stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen asevelvollisuuden historia
Suomen armeija Venäjän armeijan osaksi

Keisari [[Nikolai II]|Nikolai II:n]] helmikuun manifesti 1899 aloitti ensimmäisen sortokauden, ja 12.7.1901 otettiin käyttöön uusi asevelvollisuuslaki. Siinä Suomi rinnastettiin Venäjän muihin kuvernementteihin, minkä seurauksena venäläiset upseerit pääsivät Suomen armeijan virkoihin ja suomalaisia joukkoja voitaisiin lähettää valtakunnan muihin osiin. Myös upseerien ja aliupseerien oli jatkossa osattava venäjää. Osittain tämän tuloksena 437 486 suomalaista allekirjoitti Leo Mechelinin kirjoittaman vetoomuksen kutsuntoja vastaan. Vuonna 1902 noin 42–58 % kutsuntaikäisistä osallistui kutsuntalakkoihin. Vuonna 1902 yhteensä 25 080 asevelvollisesta 427 kutsunta-alueessa kutsuntoihin jäi saapumatta kokonaista 14 624, laittomiin kutsuntoihin saapuneiden lukumäärän ollessa 10 438. Tämä siitä huolimatta että kutsunta-aikaa pidennettiin niin, että se kesti huhtikuun 15. päivästä heinäkuun 24. päivään. Laajimman kannatuksen kutsuntalakko saavutti Vaasan läänissä, missä 84 prosenttia jäi kutsuntoihin saapumatta, huonoin tulos oli Turun ja Porin läänissä, missä 76 prosenttia noudatti kutsuntakäskyä. Seuraavina vuosina rangaistustoimenpiteiden uhka kuitenkin vähensi lakkolaisten määrän noin 30 prosenttiin. Passiiviseen vastarintaan osallistui myös pappeja, kuntien virkamiehiä sekä lääkäreitä, joita tarvittiin kutsuntojen toteuttamiseen.
29.3.1905 keisari Nikolai II antoi julistuksen, jolla lopetettiin toistaiseksi vuoden 1901 asevelvollisuuslain toteuttaminen. Korvauksena tästä Suomen oli maksettava vuosina 1905–1907 vuotuinen 10 miljoonan markan avustus keisarikunnan sotilasrahastoon (niin kutsutut sotilasmiljoonat). Valtiopäivät myönsivät sen kuitenkin vain vuodeksi 1905.
Itsenäistyminen

Maailmansodassa heikentyneen ja kaksi vallankumousta kokeneen Venäjän heikkouden turvin Suomi julistautui itsenäiseksi 6. joulukuuta 1917. Tämän jälkeen venäläiset joukot ajettiin Suomesta tavallaan tyhjästä luoduilla joukoilla, joiden johtoon tuli kenraali C. G. E. Mannerheim. Avuksi tulivat myös jääkärit, Saksaan salaa sotilaskoulutukseen menneet suomalaisnuoret.
Molemmat osapuolet aloittivat sodan vapaaehtoisilla joukoilla: valkoisilla suojeluskunnat, punaisilla punakaarti. Valkoinen osapuoli pyrki aluksi värväämään krenatööripataljoonia, muttei menestynyt tässä. Jääkärien saapuminen mahdollisti asevelvollisuuden käyttöönoton; jääkärit muodostivat asevelvollisten joukkojen päällystön ja alipäällystön. Laillisena perustana toimi vuoden 1878 asevelvollisuuslaki. Tampereen taistelun ratkaisivat lopulta juuri rintamalle saapuneet asevelvolliset jääkärijoukot, jotka olivat suojeluskuntia paremmin koulutettuja ja huomattavasti kurinalaisempia. Punaiset yrittivät sodan lopussa ottaa käyttöön asevelvollisuuden, mutta eivät käytännössä onnistuneet. Sisällissodan jälkeen 1919 asevelvollisuudesta säädettiin ajanmukaisempi, väliaikainen laki, jossa palvelusajaksi määrättiin 1,5 vuotta. Pysyvä laki saatiin vuonna 1922, jolloin palvelusaika miehistölle lyhennettiin yhteen vuoteen. Siitä asti Suomen armeija on perustunut asevelvollisuuteen. Asevelvollisuuslaki uudistettiin vuonna 1932, jolloin yleiseksi palvelusajaksi säädettiin 350 päivää ja reserviupseereille ja -aliupseereille 440 päivää.
Nykytilanne

Vuonna 2010 julkaistun Suomalainen asevelvollisuus -raportin mukaan asevelvollisuuden ylläpitoon käytetyillä varoilla voitaisiin ylläpitää vain pientä vakinaisista sotilaista koostuvaa ammattiarmeijaa. Raporttia on kuitenkin kritisoitu siitä, että sen laskelmissa käytetyt vaihtoehdot ovat vertailukelvottomia. Ohi on -kampanjan mukaan asevelvollisista muodostetun reserviläisarmeijan vertailukelpoinen vaihtoehto olisi vapaaehtoisista muodostettu reserviläisarmeija. Asevelvollisuuden vastustajien väitteet asevelvollisuuden aiheuttamasta kansantaloudellisesta taakasta ja yksilönvapauden loukkauksesta eivät yleensä saa osakseen vastausta, vaan ne sivuutetaan yhteiskunnallisessa keskustelussa.lähde?
Asevelvollisuuden lakkauttamiseksi aloitettiin kansalaisaloite ja Ohi on -kampanja syyskuussa 2013. Aloitteen mukaan asevelvollisuus on kansantaloudellisesti kallis, epätasa-arvoinen ja realistisia uhkakuvia ajatellen vanhentunut puolustusratkaisu. Aloite keräsi puolen vuoden aikana 7 533 kannattajaa. Varusmiesliitto kritisoi kampanjaa: ”Suomen puolustuksellinen pelote nojaa laajaan reserviläisarmeijaan. Meillä on valtion kokoon nähden suuri sodanajanjoukko ja koulutettuja reserviläisiä, joilla joukkoa täydentää, vieläkin enemmän.” Varusmiesliiton mukaan vapaaehtoisessa armeijassa on riskinä, ettei tarpeeksi vapaaehtoisia löytyisi, kuten on käynyt Ruotsissa. Valikoivalla asevelvollisuudella voitaisiin liiton mukaan tulevaisuudessa löytää tasapaino yleisen asevelvollisuuden ja vapaaehtoisuuden välillä yhdistäen molempien parhaat puolet.
Valtioneuvoston asettama asevelvollisuuskomitea esitti 26.11.2021 loppuraportissaan kutsuntojen ulottamista myös naisiin. Kutsuntojen laajentaminen koskemaan myös naisia ei kuitenkaan pakottaisi asevelvollisuutta naisille. Komitea lisäksi katsoi, että naisille olisi syytä avata mahdollisuus vapaaehtoiseen siviilipalvelukseen. Hallitus ei ole ottanut kantaa uudistukseen, joten täysin varmaa sen eteneminen ei vielä ole. Näin myöskään se, milloin ensimmäiset naiset kutsuntoihin määrättäisiin, ei ole tiedossa.
Aiheesta muualla

Suomalaisen asevelvollisuuden kaari ja haasteet. Puolustusministeriön teettämä tutkimus suomalaisen asevelvollisuuden historiallisesta kehityksestä ja siihen kohdistuvista paineista. Tämän artikkelin tärkein lähde.
| n k Suomen sotahistoria |
| --- | --- |
 Luettelo Suomen sodista  Suomen aluemuutokset 
 Asemies  Asevelvollisuuden historia  Hakkapeliitat  Hevosasevelvollisuus Suomessa  Huovi  Linnaleiri  Ratsupalvelus  Ratsutila  Ruotujakolaitos  Sotilasnimi  Sotilastorppa  Säteriratsutila  Upseerikoulutuksen historia 
Helsingissä tammikuussa 1918 järjestetty mielenosoitus yleistä asevelvollisuutta vastaan
FC Kaarina

FC Kaarina on vuonna 2010 perustettu junioritoimintaan erikoistunut jalkapalloseura.
Sen muodostivat neljä Kaarinan kaupungissa toimivaa jalkapalloseuraa; Kaarinan Pojat, Littoisten Työväen Urheilijat, Piikkiön Palloseura sekä Kaarinan Nappulat. Kaikki jatkavat edelleen myös itsenäisinä, mutta seuroilla on vuodesta 2012 lähtien valtakunnallisissa sarjoissa FC Kaarinan nimellä esiintyneet yhteiset A- ja B-juniorijoukkueet.
Kaudella 2013 FC Kaarinan A-juniorit pelaavat A-poikien SM-sarjassa ja B-juniorit toiseksi korkeimmalla sarjatasolla B-poikien Ykkösessä. Vuonna 2012 FC Kaarina saavutti hopeaa B-poikien SM-sarjassa.
Suomen Kansan Järjestö

Kampanjarekka vuonna 1933.
Suomen Kansan Järjestö (SKJ) (ruots. Finlands Folkorganisation, FFO) oli jääkärikapteeni Arvi Kalstan perustama kaksikielinen kansallissosialistinen puolue. Liikkeen kannattajia kutsuttiin myös perustajansa mukaan kalstalaisiksi.
Järjestön perustava kokous pidettiin maaliskuussa 1933 ja siihen osallistui noin 500 jäsentä. SKJ julkaisi lehtiä Herää Suomi (1933–1934), Hakkorset (1933–1934, ruotsinkielinen, toimittaja Thorvald Oljemark) ja Hakaristi (1934–1937, toimittaja Yrjö Raikas). Omien lehtien lisäksi järjestöllä oli oma kustantamo Vasara. Järjestö käytti ruskeaa univormua Saksan natsipuolueen Sturmabteilung-järjestön tapaan, ja tervehdyshuutoja Herää Suomi! - Hell Finland!
Kalsta pyrki tuloksetta yhteistyöhön pulaliikkeiden johtohahmon V. F. Johansonin kanssa. Yhteistyö Yrjö Ruudun Suomen Kansallissosialistisen Liiton ja Isänmaallisen kansanliikkeen kanssa kaatui kieliriitoihin: kalstalaiset suhtautuivat myönteisesti kaksikieliseen Suomeen, ja käyttivät tilaisuuksissaan molempia kieliä. Puolue saikin hieman kannatusta Uudenmaan ruotsinkielisissä pitäjissä.
Järjestön toiminta hiipui vuonna 1936, kun Kalsta siirtyi Rovaniemelle Hotelli Pohjanhovin johtajaksi. SKJ:n johtoon nousi Yrjö Raikas, joka ei kuitenkaan onnistunut pitämään puoluetta kasassa ja liike hajosi kilpaileviin ryhmiin. Raikas kannattajineen perusti loppuvuonna 1936 Suomen Työrintama -puolueen, jota tutkija Henrik Ekberg on pitänyt SKJ:n legitiimeimpänä perillisenä. Vuonna 1940 Kalsta palasi politiikkaan ja hän, yhdessä muun muassa Raikkaan kanssa, perusti uuden Kansallissosialistien Järjestön. KSJ omaksui SKJ:n vanhan ohjelman.
Järjestö ei missään vaiheessa noussut kovin merkittävään asemaan, vaikka sen jäsenmäärä oli suurimmillaan jopa 20 000. Vuoden 1933 eduskuntavaaleissa SKJ:n listat saivat 2 733 ääntä, joista 2 103 annettiin Uudellamaalla ja 630 Viipurin läänin itäisessä vaalipiirissä (lista Jaakko Seise).
Järjestön vähäisesti merkityksestä huolimatta Etsivä Keskuspoliisi seurasi Kalstan toimintaa tarkasti.
Huomattavia Jäseniä

