stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Walesinpaimenkoira
Ulkonäkö

Kuten muitakin työkoiria, walesinpaimenkoiraa jalostetaan normaalisti paimennusominaisuuksia silmällä pitäen. Koska ulkonäkö on toissijainen, sen rakenne, väritys ja koko vaihtelee. Keskimääräisesti se muistuttaa kuitenkin ulkonäöltään eniten koolieta ja käyttölinjaista bordercollieta. Jälkimmäiseen verrattuna rotu on kuitenkin pitkäraajaisempi, leveärintaisempi ja leveäkuonoisempi.[lähde? ] Jotkut walesilaiset maanviljelijät suosivat erikoisen värisiä silmiä. Korvat ovat yleensä pystyt, mutta silti usein kärjistään taittuneet. Häntä on pitkä ja tuuhea. Karvapeite voi olla lyhyt tai kohtalaisen pitkä.[lähde? ] Väritys voi olla musta, mustavalkoinen, mustaruskea (black & tan), kolmivärinen (tricolor) tai merle.
Clifford LB Hubbard määritteli kirjassaan Dogs In Britain, A Description of All Native Breeds and Most Foreign Breeds in Britain joka julkaistiin vuonna 1948 walesinpaimenkoiran säkäkorkeuden olevan noin 46 cm. Desmond Morriksen mukaan se vaihtelee noin 43–51 cm ja Eva-Maria Krämerin mukaan 50–60 cm välillä. Rotutyypin vaihtelevuuden vuoksi kevytrakenteisempi ja pitkäraajaisempi pohjoiswalesilainen muunnos painaa 16 kg, kun taas jykevämpi Glamorganshiren ja Monmouthsiren muunnos painaa 18–20 kg.[lähde? ] Desmond Morriksen mukaan rodun keskimääräinen paino olisi kaiken kaikkiaan 18–20 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on älykäs, lempeä ja omistajaansa kiintyvä. Näiden ominaisuuksien vuoksi se soveltuu lampaiden paimennuksen ja lammaskoirakokeiden lisäksi myös seurakoiraksi. Se on kuitenkin äärimmäisen aktiivinen, minkä vuoksi se tarvitsee paljon liikuntaa ja henkistä aktivointia jos sitä aiotaan pitää kotikoirana.[lähde? ]
Alkuperä

