stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kyläniemi
Historiaa > Toinen Salpausselkä ja Rastinvirta

Viime jääkauden loppuvaiheessa Suomen eteläosat paljastuivat mannerjäätikön sulaessa jääden kuitenkin heti vedenpinnan alapuolelle. Poikkeuksen tekivät Saimaan seuduilla ensimmäinen ja toinen Salpausselkä. Toinen Salpausselkä muodostui mannerjäätikön eteen sulamisvesien tuomasta moreeni-, kivi- ja hiekka-aineksesta noin 11 800–11 600 vuotta sitten . Jäätikön kasaava toiminta kesti täällä kaksi tai kolme sataa vuotta, joten maa-ainesta kertyi runsaasti. Mannerjäätikön reuna seurasi suurin piirtein nykyisten hiekkatasankojen pohjoisreunoja, joiden eteen etelään maa-aines kasaantui. Aineksen ylimmät kerrokset muodostivat suiston (sanduri), jonka yli myös sulamisvedet virtasivat mereen. Tämän tapahtuman vuoksi sanduri jäi tasaiseksi alueeksi, kun myöhemmin vesi laski alemmaksi ja saari kohosi lopullisesti merestä. Toinen Salpausselkä jatkuu Kyläniemestä koilliseen Syyspohjaan asti ja eteenpäin, ja lounaassa Rastinvirran takana Pönnilankankaalla, Savitaipaleella ja Tuohikotin suunnassa.
Koska Kyläniemen rannat ovat moreenia ja hiekkaa, kuluttavat aallot jatkuvasti sen rantoja ja vievät maa-aineksen Saimaan syvyyksiin. Näin tapahtui myös heti Kyläniemen muodostuttua. Esimerkiksi Rastinniemen rannoilla sen kulutus on helposti luettavissa rantatörmien rinteiltä. Kyläniemi muodostui, kun Baltian jääjärven vedenpinta on 105–110 metrin korkeudella nykyisestä merenpinnasta mitattuna (ilmaistaan tunnuksella B III). Koska Saimaan seudulla maa samalla kohosi, huuhtoivat aallot hitaasti kohoavan Kyläniemen rantojen alempia rinteitä jättäen niihin jälkensä. Noin 11 590 vuotta sitten Baltian jääjärvi huuhtoutui Atlantin valtamereen ja Saimaan seuduilla vedenpinta aleni kuukausissa 26–28 metriä, alkoi aallokko kuluttamaan alempia rantoja. Niitä aiheuttivat Yoldiameri ja Ancylusjärvi, jotka ovat Itämeren eri vaiheita. Näiden rantamuodostumat ovat myöhemmin kadonneet, kun Saimaan vedenpinta alkoi myöhemmin nousta ja sen aallot peittivät rannat ylhäältä alas valuneen hiekan alle.
Yoldiameren Etelä-Suomen rantaviiva siirtyi maankohoamisen vuoksi kymmeniä kilometrejä pohjoiseen ja Salpausselkien välinen alue kohosi hiljalleen merestä madaltuen koko ajan. Lopulta eteläisen Suur-Saimaan kynnys, joka sijaitsi Kyläniemen edustalla Rastinvirrassa, kohosi Yoldiamerestä noin 11 000 vuotta sitten . Salpausselkien väliin muodostui muinainen järvi, jonka lyhyt laskujoki laski Yoldiamereen nykyisen Mäntysaarenselän kohdalla. Joki virtasi aivan Rastinniemen kärjen edustalla olevassa nykyisessä painaumassa, jonka on täytynyt kulua syväksi juuri silloin.
Historiaa > Kutveleen kanava

Nimensä mukaisesti Kyläniemi oli aikaisemmin niemi, mutta Kutveleen kanavan rakentaminen vuosina 1792–1793 teki siitä saaren. Kanavan rakentamisen syy on ollut Ruotsin ja Venäjän välisen rajan kulkeminen Saimaan yli venäläisten kannalta hankalalla tavalla. Jotta kaupankäyntiä voitiin käydä ilman rajatulleja, piti kulkuveneitä varten kaivaa joitakin kanavia Venäjän puolelle. Samalla voitiin liikutella sotaväkeä paikasta toiseen ilman ruotsalaisten väliintuloa. Kutveleen kanava ei ollut kaupallisesta syistä johtuen aivan välttämätön, mutta se lyhensi matkaa suuresti. Aluksi kanava oli 10 metriä leveä, mutta sitä on levennetty 1950-luvulla ja 1977.
Historiaa > Salpalinja

Kyläniemessä on Salpalinjan erilaisia puolustuslaitteita. Näitä ovat muun muassa kaivantoja, korsuja ja niiden yhdyskäytäviä sekä tykkipatteristojen jalustoja.
Historiaa > Saaristolaiselämää

Saarta kiinteästi asuttaneet asukkaat, joista on tietoa viimeistään 1500-luvulta, ovat liikkuneet asioinnillaan kesäisin veneillä ja tavisin jäätä myöten esimerkiksi Imatralle Vuokseniskalle. Säännöllinen laivaliikenne alkoi 1900-luvun alussa ja jatkui vuosisadan puoliväliin. Saaren laivarantoja oli ainakin Karonniemessä ja Kutveleessa. Utalan kautta rakennettiin Rehulaan maantie 1930-luvulla. Saaren elämäntyyli on säilynyt maatalousvaltaisena, jossa kalastuksella ja metsätaloudella on elinkeinoina ollut suuri merkitys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyläniemi Wikimedia Commonsissa
Vuosikymmenien odotus loppuu – pyöräilijöille avautuu täysin uusi reitti halki Suomen suurimman järven, YLE, 4.5.2020
Kirjallisuutta

Lunkka, Juha Pekka & Moisio, Kari & Vainio, Anna: Subglacial Hydrology of the Lake District Ice Lobe During the Younger Dryas (ca. 12 500–11 600 years ago) in the Kyläniemi Area, SE Finland (PDF) (Working Report 2013-12)  2013. Oulu:  Oulun yliopisto. Viitattu 12.6.2021. (englanniksi)
Kimmo Pyrhönen

| Kimmo Pyrhönen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1971
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kimmo Pyrhönen (s. 1971) on suomalainen joukkoliikenteeseen perehtynyt tietokirjailija.
Hän on julkaissut 10 rautatie- ja linja-autoliikennettä käsittelevää tietokirjaa ja  on Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen.
Tuotanto

Pyrhönen, Kimmo: Pönttövuoren kahta puolen : Jyväskylä-Pieksämäki-rata.  Kangasala:  Matkamedia Pyrhönen, 2019.  ISBN 978-952-69222-0-1.
Julku, Ari & Pyrhönen, Kimmo: Dr13 : Kymen Hurun tarina.  Helsinki:  Kustantaja Laaksonen, 2017.  ISBN 978-952-5805-79-6.
Pyrhönen, Kimmo: Kauppa-autokirja.  Helsinki:  Kustantaja Laaksonen, 2013.  ISBN 978-952-5805-54-3.
Pyrhönen, Kimmo: Suomen rautateiden 150-vuotisjuhla = Finnish railways 150th anniversary celebration.  Helsinki:  Kustantaja Laaksonen, 2013.  ISBN 978-952-5805-50-5.
Pyrhönen, Kimmo: Huru 12 : 2200-2241 : matkan varrelta.  Helsinki:  Kustantaja Laaksonen, 2011.  ISBN 978-952-5805-29-1.
Pyrhönen, Kimmo: Porkkana : kiitojunan tarina.  Helsinki:  Kustantaja Laaksonen, 2011.  ISBN 978-952-5805-11-6.
Pyrhönen, Kimmo: Lättähattu : kiskoauton tarina.  Helsinki:  Eero Laaksonen, 2005.  ISBN 951-98475-8-8.
Lehtonen, Timo & Pyrhönen, Kimmo & Poussa, Juhani: Turistiautot : Suomen turistiauto oy:n kalustohistoria.  Lahti:  Suomen linja-autohistoriallinen seura, 2003.  ISBN 951-96869-7-5.
Pyrhönen, Kimmo: Joulun jälkeisiä junamatkoja, eli, Matkakertomuksia rautatei[l]tä vuosina 1987-1998.  Kangasala:  K. Pyrhönen, 2000.  ISBN 952-91-2060-5.
Lehtonen, Timo & Pyrhönen, Kimmo: Tampereen siniset bussit.  Tampere:  Tampereen kaupungin liikennelaitos, 1998.  ISBN 951-609-079-6.
King Size Box

