stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Greta Lisa Jäderholm-Snellman
Näyttelyitä > Galerie Hörhammer

Jäderholm-Snellmanin ensimmäinen yksityisnäyttely avattiin Galerie Hörhammerissa Helsingissä joulukuussa 1921. Esillä oli fajanssia ja posliinia. Näyttelyssä taiteilija esitteli Lachenalin ateljeessa, Pariisin lähellä. Itämaiset vaikutteet olivat näkyviä, niiden rinnalla nähtiin joitakin yksinkertaisesti ja linjakkaasti koristeltuja ranskalaisia astiastoja. Marraskuussa 1922 avatussa Galerie Hörhammerin näyttelyssä Jäderholm-Snellman esitteli maalattua posliinia sekä Arabian tehtaalla poltettua keramiikkaa. Näyttelyssä nähtiin aiemmasta näyttelystä poiketen kansallinen henki. Taiteilijan nähtiin ammentaneen suomalaisesta koristeperinteestä ja ottaneen kiinnostavalla tavalla vaikutteita ryijyjen muotokielestä.
Näyttelyitä > L’Atelier 75

Jäderholm-Snellmanin L’Atelier 75 näyttely järjestettiin muotoiluun keskittyneen myymälän näyttelytilassa. Esillä oli yhteensä 60 teosta. Pariisissa esillä olleet, kuparilasitetut esineet palkittiin Milanon triennaalissa 1933.
Näyttelyitä > Heal & Son

Jäderholm-Snellman sai Suomen Lontoon suurlähettiläspari Gripenbergiltä vinkin mahdollisuudesta saavuttaa menestystä Lontoossa. Jäderholm-Snellman matkusti kaupunkiin selvittämään mahdollisten näyttelytilojen osoitteita ja kävi tutustumassa niihin paikan päällä. Heal’s-tavaratalon näyttelyhuoneisto valikoitui sopivimmaksi, ja niin helmikuussa 1937 avattiin Lontoossa yksityisnäyttely. Heal’silla oli esillä keramiikkaa ja lasia. Näyttely sai Isossa-Britanniassa laajaa huomiota, British Gaumont Film Company teki siitä lyhytelokuvan. Jäderholm-Snellman lahjoitti joitakin näyttelyn esineistä Victoria & Albert -museolle. Heal’sin näyttelyn esineistä suurin osa myytiin. Heal’sin näyttelyn aikana taiteilijan työura Arabiassa päättyi. Perhe Snellman muutti Pariisiin, ja Jäderholm-Snellman aloitti työskentelyn Sèvresin tehtaassa. Vuonna 1937 hän osallistui myös Pariisin maailmannäyttelyyn, jossa saavutti menestystä.
Näyttelyitä > Studio Schrader

Näyttely Kööpenhaminassa 1949 esitteli Jäderholm-Snellmanin lasimuotoilua. Hän oli muotoillut lasia jo 1930-luvulla, mutta Kööpenhaminan näyttelyn yhteydessä hänestä alettiin käyttää nimitystä lasimuotoilija. Lasimuotoiluun liittyi tiivis yhteistyö teollisuuslaitoksen kanssa. Kööpenhaminan näyttelyssä oli esillä muun muassa kolmiosainen, lasinen tarjoilusarja ja erilaisia lasistoja.
Aiheesta muualla

Suomalaisia savitöitä Parisissa, Suomen Kuvalehti, 06.01.1934, nro 2, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Emma McKeon

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Emma McKeon |  Emma McKeon |  Emma McKeon |  |
Maa:   Australia
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 50 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 4×100 m sekauintiviesti |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | sekajoukkueiden 4×100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 200 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 100 m perhosuinti |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | sekajoukkueiden 4×100 m sekauinti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Kazan 2015 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 4×100 m sekajoukkueiden sekauinti |  |
|  Kultaa | Fukuoka 2023 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2013 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2013 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2013 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Budapest 2017 | 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Budapest 2017 | 100 m perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Budapest 2017 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Budapest 2017 | 4×100 m sekajoukkueiden sekauinti |  |
|  Hopeaa | Gwangju 2019 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Gwangju 2019 | 4×100 m sekajoukkueiden vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Fukuoka 2023 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Fukuoka 2023 | 4×100 m sekajoukkueiden sekauinti |  |
|  Pronssia | Kazan 2015 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Budapest 2017 | 4×200 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Budapest 2017 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Pronssia | Gwangju 2019 | 100 m perhosuinti |  |
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Melbourne 2022 | 50 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Melbourne 2022 | 100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Melbourne 2022 | 4×100 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Melbourne 2022 | 4×50 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Melbourne 2022 | 4×50 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Melbourne 2022 | 4×100 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Melbourne 2022 | 4×50 m sekajoukkueiden vapaauinti |  |
|  Pronssia | Dubai 2010 | 100 m sekauinti |  |
Emma McKeon (s. 24. toukokuuta 1994) on australialainen uimari ja olympiavoittaja.
Suku

Emma McKeonin molemmat vanhemmat ovat olleet maajoukkueuimareita. Isä Ron McKeon kilpaili vuosien 1980 ja 1984 olympialaisissa ja äiti Susie (o.s. Woodhouse) osallistui vuonna 1982 Kansainyhteisön kisoihin. Eno Rob Woodhouse saavutti olympiapronssia 400 metrin sekauinnissa Los Angelesissa 1984. Emma McKeonin veli David kilpaili uimarina Lontoon olympialaisissa 2012.
Egtvedin tyttö

| Egtvedin tyttö> Egtvedpigen |
| --- | --- |
 Arkku sisältöineen Tanskan kansallismuseossa, 2006
Sijainti
 Egtvedin tyttö
Koordinaatit:  55°37′42.47256″N, 9°16′50.5578″E
Valtio:  Tanska
Paikkakunta:  Egtved, Vejle
Historia
Tyyppi:  tammiarkkuhautaus
Ajanjakso:  1370 eaa.
Huippukausi:  varhaispronssikausi
Kulttuuri:  skandinavian pronssikausi
Merkitys:  hyvin säilynyt tammiarkkuhautaus
Aiheesta muualla
  Egtvedin tyttö Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Egtvedin tyttö (tansk. Egtvedpigen, 1370 eaa., varhaispronssikausi, Monteliuksen periodi II ) oli tyttö tai nuori nainen, jonka hyvin säilyneet jäännökset löydettiin vuonna 1921 Tanskan Etelä-Jyllannin Egtvedin kylän ulkopuolelta. Hautauksen tyyli kuuluu Skandinavian pronssikaudelle.
Vainaja oli haudattu tammen rungosta koverrettuun arkkuun, tammiarkkuun, ja arkku oli peitetty Storehøjn hautakummun sisään. Osa vainajan kudoksista on säilynyt hyvin. Tytön vaatetuksesta ja arkun hauta-antimista on voitu päätellä paljon Skandinavian pronssikauden elämänmenosta. Tarkemmat tutkimukset osoittavat, että tyttö on mahdollisesti ollut kotoisin Etelä-Saksasta ja että hän on kenties matkustanut Tanskan ja Etelä-Saksan välillä useasti ennen kuolemaansa Tanskassa.
Tammiarkku ja vainajan jäännökset kuuluvat Kööpenhaminassa sijaitsevan Tanskan kansallismuseon kiinteään näyttelyyn. Myös Egtvedin ennallistetun hautakummun viereen on rakennettu yleisölle vapaa museomainen esittelytila.
Tutkimushistoriaa

Helmikuussa 1921 egtvediläinen viljelijä Peter Platz oli tasoittamassa pellollaan olevaa hautakumpua. Tätä tehdessään hän kohtasi kummun itäreunassa tukkipuun, jota hän alkoi epäillä haudan sisärakenteeksi. Hän keskeytti työnsä ja ilmoitti löydöstään kirjeitse Tanskan kansallismuseoon Köpenhaminaan. Paikalle saapui vanhempi arkeologi Thomas Thomsen, joka totesi rakennelman olevan varhaispronssikautinen hautakumpu. Edellisestä tammiarkkuisesta löydöstä oli kulunut jo kolme vuosikymmentä, joten arkku haluttiin tutkia hyvin ja se siirrettiin sellaisenaan kansallismuseoon. Siellä sen tutkivat arkeologi Thomsen ja konsenvaattorit Gustav Rosenberg ja Julius Raklev. Heidän perusteellinen tutkimuksensa ja löydösten varovainen konservointi on mahdollistanut vuosisata myöhemmin nykyiset
Thomsen palasi vielä takaisin Egtvediin tutkimaan hautakummun jäännöksiä. Hän kuuli Platzilta, että neljä vuotta aiemmin tämä oli paljastanut maasta kivetyn alueen tytön haudasta neljä metriä etelään. Kivet olivat jäänne toisesta haudasta, joka oli tuhoutunut mahdollisesti haudanryöstössä paljon aikaisemmin. Koska toinen hauta sijaitsi puoli metriä tytön hautaa korkeammalla, arveli Thomsen tämän hautauksen tapahtuneen myöhemmin. Platz oli poistanut kivet paikoiltaan ja tasoittanut sitten paikan.
Vuonna 1981 hautakummun jäänteet tutkittiin varmuuden vuoksi vielä kerran. Silloin huomattiin hautakummun rakenteiden jättämän halkaisijaltaan 22 metrisen jäljen alustaansa. Kummun reunan ympärillä näkyi jäänteet kivetyksestä, joka on muinoin ollut ilmeisesti kattava ja yhtenäinen. Kaivauksissa selvisi myös, että pääkummun vieressä ja sen eteläisellä puolella oli jälkiä toisestakin kummusta. Lopuksi havaittiin kummun lounaisreunassa uurnahautaus, joka liitettiin pronssikauden lopussa ja rautakauden alussa vallinneeseen uurnakenttäkulttuuriin. Kun kaivaukset oli suoritettu, rekonstruoitiin hautakumpu sen alkuperäisiin mittoihinsa. Hautakumpu on Egtvedin nähtävyytenä yhdessä haudasta kertovan näyttelytilan kanssa.
Vuonna 1991 teetettiin tammiarkun vuosirenkaista dendrokronologinen ajoitus, jossa puun kaatamisvuodeksi saatiin vuosi 1370 eaa. Kun oletetaan, että tammi kaadettiin samana vuonna kuin tyttö haudattiinkin, voidaan tytön kuolinvuosi määrittää sen avulla tarkasti. Yleensä arkeologiset ajoitukset sisältävät 100–200 vuoden virhemarginaalin.
Vuonna 2015 tutkittiin vainajan, lapsen ja joidenkin hauta-antimien hiili-isotooppien ja strontium-isotooppien suhteita. Niiden tuloksina voidaan pitää varmana, että sekä tyttö ja lapsi että vaatteiden materiaalit ja naudan vuota olivat muualta kuin Tanskasta tai Pohjois-Saksasta. Julkisuudessa on arveltu, vallitsevaan nykykäsitykseen nojautuen, että niiden alkuperää tulisi hakea Etelä-Saksasta ja siellä Schwarzwaldin vuorten ympäristöstä. Sieltä kun oltiin tiiviissä yhteydessä Tanskaan juuri varhaispronssikaudella.
Hautaus

Vainaja haudattiin tammisesta puunrungosta kirveellä koverretussa arkussa. Arkun ulkoinen pituus on 2,00–2,18 metriä ja koverretun kaukalon sisäpituus on 1,80 metriä pitkä. Puunrunko on 0,68 metriä leveä ja 0,53 metriä paksu. Molemmat puoliskot kuuluvat samaan katkaistuun puunrunkoon, joka oli tätä tarkoitusta varten halkaistu. Arkku oli asetettu maahan kivipatjan päälle ja peitetty 4–5 metriä korkealla maakummulla. Tyttö oli astettu makaamaan arkkuun selälleen, jalat suorina ja käden suorina vartalon suuntaisina. Hän on ollut arviolta 160 senttimetriä pitkä . Arkun pohja oli pehmustettu naudan vuodalla ja eri puolille arkkua oli aseteltu mukaan hauta-antimia. Lopuksi kaikki oli peitetty villaisella peitolla, jonka päälle polvien kohdalle oli laitettu siankärsämöitä. Lopuksi kaikki on kiedottu naudan vuodalla tiukasti yhteen ennen arkun kannen sulkemista.
Vainajasta on säilynyt tunnistettavina hiuksia, aivot, hampaita, kynsiä ja hieman ihoa. Vainajan luut ja muu kudos on hajonnut kokonaan. Vaatetus on säilynyt erittäin hyvin. Hänellä oli ollut yllään lyhyt hihapaita, joka oli valmistettu karkealankaisesta villakankaasta . Naruhame oli ulottunut polviin asti ja se oli valmistettu naruja solmimalla. Jalkaterät oli kiedottu karkeisiin kangaspaloihin, mutta kenkiä ei ole löytynyt arkusta . Vyötäröllä tai vatsan päällä oli kudottu vyö, johon oli kiinnitetty pyöreä pronssista valmistettu ja spiraalikuvioilla koristeltu vyölevy. Vyössä oli kiinni myös sarvesta valmistettu kampa. Käsissä oli ollut pronssirenkaat ja toisessa korvassa korvarengas. Hänen kasvojensa viereen oli asetettu puunkuoresta valmistettu rasia, jossa säilytettiin hiusverkkoa ja pronssista luukahvaista naskalia . Jalkojen viereen oli asetettu tuohikuppi, jossa oli jäänteitä jonkinlaisesta kuivuneesta oluesta. Tämän vierestä löytyi 5–6-vuotiaan lapsen poltetut luut vaatenyyttiin kiedottuina.
Tutkimuksista tehdyt päätelmät > Vaatteet

Tytön hame oli valmistettu alas riippuvista naruista, jotka olivat molemmista päistä kiinni hameen reunapunoksissa. Hame oli 38 senttimetriä pitkä, mutta se oli kiedottuna kahdesti vyötärön ympäri. Hame on tyypiltään sama, jota on käytetty yleisesti pronssikaudella Skandinaviassa. Samanlaisia hameita on kuvattu myös pienissä pronssifiguureissa, jotka on löydetty Næstvedin läheltä Grevensvængesta, Sjællandista. Figuurit esittävät rituaalista tanssia suorittavia tyttöjä. Jos hameen tyyppi ja rituaalit liittyvät toisiinsa, voisi koristeltu pronssinen vyölevy saada kiinnostavan lisäselityksen. Toisaalta vyölevyjä tavataan muistakin haudoista, jossa on haudattu vanhempiakin naisia. Tyttö vaikuttaa naimattomalta, sillä vanhemmilla naisilla hame on ollut pitkä.
Tytön paita oli valmistettu villalangoista kudotusta kankaasta, jonka villa oli peräisin muualta kuin Tanskasta. Tämä näkyi suoraan kangasta tutkimalla, sillä jo Thomsen oli maininnut, että villan laatu oli tanskalasita villaa hienompaa. Villamateriaali tai valmis paita oli siten ostettu tai tuotu mukanaan muualta. On muistettava, että kesällä pukeuduttiin kevyemmin ja ehkä ihoa vasten käytettiin silloin laadukkaampaa villaa, mutta toisaalta se voi olla myös merkki vauraudesta.
Paidan jäljitelmä Egtvedin museossa
Hameen ja kiekon jäljitelmät Egtvedin museossa
Mahdollinen vaikutelma tytöstä
Tutkimuksista tehdyt päätelmät > Naudan vuota

Naudan vuota on osittain maatunut. Vuodan nahkaista osaa ei ole säilynyt, mutta naudan pitkä karvoitus on säilynyt yhtä hyvänä kuin tytön hiuksetkin. Vaikka tytön ruumis on maatunut, voidaan hänen ruumiinsa jättämä jälki vuodassa päätellä karvoituksen painaumista ja karvoituksen asennosta. Tästä jäljestä on nähty tytön olleen ruumiinrakenteeltaan hoikka ja että hän on ollut noin 160 senttimetriä pitkä.
Tutkimuksista tehdyt päätelmät > Olutastia

Jalkojen juureen sijoitetussa tuohikipossa oli ruskeaa ainetta. Analyysin mukaan aine olisi ollut kuivuneen juoman jäännöstä. Aineen kemiallinen rakenne viittaisi käyneeseen juomaan, joka olisi ollut jonkinlaista olutta. Juomaan olisi sekoitettu mukaan makeaa hunajaa, koska kiposta löytyi 55 kasvin siitepölyä. Juoma oli valmistettu puolukoista tai karpaloista, johon oli sekoitettu ainakin vehnän siemeniä ja suomyrttiä. Kippo sijaitsi arkun jalkopäässä ja siitä arvellaankin, että siitä on juotu ennen arkun lopullista sulkemista.
Tutkimuksista tehdyt päätelmät > Pronssinen vyölevy

Pyöreä vyölevy oli kiinnitetty vyötäröllä olleeseen punottuun vyöhön ja se sijaitsi löydettäessä suurin piirtein tytön navan kohdalla. Kiekko oli koristeltu ornamenteilla ja kaksoisspiraalikuvioilla, jotka kiertävät samankeskisesti kiekon keskipistettä eri etäisyyksillä. Keskellä kiekkoa sijaitsee nuppi, jollaisia on kilvissäkin. Nupin lähellä sitä kiertää kaksi kapeaa ornamenttia. Seuraavaksi niitä ympäröivät kymmenen spiraalikuviota, jotka seuraavat toisiaan ja ovat toisissaan kiinni. Spiraaleja kiertää kaksi vierekkäistä ornamenttirengasta, ja näiden ympärillä 17 samanlaista spiraalia kuin edellä. Kiekon ulkoreunaa kiertää toistamiseen kaksi ornamenttirengasta. Pronssimetallin laatu viittaa Alppien seuduilla valmistettuun pronssilaatuun. Kiekon kierteinen spiraalikuviointi on sama mitä tavataan monissa aurinkokulttiin liitetyissä yhteyksissä ja mkä on ollut Skandinaviassa vallalla tuohon aikaan.
Tutkimuksista tehdyt päätelmät > Lapsen palaneet luut ja hampaiden jäänteet

Tytön hautaan oli laitettu kangasnyytti, joka sisälsi lapsen poltettuja luita. Poltettujen luiden ja säilyneiden hampaiden mitoista ja muodoista on päätelty niiden kuuluneen 5–6-vuotiaalle lapselle. Lapsi oli ollut liian vanha ollakseen 16–18-vuotiaan vainajan oma lapsi. Siksi tuntuu erikoiselta, että krematoidun lapsivainajan jäänteet oli sijoitettu ruumishautaukseen mukaan. Eräs otaksuma on, että lapsi olisi ollut rituaalinen ihmisuhri. Saman tapaisia otaksumia on esitetty toisesta 1980-luvulla tutkitusta hautauksesta. Etelä-Jyllannin Broagerlandin niemimaalla tutkittiin Skeldestä etelään löytynyttä naisen hienoa hautausta, missä vainajan jalkoihin oli sijoitettu poltetun aikuisen luut. Poltettujen luiden ajateltiin silloin kuuluvan häntä palvelleelle orjalle.
Lapsen luita löytyi vaatenyytin lisäksi myös tytön vaatteista ja tuohirasiasta. Miksi näin oli tehty, ei ymmärretä. Luista ei ole säilynyt geneettistä perimää polttamisen takia, mutta niiden strontiumin isotooppianalyysi osoittaa, että myös lapsi oli tullut muualta kuin Tanskasta.
Tutkimuksista tehdyt päätelmät > Matkustaminen ja kaupankäynti

Etelä-Saksan ja Tanskan välillä oli käynnissä vilkas kaupankäynti, jossa hyödykkeet vaihtoivat omistajaa vaihtokaupan merkeissä. Tytön hiuksista paljastunut toistuva matkustaminen Tanskan ja jonkin kaukaisen seudun välillä viittaa juuri kaupankäyntiin. Hautauksessa ei ilmene mitään tietoa hänen yhteisöstään kuin lapsen jäännökset, mutta tytön merkitys hänet haudanneelle yhteisölle oli ollut suuri. Harva tuonikäinen ihminen sai varhaispronssikaudella arkkuhautauksen hautakumpuun.
Aiheesta muualla

Kalmistopiiri: Tanskan pronssikautinen ”Egtvedin tyttö” oli kotoisin kaukaa, 21.5.2015, lisätty 1.4.2018
Sissels Blogg: Egtved flickan (Arkistoitu – Internet Archive) – Tidig Bronsålder (1370 f.Kr), Denmark.: näyttää videolla, miten naruhame valmistetaan.(englanniksi)
Valokuvia Egtvedin tytön löytöaineistosta
Rössle, Anna: Han, hon eller hen i Håga- Vad spelar det för roll? (PDF)  2016. Uppsala, Ruotsi:  Uppsalan yliopisto. Viitattu 29.4.2018. (ruotsiksi)
Kirchhoff, Christian: Die weibliche Tracht in der Bronzezeit(arkistoitu), sisältää valokuvia Egtvedin löydöistä ja toisista haudoista (saksaksi)
The Megalithic Portal: Egtved Girl Barrow, 25.7.2015
Vandkilde, Helle: Bronze Age Coffin Burials Encyclopedia.com.  2016. Viitattu 27.3.2018. (englanniksi)
Arkeologiset tutkimukset arkun löytämisen jälkeen vuonna 1921. Miesten edessä arkun alainen kivetys.
Ennallistettu hautakumpu Egtvedin kylässä.
Egtvedin näyttelytilan suojarakennus.
Valokuva arkun sisällöstä.
Konservoitu arkku ja sen sisältö Tanskan kansallismuseon näyttelyssä.
Tanskan kansallismuseon kiinteän näyttelyn tilat (2008).
Reuters

| Reuters |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  tytäryhtiö
Perustettu:  1851
Perustaja:  Paul Julius Reuter
Kotipaikka:  Lontoo
Toimiala:  uutistoimisto
Omistaja:  Thomson Reuters
Kotisivu:  reuters.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Reutersin tutkimuskeskus Lontoossa
Reutersin päämaja
Reuters on  maailmanlaajuisesti toimiva brittiläinen uutistoimisto ja taloustietoa välittävä yritys. Se on vuodesta 2008 lähtien toiminut osana kanadalais-yhdysvaltalaista Thomson Reutersia.
Historia

Saksalaissyntyinen Paul Julius Reuter perusti 34-vuotiaana vuonna 1851 lennätinkeskuksen Aacheniin, Belgian ja Hollannin rajalle. Sieltä hän lähetti sähkösanomia ja uutisia Berliiniin. Myöhemmin Brysseliin lähetettiin lennättimellä viestejä.
Vuonna 1851 Reuter muutti Lontooseen, jossa hän lähetteli sähkösanomia Doverin ja Calais’n välillä. Pian yritys laajeni, ja hän listasi sen Lontoon pörssiin. Heti sen jälkeen Pariisin ja Lontoon välille avattiin lennätinlinja. Vuonna 1865 Reuter perusti Reuter’s Telegram Companyn (Reuterin sähkösanomayhtiö). Reuterista tuli Britannian kansalainen vuonna 1857.
Reutersin yritys lähetti ensimmäisenä isoja uutisia Eurooppaan, kuten tiedon Yhdysvaltain presidentin Abraham Lincolnin murhasta vuonna 1865.
Nykyaika

Nykyään Reutersilla on toimistoja yli 200 kaupungissa ja 94 maassa, ja se tarjoaa uutisia 19 eri kielellä. Vuonna 1984 siitä tuli julkinen yritys, ja se listautui uudelleen Lontoon pörssiin ja NASDAQiin Yhdysvaltoihin.
Vuodesta 1939 Reutersin pääkonttori oli Lontoon Fleet Streetillä, mutta vuonna 2005 se muutti isompaan rakennukseen Canary Wharfiin. Yrityksen Pohjois-Amerikan pääkonttori sijaitsi Times Squarella New York Cityssä.
Reuters yhdistyi huhtikuussa 2008 kanadalaisen The Thomson Corporation -yhtiön kanssa Thomson Reuters -nimiseksi yhtiöksi.
Aiheesta muualla

Company History (englanniksi) (thomsonreuters.com)
Mitä sanomalehden lukija nykypäivinä odottaa. Hän haluaa lukea "jokapäiväisemmistäkin" asioista kuin hallitsijoista, kenraaleista ja valtiomiehistä. Maailmankuulun Reuterin toimiston johtaja kuvailee uutispalveluksen kehitystä, Ilta-Sanomat, 24.12.1934, nro 298, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reuters Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Portugali 
Taiteenala:  Museum of Modern Art 
Muut:  IdRef
Juha Lagström

| Juha Lagström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. lokakuuta 1976 (ikä 48) Seinäjoki
Ammatti:  muusikko, näyttelijä, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  folkrock, suomirock, pop rock, iskelmä
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Lapset (2000–) Johnny Sulttaani Oy (1994–2007)  Elonkerjuu (2012–2017; 2024-)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juha Antti Matias Lagström (s. 13. lokakuuta 1976 Seinäjoki) on suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän on syntynyt Seinäjoella, mutta varttunut Lapualla. Hänet valittiin vuonna 2012 Elonkerjuu-yhtyeen uudeksi laulajaksi Lauri Tähkän jätettyä yhtyeen. Lagström jätti Elonkerjuun syksyllä 2017.
Lagström on lisäksi toiminut Lapset- ja Johnny Sulttaani Oy -yhtyeiden laulajana. Johnny Sulttaani Oy -yhtyeessä hän toimi myös säveltäjänä ja sanoittajana. Lapset-yhtyeessä Lagström puolestaan teki kappaleita yhtyeen kitaristin Hantta Viinamäen kanssa.
Lapset-yhtye on ollut vuodesta 2007 keikkatauolla, mutta vuonna 2008 yhtye julkaisi "Suudelmia"-singlen omakustanteena. Johnny Sulttaani Oy hajosi vuonna 2007. Lagströmilla on ollut myös oma bändi peruskoulussa jossa hän esitti myös oman runon. Lagström toimi Elonkerjuu-yhtyeessä myös lauluntekijänä.
Lagström on näytellyt elokuvassa Elokuu sekä televisiosarjassa Alavilla mailla hallanvaara. Lisäksi hän on näytellyt teatterissa. Lagström on näytellyt Porin teatterissa vuosina 1998–2002 ja Vaasan kaupunginteatterissa vuosina 2002–2009.
Lagström harrasti nuorena urheilua ja pelasi noin kymmenen vuotta jalkapalloa Lapuan Virkiän joukkueessa sekä pelasi koripalloa Lapuan Koripojissa. Hänen perheeseensä kuuluu vaimo ja kaksi tytärtä.
Musiikki- ja teatteriuran ohella Lagström tekee nykyään sivutyönä myös rakennusapumiehen hommia.
Lagström on itse kertonut julkisuudessa käyttäneensä 2010-luvulla runsaasti päihteitä ja kärsineensä mielenterveysongelmista ja olleensa siksi psykiatrisella suljetulla osastolla hoidossa. Nyt mielenterveysongelmat ovat hänellä hallinnassa.
Diskografia > Studioalbumit

Lapsista Kolmas (2022)
Diskografia > Singlet

Virkiä (2017)
Yössä Helsingin (2019)
Koko maailma minua rakastaa (2020)
Mitä ikinä teet (2021)
Lopeta (2021)
Laua (2021)
Kipsienkelit (2022)
Mä haluun elää (2022)
Kuin piirretty veteen (2022)
Kai sitä rakkaudeksi sanotaan (2022)
Orange Walk (kaupunki)

| Orange Walk |
| --- | --- |
 Orange Walkin kaupungin kellotorni (2009).
 Koordinaatit: 18.0841°N, 88.5648°W 
Valtio:  Belize
Alue:  Orange Walk
Väkiluku (2022)  ():  14 553
 
 https://owtc.org/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orange Walk on Belizen pohjoisosassa, New River -joen länsirannalla sijaitseva Orange Walkin alueen hallintokeskus. Kaupungin väkiluku on 14 553.
Kaupungin nähtävyyksiin luetaan esimerkiksi Banquitas-kulttuuritalo (engl. Banquitas House of Culture).
Koulu Orange Walkissa.
Victoria Avenue, eräs kaupungin pääkaduista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orange Walk (kaupunki) Wikimedia Commonsissa