stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virginie Efira

| Virginie Efira |
| --- | --- |
 Virginie Efira vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1977 (ikä 47) Bryssel, Belgia
Kansalaisuus:   Belgia  Ranska (vuodesta 2016) 
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Patrick Ridremont (vih. 2002; ero 2009)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Palkinnot
  Lumière-palkinto (2023)  César-palkinto (2023)  
Aiheesta muualla
IMDb 
Virginie Efira (s. 5. toukokuuta 1977 Bryssel) on belgialais-ranskalainen näyttelijä. Hän teki näyttelydebyyttinsä romanttisessa komediassa 20 ans d’écart (2013) ja sai suurempaa huomiota näyteltyään draamakomediassa In Bed with Victoria (2016), josta hän sai parhaan naispääosan César-ehdokkuuden.
Efira on myös esiintynyt muun muassa draamaelokuvassa Un amour impossible (2018), draamakomediassa Sibyl (2019), mustassa komediassa Adieu les cons (2020) sekä Paul Verhoevenin elokuvissa Elle (2016) ja Benedetta (2021). Vuonna 2023 hänet palkittiin parhaan naispääosan Lumière-palkinnolla roolistaan elokuvassa Muiden lapset (2022) sekä parhaan naispääosan César-palkinnolla roolistaan elokuvassa Muistan sinut, Pariisi (2022).
Yksityiselämä

Vuonna 2002 Efire meni naimisiin koomikko-näyttelijä Patrick Ridremontin kanssa. He erosivat vuonna 2009. Vuosina 2012–2017 hän oli parisuhteessa näyttelijä-elokuvantekijä Mabrouk El Mechrin kanssa. Heillä on vuonna 2013 syntynyt tytär. Vuodesta 2017 Efira on ollut parisuhteessa näyttelijä Niels Schneiderin kanssa, ja heillä on vuonna 2023 syntynyt poika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Virginie Efira Wikimedia Commonsissa
Virginie Efira Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vladimir Lovetski

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 4 × 100 m |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Pronssia | Moskova 1973 |  4 × 100 m  |  |
Vladimir Nikolajevitš Lovetski (ven. Владимир Николаевич Ловецкий, s. 25. lokakuuta 1951 Žlobin, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen pikajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Lovetski saavutti Pariisin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1970 kultaa 4 × 100 metrin viestissä ja sijoittui 100 metrillä neljänneksi. Hän juoksi toisen osuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka saavutti Münchenin olympialaisissa 1972 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Samojen kisojen 200 metrillä hän karsiutui toisissa alkuerissä. Hän saavutti Moskovan universiadeissa 1973 hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuissa hän saavutti 200 metrillä hopeaa 1972 ja pronssia 1975.
Lopetettuaan urheilu-uransa 1978 Lovetski toimi yleisurheiluvalmentajana ja teki tehdastöitä.
Vladimir Lindeström

Vladimir Lindeström (? – ?) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali.
Lindeströmin syntymä- ja kuolinvuosia ja vanhempia ei tunneta. Hän tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1867 ja yleni gardemariniksi 1871. Merikadettikoulusta midshipsmanina valmistuttuaan hänet määrättiin tammikuussa 1873 palvelukseen reviisoriksi panssaripatteri Ne tron menjalle. Hän suoritti 1874–1876 Pietarin meriakatemian hydrografisen osaston kurssin, yleni tammikuussa 1877 luutnantiksi ja sai toukokuussa 1878 1. luokan miinaupseerin arvon. Keväällä 1879 hänet määrättiin palvelukseen panssarifregatti Sevastopolille, mutta lokakuussa hänet komennettiin miinaupseeriksi risteilijä Azian purjehdukselle Kronstadtista Tyynellemerelle ja takaisin. Matkan aikana tammikuussa 1882 Lindeström korotettiin aluksen vahtipäälliköksi.
Kesällä 1883 Lindeström määrättiin miinavene Perepelin päälliköksi, kesällä 1885 hänet siirrettiin torpedovene 1:n päälliköksi ja huhtikuussa 1886 torpedovene 16:n päälliköksi. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi huhtikuussa 1887 ja hän toimi saman vuoden kesällä torpedovene Renin päällikkönä. Helmikuussa 1889 Lindeström tuli risteilijä Admiral Kornilovin vanhimmaksi upseeriksi, syyskuusta 1890 lähtien hän toimi kuuden vuoden ajan päällikkönä tykkivene Burjalla, torpedovene Vzryvillä, monitori Jedinorogilla, syvänmerentykkivene Korejetsillä ja rannikkopanssarilaiva Bronenosetsilla.
Huhtikuussa 1896 Lindeström nimitettiin 2. meridivisioonan esikunnan lippukapteeniksi Pietarissa ja ylennettiin joulukuussa 1. luokan kapteeniksi. Joulukuussa 1898 hänestä tuli 4. meriekipaasin komentaja ja risteilijä Nahimovin päällikkö, helmikuussa 1899 puolestaan rannikkovartiopanssarilaiva General-Admiral Apraxinin päällikkö. Tammikuussa 1902 hänet määrättiin 2. meriekipaasin ja rannikkopanssarilaiva Admiral Senjavinin päälliköksi ja syyskuussa 20. meriekipaasin päälliköksi. Kontra-amiraaliksi hänet ylennettiin helmikuussa 1903, marrasakuussa 1905 hänet nimitettiin Libaussa sijainneiden Aleksanteri III:n sataman meriekipaasien päälliköksi. Lokakuussa 1907 Lindeströmistä tuli Itämeren laivaston nuorempi lippumies, eron Venäjän armeijan laivastosta hän sai vara-amiraalina kesäkuussa 1908.
Veronica Ferres

Veronica Ferres vuonna 2017.
Veronica Maria Cäcilia Ferres (s. 10. kesäkuuta 1965) on saksalainen näyttelijä. Hänellä on ollut merkittävät roolit muiden muassa elokuvissa Supervaimo (1996), Kohtauspaikka ravintola Rossini (1997) ja Sex Talk (1999). Lisäksi hänet on nähty esimerkiksi televisiosarjassa Peter und Paul (1994).
Ferres syntyi Solingenissa ja sai Bayerischer Verdienstordenin kunniamerkin vuonna 2006. Hän sai vuonna 1999 Marokon-matkansa jälkeen hengenvaarallisen meningoenkefaliitin, mutta toipui ja kuntoutui.
Ferres meni vuonna 2001 naimisiin Martin Krugin kanssa, ja tytär syntyi saman vuoden kesäkuussa.
Aiheesta muualla

Veronica Ferres Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
SS Californian

| SS Californian |
| --- | --- |
 SS Californian
Tyyppi:  höyrylaiva
Lippuvaltio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Omistaja:  Leyland Line
Rakennustelakka:  Caledonian Shipbuilding and Engineering Company, Dundee, Skotlanti
Vesillelasku:  26. marraskuuta 1901
Neitsytmatka:  31. tammikuuta 1902
Status:  uponnut Saksan keisarillisen laivaston sukellusveneen torpedoimana 9. marraskuuta 1915 98 kilometriä Matapanin niemestä lounaaseen
Tekniset tiedot
Pituus:  136 m
Leveys:  16 m
Bruttovetoisuus (GT):  5 645
Koneisto:  höyrykone ja kaksi kattilaa
Nopeus:  12 kn
Matkustajia:  47
Miehistö:  55
Arvioitu uppoamisalue Cape Matapanin (punainen piste) edustalla
SS Californian oli Leyland Linen omistama Atlantin liikenteessä ollut höyrylaiva, joka oli suunniteltu ensisijaisesti kuljettamaan puuvillaa, mutta siinä oli myös majoitustilat kaikkiaan 102:lle matkustajalle ja miehistön jäsenelle. Alus tuli tunnetuksi oltuaan lähin RMS Titanicin uppoamispaikkaa ollut alus.
Rakentaminen

SS Californian rakennettiin rahtialuksena, numerolla 159 Caladon Shipbuildingissa Dundeen Skotlannissa. Rakentaminen alkoi noin vuoden 1900 marraskuussa ja vuoden 1901 tammikuussa. Se laskettiin vesille 26. marraskuuta 1901. SS Californianin rakentaminen maksoi noin 105 000 puntaa.  SS Californianin ollessa rakenteilla Leyland Line, joka omisti Californian osti suurempi yhtiö I.M.M. (International Mercantile Marine).
Rakentaminen > Tekniset tiedot

SS Californian oli noin 136 metriä pitkä, 16,2 metriä leveä, rungon syvyys oli noin 9 metriä ja bruttovetoisuus noin 6 223 tonnia. SS Californian koneisto koostui kahdesta kattilasta ja yhdestä höyrykoneesta, jotka oli kytkettynä yhteen potkuriin. Suurin nopeus, jonka alus oli koskaan saavuttanut, oli 13 solmua 23. tammikuuta 1902, kun alusta testattiin, mutta aluksen normaali nopeus oli noin 11-12 solmua. Aluksessa oli  sähkövalaistus. Aluksessa oli myös tupakointihuone, joka oli tehty tammesta. Ruokasali, joka oltiin tehty satiinipuusta.
Historia > Neitsytmatka

SS Californian lähti neitsytmatkalleen 31. tammikuuta Dundeesta New Orleansiin Louisianaan Yhdysvaltoihin, mikä päättyi 3. maaliskuuta.
Alus lähti 5. huhtikuuta 1912 Lontoosta Bostoniin Massachusettsiin Yhdysvaltoihin päällikkönään Stanley Lord, joka oli toiminut aluksen päällikkönä vuodesta 1911. Aluksella ei ollut matkustajia.
Historia > Titanicin onnettomuus

Aluksen radisti Cyril Evans ilmoitti 14. huhtikuuta kolmesta suuresta jäävuoresta Titanicille, joka matkasi kolmisenkymmentä kilometriä pohjoisempana. Vastaanottaneen aluksen radisti Harold Bride vastaanotti varoituksen. Californian kohtasi illan jo hämärryttyä suuren jäävuoren, jolloin aluksen päällikkö pysäytti aluksensa päättäen odottaa päivän valkenemista ennen matkan jatkamista. Alukselta havaittiin Titanicin matkan jatkaminen, jolloin ohittavaa alusta pyrittiin varoittamaan sekä radiolla että morselampulla.
Titanicin törmättyä jäävuoreen aluksen miehistö ei ymmärtänyt ammuttuja hätäraketteja, joten alus ei siirtynyt onnettomuuspaikalle ennen kuin seuraavana aamuna, useita tunteja Titanicin uppoamisen jälkeen. Aluksen saavuttua onnettomuuspaikalle oli jo liian myöhäistä, ja se sai turhaan etsiä merestä hengissä olevia ihmisiä. Aluksen miehistöä arvosteltiin myöhemmin välinpitämättömäksi sen jätettyä Titanicin ilman apua.
Uppoaminen

9. marraskuuta 1915, kun SS Californian oli matkalla Salonicasta Marseilleen, kaksi Saksan keisarillisen laivasto U-venettä torpedoi Californianin noin 98 kilometrin Matapanin niemestä lounaaseen etelään lounaaseen. Miehistöllä ei ollut mahdollisuutta ampua sukellusvenettä ennen kuin toinen U-vene ampui kaksi torpedoa sitä kohti. Toinen torpedoista ei osunut alukseen, mutta toinen osui aluksen paapuurin puolelle. Koska alus painoi yli 400 tonnia se alkoi upota heti. Alus upposi noin 10 minuutissa. Ainoastaan yksi ihminen kuoli ja kaksi loukkaantui.
Hylkyä ei ole toistaiseksi löydetty.
Vallinkoski

Vallinkoski oli vuoteen 1944 asti vapaana virrannut koski Imatralla Vuoksessa. Sen teho hyödynnetään Venäjän puolella olevassa Enson (Svetogorsk) voimalaitoksessa.
Vallinkoski kuvataiteessa

Vallinkoski, Victor Westerholmin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1913
Vallinkoski, Berndt Lindholmin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1872
Lohipato Vallinkoskessa, Aukusti Uotilan öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1884
Sausage Party

| Sausage Party |
| --- | --- |
 Sausage Party -elokuvan juliste.
Ohjaaja:   Greg Tiernan  Conrad Vernon 
Käsikirjoittaja:   Kyle Hunter  Ariel Shaffir  Seth Rogen  Evan Goldberg 
Tuottaja:   Megan Ellison  Seth Rogen  Evan Goldberg  Conrad Vernon 
Säveltäjä:   Alan Menken  Christopher Lennertz 
Leikkaaja:  Kevin Pavlovic
Pääosat:   Seth Rogen  Kristen Wiig  Jonah Hill  Bill Hader  Michael Cera  James Franco  Danny McBride  Craig Robinson  Paul Rudd  Nick Kroll  David Krumholtz  Edward Norton  Salma Hayek 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures InterCom Netflix
Ensi-ilta:   12. elokuuta 2016  21. lokakuuta 2016
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  USD 19 milj.
Tuotto:  USD 140,7 milj.
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sausage Party on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimaatiolla tehty komediaelokuva, jonka ohjasi Greg Tiernan ja Conrad Vernon. Sen pääosissa ovat muun muassa Seth Rogen, Kristen Wiig, Jonah Hill, Bill Hader, Michael Cera, James Franco, Danny McBride, Craig Robinson, Paul Rudd, Nick Kroll, David Krumholtz, Edward Norton ja Salma Hayek.
Sausage Party on ensimmäinen Yhdysvalloissa R-ikärajan saanut kokopitkä tietokoneanimaatioelokuva. Se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 12. elokuuta ja Suomessa 21. lokakuuta 2016.
Elokuva sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Lipputuloissa se ohitti South Park: Isompi, pidempi ja leikkaamaton -elokuvan kaikkien aikojen eniten tuottaneena R-ikärajan saaneena animaatioelokuvana.
Juoni

Perinteisiä animaatioelokuvia parodioiva Sausage Party kertoo nakkimakkarasta (Seth Rogen), joka johdattaa joukon supermarketin tuotteita matkalle kohti perimmäistä totuutta niiden olemassaolosta ja siitä mitä todella tapahtuu sen jälkeen kun ne poimitaan supermarketin hyllyltä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Seth Rogen  | … |  Frank / Sergeant Pepper   |
|  Kristen Wiig  | … |  Brenda   |
|  Jonah Hill  | … |  Carl   |
|  Bill Hader  | … |  Firewater/ Tequila / El Guaco   |
|  Michael Cera  | … |  Barry   |
|  James Franco  | … |  Druggie   |
|  Danny McBride  | … |  Honey Mustard   |
|  Craig Robinson  | … |  Grits   |
|  Paul Rudd  | … |  Darren   |
|  Nick Kroll  | … |  Douche   |
|  David Krumholtz  | … |  Lavash   |
|  Edward Norton  | … |  Sammy Bagel Jr.   |
|  Salma Hayek  | … |  Teresa   |
Vastaanotto > Tuotto

Yhdysvalloissa Sausage Partyn odotettiin tuottavan avausviikonloppunaan 15-20 miljoonaa dollaria. Avauspäivän 13,5 miljoonaa dollaria nosti odotukset kuitenkin 30-35 miljoonaan dollariin. Elokuva tuotti lopulta avausviikonloppunaan 34,3 miljoonaa dollaria. 15. tammikuuta 2017 mennessä elokuva on tuottanut maailmanlaajuisesti 140,7 miljoonaa dollaria.
Vastaanotto > Arvostelut

Elokuva sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Arvosteluja keräävä sivusto Rotten Tomatoes on laskenut elokuvalle pistemäärän 83 %, perusteena 166 arvostelua, joiden keskimääräinen arvosana on 6,8/10. Metacriticissä elokuvalla on 66 pistettä 100:sta, mikä merkitsee ”pääosin myönteisiä” arvioita.
Suomalaisen Film-O-Holic.com-sivuston Sampo Bergmanin mukaan ”[j]enkkinauratusten pohjamutia kaapiva seksi- ja vessavitsipotpuri on harvinaisen masentavaa katsottavaa”, sitä uuvuttavampaa ja tylsämielisempää mitä pidemmälle elokuva etenee.
Turun Sanomien Päivi Valotien mielestä elokuvan härski ja poliittisesti epäkorrekti huumori ja älyvapaa asetelma hauskuttavat aikansa, mutta parin vitsin varaan rakennettu elokuva toimisi paremmin lyhytelokuvana.
Aiheesta muualla

Sausage Party Sonyn sivustolla (englanniksi)
Sausage Party Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sausage Party Box Office Mojossa (englanniksi)
Sausage Party Rotten Tomatoesissa (englanniksi)
Sausage Party Metacriticissä (englanniksi)
Veikko Laine (tukkuliike)

Veikko Laine Oy on hedelmä- ja vihannestukku, jonka tärkeimmät asiakasryhmät ovat yksityiset tukkuliikkeet sekä päivittäistavarakauppaketjut.
Vuoden 2021 liikevaihto oli 630,5 miljoonaa euroa.
Yritys omistaa Virossa tytäryhtiönä hedelmä- ja vihannestukku Karlskroona OÜ:n, joka oli vuonna 2016 Viron 25. suurin suomalaisyritys noin 36 miljoonan euron tuotolla.
Vierus verta täynnä

| Vierus verta täynnä |
| --- | --- |
Kirjailija:  Anu Kaipainen
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaani
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1995
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  343
ISBN:  951-0-20840-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vierus verta täynnä on Anu Kaipaisen pasifistisesta näkökulmasta kirjoitettu sotaromaani vuodelta 1995. Kirja on yksi harvoista rintamakuvauksista, jotka ovat naisten kirjoittamia ja sitä pidetään myös eräänlaisena Suomen lottien arvonpalautuksena.
Kirjan nimi Vierus verta täynnä viittaa Kantelettaresta löytyvään kansanrunoon Jos mun tuttuni tulisi, jota siteerataan parissa eri kohdassa kirjaa.
Juoni

Kirja kertoo talvisodan alkuajoista Suomussalmella. Päähenkilöinä ovat lääkintälotta Anna ja hänen miehensä, sotilaana oleva Juhani. Pääosa kirjasta on kuvausta lottien ja sotilaitten työstä, mutta myös muunlaisia sodan vaikutuksia tuodaan esille. Annan ja Juhanin poika Petri lähtee evakkoon Juhanin äidin kanssa. Juhanin isä puolestaan joutuu vankileirille Venäjän puolelle ja ammutaan hänen yrittäessään paeta. Rajapastori Heimo Elo puolestaan tappaa itse itsensä, kun hän ei kestä enää sodan epätasa-arvoista asetelmaa. Hänen vaimonsa Kerttu aloittaa rintamalähetin työt miehensä kuoleman vuoksi. Mukana on myös kommunisti Aarne Huuskonen, jolle venäläiset valittavat huonoista kartoista, ja jonkun venäläisen häneen osuneen luodin takia suomalaiset saavat hänet kiinni. Suomalaiset pitävät häntä isänmaan petturina.
Lähteitä

http://www.ouka.fi/kirjasto/kirjailijat/kaipainen/vierus.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Vintervägsträsket

| Vintervägsträsket |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°01′48″N, 24°28′43″E
Järvinumero:  81V060.1.004 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  5,7 m 
Rantaviiva:  1,1 km 
Pinta-ala:  0,0655 km² 
 fiVintervägsträsket 
Vintervägsträsket on noin 6,5 hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummella Porkkalanniemellä. Järvet rannat ovat alavat, mutta ympäristö on kallioista. Vintervägsträsketin etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kymmenen kilometriä etelään; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 30 kilometriä lounaaseen.
Vintervägsträsket on saanut nimensä sen itäpuolitse kulkevalta maantieltä. Järven koillisena naapurina Sommarvägsträsket.
Vintervägsträsketin eteläosa rantoineen on luonnonsuojelualuetta.
Veikko Laine (keihäänheittäjä)

Veikko Olavi Laine (2. tammikuuta 1934 Oripää – 6. lokakuuta 2022 Turku) oli suomalainen keihäänheittäjä. Hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1958 ja pronssia vuonna 1960. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui karsinnassa 16:nneksi eikä selviytynyt loppukilpailuun. Seuratasolla hän edusti Turun Tovereita. Aikaisempi seura oli Auran Viesti. Hänen ennätyksensä on 78,75 m, jonka hän heitti lokakuussa 1959 ja jolla hän sijoittui sillä hetkellä Suomen kaikkien aikojen tilastossa viidenneksi. Laine edusti Suomea kuudessa maaottelussa saavuttaen voiton Suomi-Ruotsi maaottelussa vuonna 1958.
Laine oli ammatiltaan kirjuri. Pohjoismaiden liikennelaitosten keihäänheiton mestariksi hän tuli vuonna 1958. Vapaa-aikanaan Laine ohjasi nuorempia urheilijoita ja harrasti hiihtoa ja kirjallisuutta. Laineen kotikunta oli Turku.
Vallisaaren räjähdysonnettomuus

Elsi Borg, Mortuis, 1951.
Vallisaaren räjähdysonnettomuuden uhrien muistolaatta Kahvila Pajan seinässä (1987).
Vallisaaren räjähdysonnettomuus oli puolustusvoimien ammusvarikolla Helsingin Vallisaaressa 9. heinäkuuta 1937 tapahtunut suuronnettomuus. Siinä sai surmansa 12 ihmistä ja loukkaantui ainakin kymmeniä. Useita rakennuksia ja muuta infrastruktuuria tuhoutui täysin tai vaurioitui. Vallisaaressa työskennelleen sotilasmestari Rikhard Antilan mukaan tuhoalue oli jälkeenpäin "melkoisesti myllerretty". "Muun muassa lastauslaiturille johtava tie ja rata olivat kokonaan kadonneet."
Onnettomuus sai ilmeisesti alkunsa rannikkotykistön taistelupanosten varomattomasta käsittelystä. Varasto varastolta edennyt räjähdysten sarja jatkui koko päivän ja näkyi ja tuntui kaupungissa asti. Saarella olleet yrittivät pelastautua miten taisivat, osa veneillä, osa uiden. Aluksi sammutustöitä johti kapteeni Arvo Kartano, Suomenlinnan kurikomppanian myöhempi huonomaineinen päällikkö. Tulipalon sammutustöihin komennettiin Santahaminan ja linnakesaarten palokunnat, ja niihin osallistui myös Helsingin VPK. Sammutustoimet sujuivat kuitenkin hitaasti, koska palomiesten ja sotilaiden piti toistuvasti suojautua räjähdysten ja ilmassa lentävien ammusten vuoksi. Alueella tapahtui joitakin räjähdyksiä ilmeisesti vielä seuraavana aamuna jälkisammutustöiden yhteydessä.
Pääesikunnan taisteluvälineosaston päällikkö, insinöörieversti Aleksanteri Huuri kuoli pari päivää tapahtuman jälkeen sydänkohtaukseen.
Onnettomuudessa kuolleista 11 haudattiin 17. heinäkuuta Suomenlinnaan Piperin puiston viereen paikkaan, josta on näkymä Vallisaareen. Vuonna 1951 paikalle pystytettiin obeliskimainen muistokivi Mortuis, joka on omistettu Suomenlinnassa erilaisissa suurissa onnettomuuksissa kuolleille.
Aiheesta muualla

Vallisaaren räjähdysonnettomuus 1937 Elävä arkisto, Yleisradio
Vallisaaren onnettomuuden kuvasatoa, Suomen Kuvalehti, 17.07.1937, nro 29, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tuhoisa tulipalo ammusvarastoilla. Räjähdykset estivät sammutusmiehistön etenemisen. Vallisaaren palo piti eilen pääkaupunkia jännityksessä, Helsingin Sanomat, 10.07.1937, nro 181, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Valtava räjähdys tärisytti eilen aamulla koko Helsinkiä :  Vallisaaren ammuslaboratoriossa tulipalo joka hävitti 16 rakennusta, Käkisalmen Sanomat 10.07.1937, nro 73, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vallisaaren uhreja 11. Rauniot kätkevät kahdeksan vainajaa?, Helsingin Sanomat, 11.07.1937, nro 182, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Veikko Laine

Veikko Laine voi tarkoittaa mm. seuraavia:
Veikko Laine (professori)
Veikko Laine (keihäänheittäjä)
Veikko Laine (tukkuliike)
Veikko Vionoja, kuvataiteilija, vuoteen 1943 Veikko Laine
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Veikko Laine”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veikko Lappalainen

Veikko Kalervo Lappalainen (s. 21. kesäkuuta 1932 Helsinki) on suomalainen geologi ja professori, joka toimi Geologian tutkimuskeskuksen ylijohtajana.
Lappalainen avioitui erityisopettaja Liisa Kaarina Härkösen kanssa 1958.  Hän tuli ylioppilaaksi 1952 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1959. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1968. Lappalainen toimi Geologian tutkimuskeskuksen assistenttina 1959–1961, rautatiehallinnon geologi-insinöörinä 1961–1967, KM Insinööritoimiston osastonjohtajana 1967–1974, Tampereen teknillisen korkeakoulun apulaisprofessorina 1974–1980 ja Turun yliopiston maaperägeologian professorina 1980–1990. Hän oli myös Finnblanco-yhtiön toimitusjohtaja 1974–1975. Geologian tutkimuskeskuksen tutkimusjohtaja hän oli  1990–1991 ja ylijohtaja ja professori vuodesta 1991.  Lappalainen jäi tästä tehtävästä eläkkeelle vuonna 1997, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin professori Raimo Matikainen.
Vladimir Linderman

Vladimir Iljitš Linderman (ven. Владимир Ильич Линдерман, s. 3. marraskuuta 1958 Riika) on latvianvenäläinen poliitikko ja rekisteröimättömän Kansallisbolševistisen puolueen jäsen vuodesta 1997. Linderman on Latvian kansallisbolševistisen puolueen puheenjohtaja.
Elämäkerta

Linderman syntyi juutalaisen perheeseen. Linderman pakeni 2002 Latviasta, kun hänet pidätettiin räjähteiden hallussapidosta. 
Häntä epäiltiin suunnitelmasta murhata Latvian presidentti Vaira Vīķe-Freiberga. Venäjällä Linderman oli opposition varjoparlamentin, Venäjän kansalliskokouksen jäsen. Hän kirjoitti nimimerkillä Abel mm. nettilehtiin kasparov.ru ja Limonka. Venäjä karkotti hänet vuonna 2008 takaisin Latviaan, jossa hän sai ehdollisen tuomion.
Linderman oli Suomessa syksyllä 2008 Heidi Hautalan johtaman Suomalais-venäläisen kansalaisfoorumin ja Rauhanpuolustajien kutsumana.
Marraskuussa 2011 Linderman keräsi runsaat 183 000 allekirjoitusta kansanäänestyksen järjestämiseksi venäjän kielen virallistamisen puolesta.
Vladimir Lisin

Vladimir Lisin
Vladimir Sergejevitš Lisin (ven. Владимир Сергеевич Лисин, s. 17. toukokuuta 1956 Ivanovo, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän omistaa suuren osuuden Novolipetski metallurgitšeski kombinat (NLMK) -teräskonsernista.
Lisin on koulutukseltaan tekniikan kandidaatti ja kauppatieteiden tohtori. Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 36. rikkaimmaksi henkilöksi. Lisin on naimisissa ja hänellä kolme lasta.
Helmikuussa 2009 Finans-lehti arvioi hänet Venäjän kolmanneksi rikkaimmaksi ihmiseksi 7,7 miljardin dollarin omistuksilla. Vielä vuotta aiemmin Lisinillä oli ollut 22,2 miljardin varallisuus. Maailmanlaajuisen talouskriisin aiheuttaman notkahduksen jälkeen seuraavana vuonna Lisinin omaisuus kasvoi 7,7 miljardista 18,8:aan.
Novolipetsk Steel konserni (ven. Новолипецкий металлургический комбинат (НЛМК)) on Venäjän kolmanneksi suurin teräsyritys. Yritys on listattu Lontoon pörssiin joulukuussa 2005.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .