stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Translatiivi
Translatiivi suomen kielessä

Suomen kielessä translatiivin pääte on -ksi, possessiivisuffiksin eli omistusliitteen edellä -kse-.
Esimerkkejä:
koiraksi
lapseksi
viisaaksi
koiraksesi
lapsekseni.
Translatiivi ilmaisee suomen kielessä
paikkaa, jonka suuntaan liikutaan:
Melu kuului kauaksi (myös kauas).
Tule luokseni!
Käykää peremmäksi!
Mene tuonnemmaksi.
aikaa, johon siirrytään tai raja-aikaa:
Jätetään se ensi kesäksi.
Asia siirtyi myöhemmäksi.
Toivo on iäksi mennyt.
Tämän on oltava valmiina perjantaiksi.
Tuletko jouluksi kotiin?
Istu hetkeksi.
tapaa:
Ole ihmisiksi!
En osaa sanoa tätä ruotsiksi.
Hän käveli hiljakseen, hissuksiin.
Puhuin kai itsekseni.
suhdetta:
Hän on pieni ikäisekseen.
Hän on tuomariksi varsin kansanomainen.
Näin varhaiseksi täällä on paljon porukkaa.
tulosta tai seurausta; tilaa, tehtävää, asemaa, johon jokin joutuu tai tulee:
Lasi meni säpäleiksi.
Olkoon tämä sinulle muistutukseksi.
Suureksi ilokseni voin todeta…
Pisti vihaksi.
Syön aina puuroa aamiaiseksi.
Tuli tänne meidän riesaksemme!
Saat tämän lahjaksi.
Hän herkesi suorastaan ystävälliseksi.
Halonen valittiin presidentiksi vuonna 2000.
Lapsi jäi orvoksi.
Paistetaan kypsäksi, kauniin ruskeaksi.
Kalle aikoo poliisiksi.
Pese kädet puhtaaksi.
Sanoin Leenaa vahingossa Lissuksi.
Kohottakaamme malja emännän kunniaksi!
Hän tuli kolmanneksi.
Työntekijät marssivat ulos vastalauseeksi irtisanomisille.
Sanontoja:
viimeksi, anteeksi, enimmäkseen, en kuolemaksenikaan muista, ilmaiseksi, kyllikseni, vain nimeksi, tarpeeksi, puoleksi syöty
Translatiivin pääte voi myös liittyä verbin ensimmäiseen infinitiiviin, jolloin seuraa aina omistusliite:
Tulee, jos on tullakseen.
Tulin tänne tavatakseni sinut.
Hän sitten on ollakseen!
Hän on liian pieni matkustaakseen yksin.
Kvantumrakenne:
tietääkseni, luullaksemme, muistaakseni, arvatakseni
Ensimmäiseen partisiippiin liittyvää translatiivia kutsutaan partisiippirakenteeksi. Se kuulostaa nykysuomalaisen korvaan usein vanhastavalta:
Odotan häntä tulevaksi.
Miestä ei näkynyt palaavaksi.
Kakku on tarkoitettu syötäväksi.
Toisen partisiipin muotoon liittyvä translatiivi tulla-verbin yhteydessä ilmaisee tavallisesti satunnaisuutta tai tahattomuutta:
Taisin tulla puhuneeksi sivu suuni.
Hän tuli sanoneeksi pahasti.
Tulin ajatelleeksi…
Enpä tullut huomanneeksi.
Siinä tuli tehdyksi melkoinen moka.
Aiheesta muualla

Translatiivin keskeiset käytöt Iso suomen kielioppi verkossa (VISK): § 1259. Kotus, 2008.
Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
Trøgstadin kirkko

| Trøgstadin kirkko Trøgstad kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Indre Østfold, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1200-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  330
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Trøgstadin kirkko (norj. Trøgstad kirke) on Indre Østfoldin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1200-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trøgstadin kirkko Wikimedia Commonsissa
Pevisa

PEVISA (perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelma) on Suomen  Kennelliiton hyväksymä ohjelma, jolla pyritään ehkäisemään koirilla esiintyviä erityisen  perinnöllisiä vikoja ja sairauksia. Ohjelman tavoitteena on vähentää pääasiassa sellaisten periytyvien vikojen tai sairauksien leviämistä rodun kantaan, jotka alentavat koiran elinkykyä tai -toimintoja tai aiheuttavat koiran elämän laadun alenemisen.
Ehtona rotuyhdistyksen liittymiselle PEVISAan on, että sillä on Kennelliiton jalostustieteellisen toimikunnan hyväksymä jalostuksen tavoiteohjelma, josta selviää rodun jalostukselle asetetut suuntaviivat ja painopisteet. Voidakseen ilmoittaa ohjelmaan kuuluvan rodun pentueen Kennelliiton rekisteriin, pentueen vanhempien on täytettävä rotukohtaiset ehdot. Nämä ehdot määritellään kullakin rodulla tyypillisesti tavattavien vikojen ja sairauksien mukaan. Ehtona voi olla esimerkiksi rekisteröintiä edeltävä pakollinen tutkimus näiden nimenomaisten ongelmien toteamiseksi. Esimerkiksi suomenlapinkoirapentueen vanhempien silmät ja lonkat on tutkittava ennen pentueen rekisteröintiä.
Aiheesta muualla

Suomen kennelliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Pietarsaaren voimalaitos

Pietarsaaren voimalaitos.
Pietarsaaren voimalaitos on Pietarsaaressa sijaitseva voimalaitos. Se on vastapainevoimalaitos, jonka omistaa Alholmens Kraft. Voimalaitoksen sähköteho on 265 megawattia, lämpöteho 160 megawattia ja höyryteho 100 megawattia. Voimalaitoksen käyttämästä polttoaineesta 5–25 prosenttia on kivihiiltä, mikä teki voimalaitoksesta maailman suurimman biopolttoainevoimalan vuonna 2015. Energia- ja ilmastostrategian mukaan hiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä. Voimalaitoksella on siis luovuttava hiilen käytöstä viimeistään vuonna 2029.
Porte de Vincennesin metroasema

Sisäänkäynti asemalle.
Porte de Vincennesin metroasema on Pariisin 12. arrondissementissa sijaitseva metroasema, jonka kautta kulkevat metrolinja 1 ja raitiovaunulinjat T3a ja T3b.
Vuonna 2019 Porte de Vincennesin metroasemalle tehtiin 7 633 984 matkaa eli se oli Pariisin metron 33. vilkkain asema.
Porte de Vincennesin metroasema on toinen Pariisin ensimmäisen metrolinjan alkuperäisistä pääteasemista. Pariisin metro aloitti liikennöinnin 19. heinäkuuta 1900 ja sen ensimmäinen linja kulki Porte Maillot’n ja Porte de Vincennesin metroasemien väliä.
Aiheesta muualla

| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nation ▷ La Défense |  |  Linja 1 |  | Saint-Mandé (en) ▷ Château de Vincennes (en) |
muokkaa wikidataa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porte de Vincennesin metroasema Wikimedia Commonsissa
Pietro II Orseolo

Doge Pietro II Orseolon vaakuna
Pietro II Orseolo (961–1009) –  26. Venetsian tasavallan doge (vuodesta 991 lähtien) vuoteen 1009. Doge Pietro I Orseolon poika.
Hallitusaika > Suhteet Bysantin valtakuntaan

Vuonna 992 Pietro II Orseolo teki sopimuksen Bysantin keisari Basileios II kanssa Bysantin armeijan kuljetuksista. Venetsian suuri laivasto hoiti armeijan siirtoja eri puolille Bysantin valtakuntaa. Venetsian tasavalta sai sopimuksessa yksinoikeuden Bysantin kauppaan Länsi-Eurooppaan.
Bysantin ja Venetsian armeijat suorittivat yhdessä suuren sotaretken Dalmatian kaupunkivaltiota vastaan vuonna 998, jotta neretvalaiset saataisiin kuriin Helatorstaina 998. Pietro otti tämän jälkeen itselleen arvonimen Dux Dalmatianorum (Dalmatian ruhtinas), erotuksena hänen pojastaan Giovanni Orseolosta.
Hallitusaika > Saavutuksia

9.5.1000 Doge Pietro II päätti rauhoittaa dalmatialaisten ja (slaaviheimo) neretvalaisten välit Kroatian ja Bulgarian välisissä sodissa. Hän suojeli näin Venetsian kauppakolonioita sekä roomalaistuneita dalmatialaisia. Hänen 6 aluksen laivastonsa valloitti koko Adrianmeren rannikon. Ainoa vastarintaan noussut oli neretvalaisten laivasto. Kun neretvalaiset olivat käyneet ryöstöretkellä Zadarin kaupungissa, Venetsian Doge lähetti heidän peräänsä 10 alusta ja merirosvot saatiin kiinni Kačan saaren lähellä. Merirosvot vangittiin ja tuotiin riemusaatossa Splitin kaupunkiin. Neretvalaisten emissaarit pyysivät vapauttamaan vangit. Pietro II suostui siihen, kun Neretvien Arkontti suostui kumartamaan Dogelle. Sen lisäksi neretvalaisten piti maksaa taas veroja Venetsialle. Verotusoikeus oli ollut voimassa vuodesta 948 lähtien sekä takaamaan Venetsian alusten turvallinen merenkulku Adrianmerellä. Pietro II vapautti kaikki vangit lukuun ottamatta kuutta neretvalaista, jotka jäivät panttivangeiksi venetsialaisille. Mantereen neretvalaiset rauhoittuivat, mutta Korčulan saaren asukkaat päättivät jatkaa sotiaan Pietro II vastaan, mutta se valloitettiin hyvin pian. Lastovon saari jäi vielä vastustelemaan venetsialaisten valtaa. Saari oli merirosvoistaan hyvin kuuluisa. Pietro II käski evakuoimaan saaren ja sen jälkeen koko Lastovo hävitettiin maantasalle. Samaan aikaan Kroatian kuningas Svetoslav Suronja lähti Venetsiaan hakemaan tukea heikentyneelle asemalleen. Kroatian kuningas Stjepan I Krešimirović meni naimisiin Pietro II tyttären, Joscella (Hicela) Orseolo, kanssa. Heidän pojastaan, Petar Krešimir IV Veliki, tuli Kroatian kuningas vuonna 1059.
Pietro II Orseolo oli naimisissa Maria Candianon kanssa, joka oli Vitale Candianon tytär sekä Doge Pietro IV Candianon veljentytär.
Ottone Orseolosta tuli isänsä, Pietro II, seuraaja dogena aina vuoteen 1026 asti. Hänen tyttärenpojastaan Peteristä tuli Unkarin kuningas.
Perintö jälkipolville

Pietro II Orseolon voitto Dalmatiassa tunnetaan nykyään suurena juhlana nimeltään Festa della Sensa, helatorstain juhla, joka on Venetsian vanhin juhla. Silloin Doge ja Olivolon piispa menivät ennen vanhaan Lidolle, jossa he siunasivat vedet ja toivottivat hyvää onnea Venetsian laivastolle.
Kirjallisuutta

Giuseppe Gullino, Pietro II Orseolo in Dizionario Biografico degli Italiani, vol. 79, Roma, Istituto dell'Enciclopedia Italiana, 2013.
Aiheesta muualla

Basileios II
Trinidadin kreoli

Trinidadin kreoli on Trinidadin saarella puhuttava englannin kieleen pohjautuva kreolikieli. Siihen on omaksuttu sanastoa englannin lisäksi arawakista, karibista, espanjasta, ranskasta, Länsi-Afrikan kielistä, bhodžpurista ja hindistä. Puhujia Trinidadin kreolilla on Trinidad ja Tobagossa noin 1 200 000. Lisäksi Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa on Trinidadin kreolin puhujien yhteisöjä.
Trinidadin kreolissa käytetään SVO-sanajärjestystä. Trinidadin kreoli on ei-roottinen kieli eli /r/ ei yleensä äänny siinä vokaalin jälkeen. Usein samoille käsitteille on Trinidadin kreolissa lukuisia eri kielten sanastoihin pohjautuvia synonyymejä. Trinidadin kreoli eroaa huomattavasti Trinidad ja Tobagon toisella pääsaarella puhuttavasta Tobagon kreolista. Trinidadilla on lisäksi 1800-luvun alkupuoliskolla puhuttu erillistä ranskan kieleen pohjautuvaa kreolia, jota nykyään ei käytetä juuri lainkaan.
Tom Savini

| Tom Savini> Thomas Vincent Savini |
| --- | --- |
 Tom Savini vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1946 (ikä 77) Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  erikoistehostetaiteilija, maskeeraaja, näyttelijä, elokuvaohjaaja, elokuvatuottaja, stunt-esiintyjä
Aiheesta muualla
Kotisivu
Thomas Vincent "Tom" Savini (s. 3. marraskuuta 1946 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen maskeeraaja, erikoistehostetaiteilija ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään George A. Romeron zombie-elokuvien parissa. Hän on myös vieraillut Simpsoneissa ja ollut mukana luomassa kauhuelokuvasarjan Perjantai 13. murhaajaa Jason Voorheesia.
Valikoitu filmografia > Näyttelijänä

Martin (1978)
Dawn of the Dead (1978)
Nukkemurhaaja (Maniac, 1980)
Creepshow (1982)
Creepshow 2 (1987)
Hämärästä aamunkoittoon (From Dusk till Dawn, 1996)
Kuolleiden aamunkoitto (Dawn of the Dead, 2004)
Planet Terror (2007)
Machete (2010)
Django Unchained (2012)
Valikoitu filmografia > Erikoistehostetaiteilijana / maskeeraajana

Martin (1978)
Dawn of the Dead (1978)
Perjantai 13. (Friday the 13th, 1980)
Nukkemurhaaja (Maniac, 1980)
The Burning – koston liekit (The Burning, 1981)
Creepshow (1982)
Friday the 13th Part 4: The Final Chapter (1984)
Elävien kuolleiden päivä (Day of the Dead, 1985)
Texasin moottorisahamurhat 2 ('The Texas Chainsaw Massacre 2', 1986)
Creepshow 2 (1987)
Punainen skorpioni (Red Scorpion, 1989)
Valikoitu filmografia > Ohjaajana

Keskiyön kauhutarinoita (Tales from the Darkside, 1984–1988)
Night of the Living Dead (1990)
Chill Factor: House Call (2004)
Creepshow (2019)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tom Savini Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
Tom Savini Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tunnustuskirja

Tunnustuskirja tarkoittaa seuraavia:
Tunnustuskirjat, kokoelma luterilaisen kirkon opin määritteleviä kirjoja
Tunnustuskirja, Antti Nylénin kirja vuodelta 2013
Tomas Jonsson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tomas Jonsson vuonna 2010. |  Tomas Jonsson vuonna 2010. |  Tomas Jonsson vuonna 2010. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1980 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi 1991 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1995 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 1990 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Neuvostoliitto 1986 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1981 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Neuvostoliitto 1979 | jääkiekko |  |
Tomas Jonsson (s. 12. huhtikuuta 1960 Falun) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Jonsson oli Håkan Loobin ja Mats Näslundin kanssa ensimmäinen pelaaja, joka saavutti olympiavoiton, maailmanmestaruuden sekä Stanley Cupin voiton.
Jonsson aloitti uransa MoDo AIK:n riveissä, jossa hän pelasi kaudet 1977–1981. New York Islanders varasi Jonssonin 1979 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 25. Hän siirtyi Islandersiin kaudella 1981–1982. Kauden päätteeksi Islanders voitti Stanley Cupin. Voitto toistui myös seuraavalla kaudella. Jonsson siirtyi Edmonton Oilersiin kesken kauden 1988–1989. Hän pelasi kauden loppuun Oilersissa, jonka jälkeen siirtyi Ruotsiin Leksand IF:ään, jossa pelasi vuoteen 1998 saakka.
Jonsson oli Ruotsin maajoukkueessa pronssia 1980 talviolympialaisissa voittaneessa joukkueessa sekä voittamassa olympiakultaa 1994. Jonsson osallistui myös vuoden 1987 Canada Cupiin.
Aiheesta muualla

Tomas Jonsson The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Jonsson legendsofhockey.netissä
Pikkubakopa

| Pikkubakopa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Ratamokasvit Plantaginaceae
Suku::  Bakopat Bacopa
Laji::  monnieri
Kaksiosainen nimi
 Bacopa monnieri  (L.) Pennell, 1946 
Katso myös
   Pikkubakopa Wikispeciesissä   Pikkubakopa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkubakopa eli pikkurasvalehti (Bacopa monnieri) on kasvilaji bakopien suvussa ratamokasvien heimossa. Se kasvaa luonnostaan subtrooppisessa ja trooppisessa Aasiassa. Pikkubakopa on perinteikäs lääkekasvi varsinkin Intiassa. Lisäksi sitä käytetään ruoanlaitossa lähinnä Vietnamissa.
Kuvaus

Pikkubakopa on kasvutavaltaan maanmyötäisesti suikertava mehivartinen kasvi. Se kasvattaa juuria varren solmuista. Lehdet ovat ruodittomia ja muodoltaan pitkänpyöreitä tai kapean vastapuikeita. Ne ovat 0,8–2 senttimetriä pitkiä ja laidoiltaan yleensä ehyitä. Lehden kärki on pyöristynyt.
Kukat kasvavat yksittäin lehtihangoissa. Kukkaperä on 0,5–3,5 senttimetriä pitkä. Verhiön alla on kaksi tasasoukkaa esilehteä. Verho- ja terälehtiä on viisi. Teriö on väritykseltään valkoinen, vaalean sininen tai violetti. Heteitä on neljä kahdessa eripituisessa parissa. Emin luotti on muodoltaan mykerömäinen. Hedelmä on kapean munanmuotoinen kota, jota ympäröi pysyvä verhiö.
Levinneisyys ja elinympäristö

Pikkubakopa esiintyy luontaisena laajalla alueella eteläisessä ja kaakkoisessa Aasiassa. Se viihtyy veden äärellä, kosteikoilla ja hiekkaisilla rannoilla. Sitä kasvaa merenpinnan korkeudelta 1 100 metriin.
Käyttö

Ayurvedan mukaisessa perinteisessä intialaisessa lääkinnässä pikkubakopaa käytetään moniin vaivoihin haavaumista tulehduksiin. Sen on uskottu myös toimivan sukuviettiä kiihottavana.
Pikkubakopaa käytetään myös kasviksena lähinnä vietnamilaisessa keittiössä.
Mattomainen pikkubakopakasvusto.
Pierre van Maldere

Pierre van Maldere (16. lokakuuta 1729 Bryssel – 1. marraskuuta 1768 Bryssel) oli belgialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa koomisia oopperoita ja nelisenkymmentä sinfoniaa.
Maldere opiskeli viulunsoittoa Jean-Joseph Fioccon ja Henri-Jacques de Croesin johdolla. Hän soitti usein kuninkaallisessa kappelissa Brysselissä ja oli Karl Alexander Lothringenin suosikki, joka sai nimityksen tämän konserttien johtajaksi. Maldere matkusti paljon, ja hänen oopperoitaan esitettiin Wienissä sekä Pariisissa. Hän toimi Brysselin suuren teatterin johtajana ja sävelsi tänä aikana kaksi koomista oopperaa sinne. Malderen sinfonioissa on klassinen kolmiosainen rakenne. Hänen viulusonaateissaan ja trioissaan kuuluu italialaisen barokkimusiikin vaikutus.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Tuulikki Mikkola

Tuulikki Mikkola (s. 1971 Kangasala) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Turun yliopiston kansainvälisen yksityisoikeuden ja perheoikeuden professorina.
Elämä ja ura

Mikkola valmistui Lapin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1993 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1999, ja hän opiskeli myös Nottinghamin yliopistossa. Hän toimi Lapin yliopistossa perhe- ja jäämistöoikeuden määräaikaisena professorina vuosina 1999–2000, esineoikeuden määräaikaisena professorina vuosina 2005–2007 sekä kansainvälisen yksityisoikeuden ja oikeusvertailun professorina vuosina 2009–2015. Vuodesta 2016 lähtien hän on toiminut Turun yliopistossa kansainvälisen yksityisoikeuden ja perheoikeuden professorina. Hän toimii myös yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan koulutuksesta vastaavana varadekaanina. Mikkola on saanut Helsingin yliopiston, Lapin yliopiston ja Turun yliopiston dosentuurin. Hän on myös työskennellyt asianajotoimistossa.
Mikkola keskittyi väitöskirjassaan oikeusvertailun teoriaan ja niihin ongelmiin, joita voi syntyä selvitettäessä vieraan valtion oikeutta, erityisesti jäämistöoikeutta. Hänen myöhempi tutkimuksensa on kohdistunut oikeusvertailun ja kansainvälisen yksityisoikeuden suhteeseen, oikeusvertailuun lain soveltamisen tasolla sekä erityisesti Englannin oikeuteen. Kansainvälisessä yksityisoikeudessa Mikkola on erikoistunut lapsi-, avioliitto- ja jäämistöoikeutta koskeviin säännöksiin, ja hän myös tutkinut kansallista perhe- ja jäämistöoikeutta. Mikkola on myös kommentoinut julkisuudessa perheoikeudellisia aiheita.
Julkaisuja

Oikeudellisen tiedon yhtenevyys ja sen esteet: Jäämistöoikeudellisen informaation vertailtavuus.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1999.  ISBN 951-855-178-2.
Trust: Oikeusvertaileva tutkimus.  Helsinki:  Kansainvälisen talousoikeuden instituutti, 2003.  ISBN 952-10-1254-4.
Fidusiaarivastuu: Oikeusvertaileva ja kansainvälis-yksityisoikeudellinen tutkimus angloamerikkalaisesta fidusiaarioikeudesta.  Rovaniemi:  Lapin yliopisto, 2006.  ISBN 952-484-021-9.
Kansainvälinen avioliitto- ja jäämistöoikeus.  (2. uudistettu painos (1. painos 2004))  Helsinki:  WSOYpro, 2009.  ISBN 978-951-0-35888-7.
Lesken asema jäämistö- ja vero-oikeudessa.  (2. uudistettu painos (1. painos 2000))  Helsinki:  WSOYpro, 2010.  ISBN 978-951-0-33401-0.
Kansainvälinen lapsioikeus.  Helsinki:  Sanoma Pro, 2012.  ISBN 978-952-63-0429-8.
Yhteisomistus.  (2. uudistettu painos (1. painos 2008))  Helsinki:  Alma Talent, 2017.  ISBN 978-952-14-2846-3.
Parisuhteet, varallisuus ja sopimukset.  Helsinki:  Alma Talent, 2021.  ISBN 978-952-14-3902-5.
Pilvisutilatva

| Pilvisutilatva |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Baccharis
Laji::  halimifolia
Kaksiosainen nimi
 Baccharis halimifolia  L. (1753) 
Katso myös
   Pilvisutilatva Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pilvisutilatva (Baccharis halimifolia) on pensasmainen asterikasvilaji, joka on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Pilvisutilatva on korkeimmillaan yli neljän metrin korkuiseksi kasvava pensas. Kasvin lehdet kasvavat vuorottaisesti ja ovat paksut, vinoneliömäiset, enimmäkseen liuskahampaiset. Pensas on kaksikotinen. Varsinkin emikasveihin kehittyy paljon valkoisia mykerökukintoja, joista kukinnan jälkeen kehittyy lukemattomia valkohaivenellisia pähkylähedelmiä.
Pilvisutilatva esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa ja kasvaa alun perin Yhdysvaltojen itä- ja kaakkoisosassa, Kanadan Nova Scotialla, Meksikon koillisosassa, Kuubassa ja Bahamalla. Euroopassa se on levinnyt toistaiseksi Espanjaan, Ranskaan, Isoon-Britanniaan ja Alankomaihin. Euroopan unioni luokittelee lajin haitalliseksi vieraslajiksi, joka kasvaa Etelä-Euroopassa merenrannoilla ja jokisuistoissa. Laji on levinnyt lisäksi Australiaan.
Pierre ja Marie Curien yliopisto

Yliopiston logo.
Pierre ja Marie Curien yliopisto (ransk. L'université Pierre-et-Marie-Curie eli UPMC), tunnetaan myös nimellä université Pierre et Marie Curie (Paris 6). Se sijaitsee latinalaiskorttelissa Pariisissa. Se perustettiin vuonna 1971 Pariisin yliopiston jaettaessa useiksi eri yksiköiksi. Yliopistossa on yli 30 000 opiskelijaa.
Kansainvälisten rankkausten perusteella yliopistoa pidetään yhtenä Ranskan parhaista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut.
Tsuchiura

| Tsuchiura (土浦市) |
| --- | --- |
 Tsuchiuran kaupunkikuvaa
 lippu:  symboli
 Tsuchiuran sijainti Ibarakin prefektuurissa
 Tsuchiura
 Koordinaatit: 36°04′19″N, 140°11′46″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Ibarakin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  122,89 km²
Väkiluku (09/2020):  138 033
 – Väestötiheys:  1 123 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Poppeli, idänselkova
 – Kukka:  Kirsikka
 – Lintu:  Idänrastaskerttunen, idänsilkkikerttunen
 
 https://www.city.tsuchiura.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tsuchiura (jap. 土浦市, Tsuchiura-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Ibarakin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Kasumigaurajärven länsirannalla. Sakurajoki laskee kaupungissa Kasumigauraan. Tsuchiurassa on 138 033 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 122,89 neliökilometriä.
Tsuchiuraa palvelee JR Higashi-Nihonin Jōban-linja.
Kuvia

Tsuchiuran linnan portti
Sakurajoki Tsuchiurassa
Tsuchiuran ilotulituskilpailu
Kiyotaki-dera
Tsuchiuran kantakaupunki vuoden 1990 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tsuchiura Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Pilvisalama

Pilvisalama on salamapurkaus, jossa neutraloituvat varausalueet ovat kokonaan pilven sisällä. Ne voivat olla joko saman konvektiosolun sisällä (pilvessä) tai eri soluissa. Tällöin voidaan puhua vastaavasti pilvensisäisestä tai pilvienvälisestä salamasta. Yleensä ilmiö syntyy pilven keskiosan negatiivisen ja yläosan positiivisen varauskeskuksen välisestä purkauksesta, jossa varausalueet neutraloituvat.
Tavallisesti koko kanava on pilven sisällä, jolloin välähdys nähdään vain epämääräisenä pilven valaistumisena. Pilvisalamoita esiintyy yleensä maasalamoita enemmän. Tropiikissa niiden osuus on suhteellisesti suurempi kuin korkeammilla leveysasteilla. Pilvisalama alkaa useimmiten positiivisen varauskeskuksen alapuolelta "huiskupurkauksena", joka vastaa maasalaman esisalamaa. Kanavan varaus neutraloituu useina peräkkäisinä paluupurkauksina eli rekyylipurkauksina (pilvisalaman K-purkauksina). Kanavan päät haaroittuvat voimakkaasti.
Pietarsaaren vesitorni

Pietarsaaren vesitorni lokakuussa 2008.
Pietarsaaren vesitorni sisältä.
Pietarsaaren vesitorni on arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema vesitorni Pietarsaaressa. Se otettiin käyttöön vuonna 1931. Korkeudeltaan torni on 60 metriä ja se sijaitsee kaupungin historiallisessa keskustassa, Etelänummikadun päässä. Vesitornin korjaus alkoi 2014 ja valmistui maaliskuussa 2015. Yleisö ei enää pääse sisälle rakennukseen.
Tornin sisällä on 272 porrasaskelmaa.