stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1909
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

1. lokakuuta – Otto Kumm, saksalainen SS-Brigadeführer ja Waffen-SS:n kenraalimajuri (k. 2004)
7. lokakuuta – Anni Blomqvist, suomalainen kirjailija (Tie Myrskyluodolle) (k. 1990)
11. lokakuuta – T. J. Kukkamäki, suomalainen geodeetti (k. 1997)
11. lokakuuta – Valentin Vaala, suomalainen elokuvaohjaaja (k. 1976)
14. lokakuuta – Bernd Rosemeyer, saksalainen kilpa-ajaja (k. 1938)
28. lokakuuta – Francis Bacon, irlantilaissyntyinen brittiläinen taidemaalari (k. 1992)
30. lokakuuta – Veikko Vionoja, suomalainen taidemaalari (k. 2001)
4. marraskuuta – Ciro Alegria, perulainen toimittaja, poliitikko ja kirjailija (k. 1967)
6. marraskuuta – Arno Albert von Hellens, suomalainen vapaaherra, kirurgi ja professori (k. 1984)
10. marraskuuta – Edwin Walker, yhdysvaltalainen kenraali ja rykmentinkomentaja (k. 1993)
13. marraskuuta – Gunnar Björnstrand, ruotsalainen näyttelijä (k. 1986)
18. marraskuuta – Johnny Mercer, yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä (k. 1976)
22. marraskuuta – Mihail Mil, neuvostoliittolainen helikoptereiden suunnittelija (k. 1970)
24. marraskuuta – Sulevi Manninen, suomalainen runoilija ja kääntäjä (k. 1936)
26. marraskuuta – Eugène Ionesco, romanialais-ranskalainen näytelmäkirjailija (k. 1994)
26. marraskuuta – Ramón Villeda Morales, Hondurasin presidentti (1957–1963) (k. 1971)
26. marraskuuta – Enni Rekola, suomalainen näyttelijä (k. 1982)
28. marraskuuta – Gualtiero Galmanini, italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija (k. 1979)
28. marraskuuta – David Miller, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (k. 1992)
29. marraskuuta – Kristen Helveg Petersen, tanskalainen poliitikko (k. 1997)
30. marraskuuta – Helvi Erjakka, suomalainen kirjailija (k. 1975)
2. joulukuuta – Marion Dönhoff, saksalainen päätoimittaja (k. 2002)
2. joulukuuta – Leo Halla, suomalainen päätoimittaja (k. 1986)
3. joulukuuta – Øivind Bergh, norjalainen viulisti ja kapellimestari (k. 1987)
9. joulukuuta – Douglas Fairbanks Jr., yhdysvaltalainen meriupseeri ja näyttelijä (k. 2000)
12. joulukuuta – Hans Keilson, saksalais-alankomaalainen psykoanalyytikko ja kirjailija (k. 2011)
12. joulukuuta – Asbjørn Sunde, norjalainen kommunisti ja vastarintaliikkeen jäsen (k. 1985)
14. joulukuuta – Edward Lawrie Tatum, vuoden 1958 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen geneetikko (k. 1975)
18. joulukuuta – Johan Skipnes, norjalainen poliitikko (k. 2005)
18. joulukuuta – Aari Surakka, suomalainen ortodoksinen rovasti ja runoilija (k. 1990)
19. joulukuuta – Iikka Martas, suomalainen arkkitehti (k. 1965)
20. joulukuuta – Vagn Holmboe, tanskalainen säveltäjä (k. 1996)
21. joulukuuta – George Ball, yhdysvaltalainen poliitikko ja YK-lähettiläs (k. 1994)
21. joulukuuta – Seicho Matsumoto, japanilainen kirjailija (k. 1992)
23. joulukuuta – Arvo Laro, suomalainen lehtori, toimittaja ja kirjailija (k. 1968)
24. joulukuuta – Vilhelm Bjerke Petersen, tanskalainen taidemaalari (k. 1957)
25. joulukuuta – Ilmari Honkanen, suomalainen kaukopartiomies ja Mannerheim-ristin ritari (k. 1987)
27. joulukuuta – Henryk Jabłoński, Puolan valtioneuvoston puheenjohtaja (k. 2003)
29. joulukuuta – Leo Tiainen, suomalainen runoilija ja suomentaja (k. 2003)
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