Clifford LB Hubbard kuvailee teoksessaan:
"Aikoinaan oli monta erilaista Walesille ominaista lammaskoiraa, mutta nykyisin ne ovat vähentyneet ainoastaan kahteen tai kolmeen rotuun. Muinaiset mustaruskea lammaskoira ja welsh hillman ovat lähes sukupuuttoon kuolleet ja niitä näkee enää nykyisin tuskin koskaan työskentelemässä. Kaksi edellä mainittua rotua olivat todennäköisesti tuhansia vuosia sitten Walesissa käytettyjen muinaisten hirvikoirien - joita alettiin myöhemmin kutsua walesinsusikoiriksi - jälkeläisiä. Walesinsusikoiran edeltäjät mainittiin usein walesilaisissa laeissa 900-luvun alkupuolella rotuna nimeltä gellgy (modernissa walesissa Gellgi)... Nykyisin Walesissa parhaiten tunnettu tyyppi on lähinnä mustaruskeasta lammaskoirasta polveutunut, mutta osittain myös työlinjaisen collien jälkeläinen."
1820-luvulla skotlantilaiset bordercolliet saapuivat ensikertaa Walesiin, missä paikalliset lammasfarmarit alkoivat kasvattaa niitä ja muokkasivat niitä hieman uuteen elinympäristöön sopivammiksi. Skottilaisen alkuperänsä vuoksi niitä kutsuttiin toisinaan nimellä Highland Heeler, "ylämaankarjakoira". Vuonna 1873 Walesissa järjestettiin Britannian ensimmäiset lammaskoirakokeet, ja niihin osallistuneita koiria kutsuttiin walesilaisiksi lammaskoiriksi - vaikka ne muistuttivat yhä huomattavan paljon bordercollieita.
Hubbard kuvaili walesinpaimenkoiraa erittäin yleiseksi Pohjois- ja Keski-Walesin kreivikunnissa. Työskennellessään se ei yleensä paimentanut alhaalla maahanpainautuneena "näyttävään tapaan jota joskus näkee työlinjaisilla collieilla". Hän kirjoitti että rodulle ei ollut koiranäyttelyssä omaa luokkaa, vaan sitä kasvatettiin vain ja ainoastaan työkoiraksi ja sen harrastajat vastustivat ajatusta että sitä alettaisiin jalostaa näyttelyistä silmällä pitäen.
Hubbardin mukaan 1700-luvun aikana walesilaiset karjanajajat ottivat lampaita myyntiin viedessään mukaansa viisi tai kuusi walesinpaimenkoiraa "paimeniksi kapeille teille, vartijoiksi maantierosvoja vastaan ja riistanhankkijoiksi matkan aikana". Nämä koirat olivat varhaisentyyppisiä rodunedustajia, nykyistä pidempiraajaisia ja nopeampirakenteisia.
Monien vuosisatojen mittaan bordercollie alkoi laajalti syrjäyttää walesinpaimenkoiran lammaskoirana Walesissä[lähde? ], ja uutta paikallista rotua uhkasikin sukupuutto. 1990-luvulla lammasfarmari John Davies järjesti kokouksen, jonka tarkoitus oli pelastaa rotu sukupuutolta ja vahvistaa sen asemaa. 60 muun maanviljelijän avulla hän onnistui perustamaan roturekisterin ja järjestön nimeltä Welsh Sheepdog Society (Cymdeithas Cwn Cymreig). 44 yksilöä luokiteltiin riittävän puhdasrotuisiksi, jotta ne voitiin lisätä rekisteriin.
Rotu on yleensä työssään "löyhäsilmäinen", mikä tarkoittaa sitä ettei se paimenna karjaa katseellaan kuten "vahvasilmäinen" bordercollie. Se kykenee itsenäiseen työskentelyyn ilman ihmisen suoraa ohjausta. Walesinpaimenkoiraa käytetään yleisimmin lammaskoirana, mutta se sopii myös karjan, vuohen ja jopa hevosten ja sikojen paimentamiseen. Perinteisesti sitä käytettiin ajamaan karjaa ja lampaita markkinoille.[lähde? ]
Terveys

Walesinpaimenkoiran keskimääräinen elinikä on 12–15 vuotta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Walesinpaimenkoira-Järjestö
Walesinpaimenkoira (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Welsh Sheepdog
Kolmivärinen walesinpaimenkoira maatilalta Brecon Beaconsista Walesistä
Käännös suomeksi
Yavne

| Yavne |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 vaakuna
 Yavne
 Koordinaatit: 31°53′N, 34°44′E 
Valtio:  Israel
Hallintoalue:  Keski-Israel
Väkiluku (2017):  45 483
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yavne (hepr. ‏יבנה‎) on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 45 483.
Maantiede

Yavne sijaitsee Israelin keskiosassa noin kahdeksan kilometrin päässä Rehovotin kaupungista lounaaseen.
Historia

Nykyisen Yavnen historiallinen paikannimi oli Jabneh ja ennen nykyisen kaupungin perustamista paikalla sijaitsi Yibn-niminen arabien asuttama kylä. Vuonna 1947 kylän asukasluku oli noin 4 000. Paikalliset arabit kasvattivat esimerkiksi viljaa ja sitrushedelmiä.
Juutalaisten aseellisen järjestön Haganan joukot valtasivat arabien asuttaman kylän Israelin itsenäisyyssodan aikana toukokuussa 1948. Kylän valtaus pysäytti Egyptin armeijan joukkojen etenemisen alueelle, mikä olisi uhannut Jaffaa ja Tel Avivia. Ensimmäiset juutalaiset siirtolaiset asettuivat alueelle vuoden 1948 lopulla ja seuraavan vuoden puolella paikan viereen perustettiin useita mošavia. Olot olivat aluksi varsin alkeelliset. Ajan myötä alue kuitenkin teollistui ja kaupungistui. Hallinnollisesti Yavnesta tehtiin oma kaupunkinsa vuonna 1986.
Väestö

