stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Drew Goddard
Filmografia > Goddardin käsikirjoittamat televisiojaksot

| Televisiojaksot> Vuosi | Televisiojaksot> Sarja | Televisiojaksot> Kausi | Televisiojaksot> Numero | Televisiojaksot> Jakso | Televisiojaksot> Suomeksi | Televisiojaksot> Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Buffy, vampyyrintappaja | 7 | 5 | Selfless | Noiduttu |  |
| 2002 | Buffy, vampyyrintappaja | 7 | 7 | Conversations with Dead People | Pahan pauloissa | Jane Espensonin kanssa Hugo-palkinto |
| 2002 | Buffy, vampyyrintappaja | 7 | 9 | Never Leave Me | Erottamattomat |  |
| 2003 | Buffy, vampyyrintappaja | 7 | 17 | Lies My Parents Told Me | Valheiden verkossa | David Furyn kanssa |
| 2003 | Buffy, vampyyrintappaja | 7 | 18 | Dirty Girls | Pahat tytöt |  |
| 2003 | Angel | 5 | 7 | Lineage | Perhe on pahin |  |
| 2004 | Angel | 5 | 11 | Damage | Vampyyrintappaja | Steven S. DeKnightin kanssa |
| 2004 | Angel | 5 | 13 | Why We Fight | Sotamuisto | Steven S. DeKnightin kanssa |
| 2004 | Angel | 5 | 18 | Origin | Vettä sakeampaa |  |
| 2004 | Angel | 5 | 20 | The Girl in Question | Tytöt tuollaiset | Steven S. DeKnightin kanssa |
| 2005 | Alias | 4 | 5 | Welcome to Liberty Village | Tervetuloa Liberty Villageen |  |
| 2005 | Alias | 4 | 13 | Tuesday | Tiistai |  |
| 2005 | Alias | 5 | 4 | Mockingbird | Matkijalintu |  |
| 2005 | Lost | 1 | 16 | Outlaws | Lainsuojattomat |  |
| 2006 | Alias | 5 | 12 | There’s Only One Sydney Bristow | On vain yksi Sydney Bristow | 100. jakso |
| 2006 | Alias | 5 | 17 | All the Time in the World | Kaikki maailman aika | Sarjan viimeinen jakso Jeff Pinknerin kanssa |
| 2006 | Lost | 3 | 2 | The Glass Ballerina | Lasinen ballerina | Jeff Pinknerin kanssa |
| 2007 | Lost | 3 | 8 | Flashes Before Your Eyes | Välähdyksiä | Damon Lindelofin kanssa Writers Guild of America -palkintoehdokkuus |
| 2007 | Lost | 3 | 13 | The Man from Tallahassee | Mies Tallahasseesta | Jeff Pinknerin kanssa |
| 2007 | Lost | 3 | 16 | One of Us | Yksi meistä | Carlton Cusen kanssa |
| 2007 | Lost | 3 | 20 | The Man Behind the Curtain | Mies taustalla | Elizabeth Sarnoffin kanssa |
| 2008 | Lost | 4 | 2 | Confirmed Dead | Todettu menehtyneiksi | Brian K. Vaughanin kanssa |
| 2008 | Lost | 4 | 6 | The Other Woman | Toinen nainen | Christina M. Kimin kanssa |
| 2008 | Lost | 4 | 9 | The Shape of Things to Come | Tulevaisuus muotoutuu | Brian K. Vaughanin kanssa |
| 2015 | Daredevil | 1 | 1 | Into the Ring | — |  |
| 2015 | Daredevil | 1 | 2 | Cut Man | — |  |
| 2017 | The Defenders | 1 | 6 | Ashes, Ashes | — |  |
Sarjakuvat

Tales of the Vampires . Dark Horse Comics, 2004. ISBN 1569717494
”The Problem With Vampires” (kuvittaja Paul Lee, Tales of the Vampires #1, Dark Horse Comics, joulukuu 2003)
”Antique” (kuvittaja Ben Stenbeck, Tales of the Vampires #3, Dark Horse Comics, helmikuu 2004)
Buffy the Vampire Slayer Season Eight . (”Wolves at the Gate” #12–15) Dark Horse Comics, 2008. ISBN 1595821651
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Drew Goddard Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Drew Goddard Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Khedrolioi

| Khedrolioi> Χεδρόλιοι |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Khedrolioi (m.kreik. Χεδρόλιοι) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.
Myöskään Khedrolioin historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja oletettavasti vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Khedrolioi kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 448/447–433/432 eaa. Se saattoi kapinoida Ateenaa vastaan vuonna 432 eaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Khedrolios (Χεδρόλιος) tai Hedrolios (Ἑδρόλιος).
Gornjak

Gornjak (ven. Горня́к) on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Altain luoteisharjanteilla 360 kilometriä Barnaulista lounaaseen. Kaupunki on Lokotin piirin keskus. Neljän kilometrin päässä sijaitsee Lokotin ja Öskemenin välisen rautatien Neverovskajan asema. Asukkaita on 15 400 henkeä (vuonna 2008).
Seudulta vuonna 1751 löydettyä Zolotuhan malmiesiintymää hyödynnettiin 1800-luvun puoliväliin saakka ja uudelleen vuodesta 1939 lähtien. Vuonna 1942 Zolotuhan kylän paikalle perustettiin kaivostyöläisasutus, joka sai nimen Gornjak. Vuonna 1954 siitä tuli Lokotin piirin keskus ja vuonna 1969 kaupunki.
Nykyään Gornjakin kaivos on suljettu. Kaupungissa on lähinnä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Loktevin piiri Altain aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
KNM Gor

| KNM Gor |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laivastontelakka, Horten
Laskettu vesille:  7. toukokuuta 1884
Palveluskäyttöön:  1884
Poistui palveluskäytöstä:  saksalaisten valtaama 1940 palautettu Norjalle 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  290 t
Pituus:  31,5 m
Leveys:  8,6 m
Syväys:  2,2 m
Koneteho:  420 ihp
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  1 x Krupp 26 cm/L30 BL -tykki 1 x QF 1 naulan -tykki 1 x 1 naulan revolveritykki
KNM Gor oli Norjan laivaston vuonna 1884 vesillelaskettu Gor-luokan 2. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Hortenin laivastotelakalta, missä sen köli laskettiin telakkanumerolla 64. Alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1884 ja se otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Palvelus

Vuonna 1914 hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa alus muutettiin miinalaivaksi, jolloin sen aseistusta kevennettiin korvaamalla raskas 26 centtimetrin tykki belgialaisella 120 millimetrin Cockerill QF -tykillä. Kevenemisen seurauksena alus kykeni vastaanottamaan 55 miinaa ja samalla miehistön tarve väheni kymmenellä.
Alus liitettiin toisen maailmansodan alkaessa 2. meripuolustusalueen 2. miinalaivueeseen päällikkönään A. Lea. Saksan hyökättyä Norjaan Gor hylättiin 5. toukokuuta 1940 Kjelkenesiin Sognvuonoon, josta saksalaiset valtasivat aluksen. Alus sijoitettiin Saksan laivaston sukellusveneiden emälaivaksi. Saksan antauduttua ja Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin toukokuussa 1945 Norjalle, joka myi sen maaliskuussa 1947 öljyproomuksi Fjeldberk Bruk A/S:lle Hundvågiin.
Alus rekisteröitiin vuonna 1953 MT Gorinaksi ja sen omistajaksi tuli vuonna 1957 A/S Transport Stavangerista, joka myi aluksen edelleen helmikuussa 1958 A/B Skeppshjälpille Göteborgiin Ruotsiin. Alus palveli satama-aluksensa Göteborgin satamassa, kunnes se poistettiin rekisteristä vuonna 1960. Aluksen kohtalo tämän jälkeen on jäänyt avoimeksi.
Gornozavodsk

Berille nimetty kulttuuritalo Gornozavodskissa.
Gornozavodsk (ven. Горнозаво́дск) on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uralin länsirinteellä 192 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Gornozavodskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Permin, Nižni Tagilin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Pašijan asema). Asukkaita on 12 500 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1955 valmistuneen sementtitehtaan yhteyteen perustetusta Novopašijskin taajamasta. Vuonna 1965 siitä tuli Gornozavodskin kaupunki. Tärkein tuotantolaitos on OAO Gornozavodsktsementin sementtitehdas.
Aiheesta muualla

Gornozavodsk Permin aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pääkaupunki: Perm

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
Permin aluepiiri
Gongen

”Tōshō daigongen”, laatta Nikkō Tōshō-gūn pyhäkön toriissa (keisari Go-Mizunoon kalligrafialla).
Gongen (jap. 権現) tarkoittaa šintolaisuudessa ja Japanin buddhalaisuudessa avatāraa, japanilaista kamia, joka on todellisuudessa Intiasta japanilaiset pelastamaan tulleen buddhan väliaikainen ilmentymä. Sanat gonge (jap. 権化) ja kegen (jap. 化現) ovat synonyymeja. Gongen shinkō (jap. 権現信仰) tarkoittaa uskomista gongenien olemassaoloon.
Gongen-zukuri-pyhäkön pohjapiirros.
Historia

Joskus oletetaan, että sana ”gongen” on peräisin Tokugawa Ieyasun postuumista nimestä (Tōshō daigongen). Sana kuitenkin keksittiin ja sitä alettiin käyttää Heian-kauden keskivaiheilla, kun buddhalaisuutta ja šintolaisuutta yritettiin sovittaa yhteen: kahden uskonnon synkretismiä kutsutaan termillä shinbutsu shūgō eli kirjaimellisesti ”kamien ja buddhien synkretismi”. Oletus, jonka mukaan japanilaiset kamit ja buddhat ovat käytännössä samoja olentoja, kehittyi tuolloin teoriaksi, joka on nimeltään honji suijaku (jap. 本地垂迹). Sen mukaan kamit ovat buddhien, bodhisattvojen ja muiden buddhalaisten jumaluuksien ilmentymiä (avatāroja). Kun teoria levisi vähitellen ympäri maata, kehittyi gongenin käsite. Tendai-buddhalaisuuden ja shugendōn vaikutuksesta käsite sopeutettiin esimerkiksi Iwaki-tulivuorta koskeviin uskomuksiin: naispuolinen kami Kuniyasutamahime liitettiin Jūichimen Kannon bosatsuun (yksitoistakasvoinen Kannon), Ōkuninushi-kami vuorostaan Yakushi nyoraihin ja Kunitokotachi-no-mikoto Amida nyoraihin.
Arvonimeä ”gongen” alettiin liittää šintolaisten kamien nimiin, ja suurten buddhalaisten temppelien alueille rakennettiin pyhäköitä, joissa palvottiin niitä suojelevia kameja. Japanin keskiajalla pyhäköitä alettiin kutsua nimellä ”gongen”. Esimerkiksi Itä-Japanissa on edelleen monia Hakusan-pyhäköitä, joissa pyhäkköä itseään kutsutaan joko nimellä ”gongen” tai ”jinja”. Koska gongen merkitsi buddhalaisen terminologian liittämistä šintolaisiin kameihin, Meiji-hallinto lakkautti lailla termin käytön šintolaisuuden ja buddhalaisuuden erotuskäskyn myötä (jap. 神仏判然令, shinbutsu hanzenrei), ja pyhäköitä alettiin nimittää sanalla ”jinja”.
Historia > Japanin gongeneita

Izuna gongen (jap. 飯網の権現) – myös Izuna myōjin; palvotaan Izunan pyhäkössä Naganossa. Kuvataan tengun kaltaisena olentona.
Izusan gongen (jap. 伊豆山権現) tai Hashiri-yu gongen (jap. 走湯権現) – Shizuokan prefektuurissa sijaitsevan Izusan-kukkulan kuuman lähteen kami.
Kumano gongen (jap. 熊野権現) – myös Kumano sanzan (jap. 熊野三山). Kolmessa Kumanon suuressa pyhäkössä palvottavat kamit ovat kolme Kumano-vuorta: Hongū, Shingū ja Nachi.
Seiryū gongen (jap. 清滝権現) – palvotaan Kūkain aloitteesta Takaon Jingo-jin temppelissä shingon-buddhalaisuuden suojeluskamina.
Tōshō daigongen (jap. 東照大権現) – eräs tunnetuimmista gongeneista on jo mainittu Tōshō daigongen eli Tokugawa Ieyasu, joka pyhitettiin kuolemansa jälkeen niin kutsuttuihin Tōshō-gū-pyhäköihin ympäri Japania. Alkuperäinen Tōshō-gū on Nikkōssa sijaitseva Nikkō Tōshō-gū.
Zaō gongen (jap. 蔵王権現) tai Kongō Zaō bosatsu (jap. 金剛蔵王菩薩) – ainoastaan shugendō-lahkon palvoma jumaluus.
Gongen-zukuri

Gongen-zukuri (jap. 権現造) tarkoittaa monimutkaista šintolaista pyhäkköarkkitehtuuria, jossa haiden eli rukoushalli ja honden eli päähalli yhdistyvät toisiinsa yhtenäisellä katolla niin, että muodostuu H-kirjaimen muotoinen pohjaratkaisu. Yksi varhaisimmista gongen-zukuri-tyylin esimerkeistä on Kioton Kitano Tenmangūn pyhäkkö. Tyyli on saanut nimensä Nikkō Tōshō-gūlta, sillä sinne pyhitettiin Tōshō daigongen ja se oli ensimmäinen tyylin mukaisesti rakennettu pyhäkkö.
Khen (Thessalia)

| Khen> Χήν |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Oitaia, Thessalia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Khen (m.kreik. Χήν, Khēn; lat. Chen) eli Khenai (m.kreik. Χῆναι, Khēnai; lat. Chenae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi Oitaian alueella eli lähellä Oita-vuorta, mutta sen tarkempaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Khenin historiasta ei tiedetä mitään. Se mainitaan lähinnä Kreikan seitsemän viisaan joukkoon luetun Mysonin yhteydessä. Jo antiikin aikana oli epäselvää, oliko hän kotoisin Khenistä Oita-vuoren juurelta vai toisesta Khenistä, joka olisi sijainnut Lakoniassa; lisäksi Mysonin kotipaikaksi esitettiin joskus myös Arkadia tai Kreeta. Khenin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Khēneus (Χηνεύς) ja Khēnieus (Χηνιεύς).
Pausanias kutsuu Kheniä kyläksi Oita-vuorella. Diodoros Sisilialainen kuvaa Mysonin malislaiseksi, joka asui Khenain kylässä. Stefanos Byzantionlainen sen sijaan sijoitti Mysonin kotipaikan Khenin Lakoniaan. On ehdotettu, että sekaannus olisi ollut seurausta spartalaisten Thessaliaan perustamasta siirtokunnasta, Herakleia Trakhiniasta.
Vaikka Khen on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Etnonyymin olemassaolo viittaisi siihen, että kyseessä oli polis, mutta toisaalta Mysonin sanottiin olleen kotoisin kylästä, ei mistään poliksesta; jos Khen oli kylä, ei tiedetä, minkä poliksen alaisuuteen se kuului.
Goliat ja barbaarit

| Goliat ja barbaarit> Il terrore dei barbari |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Carlo Campogalliani
Käsikirjoittaja:  Gino Mangini, Nino Stresa, Carlo Campogalliani, Giuseppe Taffarel
Tuottaja:  Emimmo Salvi
Säveltäjä:  Carlo Innocenzi
Kuvaaja:  Adalberto Albertini
Leikkaaja:  Franco Fraticelli
Lavastaja:  Oscar D'Amico
Pääosat:  Steve Reeves, Chelo Alonso
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Alta Vista, Standard Produzione
Levittäjä:  American International Pictures
Ensi-ilta:  30. kesäkuuta 1959 (Italia) 15. helmikuuta 1961 (Suomi)
Kesto:  100 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  350 000 000 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chelo Alonso ja Steve Reeves Goliatissa ja barbaareissa.
Goliat ja barbaarit (ital. Il terrore dei barbari) on vuonna 1959 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Carlo Campogalliani. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves.
Juoni

Elokuva sijoittuu vuoteen 568, jolloin langobardit hyökkäsivät Alppien yli Italiaan. Veronalainen Emiliano päättää kostaa isänsä kuoleman hyökkäilemällä barbaareja vastaan leijonan taljaan pukeutuneena. Emiliano, joka tunnetaan myös nimellä Goliat (eräissä kieliversioissa Herkules) kohtaa barbaariprinsessa Landan ja rakastuu tähän. Barbaarit vangitsevat Emilianon, joka voimainkoetuksista selvittyään vapautetaan Landan pyynnöstä. Emiliano ystävineen jatkaa hyökkäyksiään, tunkeutuu barbaarien linnakkeeseen ja lyö heidät lopullisessa taistelussa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Reeves  | … |  Emiliano   |
|  Chelo Alonso  | … |  Landa   |
|  Giulia Rubini  | … |  Sabina   |
|  Luciano Marin  | … |  Marco   |
|  Andrea Checchi  | … |  Delfo   |
|  Bruce Cabot  | … |  kuningas Alboino   |
|  Livio Lorenzon  | … |  Igor   |
|  Arturo Dominici  | … |  Svevo   |
|  Furio Meniconi  | … |  Gianserico   |
|  Carla Calò  | … |  Brunon äiti   |
|  Ugo Sasso  | … |     |
|  Carla Foscari  | … |     |
|  Gabriele Tinti  | … |     |
|  Cesare Fantoni  | … |     |
|  Fabrizio Capucci  | … |  Bruno   |
|  Gino Scotti  | … |  Giovanni   |
|  Amedeo Trilli  | … |  Daniele   |
|  Eleonora Vargas  | … |     |
|  Ivanhoe Vela  | … |     |
|  Milion Chery  | … |     |
|  Renato Terra Caizzi  | … |     |
Tuotanto ja vastaanotto

Goliat ja barbaarit edustaa varhaiseen keskiaikaan sijoittuvaa peplumtyylilajin muunnosta, josta sittemmin kehittyi kokonainen viikinkielokuvien sarja. Elokuva on kuvattu Jugoslaviassa ja Incir-De Paolisin studioilla Roomassa. Monet ulkokohtauksista on todellisuudessa tehty sisätiloissa. Steve Reevesin sijaisnäyttelijänä toimi Giovanni Cianfriglia.
Reevesin lihasten ohella elokuvan vetonaulana toimii kuubalainen seksipommi Chelo Alonso eksoottisine tanssiesityksineen. Seikkailuelokuvana Goliat ja barbaarit ei kuitenkaan ole kovin onnistunut. Tästä huolimatta se oli suuri kaupallinen menestys varsinkin Yhdysvalloissa, jossa American International Pictures lyhensi elokuvan 85 minuuttiin ja korvasi alkuperäisen musiikin Les Baxterin sävellyksillä.
Aiheesta muualla

Goliat ja barbaarit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Goliat ja barbaarit Elonet.
Khenchela

| Khenchela خنشلة, Ḫanšala |
| --- | --- |
 Hammam Essalihine.
 Khenchela
 Koordinaatit: 35°25′38″N, 7°8′51″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Khenchela
Piirikunta:  Khenchela
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32 km²
Väkiluku (2021):  146 950
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Khenchela (arab. خنشلة‎, Ḫanšala) on kaupunki ja Khenchelan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Aurèsvuorten itäpuolella 470 kilometriä Algerista kaakkoon. Khenchelan kunnassa oli arviolta 146 950 asukasta vuonna 2021.
Khenchelan kunnan pinta-ala on 32 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Baghaïn, kaakossa Ensighan ja lännessä El Hamman kuntiin. Seudulla vallitsee aroilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 7 ja heinäkuun 30 astetta. Vuotuinen sademäärä on 200–600 millimetriä.
Pohjoisesta Saharaan johtanutta kulkureittiä hallinnut paikkakunta tunnettiin roomalaisaikana nimellä Mascula. Siitä lienee tullut kaupunki Trajanuksen hallituskaudella. Alueella kasvatettiin oliivi-, mulperi- ja mantelipuita sekä harjoitettiin karjanhoitoa. Asukkaat olivat numidialaisia, roomalaisia, kreikkalaisia ja traakialaisia. Kristinusko levisi alueelle 200-luvulla. Bysanttilaisaikana kaupunki ympäröitiin muurilla.
Ranskalaiset rakensivat Khenchelaan linnoituksen vuonna 1847. Siitä tuli kaupunki vuonna 1880 ja maakuntakeskus vuonna 1984.
Khenchela on maatalous- ja karjanhoitoalueen kaupallinen keskus, jonka teollisuus on vähäistä. Kaupungissa toimii Abbas Lehrourin yliopisto. Roomalaisajalta on säilynyt lähistöllä sijaitseva Aquae Flavianaen eli Hammam Essalihinen kylpylä, joka on suosittu matkailukohde.
Goliath e la schiava ribelle

| Goliath e la schiava ribelle |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Mario Caiano
Käsikirjoittaja:  Gian Paolo Callegari, Albert Valentin
Tuottaja:  Giorgio Agliani, Georges de Beauregard
Säveltäjä:  Carlo Franci
Kuvaaja:  Pier Ludovico Pavoni
Leikkaaja:  Nella Nannuzzi
Lavastaja:  Pier Vittorio Marchi
Pääosat:  Gordon Scott, Ombretta Colli, Mimmo Palmara, Gloria Milland
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Ranska
Tuotantoyhtiö:  Compagnia Internazionale Realizzazioni Artistic, Films Internazionali Artistici, Films Georges de Beauregard
Ensi-ilta:  15. syyskuuta 1963
Kesto:  105 min.
Alkuperäiskieli:  italia ja muita kieliversioita
Tuotto:  315 902 698 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
DBCult
Infobox OKNimi-testi OK: 
Goliath e la schiava ribelle (”Goljat ja kapinallinen orja”) on vuonna 1963 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Mario Caiano. Sen sankaria esittää yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Juoni

Lyydian satraappi Marcius tukee Makedonian Aleksanteria taistelussa Dareioksen johtamia persialaisia vastaan. Hänen neuvonantajansa Artafernes kannattaa liittoa Dariuksen kanssa. Goljatiksi kutsuttu Eumenes pelastaa Aleksanterin liittolaisen tyttären Corin rosvoilta ja pari rakastuu toisiinsa. Artafernes myrkyttää Marciuksen ja ryhtyy vainoamaan Coria ja Goljatia. Goljat pakenee vankilasta, järjestää kapinan ja pelastaa Corin. Artafernes saa surmansa ja Goljat ja Cori nousevat valtaistuimelle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gordon Scott  | … |  Eumenes/Goljat   |
|  Ombretta Colli  | … |  Cori   |
|  Mimmo Palmara  | … |  Artafernes   |
|  Gloria Milland  | … |  Zoe   |
|  Giuseppe Fortis  | … |  Burbak   |
|  Mirko Ellis  | … |  Diadoros   |
|  Serge Nubret  | … |  Milo   |
|  Lea Kruger  | … |     |
|  Paola Petrini  | … |  Corin palvelija   |
|  Aldo Pini  | … |  ylipappi   |
|  Nadia Dumonteil  | … |     |
|  Amedeo Trilli  | … |  orjakauppias   |
|  Gabriele Antonini  | … |  Aleksanteri Suuri   |
|  Massimo Serato  | … |  Marcius   |
Tuotanto

Goliath e la schiava ribelle on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Tor Caldaran luonnonsuojelualueen maisemissa. Taistelukohtaukset on lainattu muista elokuvista.
Elokuva on vaatimattomasti toteutettu peplum-seikkailu, jota kannattaa lähinnä Gordon Scottin energinen näyttelijäsuoritus. Scott teki samaan aikaan kahta samanalaista elokuvaa, toista aamulla ja toista iltapäivällä. Kehonrakentaja Serge Nubret esiintyy sivuosassa toisessa ja viimeisessä peplum-elokuvassaan.
Vaatimattomuudestaan huolimatta elokuva tuotti Italiassa kohtalaiset 316 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa sen näki yli 600 000 katsojaa.
Aiheesta muualla

Goliath e la schiava ribelle Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Khloia

| Khloia> Χλόϊα |
| --- | --- |
Tyyppi:  uskonnollinen juhla Demeterin ja Koren kunniaksi
Päivämäärä:  Elafebolion ? (maalis-huhtikuu)
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Ateena, Attika, Kreikka
Khloia (m.kreik. Χλόϊα, Khloïa, lat. Chloea) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu sadonkorjuun, viljan ja kaikkien elävien kasvien jumalatar Demeter Khloelle ja tämän tyttärelle Korelle. Juhla tunnetaan ainakin Eleusiin ja Thorikoksen sekä Alemman ja Ylemmän Paianian demoksista. Ainakin Thorikoksessa sitä vietettiin Elafebolion-kuussa eli nykyisen maalis-huhtikuun aikoihin. Khloia juhlisti todennäköisesti nimensä mukaisesti uuden sadon vihreiden versojen (χλόη, khloē) esiintulemista talven jälkeen.
Goljat

Osmar Schindler (1869–1927), Daavid ja Goljat, 1888; värilitografia.
Goljat oli filistealainen jättiläinen, josta kerrotaan Raamatun Ensimmäisessä Samuelin kirjassa. Goljat oli syntyisin Gatista ja palveli filistealaisten sotilasjoukoissa, kunnes Daavid voitti hänet kaksintaistelussa.
Kuvaus

Raamatun kertomuksessa (1. Sam. 17:1–58) jättikokoinen ja raskaasti aseistautunut Goljat haastaa kenet tahansa israelilaisen soturin kaksintaisteluun oman armeijansa puolesta ja ratkaisemaan näin koko taistelun. Kun kuningas Saulin riveistä ei löydy rohkeaa soturia, nuori ja Goljatia paljon pienempi paimenpoika, veljiensä avustajaksi taisteluun tullut Daavid ottaa haasteen vastaan. Hän ilmoittaa taistelevansa Jumalan nimissä. Hän linkoaa kiven Goljatin otsaan sekä tappaa ja mestaa maahan kasvoilleen kaatuneen Goljatin tämän omalla miekalla. Filistealaiset pakenevat, ja Daavid vie Goljatin pään mukanaan Jerusalemiin. Myöhemmin Daavidista tulee yhdistyneiden israelilaisten kuningas.
Myöhemmin toisessa Samuelin kirjassa (21:19) kerrotaan, että Goliatin tappoikin mies nimeltä Elhanan. Tämä on tulkittu kahdella tavalla: joko niin että Elhanan oli Daavidin oikea nimi, tai niin että Elhanan oli alkuperäisessä tarinassa Goljatin tappaja, ja myöhemmät Daavidin dynastian tukijat ovat vaihtaneet hänet Daavidiksi. Raamatun Daavid-kertomuksissa on myös muita jatkuvuusongelmia, jotka viittaavat redaktion pitkään historiaan. Ensimmäisessä aikakirjassa (20:5) kerrotaan Elhananin, Jairin pojan, surmanneenkin Goljatin veljen Lahmin.
Septuagintassa kuvaus Daavidin ja Goljatin taistelusta on lyhyempi ja siitä puuttuvat masoreettisen tekstin jakeet 17:12–31, 50, 55–58 ja 18:1–5. Septuagintan kertomus etenee johdonmukaisemmin, kun taas masoreettisessa tekstissä on sisäisiä ristiriitaisuuksia.
Goljatin pituus vaihtelee eri lähteissä, ja pituusmitatkaan eivät tuolloin olleet vakiintuneet. Raamattu kertoo Goljatin pituudeksi kuusi kyynärää ja yhden vaaksan. Septuagintan ja historioitsija Josephuksen perusteella Goljat oli 205 senttimetrin pituinen.