stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsinginkatu
Profiili > Kaarlenkadun ja Sturenkadun risteyksen välinen osuus

Kaarlenkadun ja Läntisen Brahenkadun välisellä lyhyellä osuudella raitiovaunuliikenne on vilkasta; siinä kulkevat normaalisti linjat 1, 3 ja 8. Tällä kohtaa kadun pohjoispuolella avautuu Brahenkenttä. Helsingin kaupungin työväenopiston nelikerroksinen vaaleanpunainen talo sijaitsee kenttää vastapäätä. Läntisen Brahenkadun T-risteyksen ja Kirstinkadun neliristeyksen välissä on Helsingin urheilutalo, josta länteen päin Helsinginkadun pohjoisreunalla ei ole lainkaan rakennuksia. Välittömästi Kirstinkadun risteyksen länsipuolella Helsinginkadun eri puolilla sijaitsevat Josafatin kalliot ja Tauno Palon puisto toisiaan vastapäätä. Niiden länsipuolitse Helsingin­kadun yli johtaa Wallinin­kadun silta. Sen länsipuolella koillisesta viistosti tuleva Sturenkatu yhtyy Helsinginkatuun. Samasta risteyksestä kaakkoon johtaa myös Kolmas linja. Sturenkadulta tuleva autoliikenne voi jatkaa Helsinginkatua pitkin ainoastaan länteen. Raitiovaunulinjat numero 1 ja 8 liikennöivät normaalisti Helsinginkadulla välillä Sörnäinen–Mannerheimintie.
Profiili > Sturenkadun risteyksen ja Mannerheimintien risteyksen välinen osuus

Sturenkadun risteyksestä länteen Helsinginkadun eteläpuolella sijaitsee Diakonissalaitoksen rakennuskompleksi. Kadun pohjoispuolella on Alppipuistoon kuuluvia kalliota, joiden laella on myös Linnanmäen huvipuisto. Katu levenee 3+2-kaistaiseksi, ajokaistojen välissä raitiokiskot kulkevat omalla korokkeellaan. Helsinginkatu alittaa pääradan Diakonissalaitoksen länsipuolella ja jatkuu Töölönlahden pohjois- ja luoteisrantaa pitkin. Kadun pohjoispuolella on Eläintarhan puistoalue, jossa sijaitseva Helsingin Talvipuutarha myös näkyy Helsinginkadulle. Töölönlahden länsipuolella katu tekee mutkan ja päättyy Mannerheimintielle. Sen eteläpuolella sijaitsevat ravintola Töölönranta ja oopperatalo, jota vastapäätä on aukio, joka ulottuu Helsingin olympiastadionille saakka. Aukion ja Mannerheimintien välissä on Töölön kisahalli. Helsinginkatu päättyy Mannerheimintiehen, jonka länsipuolella sama katulinja jatkuu Runeberginkatuna.
Helsinginkadulla ovat valo-ohjaukset näissä risteyksissä: Hämeentie, Fleminginkatu, Kaarlenkatu, Sturenkatu, Vauhtitie, Mäntymäentie, Oopperankuja ja Mannerheimintie. Niiden lisäksi ovat yhdet jalankulkuvalot Sörnäisten metroaseman kohdalla.
Kevyt liikenne

Helsinginkadun bulevardi-osuudella on asfalttipäällysteiset jalkakäytävät. Helsinginkadun ja Kaarlenkadun risteyksestä länteen kadun molemmin puolin on jalkakäytävästa erotettu ulompi kaista pyörätieksi, joka on päällystetty Kirstinkadun neliristeykseen asti punaisella asfaltilla. Jalankulkuväylä on erotettu pyörätiestä kiveyksellä tai valkoisella viivalla. Rautatiesillan kyljessä Helsinginkadun ylittää kaupungin keskustasta kohti Pasilaa vievä kevyen liikenteen väylä, joka on yhdistetty kahdella rampilla ja kahdella portaikolla Helsinginkadun jalkakäytäviin. Rautatiesillan länsipuolella Helsinginkadun pohjoinen jalkakäytävä erkanee omaksi kevyen liikenteen väyläkseen, joka yhtyy katuun jälleen Talvipuutarhan länsipuolella. Helsinginkadun eteläpuolinen jalankulkuväylä puolestaan yhtyy välittömästi radan länsipuolella Töölönlahden ympäri kulkevaan puistotiehen. Pyörätie on Töölönlahden kohdalla päällystetty punaisella asfaltilla. Mäntymäen kohdalla Töölönlahden kevyen liikenteen väylä ja Helsinginkadun eteläinen jalkakäytävä risteytyvät.
Julkinen liikenne

