stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gaston (Disney)
Muussa fiktiossa

Gaston esiintyy myös Mikin klubi -sarjassa, jossa monessa jaksossa Gaston kommentoi humoristisesti eri tilanteita lauseella ”Kukaan ei … kuin Gaston”. Hän esiintyy myös Olipa kerran -sarjan viidennellä kaudella sekä Serena Valentinon romaanissa The Beast Within: A Tale of Beauty’s Prince.
Descendants-elokuvasarjassa paljastuu, että Gaston on herätetty henkiin ja vangittu Isle of the Lostille. Myös Gastonin entinen apulainen LeFou on karkotettu saarelle ja hänellä on LeFou Deux -niminen poika. Pahatar mainitsee Gastonin lyhyesti ensimmäisessä elokuvassa ja toteaa tämän olevan kateellinen Jayn ulkonäöstä Kuningas Benin kruunajaisjuhlissa. Gaston pitää saarella Gaston’s Duels without Rules -nimistä kaksintaisteluihin erikoistunutta kauppaa, joka sijaitsee Tuomari Claude Frollon kaupan vastakkaisella puolella. Gastonilla on kolme poikaa: Gaston Jr, Gaston III ja Gil, joka esiintyi Descendants 2- ja Descendants 3 -elokuvissa. Descendants 2 -elokuvassa Gil mainitsee isänsä Kuningas Benille kahdesti. Ensimmäisellä kerralla hän sanoo isänsä olevan liukas, paksuniskainen ja nopea ja jälkimmäisellä kerralla Uman vapautettua Benin, Gil sanoi Gastonin lähettävän terveisiä Bellelle ja toivovansa mahdollisuutta kostaa Pedolle tämän teot hänelle. Romaanissa Escape from the Isle of the Lost: A Descendants Novel paljastetaan, että Gaston toimii myös Dragon Hallin koulun opettajana. Gaston oli kertonut Malille Tohtori Facilierin lakkauttaneen Yen Sidin perustaman Anti-Heroes Clubin saatuaan tietää kerhon todellisen tarkoituksen.
Mekrijärven tutkimusasema

Mekrijärven tutkimusaseman päärakennus (2013). Se on entinen koulurakennus.
Mekrijärven tutkimusasema on aiempi Itä-Suomen yliopiston erillislaitos Ilomantsissa, Mekrijärven kylässä Mekrijärven rannalla. Aseman vuonna 1924 valmistuneessa päärakennuksessa (Yliopistontie 4, Ilomantsi) on aiemmin toiminut myös Mekrijärven koulu. Joensuun yliopisto osti kiinteistön Ilomantsin kunnalta vuonna 1973 ja perusti sinne tutkimusaseman. Yliopisto päätti sulkea tutkimusaseman alkukesällä 2015 tekemällään päätöksellä ja luopua Mekrijärven tutkimusaseman  toiminnoista 2016 loppuun mennessä.
Tutkimusasemaa käytettiin erityisesti metsätieteiden ja biologian kenttäopetukseen sekä kokeelliseen kenttätutkimukseen. Metsäalaa tutkimusasemalla oli yli 300 hehtaaria. Asemalla järjestettiin myös seminaareja ja kokouksia. Tutkimusaseman vastuulla oli myös Museoviraston omistaman Sissolan tilan hoito. Tutkimusaseman pihapiirissä sijaitseva Sissola oli 1800-luvulla eläneen runonlaulaja Simana Sissosen kotitalo.
Kesällä 2017 uutisoitiin Mekrijärven tutkimusaseman myymisestä yksityiselle ilomantsilaiselle yritykselle, Megrin Matkailu Oy:lle.
Aiheesta muualla

Esimerkkejä Mekrijärven tutkimusasemaan liittyvistä tieteellisistä artikkeleista (englanniksi) (scholar.google.com)
Megrin Matkailu (facebook.com)
Mauri Kaukokari

| Mauri Kaukokari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. syyskuuta 1945 Hämeenlinna
Kuollut: 29. tammikuuta 2015 (69 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1967–1973
Seurat:  Reipas (SM-sarja) HIFK (SM-sarja) HPK (I-divisioona)
Mauri Kaukokari (3. syyskuuta 1945 Hämeenlinna, Suomi – 29. tammikuuta 2015) oli suomalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Kaukokari pelasi SM-sarjassa ensin Lahden Reippaassa vuosina 1967–1969 ja sen jälkeen kolme kautta HIFK:ssa. Hän saavutti HIFK:ssa Suomen-mestaruuden kaudella 1969–1970 ja pronssia kaudella 1970–1971. HIFK:n jälkeen Kaukokari edusti vielä HPK:ta I-divisioonassa.
Peliuransa jälkeen Kaukokari jatkoi pitkään toimimista jääkiekon parissa linjatuomarina.
Mauri Karvetti

Mauri Perttuli Karvetti (9. kesäkuuta 1927 Naantali – 17. marraskuuta 2013 Naantali) oli suomalainen elinkeinovaikuttaja ja vuorineuvos (1982). Hän toimi vuosina 1973–1985 Raision Tehtaiden pääjohtajana. Hänen isänsä oli maanviljelysneuvos Einari Karvetti (Karlström).
Karvetti syntyi Karvetin tilalla Naantalissa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 ja agronomiksi vuonna 1952 pääaineenaan kasvinviljelytiede. Hän siirtyi Raision Tehtaiden palvelukseen toukokuussa 1953 ja toimi siellä lähes yhdeksän vuoden ajan, viimeksi yhtiön hankintajohtajana, kunnes Lounais-Suomen Osuusteurastamo (nyk. LSO Osuuskunta) kutsui hänet toimitusjohtajakseen vuonna 1962. Karvetti oli uuden sukupolven yritysjohtaja, joka sovelsi uudenaikaisia yhdysvaltalaisia liikkeenjohdon menetelmiä ja ajatuksia, joissa korostuivat tehokkuus ja taloudellisuus voimakkaammin kuin aikaisemmin.
LSO:sta Karvetti siirtyi kesäkuussa 1973 uudestaan Raision Tehtaiden palvelukseen yhtymän pääjohtajaksi hänen edeltäjänsä vuorineuvos Veikko Vainion siirryttyä vastaavaan tehtävään Metsäliitossa. Tässä tehtävässä Karvetti oli vuoteen 1985.
Karvetin luottamustoimiin kuuluivat muun muassa Elintarviketeollisuuden liiton hallituksen jäsenyys vuosina 1974–1984, keskinäisen vakuutusyhtiön Eläke-Varman hallintoneuvoston jäsenyys vuosina 1977–1985 ja vakuutusyhtiö Kalevan hallintoneuvoston jäsenyys vuosina 1978–1985. Sotilasarvoltaan Karvetti oli reservin yliluutnantti.
Mauri Karvetin puoliso vuodesta 1953 oli maatalous- ja metsätieteiden tohtori Ritva-Liisa Karvetti (o.s. Aro, 1929–2016), joka toimi kliinisen ravitsemuksen dosenttina Turun yliopistossa vuosina 1985–1996.
Foibe

Foibe ja Asteria.
Foibe (m.kreik. Φοίβη, Foibē; lat. Phoebe) oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi titaaneista ja Uranoksen ja Gaian tytär. Hänellä oli veljensä Koioksen kanssa lapset Leto ja Asteria.
Aiskhyloksen mukaan Foibe hallitsi Delfoin oraakkelia Themiin jälkeen, ja häneltä sen peri Apollon, hänen tyttärenpoikansa.
Foibe, Ledan tytär

Foibe oli yksi Ledan ja Tyndareuksen tyttäristä ja Helenan sisar.
Foibe, heliadi

Foibe oli yksi auringonjumala Helioksen seitsemästä tyttärestä eli heliadeista ja Faethonin sisar.
Foibe, Leukippoksen tytär

Foibe oli yksi Leukippoksen tyttäristä. Dioskuurit ryöstivät hänet ja hänen sisarensa Hilaeiran ja menivät heidän kanssaan naimisiin.
Foibe, nymfi

Foibe oli toinen Libyan kuninkaan Danauksen puolisoikseen ottamista nymfeistä. Yhdessä he synnyttivät tälle kymmenen tämän viidestäkymmenestä tyttärestä.
Artemis

Antiikin Rooman runoilijat kutsuivat Artemista, kuun jumalatarta, nimellä Foibe. Kyseessä on feminiininen muoto nimestä Foibos, hänen kaksoisveljensä Apollonin auringon jumalaa tarkoittavasta nimestä.
Mena

Mena voi tarkoittaa seuraavia:
MENA, akronyymi Lähi-idälle ja Pohjois-Afrikalle
Mena, kaupunki Ukrainassa
Mena, kaupunki Arkansas'ssa, Yhdysvalloissa
Abu Mena, varhaiskristillinen keskus ja maailmanperintökohde Egyptissä
Ana Mena (s. 1997), espanjalainen laulaja ja näyttelijä
Antonio Ortiz Mena (1907–2007), meksikolainen poliitikko ja taloustieteilijä
Aurora Mira Mena (1863–1939), chileläinen taidemaalari
Eugenio Mena (s. 1988), chileläinen jalkapalloilija
Jesús Mena (s. 1968), meksikolainen uimahyppääjä
Luis Rojas Mena (1917–2009), meksikolainen katolinen piispa
Maria Mena (s. 1986), norjalainen poplaulaja
Mena Massoud (s. 1992), egyptiläis-kanadalainen näyttelijä
Mena Suvari (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mena”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fokino (Primorjen aluepiiri)

| Fokino Фокино |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Primorjen aluepiiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  258,96 km²
Väkiluku (2013):  31 565
 – Väestötiheys:  121,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+10 (MSK+7)
OKATO:  05 547
Suuntanumero(t):  (+7) 42339
 
 www.adm.fokino-prim.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fokino (ven. Фо́кино) on suljettu kaupunki ja kaupunkipiirikunta Primorjen aluepiirissä Venäjän kaukoidässä Tyynenmeren rannalla. Kaupungissa on noin 31 600 asukasta (2013).
Fokino sijaitsee Pietari Suuren lahden suulla, 130 km Vladivostokista maanteitse Nahodkan suuntaan, johon on 50 km. Kaupungissa sijaitsee Venäjän Tyynenmeren-laivaston tukikohta, minkä takia se on suljettu ulkomaalaisilta.
Fokino perustettiin 1891 ja kaupunki siitä tuli 1980.
Putjatin ja Askold

Kaupungin edustalla sijaitseville ja siihen hallinnollisesti kuuluville  Putjatinin ja  Askoldin saarille kuitenkin päästetään matkailijoita. Putjatinilla käykin vuosittain noin 2000 vierailijaa, joita houkuttaa saarta ympäröivän alueen ja vedenalaisen ympäristön ainutlaatuinen kasvi- ja eläinmaailma. Putjatinin saarella on Putjatinin kaupunkimainen taajama, jossa on noin  2 400 asukasta. Tärkeimmät elinkeinot ovat merenantimien pyynti ja jalostus sekä minkin ja aksiskauriin kasvatus.
Ulompana sijaitsevalla Askoldilla puolestaan ei ole vakituista asutusta eikä sinne ole säännöllisiä yhteyksiä, joten turisteja käy harvoin. Askoldilla on huomattavia kultaesiintymiä.
Aiheesta muualla

Fokinon kaupunginhallinnon sivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fokino (Primorjen aluepiiri) Wikimedia Commonsissa
Primorjen aluepiirin  ja piirit
Anutšino •
Arsenjev •
Artjom •
Bolšoi Kamen •
Dalnegorsk •
Dalneretšensk •
Dalneretšensk •
Fokino •
Hanka •
Hasan •
Horol •
Jakovlevka •
Kavalerovo •
Kirovski •
Krasnoarmeiski •
Lazo •
Lesozavodsk •
Mihailovka •
Nadeždinskoje •
Nahodka •
Oktjabrski •
Olga •
Partizansk •
Partizansk •
Pogranitšyi •
Požarskoje •
Škotovo •
Spassk •
Spassk-Dalni •
Ternei •
Tšernigovka •
Tšugujevka •
Ussurijsk •
Vladivostok
Mekongin tutkimusmatka 1866–1868

Mekongin tutkimuskomission avainhenkilöt
Mekongin tutkimusmatka 1866–1868 oli Mekongjoelle suunnattu ranskalainen tutkimusmatka, jonka suorittivat kuusi upseeria Mekongin tutkimuskomissiosta. Tutkimusmatkan tavoite oli todistaa, että Mekongia pitkin on mahdollista purjehtia Kiinaan. Merireitti Kiinaan olisi todistanut Ranskan Etelä-Vietnamissa sijainneiden siirtokuntien merkityksen maalle, joka oli kokenut Aasiassa useita tappioita kilpailevalle siirtomaavalta Britannialle. Retki olisi onnistuessaan avannut Ranskalle pääsytien Kiinan rikkauksien luokse.
Tutkimusretkeä johti aluksi Ernest Doudard de Lagrée, jonka varamiehenä ja maanmittarina toimi Francis Garnier. Heidän lisäkseen mukana oli kaksikymmentä apulaista. Matkalaiset joutuivat pian vaihtamaan tykkiveneensä kanootteihin Mekongin osoittautuessa voimakkaaksi vastukseksi. Kaikki tutkimuskomitean ranskalaiset jäsenet sairastuivat malariaan, jonka lisäksi heitä vaivasi elintarvikevarastojen hupeneminen. Ennen Kiinaan pääsyä he joutuivat kulkemaan shanikansan hallitsemien pikkuvaltioiden lävitse ja maksamaan niistä jokaiselle läpikulusta.
Saapuessaan Kiinaan retkikunta oli jo vakuuttunut siitä, että Mekong ei ollut turvallinen eikä käyttökelpoinen merireitti. Yunnanissa matkaa johtanut Lagrée kuoli, jonka jälkeen Garnier otti hänen paikkansa johtajana. Garnier halusi palata Mekongjoelle, mutta toive ei toteutunut kun Dalin sulttaani Du Wenxiu määräsi heille poistumiskäskyn. Retkikuntalaiset matkasivat syvemmälle Kiinaan kunnes saapuivat nykyiseen Wuhaniin. Sieltä matka jatkui poispäin Kiinasta kunnes he pääsivät takaisin matkan alkupisteeseen Saigoniin 28. kesäkuuta 1868.
Matkan mahdollinen reitti, Saigonista myötäpäivään
Mekongin tutkimusmatka vaikutti Ranskan siirtomaapolitiikkaan suuntaamalla ranskalaisten huomion Mekongista punaiselle joelle. De Lagréen ja Garnierin matka myös muodosti perustan alueen myöhemmille tutkimusmatkoille vaikka Mekongin alkulähdettä ei löytynyt eikä joki osoittautunut mahdolliseksi laivareitiksi Kiinaan. Tutkimusmatkan aikana kartoitettiin tuhansia kilometrejä ennen tuntematonta seutua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mekongin tutkimusmatka 1866–1868 Wikimedia Commonsissa
Mario Innauer

| Mario Innauer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mario Innauer
Syntynyt: 10. tammikuuta 1990 (ikä 34)  Graz, Itävalta
Mäkihyppääjä
Seura:  SV Inssbruck-Bergisel
Suksimerkki:  Fischer
Maailmancup
Kaudet:  2007–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
Mario Innauer (s. 10. tammikuuta 1990) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja Anton Innauerin poika.
Innauer edustaa SV Innsbruck-Bergiselin hiihtoseuraa. Hänen ensimmäinen maailmancup-kisansa oli Innsbruckin kilpailu tammikuussa 2007, jossa hän sijoittui 16:nneksi. Innauerin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 5. sija, jonka hän saavutti saman vuoden helmikuussa Titisee-Neustadtin osakilpailussa. Hän on Itävallan toisen teinisensaation Gregor Schlierenzauerin harjoittelukaveri.
Aiheesta muualla

Mario Innauer Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Menachem Avidom

Menachem Avidom
Menachem Avidom (hepr. ‏מנחם אבידום‎; 6. tammikuuta 1908 Stanislaviv, Itävalta-Unkari – 5. elokuuta 1995 Tel Aviv, Israel) oli israelilainen säveltäjä.
Avidom oli itävaltalaisen säveltäjä Gustav Mahlerin serkku. Hän emigroitui Palestiinan brittiläiselle mandaattialueelle vuonna 1925. Avidom opiskeli musiikkia ja säveltämistä Beirutin amerikkalaisessa yliopistossa sekä Pariisin konservatoriossa, jossa hänen opettajiinsa kuului Henri Rabaud. Hän vietti myös neljän vuoden jakson Egyptissä. Vuosina 1935–1946 Avidom opetti konservatoriossa ja musiikin opettajien koulutuslaitoksessa Tel Avivissa. Lisäksi hän työskenteli musiikkikriitikkona.
Avidom sävelsi varhaisia teoksia impressionistiseen tyyliin, mutta siirtyi sitten kohti atonaalista sävelkieltä. Vuonna 1939 hän teki sovituksia Jemenin juutalaiselle laulaja Bracha Zefiralle. Avidom alkoi tuntea mielenkiintoa Lähi-idän ja Euroopan musiikin teorioiden yhdistämistä kohtaan. Vuodesta 1944 hän sävelsi teoksia tämän pohjalta syntyneellä uudella tyylillään, joka oli leimallinen hänen myöhemmällekin sävellystuotannolleen. Tätä "välimerelliseksi" kuvattua tyyliä edustivat muiden muassa huilukonsertto (1944) sekä sinfoniat nro 1 ("Amamit", 1945) ja nro 3 ("Yam ha'Tichonit", 1951). Avidom esimerkiksi käytti itämaisia melodisia motiiveja, mutta hänen orkestraatioonsa vaikuttivat Maurice Ravel ja Les Six -ryhmän ilmaisu. Avidomin toinen sinfonia ("David", 1948–1949) kuvaa raamatullisen kuninkaan elämää; hänen viides sinfoniansa ("Shirat Eilat", 1956–1957) yhdistää perinteisen sinfonisen muodon ja laulusarjan.
Israelin musiikissa tulivat 1960-luvun alkupuolella enemmän muotiin kansainväliset tyylit ja tekniikat alueellisen painotuksen kustannuksella. Tämä vaikutti myös Avidomiin, joka alkoi käyttää kaksitoistasäveljärjestelmää. Hänen viimeisessä sinfoniassaan (nro 10, 1981) kaksitoistasäveljärjestelmä on yhdistetty itämaisiin melodioihin. Avidom käytti useissa teoksissaan muusikoiden nimien kirjaimiin sopineiden nuottien sarjoja. Sinfoniassaan nro 7 (1960–1961) hän viittasi tällä tavalla itseensä, teoksessa ArtHur ruBinStEin (kuusi inventiota pianolle) Arthur Rubinsteiniin ja teoksessa Bachiana (1984–1985) Johann Sebastian Bachiin.
Avidom sävelsi sinfonioidensa lisäksi muun muassa oopperoita, joista Alexandra ha'khashmonait toi hänelle Israel-palkinnon vuonna 1961. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös kamarimusiikkiteoksia, pianosävellyksiä ja vokaalimusiikkia. Israel-palkinnon lisäksi Avidom sai useita muitakin palkintoja, kuten Tel Avivin kunnan palkinnot vuosina 1947 ja 1956. Avidom työskenteli Israelin filharmonisen orkesterin pääsihteerinä vuosina 1945–1952, Israelin matkailuministeriön neuvonantajana taiteissa 1952–1955, Israelin säveltäjäliiton puhemiehenä 1958–1971 ja tekijänoikeusjärjestö ACUM:n pääjohtajana 1955–1980.
Franz Reizenstein

Franz-Theodor Reizenstein (7. kesäkuuta 1911 Nürnberg – 15. lokakuuta 1968 Lontoo) oli saksalaissyntyinen, brittiläistynyt säveltäjä ja pianisti.
Elämä

Reizenstein opiskeli pianonsoittoa Leonid Kreutzerin ja sävellystä Paul Hindemithin johdolla Berliinissä vuosina 1930–1934. Juutalaisperheeseen syntyneenä hän pakeni kansallissosialismia vuonna 1934 Englantiin. Reizenstein jatkoi sävellysopintojaan Royal College of Musicissa opettajanaan Ralph Vaughan-Williams ja omaksui uudessa asuinmaassaan englantilaisia musiikkivaikutteita. Myöhemmin hän sai pianonsoitossa opetusta Solomonilta. Reizenstein joutui kuitenkin toisen maailmansodan aikana (1940) internoiduksi Mansaarella vihollismaasta tulleena. Vuosina 1958–1968 hän toimi pianonsoiton professorina Royal Academy of Musicissa ja vuosina 1962–1968 Royal Northern College of Musicissa. Tammikuusta kesäkuuhun 1966 hän oli vierailevana sävellysprofessorina Bostonin yliopistossa.
Reizenstein meni Englannissa naimisiin ja sai pojan. Hän kuoli äkillisesti lokakuussa 1968.
Sävellystuotanto ja työ pianistina

Reizensteinin musiikille ominaisia ovat pitäytyminen romanttisessa tyylissä ja polytonaalisuus. Hänen 48:sta opusnumeroidusta teoksestaan kolme neljäsosaa edustaa piano- ja kamarimusiikkia. Kamarimusiikkiteoksista suurimuotoisin on pianokvintetto (op. 23), joka sai suosiollisen vastaanoton samoin kuin sellosonaatti (op. 22). Reizensteinin tuotantoon kuuluu myös orkesteriteoksia, kuten kaksi konserttoa pianolle, ja elokuvamusiikkia.
Reizensteinin kuorotuotanto on suppea, mutta kantaatti Voices of Night (op. 27, 1950/51, kantaesitys 1952) sai niin hyvän vastaanoton, että seurasi kaksi uutta tilausta. Näiden tuloksina syntyivät radio-ooppera Anna Kraus (op. 30) ja oratorio (op. 35). Kaikkien näiden teosten sanat ovat Reizensteinin ystävän, runoilija Christopher Hassallin käsialaa. Humoristista musiikkia Reizenstein teki yhteistyössä Gerard Hoffnungin kanssa.
Reizenstein soitti omien teostensa lisäksi perinteistä ohjelmistoa. Hän konsertoi ja piti radioesityksiä usein.
Mekoryuk

| Mekoryuk |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 60°23′21″N, 166°12′25″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alaska
Piirikunta:  Bethel
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,1 km²
 – Josta vettä:  0 km² (0 %)
Väkiluku:  210
 – Väestötiheys:  11,0 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-9
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mekoryuk on kaupunki Shoal Bayn suulla Nunivaksaaren pohjoisrannalla läntisessä Alaskassa. Saari sijaitsee Beringinmeressä 48 kilometrin päässä rannikolta. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 210, ja asukkaista 90,48 prosenttia kuului Amerikan alkuperäiskansoihin. Kaupungissa toimii liittovaltion tunnustama heimoyhteisö Native Village of Mekoryuk. Asukkaat ovat Keski-Alaskan jupik-eskimoita. Heimoa kutsutaan nimellä cup'ig.
Historiaa

Nuniwarmiutit (tai cup'igit) ovat asuttaneet Nunivaksaarta 2 000 vuoden ajan. Ensimmäisinä eurooppalaisina alueelle saapui Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian retkikunta, joka raportoi vuonna 1821 saarella asuvan 400 ihmistä 16 kylässä. Yhdysvaltojen ostettua Alaskan vuonna 1867 Ivan Petroff laski saarella olevan 702 jupikkia yhdeksässä kylässä mukaan lukien 117 ihmistä ”Kootissa”, joka oli paikka lähellä nykypäivän Mekoryukia. Vuoden 1900 epidemiaselvennä jätti kylään vain neljä perhettä.
Evangelical Covenant Church rakensi Mekoryukiin kirkon 1930-luvulla, ja ensimmäinen koulu avattiin 1939. Ihmiset muualta saarelta muuttivat kylään asuakseen lähellä koulua. Venäläiseskimo toi kylään poronkasvatuksen vuonna 1920. Elinkeino siirtyi Yhdysvaltain hallituksen hallintaan 1940-luvulla ja se rakennutti teurastamon vuonna 1945. Porot risteytettiin Denalin kansallispuiston karibujen kanssa ja tuloksena oli isompi, mutta vähemmän säyseä poro. Vuonna 1934 Grönlannista siirrettiin Nunivakiin 34 myskihärkää tavoitteena estää sen kuoleminen sukupuuttoon. Nykyään myskihärkäkanta on 500 eläintä ja kannasta on siirretty yksilöitä muualle Alaskaan.
1900-luvun puolivälistä lähtien Mekoryuk on ollut saaren ainoa vakituinen asuinkeskus. 1940-luvulle asti alueella elettiin vanhaa perinteistä elämäntyyliä, jossa muun muassa miehet ja naiset asuivat erillään. 1950- ja 1960-luvuilla eläminen muuttui nykyaikaisemmaksi.
Vuonna 1957 Mekoryukiin rakennettiin kiitotie. Kaupunkioikeudet Mekoryuk sai vuonna 1969. High school avattiin 1978.
Marc Valiente

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marc Valiente Hernández
Syntymäaika: 29. maaliskuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Granollers, Barcelona, Espanja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: FC Goa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2008 2008–2010 2009–2010 2010– | Barcelona B Sevilla Atlético Sevilla Valladolid | 90 (4) 33 (0) 3 (0) 18 (1) |
Maajoukkue
| 2006 2007 | Espanja U-19 Espanja U-20 | 8 (1) 5 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. toukokuuta 2011.
Marc Valiente Hernández (s. 29. maaliskuuta 1987 Granollers, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on edustanut Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa muun muassa Real Valladolidia, ja hän on kotimaansa lisäksi pelannut Israelissa, Belgiassa, Serbiassa ja Intiassa. Valienten pelipaikka on useimmiten keskuspuolustaja, mutta hän on pelannut myös puolustavana keskikenttäpelaajana.
Ura

Valiente on Barcelonan kasvatti. Hän toimi seuran reservijoukkueen kapteenina sen saavuttaessa sarjanousun Segunda División B:hen kaudella 2007–2008. Edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2006–2007 Espanjan cupin ottelussa Badalonaa vastaan.
Kesällä 2008 Valiente siirtyi Sevillan organisaatioon. Kauden 2008–2009 hän pelasi kokonaisuudessaan seuran reservijoukkueessa Sevilla Atléticossa Segunda Divisiónissa, josta joukkue putosi kauden päätteeksi. Seuran edustusjoukkueessa hän debytoi 10. marraskuuta 2009 Copa del Reyssä Atlético Ciudadia vastaan, ja 21. marraskuuta 2009 hän pelasi uransa ensimmäisen ottelun Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Tenerifeä vastaan. Heinäkuussa 2010 Valiente allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Segunda Divisióniin pudonneen Valladolidin kanssa.
Valiente on pelannut kaikissa Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Vuonna 2006 hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta. Kesällä 2007 hän osallistui alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin.
Aiheesta muualla

Valienten esittely Sevillan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Martti Salminen

Martti Salminen on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Martti Salminen, hiihtäjä
Martti Salminen (1901–1993), kokoomuslainen poliitikko, kansanedustaja 1956–1962
Martti Salminen (1915–1970), koripalloilija
Martti ”Mara” Salminen (s. 1964), muusikko ja tuottaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Martti Salminen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Martti Saksela

Martti Olavi Saksela 1930 Saxén (5. huhtikuuta 1898 Viipuri – 11. heinäkuuta 1977 Vaajakoski) oli suomalainen geologi ja malmintutkija. Hän oli geologisen toimikunnan geologi 1930–1936, valtiongeologi ja malmintutkimusten päällikkö 1936–1941, vuosina 1941–1945  malminetsintä- ja tutkimusjohtaja Malmikaivos Oy:ssä, Helsingin yliopiston geologian ja mineralogian apulaisprofessori 1945–1954, professori 1954–1966.  Saksela väitteli 1927 filosofian tohtoriksi. Hän harjoitti jatko-opintoja Ruotsissa Tukholmassa Kungliga tekniska högskolanissa 1930–1931
Hänen kehittelemiensä menetelmien avulla löytyi Suomesta uusia malmeja. Hänen tärkein työkalunsa oli malmimikroskooppi. Hänestä kehittyi malmimineralogian ja malmien mikroskooppitutkimuksen uranuurtaja ja asiantuntija.
Martti Salminen (koripalloilija)

| Martti Salminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Martti Kaleva Salminen
Syntynyt: 9. marraskuuta 1915 Nurmijärvi, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 16. syyskuuta 1970 (54 vuotta) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Maajoukkueet
1939:   Suomi
Ottelut (pisteet):  5 (1)
Martti Kaleva Salminen (9. marraskuuta 1915 Nurmijärvi, Suomen suuriruhtinaskunta – 16. syyskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija.
Leppävaaran Pyrinnön kasvatti Salminen pelasi Suomen maajoukkueessa Liettuan EM-kilpailuissa 1939, missä maa sijoittui kahdeksanneksi eli viimeiseksi.