stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Azerbaidžan
Väestö > Terveys

Azerbaidžanissa on hyvin toimiva verovaroin kustannettu terveydenhuoltojärjestelmä, joka on potilaille ilmainen.
Maailman terveysjärjestö WHO:n vuonna 2004 tekemän selvityksen mukaan Azerbaidžanissa käytettiin puhtaaksi alkoholiksi muunnettuna 6,94 litraa aikuista kohti. Luku on samaa suuruusluokkaa kuin Uruguayssa (6,96).
Kulttuuri

Azerbaidžanin kulttuuri on saanut vaikutteita persialaisesta, turkkilaisesta, arabialaisesta, kaukasialaisesta ja venäläisestä kulttuurista.
Kulttuuri > Musiikki

Maan klassinen musiikkiperinne, Mugam, on saanut Unescon maailmanperintötunnustuksen. Mugam koostuu runoudesta ja musiikista ja siinä käytetään monenlaisia tekniikoita, kuten kurkkulaulua. Uskonnolliset elementit etenkin suufilaisuudesta ovat olennainen osa Mugamia. Lisäksi maan musiikkiperinteeseen kuuluu rap-tyylinen Meykhana-musiikki, joka kuitenkin on kehittynyt erillään afroamerikkalaisesta rap-musiikista. Nimitys tulee turkin kielen sanasta meyhane, joka tarkoittaa tavernaa. Neuvostoaikaan meykhana oli kielletty, mutta nykyaikana perinne on taas voimissaan. Lisäksi Azerbaidžanin musiikkikulttuuriin kuuluu kiertävien, saz-luuttua soittavien ashik-trubaduurien perinne.
Azerbaidžan osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuihin vuonna 2008, voitti ne ensimmäisen kerran vuonna 2011 ja isännöi vuoden 2012 kilpailua Bakussa.
Kulttuuri > Juhlapäivät

| Pvm | Suomalainen nimi | Azeriksi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1.–2. tammikuuta | uusivuosi |  |   |
| 8. maaliskuuta | kansainvälinen naistenpäivä |  |   |
| noin 20.–24. maaliskuuta | Novruz (”Uuden päivän” juhla) | Novruz Bayramı | kevätpäiväntasauksesta alkava viisipäiväinen juhla |
| 9. toukokuuta | voitonpäivä |  | voitto fasismista |
| 28. toukokuuta | tasavallan päivä |  |   |
| 15. kesäkuuta | pelastuksen päivä |  |   |
| 26. kesäkuuta | kansallisen armeijan päivä |  |   |
| 18. lokakuuta | itsenäisyyspäivä |  |   |
| 9. marraskuuta | kansallislipun päivä |  |   |
| 12. marraskuuta | perustuslain päivä |  |   |
| 17. marraskuuta | kansallinen elpymisen päivä |  |   |
| 31. joulukuuta | azerbaizanilaisten maailmanlaajuisen solidaarisuuden päivä |  |   |
Virallisia uskonnollisia juhlapäiviä ovat kaksi päivää kestävät qurban (Uhrijuhla, Qurban bayramıja) ja ramadan (Ramazan bayramı). Niiden, samoin kuin keväisen Novruz-vapaan, ajankohta vahvistetaan edeltävänä vuonna. Qurban osuu yleensä loka-marraskuulle. Esimerkiksi vuonna 2014 Qurbania vietettiin 4.–5. lokakuuta.
Urheilu

Maan suosituin urheilulaji on jalkapallo ja maa kuuluu Euroopan jalkapalloliittoon Uefaan. Azerbaidžanin jalkapallomaajoukkue ei ole koskaan selviytynyt arvokisojen lopputurnaukseen. Maaliskuussa 2021 se oli Fifan rankingissa sijalla 108.
Maa on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1996. Sillä on ollut kesäkisoissa 23–44 urheilijaa, talvikisoissa 2–4. Painijat Namiq Abdullayev, Rövşən Bayramov ja ampuja Zemfira Meftəhəddinova ovat saaneet kaksi mitalia olympialaisissa, ja judoka Elnur Məmmədli on voittanut olympiakultaa.
Ihmisoikeudet

Vaikka Azerbaidžanin hallinnon mukaan maassa onkin sananvapaus, se on käytännössä estetty. Vuonna 2014, kun lehdistön- ja median vapaus oli vähentynyt jo useiden vuosien ajan, Azerbaidžanin hallitus piti kampanjan, jonka tarkoitus oli hiljentää kaikki hallitukseen kohdistuva kritiikki ja vastustajat. Kampanja vei paikalliselta medialta nopeasti paljon jalansijaa. On yleistä, että toimittajiin kohdistuu väkivaltaa ja että heitä vastaan nostetaan tekaistuja syytteitä. Kaikki ulkomaalaiset lähetykset ovat maassa kiellettyjä.
Freedom Housen lehdistönvapautta koskevan vuoden 2013 Freedom of the Press -raportin mukaan Azerbaidžanissa ei ole vapaata lehdistöä, ja se sijoittuu 197 maan joukossa sijalle 177. Committee to Protect Journalists -komitean mukaan Azerbaidžanissa oli vuonna 2015 eniten vangittuja toimittajia Euroopassa ja Keski-Aasiassa, ja se oli maailman viidenneksi sensuroiduin maa.
Amnesty Internationalin tutkija toteaa lokakuussa 2015 julkaisemassaan raportissa:
"– – Azerbaidžanissa viime vuosina tapahtunut ihmisoikeuksien raju huononeminen. Valitettavasti Azerbaidžanille on sallittu harjoittaa ennennäkemätöntä sortoa ja samalla lähes tuhota kansalaisyhteiskuntansa."
Amnestyn Azerbaidžanin vuosiraportin 2015–2016 mukaan poliittisten toisinajattelijoiden vainoaminen jatkui vuoden 2015 aikana, eivätkä ihmisoikeusjärjestöt voineet päättää työtään maassa. Vuoden 2015 lopussa pidätettynä oli ainakin 18 mielipidevankia. Kostoiskut itsenäisiä toimittajia ja aktivisteja sekä heidän perheitään kohtaan jatkuivat sekä maan sisällä että ulkomailla. Kansainväliset ihmisoikeusvalvojat kiellettiin ja karkotettiin maasta. Hallitus jatkoi vastustajiensa kidutusta ja muuta pahoinpitelyä.
Maassa järjestetty vuoden 2012 Eurovision laulukilpailu nosti Azerbaidžanin huonon ihmisoikeustilanteen esille, kun media alkoi uutisoida valtion pakkolunastamista tonteista Euroviisuja varten rakennetun Kristallihallin ympäristössä. Human Rights Watchin mukaan asukkaiden pakkohäädöt olivat alkaneet jo vuonna 2009, mutta pahentuivat maan voitettua Euroviisut vuonna 2011. Euroviisujen alla valokeilaan nousivat myös poliittisesti kantaa ottavia kappaleita julkaisseiden muusikoiden pidätykset ja kidutukset ja hallitusta vastaan puhuneiden mielenosoittajien väkivaltainen kohtelu.
Yyterinniemi

Uniluodon kaupunginosaa.
Yyterinniemi (ruots. Ytterölandet) on Selkämereen työntyvä niemi, joka alkaa Porin keskustan luoteispuolelta jatkuu noin kymmenen kilometrin pituisena aina Mäntyluotoon asti.
Niemeä ympäröivät koillisessa Pihlavanlahti ja Kokemäenjoen suisto, pohjoisessa Eteläselkä sekä lounaassa Preiviikinlahti. Yhdessä Reposaaren ja Tahkoluodon kanssa Yyterinniemi muodostaa Meri-Porin alueen.
Yleistä

Yyterinniemi on osa Varsinais-Suomesta alkavaa harjuketjua. Se kulkee muun muassa Säkylänharjun sekä Kokemäen kautta Poriin ja jatkuu sen jälkeen vedenalaisena nousten esille jälleen Ruotsin puolella Härnösandissa.
Yyterinniemi on muodostunut kahdesta saaresta, jotka maankohoamisen myötä ovat kasvaneet yhteen. Pohjoinen saari oli nimeltään Ytterö (ulkosaari). Sisempi saari Inderö eli Kokemäensaari tunnetaan nykyään Kyläsaaren kaupunginosana. Saarten välinen salmi alkoi kuroutua umpeen 1600-luvulla ja nykyään siitä on jäljellä matala Enäjärvi.
Asutus ja teollisuus

Yyterinniemen läpi Mäntyluotoon menee Valtatie 2, joka jakaa sen kahteen osaan. Tie tunnetaan paikallisesti myös Mäntyluodontien nimellä. Lisäksi sen vieressä on Tampere–Pori-radan Mäntyluotoon jatkuva rataosa.
Valtatie 2:n ja Pihlavanlahden välisellä alueella kulkee vielä Yhdystie 2652, jonka varrella sijaitsevat Kyläsaaren, Metsämaan, Enäjärven ja Pihlavan kaupunginosat. Alueella on ollut myös runsaasti teollisuutta, muun muassa Porin titaanidioksiditehdas (lakkautettiin 2020-luvun taitteessa), Suomen Kuitulevy Oy:n tehtaat (lakkautettiin 2010-luvun puolivälissä). sekä Pihlavan saha.
Preiviikinlahden puoleisessa osassa sijaitsevat tunnettu Yyterin hiekkaranta sekä Kaanaan kaupunginosa. Yyterissä on myös muun muassa kylpylähotelli sekä golfkenttä. Hiekkarantojen eteläpuolinen alue on vähäistä asutusta ja maanviljelystä lukuun ottamatta lähes luonnontilassa ja siellä kulkee useita retkeilyreittejä.
Yyterinniemen pohjoisosassa on Mäntyluodon kaupunginosa, jossa sijaitsevat muun muassa satama sekä Technip Offshore Finlandin telakka. Aivan niemen kaakkoiskärjessä ovat Uniluodon kaupunginosa ja Kallon majakka. Mäntyluoto, Uniluoto ja Kallo olivat vielä 1800-luvun puolivälissä erillisiä saaria, jotka on myöhemmin satamarakentamisen myötä yhdistetty mantereeseen.
Asukkaita Yyterinniemen alueella on hieman yli 8 000. Suurin taajama on reilun 4 000 asukkaan Pihlava, joka oli myös entisen Porin maalaiskunnan keskus.
Luonto

Yyterinniemen maasto on lähinnä tasaista entistä merenpohjaa. Ainoat merkittävät korkeuserot ovat Yyterin santojen dyyneillä. Alueen kasvillisuus koostuu sisäosissa enimmäkseen kuivasta kangasmaastosta sekä erilaisista pelloista ja niityistä. Rannoilla on useiden hiekkarantojen lisäksi reheviä kosteikkoja.
Yyterin dyynialueen eteläpuolella sijaitsevat Preiviikinlahden lieterannat, jotka ovat merkittäviä vesilintujen ja kahlaajien levähdysalueita. Lahden rannoilla on kymmenen lintutornia.
Yyterinniemellä on erilaisia luontopolkuja sekä retkeilyreittejä yli 30 kilometrin verran. Lisäksi alueella on kattava pyörätieverkosto.
Aiheesta muualla

Yyterin matkailusivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Yyterinniemi ilmakuvassa: etualalla Kuuminaistenniemi. Vesialue niemien välissä on Preiviikinlahti.
Porin titaanidioksiditehdas
Yyterin hiekkarantaa.
Malmön kaupunginteatteri

| Malmön kaupunginteatteri |
| --- | --- |

Perustettu:  1944
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Malmön kaupunginteatteri (ruots. Malmö Stadsteater) on Malmön kunnan omistama teatteri, joka perustettiin vuonna 1944. Alun perin teatterin toiminta sisälsi puhe- ja musiikkiteatteria sekä balettia ja sinfoniaorkesterin. Eri toiminnat hajautuivat 1990-luvun vaihteessa ja vuonna 1993 perustettiin Malmön näytelmäteatteri (ruots. Malmö dramatiska teater) alkuperäisen kaupunginteatterin näyttelijäkunnasta. Vuodesta 2008 on jälleen ollut käytössä nimi Malmön kaupunginteatteri.
Alkuperäinen Malmön kaupunginteatteri > Monipuolinen ohjelmisto

Malmön kaupunginteatterin yhdistys perustettiin vuonna 1931 modernin kunnallisen kaupunginteatteritoiminnan laatimiseksi. Toisen maailmansodan aikana, 23. syyskuuta 1944, Malmön kaupunginteatteri ja sen suuri teatterirakennus vihittiin käyttöön William Shakespearen komedialla Kesäyön unelma, joka esitettiin Suurella näyttämöllä. Pienemällä näyttämöllä, Intiman, ensiesityksen sai Vilhelm Mobergin Mans kvinna.
Kaupunginteatterilla oli alusta alkaen kattava ohjelmisto, joka sisälsi muun muassa puheteatteria, oopperaa, balettia ja pantomiimia. Tämän lisäksi orkesteri järjesti säännöllisesti sinfoniakonsertteja Suurella näyttämöllä, kunnes se siirtyi itsenäiseksi Malmön konserttitaloon vuonna 1985. Näyttämösalit rakennettiin ulkopäin antiikin amfiteattereista ja modernista demokraattisesta kansanteatterista inspiroituneena. Saleissa oli suuri näyttämö ja yksi parvi.
Alkuperäinen Malmön kaupunginteatteri > Taide

Teatterin edustaa koristaa Nils Sjögrenin veistos Tragos. Alalämpiössä on Bror Marklundin suurenmoinen pronssinen Thalia, ja ylemmässä lämpiössä monia veistoksia, muun muassa Carl Elhdin Ung flicka, Clarense Blumin Dansen går, Gunnar Nylundin Cavalcade sekä Anders Jönssonin suihkulähdepatsas Afrodite. Ylempää lämpiötä koristavat myös Martin Emondin kaksi suurta öljymaalausta, joiden aiheet ovat Shakespearen näytelmistä.
Nils Sjögrenin Tragos
Alkuperäinen Malmön kaupunginteatteri > Kehitys

Teatteria on vuosien mittaan täydennetty lisänäyttämöillä eri puolille kaupunkia, kuten esimerkiksi Pireus-lastenteatterilla.
1950-luku oli merkittävä ajanjakso, sillä muun muassa Ingmar Bergman toimi ohjaajana ja taiteellisena johtajana teatterin näyttelijäkunnalle. 60- ja 70-lukuja leimasi poliittinen ja yhteiskunnallinen teatteri, erityisesti pienellä näyttämöllä. Samaan aikaan vastakohtana poliittiselle teatterille esitettiin klassisia baletteja, oopperoita ja operetteja, jotka tekivät Malmöstä tunnetun ”operettien kaupungin”. Tämä johti uudenaikaisten musikaalien, kuten Frans G. Bengtssonin Orm Punaisen, menestykseen Malmön kaupunginteatterissa.
Alkuperäinen Malmön kaupunginteatteri > Turbulenssia ja jälleenrakentamista

Malmön sinfoniaorkesterin muuton seurauksena vuonna 1985 syntyi tarve oman teatteriorkesterin perustamiselle, mikä synnytti uuden taloudellisen rasitteen. Lisäksi koko ajan oli vaikeampaa täyttää kaikki erilaisten taiteenlajien ja taiteellisten suuntausten intressit vanhan yhteiskaupunginteatterimallin sisällä. Tämän vuoksi jo aiemmin alkanut muutosprosessi kiihtyi 1990-luvun alussa olosuhteiden pakottamien taloudellisten säästöjen ja muutosten myötä. Teatterin pitkä operettiperinne päättyi (ja jatkui osin uusien yksityisten teatterien kuten Nöjesteaternin toimesta), erillisistä näyttämöistä luovuttiin, balettitoiminta lakkautettiin ja sitä jatkettiin taas 1995 moderniin tanssiin keskittyneen Skånen tanssiteatterin (ruots. Skånes Dansteater) toimesta. Teatterin näyttelijäkunta halusi oman profiilin, joka muistuttaisi enemmän muita ruotsalaisia, yksinomaan näytelmiin keskittyviä, kaupunginteattereita ja vuonna 1993 se erosi omaksi osakseen ja näyttelijäkunnakseen nimellä Malmö Dramatiska Teater AB, joka kuului kunnalliseen yhtiöitettyyn kulttuurikonserniin. Myös musiikkiteatterillinen osa kuului samaan konserniin nimellä Malmön ooppera ja musiikkiteatteri.
Näin alkuperäinen Malmön kaupunginteatteri alkoi hajota ja sen osat erotettiin myöhemmin täysin erillisiksi yhtiöiksi, jotka olivat eri tahojen omistuksissa (Malmön kaupunki ja Skånen maakäräjät). Vuodesta 1993 lähtien ei Malmön kaupunginteatteria enää siis ollut olemassa. Muutosten yhteydessä vähennettiin vakituisia työntekijöitä ja siirryttiin käyttämään enemmän vierailevia, määräaikaisia työntekijöitä. Saman aikaisesti korvattiin suurimmaksi osaksi aiempi ohjelmistomalli, jossa eri tuotantoja esitettiin samanaikaisesti näyttämöillä eri iltoina, uudella mallilla, jossa samaa esitystä esitetään joka ilta intensiivisen esitysjakson ajan. Alkuperäisestä kaupunginteatterista irtautuneet tytäryhtiöt muuttuivat itsenäisiksi vuonna 1996.
Nykyinen Malmön kaupunginteatteri (ja Malmön näytelmäteatteri)

Uuden Malmön näytelmäteatterin johtajaksi tuli ohjaaja Staffan Valdemar Holm, joka tammikuussa 1994 sai vihkiä käyttöön seurueen uuden päänäyttämön Hipp, joka toimi kunnostetun huvi- ja oopperateatteri Hippodromen tiloissa Kalendengatanilla.
Vuonna 2008 teatteri päätti vaihtaa nimensä takaisin sen alkuperäiseen muotoon Malmön kaupunginteatteriksi, johon kuului ainoastaan näytelmäteatterin yhtiö. Uusi näytelmäteatteri on alusta saanut tukea valtion kulttuurineuvostolta ja täten se lasketaan institutionaaliseksi teatteriksi. Tänä päivänä teatteriin kuuluu kolme näyttämöä: päänäyttämö Hipp ja kaksi pienempää sivunäyttämöä Studion ja Intiman. Teatterin merkittävimpien esitysten joukkoon voidaan lukea Frank WedekindinLulu (1994) ja Klas Abrahamssonin Malmöiter (2004).
Nuori teatteri (ruots. Unga Teatern)

Kaupunginteatterin teatteritoiminta lapsille ja nuorille oli alusta asti ollut osa teatterin varsinaista ohjelmistoa ja lapsiperheille tarkoitettuja esityksiä esitettiin muutaman kerran vuodessa. Nuori teatteri syntyi vuonna 1970, kun ”vapaa ryhmä” teatterin sisällä inspiroitui ajan uudesta pedagogisesta trendistä. Aluksi Nuoren teatterin toiminta keskittyi teatterikiertueisiin kouluissa ja esityksiin ”Uudessa teatterissa”, jossa uusia teoksia esitettiin sekaisin klassikoiden kanssa. Vuonna 1975 Nuori teatteri muutti omalle näyttämölleen nimeltään Pireus uuteen, saman nimiseen ylioppilastaloon osoitteessa Stadiongatan 21. Vuonna 1982 toiminta muutti väliaikaisesti ”Carolinasaliin” (ruots. Carolinahallen) historiallisessa Pyhän Getrudin korttelissa (ruots. Kvarteret S:t Gertrud) ennen kuin Nuori teatteri sai osittain oman näyttämönsä suuressa kaupunginteatterirakennuksessa, Verkstanissa, vuonna 1984. Nuoren teatterin toiminta lopetettiin teatterissa tapahtuneiden muutosten ja taloudellisten vaikeuksien vuoksi vuonna 1992.
Syksyllä 2014 aloitti uusi versio Nuoresta teatterista toimintansa ohjaaja Ada Bergerin johdolla Studion-näyttämöllä Hippodromen tiloissa.
Alkuperäisen kaupunginteatterin teatterinjohtajat

Sandro Malmquistille (1944–1947)
Stig Torsslow (1947–1950)
Lars-Levi Laestadius (1950–1960)
Gösta Folke (1960–1977)
Rolf Rembe (1977–1980)
Holger Reenberg (1980–1983)
Claes Sylwander (1983–1989)
Lars Larsson (1989–1992)
Bengt Hall (1992–1993)
Teatterinjohtajat vuodesta 1993

Staffan Valdemar Holm (1993–1998)
Nicolai Vemming (1998–2000)
Thomas Nyh (2000–2001)
Leif Jönsson (2001)
Anders Lerner (2001–2007)
Petra Brylander ja Jesper Larsson (2007–2014)
Petra Brylander (2014–2016)
Kitte Wagner (2016–)
Malmön kaupunginteatterin alkuperäinen rakennus, nykyinen Malmön Ooppera. Kuvassa Nils Sjögrenin veistos Tragos.
Arthur Tedder

| Arthur William Tedder |
| --- | --- |
 Arthur Tedder Italiassa 1943.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1890 Glenguin, Stirling, Skotlanti
Kuollut: 3. kesäkuuta 1967 (76 vuotta)
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Iso-Britannia
Palvelusvuodet:  1913-1950
Komentajuudet:  Liittoutuneiden Lähi-idän ilmavoimien komentaja Ilmavoimien komentaja
Taistelut ja sodat:  I maailmansota II maailmansota
Sotilasarvo:  RAF:n marsalkka
Kunniamerkit:  GCB
Arthur William Tedder (1. paroni Tedder) (11. heinäkuuta 1890, Glenguin, Stirling, Skotlanti – 3. kesäkuuta 1967) oli brittiläinen ilmavoimien marsalkka ja huomattava komentaja toisessa maailmansodassa.
Arthur Tedder syntyi Glenguinissa Skotlannissa. Hän sai koulutuksensa Cambridgen Magdalene Collegessa. Tedder liittyi Dorsetshiren rykmenttiin vuonna 1913, josta myöhemmin siirrettiin Royal Flying Corpsiin vuonna 1916. Hän palveli ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskassa vuosina 1915–1917 ja sitten Egyptissä vuosina 1918–1919. Saatuaan viran Kuninkaallisissa ilmavoimissa (RAF) hänestä tuli sen koulutusjohtaja vuosiksi 1934–1936. Ennen toista maailmansotaa hän komensi RAF:n Kaukoidän joukkoja ja oli tutkimuksesta vastaava kenraali ilmailuministeriössä.
Komentajana toisessa maailmansodassa

Toisessa maailmansodassa hän toimi vuodesta 1941 RAF:n Lähi-idän komentajana ja johti liittoutuneiden ilmaoperaatioita Välimerellä ja Pohjois-Afrikassa mukaan lukien Kreetan evakuointi toukokuussa 1941 ja Operaatio Crusader Afrikassa. Pääministeri Churchillin mielestä Tedder oli komentajaksi liian kyyninen, mikä oli vähällä johtaa hänen erottamiseensa. Voittojen ja tappioiden vaihdellessa kenraali Erwin Rommelin Afrika Korpsia vastaan Tedderin ilmavoimat olivat tärkeä tekijä liittoutuneiden voitossa, erityisesti El Alameinin taisteluissa.
Tedder ylennettiin kenraaliluutnantiksi (Air Marshal) ja hän osallistui liittoutuneiden Sisilian maihinnousun suunnitteluun. Tammikuussa 1943 pidetyn Casablancan konferenssin jälkeen Tedder nimitettiin Yhdysvaltojen kenraali Eisenhowerin alaisuuteen varaylipäälliköksi Tunisian rintamalle. Huomatessaan ettei asemaan liittynyt paljoakaan vastuuta, hän kamppaili itselleen roolin Normandian maihinnousun lentosuunnittelussa Britannian ilmajoukkojen komentajalta Trafford Leigh-Malloryltä.
Sodan viimeisenä vuonna Tedder lähetettiin hakemaan apua Neuvostoliitolta, kun länsirintama oli paineessa Ardennien taistelun vuoksi. Kun saksalaiset antautuivat ehdoitta toukokuussa 1945, oli Tedder sopimuksen allekirjoittaja kenraali Eisenhowerin puolesta.
Arvonimet ja yksityiselämä

Tedder sai ritarin arvon vuonna 1942 ja hänelle myönnettiin aatelisarvo sodan loppuessa. Hän seurasi Charles Portalia RAF:n komentajana (1946–1950). Vuonna 1950 hänestä tuli Cambridgen yliopiston kansleri. Hän avioitui kahdesti. Tedder sairastui Parkinsonin tautiin ja kuoli vuonna 1967.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Calypso Rose

Calypso Rose esiintymässä vuonna 2009.
Linda McArtha Lewis eli Calypso Rose (s. 27. huhtikuuta 1940) on trinidadtobagolainen calypsomuusikko.
Calypso Rose syntyi Bethelissä, Tobagon saarella, ja vietti lapsuutensa varhaisimmat vuodet ahtaissa oloissa – hänen kotitalonsa kaikki 19 asukasta nukkuivat samassa makuuhuoneessa. Yhdeksänvuotiaana hän muutti setänsä luokse Baratariaan, Port of Spainin itäpuolelle Trinidadin saarelle.
Calypso Rose alkoi kirjoittaa lauluja 15-vuotiaana ja on kirjoittanut niitä tähän mennessä kaikkiaan yli 800. Niistä tunnetuimpia ovat ”Fire in Me Wire” (1966) ja ”Tempo”, jolla hän voitti Carnival Road Marchin 1977. Hän voitti Road Marchin ja ”calypsokuningattaren” kruunun myös vuonna 1978 sekä lisäksi muun muassa Sunshine-palkinnon 1989 ja Trinidad ja Tobagon Hummingbird-mitalin 2000.
Bonnie Raitt on tulkinnut Rosen laulun ”Weh She Go Do” omalla albumillaan Takin’ My Time (1972). Rosesta tuli Belizen kunniakansalainen vuonna 1982. Hän sairasti rintasyövän, mutta toipui lokakuussa 1996 suoritetun leikkauksen turvin.
Poljarnyi

| Poljarnyi (Полярный) |
| --- | --- |
 Poljarnyi (2010)
 lippu:  vaakuna
 Murmanskin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Poljarnyi
 Koordinaatit: 69.1965°N, 33.4628°E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Murmansk
Kaupunkipiiri:  Aleksandrovsk
Perustettu:  1896
Kaupungiksi:  1899
Väkiluku (2010):  17 293
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.zatopol.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poljarnyi (ven. Поля́рный, Poljarnyi; vuoteen 1939 Aleksandrovsk, ven. Александровск, Aleksandrovsk) on suljettu kaupunki Murmanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kuolanvuonon länsirannalla, lähellä vuonon suuta noin 30 kilometriä Murmanskista pohjoiseen. Kaupungissa on sukkaita noin 17 300 (2010). Poljarnyi on nykyisin osa laajempaa, useita suljettuja kaupunkeja käsittävää Aleksandrovskin kaupunkipiirikuntaa ja piirikunnan hallinnollinen keskus.
Poljarnyissa on 1950-luvulta lähtien sijainnut tärkeä ydinsukellusveneiden satama ja telakka-alue  "Venäjän telakka nro 10 - Škval". Alueella on nykyisin myös käytöstä poistettujen laivojen ja sukellusveneiden ydinreaktorien varastointialue.lähde?
Historia

Aleksandrovskin kaupungi perustettiin suojaisen Jekaterinan luonnonsataman äärelle vuonna 1896 ja se nimettiin Venäjän keisari Aleksanteri III:n mukaan. Kaupunki sai kaupunkioikeudet vuonna 1899. Perustamisen yhdessä kaupungista siitä ujestin eli kihlakunnan pääkaupunki, kun entinen Arkangelin kuvernementin Kuolan kihlakunta muutettiin Aleksandrovskin kihlakunnaksi. Aleksandrovsk on Kuolan jälkeen Kuolan niemimaan toiseksi vanhin kaupunki. Vuonna 1903 kaupungissa oli 314 asukasta ja tämän jälkeen kaupunki kasvoi siten, että siellä oli asukkaita 627 vuonna 1914 ja 1025 vuonna 1917. Ensimmäisen maailmansodan aikana kaupungissa oli Jäämeren laivaston aluksia, ja kaupunkiin avattiin kansainvälinen lennätinasema.
Rautatien rakentaminen Murmanskiin vähensi Aleksandrovskin merkitystä, ja vuonna 1926 se alennettiin maaseututaajamaksi. Vuonna 1931 se nimettiin Poljarnojeksi, ja jonkin aikaa 1930-luvulla se oli suomalaisen kansallisen piirin keskus. Vuonna 1939 siitä tuli Poljarnyin kaupunki.
Vuonna 2008 Poljarnyi sai "sotakunnian kaupungin" (Gorod voinskoi slavy) arvonimen.
Vuoteen 2008 Poljarnyi oli kaupunkipiirikunta, johon itse kaupungin lisäksi kuuluivat asutuskeskukset Belokamenka, Gorjatšije Rutšji ja Retinskoje. Vuonna 2008 Poljarnyi yhdistettiin sen naapureina sijaitsevien kahden muun suljetun kaupungin, Gadžijevon (Skalistyi) ja Snežnogorskin kanssa  laajemmaksi Aleksandrovskin kaupunkipiirikunnaksi, jolla myös on suljetun kaupungin status, ja jonka alue kattaa koko Kuolanvuonon länsirannan. Gorjatšije Rutšji lakkautettiin asumattomana vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Poljarnyin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pohjoinen laivasto (Северный флот) Kommersant Vlast, 2008 (venäjäksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poljarnyi Wikimedia Commonsissa
| n k Murmanskin alue |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Murmansk
| Piirit |  Kantalahti  Koutero  Kuola  Lovozero  Petsamo  Turja  |  |
| Suljetut alueet |  Aleksandrovsk  Ostrovnoi  Severomorsk  Vidjajevo  Zaozjorsk  |  |
| Kaupungit |  Apatiitti  Gadžijevo  Kantalahti  Kirovsk  Koutero  Kuola  Montšegorsk  Murmansk  Olenegorsk  Ostrovnoi  Poljarnyi  Poljarnyje Zori  Severomorsk  Snežnogorsk  Zaozjorsk  Zapoljarnyi  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Kildinstroi  Molotšnyi  Murmaši  Nikkeli  Parkkina  Revda  Safonovo  Tumannyi  Umba  Ylä-Tuuloma  Zelenoborski  |  |
Katariinan satama 1900-luvun alussa
Aleksandrovsk Kuolanvuonon länsipuolella 1903, vasemmalla suojainen Katariinan satama (Екатерининская гавань)