Yavnen asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 45 483. Vuonna 1953 vastaava luku oli 1 600, vuonna 1970 10 100 ja vuonna 2002 31 700.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yavne Wikimedia Commonsissa
Abu Hurairan mausoleumi Yavnessa.
Sadekausi

Sama paikka Australiassa kuvattuna kuivakautena ja sadekautena.
Sadekausi on trooppisen ja subtrooppisen alueen vuodenaika, jolloin sataa eniten. Yleensä sadekausi on kesällä, mutta talvisateisessa eli välimerenilmastossa talvella. Koska trooppinen ja subtrooppinen vyöhyke sijaitsevat lähellä päiväntasaajaa, vuodenaikojen vaihtelu on vähäistä. Sadekautta seuraa kuiva kausi, jolloin vedestä voi olla pulaa.
Aurinko paistaa kohtisuoraan vuorotellen Kravun kääntöpiirille ja vuorotellen Kauriin kääntöpiirille. Kun Aurinko paistaa kesäkuussa kohtisuoraan Kravun kääntöpiirille, myös matalapaineen alue siirtyy hieman pohjoispuolelle. Samalla matalapaineen mukana tulevat sateet aiheuttavat siellä sadekauden. Eteläisellä pallonpuoliskolla on samaan aikaan kuivakausi.
Saksalaistaminen

Saksalaistaminen on saksan kielen, Saksan kansan tai saksalaisen kulttuurin leviämistä. Se oli osa saksalaisten konservatiivien ajattelua 1800–1900-luvuilla. Kielitieteessä saksalaistaminen tarkoittaa myös sitä, että vieras kieli adoptoi saksalaisen sanan.
Käännös suomeksi
Ypsilóksen luostari

| Ypsilóksen luostari Μονή Υψηλού |
| --- | --- |
 Ypsilóksen luostari.
Sijainti:  Ántissa, Länsi-Lesbos, Lesbos, Pohjois-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  39°13′53″N, 25°56′9″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustettu:  noin 800?
Asukkaita:  19
Tyylisuunta:  jälkibysanttilainen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ypsilóksen luostari (kreik. Μονή Υψηλού, Moní Ypsiloú; myös Ypsiloún luostari) eli Johannes Teologin luostari (Μονή Αγίου Ιωάννη του Θεολόγου, Moní Agíou Ioánni tou Theológou) on ortodoksinen luostari Lesboksen saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren länsiosassa lähellä Ántissan kylää, noin 81 kilometriä länteen Mytilínistä.
Luostarin sisäpihaa.
Luostari on perimätiedon mukaan perustettu bysanttilaisella kaudella ennen vuotta 800. Aiemmin se on tunnettu Kórakaksen luostarina. Luostarin varhaisista vuosista tiedetään kuitenkin vähän, ja se on todennäköisesti hylätty jossain vaiheessa ja perustettu uudelleen jälkibysanttilaisella ajalla. Luostarin nykyinen nimi Ypsilós viittaa luostarin sijaintiin korkealla paikalla, ja on peräisin 1700-luvulta. Vuonna 2011 luostarissa oli 19 asukasta.
Luostari on rakennettu Órdymnos-vuoren huipulle noin 634 metrin korkeuteen. Vuori on muinainen tulivuori ja sijaitsee lähellä Lesboksen kivettyneen metsän aluetta. Luostarin kirkko ja luostarirakennukset ovat saavuttaneet muotonsa vuosisatojen aikana. Kirkko on koristeltu seinämaalauksilla vuonna 1684. Nykyisen ulkoasunsa kirkko on saanut vuonna 1832. Luostarin kirjastossa on muun muassa vanhoja käsikirjoituksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ypsilóksen luostari Wikimedia Commonsissa
Ähtävän herätys

Ähtävän Siionin seurakunta eli Ähtävän herätys oli vuonna 1738 Ähtävällä syntynyt separatistinen kristillinen herätysliike. Separatistinen herätys syntyi Ruotsissa vaikutteita saaneen laivuri Matts Rönnqvistin kautta. Ähtävän herätys syntyi vaihtoehtona kansankirkolle. Liike oli alkujaan kooltaan noin viidenkymmenen jäsenen kokoinen.
Ähtävän herätys oli luonteeltaan voimakkaan ekstaattinen ja kosketti etenkin tavallista rahvasta.
Ähtävän herätys sai tukea kirkkoherra Abraham Achreniukselta, joka osallistui herätysliikkeeseen. Erityisesti tunnetaan Achreniuksen saarna helluntaina 1740, jonka jälkeen tämä erosi virastaan ja hänestä tuli herätyksen johtaja.
Herätysliike oli Suomen ensimmäinen Siion eli Suomen ensimmäinen vapaaseurakunta.
Yppäri

Yppärin huoltoasema.
Yppäri on kylä ja taajama Pyhäjoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Perämeren rannalla valtatien 8 varrella noin yhdeksän kilometriä Pyhäjoen keskustaajamasta lounaaseen. Kylässä on kalasatama. Liekki-patsas on Oskari Jauhiaisen veistämä Isovihan muistomerkki. Yppärin taajamassa on 345 asukasta (31.12.2016) ja postinumeroalueen 86170 Yppäri väkiluku on 583 henkeä (31.12.2015).
Yppärissä on aikoinaan toiminut kaksi koulua, Krekunperän koulu ja Yppärin koulu. Krekunperän koulu on lakkautettu. Yppärissä oli myös Kesoilin huoltoasema, joka on sittemmin muuttunut Nesteen huoltoasemaksi. Huoltoasema sijaitsee valtatien 8 ja yhdystien 7840 risteyksessä. Samassa rakennuksessa on myös elintarvikemyymälä, kylän ainoa kyläkauppa.
Aiheesta muualla

Ratsukahakka Yppärissä. Eräs tapahtuma Suomen sodassa 1808, Helsingin Sanomat, 12.03.1939, nro 69, s. 36, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pyhäjoen kylät
Etelänkylä
Kirkonkylä
Keskikylä
Limingoja
Parhalahti
Pirttikoski
Pohjankylä
Viirre
Yppäri
Samuel Henrik Antell

Maaherra Samuel Henrik Antellia esittävä maalaus
Samuel Henrik Antell (25. heinäkuuta 1810 Rantasalmi – 31. lokakuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen valtiopäivämies, maaherra ja senaattori, joka sai aatelisarvon.
Antellin vanhemmat olivat rykmentinkirjuri Samuel Johan Antell ja Maria Elisabet Kyander. Opintonsa päätettyään hän toimi kenraalikuvernöörin kansliassa ja oli Viipurin pormestari 1845–1854. Vuonna 1856 hän sai nimityksen kenraalikuvernöörin kanslian tirehtööriksi ja pystyi asemassaan vaikuttamaan kenraalikuvernööriin kreivi Bergiin. Vuonna 1858 hänestä tuli Uudenmaan läänin kuvernööri ja 1859 salkuton senaattori. Rokassovskin tultua kenraalikuvernööriksi Antell sai siirron Kuopion läänin kuvernööriksi 1862. Antellin työ varsinkin nälkävuosina 1862 ja 1863 oli hyvin arvostettua. Hänet nimitettiin jälleen 1866 senaattiin, kansliatoimituskunnan (vuodesta 1869 siviilitoimituskunta) päälliköksi. Antell toimi useissa eri neuvottelukunnissa ja komiteoissa sekä kouluhallituksen jäsenenä 1869-1874. Hänet korotettiin aatelissäätyyn 1866 ja 1873 hän sai salaneuvoksen arvon.
Antellin ensimmäinen puoliso vuodesta 1840 oli Fanny Alexandra Helena Wallenius (k. 1856) ja toinen vuodesta 1859 vapaherratar Anna Wilhelmina de la Chapelle (k. 1862). Toimitusjohtaja Axel Henrik Antell, toimittaja Edvard Johannes Antell ja eversti Kasten Antell olivat Samuel Henrik Antellin poikia.
Antell oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872.
Yohio

| Yohio |
| --- | --- |
 Yohio Grammis-gaalassa vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kevin Johio Lucas Rehn Eires
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1995 (ikä 29) Sundsvall
Muusikko
Taiteilijanimi:  Yohio
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  rock, pop, visual kei
Soittimet:  kitara, piano, basso
Yhtyeet:  Seremedy, DISREIGN
Levy-yhtiöt:  Ninetone Records Universal Music Japan
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Yohio (oik. Kevin Johio Lucas Rehn Eires; s. 12. heinäkuuta 1995 Sundsvall) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä.
Yohio osallistui Ruotsin vuoden 2013 Melodifestivaleniin kappaleella ”Heartbreak Hotel” ja sijoittui loppukilpailussa toiseksi. Yohio oli mukana kilpailussa myös vuonna 2014, jolloin hän sijoittui finaalissa kuudenneksi kappaleella ”To the End”.
Musiikkiuransa lisäksi Yohio on myös näytellyt musikaaleissa ja esimerkiksi SVT:n televisiosarjassa Maan povessa vuonna 2015.
Hänen isänsä on kitaristi Tommy Rehn, joka on soittanut muun muassa metalliyhtyeissä Angtoria ja Corroded. Hän toimii myös Yohion managerina.
Diskografia > Albumit

Break the Border (2013)
Together We Stand Alone (2014)
Snöängelns Rike (2015)
A Pretty Picture in a Most Disturbing Way (2020)
Diskografia > EP:t

Reach the Sky (2012)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yohio Wikimedia Commonsissa
Yrjö-Koskinen

Yrjö-Koskinen-vapaaherrasuvun vaakuna
Yrjö-Koskinen on suomalainen vapaaherrallinen aatelissuku. Se on osa laajempaa Forsmanin sivistyssukua. Yrjö-Koskisen suvun kantaisä on senaattori ja historioitsija Georg Zacharias Forsman, joka aateloitiin vuonna 1884 nimellä Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen ja suku esiteltiin Suomen ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 264. Yrjö-Koskinen ja hänen jälkeläisensä korotettiin vuonna 1897 edelleen vapaaherralliseen säätyyn ja esiteltiin seuraavana vuonna vapaaherrallisena sukuna numero 62, jolloin aatelissuku nro 264 lakkasi olemasta. Vapaaherrallisella suvulla on suomenkielinen tunnuslause: Vapaa valpas vilpitön. Yrjö-Koskinen oli ensimmäinen Suomen aateliin päässyt suku, joka käytti suomenkielistä sukunimeä.
Yrjö-Koskisen suvun edustajat ovat ansioituneet politiikassa ja virkauralla. Monilla muilla aloilla ovat tulleet maineikkaiksi Y. S. Yrjö-Koskisen veljien ja serkkujen jälkeläiset, jotka ovat käyttäneet joko nimeä Forsman tai Koskimies. Nämä tunnetut suvut ovat siis hyvin läheistä sukua Yrjö-Koskisille. Myös Forsman-aatelissuku on heille etäistä sukua.
Suvun jäseniä

Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen (1830–1903), senaattori ja professori, suvun kantaisä
Yrjö Koskinen Yrjö-Koskinen (1854–1917), senaattori, Y. S. Yrjö-Koskisen vanhempi poika
Eino Sakari Yrjö-Koskinen (1858–1916), rehtori ja kansanedustaja, Y. S. Yrjö-Koskisen nuorempi poika
Aarno Yrjö-Koskinen (1885–1951), lähetystöneuvos ja ulkoasiainministeri, Y. K. Yrjö-Koskisen poika
Kaarlo Juhana Yrjö-Koskinen (1930–2007), suurlähettiläs
Eero Yrjö-Koskinen (s. 1962), järjestöjohtaja
Petri Yrjö-Koskinen yrittäjä, kiinteistösijoittaja
Suvun jäseniä > Muita Yrjö-Koskinen-nimisiä

Sofia Theodolinda Yrjö-Koskinen (aik. Hahnsson, o.s. Limón, 1838–1919), kirjailija, Y. S. Yrjö-Koskisen vaimo
Iida Yrjö-Koskinen (o.s. Petander, 1857–1937), kansanedustaja, Sakari Yrjö-Koskisen vaimo
Daniela Yrjö-Koskinen (o.s. Gylfe, s. 1971), yritysjohtaja
Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen
Samsung Galaxy Core Plus

| Samsung Galaxy Core Plus |
| --- | --- |
Valmistaja:  Samsung Electronics
Julkaistu:  lokakuu 2013
Käyttöverkot:  GSM/HSPA
Mitat:  129,7 x 66 x 9,5 mm
Näyttö:  4,3"
Näytön kuvatarkkuus:  480 × 800
Keskusmuisti:  1 gigatavu
Flash-muisti:  4 gigatavua
Takakamera:  5 megapikseliä
Etukamera:  VGA
Käyttöjärjestelmä:  Android 4.2 Jelly Bean
Akku:  1 800 mAh
Liitännät:  microUSB
Muistikorttipaikka:  tukee enintään 64 gigatavun microSD-kortteja
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung Galaxy Core Plus on korealaisen Samsung Electronicsin lokakuussa 2013 julkaisema älypuhelin. Siinä on viiden megapikselin kamera ja VGA-etukamera. Puhelimessa on 4,3 tuuman näyttö ja microSD-korttipaikka, joka tukee enintään 64 gigatavun microSD-kortteja.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1924

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1924 järjestettiin 4. marraskuuta 1924. Vaalit voitti istuva presidentti, republikaani Calvin Coolidge haastajanaan demokraatti John W. Davis ja edistyspuoluelainen Robert M. La Follette.
Robert Marion La Follette oli alun perin republikaanipuolueen ehdokkaana, mutta ei saanut ehdokkuutta. Hänen poliittiset näkemykset olivat ns. progressiivisen liikkeeseen kuuluvia ja hän asettui progressiivisen puolueen ehdokkaaksi.
Vaikka Yhdysvalloissa on ollut useita puolueita, joiden nimi on progressiivinen puolue, niin Robert M. La Folletten progressiivinen puolue ei ole sama kuin samanniminen vuoden 1912 presidentinvaaleissa toiminut Progressiivinen puolue (1912), jonka ehdokkaana oli silloin Theodore Roosevelt. Yleensä La Folletten puolueesta kirjoitetaan Progressiivinen puolue (1924), sillä Yhdysvalloissa toimi myös vuoden 1948 presidentinvaaleissa Progressiivinen puolue (1948) ja Progressiivinen puolue (1912).
Republikaanipuolueella oli ollut hankala presidenttikausi 1920-1924. Vaikka Yhdysvallat näki merkittävää talouskasvua ja kotitalouksien olot paranivat, niin republikaanipuolueen johto oli ollut mukana laajassa Teapot Dome-skandaalissa, johon implikoitui useita presidentti Warren G. Hardingin ministereitä. Skandaalissa useat ministerit ottivat lahjuuksia yksityisiltä öljy-yhtiöiltä, jotta he antaisivat yhtiöille vapaat kädet Yhdysvaltain laivaston öljykentille.
Calvin Coolidge selvisi skandaalista melko helpolla, mikä auttoi häntä vuoden 1924 vaalikampanjassa. Istuva presidentti Warren G. Harding kuoli yllättäen 2. elokuuta 1923, jolloin varapresidentti Clavin Coolidgesta tuli seuraava presidentti.
Ehdokkaat

