stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tšad
Väestö

Tšadin väestö jakaantuu yli 200 etniseen ryhmään ja yli 100 eri kielen puhujiin. Uskonnoltaan pohjois- ja itäosan väestö on pääasiassa muslimeja ja etelässä kristittyjä tai perinteisiä animisteja. Harvaan asutussa pohjoisessa väestö on pitkien Sudaniin ja Egyptiin suuntautuvien kauppa- ja kulttuuriyhteyksiensä ansiosta arabilaistunut. Tiheämmin asutussa etelässä kristinusko ja animismi ovat sekoittuneet. Maan kristittyjen määräksi on eri lähteissä arvioitu 5–35 prosenttia.
Suurimmat etniset ryhmät ovat sarat, joita on lähes kolmannes väestöstä, arabit (noin 22 prosenttia), mabat, tubut ja mbumit. Ethnologue-kirjan mukaan maassa puhutaan 133 kieltä.
| nimi | puhujia | vuosi | muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| Arabia | 896 000 | 2006 |  |
| Buduma | 51 600 | 1993 | Lacin alueella |
| Dago | 97 000 | 2000 | kaksi murretta Dajussa ja Silassa |
| Daza | 331 000 | 2006 | osa tubuista |
| Fulani | 162 000 | 2006 |  |
| Gor | 87 000 | 2006 |  |
| Gulai | 163 000 | 1993 |  |
| Kanembu | 461 000 | 2006 |  |
| Kanuri | 104 000 | 2006 |  |
| Laka | 55 000 | 1993 |  |
| Maba | 296 000 | 2006 |  |
| Mango | 52 000 | 2006 |  |
| Marba | 148 000 | 2006 |  |
| Masalit | 61 000 | 2006 |  |
| Masana | 130 000 | 2006 |  |
| Mbay | 80 000 | 2006 |  |
| Mundang | 191 000 | 2006 |  |
| Musei | 209 000 | 2006 |  |
| Naba | 278 000 | 2006 |  |
| Ngambai | 896 000 | 2006 | sara-ryhmää |
| Sar | 183 000 | 1993 |  |
| Tama | 63 000 | 1993 |  |
| Tupuri | 104 000 | 2006 |  |
| Zaghawa | 87 000 | 2006 |  |

Tšad on eräs maailman korkeimpien lapsikuolleisuuden ja äitiyskuolleisuuden alueista. Elinajanodote, alle 60 vuotta, on maailman kymmenen huonoimman joukossa.
Vuonna 2015 arvioitiin, että HIVin kantajia oli noin 2,5 prosenttia aikuisväestöstä.
Kulttuuri

Tšad on kulttuuriltaan erittäin monimuotoinen valtio. Vaikka Tšadin viralliset kielet ovat arabia ja ranska, maassa puhutaan lisäksi yli sataa eri heimokieltä. Tšadin suurin etninen ryhmä, etelässä asuva animistinen/kristitty sara-kansa kattaa 20 prosenttia maan väestöstä. Keski-Tšadin väestö koostuu pääosin paimentolaisista. Vuoristoinen pohjoinen Tšad on muslimien kansoittama. Näitä pienemmät etniset ryhmät ovat lähes jokainen kehittäneet omat uskontonsa, musiikkinsa, kansantarinansa ja muun kulttuurinsa.
Tunnettu osa Tšadin kulttuuriperintöä ovat esihistorialliset kalliomaalaukset, joita on Tibestivuorten luolissa ja kielekkeiden alla.
Monet nykyiset muusikot yhdistävät länsimaista popmusiikkia perinteisiin soittimiin ja kansanlauluihin. Perinnesoitin on kamelinnahalla päällystetty kolmikielinen luuttu.
Itsenäistyessään vuonna 1960 Tšadiin säädettiin yhdeksän vuotta kestävä oppivelvollisuus. Koulua käy kuitenkin arviolta vain 40 prosenttia lapsista. Kulttuurista johtuvista syistä tyttöjen opettamista ei pidetä tärkeänä ja he osallistuvat koulutukseen huomattavasti poikia vähemmän. Julkisten varojen puuttumisesta johtuen vanhemmat maksavat usein opettajien palkan. Tämä tekee varattomille perheille lasten koulutuksen mahdottomaksi. Opettajista maassa on huutava pula ja kouluista puuttuu usein sähkö, vesi ja koulutarvikkeet. Vuonna 2009 maa käytti budjetistaan vain 2,9 prosenttia koulutukseen, kun ympäröivät maat käyttivät keskimäärin 3,6 prosenttia budjettivaroistaan. Arvioiden mukaan keskimääräinen 4–18-vuotias tšadilainen osallistuu koulutukseen noin viisi vuotta.
Ruokakulttuuri on yhtä monimuotoinen kuin muukin kulttuuri. Hirssistä tai durrasta tehty karkea puuro on varsin yleistä. Pohjoisessa syödään enemmän kalaa ja maitotuotteita kuin etelässä.
Maa on osallistunut olympialaisiin 1–6 urheilijan joukkueella vuodesta 1964 alkaen.
Tšadin jalkapallomaajoukkue ei ole esiintynyt koskaan jalkapallon arvokisoissa. Syyskuussa 2023 se oli FIFAn rankingissa sijalla 181.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkaopas aiheesta Chad Wikivoyagessa (englanniksi)
| n k Afrikan valtiot |
| --- | --- | --- |
|  Pohjois-Afrikka |  Algeria  Egypti  Libya  Marokko  Mauritania  Sudan  Tunisia  |  |
|  Länsi-Afrikka |  Benin  Burkina Faso  Gabon  Gambia  Ghana  Guinea  Guinea-Bissau  Kamerun  Kap Verde  Kongon tasavalta  Liberia  Mali  Norsunluurannikko  Niger  Nigeria  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe  Senegal  Sierra Leone  Togo  |  |
|  Keski-Afrikka |  Burundi  Keski-Afrikan tasavalta  Kongon demokraattinen tasavalta  Ruanda  Tšad  |  |
|  Itä-Afrikka |  Djibouti  Eritrea  Etelä-Sudan  Etiopia  Kenia  Seychellit  Somalia  Tansania  Uganda  |  |
|  Eteläinen Afrikka |  Angola  Botswana  Etelä-Afrikka  Komorit  Lesotho  Madagaskar  Malawi  Mauritius  Mosambik  Namibia  Swazimaa  Sambia  Zimbabwe  |  |
 Itsehallintoalueet: Länsi-Sahara kiistanalainen alue  Mayotte  Réunion  Saint Helena 
| n k Islamilainen yhteistyöjärjestö |
| --- | --- |
Jäsenet:  Afganistan  Albania  Algeria  Azerbaidžan  Bahrain  Bangladesh  Benin  Burkina Faso  Brunei  Djibouti  Egypti  Gabon  Gambia  Guinea  Guinea-Bissau  Guyana  Indonesia  Irak  Iran  Jemen  Jordania  Kamerun  Kazakstan  Kirgisia  Komorit  Kuwait  Libanon  Libya  Malediivit  Malesia  Mali  Marokko  Mauritania  Mosambik  Niger  Nigeria  Norsunluurannikko  Oman  Pakistan  Palestiina  Qatar  Saudi-Arabia  Senegal  Sierra Leone  Somalia  Sudan  Suriname  Tadžikistan  Togo  Turkki  Turkmenistan  Tunisia  Tšad  Uganda  Uzbekistan  Yhdistyneet arabiemiirikunnat 
Jäädytetty:  Syyria 
Tarkkailijat:  Bosnia ja Hertsegovina  Keski-Afrikka  Pohjois-Kypros  Venäjä  Thaimaa 
Tšadin kartta
Tšad satelliittikuvassa
Bornun sulttaanin neuvosto 1826
Tšadin parlamenttirakennus
Tšadin 22 aluetta
Djermayan öljynjalostamo Tšadissa.
Tšadilaisia ratsumiehiä.
Couette-virtaus

Couetten virtauksessa fluidi virtaa kahden levyn välillä, joista alempi pysyy paikallaan ja ylempi liikkuu x-suuntaan nopeudella  \scriptstyle {\vec {V}}. Fluidin nopeutta korkeuden y funktiona kuvaa  \scriptstyle u(y). Nuolien pituus kuvastaa nopeutta eri korkeuksilla. Nopeusprofiili on lineaarinen.
Couette-virtaus on yksi yksinkertaisimmista viskoottisen virtauksen malleista. Couette-virtauksessa fluidi virtaa kahden samansuuntaisen äärettömän levyn välissä. Toinen levyistä pysyy paikoillaan ja toinen liikkuu tangenttinsa suuntaisesti. Fluidin liike on kaksiulotteista, sen nopeusvektorilla on vain levyjen tangentin suuntainen komponentti.
Ominaisuuksia