2. tammikuuta – Ivar Arosenius, ruotsalainen taidemaalari ja lastenkirjailija (s. 1878)
3. tammikuuta – Douglas Argyll Robertson, skotlantilainen oftalmologi ja kirurgi (s. 1837)
4. tammikuuta – Carl Mårten Lindforss, suomalainen lyseon opettaja ja oppikirjojen tekijä (s. 1839)
8. tammikuuta – Harry Seeley, brittiläinen paleontologi (s. 1839)
12. tammikuuta – Hermann Minkowski, saksalainen matemaatikko (s. 1864)
13. tammikuuta – Eva Bonnier, ruotsalainen taidemaalari (s. 1857)
15. tammikuuta – Ernst von Wildenbruch, saksalainen kirjailija (s. 1845)
17. tammikuuta – Agathon Meurman, suomalainen poliitikko, sanomalehtimies ja tietokirjailija (s. 1826)
27. tammikuuta – Frans Edvard Edelheim, suomalainen insinööri ja valtiopäivämies (s. 1848)
3. helmikuuta – Thorvald Meyer, norjalainen liikemies (s. 1818)
7. helmikuuta – Arthur Farrell, kanadalainen jääkiekkoilija (s. 1877)
8. helmikuuta – Fredrik Vilhelm Procopé, suomalainen juristi, pormestari, valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen (s. 1834)
10. helmikuuta – Verner Lindberg, suomalainen insinööri ja senaattori (s. 1852)
10. helmikuuta – Emanuel Saloheimo, suomalainen juristi ja valtiopäivämies (s. 1842)
13. helmikuuta – Hugo Hørring, Tanskan pääministeri (1897–1900) (k. 1842)
17. helmikuuta – Carl Bolle, saksalainen luonnontutkija ja keräilijä (s. 1821)
17. helmikuuta – Goyaalé (”Geronimo”), apaššien päällikkö (s. 1829)
20. helmikuuta – Paul Ranson, ranskalainen taidemaalari (s. 1864)
22. helmikuuta – J. V. Ronimus, suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija (s. 1865)
26. helmikuuta – Hermann Ebbinghaus, saksalainen psykologi ja professori (s. 1850)
1. maaliskuuta – Agathe von Siebold, Johannes Brahmsin nuoruudenrakastettu (s. 1835)
3. maaliskuuta – Florencio Eduardo Fontecilla Sánchez, chileläinen katolinen piispa (s. 1854)
6. maaliskuuta – August Mau, saksalainen arkeologi (s. 1840)
11. maaliskuuta – Edmund Zalinski, puolalais-yhdysvaltalainen upseeri ja keksijä (s. 1849)
19. maaliskuuta – James Hutchison Stirling, skotlantilainen filosofi (s. 1820)
24. maaliskuuta – Alfred Messel, saksalainen arkkitehti (s. 1853)
24. maaliskuuta – John Millington Synge, irlantilainen kirjailija ja kansanperinteen kerääjä (s. 1871)
25. maaliskuuta – Ruperto Chapí, espanjalainen säveltäjä (s. 1851)
26. maaliskuuta – Gösta von Troil, suomalainen pankinjohtaja, senaattori ja kuvernööri (s. 1837)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

2. huhtikuuta – Wilhelm Lagus, suomalainen tutkija ja professori (s. 1821)
8. huhtikuuta – Venceslaus Ulricus Hammershaimb, färsaarelainen kielitieteilijä ja muinaistutkija (s. 1819)
9. huhtikuuta – Aliina Salomaa, suomalainen kansakoulunopettaja ja raittiusliikkeen vaikuttaja (s. 1866)
10. huhtikuuta – Algernon Charles Swinburne, englantilainen runoilija ja kriitikko (s. 1837)
18. huhtikuuta – Eero Sissala, suomalainen kauppias ja kirjailija (s. 1851)
23. huhtikuuta – Armas E. Turunen, suomalainen näytelmäkirjailija ja kääntäjä (s. 1886)
1. toukokuuta – Juan Antonio Falcón Iturrizaga, perulainen katolinen piispa (s. 1838)
2. toukokuuta – Manuel Amador Guerrero, Panaman presidentti (1904–1908) (s. 1833)
5. toukokuuta – Hanna Lindberg, suomalainen kirjallisuuden ruotsintaja (s. 1869)
6. toukokuuta – Fanny Cerrito, italialainen balettitanssija (s. 1817)
7. toukokuuta – Frans Evert Richter, suomalainen pappi, pikakirjoittaja ja pikakirjoitusjärjestelmän laatija (s. 1861)
8. toukokuuta – Friedrich von Holstein, saksalainen ulkoministeriön virkamies ja harmaa eminenssi (s. 1837)
9. toukokuuta – Juhani Kattelus, suomalainen maanviljelijä ja runoilija (s. 1863)
10. toukokuuta – Futabatei Shimei, japanilainen kirjailija, kielenkääntäjä ja kirjallisuuskriitikko (s. 1864)
14. toukokuuta – Giovanni Vailati, italialainen filosofi, tieteenhistorioitsija ja matemaatikko (s. 1863)
18. toukokuuta – Isaac Albéniz, espanjalainen pianisti ja säveltäjä (s. 1860)
18. toukokuuta – George Meredith, englantilainen kirjailija (s. 1828)
21. toukokuuta – Philip Suuronen, suomalainen juristi, osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja kansanedustaja (s. 1864)
22. toukokuuta – Henrik Borenius, suomalainen lakimies ja säveltäjä (s. 1840)
24. toukokuuta – Emil Hougberg, suomalainen ylilääkäri, professori ja luontoharrastaja (s. 1857)
29. toukokuuta – Konstantin Hämäläinen, suomalainen lyseon lehtori ja kirjailija (s. 1853)
1. kesäkuuta – Giuseppe Martucci, italialainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti ja opettaja (s. 1856)
5. kesäkuuta – Hjalmar Braxén, suomalainen säveltäjä ja vapaakirkollisen liikkeen saarnaaja (s. 1860)
14. kesäkuuta – Afonso Pena, Brasilian presidentti (1906–1909) (s. 1847)
15. kesäkuuta – Fredrik Johan Wiik, suomalainen geologi ja mineralogi (s. 1839)
28. kesäkuuta – Sigrid Wasastjerna, suomenruotsalainen runoilija (s. 1862)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

