stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dragsfjärdin myrkkyskandaali
Oikeudenkäynti

Poliisi etsintäkuulutti Ojarannan ja pidätti 5. heinäkuuta Euro Industri -yhtiön puolesta asiaa hoitaneen asianajajan, sekä useita muita asiaan sekaantuneita henkilöitä, muun muassa Ojarannan puolison. Poliisikuulusteluihin joutuivat jutun yhteydessä myös Nokian silloinen pääjohtaja Kari Kairamo, Nokian hallituksen puheenjohtaja ja Yhdyspankin pääjohtaja Mika Tiivola sekä Nokian hallituksen jäsen ja Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja Jaakko Lassila. Heitä ei kuitenkaan asetettu syytteeseen.
Jukka Ojaranta antautui poliisille kuukauden piileskelyn jälkeen ja hänet pidätettiin 4. elokuuta Tampereella. Juuri ennen pidätystään Ojaranta oli antanut haastattelun Hymy-lehden toimittajalle.
Myrkkyjutun käsittely alkoi Dragsfjärdin kihlakunnanoikeudessa 19. elokuuta 1982. Syyttäjä vaati kaikille syytetyille rangaistusta törkeästä jätehuoltorikoksesta, joka aiheutti vakavan vaaran ihmisille ja luonnolle. Syytettyjen puolustuksen mukaan ”Suomessa lasketaan joka päivä myrkkyjä mereen luvanvaraisesti moninkertaisesti enemmän kuin mitä Ojarannan upottamissa tynnyreissä oli”. Nokian ja Keskuslaboratorion johtajat kiistivät syytteet ja sanoivat yhtiöidensä joutuneen petoksen uhriksi. Silloinen sisäministeri Matti Ahde puolestaan sanoi yhtiöiden rikkoneen ainakin jätehuoltolakia. Saksalaislähteiden mukaan minkäänlaisia yhteydenottoja suomalaisten taholta koskien myrkkyjen hävittämistä ei ollut.
Marraskuussa 1982 kihlakunnanoikeus antoi tuomiot, jotka vaihtelivat kahden vuoden ja neljän kuukauden ehdottomista vankeusrangaistuksista kahdeksan kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Kaikki yhdeksän myrkkyjen upottajaa tuomittiin vankeuteen. Kovimmat tuomiot luettiin Ojarannalle sekä Euro Industri -yhtiön lakimiehelle. Myrkyt luovuttaneet kuusi Nokian ja Keskuslaboratorion johtajaa tuomittiin suuriin sakkoihin. Yhteisvastuulliset korvaukset olivat liki miljoona markkaa. Hovioikeudessa tuomiot ja korvaukset kuitenkin alenivat.
Vuonna 1983 julkaistuissa muistelmissaan Ojaranta itse kommentoi myrkkyskandaalia:
» En halua ikään kuin pyyhkiä syyllisyyttäni vähäisemmäksi. Haluan vain todeta, että minä en ole syyllistynyt myrkkyasiassa muuhun kuin kahden jätelastin kuljettamiseen merelle ja sillä siisti... Olen vihainen myös Nokian herroille, jotka ovat vetäneet kylmäverisintä, kaksinaamaisinta moralistin roolia myrkkyjupakassa, mitä olen ikinä nähnyt ja kuullut.»
Myöhemmät etsinnät

