stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lákka Soulíou
Kunnallisyksikön osat

Lákka Soulíoun kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Achladiés | Achladiés | 23 |
| Achladiés | Áno Achladiés | 25 |
| Achladiés | Kollaíika | 21 |
| Achladiés | Lepádi | 21 |
| Achladiés | Vadístra | 54 |
| Alepochóri | Alepochóri | 208 |
| Árdosis | Árdosis | 39 |
| Árdosis | Monódendro | 83 |
| Bestiá | Bestiá | 83 |
| Bestiá | Kámpos | 31 |
| Bestiá | Moukovína | 33 |
| Dervíziana | Dervíziana | 252 |
| Élafos | Élafos | 97 |
| Élafos | Várdas | 25 |
| Georgánoi | Bálas | 43 |
| Georgánoi | Georgánoi | 69 |
| Georgánoi | Livádi | 20 |
| Palaiochóri | Palaiochóri | 132 |
| Pentólakkos | Pentólakkos | 118 |
| Romanós | Romanós | 403 |
| Serizianá | Serizianá | 66 |
| Serizianá | Sykiés | 25 |
| Sistroúni | Sistroúni | 303 |
| Smyrtiá | Smyrtiá | 43 |
| Vargiádes | Vargiádes | 188 |
Yhteensä: 2 405
Manfred Stahnke

Manfred Stahnke (s. 1951 Kiel) on saksalainen säveltäjä. Hän valmistui musiikin teorian ja sävellyksen opinnoistaan Freiburgissa vuonna 1973 ja sai tohtorinarvonsa Hampurissa vuonna 1979 Constantin Florosin ohjauksessa. Hänen väitöskirjansa aiheena oli Pierre Boulez'n kolmas pianosonaatti. Stahnken sävellysopettajina toimivat Wolfgang Fortner, Klaus Huber, Brian Ferneyhough, Ben Johnston, John Chowning ja vuodesta 1974 ensisijaisesti György Ligeti.
Stahnke on työskennellyt Hampurin musiikki- ja teatteriyliopistossa sekä Stanfordin yliopistossa, Yhdysvalloissa. Hän on kansainvälisesti pitänyt luentoja, osallistunut symposiumeihin, johtanut seminaareja ja kirjoittanut teoreettisia esseitä. Hänen musiikkitieteellisten julkaisujen aiheina ovat olleet hänen itsensä ohella sellaiset säveltäjät kuin Harry Partch, Ligeti, Boulez ja Gérard Grisey. Hän on saanut useita palkintoja, kuten vuoden 1989 Ligeti-palkinnon.
Vuonna 1991 Stahnke perusti Peter Niklas Wilsonin kanssa Hampurin uuden musiikin seuran ja vuonna 1992 Ligetin johdolla opiskelleiden ystäviensä kanssa Chaosma-kokoonpanon. Vuonna 1999 hänestä tuli Goethe-instituutin musiikin neuvoa-antavan lautakunnan jäsen, ja samana vuonna hänet valittiin Hampurin vapaan taideakatemian jäseneksi.
Stahnke on käyttänyt avukseen tietokoneita mikrotonaalisen musiikin tekemisessä. Hänen teoksiinsa kuuluu kolme oopperaa, joista kaksi on mikrotonaalisia (Usher, 1981; Heinrich, 1987) ja yksi (Orpheus Kristall, 2001) toteutettu kahtaa mediaa eli näyttämöä ja internetiä käyttäen. Hänen muita teoksiaan ovat lukuisat kamarimusiikkisävellykset ja orkesteriteokset, joista jälkimmäisiin kuuluvat Der Mandelbrotbaum (1992), Trace des sorciers (1997) ja De Danzbodnlock (2006).
Luettelo Suomen liikenteen etuajo-oikeus- ja väistämismerkeistä

Artikkelissa on lueteltu sekä nykyisin Suomessa käytössä olevat että aiemmin käytössä olleet etuajo-oikeus- ja väistämismerkit.
Nykyiset etuajo-oikeus- ja väistämismerkit

B1. Etuajo-oikeutettu tie
B2. Etuajo-oikeuden päättyminen
B3. Etuajo-oikeus kohdattaessa
B4. Väistämisvelvollisuus kohdattaessa
B5. Väistämisvelvollisuus risteyksessä
B6. Pakollinen pysäyttäminen
B7. Väistämisvelvollisuus pyöräilijän ylityspaikassa
Vuosina 1994–2020

Seuraavat liikennemerkit on tarkoitus korvata uusilla merkeillä 1.6.2030 mennessä.
211. Etuajo-oikeutettu tie
212. Etuajo-oikeuden päättyminen
221. Etuajo-oikeus kohdattaessa
222. Väistämisvelvollisuus kohdattaessa
231. Väistämisvelvollisuus risteyksessä
232. Pakollinen pysäyttäminen
Vuosina 1969–1994

Etuajo-oikeutettu tie
Etuajo-oikeuden päättyminen
Etuajo-oikeus kohdattaessa
Väistämisvelvollisuus kohdattaessa
Väistämisvelvollisuus risteyksessä
Pakollinen pysäyttäminen
(vuoteen 1971 asti )
Vuosina 1957–1969

Etuajo-oikeutettu tie
Etuajo-oikeuden päättyminen
Väistämisvelvollisuus risteyksessä
Pakollinen pysäyttäminen
Vuosina 1937–1957

Etuajo-oikeutettu tie (otettiin käyttöön 1939)
Etuajo-oikeuden päättyminen (otettiin käyttöön 1939)
Etuajo-oikeutetun tien risteys
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etuajo-oikeus ja väistämismerkit Wikimedia Commonsissa
Manfred Scheuer

Manfred Scheuer
Manfred Scheuer (s. 10. elokuuta 1955) on itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Linzin hiippakuntaan Joseph Schröffer 10. lokakuuta 1980. Hänet nimitettiin Innsbruckin hiippakunnan piispaksi 21. lokakuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alois Kothgasser, jota avustivat Maximilian Aichern ja Reinhold Stecher.
Madagaskarintylli

| Madagaskarintylli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Tyllit Charadrius
Laji::  thoracicus
Kaksiosainen nimi
 Charadrius thoracicus  (Richmond, 1896) 
Katso myös
   Madagaskarintylli Wikispeciesissä   Madagaskarintylli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Madagaskarintylli (Charadrius thoracicus) on Madagaskarin lounaisrannikon kotoperäinen kahlaaja. Harvinaisena sitä tavataan saaren itärannikolla. Lajin holotyypin kuvaili Charles Wallace Richmond Madagaskarin itärannikon Loholokasta 1896.
Madagaskarinvästäräkki

| Madagaskarinvästäräkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Västäräkit Motacilla
Laji::  flaviventris
Kaksiosainen nimi
 Motacilla flaviventris  (Hartlaub, 1860) 
Katso myös
   Madagaskarinvästäräkki Wikispeciesissä   Madagaskarinvästäräkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Madagaskarinvästäräkki (Motacilla flaviventris) on Madagaskarin kotoperäinen varpuslintu. Gustav Hartlaub kuvaili lajin holotyypin Madagaskarin Bombetoke Baysta vuonna 1860.
Lämmön siirtyminen

Lämmön siirtyminen tapahtuu spontaanisti aina korkeammasta lämpötilasta matalampaan eli lämpimästä kylmään. Tämän ilmaisee termodynamiikan toinen pääsääntö, jonka mukaan lämpötilaerot pyrkivät tasoittumaan.
Lämpö voi siirtyä kolmella eri mekanismilla, jotka ovat johtuminen, säteily ja kuljetus eli konvektio.
Johtuminen eli konduktio on lämmön siirtymistä aineen sisällä. Lämpö voi siirtyä johtumalla myös aineesta toiseen, mikäli aineet ovat kosketuksissa toisiinsa. Teknisesti johtuminen kuvataan usein lineaarisena ilmiönä, jossa lämpövirran tiheys  q (yksikkö W/m²) kahden tason välillä saadaan lämmönsiirtymiskertoimen  K (yksikkö W/(m²·K)) ja tasojen välisen lämpötilaeron  \Delta T tulona.
Säteilyllä tarkoitetaan fysiikassa hiukkasten tai energian siirtymistä säteilylähteestä ympäristöön tai kohteeseen. Lämpösäteily on kappaleen pinnalta lähtevää sähkö­magneettista säteilyä, jonka  teho on suoraan verrannollinen pinnan absoluuttisen lämpö­tilan neljänteen potenssiin ja riippuu myös pinnan säteilyominaisuuksista. Huoneenlämpöisen kappaleen säteily on infrapunasäteilyä, mutta hehkuvan kuuma kappale lähettää myös näkyvää valoa. Osuessaan toiseen kappaleeseen säteily absorboituu kokonaan tai osittain ja lämmittää vuorostaan sitä.
Konvektio eli kuljetus on lämmön siirtymistä virtaavan aineen eli fluidin mukana. Niin sanottu vapaa konvektio aiheutuu lämpötilaerosta, joka aiheuttaa tiheyseroja. Kuuma, harva aine kohoaa painovoimakentässä ylöspäin. Liikkeellepaneva voima on siis noste. Jäähtyessä aineen tiheys kasvaa, ja se alkaa laskeutua alaspäin. Konvektiosta on kysymys myös, kun lämmitettyyn rakennukseen tulee oven tai ikkunan raosta kylmää ilmaa eli vetoa ja sieltä virtaa lämmintä ilmaa pois. Niin kutsutussa pakotetussa konvektiossa kaasu tai neste saatetaan liikkeeseen esimerkiksi puhaltimen tai pumpun avulla, jolloin konvektiokerroin (lämmönsiirron tehokkuus pinnan ja kaasun/nesteen välillä) on huomattavasti korkeampi kuin vapaassa konvektiossa. Keino­tekoisesti aikaan­saatua lämmön kuljetusta käytetään hyväksi kauko­lämmityksessä.
Yhtenä erikoistapauksena on nesteen tai kaasun olomuodon muutos kosketuksissa kiinteän aineen pintaan. Tällöin lämmönsiirto pinnan ja kaasun/nesteen välillä on erikoisen tehokas.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heat Transfer Textbook by John H. Lienhard IV and John H. Lienhard V.(englanniksi)
Mack Lobell

| Mack Lobell |
| --- | --- |
Syntynyt:  28.4.1984
Kuollut:  22.02.2016
Sukupuoli:  ori
Rotu:  lämminverinen
Synnyinmaa:   Yhdysvallat
Rekisteröintimaa:   Ruotsi
Kasvattaja:  Lana Lobell Farms
Autoennätys:  09,7a
Voittosumma:  2 595 455 €
Mack Lobell (28. huhtikuuta 1984 New Jersey – 22. helmikuuta 2016 Ekerö) oli amerikkalaissyntyinen lämminverinen ravihevonen. Sitä pidetään yleisesti italialaisen Varennen ohella maailman kaikkien aikojen parhaana ravihevosena. Mack Lobell aloitti uransa 2-vuotiaana Yhdysvalloissa, mutta myytiin nelivuotiaskauden alussa Ruotsiin. Hevonen juoksi urallaan kaikkiaan 94 kilpailua, joista se voitti 71.
Ura

Mack Lobell valloitti Yhdysvalloissa kolmivuotiaana muun muassa Pohjois-Amerikan merkittävimmän kilpailun Hambletonian Stakesin sekä 3- ja 4-vuotiaiden Breeders Crown -kilpailut. Euroopassa hevonen saavutti maailman arvostetuimpiin ravikilpailuihin kuuluvan Elitloppetin voiton kahdesti.
Suomessa Mack Lobell vieraili Mikkelin St. Michel -ajossa vuosina 1990 ja 1991. Vuonna 1990 oriin oli tarkoitus yrittää uutta maailmanennätystä Mikkelin huippunopealla radalla, mutta useita päiviä kestänyt vesisade teki radasta liian raskaan. Ennätyksensä 09,7 Mack Lobell juoksi vuonna 1987 Illinoisin Springfieldissa. Aika oli uusi maailmanennätys ja historian ensimmäinen 10,0 -ajan alitus.
Mack Lobellia ohjasti aluksi amerikkalainen John D. Campbell. Hevosen siirryttyä Ruotsiin ajotehtäviä hoiti ensin Veijo Heiskanen ja viimeisen kahden vuoden ajan Thomas Nilsson. Mack Lobell lopetti uransa heinäkuussa 1991 Mikkelin St. Michel -ajon toiseen sijaan. Yhdysvaltojen raviurheilun keskusjärjestö USTA valitsi Mack Lobellin vuoden ravihevoseksi vuosina 1987 ja 1988.
Suurkilpailuvoittoja

Breeders Crown 1986, 1987
Hambletonian Stakes 1987
Yonkers Trot 1987
International Trot 1988
Nat Ray Trot 1988
Elitloppet 1988, 1990
Hugo Abergs Memorial 1989
Campionato Europeo 1989
Großer Preis von Bild 1989, 1990
St. Michel 1990
Lämmönjakokeskus

Kaukolämmönjakokeskus asuinrakennuksessa
Lämmönjakokeskuksella (joskus myös alajakokeskus) liitetään kiinteistön lämmitysjärjestelmä kaukolämpöön. Lämmönjakokeskus siirtää kaukolämpöveden lämpöenergian kiinteistön patteri-, ilma-, lattialämmityksen sekä käyttöveden verkoston veteen tehokkaasti. Lämpö siirtyy lämmönjakokeskuksen lämmönsiirtimissä. Lämmönjakokeskuksen automatiikka huolehtii, että kaukolämpöenergiaa käytetään järkevästi.
Lämmönjakokeskukset valmistetaan tehdasvalmisteisina kokonaisuuksina. Suomessa lämmönjakokeskuksia valmistaa muun muassa Gebwell Oy, HögforsGST ja Kaukora. Kaukolämpö yleensä ja myös lämmönjakokeskukset ovat suomalaisia vientituotteita.
Aiheesta muualla

Gebwell Oy:n kotisivut
HögforsGST:n kotisivut
Kaukora Oy:n kotisivut
Shermanin veljekset

Shermanin veljekset tarkoittaa kahta yhdysvaltalaista lauluntekijää:
Robert B. Sherman (1925–2012)
Richard M. Sherman (1928–2024).
Skotlannin jääkiekkomaajoukkue

Skotlannin jääkiekkomaajoukkue edusti Skotlantia kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa vuosina 1909–1993. Myöhemmin sen toimintaa jatkoi Ison-Britannian jääkiekkomaajoukkue. Skotlannin joukkue pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin jääkiekkomaajoukkuetta vastaan 26. maaliskuuta 1909 häviten 11–1. Seuraavana vuonna Skotlanti voitti maan 6–1.
Skotlanti on pelannut maaotteluja lähinnä Englannin kanssa, mutta vuonna 1948 Jean Potin -turnauksessa Ranskassa se onnistui voittamaan Kanadan maalein 2–1 ja Tšekkoslovakian lukemin 6–1. Maat eivät tosin olleet mukana turnauksessa maajoukkueillaan. Joukkue on onnistunut voittamaan myös Espanjan ja Belgian vuosina 1978–1979. Joukkueen viimeinen kirjattu maaottelu on vuodelta 1993, jolloin se voitti Englannin 5–4.
Kaikkiaan maajoukkue pelasi 56 peliä, joista se pelasi 26 kotona ja 30 vieraissa.
Maailman tuulet

| Maailman tuulet Pave Maijanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo–syyskuussa 1987
 Studio : Finnvox
 Julkaistu: syksyllä 1987 
 Formaatti: LP-levy (062-7 48676 1)   C-kasetti (262-7 48676 4)   CD-levy (CDP-7 48676 2)
 Tuottaja(t): Pave Maijanen
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 39.09
 Levy-yhtiö: EMI Finland
 Levymerkki: Parlophone
Listasijoitukset
  Suomi: 3. (lokakuu 1987) 
Pave Maijasen muut julkaisut
| Would You 1987 | Maailman tuulet 1987 | Kuutamokeikka 1990 |
Singlet albumilta Maailman tuulet
 ”Kadonneen sydämen metsästäjä” / ”Rakkauteni on tulta” Julkaistu: 1987 (006-1385357)  ”Elämän nälkä” / ”Ansa” Julkaistu: 1987 (006-1385437)
Maailman tuulet on suomalaismuusikko Pave Maijasen soolouran viides studioalbumi, joka julkaistiin syksyllä 1987. Albumi sisältää yhden Maijasen tunnetuimmista kappaleista ”Elämän nälkä”. Albumin kaikki kappaleet ovat Maijasen tekemiä.
Albumi menestyi hyvin. Albumi oli parhaimmillaan Suomen musiikkilistojen kolmannella sijalla ja pysyi listoilla yhteensä 19 viikon ajan. Albumi saavutti kultalevyrajan vuonna 1988 ja levyä on myyty noin 25 000 kappaletta vuoteen 2013 mennessä. Albumi on Maijasen kolmanneksi myydyin.
Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä vinyyli -ja CD-levyinä sekä C-kasettina. CD-levyn painoksessa on mukana myös Maijasen yhdessä Palava sydän -yhtyeensä kanssa tekemän maksisinglen kappaleet ”Sateella” ja ”Pakko saada BMW”.
Taustaa ja tuotanto

Maijaselta oli aikaisemmin samana vuonna ilmestynyt englanninkielinen studioalbumi Would You, joka ei saavuttanut suosiota ja osoittautui todelliseksi harharetkeksi. Pave päätti sen jälkeen palaavansa suomenkielisen musiikin pariin ja sävelsi kesällä 1987 nipun uusia kappaleita uudelle studioalbumilleen, joka valmistui syksyllä. Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Elämän nälkä”, joka on kerännyt myös paljon radiosoittoa vuosikymmenien aikana. Kappale syntyi Paven kotistudiossa akustisen kitaran voimin ja sen innoittajana oli Juha Vainion kappale ”Kauhea kankkunen”. Syksyllä Maijanen kokoontui suurehkon muusikkokatraksen kanssa tutuille Finnvox-studioille äänittämään uutta materiaalia. Muusikkoryhmän laajuudesta kertoo esimerkiksi se, että kitaristeja ja rumpaleita levyllä on kumpiakin kolme.
Tyyli

Levyn myötä Paven musiikki siirtyi akustisempaan ja vapaampaan suuntaan. Paven itsensä mukaan levyn tyyliin on vaikuttanut suuresti itä-suomalainen mielimaisema. Levyllä on myös kuultavissa irlantilaishenkisen Korkkijalka-yhtyeen soittamat huilut ja erilaiset kielisoittimet, jotka ovat vahvassa osassa hittikappaleessa ”Elämän nälkä”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Pave Maijanen nimellä M. Paavonen, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Jokainen on jotain – 1.55
Paperikielet – 3.12
Ansa – 4.30
Rakkauteni on tulta – 4.35
Maailman tuulet – 5.37
Kappaleet > B-puoli

Kadonneen sydämen metsästäjä – 4.42
Elämän nälkä – 4.11
Hanuristi – 3.54
Älä kosketa – 1.47
Hiljaiset kilometrit – 4.46
Lähde:
Kappaleet > CD-levyn bonuskappaleet

Sateella – 3.46
Pakko saada BMW – 3.35 (alkup. ”Mercury Blues (en)”, säv. & alkup. san. Kevin Douglas / Bob Geddins)
Tekijät > Muusikot

Pave Maijanen – laulu, bassokitara jne.
Jarmo Nikku – kitara
Jukka Hakoköngäs – kosketinsoittimet
Vesa Aaltonen – rummut
Peter Lerche – kitara (4, 6, 10)
Miri Miettinen – rummut (4, 6)
Keimo Hirvonen – rummut (7)
Heikki Keskinen – tenorisaksofoni (3, 7, 10)
Pertti Päivinen – baritonisaksofoni (3)
Markku Johansson – trumpetti (3)
Kalle Jämsen – akustinen kitara (7)
Petri Hakala – mandoliini (7)
Markku Lauren – busuki (7)
Kurt Lindblad – nokkahuilu (7)
Jukka Linkola – piano (9)
T. T. Oksala – kitara (5)
Masa Maijanen – bassokitara (4, 6)
Pepe Ahlqvist – huuliharppu (4, 6)
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Pave Maijanen – tuottaja, miksaus
T. T. Oksala – äänittäjä (Finnvox-studiot; elo-syyskuu -87), miksaus
Seppo Pietikäinen – taiteellinen johto, valokuvat & kansi (Communico)
Lähde:
Maanopeusennätys

Ralph DePalma ajamassa Packard '905' Special autollaan nopeusennätystä Daytona Beachillä Yhdysvalloissa vuonna 1919.
Vuonna 1909 rakennettu Blitzen-Benz, jolla oli halussaan maanopeusennätys kymmenen vuoden ajan.
Vuonna 1928 maanopeusennätyksen tehnyt yhdysvaltalainen White Triplex.
Vuonna 1970 maanopeusennätyksen tehnyt yhdysvaltalainen Blue Flame.
Maanopeusennätyksen tämänhetkinen haltija on ThrustSSC.
Maanopeusennätys on suurin maa-ajoneuvolla mitattu nopeus. Ennätyskokeessa nopeus mitataan ajamalla määrätynmittainen rata kerran molempiin suuntiin ja laskemalla keskinopeus. Maanopeusennätyksen tämänhetkinen haltija on ThrustSSC nopeudella 1 228 kilometriä tunnissa.
Mack Maine

| Mack Maine |
| --- | --- |
 Mack Maine esiintymässä Rogers Arenalla, Vancouverissa vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1983 (ikä 41) New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mack Maine 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2004–
Tyylilajit:  rap
Levy-yhtiöt:  Young Money, Cash Money, Universal Motown, Interscope Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jermaine Preyan (s. 28. heinäkuuta 1983 New Orleans, Louisiana), taiteilijanimeltään Mack Maine, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on perustanut Soothe Your Soul Records -levy-yhtiön.
Diskografia > Albumit

2011: Maine 4 President
Diskografia > Singlet

2009: "Throw It Back" (mukana Lil Wayne)
2009: "Girl You Nasty" (mukana Gorilla Zoe)
2010: "All in One Swipe" (mukana Rick Ross & Birdman)
Diskografia > Mixtapet

2006: G-Series
2008: Mack Maine BOBO 101
2008: B!tch I'm Mack Maine (Freestyle 102)
2009: DJ Don Cannon Presents: This is Just a Mixtape
2010: DJ Rockstar Presents: The Laxative
Madejski Stadium

| Madejski Stadium> The Mad Stad |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Reading, Englanti
Koordinaatit:  51°25′20.32″N, 0°58′57.50″W
Avattu:  22. elokuuta 1998
Omistaja:  Reading FC
Kustannukset:  50 miljoonaa puntaa
Käyttäjät
 Reading FC 
Katsojakapasiteetti
 24 161 
Kentän mitat
 105 × 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Madejski Stadium on jalkapallostadion Readingissa, Englannissa. Se toimii Reading Football Clubin kotistadionina. Stadion avattiin 22. elokuuta 1998 Readingin ja Luton Townin välisellä ottelulla, ja kotijoukkueen Grant Brebner sai kunnian olla stadionin ensimmäinen maalintekijä. "The Mad Stadilla" pelataan myös rugbyjoukkue London Irishin otteluita ja se toimii myös Readingin puolimaratonin maalina.
24 161 -paikkaisella stadionilla järjestetään myös musiikkitapahtumia. Stadionilla ovat esiintyneet muun muassa Red Hot Chili Peppers, Craig David, Elton John ja Girls Aloud.
Stadion on nimetty Reading FC:n puheenjohtajan John Madejskin mukaan.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madejski Stadium Wikimedia Commonsissa
Tietoa stadionista Reading FC:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Englannin Valioliigan stadionit kaudella 2014–2015
Anfield
Boleyn Ground
Britannia Stadium
City of Manchester Stadium
Emirates Stadium
Goodison Park
KC Stadium
King Power Stadium
Liberty Stadium
Loftus Road
Old Trafford
St James’ Park
St Mary’s Stadium
Selhurst Park
Stadium of Light
Stamford Bridge
The Hawthorns
Turf Moor
Villa Park
White Hart Lane
Stan Shingler

Stan Shingler on brittiläissyntyinen suomalainen graafikko ja kuvittaja, joka on toiminut 1970-luvulta lähtien Ylen televisiograafikkona Tampereella ja Helsingissä.
Shingler on kotoisin Keski-Englannista, jossa hän suoritti bachelor-tutkinnon taidekoulussa, pääaineenaan kuvataiteen opetus.
Shingler on opettanut graafista
suunnittelua muun muassa Taideteollisessa korkeakoulussa.
Shingler on suunnitellut muutamia äänilevykansia Pekka Pohjolalle (Harakka Bialoipokku), Mikko Alatalolle (Känkkäränkkä ja Artturi Robotti) ja Pihasoittajille (Kontaten kotia).
Vuonna 1977 Shingler esitti televisiosatiirissa Anteeksi, mutta itsensä nimistä brittitoimittajaa, joka tutustuu Suomeen Risto Astikaisen opastuksella. Hän on näytellyt myös pienempiä rooleja Yleisradion televisiotuotannoissa.
Aiheesta muualla

Stan Shingler Elonetissä.
Sininaamamedestäjä

| Sininaamamedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Lyhytnokkamedestäjät Anthreptes
Laji::  reichenowi
Kaksiosainen nimi
 Anthreptes reichenowi  Gunning, 1909 
Katso myös
   Sininaamamedestäjä Wikispeciesissä   Sininaamamedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sininaamamedestäjä (Anthreptes reichenowi) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Sininaamamedestäjää tavataan Keniassa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen uskotaan olevan vähenemässä ja koska sen populaation uskotaan olevan pieni.
Stan Pearson

Stanley C. Pearson (11. tammikuuta 1919 Salford, Englanti - 20. helmikuuta 1997) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pearson liittyi Manchester Unitedin riveihin amatöörina joulukuussa 1935. Ammattilaiseksi hän siirtyi toukokuussa 1937. Hän debytoi Unitedin paidassa 13. marraskuuta 1937 ottelussa Chesterfieldia vastaan. Pearson oli auttamassa seuraa FA Cupin voittoon vuonna 1948 ja liigamestaruuteen vuonna 1952. Pearson lopetti uransa vuonna 1953, 346:n ottelun ja 148:n maalin jälkeen. Maalisaldollaan hän on Unitedin historian yhdeksänneksi paras maalintekijä (vain kaksi maalia Ruud van Nistelrooyn perässä).
Aiheesta muualla

Pearsonin profiili Manchester Unitedin kotisivustolla
M/T Stena Sirita

| M/T Stena Sirita |
| --- | --- |

Tyyppi:  Öljytankkeri
Lippuvaltio:  Norja
Kotipaikka:  Sandefjord
IMO-numero:  9188099
MMSI-numero:  257410000
Tunnuskirjaimet:  LJZL
Omistaja:  P/R Stena Ugland Shuttle Tanker II DA
Rakennustelakka:  Tsuneishi Shipbuilding Co, Ltd, Tadotsu, Japani
Rakennusnumero:  1157
Luovutettu:  1999
Tekniset tiedot
Pituus:  262,6 m
Leveys:  46,04 m
Syväys:  15,728 m
Bruttovetoisuus (GT):  77 410
Koneisto:  2 × MAN B&W 7S50MC diesel
Koneteho:  16 388 kW
Nopeus:  25,93 km/h
Nopeus:  14 kn
M/T Stena Sirita (IMO 9188099) on norjalaisen P/R Stena Ugland Shuttle Tanker II DA:n omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 1999 Tsuneishi Shipbuildingin telakalla Tadotsussa, Japanissa. Alus on rekisteröity Norjan lipun alle, ja sen kotisatama on Sandefjord. Nykyisin aluksella operoi Stena Bulk.
Stena Siritan sisaralus on M/T Stena Alexita.
Tekniset tiedot

Pituutta aluksella on 262,6 metriä ja leveyttä 46,04 metriä, ja syväys on 15,728 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus, GT) on 77 410 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus, NT) 34 046. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 126 873 tonnia. Laivan huippunopeus on 14 solmua.
Laivan pääkoneina on kaksi MAN B&W 7S50MC -dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 16,388 kilowatin tehon. Stena Siritan öljykapasiteetti (Oil @ 98% Cu Mtr) on 138 946 m³ ja (Oil @ 98% Barrels) 873 942,6 m³. Painolastikapasiteetti on 55,544 m³.