stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Käännökset latinaan keskiajalla
Käännökset kreikasta latinaan eri reittejä > Muita käännöksiä latinaan arabian kautta

Merkittävin arabiasta latinaan kääntänyt henkilö oli Toledossa työskennellyt italialainen kaniikki Gerard Cremonalainen, jonka lasketaan kääntäneen 87 tieteellistä teosta arabiasta latinaan. Toledo oli ollut visigoottien pääkaupunki ja katolisen kirkon keskus Espanjassa ennen arabivalloitusta. islamilaisessa al-Andalusissa se menetti pääkaupungin asemansa, mutta 1000-luvun alussa siitä tuli itsenäinen taifa, jonka Kastilian kuningas Alfonso VI jo vuonna 1085 valloitti tehden siitä pääkaupunkinsa. Toledon laajat kirjastot houkuttelivat tiedonjanoisia oppineita, joiden joukossa arabiankielen opetellut Gerard Cremonalainen oli kääntäjänä maineikkain. Hänen käännöksiinsä kuuluvat aiemmin lueteltujen ohella muun muassa seuraavat teokset:
Aleksanteri Afrodisiaslainen (193–217 eaa.): De motu et tempore
Apollonios Pergeläinen (3. vuosisata eaa): Konika (Conica)
Arkhimedes (287–212 eaa.): De mensura circuli
Diokles (2. vuosisata eaa.): De speculis comburentibus
Pseudo-Aristoteleena tunnetun kirjoittajan Kasveista (De plantis eli De vegetabilibus) -teoksen oli kääntänyt Alfred Sareshellainen Espanjassa luultavasti ennen 1200-lukua.
Kirjoja, jotka ovat säilyneet vain yhdellä kielellä > Vain arabialainen käännös säilynyt

Antiin kreikkalaisesta kirjallisuudesta on säilynyt muutama teos pelkästään arabiaan tehtyjen käännösten avulla.
Hypatia Aleksandrialaisen kommentaareista Diofantoksen Arithmetika -teokseen on säilynyt vain arabiaksi sen neljä viimeistä lukua tai kirjaa. Kommentaarit eivät olleet tieteellisesti merkittäviä; ne oli tehty Hypatian oppilaille ja sisälsivät matematiikan alkeiden opetusta. Hypatian maine perustuukin enemmän legendoihin kuin hänen tieteellisiin ansioihinsa.
Galenoksen teoksista hänen tärkein anatominen teoksensa De Anatomicis Administrationibus koostui alun perin viidestätoista kirjasta. Niistä  kuusi kirjaa ja noin kaksi kolmasosaa yhdeksännestä ovat säilyneet vain arabiankielisenä versiona.
Kirjoja, jotka ovat säilyneet vain yhdellä kielellä > Vain latinalainen käännös säilynyt

On myös arabialaisia kirjoja, jotka ovat säilyneet vain käännöksinä latinaan. Merkittävin niistä on persialaisen al-Khwarizmin suunnilleen 820–825 kirjoittama teos "Hindunumeroitten avulla laskeminen". Se oli perusteellinen esitys intialaisesta numerojärjestelmästä ja sisälsi myös kuvauksen desimaaleista. Al-Khwarizmin esittelemässä intialaisessa järjestelmässä kantalukuna oli kymmenen, käytössä oli paikkamerkinnät ja kutakin lukua vastasi oma merkkinsä. Esitelty järjestelmä korvasi vähitellen vanhemman, missä laskettiin sormin ja käytettiin lukua 60 kantalukuna. Al-Khwarizmin teos on säilynyt vain latinaksi käännettynä ("Algoritmi de numero Indorum") ja juuri se toi Eurooppaan intialaisarabialaisen lukujärjestelmän. Sana algoritmi tulee al-Khwarizmin nimestä, joka esiintyy kirjan otsakkeessa muodossa "Algoritmi".
Al-Razin lääketieteellinen teos Gerard Cremonalaisen kääntämänä 