Jukka Ojarannan ja hänen miehistönsä upottamia myrkkytynnyreitä etsittiin ja löydettiin Dragsfjärdin vesiltä vielä vuosia tapahtuneen jälkeen. Etsijät eivät olleet täysin selvillä tynnyrien sijainnista, ja Ojarannan epäiltiin neuvoneen tahallaan väärin niiden upotuspaikan. Lisäksi merivirrat olivat saattaneet kuljettaa tynnyreitä etsintäalueen ulkopuolelle. Etsinnät tulivat myös kalliiksi; jo ensimmäisenä vuonna ne olivat maksaneet yli miljoona markkaa.
Tynnyrien etsinnät Dragsfjärdin vesillä aloitettiin uudelleen 1990-luvun alussa, kun muutama niistä oli noussut pintaan. Merivoimien sukeltajat onnistuivat paikantamaan meren pohjasta useita huonokuntoisia tynnyreitä. Nosto osoittautui haasteelliseksi samean veden ja merenpohjan hienojakoisen maa-aineksen vuoksi. Helsingin Sanomat kertoi etsintöjen lopettamisesta Dragsfjärdissä 5. lokakuuta 1993.
Jukka Ojarannan rikoksessa käyttämä Normandie-troolari makasi sittemmin vuosikausia hylkynä Espoonlahdessa, kunnes se vietiin kaatopaikalle ongelmajätteeksi luokiteltuna. Ojaranta kuoli Espoossa 70-vuotiaana vuonna 2003.
Roland Ducke

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Roland Ducke
Syntymäaika: 19. marraskuuta 1934
Syntymäpaikka: Benešov nad Ploučnicí, Tšekkoslovakia
Kuolinaika: 26. kesäkuuta 2005 (70 vuotta)
Kuolinpaikka: Jena, Saksa
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1955–1973 |  FC Carl Zeiss Jena | 377 (60) |
Maajoukkue
| 1958–1967 |  DDR | 37 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Roland Ducke ( 19. marraskuuta 1934 Benešov nad Ploučnicí, Tšekkoslovakian sudeettialueet – 26. kesäkuuta 2005 Jena, Saksa) oli saksalainen jalkapalloilija. Myös hänen veljensä Peter Ducke oli maajoukkuetason jalkapalloilija.
Ura

Ducke aloitti seurajalkapallon Organa Schönebeckerissä vuonna 1946 ja pelasi seurassa vuoteen 1955 saakka. Tämän jälkeen Ducke siirtyi SC Motor Jenaan eli myöhempään FC Carl Zeiss Jenaan. Seuran paidassa hän voitti kolme DDR-Oberligan mestaruutta. Ducke lopetti uransa vuonna 1973.
Maajoukkuetasolla Ducke edusti DDR:n maajoukkuetta 37 kertaa. Hänet valittiin DDR:n vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1970.
Charles François Dufay

Charles François de Cisternay Dufay
Charles François de Cisternay Dufay (14. syyskuuta 1698 Pariisi – 16. heinäkuuta 1739 Pariisi) oli ranskalainen fyysikko. Vuonna 1734 hän havaitsi ensimmäisenä, että on olemassa kaksi eri sähkövarausta, joita hän nimitti lasi- ja lakkasähköksi, mutta joita nykyisin nimitetään positiiviseksi ja negatiiviseksi sähkövarauksiksi. Hän havaitsi myös, että samanlaiset sähkövaraukset työntävät toisiaan luotaan, kun taas vastakkaiset vetävät toisiaan puoleensa.
Douglaskuuset

| Douglaskuuset |
| --- | --- |
 Lännendouglaskuusi (Pseudotsuga menziesii var. menziesii)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Mäntymäiset Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Douglaskuuset Pseudotsuga  Carr., 1867
Katso myös
   Douglaskuuset Wikispeciesissä   Douglaskuuset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Douglaskuuset (Pseudotsuga) on havupuusuku mäntykasvien (Pinaceae) heimossa. Sukuun kuuluu lajien määrittelystä riippuen neljästä kuuteen lajia. Douglaskuuset ovat suurehkoja ainavihantia puita, jotka kasvavat luonnonvaraisina läntisessä Pohjois-Amerikassa ja itäisessä Aasiassa. Nimestään huolimatta douglaskuuset eivät kuulu kuusiin (Picea), vaan ovat läheisempää sukua lehtikuusille (Larix).
Nimien alkuperä

Douglaskuusten suomenkielinen nimi viittaa skotlantilaiseen kasvitieteilijään David Douglasiin, joka toi lännendouglaskuusia ensimmäisenä Eurooppaan. Suomenkielisen nimen loppuosasta huolimatta douglaskuuset eivät ole erityisen läheistä sukua kuusille (Picea). Suvun tieteellinen nimi Pseudotsuga (suom. ”valehemlokki”) viittaa douglaskuusten ja hemlokkien (Tsuga) samankaltaisuuteen.
Kuvaus

Douglaskuuset ovat tyypillisesti suorarunkoisia keskisuuria tai suuria puita, jotka kasvavat 20–100 metriä korkeiksi. Useimmat douglaskuusten osat ovat pihkaisia ja pihkatiehyitä on puuaineessa, kaarnassa, neulasissa ja kävyissä. Kaarna on vanhemmilla puilla hyvin paksu ja uurteinen. Silmut ovat hieman kartiomaisen munanmuotoisia tai sukkulamaisia. Silmuja peittävät kolmiomaiset silmusuomut pysyvät silmusta kasvavan verson tyvessä yhdestä kahteen vuotta.
Lehdet eli neulaset ovat litteitä ja muodoltaan tasasoukkia. Niiden asento on kierteinen, ja ne voivat siirottaa lähes säteittäisesti rangan ympärillä tai olla tyvestään kääntyneitä kaksirivisen kampamaisesti rangan kummallekin puolelle. Neulanen jättää varistessaan pyöreän lehtiarven. Ilmarakoja on ainoastaan neulasten alapinnoilla, missä on kaksi näkyvää ilmarakojuovaa. Douglaskuuset ovat ainavihantia.
Douglaskuuset ovat yksikotisia, joten hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan puuyksilöön. Kukinnot kasvavat yksittäin lehtihangoissa. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat norkkomaisia ja tavallisesti 1–2 senttimetriä pitkiä. Ne muodostuvat kierteisesti asettuneista kilpimäisistä hedelehdistä, joissa on kussakin kaksi siitepölyä tuottavaa pölylokeroa. Emikukinnot eli kävyt ovat perällisiä ja kypsyvät yhden kasvukauden aikana. Ne ovat pölytyksen aikaan pystyjä, mutta kääntyvät kypsyessään riippuviksi. Käpysuomut ovat leveitä ja kärjestään pyöristyneitä. Käpyjen kolmiliuskaiset suojussuomut ovat yleensä pidempiä kuin käpysuomut, joten ne näkyvät käpysuomujen alta. Siemenet ovat siivellisiä, ja puikea lenninsiipi on kiinnittynyt siementä yhdeltä puolelta ympäröivällä maljalla. Sirkkalehtien määrä voi vaihdella viidestä neljääntoista.
Japanin­douglas­kuusen neulasia.
Lännen­douglas­kuusen hede­kukintoja.
Vasemmalla kalifornian­douglas­kuusen käpy, oikealla lännen­douglas­kuusen käpy.
Kaksi­viikkoisen lännen­douglas­kuusen sirkka­lehtiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Douglaskuusia kasvaa luonnonvaraisena läntisessä Pohjois-Amerikassa pohjoisesta Alaskasta etelään Meksikon vuoristoihin sekä Itä-Aasiassa lännestä Himalajan vuoristosta itään Japaniin ja Taiwaniin sekä etelään Etelä-Kiinaan ja Vietnamiin.
Douglaskuuset ovat lauhkean ilmaston puita. Osa lajeista kasvaa hyvinkin kosteassa ilmastossa, kun taas kaliforniandouglaskuusi kasvaa kuivissa vuoristometsissä, joissa ei usein sada kesäkaudella ollenkaan. Pohjois-Amerikassa lännendouglaskuusi muodostaa usein lähes yksilajisia metsiä. Aasiassa douglaskuuset kasvavat yleensä monilajisissa sekametsissä.
Luokittelu

Douglaskuusten lajeja luokiteltiin 1800-luvulla vaihtelevasti hemlokeiksi, pihdoiksi (Abies) ja männyiksi (Pinus). Lännendouglaskuusen sijoitti omaan sukuunsa ensimmäisen kerran vuonna 1867 ranskalainen kasvitieteilijä Elie-Abel Carrière. Myöhemmin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa tähän lännendouglaskuusesta kuvattuun sukuun siirrettiin muita lajeja.
Luokittelu > Lajit

