stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Regression

| Regression The Machete |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. huhtikuuta 2005
 Tuottaja(t): Miitri Aaltonen & The Machete
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 42.27
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  32.
The Macheten muut julkaisut
|   | Regression 2005 | Untrue 2007 |
Regression on thrash metal -yhtye The Macheten esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2005. Koska basisti Antti Vajantoa ei ollut vielä levyn äänitysten alkuun mennessä kiinnitetty yhtyeeseen, kitaristi Santtu Hämäläinen soitti levylle bassoraidat.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 32.
Kappaleet

True Nature – 4.42
Lost for Words – 2.44
New Me – 2.28
Turned to Dust – 4.09
Total Desecration – 4.23
The Taint – 3.27
Fool for Respect – 3.38
Inward Spiral – 3.44
Blind – 3.47
Mouth Head – 2.50
Bitter End – 6.34
Kokoonpano

Teemu Saikkonen – rummut
Santtu Hämäläinen – kitara, bassokitara
Tuomo Saikkonen – laulu
Juha Javanainen – kitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Miitri Aaltonen – taustalaulu (kappaleet 2, 4, 6, 8, 9 ja 11)
Raikko "Brutal" Törönen – taustamurina (kappaleet 4 ja 7)
Kokoonpano > Tuotanto

Miitri Aaltonen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Mike Henry Leak – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Regression discogs.com -sivustolla
Albumi Regression Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sakari Salovuori

Seppo Sakari Salovuori (10. huhtikuuta 1929 Lahti – 1. tammikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen nuorisonohjaaja ja nuortenkirjailija.
Henkilöhistoria

Salovuoren vanhemmat olivat päätoimittaja, ohjelmapäällikkö Eero Salovuori ja Adéle Cesilia Brander.
Teoksia

Soihtuviesti : sanan valoa pojille ja nuorukaisille. Kuva ja sana, Helsinki 1957
Tunturi-Joonas salapoliisina. Kuva ja sana, Helsinki 1958
Sammakkomiehen jännittävät hetket : kinkeritraktaatti Suomen varhaisnuorison pojille. Agricola-seuran kinkeritraktaattisarja 13, 1959. Helsinki 1959
Tunturi-Joonas ja robotti. Kuva ja sana, Helsinki 1959
Tunturi-Joonas ja ihmeaine. Kuva ja sana, Helsinki 1960
Kuka on rohkea? : traktaatti varhaisnuorison pojille. Agricola-seura, Helsinki 1961
Tunturi-Joonas ja miljoonalautanen. Kuva ja sana, Helsinki 1962
Viidakon musta taika : seikkailukertomus Afrikasta. Poikien keskus, Helsinki 1975
Minä tiedän sinun ahdistuksesi : "reppanan päiväkirja". RV-taskukirjat 54. RV-kirjat, Vantaa 1985
Ulos umpikujasta : "reppanan rukouskirja". RV-kirjat, Vantaa 1986
Rukousvastauksia ; koonneet Sakari ja Marjatta Salovuori. RV-kirjat, Vantaa 1987
Veri veti nuorisotyöhön ; kirj. Pentti Laitinen, Sakari Salovuori ; julkaisija Suomen poikien ja tyttöjen keskus. Lasten keskus, Helsinki 1991
Ystävällinen murahdus : muistelmia Sulo Karpiosta ; työryhmä Pentti Laitinen ym. ; toim. Pentti Laitinen ja Sakari Salovuori ; julk. Kertojien kerho. Poikien keskus, Helsinki 1981
Sakari Salminen (jääkiekkoilija)

| Sakari Salminen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1988 (ikä 36) Pori
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Sakke, Dominaattori, Taikuri
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  73 kg
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  KalPa (SML) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Fribourg-Gottéron (NLA) Växjö Lakers HC (SHL) Jokerit (KHL) Dinamo Moskova (KHL) HIFK (SML) Örebro HK (SHL) Ässät (SML) Västerås IK (Allsv.)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
Sakari Jalmari Salminen (s. 31. toukokuuta 1988 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.. Edustaa Kartanon Kiksausta salibandyn Satakuntaliigassa.
Ura

Salminen on Porin Ässien kasvatti ja teki juniorisarjoissa paljon pisteitä. Hän ei kuitenkaan pystynyt heti vakiinnuttamaan paikkaansa liigassa kaudella 2007–2008, ja Ässät lainasi hänet yhdessä Joonas Kemppaisen kanssa Mikkelin Jukureihin Mestikseen. Salminen pelasi Suomen ykkösketjussa nuorten MM-kisoissa 2008.
Kausi 2008–2009 sujui jo huomattavasti paremmin, ja 16 maalia tehnyt Salminen oli Ässien paras maalintekijä. Hän solmi kauden 2009–2010 jälkeen kaksivuotisen sopimuksen Kuopion KalPan kanssa. Kaudella 2010–2011 Salminen voitti KalPan sisäisen pistepörssin 45 pisteellä ja teki pudotuspeleissäkin kuusi pistettä seitsemässä ottelussa. Kauden päätyttyä hän pääsi myös ensimmäistä kertaa A-maajoukkueeseen.
Kaudella 2012–2013 SM-liigakiekkoilijat äänestivät Salmisen runkosarjan parhaaksi pelaajaksi, ja hänelle myönnettiin Kultainen kypärä -palkinto. Kauden jälkeen hän siirtyi KHL-seura Torpedo Nižni Novgorodiin. Salminen oli tehnyt KalPan kanssa loppuvuonna 2011 jatkosopimuksen kauden 2013–2014 loppuun, mutta hänelle jätettiin mahdollisuus siirtyä KHL:ään kesken sopimuskauden.
Salminen edusti Suomea vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailussa. Hän teki tehot 1+2=3. Salmisen ensimmäiset maailmanmestaruuskisat päättyivät tappioon pronssiottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Kaudet 2013–2015 Salminen vietti KHL-seura Torpedossa.
Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi Sveitsiin Fribourg-Gottéronin joukkueeseen, jossa hän pelasi 43 ottelua. Loppukaudeksi hän siirtyi Ruotsiin Växjö Lakersin riveihin, jossa pelasi myös pudotuspeleissä.
Kaudeksi 2016–2017 Salminen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella KHL-seura Jokereihin. Jokerit-sopimuksen toinen vuosi purettiin yhteisymmärryksessä heinäkuussa 2017. Alkukaudesta 2017–2018 Salminen pelasi Dinamo Moskovassa, mutta sopimus irtisanottiin 18 pelatun ottelun jälkeen. Tämän jälkeen Salminen teki vuoteen 2020 ulottuvan sopimuksen Porin Ässiin.
Ässät nimesi Salmisen kaudeksi 2018–2019 varakapteenikseen. Hän johti SM-liigassa viimeisenä olleen joukkueen sisäistä piste- ja syöttöpörssiä tehoilla 10+21=31, kunnes tammikuussa 2019 Ässät lainasi Salmisen loppukaudeksi Helsingin IFK:hon, joka vastaavasti lainasi Lauri Kulmalan Ässiin.
Salminen pelasi kauden 2019–2020 ruotsalaisessa Örebro HK:ssa. Hän teki helmikuussa 2021 sopimuksen Ässien kanssa.
Saksi (televisio-ohjelma)

| Saksi |
| --- | --- |
Tyyli:  televisiouutiset
Kestoaika:  45 min
Alkuperämaa:   Filippiinit
Verkko:   GMA Network
Esitetty:  2. lokakuuta 1995 –
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  GMA News and Public Affairs
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Saksi on televisioyhtiö GMA Networkin esittämä filippiiniläinen uutisohjelma.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
James A. Barcia

