stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vigdis Hjorth

| Vigdis Hjorth |
| --- | --- |
 Vigdis Hjorth vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1959 (ikä 65) Oslo, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Vigdis Hjorth (s. 19. heinäkuuta 1959 Oslo) on norjalainen kirjailija.
Hjorth on suorittanut kandidaatintutkinnon aineinaan aatehistoria, valtiotiede ja kirjallisuustiede ja aloittanut kirjallisuushistorian maisteriopinnot. Hän on työskennellyt Norjan radion lastenradiossa toimittajana ohjelmassa Barnetimeboka (1989 ja 1991).
Hjorthin teoksia on käännetty useille kielille, kuten tanskaksi, islanniksi, ruotsiksi, saksaksi, suomeksi, venäjäksi ja ukrainaksi.
Hjorthilla on kolme lasta ja hän asuu Nesøyassa Askerissa. Hän on aiemmin asunut Kööpenhaminassa, Bergenissä, Sveitsissä ja Ranskassa.
Hän sai vuonna 2009 liikennerikkomuksesta 30 päivän vankeustuomion, ja se sai hänet kirjoittamaan kirjan Tredve dager i Sandefjord.
Teokset

Pelle-Ragnar i den gule gården – lastenkirja 1983
Jørgen + Anne er sant – lastenkirja 1984
Råtne Rikard – lastenkirja 1985
Gjennom skogen – romaani 1986
Drama med Hilde – romaani 1987
På hjørnet – om kvelden – lastenkirja 1987
Med hånden på hjertet – romaani 1989
Et dikt til mormor – romaani 1990
Tungekysset og Drømmen – ungdomsnoveller 1990
Fransk åpning – romaani 1992
Død sheriff – romaani 1995
Ubehaget i kulturen – romaani (Arild Linnebergin kanssa) 1995
Hysj – romaani 1996
Takk, ganske bra – romaani 1998
En erotisk forfatters bekjennelser – artikler 1999
Den første gangen – ungdomsbok 1999
Hva er det med mor? – romaani 2000
Om bare  – romaani 2001
17.15 til Tønsberg - romaani 2004
Fordeler og ulemper ved å være til – romaani 2005
Mor betaler! 2006
Hjulskift – romaani 2007
Tredje person entall – romaani 2008
Snakk til meg – romaani 2010
Tredve dager i Sandefjord 2011
Leve posthornet! 2012
Et norsk hus 2014  ISBN 978-82-02-45180-6
Arv og miljø – romaani 2016
Lærerinnens sang – romaani 2018
Henrik Falk – romaani 2019
Er mor død – romaani 2020
Teokset > Suomennokset

Jyrki + Anne on totta.  (Jørgen + Anne er sant)  Suomentanut Talvio-Jaatinen, Pirkko. Helsinki:  Tammi, 1987.  ISBN 951-30-6436-0
Perintötekijät.  (Arv og miljø)  Suomentanut Huttunen, Katriina. Helsinki:  Kustantamo S&S, 2019.  ISBN 978-951-52-5052-0
Onko äiti kuollut.  (Er mor død)  Suomentanut Huttunen, Katriina. Helsinki:  Kustantamo S&S, 2021.  ISBN 978-951-52-5211-1
Toisto.  (Gjentakelsen)  Suomentanut Huttunen, Katriina. Helsinki:  Kustantamo S&S, 2024.  ISBN 978-951-52-6061-1
Teokset > Filmatisoinnit

Jørgen + Anne = sant (2011)
Palkintoja ja kunnianosoituksia

Kulturdepartementets debutantpris 1983, teoksesta Pelle-Ragnar i den gule gården
Kritikerprisen parhaasta lastenkirjasta 1984, teoksesta Jørgen + Anne er sant
Cappelenprisen 1989
Gyldendalprisen 2010
Neshornprisen, Klassekampenin kulttuuripalkinto 2012
Amalie Skram-prisen 2014
Aiheesta muualla

Vigdis Hjorth (Arkistoitu – Internet Archive), Cappelen Forlag
Vigdis Hjorth (Arkistoitu – Internet Archive), Dagbladet Forfatter
Vigdis Hjort leser fra Hjulskift[vanhentunut linkki],  Dagbladet nett-TV
Vigdis Hjort snakker om Tredje Person Entall[vanhentunut linkki] på TV2
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana  IdRef
Merenptah

Merenptahin sarkofagi KV8:ssa
Merenptah oli Egyptiä 19. dynastian aikaan vuosina 1213–1203 eaa. hallinnut faarao.
Merenptahin isä on hänen edeltäjänsä Ramses II ja hänen äitinsä kuningatar Isetnofret. Takhat ja Isetnofret olivat hänen päävaimojaan. Merenptahilla oli ainakin yksi poika, Seti-Merenptah, josta tuli hänen seuraajansa Seti II. Ramseksen kuoltua Merenptah oli vanhin hänen elossa olevista pojistaan ja nousi valtaistuimelle noin 60-vuotiaana. Merenptahista ei ole juuri merkintöjä ennen Ramses II:n 44. hallitusvuotta, jolloin hänestä tehtiin armeijan komentaja. Hänen oletetaan nousseen perijän asemaan Ramseksen 55. hallitusvuonna, jolloin hän täytti 48 vuotta. On hyvin todennäköistä, että tässä vaiheessa Merenptah otti hallinnolliset tehtävät vastuulleen Ramseksen korkean iän (noin 80 vuotta) takia.
Merenptahin hallituskauden aikana Egyptiä uhkasivat monet vaarat. Syyriassa puhkesi kapina, jonka Merenptah kuitenkin onnistui nopealla iskulla kukistamaan. Myös libyalaiset ja merikansat yrittivät murtaa Egyptin rajoja Niilin suistossa, mutta Merenptah vei joukkonsa nopeasti paikalle ja torjui hyökkäyksen. Voitto vaati Egyptiltä noin 8 000 kaatunutta. Voiton muistoksi pystytetyssä kivessä eli Merenptahin steelassa mainitaan voitettujen heimojen nimessä ensimmäisen kerran nimi Israel. Nopean voiton jälkeen Merenptah ehti kukistaa Nubiassa alkamaisillaan olevan kapinan. Sotilaallisesta menestyksestään huolimatta Merenptah pyrki ylläpitämään Ramses II:n luomaa rauhaa heettiläisten kanssa. Hän jopa lähetti heeteille viljaa heidän kärsiessään katovuodesta.
Merenptah siirsi hallinnollisen pääkaupunkinsa Pi-Ramseksesta takaisin Memfikseen, jonne hän rakensi palatsinsa Ptahin temppelin viereen. Hautatemppelinsä hän rakensi Theban länsirannalle Memnonin kolossien taakse, johon käytetystä rakennusmateriaalista suurin osa oli varastettu Amenhotep III:n hautatemppelistä. Lisäksi hän rakensi temppeleitä ja pyhäkköjä mm. Abydokseen ja Tentyraan.
Merenptah on muiden Uuden valtakunnan kuninkaiden tapaan haudattu Kuninkaiden laaksoon (hauta KV8). Hänen muumionsa löydettiin 1898 muumiokätköstä. Haudasta löytyi kappaleita kahdesta ulommasta kivisestä sarkofagista, jotka ovat edelleen hautakammiossa. Sisin sarkofagi siirrettiin Tanikseen faarao Psusennes I:n hautausta varten, ja se on nykyään Kairon museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merenptah Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ramses II | Egyptin faarao 19. dynastia | Seuraaja: Amenmesse |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Menettämisseuraamus

Menettämisseuraamus eli konfiskaatio on tuomioistuimen rikoksen seuraukseksi ihmiselle tai oikeushenkilölle määräämä yksityisomaisuuden ottaminen korvauksetta valtion haltuun. Se ei ole oikeudelliselta luonteeltaan rangaistus, vaan muu rikosoikeudellinen seuraamus. Toisinaan sitä pidetään turvaamistoimena. Rangaistukseen se vertautuu sikäli, että presidentti voi armahtaa myös menettämisseuraamukseen tuomitun. Menettämisseuraamus liittyy aina rikolliseen toimintaan. Sen lähikäsite on valtiollistaminen, joka tarkoittaa yritystoiminnan ottamista valtion omistukseen. Kansallistaminen tarkoittaa puolestaan yritystoiminnan ottamista valtion tai jonkin muun julkisyhteisön omistukseen. Takavarikko puolestaan tarkoittaa esineen tai omaisuuden ottamista pois omistajan tai haltijan määräämisvallasta.
Menettämisseuraamuksen oikeuspoliittinen peruste on usein oikeudettoman voiton poistaminen, näin esimerkiksi silloin kun rikoksella saatu hyöty konfiskoidaan. Kun kohteena on esine, pyritään konfiskoinnilla estämään esineen käyttö uuteen rikokseen. Perusteena on toisinaan myös yleisen oikeustajun tyydyttäminen. Tästä on kyse esimerkiksi silloin, kun murha-aseena käytetty puukko tuomitaan menetetyksi valtiolle. Menettämisseuraamuksella on myös ennalta ehkäisevää vaikutusta, sillä tieto rikoshyödyn menettämisestä saattaa estää henkilöä tekemästä rikosta siinä missä rangaistuksen pelkokin.
Lajit ja säädökset

Arvokonfiskaatio tarkoittaa menettämisseuraamuksen kohdistamista omaisuuteen yleensä. Tällöin tuomiossa vahvistetaan konfiskoitava rahamäärä ja määrätään sen maksaja. Ellei tuomittu maksa tätä summaa, se voidaan ulosmitata. Menettämisseuraamusta ei kuitenkaan voida täytäntöönpanna muuttamalla se vankeudeksi. Esinekonfiskaatiossa menettäminen kohdistuu tiettyyn esineeseen, esimerkiksi tekovälineeseen tai rikoksen kohteeseen. Esinekonfiskaatio voi tietyissä tilanteissa muuttua arvokonfiskaatioksi. Jos esine on hävitetty tai kätketty, voidaan esineen menettämisen sijasta tuomita sen arvo menetetyksi. Samoin menetellään tilanteissa, joissa esineen omistaja ei ole osallistunut rikokseen. On myös tilanteita, joissa menettämisseuraamuksen täytäntöönpano merkitsee esineen hävittämistä tai vaarattomaksi tekemistä.
Yleissäännökset menettämisseuraamuksesta ovat rikoslain (39/1889, jäljempänä RL) 10 luvussa. Rikoslain mukaan rikoksen tuottama taloudellinen hyöty on tuomittava aina valtiolle menetetyksi, ei kuitenkaan vahingonkorvauksen tai edunpalautuksen osalta (RL 10:2). Rikoksen tekovälineistä konfiskoidaan aina ampuma- ja teräaseet ja muut hengenvaaralliset välineet sekä esineet tai omaisuus, joiden hallussapidosta on säädetty rangaistus (RL 10:4). Esimerkiksi säännöstelyrikoksen tai salakuljetuksen kohteena olevan omaisuuden hallussapito on rangaistavaa (RL 46:6), kuten myös väärennösaineiston hallussapito (RL 33:4). Menettämisseuraamus ei kuitenkaan koske esineitä tai omaisuutta, joka rikoksen tekohetkellä kuuluu rikokseen liittymättömälle henkilölle (RL 10:6). Huumausaineet konfiskoidaan oman säännöksensä nojalla (RL 50:6). Myös luonnonsuojelulaissa on säännös menettämisseuraamuksesta (59 §), siten esimerkiksi luonnonsuojelurikoksen kohteena olevan rauhoitetun kasvin tai eläimen arvo tuomitaan aina menetetyksi valtiolle.
Menettämisseuraamus sopimusoikeudessa

Sopimusoikeudessa menettämisseuraamus tarkoittaa, että sopijapuoli menettää oman suorituksensa ilman, että saa sovitun vastasuorituksen. Se on tavallisesti lisäseuraamus sopimusta rikkonutta osapuolta vastaan sopimuksen purkutilanteessa. Menettämisseuraamuksen lähikäsitteitä ovat sopimussakko, joka on sopimusrikkomuksesta seuraava vahingonkorvaus, rikkojaisraha, jonka maksamalla sopijapuoli voi vapautua sopimuksesta, ja käsiraha, jonka menettää irtautuessaan sitoumuksesta.
Menettämisseuraamus on melko ankara sopimusehto, jolta yleensä edellytetään, että osapuolet ovat siitä sopineet. Ehtona se ei ole sinänsä pätemätön, mutta heikompaa sopijapuolta on suojattu erityissäännöksin. Sopimusehdon mitättömyydestä säädetään muun muassa asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain (481/1995) 65 §:ssä, kuluttajansuojalain (38/1978) 7 luvun 5 ja 20 §:ssä koskien kulutusluottoja ja osamaksukaupasta annetun lain (91/1966) 3 ja 19 §:ssä.
Eric Hobsbawm

| Eric Hobsbawm |
| --- | --- |
 Eric Hobsbawm vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1917 Aleksandria, Egypti
Kuollut: 1. lokakuuta 2012 (95 vuotta) Lontoo
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  historia
Eric John Ernest Hobsbawm CH ([ˈhɒbzbɔːm]; 9. kesäkuuta 1917 Aleksandria, Egypti – 1. lokakuuta 2012 Lontoo) oli brittiläinen historiantutkija. Hän tuli tunnetuksi varsinkin yhtenä merkittävimmistä marxilaisen historiantutkimuksen nimistä. Hänen tunnetuimpia julkaisujaan on Äärimmäisyyksien aika (1994).
Elämä

Hobsbawmin vanhemmat olivat juutalaisia. Hän vietti lapsuutensa saksankielisillä alueilla – Wienissä ja Berliinissä – mutta hän ja hänen nuorempi sisarensa Nancy oppivat äidinkielenään englannin. Hän jäi orvoksi menetettyään äitinsä 14-vuotiaana ja muutti vuonna 1933 Lontooseen.
Poliittisesti Hobsbawm kuului Ison-Britannian kommunistiseen puolueeseen, josta hän erosi vain pari vuotta ennen sen lakkautusta vuonna 1991. Kun Neuvostoliitto aloitti talvisodan Suomea vastaan 1939, hän antoi hyökkäykselle tukensa. Kuitenkin käydessään Suomessa 1990-luvun alussa hän pyysi anteeksi toimintaansa. Hobsbawm allekirjoitti historioitsijoiden kirjeen, jossa protestoitiin Neuvostoliiton Unkarin miehitystä ja puolsi intohimoisesti Prahan kevättä.
Hän opiskeli muun muassa Cambridgen yliopistossa ja luennoi myöhemmin eri puolilla maailmaa. Hobsbawm oli erittäin kielitaitoinen: hän puhui englantia, saksaa, ranskaa, espanjaa sekä italiaa ja ymmärsi hollantia, portugalia ja katalaania. Hobsbawm oli kahdesti naimisissa.
Hobsbawm oli Lontoossa toimivan Royal Societyn jäsen vuodesta 1978 ja kuului Order of the Companions of Honour -kunniaritarikuntaan vuodesta 1998. Vuonna 2003 hän sai Balzan-palkinnon.
Perinteen keksiminen

Kirjassa The Invention of Tradition (1983) Hobsbawm kohdistaa mielenkiintonsa erityisesti vuosien 1870–1914 väliseen ajanjaksoon. Hänen mukaansa ajankohdan perinteiden keksimisessä kolme innovaatiota olivat keskeisiä: perusopetuksen järjestäminen, julkisten seremonioiden organisoiminen ja julkisten monumenttien massatuottaminen. Näistä viimeistä on lähestytty statuomanian käsitteen avulla. Varsinkin kouluopetus, julkiset seremoniat ja monumenttien pystyttämiset edistivät tehokkaasti yhteisöllisyyttä ja ryhmäidentiteettiä, sekä tuottivat ja siirsivät traditioita.
Suomennetut teokset

Rosvot.  ((Bandits, 1969.) Suomentanut Tero Karasjärvi)  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-173-9
Nationalismi.  ((Nations and Nationalism since 1780. Programme, Myth, Reality, 1990.) Suomentaneet Jari Sedergren, Jussi Träskilä ja Risto Kunnari)  Tampere:  Vastapaino, 1994.  ISBN 951-9066-73-X
Äärimmäisyyksien aika. Lyhyt 1900-luku (1914–1991).  ((The Age of Extremes. The Short Twentieth Century, 1914–1991, 1994.) Suomentanut Pasi Junila)  Tampere:  Vastapaino, 1999.  ISBN 951-768-043-0
Kuinka muuttaa maailmaa. Kriittisiä esseitä Marxista. (How to Change the World. Reflections on Marx and Marxism, 2011.) Suomentanut Tatu Henttonen. Tampere: Vastapaino, 2019. ISBN 978-951-768-697-6.
Aiheesta muualla

Cohen, Nick: Eric Hobsbawm: A man of Extremes. (englanniksi)
Hobsbawm, Eric: Vallankumous ja seksi. Teoksesta Revolutionaries 1973. (PDF)
Suomela, Kalevi: Hobsbawm kertoo Marxista ja marxilaisuudesta. Kansan Uutiset 14.4.2012.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki 2  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Juhani Merikallio

Juhani Merikallio (s. 1946 Kokkola) on suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Yleisradiossa yli 30 vuoden ajan. Parhaiten hänet tunnetaan pitkäaikaisena Sävellahja 22000 -ohjelman toimittajana.  Hän oli pitkään Ruotsin radion suomenkielisessä toimituksessa ja vieraili aikanaan Suomen televisiossakin uutistoimittajana.lähde?
Juhani Merikallion vanhemmat erosivat hänen ollessaan kolmevuotias, eikä hän sen jälkeen enää koskaan nähnyt biologista äitiään. Hänet sijoitettiin aluksi isovanhempiensa luokse, kunnes hän sai kuusivuotiaana Pelastakaa Lapset ry:n kautta uuden kodin Kokemäeltä Satakunnasta. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi hän aloitti teologian opinnot Helsingin yliopistossa. Valmistuttuaan teologian kandidaatiksi hän työskenteli uskonnon ja psykologian opettajana helsinkiläisissä kouluissa, kunnes hän siirtyi toimittajaksi Yleisradioon vuonna 1976. Vuonna 1986 hänet valittiin Sävellahja 22000 -ohjelman juontajaksi eläkkeelle jääneen Esko Mustosen tilalle.
Jäätyään eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 2003 Merikallio muutti takaisin kotiseudulleen Kokemäelle. Merikallio on edelleen jatkanut toimittajan työtä tehden muun muassa radio-ohjelmia Iskelmä Satakunnalle. Merikallio on myös aktiivisesti mukana SPR:n toiminnassa.  Hän onkin eläkkeellä todennut olevansa kiireisempi kuin koskaan, sillä hän on mukana vapaaehtoistoiminnassa sekä eri yhdistysten ja järjestöjen avustajana.
Vuodesta 2007 lähtien Juhani Merikallio on ollut Kokemäen kaupunginvaltuustossa SDP:n edustajana. Hän oli myös eduskuntavaaliehdokkaana vuonna 2011.
Mellinin muunnos

Mellinin muunnos on matematiikassa integraalimuunnos, joka voidaan tulkita multiplikatiivisena versiona kaksipuoleisesta Laplacen muunnoksesta. Tämä integraalimuunnos liittyy läheisesti Dirichlet'n sarjoihin, ja muunnosta käytetään paljon lukuteoriassa ja asymptoottisissa kehitelmissä. Mellinin muunnos liittyy läheisesti Laplacen- ja Fourier'n muunnoksiin sekä gammafunktioon.
Funktion f Mellinin muunnos on
mikäli integraali on olemassa. Sen käänteismuunnos on
Merkintätavasta seuraa, että tämä on viivaintegraali pystysuoraan kompleksitasossa. Ehdon käänteismuunnoksen olemassaololle antaa Mellinin inversiolause.
Muunnos on nimetty suomalaisen matemaatikon Robert Hjalmar Mellinin (1854–1933) mukaan.
Suhde muihin muunnoksiin

Kaksipuolinen Laplacen muunnos voidaan määritellä Mellinin muunnoksen avulla:
ja toisaalta Mellinin muunnos voidaan määritellä kaksipuolisen Laplacen muunnoksen avulla asettamalla
Mellinin muunnos voidaan ajatella integroimalla xs:n ydintä  {\frac {dx}{x}} multiplikatiivisen Haarin mitan suhteen, joka on invariantti dilaation  x\mapsto ax suhteen, jolloin
 {\frac {d(ax)}{ax}}={\frac {dx}{x}}. Tämä kaksipuolinen Laplacen muunnos integroidaan additiivisen Haarin mitan  dx suhteen, joka on translaatioinvariantti, joten  d(x+a)=dx.
Fourier'n muunnos voidaan myös määritellä Mellinin muunnoksen avulla ja päinvastoin: määrittelemällä kaksipuolinen Laplacen munnos kuten yllä saadaan
jolloin
Mellinin muunnos yhdistää Newtonin sarjan ja binomimuunnoksen toisiinsa yhdessä Poissonin generoivan funktion kanssa. Tämä tunnetaan nimellä Poissonin–Mellinin–Newtonin sykli.
Cahenin-Mellinin integraali

Kun  c>0,  \Re (y)>0 ja  y^{-s} on valittu päähaarasta, on
Missä  \Gamma (s) on gammafunktio. Tämä integraali tunnetaan nimellä Cahenin–Mellinin integraali.
Kirjallisuutta

Väisälä, Kalle: Matematiikka V: Laplace-muunnos.  Espoo:  Otakustantamo, 1980 (1965).  ISBN 951-671-020-4
Merguez

Merguez
Merguez /merˈgez/ (ent. "markiisimakkara") on jauhetusta lampaan-, vuohen- tai naudanlihasta tai niiden sekoituksesta valmistettu punertava, voimakkaasti maustettu pohjoisafrikkalainen makkara, joka on levinnyt Ranskan kautta myös Eurooppaan.
Makkaran nimitys  juontaa juurensa makkaraa tarkoittavasta  arab. مرقاز‎ mirqāz-sanasta.
Merguez-massaan lisätään jokaisella alueella omia mausteita, esimerkiksi sumakkia, paprikajauhetta, cayennepippuria tai harissaa. Merguez-makkaraa käytetään perinteisesti  tuoreena, ja sitä syödään grillattuna tai kuskusin kera. Tunisiassa merguezia kuivataan auringossa, minkä jälkeen sitä käytetään tajine-ruokien maustamiseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Merguez recipe (englanniksi)
Mensa (elintarviketehdas)

Mensa oli suomalainen, Hämeenlinnassa toiminut elintarviketehdas, joka oli 1960–1984 osa Huhtamäki-yhtymää ja vuodesta 1984 Saarioisten omistuksessa. Mensa-tuotemerkillä valmistettiin makkaroita sekä muita lihajalosteita, einesruokia ja säilykkeitä. Huhtamäki-yhtymän osana Mensan nimen alla harjoitettu pelti- ja kartonkipakkaustoiminta oli alkusysäyksenä Huhtamäen pakkausbisnekselle, joka on nykyisin yrityksen ainoa toimiala.
Historiaa

Mensan juuret juontavat 1920-luvulle, jolloin perustettiin Oy Sotilassäilyke Ab turvaamaan vasta itsenäistyneen Suomen puolustusvoimien muonitusta. Pian Mensaksi nimetyn yrityksen käynnistämiseen otettiin apuun dresdeniläisen Dr. L. Naumann Ag:n kauppaneuvos Albert Naumann, joka ryhtyi myös Mensan ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi. Naumannin yritys oli huolehtinut Saksan armeijan lihasäilyketoimituksista ensimmäisessä maailmansodassa, mutta nyt Saksan talous oli sodan jäljiltä lamassa ja Naumann löysi uuden leipäpuun Suomesta.
Saksalainen suomalaisyrityksen johdossa herätti kuitenkin suurta vastustusta, ja Naumann palasi kotimaahansa 1930. Säilykkeitä yritettiin 1930-luvun alussa tehdä tunnetuksi myös tavallisille suomalaiskuluttajille, mutta pula-aika ei suosinut näitä pyrkimyksiä. Niinpä Mensa luopui 1933 kokonaan kuluttajatuotteista ja palasi niihin vasta sotien jälkeen, jolloin se otti säilykkeiden lisäksi tuotevalikoimaansa makkarat. Mensa oli myös edelläkävijä lihaliemikuutioiden valmistajana Pohjoismaissa. Mensan tunnetuimpia tuotteita olivat puristettaviin tuubeihin eli pursoihin pakatut liha- ja kalapasteijat.
Mensan omistus siirtyi 1930 Naumannilta Arno Jaatiselle ja hänen kuolemansa jälkeen 1950-luvulla kunnallisneuvos Erik Grenmanille.
Huhtamäki-yhtymän omistukseen Mensa siirtyi vuonna 1960. Huhtamäki oli neuvotellut Mensan ostosta jo 1940-luvulla, mutta tuloksetta. Huhtamäen alaisuudessa Mensan ja Jalostajan keskinäistä tuotevalikoimaa järkeistettiin niin, että Mensa keskittyi makkaroihin ja eineksiin, Jalostaja säilykkeisiin ja pakasteisiin.
1970-luvun alussa Mensaan tuli töihin tanskalainen makkaramestari Pedersen, jonka mukaan nimettiin uusi maksamakkara. Lopulta koko Mensan tehdas tunnettiin nimellä Huhtamäki Oy Mestari Pedersen, kun Huhtamäki 1982 lopetti Hämeenlinnassa einesvalmistuksen ja keskitti tehtaan tuotannon korkeatasoiseen lihajalostevalikoimaan.
Saarioinen osti tehtaan vuonna 1984. 1990-luvun loppupuolella Saarioinen siirsi lihajalostetuotannon Hämeenlinnasta Valkeakoskelle.
Aiheesta muualla

Mensan pasteijaputkiloiden mainos 1970-luvun alusta Mainosmuseo-sivustolla
Pörssitieto: Mensa Oy.
Hintonin junaturma

| Hintonin junaturma |
| --- | --- |
Päivämäärä:  8. helmikuuta 1986
Aika:  08:40:52
Paikka:  Hinton, Alberta
Valtio:  Kanada
Liikennöitsijä(t):  VIA Rail, Canadian National
Turman kuvaus:  yhteentörmäys ja tulipalo
Turman syy:  opastimien noudattamatta jättäminen
Tiedot
Junia osallisena:  2
Juna(t):  VIA nro 4 (Super Continental) CN nro 413
Kuolleita:  23
Hintonin junaturma tapahtui Albertan provinssissa noin 10 kilometriä Hintonin kaupungin itäpuolella 8. helmikuuta 1986. 23 ihmistä menehtyi tässä turmassa, kun VIA Railin matkustajajuna numero 4 Super Continental ja Canadian National Railwayn tavarajuna numero 413 törmäsivät yhteen paikassa, jossa kaksiraiteinen rataosuus muuttui yksiraiteiseksi. Onnettomuuden syynä oli, että tavarajuna ei noudattanut opastimen seis-opastetta. Onnettomuus on kuolonuhrien määrällä mitattuna Kanadan pahin junaonnettomuus vuonna 1947 tapahtuneen Dugaldin junaturman jälkeisenä aikana.
Tapahtumapaikka

Onnettomuus tapahtui Canadian Nationalin omistamalla mantereen poikki kulkevalla rataosuudella Edmontonin länsipuolella. Lähimmät suuret kaupungit ovat Jasper lännessä sekä Edson idässä. VIA Rail Canada oli vastuussa henkilöliikenteen järjestämisestä kyseisellä rataosuudella. Noin puolet Jasperin ja Edsonin välisestä 160 kilometrin mittaisesta rataosuudesta oli kaksiraiteista rataa. Liikennettä ohjattiin kaukokäytöllä Edmontonista käsin.
Onnettomuutta edeltäneet tapahtumat > Super Continental

Helmikuun kahdeksannen päivän aamuna VIA Railin juna no. 4, Super Continental, oli matkalla Jasperista itään Edmontoniin ja edelleen Torontoon. Junassa oli kolme veturia ja yksitoista vaunua seuraavasti:
dieselveturi
dieselveturi
matkatavaravaunu
päivävaunu
näköalavaunu
makuuvaunu
makuuvaunu
dieselveturi
höyrynkehitysvaunu
matkatavaravaunu
päivävaunu
Lounge-päivävaunu
makuuvaunu
höyrynkehitysvaunu
Junan kokoonpano oli poikkeuksellinen, sillä se oli muodostettu yhdistämällä kaksi erillistä junaa Jasperissa. Junan etuosa oli saapunut Jasperiin Vancouverista, ja takaosa Prince Rupertista. Junassa viimeisenä ollut vaunu oli matkalla Edmontoniin korjaamolle. Junassa oli 115 matkustajaa, 14 hengen palveluhenkilökunta sekä seitsemän hengen junamiehistö.
Onnettomuutta edeltäneet tapahtumat > Canadian National 413

Tavarajunan 413 kokoonpano oli seuraava:
3 dieselveturia
lumiaura levityslaittein
35 kuormattua viljavaunua
7 korkeapäätyistä avovaunua putkilastissa
45 altatyhjennettävää vaunua rikkilastissa
20 kuormattua säiliövaunua
6 kuormattua viljavaunua
virkavaunu (caboose)
Junassa oli yhteensä 115 vaunua, se oli 1 866 metriä pitkä, ja junan kokonaispaino oli 12 804 tonnia. Veturissa olivat kuljettaja John Edward "Jack" Hudson ja jarrumies Mark Edward. Virkavaunussa oli lisäksi junan konduktööri Wayne Smith.