stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Klassikot – Ne surkeimmat

| Klassikot – Ne surkeimmat Virtanen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1974–1976
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: 2LP, 2MC
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Love Records
Virtasen muut julkaisut
| Uusi jääkausi uhkaa 1975 | Klassikot – Ne surkeimmat 1990 |   |
Klassikot – Ne surkeimmat on suomalaisen Virtanen-yhtyeen kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen koko tuotannon. Se julkaistiin vuonna 1990 paitsi tupla-LP:nä, myös kahtena C-kasettina, joista ensimmäinen sisälsi A- ja B-puolet ja toinen vastaavasti C- ja D-puolet.
Kappaleet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  A-puoli Haloo  Clark Kent  Elektroninen xtaasi  Hottentotti (alkup. Vesle Hoa)  Atominarttu  Ikiliikkuja  Lolita  |  B-puoli Harley Davidson  Itsemurhalentäjä  Kulkuri  Olipa kerran rog  Sesam  Mun sukupolvi (alkup. ”My Generation”)  20 j.J.D.  |  C-puoli Rick Random Prologi  Rick Random  Robotti  Luumu  Lady-like  Mustasukkainen nainen  Alapään nero  Neiti Nopea  |  D-puoli Rolls Royce  Pyromaani  Rakkaus, aikamme sairaus  Ontuva myrkky  Comus  Loinen  Temppu  |
Uusi jääkausi uhkaa

| Uusi jääkausi uhkaa Virtanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1975
 Julkaistu: 1975
 Tuottaja(t): Janne Ödner
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.2 50:17 (CD)
 Levy-yhtiö: Love Records
Virtasen muut julkaisut
| Hal-00 1974 | Uusi jääkausi uhkaa 1975 | Klassikot – Ne surkeimmat 1990 |
Uusi jääkausi uhkaa on suomalaisen Virtanen-yhtyeen toinen ja viimeinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1975.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Veltto Virtanen, ellei toisin mainittu.
Rick Random Prologi – 0.13
Rick Random – 3.31
Robotti – 3.27
Luumu – 2.54
Lady-Like – 3.02
Mustasukkainen nainen – 3.02 (säv. V-M. Toivonen)
Alapään nero – 3.53
Rolls Royce – 2.24
Pyromaani – 4.16
Rakkaus, aikamme sairaus – 3.33
Ontuva myrkky – 3.25 (säv. M. Konttinen)
Comus – 6.22 (säv. Roger Wootton)
CD:n bonuskappaleet
Neiti nopea – 4.00
Loinen – 2.40
Temppu – 3.35
Milla Magia

| Milla Magia |
| --- | --- |
 Milla Magia Don Rosan taiteilemana
Luoja(t):  Carl Barks
Näyttelijä(t):  June Foray (1987–2013) Catherine Tate (2017–2021) Seela Sella (suomenkielinen, 1990-luvulla) Karolina Blom (suomenkielinen, 2013) Susa Saukko, Katja Aakkula  ja Katja Sirkiä (suomenkielinen, DuckTales) Aku Ankka: Universumin sankari Eija Ahvo
Ensi- esiintyminen:  Midaan kosketus, 1961.
Kustantaja:  Disney (useita kustantamoita, joilla lisenssi)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Milla Magia
Sukupuoli:  Nainen
Kotipaikka:  Vesuvius, Italia
Luonteenpiirteet:  Noita (ankka), osaa taikoa, haluaa sulattaa Roopen ensilantin amuletiksi, jotta saisi Midaan kosketuksen
Suhteet
Sisarukset:  Poe (Millan veli, joka on muuttunut korpiksi, esiintyy Ankronikka- ja DuckTales-televisiosarjoissa)
Serkut:  Hilla Lumo
Muut sukulaiset:  Leena Magia (DuckTales -televisiosarjassa esiintyvä hahmo, jonka ensimmäisen kauden lopussa selviää olevan Millan varjo)
Tutut:  Roope Ankka Korri/Rotannaama Hokkus ja Pokkus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Milla Magia (engl. Magica De Spell) on Disneyn sarjakuvamaailmassa esiintyvä ankkahahmo, joka esiintyi ensimmäisen kerran Carl Barksin piirtämässä ja käsikirjoittamassa tarinassa Midaan kosketus vuodelta 1961.
Hahmo

Milla Magia on kaanonista riippuen joko täysi noita tai vain pelkkä velho, jonka elämäntehtävä on siepata Roope Ankan ensilantti, jotta hän voisi valmistaa siitä voimallisen amuletin saadakseen Midaan kosketuksen – kyvyn muuttaa puhtaaksi kullaksi kaiken mihin hän koskee. Joissakin tarinoissa Milla yrittää sulattaa ensilantista onnenkalun, joka toisi hänelle vaurautta. Kaiken takana on Millan ahneus ja halu rikastua: hän haluaa tulla maailman rikkaimmaksi henkilöksi keinolla millä hyvänsä. Eräässä tarinassa Milla sai Midaan kosketuksen muiden pankkiirien lanteista, mutta halusi kuitenkin kostaa Roopelle muuttamalla hänen säiliönsä kullaksi.
Milla ei ollut Barksin ensimmäinen noitahahmo: myös tarinoissa Kultainen joulupuu vuodelta 1948 sekä Karkkeja ja kepposia vuodelta 1952 esiintyi noitia, vaikka kumpikaan ei ollut Barksin käsikirjoittama; Kultaisen joulupuun käsikirjoittivat Barksin toimittajat ja Karkkeja ja kepposia pohjautuu samannimiseen Disneyn lyhytpiirrettyyn. Barks kertoi sittemmin käyttäneensä Millan esikuvina italialaista näyttelijä Sophia Lorenia sekä Charles Addamsin luomaa Morticia-hahmoa.
Tarinassa Midaan kosketus Milla tulee ostamaan Roopen ensilanttia. Hän on ostanut jo muiltakin miljardööreiltä ensilanttejaan ja Roope on viimeinen listalla. Tässä tarinassa Roope ei vielä tunne Millaa, mutta vähitellen tästä tulee Karhukoplan ja Kulta-Into Piin ohella yksi vanhan visukintun pahimmista vastustajista. Milla asuu pienessä mökissä Vesuviuksen rinteillä. Don Rosan epävirallisen aikajanan mukaan Milla syntyi vuonna 1908 Napolissa. Millalla on lemmikkinään korppi, joka on useimmissa tarinoissa nimeltään Korri (engl. Ratface ’rotannaama’). Toisinaan Korrin nimi on suomenkielisissäkin tarinoissa Rotannaama. Hänen sukulaisistaan ei tiedetä paljon, mutta hänen luonaan on ainakin vieraillut hänen rasittava tätinsä ja hänellä on hyvä haltiaserkku. Piirrossarja Ankronikan mukaan Millalla on veli nimeltä Poe, jonka hän vahingossa muuttaa korpiksi. Milla valehtelee hyväuskoiselle veljelleen, että ensilantin voimasta hän voisi muuttaa tämän takaisin itseksensä, minkä vuoksi korppi eli Poe auttaa Millaa kaikin keinoin saamaan lantin Millan haltuun. Poe nähdään Ankronikan jaksoissa Millan seurassa.
Barksin tarinoissa Milla oli alun perin tavallinen ankkaneiti, joka vain hieman tuntee taikuuteen liittyviä muinaisia salaisuuksia (Barksin käsikirjoittamissa tarinoissa ei esiinny yliluonnollisia ilmiöitä). Vähitellen muiden piirtäjien tarinat kuitenkin muuttivat Millan nykyisenlaiseksi ”oikeaksi” noidaksi.
Millan ensimmäisen loitsun kohde on sarjakuvalehti. Millan oli pitänyt suorittaa noitakoulun loppukoe, ja hänen piti lausua hänen ensimmäinen loitsunsa. Hän yritti kutistaa erään oppikirjan, joka löytyi yhdestä pohjoisitalialaisesta painotalosta. Jännitys sai hänen kätensä tärisemään, ja hän osui vahingossa peiliin, josta loitsu kimposi erääseen sarjakuvaan. Saman tarinan mukaan noitien tulee pitää itsellään ensimmäisen loitsunsa kohde. Jos se katoaa, myös taikavoimat häviävät.
Kuitenkin, Roopen ja Millan välistä suhdetta voi toisinaan kuvailla jopa romanttiseksi, erityisesti italialaistaiteilijoiden tarinoissa.
Aseet