1200-luvun puolivälistä. Kopion tekeminen lyhyestäkin kirjasta vaati vähintään kuukauden työpanoksen.
Käännös suomeksi
Groucho Marx

| Groucho Marx |
| --- | --- |
 Groucho Marx noin vuonna 1940
Henkilötiedot
Koko nimi:  Julius Henry Marx
Syntynyt: 2. lokakuuta 1890
Kuollut: 19. elokuuta 1977 (86 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Ruth Johnson (1920–1942) Kay Marvis (1945–1951) Eden Hartford (1954–1969)
Lapset:  Arthur Marx Miriam Marx Melinda Marx
Näyttelijä
Palkinnot
 Oscar… Oscar-kunniapalkinto 1974 tunnustus esiintymisestä Marxin veljeksissä  Primetime Emmy 1951 huomattavin persoonallisuus  1960 2 × Walk of Fame    
Aiheesta muualla
marx-brothers.org/living/groucho.htm
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Julius Henry ”Groucho” Marx (2. lokakuuta 1890 New York – 19. elokuuta 1977) oli yhdysvaltalainen koomikko, joka tuli tunnetuksi koomikkoryhmä Marxin veljesten vaudeville-esityksistä ja elokuvista. Hän menestyi lisäksi muun muassa visailushow’n isäntänä.
Elämä ja ura

Groucho Marx syntyi 2. lokakuuta 1890 New Yorkissa kolmantena Sam ja Minnie Marxin viidestä eloon jääneestä pojasta. Hän aloitti näyttämöuransa lauluryhmä The Leroy Trion jäsenenä 15-vuotiaana, veljeksistä ensimmäisenä. Kun hänen veljensäkin tulivat alalle, veljesryhmä saavutti menestystä aluksi musiikkikomedialla I’ll Say She Is. Tämän esityksen yhteydessä Groucho alkoi käyttää tunnusmerkikseen noussutta tapaa maalata itselleen viikset. Lempinimensä "Groucho" (sanasta grouch, 'marisija') hän sai kollegaltaan Art Fisheriltä, joka nimesi veljessarjan muutkin jäsenet.
Siirryttyään komediaan Marxin veljekset nousivat hyvin suosituiksi 1920-luvulla. Heidän komedioitaan sovitettiin myös elokuviksi, ja Groucho Marx esiintyi myös muutamassa elokuvassa ilman veljiään. Veljiensä kanssa hän teki yhteensä 13 elokuvaa. Grouchon visuaalisia tunnusmerkkejä olivat maalattujen viiksien lisäksi pitkä takki, paksut lasit ja sikari.
Vuonna 1947 Marx alkoi juontaa radion visailuohjelmaa You Bet Your Life. Ohjelmasta tuli menestys ja se siirtyi myöhemmin televisioon, missä se jatkui vuoteen 1961 saakka. Sen jälkeen Marx esiintyi lyhytaikaisessa ohjelmassa Tell It to Groucho.
Kun Marxin veljesten elokuvat olivat nousseet uudelleen suosioon 1960-luvun lopulla, Groucho Marx esiintyi pitkän tauon jälkeen näyttämöllä Carnegie Hallissa vuonna 1972. Hänestä tehtiin samana vuonna Cannesin elokuvajuhlien Commandeur des Arts et Letters, ja vuonna 1974 hän sai Oscar-kunniapalkinnon Marxin veljesten saavutuksista.
Groucho Marxin nimiin on laitettu useita sukkeluuksia ja aforismeja. Vaikka Marx ei koskaan valmistunut kansakoulusta, hän kirjoitti useita kirjoja, mukaan lukien kaksi omaelämäkertaa.
Marx oli vuosina 1920–1942 naimisissa Ruth Johnsonin kanssa. He saivat kaksi lasta. Hänen toinen vaimonsa oli Kay Gorcey (1945–1950). Heillä oli yksi lapsi. Marxin kolmas vaimo oli Eden Hartford (1954–1969).
Koska Marx esitti joskus kriittisiä kommentteja politiikasta, ja koska hänellä oli kommunistiystäviä, hän joutui 1950-luvulla FBI:n tutkinnan kohteeksi.
Groucho Marx kuoli 19. elokuuta 1977. Hänet haudattiin Eden Memorial Parkiin San Fernandoon Kaliforniaan.
Suomeksi käännetyt teokset

Groucho ja minä: omaelämäkerta.  (alkuteos Groucho and Me, 1959)  Suomentanut Salojärvi, Heikki. Love kirjat, 2009.  ISBN 9789510348949
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Groucho Marx Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Groucho Marx Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Groucho Marx vuonna 1931 tunnusomaisine maalattuine viiksineen
Mátala

| Mátala Μάταλα |
| --- | --- |
 Mátalan kylää ja rantaa.
 Mátala
 Koordinaatit: 34°59′41″N, 24°44′57″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Faistós
Kunnallisyksikkö:  Tympáki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7107030902
Väkiluku (2011):  67
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.visitmatala.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mátala (kreik. Μάταλα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Se kuului aiemmin Tympákin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Faistóksen kunnan Tympákin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 67 (vuonna 2011).
Mátala on osa Pitsídian kyläyhdyskuntaa ja sijaitsee Libyanmereen kuuluvan Messaránlahden rannalla, pienemmän hevosenkengänmuotoisen lahden pohjukassa. Asukkaista monet muuttavat talveksi sisämaahan joko Pitsídiaan tai Moírekseen.
Historia ja nähtävyydet

Minolaisella kaudella Mátalan lahti oli mahdollisesti Faistoksen palatsikeskuksen satama. Lähellä kylää sijaitsevat Faistoksen lisäksi myös Agía Triádan minolaisaikaisen asutuksen rauniot sekä Kommóksen arkeologinen alue. Kreikkalaisen mytologian mukaan Kreetalla syntynyt ja kasvanut ylijumala Zeus kantoi prinsessa Europan härän muodossa Kreetalle, jossa he rantautuivat Mátalassa. Sieltä he jatkoivat Gortyniin, jossa Zeus makasi Europan. Antiikin aikana nykyisen kylän paikalla sijaitsi Matalan poliksen eli kaupunkivaltion kaupunkikeskus satamineen.
Mátala tunnetaan ihmisten hiekkakiveen kaivamista luolistaan. Kristityt ja roomalaiset ovat käyttäneet niitä aikoinaan oletettavasti hautoina. 1960- ja 1970-luvulla luolat olivat hippien asuttamia. Hippejä Euroopasta ja Yhdysvalloista saapui Mátalaan. Muun muassa Janis Joplinin, Bob Dylanin ja Joni Mitchellin kerrotaan asuneen luolissa aikoinaan. Sittemmin viranomaiset häätivät hipit luolista, sillä he eivät sopineet pakettimatkailun kanssa yhteen. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä yksi Mátalan luolista oli vielä asuttu.
Nykyisin Mátala on rantalomakohde, jossa on tavernoita, ravintoloita ja hotelleja. Kylässä on myös tori. Pituutta Mátalan uimarannalla on 250 metriä ja leveyttä 45 metriä. Rannan tuntumassa elää muun muassa mustekaloja, mureenoja ja rauskuja. Lähellä Mátalaa sijaitsee Kókkini Ámmoksen ranta, jota jotkut nykyisin kutsuvat hippirannaksi. Viiden kilometrin päässä kylästä sijaitsee seitsemän kilometrin pituinen ranta, jolla pesivät merikilpikonnat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mátala Wikimedia Commonsissa
Visitmatala.com (englanniksi) (kreikaksi) (saksaksi)
Näkymä Mátalaan ja sen rannalle, taustalla luolat.
Tuuli Matinsalo

Tuuli Matinsalo (s. 20. tammikuuta 1970 Tornio) on suomalainen aerobic-urheilija ja valmentaja. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta ja neljä Euroopan-mestaruutta.
Matinsalo kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta vuonna 1990 ja alkoi seuraavana vuonna opiskella Jyväskylän yliopistossa liikunnan aineenopettajaksi. Hän oli tätä ennen harrastanut rytmistä voimistelua ja joukkuevoimistelua.
Ensimmäisissä SM-kisoissaan Matinsalo voitti kultaa syksyllä 1993. Seuraavana vuonna hän osallistui aerobicin EM- ja MM-kilpailuihin mutta ei menestynyt niissä. Vuonna 1995 hän voitti Euroopan-mestaruuden Bulgarian Sofiassa ja sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuonna 1996 hän voitti FISAF-liiton MM-kultaa Genovassa ja EM-kultaa Helsingissä. Vuonna 1997 hän sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 1998 hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti MM-hopeaa. Vuonna 1999 Matinsalo voitti neljännen Euroopan-mestaruutensa Ranskan Ville de Tours'issa ja toisen maailmanmestaruutensa Helsingissä.
Tuuli Matinsalo valittiin Suomessa vuoden naisurheilijaksi 1999.
Urheilu-uransa jälkeen Matinsalo on toiminut aerobic-valmentajana ja opettajana. Vuonna 2007 hän aloitti työt Jyväskylässä Kuokkalan yläkoulussa liikunnan- ja terveystieteiden opettajana.
Hän on naimisissa painivalmentaja Pasi Sarkkisen kanssa. Parilla on kolme lasta. He asuvat Jyväskylässä.
Matinsalo kilpaili vuoden 2008 Tanssii Tähtien Kanssa -ohjelmassa.
Vapaa-ajallaan Matinsalo harrastaa lenkkeilyä ja hiihtoa. Hän on lisäksi kirjoittanut kirjan Elixiriä elämään: Keho kuntoon kotikonstein ja esiintyy aika-ajoin Elixir-televisiosarjassa.
Aiheesta muualla

Tuuli Matinsalon esittely tuuli.net-sivustolla.
| n k Suomen vuoden naisurheilija |
| --- | --- |
Liiton valitsemat:  1949: Kerttu Pehkonen  1950: Sylvi Saimo  1951: Eevi Huttunen  1952: Sylvi Saimo  1953: Eevi Huttunen  1954: Siiri Rantanen  1955: Mirja Hietamies  1956: Siiri Rantanen  1957: Iiris Sihvonen  1958: Siiri Rantanen  1959: Siiri Rantanen  1960: Eevi Huttunen  1961: Mirja Lehtonen  1962: Maire Rautakoski  1963: Mirja Lehtonen  1964: Kaija Mustonen  1965: Maire Lindholm  1966: Eila Pyrhönen  1967: Eija Krogerus  1968: Kaija Mustonen  1969: Marjatta Kajosmaa  1970: Marjatta Kajosmaa  1971: Marjatta Kajosmaa  1972: Marjatta Kajosmaa  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Helena Takalo  1976: Helena Takalo  1977: Lea Hilokoski  1978: Helena Takalo  1979: Outi Borgenström  1980: Hilkka Riihivuori  1981: Hilkka Riihivuori  1982: Hilkka Riihivuori  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Marja-Liisa Kirvesniemi  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Marjo Matikainen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Marja-Liisa Kirvesniemi  1992: Marjut Lukkarinen  1993: Sari Essayah  1994: Sari Essayah  1995: Sari Laine  1996: Heli Rantanen  1997: Raija Koskinen  1998: Satu Pusila  1999: Tuuli Matinsalo  2000: Pia Sundstedt  2001: Pirjo Manninen  2002: Heli Koivula  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Tanja Poutiainen  2005: Tanja Poutiainen  2006: Tanja Poutiainen  2007: Virpi Kuitunen  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Matemaattinen induktio

Induktiotodistuksen periaatetta voi verrata kaatuviin dominopalikoihin.
Matemaattinen induktio on matemaattinen todistusmenetelmä, joka kuuluu matemaattisen algebran päähaaraan.
Matemaattinen induktio perustuu induktioperiaatteeseen, jolla todistetaan luonnollista lukua  n koskeva väite todeksi kaikilla luvun  n arvoilla. Teknisesti induktiotodistus koostuu kolmesta vaiheesta:
Perusaskel
Osoitetaan esimerkin kautta, että  P(0) on tosi
Induktioaskel
Induktio-oletus: oletetaan, että  P(n) on tosi arvolla  n=k
Induktioväite: väitetään, että  P(n) tosi arvolla  n=k+1
Todistus: todistetaan, että induktio-oletuksesta seuraa induktioväite
Johtopäätös
Induktioaskeleessa todistettiin, että  P(n) on tosi aina seuraavalla luvun  n arvolla. Koska  P(0) on tosi, niin myös  P(n) on tosi kaikilla luonnollisilla luvuilla  n.
Toisin kuin induktiivisessa päättelyssä, matemaattiseen induktioon ei sisälly Humen ongelmaa, sillä matemaattinen induktio on rekursioon perustuvaa todistamista eli pätevää deduktiivista päättelyä. Todistus perustuu rekursiorelaation avulla määriteltyyn äärettömän joukon säännönmukaisuuteen, joka todistuksessa yleistetään koko joukkoon, esimerkiksi luonnollisten lukujen joukkoon. Matemaattinen induktio voidaan myös samaistaa täydellisen induktion kanssa, sillä siinä käydään rekursiivisesti kaikki mahdolliset yksittäistapaukset läpi.
Esimerkki

Todistetaan oikeaksi kaava
Perusaskel:
Näytetään, että  P(0) pätee:
 0={\frac {0\cdot (0+1)}{2}}
Induktioaskel:
Induktio-oletus:  P(n) on tosi. (Varmaksi tiedetään jo siis  P(0) paikkansapitävyys.)
Induktioväite:  P(n+1) on tosi. Toisin sanoen
 0+1+2+\dots +n+(n+1)={\frac {(n+1)\cdot ((n+1)+1)}{2}}.
Induktio-oletuksen nojalla voidaan tehdä sijoitus  (0+1+2+\dots +n)={\frac {n(n+1)}{2}}, jolla yhtälön vasen puoli saadaan muotoon
 {\frac {n\cdot (n+1)}{2}}+(n+1).
Jos tämä voidaan esittää samassa muodossa kuin induktioväitteen oikea puoli, niin induktiotodistus on saatettu loppuun. Induktioväite on tosi, koska
 {\begin{aligned}{\frac {n\cdot (n+1)}{2}}+(n+1)&=(n+1)\left({\frac {n}{2}}+1\right)\\&=(n+1)\left({\frac {n}{2}}+{\frac {2}{2}}\right)\\&={\frac {(n+1)(n+2)}{2}}\\&={\frac {(n+1)\cdot ((n+1)+1)}{2}}.\end{aligned}}
Johtopäätös:
Tästä siis seuraa, että kaava pätee arvolla  n+1. Kaavan todettiin alussa pitävän paikkansa, kun  n=0. Näiden kahden seurauksena kaava pitää paikkansa myös arvoilla  n\in \{0,(0+1),(0+1)+1,\dots \}=\mathbb {N} .\qquad \Box
Kirjallisuutta

Merikoski, Jorma; Virtanen, Ari; Koivisto, Pertti: Diskreetti matematiikka I.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 2001 (1993).  ISBN 951-44-3604-0
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi II: Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-022-0
Matemaattis-luonnontieteellisten alojen akateemiset

MALin logo
Matemaattis-luonnontieteellisten alojen Akateemiset ry (lyhenne MAL, ruots. Matematisk-naturvetenskapliga Akademiker rf) on vuonna 1961 alun perin Matemaatikkoliittona perustettu ammatillis-aatteellinen järjestö, jonka jäseninä on akateemisen koulutuksen saaneita matematiikan, fysiikan ja tietojenkäsittelyn ammattilaisia sekä näiden alojen korkeakouluopiskelijoita. Edunvalvonnan ja koulutus- ynnä muiden tilaisuuksien järjestämisen lisäksi yhdistyksen tarkoituksena on ”edistää matemaattis-luonnontieteellistä sivistystä sekä näiden tieteenalojen hyväksikäyttöä ja ammattitaidon arvostusta”.
MAL kuuluu Tekniikan Akateemisten Liittoon (TEK), joka puolestaan on Akavan toiseksi suurin jäsenjärjestö. Näin ollen kaikki MALin jäsenet ovat myös TEKin jäseniä. Vuoden 2019 lopussa MALiin kuului 3 119 jäsentä, joista miehiä oli noin 74 prosenttia ja naisia 26 prosenttia.
Varsinaisen MALin jäsenten edunvalvonnan hoitaa TEK, johon SMFL yhdistyi vuonna 1983. MAL on myös Suomen fyysikkoseuran yhteisöjäsen. Vuoteen 1999 järjestön nimi oli Suomen Matemaatikko- ja Fyysikkoliitto, ja vuosina 1999–2010 Suomen Matemaatikko-, Fyysikko- ja Tietojenkäsittelytieteilijäliitto SMFL.
MALin hallituksen puheenjohtaja toimikaudella 2019–2021 on Esko Juuso.
Pro gradu -palkinto

MAL on jakanut vuodesta 2000 lähtien vuosittain palkinnon Suomen yliopistojen parhaasta matematiikan, fysiikan tai tietojenkäsittelytieteen alan pro gradu -tutkielmasta. Palkinto on suuruudeltaan 5 000 euroa.
| Vuosi | Saaja(t) | Pro gradu -työn otsikko |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Joni-Pekka Pietikäinen (Kuopion yliopisto) | Typpihapon tiivistyminen kiinteisiin ja nestemäisiin aerosolihiukkasiin |
| 2008 | Ville Tuulos (Helsingin yliopisto ja TKK) | Sisältöpohjaisen hakukoneen suunnittelu ja toteutus |
| 2009 | Mikko Pervilä (Helsingin yliopisto) | Ajax-sovellusten suorituskyky mobiililaitteilla |
| 2010 | Mikko Pelto (Turun yliopisto) | Identifioivista koodeista kuningasgraafeissa |
| 2011 | Markus Koskimies (Oulun yliopisto) | Constructing A General Purpose Cellular Computer – An Explorative Approach to Nanocomputers |
| 2012 | Marjukka Tuominen (Turun yliopisto) | InSb- ja InP -puolijohdemateriaalien hapettuminen: Havainto kiteisten oksidikerrosten muodostumisesta |
| 2013 | Petri Hakala (Jyväskylän yliopisto) | Lämpökaivon transientit 3D-mallit ja lämpökaivokentän mallinnus |
| 2014 | Tuomas Puoliväli (Jyväskylän yliopisto) |  |
| 2015 | Jenna Kanerva (Turun yliopisto) | Beyond Treebanking: Developing Methods and Resources for Finnish Syntactic and Semantic Analysis |
| 2016 | Peter Hedman (Helsingin yliopisto) |  |
| 2017 | Boniphace Kanayathare |  |
| 2018 | Risto Ojajärvi (Jyväskylän yliopisto) |  |
| 2019 | Emmi Kirjanen (Jyväskylän yliopisto) | Tunnel junction thermometry on three-dimensional phononic crystals |
| 2020 | Timo Lintonen (Oulun yliopisto) | Optimization in Semi-Supervised Classification of Multivariate Time Series |
| 2021 | Susanna Heikkilä (Helsingin yliopisto) Laura Vuorinen (Turun yliopisto) | Kvasisäännöllisesti elliptisen moniston rajoitettu kohomologia Magnetic characteristics of high-speed jets in the Earth's magnetosheath |
Aiheesta muualla

MALin kotisivut
Tekniikan Akateemisten Liitto TEK
Matka taiteen historiaan

| Matka taiteen historiaan |
| --- | --- |

Kirjailija:  Marjatta Tolonen
Kieli:  suomi
Genre:  kuvataide
Kustantaja:  Kirjayhtymä
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  141
ISBN:  951-26-4339-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Matka taiteen historiaan on Marjatta Tolosen vuonna 1998 ilmestynyt kirja länsimaisen taiteen historiasta. Teoksen kustansi Kirjayhtymä ja vuonna 2006 ilmestyneen kolmannen painoksen Tammi. Kirja perustuu 1980-luvulla julkaistuun Pieneen taidehistoriaan, jonka toisena tekijänä oli Riitta Nikula.
Kirjallisuus

Tolonen, Marjatta & Nikula, Riitta: Pieni taidehistoria.  (4., uudistettu painos (2. painos 1984))  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1989.  ISBN 951-26-3310-8
Tolonen, Marjatta: Matka taiteen historiaan.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1998 (2. painos 2001).  ISBN 951-26-4339-1  (nidottu)
Tolonen, Marjatta: Matka taiteen historiaan.  (3. painos)  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 978-951-31-3764-9  (sidottu)
Kalle Matilainen

Kalle Aukusti Matilainen (28. syyskuuta 1899 Mikkeli – 28. kesäkuuta 1985 Iisalmi) oli suomalainen kestävyysjuoksija.
Matilainen sijoittui 10 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Hän edusti Suomea kolmessa Ruotsi-maaottelussa vuosina 1925–1929 ja saavutti yhden lajivoiton.
Seuratasolla Matilainen edusti Iisalmen Visaa. Hän voitti Suomen mestaruuden 5 000 metrillä vuonna 1925 sekä 10 000 metrillä vuosina 1927 ja 1931. Hän saavutti SM-hopeaa maastojuoksussa vuonna 1926 ja 5 000 metrillä vuonna 1929. Hän saavutti SM-pronssia 5 000 metrillä vuosina 1924 ja 1926 sekä 10 000 metrillä vuosina 1924 ja 1929.
Matilainen toimi Iisalmen Visan luottamustehtävissä 24 vuotta, joista kolme vuotta puheenjohtajana. Hän toimi myös Suomen Ladun johtokunnassa. Hänen veljistään Jukka Matilainen ja Martti Matilainen olivat myös yleisurheilun olympiaedustajia sekä Erkki Matilainen taidemaalari ja pikajuoksun SM-mitalisti.
Henkilökohtaiset ennätykset

3 000 metriä: 8.43,5
5 000 metriä: 14.51,8
10 000 metriä: 31.25,6
Aiheesta muualla

Kalle Matilainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Martti Matilainen

Martti Matilainen lähdössä Berliinin 1936 olympialaisiin
Martti Matilainen (18. syyskuuta 1907 Iisalmi – 20. lokakuuta 1993 Valkeakoski) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa olivat 1 500 metrin juoksu ja 3 000 metrin estejuoksu.
Matilainen sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa neljänneksi sekä Los Angelesin 1932 olympialaisissa että Berliinin 1936 olympialaisissa. Los Angelesissa juostiin toimitsijoiden virheen vuoksi yksi kierros liikaa, ja Matilainen menetti mitalimahdollisuutensa kaatumiseen tällä ylimääräisellä kierroksella. Hän sijoittui Torinon EM-kilpailuissa 1934 kuudenneksi 1 500 metrin juoksussa. Hän edusti Suomea kuudessa maaottelussa ja saavutti kolme lajivoittoa.
Seuratasolla Matilainen edusti Iisalmen Visaa, Helsingin Kisa-Veikkoja, Vuoksenniskan Urheilijoita ja Valkeakosken Hakaa. Hän voitti Suomen mestaruuden 1 500 metrillä vuosina 1934 ja 1936, 3 000 metrin esteissä vuonna 1934 sekä 4 × 800 metrillä vuonna 1937. Hän saavutti SM-hopeaa esteissä vuosina 1933, 1936 ja 1939 sekä SM-pronssia esteissä vuonna 1938 ja 1 500 metrillä vuosina 1937 ja 1938.
Matilainen oli ammatiltaan kauppias. Hän oli Mestariurheilijat-kerhon perustajajäseniä. Hänen veljistään Jukka Matilainen ja Kalle Matilainen olivat myös yleisurheilun olympiaedustajia sekä Erkki Matilainen taidemaalari ja pikajuoksun SM-mitalisti. Hänen vävynsä Pekka Vasala voitti olympiakultaa 1 500 metrin juoksussa.
Henkilökohtaiset ennätykset

800 metriä: 1.56,3
1 500 metriä: 3.53,2
3 000 metriä: 8.28,8
5 000 metriä: 15.03,8
3 000 metrin esteet: 9,09,0
Aiheesta muualla

Martti Matilainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto

Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto oli japanilainen samurai, joka yhdessä Kunii Kagetsugun kanssa perusti Kashima-Shinryū (jap. 鹿島神流) nimisen perinteisen japanilaisen taistelulajikoulukunnan 1400-luvun lopulla.
Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto oli kuuluisa urotöistään. Esimerkiksi Akira Kurosawa on lainannut käsikirjoitukseensa otteita Masamotoa koskevista japanilaisista legendoista. Seitsemän samuraita elokuvan alussa on kohtaus, jossa ikääntynyt samurai Kambei Shimada (Takashi Shimura) pelastaa buddhalaismunkiksi naamioituneena vauvan tätä panttivankina pitävältä ryöväriltä. Tätä tarinaa on Japanissa kerrottu juuri Masamoton urotekona.