Sukuun kuuluu havupuihin erikoistuneen kasvitieteilijän Aljos Farjonin määrityksen mukaan neljä lajia ja viisi muunnosta. Jotkin tutkijat pitävät osaa muunnoksista tai osaa niiden populaatioista omana lajeinaan tai alalajeinaan, ja esimerkiksi useiden yliopistojen ja tutkimuslaitosten kokoamassa Flora of Chinassa sukuun katsotaan kuuluvaksi kuusi lajia.
japanindouglaskuusi (Pseudotsuga japonica)
kaliforniandouglaskuusi (Pseudotsuga macrocarpa)
lännendouglaskuusi eli douglaskuusi (Pseudotsuga menziesii )
harmaadouglaskuusi (Pseudotsuga menziesii var. glauca), syn. Pseudotsuga lindleyana, Pseudotsuga menziesii subsp. glauca
Pseudotsuga menziesii var. menziesii, syn. Pseudotsuga menziesii subsp. menziesii
Pseudotsuga sinensis
Pseudotsuga sinensis var. brevifolia syn. Pseudotsuga brevifolia
Pseudotsuga sinensis var. gaussenii
Pseudotsuga sinensis var. sinensis, syn. Pseudotsuga forrestii, Pseudotsuga sinensis var. forrestii
Käyttö

Lännendouglaskuusi on yksi maailman taloudellisesti tärkeimpiä puita. Sitä käytetään laajalti metsäteollisuudessa varsinkin läntisessä Pohjois-Amerikassa, jossa se on yksi yleisimpiä luonnonpuita, mutta myös muilla maailman lauhkean vyöhykkeen alueilla, missä puuta on käytetty paljon metsänistutuksessa. Myös japanindouglaskuusta ja lajia Pseudotsuga sinensis on käytetty sahateollisuudessa. Douglaskuusia, lähinnä lännendouglaskuusta, käytetään myös koristepuina.
Aiheesta muualla

Den virtuella floran: Pseudotsuga (ruotsiksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pseudotsuga (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158771  Wikispecies: Pseudotsuga  APNI: 173778  CoL: 73Y7  EoL: 34208  EPPO: 1PSTG  FNA: 127289  FoC: 127289  GBIF: 2685775  GRIN: 10022  iNaturalist: 48257  IPNI: 30005513-2  IRMNG: 1300353  ITIS: 183418  NBN: NHMSYS0000462102  NCBI: 3356  NZOR: 5743ff62-be6c-4612-860f-c9797f6495a3  Open Tree of Life: 1075718  PPE: genus-pseudotsuga  PLANTS: PSEUD7  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30005513-2  Tropicos: 40018646  VASCAN: 1596  VicFlora: 9a48941d-db1c-4fbb-a3cf-b9a0262f31cb  WFO: wfo-4000031734 
Kaliforniandouglaskuusi (Pseudotsuga macrocarpa)
Jakobstads Tidning