Demokraattinen puolue:
John W. Davis, Yhdysvaltain Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähettiläs 1918-1921
William Gibbs McAdoo, entinen Yhdysvaltain valtiovarainministeri 1913-1918
Al Smith, New Yorkin kuvernööri 1919–1920 ja 1923–
Oscar Underwood, Alabaman senaattori
Republikaaninen puolue:
Calvin Coolidge, Yhdysvaltain istuva presidentti
Hiram Johnson, Kalifornian senaattori ja entinen Kalifornian kuvernööri
Robert M. La Follette, edistysmielinen Wisconsinin senaattori ja entinen Wisconsinin kuvernööri
Frank Orren Lowden, Illinoisin kuvernööri
Aiheesta muualla

Geoelections - Kartta vuoden 1924 presidentinvaalien annetuista äänistä (englanniksi)
Wiking Division

| Wiking Division Diaboli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012–2013
 Julkaistu: kesäkuu 2015
 Tuottaja(t): Petri Ilvespakka
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 35.45
 Levy-yhtiö: Northern Heritage
Diabolin muut julkaisut
| Invocation 2010 | Wiking Division 2015 | Awakening of Nordic Storm 2021 |
Wiking Division on Diabolin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2015 levymerkillä Northern Heritage.
Kappaleet

Destroying the Destroyers – 3.59
Internationalist Usurpers – 4.34
False Indoctrination – 3.37
33rd Degree Hoax – 7.13
The Lie of 1948 – 4.46
Exterminating the Protocols – 4.22
Self-Immolation in the Name of Germany and Truth (Tribute to Reinhold Elstner) – 4.05
Triumph of the Will – 3.09
Kokoonpano

Petri Ilvespakka – laulu, kaikki instrumentit
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Albumi Wiking Division Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Wiking Division discogs.com -sivustolla
Yatzy

Yatzyn pelitilastot ja nopat.
Yatzy eli jatsi (myös yahtzee, yacht) on noppapeli, jota voi pelata periaatteessa rajoittamaton määrä pelaajia. Peliä voi pelata myös yksin, jolloin tarkoituksena on aiemman henkilökohtaisen ennätyksen rikkominen. Suomessa Yatzya valmistaa kaupallisesti Tactic Games.
Pelissä tavoitteena on saada viittä kuusisivuista noppaa heittämällä erilaisia lukujen yhdistelmiä. Yhdistelmien tulos merkitään pöytäkirjaan. Pöytäkirjan täytyttyä voittaja on se pelaaja, jolla on korkeimmat lopputulospisteet.
Yhdysvaltalainen Edwin S. Lowe alkoi vuonna 1956 myydä peliä nimeltä Yahtzee. Tarinan mukaan peli-idean myi hänelle varakas kanadalainen pariskunta, jolla oli tapana pelata peliä jahdillaan vieraidensa kanssa, joskin tarinan todenperäisyys on kyseenalainen. Yrityskauppojen myötä Yahtzeen oikeudet ovat nykyään Hasbrolla.
Pelin kulku