Millan yleisimpiä aseita sarjakuvissa ovat ”posauspommit” (engl. foof bombs). Hän on käyttänyt vuosikymmenten varrella myös useita muita aseita.
Aseet > Videopelit:

Aku Ankka: Universumin sankari (2000)
DuckTales: Remastered (2013)
Aiheesta muualla

Don Rosan tekstistä kääntänyt Jesse Rintanen: Miksi Milla Magia himoitsee Roopen ensilanttia? Perunamaa.net. Viitattu 13.6.2020.
Magica De Spell Who's Who in Duckburg. Arkistoitu 13.12.2007. Viitattu 13.6.2020. (englanniksi)
Galina Starovoitova

Galina Starovoitova vuonna 1996.
Galina Vasiljevna Starovoitova (ven. Галина Васильевна Старовойтова; 17. toukokuuta 1946 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto – 20. marraskuuta 1998 Pietari, Venäjä) oli venäläinen poliitikko ja etnografi. Hänet tunnettiin Venäjän vähemmistökansallisuuksien oikeuksien puolustajana. Venäjän politiikkaan näkyvästi 1990-luvulla osallistunut Starovoitova murhattiin vuonna 1998.
Murha

Starovoitova kuoli 20. marraskuuta 1998, kun kaksi hyökkääjää ampui häntä Agran-konepistoolilla ja Beretta-pistoolilla päähän hänen asuinkerrostalonsa porraskäytävässä Pietarissa. Myös hänen henkilökohtainen avustajansa Ruslan Linkov haavoittui ammuskelussa. Murha järkytti venäläisiä, ja 10 000 ihmistä vieraili vainajan luona ennen hautajaisia. Presidentti Jeltsin lupasi ottaa murhatutkinnan henkilökohtaiseen valvontaansa. Neljän vuoden tutkimusten jälkeen oikeudenkäynti kuutta epäiltyä vastaan alkoi viimein vuonna 2002. Kaksi syytetyistä, Juri Koltšin ja Vitali Akišin, tuomittiin heinäkuussa 2005 Starovoitovan murhasta yli 20 vuoden vankeustuomioihin, muut neljä vapautettiin syyttöminä. Akišin todettiin toiseksi ampujista, ja entinen sotilastiedustelu-upseeri Koltšin oli mahdollistanut väijytyksen vakoilemalla Starovoitovan matkapuhelinta. Vuonna 2007 kaksi muuta henkilöä sai tuomion osallisuudesta murhaan.
Starovoitovan murhaa epäiltiin alusta alkaen palkkamurhaksi, joka liittyi hänen esiintymiseensä korruptiota vastaan. Alkuperäistä rikostutkintaa arvosteltiin laajalti. Toinen tuomituista murhaajista, Koltšin, paljasti lopulta äärinationalistisen kansanedustajan Mihail Gluštšenkon palkanneen hänet. Muista rikoksista jo aiemmin vankeuteen tuomittua Gluštšenkoa vastaan nostettiin syyte vuonna 2013. Hän puolestaan kertoi murhakäskyn tulleen liikemies ja rikollisjohtaja Vladimir Barsukovilta. Gluštšenko sai 17 vuoden vankeustuomion osuudestaan Starovoitovan murhaan vuonna 2015. Toista murhatuomiota parhaillaan suorittavaa Barsukovia vastaan nostettiin syyte vuonna 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Galina Starovoitova Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat  Puola 
Muut:  SNAC  IdRef 
Starovoitovan hauta Aleksanteri Nevskin luostarin Nikolain hautausmaalla.
Arvoitus