Jääkärimajuri Onni Kohonen
Kurt Herrmann, tuomari
Valdemar Siitoin
Suomen euroviisukarsinta 2000

| Eurovision laulukilpailu 2000>  Suomen euroviisukarsinta |
| --- | --- |

Päivämäärä:  12. helmikuuta
Tapahtumapaikka:  Hotelli Lord, Helsinki
Juontaja(t):  Jani Juntunen & Silvia Modig
Valintamenetelmä:  Puhelinäänestys ja asinatuntijaraati
Kilpailumenetelmä:  Kutsukilpailun ja avoimen kilpailun yhdistelmä
Kappaleiden määrä
Semifinaalissa:  12
Voittaja:  Nina Åström ”A little bit”
Suomi Eurovision laulukilpailussa 
 ◄ 1998  2002 ► 
Suomen euroviisukarsinta 2000 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2000 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin kutsukilpailun ja avoimen kilpailun yhdistelmänä, ja yhteensä Yleisradio vastaanotti 211 ehdokasta. Näistä 12, kuusi avoimesta sävellyskilpailusta ja kuusi kutsukilpailusta, valittiin alkukarsintaan. Alkukarsinta lähetettiin vain radiosta, ja kuulluista kappaleista kuuntelijat saivat äänestää suosikkiaan joko puhelinäänestyksellä tai postikorttiäänestyksellä. Jatkoon pääsi kuusi eniten ääniä saanutta kappaletta.
Jatkoon valittuja kappaleita soitettiin neljänä peräkkäisenä lauantaina YLE TV1:n musiikkiohjelmassa Hotelli Sointu, kolmessa ensimmäisessä kaksi kappaletta ja neljännessä kertaus kaikista kappaleista. Neljännen lähetyksen myötä avattiin myös puhelinäänestys, joka kesti viikon ajan karsinnan finaaliin asti.
Finaali pidettiin lauantaina 12. helmikuuta Helsingissä Hotelli Lordin ravintolassa ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 22.05–23.05. Kilpailun voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja kymmenhenkinen asiantuntijaraati. Puhelinäänestyksen tulokset muutettiin pisteiksi kaavalla 60-50-40-30-20-10, minkä lisäksi jokainen tuomari järjesti kappaleet mielestään paremmuusjärjestykseen ja pisteytti ne kaavalla 6-5-4-3-2-1. Kilpailun lopputulos oli kuitenkin kohuttu, sillä voittaja ei ollut kummankaan äänestyksen ensimmäinen. Puhelinäänestyksen voitti Nightwish ja asiantuntijaraadin äänestyksen Nylon Beat. Yhteenlasketuissa tuloksissa voittaja oli kuitenkin Nina Åström.
Tulos > Alkukarsinta

| Sija | Esittäjä | Kappale | Äänet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Nightwish | Sleepwalker | 1217 |
| 2. | The Reseptors | Flower child | 977 |
| 3. | Sisterhood | Ordinary life | 970 |
| 4. | Nylon Beat | Viha ja rakkaus | 915 |
| 5. | Anna Eriksson | Oot voimani mun | 700 |
| 6. | Nina Åström | A little bit | 672 |
| 7. | Micke Grahn | You can’t have everything (But you got me) | 522 |
| 8. | Heidi Kyrö | Taivas aukeaa | 486 |
| 9. | In tha mix | From the heart | 485 |
| 10. | Arcadio | Rauhan saan | 473 |
| 11. | Ultra Bra | Kaikki on hetken tässä | 448 |
| 12. | Sanna Kurki-Suonio | Laulaja | 197 |
Tulos > Finaali