| Jakobstads Tidning |
| --- | --- |
 Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Entiset nimet:  Jakobstad, Pedersöre, Pedersöre – Jakobstads Tidning
Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Jakobstads Tryckeri- och Tidnings Ab
Levikki:  12 500 (2002)
Perustettu:  1898
Lakkautettu:  2008
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton 1906-1967 RKP
Kotikunta:  Pietarsaari
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  1–7 kertaa viikossa
Kieli:  ruotsi
Jakobstads Tidning oli Pietarsaaressa vuosina 1898–1901 ja 1905–2008 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Vuosina 1905–1915 sen nimenä oli Jakobstad, vuosina 1915–1930 Pedersöre ja vuosina 1931–1937 Pedersöre – Jakobstads Tidning. Jakobstads Tidning ja kokkolalainen Österbottningen yhdistettiin vuonna 2008 Österbottens Tidningiksi.
Kirjanpainaja K. F. Hagmanin ja maisteri Isak Smedsin aloitteesta perustettu Jakobstads Tidning oli Pietarsaaren ensimmäinen sanomalehti. Se oli linjaltaan ruotsinmielinen, kansanomainen ja sortovuosina perustuslaillinen. Lehti lakkautettiin vuonna 1901, minkä jälkeen sen tilalla ilmestyi Folketin maaseutupainos.
Jakobstads Tidningiä julkaissut Jakobstads Tryckeri- och Tidnings Ab sai vuoden 1905 suurlakon jälkeen luvan perustaa Jakobstad-nimisen lehden. Vapaamielinen ja perustuslaillinen Jakobstad lakkautettiin sotatilan ajaksi syksyllä 1915, jolloin sen tilalla ilmestyi eri nimisiä tilapäislehtiä. Pian yhtiö sai luvan Pedersöre-nimiselle lehdelle. Luonteeltaan paikallinen Pedersöre oli linjaltaan kansallismielinen ja isänmaallinen. Lapualaiskaudella Pedersöre – Jakobstads Tidning oli laillisuuskannalla ja sen jälkeenkin lähinnä vapaamielinen. Pedersöre pudotettiin lehden nimestä helmikuussa 1937.
Ruotsinkielisen Pohjanmaan ahtailla lehtimarkkinoilla Jakobstads Tidning pyrki paikallisuudestaan huolimatta kehittymään myös täyden palvelun sanomalehtenä. 1960-luvun lopulla se osti uusikaarlepyyläisen Österbottniska Postenin, joka muutettiin vuoteen 1985 saakka ilmestyneeksi nuortenlehdeksi. Suomenkielisiä lukijoita varten julkaistiin vuosina 1960–1963 Keski-Pohjalaista ja vuodesta 1984 lähtien Uutis-Jaakkoa, joka sittemmin sai nimen Pietarsaaren Sanomat.
Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1900 lähtien kahdesti, vuodesta 1935 kolmesti, vuodesta 1945 kuudesti ja vuodesta 1999 seitsemän kertaa viikossa. Levikki nousi alkuvaiheen reilusta tuhannesta kappaleesta viiteen tuhanteen vuonna 1942 ja yli kymmeneen tuhanteen vuonna 1980. Vuonna 2002 se oli noin 12 500 kappaletta.
Ensisijaisen levikkialueen muodostivat Pietarsaari, Kokkola, Kruunupyy, Pedersöre, Uusikaarlepyy ja Luoto.
Harry Schaumanin säätiö osti lehtiyhtiön osake-enemmistön vuonna 1990. Säätiön omistama HSS Media ilmoitti 19. maaliskuuta 2008 Jakobstads Tidningin ja Kokkolassa ilmestyneen Österbottningenin yhdistämisestä. Lehdet ilmestyivät omilla nimillään viimeisen kerran 22. toukokuuta. Seuraavana päivänä ilmestyi uusi lehti Österbottens Tidning.
Päätoimittajat

Isak Smeds (1899)
K. Emil Kock (1899–1901)
Magnus Hagelstam (1905–1908)
Harald Jernström (1908)
Pelle Schlüter (1908–1911)
A. G. Mandellöf (1911–1912)
Alexis Lilja (1912–1914)
Gabriel Sanden (1914–1915)
Aug. Jakobsson (1915)
J. L. Birck (1915–1917 ja 1918)
Victor Sund (vastaava toim. 1915)
Tor Westerholm (1917–1918)
Julius Eriksson (1918–1954)
Anders Huldén (1954–1962)
Bengt Appelgren (1962–1964)
Ole Jakobsson (1964–1986).
Torbjörn Kevin (1986–1987)
Lars Hedman (1993-2006)
Henrik Othman.  (2006–2008)
Aiheesta muualla

Jakobstads Tidning (1898–1901) digitoituna kansalliskirjastossa
Jakobstad digitoituna kansalliskirjastossa
Pedersöre digitoituna kansalliskirjastossa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Peter Jackson

| Peter Jackson |
| --- | --- |
 Peter Jackson vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1961 (ikä 63) Pukerua Bay, Uusi-Seelanti
Ammatti:  ohjaaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Fran Walsh
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogia Hobitti-elokuvatrilogia King Kong
Palkinnot
 Golden Globe Paras ohjaus Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003) Oscar Paras ohjaus Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)  Paras elokuva Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)  Paras sovitettu käsikirjoitus Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Peter Robert Jackson (s. 31. lokakuuta 1961 Pukerua Bay, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, joka tunnetaan muun muassa J. R. R. Tolkienin kirjojen pohjalta tehdyistä Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiasta ja Hobitti-elokuvatrilogiasta.
Lapsuus

Peter Jackson syntyi 31. lokakuuta 1961 pienessä uusiseelantilaiskylässä Pukerua Bayssä. Hän oli perheen ainoa lapsi.
Jacksonin kiinnostus elokuvia kohtaan syttyi, kun Jackson näki yhdeksänvuotiaana ensimmäistä kertaa King Kongin, joka on edelleen yksi hänen lempielokuvistaan.lähde? Kahdeksanvuotiaana Jackson sai Super-8mm:n elokuvakameran, jolla hän kuvasi kavereiden kanssa pieniä lyhytelokuvia.
Ura

Teini-ikäisenä Jackson hankki vieterivetoisen 16mm Bolex-kameran, jolloin hänen elokuvaharrastuksensa syveni. Hän kuvasi 16 mm:n kameralla elokuvat Bad Taste (1987) ja Meet the Feebles (1989). Vasta Aivokuolleessa (1992) hän käytti 35 mm:n kameraa. Jacksonin ensimmäiset elokuvat edustivat splatter-genreä. Jackson vaihtoi tämän jälkeen tyyliä ja ansaitsi suuren yleisön arvostusta Taivaallisten olentojen (1994) myötä.
Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogian osat saivat ensi-iltansa vuosina 2001–2003. Jackson käsikirjoitti trilogian yhdessä Fran Walshin ja Philippa Boyensin kanssa. Jackson toimi ohjauksen lisäksi trilogian tuottajana. Jackson teki cameoroolin jokaisessa elokuvassa. Sormuksen ritareissa miehenä Briissä, Kahdessa tornissa sotilaana Helmin Syvänteen taistelussa ja Kuninkaan paluussa merirosvona. Myös Jacksonin lapset Billy ja Kate tekevät cameon jokaisessa trilogian osassa: Sormuksen ritareissa hobittilapsina, Kahdessa tornissa rohanilaisina pakolaisina ja Kuninkaan paluussa gondorilaisina lapsina ja hobittilapsina.
Jackson laihdutti Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogian ja King Kongin välisenä aikana yli 35 kiloa.
Vuonna 2009 sai ensi-iltansa Jacksonin ohjaama Oma taivas.
Lokakuussa 2010 julkistettiin, että Jackson ohjaa Taru sormusten herrasta -trilogian tapahtumia edeltävän Hobitti-elokuvatrilogian, jonka kuvausten oli määrä alkaa helmikuussa 2011. Alun perin Guillermo del Toron oli tarkoitus ohjata elokuvat, mutta hän joutui vetäytymään hankkeesta toukokuussa 2010 tuotannon kohdattua toistuvia viivästyksiä studioiden ongelmien vuoksi. Jackson tuotti elokuvat ja osallistui niiden käsikirjoittamiseen. Hobitti-trilogian osat ovat Odottamaton matka (2012), Smaugin autioittama maa (2013) ja Hobitti – Viiden armeijan taistelu (2014).
Peter Jackson työstää Steven Spielbergin kanssa Hergén Tintti-sarjakuvien filmatisointeja. Ensimmäinen elokuva, Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus sai ensi-iltansa vuonna 2011. Nimellisesti sen ohjasi Spielberg ja tuotti Jackson, vaikka käytännössä he ovat jossakin määrin yhteisohjanneet elokuvaa. Vielä nimeämättömän jatko-osan ohjaa Jackson ja tuottaa Spielberg.
Jackson on myös hankkinut elokuvaoikeudet Naomi Novikin esikoiskirjaan Kuninkaan lohikäärme. Tämä elokuva aloittaa elokuvasarjan, jonka myöhemmät osat pohjautuvat kirjan jatko-osiin.
Lokakuussa 2016 paljastui, että Jacksonin seuraava projekti on Kävelevät koneet -kirjasarjaan perustuva elokuvasarja, jonka ensimmäisen osan hän tuottaa ja käsikirjoittaa Fran Walshin ja Philippa Boyensin kanssa.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Alkuperäinen nimi | Tehtävä | Laji | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | The Valley | The Valley | ohjaaja | lyhytelokuva |  |
| 1987 | Bad Taste | Bad Taste | ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja, näyttelijä | elokuva |  |
| 1989 | Meet the Feebles | Meet the Feebles | ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja | elokuva |  |
| 1992 | Aivokuollut | Braindead | ohjaaja, käsikirjoittaja | elokuva | cameorooli |
| 1994 | Taivaalliset olennot | Heavenly Creatures | ohjaaja, käsikirjoittaja | elokuva | cameorooli |
| 1995 | Unohdetut kuvat | Forgotten Silver | ohjaaja, käsikirjoittaja | televisioelokuva, pseudodokumentti |  |
| 1996 | Kummituskopla | The Frighteners | ohjaaja, käsikirjoittaja | elokuva | cameorooli |
| 2001 | Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit | Lord of the Rings: Fellowship of the Ring | ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja | elokuva | cameorooli |
| 2002 | Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia | Lord of the Rings: The Two Towers | ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja | elokuva | cameorooli |
| 2003 | Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu | Lord of the Rings: Return of the King | ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja | elokuva | voitti kaikkiaan 11 Oscar-palkintoa + cameorooli |
| 2005 | King Kong | King Kong | ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja | elokuva | cameorooli |
| 2009 | District 9 | District 9 | tuottaja | elokuva |  |
| 2009 | Oma taivas | The Lovely Bones | ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja | elokuva | cameorooli |
| 2011 | Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus | The Adventures of Tintin: The Secret of the Unicorn | tuottaja | elokuva |  |
| 2012 | Hobitti – Odottamaton matka | The Hobbit: An Unexpected Journey | tuottaja, käsikirjoittaja, ohjaaja | elokuva |  |
| 2013 | Hobitti – Smaugin autioittama maa | The Hobbit: The Desolation of Smaug | tuottaja, käsikirjoittaja, ohjaaja | elokuva | cameorooli |
| 2014 | Hobitti – Viiden armeijan taistelu | The Hobbit: Battle of the Five Armies | tuottaja, käsikirjoittaja, ohjaaja | elokuva |  |
| 2018 | Mortal Engines | Mortal Engines | tuottaja, käsikirjoittaja | elokuva |  |
Kirjallisuutta

Brian Sibley: Peter Jackson: A Film-maker’s Journey.  Sydney:  HarperCollins, 2006.  ISBN 0732285623
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Peter Jackson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peter Jackson Elonetissä.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Jackson Wikimedia Commonsissa
Peter Jacksonin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1980-luku: Bad Taste (1987) · Meet the Feebles (1989)
1990-luku: Aivokuollut (1992) · Taivaalliset olennot (1994) · Kummituskopla (1996)
2000-luku: Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit (2001) · Taru sormusten herrasta: Kaksi tornia (2002) · Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003) · King Kong (2005) · Oma taivas (2009)
2010-luku: Hobitti – Odottamaton matka (2012) · Hobitti – Smaugin autioittama maa (2013) · Hobitti – Viiden armeijan taistelu (2014)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Ritva  Elonet 
Muut:  IdRef
György Dózsa

Dózsa a várfokon. Gyula Derkovitsin puuleikkaus.
György Dózsa (k. 20. heinäkuuta 1514) oli transilvanialainen palkkasoturi ja Unkarin talonpoikaiskapinan johtaja. Hänet teloitettiin kapinan kukistuttua.