Arvoitus on tarkoituksellisen hämäävä, arvoituksellinen tai moniselitteinen kysymys, johon oikean vastauksen löytäminen vaatii nokkeluutta. Arvoitukset ovat suosittua ajanvietettä ja osa monen kansan kansanperinnettä. Kuuluisa arvoitus on esimerkiksi niin sanottu "Sfinksin arvoitus": "Mikä käy aamulla neljällä jalalla, päivällä kahdella ja illalla kolmella?" Arvoituksella voidaan tarkoittaa myös jotain vaikeatajuista asiaa tai tapahtumaa, jota ei osata varmasti selittää.
Luokittelu

Arvoitukset voidaan jakaa kahteen tyyppiin. Kuvailevat arvoitukset kuvaavat kohdettaan kuten eläintä, henkilöä, kasvia tai esinettä arvoituksellisella tavalla, kuten kananmunasta: "pieni valkoinen talo, jossa ei ole ovia tai ikkunoita". Toinen arvoitustyyppi ovat nokkelat kysymykset, kuten "Mikä on kaikkein vahvin asia? – Rakkaus: rauta on vahvaa, seppä on rautaa vahvempi, mutta rakkaus voi vallata sepänkin.
Arvoitukset voidaan myös jakaa kansan keskuudessa syntyneisiin tai kirjallisiin. Kansanarvoitukset ovat kirjallisia arvoituksia lyhyempiä ja kieleltään yksinkertaisempia.
Periaatteita

Arvoitus hyödyntää usein sanojen monimerkityksisyyttä. Kysyjä toivoo kuulijan ymmärtävän arvoituksen väärällä tavalla eikä siksi löydä ratkaisua. Sanaleikit ovat tällaisista arvoituksista tunnetuimpia. Kuulijan harhauttaminen tekemään väärä päätelmä on myös yleinen tapa muotoilla arvoitus vaikeaksi, esimerkiksi käyttämällä sanaa "puolet" niin että kuulija luulee automaattisesti sen tarkoittavan että toinen puoli olisikin jotain muuta.
Koska arvoituksen rakenne tarjoaa hyvän alustan merkitysten piilottamiselle, niin se soveltuu myös yllätysten tekemiseen pilanteon hengessä. Joskus arvoitukseen lisätään hupia piilotetuilla seksuaalisilla sivumerkityksillä. Yhtäältä vihjeet voivat olla tällä tavalla kaksimielisiä, kuten ”Punainen pää, karvainen varsi, syvälle menee, hyvää tekee. Mikä se on? –Mansikka". Toisaalta vastaus voi olla seksuaalinen merkitykseltään, kuten "Harakka hautaa kaivaa, kaks kelloa kaulassa". Tällä tavalla piilottamalla lisämerkityksiä jompaan kumpaan arvoituksen puoliskoon, joko kysymykseen tai vastaukseen, saadaan arvoitukseen osallistuva henkilö puijattua mahdollisesti häveliäisyyttä ja hämmennystä herättävien aiheiden äärelle, ja näin siis kepposen kohteeksi.
Asiantuntemusarvoitus edellyttää kuulijalta nokkeluuden lisäksi myös tietoa.
Kansanperinteessä > Suomi

Zachris Topeliuksen Maamme kirjaan on koottu lukuisia vanhoja suomalaisia arvoituksia. Suomen kansanrunousarkiston arvoituskortisto käsittää noin 120 000 suomalaista arvoitusta.
Kansanperinteessä > Englanti

Tunnetussa englantilaisessa Exeter-antologiassa (The Exeter Book), joka on peräisin 900-luvun lopulta, on noin 90 muinaisenglantilaista runomuotoista arvoitusta. Esimerkki tällaisesta on "Näin olennon kulkemassa tietään / hyvin kauniisti koristellun, / ihmeen taivaltamassa / veden luuksi muuttuneena", joka kuvaa jäävuorta. Runot loppuvat usein riviin "Sano, miksi minua kutsutaan". Arvuuttaja pyrkii johtamaan lukijansa tai kuulijansa harhaan käyttämällä epämääräistä kieltä, kaksimielisiä vihjeitä tai häkellyttäviä kielikuvia. Arvoituksiin ei ole annettu vastauksia; jotkin arvoitukset on ratkaistu, mutta toisiin on keksitty monta mahdollista vastausta.
Kirjallisuudessa

Kirjallisuuden tunnettujen arvoitusten kuvauksiin kuuluu Hobitti-kirjan Bilbo Reppulin ja Klonkun välinen arvoituskilpailu. Lewis Carrollin Liisan seikkailut ihmemaassa -romaanissa Hullu Hatuntekijä kysyy Liisalta, "Miksi korppi ja kirjoituspöytä ovat samanlaiset?", mutta ei itsekään tiedä absurdiin arvoitukseensa vastausta. Carroll kuvasi kohtauksella vertauskuvallisesti sitä, kuinka lapsi ei ymmärrä aikuisten maailmaa, jossa tuhlataan aikaa ratkaisemattomien kysymysten pohtimiseen.
Kuusikanta

Kuusikanta eli heksagrammi on kuusisakarainen tähtikuvio, joka koostuu kahdesta tasasivuisesta kolmiosta. Kolmiot ovat kuviossa päällekkäin siten, että niiden leikkaus muodostaa säännöllisen kuusikulmion.
Heksagrammi on juutalaisuuden tunnus, mutta kuviota on käytetty myös monissa muissa uskonnoissa ja muissa yhteyksissä. Symbolin on uskottu suojaavan pahoilta voimilta: tähän viitannee tunnuksen hepreankielinen nimi Magen David, Daavidin kilpi. Myös keskiajan Euroopassa, etenkin Etelä-Saksan ja Tšekin alueella kuusisakaraisen tähden uskottiin suojaavan demoneilta ja tulelta. Tähden Unicode-koodi on U+2721 (✡).
Käyttö > Daavidintähti

Daavidin tähti on vanha juutalaisten käyttämä tunnus, jonka alkuperästä ei ole tarkkaa tietoa. Ilmeisesti Daavidin tähti otettiin käyttöön kuitenkin vasta paljon kuningas Daavidin jälkeen, ensimmäisinä vuosisatoina jaa. Viimeistään 1300-luvulta alkaen se oli jo yleisesti Euroopan juutalaisten  käytössä: symbolilla koristeltiin hautakiviä, rukouskirjoja ja synagogia. Kansallissosialistit käyttivät keltaista Daavidin tähteä juutalaisten erottamiseen muusta väestöstä. Nykyään tähti esiintyy Israelin lipussa.
Käyttö > Oluenpano

Euroopan olutvalmistajilla oli viimeistään 1400-luvulla tapana maalata kuusikulmainen tähti oluttynnyriensä päihin. Tähti esiintyi myös useiden panimoiden kilvissä ja tunnuksissa, ja Brauersternin voi yhä nähdä pienissä baijerilaisissa panimoissa. Tämän ja juutalaisten käyttämän tähden välinen yhteys on kiistanalainen. Varhaisissa tähdissä ylös osoittava kolmio on väriltään punainen, alas osoittava sininen. Värien uskotaan kuvaavan tulta ja vettä. Olutpanijoiden killan virallinen tunnus oli jo 1500-luvulla kuusikulmainen tähti.
Käyttö > Itämaiset uskonnot

Kuusikulmaisia tähtiä on esiintynyt myös hindulaisuudessa, buddhalaisuudessa ja jainalaisuudessa. Myöskään näiden ja Euroopan vastaavien merkkien yhteydestä ei ole tietoa. On mahdollista, että niillä on sama alkuperä, mutta heksagrammi saattoi yhtä hyvin kehittyä itsenäisesti eri kulttuureissa.
Hindulaisuudessa tähti käsitetään yleensä kahden kolmion muodostamaksi harmoniseksi kokonaisuudeksi. Nämä komponentit symboloivat ihmisen asemaa taivaan ja maan välissä. Alaspäin osoittava kolmio merkitsee Shaktia, ylöspäin osoittava Shivaa, ja kolmiot yhdessä kuvaavat maailman luomista. Kahden kolmion muodostamaa kokonaisuutta kutsutaan myös Shanmukhaksi, joka tarkoittaa kuusikasvoista – nimi viittaa Shivan ja Shaktin jälkeläiseen, kuusikasvoiseen sodanjumala Karttikeyaan. Symbolilla on suuri merkitys hindulaisessa mytologiassa.
Käyttö > Mormonit

Daavidin tähteä käyttävät myös mormonit, joskin vähemmän ja pääasiassa rakennusten koristeena. Tähti kuvaa Israelin kansan heimoja sekä ystävyyttä ja yhteyttä juutalaisiin.
Aiheesta muualla

Heksagrammin matemaattisista ominaisuuksista MathWorldissa (englanniksi)
Daavidin tähti Israelin lipussa
Daavidin tähti Salt Lake Assembly Hallin koristeena
Kaksoismaa

Ajatuskokeessa on kaksi lähes identtistä maapalloa.
Kaksoismaa (engl. Twin Earth) on Hilary Putnamin vuonna 1975 esittämä ajatuskoe, joka käsittelee merkityksen ja referenssin suhdetta. Ajatuskokeessa kuvitellaan Maan kanssa identtinen planeetta, jossa ainoa ero on veden kemiallinen koostumus: Kaksoismaassa "vesi" koostuu monimutkaisesta yhdisteestä XYZ eikä H₂O:sta.
Ajatuskokeen kuvaus

Putnam sijoittaa ajatuskokeen vuoteen 1750, noin 50 vuotta ennen veden molekyylirakenteen löytämistä. Kaksoismaassa kaikki, mukaan lukien sen asukkaat, ovat täsmälleen samanlaisia kuin Maassa. Kaksoismaan asukkaat puhuvat samoja kieliä ja heillä on identtiset mentaaliset tilat, uskomukset ja mielikuvat kuin Maan asukkailla.
Molempien planeettojen asukkaat käyttävät sanaa "vesi" kuvaamaan kirkasta nestettä, joka täyttää valtameret, järvet ja joet sekä sataa taivaalta. Kumpikaan planeetta ei tiedä veden todellista molekyylirakennetta. Putnam argumentoi, että sanan vesi merkitys on kuitenkin eri näillä kahdella planeetalla, koska se viittaa eri aineisiin ulkoisessa maailmassa.
Filosofinen merkitys

Putnam käytti ajatuskoetta argumentoidakseen semanttisen eksternalismin puolesta, jonka mukaan sanojen merkitykset eivät ole vain "päässä" vaan riippuvat myös ulkoisesta maailmasta. Tämä haastaa perinteisen näkemyksen, jonka mukaan identtiset mentaaliset representaatiot johtaisivat identtisiin merkityksiin.
Ajatuskoe osoittaa, että puhujat voivat liittää sanaan täsmälleen samat uskomukset ja mielikuvat tai jopa saman määritelmän, mutta silti sanojen merkitykset voivat poiketa toisistaan. Putnamin mukaan sanan merkitys riippuu aina siitä ulkoisen maailman asiasta, johon puhuja sanalla "vesi" voisi osoittaa.
Versailles’n palatsi