James A. Barcia
James Allan ("Jim") Barcia (s. 25. helmikuuta 1952 Bay City, Michigan) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Bay Cityssä, Michiganissa, ja valmistui Saginaw Valley State Universitysta vuonna 1974. Hän on naimissa Vicki Barcian kanssa.
Barcia on toiminut pitkään Michiganin osavaltiollisessa kongressissa, ensin osavaltionkongressin alahuoneessa 1977–83 ja sitten senaatissa 1983–93. Vuodesta 1993 vuoteen 2003 saakka Barcia edusti Michigania Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Michiganin viidennestä vaalipiiristä. Hän ei enää vuonna 2003 päättyneen kautensa jälkeen pyrkinyt jatkokaudelle, vaan palasi takaisin Michiganin osavaltiopolitiikkaan ja Michiganin senaattiin vuosiksi 2003–11. Barcia ilmoitti vuonna 2010 jättäytyvänsä politiikasta 34 vuoden yhtäjaksoisen poliittisen uran jälkeen.
Saksin evankelisluterilainen maakirkko

| Saksin evankelisluterilainen maakirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Johtaja:  maapiispa Carsten Rentzing
Yhteistyötahoja:  Saksan evankelinen kirkko
Toiminta-alue:  Suurin osa Saksin osavaltiosta
Seurakuntia:  702
Jäseniä:  663 525 jäsentä, osuus alueen väestöstä 17,8% (31.12.2019)
Kotisivu:  https://www.evlks.de/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saksin evankelisluterilainen maakirkko (saks. Evangelisch-Lutherische Landeskirche Sachsens) on yksi Saksan evankelisen kirkon jäsenkirkoista. Sen pääpaikka on Dresden.
Kirkolla on 702 seurakuntaa. Vuoden 2019 lopussa kirkolla oli 663 525 jäsentä.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut (saksaksi)
Salmen ulkoilualue

Salmen ulkoilualue on Helsingin kaupungin omistama 860 hehtaarin laajuinen ulkoilualue Vihdin kunnan eteläosassa Vanhan Porintien eli seututien 120 varrella. Alueelta on noin neljä kilometriä Otalammen taajamaan, 14 kilometriä Vihdin kirkonkylälle ja 37 kilometriä Helsingin keskustaan. Salmen ulkoilualue sijaitsee Nuuksion kansallispuiston pohjoisreunassa, ja sille tyypillisiä ovat metsäinen luonto, suuret korkeuserot ja lukuisat järvet, joista suurimmat ovat Salmijärvi, Poikkipuoliainen ja Iso-Parikas. Alueella on yhteensä 24 kilometriä viitoitettuja ulkoilureittejä, jotka talvella toimivat pääsääntöisesti hiihtolatuina. Alueelta on myös vaellusyhteys Espoon puolelle Solvallaan. Alueen palvelut ovat keskittyneet pohjoisosaan, jossa on pysäköintialue, leirintäalue, kahvila, lasten leikkipaikka, uimaranta ja varaussauna. 1970-luvulta alkaen Salmen ulkoilualueella olivat toimineet myös laskettelurinne ja hiihtohissi, jotka poistettiin käytöstä vuonna 2009.
Ennen ulkoilualueen perustamista alueella sijaitsi Salmen kartano, jonka sen omistaja, kauppaneuvos Alwar Niklander myi ulkoilualueeksi Helsingin kaupungille vuonna 1963. Sittemmin kartanon päärakennus on purettu, mutta alueen nykyinen päärakennus, Salmen tupa, kuului aikanaan kartanon pihapiiriin.
Aiheesta muualla

Salmen ulkoilualue
Rotkojalohaukka

| Rotkojalohaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Jalohaukkalinnut Falconiformes
Heimo::  Jalohaukat Falconidae
Suku::  Jalohaukat Falco
Laji::  fasciinucha
Kaksiosainen nimi
 Falco fasciinucha  Reichenow & Neumann, 1895 
Katso myös
   Rotkojalohaukka Wikispeciesissä   Rotkojalohaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rotkojalohaukka (Falco fasciinucha) on harvinainen afrikkalainen jalohaukka.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus 28–30 cm ja paino noin 220 g. Naaras ja koiras ovat samanvärisiä: selkä ja pää ovat ruskeat, kurkku valkoinen, nokka ja koivet harmaat.
Esiintyminen

Rotkojalohaukat elävät itäisessä Afrikassa, pohjoisessa Etiopian ja Sudanin eteläosista Etelä-Afrikan koilliskolkkaan. Kaikkialla ne ovat harvinaisia tiukkojen elinympäristövaatimustensa tähden. Lajin kokonaispopulaatio on todennäköisesti yli tuhat yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu.
Elinympäristö

Haukat asuvat jyrkkien rotkojen ja jyrkänteiden rikkomassa vuoristossa aina 3,8 kilometrin korkeuteen saakka.
Lisääntyminen

Pesä on kalliojyrkänteen kolossa tai tunnelissa. Naaras munii tavallisesti kolme tai neljä munaa, joita haudotaan 31–33 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 42 päivän iässä ja itsenäistyvät siitä kolmen viikon päästä.
Ravinto

Ruokalistalla on enimmäkseen pikkulintuja ja hyönteisiä, jotka haukka pyydystää ilmasta.
Jaakko Loppi

Juho Jaakko Loppi (28. syyskuuta 1874 Ilmajoki – 30. tammikuuta 1946 Tyrnävä) oli suomalainen kansakoulunopettaja, maanviljelijä  ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Lopin vanhemmat olivat talollinen Juha Keski-Loppi ja Susanna Kreeta Latva-Röyskö. Hän kävi kansakoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1906 Rauman opettajaseminaarista. Loppi oli kansakoulunopettajana Jaakkimassa 1906–1922, Isossakyrössä 1922–1927 ja Siikajoella 1927–1940. Viimeksi hän toimi maanviljelijänä Tyrnävällä 1940–1946
Loppi oli kansanedustajana 1919–1922 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös Siikajoen kunnanvaltuuston puheenjohtajana.
Jaakko Loppi oli naimisissa vuodesta 1907 Eeva Maria Viisaisen kanssa.
Ruskotäpläkoi

| Ruskotäpläkoi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Äärimmäisen uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Jäytäjäkoimaiset Gelechioidea
Heimo::  Jäytäjäkoit Gelechiidae
Alaheimo::  Täpläkoit Ethmiinae
Suku::  Ethmia
Laji::  pyrausta
Kaksiosainen nimi
 Ethmia pyrausta  Pallas, 1771 
Katso myös
   Ruskotäpläkoi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruskotäpläkoi eli nokitäpläkoi (Ethmia pyrausta) on harvinainen, tumma perhoslaji. Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR). Lisäksi Ahvenanmaalla se on rauhoitettu ja erityisesti suojeltu laji.
Koko ja ulkonäkö

Pienehkö, hyvin tumma perhonen. Etusiivet ovat tasaisen mustanharmaat ja niissä on kolme mustaa täplää. Takasiivet ovat mustanharmaat ja kuviottomat. Pää, keskiruumis ja takaruumiin tyviosa ovat mustat, mutta takaruumiin kärkiosa on kirkkaan keltainen. Siipiväli 17–23 mm.
Samannäköinen laji on siilikkäisiin kuuluva nokisiipi (Atolmis rubricollis). Sen tunnistaa kuitenkin punaisesta kauluksesta.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys kattaa osia Suomesta ja Ruotsista. Lisäksi sitä on tavattu Virosta ja Latviasta sekä euroopanpuoleiselta Venäjältä. Skotlannista on muutamia yksittäishavaintoja eikä tiedetä elääkö perhonen siellä vakituisesti. Suomessa ruskotäpläkoita tavataan ainoastaan Ahvenanmaalla, joskin Uudeltamaalta on vanha yksittäinen havainto. Perhosia on tavattu touko-kesäkuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Kosteilla rantaniityillä ja rantalehdoissa elävä perhonen, joka on levinneisyydetään erittäin paikallinen. Koiraat lentävät aamupäivästä keskipäivään lyhyin pyrähdyksin. Oranssit, kyljistään mustapilkulliset toukat elävät harvaankudotun seitin suojissa. Ne ovat aktiivisia pääasiassa öisin ja pudottautuvat maahan pienestäkin häiriöstä.
Ravintokasvi

Toukka elää keltaängelmällä (Thalictrum flavum).
Aiheesta muualla

BBC News 2.7.2008: 'Mythical' moth rescued from web (englanniksi)
Riihimäen varuskunta

Riihimäen varuskunta on Riihimäellä sijaitseva, vuosina 1910–1913 venäläiselle sotaväelle rakennettu varuskunta, joka kuuluu Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Vanhojen punatiilisten kasarmirakennusten lisäksi varuskunnassa sijaitsee muun muassa arvokas varuskuntakirkko. Riihimäen varuskunta lakkasi olemasta hallinnollinen yksikkö 31. joulukuuta 2014, jolloin sen hallinto siirtyi Panssariprikaatiin Hattulaan.
Historia > Varuskunnan perustaminen ja Viaporin kapina

Riihimäen varuskunnan perustaminen tuli ilmeiseksi sen jälkeen, kun Venäjän keisarikunta alkoi pelätä saksalaisten maihinnousua Etelä-Suomeen Pietaria kohti suunnattavaa hyökkäystä varten. Venäjä oli menettänyt suuren osan Itämeren laivastostaan Venäjän–Japanin sodan aikana, jolloin se pyrki toteuttamaan Pietari Suuren merilinnoituksena tunnetun ajatuksen sulkea Suomenlahti etenevältä Saksan laivastolta rannikkotykein ja maajoukoin.
Viaporin kapinan aikana 1906 suomalaiset punakaartit räjäyttivät rautatiesillan, joka esti venäläisiä kuljettamasta joukkoja sotilasjunalla Viipurista Helsinkiin Viaporin kapinan kukistamiseksi. Näin tarve rautatieyhteyksien sotilaallisesta turvaamisesta nopeasti liikkuvan ratsuväen avulla tuli ilmeiseksi.[lähde? ]
Historia > Sisällissodan aika ja Riihimäen vankileiri

Keväällä 1918 varuskunnassa sijaitsi punaisten vankileiri "tunnetuille punakaartin vastustajille". Saksalaisten edetessä huhtikuussa Helsingistä kohti Riihimäkeä punaiset pakenivat teloitettuaan vangit mielivaltaisesti.
Vuoden 1918 sisällissodan aikana varuskunta oli aluksi Riihimäen punakaartin hallussa, jonka jälkeen se siirtyi saksalaisten hallintaan huhtikuun lopulla. Ennen lähtöään varuskunnasta punaiset teloittivat yhdeksän vankinaan pitämää valkoista. Tämän jälkeen valkoiset ampuivat paikkakunnalla yli 140 punaista, joista suurimman osan varuskunnan alueella.
Sisällissodan jälkeen varuskunnassa toimi Riihimäen vankileiri, joka sittemmin tunnettiin myös pakkotyölaitoksena. Leirillä oli enimmillään noin 8 500 punavankia. Heistä kuoli teloituksissa, nälkään tai kulkutauteihin lähes tuhat. Kyseessä oli Suomen kuudenneksi suurin vankileiri.
Historia > Viestirykmentti

Viipurissa 1938 perustettu Viestirykmentti sijoitettiin 1944 Riihimäen varuskuntaan, jossa se toimi lakkauttamiseensa asti 31.12.2014.
Joukko-osastot ja -yksiköt

Viestirykmentin lisäksi Riihimäen varuskunnassa toimivat:
• Puolustusvoimien Teknillisen Tutkimuslaitoksen elektroniikka- ja informaatiotekniikkaosasto (El- ja informtekn-os/PVTT),
• Millog Oy:n Riihimäen toimipiste, käsittää entisen Elektroniikkalaitoksen (EL) toiminnot
• Johtamisjärjestelmäkeskuksen Johtamisjärjestelmäkoulu sekä
• Puolustuskiinteistöjen (ent. PHRAKL) Riihimäen paikallistoimisto.
Osa Riihimäen entisestä varuskunta-alueesta on otettu muuhun käyttöön ja rakennuksia on myyty yksityisille: esimerkiksi entinen Viestimuseo ja aikaisempi komendantintalo etukasarmilla alueen eteläpuolella, jossa toimi pitkään Riihimäen kaupungin päiväkoti. Komendantintalossa oli Viestikoulun ryhmänjohtaja-aliupseerikoulu, ja siihen liittyi muun muassa ruokala ja pieni sotilaskoti.[lähde? ]
Varuskunta täytti sata vuotta 26.11.2009 .
Muuta

Varuskunnassa toimii myös Leijona Catering Oy:n Liesi-niminen varuskuntaravintola sekä sotilaskoti.
Riihimäen varuskunta-alueen ampumarataa käytettiin Riihimäen Erämessujen yhteydessä muun muassa hirvi-, luodikko-, trap-, peräkiekko-, riistamaali- ja pistooliammuntaan.  Ampumaradan toiminta päättyi Puolustusvoimauudistuksen myötä 31.12.2014.
S/S Urania

Vanhempi S/S Urania satamassa vuodelta 1893. Kyydissä 509 siirtolaista.
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiöllä oli kaksi S/S Urania -nimistä matkustaja-alusta, jotka molemmat menettettiin niiden upottua.
Vanhempi S/S Urania

Tämä matkustajahöyrylaiva liikennöi vuodesta 1891 pääasiassa Suomi – Kööpenhamina – Hull-linjalla, ja se upposi 3. helmikuuta 1913 Kattegatissa Kullenin luoteispuolella törmättyään sumussa yhteen norjalaisen S/S Fancy -laivan kanssa. Urania oli tällöin matkalla Hullista kohti Kööpenhaminaa. Uranian matkustajat ja miehistö saatiin pelastettua pahoja vaurioita saaneeseen S/S Fancyyn, joka vei heidät Tanskan Elsinoreen.
Urania oli rakennettu vuonna 1891 Wigham Richardson & Co:n telakalla Newcastlessa. Laivan pituus oli 68,6 metriä, leveys 10,11 metriä, nopeus 12 solmua ja vetoisuus 1 136 bruttorekisteritonnia. Kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 600 hevosvoimaa. Laivassa oli 22 I luokan, 34 II luokan ja 186 III luokan matkustajapaikkaa.
Uudempi S/S Urania

Tämä alus ostettiin Kattegatissa uponneen S/S Uranian tilalle. Se kunnostettiin Earle's Shipbuilding & Engineering Co. Ltd:n telakalla Hullissa ja asetettiin liikenteeseen joulukuussa 1913 Suomi – Kööpenhamina – Hull-linjalle. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua laiva jäi Hullin satamaan, ja se vuokrattiin vuonna 1915 Venäjän laivaston käyttöön. S/S Urania törmäsi miinaan ja upposi Kuolan niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Kap Gorodetskiä 12. heinäkuuta 1915. Laiva oli tällöin matkalla Liverpoolista Arkangeliin. Alus upposi minuutissa, mutta miehistö onnistui pelastautumaan.
Uudempi S/S Urania oli rakennettu vuonna 1897 Sunderland Shipbuilding Co.:n telakalla Sunderlandissa. Se liikennöi ennen Suomeen ostoa S/S Russie -nimisenä Marseillessa toimineen Societé Generale des Transports Maritimes à Vapeur -varustamon omistuksessa.
1893
Jaakko Luoma (fagotisti)

Jaakko Luoma (s. 1973) on suomalainen fagotisti.
Luoma on kotoisin Lohjalta, jossa hän aloitti fagotinsoiton 11-vuotiaana. Aiemmin hän oli saanut pianonsoiton yksityisopetusta, mutta Lohjan musiikkiopiston pääsykoelautakunnasta hänelle ehdotettiin fagottia, jonka soiton hän aloittikin. Hän sai myöhemmin opetusta László Haralta ja Jussi Särkältä Sibelius-Akatemiassa sekä Pascal Galloisilta Pariisin konservatoriossa. Luoma sai vuonna 1993 paikan Tapiola Sinfoniettan fagotistina. Hän on välillä työskennellyt ulkomailla: vuosina 1996–1998 Orchestre de Parisin ja vuosina 2001–2003 Berliinin radion sinfoniaorkesterin soolofagotistina. Molempien kertojen jälkeen hän palasi Tapiola Sinfoniettaan, jossa hän on fagotin äänenjohtaja.
Luoma on esiintynyt solistina eri Euroopan maissa. Hän on vieraillut säännöllisesti festivaaleilla, kuten Kuhmon Kamarimusiikissa. Historiallisia fagotteja hän on soittanut esimerkiksi Suomalaisessa barokkiorkesterissa, Helsingin Barokkiorkesterissa, Espoon barokissa ja Ensemble Schratissa. Luoma on palkittu Uudenkaupungin Crusell-kilpailussa, ja vuonna 2002 hän pääsi kolmannelle palkintosijalle Münchenin ARD-kilpailussa. Hän sai Crusell-seuran Crusell-palkinnon vuonna 2001.
Luoma on tehnyt opetustyötä Sibelius-Akatemiassa. Hän on myös levyttänyt. Vuonna 2009 BIS-levymerkiltä ilmestyi Luoman ja Jean-Jacques Kantorowin johtaman Tapiola Sinfoniettan levytys Carl Maria von Weberin sävellyksistä fagotille ja orkesterille. Keväällä 2019 levy-yhtiö Ondine julkaisi levyn, jolla Luoma tulkitsee solistina konserttimestari Janne Nisosen johtaman Tapiola Sinfoniettan kanssa Wolfgang Amadeus Mozartin, Johann Nepomuk Hummelin ja Gioacchino Rossinin konsertot sekä Peter von Winterin concertinon.
Rod Gilbert

| Rod Gilbert |
| --- | --- |
 Rod Gilbert vuonna 1960.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rodrigue Gabriel Gilbert
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1941 Montreal, Quebec
Kuollut: 19. elokuuta 2021 (80 vuotta)
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  79 kg
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1960–1978
Seurat:  New York Rangers (NHL)
NHL-varaus:  ei varattu
Rodrigue Gabriel Gilbert (1. heinäkuuta 1941 Montreal – 19. elokuuta 2021) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi koko 18-vuotisen uransa New York Rangersissa, jossa muodosti niin sanotun GAG-ketjun (Goal A Game) oikean siiven ketjukavereinaan Vic Hadfield ja Jean Ratelle.
Gilbert pääsi aloittamaan uransa Rangersissa päätettyään junioripelaamisen Guelph Royals -joukkueen riveissä kaudella 1960–1961. Ammattilaisuran alkuvaihetta varjosti selkävaiva, joka vaati kirurgisia toimenpiteitä. 24. helmikuuta 1968 Rod Gilbertin tähti syttyi toden teolla, kun hän teki neljä maalia Montreal Canadiensia vastaan pelatussa ottelussa. Hän pelasi Hadfieldin ja Ratellen kanssa Neuvostoliiton 1972 Summit Seriesissa lyöneessä Kanadan joukkueessa. Jääkiekon MM-kisoissa hän pelasi vuonna 1977.
Saavutuksia

NHL:n kakkostähdistössä kaudella 1967–1968
NHL:n ykköstähdistössä kaudella 1971–1972
Bill Masterton Trophy (1976)
Lester Patrick Trophy (1991)
pelasi NHL:n All Star -ottelussa 1964, 1965, 1967, 1969, 1970, 1972, 1975 ja 1977
New York Rangers jäädytti pelinumeron 7 14. lokakuuta 1979
Seuraennätyksiä

New York Rangersin eniten maaleja (406) tehnyt pelaaja
New York Rangersin eniten pisteitä (1021) tehnyt pelaaja
Jakaa New York Rangersin seuraennätyksen eniten maaleja yhdessä ottelussa tehneenä pelaajana (viisi maalia kolme eri kertaa)
Aiheesta muualla

Rod Gilbert The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Don Luce | Bill Masterton Memorial Trophyn voittaja 1976 | Seuraaja: Ed Westfall |
Ruusutetra

| Ruusutetra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Tetrat Characidae
Suku::  Hyphessobrycon
Laji::  rosaceus
Kaksiosainen nimi
 Hyphessobrycon rosaceus  Durbin, 1909 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ruusutetra (Hyphessobrycon rosaceus) on tetrojen heimoon kuuluva kala. Se oli ennen korutetran alalaji Hyphessobrycon bentosi rosaceus.