stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oskari Remes

| Oskari Remes> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. toukokuuta 2005 (ikä 19) Pieksämäki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ose
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  77 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  17
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
    
Oskari Aleksanteri Remes (s. 20. toukokuuta 2005 Pieksämäki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Remes osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta. Remes pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteenina hän toimii.
Ura

Remes on Pieksämäen Pallo-Seppojen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Mikkelin Jukureihin. Remes siirtyi 15-vuotiaana kaudeksi 2020–2021 Kalevan Pallon U16-joukkueeseen, jonka varakapteenina hän toimi. Kaudeksi 2021–2022 Remes palasi Jukureihin ja siirtyi seuran U18-joukkueeseen, jonka kapteenistoon hän nousi kaudella 2022–2023. Remes oli joukkueen paras maalintekijä 23 osumallaan, joilla hän jakoi U18 SM-sarjan maalipörssin kymmenennen sijan KooKoon Rasmus Svartströmin kanssa.
Kaudella 2024–2025 Remes nousi Jukurien U20-joukkueen varakapteeniksi. Hän teki samalla kaudella SM-liigadebyyttinsä runkosarjan kolmanneksi viimeisellä kierroksella 11. maaliskuuta 2025 vieraissa Kiekko-Espoota vastaan. Remes merkittiin Jukurien nelosketjun oikeaan laitaan Santeri Koskelan ja Jiro Frilanderin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.16 minuuttia.
Muuta

Remes valmistui metsäkoneenkuljettajaksi Etelä-Savon ammattiopistosta syksyllä 2024. Hänen isoveljensä Roope pelasi hyökkääjänä A-junioriksi asti. Veljesten isä Ville Remes pelasi hyökkääjänä alemmissa sarjoissa ja hän on PiPSin miesten joukkueen kaikkien aikojen paras pistemies.
Pentti Wähäjärvi

Pentti Wähäjärvi (18. huhtikuuta 1912 Helsinki – 19. lokakuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen taide- ja antiikkikauppias, joka järjesti myös taidenäyttelyitä. Wähäjärvi tunsi useita 1900-luvun alkupuolella vaikuttaneita nimekkäitä taiteilijoita ja taidekauppiaita, joilta hän myös hankki teoksia kokoelmaansa. Vuonna 1993 hän lahjoitti kokoelmansa Riihimäen kaupungille ja mahdollisti siten Riihimäen taidemuseon perustamisen.
Elämä

Wähäjärvi vietti kouluvuotensa Riihimäellä, jonne hänen perheensä oli muuttanut vuonna 1917. Hänen isänsä Johan Evert Wähäjärvi tuli tekemään sähköurakointia Paloheimolle, joka oli tuolloin paikkakunnan toinen suuryritys lasitehtaan ohella. Wähäjärvet asuivat Riihimäen keskustassa Uramontiellä ja Koivistonkadulla.lähde? Wähäjärvi aloitti uransa taidekauppiaana jo 1930-luvun alussa. Hänen kauppansa toimi aluksi osto ja myynti liikkeenä Kalevankatu 14:ssa. Pian se muuttui taidekaupaksi ja laajeni Kalevankatu 16:een. Antiikki kiinnosti aina. Niinpä hän osti Anton Nordqvistilta Pohjois Makasiinikatu 7:ssa sijainneen antiikkiliikkeen, jota hän hoiti melkein elämänsä loppuun asti. Vuonna 1950 Wähäjärvi sotkeutui taideväärennösjupakkaan, jossa taidemaalari Viljo Salonen oli kopioinut ja jäljitellyt Jarl Falckin maalauksia. Teoksia myynyt Wähäjärvi sai tuomion yllytyksestä.
Wähäjärvi oli tähdännyt johdonmukaisesti omien kokoelmiensa museoimiseen jo 1950-luvun lopulta asti. Idean hän oli saanut vuonna 1936 Taidehallissa pidetystä yksityisten kokoelmien näyttelystä. Wähäjärvi hankki teoksia kokoelmiinsa taiteilijoilta, yksityisiltä henkilöiltä, kuolinpesiltä, huutokaupoista ja tunnustettujen taiteilijoiden näyttelyistä. Wähäjärvellä oli ollut hyvät suhteet muun muassa Helene Schjerfbeckin ja Tyko Sallisen taidekauppiaana toimineeseen Gösta Stenmaniin sekä tämän leskeen Berthaan. Moni Wähäjärven kokoelman maalaus oli aiemmin kuulunut Gösta Stenmanin kokoelmaan.lähde?
Wähäjärvi lahjoitti puolisonsa Tatjanan kanssa kokoelmansa Riihimäen kaupungille vuonna 1993. Riihimäen Taidemuseo perustettiin vuotta myöhemmin ja avattiin yleisölle keväällä 1995.
Yhdistyneen kuningaskunnan Helsingin-suurlähetystö

