stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2006

| MM-kilpailut 2006 |
| --- | --- |
Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Brasilia
Kaupungit:  São Paulo
Ajankohta:  12.–23. syyskuuta 2006
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Australia
–  Hopeaa:   Venäjä
–  Pronssia:   Yhdysvallat
Vuoden 2006 Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin São Paulossa, Brasiliassa 12.–23. syyskuuta 2006. Mestaruuden voitti Australia, joka voitti loppuottelussa Venäjän. Pronssia sai Yhdysvallat.
Puolivälierät

20. syyskuuta 2006
|  |
| --- | --- | --- |
| Venäjä | 60–56 | Espanja |
| Brasilia | 75–51 | Tšekki |
| Australia | 79–66 | Ranska |
| Yhdysvallat | 90–56 | Liettua |
Välierät

21. syyskuuta 2006
|  |
| --- | --- | --- |
| Australia | 88–76 | Brasilia |
| Venäjä | 75–68 | Yhdysvallat |
Pronssiottelu

23. syyskuuta 2006
|  |
| --- | --- | --- |
| Yhdysvallat | 99–59 | Brasilia |
Loppuottelu

23. syyskuuta 2006
|  |
| --- | --- | --- |
| Australia | 91–74 | Venäjä |
Australian kultamitalijoukkue

Erin Phillips, Tully Bevilaqua, Jennifer Screen, Penny Taylor, Emma Randall, Hollie Grima, Kristi Harrower, Laura Summerton, Belinda Snell, Jennifer Whittle, Emily McInerny, Lauren Jackson.
Jouko Korppi-Tommola

Jouko Korppi-Tommola (s. 31. heinäkuuta 1945 Virrat) on fysikaalisen kemian professori Jyväskylän yliopistossa. Korppi-Tommola sai lokakuussa 2011 Millennium-tunnustuspalkinnon yhdessä Helge Lemmetyisen kanssa aurinkokennoteknologioiden kehittämisestä. Korppi-Tommolan tutkimusryhmä on keskittynyt väriaineaurinkokennoissa (myös Grätzel-kenno) ja yhteyttävissä kasveissa tapahtuviin sähköisiin ilmiöihin.
Korppi-Tommola pääsi ylioppilaaksi 1963 ja väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1977, minkä jälkeen hän toimi tutkijana Kanadassa vuoteen 1980 kunnes siirtyi Jyväskylän yliopistoon, aluksi apulaisprofessoriksi.
Hawkingin säteily

Hawkingin säteily on hypoteettista säteilyä, jota oletetaan syntyvän mustan aukon tapahtumahorisontin läheisyydessä. Teorian kehitti Stephen Hawking vuonna 1974. Kyse on hiukkas-antihiukkaspareista, joita kutsutaan virtuaalihiukkasiksi, jotka ilmestyvät tyhjiöstä ja normaalisti annihiloituvat välittömästi – niin nopeasti etteivät ne edes ehdi rikkoa mitään luonnonlakeja olemassaolollaan. Kun hiukkaset syntyvät tapahtumahorisontin lähellä, hiukkasparin toinen hiukkanen voi joutua mustaan aukkoon ja luovuttaa parilleen hieman energiaa. Lisäenergiaa saanut hiukkanen puolestaan muuttuu reaaliseksi kumppaninsa kadottua ja pakenee mustan aukon ulottuvilta. Ulkopuolisesta tarkkailijasta näyttää siltä, että hiukkanen tulee mustasta aukosta ja musta aukko säteilisi.
Mustan aukon säteilyä ei ole havaittu. Tämä johtuu siitä, että tuntemamme mustat aukot ovat vain sellaisia mustia aukkoja, jotka ovat syntyneet tähden luhistuessa. Esimerkiksi muutaman Auringon massaisen mustan aukon säteily on vain asteen miljoonasosan päässä absoluuttisesta nollapisteestä. Kosminen taustasäteily peittää tehokkaasti suurten mustien aukkojen säteilyn, koska säteily on noin 2,7 kelviniä absoluuttisen nollapisteen yläpuolella.
Hawkingin säteilyn lämpötilan voi laskea kaavasta
jossa c on valonnopeus, h on Planckin vakio, G on painovoimavakio, M on mustan aukon massa ja k on Boltzmannin vakio.
Mustien aukkojen termodynamiikkaa

Ensimmäisen vihjeen Hawkingin säteilystä antoivat teoreettiset tarkastelut siitä, mitä tapahtuu aineen tai säteilyn syöksyessä mustaan aukkoon tai kahden mustan aukon törmätessä toisiinsa. Osoittautui, että tällaisissa tapauksissa vallitsevat lait ovat merkillisellä tavalla analogiset termodynamiikan pääsäännöille.
Niinpä mustien aukkojen tapahtumahorisonttien yhteenlaskettu pinta-ala joko pysyy vakiona tai kasvaa kaikissa tällaisissa ilmiöissä, mutta ei koskaan pienene. Tässä suhteessa se muistuttaa entropiaa, joka termodynamiikan toisen pääsäännön mukaan aina kasvaa, paitsi reversiibeleissä prosesseissa, joissa se pysyy vakiona, mutta ei koskaan pienene. Lisäksi kahden mustan aukon törmätessä syntyvä aukko asettuu tasapainotilaan siten, että sen pinnalla pintagravitaatio on kaikkialla yhtä suuri, samaan tapaan kuin termodynamiikan nollannen pääsäännön mukaan systeemi on tasapainossa, jos siinä lämpötila on kaikkialla yhtä suuri. Tämä viittaisi siihen, että mustan aukon pinta-ala olisi suoraan verrannollinen sen entropiaan ja pintagravitaatio lämpötilaan.
Koska mustan aukon tapahtumahorisontin säde on
on gravitaatiokiihtyvyys tällä etäisyydellä sen keskipisteestä
siis kääntäen verrannollinen sen massaan.
Ensi näkemältä rinnastus näytti kuitenkin ontuvan. Kaikki kappaleet, joiden lämpötila poikkeaa absoluuttisesta nollapisteestä, nimittäin lähettävät lämpösäteilyä, mutta mustien aukkojen gravitaatio on niin suuri, ettei niiden ajateltu voivan lainkaan säteillä.  Voitiin kuitenkin palauttaa mieleen, että lämpösäteily oli aikaisemminkin aiheuttanut teoreettisille fyysikoille ongelmia. Niinpä klassisen fysiikan mukainen Rayleigh’n–Jeansin laki päti kyllä säteilyn pitkillä, mutta ei lyhyillä aallonpituuksilla, ja vasta Planckin kvanttihypoteesi ratkaisi ongelman. Voitiinkin osoittaa, että myös mustien aukkojen tapauksessa kvanttiteorian tulokset muuttavat tilanteen. Teoreettiset tarkastelut viittasivat siihen, että musta aukko todella säteilee kuin musta kappale, jonka absoluuttinen lämpötila on kääntäen verrannollinen sen massaan ja siten suoraan verrannollinen sen pintagravitaatioon.
Aiheesta muualla

Scholarpedia: Hawking radiation (englanniksi)
Käännös suomeksi
Hehkuseeprakala

| Hehkuseeprakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Danio
Laji::  kerri
Kaksiosainen nimi
 Danio kerri  (Smith, 1931) 
Katso myös
   Hehkuseeprakala Wikispeciesissä   Hehkuseeprakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hehkuseeprakala eli kultaseeprakala  (Danio kerri) on pieni trooppinen kala, jota pidetään myös akvaariossa. Se elää luonnonvaraisena Malakan niemimaalla. Hehkuseeprakala on hiukan tavallista seeprakalaa pienempi jääden yleensä alle viisisenttiseksi. 
Sen harmaassa kyljessä on silmän korkeudella kaksi ohutta kullankeltaista vaakajuovaa,  ja niiden ympärillä sininen epämääräisempi vaakaraita.
Kalaa kutsutaan englannin ja ranskan kielessä "siniseksi seeprakalaksi".
Korsi

Hukkariisin (Leersia oryzoides) vartta, jossa keskellä vaaleanvihreä ja karvainen solmu
Korsi on heinäkasvien varsi. Korsi on vanhemmiten puutuva ja esimerkiksi bambuilla puumainen. Korressa on  nivelten kohdalla paisunut solmu, ja niiden väli on useimmiten ontto. Korren pituuskasvu tapahtuu solmujen yläpuolelta välikasvusolukosta. Myös solmut voivat kasvaa alasivultaan ja kohottaa lakoutuneen korren pystyyn. Heinäkasvien lehdet lähtevät solmusta kortta ympäröivänä tuppena.
HMS Hecate (1871)

| HMS Hecate |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J & W Dudgeon, Cubitt Town
Kölinlasku:  5. syyskuuta 1870
Laskettu vesille:  30. syyskuuta 1871
Palveluskäyttöön:  huhtikuu 1872
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1903
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 480 t
Pituus:  68,6 m
Leveys:  13,7 m
Syväys:  5,0 m
Koneteho:  1 579 ihp
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  156
Aseistus
Aseistus:  4 × 10" MLR -tykkiä
HMS Hecate oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Cyclops-luokan monitori.
Valmistus

Alus tilattiin Cubitt Townista J&W Dudgeonilta ja sen köli laskettiin 5. syyskuuta 1870. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1871 ja se valmistui 24. toukokuuta 1877.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen huhtikuussa 1872 ja se myytiin romutettavaksi 12. toukokuuta 1903.
Herøyan kirkko

| Herøyan kirkko Herøya kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2015.
Sijainti:  Porsgrunn, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Agderin ja Telemarkin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1957
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  430
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Herøyan kirkko (norj. Herøya kirke) on Porsgrunnin kunnassa Norjassa sijaitseva betoninen pitkäkirkko vuodelta 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herøyan kirkko Wikimedia Commonsissa
Kontiolahti

| Kontiolahti Kontiolax |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°46′N, 29°51′E
Maakunta:  Pohjois-Karjalan maakunta
Seutukunta:  Joensuun seutukunta
Kuntanumero:  276
Hallinnollinen keskus:  Kontiolahden kirkonkylä
Perustettu:  1873
Kokonaispinta-ala:  1 029,82 km² 112:nneksi suurin 2022 
– maa:  799,64 km²
– sisävesi:  230,18 km²
Väkiluku:  15 071 74:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  18,85 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  21,1 %
– 15–64-v.:  61,0 %
– yli 64-v.:  17,9 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,6 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  2,3 %
Kunnallisvero:  8,40 % 199:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Jari Tuononen
Kunnanvaltuusto:  35 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • PS   • Kok.   • Vihr.:   14 10 5 4 2
www.kontiolahti.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kontiolahti (ruots. Kontiolax) on Suomen kunta, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan maakunnassa. Kunnassa asuu 15 071 henkilöä, ja sen pinta-ala on 1 029,82 km², josta 230,18 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 18,8 asukasta/km². Valtatie 6 kulkee Kontiolahden kuntakeskuksen kautta, josta on sitä pitkin naapurikaupunki Joensuuhun matkaa noin 20 kilometriä. Kontiolahti on kasvava kunta. Sitä selittää pitkälti suurempi syntyvyys ja muuttovoitto.
Kontiolahden Onttolassa toimii Pohjois-Karjalan rajavartiosto. Lisäksi Kontiorannassa toimi 31.12.2013 asti Pohjois-Karjalan Prikaati.
Maantiede

Kontiolahden naapurikunnat ovat Joensuu, Juuka, Lieksa, Liperi ja Polvijärvi.
Kontiolahdella on 183 järveä, ja vesistöjä on kunnan pinta-alasta on 22,3 prosenttia (230 km²). Suurimpia niistä ovat Höytiäinen, Kangasvesi ja Herajärvi.
Kontiolahdella sijaitsee kokonaan tai osittain 11 Natura-kohdetta: Teerisaari-Sisuslahti, Soikkelin metsä, Pöllönvaara-Kruununkangas, Paiholan metsä, Kolvananuuro ja lähialueet, Kolin kansallispuisto, Jouhteninen, Huurunlampi-Sammakkolampi-Huurunrinne, Huuhkajanvaara ja Heinävaaran-Kyykänlammet.
Maantiede > Nähtävyydet

Kolvananuuro on maisemallisesti ja luonnonsuojelullisesti erittäin arvokas rotkolaakso.
Kontiolahti on tunnettu ampumahiihtokeskuksestaan. Siellä pidettiin vuoden 1999 ja 2015 ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut ja vuosittain se toimii ampumahiihdon maailmancupin osakilpailupaikkana. Ampumahiihtokeskuksessa on pitkä jäähdytetty latu, joka otetaan vuosittain käyttöön jo lokakuun alussa. Vuonna 2010 siellä aloitti kesäteatteri.
Kotiseutukeskus. Päärakennuksen 3D-malli. Navetan 3D-malli.
Jouhtenisen saaren luonnonsuojelualue trombituhoineen
Höytiäisen saarten trombituhoalueet
Vierevänniemen ranta-alue kirkonkylässä
Jakokosken museokanava
Mönnin 341-metrinen silta vihittiin 9. lokakuuta 2006. Pielisjoen yli johtava silta korvasi samalla Mönnin lossin. (Katso: Pielisjoen sillat)
Mönnin-Selkien maisematie
Kontiolahden satama
Kontiolahden kirkko.
Mönnin silta ylittää Pielisjoen.
Kontiolahden ampumahiihtokeskus.
Maantiede > Kyliä

Harivaara, Herajärvi, Iiksenniitty, Jakokoski, Kontiolahti, Kontioniemi, Kulho, Kunnasniemi, Kupluskylä, Kylmäoja, Lehmo, Mönni, Onttola, Paihola, Puntarikoski, Puso, Pyytivaara, Rantakylä, Romppala, Selkie, Varparanta ja Venejoki
Paiholan kylässä sijaitsi Pohjois-Karjalan alueen psykiatrinen sairaala ja pakolaisten vastaanottokeskus.
Historia

Kontiolahti kuului aluksi Liperin kirkkopitäjään. Siitä tuli itsenäinen kunta vuonna 1873. 
Höytiäisen järven tulvahaitat ja toive vesijättömaasta innostivat asukkaat yrittämään kanavan rakentamista vedenpinnan laskua varten. Pato murtui halitsemattomasti vuonna 1859, ja maisema muuttui dramaattisesti.
Kontiolahteen sijoitettiin toisen maailmansodan jälkeen Ruskealan siirtoväkeä.
Kunnanvaltuusto päätti 10.9.2007 äänin 21–14, että kunta ei osallistu kuntaliitosselvitykseen Joensuun seudun kuntien kanssa.
Hallinto ja kunnallispolitiikka

Kontiolahden kunnanjohtaja on Jari Tuononen. Kunnanvaltuustossa on 35 paikkaa, joista kaudella 2021–2025 keskustalla on 14 ja SDP:llä 10 paikkaa.
Tammikuussa 2013 Kontiolahti nousi otsikoihin kunnanvaltuuston jäsenen rasististen kirjoitusten vuoksi.
Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 3 417 työpaikkaa. Niistä 4,4 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 65 % palveluissa ja 28 % jalostuksessa.
Vuonna 2015 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Rakentaja M. Laukkanen, rakennusalalla toimiva Master yhtiöt, Paiholan yhteismetsä ja alumiinin ja sinkin painevaluun erikoistunut Alsiva Oy.
Kauppa- ja teollisuusministeriö teki päätöksen uraanivaltauksesta Enon ja Kontiolahden rajalle 10. lokakuuta 2006. Päätös antaa ranskalaiselle Cogemna-yhtiölle (Compagnic Générale des Matières Nucléaires, nykyisin Areva) oikeuden uraanin ja muiden malmien etsintään. Vuonna 2015 Skandinavian Uranium sai jatkoluvan. Uraanikaivoksia vastustaa alueella kansanliike.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Kontiolahden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 8 351 | 8 351 |
| 1985 | 1985 |    | 9 213 | 9 213 |
| 1990 | 1990 |    | 10 450 | 10 450 |
| 1995 | 1995 |    | 10 831 | 10 831 |
| 2000 | 2000 |    | 11 517 | 11 517 |
| 2005 | 2005 |    | 12 768 | 12 768 |
| 2010 | 2010 |    | 13 722 | 13 722 |
| 2015 | 2015 |    | 14 827 | 14 827 |
| 2020 | 2020 |    | 14 819 | 14 819 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Kontiolahdella oli 14 830 asukasta, joista 10 496 asui taajamissa, 4 234 haja-asutusalueilla ja 100:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Kontiolahden taajama-aste on 71,3 %. Kontiolahden taajamaväestö jakautuu neljän eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Joensuun keskustaajama* | 6 188 |
| 2 | Kontiolahden kirkonkylä | 3 442 |
| 3 | Kulho* | 633 |
| 4 | Paihola | 233 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain. Lehmo ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se on osa Joensuun keskustaajamaa, joka sijaitsee pääosin Joensuun kaupungin ja osittain myös Liperin kunnan alueella. Kulhon taajama sijaitsee pääosin Kontiolahdella, mutta pieneltä osin myös Joensuussa.
Liikenne

Kontiolahden alueen paikallisliikenteestä ja koululaisliikenteestä vastaa Joensuun seudun joukkoliikenne. Kontiolahdella on myös rautatieasema, jolla ei kuitenkaan ole enää henkilöliikennettä. Kunnan läpi kulkee Valtatie 6 sekä Kantatie 73 ja Kantatie 74.
Kulttuuri > Kirjasto

Kunnallisia kirjastopalveluja tarjoavat Kontiolahden kirjasto, Lehmon kirjasto sekä Kontiolahden ja Enon yhteinen kirjastoauto Runo-Antti.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Kontiolahden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla suutarinpaisti eli muikkutirri ja kapakalakeitto.
Kulttuuri > Kulttuurihenkilöitä

Tunnettuja kontiolahtelaisia kulttuurihenkilöitä ennen ja nyt:lähde?
Jenna Bågeberg, tangokuningatar
Sami Hopponen, harmonikansoittaja, Kultaisen Harmonikan voittaja 2007
Janne Kinnunen, näyttelijä
Ilkka Kortesniemi, sanoittaja
Aleppo Kutvonen, kirjailija
J. F. Lagervall, näytelmäkirjailija
Arvid Lydecken, runoilija
Jukka Nevalainen, muusikko
Leena Nylander, taidegraafikko, videotaiteilija
Veronica Pimenoff, kirjailija
Antti Puhakka, talonpoikaisrunoilija
Jouko Puhakka, kirjailija
Markku Pölönen, elokuvaohjaaja
Eino Säisä, kirjailija
Liisa Tallgrén, kirjailija
Saara Turunen, kirjailija, ohjaaja
Urheiluseurat

Budoseura Tokumakai
Höytiäisen Pursiseura
Kontiolahden Kajastus
Kontiolahden Urheilijat
Kontiolahden Isku
Kontio-Veljet
Kulhon Kunto
Lehmon Pallo -77
Lehmo Balls-96
Kontiolahden Avantouimarit
Mönnin Veto
FB Factor
Seurakunnat

Kontiolahdella on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Kontiolahden seurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Kontiolahden alueella toimii Joensuun ortodoksinen seurakunta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kontiolahti Wikimedia Commonsissa
Kontiolahden kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Kontiolahden avainluvut
| n k Pohjois-Karjalan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Heinävesi  Ilomantsi  Joensuu  Juuka  Kitee  Kontiolahti  Lieksa  Liperi  Nurmes  Outokumpu  Polvijärvi  Rääkkylä  Tohmajärvi 
Entiset kunnat:  Eno  Kesälahti  Kiihtelysvaara  Nurmeksen maalaiskunta  Pielisensuu  Pielisjärvi  Pyhäselkä  Tuupovaara  Valtimo  Värtsilä
He olivat urheita miehiä

| He olivat urheita miehiä> Western Union |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Robert Carson
Tuottaja:  Harry Joe Brown
Säveltäjä:  David Buttolph
Kuvaaja:   Edward Cronjager  Allen M. Davey 
Leikkaaja:  Robert Bischoff
Lavastaja:   Richard Day  Wiard B. Ihnen 
Pääosat:   Robert Young  Randolph Scott  Dean Jagger  Virginia Gilmore 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Ensi-ilta:  21. tammikuuta 1941
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
He olivat urheita miehiä tai He olivat kaikki urhoollisia miehiä (Western Union) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1941. Elokuvan keskeisimmissä rooleissa ovat Robert Young, Randolph Scott, Dean Jagger ja Virginia Gilmore.
He olivat urheita miehiä perustuu löyhästi Zane Greyn romaaniin.
Tuotanto

Robert Carson alkoi kirjoittaa elokuvan lopullista käsikirjoitusta helmikuussa 1940. Ohjaaja Irving Pichel oli palkattu elokuvan ohjaajaksi alkujaan. Foxin Darryl F. Zanuck oli tapansa mukaan vaikuttamassa myös elokuvan käsikirjoitukseen.
Elokuvan kuvaukset alkoivat lokakuussa 1940 ohjaajana Fritz Lang. Elokuvaa kuvattiin kolme viikkoa Utahissa, lähellä Kanabin kaupunkia.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Young  | … |  Richard Blake   |
|  Randolph Scott  | … |  Vance Shaw   |
|  Dean Jagger  | … |  Edward Creighton   |
|  Virginia Gilmore  | … |  Sue Creighton   |
|  John Carradine  | … |  Doc Murdoch   |
|  Barton MacLane  | … |  Jack Slade   |
Aiheesta muualla

He olivat urheita miehiä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
He olivat urheita miehiä Elonet.
Laura van der Heijden

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Laura van der Heijden |  Laura van der Heijden |  Laura van der Heijden |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten käsipallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tanska 2015 |  |  |
|  Pronssia | Saksa 2017 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2016 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 2018 |  |  |
Laura van der Heijden (s. 27. kesäkuuta 1990 Amersfoort) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa lähes 200 ottelua vuodesta 2009 alkaen. Hän on saavuttanut MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2017 sekä EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2016 ja pronssia vuonna 2018. Hän pelasi Rion olympialaisissa 2016 Alankomaiden joukkueen sijoittuessa neljänneksi.
Van der Heijden on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Saksassa VfL Oldenburgissa vuosina 2010–2014 ja SG BBM Bietigheimissa vuodesta 2018, Tanskassa Team Esbjergissä 2014–2017 sekä Unkarissa Ferencvárosi TC:ssä 2017–2018.
Heikinkylä

Lapinjärven Heikinkylän seuraintalo Hemborg
Heikinkylän sijainti Lapinjärvellä
Heikinkylä (ruots. Hindersby) on kylä Lapinjärven kunnassa. Kylä rajoittuu etelässä Lapinkylään, lännessä Pekinkylään, pohjoisessa sekä Kirkonkylään että Lindkoskeen ja idässä Ruotsinpyhtääseen. Heikinkylän nimi juontuu keskiajalla yleiseen Henrik-nimeen. Heikinkylän asukasluku vuoden 2006 lopussa oli 257.
Kylässä tunnetun perimätiedon mukaan kylän alueelle ensimmäisenä asettui 1700 luvulla, Hindrik - ja hänen mukaansa koko kylä nimetty olisi. Hindriksby sai sittemmin nykyisen muotonsa "Hindersby" josta sen suomenkielinen nimi on käännetty Heikinkyläksi.
HMS Hector (1862)

| HMS Hector |
| --- | --- |
 Brasseyn vuonna 1888 julkaisema piirros aluksen aseistuksesta ja suojasta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Robert Napier and Sons, Govan
Kölinlasku:  8. maaliskuuta 1861
Laskettu vesille:  26. syyskuuta 1862
Palveluskäyttöön:  tammikuu 1864
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1905
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 710 t
Pituus:  85,39 m (pp)
Leveys:  17,14 m
Syväys:  7,62 m
Koneteho:  1-akselinen Maudslay HRCR -höyrykone, 6 kattilaa 3 256 ihp
Nopeus:  12,36 solmua
Miehistöä:  530
Aseistus
Aseistus:  valmistuessa: 4 x 7" Armstrong BL -tykkiä 20 x 68 naulan SML -tykkiä vuodesta 1868: 2 x 8" MLR -tykkiä 16 x 7" MLR-tykkiä
HMS Hector oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1862 vesillelaskettu Hector-luokan panssarifregatti. Vuonna 1864 valmistunut alus myytiin romutettavaksi vuonna 1905.
Valmistus

Isaac Wattsin suunnittelema alus tilattiin 25. tammikuuta 1861 Govanista Robert Napierilta ja sen köli laskettiin 8. maaliskuuta 1861. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1862 ja se valmistui tammikuussa 1864. Alus otettiin palvelukseen 22. helmikuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 294 000 puntaa.
Palvelus

Alus liitettiin Kanaalin laivastoon, jossa se palveli aina palveluksesta poistoonsa saakka vuonna 1867. Alus siirrettiin telakalle, jossa se huollettiin ja aseistettiin uudelleen. Vuodesta 1868 alkaen aina vuoteen 1886 saakka alus kuului eteläiseen reservilaivastoon, jona aikana sen ainoa huomioitava palvelustehtävä oli valmiudennosto kesäkuusta elokuuhun 1878 varauduttaessa mahdolliseen sotaan Venäjää vastaan.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1886 Portsmouthissa, jonka jälkeen se makasi ankkurissa aina vuoteen 1900, jolloin se siirrettiin varastolaivaksi laivaston torpedokouluun HMS Vernoniin. Alus oli ensimmäinen lennättimellä varustettu brittiläinen sotalaiva, kun sillä tehtiin kokeita laitteiston käytöstä. Alus myytiin romutettavaksi 1905.
Korkea fantasia

Korkea fantasia on fantasiakirjallisuuden alalaji, jossa tarina sijoittuu kokonaan tai suurimmaksi osaksi kuvitteelliseen maailmaan.
Korkea ja matala fantasia

Korkea fantasia eroaa matalasta fantasiasta, jossa fantasiaelementit sijoittuvat tuttuun reaalimaailmaan. Joskus termiä kuitenkin käytetään toisessa merkityksessä eli kun halutaan tehdä ero yliluonnollisten elementtien määrässä. Korkean fantasian yliluonnollisten elementtien määrä on suuri, kun taas matala fantasia on arkisempaa, eivätkä esimerkiksi taruolennot ole kovin yleisiä.
Korkean ja matalan fantasian välimuodoksi on määritelty kahden maailman fantasia eli avoimen maailman fantasia. Sellaisissa tarinoissa tunnetun todellisuuden ja fantasiamaailman välillä on jokin kulkureitti, esimerkkinä J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjat.
Eeppinen fantasia

Eeppinen fantasia edustaa laveaa eli eeppistä kerrontaa, jossa tapahtumat vyöryvät eteenpäin mahtipontisesti. Tarinat ovat pitkiä ja monipolvisia, ja niiden keskeinen teema on yleensä taistelu yliluonnollista pahuutta vastaan. Kertomukset sijoittuvat tarumaiseen menneisyyteen ja myyttisiin maihin, joissa taikuuden käyttö on yleistä. Yleensä teokset ovat pitkiä kirjasarjoja.
Eeppiselle fantasialle ovat tyypillisiä pikkutarkasti luodut kuvitteelliset maailmat, joilla on oma historiansa, mytologiansa, kasvi- ja eläinkuntansa ja jopa pitkälle kehitellyt kuvitteelliset kielet. Näitä maailmoja kansoittavat monenlaiset taruolennot, kuten lohikäärmeet, kääpiöt, haltiat ja peikot. Tällaiseen erityisesti anglosaksiseen populaariin fantasiaan viitataan myös nimellä tolkienlainen fantasia J. R. R. Tolkienin mukaan.
Lajin kaavojen mielikuvituksettomaan käyttöön saatetaan viitata tusinafantasiana.