stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gislavedin kunta
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 2,1 | 2,3 |
|   | jalostus | 49,7 | 47,7 |
|   | palvelut | 47,4 | 49,1 |
|   | tuntematon | 0,8 | 0,8 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 14 439 | 14 052 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 102,8 |  |
Taajamat

Kunnassa on 8 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 81,1 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 5 501 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Gislaved | 10 037 |
| 2 | Anderstorp | 4 965 |
| 3 | Smålandsstenar | 4 530 |
| 4 | Hestra | 1 306 |
| 5 | Reftele | 1 282 |
| 6 | Burseryd | 854 |
| 7 | Skeppshult | 365 |
| 8 | Broaryd | 271 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Tokarp
Tokarp on sittemmin kasvanut yhteen Anderstorpin taajaman kanssa.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Lövås
Tallberga
Ås
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Gislavedin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 7 | 7 | 8 | 10 | 10 | 8 | 10 | 9 | 11 | 9 | 12 | 13 | 11 | 8 | {{{m2022}}} |
|   | Keskustapuolue | 16 | 16 | 14 | 12 | 11 | 11 | 9 | 7 | 6 | 7 | 6 | 6 | 6 | 10 | {{{c2022}}} |
|   | Liberaalit | 5 | 5 | 5 | 3 | 5 | 5 | 4 | 3 | 2 | 4 | 3 | 2 | 2 | 2 | {{{fp2022}}} |
|   | Kristillisdemokraatit | 2 | 1 | 2 | 2 | 2 | 2 | 4 | 3 | 5 | 5 | 4 | 3 | 2 | 2 | {{{kd2022}}} |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 2 | 2 | 1 | 1 | 2 | 2 | 1 | {{{mp2022}}} |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 18 | 19 | 19 | 20 | 19 | 19 | 18 | 21 | 18 | 19 | 18 | 17 | 18 | 13 | {{{s2022}}} |
|   | Vasemmistopuolue | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | {{{v2022}}} |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 3 | 6 | 7 | {{{sd2022}}} |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 2 | 4 | 4 | 3 | 2 | 2 | 1 | 5 | {{{övr2022}}} |
|   | Yhteensä | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”{”. |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Anderstorpin piiri
Bosebon piiri
Burserydin piiri
Gislavedin piiri
Gryterydin piiri
Kållerstadin piiri
Norra Hestran piiri
Reftelen piiri
Stengårdshultin piiri
Södra Hestran piiri
Valdshultin piiri
Villstadin piiri
Våthultin piiri
Åsin piiri (Småland)
Örerydin piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Gislaved
Våthult
Bosebo
Anderstorp
Norra Hestra
Villstad
Burseryd
Gryteryd
Södra Hestra
Ås
Kållerstad
Reftele
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Anderstorp
Anderstorps kbfd*
Bosebo
Burseryd
Gislaved (Båraryd)
Gryteryd
Gyllenfors kbfd*
Kållerstad
Norra Hestra (Hestra i Mo härad)
Reftele
Sandvik
Stengårdshult
Södra Hestra (Hestra i Västbo)
Valdshult
Villstad
Våthult
Väcklinge*
Ås
Öreryd
Seurakunnat > Kirkot

Burserydin kirkko
Norra Hestran kirkko
Reftelen kirkko
Smålandsstenarin kirkko
Valdshultin kirkko
Villstadin kirkko
Våthultin kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gislavedin kunnan kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Gislaveds kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Jönköpingin läänin kunnat
Kartta Gislavedin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Särkijoki (Utajärvi)

| Särkijoki |
| --- | --- |
 Särkijoki seututien 837 sillalta alavirtaan.
Alkulähde:  Särkijärvi
Laskupaikka:  Hakojärvi
Maat:  Suomi
Pituus:  9,5 km
Alkulähteen korkeus:  123,5 m
Särkijoki on Kiiminkijoen sivuhaara Utajärven kunnan Särkijärven ja Juorkunan kylien alueella. Se saa alkunsa Särkijärvestä ja laskee Kiiminkijoen järvilaajentumaan Hakojärveen. Joen pituus on noin 9,5 kilometriä.
Joen kulku ja jokimaisema

Joki laskee Särkijärvestä luoteeseen päin. Joen niskan, joka on oikeastaan kapea puro, ylittää Särkijärven ympäri kiertävä tie. Jokikylän kohdalla siihen laskee etelästä Säynäjäjoki, jonka alkuosa Nuanjoki lähtee Nuanjärvestä. Joki alittaa seututien 837 lähellä Juorkunan hautausmaata, laskeakseen noin kilometrin päässä Hakojärven Taikinaisenlahteen.
Joki on pieni, mutta esimerkiksi Särkijärven kuivatushankkeen yhteydessä sitä myöten nousi Särkijärveen erittäin runsaasti haukia ja ahvenia. Joen alkuosaa ja Jokikylää lukuun ottamatta jokivarsi on lähes asumatonta. Ylävirralla on Särkikoski, mutta muuten joki on pääosin suvantoa eli kiertelee kovia kangasmaita ja kulkee sen sijaan alavien rämeikköjen kautta.
Aiheesta muualla

Joki osana Särkijärven kuivatushanketta (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 31.1.2009)
Utajärvi
| --- | --- |
Kylät:  Ahmas | Alakylä | Ala-Naama | Ala-Niska | Autio | Juorkuna | Järvikylä | Kangaskylä | Kernilä | Kivijärvi | Kormunkylä | Marttisjärvi | Murronkylä | Naamankylä | Niska | Ojakylä | Potku | Sanginkylä | Sipolankylä | Sapilasmaa | Sotka | Särkijärvi | Tervolankylä | Utanen | Ylisuvanto | Yli-Utos
Järvet, lammikot ja lähteet:  Ahmasjärvi | Ahvenlampi (Sanginkylä) | Ahvenlampi (Juorkuna) | Hakojärvi | Iso Karvasjärvi | Iso Kivijärvi | Iso Olvasjärvi | Iso-Timonen | Juorkuna | Kaihlanen | Kirkaslampi | Kivi-Sorsua | Kivijärvi | Korpinen | Kärkkäänjärvi | Lauttalampi | Marttisjärvi | Matkalampi | Mustalampi | Nuanjärvi | Palonen | Penikkajärvi | Pieni Torvenjärvi | Pikku Karvasjärvi | Pikku Olvasjärvi | Pikku-Säynäjä |Pikku-Timonen | Pontema | Puutturinjärvi | Saari-Sorsua | Sanginjärvi | Siiralampi | Sotkajärvi | Särkijärvi | Säynäjä |Torvenjärvi | Vaaranlampi | Valkiaisjärvi | Vähä-Ruohonen
Joet ja purot:  Kiiminkijoki | Kivijoki | Koivujoki | Korpisenoja | Naamanjoki | Nuanjoki | Oilinginoja | Oulujoki | Piltuanjoki | Piltunginjoki | Poikajoki | Potkunjoki | Sanginjoki | Särkijoki | Säynäjäjoki | Tilanjoki | Timo-oja | Utosjoki
Luonnonsuojelualueet:  Olvassuon luonnonpuisto | Rokuan kansallispuisto
Rakennukset ja rakennelmat:  Ahmaksen kalevalainen perinnekylä | Ahmaskosken silta | Ala-Utoksen voimalaitos | Maijan kivi |  Utajärven kirkko | Utajärven kivipuisto | Utasen voimalaitos
Muistomerkit, laatat ja veistokset:  Sankarivainajien muistomerkki (1950) | Karjalaan jääneiden muistomerkki (1958) | Roomari-patsas (1985) | Veteraanikivi (1991) | Merilän suvun koskenlaskijoiden muistomerkki (2000) | Runonlaulajien muistomerkki (2003)
Museot:  Utajärven kotiseutumuseo | Ylisipolan kotiseutumuseo
Liikenne:  Ahmaksen rautatieasema | Niskan seisake | Oulu–Kontiomäki-rata | Rokuan rautatie | Seututie 836 | Seututie 837 | Sotkan seisake | Utajärven rautatieasema | Valtatie 22 | Yhdystie 8300
T. W. Paavonkallio

Toivo Valfrid Valentin (T. W.) Paavonkallio (18. maaliskuuta 1908 Nurmijärvi – 22. elokuuta 1980 Hyvinkää) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Paavonkallion vanhemmat olivat kirjakauppias, kirjailija Valfrid Paavo-Kallio ja Adele Seppälä. Jäätyään orvoksi jo pienenä Paavonkallio vietti lapsuutensa ja nuoruutensa isoisänsä luona. Hän kävi kansakoulun ja ryhtyi toimittajaksi jo 18-vuotiaana. Paavonkallio työskenteli aluksi Hyvinkään Sanomat -lehdessä ja sittemmin muun muassa Salon Sanomissa ja Lapin Kansassa. Vuonna 1953 hän perusti oman Hyvinkään Uutiset -nimisen lehden ja johti sitä aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1969. Paavonkallio harrasti kotiseututoimintaa ja hän vaikutti myös siihen että Rautatiemuseo saatiin Hyvinkäälle.
Rautatiemuseoon kuuluvan entisen Hyvinkään Hangon radan rautatieaseman seinässä on Paavonkalliolle omistettu, Terho Sakin suunnittelema muistolaatta vuodelta 1974.
Teoksia

Rakkaus-, humoristi- ja sotilaslauluja: 1. vihko.   Otto Andersin, Pori 1930
Vanha Hyvinkää : kuvia ja kuvitelmia vanhoista hyvinkääläisistä.   1930
Pohjoismyrsky : näytelmä.    Hakkapeliitta 1932
E. & J. Leino 1898-1938.    E. & J. Leino 1938
Nainen, miehen riemu ja risti.  Smia 1939 (nimimerkillä Heikki Hyvinkää)
Lapin tuho 1944 : suurtapahtumien varjossa nähtyä ja koettua.   Karisto 1946
Jäljet päättyvät sulaan, kertomus nuorisolle.   Karisto 1947
Maalaiskylän rasavilli : kesäinen kertomus.   Karisto 1947
Kosinta : kaksiosainen maalaisaiheinen näytelmä.   Karisto 1948
Palava kylä : seikkailukertomus 30-vuotisen sodan ajoilta.   Karisto 1948
Salakuljettajien saari.   Karisto 1948
Syrjäkylien rakastavaisia.   Karisto 1948
Vaihtelu virkistää.   Karisto 1948
Jää taakse kaikki entinen, romaani.   Karisto 1949
Kesäparatiisissa parroittuu, leikillinen romaani.   Karisto 1949
Julkinen pahennus, romaani.   Karisto 1950
Kummituskuunari, seikkailukertomus.   Karisto 1950
Huuto mereltä.   Karisto 1951
Onnen miekkamies.   Karisto 1952
Rauniolinna.   Karisto 1952
Hiillos tummentuu.   Karisto 1953
Hyvinkään Osuuskassan toimintakertomus, tekijät T. W. Paavonkallio ja Veikko Vuoristo.   Hyvinkään Osuuskassa 1954
Hyvinkään seuratalosäätiön historiikki.  Hyvinkään seudun tukisäätiö 1971
T. V. Soong

T. V. Soong 1930-luvulla.
Soong Tzu-wen (kiin.: 宋子文; pinyin: Sòng Zǐwén; Wade–Giles: Sung4 Tzu3-wen2, myös Soong Tse-vung tai Soong Tse-ven, tunnettu yleisesti nimellä T. V. Soong; 4. joulukuuta 1894 Shanghai, Kiina – 24. huhtikuuta 1971 San Francisco, Yhdysvallat) oli kiinalainen suurliikemies, joka toimi useissa keskeisissä tehtävissä Kuomintang-puolueen johtamassa Kiinan tasavallan hallinnossa vuosina 1927–1949. Hänen sanottiin olleen yksi aikansa rikkaimmista ihmisistä.
T. V. Soong kuului Kiinan tasavallassa merkittävän aseman saavuttaneeseen Soongin perheeseen. Hänen isänsä oli liikemies Charlie Soong (synt. Han Jiaozhun). T. V. Soongin kolme siskoa menivät kaikki naimisiin Kiinan merkittävimpien miesten kanssa: Soong Ai-ling nai liikemies H. H. Kungin, Soong Ching-ling tasavallan perustajan Sun Yat-senin ja Soong Mei-ling generalissimus Tšiang Kai-šekin.
Soong opiskeli Yhdysvalloissa Harvardin yliopistossa ja palasi Kiinaan vuonna 1917. Hän ryhtyi pian toimimaan rahoitusalalla ja vuodesta 1923 hänestä tuli Etelä-Kiinaa hallinneen Kuomintang-puolueen päärahoittaja. Sun Yat-senin pyynnöstä hän perusti vuonna 1924 Kantonissa Kiinan keskuspankin. Neljä vuotta myöhemmin hän järjesti sen toiminnan uudestaan, jolloin siitä tuli varsinainen valtion keskuspankki. Soongista tuli vuonna 1925 Kuomintang-hallituksen valtiovarainministeri. Hän uudisti Kiinan verotusta ja lakkautti likinin eli Kiinan sisäisen tullimaksujärjestelmän. Vuosina 1928–1930 hän neuvotteli ulkovaltojen kanssa sarjan sopimuksia, joiden avulla Kiina sai takaisin 1800-luvulla menettämänsä oikeuden määrätä itse tullimaksuistaan ja valvoa niiden keräämistä. Soong erosi valtiovarainministerin tehtävästä 1931, mutta hänen vaikutusvaltansa säilyi suurena hänen mittavan omaisuutensa ja kansainvälisten suhteidensa ansiosta. Hän toimi myös lyhyesti pääministerinä syksyllä 1930.
Soong palasi Kiinan hallitukseen vuonna 1936. Kiinan–Japanin sodan aikana hän vastasi maan ulkosuhteista ja toimi vuosina 1942–1945 ulkoministerinä. Hän neuvotteli muun muassa sopimuksen, jolla ulkovaltojen kansalaisten eksterritoriaalioikeudet Kiinassa lakkautettiin. Hän oli myös yksi keskeisistä osallistujista vuoden 1945 San Franciscon konferenssissa, jossa perustettiin Yhdistyneet Kansakunnat. Soong toimi vuosina 1945–1946 kahdesti Kiinan pääministerinä. Vuodesta 1947 hän oli Guangdongin maakunnan kuvernöörinä. Manner-Kiinan jouduttua 1949 kokonaan kommunistien valtaan Soong muutti asumaan Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi toimintaansa liike- ja pankkialalla. Soongin kuoltua hänen paperinsa lahjoitettiin Stanfordin yliopiston Hoover-instituutille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta T. V. Soong Wikimedia Commonsissa
Teemu Turunen

Teemu Turunen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Teemu Turunen, suomalainen diplomaatti
Teemu Turunen, suomalainen jalkapalloilija
Teemu Turunen, suomalainen jääkiekkoilija
Teemu Turunen, suomalainen koripallovalmentaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Teemu Turunen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tommi Linna

Tommi Linna (s. 10. helmikuuta 1975 Oulu) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi valokuituyhtiö Valoo Oyn toimitusjohtajana vuosina 2021-2023.
Linna toimi aiemmin Netplaza Oy:n toimitusjohtajana. Linna on myös perustanut Verkko-osuuskunta Oulunseudun Laajakaistan ja puhunut mediassa valokuidun tarjoamista mahdollisuuksista.
Tanita Tikaram

| Tanita Tikaram |
| --- | --- |
 Tanita Tikaram vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1969 (ikä 55) Münster, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:  pop, folk
Soittimet:  kitara
Levy-yhtiöt:  Reprise, East West, Naïve
Aiheesta muualla
Tanita-Tikaram.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tanita Tikaram (s. 12. elokuuta 1969 Münster, Länsi-Saksa) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hänen vuonna 1988 ilmestynyt debyyttialbuminsa Ancient Heart sisälsi listahitit ”Twist In My Sobriety” ja ”Good Tradition”.
Elämäkerta

Tanita Tikaramin vanhemmat ovat malesiasta ja fidžiltä. Tikaram muutti Lontooseen 12-vuotiaana.
Tanita Tikaramin isä on intialais-fidziläinen Britannian armeijan upseeri Pramod Tikaram ja äiti Fatimah Rohani. Tanitan vanhempi veli on näyttelijä Ramon Tikaram. Heidän isosetänsä oli itsenäistyneen Fidžin ensimmäinen korkein tuomari (Lord Chief Justice) Sir Moti Tikaram.
Diskografia > Albumit

Ancient Heart (1988)
The Sweet Keeper (1990)
Everybody's Angel (1991)
Eleven Kinds of Loneliness (1992)
Lovers in the City (1995)
The Best Of (1996)
The Cappuccino Songs (1998)
Sentimental (2005)
Can't Go Back (2012)
Closer to the People (2016)
Diskografia > Singlet

Good Tradition (1988)
Twist in My Sobriety (1988)
Cathedral Song (1989)
World Outside Your Window (1989)
We Almost Got It Together (1990)
Little Sister Leaving Town (1990)
Only The Ones We Love (1991)
I Love The Heaven's Solo (1991)
You Make The Whole World Cry (1992)
I Might Be Crying (1995)
Wonderful Shadow (1995)
Yodelling Song (1995)
Twist In My Sobriety (remix) (1996)
Stop Listening (1998)
I Don't Wanna Lose At Love (1998)
If I Ever (1998)
Aiheesta muualla

Tanita Tikaram Discogsissa. (englanniksi)
Sähkökatkos

Sähkökatkoksen aiheutuminen: voimalinjoille kaatunut puu väänsi linjat yhteen, aiheuttaen valokaaren ja lopulta pylväässä olevan muuntajan ylikuormittumisen ja räjähtämisen.
Sähkökatkoksella tarkoitetaan häiriötä, jolloin sähkön jakelu keskeytyy.  Katkos voi levittäytyä joskus laajalle alueelle, jolloin jopa tuhannet taloudet ovat vailla verkosta saatavaa sähköä. Jos sähkökatkos koskee yksittäistä taloutta, kannattaa tarkistaa asunnon sähkökeskuksen sulakkeet.
Syyt

Sähkökatkoksen voi aiheuttaa esimerkiksi oikosulku tai ilmastollinen syy, kuten ukkosen aiheuttama ylijännite tai myrsky, jolloin puita voi kaatua sähkölinjoille.
98–99 prosenttia sähkökatkoksista saa alkunsa sähkönjakeluverkossa. Katkoksia voitaisiin siis välttää hankkimalla energia käyttöpaikan läheltä.
Seuraukset ja suojautuminen

Pahimmillaan sähkökatkos voi johtaa jopa ihmishenkien menettämiseen. Tämän estämiseksi sairaaloissa on sähkökatkosten varalta omat varavoimalat, joista saadaan virta sairaalalaitteisiin ja elintoimintoja ylläpitäviin laitteisiin katkoksen sattuessa. Myös esimerkiksi ydinvoimaloissa ovat omat varavoimalat siltä varalta, että sähköverkot pettävät, tai sattuu jokin muu onnettomuus joka katkaisee sähköt voimalan välttämättömistä, reaktoria ohjaavista ja sen toimintaa ylläpitävistä laitteista.
Myös sähkön jakeluasemat ovat akkuvarmistettu, jolloin mahdollistetaan sähkönjakelun ohjaus etänä. Akkuvarmistus sähköasemilla ei kuitenkaan mahdollista keskeytyneen sähkönjakelun tilapäistä sähköntoimitusta sähkönkäyttäjille, eli kuluttajille. Lisäksi sähkönjakeluun tarvittavat kojeet ovat sähköasemilla useimmiten kahdennettu, jolloin toisen vikaantuessa, voidaan jakelua jatkaa, kunnes hajonnut koje vaihdetaan ehjään.
Seuraukset ja suojautuminen > Hätäverkko

Monissa julkisissa ja suurissa rakennuksissa myös käytetään erillistä, sähköverkosta erotettua hätäverkkoa, joka saa virran rakennuksen sähköhuoneessa sijaitsevista akuista. Vaikka varsinaisen sähköverkon virta katkeaisi, hätäverkko toimii edelleen akkujen ansiosta, ja sen tarkoitus on muun muassa pitää hätävalaisimet toiminnassa.
Hätäverkon johdot ovat aina kirkkaanpunaisia, ja erottuvat näin helposti muun verkon tavallisesti valkoisista tai harmaista johdoista.
Sähköyhtiöiden korvausvelvollisuus

Jos sähkökatkos kestää yli 12 tuntia, tulee sähkölaitoksen maksaa asiakkaalle korvaus, joka on 10 prosenttia vuotuisesta verkkopalvelumaksusta. Jos katkos kestää yli viisi vuorokautta, keskeytyksestä maksettava korvaus on vuotuisen verkkopalvelumaksun suuruinen. Vaikka katkos ei kestäisikään 12 tuntia, korvausta voi hakea, esimerkiksi jos katkos aiheuttaa taloudellista vahinkoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pahasti poikki - näin selviät pitkästä sähkökatkosta. Puolustusministeriön kansalaisopas pitkäkestoisiin sähkökatkoihin varautumisesta.
Tommi Lempinen

Tommi Lempinen (s. 1978) on auto- ja liikennetoimittaja sekä tv-persoona.
Lempinen on työskennellyt toimittajana eri autoalan medioissa, muun muassa Tekniikan Maailmassa, Ilta-Sanomissa sekä Yleisradiossa. Lisäksi hän on juontanut Yle TV2:n autoiluun keskittyvää Puskuri-ohjelmaa.
The Game of Life

| The Game of Life |
| --- | --- |

Suunnittelija:   Bill Markham  Reuben Klamer 
Julkaisija:   Milton Bradley Company (alkuperäinen)  Winning Moves Games USA  Hasbro (nykyaikainen) 
Julkaisuvuosi:  1860 (alkuperäinen) 1960 (nykyaikainen)
Pelaajia:  2–4 tai 6
Ikäsuositus:  8+
Pelin kesto:  noin tunti
Satunnaisuus:  korkea (pyörän pyöritys, kortit, onni)
 BoardGameGeek 
The Game of Life (tunnetaan myös nimellä Life) on lautapeli, jonka Milton Bradley loi alun perin vuonna 1860 nimellä The Checkered Game for Life, joka oli hänen oman yhtiönsä Milton Bradley Companyn ensimmäinen lautapeli. Game of Life oli Yhdysvaltain ensimmäinen suosittu olohuonepeli. Peli simuloi ihmisen matkaa läpi elämän varhaisesta aikuisuudesta eläkkeelle jäämiseen. Pelissä voi myös matkan varrella käydä yliopiston, saada työpaikan, solmia avioliittoon ja tehdä lapsia. Peliä voi pelata enintään kuusi pelaajaa pelin versiosta riippuen. Pelin muunnelmiin mahtuu jopa kymmenen pelaajaa.
Moderni versio julkaistiin alun perin 100 vuotta myöhemmin, vuonna 1960. Sen loivat ja suunnittelivat vastaavasti Bill Markham ja Reuben Klamer. Se on nyt osa Smithsonian Yhdysvaltain historian museon pysyvää kokoelmaa ja National Toy Hall of Fame -jäsen.
Vuonna 2007 pelistä julkaistiin vielä uusi versio nimellä The Game of Life: Twists & Turns.
Aiheesta muualla

Pelin alkuperäinen versio BoardGameGeek-sivustolla
Pelin nykyaikainen versio BoardGameGeek-sivustolla
Suurtietokone

IBM 704.
IBM zSeries 800
Suurtietokone (myös suurkone tai keskustietokone, engl. mainframe, mainframe computer) on pääasiassa suurten organisaatioiden käyttämä tietokone. Suurtietokoneella viitataan tietokoneeseen, joka on kookkaampi kuin minitietokone. Suurtietokoneiden maksaessa 1 000 000 dollaria minitietokoneet maksoivat huomattavasti alle 100 000 dollaria. 
Tietokoneluokat syntyivät ensimmäisen ja toisen sukupolven tietokoneiden myötä ja kehittyivät kolmannen sukupolven suoritintekniikan myötä (iso ja pieni mainframe, minitietokone, supertietokone).
Englanninkielisen termin mainframe syntymisestä ei ole tietoa, mutta sillä nykyisin tarkoitetaan suurta tietokonetta.
Mikroprosessorin tultua markkinoille siihen perustuvat tietokoneet kattoivat laajan hintahaarukan henkilökohtaisista tietokoneista täysiin moniprosessointijärjestelmiin, joka kattoi haarukan 500 dollarin järjestelmistä 500 000 dollarin järjestelmiin. Minitietokoneet kattoivat 20 000 dollarista 500 000 dollariin ja suurtietokoneet 250 000 dollarista 5 miljoonaan dollariin. Mikroprosessorit yleistyivät lopulta kaikissa tietokoneluokissa.
Eräänä varhaisena transistoripohjaisena suurtietokoneena mainitaan NCR 304. Tietokone saavutti korkean käytettävyysajan verrattuna aiempiin elektroniputkiin perustuviin tietokoneisiin. NCR Century 100 ja CDC 7600 olivat varhaisia mikropiiripohjaisia suurtietokoneita. Ensimmäisiä monoliittisia mikropiirejä käyttäviä olivat Burroughs B2500/3500, RCA Spectra 70 ja SDS Sigma 7.
Suurtietokoneiden käyttökohteita ovat tehoa vaativat sovellukset ja valtavien datamäärien prosessointi, kuten väestönlaskenta, teollisuus- ja kulutustilastot, sekä yrityksen resurssien suunnittelu. Suurtietokoneet ovat tyypillisesti erittäin luotettavia. Niitä voidaan huoltaa, esimerkiksi lisätä suorittimia tai muistia, keskeyttämättä suoritettavia ohjelmia.
Suurkoneet on suunniteltu maksimaalista I/O-kapasiteettia ajatellen. Pääpaino on transaktioprosessoinnilla (tapahtumankäsittely), jota mitataan TPC-mittauksilla. Transaktion suorittaminen voi vaatia tiedon lukua ja päivittämistä useaan paikkaan mutta vain verrattain vähän matemaattista laskentaa.
Vastaavasti supertietokoneissa pääpaino on suurteholaskennassa (engl. High Performance Computing, HPC), jossa algoritminen laskenta ja suoritus voi muodostaa suuremman osan vaatimuksista kuin I/O-kapasiteetti.
Markkinat nykyään

Vuonna 1991 ennakoitiin viimeisen suurtietokoneen sammutusta vuonna 1996, mutta vielä vuonna 2020 ne tuottivat IBM:lle lähes kaksi miljardia dollaria. Suurtietokoneiden liiketoiminta on vielä vuonna 2022 kannattavaa, mutta se on laskusuunnassa ja arvioiden mukaan vuoteen 2025 mennessä suurtietokoneet vastaavat 3,9 prosenttia koko palvelinliikevaihdosta.
Merkittävä käyttökohde suurtietokoneille on pankki- ja finanssiala, jossa tiedon salaus on tärkeää.