| Versailles’n palatsi> Château de Versailles |
| --- | --- |
 Ilmakuva palatsialueesta vuodelta 2013
Osoite:  Place d'Armes 78000 Versailles Ranska
Sijainti:  Versailles, Ranska
Koordinaatit:  48.804404°N, 2.123162°E
Rakennustyyppi:  palatsi
Rakennuttaja:  Ludvig XIII, Ludvig XIV
Julkisivumateriaali:  kivi
Kerrosala:  67 000 m²
 Liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1979. 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Versailles’n palatsi (ransk. Château de Versailles) on suuri palatsi Versailles’ssa Pariisin lounaispuolella. Ensimmäiset rakennukset pystytettiin vuonna 1624. Nykyisen muotonsa palatsi on saanut lukuisten laajennusten ja muutosten jälkeen. Niistä merkittävimmät tehtiin vuosina 1661–1688, jolloin muovautui Ludvig XIV:n nimellä tunnettu barokkityyli. Uudistusta johtivat arkkitehdit Louis Le Vau, François d’Orbay, Jules Hardouin-Mansart ja Robert de Cotte. Linnan sisustus on Charles Le Brunin käsialaa, ja kuuluisat puutarhat perustuvat puutarha-arkkitehti André Le Nôtren suunnitelmiin.
Versailles’n palatsi on yksi Euroopan suurimmista ja loisteliaimmista palatseista. Se toimi vuodesta 1682 alkaen aina vuoden 1789 vallankumoukseen asti runsaat sata vuotta Ranskan kuninkaiden ja hovin asuntona. Tuolloin palatsin alueella asui useita tuhansia ihmisiä, ja siitä muodostui Ranskan kulttuurin ja politiikan keskus. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen sen kuuluisassa Peilisalissa allekirjoitettiin Versailles’n rauhansopimus vuonna 1919. Palatsi ja sitä ympäröivä puisto ovat kuuluneet Unescon maailmanperintöluetteloon vuodesta 1979.
Nykyisin palatsi on turistikohde, jossa käy vuosittain miljoonia vierailijoita.
Historia

Nimen Versailles etymologia on tuntematon. Se tulee mahdollisesti latinan sanasta versus (rinne tai mäki). Ranskan kuningas Ludvig XIII oli rakennuttanut metsästysmajan pääkaupungistaan Pariisista 16 kilometriä lounaaseen. Hänen poikansa ja seuraajansa Ludvig XIV alkoi heti valtaannousunsa jälkeen vuonna 1643 rakennuttaa samoille kuninkaallisille metsästysmaille uutta palatsia.
Historia > Ensimmäiset rakennusvaiheet 1661–1682