| King Size Box Kingston Wall |
| --- | --- | --- |

Boksi-julkaisun tiedot
 Julkaistu: 28. maaliskuuta 2012
 Formaatti: 8CD
 Tyylilaji: progressiivinen rock psykedeelinen rock
 Levy-yhtiö: RCA
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 26.
Kingston Wallin muut julkaisut
| Real Live Thing 2005 | King Size Box 2012 |   |
King Size Box on Kingston Wallin 8 CD:n kokoelma, joka sisältää albumit Kingston Wall I, Kingston Wall II, Tri-Logy, Real Live Thing, Tri-Logysta vaihtoehtoisen miksauksen sekä bonus-CD:n joka sisältää kaksi Kingston Wallin kolmesta singlestä. Kolmas single sisälsi ainoastaan eri pituisia versioita jo julkaistuista kappaleista, eikä näitä vaihtoehtoisia versioita ole sisällytetty tähän kokoelmaan. Kokoelma julkaistiin 28.3.2012.
Aiheesta muualla

King Size Box discogs.com -sivustolla
Kerteminde

| Kerteminde |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kerteminde
 Koordinaatit: 55°27′N, 10°40′E 
Valtio:  Tanska
Alue:  Etelä-Tanska
Kunta:  Kerteminde
Väkiluku (2014):  5 855
 
 www.kerteminde.dk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kerteminde on tanskalainen kaupunki Fynissä. Sen väkiluku oli 5 855 tammikuussa 2014.
Kerteminde oli aiemmin Lempäälän ystävyyskunta, mutta luopui siitä 2016.
Merkittäviä henkilöitä

Johannes Larsen – taiteilija
Casper Christensen – koomikko
Niclas Vemmelund – jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto
Keulankärjet

| Keulankärjet |
| --- | --- |
 Arokeulankärki (Oxytropis pilosa)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Keulankärjet Oxytropis  DC.
Katso myös
   Keulankärjet Wikispeciesissä   Keulankärjet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keulankärjet (Oxytropis) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu kaikkiaan noin 615 lajia.
Keulankärkilajeja > Lajit ja alalajit Pohjoismaissa

kenttäkeulankärki (Oxytropis campestris )
etelänkeulankärki (O. campestris subsp. campestris)
lännenkeulankärki (O. campestris subsp. scotica)
idänkeulankärki (O. campestris subsp. sordida)
norjankeulankärki (Oxytropis deflexa subsp. norvegica)
tunturikeulankärki (Oxytropis lapponica)
arokeulankärki (Oxytropis pilosa)
Pohjoismaissa tavataan neljä luonnonvaraista keulankärkilajia, jotka ovat harvinaisia. Ne ovat matalakasvuisia ruohoja, jotka muistuttavat ulkonäöltään kurjenherneitä (Astragalus). Suomessa tavataan keulankärjistä kenttäkeulankärjen alalajia idänkeulankärkeä harvinaisena harjukasvina sekä tunturikeulankärkeä erittäin harvinaisena tunturikasvina.
Keulankärkilajeja > Muita lajeja

Oxytropis deflexa
savoijinkeulankärki (Oxytropis fetida)
vuorikeulankärki (Oxytropis halleri)
Oxytropis uniflora
Oxytropis uschakovii
samettikeulankärki (Oxytropis xerophila)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Oxytropis
Suomen Lajitietokeskus: Keulankärjet – Oxytropis
Kaukovaara

Kaukovaara voi tarkoittaa:
Kusti Kaukovaara (ent. Ellman, 1892–1961), päätoimittaja.
Kari Kaukovaara, Juha Hyppösen näyttelemä hahmo tv-sarjassa Metsolat
Panu Kaukovaara, lentäjä tv-sarjassa Salatut elämät
Iiris Kaukovaara, edellisen vaimo
Edellisten lapset:
Sampo Kaukovaara
Aino Kaukovaara
Otto Kaukovaara.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
King William’s Town

| King William’s Town |
| --- | --- |

Valtio:  Etelä-Afrikka
Provinssi:  Itä-Kap
Perustettu:  1835
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  86,2 km²
Korkeus:  398 m
Väkiluku (2011):  77 682
 – Väestötiheys:  902 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
King William’s Town on kaupunki Etelä-Afrikassa Itä-Kapin provinssissa. Kaupungissa oli noin 77 700 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Ilmasto

King William’s Townissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Kesäisin on sateista ja lämmintä, talvisin kuivaa ja leutoa. Vuoden keskilämpötila on noin 18 °C ja keskimääräinen sademäärä 600 millimetriä. Helmikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 14 °C. Sateisin kuukausi on maaliskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 80 millimetriä. Kesäkuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 19 millimetriä.
Kenneth Waltz

Kenneth Waltz vuonna 2008
Kenneth Neal Waltz (8. kesäkuuta 1924 Ann Arbor, Michigan – 12. toukokuuta 2013 New York) oli yhdysvaltalainen kansainvälisten suhteiden tutkija, jota pidetään oppialan uusrealistisen suuntauksen kehittäjänä.
Elämä

Waltz palveli sotilaana Yhdysvaltojen joukoissa toisessa maailmansodassa ja Korean sodassa. Hän suoritti taloustieteen tutkinnon Oberlin Collegessa vuonna 1948 ja valmistui filosofian tohtoriksi Columbian yliopistosta vuonna 1957 aineenaan politiikan tutkimus. Waltz opetti politiikan tutkimusta Oberlin Collegessa vuosina 1950–1953, Columbian yliopistossa vuosina 1953–1957, Swarthmore Collegessa vuosina 1957–1966, Brandeisin yliopistossa vuosina 1966–1971 ja Berkleyn yliopistossa, jossa hänet myös nimettiin professoriksi, vuosina 1971–1994. Vuonna 1997 hän palasi opettamaan Columbian yliopiston Institute of War and Peace Studies -tutkimuslaitokseen. Waltz toimi myös American Political Science Associationin presidenttinä vuosina 1987–1988 ja kuului American Academy of Arts and Sciences -tiedeyhteisöön.
Kansainvälisten suhteiden tutkimus > Kansainvälisten suhteiden analyysitasot

Väitöskirjaansa perustuvassa teoksessa Man, the State and War (1959) Waltz erotteli kolme analyysitasoa eli "kuvaa" (eng. image), joista tulee etsiä selityksiä kansainvälisen politiikan ilmiöihin. Näihin kuuluvat ihmisten ominaisuuksiin perustuvat selitykset, valtioiden omaisuuksiin perustuvat selitykset ja kansainvälisen järjestelmän ominaisuuksiin perustuvat selitykset. Waltzin mukaan kansainvälisen järjestelmän ominaisuudet ovat yksinään yleisellä tasolla syy valtioiden toiminnalle, kuten kansainvälisten konfliktien esiintymiselle, kun taas yksittäisten tapahtumien, kuten yksittäisten sotien, syyt liittyvät myös kahteen muuhun analyysitasoon.
Kansainvälisten suhteiden tutkimus > Uusrealistinen kansainvälisen järjestelmän teoria