Suurlähetystörakennuksen pääty.
Itäinen puistotie 15
Yhdistyneen kuningaskunnan Helsingin-suurlähetystö (suurlähetystö itse ilmoittaa suomenkieliseksi nimekseen Britannian suurlähetystö) sijaitsee Kaivopuistossa osoitteessa Itäinen Puistotie 17. Modernin suurlähetystörakennuksen vieressä on vanhassa jugend-huvilassa toimiva suurlähettilään virka-asunto.
Nykyinen suurlähettiläs on Laura Davies, joka aloitti tehtävässä marraskuussa 2024. Edeltäjä Theresa Bubbear toimi tehtävässä vuosina 2021–2024 ja hänen edeltäjänsä Tom Dodd vuosina 2018–2021.
Lähetystörakennusten historia

Korttelissa nro 203 ei ole muita rakennuksia kuin Britannian ja Ranskan suurlähetystöt. Alueella sijaitsi aikanaan ruhtinatar Zenaida Jusupoffin 1840-luvulla rakentama huvila Rauhaniemi, joka purettiin 1910-luvulla. Sen tontti lohkottiin kolmeen osaan, joista jokaiseen valmistui jugend-tyylinen huvila. Arkkitehti Jarl Eklund suunnitteli vuonna 1917 valmistuneet kaksi pohjoisempaa huvilaa, joista pohjoisin purettiin 1940-luvun lopussa Ranskan lähetystön tieltä. Jusupoffin huvilan paikalle rakennettu toinen Eklundin suunnittelema talo (Itäinen Puistotie 15) on säilynyt ja toimii nykyään Britannian suurlähettilään virka-asuntona. Rakennus on ollut tässä käytössä vuodesta 1926. Kuningatar Elisabet II majoittui residenssiin vieraillessaan Suomessa vuonna 1976.
Eteläisin alueen kolmesta vanhasta jugend-huvilasta oli vuonna 1913 valmistunut Lars Sonckin suunnittelema Villa Baumgartner, jonka Britannian lähetystö osti ja purki vuonna 1972, vaikka se oli luokitettu Suomessa merkittäväksi rakennustaiteelliseksi muistomerkiksi. Purkaminen herätti paljon kielteistä huomioita. Uuden suurlähetystörakennuksen suunnittelu viivästyi. Arkkitehti Stephen Quinlanin suunnittelema rakennus valmistui lopulta vuonna 1990. Rakennuksen ulkoseinät on verhoiltu harmaalla Kurun graniitilla. Rakennusta hallitsee kaareva arkadimainen lasikatto. Rakennuksen vihki käyttöön Britannian pääministeri Margaret Thatcher vieraillessaan Suomessa vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Lähetystön kotisivu (englanniksi)
Markus Pönkä

| Markus Pönkä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Markus Pasi Pönkä
Syntynyt: 26. joulukuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:  Suomi
Muut tiedot
Rikokset:  palottelumurha Tallinnassa vuonna 2005). Lukuisia talousrikoksia, huijauksia, petoksia ja väärennyksiä
Uhrit:  Keijo Salo (murhattu)
Markus Pasi Pönkä (s. 26. joulukuuta 1983) on Tallinnassa vuonna 2005 tapahtuneen paloittelumurhan tekijä. Hän on syyllistynyt myös talousrikoksiin. Ennen murhaa Pönkä oli lähetellyt yritystensä nimissä muille yrityksille laskuilta näyttäviä huijauskirjeitä.
Paloittelumurha ja huijauslaskuvyyhti

Markus Pöngästä oli tehty petosten vuoksi kansainvälinen etsintäkuulutus, ja Viron poliisi pidätti hänet 12. joulukuuta 2005. Myöhemmin hänet vangittiin epäiltynä Tallinnassa tehdystä 21-vuotiaan Keijo Salon paloittelusurmasta.
Pöngälle tehtiin Tartossa mielentilatutkimus, jossa hänet todettiin syyntakeiseksi. Oikeudenkäynti alkoi Harjun käräjäoikeudessa 28. elokuuta 2006, jolloin kuultiin syyttäjän puheenvuoro ja useita todistajia. Pönkä kiisti syyllisyytensä, mutta 9. marraskuuta jatkuneessa oikeudenkäynnissä hän tunnusti surman, mutta väitti toimineensa itsepuolustukseksi. Pöngän mukaan Salo kävi hänen kimppuunsa veitsen kanssa, minkä vuoksi hänen oli pakko ampua Saloa selkään. Ruumiin paloittelu johtui Pöngän mukaan siitä, että hän oli surman jälkeen šokkitilassa.
16. helmikuuta 2007 jatkuneessa oikeudenkäynnissä kuultiin Salon vuokranantajaa, joka oli löytänyt tämän ruumiinosia vuokra-asunnosta pakattuna mustiin laatikkoihin. Tuomio luettiin 19. helmikuuta 2007. Pönkä tuomittiin murhasta 12 vuodeksi vankeuteen. Oikeuden mukaan teon motiiveina olivat raha ja todistajan vaientaminen. Pönkä valitti tuomiosta, mutta Tallinnan piirikunnanoikeus piti tuomion ennallaan 29. toukokuuta 2007.
Pönkä haki valituslupaa Viron korkeimmalta oikeudelta, mutta lupaa ei myönnetty.
Pönkä siirrettiin Suomeen 30. elokuuta 2007. Seuraavana päivänä Helsingin käräjäoikeus vangitsi hänet epäiltynä kahdeksasta törkeästä petoksesta tai sen yrityksestä sekä ampuma-aserikoksesta. Pöngän epäiltiin saaneen laskuksi naamioiduilla pankkisiirtokirjeillä jopa kaksi miljoonaa euroa. Huijauslaskuvyyhdessä oli tuhansia asianomistajia.lähde?
Helsingin käräjäoikeus katsoi Pöngän syylliseksi seitsemään törkeään petokseen, kahteen rekisterimerkintärikokseen sekä ampuma-aserikokseen ja tuomitsi tämän neljäksi vuodeksi vankeuteen 9. huhtikuuta 2008. Hovioikeus piti tuomion ennallaan.
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 6. marraskuuta 2015 Pöngän 3 vuoden 8 kuukauden vankeusrangaistukseen mm. törkeistä petoksista, väärennyksistä ja ampuma-aserikoksista, yhteensä 20 eri rikoksesta.
Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 7. heinäkuuta 2016 Pöngän syylliseksi törkeään petokseen, kahteen rekisterimerkintärikokseen, ampuma-aserikokseen ja petokseen, joista tuomioksi tuli vuosi ja kuusi kuukautta vankeutta.
Laskulta näyttävät kirjeet

Pönkä lähetti laskulta näyttäviä kirjeitä yritys- ja kuluttaja-asiakkaille. Kuluttajavirasto on pitänyt laskulta näyttäviä kirjeitä huonon tavan mukaisena markkinointina. Lisäksi tarjouskirjeiden lähettäjän nimeksi on valittu usein sellainen nimi, joka muistuttaa jotain hyvämaineista tahoa. Esimerkiksi Markus Pöngän ”Suomen invalidiliitto” -nimisen olemattoman yhdistyksen nimissä lähettämät kirjeet on todennäköisesti tarkoitettu sekoitettavaksi täysin rehellisellä pohjalla toimivaan Invalidiliitto ry:hyn. Noin 100 000 suomalaista yritystä sai kesäkuussa 2005 tällaisen tilisiirron sisältävän kirjeen, jossa mainostettiin Suomen Invalidiliiton vuosijäsenyyttä noin 300 euron hintaan. Tilisiirrossa ollut Y-tunnus viittasi pieneen toimistokoneiden vähittäiskauppaa harjoittavaan yritykseen.lähde?
Paot

Kesäkuussa 2011 Pönkä onnistui pakenemaan vankikuljetuksesta. Poliisipartio kuitenkin tavoitti hänet noin 40 minuutin pakomatkan jälkeen.
Pönkä pääsi vankilalomalle 11. lokakuuta 2013, mutta hän ei palannut takaisin määräaikana. Hän palasi takaisin Kylmäkoskelle vapaaehtoisesti illalla 23. lokakuuta 2013.
Vapautuminen

Pönkä pääsi ehdonalaiseen vapauteen tapaninpäivänä 2014. Hänet kuitenkin vangittiin jälleen 17. huhtikuuta 2015 petosepäilyjen vuoksi. Poliisin mukaan epäillyt petokset liittyivät pikavippeihin ja tavaroiden tilaamiseen verkkokaupoista. Epäiltyjen rikosten lista kasvoi kotietsinnöissä tehtyjen löytöjen perusteella: Pönkää epäiltiin myös törkeän henkeen ja terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelusta, ampuma-aserikoksesta ja väärennöksistä.
Lokakuussa 2015 syyttäjä vaati Pöngälle Helsingin käräjäoikeudessa seitsemän vuoden vankeusrangaistusta 19 eri rikoksesta, muun muassa törkeästä henkeen tai terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelusta, useista törkeistä väärennyksistä ja petoksista. Syyttäjän mukaan Pönkä oli suunnitellut erittäin rikkaan henkilön kidnappausta ja oli hankkinut tätä varten muun muassa aseita, käsiraudat ja kommandopipot. Lisäksi Pönkä oli syyttäjän mukaan valmistellut tekoa kartoittamalla verotiedoista eniten tienaavia yritysjohtajia ja hankkinut tiedot parista luksusauton omistajasta.
15. lokakuuta 2015 kesken loppulausuntojen lukemisen Helsingin hovioikeus kumosi käräjäoikeuden viikkoa aiemmin tekemän vangitsemispäätöksen Pöngästä ja laski tämän vapaalle odottamaan tuomionantoa. Pönkä oli vangittu niin sanotun sotkemisvaaran vuoksi, mutta peruste oli hovioikeuden mielestä poistunut, kun syytteet oli käsitelty. Syyttäjä vaati Pönkää vangittavaksi uudestaan, koska epäili tämän karttavan vaatimaansa vankeustuomiota, mutta käräjäoikeus ei suostunut vaatimukseen. Rikos- ja prosessioikeuden professori Matti Tolvanen kommentoi hovioikeuden kesken oikeudenkäynnin antamaa päätöstä MTV:n uutisille, ettei muista toista vastaavanlaista tapausta.
6. marraskuuta 2015 käräjäoikeus tuomitsi Pöngän muun muassa törkeistä petoksista ja törkeistä väärennyksistä kolmeksi vuodeksi ja kahdeksaksi kuukaudeksi vankeuteen. Oikeus hylkäsi syytteen törkeän henkeen tai terveyteen kohdistuvan rikoksen valmistelusta, koska sen mukaan sieppauksen valmisteleminen ei ole rikollista vaan tekijän tarkoituksena tulee olla tapon, murhan, surman tai törkeän pahoinpitelyn tekeminen.
Helsingin käräjäoikeus ei määrännyt Pönkää vangittavaksi huolimatta annetusta vankeusrangaistuksesta. 16. helmikuuta 2016 Helsingin käräjäoikeus määräsi Pöngän tutkintavankeuteen epäiltynä tammi–helmikuussa 2016 Helsingissä tapahtuneista törkeästä petoksesta ja kahdesta ampuma-aserikoksesta. Pönkä pääsi seuraavana kesäkuuna vapaaksi tutkintavankeudesta, mutta sai heinäkuussa 1,5 vuotta vankeutta törkeästä petoksesta, kahdesta rekisterimerkintärikoksesta, ampuma-aserikoksesta ja petoksesta.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin totesi 8. marraskuuta 2016 tuomiolla Pönkä v. Estonia, että Viron tasavalta on loukannut Markus Pöngän oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin eli Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6. artiklan 1. kohtaan.
Pönkä vapautui vankilasta ehdonalaiseen 28. tammikuuta 2020.
Lokakuussa 2021 Markus Pöngän nimi tuli esiin veroparatiisivuoto Pandoran papereiden yhteydessä. Paljastuksessa Pöngän mainittiin pyytäneen veroparatiisipalveluita myyvää yhtiötä nimeltä SFM perustamaan itselleen yhtiön Belizeen elokuussa 2016.
Uusia tuomioita

Maaliskuussa 2017 Helsingin hovioikeus piti ennallaan Helsingin käräjäoikeuden marraskuussa 2015 antaman kolmen vuoden ja kahdeksan kuukauden vankeustuomion muun muassa ampuma-aserikoksesta, törkeästä ampuma-aserikoksesta, törkeistä petoksista ja väärennöksistä. Pöngän piti tuomion mukaan ilmoittautua Riihimäen vankilaan 27. huhtikuuta 2017, mutta hän ei ilmestynyt määräaikana paikalle. Toukokuun alussa Pönkä vangittiin poissaolevana epäiltynä törkeästä maksuvälinepetoksesta, jonka epäillään tapahtuneen tammikuussa 2017. Hänestä tehtiin eurooppalainen pidätysmääräys (EAW). Pöngän paon pitkityttyä hänet lisättiin Europolin etsityimpien henkilöiden listalle. Pönkä jäi kiinni 26. elokuuta 2017 Tukholmassa Ruotsissa. Helsingin hovioikeus tuomitsi Pöngän maaliskuussa 2023 kahdesta törkeästä petoksesta, 16:sta väärennyksestä, 16 rekisterimerkintärikoksesta ja kahdesta törkeästä veropetoksesta viiden vuoden ja seitsemän kuukauden vankeusrangaistukseen. Teot olivat vuosilta 2016–2017. Käräjäoikeudessa näyttö ei ollut riittänyt.
Aiheesta muualla

Tooming, Rando: Maakri mõrvas kahtlustatu võib olla Soomes tuntud pettur. Postimees. 21.12.2005. Arkistoitu 3.1.2006. (viroksi)
Vaherite korteris toimunud mõrva motiivid teadmata. Kesknädal - rahva poliitikaleht. Arkistoitu 27.9.2007. (viroksi) artikkeli murhasta.
Jasmin Hamid

| Jasmin Hamid> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. helmikuuta 1984 (ikä 41) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä, talousasiantuntija
Puoliso:  Santtu Hulkkonen (vih. 2015)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Merkittävät roolit:  Katariina Mäkelä   (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jasmin Hamid (s. 18. helmikuuta 1984 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja sijoittamiseen erikoistunut talousasiantuntija. Hamid on koulutukseltaan teatteri­taiteen maisteri.
Ura > Teatteri ja televisio

Vuosina 1999–2002 Hamid toimi TV1:n nuorten­ohjelma Iineksen juontajana.
Opinnot hän aloitti Kruununhaan yläasteen tanssi­linjalla ja jatkoi Teatteri­korkea­koulussa vuosina 2003–2008 pää­aineenaan näyttelijän­työ. Hän valmistui teatteri­taiteen maisteriksi.
Vuonna 2007 hän näytteli nais­pää­roolissa Dania turkulaisen Linnateatterin esittämässä näytelmässä Sokeri­humala.
Hamid näytteli vuosina 2009–2013 Katariina Mäkelää MTV3:n draama­sarjassa Salatut elämät. Hamid kutsuttiin alun perin Sara Polvi­järven roolin koe­kuvauksiin, mutta päätyi lopulta Katariinan rooliin. Hamid jätti sarjan 4. loka­kuuta 2013, ja Jenni Banerjee näytteli Katariinaa keväästä 2014 alkaen esitetyissä jaksoissa. Hamid aloitti loka­kuussa 2013 MTV3:n lotto­lähetysten juontajana ja tuottajana.
Hamid työskentelee vapaana näyttelijänä.
Ura > Vaikuttaminen ja politiikka

Hamid toimi Teatteri­korkea­koulun yli­oppilas­kunnan hallituksessa jäsenenä (2004–2005), ensimmäisenä vara­puheen­johtajana (2006) ja lopulta puheen­johtajana (2007).
Kunnallis­vaaleissa 2008 hän oli Helsingin vihreiden ehdokkaana Helsingissä ja valittiin 592 äänellä vara­valtuutetuksi. Kaudella 2009–2012 hän oli lisäksi kulttuuri- ja kirjasto­lautakunnan vara­jäsen. Syksyn 2012 kunnallis­vaaleissa hänet valittiin Helsingin valtuustoon 1 200 äänellä. Hän on ollut kiinteistö­lautakunnan vara­puheen­johtaja vuodesta 2013 ja kaupungin­hallituksen vara­jäsen vuosina 2013–2014. Kunta­vaaleissa 2017 Hamid uusi valtuusto­paikkansa saaden 1 227 ääntä.
Hamid on puhunut kiinteistö­lauta­kunnassa kaupunki­kulttuurin puolesta­. Hän on puolustanut Haka­niemen halli­kauppiaiden toivetta lasi­hallista ja estänyt kaupungin aikeet Hieta­lahden hallin myymisestä. Lisäksi hän on ollut varmistamassa Käpylän ja Karhupuiston lippakioskien toiminnan säilymisen alku­peräisiltä yrittäjillä.selvennä
Tammikuusta 2025 alkaen Hamid on työskennellyt Nordnetissä talousasiantuntijana.
Ura > Luottamustehtävät

Kaupungin toimi­elimien lisäksi Hamid toimii Helsingin kaupungin asunnot Oy:n hallituksen puheen­johtajana. Aiemmin Hamid on toiminut Vantaan Energian hallituksessa, Helsingin Vihreiden hallituksessa ja Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton opiskelija­valtuuskunnassa.
Tunnustuksia

Vuonna 2020 Jasmin Hamid palkittiin vuoden sijoittajana Nordnetin järjestämässä äänestyksessä. Vuonna 2018 hän oli samassa kilpailussa kolmen parhaan joukossa.
Vuonna 2023 Speakers forum palkitsi Hamidin Vuoden juontaja -palkinnolla
Julkaisut > Podcastit

Taloudellinen mielenrauha, yhdessä Danske Bankin senioristrategi Kaisa Kivipellon kanssa
Mamma betalar, yhdessä Natalia Salmelan kanssa
Yksityiselämä

Hamid on suomen­tataari. Hänen iso­vanhempansa ovat kotoisin Venäjän tataari­kylistä, hänen omat vanhempansa ovat syntyneet Suomessa. Hän avioitui Santtu Hulkkosen kanssa kesä­kuussa 2015. Heillä on vuonna 2018 syntynyt poika ja syys­kuussa 2020 syntynyt tytär. Hän puhuu lapsilleen tataaria.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Caasha | tyttö Rubiinissa |
| 2009 | Runaway Beer | Inés |
| 2009 | Agape | Misia |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Sarja | Televisio> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2009–2014 | Salatut elämät | Katariina Mäkelä |
| 2014 | Nymfit | Ana-Claudia |
| 2016–2019 | Sorjonen | Jenna "Jänis" Luhta |
| 2022 | Syke | Laura Saramaa |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut. Arkistoitu 17.12.2014.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Elonet  Yle
Elmo – muu maailma

Elmo – muu maailma on Juhani Peltosen Yleisradiolle kirjoittama kuunnelma vuodelta 1978. Kuunnelma on kestoltaan 54 minuuttia ja sen ohjasi Lars Svedberg. Edellisenä vuonna oli valmistunut kuunnelma Elmo, urheilija ja samana vuonna Elmo – muu maailman kanssa ilmestyi romaani Elmo.
Kuunnelmassa maailman paras urheilija, Elmo, kohtaa yksinään jalkapallossa muun maailman parhaat pelaajat. Elmo – muu maailman pääosissa ovat urheiluselostajat Immo ja Lyly, joita esittävät Kauko Helovirta ja Jarno Hiilloskorpi.
Yleisradio on julkaissut Elmo – muu maailman CD-levyllä.
Naile Wafin

Naile Wafin (oikealla reunassa, toinen rivi) opettaja Gibadulla Murtasinin luokkakuvassa 1930-luvun alussa.
Naile Wafin (1920 Tampere – 1979) oli tataaritaustainen suomalainen koristemaalari, joka työskenteli Arabialla 1950-luvulla.
Elämäkerta

Naile Wafin syntyi Tampereella. Hänen vanhempansa Zinnetullah (1886–1941) ja Möshfika (1886–1966) tulivat Suomeen Aktukin kylästä Venäjältä. Isä perusti oman kangaskauppansa Commercen taloon Aleksis Kiven kadulle. Semiulla Wafin, Nailen veli, hoiti liikettä isän kuoltua.
Wafin valmistui Ateneumin keramiikkaosastolta vuonna 1948. Wafin työskenteli vuosina 1950–1956 Olga Osolin johtamalla Arabian taideteollisuusosastolla. Wafinin työ keskittyy käsin maalattuihin koristelaattoihin- ja vateihin. Wafinin tyyli oli "raaputustekniikka, joka antoi esineille himmeän ja pehmeän pintavaikutelman". Kuva-aiheina olivat suomalaiset kukat. Wafinilla on "uskollinen keräilijäkunta".
Naile Wafin menehtyi syöpään vuonna 1979. Hänellä oli vuonna 1957 syntynyt poika. Toinen poika syntyi vuonna 1963, mutta kuoli nelivuotiaana.
Tituksen riemukaari

Tituksen riemukaari
Piranesin kuparikaiverrus Tituksen riemukaaresta ennen restaurointia (1748).
Roomalaiset kuljettavat Jerusalemin temppelin ryöstösaalista. Joukosta erottuu seitsenhaarainen kynttilänjalka, Menora, jonka pohjalta suunniteltiin Israelin valtion vaakuna .
Tituksen riemukaari (ital. Arco di Tito) on Rooman keskustassa Forum Romanumin kupeessa sijaitseva Jerusalemin valtauksen muistoksi pystytetty muistomerkki. Sen rakennutti keisari Domitianus edesmenneen  veljensä ja edeltäjänsä Tituksen kunniaksi vuonna 82 . Riemukaaren läpi johtaa voitonparaateihin käytetty katu Sacra via, ja kaari sijaitsee sen korkeimmalla kohdalla.
Arkkitehtuuri

Tituksen riemukaari on varhaisin tunnettu esimerkki roomalaisten kehittämästä kompositatyylistä, joka on yhdistelmä korinttilaisesta ja joonialaisesta pylväsjärjestelmästä. Kaariaukon sisäseinillä on Jerusalemin temppelin ryöstösaalista vievää kulkuetta ja Tituksen yhdessä isänsä Vespasianuksen  kanssa juutalaisista saavutetun voiton kunniaksi pitämää triumfia kuvaavat reliefit . Holvin kasetoituun kattoon on kuvattu Tituksen jumalaksi julistaminen . Pahoin rapistunut riemukaari, joka oli keskiajalla osa Frangipanien linnoitusta, restauroitiin paavi Pius VII:n aloitteesta täydellisesti 1817–1821. Arkkitehti Giuseppe Valadier purki monumentin osiin ja kokosi sen käyttäen puuttuviin attikan ja pilareiden ulommaisiin kulmiin uusia kivilohkareita travertiinista . Alun perin kokonaisuudessaan valkeasta Pentelin marmorista rakennettu yksiaukkoinen riemukaari on 15,4 m korkea, 13,5 m leveä ja 4,75 m syvä .
Piirtokirjoitukset

Riemukaaren Colosseumin puoleisen julkisivun attikassa on suurikokoinen latinankielinen omistuskirjoitus: SENATUS POPULUSQUE ROMANUS DIVO TITO DIVI VESPASIANI FILIO VESPASIANO AUGUSTO (suom. Rooman Senaatti ja kansa, jumalalliselle Titukselle jumalallisen Vespasianuksen pojalle). Forum Romanumille päin antavan fasadin piirtokirjoitus ei ole säilynyt meidän päiviimme . Sen sijaan toisella puolella on moderni muistokirjoitus restauroinnista: INSIGNE RELIGIONIS ATQVE ARTIS MONVMENTVM VETUSTATE FATISCENS PIVS SEPTIMVS PONTIFEX MAX(imus) NOVIS OPERIBVS PRISCVM EXEMPLAR IMITANTIBVS FVLCIRI SERVARIQVE IVSSIT ANNO SACRI PRINCIPATVS EIVS XXIIII (suom. Ajan hampaan heikentämä uskonnollinen ja taiteellinen monumentti korjattiin vanhan mallin mukaan paavi Pius VII:n käskystä hänen 24. hallintovuonnaan) .
Aiheesta muualla

Samuel Ball Platner, "A Topographical Dictionary of Ancient Rome": Arch of Titus(englanniksi)
Tituksen riemukaari René Seindalin sivuilla(englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .