan veljeltä, 1967 ostetulla alueella. Se on Launeen itäpuolella noin kolmen kilometrin päässä  Salpausselän harjulta. Liipolan pohjoispuolella sijaitsee Saksala ja eteläpuolella Renkomäki ja Venetsia.
Liipolassa on enimmäkseen omistusasuntoja, mutta myös Lahden Talot Oy ja VVO vuokraa asuntoja paljon alueelta.
Vuonna 2008 Liipola valittiin Päijät-Hämeen vuoden kyläksi.
Liipolasta on tehty tutkimus Takaisin liipolaan vuonna 2011. Tilastojen mukaan 2000-luvulla Liipolan asema on huonontunut ja asukkaiden usko alueen tulevaisuuteen on heikentynyt. Liipola on jäänyt jälkeen muusta kaupungista koulutuksen, tulojen ja työllisyyden suhteen. Liipolan työttömyysaste oli yli 30 prosenttia vuonna 2010. Alle 35-vuotiaista muuttoa suunnittelevien osuus on jopa kaksinkertaistunut.
Palvelut Liipolassa

Liipolan peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu Liipola-Kaikuharjun koulu sijaitsi sivukirjaston vieressä. Koulurakennus on purettu ja tilalle on rakennettu monitoimitalo.
Liipolassa on kolme päiväkotia, joista 106-päivähoitopaikkainen Mustikkamäen päiväkoti sijaitsee Ylä-Liipolassa Pihtikatu 1:ssä, toinen, 108-päivähoitopaikkainen Kallion päiväkoti Ostoskatu 3:ssa lähellä paikallista seurakuntakeskusta ja kolmas, 60-paikkainen Liipolan päiväkoti Lehtokatu 2:ssa, Ala-Liipolassa, jonne pääsee linja-autovuorolla 1.
Suurin osa Ostoskatu 3:ssa sijaitsevan Kallion päiväkodin lapsista on tilapäisesti Keijupuistossa Juhonkatu 1:ssä ja Kivikadulla. Kallion päiväkodin kaikki toiminnot palautuvat Liipolaan, kun Liipolan monitoimitalo valmistuu 2015.
Ostoskeskuksessa on elintarvikeliike, ravintola, ja muita palveluja. Ylä-Liipolassa on myös elintarvikeliike ja sen vieressä ravintola. Liipolasta on lyhyt matka myöhemmin rakennettuihin Launeen automarketteihin. Lähin posti sijaitsee Saksalassa. Terveyskeskus on Launeella. Apteekit sijaitsee Prisman ja Citymarketin automarkettien rakennuksessa.
Liikuntareitit toimivat talvisin hiihtolatuina ja kesäisin lenkkipolkuina. Kuusimetsässä on merkittyjä luontopolkuja ja siellä on myös laavuja, joissa voi muun muassa grillata ja lepäillä.
Bussiyhteydet: Linja 1 kiertää Eteläisen ja Pohjoisen Liipolankadun vastapäivään ajaen kauppatorille, josta jatkaa joka toinen vuoro Karjusaareen ja Solttiin. Päätepysäkki sijaitsee Pohjoisen Liipolankadun ja Huippukadun risteyksessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liipola Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Liipola on Wikiaineistossa
Suomen Kotiseutuliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Lahden kaupunki – Liipola (Arkistoitu – Internet Archive)
Liipolan monitoimitalon rakennustyömaa kesällä 2014
Loimaan kirkko

Loimaan kirkko voi tarkoittaa seuraavia:
Kanta-Loimaan kirkko, kirkko Hirvikoskella entisessä Loimaan kunnassa
Loimaan vanha kaupunginkirkko, Loimaan kaupunkiseurakunnan kirkko vuodesta 1928 vuoteen 1973 (purettu vuonna 1975)
Loimaan Kaupunginkirkko, Loimaan kaupunkiseurakunnan kirkko vuoden 2005 kuntaliitokseen asti
Loimaan vanhakirkko, Loimaan kirkon vanha paikka ennen nykyisen Kanta-Loimaan kirkon rakentamista Hirvikoskelle vuonna 1837
Ljudmila Putina

| Ljudmila Putina> Людми́ла Пу́тина |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Ljudmila Otšeretnaja
Syntynyt: 6. tammikuuta 1958 (ikä 66) Kaliningrad, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  venäläinen
Puoliso:  Vladimir Putin (avioliitto 1983–2013),  Arthur Otšeretni (avioliitto 2015–)
Lapset:  Maria (s. 1985),   Jekaterina (s. 1986)
Ljudmila Aleksandrovna Putina (ven. Людми́ла Алекса́ндровна Пу́тина, o.s. Šrekbneva, myöhemmin toisen avioliiton myötä Otšeretnaja; s. 6. tammikuuta 1958 Kaliningrad, Neuvostoliitto) on Venäjän presidentin Vladimir Putinin entinen vaimo. Pariskunnan avioliitto alkoi vuonna 1983 ja kesti lähes 30 vuotta. He kertoivat avioerostaan vuonna 2013, jonka jälkeen Putina katosi julkisuudesta.
Ennen avioliittoaan Vladimir Putinin kanssa Putina työskenteli Aeroflot-lentoyhtiön lentoemäntänä. Avioliitosta syntyi 1980-luvun puolivälissä kaksi tytärtä Maria ja Jekaterina. Ollessaan Venäjän presidentin ja pääministerin puoliso Putina esiintyi vain harvoin julkisuudessa. Parin avioliitto ei tiettävästi ollut kovinkaan onnellinen ja heidän on kerrottu eläneen jo pitkään ennen avioeroa omia erillisiä elämiään. Putina kutsui vuonna 2001 julkaistussa kirjassa aviomiestään vampyyriksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ljudmila Putina Wikimedia Commonsissa
Lorenz Jaeger

Lorenz Jaeger vuonna 1954.
Lorenz Jaeger (23. syyskuuta 1892 Halle – 1. huhtikuuta 1975 Paderborn) oli saksalainen kirkonmies, joka sai katolisen vihkimyksensä papiksi 1. huhtikuuta 1922 ja piispaksi 19. lokakuuta 1941. Hän toimi Paderbornin arkkipiispana vuosina 1941–1973 ja oli kardinaali vuodesta 1965.
Aiheesta muualla

Lorenz Cardinal Jäger (Jaeger) Catholic-Hierarchy. (englanniksi)
Lluís Companys

Lluís Companys
Lluís Companys i Jover (21. kesäkuuta 1882 Tarròs – 15. lokakuuta 1940 Barcelona) oli Katalonian itsehallintoalueen 123. – ja Esquerra Republicana de Catalunya -puolueen johtaja. Hän oli Katalonian itsenäisyyden tunnettu puolestapuhuja, ja siksi Francisco Franco teloitutti hänet pian Espanjan sisällissodan jälkeen vuonna 1940.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lluís Companys i Joverin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (katalaaniksi)
Lluís Companys i Joverin elämäkerta (espanjaksi)
Loimaan liikuntahalli

Loimaan liikuntahalli (Puistokadun liikuntahalli) on urheiluhalli Loimaalla. Nilan Bisons pelaa kotiottelunsa hallissa. Hallissa on tiloja seuraaville lajeille: koripallo, lentopallo, sulkapallo, salibandy, futsal, voimistelu ja jumpat, lyhyen matkan juoksu, pituushyppy ja yleisurheilun heittolajit.
Loimaan lukio

Loimaan lukio
Loimaan lukio on Loimaan kaupungissa toimiva lukio ja toinen Loimaan seutukunnan lukioista Elisenvaaran lukion ohella. Lukio toimi vuosina 1909–1976 nimellä Loimaan yhteiskoulu, ja sen toimintaa jatkamaan perustettiin Loimaan lukio ja Loimaan yläaste eli Puistokadun koulu. Koulut toimivat yhä samassa, vuonna 1957 valmistuneessa rakennuksessa.
Opiskelijoita lukiossa on noin 250, ja sen yhteydessä toimii urheilulinja.
Hallinnollisesti lukio kuuluu Lounais-Suomen koulutuskuntayhtymä Novidaan, joka toimii Loimaan lisäksi Liedossa ja Uudessakaupungissa.
Ligny-le-Ribault

| Ligny-le-Ribault |
| --- | --- |
 Bretèchen tiilitehdas
 vaakuna
 Ligny-le-Ribault
 Koordinaatit: 47°41′09″N, 1°46′58″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Loiret
Arrondissementti:  Orléans
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  59,2 km²
Väkiluku (2021):  1 247 
 – Väestötiheys:  21 as./km²
Kunnan numero:  45182
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ligny-le-Ribault on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cosson-joen varrella, noin 30 kilometriä Orléansin kaupungista etelään.
Château de Bon-Hôtel
Bretèchen tiilitehdas on vuodesta 1890 lähtien valmistanut käsityönä laattoja ja tiiliä, jotka sopivat arvostettujen monumenttien ja linnojen entisöintiin. Esimerkiksi Versailles’n palatsissa ja useissa Loirejoen laakson linnoissa on käytetty tehtaan valmistamia terrakottalaattoja ja tiiliä. Myös itse tehdas on nykyään nimetty historialliseksi monumentiksi.
Château de Bon-Hôtel rakennettiin vuosina 1875-1882. Sen suunnittelivat pariisilaiset arkkitehdit Clément ja Louis Parent orléansilaiselle aristokraattiperheelle. Linna toimi metsästyspaikkana. Se on nimetty historialliseksi monumentiksi vuonna 1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ligny-le-Ribault Wikimedia Commonsissa
Leopardigekot

| Leopardigekot |
| --- | --- |
 Leopardigekko (Eublepharis macularius)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Gekkota
Heimo::  Eublepharidae
Suku::  Eublepharis  Gray, 1827
Katso myös
   Leopardigekot Wikispeciesissä   Leopardigekot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leopardigekot (Eublepharis) on heimoon Eublepharidae kuuluva liskosuku, jota esiintyy Aasiassa ja Lähi-idässä. Leopardigekko (Eublepharis macularius) on suosittu lemmikkieläin sen helppohoitoisuuden takia.
Ravinto

Luonnossa leopardigekot syövät kaikenlaisia hyönteisiä, mutta lemmikkinä ne syövät pääosin kenttäsirkkoja ja jauhomatoja.
Lajit

Leopardigekkojen sukuun kuuluu kaikkiaan viisi lajia:
Eublepharis angramainyu
Eublepharis fuscus
Eublepharis hardwickii
leopardigekko (Eublepharis macularius)
Eublepharis turcmenicus
Loimaan kotiseutumuseo

| Loimaan kotiseutumuseo |
| --- | --- |
 Museo elokuussa 2012.
Tyyppi:  Kotiseutumuseo, paikallismuseo 
Osoite:  Kanta-Loimaantie 13, 32210 Loimaa  
Sijainti:  Loimaa 
Perustettu:  1962  
Koordinaatit:  60°52′30″N, 22°58′30″E
 fiLoimaan kotiseutumuseo 
  
Loimaan kotiseutumuseo on vuonna 1855 rakennetussa viljamakasiinissa sijaitseva museo, jonka toiminta käynnistyi talkoovoimin kerätystä ja lahjoituksina saadusta esineistöstä. Museo avattiin vuonna 1962. Esineistöä on noin viisi tuhatta kappaletta. Museo sijaitsee Kanta-Loimaan kirkonmäellä, ja sitä ylläpitää Loimaa-Seura ry. Museorakennuksena toimivan luonnonkivistä rakennetun viljamakasiinin lahjoitti yhdistyksen käyttöön paikallinen manttaalikunta.
Lorentzin kansallispuisto

Puncak Jaya
| --- | --- |
Sijainti:  Papua, Indonesia
Pinta-ala:  2,5 miljoonaa hehtaaria
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Taman Nasional Lorentz 
Tyyppi:  Indonesian kansallispuisto, luonnonpuisto 
Perustettu:  1997 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lorentzin kansallispuisto sijaitsee Indonesiassa Papuan provinssissa. Kansallispuisto on Etelä-Aasian suurin luonnonsuojelualue, kooltaan 2,5 miljoonaa hehtaaria. Se esittelee monipuolisesti Uuden-Guinean biodiversiteettiä; itse asiassa se on yksi maailman runsaslajisimmista kansallispuistoista. Puiston alueella on kaikki eri korkeuksilla tavattavat biotyypit rannikon mangrovesoista korkealle vuoristoon. Se on Unescon maailmanperintökohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lorentzin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Indonesiassa
Balin kulttuurimaisema: Subak-keinokastelujärjestelmä
Borobudurinin temppelialue
Komodon kansallispuisto
Lorentzin kansallispuisto
Prambananin temppelialue
Sangiranin arkeologinen alue
Ombilinin hiilikaivos
Sumatran trooppinen sademetsä: Gunung Leuserin kansallispuisto, Kerinci Seblatin kansallispuisto ja Bukit Barisan Selatanin kansallispuisto
Ujung Kulonin kansallispuisto
Ligny-en-Barrois’n kantoni

Ligny-en-Barrois’n kantonin sijainti Meusen departementissa.
Ligny-en-Barrois on Ranskassa yksi Meusen departementin kantoneista (yleisneuvoston vaalipiiri). Se käsittää 40 kuntaa. Ligny-en-Barrois’n kantonin keskustoimisto on Ligny-en-Barrois’n kunnassa.
Kunnat

Ligny-en-Barrois’n kantonin kunnat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Abainville  Amanty  Badonvilliers-Gérauvilliers  Biencourt-sur-Orge  Bonnet  Le Bouchon-sur-Saulx  Brauvilliers  Bure  Chanteraine  Chassey-Beaupré  Couvertpuis  Dainville-Bertheléville  Dammarie-sur-Saulx  Delouze-Rosières  |  Demange-Baudignécourt  Fouchères-aux-Bois  Givrauval  Gondrecourt-le-Château  Hévilliers  Horville-en-Ornois  Houdelaincourt  Ligny-en-Barrois  Longeaux  Mandres-en-Barrois  Mauvages  Menaucourt  Ménil-sur-Saulx  Montiers-sur-Saulx  |  Morley  Naix-aux-Forges  Nantois  Ribeaucourt  Les Roises  Saint-Amand-sur-Ornain  Saint-Joire  Tréveray  Vaudeville-le-Haut  Villers-le-Sec  Vouthon-Bas  Vouthon-Haut  |
León (1729)

| León |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Grañan telakka, Ferrol
Laskettu vesille:  5. joulukuuta 1729
Palveluskäyttöön:  27. elokuuta 1731
Loppuvaihe:  romutettu 1749-1750
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 095 t (arqueo)
Pituus:  46,18 m (köli)
Leveys:  13,41 m
Syväys:  7,49 m
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 26 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 28 × 18 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 16 × 8 naulan tykkiä
León oli vuonna 1729 vesille laskettu Espanjan laivaston Galicia-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Ferrolista Grañan telakalta. Se laskettiin vesille 5. joulukuuta 1729 ja otettiin palvelukseen 27. elokuuta 1731.
Palvelus

Marraskuussa 1730 alus saapui Ferroliin Cádizista Francisco Javier Cornejon laivueessa, jonka muut alukset olivat Guipúzcoa, Santa Ana, San Isidro, Rubí, Princesa, Príncipe ja rahtialus San Diego. Se osallistui 25. elokuuta 1731 alkaen Livornon operaatioihin Marqués del Marin alaisuudessa aina joulukuuhun. Marraskuusta 1732 alkaen alus osallistui Algerian merirosvoja vastaan käytyihin retkiin, joista se vapautui 15. helmikuuta 1733. Alus osallistui Napolin ja Sisilian sotaretkiin sekä algerialaisten merirosvojen torjuntaan joulukuuhun 1733. Se oli helmikuussa 1734 korjattavana Cádizissa, missä se oli sijoitettuna sen jälkeen 14 linjalaivan osastossa.
Alus siirrettiin 19. joulukuuta 1737 Cádizista Veracruziin Pizarron laivueessa, johon kuuluivat 60-tykkiset linjalaivat Nuestra Señora del Pilar, Guipúzcoa, Incendio ja África. Alus palasi 15. elokuuta 1739 Santanderiin suojaten saattuetta. Se lähti 31. toukokuuta 1741 Ferrolista Navarron 11 linjalaivan laivaston mukana. Laivasto kohtasi 18. maaliskuuta 1748 Britannian kuninkaallisen laivaston 20-30 aluksen saattueen, josta upotettiin neljä tai viisi.
Alus lähti 12. toukokuuta 1749 Havannasta Andrés Reggion laivastossa, joka kuljetti 22,5  miljoonan peson edestä aarteita. Se saapui 13. heinäkuuta Ferroliin. Alus romutettiin 1749-1750 heikon kunnon vuoksi.
Lluís Martínez Sistach

Lluís Martínez Sistach

Lluís Martínez Sistach (s. 29. huhtikuuta 1937) on katolisen kirkon katalonialainen pappi. Hän syntyi Barcelonassa ja sai vihkimyksensä 17. syyskuuta 1961.
Martínez Sistach on toiminut muun muassa Tortosan piispana ja Tarragonan arkkipiispana sekä vuodesta 2004 Barcelonan arkkipiispana. Hänet ylennettiin kardinaaliksi vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Lluís Cardinal Martínez Sistach (englanniksi)
Ljungbyån

| Ljungbyån |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Kalmar, Kronoberg
Maakunnat:  Småland
Kunnat:  Kalmar, Nybro, Lessebo, Uppvidinge
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Ljungbyånin vesistö
Pinta-ala:  757,8 km²  
Järvisyys:  1 % 
Pääuoman pituus:  77 km 
Pääuoman osuudet:  Ljungbyån ←Vapenbäcksån
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Flygfors, Nybro 
 :  56.8384°N, 15.7740°E
Laskupaikka:  Ljungbyholm, Kalmar 
 :  56.6265°N, 16.2437°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  150 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  150 m
Pituus:  48 km  
Kaltevuus:  2,47 m/km
Keskiylivirtaama:  29,8 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  4,97 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,74 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Ljungbyån on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava 48 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Ljungbyånin vesistössä sen 77 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 758 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaan Kalmarinsalmeen Kalmarin kunnassa.
Joella on kartan mukaan 2-3 bifurkaatiohaaraa, joiden aitous pitäisi varmistaa muista lähteistä.
Vesivoimaa

Ljungbyånin pääuomassa on 2 vesivoimalaitosta: Kölby ja 
Djupafors. Voimaloiden yhteisteho on 0,1 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 0,2 gigawattituntia.
Käännös suomeksi
Ljudmila Tšernyh

Ljudmila Ivanovna Tšernyh (ven. Людмила Ивановна Черных, ukr. Людмила Іванівна Черних, Ljudmyla Ivanivna Tšernyh; 13. kesäkuuta 1935 – 28. heinäkuuta 2017) oli ukrainalainen tähtitieteilijä, joka löysi uransa aikana lukuisia asteroideja. Hän oli naimisissa kollegansa Nikolai Tšernyhin kanssa. Antonín Mrkosin löytämä asteroidi 2325 Tšernyh on nimetty parin mukaan.