3. heinäkuuta – Antti Jalava (Almberg), suomalainen toimittaja, kirjailija ja suomentaja (s. 1846)
8. heinäkuuta – Carl Henrik Ahlqvist, suomalainen kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuusmies (s. 1825)
8. heinäkuuta – Gaston de Galliffet, ranskalainen markiisi ja kenraali (s. 1830)
9. heinäkuuta – Kasimir Felix von Badeni, puolalais-itävaltalainen kreivi ja valtiomies (s. 1846)
9. heinäkuuta – George Robinson Ripon, brittiläinen liberaalipoliitikko, Intian varakuningas (1880–1884) (s. 1827)
18. heinäkuuta – Don Carlos (”Kaarle VII”), espanjalainen kruununtavoittelija (s. 1848)
18. heinäkuuta – Henning Matzen, tanskalainen juristi, poliitikko ja yliopiston rehtori (s. 1840)
19. heinäkuuta – Vilhelm Andreas Wexelsen, norjalainen poliitikko ja piispa (s. 1849)
20. heinäkuuta – Friedrich Martens, venäläinen diplomaatti ja oikeustieteilijä (s. 1845)
10. elokuuta – K. P. Ruuskanen, suomalainen vaatetusalan tukkukauppias (s. 1848)
23. elokuuta – Adolf von Becker, suomalainen taidemaalari ja professori (s. 1831)
23. elokuuta – Liu E, kiinalainen yleisnero (s. 1857)
9. syyskuuta – Edward Henry Harriman, yhdysvaltalainen liikemies ja yritysjohtaja (s. 1848)
11. syyskuuta – K. E. F. Ignatius, suomalainen historiantutkija, Tilastollisen päätoimiston johtaja ja senaattori (s. 1837)
13. syyskuuta – Axel Fredrik Nikolaus Cedercreutz, suomalainen vapaaherra ja valtiopäivämies (s. 1847)
16. syyskuuta – Karl Seip, norjalainen poliitikko (s. 1850)
17. syyskuuta – Otto Donner, suomalainen kielitieteilijä, professori ja senaattori (s. 1835)
21. syyskuuta – Hampus Furuhjelm, suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali ja tutkimusmatkailija (s. 1821)
22. syyskuuta – Axel Jansson, ruotsalainen kilpa-ampuja (s. 1882)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

3. lokakuuta – Ludvig Alexander Wennerström, suomalainen kirkkoherra (s. 1848)
4. lokakuuta – Zhang Zhidong, kiinalainen oppinut ja keisarillinen virkamies (s. 1837)
13. lokakuuta – Francisco Ferrer, katalonialainen vapaa-ajattelija ja anarkisti (s. 1859)
19. lokakuuta – Cesare Lombroso, italialainen lääkäri, professori, kriminologi ja kriminaaliantropologi (s. 1835)
22. lokakuuta – Sigismund von Schlichting, saksalainen upseeri ja sotateoreetikko (s. 1829)
23. lokakuuta – Juhani Sjöström, suomalainen kirjailija (s. 1871)
26. lokakuuta – Itō Hirobumi, Japanin ensimmäinen pääministeri (1885–1888, 1892–1896, 1898 ja 1900–1901) (s. 1841)
27. lokakuuta – Juho Kustaa Kyyhkynen, suomalainen taidemaalari (s. 1875)
6. marraskuuta – Emelie Degerholm, suomenruotsalainen näyttelijä ja kirjailija (s. 1847)
14. marraskuuta – Joshua Slocum, yhdysvaltalainen merikapteeni ja maailmanympäripurjehtija (s. 1844)
15. marraskuuta – Johan Vilhelm Snellman, suomalainen senaatin esittelijäsihteeri ja valtiopäivämies (s. 1850)
18. marraskuuta – Pauline Mary Tarn (”Renée Vivien”), englantilainen runoilija (s. 1877)
21. marraskuuta – Peder Severin Krøyer, ranskalainen taidemaalari (s. 1851)
22. marraskuuta – Otto Sinding, norjalainen taidemaalari (s. 1842)
24. marraskuuta – Gerda Hallberg, suomenruotsalainen lastenkirjailija (s. 1882)
27. marraskuuta – Moritz Porges, tšekkiläinen shakinpelaaja (s. 1857)
29. marraskuuta – S. P. Kesti, suomalainen kansankirjailija (s. 1856)
1. joulukuuta – Carl Holmberg, ruotsalainen voimistelija (s. 1884)
4. joulukuuta – Alessandro Fortis, italialainen poliitikko (s. 1842)
10. joulukuuta – Punainen Pilvi, Makhphyua-luta, Oglata sioux -intiaanipäällikkö (s. 1822)
11. joulukuuta – Viktor Lounasmaa, suomalainen valtiopäivämies ja päätoimittaja (s. 1843)
13. joulukuuta – Innokenti Annenski, venäläinen runoilija (s. 1856)
15. joulukuuta – Francisco Tárrega, espanjalainen säveltäjä ja kitaristi (s. 1852)
16. joulukuuta – Enrico Hillyer Giglioli, italialainen eläintieteilijä ja antropologi (s. 1845)
17. joulukuuta – Leopold II, belgialaisten kuningas (1865–1909) (s. 1835)
18. joulukuuta – Ludvig Albert Emanuel Laurén, suomenruotsalainen lyseon lehtori ja kirjailija (s. 1860)
18. joulukuuta – Mihail Nikolajevitš Romanov, venäläinen suuriruhtinas ja sotamarsalkka, keisari Nikolai I:n poika (s. 1832)
25. joulukuuta – Richard Bowdler Sharpe, englantilainen eläintieteilijä (s. 1847)
26. joulukuuta – Frederic Remington, yhdysvaltalainen taidemaalari, kuvittaja, kuvanveistäjä ja kirjailija (s. 1861)
Kuolleita > Tuntematon päivämäärä

Alfred Reinhold Nyberg, suomalainen insinööri ja salaneuvos (s. 1846)
Herman Saxberg, suomalainen kansansoittaja ja arkkiveisujen tekijä (s. 1830)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Guglielmo Marconi ja Karl Ferdinand Braun
Nobelin kemianpalkinto: Wilhelm Ostwald
Nobelin lääketieteen palkinto: Emil Theodor Kocher
Nobelin kirjallisuuspalkinto: Selma Lagerlöf
Nobelin rauhanpalkinto: Auguste Beernaert ja Paul de Constant
Muuta

Kirjallisuusvuosi 1909
Dance Dance Revolution

| Dance Dance Revolution |
| --- | --- |
 Dance Dance Revolution kolikkopeli Pohjois-Amerikassa vuonna 2005.
Julkaisija:  Konami
Ensijulkaisu:  Dance Dance Revolution (1998)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Dance Dance Revolution (DDR) on Konamin tanssipelisarja, joka vaikutti lajityypin syntyyn. Ensimmäinen kolikkopeli julkaistiin vuonna 1998. Sarjassa on Japanissa ilmestynyt kymmenen versiota. DDR-julkaisut Euroopan markkinoille tunnetaan nimellä Dancing Stage. Dancing Stage -pelejä on ilmestynyt kolme, kolmas osa Dancing Stage Fusion julkaistiin keväällä 2005. DDR:stä on kolikkopelien lisäksi ilmestynyt myös lukuisia versioita pelikonsoleille.
Pelin idea

Peli perustuu nuoliin, jotka tulevat ruudun alalaidasta musiikin tahtiin. Nuolet liikkuvat koko ajan ylöspäin ja kohtaavat ruudun ylälaidassa olevien staattisen nuolten kanssa. Nuolten liikkumisen nopeus vaihtelee kappaleen iskutahdin mukaan. Samalla hetkellä kun nuolet kohtaavat, pelaajan pitää painaa vastaavaa nuolipainiketta jalallaan tanssimatolla. Single-moodissa yksi pelaaja pelaa neljällä nuolipaneelilla, Versus-moodissa kaksi pelaajaa pelaavat kummatkin neljällä nuolipaneelilla ja Double-moodissa yksi pelaaja pelaa kahdeksalla paneelilla. Peli arvostelee jokaisen askeleen tai hypyn erikseen. Nuolen osumisen tarkkuuden perusteella annetaan arvosana Perfect, Great, boo O.K tai miss. Dance Dance Revolutionin pisteytys kasautuu loppua kohden niin, että kappaleen lopussa olevista nuolista saa huomattavasti enemmän pisteitä kun alussa olevista. Pisteiden lisäksi kone antaa myös arvosanan pelaamisesta. Arvosanat ovat parhaimmasta huonompaan AAA, AA, A, B, C, D ja E. AAA vaatii kaikkien nuolten osumistarkkuudeksi perfectin. E-arvosana taas tarkoittaa, että kappaletta ei päästy läpi.
Konsoli

Dance Dance Revolution on julkaistu sekä PlayStation- että PlayStation 2 -konsoleille. Pelistä on myös versioita Game Boylle ja Nintendo GameCubelle. Muille konsoleille löytyy erilaisia klooneja. Jotta konsolipelaaminen tuntuisi mahdollisimman aidolta, pelaamiseen käytetään yleensä tanssimattoa.
Henkilökohtaiset tietokoneet

Suosittu DDR-sarjan klooni tietokoneille on ilmainen Stepmania. Ohjelman lisäksi tarvitaan musiikkikappaleet, joita voi ladata internetistä, sekä tanssimatto. Yleensä tanssimaton kytkeminen tietokoneeseen tapahtuu adapterilla, joka muuttaa PlayStation -ohjaimen liittimen USB -liittimeksi. Adaptereita voi ostaa lukuisista nettikaupoista. Peliä voi pelata myös näppäimistöllä.
.dwi

.dwi-formaatti on Dance With Intensityn käyttämä ja yleisesti Dance Dance Revolution -tanssipeliin pohjautuvien emulaattoreiden käyttämä dataformaatti koreografioille ja askeleille. Suurin puute .dwi-formaatissa on puuttuva tuki miinoille sekä tuki muille tanssipeleille, jotka ovat tuettuina StepManian .sm-formaatissa. Kuten .bms- ja .sm-tiedostotkin, .dwi-tiedostot voidaan luoda missä tahansa tekstieditorissa.
Pekka Himanen

| Pekka Himanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. lokakuuta 1973 (ikä 51)
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  filosofia
Tunnetut työt:  Hakkerietiikka ja informaatioajan henki (2001)
Pekka Himanen (s. 19. lokakuuta 1973) on suomalainen filosofi, joka on työssään keskittynyt erityisesti informaatioajan tutkimiseen.
Elämä ja ura

Himanen nousi julkisuuteen väitellessään Suomen nuorimpana henkilönä filosofian tohtoriksi 20-vuotiaana. Himasen väitöskirja oli suomenkielinen monografia, joka käsitteli Bertrand Russellin uskontokritiikkiä. Himasen väitöskirjan ohjaaja oli Esa Saarinen.
Vuonna 1996 Himanen julkaisi dialogimuotoon kirjoitetun fiktiivisen teoksen Himeros, joka käsittelee Hadeksesta henkiin heränneen antiikin filosofi Sokrateen elämää Helsingissä kolmen päivän ajan. Himeroksessa Sokrates käy keskustelua Helsingin yliopistossa "opettavien" Cyborgin (oik. Stephen Hawking), paavin, Madonnan ja Unabomberin kanssa. Kuitenkin helsinkiläiset tuomitsevat Sokrateen kuolemaan jo kolmen päivän kuluttua henkiinheräämisestä. 
Vuonna 1998 ilmestyi Filosofian oikeudenkäynti, joka käsittelee filosofiaa pitäen sitä näytelmänä, jossa jokaisen filosofin on aina uudelleen ja uudelleen dramatisoitava Sokrates käyttöönsä. Pekka Himasen informaatioyhteiskuntaa käsittelevästä teos Hakkerietiikka ja informaatioajan henki ilmestyi vuonna 2001. Himanen on ollut kiinnostunut Manuel Castellsin yhteiskuntateorioista.lähde?
Hän on toiminut ILO:n korkean tason globalisaatiokomission neuvonantajana sekä Suomessa antanut ohjeita eduskunnalle, hallitukselle ja presidentille. Himanen on saanut Maailman talousfoorumin Global Leader for Tomorrow -palkinnon 2003. Hänestä tuli Helsingin yliopiston vuoden 2007 alumni.
Syyskuussa 2009 hallituksen pääministeri Matti Vanhanen (kesk), valtiovarainministeri Jyrki Katainen (kok) ja kulttuuriministeri Stefan Wallin (r) tilasivat Himaselta tulevaisuusselvityksen siitä, miten Suomen kulttuuri saadaan kukoistamaan 2010-luvulla. Kirja sai murskaavan arvostelun Virpi Salmen kolumnissa Helsingin Sanomissa. Yleisradiolle laatimassaan kolumnissa sitä ruoti kriittisesti toimittaja Jouko Marttila. Talouselämä-lehdessä kirjan teilasi toimittaja Timo Harakka. Vuonna 2012 Sitra, Tekes, Suomen Akatemia ja Valtioneuvoston kanslia tilasivat yhdessä Himasen yritykseltä noin miljoonan euron tutkimushankkeen kestävän kasvun mallista. Tutkimushankkeen rahoittajat kohdistivat tutkimusryhmälle 700 000 euron rahoituksen.
Kansainvälinen ihmisarvon foorumi