Kukin pelaaja saa vuorollaan heittää noppia kolme kertaa. Ensimmäisellä kerralla on heitettävä kaikki nopat. Seuraavalla kahdella heittokerralla pelaaja saa vapaasti valita, mitkä nopat heittää. Heittovuorolla noppia ei ole pakko heittää kolmea kertaa. Kun pelaaja päättää heittovuoronsa, tulos kirjataan pöytäkirjaan ja vuoro siirtyy seuraavalle pelaajalle.
Mikäli pelaaja ei saa sellaista yhdistelmää, joka voidaan kirjata pöytäkirjan johonkin kohtaan, merkitään pöytäkirjaan nolla pistettä pelaajan valitsemaan kohtaan.
Readme.fin julkaisemassa Suuressa pelikirjassa kuvatussa jatsissa pelaajan on kierroksen ensimmäisen heittonsa jälkeen valittava, mitä yhdistelmää tavoittelee. Sen jälkeen haluamansa nopat saa heittää kahdesti uudestaan, mutta jos tavoiteltu yhdistelmä jää saamatta, kierroksen tulos on nolla pistettä.
Pöytäkirja

Yatzyn pöytäkirjan täyttöjärjestys on vapaa. Eräs sääntömuunnelma on ns. pakkoyatzy, jolloin pöytäkirjaa täytetään järjestyksessä ylhäältä alas. Mikäli pakkoyatzyssa pelaaja ei saa yhtään sillä heitolla pöytäkirjaan kelvollista yhdistelmää, merkitään siihen kohtaan nolla pistettä, ja seuraavalla vuorolla pelaajan on yritettävä seuraavan kohdan yhdistelmää.
Pöytäkirja > Yhdistelmät

Yatzyssa käyvät seuraavat yhdistelmät:
Pöytäkirjan yläosan yhdistelmät:
Ykköset: tavoite on saada 1–5 kappaletta 1-silmälukuja
Kakkoset: tavoite on saada 1–5 kappaletta 2-silmälukuja
Kolmoset: tavoite on saada 1–5 kappaletta 3-silmälukuja
Neloset: tavoite on saada 1–5 kappaletta 4-silmälukuja
Viitoset: tavoite on saada 1–5 kappaletta 5-silmälukuja
Kuutoset: tavoite on saada 1–5 kappaletta 6-silmälukuja
Mikäli pöytäkirjan yläosan yhdistelmistä pelaaja saa 63 pistettä tai yli, hän saa 50 bonuspistettä lopputulokseensa.
Pöytäkirjan alaosan yhdistelmät (skandinaavisessa versiossa):
Yksi pari: kaksi kappaletta samaa silmälukua, esimerkiksi 1+3+4+5+5 = 5+5 = 10 pistettä
Kaksi paria: kaksi eri paria, esimerkiksi 1+3+3+5+5 = 3+3 ja 5+5 = 16 pistettä, esim. 1+4+4+4+4 ei kelpaa.
Kolmoisluku: kolmessa nopassa sama silmäluku, esimerkiksi 2+4+4+4+5 = 4+4+4 = 12 pistettä
Neloisluku: neljässä nopassa sama luku, esimerkiksi 2+3+3+3+3 = 3+3+3+3 = 12 pistettä
Pieni suora: viidessä nopassa silmäluvut 1+2+3+4+5 = 15 pistettä
Suuri suora: viidessä nopassa silmäluvut 2+3+4+5+6 = 20 pistettä
Täyskäsi (Mökki): yksi pari ja yksi kolmoisluku, esimerkiksi 3+3+6+6+6 = 24 pistettä
Sattuma: Silmälukujen summa. Hyödyllinen, jos pelaaja ei saa mitään jäljellä olevaa yhdistelmää.
Yatzy: kaikissa viidessä nopassa sama silmäluku: aina 50 pistettä.
Pistelasku

Kun kaikki pöytäkirjan kohdat on täytetty jokaisen pelaajan osalta, lasketaan loppupisteet. Ensin lasketaan yhteen pöytäkirjan yläosan pistemäärä. Mikäli yläosan yhteenlaskettu pistemäärä on 63 tai yli, pelaaja saa 50 bonuspistettä. (63 on pistemäärä, joka saavutetaan heittämällä kolme osumaa jokaista numeroa) Yläosan pistemäärä mahdollisine bonuspisteineen lisätään alaosan pistemäärään, josta saadaan kokonaissumma.
Pelin voittaja on pelaaja, jolla on suurin kokonaissumma.