Waltz pyrki etenkin pääteoksessaan Theory of International Politics (1979) muotoilemaan uusrealistisen kansainvälisen järjestelmätason teorian kansainvälisestä politiikasta. Hän korosti, ettei hänen teoriansa pyrkinyt kattavasti selittämään käytännön ulkopolitiikkaa, vaan se on korkean abstraktitason teoria, jonka tehtävänä on yksinkertaistaa monimutkaisuutta ja kertoa pieni määrä suuria ja tärkeitä asioita. Waltzin mukaan kansainvälinen järjestelmä koostuu rakenteesta sekä kesinäissuhteissa olevista yksiköistä. Kansainvälisen järjestelmän järjestysperiaate on maailmanhallituksen puutteen johdosta anarkkinen ja sen yksiköt ovat toiminnallisesti samanlaisia, voimavarojen jakautuminen ollen ainoa erottava tekijä niiden välillä. Waltzin mukaan kansainvälisen järjestelmän anarkkinen rakenne on siis valtioiden käyttytymistaipumusten pääselittäjä, joka johtaa valtiot puolustamaan omaa autonomiaansa. Kansainvälisen järjestelmän anarkkinen rakenne esimerkiksi rajoittaa valtioiden yhteistyötä siten, että valtiot ovat suuntautuneet yhteistyössä enemmän suhteellisiin kuin absoluuttisiin etuihin ja ne välttävät liiallista riippuvaisuutta yhteistyöstä. Waltz kritisoi aiempien teoreetikoiden, kuten Morton Kaplanin, kehittämiä järjestelmätason teorioita siitä, että niissä järjestelmätaso ei ollut kausaalinen tekijä kansainvälisessä politiikassa vaan järjestelmän osat selittivät kokonaisuutta.
Waltzin mukaan voimavarojen jakautuminen ilmenee suurvaltojen määränä eli kansainvälisen järjestelmän napaisuutena. Järjestelmätasolla ainoastaan suurvallat ovat merkittäviä kansainvälisessä politiikassa. Waltzin mukaan kylmän sodan kaksinapainen maailmanjärjestys oli vakaampia kuin moninapainen maailmanjärjestys, sillä kaksinapaisessa järjestyksessä voimatasapaino perustuu pelkästään kahden suurvallan omiin voimavaroihin, kun taas moninapaisessa järjestyksessä se edellyttää suurvaltojen välisiä liittolaisuuksia. Moninapaisessa järjestyksessä suurin vaara on virhelaskelmointi, joka johtaa varmemmin konflikteihin ja laajentumiseen kuin kaksinapaisessa järjestyksessä suurimpana vaarana oleva ylireagointi. Waltz myös piti kaksinapaista järjestystä, jossa kahdella suurvallalla oli hyvin suuri liikkumavara, vakaampana kuin keskinäisriippuvuuteen perustuvaa maailmanjärjestystä, sillä valtioiden keskinäisriippuvuuden myötä läheisemmät suhteet lisäisivät konfliktin mahdollisuutta, kun taas kaksinapaisessa järjestyksessä suurvaltojen oli vain välitettävä toisistaan. Waltzin mukaan kylmän sodan loputtua kansainvälinen järjestelmä oli väljästi kaksinapainen tai lievän yksinapainen, mutta ennen pitkään se hakeutuisi uuteen moninapaiseen tasapainoon.
Kansainvälisten suhteiden tutkimus > Yhdysvaltojen ulkopolitiikka

Waltz vastusti Vietnamin sotaa ja myöhemmin Irakin sotaa. Hänen mukaansa Yhdysvaltojen sotilaalliset interventiot ulkomailla johtavat usein raskaisiin sitoumuksiin toisten valtioiden vakauttamiseksi ja uudelleenrakentamiseksi vastoin sen omia etuja.
Kansainvälisten suhteiden tutkimus > Kritiikki

Etenkin Waltzin teosta Theory of International Politics seurasi suorastaan ehtymätön tulva arvostelijoita, ja se on toiminut vertauskohtana muille teoreetikoille näiden kehittäessä kilpailevia teorioita tai muunnoksia. Waltzin vaikutusta kuvaa se, että suuren osan kansainvälisten suhteiden parhaasta kirjallisuudesta 1980- ja 1990-luvuilla on väitetty alkavan sanoin "toisin kuin Waltz väittää". Waltz myös itse osallistui teoksestaan käytyyn keskusteluun erilaisilla vastineilla, joissa hän yritti pääasiassa korjata väärinymmärryksiä. Waltzin teorian vahvuuksina on pidetty sen tiukkaa kohdennusta ja säästeliästä esitystapaa, mutta siitä on koettu puuttuvan aiempaan realismiin verrattuna vivahteikkuus ja ulkopolitiikan eettiset ydinkysymykset.
Waltzin analyysitasojen erottelua on ollut suosittu etenkin yhdysvaltalaisessa tutkimuksessa, mutta sitä sovellettaessa myöhemmät tutkijat ovat usein täydentäneet sitä. Erottelua on myös arvosteltu esimerkiksi sillä perusteella, että sitä noudattavassa tutkimuksessa ihmisen, valtion ja kansainvälisen järjestelmän toisiaan muovaava vaikutus jää vaille riittävää huomiota.
Kylmän sodan loppuminen on tulkittu etenkin konstruktivismin piirissä Waltzin uusrealismin epäonnistumiseksi järjestelmätason suurien muutosten ennakoimisessa. Tätä kritiikkiä on kuitenkin myös pidetty kohtuuttomana ja epäreiluna. Waltzin mukaan kylmän sodan loppuminen johtui Neuvostoliiton vakavasta taantumisesta, jonka syiden tutkiminen ei ollut hänen järjestelmätason teoriansa tehtävä.
Teokset

Man, the State, and War. Columbia University Press. New York: 1959.
Foreign Policy and Democratic Politics: The American and British Experience. Little, Brown and Company. New York: 1967.
Theory of International Politics. McGraw-Hill. New York: 1979.
The Use of Force: Military Power and International Politics. University Press of America. New York: 1983. (yhdessä Robert Artin kanssa).
"Reflections on Theory of International Politics. A Response to My Critics" teoksessa Keohane, Robert: Neorealism and Its Critics. 1986.
Aiheesta muualla

Keskustelu Kenneth N. Waltzin kanssa (Arkistoitu – Internet Archive)
Lennart Fritiof Munck af Fulkila

Lennart Fritiof Munck af Fulkila (28.3.1931)
Lennart Fritiof Munck af Fulkila (31. lokakuuta 1852 Ulvila – 28. lokakuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan eversti, Suomen armeijan kenraalimajuri ja valtiopäivämies.
Lennart Munckin vanhemmat olivat kapteeni Johan Axel Munck af Fulkila (1825–1876) ja Edla Rindell (1828–1875). Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1872 ja kävi Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1878. Hän palveli henkikaartin Volynian rykmentissä 1872–1878, Suomen sotilaspiirin esikunnassa yleisesikuntaupseerina 1878–1882 ja vanhempana adjutanttina 1882–1887 sekä 26. jalkaväkidivisioonan esikunnan päällikkönä 1887–1891. Hänestä tuli luutnantti 1877, kapteeni 1878, everstiluutnantti 1881 ja eversti 1884. Munck erosi sotapalveluksesta 1891 saaden samalla valtioneuvoksen arvon.
Munck oli keisarin Suomen kanslian 1. toimitussihteerinä 1891–1895, Suomen passitoimiston päällikkönä Pietarissa 1895–1900 ja Mikkelin läänin kuvernöörinä 1900–1903. Hänestä tuli todellinen valtioneuvos 1894. Suomen itsenäistyttyä Munck palasi vuonna 1918 Suomen sisällissodan aikana valkoisten armeijan palvelukseen ja oli Suomenlinnan vankileirin komendanttina kesällä 1918 ja Suomenlinnan varuskunnan päällikkönä 1919. Hän sai kenraalimajurin arvon reservissä 1919.
Munck oli aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäivillä 1882, 1885, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli puolustuslaitoksen tarkastuskomission jäsenenä 1919, kuului useita vuosia Suomen Matkailijayhdistyksen hallitukseen, oli Helsingin köyhäinhoitohallituksen jäsen 1913–1919, Helsingin hyväntekeväisyysyhdistyksen puheenjohtaja 1919, Maitopisaran johtokunnan jäsen, Finsk Militärtidskriftin perustaja, Helsingfors Dagbladin Venäjän osaston toimittaja ja Suomen Hiihtoliiton perustaja ja puheenjohtaja.
Munck oli naimisissa Hilma Franziska Leontine Tulanderin (1853–1923) kanssa 1877–1923 ja Vendla (Venny) Konstantia Dahlin (1877–1956) kanssa vuodesta 1925.
Lazaréta

Lazaréta (kreik. Λαζαρέτα; myös Lazarétta, Λαζαρέττα) tai Lazaréto (kreik. Λαζαρέτο; myös Lazarétto, Λαζαρέττο) tulee italian kielen karanteeniasemaa tarkoittavasta sanasta lazzaretto ja voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Lazaréta, saari Kreetan saarilla Chanián kaupungin edustalla
Lazaréto, saari Jooniansaarten saariryhmässä lähellä Ithakaa
Lazaréto, saari Jooniansaarten saariryhmässä lähellä Korfua
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lazaréta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lena von Martens

| Lena von Martens |
| --- | --- |
 Lena von Martens elokuvassa Un mostro e mezzo 1964.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lena Carina von Martens
Syntynyt: 15. tammikuuta 1940
Kuollut: 16. joulukuuta 2015 (75 vuotta) Liperi
Ammatti:  malli, näyttelijä
Puoliso:  Peter von Martens (vih. 1959)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Ritva Vepsä, Helge Herala ja Lena von Martens elokuvassa Vatsa sisään, rinta ulos! vuonna 1959.
Lena Carina von Martens (o.s. Ressler; 15. tammikuuta 1940 – 16. joulukuuta 2015 Liperi) oli suomalainen valokuvamalli ja elokuvanäyttelijä.
Ura

Von Martens työskenteli myyjänä, kun hän voitti Elokuva-Aitta-lehden järjestämän Suomen kaunein tyttö -kilpailun. Voiton jälkeen hän työskenteli valokuvamallina ja esiintyi televisiossa sekä muutamissa kotimaisissa elokuvissa, muun muassa Aarne Tarkaksen vuonna 1959 valmistuneessa elokuvassa Vatsa sisään, rinta ulos!.
Von Martens toimi edelleen valokuvamallina ja aloitti Pariisissa asuessaan elokuvauran. Hän esiintyi natsityttö Hankan roolissa Roger Vadimin 1963 ohjaamassa elokuvaasa Hyve ja pahe (Le vice et la vertu) sekä barbaariprinsessa Xenian roolissa Anthony Mannin 1964 ohjaamassa elokuvassa Rooman valtakunnan tuho (The Fall of the Roman Empire). Roomassa asuessaan von Martens esiintyi sivurooleissa useissa italialaisissa elokuvissa. Kaikkiaan hän esiintyi noin 40 elokuvassa.
Yksityiselämä

Von Martens meni naimisiin 1959 suomenruotsalaisen kirjailijan ja toimittajan Peter von Martensin kanssa, ja pariskunta muutti pian pois Suomesta, ensin Espanjan Teneriffalle ja myöhemmin Pariisiin ja sieltä edelleen Roomaan. Hän erosi miehestään Roomassa, koska tämä oli osoittautunut väkivaltaiseksi alkoholistiksi ja uhkapeluriksi. Hän meni toisen kerran naimisiin sisilialaisen liikemiehen kanssa, jolla oli mafiayhteyksiä. Näihin aikoihin von Martensin elokuvaura oli jo hiipunut, ja hän toimi sitten miehensä painostuksesta korkean luokan puhelintyttönä viihdyttäen varakkaita asiakkaita.
Kun toinen aviomies joutui vankilaan, von Martens muutti Italiasta pariksi vuodeksi Tunisiaan, mutta palasi sitten Suomeen. Suomessa hän työskenteli ensin puhelunvälittäjänä ja sitten kongressiemäntänä. Vuonna 2005 hän asui Pohjois-Karjalan Liperissä.
Keltiö

| Keltiö |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Keltiöt Guizotia
Laji::  abyssinica
Kaksiosainen nimi
 Guizotia abyssinica  (L.f.) Cass. 
Katso myös
   Keltiö Wikispeciesissä   Keltiö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltiö eli linnunkeltiö eli nigerinsiemen (Guizotia abyssinica) on mykerökukkaiskasvilaji, jota esiintyy Itä-Afrikassa.
Ulkonäkö ja koko

Keltiö on yksivuotinen ruoho, joka kasvaa 10–100 cm korkeaksi. Sen varsi on vankka, mustanruskeatäplikäs, hapsi- ja nystykarvainen. Vastakkain kasvavat lehdet ovat ruodittomia, sepiviä ja suurilapaisia, harvan isohampaisia.
Mykeröstö on huiskilo. Mykeröt ovat pitkäperäisiä. Mykerön laita- ja kehräkukat ovat keltaisia. Laitakukkien kieli on leveä, 1–1,5 senttimetriä pitkä.
Hedelmä on pähkylä, noin 4 mm, litteä, 3–4-kulmainen, uurteinen, kiiltävä musta tai ruskea.
Elinympäristö

Keltiö on kotoisin Itä-Afrikasta. Se tavataan Suomessa harvoin kaatopaikoilla ja joutomailla.
Muuta

Keltiön siemeniä on joissakin linnunsiemenseoksissa.