stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Evelyn Furtsch

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Evelyn Furtsch |  Evelyn Furtsch |  Evelyn Furtsch |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | 4 × 100 metrin viestijuoksu |  |
Evelyn Pearl Furtsch-Ojeda (17. huhtikuuta 1914 San Diego, Kalifornia – 5. maaliskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän oli vuoden 1932 kesäolympialaisissa mukana voittamassa naisten 4 × 100 metrin viestijuoksun kultaa. Hänet valittiin Orange County Sports Hall of Fameen vuonna 1985. Vuonna 1931 Furtsch sai AAU:n mestaruuskilpailuissa hopeamitalin 100 jaardin juoksussa.
Furtsch täytti sata vuotta vuonna 2014. Hän oli ensimmäinen satavuotiaaksi elänyt yleisurheilun naispuolinen olympiavoittaja ja ensimmäinen satavuotias naispuolinen yhdysvaltalainen olympiavoittaja.
SK Tallinna Sport

SK Tallinna Sport on entinen virolainen urheiluseura, viime vaiheessa jalkapalloseura. Seura perustettiin alun perin jo Venäjän keisarivallan aikaan vuonna 1912 ja uudemman kerran viimeisimmän itsenäisyyden aikaan vuonna 2003.
Yleisseura VS Sport syntyy

SK Tallinna Sport perustettiin, koska aiemmin perustetut Viron saksalaisseurat eivät ottaneet vironkielisiä urheilutoimintaansa. Lisäksi suurseura Tallinnan Kalevin pääsykriteerit olivat hyvin tiukat. Niinpä Voimisteluseura eli VS Sport sai alkunsa. Kuten virolainen suurseura Tallinna Kalev, Sport oli myös yleisseura. Niinpä sporttilaiset painijat voittivat myöhemmin kymmeniä mestaruuksia ja toivat useita olympiamitaleita.
Viron ensimmäisen itsenäisyyden jalkapalloilun suurseura

Seura oli Tallinnan Kalevin kanssa ensimmäisen itsenäisyysjakson aikana Viron merkittävimpiä jalkapalloseuroja. Seurojen väliset ottelut olivat aikakauden merkittävimpiä palloilutapahtumia maaotteluiden ohella. Se saavutti 1920- ja 1930-luvuilla yhdeksän Viron mestaruutta. Seura oli ollut yhdessä Tallinnan Kalevin ja Tallinnan Jalkapalloklubin kanssa perustamassa Viron jalkapalloliittoa joulukuussa 1921. Sport palkkasi 1920-luvun lopulla unkarilaisen valmentajan Antal Mallyn. Lisäksi Sport pelasi säännöllisesti suomalaisseuroja vastaan. Yleensä vastustajina olivat HJK Helsingistä ja TPS Turusta.
Viron monikertainen jääpallomestari

Jääpalloa pidettiin 1920- ja 1930-luvuilla jalkapalloilun harjoittelulajina talvikaudelle. Niinpä Tallinnan Sport saavutti Viron jääpallomestaruudet vuosina 1924 ja edelleen vuosina 1926–1935 eli yhteensä 11 kertaa.
Sportin uudelleenherääminen

Neuvostovallan syntyessä kesällä 1940 Viron tasavallan urheilujärjestöt lakkautettiin. Niinpä Sportin toimintakin loppui. Neuvostovallan loppuvaiheessa 1980-luvulla Tallinnan KSMK alkoi käyttää "Sport"-nimeä vuonna 1985. Joukkue pelasi Neuvostoliiton jalkapalloilun toiseksi korkeimmalla sarjatasolla vuosina 1983–1989. Parhaimmat menestykset tulivat vuosina 1985 ja 1988.
Seura heräsi henkiin uuden itsenäisyyden aikana syksyllä 2002 ja osallistui seuraavana keväänä Viron jalkapallosarjoihin. Viime vaiheessa Sport pelasi III Liigassa vuonna 2007. Seuran toiminta lopetettiin vuonna 2008.
Saavutuksia

Viron mestaruus: (9) 1921, 1922, 1924, 1925, 1927, 1929, 1931, 1932, 1933
Viron cupin voitto: (1) 1938
Ruokejärvi (Nokia)

| Ruokejärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Nokia
Koordinaatit:  61°31′21″N, 23°29′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue‎ (35.21)
Laskuoja:  oja Kalliojärveen 
Järvinumero:  35.212.1.015 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  153,9 m 
Rantaviiva:  2,242 km 
Pinta-ala:  0,11844 km² 
Tilavuus:  0,00066 km³ 
Suurin syvyys:  16,5 m 
Valuma-alue:  2,2 km² 
 fiRuokejärvi 
Ruokejärvi  on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Ruokejärvi on osa Laajanojan valuma-aluetta.
Maantietoa

Järvi on 550 metriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Järvellä on kaksi järviallasta, joilla on hieman erilainen luonne. Pohjoisaltaassa sijaitsee luotomainen saari. Sen ympäristö on mäkistä metsämaastoa, jonka alavat osat ovat soistuneet. Rantaan päättyviä suomaita ei ole ojitettu, mutta etelärantaan laskeva metsäoja tuo Ilkan Pehkusuolta kuivatusvesiä. Toinen oja, joka myös tuo ojitetun suon kuivatusvesiä, laskee itärannan soistuneeseen metsään. Järven oma laskuoja lähtee järven länsipään lahdenpohjukasta ja se juoksee mäkien välissä mutkitellen laskien lopuksi Kalliojärveen. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 1,2 vuotta, mikä johtuu sen tilavuuteen nähden pienestä valuma-alueesta. Järven rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Rannat kuuluvat luonnonsuojelualueeseen, vaikka järvi ja sen ainoa saari eivät siihen kuulukkaan. Järvi on autio, mutta sen pohjoisrantaa seuraa suojelualueen kävelypolku ja järven eteläpäässä metsäautotie ohittaa rannan läheltä.
Vedenlaatu

Ruokejärven vedenlaatua on tutkittu vuosina 1978, 1982 ja 1991–2015. Kahdella ensimmäisellä tutkimuskerralla järven vesi oli erittäin hapanta ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan oli hävinnyt. Vedenväri oli erittäin ruskeaa ja humuspitoista. Ruokejärvi kuuluu Alisenjärven reittiin, joka valittiin vuonna 1991 pääkohteeksi valtion happamoituneiden vesistöjen tutkimusprojektiin. Vuonna 1995 järven itäpuolisen rannan suolla suoritettiin kosteikkokalkitus. Tämän seurauksena järven happamuustaso nousi selvästi. Vuonna 2001 kalkitettiin järven eteläinen järviallas ja vuosina 2007 ja 2014 kalkittiin molemmat järvialtaat. Kalkitukset vaikuttivat jokaisella kerralla positiivisesti happamuustilanteeseen. Myös puskurikyky happamoitumista vastaan parani joksikin aikaa. Vuoden 2014 kalkitus muutti veden happamuustason normaaliksi ja järven puskurikyky palasi hyväksi. Veden ravinnetasot ovat vaihdelleet karujen tai lievästi rehevien järvien tasolla. Vuoden 2014 kalkitus alensi fosforipitoisuuksia hieman. Pohjoisessa järvialtaassa ei esiinny happitaloudessa ongelmia, mutta eteläisessä altaassa niitä on. Järven lämpötilakerrostuminen ei täyskierron aikana purkaudu täysin, sillä veteen on täällä sekoittunut kalsiumia. Pohjan lähellä oleva alusvesi onkin hapeton. Hapettomassa vedessä sedimenteistä liukenee ravinteita takaisin vedeen ja alusvesi onkin hyvin ravinnepitoista. Ruokejärven vesi on kalkituksen seurauksena hyvä.
Natura 2000

Ruokejärven ympäristö kuuluu Natura 2000 -verkostossa Nokian Kaakkurijärviin ja muodostavat siellä yhdessä itäisen Heinijärven (osa), Ylisenjärven, Porrasjärven, Pienen Porrasjärven, Juottojärven ja Kalliojärven kanssa yhteisen enklaavin. Siihen kuuluvat myös osa Pitkälammin ympäristöstä. Itse järviallas ei kuulu suojelualueeseen.
Historiaa

Vuonna 1964 julkaistussa peruskartassa ei järveen laske mitään suo- tai metsäojia, mutta seuraavassa vuoden 1975 peruskartassa itäiselle suolle on johdettu kuivatusoja. Eteläpäähän on kaivettu suo-oja vasta vuoden 1991 peruskartan jälkeen. Järvi on ollut koko edellä mainitun ajan autio eikä sinne ole johtanut milloinkaan mitään muita kuin talviteitä.
Eros ja Psykhe

| Eros ja Psykhe |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Timo Linnasalo, Tarja Kunttunen, 1998.
Ohjaaja:  Timo Linnasalo
Käsikirjoittaja:  Timo Linnasalo Ilpo Tuomarila
Perustuu:  Eeva-Liisa Mannerin näytelmään
Tuottaja:  Anssi Mänttäri Olli Vesala
Säveltäjä:  Heikki Valpola
Pääosat:  Heli Takala Antti Reini
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Reppufilmi Oy
Levittäjä:  Finnkino Oy
Ensi-ilta:  04.12.1998
Kesto:  94 min
Budjetti:  5 351 603 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eros ja Psykhe on Timo Linnasalon ohjaama elokuva vuodelta 1998. Se perustuu Eeva-Liisa Mannerin samannimiseen näytelmään vuodelta 1959.
Linnasalo laati Mannerin tekstistä ensimmäisen elokuvakäsikirjoitusversion vuonna 1985, mutta ei saanut hankkeelleen rahoitusta. Hän ohjasi tekstin näytelmäksi Kuopion kaupunginteatterissa vuonna 1988. Kymmenen vuotta myöhemmin hän palasi aiheeseen ja onnistui etenemään elokuvahankkeessa pitemmälle. Elokuva kuvattiin vuoden 1997 lokakuun ja seuraavan vuoden tammikuun välillä lähinnä Tallinnassa ja Karkkilaan rakennetussa studiossa.
Elokuvasäätiö myönsi elokuvalle kehittämis-, tuotanto- ja markkinointitukia 888 217 euroa.
Eros ja Psykhe ylitti budjettinsa noin miljoonalla markalla. Elokuva myötävaikutti Reppufilmi Oy:n konkurssiin vuonna 1999.
Naispääosan esittäjä Heli Takala kuoli elokuussa 1998. Hän ehti nähdä elokuvan videolta kuolinvuoteellaan sairaalassa. Eros ja Psykhe jäi myös Markku Blomqvistin viimeiseksi elokuvaksi.
Elokuva sai teattereissa vain 671 katsojaa ja tuotti 3 989 euron lipputulot.
Timo Linnasalo on sittemmin työskennellyt lähinnä leikkaajana ja äänittäjänä.
Ereikoússa

Ereikoússan saari satelliittikuvassa.
| --- | --- |
Sijainti:  39°53′15″N, 19°35′01″E, Keski-Korfu ja Diapontiset saaret Korfu, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  4,4 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  496 (2011)
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ereikoússa (kreik. Ερεικούσσα) on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Diapontisiin saariin. Se sijaitsee Joonianmeressä Korfun saaren luoteispuolella. Saaren pinta-ala on 4,4 neliökilometriä ja asukasluku 496 (vuonna 2011).
Saarella on satama etelärannikon Pórton (kreik. Πόρτο) kylässä. Sinne liikennöi säännöllisesti laivoja Korfun kaupungista ja Sidárista. Lisäksi saarelle pääsee esimerkiksi kalastusveneillä Korfun pohjoisrannikolta.
Ereikoússan nähtävyyksiä ovat esimerkiksi kirkot kellotorneineen sekä öljymyllyt, joissa valmistetaan yhä nykyisinkin oliiviöljyä perinteiseen tapaan. Saarella on myös majakka.
Maantiede

Ereikoússa on osa Jooniansaaria, ja se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Korfun saaren pohjoisrannikolta. Hallinnollisesti Ereikoússa kuuluu Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Saaren korkein kohta on 120 metriä korkea Merovígli.
Saaren uimarannat sijaitsevat Pórtossa sekä Bragkínissa (kreik. Μπραγκίνι). Pórton lisäksi saarella sijaitsevat myös Palaiokálivan, Toúrin, Nikolátikan, Déntran ja Fýkin asutuskeskukset.
Historia

Kreikkalaisen maantieteilijän Klaudios Ptolemaioksen ja roomalaisen kirjailijan Pliniuksen ajanlaskun alkuvaiheilta peräisin olevissa teksteissä saari mainitaan nimellä Ericusa. Vanhoissa ulkomaalaisissa kartoissa saaresta käytetään myöskin nimeä Marlena, joka tulee merta tarkoittavasta sanasta mare.
Ereikoússan on sanottu autioituneen aikoinaan, mutta Paxóksen saarelta saapuneiden perheiden on kerrottu asuttaneen saaren uudelleen. Keskiaikaisten merikarttojen mukaan saari oli asutettu 1400-luvun loppuun tai 1500-luvun alkuun mennessä, sillä kartat mainitsivat esimerkiksi laivojen ankkurointipaikan ja kirkon.
Saari oli vuoden 2010 loppuun saakka itsenäinen kyläkunta (kreik. κοινότητα, koinótita), mutta vuoden 2011 alusta lähtien se on ollut osa Korfun kuntaa. Saarella oli vuonna 1981 yhteensä 228 asukasta ja vuonna 1991 puolestaan 334.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ereikoússa Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído 
Pórton satama saaren etelärannikolla.
Renee Gracie

Gracie vuonna 2023.
Renee Gracie (s. 5. tammikuuta 1995 Brisbane) on australialainen pornonäyttelijä ja entinen kilpa-autoilija. Kilpauransa aikana Gracieta kutsuttiin lempinimellä "Devil Princess".
Moottoriurheilu > 2013–2014

Gracie aloitti uransa kartingista ja siirtyi samana vuonna ensimmäisenä naiskuljettajana Australian Porsche Carrera Cup -mestaruussarjaan, jossa kilpaili 2013–2015.  Vuonna 2014 hän ajoi viidesti kymmenen parhaan joukkoon ja pääsi maaliin jokaisessa kilpailussa.
Moottoriurheilu > 2015

Vuonna 2015 Gracie kilpaili V8 Supercarsin Super2 -sarjassa Paul Morris Motorsportin autolla. Hän oli ensimmäinen koko kauden ajanut naiskuljettaja neljääntoista vuoteen. Gracie sijoittui lopputuloksissa kahdeksanneksitoista.
Kauden aikana Gracie ajoi myös V8 Supercarsin Bathurst 1000 -kilpailun Simona de Silvestron kanssa Prodrive Racing Australian tallin Ford FG X Falconilla. Kaksikosta tuli samalla ensimmäinen naiskuljettajakaksikko kyseiseen kilpailuun sitten vuoden 1998. Gracie osui radalle valuneen nesteen vuoksi seinään kilpailun aikana, mutta auto saatiin korjattua ja de Silvestro pystyi ajamaan ajovuorollaan autolla 21. sijalle.
Moottoriurheilu > 2016

Gracie jatkoi Paul Morrisin tallissa myös kaudella 2016 ja sai rahallista tukea öljy-yhtiö Caltexilta.
Kauden aikana Gracie ajoi jälleen de Silvestron kanssa Bathurst 1000 -kilpailun, johon he osallistuivat Nissan Motorsport -tallin  Nissan Altima L33 -autolla. Heidän lähtönsä 26. lähtöruudusta sujui ilman suuria ongelmia ja he ajoivat neljänneksitoista maaliin.
Moottoriurheilu > 2017

Kaudella 2017 Gracie vaihtoi Dragon Motor Sport -talliin, mutta heikkojen suoritusten ja rahoituksen puuttuessa hänet korvattiin toisella kuljettajalla.
Aikuisviihde

Kilpauran lopettamisen jälkeen Gracie ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja hänellä oli paljon velkoja maksettavana, minkä seurauksena hän yritti ensin tienata rahaa työskentelemällä automyyjänä. Hän siirtyi pian käyttämään Internetin aikuisviihdesivustoa, jonne laittoi myytäväksi alastonkuviaan. Hän ryhtyi myös pornonäyttelijäksi, koska koki tienaavansa aikuisviihteellä paremmin kuin kilpa-ajamisella. Aikuisviihteellä Gracie on tienannut kymmenistä tuhansista satoihin tuhansiin euroihin ja dollareihin kuukaudessa. Velanmaksun ohessa hän on pystynyt ostamaan myös talon ja auton.
Uranvaihto on aiheuttanut Gracielle myös kritiikkiä. Hän on joutunut estämään verkossa intialaisia fanejaan, koska nämä ovat julkaisseet luvatta hänen alastonkuviaan huijaussivustoillaan tekaistuilla käyttäjätileillä. Supercars -sarjan järjestäjät ovat ilmoittaneet, että heillä ei ole mitään tekemistä Gracien uuden uravalinnan kanssa. Aikuisviihdeyhteyden vuoksi Instagram on poistanut Gracien tilin kuvia ja estänyt tämän käyttäjätilin. Kritiikistä huolimatta Gracien perhe tukee hänen ammattiaansa.
Renee Gracien ja Simona de Silvestron osallistuminen villinä korttina vuoden 2016 Bathurst 1000 ajoon.
Pyökkikasvit

| Pyökkikasvit |
| --- | --- |
 Metsätammi (Quercus robur)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Aitokaksisirkkaisten ydinryhmä
Kladi::  Rosidit Rosidae
Kladi::  Fabidit Fabidae
Lahko::  Fagales
Heimo::  Pyökkikasvit Fagaceae  Dumort.
Synonyymit
 Castaneaceae Brenner  Quercaceae Martinov 
 Pyökkikasvien levinneisyyskartta
Katso myös
   Pyökkikasvit Wikispeciesissä   Pyökkikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyökkikasvit (Fagaceae) on Fagales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Pyökkikasvien tunnusmerkkeihin kuuluvat lehtien sulkamainen suonitus, pajunkissojen muotoiset kukat ja pähkinämäiset hedelmät sekä hedelmäkehto, joka voi sulkea pähkinän jopa kokonaan sisäänsä. Heimon parhaiten tunnettu suku on tammet (Quercus), joiden hedelmää kutsutaan tammenterhoksi. Tammenterhojen kehdot ovat muodostuneet kupiksi, jossa pähkinä lepää.
Luokittelu

Pyökkikasvien heimossa on kaksi alaheimoa.
Luokittelu > 1. Fagoideae K.Koch

Alaheimossa on vain pyökkien (Fagus) suku, joka kasvaa pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla. Pyökkien lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä. Hedekukinto on mykerömäinen, eikä hedekukissa ole emiön jäännettä. Emikukat ovat joutoheteettömiä, ja niissä on pitkät, kaartuvat vartalot; luotti on pallomainen. Kussakin hedelmäkehdossa on kaksi pähkinää.
Luokittelu > 2. Quercoideae Õrsted

Lehtiasento on alaheimon kasveilla tavallisesti kierteinen. Kukinto on tähkä tai norkko, ja hede- ja emikukat sijaitsevat joko erillisissä tai samoissa kukinnoissa. Hedekukat ovat perättömiä ja niissä on emiön jäänne, joka voi olla mettä erittävä. Emikukissa on joutoheteitä, ja luotit ovat pallomaisia, johteisia tai pistemäisiä ja niiden kärjessä on huokonen. Hedelmäkehto voi olla kuppimainen, suomuinen ja siinä on tavallisesti yhdestä kolmeen pähkinää, suvussa Trigonobalanus jopa yli 15.
Quercoideae-alaheimo käsittää kuusi sukua pohjoisella lauhkealla vyöhykkeellä ja tropiikin vuoristoissa lukuun ottamatta Etelä-Afrikkaa ja Uutta-Seelantia. Australiassakaan ei ole monta alaheimon lajia. Lajeja suvuissa on yhteensä yli 950, ja suurimmat suvut ovat tammet (Quercus, 460 lajia), Lithocarpus (340 lajia) ja Castanopsis (140 lajia).
Suvut

Pyökkikasveihin kuuluu laskutavasta riippuen 8–10 sukua. Neljä eri sukua Notholithocarpus, Colombobalanus, Formanodendron ja Trigonobalanus ovat vain yhden lajin käsittäviä. Näistä kolme jälkimmäistä todennäköisesti yhdistetään kolmelajiseksi Trigonobalanus-suvuksi. Suurilajisimmat suvut ovat koko pohjoiselle pallonpuoliskolle levinneet tammet ja Lithocarpus.
Castanea – kastanjat; kahdeksan lajia, joita löytyy Itä- ja Lounais-Aasiasta, Kaakkois-Euroopasta ja itäisestä Pohjois-Amerikasta.
Castanopsis; 143 itä- ja kaakkoisaasialaista lajia.
Chrysolepis – kultakastanjat; kaksi lajia Yhdysvaltojen länsiosasta.
Fagus – pyökit eli kehtopyökit; 12 lajia Itä- ja Lounais-Aasiasta, Euroopasta ja itäisestä Pohjois-Amerikasta.
Lithocarpus; noin 340 lajia, jotka elävät lämpimänlauhkeassa ja trooppisessa Aasiassa.
Notholithocarpus; yksi laji Notholithocarpus densiflorus Yhdysvaltojen länsirannikolla Kaliforniassa ja Oregonissa.
Quercus – tammet; noin 460 pohjoisen pallonpuoliskon lajia (suku Cyclobalanopsis mukaan luettuna).
Trigonobalanus; kolme lajia.
Epävarmoja sukuja:
Colombobalanus; yksi laji Etelä-Amerikan pohjoisosassa, = Trigonobalanus
Cyclobalanopsis; noin 150 lajia Kaakkois-Aasiasta, = tammet (Quercus)
Formanodendron; yksi kaakkoisaasialainen laji, = Trigonobalanus
Etelänpyökit (Nothofagus) luokiteltiin aiemmin pyökkikasveihin, mutta nykyään ne muodostavat oman heimonsa, Nothofagaceae.
Kuvia

Japaninkastanjan (Castanea crenata) kukinto.
Castanopsis cuspidata -lajin emi- (vas.) ja hedekukintoja.
Puukultakastanjan (Chrysolepis chrysophylla) hedelmä.
Japaninpyökin (Fagus crenata) hedelmiä.
Lithocarpus javensis -lajin hedelmiä.
Trigonobalanus doichangensis
Käännös suomeksi
Euroopan meriturvallisuusvirasto

| Euroopan meriturvallisuusvirasto > EMSA |
| --- | --- |

 EMSAn virastotalo Lissabonissa.
Perustettu:  2002
Tyyppi:  Erillisvirasto
Toimivalta:  Euroopan unioni
Sijainti:  Lissabon, Portugali
Johtaja:  Maja Markovčić Kostelac
Työntekijöitä:  250
Aiheesta muualla
Sivusto
Euroopan meriturvallisuusvirasto, lyhenne EMSA, on yksi Euroopan unionin erillisvirastoista. Sen keskustoimipaikka on Lissabonissa, Portugalissa. Viraston tehtäviin kuuluu meriturvallisuuden edistäminen, meren saastuttamisen vähentäminen, merionnettomuuksien ehkäiseminen, ja Euroopan komission ja jäsenmaiden neuvonta meriturvallisuusasioissa ja -lainsäädännössä. Virastossa työskentelee runsas 200 henkeä ja sen vuoden 2013 budjetti oli 58,8 miljoonaa euroa.
Euroopan meriturvallisuusvirasto perustettiin vuonna 2002, jotta vältyttäisiin Erika- ja Prestige-laivojen vuosina 1999 ja 2002 kohtaamien onnettomuuksien kaltaisilta tapahtumilta. Kesäkuussa 2012 viraston johtajaksi nimitettiin 5-vuotiskaudeksi aiemmin Merenkulkulaitoksen pääjohtajana toiminut suomalainen Markku Mylly.
Aiheesta muualla

EMSA:n kotisivut (englanniksi) (emsa.europa.eu)
Richard Christy

Richard Christy vuonna 2010.
Thomas Richard Christy (s. 1. huhtikuuta 1974 Fort Scott, Kansas) on yhdysvaltalainen rumpali, stand up -koomikko ja radiopersoona, joka tunnetaan parhaiten Death-yhtyeestä, jossa hän soitti vuosina 1996–2001.
Lapsuus

Richard Christy eli lapsuutensa Kansasissa. Hänen isänsä hankki perheelle ruokaa metsästämällä, sillä lähin ruokakauppa oli 15 mailin päässä. Christy on kertonut, että hygienia oli todella heikko, sillä hän kävi suihkussa ja pesi hampaat noin kolme kertaa koko lukion aikana.
Musiikillinen ura

Christy sai inspiraatiota rumpujen soittamiseen kuultuaan ensimmäisen kerran Van Halenin kappaleen "Hot For Teacher". Hän pystyi harjoittelemaan rumpujen soittamista rauhassa yömyöhään, sillä hän asui varastohallissa Floridassa, joten hänen ei tarvinnut pelätä, että joku soittaisi poliisit paikalle.
Christyn uransa alkoi, kun hän tapasi Chuck Schuldinerin kirjakaupassa juuri, kun Death etsi uutta rumpalia Gene Hoglanin tilalle. Christy sai paikan bändissä ja teki Schuldinerin kanssa kaksi studioalbumia; Deathin kanssa albumin The Sound of Perseverance (1998) ja Control Deniedin kanssa albumin The Fragile Art of Existence (1999). Deathin ja Control Deniedin tarinat päättyivät Chuck Schuldinerin kuolemaan vuonna 2001.
Näiden yhtyeiden lisäksi Christy on soittanut livekeikkoja myös yhtyeissä Dream Theater, Tiwanaku, Rick Renstrom, Syzygy, Bung Dizee, Incantation, Public Assassin ja Demons and Wizards.
Diskografia > Acheron

Anti-god, Anti-christ mCD (1996)
Necromanteion Communion/Raise the Dead EP (Appears only on the B-side) (1998)
Diskografia > Death

The Sound of Perseverance (1998)
Live in Eindhoven (1998)
Live in L.A. (Death & Raw) (1999)
Diskografia > Control Denied

The Fragile Art of Existence (1999)
Diskografia > Burning Inside

The Eve of the Entities (2000)
Apparition (2001)
Diskografia > Iced Earth

Horror Show (2001)
Tribute to the Gods (2002)
The Glorious Burden (2004)
Diskografia > Leash Law

Dogface (2003)
Cunninglinguistics (2007)
Ura radiossa

Christy tunnetaan pilapuheluista, parodioista ja muista stunteista. Hänen radiouransa alkoi parodiakappaleiden lähettämisestä The Howard Stern Show'hun. Christy on soittanut paljon tunnettuja pilapuheluita, joissa seikkailee aina joku henkilö, jonka ääntä hän imitoi. Hahmoilla on myös aina samanlaiset luonteenpiirteet.
Aiheesta muualla

Richard Christy Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Iced Earth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iced Earth  Night of the Stormrider  Burnt Offerings  The Dark Saga  Days of Purgatory  Something Wicked This Way Comes  Horror Show  Dark Genesis  Tribute to the Gods  The Glorious Burden  The Blessed and the Damned  Framing Armageddon  The Crucible of Man  Dystopia  Plagues of Babylon  Incorruptible  A Narrative Soundscape 
EP:t:   Enter the Realm  The Melancholy E.P.  The Reckoning  Overture of the Wicked  I Walk Among You 
Livealbumit:   Alive in Athens  Live in Ancient Kourion