stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalliopalmikkosammal

| Kalliopalmikkosammal |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hypnales palmikkosammalet
Heimo::  Hypnaceae
Suku::  Kalliopalmikkosammalet Hypnum
Laji::  cupressiforme
Kaksiosainen nimi
 Hypnum cupressiforme  Hedw. 
Katso myös
   Kalliopalmikkosammal Wikispeciesissä   Kalliopalmikkosammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalliopalmikkosammal (Hypnum cupressiforme) on yleinen lehtisammal. Se näyttää siltä, kuin sen versot olisi palmikoitu. Tieteellinen nimi cupressiforme viittaa sypressin oksia muistuttavaan ulkonäköön.
Kalliopalmikkosammalen verson kasvavat noin 5-10 cm pitkiksi.
Kalliopalmikkosammalta kasvaa kallioseinämillä, mutta myös puunrungoilla ja kivimuureilla. Se viihtyy melko happamassa ympäristössä ja kestää hyvin saasteita.
Aiheesta muualla

ITIS: Hypnum cupressiforme (englanniksi)
Jyväskylän asukkaiden paikallisagenda

Jyväskylän Asukkaiden Paikallisagenda JAPA ry on keväällä 2001 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena on kestävän kehityksen edistäminen Jyväskylän seudulla. Yhdistyksen kestävän kehityksen edistämistoiminnalle eli paikallisagendatyölle on myönnetty Jyväskylän kaupunginhallituksen valtuutus vuonna 2003. Yleishyödyllinen ja voittoa tavoittelematon JAPA ry on aktiivisesti yhteistyössä kaupungin asukkaiden, viranomaisten, luottamushenkilöiden ja muiden toiminnalleen tarpeellisten sidosryhmien välillä.
JAPA ry toteuttaa erilaisia hankkeita, kampanjoita ja projekteja, joiden tavoitteena on ollut kestävän kehityksen konkreettinen edistäminen. Yhdistys panostaa yhteistyöhön alueen asukasyhdistysten ja Jyväskylän kaupungin kanssa, sekä seutukunnalliseen toimintaan.
JAPA ry:n vuosittaisia projekteja ovat mm. Asuinalueiden siivoustalkoot toukokuussa, jättiukonputkien torjuntakampanja sekä pujonnyhtämiskampanja touko-elokuussa, Liikkujan viikko ja Autoton päivä syyskuussa, Energiansäästöviikko lokakuussa ja ”Älä osta mitään –päivä” marraskuussa.
Yhdistys on toteuttanut myös muita kestävän kehityksen edistämiseen tähtääviä hankkeita ja projekteja, kuten Sotkutonta päivää! ja Porkkanamafia 2009. JAPA ry edistää käytännön ympäristökasvatustyötä myös järjestämällä jäte-, ympäristö- ja energianeuvontaa sekä herättämällä uudelleen henkiin kouluissa hiipunutta siivouspäiväperinnettä.
Aiheesta muualla

Jyväskylän paikallisagenda JAPA ry
Sotkutonta päivää!
Älä jätä kesäkoiraa (Arkistoitu – Internet Archive)
Porkkanamafia.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Jyväskylän Valo

| Jyväskylän Valo |
| --- | --- |

Koko nimi:  Jyväskylän Valo
Perustettu:  1948
Entiset nimet:  Jyväskylän Valo   1948-
Kaupunki:  Jyväskylä
Kenttä:  Yrttisuo
Miesten sarjataso:  Keski-Suomen Miesten Kuntopesis
Naisten sarjataso:  Naisten Maakuntasarja
Värit:           
Puheenjohtaja:  Jukka Hämäläinen
Omistaja:  Jyväskylän Valo Ry
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jyväskylän Valo on Jyväskylässä toimiva pesäpalloseura, joka pelaa naisten maakuntasarjaa kesällä 2024. Vuonna 2010 naisten joukkue pelasi yhden kauden Superpesiksessä. Miesten joukkue pelaa kuntopesistä. Seura on perustettu vuonna 1948.
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaitaröyhytatar

| Kaitaröyhytatar |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tatarkasvit Polygonaceae
Suku::  Kurjentattaret Koenigia
Laji::  divaricata
Kaksiosainen nimi
 Koenigia divaricata  (L.) T.M.Schust. & Reveal (2015) 
Synonyymit
 Aconogonon divaricatum (L.) Nakai  Persicaria divaricata (L.) H.Gross  Pleuropteropyrum divaricatum (L.) Nakai  Polygonum divaricatum L. (kantanimi)  
Katso myös
   Kaitaröyhytatar Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaitaröyhytatar eli röyhytatar (Koenigia divaricata, syn. Aconogonon divaricatum) on monivuotinen tatarkasvilaji. Se kuuluu kurjentattarien sukuun, mutta ennen 2010-luvun loppua yleensä röyhytattariin. Lajia viljellään koristekasvina.
Ulkonäkö

Kaitaröyhytatar kasvaa 60–120 senttimetriä korkeaksi. Se on kookas ruoho, jonka varret haarovat runsaasti. Lehdet ovat lyhytruotisia tai ruodittomia, lehtilapa on suikea–kapeansoikea, 4–10 cm pitkä, suippotyvinen, laidoilta joskus lyhytkarvainen, muuten kalju. Kukinto on harsu, runsashaarainen kerrannaisterttu, jonka haarat ovat tähkämäisiä, melko pitkiä ja hieman nuokkuvia. Kukat ovat kaksineuvoisia ja 1,5–3 mm leveitä. Kukan kehä on valkoinen–kellertävä. Kukat ovat tympeänhajuisia. Hedelmänä on pähkylä, joka on pituudeltaan 5–6 mm.
Levinneisyys

Kaitaröyhytatar esiintyy alkuperäisenä Itä-Aasiassa. Pohjoismaissa ja Suomessa se kasvaa melko usein viljelyjäänteenä tai -karkulaisena. Suomessa laji on levinnyt 2000-luvun aikana.
Julianne Moore

| Julianne Moore |
| --- | --- |
 Julianne Moore vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. joulukuuta 1960 (ikä 63) Fort Bragg, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  John Gould Rubin (vih. 1986–95)   Bart Freundlich (vih. 2003)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Merkittävät roolit:   Big Lebowski  Magnolia  Ihmisen pojat  Hölmö hullu rakkaus 
Palkinnot
 Parhaan nais­pää­osan Oscar   2014 Edelleen Alice 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Julianne Moore (alk. Julie Anne Smith, s. 3. joulukuuta 1960 Fort Bragg, Pohjois-Carolina) on yhdys­valtalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänellä on ollut pääosa tai merkittävä sivuosa yli 60 elokuvassa vuodesta 1990 alkaen. Moore palkittiin parhaan nais­pääosan Oscarilla elo­kuvasta Edelleen Alice (2014). Hän on lisäksi saanut urallaan neljä Oscar-ehdokkuutta, elo­kuvista Jutun loppu (1999), Kaukana taivaasta (2002), Boogie Nights (1997) ja Tunnit (2002).
Ura

Moore tunnetaan pisamaisesta ihostaan ja punaisista hiuksistaan sekä siitä, että hänen näyttelemänsä hahmot ovat yleensä hankaluuksiin joutuvia, sekavassa tilanteessa olevia naisia.
Mooren ura alkoi televisiosta, kun hän näytteli kaksois­roolissa Frannie ja Sabrina Hughesia CBS:n saippuasarjassa As the World Turns. Hänet palkittiin roolistaan vuonna 1988 Daytime Emmyllä. Vuonna 2012 hän sai Primetime Emmyn rooli­työstään vara­presidentti­ehdokas Sarah Palinina HBO:n televisio­elokuvassa Pelin henki.
Näyttelemisen lisäksi Moore on julkaissut muutamia lasten­kirjoja sekä ollut L’Oréalin mainos­kasvona ja brändilähettiläänä.
Yksityiselämä

Moore on ollut naimisissa yhdys­valtalaisen ohjaajan Bart Freundlichin kanssa vuodesta 2003 lähtien. Hän on sitä ennen ollut avio­liitossa kerran. Freundlichin kanssa hänellä on kaksi lasta; vuonna 1997 syntynyt poika ja vuonna 2002 syntynyt tytär.
Valikoitu filmografia

As the World Turns (1985–1988)
Boogie Nights (1997)
Big Lebowski (1998)
Magnolia (1999)
Jutun loppu (1999)
Kaukana taivaasta (2002)
Tunnit (2002)
Ihmisen pojat (2006)
A Single Man (2009)
Hölmö hullu rakkaus (2011)
Edelleen Alice (2014)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julianne Moore Wikimedia Commonsissa
Freckleface Strawberry Julianna Mooren kirjasarjan virallinen sivu (englanniksi)
Kallionoppo

| Kallionoppo |
| --- | --- |
Kaupunki:  Hyvinkää
Kaupunginosa nro:  51
Postinumero(t):  05620
Kallionoppo on Hyvinkään kaupunginosa, joka sijaitsee noin 7 kilometriä Hyvinkään keskustan eteläpuolella Valtatie 3:n varrella. Kallionopossa toimii lähinnä teollisuusyrityksiä ja varastoja, mutta sen länsipuolella sijaitsee pientalovaltainen noin 1 000 asukkaan Nopon kylä. Kallionopon ja Nopon välissä toimii myös Nopon koulu.
Kallionopon länsipuolelta kulkee tavaraliikenteen käytössä oleva Hanko–Hyvinkää-rata.
Jyry-Sisu

Jyry-Sisu (lyhyesti Jyry) on Oy Suomen Autoteollisuus Ab:n vuodesta 1953 lähtien tuotannossa ollut, Suomessa valmistettu raskas kuorma-automallisto. Jyry-mallisto poistui tuotannosta vuonna 1980 esitellyn S-sarjan myötä.
K-sarja

Jyry-Sisun ensimmäiset mallit K-30, K-31 ja K-33 tulivat markkinoille vuonna 1953. Mallit K-30 ja K-33 oli varustettu
Henschel 513DC -moottoreilla ja K-31-malli 152-hevosvoimaisella Leyland O.680 -moottorilla.
K-sarjan Jyryt erottaa ulkoisesti saman ajankohdan Kontio-Sisuista konepeiton sivupellin kiinnikkeiden perusteella: Jyryssä on kolme kiinnikettä, Kontiossa kaksi.
Ensimmäinen nelivetoinen Jyry vuodelta 1955 oli mallia K-36 voimalaitteenaan 250-hevosvoimainen mekaanisesti ahdettu Rolls-Royce. 
Se oli tarkoitettu järeäksi lavetinvetäjäksi.
Esimerkiksi mallissa K-44 SP (kuvassa) on 165 hevosvoiman Leyland O.680-moottori ja vetotapa 4x4+2: etuakseli ja telin etummainen akseli vetävät. Suomen ulkopuolella harvinainen, mm. puutavara-autojen kantavuutta ja maastokelpoisuutta parantava vetotapa tuli Sisuihin vuonna 1959.
Vuoden 1964 mallia olevassa, nykyään museoautoksi rekisteröidyssä K-34SP-yksilössä on Leyland O.680-moottori, synkronoimaton 6+1-vaihteinen ZF-vaihteisto ja mallia Sisu ATK oleva vetoakselisto.
Jokapyörävetoista K-42BP 6x6 -mallia kokeiltiin puolustusvoimissa vuonna 1960 tykinvetäjänä auto-traktori-ratkaisussa, jossa auto vetää tykkiä tiellä ja kuljettaa lavallaan maastovetäjänä toimivaa telatraktoria. Kokeilu ei johtanut laajempaan käyttöön.
1960-luvun puolivälissä pitkänokkaisia malleja alkoi korvata ns. puolibulldog-mallinen K-140-sarja. Teräksinen konepeitto vaihtui lujitemuoviseen. Sarjaan kuuluvan K-148SP-mallin merkittävä käyttäjä oli TVH, jolle niitä toimitettiin aura-autoiksi 514 kappaletta vuosina 1965-66.
Nokaton KB-sarja

Vuonna 1962 Sisu alkoi valmistaa nokattomia KB-112- ja KB-117-malleja. Näistä KB-117 oli kaksiakselinen ja KB-112 kolmiakselinen teliauto. Näissä malleissa oli tuolloin harvinainen hydraulisesti toimiva kippiohjaamo. Ohjaamot valmisti Kiitokori. Edeltävissä vuoden 1961 malleissa KB-107 ja KB-102 kippiohjaamoa  ei ollut. Leylandin 265-hevosvoimaisella O.690-moottorilla varustettu muunnos KB-112 BPT oli tuotannossa vuosina 1963-1973.
KB-sarjan autoja valmistettiin vähän, vain joitakin kymmeniä kappaleita. Vuonna 2020 Suomessa on ajokuntoisina yksi KB-117- ja yksi KB-112-mallin edustaja.
M-sarja

Hytin muodon ja kokoamistavan perusteella Nakkikopiksi tai Niittikopiksi kutsuttu KB:n seuraaja, nokaton M-sarja, tuli markkinoille vuonna 1969.
Ennen siviilimalleja kulmikas hytti oli otettu käyttöön KB-46 -tykinvetäjässä.
Moottoritehot kasvoivat edelleen. Vuonna 1981 valmistuneessa Sisun 50-vuotisjuhlamallissa M-162 BEV:ssä moottori oli Cummins NTE  400, teholtaan 405 hevosvoimaa. M-sarjan tuotannon lähestyessä loppuaan 1980-luvun alkuvuosina kulmikasta hyttiä muotoiltiin lasikuituisella ilmanohjaimena toimivalla korotuksella.
R-sarja

Vuoteen 1970 mennessä otettiin tuotantoon R-sarja. Kaksiakselinen R-141 korvasi K-141:n ja R-142 nostotelimalli K-142:n. 
Autojen massa kasvoi ja teliautoissa alettiin käyttää nostoteliä,  joka oli tullut Sisun valikoimaan Vanajan Autotehdas Oy:n fuusioiduttua Oy Suomen autoteollisuus Ab:n kanssa 1968. Esimerkiksi R-141 BPT -malli, missä BPT osoittaa voimalaitteeksi Leyland O.690:n turboversion, oli tuotannossa vuosina 1968-1980.
Lavettiauto R-146 CZT-6x6 edusti R-sarjan raskainta osaa. TVH:n käytössä olleessa autossa oli 315 hevosvoiman Rolls-Royce Eagle MK III -moottori ja jokapyöräveto. Vaihteisto koostui 13-vaihteisesta Fullerista ja 2-nopeuksisesta jakovaihteistosta, jolloin käytössä oli 26 vaihdetta eteenpäin. Tasauspyörästön lukkoja oli kuusi.
Aiheesta muualla

Hievanen, Jouni: Mannisen Jarin -63 Jyry-Sisu. Ajolinja : trucker magazine, 1996, nro 7, s. 18-21.  Helsinki:  Kustannus Oy Autotekniikka.
Kekko, Ilkka: Jyry-Sisu: roikkonokka. Vanhat koneet, 2011, nro 2.
Lehtosaari,Pirkko: Museokuormuri Jyry-Sisu juhlakulkueen nokka-auto: Iitin Ammattiautoilijat 50 v. Kouvolan Sanomat, 17.8.1997, s. 7.
Mäkinen, Marko: Lehtisen Repan Jyry-Sisu 147 vm. 1960 kääntää katseet : pikku-Jyry tuo muistoja. Sisu-viesti, 2004, 50. vsk, nro 2, s. 31.  Helsinki.
Mäkinen, Marko: Rekkamiesten maailma soi Irwinin lauluissa : Risto Höylän Jyry-Sisulla merkittävä rooli Rentun ruusu-elokuvassa. Sisu-viesti, 2001, 47. vsk, nro 1, s. 12-15.
Rohila, Vesa: Auraus Jyry-Sisulla, jätteet 112-Scanialla : Saarisen seniorit. Ajolinja: trucker magazine, 2004, 23. vsk, nro 1-2, s. 30-33.  Helsinki:  Kustannus Oy Autotekniikka.
Jyry-Sisu K-44SP vuosimallia 1962.
Sisu KB-117 ohjaamo kipattuna.
Sisu M-162 -lavettiauto.
Jyry-Sisu R-141BPT Leyland O.690-moottorilla TVH:n väreissä.
Kamerunvuori

Kamerunvuori
Kamerunvuoren kraattereita
| --- | --- |
Tyyppi:  kilpitulivuori
Sijainti:   Kamerun
Vuoristo:  Cameroon line (d) (käännä suomeksi) 
Korkeus merenpinnasta:  4 040 m
Prominenssi:  3 901 m
Suojelualue:  Mount Cameroon National Park (d) (käännä suomeksi) 
Purkautunut viimeksi:  helmikuussa 2012
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kamerunvuori (ransk. mont Cameroun, engl. Mount Cameroon, paikall. Mongo ma Mdemi) on tulivuori Guineanlahden rannalla Kamerunissa. Sen korkeus merenpinnasta on 4 040 metriä ja se on Länsi-Afrikan ja Keski-Afrikan korkein vuori. Vuori on osa laajempaa Kamerunin tuliperäistä aluetta, johon kuuluu muun muassa Nyosjärvi.
Kamerunvuori purkautui viimeksi helmikuussa 2012. Meren puolella vuoren ilmasto on maailman kosteimpia, ja sen vuotuinen sademäärä on noin 10 000 millimetriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamerunvuori Wikimedia Commonsissa
Kallioniemi

Kallioniemi.
Kallioniemi on kirjailija Kalle Päätalon lapsuudenkoti Taivalkosken Jokijärvellä. Hän asui siellä vuosina 1922–1939.
Päätalo syntyi vuonna 1919 Jokijärven Mäkelässä meijerikamariin[lähde? ], jonka hänen isänsä Herman Päätalo purki ja uitti hirret Kallioniemeen kesällä 1922. Yhdeksän vuotta myöhemmin 1931 pirtin yhteyteen rakennettiin laajennusosa, uusi pirtti.
Herman Päätalo asui Kallioniemessä kuolemaansa saakka, Kalle Päätalon äiti Riitu vuoteen 1970 saakka. Sen jälkeen Kallioniemi oli Kallen ja hänen sisarustensa kesäpaikkana, kunnes vuonna 1986 Taivalkosken kunta osti rakennuksen tontteineen.
Kallioniemi-Säätiö hankki paikan itselleen 1990, minkä jälkeen se on toiminut kotimuseona sekä muun muassa Päätalo-päivien tapahtumapaikkana. Kallioniemi on ollut myös Päätalo-elokuvien kuvauspaikkana.
Kalle Päätalo on kuvannut Kallioniemen rakennusvaiheita sekä elämää talossa hyvin tarkasti Iijoki-sarjassaan.
Jyväskylän VPK

Jyväskylän Vapaaehtoinen palokunta ry on Jyväskylän Palokassa toimiva Keski-Suomen Pelastuslaitoksen sopimuspalokunta. Palokunta tunnetaan yleisesti sijaintipaikkansa mukaan nimellä Palokan VPK.
Historia

Palokunta on perustettu vuonna 1878, ja on siten yksi Suomen vanhimpia palokuntia. Palokunta toimi aluksi Jyväskylän keskustan alueella, viimeisimmäksi Wivi Lönnin suunnittelemassa, nyttemmin suojellussa rakennuksessa, osoitteessa Seminaarinkatu 30.
Vuodesta 1984 alkaen palokunta on toiminut Palokassa, Heinämäen teollisuusalueella. Vuosina 1984-2008 palokunta toimi Jyväskylän maalaiskunnan sopimuspalokuntana (pelastusyksikkötunnus JM61) ja Jyväskylän sekä Jyväskylän maalaiskunnan kuntaliitoksen jälkeen Jyväskylän palokunnan sopimuspalokuntana (pelastusyksikkötunnus JS61). Alueellisen pelastuslaitos uudistuksen jälkeen palokunta siirtyi Keski-Suomen Pelastuslaitoksen sopimuspalokunnaksi (pelastusyksikkötunnus KS131).
Toiminta

Palokunnan operatiivisestä toiminnasta vastaa hälytysosasto, johon kuuluu 40 jäsentä. Hälytysosasto on erikoistunut jälkivahingontorjuntaan.
Nuoriso-toimintaa harjoittaa 10–17-vuotiaiden nuoriso-osasto sekä 8-10 vuotiaiden minijunnu osasto. Nuoriso-osastojen tärkein tehtävä on antaa turvallisuuskasvatusta ja toisaalta kasvattaa tulevaisuuden osaajia hälytysosastoon.
Palokunnassa toimii myös naisosasto, jolla on muonitussopimus pelastuslaitoksen kanssa. Suurien ja pitkäkestoisten tehtävien varalta naisosastolle on varusteltu muonitusperävaunu, joka toimii maastotukikohtana muonitukselle ja huollolle.
Asemalle sijoitetut yksiköt:
RKS131, pelastusyksikkö
RKS133, säiliöyksikkö
RKS137, miehistönkuljetusyksikkö
RKS1396, jälkivahingontorjuntayksikkö
RKS1397, muonitusperävaunu
Öljyntorjuntaperävaunu
Kannentiiviste

Kannentiiviste on auton tiiviste, joka sijaitsee sylinterinkannen ja sylinterilohkon välissä. Se tiivistää paitsi nämä osat myös palotilan. Moottorin tiivisteistä tämä on kaikista tärkein.
Kannentiiviste on tiiviste, joka tiivistää sylinterinkannen ja sylinterilohkon välin. Nykyautoissa nämä on yleensä pultattu yhteen ja kannentiiviste on painettu niiden väliin. Kannentiiviste varmistaa polttokaasujen ja palamattoman ilma-polttoaineseoksen säilymisen tiiviisti sylinterissä ja estää sylinterinkannen ja sylinterilohkon väliset jäähdytysaine-, vesi- ja öljyvuodot. Näin se estää osaltaan moottorin ylikuumenemista ja tehon menetystä. Kannentiivistettä pidetäänkin usein moottorin tärkeimpänä tiivisteenä.
Muodoltaan kannentiiviste on suorakulmainen ohut levy, jossa on keskellä rivissä pyöreitä reikiä männille. Se on yleensä valmistettu monikerroksisesta teräksestä (MLS-kannentiiviste) ja siihen on lisätty elastomeeriä. Tiiviste on pinnoitettu kumimaisella pinnoitteella. On olemassa myös kuparisia, elastomeerisiä ja alumiinisia tiivisteitä sekä teräs- tai kuparivalmisteisia O-renkaan kaltaisia kannentiivisteitä. Aiemmin käytettiin lähinnä grafiitista ja asbestista valmistettuja osia, joista on sittemmin luovuttu, sillä ne muodostivat terveysriskin.
Kameruninvarpuspöllö

| Kameruninvarpuspöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Varpuspöllöt Glaucidium
Laji::  sjostedti
Kaksiosainen nimi
 Glaucidium sjostedti  Reichenow, 1893 
Katso myös
   Kameruninvarpuspöllö Wikispeciesissä   Kameruninvarpuspöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kameruninvarpuspöllö (Glaucidium sjostedti)  on pöllöihin kuuluva lintu. Se on saanut tieteellisen nimensä ruotsalaisen luonnontieteilijän Yngve Sjöstedtin mukaan.
Sitä tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Nigeriassa.
Sen luontaista elinpiiriä ovat subtrooppiset tai trooppiset kosteat alavat metsät.
Aiheesta muualla

Kameruninvarpuspöllö (Glaucidium sjostedti) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
Jyväskylän Ylioppilaslehti

| Jylkkäri – Jyväskylän ylioppilaslehti |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  ylioppilaslehti
Julkaisija:  Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunta (JYY)
Levikki:  5000
Perustettu:  1960
Päätoimittaja:  Henri Häkkinen
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Jyväskylä
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  leikattu tabloid
Ilmestymistiheys:  6 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Jyväskylän Ylioppilaslehti eli Jylkkäri on Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan julkaisema lehti. Paperilehden levikki on noin 5 000 kappaletta. Jylkkäri ilmestyi vuonna 2015 yksitoista kertaa. Vuodesta 2022 printtilehti on ilmestynyt kuudesti lukuvuoden aikana. Lehden toimitus sijaitsee ylioppilastalo Ilokivessä.
Lehden päätoimittaja on Henri Häkkinen. Lisäksi toimituksessa työskentelee kahdesti vuodessa vaihtuva toimittajaharjoittelija.
Lehden aikaisempia päätoimittajia ovat olleet muun muassa Timo Harakka, Marja Honkonen (2008–2011), Harri Uusitorppa ja Jouni Vauhkonen.[lähde? ]
Historia

Ylioppilaskunta julkaisi vappuna 1960 Tärsky-nimisen lehden, jonka myynnillä pyrittiin keräämään rahaa opiskelija-asuntolan rakentamiseen. Liikevaihtoveron välttämiseksi lehteä tuli julkaista ainakin kolme numeroa. Toisesta numerosta lähtien lehti ilmestyi nimellä Niitelmä. Lehti sai nykyisen nimensä kesäkuussa 1961. Uudella nimellä haluttiin lisätä lehden tunnettuutta.
Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun ylioppilaskunta julkaisi jo 1950-luvulla samannimistä julkaisua.
Aiheesta muualla

Jylkkärin kotisivu
Kaljukottarainen

| Kaljukottarainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Sarcops
Laji::  calvus
Kaksiosainen nimi
 Sarcops calvus  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Kaljukottarainen Wikispeciesissä   Kaljukottarainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaljukottarainen (Sarcops calvus) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kaljukottaraista tavataan Filippiineillä. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kaljujousipyrstö

| Kaljujousipyrstö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Paratiisilinnut Paradisaeidae
Suku::  Jousipyrstöt Cicinnurus
Laji::  respublica
Kaksiosainen nimi
 Cicinnurus respublica  (Bonaparte, 1850) 
Synonyymit
 Diphyllodes respublica 
Katso myös
   Kaljujousipyrstö Wikispeciesissä   Kaljujousipyrstö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaljujousipyrstö (Cicinnurus respublica) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kaljujousipyrstöä tavataan vain Indonesiaan kuuluvilla Waigeon ja Batantan saarilla. Lajin populaatio on todennäköisesti melko pieni, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Kanneviskaali

Kanneviskaali oli erityissyyttäjänä toimiva hovioikeuden virkamies 1990-luvun alkuun asti. Virkaan vaadittiin oikeustieteen kandidaatin tutkinto. Lisäksi kanneviskaalilla täytyi olla kokemusta tuomarin tehtävistä.
Kanneviskaalin tehtävänä oli valvoa alioikeuksien, eli kihlakunnanoikeuksien ja raastuvanoikeuksien toiminnan lainmukaisuutta.
Kanneviskaali toimi syyttäjänä jutuissa, jotka ensimmäisenä asteena käsiteltiin hovioikeudessa. Näitä olivat mm. alituomarien virkarikosasiat.
Kanneviskaaleista luovuttiin alioikeusuudistuksen yhteydessä. Hovioikeudessa on nykyisin tarkastusviskaaleja, jotka ovat hovioikeuden esittelijöitä, joiden tehtäväksi on annettu käräjäoikeuden toiminnan valvonta. Tarkastusviskaali ei ole erityinen virka vaan tehtävä annetaan määräajaksi jollekin hovioikeuden viskaalille.
Syyttäjäntehtävissä hovioikeuden ensisasteen jutuissa toimivat nykyisin valtionsyyttäjät.
Kallion terveysasema

| Kallion terveysasema |
| --- | --- |
 Kallion terveysasema toimi Kallion virastotalon matalammassa osassa.
Osoite:  Eläintarhantie 3 D, 00530 Helsinki
Sijainti:  Linjat (Helsinki), Helsinki
Koordinaatit:  60.1808°N, 24.9479°E
Rakennustyyppi:  virastotalo
Valmistumisvuosi:  1965
Purkuvuosi:  (terveysaseman palvelutarjonta osoitteessa päättyi 2/2018)
Suunnittelija:  Heikki ja Kaija Siren
Kallion terveysasema
 toiminta päättynyt 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kallion terveysasema oli Helsingin Kallion kaupunginosan Linjojen osa-alueella, Kallion virastotalon yhteydessä toiminut kaupungin terveysasema. Terveysaseman toiminta päättyi, kun kaupunki siirsi kunnallisten Herttoniemen, Kallion ja Vallilan terveysasemien palvelutarjonnan helmikuun 5. päivänä 2018 toimintansa aloittaneeseen Kalasataman terveys- ja hyvinvointikeskukseen.
Kallion virastotalon (1965) suunnitelivat Heikki ja Kaija Siren.
Aiheesta muualla

Helsingin terveysasemien yhteystiedot (hel.fi)
HS: Helsinki karsii terveysasemia kovalla kädellä – lääkärit ihmettelevät kiirettä (29.8.2014) (Arkistoitu – Internet Archive) (helsinginuutiset.fi)
Kalasataman terveysasemapalvelut (hel.fi)
Kaarlo Kaira

Kaarlo Kustaa Kaira, vuoteen 1906 Bodström (19. joulukuuta 1886 Halikko – 2. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, joka toimi Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden ja kansainvälisen oikeuden professorina vuosina 1933–1955.