stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keuhkosyöpä
Hoito > Syövän immuunihoidot, immunoterapia

Vuodesta 1997 alkaen käyttöön on tullut useita syövän immuunihoitoja (myös nimellä IO-hoito, immuno-onkologinen hoito ja syövän immunoterapia), joissa valjastetaan potilaan oma keho taistelemaan syöpää vastaan. Hoidon tarkoituksena on vahvistaa elimistön omaa immuunireaktiota syöpää vastaan ja auttaa immuunijärjestelmää tappamaan syöpäsolut. Immuunihoitoja käytetään useiden erilaisten syöpien hoidossa, joiden joukossa ovat muun muassa keuhkosyöpä, virtsarakon syöpä, rintasyöpä, melanooma, gynekologiset syövät ja munuaissyöpä.
Ennuste

Keuhkosyöpäpotilaan ennuste on huono huolimatta viime vuosikymmenien aikana tapahtuneesta diagnostiikka- ja hoitomenetelmien kehittymisestä. Ennusteen kannalta tärkeää on taudin varhainen toteaminen.
Ainoa tehokas hoito on kasvaimen täydellinen poisto leikkauksella, joka edellyttää taudin toteamista sen varhaisvaiheessa. Taudin toteamishetkellä yli 70 prosenttia keuhkosyövistä on levinnyt liian laajalle, jotta leikkaus olisi mahdollinen. Tällöin hoidon tavoitteeksi jää lähinnä vain taudin oireiden lievittäminen. Ilman onnistunutta leikkaushoitoa keuhkosyöpäpotilaista on viiden vuoden kuluttua taudin toteamisesta elossa noin 10 prosenttia.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Syöpäjärjestöt: Keuhkosyöpä, Kaikki syövästä
keuhkosyöpä
kaypahoito.fi
terveysportti.fi
keuhkosyöpä.fi, Tietoa keuhkosyövästä
polikliniikka.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Small cell lung cancer (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Non-small cell lung cancer (englanniksi)
Mayo Clinic: Lung cancer (englanniksi)
Johns Hopkins Medicine: Lung Cancer (englanniksi)
Nathalie Blomqvist

Nathalie Blomqvist
Nathalie Blomqvist Tukholmassa vuonna 2019
| --- | --- |
Syntynyt:  20. huhtikuuta 2001  (23 vuotta) 
Syntymänimi:  Nathalie Ida Helena Blomqvist 
| --- | --- |
Joukkue:  IK Falken 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Nathalie Ida Helena Blomqvist (s. 20. huhtikuuta 2001 Pietarsaari) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa IK Falkenia ja häntä valmentaa Tom Andtbacka.
Saavutukset

Blomqvist on saavuttanut Kalevan kisoissa 5 000 metrillä kultaa Vaasassa 2024, 800 metrin juoksussa hopeaa Kalevan kisoissa Lappeenrannassa 2019 sekä 1 500 metrin juoksussa pronssia Jyväskylässä 2018, Lappeenrannassa 2019, Espoossa 2023 ja Vaasassa 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 800 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2017 ja pronssia 2019. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 800 ja 1 500 metrillä vuonna 2020, 1 500 metrillä vuonna 2023 ja 3 000 metrillä 2024 sekä hopeaa 1 500 metrillä 2021 ja 3 000 metrillä 2022. Lisäksi hän on saavuttanut pronssia 3 000 metrillä 2019 sekä 1 500 metrillä vuosina 2018 ja 2019. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän voitti lyhyen matkan vuosina 2021 ja 2022.
Blomqvist sijoittui alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 1 500 metrillä seitsemänneksi ajalla 4.25,20. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 3 000 metrillä neljänneksi ajalla 9.32,44. Maastojuoksun Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Blomqvist sai pronssia 19-vuotiaiden 4,5 kilometrillä vuonna 2019. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä ajalla 4.11,98. Hän karsiutui saman matkan alkuerissä myös Münchenin EM-kilpailuissa. Vuoden 2022 maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Blomqvist sijoittui alle 23-vuotiaiden sarjassa kahdeksanneksi ja maastojuoksun Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti yleisen sarjan kultaa ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Espoossa 2023 Blomqvist sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi. Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä ennätyksellään 4.06,93. Hän saavutti Brysselin maastojuoksun EM-kilpailuissa 2023 pronssia alle 23-vuotiaiden sarjassa.
Blomqvist juoksi toukokuussa 2024 yleisurheilun Timanttiliigan osakilpailussa Oslossa naisten 3 000 metrin juoksun Suomen ennätyksen 8.32,23. Hän paransi yli yhdeksällä sekunnilla Päivi Tikkasen lähes 33 vuotta vanhaa ennätystä. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui Rooman EM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi Suomen ennätysajalla 14.44,72, mikä paransi aiempaa, Annemari Sandellin nimissä vuodesta 1996 ollutta Suomen ennätystä yli 11 sekunnilla.
Pariisin olympialaisissa 2024 Blomqvistin sijoitus oli 13. ajalla 14.53,10. Hän juoksi 10 kilometrin tiejuoksun Suomen ennätyksen 31.25 Lillessä 16. marraskuuta 2024. Entinen SE oli Johanna Peiposen 31.59 vuodelta 2016. Tammikuussa 2025 Blomqvist juoksi sisäratojen 3 000 metrin Suomen ennätyksen 8.51,95.
Blomqvistilla on lisäksi hallussaan 1 500 metrin juoksun 22-vuotiaiden Suomen ennätys sekä ulkoradoilla (ajalla 4.06,93) että sisäradoilla (ajalla 4.10,70).
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde:
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.07,62 | Lappeenranta | 4. elokuuta 2019 |
| 1 500 m | 4.04,76 | Nancy | 25. toukokuuta 2024 |
| 3 000 m | 8.32,23 SE | Oslo | 30. toukokuuta 2024 |
| 5 000 m | 14.44,72 SE | Rooma | 7. kesäkuuta 2024 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.10,69 | Kuortane | 24. helmikuuta 2018 |
| 800 m (ylipitk.) | 2.08,84 | Mustasaari | 13. helmikuuta 2021 |
| 1 500 m | 4.09,10 | Bærum | 11. helmikuuta 2024 |
| 3 000 m | 8.51,95 SE | Antequera | 25. tammikuuta 2025 |
| 3 000 m (ylipitk.) | 8.49,25 SE | Tampere | 18. helmikuuta 2024 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nathalie Blomqvist Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Harriet Lindeman

Harriet Lindeman (s. 16. kesäkuuta 1946) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on ammatiltaan sairaanhoitaja.
Harriet Lindeman Oslossa 2007.
Lindeman valittiin Ahvenanmaan maakuntapäiville vuonna 1987. Vuosina 1991–1995 hän toimi maakuntahallituksen sijaismaaneuvoksena. Tämän jälkeen hän oli kulttuuri- ja koulutusministerinä vuodet 1995–1999, sosiaali- ja ympäristöministerinä 1999–2001 ja 2005–2007 sekä maakuntapäivien toisena varapuhemiehenä 2003–2005.
Hän vetäytyi politiikasta vuonna 2007.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland 
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Harriet Lindeman
Valto A. Peiponen

Valto Antero Peiponen (25. lokakuuta 1931 Salmi – 22. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen ornitologi.
Peiponen syntyi Salmin Mantsinsaaressa Peiposen kylässä, jossa Peiposia on asunut ainakin 1800-luvun alusta, todennäköisesti jo 1600-luvulta alkaen.
Peiponen opiskeli eläintiedettä Helsingin yliopistossa. Hänen pro gradunsa vuonna 1956 käsitteli sinirinnan pesimisbiologiaa Kilpisjärvellä. Väitöskirjan aiheena oli kahden lintulajin väriennäkemiseen liittyvät kokeelliset tutkimukset. Hän toimi Helsingin yliopiston eläintieteen dosenttina ja vuodesta 1971 alkaen oppikoulun rehtorina eläkkeelle jäämiseensä asti.
Peiponen oli Tarton rauha r.y. -nimisen yhdistyksen puheenjohtaja. Hän oli innokas kotiseutuharrastaja ja Karjalan palauttamisen kannattaja. Mantsinsaarta perusteellisesti käsittelevä Laatokan Mantsi Härkäuhrin saari (1997, toinen painos 2008) on kirja Peiposen kotisaaresta. Hän julkaisi kaksi lintutieteellistä kirjaa: Linnun silmin. Lintujen näköaisti, ulkonäkö ja sukupuolivalinta (2000) ja Kehrääjälintu ja muita horrostavia lintuja. Neljäs kirja Itsenäisen Suomen rajat. Tarton rauhan 1920 ja kokonaisen Suomen puolesta ilmestyi 2014.
Teokset

Experimentelle Untersuchungen über das Farbensehen beim Blaukehlchen, Luscinia svecica (L.) und Rotkehlchen, Erithacus rubecula (L.). 1, Helsinki: Societas zoologica-botanica Fennica Vanamo, 1963. (Annales zoologici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo, ISSN 0365-8627; 24, 8.) Väitöskirja, Helsingin yliopisto
On hypothermia and torpidity in the nightjar (Caprimulgus Europaeus L.), Helsinki: Suomalainen tiedeakatemia: 1965. (Annales Academiae scientiarum Fennicae. ISSN 0066-1988; 87.)
The diurnal heterothermy of the nightjar (Caprimulgus Europaeus L.), Helsinki: Suomalainen tiedeakatemia: 1966. (Annales Academiae scientiarum Fennicae. ISSN 0066-1988; 101.)
& Esko A. Lind: Eläinten 10-vuotissyklit ja auringon aktiivisuus: hypoteesi, Helsingin yliopisto, 1985
(toim.) Laatokan Mantsi: härkäuhrin saari, Lappeenranta: Karjalan kirjapaino, 1997
Linnun silmin: lintujen näköaisti, ulkonäkö ja sukupuolivalinta, Helsinki: Yliopistopaino, 2000. ISBN 951-570-466-9
Kehrääjälintu ja muita horrostavia lintuja.  Omakustanne, 2004.  ISBN 952-91-7415-2
(toim.) Laatokan Mantsi: härkäuhrin saari, Lappeenranta: Karjalan kirjapaino, 2008 ISBN 978-952-5200-67-6
(toim.) Itsenäisen Suomen rajat: Tarton rauhan 1920 ja kokonaisen Suomen puolesta: Tarton rauha 14.X 1920, Helsinki: Valto Peiponen, 2014 ISBN 978-952-93-4085-9
Aiheesta muualla

Tarton rauha (Arkistoitu – Internet Archive)
Ritva Sarin-Grufberg

Ritva Sarin-Grufberg (s. 17. toukokuuta 1944) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on toiminut Maarianhaminan kaupunginjohtajana vuosina 1988–1999 sekä 2003–2007. Näiden välillä Sarin-Grufberg oli Ahvenanmaan maakuntapäivien edustajana 1999–2001 sekä maakuntahallituksen sosiaali- ja ympäristöministerinä 2001–2003.
Sarin-Grufberg on naimisissa juristi Lennart Grufbergin kanssa.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland 
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ritva Sarin-Grufberg
Runar Karlsson

Runar Karlsson
Runar Karlsson (s. 3. kesäkuuta 1953) on ahvenanmaalainen poliitikko. Siellä hänet tunnetaan "Rondell-Runarina", koska hän on tehnyt ehdotuksia uusista liikenneympyröistä (ruots. rondell). Hän on ollut Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen vuodesta 2003. Karlsson on myös ollut Ahvenanmaan maakuntahallituksen liikenneministerinä vuosina 1999–2003 sekä viestintäministerinä 2005–2009.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Runar Karlsson
Henry Lindström

Henry Lindström (s. 20. kesäkuuta 1956) on Ahvenanmaan keskustan poliitikko. Hän on istunut maakuntapäivien jäsenenä vuodesta 2003. Vuoden 2011 vaaleissa häntä ei valittu uudelleen. Hän on varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä sekä toimitusjohtaja ja asuu Saltvikissä.
Tie 40 (Ahvenanmaa)

Tie 40 (ruots. stamväg 40) on Ahvenanmaalla kulkeva tie. Se kulkee Jomalasta Hammarlandiin.
Tien kulku