Rakennustyöt alkoivat vuonna 1661. Työt kestivät 50 vuotta ja jatkuivat Ludvig XIV:n seuraajien Ludvig XV:n ja Ludvig XVI:n aikana. Kuningas halusi palatsistaan Euroopan hienoimman. Rakennuksen ympärille tehtiin näyttäviä puutarhoja, tekojärviä ja suihkulähteitä. Työtä johtivat Ranskan parhaat arkkitehdit ja suunnittelijat, ja työhön osallistui 36 000 työmiestä.
Palatsi rakennettiin muuttamalla kuningas Ludvig XIII:n vuonna 1623 rakennuttama suhteellisen vaatimaton metsästyslinna ylelliseksi palatsiksi. Palatsin rakentaminen tapahtui kolmessa vaiheessa. Ensimmäisessä vaiheessa muuttettiin suuri etupiha ja alkuperäisen linnan etuosa. Vuonna 1667 suuren kanaalin tilalle rakennettiin puisto.
Toisessa vaiheessa arkkitehti Louis Le Vau muutti linnan sisätilat paljon aiempaa loisteliaammiksi uusklassistiseen tyyliin. Länsifasadi uudistettiin, ja sen taakse palatsin ensimmäiseen kerrokseen rakennettiin asuinhuoneistoja. Kolmannessa rakennusvaiheessa arkkitehti Jules Hardouin-Mansart antoi vuodesta 1678 alkaen palatsin julkisivuille niiden nykyisen asun. Hän suunnitteli myös pohjoisen ja läntisen siiven sekä monia muita rakennuksia. Hänen suunnittelemansa on myös rakennuksen kuuluisa Peilisali (La Galerie des Glaces), joka valmistui vuonna 1684. Peilien ja kullattujen veistosten reunustama sali on 75 metriä pitkä ja täyttää lähes koko länsisiiven.
Palatsin viereen rakennettiin näyttävä puisto, johon hankittiin arvokkaita veistoksia. Puistoon oli sijoitettu muun muassa useita antiikin jumaluuksia esittäviä patsaita, joilla oli kuninkaallisten tai muiden korkea-arvoisten hovin jäsenten kasvonpiirteet. Kanaaleja, akvedukteja, ojia ja vesiputkia puistoissa on yli 200 kilometriä, joista suurin osa on maan alla kivillä reunustettuina tunneleina. Palatsin ympärillä on 50 suihkulähdettä, jotka suihkuttavat 3 600 kuutiometriä vettä joka tunti. Vesi nostettiin alun perin Seinestä suurilla pumpuilla. Puiston suihkukaivoihin ja keinotekoisiin putouksiin saatiin vesi vedennostolaitoksesta. Vesilaitteisiin tarvittiin päivittäin yhteensä noin kuusi miljoonaa litraa vettä.
Ludwig XIV muutti palatsiin keväällä 1682, vaikka se oli vielä keskeneräinen.
Historia > 1700-luku

Robert de Cotten suunnittelema kuninkaallinen kappeli valmistui vuonna 1710. Palatsin yhteyteen rakennettiin 1700-luvulla lisärakennuksia hoviväelle ja kuninkaiden rakastajattarille. 1760-luvulla Madame de Pompadourin johdolla osa palatsin ulkoseinistä uusittiin ja pohjoissiipeen valmistui oopperatalo vuonna 1770.
Palatsissa järjestettiin kuninkaan oleskeluaikana talviella ohjelmaa joka päivä. Siellä pidettiin suuria juhlia sekä esitettiin näytelmiä ja konsertteja. Tammikuussa järjestettiin suuri kulkue ja seremonia. Palatsissa pidettiin myös kuninkaallisia häitä, sotilaallisten voittojen juhlistuksia sekä ulkomaisten lähettiläiden vierailuja. Ylellisistä yksityiskohdista huolimatta palatsissa oli vain avotakkoja eikä kunnon lämmitysjärjestelmää, joten se oli talviaikaan erittäin kylmä asua. Palatsissa ei myöskään ollut riittävästi käymälöitä tuhansille ihmisille, ja he joutuivat joskus tekemään tarpeitaan pihoille sekä huoneiden nurkkiin. Yleinen saniteettiastia oli keraaminen yöastia eli potta, jotka tyhjennettiin avotunkioille tai suoraan ikkunasta pihalle. Viemäröintijärjestelmää ei ollut eikä juoksevaa vettä. Ludvig XIV määräsi viikottaisen siivouksen käytävätiloihin, kun sana siivottomuudesta ja hajusta levisi ulkomaisten lähettiläiden kertomana.
Ranskan suuressa vallankumouksessa 1789 kuningas syöstiin vallasta. Keisari Napoleon muutti Versailles’hin vuonna 1810. Hän kunnostutti Grand Trianon -sivupalatsin uudelle morsiamelleen Marie Louiselle ja antoi Petit Trianonin sisarelleen Pauline Bonapartelle.
Historia > 1800-luku

Vuonna 1830 kuninkaaksi noussut Ludvig Filip I kunnosti palatsia ja asui perheineen Grand Trianonissa. Hän muutti yhden palatsin siivistä Ranskan historian museoksi. Keisari Napoleon III teki palatsin puutarhaan uudelleenistutuksia.