stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amerikkalaisen jalkapallon pelipaikat
Hyökkäys > Takakenttä ja laitahyökkääjät

Pelinrakentaja (engl. Quarterback eli QB) johtaa hyökkäyksen toimintaa ja on sen kapteeni. On tärkeää, että hän pelaa sentterin kanssa hyvin yhteen. Pelinrakentaja on joukkueen ainoa pelaaja, jonka tarvitsee osata heittää palloa pitkälle. Pelinrakentaja on usein melko pitkä, jotta hän näkee hyökkäyksen linjamiesten takaa vapaat pelaajat, jotka pystyisivät ottamaan pallon kiinni. Tavallisesti hän juoksee myös itse pallon kanssa paljon ja on ominaisuuksiltaan lähellä keskushyökkääjiä. Aloituskokouksessa hän ilmoittaa pelin selvästi ja nopeasti sekä määrää aloitusmerkit joukkueelleen. Kun linja on jo valmiudessa, hän saattaa vaihtaa pelin huomatessaan puolustuksessa heikkouksia. Pelinrakentaja käynnistää aina pelin komennoillaan: "Down..set..hut..hut".
Laitahyökkääjän (engl. Wide Receiver eli WR; myös slot, wideout, flanker, split end) tehtävänä on ottaa pelinrakentajan syöttö kiinni. Kaksi kappaletta hyökkäyksen molemmilla puolilla. Ovat nopeita ja kevyitä pelaajia, jotka tärkein tehtävä on ottaa kiinni heittoja heittopeleissä. Juoksupeleissä myös laitahyökkääjät blokkaavat puolustajia. Laitahyökkääjien pääasiallinen tehtävä hyökkäyksessä on vastaanottaa pelinrakentajan heittämä pallo sovitun heittokuvion päätteeksi. Hyökkäyksessä on tavallisesti kahdesta neljään laitahyökkääjää. Laitahyökkääjien tärkeimmät fyysiset ominaisuudet ovat hyvä silmä–käsi-koordinaatio, pallon kiinniottokyky, räjähtävä lähtönopeus ja juoksunopeus.
Keskushyökkääjät (engl. Runningback eli RB) toimivat usein parina. Hyökkäyksessä on monesti perinteinen keskushyökkääjä Halfback ja blokkaava keskushyökkääjä Fullback. Muita nimityksiä keskushyökkääjälle voi olla Tailback ja Wingback.
Blokkaava keskushyökkääjä eli fullback tekee nimensä mukaisesti pelissä tietä palloa kantavalle keskushyökkääjälle. Usein blokkaava keskushyökkääjä isompi ja voimakkaampi kuin halfback. Tällä pelipaikalla on monesti hyvin erityyppisiä pelaajia riippuen joukkueen taktiikasta ja siitä miten paljon fulback kantaa palloa. Keskushyökkääjien on saatava täysi vauhti mahdollisimman nopeasti. Voimaa ja kestävyyttä tarvitaan tällä pelipaikalla. Muita nimi
Halfback on usein joukkueen nopein pelaaja. Vaadittavat ominaisuudet voidaan esitellä kahdella pelaajatyypillä; tekniset, nopeat pelaajiin, jotka ovat monesti melko pienikokoisia ja isokokoiset FB -tyyppiset (yli 90 kg) voimajuoksijat, jotka juoksevat hyvin suoraviivaisesti vaikka päin puolustajaa edetäkseen vaadittavat jaardit. Nuorten peleissä keskushyökkääjille on asetettu kilorajat kasvuerojen takia. Esim U11 peleissä kiloraja on 55 kg ja U13 ikäisissä 75 kg.lähde?
Sisempi laitahyökkääjä (engl. Tight End eli TE) asettuu hyökkäyksen linjamiesten viereen jommallekummalle puolelle, jota siten kutsutaan vahvaksi puoleksi. On usein kevyempi ja nopeampi kuin hyökkäyksen linjamiehet, mutta isompi kuin ulommat laitahyökkääjät. On oikeutettu eteenpäin syötön vastaanottoon eli heittopeleissä voi ottaa vastaan heittoja. Juoksupeleissä TE puolestaan blokkaa puolustajia kuten hyökkäyksen linjamiehet.
Puolustus > Puolustuksen linja

Puolustuksen uloin linjamies (engl. Defensive End eli DE) pelaa puolustuksen linjan päässä. He ovat usein melko pitkiä ja isoja (100 - 130 kg) pelaajia. Linjapuolustuksessa endeiltä vaaditaan melko hyvää nopeutta, koska he ovat usein vastuussa mm. hyökkäyksen kiertopelien puolustamisesta eli eivät päästä pallonkantajaa ulkopuolelleen. Sentterin antaessa pallon QB:lle puolustuksen linjamiehet syöksyvät tyrmäävästi päin hyökkäyksen linjamiehiä ja yrittävät vapaasti käsiä käyttämällä päästä rajusti heidän ohitseen taklaamaan pallonkantaja tai heittoa yrittävä pelinrakentaja.
Puolustuksen sisempi linjamies (engl. Defensive Tackle eli DT; joskus Nose Tackle, NT) pelaa puolustuksen linja keskellä. He ovat usein koko joukkueen painavimmat pelaajat (yli 115 kg). Tehtävät kuten edellä DE:llä ja fyysisiltä ominaisuuksilta painavia ja voimakkaita, jotta hyökkääjien olisi mahdollisimman hankala blokata heitä ja siten tehdä tilaa pallonkantajille.
Puolustus > Tukimiehet

Tukimiehet (engl. Linebacker eli LB) ovat nopeita, teknisiä ja vahvoja pelaajia (90 - 110 kg), joiden pääasiallinen tarkoitus on taklata pallonkantaja eli estää hyökkäyksen eteneminen juoksemalla. Joukkueen puolustustaktiikan mukaan he voivat puolustaa myös heittoa vastaan ja joskus ennalta sovitusti rynnätä linjamiesten tekemien aukkojen läpi taklaamaan pallonhaltija jo ennen aloituslinjaa.
Keskimmäinen tukimies, Middle linebacker, pelaa nimensä mukaisesti sisempänä (esim. 3-4 muodostelmassa). MLB usein toimii "puolustuksen QB:nä" reakoiden muuttuviin tilanteisiin. Heidän tehtävänä on pysäyttää viime kädessä keskushyökkääjät päästyään puolustuksen linjan läpi.
Ulompi tukimies, Outside Linebacker, omaa useita rooleja, riippuen joukkueesta. Joissakin joukkueissa ulommat tukimiehet ovat jatkuvasti samalla puolella kenttää, kun toisissa joukkueissa tukimiehet vaihtavat puolta sen mukaan kumpi puolista on "vahva" (sisemmän laitahyökkääjän puoli) tai "heikko". Vahvan puolen ulompi tukimies on usein vastuussa sisemmän laitahyökkääjän tai keskushyökkääjän puolustamisesta. Heikonpuolen tukimiestä käytetään usein blitzpeleissä tai keskushyökkääjän puolustuksessa.
Puolustus > Puolustuksen takakenttä