Tie alkaa Jomalan keskustasta, Gölbystä. Se eroaa Gölbystä tullessa oikealle Godbyvägenistä. Tiestä eroaa Tingsbackan jälkeen vasemmalle tie Östanåkeriin. Tämän jälkeen se kulkee Emkarbyn, Bjärströmin ja Furulundin kylien sekä peltoalueiden läpi, kulkematta Kullaan tai Björknäsiin. Tie päättyy Djäkenbölen kylän jälkeen yhdistyessään päätie 1:een.
Tomas Grekov

| Tomas Grekov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  tubettaja, sisällöntuottaja, podcast-isäntä
Puoliso:  Miisa Grekov
Muut tiedot
Lempinimet:  TOMAS, TJCG
Aktiivisena:  2015–
Koulutus: Kauppatieteiden maisteri
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tomas Jan-Christian Grekov (s. 22. maaliskuuta 1995 Jyväskylä) on suomalainen tubettaja ja sisällöntuottaja. Grekov nousi tunnetuksi tuottamalla ja julkaisemalla videosisältöä YouTubessa TOMAS (ent. TJCG)-kanavallaan. Grekovilla on YouTubessa 160 000 tilaajaa sekä Instagram-tilillään yli 90 000 seuraajaa.
Elämä ja ura

Grekov aloitti Youtube-videoiden tekemisen lukiosta valmistumisen jälkeen vuonna 2015. Grekov tunnetaan etenkin Instagramissa lifestyle- sekä muotisisällöstään. Viime aikoina Grekov on erikoistunut podcasteihin. Grekovin ensimmäinen podcast oli Parisuhdekriisi, jossa hän esiintyi Miisa Grekovin kanssa. Toinen podcast on Äijäcast. Siinä esiintyy Grekovin lisäksi Justimusfilmsistä tuttu Sami Harmaala sekä Ristiote-treenikanavan Joonas Haapasaari. Grekovin kolmas podcast on Ratkaistaan ratkaisemattomia mysteerejä. Grekovin neljäs podcast on Puurojengi. Loppuvuodesta 2024 Grekov aloitti yhdessä aviopuolisonsa Miisa Grekovin kanssa viidennen podcastinsa nimeltä Grekovit.
Vuonna 2020 Grekov esiintyi Ylen Metsähaaste-sarjassa, joka sai Kultainen Venla -ehdokkuuden.
Grekov voitti syksyllä 2024 esitytetyn Myyrä -tositelevisiokilpailuohjelman neljännen tuotantokauden.
Yksityiselämä

Grekov on suorittanut ylioppilastutkintonsa Jyväskylän Cygnaeus-lukiossa, jonka jälkeen hän on opiskellut kauppatieteiden maisteriksi Aalto-yliopistossa. Ennen opintojen alkua Grekov suoritti siviilipalveluksen Keski-Suomen käräjäoikeuden rikososastolla.
Grekov on naimisissa suomalaisen sisällöntuottajan Miisa Grekovin kanssa.
Grekov on kasvanut lapsuutensa  vahvojen kristillisten arvojen mukaan. Aikuisena Grekov on kuitenkin luopunut uskonnon harjoittamisesta.
Grekovin isä on bulgarialainen ja äiti suomalainen.
Tie 10 (Ahvenanmaa)

Tie 10 (ruots. stamväg 10) on Ahvenanmaalla kulkeva tie. Se kulkee Maarianhaminan kaupungin laidalta keskustaan.
Tien kulku

Tie saa alkunsa päätie 1:n ja kaupungin pohjoisesta osasta tulevan Svibyvägenin risteämäkohdan liikenneympyrästä. Tie kulkee suoraan kohti etelää ja jatkaa Rossenin liikenneympyrästä toisesta liittymästä. Tie päättyy Nyängenin liikenneympyrään, josta toiset tiet jatkuvat kohti keskustaa ja itäsatamaa.
Reef (yhtye)

| Reef |
| --- | --- |
 Reef esiintymässä vuonna 2023.
Tiedot
Toiminnassa:  1993–2003, 2010–– 
Tyylilaji:  rock
Kotipaikka:  Glastonbury, Iso-Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Gary Stringer – laulu  Jack Bessant – bassokitara  Luke Bullen – rummut  Amy Newton – kitara
Entiset jäsenet:  Kenwyn House – kitara   Dominic Greensmith – rummut   Jesse Wood  – kitara
Infobox OKNimi-testi OK: 
Reef on Glastonburysta Englannista kotoisin oleva rockyhtye.
Gary Stringer ja Jack Bessant perustivat Reefin vuonna 1993 Kenwyn Housen ja Dominic Greensmithin kanssa, tuottivat demoversion ja allekirjoittivat sopimuksen Sonyn S2 Recordsin kanssa. Vuonna 1995 ilmestyi albumi Replenish, joka saavutti kultalevyn myyntirajan.
Yhtye jäi tauolle vuonna 2004, jolloin Stringer ja Bessant jatkoivat yhteistyötään ja muodostivat ”knucklehead metal” -yhtyeen Them Is Me ja akustisen duon StringerBessant. Tauko päättyi vuonna 2010, kun heidät houkuteltiin lyhyelle kiertueelle Live Nationille. Vuonna 2014 Jesse Wood korvasi kitaristi Kenwyn Housen, joka jatkoi muissa projekteissa. Vuonna 2018 earMUSIC julkaisi uudelta kokoonpanolta albumin Revelation.
Yhtye julkaisi vuosina 1995–2000 yhdeksän Top 40 -singleä, joista tunnetuimpana ”Place Your Hands” vuoden 1997 platinaa myyneeltä albumilta Glow.
Diskografia (valikoima) > Studioalbumit

Replenish (1995)
Glow (1997)
Rides (1999)
Getaway (2000)
Revelation (2018)
Shoot Me Your Ace (2022)
Diskografia (valikoima) > Singlet

”Good Feeling” (1995)
”Place Your Hands” (1996)
”Come Back Brighter” (1997)
”Consideration” (1997)
”Sweety” (1999)
”Set the Record Straight” (2000)
”Superhero” (2000)
”All I Want” (2001)
”Give Me Your Love” (2003)
”How I Got Over” (2016)
”Shoot Me Your Ace” (2021)
”Best of Me” (2022)
Käännös suomeksi
Ovi jolta ei ole paluuta

Ovi jolta ei ole paluuta (ransk Porte de Non-Retour) myös Portti jolta ei ole paluuta tai Point of no Return on muistomerkki Ouidahissa, Beninissä. Se sijaitsee noin neljän kilometrin päässä kaupungin keskustasta etelään niin sanotun Orjareitin päätepisteessä.
Monumenttikokonaisuus on avoimella hiekkarannalla paikalla, josta orjia kuljetettiin laivoihin. Betonista ja pronssista koostuva teos on muistomerkki orjuutetuille afrikkalaisille, jotka vietiin Ouidahin orjasatamasta Amerikkoihin.
Vuosina 1992-1996 valmistuneen kokonaisuuden rahoittivat Unesco ja Beninin valtio. Monumentin paljasti vuonna 1995 Beninin presidentti Nicéphore Soglo.
Tekijät ja osat

Muistomerkin toteuttivat arkkitehti Yves Ahouen-Gnimon yhdessä kuvanveistäjien kanssa. Fortuné Bandeira teki portaalirakenteen pylväät ja friisin, joiden terakottareliefeissä on kuvattu orjia.
Yves Kpede teki kaksi muuta betonista tehtyä, maalattua hahmoa, jotka kuvaavat Egunguneja.
Portaalin molemmilla sivuilla on Dominque Kouasin tummat, hapetettua pronssia olevat teokset.
Tulkintaa

Monumentin kaksipuolinen pääosa on kuvaus orjuutettujen mielentilasta lähdön hetkellä. Ensimmäinen osa suuntautuu valtamereen, kohti laivaa, joka odottaa orjia viemään heitä tuntemattomaan maahan. Toinen puoli suuntautuu kylään. Se keskellä on puu, jonka orjat muistavat osana synnyinkyläänsä tai kaupunkiaan. Molemmat puolet kuvittavat muistoja ja näyttävät, miten muisti pitää elossa joitakin muistikuvia huolimatta ajasta tai etäisyydestä.
Monumentin toinen osa on kaksi betonivalosta, jotka ovat Egungun hahmoja. Ne muistuttavat esi-isien läsnäolosta paikalla.
Metalliset ihmishahmot toisiinsa kahlehdittuina kuvaavat orjuuden todellisia olosuhteita.
Merkitys

Monumentti symbolisoi sitä tilaa ja maisemaa, jossa miljoonat afrikkalaiset astuivat eurooppalaisiin laivoihin, eivätkä koskaan palanneet Afrikkaan. Monumentista on tullut Beninin turistiteollisuuden vaikuttava ikoni ja hallitseva symboli, joka vetoaa ihmisiin koko maassa ja on kansallisylpeyden merkki.
Vuosittain 10. tammikuuta monumentin aluetta käytetään Kansallisen vodoun-päivän Festival vodounin alueena, jossa tuhannet beniniläiset ja ulkomaiset matkailijat kokoontuvat kunnioittaakseen sekä paikallisia henkiä, että niitä miljoonia ihmisiä, jotka kuolivat Atlantin orjakaupan aikana.
Kuvia

Näkymä muistomerkiltä meren suuntaan.
Yleiskuva teoskokonaisuudesta.
Fortuné Bandiera, portiikin yläfriisi.
Yves Kpede, Egungun-aiheinen veistos.
Yves Kpede, Egungun veistos.
Dominique Kouas, lännenpuolenen veistos, 1995.
Dominique Kouas, idänpuoleinen veistos, 1995.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Akhtar, Saima ja Colmenares, David H.: The Slaving Port of Ouidah and Monumental Discourse around the Atlantic Perimeter Art Histories and Aesthetic Practices. 27.1.2016. Medium. Viitattu 12.1.2019. (englanniksi)
Ana Lucia Arauio, Public Memory of Slavery, Cambria Press, 2010 ISBN 978-1-60497-714-1
Lapin Kulta (panimo)

Lapin Kulta oli 22. marraskuuta 1873 Tornionjoen rannalle Tornion kaupungin alueelle Suensaareen perustettu olutpanimo. Panimon toiminta lopetettiin 31. elokuuta 2010. Panimo avattiin uudelleen syyskuussa 2016 Tornion Panimo Oy:n nimellä. Avaamisen mahdollisti 1,1 miljoonan euron joukkorahoituskampanja. Ensimmäiset Torniossa valmistetut oluet ovat saatavilla marraskuussa 2016. Panimon kapasiteetti kasvaa keväällä 2017 yli 2,3 miljoonaan litraan.
Panimon synty

Joukko torniolaisia kauppiaita ja liikemiehiä perusti 1873 Torneå Bryggeri Aktiebolagetin. Kolme vuotta synnyinsanojen lausumisesta ilmestyivät ensimmäiset olut- ja portteripullot. Panimon omistaja ja nimi vaihtuivat taajaan, ensimmäisen kerran jo vuonna 1880, jolloin siitä tuli Tornion Portteri- ja Oluttehdas. Johtajaksi tuli tällöin G. A. Nordberg. Toiminta laajeni niin, että Ouluun tehtiin oma pullottamo ja vuonna 1894 tehtaan valmistusohjelmaan tulivat virvoitusjuomat.
Weikko Gellin panimon johtajana

Vuonna 1899 panimon toimitusjohtaja sai työtoverikseen 23-vuotiaan Weikko Gellinin. Hänen ansiostaan panimo saatiin vakaaseen kasvuun. Taloutta kohennettiin myös oluen ja virvoitusjuomien hintoja nostamalla, luottokauppaa vähennettiin ja Oulun yksikkö lakkautettiin. Gellin kohosi nopeasti panimon isännöitsijäksi ja vuonna 1910 sen toimitusjohtajaksi. Kieltolain kumoamisen jälkeen vuonna 1933 yhtiö osti Autin höyrypanimon Rovaniemeltä, joka tuhoutui kuitenkin Lapin sodassa lokakuussa 1944. Rovaniemen yksikkö oli nimeltään Lapin Olut Oy.
Sotien jälkeinen aika - Tornion Olut Oy

Weikko Gellinin jälkeen vuonna 1946 yhtiön toimitusjohtajaksi nousi varatuomari Frederik Stormbom. Hän keskittyi yhdessä vaimonsa Irma Stormbomin kanssa panimon tuotannon laajentamiseen ja nykyaikaistamiseen. Irma Stormbom oli Weikko Gellinin tyttärenä tehnyt pienestä pitäen töitä panimossa. Hän oli opiskellut panimomestariksi Saksassa. Kun sota oli ohi, yhtiössä harkittiin oluen valmistuksen siirtämistä Rovaniemelle. Se kuitenkin kariutui siihen, että Rovaniemen uusi asemakaava ei sallinnut tehdastontin laajennusta. Tehdas rakennettiin Rovaniemellä entiselle tontille uudelleen. Yrityksellä oli sodan jälkeen myös Kemissä Kemin Virvoke Oy, joka valmisti virvoitusjuomien lisäksi jäätelöä.
Tornion tehtaalla uudistukset seurasivat toinen toistaan. Panimon nimikin muutettiin Tornion Olut Oy:ksi vuonna 1958. Oluen valmistus keskitettiin Tornioon; Rovaniemellä oli virvoitusjuomien valmistusta. Pullotuskapasiteettia nostettiin kaiken aikaa. Vuoden 1960 laajennukset toivat ajanmukaiset varastointi- ja pullotushallit. 1960-luvun alussa yhtiö myi virvoitusjuomia noin kuusi miljoonaa litraa, mikä nosti yhtiön maan panimoiden vertailussa viidennelle sijalle. Työntekijöitä oli tällöin noin sata.
Lapin Kulta -olut syntyy

Uusi tuote Lapin Kulta -olut ja sen tunturipurojen raikas imago luotiin 1960-luvun alussa. Panimossa uuden oluen nimen ideointi annettiin mainosmies Eugen Ulveksen tehtäväksi. Alussa nimellä ei ollut vaikutusta oluen menekkiin. Sitä tosin myytiin vain Lapissa. Vuosi 1963 oli käännekohta. Tuolloin toimitusjohtaja Irma Stormbom lähetti Lapin Kulta A-oluen Brysselin kansainväliseen olutkilpailuun. Olut saavutti siellä kultamitalin, mikä päätettiin hyödyntää heti. Kultamitalin kuva painettiin etikettiin ja Lapin Kullasta tuli Export Lapin Kulta. Yhtiön tuotanto oli vuonna 1963 noin 1,2 miljoonaa litraa.
Ensimmäinen iskulause kuului: "Lapin vedellä askeleen edellä". Ensimmäiset mainokset ilmestyivät vuonna 1963 Helsingin Sanomiin: "Tunturipurojen raikkautta - Vantaan varsille". Ilmoituksesta jouduttiin poistamaan kaksi viimeistä sanaa etelässä nousseen hälyn vuoksi. Myynnin vauhdittamiseksi lähetettiin suoramainontana Lappi-aiheinen postikortti kaikille Helsingissä asuville, jotka olivat käyneet Lapissa vuoden 1964 kesällä tai syksyllä. Postikortissa kerrottiin, että Lapin Kultaa sai Helsingistä, Helsingin maalaiskunnasta ja Espoosta. Vajaassa kahdessa kuukaudessa Lapin Kulta nousi neljänneksi olutmerkiksi Helsingissä.
Seuraavana vuonna eli 1965 Lapin Kulta Oy käynnisti viennin Ruotsiin.
Yhtiö jatkoi laajentumistaan 1960-luvulla. Tuotantolaitosten neljäs laajennusvaihe oli harjakorkeudessa kesällä 1968. Vuoden 1969 keskiolutlaki paransi yhtiön tulosta yhä enemmän. Tuotanto nousi nopeasti lähes kaksinkertaiseksi yltäen 1969 jo kahdeksaan miljoonaan litraan. Tornion panimo työllisti tuossa vaiheessa 140 henkeä. Vuonna 1968 aloitettiin yhteistyö Hartwall Oy:n kanssa. Tällöin Torniossa alettiin valmistaa lisenssillä Jaffa-virvoitusjuomia.