| Sija | Esittäjä | Kappale | Lauluntekijä(t) | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Nina Åström | A little bit | Luca Genta (säv.), Gerrit aan 't Goor (san.) | 91 p. |
| 2. | Anna Eriksson | Oot voimani mun | Petri Laaksonen (säv.), Turkka Mali (san.) | 87 p. |
| 3. | Nightwish | Sleepwalker | Tuomas Holopainen (säv. & san.) | 78 p. |
| 4. | Sisterhood | Ordinary life | Jukka Hillberg (säv. & san.), Jouni Hillberg (säv. & san.), Markku Nikkilä (säv. & san.) | 70 p. |
| 5. | Nylon Beat | Viha ja rakkaus | Risto Asikainen (säv.), Sipi Castrén (san.) | 69 p. |
| 6. | The Reseptors | Flower child | Mirka Lindström (säv.), Liksa Liikala (säv.), Tina Harris (san.) | 25 p. |
Pistetaulukko

Puhelinäänestyssarakkeessa on suluissa kunkin kappaleen saamat puhelin- ja postikorttiäänet yhteenlaskettuna.
| Kappale | Jukka Virtanen | Aija Puurtinen | Erkki Pohjanheimo | Marco Bjurström | Katja Ståhl | Matti Puurtinen | Kati Bergman | Pekka Hiltunen | Marika Krook | Sami Aaltonen | Tuomaristo yhteensä | Puhelinäänestys | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Oot voimani mun | 5 | 4 | 6 | 6 | 5 | 5 | 4 | 4 | 5 | 3 | 47 | 40 (6 288) | 87 |
| Flower child | 1 | 3 | 2 | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 2 | 1 | 15 | 10 (679) | 25 |
| Ordinary life | 3 | 2 | 5 | 4 | 3 | 3 | 3 | 5 | 6 | 6 | 40 | 30 (5 423) | 70 |
| Sleepwalker | 2 | 1 | 1 | 2 | 2 | 2 | 1 | 2 | 1 | 4 | 18 | 60 (15 453) | 78 |
| Viha ja rakkaus | 6 | 6 | 3 | 5 | 6 | 4 | 5 | 6 | 3 | 5 | 49 | 20 (4 666) | 69 |
| A little bit | 4 | 5 | 4 | 3 | 4 | 6 | 6 | 3 | 4 | 2 | 41 | 50 (7 766) | 91 |
Aiheesta muualla

Voittoesitys Ylen Elävässä arkistossa
Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
Suomen euroviisukarsinta 2000 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suomen euroviisukarsinnat (1961–2011) ja Uuden Musiikin Kilpailu (2012–)
| --- | --- |
1960–:  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969 
1970–:  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980–:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990–:  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000–:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010–:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020–:  2020  2021  2022  2023  2024  2025
West Pirates

| West Pirates |
| --- | --- |
Kotiareena:  Paraisten jäähalli
Paikkakunta:  Parainen
Lajit:  rullakiekko
West Pirates on Paraisten Sport ry:n alainen rullakiekon erikoisseura. Joukkue on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuodesta 2011 alkaen.
Aiheesta muualla

Piratesin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaarinan Ura

| Kaarinan URA |
| --- | --- |
Perustettu:  1932
Kotiareena:  Kaarinan keskusurheilukenttä
Paikkakunta:  Kaarina
Puheenjohtaja:  Hanna Lehtonen
Kaarinan Ura ry on kaarinalainen voimistelu- ja urheiluseura joka on perustettu 23. helmikuuta 1932.
Se on Suomen Työväen Urheiluliitton (TUL) jäsenseura.
Seura koostuu tällä hetkellä viidestä jaostosta. Lajeina sillä ovat pääosin lentopallo ja yleisurheilu.
Vuonna 2005 Kaarinan Urasta erkaantui koripallojaosto omaksi seurakseen, Ura Basketiksi.
Aiheesta muualla

Kaarinan Ura ry
VG-62 (lentopallo)

VG-62 on Naantalissa toimiva lentopalloseura. Se kuuluu VG-62-nimiseen yleisseuraan, jonka muita alaisia ovat muun muassa jääkiekko ja ringette. VG-62:n lentopallon edustusjoukkue pelaa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomessa, Lentopallon 1-sarjassa. Se toimii myös Lentopallon SM-liigassa pelaavan Raision Loimun farmijoukkueena.
Yliskulma

Yliskulma on kaupunginosa ja kylä Liedossa. Se sijaitsee 10 km:n päässä Liedon keskustasta ja 20 km:n päässä Turusta, historiallisen Hämeen Härkätien varrella.
Aiheesta muualla

yliskulma.fi
Paimion lukio

Paimion lukio on Paimiossa toimiva lukio, jossa on noin 250 opiskelijaa. Lukiossa on käytössä kuusijaksojärjestelmä ja rehtorina toimii Olli-Pekka Lehtonen. Paimion lukion nykyinen osoite on Sähköyhtiöntie 2.
Historiaa

Vuonna 1925 Paimioon perustettiin viisiluokkainen yhteiskoulu, ja oma koulurakennus valmistui vuonna 1927. Ensimmäinen lukioluokka aloitti syksyllä 1956, joten lukion ylioppilaita lakitettiin ensimmäisen kerran keväällä 1959. Yhteiskoulu muodostui vuonna 1976 uudeksi peruskouluksi ja kunnan lukioksi. Nykyään Paimion lukio sijaitsee noin kilometrin päästä vanhasta rakennuksesta, nykyään Fortumin vanhassa konttorirakennuksessaselvennä.
Aiheesta muualla

Paimion lukion Internet-sivut
| n k Perustiedot Wikidatassa: Paimion lukio (Q11886391)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: lukio
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Paimio
Suomen autovero

Tuontiautoja satamassa 1970-luvulla.
Autovero on Suomeen rekisteröitäviksi aiotuista ajoneuvoista maksettava vero. Sen kantoi 31.12.2016 saakka tullilaitos. Tammikuun 1. päivästä 2017 alkaen autoveron kannosta on vastannut verohallinto  . Autovero täytyy olla maksettuna, ennen kuin auto voidaan rekisteröidä. Käsite "autovero" on sikäli harhaanjohtava, että sitä kannetaan myös moottoripyöristä, mutta toisaalta sitä ei kanneta kaikista autoista. Ajoneuvovero taasen on vuotuinen ajoneuvosta maksettava vero.
Autoveron historia

Autovero otettiin Suomessa käyttöön 1. tammikuuta 1958 voimaan tulleella lailla. Lakia säädettäessä eduskunta ilmoitti ”edellyttävänsä, että vero on vain tilapäinen ja valtion senhetkisestä poikkeuksellisen kireästä rahatilanteesta johtuva ja että verosta pyritään luopumaan etenkin halvemman hintaluokan ajoneuvojen osalta heti, kun valtiontalous antaa siihen mahdollisuuden”. Autovero hyväksyttiin 28. kesäkuuta 1966 eduskunnan kolmannessa käsittelyssä.
Maastoautot vapautettiin autoverosta, mihin perusteena oli niiden käyttö metsätaloudessa. Maastoautokannan lisääntyminen palveli myös puolustusvoimien tarpeita, sillä lähes kaikki Suomessa rekisteröidyt maastoautot oli pitkälle 2000-luvulle saakka varattu liikekannallepanossa ja  kriisitilanteissa armeijan käyttöön otettaviksi.
Marraskuussa 1967 astui voimaan uusi autoverolaki, ei enää tilapäinen vaan pysyvä. Sitä ennen autojen maahantuonti oli kokonaan kiellettyä syyskuun puolestavälistä marraskuun puoleenväliin. Tähän ajanjaksoon sijoittui myös Suomen markan devalvaatio.
Autoveron historia > Autoveron arvonlisävero

Vuosina 2002–2005 EU-alueelta tuotujen käytettyjen autojen autoverosta kannettiin virheellisesti ja EY-lainsäädännön vastaisesti myös arvonlisäveroa ("ei-arvonlisävero" eli "elv"). Asiasta saatiin 5.7.2013 korkeimman oikeuden tuomio. Tulli ei kuitenkaan aio palauttaa laittomasti kerättyjä veroja. Autoveron arvonlisäverotus lopetettiin lakimuutoksella 1.4.2009 lähtien.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi 19. maaliskuuta 2009 tuomion autoverosta vuosina 2006–2009 väärin perustein kannetusta arvonlisäverosta, ja veroja palautettiin.
Autoveroluokat

Autoveroa kannetaan:
henkilöautosta (M1-luokka)
pakettiautosta (N1-luokka)
sellaisesta muusta autosta, jonka omamassa on alle 1 875 kilogrammaa
moottoripyörästä (L3e-luokka ja L4e-luokka)
isoista L-luokan ajoneuvoista: kolmipyörästä (L5e) ja nelipyörästä (L7e)
On myös autoja, joista veroa ei tarvitse maksaa. Tällaisia ovat jotkin M1-luokan matkailuautot, pelastusautot, sairasautot ja ruumisautot, N1-luokan eläinlääkintäautot ja pelastusautot sekä L-luokan ajoneuvoista mopot (L1e ja L2e) ja kevyet nelipyörät (L6e). Pakettiautojen aikaisempi verovapaus lakkautettiin vuonna 1993.
Autoveron määrä

Henkilö- ja pakettiautojen veroprosentti on porrastettu ajoneuvon hiilidioksidipäästön perusteella. Jokainen hiilidioksidigramma lisää veron määrää. Veroprosentti on vähintään 12,2 % ja enintään 48,8 %.
Autoveron tuotto vuosittain

2008 tilinpäätös: 1 016 miljoonaa euroa
2009: 687
2010: 941
2011: 1 068
2012: 1 007
2013: 932
2014: 918
2015: 884
2016: 963
2017: 977
2018: 1001
2019: 892
Aiheesta muualla

Autoverolaki (Arkistoitu – Internet Archive)
EU:n katsaus eri EU-maiden autojen verottomiin ja verollisiin hintoihin
Unionin oikeuden velvoittavuus
Salokorpi, Jussi: Yhdestä Mersusta se alkoi – tuontiautojen veroista on riidelty vuosia, mutta valtio ei muuta linjaansa 26.6.2016. Yle Uutiset.
Risto Tuori: Suomalainen autovero 1958–2011. Autoja, autoja: Mobilia-vuosikirja 2012 (toim. Kirsti Lehtomäki), s. 46–58. Kangasala: Mobilia-säätiö, 2012. ISBN 978-952-67739-0-2.
Suomen kulutusverot
ajoneuvovero • arvonlisävero • autovero • koiravero • makeisvero • tulli • vakuutusmaksuvero
Valmisteverot: alkoholivero • tupakkavero • virvoitusjuomavero
Citroën BX Van
Pargas Dragspelsklubb

Pargas Dragspelsklubb on suomalainen kansantanssiryhmä Paraisilta, joka on tehnyt yhden pitkäsoiton OKAY-levymerkille.
Diskografia

På gulej, (1985)
Aiheesta muualla

Pargas Dragspelsklubbin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Suomen kansallisfilmografia

Suomen kansallisfilmografia on 1980-luvun loppupuolelta alkaen julkaistu teossarja, joka esittelee kaikki suomalaiset kokoillan elokuvat taustatietoineen vuodesta 1907 vuoteen 2000. Editan ja Suomen elokuva-arkiston julkaisemassa kirjasarjassa on ilmestynyt 12 osaa.
Vuonna 2005 valmistuneen sarjan päätoimittajina ovat toimineet Kari Uusitalo kahdeksan ensimmäisen osan ajan ja hänen eläkkeelle siirtymisensä jälkeen Sakari Toiviainen. Näillä näkyminmilloin? sarjan jatko-osat julkaistaan internetissä sähköisessä muodossa.
Julkaisutiedot

koko sarja 1–12, ISBN 951-37-3832-9 ja ISBN 951-860-973-X
(1907–1935), 1996, 690 sivua, ISBN 951-37-1901-4
(1936–1941), 1995, 799 sivua, ISBN 951-37-1582-5
(1942–1947), 1993, 735 sivua, ISBN 951-37-1019-X
(1948–1952), 1992, 654 sivua, ISBN 951-37-0575-7
(1953–1956), 1989, 574 sivua, ISBN 951-861-206-4
(1957–1961), 1991, 674 sivua, ISBN 951-37-0116-6
(1962–1970), 1998, 797 sivua, ISBN 951-37-2218-X
(1971–1980), 1999, 664 sivua, ISBN 951-37-2676-2
(1981–1985), 2000, 627 sivua, ISBN 951-37-2677-0
(1986–1990), 2002, 715 sivua, ISBN 951-37-2678-9
(1991–1995), 2004, 781 sivua, ISBN 951-37-3969-4
(1996–2000), 2005, 868 sivua, ISBN 951-37-3970-8
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisfilmografia (Arkistoitu – Internet Archive)
Shoshonit

Shoshonit (Laakson ihmiset) ovat Pohjois-Amerikan alkuperäisasukkaita. He kuuluivat alun perin Uto-asteekkien laajaan kieliperheeseen, ja olivat läheistä sukua muun muassa comancheille ja paiuteille.
Shoshonit jakaantuvat pohjoisiin, läntisiin ja itäisiin shoshoneihin. Pohjoiset shoshonit asuivat Montanassa, itäisessä Idahossa, ja läntisessä Wyomingissa. Itäisimmät ryhmät kansoittivat Wyomingin lisäksi pohjoisen Coloradon. Läntisen kansanosan keskeiset asuinalueet olivat luoteinen Utah, Nevada ja Kalifornia. Maantieteellisen sijaintinsa laajuuden vuoksi shoshonit edustivat useita toisistaan poikkeavia elämäntyylejä. Tasankojen ratsastuskulttuurin 1700-luvun aikana omaksuneet ryhmät ajautuivat toistuviin konflikteihin muun muassa mustajalkojen, siouxien ja cheyennien kanssa, jotka pakottivat heitä länteen ja etelään.
Shoshonit allekirjoittivat vuonna 1851 Fort Laramien sopimuksen, jossa he monien muiden heimojen kanssa hyväksyivät Yhdysvaltain vaatimukset. Seuraavien vuosikymmenien aikana monet shoshonit palvelivat Yhdysvaltain armeijaa sodissa tasankointiaaneja vastaan.
Historia > Varhainen aikakausi

Varhain 1000-luvulla suuret määrät ute-asteekkien kielisiä kansoja aloitti laajan muuttoliikkeen Pohjois-Amerikassa. Heistä muotoutui yhtä lailla Meksikon asteekit kuin Kalliovuorille asettuneet numicin-murretta puhuneet shoshonit. Oman uskomuksensa mukaan shoshonit muuttivat Etelä-Amerikasta noin vuonna 900 jaa., sen jälkeen kun mayojen kulttuuri oli romahtanut. Rio Granden alueelta New Mexicosta ja eteläisestä Montanasta on löydetty 1100-luvulle ajoitettuja kalliopiirroksia, jotka on jäljitetty shoshoneihin ja kertovat heidän laajasta levinneisyydestään. Myöhempien vuosisatojen ilmastonmuutosten seurauksena shoshonit alkoivat liikkua pienissä ryhmissä Montanan tasangoilla, jossa he metsästivät biisoneita ja hanka-antilooppeja. Shoshonit liikkuivat jalkaisin tai koiravaljakoilla.