Vuonna 2006 Himanen perusti Kansainvälisen ihmisarvon foorumin yhdessä Norjan kruununprinssin Haakonin ja John Hope Bryantin kanssa. Kansainvälinen ihmisarvon foorumi on riippumaton, epäpoliittinen järjestö, jonka tarkoitus on tukea jokaisen ihmisen universaalista oikeutta ihmisarvon mukaiseen elämään.
Arvioita toiminnasta

Pekka Himasen entinen opettaja Esa Saarinen pitää tätä mielenkiintoisena henkilönä ja rohkeana toimijana, joka "ei tyydy käpertyneeseen tutkijan rooliin". Himasen raportit ovat Saarisen mielestä poikkeuksellisia, sillä niitä myös luetaan.
Filosofi, politiikan tutkija Mikko Lahtinen kuvaa Himasta "valtiofilosofiksi", joka ei ole pohdinnoissaan kuitenkaan mennyt asioiden poliittisten ja yhteiskunnallisten syiden ytimiin. Hän toivoo, että Himanen tarkastelisi tiukemmin globaalin oikeudenmukaisuuden ja nykyisen kapitalistisen talousjärjestelmän välisiä suhteita. Filosofi Tere Vadén arvostelee Himasta lähinnä siitä, että tämä ei voi kirjoittaa vapaana filosofina ja laatia samalla raportteja valtionvallan tilauksesta.
Himanen sijoittui 14:nneksi Suomen Thinkers 20 -listalla Nordic Business Report -lehden valitessa Suomen suurimpia bisnesajattelijoita elokuussa 2012.
Tutkivan journalismin nettisivusto Long Play julkaisi helmikuussa 2013 artikkelin "Himasen etiikka", jossa selvitettiin muun muassa Himasen ilman kilpailutusta saamaa 700 000 euron tutkimushankerahoitusta ja sen järjestelyjä sekä Himasen tapaa käyttää professori-titteliä ilman, että hänellä on koskaan ollut professuuria missään yliopistossa. Hankkeen tilaamisesta ja merkityksestä tehtiin tutkintapyyntö perustuslakivaliokuntaan ja Suomen oikeuskanslerille. Hankkeeseen liittyvää selontekoa on pyydetty pääministeri Jyrki Kataiselta.
Himanen on kertonut työskennelleensä pääosin yksin vuosina 2014–2016. Hän on osallistunut Global Dignity -verkoston rakentamiseen sekä kehittänyt omaa dignity-filosofiaansa.
Himasen yrityksen liikevaihto romahti kohujen takia.
Yksityiselämä

Elokuussa 2012 Himanen sai haitanteosta virkamiehelle 14 päiväsakkoa, joka oli hänen tuloillaan 728 euroa. Himanen vastusti poliisipartiota, kun häntä vietiin putkaan.
Teokset

Bertrand Russellin haaste: Russellilainen uskontokritiikki esimerkkinä aikalaiskriittisestä filosofiasta.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Gaudeamus, 1994.  ISBN 951-662-606-8
Kohtaamisyhteiskunta: Kirja mahdollisuudesta.  (Toimittaneet Veli-Antti Savolainen ja Pekka Himanen. Nettiakatemia)  Helsinki:  Edita, 1995.  ISBN 951-37-1831-X
Himeros.  Helsinki:  WSOY, 1996.  ISBN 951-0-21218-0
Hautomo: Verkkojen filosofia.  (Sitra 162)  Jyväskylä:  Atena, 1997.  ISBN 951-796-106-5
Filosofian oikeudenkäynti.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22165-1
Sokrates CD-rom. Käsikirjoitus ja filosofinen sisältö: Pekka Himanen; ohjaus: Lassi Tolonen; dramaturginen suunnittelu: Mika Tuomola, 1998
& Manuel Castells: Suomen tietoyhteiskuntamalli.  (The Finnish model of the information society. Sitra 242)  Suomentanut Jukka Kemppinen. Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26295-1
Globaali tietoyhteiskunta: Kehityssuuntia Piilaaksosta Singaporeen.  (Teknologiakatsaus 155)  Helsinki:  Tekes, 2004.  ISBN 952-457-161-7
Välittävä, kannustava ja luova Suomi: Katsaus tietoyhteiskuntamme syviin haasteisiin.  (Teknologian arviointeja 18. Eduskunnan kanslian julkaisu 4/2004)  Helsinki:  Tulevaisuusvaliokunta, 2004.  ISBN 951-53-2617-6  Myös verkkojulkaisuna (PDF).
Suomalainen unelma: Innovaatioraportti.  Helsinki:  Teknologiainfo Teknova, 2007.  ISBN 978-951-817-934-7
Kukoistuksen käsikirjoitus.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36410-9  Teoksen verkkoversio.[vanhentunut linkki]
Himanen, Pekka: Sininen kirja: Suomen kestävän kasvun malli: Luonnos kansalliseksi tulevaisuushankkeeksi : Johtopäätöksiä Suomen tulevaisuusselonteolle Kestävän kasvun malli -tutkimushankkeen pohjalta (pdf) vnk.fi. 2012. Viitattu 9.6.2020.
Castells, Manuel & Himanen, Pekka (toim.): Kestävän kasvun malli – Globaali näkökulma Valtioneuvoston sivusto. 7.11.2013. Valtioneuvoston kanslia. ISBN 978-952-287-074-2  Viitattu 9.6.2020.
Toimitteet

Verkkoyliopistostrategia 1: Oppiminen tietoyhteiskunnassa.  (Toimittanut Pekka Himanen. Sitra 165)  Helsinki:  Sitra, 1998.  ISBN 951-563-326-5
Verkkoyliopistostrategia 2: Oppimiskäsityksistä.  (Toimittanut Pekka Himanen. Sitra 165)  Helsinki:  Sitra, 1998.  ISBN 951-563-330-3
Suomennokset

Hakkerietiikka ja informaatioajan henki.  ((The hacker Ethic and the spirit of the information age.) Prologi: Linus Torvalds. Epilogi: Manuel Castells)  Suomentanut Pekka Himanen. Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25417-7
Kirjallisuutta

Pihlström, Sami: Filosofin käytännöt.  Helsinki:  Unipress, 2001.  ISBN 951-579-129-4
Aiheesta muualla

Berkeley Center for the Information Society (BCIS) (englanniksi)
Jaana Rinne: Pekka Himanen – Filosofi, jonka parhaaseen a-ryhmään kuuluvat Norjan prinssi ja Obaman apulainen. City-lehti 21/2009.
Henrikki Timgren: Sokrates 2.0. Ylioppilaslehti 7/2004.
Anu Silfverberg ja Johanna Vehkoo: Himasen etiikka (Arkistoitu – Internet Archive)
Kari Uusikylä: Himanen ja ”hyvät” veljet Pohjalainen.fi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef