stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liikakalastus
Liikakalastuksen ongelmia

Liikakalastuksen haitat eivät rajoitu pelkästään kalakantojen pienenemiseen vaan uhkaavat kokonaisia meriekosysteemejä. Usein suuri osa saaliista (niin kutsuttu oheissaalis) heitetään kuolleena mereen, koska kalateollisuus tarvitsee tasalaatuisia saaliita ja suosii tiettyjä kalalajeja. Vuosittain oheissaalista heitetään pois 20 miljoonaa tonnia. Usein oheissaaliin määrä on moninkertaisesti halutun saaliin määrää suurempi. Pyydyksiin tarttuu kalojen lisäksi merinisäkkäitä ja lintuja. Kalastus on vähentänyt muun muassa valaiden, delfiinien, albatrossien, merikilpikonnien ja haiden määrää.
Jotkin kalastusmenetelmät ovat erityisen haitallisia meren ja merenpohjan eliöstölle. Esimerkiksi niin kutsuttu puomitroolaus, jossa verkkoon kiinnitetty puomi kaapii merenpohjaa, aiheuttaa pohjan ekosysteemeille laajamittaista tuhoa. Kun troolarit ulottavat pyydyksensä yhä syvempiin vesiin täyttääkseen verkkonsa, ne voivat häiritä herkkiä syvänmeren ekosysteemejä. Lisäksi kalakantojen toipuminen voi olla vaikeaa tai mahdotonta, mikäli kalojen määrä on päässyt liian pieneksi. Esimerkiksi Kanadan itärannikon turskakannat eivät ole toipuneet, vaikka ne rauhoitettiin täysin liikakalastusta seuranneen romahduksen jälkeen. Kalakantojen väheneminen on tuhoisaa myös kalastuksesta riippuvaisille ihmisyhteisöille.
Kalakantojen tilanne

Maailmanlaajuisesti kalastus ja kalankasvatus tuotti yli 130 miljoonaa tonnia kalaa vuonna 2002. Tästä noin 100 miljoonaa tonnia käytettiin ihmisravinnoksi. Kalankasvatuksen osuus vuoden 2002 kokonaiskalamäärästä oli vajaa kolmannes, ja määrä on kasvussa. Kalanpyynnin kärkimaita ovat Kiina, Peru, Yhdysvallat, Indonesia, Japani ja Chile. Pyydetyn ja kasvatetun kalan määrä on kasvanut tasaisesti viimeisen puolen vuosisadan ajan. Yli 2,6 miljardia ihmistä saakin kalasta ainakin viidenneksen eläinproteiinistaan.
Vuonna 2006 Science-lehdessä julkaistun kansainvälisen tutkimuksen mukaan noin kolmasosa maailman kalakannoista on romahtanut. Romahtamisella tarkoitettiin tutkimuksessa sitä, että kalakannan suuruus on alle 10 % sen suurimmasta havaitusta määrästä. Tutkimuksen mukaan maailman kaikki kalakannat romahtavat alle 50 vuodessa, mikäli kalastusta jatketaan nykyiseen tapaan. Erityisesti uhattuina ovat suuret petokalalajit, kuten hait ja tonnikalat.
Esimerkiksi Perun rannikko on siellä tapahtuvan kumpuamisen ansiosta lajistoltaan rikasta ja biologisesti tuottoisaa. Perunsardellin kannat romahtivat siellä kuitenkin 1970-luvulla liikakalastuksen ja El Niño -ilmiön seurauksena. Perunsardelli oli aikaisemmin tärkeä luonnonvara valtiolle: 1960- ja 1970-lukujen taitteessa pyyntimäärät olivat noin kymmenen miljoonaa tonnia vuodessa. Seuraavina vuosina saaliis jäi kuitenkin vain noin neljään miljoonaan tonniin, mikä oli kova menetys Perun taloudelle.
Kalakantojen tilanne > Tonnikala

Monet tonnikalalajit ovat pahasti ylikalastettuja. Varsinaisen tonnikalan, isosilmätonnikalan, sinievätonnikalan ja eteläntonnikalan kannat ovat merkittävästi vähentyneet. Atlantin tonnikalan suojelemiseksi perustettiin jo vuonna 1969 kansainvälinen suojelujärjestö ICCAT (The International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas), mutta kannat ovat jatkaneet laskuaan. WWF:n mukaan Atlantin sinievätonnikala on sukupuuton partaalla. Välimeren tonnikalojen ongelma on laiton kalastus: joka kolmas tonnikala pyydetään siellä laittomasti. Lisäksi tonnikalat pyydystetään usein jo nuorina, ennen kuin ne ovat ehtineet saavuttaa sukukypsyyttä.
Viime aikoina nuoria tonnikaloja on alettu vangita "kalankasvattamoihin", joissa niitä lihotetaan jonkin aikaa ja viedään sitten Japaniin sushin ja sashimin raaka-aineeksi. Tonnikalaverkkoihin joutuu usein myös delfiinejä, jotka hukkuvat takerruttuaan pyydyksiin. Tonnikalan suurkuluttajamaa Japani on luvannut vähentää tonnikalojen saalismääriä.
Kalakantojen tilanne > Turska

Turskan kannat ovat pienentyneet tasaisesti Pohjanmerellä. Pohjanmeren turskaa on arvioitu olevan jäljellä 30 000–40 000 tonnia, kun kalakannan turvaamiseksi sitä pitäisi olla noin kaksinkertainen määrä. Jos kanta pienenee liikaa, se voi hävitä kokonaan. Tutkijat ovat suositelleet turskan pyynnin lopettamista, mutta EU on toistaiseksi sallinut pyynnin. Myös Itämerellä turskan tilanne on huono liikapyynnin vuoksi ja siksi, että turska vaatii kutemiseensa riittävän hapekasta vettä. Newfoundlandin rannikolla turskakanta romahti jo vuonna 1992 intensiivisen pyynnin seurauksena, ja noin 40 000 ihmistä jäi työttömiksi.
Ratkaisukeinoja

Kalakantojen suojelemiseksi voidaan asettaa kalastuskiintiöitä tai kieltää kalastus kokonaan joillakin alueilla. Rajoitukset eivät kuitenkaan välttämättä tehoa, koska niitä on hankala valvoa ja ne yllyttävät laittomaan kalastukseen. Liikakalastusta on myös pyritty estämään perustamalla mertensuojelualueita (Marine Protected Area, MPA). Tällä hetkellä valtamerten pinta-alasta kuitenkin vain 0,6 % on suojeltua.
Eräs vaihtoehto kestävän kalastuksen saavuttamiseksi olisi vähentää kilpailua kalastajien kesken. Liikakalastus voidaan nähdä eräänä esimerkkinä niin kutsutusta yhteismaan ongelmasta: kunkin kalastajan etujen mukaista on haalia saalista mahdollisimman paljon ja nopeasti, ennen kuin muut ehtivät tyhjentää apajan. Islannissa kalastaja voi ostaa kalastuskiintiön tiettyyn kalakantaan, jolloin hänen toimeentulonsa on turvattu. Tällä tavalla kalastajat saadaan itse vastuuseen kalakantojen hoidosta, koska kalakannan verottaminen tyhjiin ei ole heidän etujensa mukaista. Islannin turskakanta onkin poikkeuksellisen elinvoimainen. Huono puoli järjestelmässä on se, että suuret yhtiöt voivat haalia kiintiöitä pienyrittäjien kustannuksella.
Osmo Soininvaaran mukaan liikakalastus tulee ratkaista huutokaupattavilla kalastuskiintiöillä. Hänen mukaansa tällöin 98 % kalastuslaivastosta jää tarpeettomaksi, mutta se on pienempi tehottomuus kuin se, että nyt 100 % kalastuslaivoista on hyödyttömiä 98 % kalastuskaudesta, koska saalista on niin vähän, että 2 % laivaston tehosta riittää.
Ratkaisukeinoja > Marine Stewardship Council

Marine Stewardship Council (MSC) on kansainvälinen, voittoa tavoittelematon järjestö, joka perustettiin vuonna 1997 edistämään kestävää kalastusta. Järjestö on kehittänyt ympäristömerkin, joka myönnetään kestävän kalastuksen kriteerit täyttäville kalastusalueille ja kalatuotteille.
Aiheesta muualla

FAO Fisheries Department ( Arkistoitu – Internet Archive) , joka julkaisee SOFIA-raportteja ( Arkistoitu – Internet Archive) (State of World Fisheries and Aquaculture) joka toinen vuosi (englanniksi)
State of World Fisheries – yhteenveto FAO:n SOFIA 2004 -raportista, GreenFacts (englanniksi)
Ryöstökalastus ( Arkistoitu – Internet Archive) , WWF Suomi
Meren herkkuja, ole hyvä! – WWF:n kalaopas kuluttajalle (pdf)
Liikakalastus (Arkistoitu – Internet Archive), Greenpeace
Mayell, Hillary (2001): Overfishing Long Ago Tied to Modern Ecosystem Collapse. National Geographic. (englanniksi)
Fished Out: The Rise and Fall of the North-American Cod Fishery (Arkistoitu – Internet Archive), CBC Archives (englanniksi)
Marine Stewardship Council (englanniksi)
[vanhentunut linkki] Ylikalastus vie geenitkin vedestä[vanhentunut linkki]
Tonnikalan käsittelyä Tsukijin kalatorilla Tokiossa
Marine Stewardship Councilin sinisellä logolla merkitään ekologisesti kestäviä kalatuotteita.
Final Fantasy Collection

| Final Fantasy Collection |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Square
Julkaisija:  Square
Julkaistu:  JP 11. maaliskuuta 1999
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Alusta:  PlayStation
Jakelumuoto:  3 CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Final Fantasy Collection (jap. ファイナルファンタジーコレクション, Fainaru Fantajī Korekushon) on Japanissa vuonna 1999 PlayStationille julkaistu kokoelma, johon kuuluu kolme Squaren kehittämää roolipeliä, Final Fantasy IV, Final Fantasy V ja Final Fantasy VI. Pelien alkuperäiset versiot kehitettiin Super Family Computerille, ja Collectionin lisäksi  ne ovat ilmestyneet PlayStationille erillisinä peleinä. Final Fantasy Collectionista julkaistiin myös rajoitettu 50 000 kappaleen erä, johon lukeutui pelien ohella Final Fantasy -aiheinen herätyskello.
Final Fantasy Collectionin pelimekaniikka, grafiikka ja audio eivät sisällä huomattavia eroja Super Famicom -versioihin nähden. Collectionin peleihin on kuitenkin lisätty PlayStationin tehojen mahdollistamia animaatioita ja bonusgallerioita.
Länsimaiset vastineet

Japanin ulkopuolella Final Fantasy Collectionia ei julkaistu, mutta sen sisältämät pelit tulivat silti saataville eri muodoissa Pohjois-Amerikan ja Euroopan markkinoille. Parhaiten kokoelmaa vastaa Final Fantasy Anthology, jonka amerikkalainen julkaisu sisältää Final Fantasy V:n ja Final Fantasy VI:n, eurooppalainen taas näistä ensimmäisen sekä Final Fantasy IV:n. Euroopassa Final Fantasy VI tuli saataville yksittäisenä pelinä; Pohjois-Amerikassa Final Fantasy IV ilmestyi Final Fantasy Chronicles -kokoelman ohessa.
Vastaanotto

Final Fantasy Collectionia myytiin pelin julkaisuvuonna yli 400 000 kappaletta, minkä ansiosta se oli vuoden 31. parhaiten myynyt japanilainen konsolipeli. Shūkan Famitsū -lehti antoi pelille arvosanaksi 54/60, joka perustui kuuden eri arvostelijan yhteistulokseen. Arvioijista kaksi antoi pelille täydet 10 pistettä.
Aiheesta muualla

Final Fantasy Collection Square Enixin virallisella sivustolla (japaniksi)
Final Fantasy Collection MobyGamesissa (englanniksi)
Final Fantasy -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Final Fantasy  II  III  IV  V  VI  VII  VIII  IX  X  XI  XII  XIII  XIV  XIV: A Realm Reborn  XV  XVI 
Alasarjat:   Final Fantasy Crystal Chronicles  Compilation of Final Fantasy VII  Ivalice Alliance  Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII 
Jatko-osat:   Final Fantasy X-2  Final Fantasy XII: Revenant Wings  Final Fantasy IV the After: Tsuki no Kikan  Final Fantasy XIII-2  Lightning Returns: Final Fantasy XIII 
Sivutarinat ja spin-off-pelit:   Mystic Quest  Final Fantasy Mystic Quest  Final Fantasy Tactics  Final Fantasy Tactics Advance  Dissidia: Final Fantasy  Dissidia 012 Final Fantasy  Dissidia Final Fantasy NT 
Uudelleenjulkaisut:   Final Fantasy I–II  Final Fantasy Origins  Final Fantasy I & II: Dawn of Souls  Final Fantasy Collection  Final Fantasy Anthology  Final Fantasy Chronicles 
Anime ja elokuvat:   Final Fantasy: Legend of the Crystals  Final Fantasy: The Spirits Within  Final Fantasy: Unlimited  Final Fantasy VII: Advent Children  Last Order: Final Fantasy VII  Kingsglaive
František Čapek

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten melonta. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten melonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | C-1 10000 m |  |
| Ratamelonnan MM-kilpailut  | Ratamelonnan MM-kilpailut  | Ratamelonnan MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Mâcon 1954 | C-1 10000 m |  |
František Čapek (24. lokakuuta 1914 Branice – 31. tammikuuta 2008 Praha) oli tšekkoslovakialainen meloja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja voitti siellä kultaa miesten 10 000 metrin kanadalaisyksikössä. Lisäksi hän voitti seitsemän kansallista mestaruutta ja sai hopeamitalin ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1954.
Ludwig Drescher

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
Ludwig Drescher (21. heinäkuuta 1881 – 14. heinäkuuta 1917) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana vuoden 1908 kesälympialaisissa Lontoossa hopeaa voittaneessa Tanskan jalkapallomaajoukkueessa.
František Čapek (ampuja)

František Čapek
František Čapek (12. marraskuuta 1914 Jasenná – 17. kesäkuuta 1988 Hradec Králové) oli tšekkoslovakialainen ampuja. Hän sijoittui miesten trapissa neljänneksi vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja kuudenneksi Melbournen kesäolympialaisissa 1956.
Litiumsyanidi

| Litiumsyanidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  2408-36-8
PubChem CID:  75478
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LiCN
Moolimassa:  32,961
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  160 °C
Tiheys:  1,075 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
     
Litiumsyanidi (LiCN) on litium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä reagenssina.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa litiumsyanidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen ja muistuttaa kaliumsyanidin rakennetta. Aine liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dimetyyliformamidiin ja tetrahydrofuraaniin. Voimakkaasti kuumennettaessa litiumsyanidi hajoaa litiumsyanamidiksi ja hiileksi. Litiumsyanidi on myrkyllistä.
Litiumsyanidi valmistetaan neutraloimalla -hydroksidia tai -karbonaattia vetysyanidiilla. Laboratorioissa sitä voidaan valmistaa myös asetonisyanohydriinistä ja litiumhydridistä tai hopeasyanidista ja litiumista.
Litiumsyanidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa syanohydriinejä ja nitriilejä sekä hepen poistamiseen ketoneista.
František Xaver Dušek

František Xaver Dušek (8. joulukuuta 1731 Chotěborky u Jaroměře – 12. helmikuuta 1799 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä, cembalisti ja pianisti. Hän tuli tunnetuksi enemmänkin laulajatar Josefina Duškován aviomiehenä ja Wolfgang Amadeus Mozartin majoittajana tämän Prahassa oleskelun aikana.
Köyhästä perheestä kotoisin ollut Dušek oppi musiikkia kylän opettajalta ja pääsi paikallisen kreivi Šporkin kustantamana musiikkioppiin jesuiittakouluun Hradec Královéssa. Vaikea loukkaantuminen keskeytti opinnot, mutta kreivin tukemana hän pääsi opiskelemaan urkujensoittoa František Václav Habermannin johdolla Prahassa ja sitten cembalonsoittoa Wienissä Georg Christoph Wagenseilin oppilaana. Hän avioitui vuonna 1776 lahjakkaan laulajattaren Josefina Hambacherin kanssa ja matkusti tämän kanssa monilla kiertueilla. Mozartin perheeseen he tutustuivat häämatkallaan Salzburgissa.
Dušekia pidetään merkittävänä 1700-luvun loppupuolen soitinmusiikin säveltäjänä. Valtaosa hänen tuotannostaan koostuu orkesteri-, kamariyhtye- ja pianoteoksista. Hän sävelsi muun muassa 37 sinfoniaa, 20 jousikvartettoa, 21 jousitrioa, 49 partitaa puupuhaltimille, 13 menuettia ja yhdeksän cembalokonserttoa.
Final Fantasy II

| Final Fantasy II |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Square
Julkaisija:  Square
Jakelija:  Google Play ja App Store
Ohjaaja:  Hironobu Sakaguchi
Tuottaja:  Masafumi Miyamoto
Suunnittelija:  Hiromichi Tanaka Akitoshi Kawazu Koichi Ishii
Käsikirjoittaja:  Hironobu Sakaguchi Kenji Terada
Taiteilija:  Yoshitaka Amano
Säveltäjä:  Nobuo Uematsu
Ohjelmoija:  Nasir Gebelli
Pelisarja:  Final Fantasy
Julkaistu:   17. joulukuuta 1988 FamicomJP 17. joulukuuta 1988 WonderSwan ColorJP 3. toukokuuta 2001 PlayStationJP 31. lokakuuta 2002EU 14. maaliskuuta 2003NA 8. huhtikuuta 2003 Game Boy AdvanceJP 29. heinäkuuta 2004AUS 18. marraskuuta 2018NA 29. marraskuuta 2004EU 3. joulukuuta 2004 i-modeJP 4. maaliskuuta 2005 EZwebJP 15. joulukuuta 2005 Yahoo!JP 1. joulukuuta 2006 PlayStation PortableJP 7. kesäkuuta 2007NA 24. heinäkuuta 2007EU 8. helmikuuta 2008 iOSWW 25. helmikuuta 2010 AndroidWW 21. joulukuuta 2012 
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12Virheellinen PEGI-arvo ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Famicom, WonderSwan Color, PlayStation, Game Boy Advance, PlayStation Portable, iOS, Android
Jakelumuoto:  pelimoduuli, CD-ROM, UMD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Final Fantasy II (jap. ファイナルファンタジーII) on Squaren (nyk. Square Enix) kehittämä ja julkaisema roolipeli. Pelin ensimmäinen julkaisu ilmestyi vuonna 1988 Nintendon Family Computerille, jolle sitä ei koskaan julkaistu Japanin ulkopuolisilla markkina-alueilla.
Peli on toinen osa Final Fantasy -sarjassa.
Pelin juoni kertoo neljästä nuorukaisesta, jotka ryhtyvät vastustamaan heidän kotikaupunkiinsa hyökännyttä Palamecian imperiumia.
Mikäli matkapuhelinsovituksia ei oteta huomioon, Final Fantasy II on kaiken kaikkiaan ollut saatavilla viidelle alustalle. Pohjois-Amerikkaan ja Eurooppaan peli rantautui vasta Final Fantasy Originsin ilmestyttyä PlayStationille vuoden 2003 alussa, eli lähes 15 vuotta NES-version jälkeen. Pelin käsikonsolijulkaisuja ovat  Game Boy Advancen Final Fantasy I & II: Dawn of Souls, WonderSwan Color -käännös sekä PlayStation Portablelle kehitetty Final Fantasy -sarjan 20-vuotisjuhlaversio.
Pelaaminen

Final Fantasy II:ssa noudatetaan yleistä sarjan osissa käytettyä mallia, jossa pelihahmoa ohjataan maailmankartalla, luolissa ja kaupungeissa. Kahdessa ensimmäisessä käydään vuoropohjaisia taisteluja, kaupungeissa taas voidaan levätä ja hankkia varusteita, taikoja sekä parantavia esineitä. Alkuperäisessä Famicom-versiossa pelin saattoi tallentaa vain maailmankartalla, mutta myöhemmissä käännöksissä on myös luolastoissa tallentamisen mahdollistavia tallennuspisteitä.
Edeltäjästään ja muista aikansa roolipeleistä Final Fantasy II poikkeaa hahmonkehityksellään. Se ei käytä tasopohjaista systeemiä, jossa ominaisuudet paranevat hahmojen tason kohotessa taisteluista saatujen kokemuspisteiden myötä. Tämän sijaan hahmot kehittyvät sen perusteella, mitä aseita ja taitoja he taistelun aikana käyttävät ja kuinka yleisesti. Esimerkiksi usein miekkaa käyttävä hahmo oppii käsittelemään kyseistä asetta tehokkaammin, ja samalla hänen fyysinen vahvuutensa kasvaa. Toisaalta tämä saattaa heikentää hahmoa muiden ominaisuuksien osalta. Osuma- ja taikapisteitä voidaan taas korottaa silloin, kun niitä kulutetaan paljon. Toinen pelissä esitelty toiminto oli se, että hahmot voidaan taisteluiden ajaksi sijoittaa takariviin, jossa ollessaan he vahingoittuvat lähes pelkästään taioista ja pitkän matkan aseista. Sama pätee niihin vastuksiin, joiden edessä on vähintään kaksi vihollisriviä. Final Fantasy II:ssa kyettiin ensimmäistä kertaa myös ratsastamaan vihollisten hyökkäyksiltä suojaavalla chocobo-linnulla.
Hahmot

Pelattavia hahmoja Final Fantasy II:ssa on yhteensä yhdeksän, joista tosin vain kolme pysyvät vakituisina koko pelin läpi: Firion, Fynnin valtiossa asuva nuori mies, jonka kasvattivat hänen ystäviensä vanhemmat. Palamecian joukkojen hyökättyä hänen kotikaupunkiinsa Firionista tulee imperiumin vastaisen Wild Rosen jäsen ja myöhemmin yksi kapinallisliikkeen komentajista; Maria, Firionin pitäaikainen ystävä, joka imperiumin piirityksen seurauksena menettää vanhempansa ja kadottaa veljensä Leonin. Siksi hän päättää Firionin ohella liittyä kapinallisiin; Guy, (myös Gus Final Fantasy Originsissa) suurikokoinen soturi, jonka kanssa Firion ja Maria veljineen ovat olleet ystäviä lapsuudesta asti. Huomattavan vahvuutensa lisäksi hän pystyy kommunikoimaan eläinten kanssa.
Muihin pelattaviin hahmoihin kuuluvat Marian kadonnut veli Leon, valkoinen maagi Minwu, Kashuanin prinssi Gordon, taistelulajien taitaja Josef, seikkailunhaluinen merirosvo Leila sekä lohikäärmeritari Richard Highwind. Oleellisessa osassa on myös Wild Rosen johtajana toimiva prinsessa Hilda. Pelin antagonisti on Palamecian häikäilemätön keisari. Final Fantasy -sarjan yleisiin aineksiin kuuluva Cid-niminen henkilö teki Final Fantasy II:ssa ensiesiintymisensä.
Aiheesta muualla

Virallinen Final Fantasy Origins -sivusto (Pohjois-Amerikka) (englanniksi)
Virallinen Final Fantasy I & II: Dawn of Souls -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Final Fantasy II MobyGamesissa (englanniksi)
Final Fantasy II Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Final Fantasy -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Final Fantasy  II  III  IV  V  VI  VII  VIII  IX  X  XI  XII  XIII  XIV  XIV: A Realm Reborn  XV  XVI 
Alasarjat:   Final Fantasy Crystal Chronicles  Compilation of Final Fantasy VII  Ivalice Alliance  Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII 
Jatko-osat:   Final Fantasy X-2  Final Fantasy XII: Revenant Wings  Final Fantasy IV the After: Tsuki no Kikan  Final Fantasy XIII-2  Lightning Returns: Final Fantasy XIII 
Sivutarinat ja spin-off-pelit:   Mystic Quest  Final Fantasy Mystic Quest  Final Fantasy Tactics  Final Fantasy Tactics Advance  Dissidia: Final Fantasy  Dissidia 012 Final Fantasy  Dissidia Final Fantasy NT 
Uudelleenjulkaisut:   Final Fantasy I–II  Final Fantasy Origins  Final Fantasy I & II: Dawn of Souls  Final Fantasy Collection  Final Fantasy Anthology  Final Fantasy Chronicles 
Anime ja elokuvat:   Final Fantasy: Legend of the Crystals  Final Fantasy: The Spirits Within  Final Fantasy: Unlimited  Final Fantasy VII: Advent Children  Last Order: Final Fantasy VII  Kingsglaive 
Taistelu pelin varhaisessa vaiheessa (PlayStation-käännös kuvattuna).
Vasemmalta oikealle: Leon, Firion, Maria ja Guy; yllä Palamecian keisari (Yoshitaka Amanon suunnittelutyö).
František Ševčík

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ševčík vuonna 2011. |  Ševčík vuonna 2011. |  Ševčík vuonna 2011. |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1968 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tampere 1965 |  |  |
|  Hopeaa | Ljubljana 1966 |  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1969 |  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1970 |  |  |
František Ševčík (11. tammikuuta 1942 Vilémovice, Tšekkoslovakia – 22. heinäkuuta 2017 Brno, Tšekki) oli Tšekkoslovakiaa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän saavutti Tšekkoslovakian maajoukkueessa olympialaisissa hopeaa Grenoblessa 1968. Hän teki turnauksessa kolme maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä, ja hänet valittiin tähdistökentälliseen. MM-kilpailuissa Ševčík saavutti hopeaa Tampereella 1965 ja Ljubljanassa 1966 sekä pronssia Tukholmassa 1969 ja Tukholmassa 1970. Parhaat tehopisteensä hän keräsi Tampereen MM-kisoissa, neljä maalia ja neljä syöttöä. Viimeisissä MM-kisoissaan 1970 hän teki neljä maalia ja sai yhden syöttöpisteen.
Ševčík edusti parhaat vuotensa kotimaansa pääsarjassa ZKL Brnota, joka hänen ensimmäisellä kaudellaan 1961–1962 oli vielä nimeltään Rudá hvězda Brno. Hän voitti viisi Tšekkoslovakian mestaruutta vuosina 1962–1966 ja kolme kertaa Euroopan cupin vuosina 1966–1968. Hän pelasi Brnossa vuoteen 1973 saakka ja päätti uransa alemmilla sarjatasoilla kausina 1973–1977.
Ševčík valittiin Tšekin jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 2014.
Liigacup 2014

| Liigacupin kausi 2014 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  24. tammikuuta–29. maaliskuuta 2014
Mestari:  SJK
Ottelut:  31
Maalit:  88 (2,84 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Sebastian Strandvall (5)
Suurin kotivoitto:  RoPS–HJK 3–0 KuPS–MYPA 3–0 VPS–Jaro 3–0 VPS–MYPA 3–0
Suurin vierasvoitto:  IFK Mariehamn–VPS 0–4
  ← 2013 :  2015 → 
Liigacup 2014 on alkuvuodesta 2014 pelattu jalkapallokilpailu, johon osallistuvat Veikkausliigan 12 joukkuetta.
Alkulohkovaihe

Joukkueet jaettiin maantieteellisin perustein neljään kolmen joukkueen lohkoon, joissa kussakin pelattiin kaksinkertainen sarja siten, että kaikki joukkueet kohtasivat toisensa sekä kotona että vieraissa. Kaksi parasta kustakin lohkosta eteni puolivälieriin. Jatkoon päässeet joukkueet saivat aloittaa Suomen Cupissa 2014 muita joukkueita myöhemmältä kierrokselta. Alkulohkovaihe pelattiin 24. tammikuuta–2. maaliskuuta välisenä aikana.
Alkulohkovaihe > Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| FC Inter | 4 | 3 | 0 | 1 | 9 | 6 | 3 | 9 |
| IFK Mariehamn | 4 | 2 | 1 | 1 | 6 | 4 | 2 | 4 |
| TPS | 4 | 0 | 1 | 3 | 6 | 11 | -5 | 1 |
Alkulohkovaihe > Lohko B

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| FC Honka  | 4 | 1 | 3 | 0 | 6 | 5 | 1 | 6 |
| HJK | 4 | 1 | 2 | 1 | 6 | 7 | -1 | 5 |
| RoPS | 4 | 1 | 1 | 2 | 4 | 4 | 0 | 4 |