Fluidi ei liu'u levyssä, eli paikallaan olevan levyn korkeudella fluidikerroksen nopeus on nolla ja liikkuvan levyn korkeudella oleva fluidikerros liikkuu yhtä suurella nopeudelle kuin levy. Couette-virtauksen nopeusprofiili on lineaarinen, eli fluidin etenemisnopeus on suoraan verrannollinen sen etäisyydestä paikallaan olevaan levyyn.
Ominaisuuksia > Navier-Stokes -yhtälö

Kun Couette-virtausta tarkastellaan kaksiulotteisessa koordinaatistossa, jossa fluidin nopeusvektori etenee x-akselin suuntaan ja y-akseli määrää paikan korkeuden, niin Couette-virtauksen Navier-Stokes -yhtälö on muotoa
missä siis  \scriptstyle \rho  on tiheys,  \scriptstyle g_{x} putoamiskiihtyvyyden x-komponentti,  \scriptstyle u x-suuntainen nopeuskomponentti,  \scriptstyle v y-suuntainen nopeuskomponentti ja  \scriptstyle \mu  viskositeetti. Gravitaatiota ja painetta ei huomioida ja nopeudella on vain x-suuntainen nopeuskomponentti  \scriptstyle u, joka riippuu vain korkeudesta y. Siksi yllä oleva yhtälö supistuu muotoon
Ominaisuuksia > Fluidin nopeus

Yllä olevasta saadaan integroimoilla kahdesti fluidin nopeus muotoon
missä  \scriptstyle C_{1} ja  \scriptstyle C_{2} ovat vakioita.
Koordinaattiakselit on valittu niin, että alemmalla levylla y=0 ja u(y)=0 ja ylemmällä levyllä y=h ja u(y)=V (V on liikkuvan levyn nopeus). Tarkastelemalla alempaa liikkumatonta levyä saadaan laskettua arvo toiselle vakiolle sijoittamalla yllä olevaan nopeuden yhtälöön y=0, u=0:  \scriptstyle u(0)=0=0+C_{2}~\Rightarrow ~C_{2}=0. Sitten tarkastellaan ylempää liikkuvaa levyä sijoittamalla nopeuden yhtälöön y=h, u(y)=V :  \scriptstyle u(h)=V=C_{1}\cdot h~\Rightarrow ~C_{1}={\frac {V}{h}}. Nyt, kun tiedetään vakioiden arvot, saadaan fluidin nopeuden yhtälöksi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Couette-virtaus Wikimedia Commonsissa
Armas Ahlroth

Armas Heikki Ahlroth myöh. Arajuuri
Armas Heikki Ahlroth myöh. Arajuuri (17. tammikuuta 1893 Joensuu – 13. lokakuuta 1955) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hänen vanhempansa olivat tehtailija Viktor Ahlroth ja Ida Maria Suhonen sekä veljensä jääkärikenraalimajuri Johan Arajuuri. Hänen puolisonsa oli Johanna Eufemia Castrén. Armas Heikki Ahlroth suoritti 3/8 lk; Joensuun klassista lyseota. Hämeenlinnan suomalaisessa lyseossa hän suoritti 7/8 lk. vuonna 1929. Haminan taistelukoulun hän suoritti vuonna 1918 ja Hyökkäysvaunukurssille hän osallistui Hämeenlinnassa vuonna 1922, Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin hän suoritti vuonna 1928.
Jääkäriaika

Tämä ylimääräinen tullivirkamies Joensuusta liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 19. tammikuuta 1916. Armas Heikki Ahlroth otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksen jälkeen hän osallistui vuonna 1917 Polangenin erikoiskurssille (pommarikurssi).
Suomen sisällissota

Ahlroth saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, myöhemmin hän toimi komppanianpäällikkönä. Suomen sisällissodassa hän osallistui taisteluun Raudussa sekä rajaseudun kahakoihin. Armas Heikki Ahlroth haavoittui 4. huhtikuuta Raudun taistelussa.
Palvelus Suomen armeijassa

Suomen sisällissodan loputtua hän palveli edelleen samassa joukko-osastossa, jonka nimi muutettiin lopulta Kajaanin sissipataljoonaksi. Pataljoonassa hän toimi nuorempana upseerina 2. ja 3. komppaniassa ja 22. toukokuuta 1919 alkaen konekiväärikomppanian päällikkönä (hoiti myös pataljoonan komentajan sijaisuuksia). Hänet komennettiin harjoitusupseeriksi Kadettikouluun vuonna 1919 ja hoiti tehtävää vuoteen 1921. Tämän jälkeen hän toimi toimistoupseerina sotaväen esikunnassa 15. toukokuuta 1922 asti. 1. joulukuuta 1932 hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Tampereen Rykmenttiin II pataljoonan komentajaksi. 1. heinäkuuta 1933 alkaen hänet komennettiin Polkupyöräpataljoona 2:een aliupseerikoulun johtajaksi, josta edelleen 9. maaliskuuta 1934 Kemin sotilaspiirin päälliköksi. Tässä tehtävässä hän oli aina talvisodan syttymiseen asti.
Talvi- ja Jatkosota

Talvisotaan hän osallistui Länsi-Lapin Vartiopataljoonan komentaja sekä Kemin suojeluskuntapiirin päällikkönä. Välirauhan aikana hän toimi Länsi-Pohjan suojeluskuntapiirin esikunnan toimistopäällikkönä. Jatkosodassa hän toimi saman suojeluskuntapiirin päällikkönä, josta jäi vuonna 1944 lakkautuspalkalle suojeluskuntien lakkauttamisen vuoksi.
Armeijan jälkeinen aika

Vuonna 1946 hänet siirrettiin siviiliin ja hän ryhtyi viljelemään maata Kuopion maalaiskunnan Hiltulanlahdessa. Vuosina 1949–1955 hän toimi Helsingissä ulosottoviranomaisena aina kuolemaansa asti. Hänet on haudattu Joensuuhun.
Luottamustoimet

Luottamustoimiin hän osallistui Jääkäriprikaatin kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1923, 1928 ja 1930. Kajaanin sissipataljoonan kunniatuomioistuimen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1925–1927. Pohjois-Pohjanmaan sotilasläänin kunnianeuvoston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana vuosina 1938–1939. Jääkäriliiton Kemin alaosaston puheenjohtajana vuosina 1938–1944 sekä Kemin ilmapuolustusyhdistyksen puheenjohtajana 1937–1944.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 30. toukokuuta 1917  Gruppenführer 25. joulukuuta 1917  Luutnantti 11. helmikuuta 1918  Kapteeni 24. joulukuuta 1919  Majuri 6. joulukuuta 1931  Everstiluutnantti 1942 |      |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera (1919 ja 1940)  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan Kotkan ansioritarikunnan 1. lk.  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Unkarin ensimmäisen maailmansodan muistomitali |
Polangenin kurssilaisia räjäytysharjoituksessa. Etuoikealla saksalainen kouluttaja luutnantti Albert Mellis
Talvisodan ulkomaisten vapaaehtoisten vastaanottotoimiston suomalaisjohtajat Torniossa. Vasemmalta kenr.maj. K. M. Wallenius, kenr.maj. Hannes Ignatius ja eversti Armas Arajuuri.
Aftermath

| Aftermath The Rolling Stones |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1965 – maaliskuu 1966
 Julkaistu:  15. huhtikuuta 1966    20. kesäkuuta 1966
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Andrew Loog Oldham
 Tyylilaji: rock, pop, blues rock
 Kesto: 53.20 (UK) 43.09 (USA)
 Levy-yhtiö:  Decca    London
Muut kannet
   Yhdysvaltain versio
Listasijoitukset
  1. (8 viikkoa, huhtikuu 1966)   1. (1966)   1. (1966)   2. (1966)   25. (10. joulukuuta 1966)
The Rolling Stonesin muut studioalbumit
| Out of Our Heads   (UK) 1965  December’s Children (And Everybody’s) (USA) 1965 | Aftermath 1966 | Between the Buttons 1967 |
Aftermath on The Rolling Stonesin vuonna 1966 julkaistu albumi. Albumi on ensimmäinen laatuaan, joka sisältää ainoastaan yhtyeen jäsenten Mick Jaggerin ja Keith Richardsin kirjoittamia kappaleita. Aftermath oli yhtyeen historian kolmas Isossa-Britanniassa listaykköseksi noussut albumi. Suomessa Aftermath oli myydyin albumi kolmen kuukauden ajan toukokuusta heinäkuuhun 1966 ja pysyi viiden myydyimmän albumin joukossa saman vuoden syyskuuhun saakka.
Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka äänitettiin Britannian ulkopuolella, Yhdysvalloissa RCA-studioilla, Hollywoodissa. Se oli myös yhtyeen ensimmäinen stereoalbumi.
Aftermath julkaistiin Yhdysvalloissa erilaisella kannella ja hieman eri kappaleilla. Yhdysvaltain painos sisältää muun muassa suuren hitin ”Paint It, Black”. Levy oli korkeimmillaan Billboard-listan sijalla 2. ja myi platinaa.
Albumilta ei tehty Britanniassa yhtäkään singlejulkaisua. Sen sijaan useat muut artistit tekivät cover-versioita albumin kappaleista. Parhaiten menestyi Chris Farlowen versio kappaleesta ”Out of Time”, joka nousi Britanniassa listaykköseksi heinäkuussa 1966. Muita versioita olivat saman artistin ”Think” (UK #37), David Garrickin ”Lady Jane” (UK #28) ja The Searchersin ”Take It or Leave It” (UK #31). Yhdysvalloissa ”Mother’s Little Helper”, joka ei kuulunut albumin Yhdysvaltain painokselle, julkaistiin singlenä ja se nousi listan sijalle #8.
Albumin nimeksi oli alun perin tarkoitus tulla Could You Walk on the Water? ja kansikuvassa yhtyeen jäsenet olisivat olleet kaulaa myöten vedessä. Levy-yhtiö Decca Records ei tähän kuitenkaan suostunut.
Vuonna 2002 Rolling Stone -lehti valitsi albumin Yhdysvaltain version kaikkien aikojen albumien top 500 -listalla sijalle 108.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Mick Jagger ja Keith Richards.
Kappaleet > Britannian painos (Decca Records, 1966)

A-puoli
Mother’s Little Helper – 2.45
Stupid Girl – 2.56
Lady Jane – 3.08
Under My Thumb – 3.41
Donca Bother Me – 2.41
Going Home – 11.14
B-puoli
Flight 505 – 3.27
High and Dry – 3.08
Out of Time – 5.37
It’s Not Easy – 2.56
I Am Waiting – 3.11
Take It or Leave It – 2.47
Think – 3.09
What to Do – 2.32
Kappaleet > Yhdysvaltain painos (London Records, 1966)

A-puoli
Paint It, Black – 3.45
Stupid Girl
Lady Jane
Under My Thumb
Doncha Bother Me
Think
B-puoli
Flight 505
High and Dry
It’s Not Easy
I Am Waiting
Going Home
Kokoonpano > The Rolling Stones

Mick Jagger – laulu, lyömäsoittimet, huuliharppu
Keith Richards – kitara, laulu
Brian Jones – kitara, marimba, kellot, dulcimer, sitar, piano, urut, cembalo, huuliharppu
Charlie Watts – rummut, lyömäsoittimet, marimba, kellot
Bill Wyman – bassokitara, marimba, kellot, piano, urut, cembalo
Kokoonpano > Vierailijat

Jack Nitzsche – lyömäsoittimet, piano, urut, cembalo
Ian Stewart – piano, urut, cembalo
Kokoonpano > Tuotanto

David Hassinger – äänittäjä
Andrew Loog Oldham – tuottaja
Guy Webster – valokuvat
Jerrold Schatzberg – valokuvat
Sandy Beach – kannen suunnittelu
Arvosteluja

AllMusic (Britannian versio) linkki
AllMusic (Yhdysvaltain versio) linkki
Kaijanlampi

Kaijanlampi voi tarkoittaa seuraavia:
Kaijanlampi, Säkkilampi, lampi Hirvensalmella Ison Säkkisalon saarella
Kaijanlampi, lampi Joutsassa
Kaijanlampi, järvi Jyväskylässä
Kaijanlampi, lampi Kangasniemellä
Kaijanlampi, lampi Keuruulla ja Mänttä-Vilppulassa
Kaijanlampi, lampi Mikkelin Harjumaalla
Kaijanlampi, lampi Multialla
Kaijanlampi, lampi Mäntyharjun Turkinkylässä
Kaijanlampi, lampi Mäntyharjun Uusikorvella
Kaijanlampi, lampi Pertunmaan Koirakivellä
Kaijanlampi, lampi Pertunmaan Ruorasmäellä
Kaijanlampi, lampi Petäjävedellä
Kaijanlampi, lampi Soinissa
Kaijanlampi, lampi Viitasaarella
Ala-Kaijanlampi, lampi Karstulassa
Ylä-Kaijanlampi, lampi Karstulassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaijanlampi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lehto (täsmennyssivu)

Lehto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
lehto, metsätyyppi
Lehto, kylä ja entinen kylähallintoalue Belomorskin piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä
Lehto, Sergei Tšavainin vuonna 1905 kirjoittama runo
Lehto – Suomen Luonnonuskontojen yhdistys
Lehto Group, suomalainen rakennus- ja kiinteistöalan konserni
Kuvitteellisia henkilöitä

Lehto, alikersantti Väinö Linnan romaanissa Tuntematon sotilas
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lehto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ama Ata Aidoo

Christina Ama Ata Aidoo (23. maaliskuuta 1942 Abeadzi Kyiakor, Kultarannikko – 31. toukokuuta 2023, Ghana) oli ghanalainen prosaisti, runoilija, näytelmäkirjailija ja professori. Hän toimi myös Ghanan opetusministerinä Jerry Rawlingsin presidenttikaudella. Hän asui Ghanassa, jonne hän perusti vuonna 2000 Mbaasem-säätiön edistämään ja tukemaan afrikkalaisia naiskirjailijoita.
Aidoo syntyi Saltpondin kaupungin lähellä sijaitsevassa Abeadzi Kyiakorin kylässä, Kultarannikolla (nykyisen Ghanan alueella). Hän opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta Ghanassa ja luovaa kirjoittamista Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa.
Teokset

Muutoksia: eräs rakkaustarina, suomentanut Terhi Kuusisto. Helsinki: Kääntöpiiri, 2002 ISBN 951-8989-62-1
Ilon ja kivun kääntöpiiri: afrikkalaisia novelleja Saharasta etelään, toimittanut ja pääosin suomentanut Lauri Otonkoski, suomentanut Tarja Härkönen ym., Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-29029-7 (novelli "Tyttö joka pystyy")
Sama meri, eri maa: aasialaista, afrikkalaista ja amerikkalaista kirjallisuutta, toimittanut Sara Eeva. Helsinki: Laatusana, 2010. ISBN 978-951-9062-67-9 (novelli "Tyttö joka pystyy")
Rauno Ahonen

| Rauno Ahonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Rauno Henrikki Ahonen
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1962 (ikä 62)  Hyrynsalmi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  Lasse Kujala  (Kovaa maata) Veikko Pesonius (Tali-Ihantala 1944) Konstaapeli Niilo Kopra (Roba)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Rauno Henrikki Ahonen (s. 11. heinäkuuta 1962 Hyrynsalmi) on suomalainen näyttelijä.
Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1994 ja on sen jälkeen näytellyt teattereissa ja suomalaisissa televisiosarjoissa kuten Kaunis mies, Venny, Hurja joukko ja Roba. Ahonen on myös tehnyt äänirooleja suomeksi dubatuihin animaatiosarjoihin, elokuviin ja peleihin.
Koulutus ja ura

Ahonen innostui teatterista Kajaanin kaupunginteatterin katsomossa ja alkoi harrastaa alaa kansalaisopiston ryhmässä. Sen sijaan ammattia hän kaavaili hoitoalasta ja opiskeli kuntohoitajaksi Kajaanin sairaanhoito-oppilaitoksessa, josta valmistui 1985. Ahonen pääsi avustajaksi Kajaanin kaupunginteatterin Tukkijoella-näytelmään 1985. Näyttelemisen lisäksi Ahosta innosti teatterin humaani ja ihmisarvoa puolustava ilmapiiri. Lopullinen päätös teatterialan valitsemisesta ammatiksi syntyi 1986, kun hän pääsi vierailevana kitaristina muutamalle teatterinomaisesti esiintyvän Motelli Skronkle -yhtyeen keikalle.
Vuonna 1986 Ahonen pääsi opiskelemaan Lahden kansanopiston teatterilinjalle ja toimi 1987–1990 näyttelijäharjoittelijana Kajaanin kaupunginteatterissa. Hän aloitti 1990 opinnot Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui näyttelijäksi 1994, sekä teatteritaiteen maisteriksi 2005.
Syksyllä 1996 Ahosen kurssikaveri Kristian Smeds alkoi kaavailla omaa teatteriryhmää, joka sai nimekseen Teatteri Takomo. Sen perustajajäseniin kuului myös asiasta innostunut Ahonen. Koska uudella teatterilla ei ollut alkuaikoina varaa maksaa kunnon palkkaa, Ahonen teki vierailuja muihin teattereihin ja koki sen toisaalta onnekseen saadessaan näytellä vaihtelevia rooleja. Ahonen näytteli Takomossa 1996–2007 ja aloitti 2008 työskentelyn Helsingin Kaupunginteatterissa.
Ahonen on palkittu Suomen Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä.
Filmografia > Elokuvat

Syrjähyppyjä (1996)
Poika ja ilves (1998)
Pala valkoista marmoria (1998)
Hurmaava joukkoitsemurha (2000)
Haaveiden kehä (2002)
Rumble (2002)
Tappava säde (2002)
Mosku – lajinsa viimeinen (2003)
Kolme suudelmaa (2006)
Tali-Ihantala 1944 (2007)
Päätalo (2008)
Täällä Pohjantähden alla (2009)
Täällä Pohjantähden alla II (2010)
Ei kiitos (2014)
Saattokeikka (2017)
95 (2017)
Peruna (2021)
Filmografia > Televisiosarjat

Puhtaat valkeat lakanat (1993-1996)
Kovaa maata (1994–1997)
Akkaa päälle (1995)
Pimeän hehku (1996)
Sydän toivoa täynnä (1997)
Samaa sukua, eri maata (2000)
Kaverille ei jätetä (2001, 2003)
Kylmäverisesti sinun (2002)
Vakavaa viihdettä (2002)
Tummien vesien tulkit (2002)
Hurja joukko (2002)
Venny (2003)
Kaunis mies (2003)
Tahdon asia (2005)
Presidentit (2005)
Tää ei jää tähän (2006)
Rakkauden nälkä (2007)
Kotikatu (2007)
Helppo elämä (2009)
Puolustuksen puheenvuoro (2009)
Hiphop Hamlet (2010)
Apinatasavalta (2011)
Helsingin herra (2012)
Roba (2012–)
Keisari Aarnio (2018)
Kolmistaan (2018)
Modernit miehet (2020)
Pohjolan laki (2020)
Karuselli (2021)
Sunnuntailounas (2023)
Onnela (2023)
Aiheesta muualla

Rauno Ahonen Elonetissä.
Rauno Ahonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rauno Ahonen Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet  Yle
Ahvenanmaan lippu

Ahvenanmaan lippu
Ahvenanmaan pursilippu. Pursiseuran tunnus sijoitetaan lipun tangonpuoleiseen yläkulmaan.
Ahvenanmaan lippu on Suomen itsehallinnollisen maakunnan Ahvenanmaan virallinen lippu. Sitä käytettiin ensimmäistä kertaa Maarianhaminassa 3. huhtikuuta 1954. Se on ainoa virallinen Suomen maakunnan lippu vastaavasti kuin Ahvenanmaa on Suomen ainoa itsehallinnollinen maakunta. Ahvenanmaan lippu on mittasuhteita lukuun ottamatta Ruotsin lipun kaltainen lisättynä punaisella ristillä symboloimaan Suomea. Lipussa yhdistyvät Ruotsin lipun sinikeltaiset värit ja Suomen vaakunan keltapunaiset värit.
Lippu on Ahvenanmaan itsehallintoalueen lippu, jota voidaan käyttää maissa. Merellä Ahvenanmaalle rekisteröidyt tai siellä kotipaikkaansa pitävät kauppa-, kalastus- ja huvialukset voivat vapaasti valita, käyttävätkö ne Ahvenanmaan vai Suomen lippua. Ahvenanmaan maakunnan omistamat alukset käyttävät kuitenkin aina Ahvenanmaan lippua.  Lisäksi asetus liputuksesta Suomen lipulla (383/1978) määrää, että Ahvenanmaan maakunnan julkisten rakennusten on virallisina valtakunnan liputuspäivinä liputettava Suomen lipulla. Toisaalta Ahvenanmaan maakuntalaki määrää nämä liputtamaan maakuntalipulla maakunnan liputuspäivinä.