Helsinginkatua pitkin kulkevat kadun päästä päähän Helsingin raitiolinjat 1 (Eira–Käpylä) ja 8 (Jätkäsaari–Arabianranta). Lyhyitä osuuksia Helsinginkatua pitkin kulkevat lisäksi linjat 3 (Kaarlenkadun ja Läntisen Brahenkadun välillä) ja 9 (Kaarlenkadun ja Fleminginkadun välillä). Sitä paitsi useimmat muutkin Helsingin raitiolinjat kulkevat joko Helsinginkadun länsipään kautta Mannerheimintietä pitkin tai sen itäpään kautta Hämeentietä pitkin.
Helsinginkadulla on lännestä itään raitiotiepysäkit Ooppera, Kaupunginpuutarha, Linnanmäki, Urheilutalo ja Helsinginkatu. Kaikki pysäkit ovat korotettuja ja päällystetty betonikivellä. Kadun itäpäästä on molemmin puolin katua kulku Sörnäisten metroasemalle. Hämeentien katutöiden jälkeen myös Sörnäisten lännen suuntainen raitiovaunupysäkki linjoilla 1 ja 8 sijaitsee Helsinginkadulla. Muut Sörnäisten pysäkit ovat Hämeentiellä. Helsinginkadulla on bussiliikennettä Sturenkadun risteyksen ja Mannerheimintien risteyksen välisellä osuudella. Vastapäätä Harjutoria, Ebeneser-talon edessä ja Brahen­kentän kohdalla sijaitsevat taksiasemat.
Rakennuksia idästä länteen

Ebeneser-säätiön talo, valmistunut 1908, suojelukohde, Helsinginkatu 3-5.
Helsingin työväenopiston päärakennus ja keskinen alueopisto, uusklassinen rakennus, arkkitehdit Gunnar Taucher ja Väinö Määttä, valmistunut 1927, Helsinginkatu 26.
Helsingin urheilutalo, valmistunut 1961, Helsinginkatu 25, keltatiilisessä talossa sijaitsee myös Ryhmäteatteri.
Helsingin Diakonissalaitoksen rakennuksia, keltasävyinen rakennus Helsinginkadulla valmistunut 1912, Helsinginkatu 50 (Kolmas linja 40, Alppikatu 2).
Ravintola Töölönranta, arkkitehdit Eero Hyvämäki, Jukka Karhunen ja Risto Parkkinen, paviljonkimainen rakennus, valmistunut 1996, Helsinginkatu 56.
Suomen Kansallisooppera ja -baletti, arkkitehtitoimisto Hyvämäki-Karhunen-Parkkinen, rakennettu 1986–1993 Töölön sokeritehtaan paikalle, Helsinginkatu 58.
Talvipuutarha ja Linnanmäen huvipuisto

Talvipuutarhan osoite on Hammarskjöldintie 1, puutarha avautuu kohti Helsinginkatua ja Töölönlahtea. Linnanmäen huvipuistoon kulkee kävelytie Helsinginkadun ja Sturenkadun risteyksestä; huvipuistoon vievä Helsinginkadun yhteydessä oleva portaikko rakennettiin täysin uusiksi 2000-luvun vaihteessa, ja sen edustalle rakennettiin puoliympyränmuotoinen pieni aukio.
Poikkikadut idästä länteen

Hämeentie
Pengerkatu (etelään) ja Pengerpolku (pohjoiseen)
Harjutori/Harjutorinkatu (lounaaseen); Harjukatu (pohjoiseen)
Kustaankatu (pohjoiseen)
Fleminginkatu
Kaarlenkatu
Itäinen Alppirinne (etelään)
Läntinen Alppirinne (etelään) ja Läntinen Brahenkatu (pohjoiseen)
Kirstinkatu
Wallininkatu (silta)
Sturenkatu (koilliseen) ja Kolmas linja (kaakkoon)
Linnunlauluntie (etelään)
Vauhtitie (pohjoiseen)
Hammarskjöldintie (pohjoiseen)
Mäntymäentie (länteen)
Oopperankuja (etelään)
Mannerheimintie, samasta risteyksessä eteenpäin jatkuu Runeberginkatu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helsinginkatu Wikimedia Commonsissa
Katu on hesarilaisten toinen olohuone Ylen Elävä arkisto.
Helsinginkatu Kurvista länteen huhtikuussa 2008.
Raitiovaunu ohittaa Helsinginkadun ja Kustaankadun risteyksen.
Näkymä Läntisen Brahenkadun risteyksestä itään toukokuussa 2008.
Helsinginkatua itään Oopperan kohdalla kevätiltana.
Helsinginkatua Wallininkadun sillalta. Sturenkatu kuvan oikeassa laidassa.
Raitiolinja 8 matkalla Ruoholahdesta Arabianrantaan Oopperan kohdalla. Taustalla häämöttää Mannerheimintie.
Näkymä Harjukadulle. Oikealla suojeltu Ebeneser-talo.
Työväenopiston vaaleanpunainen talo kevätiltana. Vasemmalla Urheilutalon kulmaa.
Ida Elfström

Ida Adeline Aurora Elfstrom (10. heinäkuuta 1840 Viipuri – 7. kesäkuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen ksylografi, kääntäjä ja opettaja.
Elfströmin vanhemmat olivat viipurilainen kelloseppä, raatimies Charles Christoffer Elfström ja Maria Elisabet Baltrusch.
Ida Elfström tunnettiin vuonna 1860 aloittelevana ksylografina eli puisten painokuvalaattojen kaivertajana. Alan osaaminen Suomessa oli tähän aikaan vähäistä.  Elfström teki painokuvalaatat vuosina 1864 ja 1865 julkaistuihin käännöskirjan Huwikirja lapsukaisille osiin I ja II.
Elfströmin piirros oli esillä keväällä 1870 Suomen taideyhdistyksen näyttelyssä. Vuodesta 1874 hänet tunnetaan Viipurissa opettajana. Lisäksi hän kirjoitti kertomuksia ja käänsi suomalaista kirjallisuutta saksaksi.
Hietaman koulu

Hietaman koulu on Äänekosken Hietamalla sijaitseva peruskoulu, joka antaa opetusta peruskoulun alaluokille. Lukuvuoden 2020-21 alussa koulussa oli 70 oppilasta. Lisäksi koulun yhteydessä toimivassa esiopetusryhmässä oli 16 henkeä. Hietaman koulun rehtorina toimii Erkki Tani.
Hietaman koulu aloitti toimintansa vuonna 1891. Nykyinen koulurakennus valmistui vuonna 1953 ja sitä on laajennettu vuosina 2005 ja 2007.
Aiheesta muualla

Hietaman koulun kotisivut
Herajoen koulu

| Herajoen koulu |
| --- | --- |
 Herajoen koulun vuonna 1986 valmistunut laajennusosa.
Sijainti:  Rintapellontie 14, Riihimäki
Koordinaatit:  60°42′47″N, 24°44′27″E
Perustettu:  1906
Luokat:  1-5 (peruskoulu)
Oppilaita:  noin 170
Herajoen koulu on alakoulu Riihimäen Herajoen kylässä.
Koulu aloitti toimintansa syksyllä 1906 Paakkolan talon salissa. Oma koulutalo valmistui 1908. Rakennusmestari J. E. Valorinnan suunnittelema uusklassistinen koulurakennus valmistui lokakuussa 1923. Arkkitehti Juhani Harjun suunnittelema laajennusosa valmistui 1986. Arkkitehtitoimisto Pääsky & Siistosen suunnittelema uusin laajennus valmistui 2009. Eri-ikäset koulurakennukset muodostavat suojaisan pihapiirin.
Herajoen koulussa on noin 170 oppilasta varhaiskasvatuksessa sekä perusopetuksen 1.-5. luokilla. Riihimäen kaupunki on aikeissa lakkauttaa Herajoen koulun vuonna 2025.
Kuvagalleria

Alkuperäinen koulurakennus vuodelta 1908.
Vanha koulurakennus vuodelta 1923.
Vuonna 2009 valmistunut laajennusosa.
Koulun piha-aluetta.
Koulun jalkapallokenttä.
Hietaman kirkko

| Hietaman kirkko |
| --- | --- |
 Alttariseinä.
Sijainti:  Saarijärventie 441, Hietama, Äänekoski
Koordinaatit:  62°35′31.8″N, 025°36′8.6″E
Seurakunta:  Äänekosken seurakunta
Rakentamisvuosi:  1997
Suunnittelija:  Timo Suomalainen
Materiaali:  kivi, puu
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hietaman kirkko on vuonna 1997 valmistunut kirkkorakennus Äänekosken Hietaman kylässä. Sen on suunnitellut arkkitehti Timo Suomalainen, jonka tunnetuin työ on yhdessä veljensä Tuomo Suomalaisen kanssa suunnittelema Temppeliaukion kirkko.
Modernin kyläkirkon sali on noin kymmenen metriä korkea ja sen päävalo tulee ylhäältä. Alttariseinän ikkunoista näkyy kirkkoa ympäröivää kylämaisemaa. Kirkossa on istumapaikat noin 150 hengelle.
Hietaman kirkossa pidetään jumalanpalvelus pääsääntöisesti kerran kuukaudessa. Kirkon vieressä on kolmisen vuotta kirkkoa vanhempi hautausmaa.
Aiheesta muualla

Hietaman kyläkirkko kyläyhdistyksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Hietaliljat

| Hietaliljat |
| --- | --- |
 hietalilja.
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Agavoideae
Suku::  Hietaliljat Anthericum  L. (1753)
Katso myös
   Hietaliljat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hietaliljat (Anthericum) on parsakasveihin kuuluva kasvisuku. Aiemmin se on luokiteltu muun muassa entiseen agaavekasvien heimoon. Hietaliljoja on kahdeksan lajia, joita esiintyy Euroopassa, Afrikassa ja Lounais-Aasiassa. Kaksi hietaliljaa, tähkähietalilja eli isohietalilja (Anthericum liliago) ja haarahietalilja eli pikkuhietalilja (Anthericum ramosum), kasvaa luonnonvaraisena Pohjoismaissa, Etelä-Ruotsissa asti. Lajit ovat monivuotisia, paksujuurisia ruohoja, joiden tyvellä kasvaa lehtiruusuke. Kukat ovat valkoiset, kuusilukuiset ja avoimina tähtimäiset.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Anthericum
Suomen Lajitietokeskus: Hietaliljat (Anthericum)
ITIS: Anthericum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Anthericum (englanniksi)
Henry Cabot Lodge

| Henry Cabot Lodge |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1850 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 9. marraskuuta 1924 (74 vuotta) Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Henry Cabot Lodge (12. toukokuuta 1850 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 9. marraskuuta 1924 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen historioitsija ja republikaanipoliitikko, joka toimi senaattorina vuosina 1893–1924. Lodgen toimien ansiosta Yhdysvallat pysyi ensimmäisen maailmansodan jälkeen Kansainliiton ulkopuolella.
Elämä

Lodge valmistui Harvard Collegesta vuonna 1871 ja Harvardin oikeustieteellisestä tiedekunnasta vuonna 1875. Hänet hyväksyttiin asianajajaksi Suffolkissa (Massachusetts) vuonna 1876, ja hän sai vuonna 1875 tohtorin arvon väitöskirjallaan "'Land Law of Anglo-Saxons'". Lodge oli ensimmäisiä, jotka suorittivat historian tohtorin tutkinnon Harvardin yliopistossa. Vuosina 1876–1879 hän toimi Harvardissa Amerikan historian lehtorina. Hän oli Massachusettsin edustajainhuoneen jäsen vuosina 1880–1881, ei menestynyt kongressiehdokkaana vuonna 1884, mutta oli sitten Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 1887–1893. Hän oli Henry L. Dawesin seuraaja Massachusettsin senaattorina vuonna 1893, ja hänet valittiin uudelleen senaattiin vuosina 1899 ja 1905, missä hänestä tuli yksi merkittävimmistä republikaanijohtajista ja presidentti Theodore Rooseveltin vaikutusvaltainen tukija. Hän oli jäsenenä Alaskan rajakomissiossa vuonna 1903 ja Yhdysvaltain maahanmuuttokomissiossa vuonna 1907. Vuoden 1896 kansallisessa republikaanien puoluekokouksessa hänen vaikutusvaltansa vaikutti paljon siihen, että puolueen ohjelmaan hyväksyttiin kultakanta. Hän oli vuoden 1900 ja vuoden 1908 republikaanien puoluekokousten pysyvä puheenjohtaja. Yhdysvaltojen liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan Lodge vaati yhtenäistä tukea sotaponnisteluille ja aluksi kannatti kansainvälistä rauhan turvaamista. Presidentti Woodrow Wilson kannatti pakollista sovittelua maailmanjärjestössä (Kansainliitto), Lodge katsoi, että olisi kohtalokasta alistaa kansakunta kansainvälisiin sitoumuksiin. Kun republikaanit saivat senaatin hallintaansa vuonna 1919, Lodgesta tuli ulkosuhdekomitean puheenjohtaja ja republikaanien johtaja senaatissa. Hän pystyi nyt vastustamaan Versaillesin sopimuksen ja Kansainliiton sopimuksen hyväksymistä viivyttelyllä ja muutosehdotuksilla. Näin Lodgesta tuli Yhdysvaltain isolationistien johtaja. Republikaanien Warren G. Hardingin murskavoitto presidentinvaaleissa vuonna 1920 nähtiin Lodgen kannan vahvistamisena. Lodge oli vielä yksi Yhdysvaltain edustajista Washingtonin konferenssissa vuonna 1921.
Vuosina 1874–1876 Lodge toimitti North American Review -lehteä yhdessä Henry Brooks Adamsin kanssa ja vuosina 1879–1882 John Torrey Morsen kanssa International Review -lehteä. Vuosina 1884–1890 hän toimi Harvard Collegen valvojana. Hän oli useiden tieteellisten ja historiallisten yhdistysten jäsen ja toimi historian alalla koko elämänsä ajan toimittamalla tieteellisiä lehtiä ja kirjoittamalla tai editoimalla teoksia Yhdysvaltain historian merkittävistä henkilöistä ja tapahtumista. Hän oli varapuheenjohtajana komiteassa, joka valvoi Yhdysvaltain perustuslain laatimisen juhlallisuuksia vuonna 1887.
Lodgen pojanpoika, senaattori ja diplomaatti Henry Cabot Lodge nuorempi pyrki epäonnistuneesti Yhdysvaltain varapresidentiksi vuonna 1960.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Cabot Lodge Wikimedia Commonsissa
Hietalinnaorneero

| Hietalinnaorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Linnaorneerot Pseudoseisura
Laji::  gutturalis
Kaksiosainen nimi
 Pseudoseisura gutturalis  (D’Orbigny & Lafresnaye, 1838) 
Katso myös
   Hietalinnaorneero Wikispeciesissä   Hietalinnaorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hietalinnaorneero, aikaisemmalta nimeltään valkokurkkukatsalotti (Pseudoseisura gutturalis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se rakentaa suuren pesän, vaikka lintu itse on vain 20-senttinen. Hietalinnaorneeron pesäonkaloon mahtuisi kalkkuna, ja pesän kupukaton sanotaan kestävän sen päällä seisovan ihmisen.
Levinneisyys

Hietalinnaorneeroa tavataan Argentiinassa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hj. Hammar

Rauta- ja metallityöntekijäin liiton perustavan kokouksen osallistujia vuonna 1899. Pöydän ääressä Hj. Hammar (kesk.), Otto Tiuppa (vas.) ja Heikki Arvonen (oik.).
Karl Hjalmar Hammar (15. elokuuta 1859 Perniö – 7. syyskuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen seppä ja ammattiyhdistysmies, joka toimi muun muassa Helsingin Työväenyhdistyksen sekä Suomen Rauta- ja Metallityöntekijäin Liiton puheenjohtajana.
Hammar syntyi työläisperheeseen Kirjakkalan ruukissa. Helsinkiin muutettuaan hän työskenteli pitkään seppänä Kone- ja Siltarakennus Oy:n konepajalla Sörnäisessä. Hammar liittyi Helsingin Työväenyhdistykseen vuonna 1887 ja toimi sen puheenjohtajana 1898–1899. Hän oli myös Helsingin seppien ammattiosaston perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja 1896–1900, Metallityöväen Liiton edeltäjän Rauta- ja metallityöntekijäin liiton puheenjohtaja 1899–1900, sekä yksi Suomen Ammattijärjestön perustavan kokouksen kokoonkutsujista joulukuussa 1899.
Vuoden 1898 valtiopäivämiesvaalissa Hammar oli työväen edustajana kaikkien puolueiden yhteisellä ehdokaslistalla, vaikka Helsingin Työväenyhdistys teki päätöksen vaalilakosta. Ehdokkuus herätti epäluottamusta listalla olleita Hammaria, Jean Boldtia, Oskar Groundstroemiä, A. H. Karvosta ja Ernst Lindrothia kohtaan.
Vuonna 1900 Hammar nimitettiin Kone- ja Siltarakennuksen työnjohtajaksi, jonka jälkeen hän erosi työväenyhdistyksen jäsenyydestä ja jätti myös muut luottamustehtävänsä työväenliikkeessä. Hammar hukkui veneretkellä Pannukakun edustalla syyskuussa 1909. Lehtitietojen mukaan hän putosi mereen saatuaan sydänkohtauksen. Hammar on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Husaariapina

| Husaariapina |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Apinat Simiiformes
Heimo::  Vanhan maailman häntäapinat Cercopithecidae
Alaheimo::  Marakattiapinat Cercopithecinae
Tribus::  Cercopithecini
Suku::  Husaariapinat Erythrocebus
Laji::  patas
Kaksiosainen nimi
 Erythrocebus patas  (Schreber, 1775) 
Katso myös
   Husaariapina Wikispeciesissä   Husaariapina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Husaariapina eli husaarimarakatti (Erythrocebus patas) on afrikkalainen häntäapinalaji.
Ulkonäkö ja koko

Husaariapina kasvaa 70—90 senttimetriä pitkäksi, ja häntä on samanmittainen. Koiras painaa 7–13 kilogrammaa, naaras 4–7 kg. Selkäpuoli on punaruskea, vatsa vaaleampi.
Levinneisyys

Husaariapinoita tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa Senegalista, Gambiasta, Mauritanian ja Mali eteläosista, Guinea-Bissausta ja Guinean pohjoisosista Ugandaan, Etelä-Sudaniin, Etiopian lounaisosiin ja Keniaan asti. Laji suosii metsien ja ruohomaiden siirtymävyöhykettä ja on yleisimmillään pensaikkoisessa akaasiametsässä. Sitä tavataan myös ruohikoilla, metsäisillä savanneilla ja metsissä. Se kuitenkin välttelee tiheää kasvillisuutta, kuten rantametsiä.
Elintavat ja lisääntyminen

Husaariapinoita  on vaikea lähestyä. Viekkaat ja vauhkot eläimet pakenevat heti nähdessään ihmisen. Husaariapinoiden nopeudeksi on mitattu 55 kilometriä tunnissa.
Husaariapinat kehittyvät nopeasti ja lisääntyvät nuorempina kuin mikään muu vanhan maailman apinalaji. Naaraat saavuttavat sukukypsyyden kaksi- ja puolivuotiaina ja synnyttävät kolmivuotiaina. Poikaset selviävät omillaan puolivuotiaina, mutta emot imettävät niitä vuoden ikäisiksi asti. Emot parittelevat ja synnyttävät uuden poikasen joka vuosi. Emo voi samaan aikaan olla tiineenä, imettää poikasta ja huolehtia vallattomasta pennusta. Husaariapinaemojen joukossa on niin ylihuolehtivia kuin huolettomiakin. Ne jättävät hyvinkin nuoria poikasia muiden naaraiden kaittaviksi siksi aikaa kun itse syövät, mutta jos toinen naaras lähestyy poikasta pyytämättä, antaa emo tunkeilijalle hiljaisen varoituksen avaamalla suunsa.
Vaikka husaariapinat ovat vankeudessa eläneet yli 20-vuotiaiksi, on vapaudessa eläneen husaariapinalauman keskimääräinen elinikä noin neljä vuotta. Apinat syövät pihkaa ja puiden turvonneissa piikeissä majailevia muurahaisia sekä heinäsirkkoja ja muita hyönteisiä.
Useimmat kädelliset nukkuvat yhdessä puiden oksilla, mutta husaariapinat nukkuvat yksin ja vaihtavat yöpuuta joka ilta, kenties hämätäkseen leopardeja ja muita petoja. Husaariapinat tekevät laajempia syöntiretkiä (noin kuusi kilometriä päivässä) suuremmilla reviireillä (noin 4000 hehtaaria) kuin muut samankokoiset kädelliset. Yleensä noin 20 naaraasta ja näiden jälkeläisistä sekä yhdestä liki sivullisesta uroksesta koostuvaa laumaa johtaa täysikasvuinen naaras, joka painaa keskimäärin viisi kiloa ja on noin puolet uroksen koosta.
Koska husaariapinat ovat varsin alttiita luonnonolojen vaihteluille, ne tuskin selviävät uusista, ihmisten aiheuttamista uhista.kenen mukaan?
Husaariapina on ihmisen lisäksi toinen kädellinen, joka alkaa hikoilla liikkuessaan.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Husaarimarakatti (husaariapina) (Erythrocebus patas)
iNaturalist: Husaarimarakatti (Erythrocebus patas)
ITIS: Erythrocebus patas (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Erythrocebus patas (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Erythrocebus patas, patas monkey (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Erythrocebus patas (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Erythrocebus patas (englanniksi)
Henry Briggs

| Henry Briggs> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1556 Warley Wood, Halifax, Yorkshire, Englanti
Kuollut: 26. tammikuuta 1630 Oxford, Englanti
Koulutus ja ura
   
Henry Briggs (latinaksi Briggius) (1556  Warley Wood, Halifax, Yorkshire, Englanti – 26. tammikuuta 1630 Oxford, Englanti) oli englantilainen matemaatikko, joka julkaisi kymmenkantaisen logaritmifunktion, minkä lisäksi hänet tunnetaan nykymuotoisen jakokulman kehittäjänä.
Elämä ja ura

Briggs valmistui St John's Collegesta Cambridgessa vuonna 1581 ja sai yliopiston jäsenyyden (fellow) vuonna 1588. Vuonna 1592 hänestä tuli Thomas Linacren perustaman fysiikan luennon pitäjä  ja vuonna 1596 ensimmäinen geometrian professori Gresham Housessa Lontoossa. Vuonna 1619 hänet nimitettiin Oxfordin geometrian professoriksi. Vuonna 1622 hän julkaisi pienen tutkielman luoteisväylästä North-West Passage to the South Seas, through the Continent of Virginia and Hudson's Bay, ja vuonna 1624 Arithmetica Logarithmica -teoksensa. Briggs tunnetaan ennen kaikkea kymmenkantaisen logaritmifunktion eli Briggsin logaritmin julkaisijana,  joka jatkoi skotlantilaisen John Napierin (Neperin) työtä, ja jonka Briggs esitteli teoksessa Loga-rithmorum Chilias Prima (1617). Briggsin logaritmitaulukot painettiin Goudassa vuonna 1631 ja julkaistiin vuonna 1633 nimellä Trigonometria Britannica.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Briggs Wikimedia Commonsissa
ISAM

| ISAM Amon Tobin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2011
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tuottaja(t): Amon Tobin
 Tyylilaji: elektroninen musiikki, IDM, glitch, tyylilajiton kokeellinen
 Kesto: 49.57
 Levy-yhtiö: Ninja Tune
Amon Tobinin muut julkaisut
| Foley Room 2007 | ISAM 2011 | Dark Jovian (EP) 2015 |
ISAM (Invented Sounds Applied to Music) on elektronisen musiikin artisti Amon Tobinin seitsemäs ja toistaiseksi tuorein studioalbumi, joka julkaistiin keväällä 2011.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Amon Tobin.
Journeyman – 6.38
Piece of Paper – 2.40
Goto 10 – 4.20
Surge – 2.05
Lost & Found – 4.54
Wooden Toy – 2.25
Mass & Spring – 4.16
Calculate – 1.33
Kitty Cat – 4.16
Bedtime Stories – 3.44
Night Swim – 5.58
Dropped from the Sky – 7.10
Arviot

AllMusic: