stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavalinkirkko (Helsinki)
Sisustus ja tekstiilit

Kirkon symboliikan keskeisiä teemoja ovat simpukka ja helmi. Taiteilija Antti Salmenlinna on maalannut kirkon lasimaalaukset, jotka osin tuhoutuivat talvisodassa. Holvit, kupolin ja Jumalan karitsan on maalannut Ilmari Manninen. Alttarin yläpuolella olevan puisen krusifiksin on tehnyt kuvanveistäjä Elias Ilkka. Saarnastuolissa on Gunnar Finnen reliefit neljästä evankelistasta. Saarnastuolin katossa on kristillinen vertauskuva pelikaani. Henry Ericsson on suunnitellut kirkon alkuperäisen art deco -tyylisen ehtoollisvälinesarjan.
Aiemmat kirkkotekstiilit olivat Greta Skogster-Lehtisen suunnittelemat. Korjaustöiden jälkeen käyttöön otetut kirkkotekstiilit on suunnitellut tekstiilitaiteilija Helena Vaari, joka on käyttänyt suunnittelussaan hyväksi kirkon vanhaa simpukka- ja helmisymboliikkaa.
Urkulehterillä on lause psalmista 100: ”Käykää hänen portteihinsa kiittäen.” Pyhiinvaeltajan tunnusmerkki, uskon salaisuuden vertauskuva simpukka ja Jumalan valtakuntaa kallisarvoisena aarteena kuvaava helmi toistuvat sivupilareiden lampuissa ja alttarikaiteen kuvioinnissa. Uuden alttarin kansi on ikivanhaa kalkkikiveä, jossa näkyy siellä täällä fossiileja.
Urut

Kirkon alkuperäiset, Kangasalan urkutehtaan rakentamat urut valmistuivat vuonna 1931. Sama tehdas uudisti ne 1950-luvun tyylisuunnan mukaisiksi vuonna 1957. Urkurakentamo Veikko Virtanen rakensi ne vuonna 2005 uudelleen. Pillistöt oli alkuun sijoitettuina kahteen erilliseen kaappiin lehterin oikeaan ja vasempaan reunaan, niin että parven keskellä oleva ikkuna jäi näkyviin. Nyttemmin sijoitus on erilainen: kunnostuksessa ne otettiin ulos kaapeista, ja keskellä on uusi pillikenttä. Uruissa on 48 äänikertaa ja neljä siirtoa sekä kolme sormiota. Niiden nykyisen julkisivun on muotoillut ruotsalainen arkkitehti Ulf Oldaeus, ja urkujen kaikki kolme vaihetta ovat näkyvissä.
Kuoriurut on rakentanut Urkurakentamo Martti Porthan vuonna 2005. Niissä on 12 äänikertaa, yksi sormio ja liitejalkio. Urut edustavat pohjoisitalialaista urkutyyppiä.
Kirkossa järjestetään vuosittain uuden urkumusiikin festivaali Organo Novo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paavalinkirkko (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Helsingin seurakuntayhtymä: Paavalinkirkko
Paavalinkirkko (Helsinki) (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Paavalin kirkko, kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirkon torni nähtynä pohjoisesta.
The Foundations

The Foundations oli brittiläinen soul-yhtye vuosina 1967–1970. Se tunnetaan parhaiten yhtyeen kahdesta hitistä, "Baby, Now That I've Found You" (Britannian listaykkönen) ja "Build Me Up Buttercup" (Yhdysvaltain listaykkönen).
Albumit

From the Foundations (1967)
Rocking the Foundations (1968) (live)
Digging the Foundations (1969)
The Foundations (1968) (kokoelma)
Golden Hour of the Foundations (1973) (kokoelma)
Back to the Beat (1983) (kokoelma)
Best Of (1987) (kokoelma)
Jäsenet

Clem Curtis: laulu
Colin Young: laulu
Alan Warner: kitara
Peter Macbeth: basso
Tim Harris: rummut
Tony Gomez: piano
Pat Burke: saksofoni/huilu
Mike Elliott: saksofoni
Eric Allan Dale: pasuuna
The Ink Spots

| The Ink Spots |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1934–1954
Tyylilaji:  perinteinen popmusiikki, viihdemusiikki, rhythm and blues, laulumusiiki
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jerry Daniels   Deek Watson   Charlie Fuqua   Hoppy Jones   Bill Kenny   Billy Bowen   Herb Kenny  
Levy-yhtiö:  Victor   Decca  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Ink Spots oli afroamerikkalainen pop -yhtye, joka toimi 1930–1950-luvuilla. 1940-luvulta alkaen Ella Fitzgerald levytti paljon yhtyeen kanssa.
Aiheesta muualla

The Ink Spots Discogsissa. (englanniksi)
Wang Chung

| Wang Chung |
| --- | --- |
 Wang Chung Summerfest-festivaaleilla vuonna 2010.
Tiedot
Toiminnassa:  1979–1990, 1997–
Tyylilaji:  poprock, uusi aalto
Kotipaikka:  Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jack Hues Nick Feldman
Entiset jäsenet:  Darren Costin Dave Burnand
Levy-yhtiö:  Arista Geffen
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wang Chung on brittiläinen uuden aallon yhtye, joka perustettiin vuonna 1979. Yhtyeen nimi Wang Chung tarkoittaa kiinaksi keltaista kelloa (pinyiniksi 黃鐘: huáng zhōng, Wade–Giles: huang chung).
Wang Chung sai suurimman suosionsa Yhdysvalloissa, jossa viisi yhtyeen hittiä listautui Yhdysvaltain top-40-listoille vuosien 1983–1987 välillä, mukaan lukien ”Dance Hall Days” (sijalla 16. vuoden 1984 kesällä), ”Everybody Have Fun Tonight” (sijalla 2. vuonna 1986) ja ”Let’s Go!” (sijalla 9. vuonna 1987).
Diskografia > Studioalbumit

Huang Chung (1982)
Points on the Curve (1984)
To Live and Die in L.A. (1985)
Mosaic (1986)
The Warmer Side of Cool (1989)
Abducted by the 80’s (2010)
Tazer Up! (2012)
Orchesography (2019)
Diskografia > EP:t

Abducted by the 80's (2010)
Dance Hall Days (orchestral version) (2019)
Hamburger Concerto

| Hamburger Concerto Focus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu & maaliskuu 1974
 Julkaistu: huhtikuu 1974
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Mike Vernon
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 42.58
 Levy-yhtiö: Atco Records
Listasijoitukset
  16. (viikko 26, 1974)    20. (huhtikuu 1974)    66. (1974)
Focusin muut julkaisut
| At the Rainbow 1973 | Hamburger Concerto 1974 | Mother Focus 1975 |
Hamburger Concerto on alankomaalaisen progressiivista rockia soittavan Focus-yhtyeen huhtikuussa 1974 julkaistu neljäs studioalbumi. Se nousi Britanniassa listasijalle 20.
Nimikappale perustuu Johannes Brahmsin teokseen Variaatioita erääseen Haydnin teemaan. Kappaleeseen on myös sisällytetty kaksi ensimmäistä säkeistöä alankomaalaisesta joululaulusta O Kerstnacht, schoner dan de dagen, joka esiintyy noin 15 minuutin kohdalla.
Kappalelista > LP-julkaisu, 1974

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Delitæ Musicæ | Jan Akkerman | 1.12 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Harem Scarem | Thijs van Leer | 5.51 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | La Cathédrale de Strasbourg | van Leer | 4.59 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Birth | Akkerman | 7.46 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Hamburger Concerto I. Starter (Trad. arr. by van Leer)  II. Rare (Akkerman)  III. Medium I (van Leer, Akkerman)  IV. Medium II (Akkerman)  V. Well Done (van Leer)  VI. One for the Road (Akkerman) |  | 20.00 |  |  |  |  |  |  |
Kappalelista > CD-julkaisu, 1988

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Delitæ Musicæ | Jan Akkerman | 1.13 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Harem Scarem | Thijs van Leer | 5.52 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | La Cathédrale de Strasbourg | van Leer | 4.59 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Birth | Akkerman | 7.46 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Hamburger Concerto I. Starter (Trad. arr. by van Leer)  II. Rare (Akkerman)  III. Medium I (van Leer, Akkerman)  IV. Medium II (Akkerman)  V. Well Done (van Leer)  VI. One for the Road (Akkerman) |  | 20.19 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Early Birth | Akkerman | 2.54 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 43.08 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Thijs van Leer – kosketinsoittimet, huilu, laulu
Jan Akkerman – kitara
Bert Ruiter – bassokitara
Colin Allen – rummut
Guy (yhtye)

| Guy> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1987–1991, 1999–2000, 2005–
Tyylilaji:  new jack swing, R&B, hip hop, soul, hip hop soul
Kotipaikka:  Harlem, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Aaron Hall Damion Hall Teddy Riley
Entiset jäsenet:  Timmy Gatling
Levy-yhtiö:  Uptown / MCA (1987–1991), MCA (1999–2000), Hall of Fame / Universal (2008–)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Guy on yhdysvaltalainen hip hopia, R&B:tä ja soulia tuottava yhtye, jotka loivat 1980-luvun lopun ja 1990-luvun alun new jack swing -tyylilajin. Yhtye koostuu Aaron ja Damion Hallista sekä Teddy Rileysta. He julkaisivat esikoisalbuminsa Guy 13. kesäkuuta 1988. Albumi oli menestys ja sijoittui muun muassa Billboardin Top R&B/Hip-Hop Albums -musiikkilistan 1. sijalle.
Diskografia > Albumit

Guy (1988)
The Future (1990)
Guy III (2000)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Groove Me: The Very Best of Guy (2002)
The Millennium Collection (2004)
The Sugarhill Gang

| The Sugarhill Gang |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1975–
Kotipaikka:   Englewood, New Jersey, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Wonder Mike   Master Gee   Big Bank Hank  
Levy-yhtiö:  Sugarhill Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Sugarhill Gang on yhdysvaltalainen hip hop -yhtye, joka tuli tunnetuksi vuoden 1979 hittinsä ”Rapper's Delight” myötä. Yhtyeen debyyttisingle ”Rapper's Delight” oli ensimmäinen Yhdysvaltain singlelistoille Top40:en noussut hip hop -single ja yksi kaikkien aikojen ensimmäisistä rap-kappaleista.
Sugarhill Gangin jäsenet Wonder Mike, Big Bank Hank ja Master Gee ovat kaikki kotoisin Engelwoodista New Jerseystä. Nämä kolme räppäriä yhdessä kolmen sessiomuusikon (tuleva Living Colour -basisti Doug Wimbish, kitaristi Little Axe ja rumpali Keith LeBlanc) olivat mukana kaikilla yhtyeen äänitteillä. Ryhmän kokosi tuottaja Sylvia Robinson, joka perusti myös Sugar Hill Recordsin yhdessä aviomiehensä levymoguli Joe Robinsonin kanssa.
”Rapper's Delightista”, jonka pääbassolinja oli otettu Chicin kappaleesta ”Good Times”, tuli maailmanlaajuinen hitti, myyden yli kahdeksan miljoonaa kopiota. Se saavutti vuonna 1979 sijan 36 Yhdysvaltain poplistoilla ja sijan neljä R&B-listalla. ”Rapper's Delightia” pidetään usein ensimmäisenä rap-singlenä, mutta pari viikkoa ennen sitä ilmestyi Fatback Bandin ”King Tim III (Personality Jock)”.
Rapper's Delightin jälkeen

”Rapper's Delight” on jäänyt Sugarhill Gangin ainoaksi listamenestykseksi. Sitä seuranneet ”Apache”, ”Eight Wonder”, ”Rapper's Reprise [Jam Jam]” ja ”Showdown” (yhdessä Furious Fiven kanssa) jäivät menestykseltään vaatimattomimmiksi. Yhtye lopetti 1980-luvun puoliväliin mennessä, mutta teki comebackin vuonna 1999 lapsille suunnatun rap-albumin Jump on It myötä.
Diskografia

Sugarhill Gang (1980)
8th Wonder (1982)
The Best Of Sugarhill Gang: Rapper's Delight (1996)
Jump On It! (1999)
The Story Of Sugarhill Records (2005)
Taivaan tulet (televisiosarja)

| Taivaan tulet |
| --- | --- |
 Sarjan logo.
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  46 minuuttia
Pääosissa:  Ria Kataja Vesa Kietäväinen Juha Veijonen Sari Havas Risto Salmi
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  24. tammikuuta 2007 –  1. tammikuuta 2014
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  36
Ikäraja:   / 
Tuotanto
Tuottaja(t):  Varpu Eräpuu
Ohjaaja(t):  Kari Väänänen
Käsikirjoittaja(t):  Timo Parvela   Kari Väänänen
Säveltäjä(t):  Ismo Alanko
Leikkaaja(t):  Reijo Rinne   Nipa Roine
Kuvaaja(t):  Ari Hellmann F.S.C.   Juha Leskelä
Tuotantoyhtiö(t):  YLE Draama
Palkinnot
Voitetut:  2008 Venla Draama Kari Väänänen
Ehdokkuudet:  2008 Venla Paras miesnäyttelijä Vesa Kietäväinen
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Taivaan tulet on Kari Väänäsen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen televisiosarja, jota Yle TV2 esitti vuosina 2007–2014. Fiktiivinen aikalaisdraama sijoittuu Kemijärvelle.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin televisiossa alkuvuodesta 2007 ja se uusittiin 1. syyskuuta 2010 alkaen. Toisen tuotantokauden esittäminen alkoi marraskuussa 2010, ja kauden päätösjakso esitettiin helmikuussa 2011. Kolmannen kauden kuvaukset aloitettiin vuonna 2012 ja neljännen kauden kuvaukset 2013. Kaudet esitettiin televisiossa vuosina 2013–2014.
Taivaan tulien neljännen tuotantokauden kuvaukset aloitettiin maaliskuussa 2013. Loppuvuodesta 2012 Yle päätti lopettaa sarjan sen neljänteen kauteen, vaikka Väänänen olisi ollut halukas jatkamaan sitä.
Juoni

Taivaan tulien keskiössä on nuorehko naispoliisi Rauni Väänänen, joka palaa kotikonnuilleen asuttuaan pitkään Etelä-Suomessa ja yrittää sopeutua uudestaan synnyinseutuunsa. Raunin suhde hänen dementoituvaan isäänsä on sarjan alkupään jaksojen keskeinen juonilinja. Muita keskeisiä henkilöitä ovat Raunin kollega Aimo Peltoniemi, lääkäri Erkki Viherkoski ja kaupunginjohtaja Sinikka Ström. Sivujuonissa seurataan kriisiytyneitä keski-ikäisiä aviopareja, nuorisokapinallisia, vanhoja kommunisteja, huumerikollisia, lopun aikojaan eläviä vanhuksia ja erakkoja. Keskeisimpiin sivujuoniin nousee neljän alkoholisoituneen poikamiehen tarina. Taivaan tulien tapahtumat sijoittuvat lähes yksinomaan Kemijärvelle.
Tuotanto

Taivaan tulien ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin lokakuusta 2005 lokakuuhun 2006 Kemijärvellä ja osittain Pelkosenniemellä Kemijärven sellutehtaan ollessa vielä voimissaan. Toinen tuotantokausi kuvattiin samoissa maisemissa toukokuusta 2008 kesäkuuhun 2009.
Sarjan ovat käsikirjoittaneet Kari Väänänen ja Timo Parvela. Sarjan pikkurooleissa näyttelee paljon kemijärveläisiä ja muualta Lapista kotoisin olevia.
Ensimmäisen tuotantokauden peruskuvausryhmästä ovat mukana toisella tuotantokaudella Ari Hellman, Varpu Eräpuu, Anne Syrjä, Heikki Pihkonen, Hilkka Joyce, Terhi Väänänen, Runa Åkerberg, Pekka Raitjoki, Markku Mäkinen, Jukka Tulppo, Karri Teräntö, Kari Niemi, Ari Pajunen, Klaus Männistö ja Manta Syvälä.
Julkaisut

Taivaan tulien jaksot 1–12 julkaistiin DVD:nä syksyllä 2010. Jaksojen 13–24 DVD-julkaisu tuotiin markkinoille keväällä 2011. Jaksojen 25–30 DVD tuli myyntiin joulukuussa 2013 ja jaksot 31–36 julkaistiin DVD:nä huhtikuussa 2014. Sarja on julkaistu myös kaikki tuotantokaudet sisältävänä DVD-kokoelmana.
Vastaanotto

Taivaan tulet oli ensimmäisellä kaudellaan hyvin suosittu, ja se keräsi parhaimmillaan yli 900 000 katsojaa. Toisella kaudellaan Taivaan tulet keräsi katsojia vastaanottimiensa ääreen yhtämäärin edelliskauteen verrattuna.
Henkilöt > Päähenkilöt

Rauni Anneli Kaarina Väänänen (myöhemmin Viherkoski) on sarjan keskushenkilö. Vaaleahiuksisen Raunin vanhemmat, Pekka ja Helena Väänänen, muuttivat Kemijärvelle vuonna 1973. Rauni syntyi seuraavana talvena. Itseään kontrollifriikiksi luonnehtiva Rauni työskentelee poliisina ja on asunut pitkään Etelä-Suomessa. Hänellä on takanaan avoero. Hän palaa synnyinseudulleen Kemijärvelle syksyllä 2005 saatuaan siirron Espoosta. Seuraavana syksynä hän avioituu lääkäri Erkki Viherkosken kanssa ja pariskunta muuttaa moderniin omakotitaloon Halosenrantaan. Rauni ottaa Erkin sukunimen. Pariskunnalle syntyy tytär Pieta, sitä ennen Rauni ehtii tosin epäillä olevansa maho. Raunin äiti hukkui kevättalvella 2004, hänen isänsä on dementikko.
Aimo Peltoniemi on Raunin lähin työkaveri. Pitkänhuiskea Aimo on lapseton sinkku. Hänen epämuodolliset työtapansa ihmetyttävät Raunia alkuun. Aimo asuu pienessä omakotitalossa ja hänellä on perintömaita Vuotsossa. Hänen isänsä hukkui aikoinaan samassa paikassa. Nuoruudessaan Aimo kävi opiston Tampereella ja tuli sen jälkeen poliisiksi Kemijärvelle. Aimo ihastuu Rauniin ja pettyy tämän naidessa Erkki Viherkosken. Tuonnempana Aimo ihastuu sairaanhoitaja Päivikki Korkea-ahoon. Päivikin ja Aimon suhde kariutuu. Päivikki on keskeinen hahmo toisella tuotantokaudella. Päivikin paljastuttua Annukaksi hän aloittaa Aimon kanssa puhtaalta pöydältä.
Erkki Viherkoski on muuttanut aikoinaan Keuruulta Kemijärvelle, mistä hänen edesmennyt vaimonsa oli kotoisin. Erkki haaveili jo lapsena Lapista. Vaimon kuolemasta on sarjan alussa kulunut kuutisen vuotta. Erkillä on teini-ikäinen tytär Saana ja ala-asteikäinen poika Oula. Erkki työskentelee lääkärinä, hän opiskeli aikoinaan lääkärin ammattiin vanhempiensa vaatimuksesta. Erkin ja Raunin välillä on kipinöintiä alusta alkaen, ja pian rakkaus syttyy. Pariskunta avioituu syksyllä 2006. Myöhemmissä jaksoissa Saana on muuttanut pois kotoa Pariisiin ja Erkki elää Halosenrannassa Rauninsa, Oulan ja tyttärensä Pietan kanssa. Hän kokeilee onneaan poromiehenä, mutta joutuu pettymään pahanpäiväisesti.
Sinikka Ström on Kemijärven kaupunginjohtajatar, joka sarjan alussa hakee työpaikkaa Espoon kaupungilta. Hän on ala-asteikäisen tyttärensä Sinin yksinhuoltaja. Sinin isä on karaokemestarina tunnettu Aarne Kallio, joka aikoinaan juovuksissa kohteli Sinikkaa kaltoin. Sinikka harrastaa flamencoa. Hän ystävystyy Raunin kanssa. Sarjan alussa Sinikalla on suhde varattuun mieheen, Vesa Bessonoffiin. Sinikka yrittää saada uutta teollista toimintaa Kemijärvelle, jonka väkiluku on laskussa. Hän rakastuu Kemijärvelle yrityksensä tuovaan Tero Kekkiin ja muuttaa yhteen tämän kanssa. Sinikka tulee raskaaksi, mutta kokee keskenmenon, jonka jälkeen hän sairastuu masennukseen. Hän palautuu entiselleen ja jatkaa kaupunginjohtajattaren tehtäviään. Neljännen tuotantokauden jaksoissa Sinikan rooli on verraten pieni. Tero jää taustahahmoksi, neljännellä tuotantokaudella hän on liikematkalla Kiinassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ria Kataja   | … |  Rauni Väänänen (myöh. Viherkoski)   |
|  Risto Salmi   | … |  Pekka Väänänen   |
|  Vesa Kietäväinen   | … |  Aimo Peltoniemi   |
|  Juha Veijonen   | … |  Erkki Viherkoski   |
|  Sanna Niemimuukko   | … |  Saana Viherkoski   |
|  Janne Jumisko   | … |  Oula Viherkoski   |
|  Sari Havas   | … |  Sinikka Ström   |
|  Veera Hoisko   | … |  Sini Ström   |
|  Kari Väänänen   | … |  Kauko Junni   |
|  Minna Koskela   | … |  Leena Junni (1. kausi)   |
|  Minna Kivelä   | … |  Leena Junni (2- 4. kausi)   |
|  Auvo Vihro   | … |  Aatos Launis   |
|  Minna Hokkanen   | … |  Marika Launis   |
|  Tommi Raitolehto   | … |  Vesa Bessonoff   |
|  Minna Suuronen   | … |  Kaisa Bessonoff   |
|  Juho Jumisko   | … |  Isto Bessonoff   |
|  Jyrki Mänttäri   | … |  Ari Pasanen   |
|  Janne Hyytiäinen   | … |  Esko Kilpelä   |
|  Riku Suokas   | … |  Matti Aro   |
|  Raimo Grönberg   | … |  Erkki Hetta   |
|  Tidjân Ba   | … |  Gerard   |
|  Erkki Hetta   | … |  Armas Lötjönen   |
|  Pekka Heikkinen   | … |  Röhkö   |
|  Ilkka Heiskanen   | … |  Jetsu   |
|  Tommi Eronen   | … |  Nilkki   |
|  Heli Sirviö   | … |  Päivikki Korkea-aho   |
|  Kai Lehtinen   | … |  Tero Kekki   |
|  Anneli Sauli   | … |  Elina Hallman   |
|  Aake Kalliala   | … |  Kallunki   |
|  Matti Ranin   | … |  Kuisma   |
|  Pirjo Leppänen  | … |  Pirjo   |
|  Niina Nurminen  | … |  Maisu   |
|  Ilkka A. Jokinen  | … |  Auer   |
|  Jevgeni Haukka  | … |  Trokari   |
|  Kaija Pakarinen  | … |  Karjalainen   |
|  Toni Harjajärvi  | … |  Arto Koski   |
|  Heikki Nousiainen  | … |  Akseli   |
|  Konsta Mäkelä  | … |  Vanne   |
|  Jukka Peltola  | … |  Hård   |
|  Juhani Niemelä  | … |  Kunnari   |
|  Jukka Ruokamo  | … |  Markku Muukkonen   |
|  Seppo Kaisanlahti  | … |  Ari Lehtola   |
|  Eija Kyllönen  | … |  Riitta Lehtola   |
|  Saara Pakkasvirta  | … |  Sylvi Ström   |
|  Noa Eronen  | … |  Urho "Urkki"  |
Leena Junnin esittäjä jouduttiin vaihtamaan toiselle tuotantokaudelle näyttelijä Minna Koskelan jouduttua kieltäytymään roolista muiden työkiireidensä vuoksi.
Aiheesta muualla

Taivaan tulet (YLE TV2) Kemijärvellä (Arkistoitu – Internet Archive)
Yle Myynti julkaisi Taivaan tulien kaikki kaudet kuuden levyn DVD-kokoelmana vuonna 2014. Kuvassa Rauni (Ria Kataja).
Aventura

Aventura vuonna 2010
Aventura on vuonna 1994 perustettu bachataa ja R&B-musiikkia soittava yhtye New Yorkista, Yhdysvalloista.
Jäsenet

Anthony "Romeo" Santos - laulaja
Henry Santos Jeter - laulaja
Leny Santos - kitaristi
Max Santos - basisti
Albumit

Generation Next (2000)
We Broke the Rules (2002)
Love & Hate (2003)
God's Project (2005)
The Last (2009)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aventura Wikimedia Commonsissa
Ohio Players

| Ohio Players |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1959–
Muut nimet:  Ohio Untouchables
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ohio Players oli 1970-luvun R&B -yhtye. Kappalemateriaali koostuu funkista ja soul-balladeista. Mustista muusikoista koostuva ryhmä aloitti jo vuonna 1959 nimellä Ohio Untouchables.
Yhtyeen kuuluisin hitti on "Love Rollercoaster". Muita parhaisiin luettuja kappaleita ovat esimerkiksi "Skin Tight", "Fire", "Funky Worm", "Sweet Sticky Thing" ja "Who'd She Coo". Näistä "Fire" ja "Love Rollercoaster" ylsivät R&B-listan lisäksi myös pop-listojen ykköseksi USA:ssa. Tunnetuimmissa kappaleissa päävokalistina on kitaristi Leroy "Sugarfoot" Bonner.
Vuonna 1972 julkaistut Pain ja Pleasure ovat onnistuneimpina pidettyjä levyjä ennen Mercury -yhtiön kautta. Niiden musiikki on enemmän jammailutyyppistä funkia pitkine sooloineen. Levyä Pain ei kannessa komeilevan piiskanaisen takia haluttu myydä kaikissa kaupoissa. Myös muut alkuaikojen levyt hyödynsivät S&M-tyyppistä tematiikkaa kansikuvissaan. Levyltä Pleasure löytyy listaykköseksi noussut "Funky Worm" single, joka aikanaan herätti huomiota syntetisaattorin vingutuksensa takia.
Varhaisilla levyillä tärkeässä roolissa ollut kosketinsoittaja Junie Morrison jätti vuonna 1974 yhtyeen, ja levy-yhtiöksi vaihtui Mercury. Tästä alkoi kuitenkin ryhmän menestynein kausi. Tunnetuimmaksi albumiksi kohosi vuoden 1975 Honey, jonka kansikuvan ja sisäkannen alaston nainen herätti aikanaan kohua (kuvissa käytetty aine ei ole aitoa hunajaa). Myös levyt Fire ja Skin Tight edustavat tunnetuine nimikkoraitoineen Mercury-kauden huippua.
"Love Rollercoaster" -kappaleeseen liittyneen urbaanilegendan mukaan kappaleen lopussa esiintyvä korkea kirkuminen herätti keskustelua ihmisten keskuudessa. Luullaan, että kappaleen levyttämisen aikana nainen murhattiin viereisessä huoneessa, studiorakennuksessa.
Albumit

First Impressions (1968)
Observations in Time (1968)
Pain (1972)
Pleasure (1972)
Ecstasy (1973)
Climax (1974)
Skin Tight (1974)
Fire (1974)
Honey (1975)
Rattlesnake (1975)
Contradiction (1976)
Angel (1977)
Mr. Mean (1977)
Jass-Ay-Lay-Dee (1978)
Everybody Up (1979)
Tenderness (1981)
Ouch! (1982)
Graduation (1984)
Back (1988)