Kulmapuolustajat (engl. Cornerback eli CB) ovat sijoittuneina hyökkäyksen laitahyökkääjien mukaan. Välillä puhutaan myös laitapuolustajista. He yrittävät estää heitä saamasta palloa kiinni, tehdä syötönkatkon tai ainakin taklata pallon kiinni saanut hyökkääjä mahdollisimman nopeasti. Linebackit ovat usein puolustuksen nopeimmat pelaajat ja usein samankokoisia kuin hyökkäyksen laitahyökkääjät. Eivät saa ottaa hyökkääjästä kiinni käsillään eivätkä estää hyökkääjää etenemästä ennen kuin vasta heiton kiinniottotilanteessa, jossa molemmilla on yhtäläinen oikeus tavoitella palloa. Voivat joutua joskus myös taklaamaan itseään huomattavasti isompia keskushyökkääjiä heidän kantaessaan palloa sivurajojen suuntaan.
Takapuolustajan (engl. Safety eli S) tehtävä on puolustaa takakenttää heitoilta. Yleensä takapuolustajia on kaksi: Strong Safety ja Free Safety. Ylimääräisenä takapuolustajana voi pelata myös Nickelback tai Dimeback. Aloitustilanteessa SS sijoittuu noin 10 jaardia aloituslinjan taakse kentän vahvalle puolelle eli puolelle, jonne TE on sijoittunut. SS:n tehtävänä on heittopeleissä estää sisempää laitahyökkääjää saamasta palloa kiinni kuten cornerbackit ja juoksupeleissä toimia kuten tukimiehet. Tämän vuoksi SS on usein jonkin verran isompi kuin muut puolustuksen takakentän pelaajat. FS on sijoittunut vastakkaiselle puolelle kuin SS samalle syvyydelle aloituslinjasta. FS on puolustuksen viimeinen lukko heittoa vastaan ja on miespuolustuksessa vapaa mies auttamaan muita heittopelejä vastaan. Ominaisuuksiltaan FS on usein lähellä laitapuolustajia ja usein pelaaja, joka tekee eniten syötönkatkoja puolustajista.lähde?
Erikoisjoukkueet

Potkupelit amerikkalaisessa jalkapallossa ovat erikoistilanteita. Näihin on omat pelipaikkansa. Erikoispelit ovat amerikkalaisen jalkapallon ehkä rajuin osa-alue.lähde? Erikoistilanteissa pallo vaihtaa usein aloituspaikkaa ja haltijaa, ja erikoistilanteissa on aina mahdollisuus voittaa lisää kenttäalaa tai tehdä pisteitä. Näissä tilanteissa yhden pelaajan taitotaso korostuu, kuten esimerkiksi potkaisija tai palauttaja. Pelkästään ottelun aloittaminen on erikoispeli, koska ottelun ensimmäinen peli on aina potkupeli (pois luettuna lasten/nuorten pelit pienimmillä joukkueilla). On laskettu, että pelistä on keskimäärin 1/5 erikoispelejä. Lisäksi joka 5. yritys (ottelussa 120 yritystä, joista 24 erikoispeliä) on erikoispeli.lähde?
Erikoisjoukkueet > Erikoispelaajat

Potkaisija (engl. Kicker eli K) yrittää potkumaalia. Hänen tehtävänsä joukkueessa on potkaista potkumaali- ja lisäpisteyritykset sekä monesti myös aloituspotkut. NFL-sarjassa joukkueet ovat hankkineet kaksi potkaisuun erikoistunutta pelaajaa. Toinen on lentopotkun potkaisija (engl. Punter eli P), joka on erikoistunut lentopotkuihin. Joillakin joukkueilla voi olla kolmaskin potkaisija, aloituspotkujen potkaisija (engl. Kickoff Specialist eli KOS).
Pallonpitäjä (engl. Holder eli H) on kentällä potkumaalitilanteissa. Hänen tehtävänä on ottaa vastaa aloitussyötön antajan syöttämä pelipallo ja asettaa se pystyyn potkaisijaa varten. Pallonpitäjä katsotaan puolustuskyvyttömäksi pelaajaksi potkumaaleissa eikä häneen saa kohdistaa kontaktia. Usein joukkueen toinen tai kolmas pelinrakentaja toimii pallonpitäjänä. Tietyissä kikkapeleissä pallonpitäjä saattaa juosta itse pallon kanssa tai heittää sen jollekin pelaajalle. Harvoin aloituspotkuissa saatetaan käyttää pallonpitäjää mikäli pelipallo ei pysy tiin päällä. Yleensä sijoittuu 7-8 jaardin päähän linjasta.
Aloitussyötön antaja (engl. Long snapper eli LS) antaa aloitussyötön suoraan pallonpitäjälle tai lentopotkun potkaisijalle.
Potkunpalauttaja (engl. Kick/Punt Returner tai Return Specialist eli KR/PR) vastaanottaa potkaisevan joukkueen potkun ja pyrkii kuljettamaan pelipalloa mahdollisimman pitkälle vastustajan päätyyn. Potkunpalauttajat ovat yleensä joukkeensa nopeimpia ja vikkelimpiä pelaajia. Potkupalauttaja on kentällä vain potkupeleissä, mutta yleensä potkunpalauttajalla on myös jokin muu pelipaikka hyökkäyksessä tai puolustuksessa.
Erikoisjoukkueissa on myös muita erikoistuneita pelipaikkoja. Upback eli Protector on ylimääräinen blokkaaja, jonka tehtävänä on suojella lentopotkun potkaisijaa. Gunner on potkaisevan joukkueen uloin ja nopein pelaaja, jonka tehtävänä on päästä ensimmäisenä taklaamaan. Häntä vastaan pelaa palauttavan joukkueen Jammer, jonka tehtävän on estää taklaus.
Hyökkäyksen linja shotgun muodostelmassa
Parhaimmat ansiot 2018 NFL :ssä QB Jimmy Garoppolo 37 milj USD (San Francisco 49ers)
Puolustus 4-3 -asetelmassa
Strong safety omalla pelipaikallaan
Potkumaaliyritys
Punt block muodostelma. Hyökkäyksen pelaajat (sin) ovat G (gunner), OT (tackle), OG (guard), DS (deep snapper or long snapper), B (back)
Esplanadin puisto

Esplanadin puistoa ja vasemmalla kuvassa Johan Ludvig Runebergin muistomerkki.
Esplanadin puistoa talvella.
Esplanadin puisto (ruots. Esplanadparken) on kapea viheralue Helsingin ydinkeskustassa, Etelä- ja Pohjoisesplanadi-nimisten katujen välissä. Puisto esiintyy ensimmäisen kerran asemakaavassa vuonna 1812. Puisto on suosittu kävelypaikka. Usein puistossa on myös katusoittoesityksiä.
Sana esplanadi tarkoittaa puistokatua, jossa puisto sijaitsee ajoratojen keskellä. Muita esplanadityyppisiä puistokatuja Helsingissä ovat mm. Munkkiniemen puistotie, Mechelininkatu sekä Etu- ja Taka-Töölöä erottava Hesperian esplanadi.
Puhekielinen nimi on nykyään Espa, aiemmin Espis.
Sen enempää Pohjois- kuin Eteläesplanadillakaan ei juuri ole asuntoja. Vuoden 1970 Helsingin Sanomien jutussa löydettiin kahdeksan taloutta, joiden osoitteena on Esplanadi, heistäkin monet talonmiehiä. Vuonna 2015 asukkaita oli enää neljä.
Puiston osat

Esplanadin puisto ulottuu Erottajalta Kauppatorin länsipäähän, mutta Pohjoisesplanadi-katu jatkuu vielä Kauppatorin reunaa pitkin ja presidentinlinnan ohi Katajanokan kanavalle saakka.
Pohjois-eteläsuuntaiset kadut katkovat Esplanadin puiston kolmeen osaan, joille on annettu omat nimet. Mannerheimintien ja Korkeavuorenkadun välinen osa on Teatteriesplanadi, joka on saanut nimensä puiston päässä sijaitsevasta Ruotsalaisesta Teatterista.
Korkeavuorenkadun ja Fabianinkadun välinen osuus on Runebergin esplanadi. Sen keskellä on Runebergin patsas.
Puiston itäisin osa Fabianinkadulta Unioninkadulle on Kappeliesplanadi. Se on saanut nimensä ravintola Kappelista, joka on sijainnut puistossa vuodesta 1867. Kappelia vastapäätä on esiintymislava, joka tunnetaan nimellä Espan lava. Siellä järjestetään kesäisin ilmaisia yleisökonsertteja.
Historiaa

Esplanadi vahvistettiin nykyiseltä Kauppatorilta länteen suuntautuvan puistovyöhykkeen nimeksi vuonna 1820. Nimi liittyi alun perin nykyisellä Tähtitorninvuorella vielä 1800-luvun alkupuolella sijainneeseen Ulrikasborgin linnoitukseen; tori ja puistovyöhyke muodostivat eräänlaisen linnoitusesplanandin eli ampumavyöhykkeen kyseisen linnoituksen edustalla. Ensimmäisenä kunnostettiin puistoksi itäisin, Fabianin- ja Unioninkatujen välinen osuus, ja koko pituudeltaan puisto saatiin valmiiksi Helsingin ensimmäisen teatteritalon, nykyisen Ruotsalaisen teatterin edeltäjän, valmistuttua vuonna 1827. Koko puistoa kutsuttiin 1800-luvun puolivälissä myös nimellä Allmänna promenaden, ja suomalaisena vastineena oli vuoden 1866 kartassa Esplanaati eli Käyntikenttä. Esplanadin eri osien suomenkielisiksi nimiksi vahvistettiin vuonna 1909 Teatteriesplanaadi, Runeberginesplanaadi ja Kappeliesplanaadi. Nimien kirjoitusasut muutettiin nykyisiksi vuonna 1928.
Esplanadin puiston ja Kauppatorin julkinen taide

Esplanadin puiston, sen lähistön ja Kauppatorin julkiset taideteokset lännestä itään.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Gunnar Finne, Kalat, 1949, Eteläesplanadi 22 | Viktor Jansson, Merenneito, 1941, Eteläesplanadi 22 | Lauri Leppänen, Eino Leino, 1953, Teatteriesplanadi | Gunnar Finne, Taru ja Totuus / Topeliuksen muistomerkki, 1932, Teatteriesplandi | Walter Runeberg, Johan Ludvig Runebergin muistomerkki, 1885, Runeberginesplanadi | Viktor Jansson, Hei vaan/Ilmaiskyyti, 1940, Kappeliesplanadi | Viktor Jansson, Leikki II/Aallottaria, 1940, Kappeliesplanadi | Ville Vallgren, Havis Amanda, 1908 | Carl Ludvig Engel, Keisarinnankivi, 1835 |
| 60.1669°N, 24.9448°E | 60.1666°N, 24.9448°E | 60.1676°N, 24.9454°E | 60.1675°N, 24.9448°E | 60.1675°N, 24.9476°E | 60.1677°N, 24.95°E | 60.1677°N, 24.9506°E | 60.1676°N, 24.9513°E | 60.1677°N, 24.9544°E |
Liikenne

Pohjoisesplanadia on ehdotettu kävelykaduksi siten, että autokaista varataan kahviloille, ravintoloille ja pyöräilijöille. Eteläesplanadin nopeus voitaisiin laskea 20 km tunnissa, jolloin automelu ja kaupunkiajojen äänet vähenisivät.
Esplanadin tienoille on 40–50 metrin syvyyteen rakennettu kymmenien miljoonien litrojen vetoinen maanalainen vesiallas, joka toimii tulevaisuudessa kylmän veden varastona kaukojäähdytystä varten.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rakennusviraston www-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Taidemuseon julkiset veistokset: Taru ja Totuus (Saga och Sanning) (Arkistoitu – Internet Archive)
Timo Suvanto

Timo Suvanto (s. 30. elokuuta 1941 Lapua) on suomalainen kuvanveistäjä. Suvanto kävi useita taidekursseja vuosina 1967–1972.
Julkisia veistoksia

Vapauden pylväät, 1994, Laurilan puisto, Lapua.
Simpukkaveistos, 2002, Närpiö.
Äyräpään taistelun muistomerkki (myös nimellä Nurmon taistelijan muistomerkki), 1999, Nurmo, Seinäjoki.
Yhteinen Tuska -Patruunatehtaan räjähdyksen muistomerkki, 1985, Lapua
Uskon ja tiedon lippaat -Lauri Ingmanin muistomerkki, 2009, Teuva.
Kirkonrakentaja Antti Hakolan muistomerkki, 1998, Alahärmä, Kauhava.
Esko Nikkarin muistomerkki, 2015, Lapua
Vuosalmen musta enkeli, 2020, Peräseinäjoki, Seinäjoki.
Taivaan portti, Nurmo, Seinäjoki.
Julkisia veistoksia > Valokuvia julkisista veistoksista

Yhteinen tuska (Lapuan patruunatehtaan räjähdyksen uhrien muistomerkki), 1985, Lapua.
Vapauden pylväät, Lapua, 1994.
Äyräpään taistelun muistomerkki (Nurmon taistelijan muistomerkki), Seinäjoki, 1999.
Enkelipatsas, Espoo, 2015.
Esko Nikkarin muistomerkki, Lapua, 2015.
Kirkonrakentaja Antti Hakolan muistomerkki, Kauhava, 1998.
Uskon ja tiedon lippaat, Teuva, 2009.
Vuosalmen musta enkeli, Seinäjoki, 2020.
Taivaan portti, Seinäjoki.
Olemme vuoriamme

| Olemme vuoriamme arm>  Մե՛նք ենք մեր սարերը |
| --- | --- |

Nimi:  Olemme vuoriamme arm. Մե՛նք ենք մեր սարերը
Toinen nimi:  Tatik Papik arm. Տատիկ-պապիկ Isoisä-isoäiti ”Dedo-Babo” Ukki ja mummi arm. Դեդո-Բաբո
Tekijä:  Sargis Baghdasarjan arkkitehti Juri Hakobjan
Valmistumisvuosi:  1967
Taiteenlaji:  Julkinen taide
Teostyyppi:  Veistos ulkoilmassa
Materiaali:  Tuff
Korkeus:  9  m
Sijainti:  Azerbaidžan
Koordinaatit:  39°50′13″N 46°46′11″E﻿ / ﻿39.837083°N 46.769839°E﻿ / 39.837083; 46.769839
Olemme vuoriamme (arm. Մե՛նք ենք մեր սարերը, Menk’ enk’ mer sarerě, azer. Biz və bizim dağlar), jota toisinaan kutsutaan sen ”vanhoihin kasvoihin” viitatessa nimellä Tatik Papik tai hellemmin ”Isoisä ja isoäiti” tai ”Ukki ja Mummi”, arm. Դեդո-Բաբո, Dedo-Babo on veistosmonumentti Stepanakertin ulkopuolella sijaitsevalla kukkulalla. Monumentti sijaitsee lyhyen ajomatkan päässä Stepanakertista sen sisääntuloväylän vieressä ja toimii sekä kaupungin että koko Vuoristo-Karabahin symbolina.
Olemme vuoriamme -veistosta pidetään ikonisena muistomerkkinä, johon kuvatut vanhan miehen ja vanhan naisen kasvot edustavat Artsakhin tasavallan vuoristokansaa. Muistomerkki on osa armenialaista kulttuuriperintöä tasavallassa, jonka enemmistön (yli 95 %) muodostaa etnisesti armenialainen väestö, ja joka kansainvälisesti tunnustetaan osaksi Azerbaidžania. Joidenkin lähteiden mukaan sen vuoristokarabahilainen alkuperäinen nimi tarkoittaa ”vuoristoista mustaa puutarhaa”.
Monumentti on kuvattu sekä kaupungin että Artsakhin tasavallan vaakunaan ja kuva siitä on lyöty Armenian ja Artsakhin kolikkoihin.
Stepanakertin vaakuna
Artsakhin tasavallan vaakuna
Monumentti  Vuoristo-Karabahin 5 dramin kolikossa
Muistomerkki v. 1994 Armenian juhlarahan hopeakolikossa.
Kuvaus

Olemme vuoriamme on armenialaisen kuvanveistäjän Sargis Baghdasarjanin taideteos, joka on tehty luonnollista alkuperää olevasta armenialaisesta rakennusmateriaalista, Armavirin punaisesta tuffista. Monumentti pystytettiin vuonna 1967 entisen Azerbaidžanin SNT:n Vuoristo-Karabahin maantieteellisen alueen Askeran-hallinnolliseen piiriin, Khankendin (azer. Xankəndi) kaupungin läheisyyteen. Se kuvaa kahta perinteisiin kansallispukuihin pukeutunutta vanhusta, aviomiestä ja vaimoa. Patsaalla on joko melko tai kokonaan olematon jalusta, jolla veistäjä on luonut vaikutelman, että isovanhemmat asuivat täällä syntymästään lähtien, ovat kasvaneet vuorilla ja yhtyneet niiden kanssa. Joidenkin mukaan muistomerkki symboloi Vuoristo-Karabahin maan ja kansan välistä verisidettä, jossa edelläkävijöiden hahmot suuntavat katseensa vuosisatoja vanhaan historiaansa, joka on täynnä kamppailua omasta maastaan ja ihmisistä, ja uudet sukupolvet tulevat olemaan isovanhempiensa kaltaisia. Neuvosto-Azerbaidžanin johto vastusti monumentin rakentamista ja ajatus muistomerkin pystyttämisestä kukkulalle Stepanakertin kaupungin läheisyyteen nostatti mielenosoituksia. Joidenkin väitteiden mukaan yhdessä Pravda-lehden numerossa vuodelta 1976 kerrottiin, että muistomerkistä ”Olemme vuoriamme” on tullut ”maailman ensimmäinen pitkäikäisten kunniaksi rakennettu monumentti”.
Monumentin rakentaminen

Kuvanveistäjän poika Ašot Baghdasarjan, joka myös itse on kuvanveistäjä, kertoi lähemmin muistomerkin pystyttämisestä ja siitä, että hänen isänsä oli pitkään ollut aikeissa veistää kahdesta päästä koostuvan monumentin, jossa korkeampi pää olisi matalamman rinnalla. Poikansa mukaan Sargis Baghdasarjan oli saanut ajatuksen kahden hahmon yhdistelmästä vieraillessaan Notre Damen katedraalissa Pariisissa. Hän oli keksinyt ajatuksen, että veistos koostuisi Quasimodon päästä ja sen vieressä olisi puolet Esmeraldan kasvoista nenästä ylöspäin. Sitten hän teki hahmoista saviluonnoksen, joka Ašotin mielestä muistutti Masis-vuorta. Noin neljä vuotta tämän jälkeen, vuonna 1965, kuvanveistäjä Sargis Baghdasarjan osallistui kansainväliseen näyttelyyn Italiassa, ja mukana oli ”Olemme vuoriamme” -teoksen pronssiversio. Nykyisin tämä pronssipatsas kuuluu Armenian kansallisgallerian kokoelmaan.
Vuonna 2011 patsaan todettiin olleen häpeällisen huonossa kunnossa, josta ”Emme ole hiljaa” -nuorisoaloite oli ollut huolestunut ja kehottanut NKR:n (silloisen Vuoristo-Karabahin tasavallan) hallituksen alaista matkailu- ja muistomerkkien suojeluosastoa kiinnittämään huomiota asiaan ja ryhtymään kiireellisiin korjaustöihin. Tämä Vuoristo-Karabahin maamerkki remontoitiin ja maisemoitiin Venäjällä asuvan, sukujuuriltaan vuoristokarabahilaisen liikemiehen Karen Avagumjanin rahoituksella. 145 miljoonan draman arvoisten kunnostustöiden seurauksena muistomerkin alkuperäinen ulkonäkö palautettiin, kukkula maisemoitiin ja alueelle rakennettiin kastelujärjestelmiä tuomaan vehreyttä. Lisäksi muistomerkin luo johtava polku valaistiin ja päällystettiin kivillä. Myös muistomerkin jalusta laatoitettiin ja vierailijoille rakennettiin erityisiä virkistyspaikkoja. Vuoristo-Karabahin kunnostettu symboli avattiin virallisesti uudelleen 46 vuotta sen pystyttämisen jälkeen. Monumentin vieressä on 25. syyskuuta 2013 päivätty laatta kunnostustöiden rahoittajalle Karen Kamojejevitš Avagumjanille.
”Olemme vuoriamme” savi- ja pronssipatsaita.
Muistolaatta muistomerkin jälleenrakentamisesta ja maisemoinnista v. 2013
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olemme vuoriamme Wikimedia Commonsissa
Joshua Jackson

| Joshua Jackson |
| --- | --- |
 Jackson vuoden 2010 Comic-Conissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1978 (ikä 46)  Vancouver
Näyttelijä
Aktiivisena:  1990–
Merkittävät roolit:  Pacey Witter saippuasarjassa Dawson's Creek  Peter Bishop televisiosarjassa Fringe – rajamailla
Aiheesta muualla
www.joshuajackson.org
IMDb 
Elonet
Joshua Carter Jackson (s. 11. kesäkuuta 1978 Vancouver, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt lukuisissa rooleissa televisiossa ja ainakin 32 elokuvassa. Hän on ehkä tunnetuin Pacey Witterin roolista saippuasarjassa Dawson's Creek ja Peter Bishopin roolista televisiosarjassa Fringe – rajamailla.
Jackson syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa Fiona Jacksonin ja John Carterin poikana. Jacksonin isä on Texasista ja äiti Ballyfermotista, Dublinista, Irlannista. Äiti muutti Pohjois-Amerikkaan 1960-luvun lopulla. Jacksonilla on sisko, Aisleagh, ja kaksi velipuolta, Lyman ja Jonathan Carter isän ensimmäisestä avioliitosta. Jackson asui Kaliforniassa kahdeksanvuotiaaksi. Pian sen jälkeen kun hänen siskonsa syntyi Kaliforniassa vanhemmat erosivat ja hänen ja hänen siskonsa sukunimi muutettiin Carterista Jacksoniksi (äidin syntymänimi). Josh, äiti ja sisko muuttivat Seattleen. Pian he kuitenkin muuttivat takaisin Vancouveriin. The New York Timesin haastattelun mukaan Jackson sanoi, että hänet erotettiin High Schoolista The Jon Stewart Shown takia: "Show alkoi siellä missä asuin kello 1.30 aamulla, joten valvoin ja katsoin Jon Stewartia, mutta sitten olin liian väsynyt – tai laiska – mennäkseni kouluun aamulla. En mennyt ensimmäisille tunneille sillä halusin mennä levänneenä kouluun."
Jackson on seurustellut Katie Holmesin, Brittany Danielin, Julia Stilesin ja Rosario Dawsonin kanssa.
Filmografia

Payoff (1991)
Crooked Hearts (1991)
The Mighty Ducks (1992)
Digger (1993)
D2: The Mighty Ducks (1994)
Andre (1994)
Magic in the Water (1995)
D3: The Mighty Ducks (1996)
Champs (1996) (tv-sarja)
Robin of Locksley (1996)
Ronnie and Julie (1997)
On the Edge of Innoncence (1997, tv-elokuva)
Scream 2 (1997)
Dawson's Creek (1998–2003, tv-sarja)
Apt Pupil (1998)
Urban Legend – kauhutarinoita (1998)
Cruel Intentions – Julmia aikeita (1999)
Gossip (2000)
The Skulls (2000)
Ocean's Eleven – korkeat panokset (2001)
The Safety of Objects (2001)
Lone Star State of Mind (2002)
The Laramie Project (2002)
I Love Your Work (2003)
Cursed (2005)
Salamaseepra (2005, ääni)
Americano (2005)
Aurora Borealis (2005)
The Shadow Dancer (eli Shadows in the Sun, 2005)
Bobby (2006)
Battle in Seattle (2007)
Shutter (2008)
Fringe – rajamailla (2008–, tv-sarja)
One Week (2009)
The Affair (2014-2019, tv-sarja)
Palkintoja

Paras näyttelijä - Aurora Borealis – 2006 Ft. Lauderdale Film Festival
Best Young International Actor – 2006 Golden Graal Awards
Paras televisionäyttelijä – Dawson's Creek - 2001 Teen Choice Awards
Paras televisionäyttelijä – Dawson's Creek - 2000 Teen Choice Awards
Superstar of Tomorrow – 2000 Young Hollywood Award
Paras televisionäyttelijä – Dawson's Creek - 1999 Teen Choice Awards