stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Havana Brown

| Havana Brown |
| --- | --- |
 Havana Brown vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Angelique Meunier
Syntynyt: 14. helmikuuta 1985 (ikä 39) Melbourne, Australia
Ammatti:  DJ, laulaja, tanssija
Muusikko
Aktiivisena:  2008–
Tyylilajit:  dancepop
Levy-yhtiöt:  Island Universal Republic, 2101 (USA)
Aiheesta muualla
djhavanabrown.com.au
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Havana Brown tai DJ Havana Brown (oikealta nimeltään Angelique Meunier, s. 14. helmikuuta 1985 Melbourne) on australialainen DJ, laulaja ja tanssija. Vuonna 2008 Brown allekirjoitti levytyssopimuksen Island Records Australian kanssa ollessaan DJ ja aloitti Crave-kokoelmalevysarjansa julkaisut, jotka sisältävät remixejä muiden artistien kappaleista. Hän on esiintynyt myös kansainvälisten artistien kiertueilla, näistä mainittakoon Britney Spears, Rihanna, The Pussycat Dolls, Chris Brown ja Enrique Iglesias.
Brown debytoi vuonna 2011 kappalellaan ”We Run the Night”, joka saavutti viidennen sijan australialaisella ARIA Charts -musiikkilistalla ja jonka Australian Recording Industry Association (ARIA) sertifioi triplaplatinaksi. Single toi Brownille kaksi ARIA Music Award -ehdokkuutta ”läpimurron tehneenä artistina” ja ”eniten myyneestä singlestä”. Menestystä seurasi, että seuraavaksi Brown allekirjoitti levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen levy-yhtiön Universal Republicin kanssa tuottaja RedOnen 2101 Records -yhtiön välityksellä. RedOnen tuottamaa uutta versiota kappaleesta ”We Run the Night” siivittää yhdysvaltalainen rap-artisti Pitbull ja kyseinen kappale julkaistiin Yhdysvalloissa. Se ylsi ensimmäiselle sijalle Yhdysvaltain Hot Dance Club Songs -musiikkilistalla ja parhaimmillaan se hipoi 26. sijaa Billboard Hot 100 -listalla.
Aiheesta muualla

Havana Brownin viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Havana Brown Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hilde Ephraim

Hilde Ephraimin kunniaksi tehty kompastuskivi.
Hildegard Ephraim eli kutsumanimeltään Hilde (1. huhtikuuta 1905 - 20. syyskuuta 1940) oli saksalainen sosiaalityöntekijä, joka vastusti aktiivisesti kansallissosialistien valtaa Saksassa.
Ephraim oli aktiivinen Sosialistisen työväenpuolueen jäsen. Hän oli sekä Franz Huberin että Herbert Heerklotzin avustajana puolueen maanalaisessa toiminnassa. Puolueen vapaana olleet noin 200 jäsentä järjestäytyivät kolmen tai korkeintaan viiden hengen ryhmiin tuntematta toisiaan. Ryhmät auttoivat vainottuja kansalaisia ja heidän perheitään. Hänellä oli kontakteja myös juutalaisjärjestöihin ja auttoi myös vaarassa olevia juutalaisia.
Keväällä 1936 Gestapo pidätti Ephraimin ja pahoinpiteli häntä kuulusteluissa. 25. kesäkuuta vuonna 1937 kansantuomioistuin langetti hänelle neljä vuotta vankeutta. Hänet murhattiin kaasukammiossa Hartheimissa lähellä Linziä.
HMS Minstrel (J445)

| HMS Minstrel |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  27. kesäkuuta 1944
Laskettu vesille:  5. lokakuuta 1944
Palveluskäyttöön:  9. kesäkuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  Thaimaalle 1947 Phosamton
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4″ (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Minstrel (viirinumerot J445) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Torontosta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1944. Se laskettiin vesille 5. lokakuuta ja valmistui 9. kesäkuuta 1945.
Palvelus

Alus siirrettiin 1947 Thaimaalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Phosamton. Vuodesta 1983 alkaen alus ei ollut enää operatiivisissa tehtävissä ja vuodesta 1990 alus oli koululaivana.
HMS Minotaur (1793)

| HMS Minotaur |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Woolwichin telakka
Kölinlasku:  tammikuu 1788
Laskettu vesille:  6. marraskuuta 1793
Palveluskäyttöön:  helmikuu 1794
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutunut 1810
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 717 74/94 bm
Pituus:  52,46 m (tykkikansi) 42,72 m (köli)
Leveys:  14,63 m
Syväys:  6,27 m
Koneteho:  purjeet
Miehistöä:  640
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Minotaur oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1793 vesillelaskettu  Carnatic-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 3. joulukuuta 1782 Woolwichin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi elokuuhun 1790 John Nelson ja sen jälkeen William Rule. Köli laskettiin tammikuussa 1788. Alus laskettiin vesille 6. marraskuuta 1793 ja valmistui 13. maaliskuuta 1794, jolloin valmistuskustannukset olivat 50 842 puntaa.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1794 kontra-amiraali John Macbriden lippulaivana päällikkönään Thomas Louis. Alus kuului kesäkuussa Montagun laivasto-osastoon.
Alus lähti kesäkuussa 1797 Välimerelle ja osallistui 1. elokuuta 1798 Aboukirin taisteluun, jossa se tulitti Aquilonia pakottaen ranskalaisaluksen antautumaan. Taistelussa alus menetti 23 miestä kaatuneina ja 64 haavoittuneina.
Kesäkuussa 1800 alus oli vara-amiraali lordi George Keithin lippulaivana piiritettäessä Genovaa. Alus osallistui 21. lokakuuta 1805 Trafalgarin taisteluun päällikkönään John Moore Mansfield. Aluksella sai taistelussa surmansa kolme miestä ja 22 haavoittui.
Matkatessaan Göteborgista Britteinsaarille alus ajautui Alankomaiden rannikolla Haakin matalaan 22. joulukuuta 1810. Alus heilahti voimakkaasti, jolloin mastot katkesivat. Miehistöstä 110 pelastui veneissä maihin ilmoittaen haaksirikosta. Luotsivene pelasti vielä 20 miestä alukselta. Yön kuluessa alus tuhoutui kovassa aallokossa vieden mukanaan 370-570 miestä. Eloonjääneet joutuivat sotavankeina Ranskaan.
Gökhan Inler

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gökhan İnler
Syntymäaika: 27. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka:  Olten, Sveitsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Paino: 80 kg
Seura
Seura:  İstanbul Başakşehir FK
Pelinumero: 88
Junioriseurat
1992–1998:  FC Olten
1998–2002:  FC Solothurn
2002–2004:  FC Basel
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2006 |  FC Aarau | 25 | (3) |
| 2006–2007 |  FC Zürich | 53 | (3) |
| 2007–2011 |  Udinese | 141 | (6) |
| 2011–2015 |  SSC Napoli | 118 | (9) |
| 2015–2016 |  Leicester City | 5 | (0) |
| 2016–2017 |  Beşiktaş | 14 | (0) |
| 2017– |  Başakşehir | 40 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 396 | (22) |
Maajoukkue
| 2004 |  Sveitsi U20 | 2 | (0) |
| 2005–2006 |  Sveitsi U21 | 3 | (0) |
| 2006 |  Turkki U21 | 1 | (0) |
| 2006–2015 |  Sveitsi | 89 | (7) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. maaliskuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. maaliskuuta 2020.
Gökhan İnler (s. 27. kesäkuuta 1984 Olten, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Başakşehiria. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
İnlerillä on myös Turkin kansalaisuus. Hänen vanhempansa ovat turkkilaisia.
İnler aloitti ammattilaisuransa Aaraun riveissä vuonna 2004. Vuonna 2006 hän siirtyi Zürichiin. Zürichin riveissä İnler saavutti kaksi liigamestaruutta. Vuodet 2007–2015 hän pelasi Italian Serie A:ssa, ensimmäiset neljä kautta Udinesessa ja jälkimmäiset neljä Napolissa. Hän oli voittamassa Napolissa kahta Italian cupin mestaruutta. Elokuussa 2015 İnler siirtyi Englannin Valioliigan Leicester Cityyn kolmivuotisella sopimuksella. Hän pelasi Leicesterin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2015–2016 viidessä valioliigaottelussa, mikä oli minimimäärä, että hän sai Valioliigan mestaruusmitalin. Hän siirtyi kesällä 2016 ilmaissiirrolla Beşiktaşiin, jossa pelasi 14 sarjaottelua seuran voittaessa Turkin Superliigan mestaruuden kaudella 2016–2017. Kesällä 2017 hän siirtyi toiseen istanbulilaisseuraan Başakşehiriin, jossa on maaliskuuhun 2020 mennessä pelannut 40 liigaottelua.
Sveitsin maajoukkueessa İnler debytoi Venezuelaa vastaan syyskuussa 2006. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki Jamaikaa vastaan maaliskuussa 2007. MM-kilpailuissa hän pelasi kolme ottelua 2010 ja neljä ottelua 2014. Hän pelasi kolme ottelua EM-kilpailuissa 2008. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa marraskuussa 2015.
Saavutukset

Sveitsin mestaruus 2006, 2007
Englannin mestaruus 2016
Turkin mestaruus: 2017
Italian Cup 2012, 2014
Italian Supercup 2014
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (saksaksi)
Profiili Udinesen sivuilla (italiaksi)
Sveitsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2008
1 Benaglio |
2 Djourou |
3 Magnin |
4 Senderos |
5 Lichtsteiner |
6 Huggel |
7 Cabanas |
8 Inler |
9 Frei |
10 Yakın |
11 Streller |
12 Derdiyok |
13 Grichting |
14 Gygax |
15 Fernandes |
16 Barnetta |
17 Spycher |
18 Zuberbühler |
19 Behrami |
20 Müller |
21 Jakupović |
22 Vonlanthen |
23 Degen |
Valmentaja Kuhn
Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Benaglio |
2 Lichtsteiner |
3 Ziegler |
4 Senderos |
5 von Bergen |
6 Huggel |
7 Barnetta |
8 Inler |
9 Frei |
10 Nkufo |
11 Behrami |
12 Wölfli |
13 Grichting |
14 Padalino |
15 Yakın |
16 Fernandes |
17 Spycher |
18 Streller |
19 Derdiyok |
20 Schwegler |
21 Leoni |
22 Eggimann |
23 Shaqiri |
Valmentaja Hitzfeld
Sveitsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Benaglio |
2 Lichtsteiner |
3 Ziegler |
4 Senderos |
5 von Bergen |
6 Lang |
7 Barnetta |
8 Inler |
9 Seferović |
10 Xhaka |
11 Behrami |
12 Sommer |
13 Rodríguez |
14 Stocker |
15 Džemaili |
16 Fernandes |
17 Gavranović |
18 Mehmedi |
19 Drmić |
20 Djourou |
21 Bürki |
22 Schär |
23 Shaqiri |
Valmentaja Hitzfeld
HMS Mira

| HMS Mira |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  26. huhtikuuta 1902
Palveluskäyttöön:  26. marraskuuta 1902
Poistui palveluskäytöstä:  17. joulukuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  92 t
Pituus:  39,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,8 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  1 x 3-sylinterinen kolmivaihehöyrykone, 1 350 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 x 38,1 cm M/93 torpedoputkea 2 x 47 mm kan M/95 -tykkiä
HMS Mira (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V34) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1902 ja liitettiin laivastoon 26. marraskuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V34, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Vuodesta 1935 alkaen alus oli tullilaitoksen johtoaluksena, mistä huolimatta sen kumpikin tykki säilytettiin.  Toisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin laivastolle, joka poisti sen palveluksesta jo 17. joulukuuta 1943.
HMS Minstrel (1911)

| HMS Minstrel |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  11. maaliskuuta 1910
Laskettu vesille:  2. helmikuuta 1911
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1911
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1. joulukuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  780 t
Pituus:  75,13 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  13 500 shp
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  72
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 4"/L40 Mk VIII -tykkiä yksiputkisina P Mk V -asennuksina 2 × QF 12 naulan 12 cwt -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 2 × 21" torpedoputkea
HMS Minstrel oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acorn-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 11. maaliskuuta 1910. Alus laskettiin vesille 2. helmikuuta 1911 ja valmistui vielä samana vuonna toukokuussa.
Palvelus

Alus lainattiin kesäkuussa 1917 keisarillisen Japanin laivastolle, joka nimesi sen Sendaniksi. Alus palautettiin 1919 ja myytiin 1. joulukuuta 1921 romutettavaksi.
Grind Finale

| Grind Finale Nasum |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1993–2004
 Julkaistu: 25. lokakuuta 2005
 Formaatti: 2CD
 Tuottaja(t): Nasum
 Tyylilaji: grindcore
 Kesto: 126.20
 Levy-yhtiö: Relapse
Nasumin muut julkaisut
| Shift 2004 | Grind Finale 2005 | Doombringer 2008 |
Grind Finale on ruotsalaisen grindcore-yhtye Nasumin kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen koko tuotannon sekä 21 ennenjulkaisematonta kappaletta.
Tuotanto

Orion Landau – grafiikka
Jonathan Canady – design
Robert Johansson – valokuvat
Tom Werr – valokuvat
Robert Ahlborg – valokuvat
Arviot

Allmusic:
Imperiumi: 8/10
Aiheesta muualla

Grind Finale discogs.com -sivustolla
Albumi Grind Finale Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hajuheinät

| Hajuheinät |
| --- | --- |
 Hajuheinä (Cinna latifolia)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Hajuheinät Cinna  L.
Katso myös
   Hajuheinät Wikispeciesissä   Hajuheinät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hajuheinät (Cinna) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun lasketaan kuuluvaksi nykyisin neljä lajia. Näiden neljän lajin lisäksi sukuun on kuvattu muitakin lajeja, joista ei vielä tiedetä, ovatko ne omia lajejaan vai samaa jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa.
Hajuheinät ovat monivuotisia heiniä, joilla on lyhyt juurakko. Hajuheinien varret ovat korkeita sekä pystyjä ja kasvavat löyhinä mättäinä. Lehdet ovat leveitä ja kieleke on kalvomainen. Hajuheinien kukinto on suurikokoinen röyhy, jonka tähkylät ovat 3–4 mm pitkiä ja vihreitä tai violetteja. Kussakin tähkylässä on vain yksi kukka. Tähkylöiden kaleet ovat suunnilleen yhtä suuret. Ulkohelpeet ovat noin kaleiden pituiset ja niissä on lyhyt vihne.
Hajuheinien (Cinna) sukuun kuuluvista lajeista Suomessa tavataan luonnonvaraisena vain hajuheinää (Cinna latifolia), joka kasvaa harvinaisena lähinnä maan keskiosissa.
Lajit

lännenhajuheinä (Cinna arundinacea)
kalifornianhajuheinä (Cinna bolanderi)
hajuheinä eli taigahajuheinä (Cinna latifolia)
meksikonhajuheinä (Cinna poiformis)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hajuheinät (Cinna)
ITIS: Cinna (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cinna (englanniksi)
Flora of China: Cinna (englanniksi)
Hilde Fenne

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hilde Fenne vuonna 2016. |  Hilde Fenne vuonna 2016. |  Hilde Fenne vuonna 2016. |  |
Maa:   Norja
Naisten ampumahiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nové Město 2013 | viesti |  |
Hilde Fenne (s. 12. toukokuuta 1993) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa Kontiolahdella 2012 Fenne saavutti kultaa pikakilpailussa ja viestissä sekä pronssia normaalimatkalla. Nové Měston MM-kisoissa 2013 Fenne hiihti avausosuuden Norjan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. EM-kilpailuissa hän sai viestipronssia 2014.
Ampumahiihdon maailmancupissa Fenne debytoi Östersundissa kaudella 2012–2013 saavuttaen samalla ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan 30:s  pikakilpailussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran kaudella 2015–2016 oltuaan kahdeksas Pokljukan takaa-ajokilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on ollut parhaimmillaan 55:s kaudella 2015–2016.
Fenne lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.
HMS Minerva (F45)

| HMS Minerva |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers-Armstrongs, Newcastle
Kölinlasku:  25. heinäkuuta 1963
Laskettu vesille:  19. joulukuuta 1964
Palveluskäyttöön:  14. toukokuuta 1966
Poistui palveluskäytöstä:  maaliskuu 1992
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi heinäkuussa 1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 251 t (kuormattu)
Pituus:  113,4 m
Leveys:  12,5 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  30 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  223
Aseistus
Aseistus:  2 × kaksiputkista 4,5" Mk.6 -tykkiä 1 x Sea Cat 1 x Mk.10 Limbo 1 x Westland Wasp
HMS Minerva (viirinumero F45) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti Falklandin sodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Alexander Stephen and Sonsilta Greenockista Glasgow'sta, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1963. Se laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1964 ja valmistui 15. huhtikuuta 1966.
Palvelus

Alus oli 1968 Länsi-Intian saaristossa sijoitettuna Bermudalle näyttämässä lippua. Vuonna 1970 alus oli mukana Beira-partioissa valvomassa Rhodesian öljykauppaa ennen vierailujaan Aasiassa ja Tyynellä valtamerellä.
Marraskuussa 1972 prinssi Charles liittyi aluksen miehistöön. Seuraavan vuoden helmikuussa se vieraili Karibialla, jossa se osallistui useisiin laivastoharjoituksiin ennen marraskuista paluutaan Britteinsaarille. Alus palasi 1975 Karibialle.
Joulukuusta 1975 maaliskuuhun 1979 alus oli modernisoitavana, jolloin alukselle asennettiin Exocet-ohjusten laukaisualusta. Koeajoissa aluksen kattila räjähti ja se piti hinata Chathamin telakalle korjattavaksi. Seuraavan vuoden joulukuussa aluksen päälle kaatui myrskyssä telakkanosturi, joka vaurioitti aluksen kansirakenteita.
Vuonna 1980 alus oli Välimerellä, jossa se osallistui Naton sotaharjoitukseen. Alus muun muassa varjosti Neuvostoliiton laivaston lentotukialus Kijeviä. Seuraavana vuonna alus oli harjoituksissa Persianlahdella.
Alus osallistui 1982 Falklandin sotaan Bristolin ryhmässä sisaralustensa HMS Penelopen ja HMS Andromedan kanssa. Osasto saapui Falklandeille vasta 26. toukokuuta, jonka jälkeen alus oli lähinnä suojaustehtävissä. Alus ei vaurioitunut sodan aikana, ja se palasi syyskuussa Devonportiin.
Marraskuussa alus törmäsi Rothesay-luokan fregatti HMS Yarmouthiin. Vuoden 1984 lopulla alus palasi Etelä-Atlantille, mistä se palasi kotimaahan 1985. Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1992 ja myytiin romutettavaksi vuotta myöhemmin.
Grinderman

Grinderman
Grinderman oli Nick Caven, Warren Ellisin, Martyn Caseyn, ja Jim Sclavunoksen muodostama australialainen garage rock -yhtye. Yhtyeen kaikki jäsenet olivat myös Nick Cave and the Bad Seeds -yhtyeen jäseniä.
Ensimmäisessä lehdistötiedotteessa yhtyettä kuvattiin lauseella: "Foul-mouthed, noisy, hairy, and damn well old enough to know better." (vapaasti suomennettuna: "Pahasuinen, meluisa, karvainen, ja aivan riittävän vanha välttääkseen virheen / tietääkseen olevansa väärässä").
Yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi Grinderman julkaistiin maaliskuussa 2007 levy-yhtiö ANTI-:n kautta. Yhtyeen toinen albumi, Grinderman 2 julkaistiin syyskuussa 2010. Nick Cave ilmoitti yhtyeen konsertissa Meredith Music -festivaalilla Australiassa 10. joulukuuta 2011, että yhtye lopettaa.
Diskografia > Albumit

Grinderman (2007,  Mute Records)
Grinderman 2 (2010,  Mute Records)
Grinderman 2 RMX (2012,  Mute Records)
Diskografia > Singlet

Get It On (2007)
No Pussy Blues (2007)
(I Don't Need You To) Set Me Free (2007)
Heathen Child (2010)
Palaces of Montezuma (2011)
Evil (2011)
Mickey Mouse and the Goodbye Man (2012)
Diskografia > Musiikkivideot

No Pussy Blues (2007)
Electric Alice (2007)
Grinderman (2007)
Heathen Child (2010)
Evil (2010)
Mickey Mouse and the Goodbye Man (2011)
Aiheesta muualla

Mute Records: Grinderman - Debut Album Out 5th March 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
Grinderman Myspacessa (englanniksi)
God’s Skin

| God's Skin Mortyfear |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Fantom Studio
 Julkaistu: 13. joulukuuta 2006
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 32.37
 Levy-yhtiö: Darwin's Scars
muut julkaisut
|   | God's Skin 2006 | My Dystopia 2021 |
God's Skin on suomalaisen death metal -yhtyeen Mortyfearin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Darwin's Scars.
Kappaleet

God's Skin – 3.55
Golden Shower – 4.42
Kingdom of Sperm – 3.22
Blood, Sperm, Speed and Hate – 3.12
Hands of Blood – 3.08
Punishment – 3.17
Swallow the Gun – 3.42
Herd of Heretics – 2.44
Pedophile Guards of Paradise – 4.35
Kokoonpano

Olli Assola – bassokitara, taustalaulu
Sami Kaste – laulu
Juha Peippola – kitara
Tapio Laitila – kitara
Henri Yli-Rahko – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Jänis – kansikuva
Henri Wirsell – äänittäjä, miksaaja
Tindra – hammaskuva
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

God’s Skin Discogsissa. (englanniksi)
Albumi God’s Skin Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Gyöngyös

| Gyöngyös |
| --- | --- |
 Szent Bertalan-templom.
 lippu:  vaakuna
 Gyöngyös
 Koordinaatit: 47°46′30″N, 19°55′41″E 
Valtio:  Unkari
Alue:  Pohjois-Unkari
Lääni:  Heves
Seutukunta:  Gyöngyös
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  55.31 km²
Väkiluku (2009):  32 546
 – Väestötiheys:  588.4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.gyongyos.hu/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gyöngyös on kaupunki Unkarissa Hevesin läänissä, 80 kilometrin päässä Budapestistä. Kaupunki sijaitsee Sárhegy- ja Mátravuoristojen alueella, ja se on useiden viinitilojen kotikaupunki. Kaupungin asukasluku on 32 546 ja pinta-ala 55,31 neliökilometriä.
Nimi Gyöngyös tarkoittaa helmekästä. Unkarissa asuvat kroaatit kutsuvat kaupunkia nimellä Đunđuš.
Gyöngyös on olympiauimari Gabriella Csépen kotikaupunki.
Ystävyyskaupungit

Târgu Secuiesc, Romania
Luohe, Kiina
Manisa, Turkki
Pieksämäki, Suomi
Ringsted, Tanska
Sanok, Puola
Štip, Pohjois-Makedonia
Zeltweg, Itävalta
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gyöngyös Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut
Grindcore

| Grindcore |
| --- | --- |
Alkuperä:  Extreme metal • thrashcore • thrash metal • crust punk • industrial  • hardcore punk
Alkuperämaa:  Englanti
Kehittymisen ajankohta:  1980-luvun puoliväli
Tyypillisiä soittimia:  sähkökitara, bassokitara, rummut, laulu
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  Goregrind   Deathgrind   Noisegrind   Electrogrind/Cybergrind   Crustgrind   Pornogrind
Grindcore, usein lyhennetty sanaksi grind, on hardcore punkin tyylilaji, joka syntyi 1980-luvun puolivälissä. Grindcore on saanut vaikutteita monilta muilta merkittäviltä tyylilajeilta, kuten death metalilta, industrial metalilta, noiselta ja monilta hardcore punkin muilta raskailta muunnelmilta.
Grindcoren ominaispiirteitä ovat raskaat ja matalat kitara-osuudet, nopea tempo, blast beatit, kappaleiden lyhyt pituus ja karjuntaan tai huutoon perustuvat lauluosuudet. Sanoitukset ovat väkivaltaisia, brutaaleja ja kertovat sosiaalisista ja poliittisista ongelmista ja ajoittain sisältävät mustaa huumoria.
Grindcoren varhaiset kehittäjät olivat yhtyeet Dirty Rotten Imbeciles, Deep Wound, Siege, Repulsion, mutta nimityksen tyylilajille keksi brittiläinen yhtye Napalm Death. Muita tyylilajin pioneereja olivat muun muassa brittiläiset Heresy, Extreme Noise Terror ja Carcass sekä amerikkalaiset Terrorizer ja Righteous Pigs.
Grindcore-nimitystä käytetään erityisesti Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Historia

Grindcoren juuret ovat 1980-luvun puolivälin hardcore punk -yhtyeissä Dirty Rotten Imbeciles, Siege, Deep Wound ja Lärm. Varsinainen grindcore alkoi kehittyä 1980-luvun puolivälissä yhtyeiden alettua sekoittaa thrash metalia ja hardcorea keskenään. Tällaisia yhtyeitä olivat muun muassa Terrorizer, Extreme Noise Terror, Righteous Pigs, Repulsion, Carcass, Bolt Thrower, Sore Throat ja Napalm Death. Varsinkin Napalm Deathia pidetään yleisesti grindcoren pioneerina. Nimityksen "grindcore" keksikin yhtyeen rumpali Mick Harris.
Grindcore oli aluksi hyvin marginaalinen metallimusiikista ja punkista kehittynyt tyylisuunta, mutta 1990-luvulla siitä kehittyi erilaisia alalajeja. Deathgrind ja goregrind (lähempänä death metalia), noisegrind (raakaa ja kaoottista) ja electrogrind (sekoitus elektronisia elementtejä) olivat tyylisuuntia, jotka perustuvat grindcoreen.
Nykyään grindcoreen on sekoitettu kaikenlaista musiikkia, kuten extreme metalia, noise rockia ja elektronista musiikkia. Muita sekoituksia ovat hardcore punk, kuten powerviolence ja suositumpi tyylilaji metalcore, joka on muokannut grindcorea merkittävästi.