stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hive Helsinki

Hive Helsinki logo
Hive Helsinki on Helsingin Sörnäisissä toimiva yksityinen oppilaitos jossa opitaan ohjelmointia. Koulun toimintaa ylläpitää voittoa tavoittelematon säätiö, jota rahoittaa ohjelmistoyhtiö Supercell. Koulu aloitti toimintansa vuonna 2019.
Koulun opettamiskonsepti perustuu vertaisoppimiseen, eikä koulussa ole opettajia tai luentoja. Sen sijaan oppiminen tapahtuu työskentelemällä yhdessä muiden opiskelijoiden kanssa käytännönläheisissä, oikean elämän projekteissa.
Hive Helsinki ei vaadi aiempaa koulutusta eikä kokemusta ohjelmoinnista. Ainoa pääsyvaatimus on 18 vuoden ikä sekä voimassa oleva oleskelulupa tai EU-kansalaisuus.
Opiskelu on maksutonta ja opiskelijat ovat oikeutettuja saamaan Kelan opintotukea. Opinnot vertautuvat toisen asteen opintoihin, joten aiemmin käytetyt korkeakoulujen opintotukikuukaudet eivät vaikuta opintotuen saamiseen Hivessä. Tapauksesta riippuen opiskelija saattaa olla oikeutettu työttömyysetuuteen opintojen aikana, jos opiskelija on yli 25-vuotias, rekisteröitynyt työnhakijaksi ja työllisyypalvelut on arvioinut, että opinnot edistävät työllistymistä.
Koulutuksen taso rinnastuu korkeakoulutukseen. Opiskelijat saavat alan huippuosaamista vastaavat tekniset taidot sekä työelämässä arvostettuja pehmeitä taitoja, kuten tiimityöskentelyä, luovaa ongelmanratkaisutaitoa ja resilienssiä.
Hive Helsinki ei kuulu Suomen korkeakoulujärjestelmään, eikä sen suorittamisesta siten saa virallista tutkintoa.
Hive Helsinki -säätiön hallituksessa on mukana mm. ohjelmoinnin opettaja ja kirjailija Linda Liukas.
Aiheesta muualla

Koulun verkkosivut
Labradorinnoutaja

| Labradorinnoutaja |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:  alkuperämaa Newfoundland ja Labrador,  Kanada jalostusmaa  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 62 290
Rodun syntyaika:  1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira lintukoira ja kalastuskoira
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira, seurakoira, palveluskoira, lintukoira, harrastuskoira, näkövammaisten opaskoira
Elinikä:  yli 10 vuotta
Muita nimityksiä:  labradori, labbis, lapukka, Lab, Labrador Retriever, retriever du Labrador, labradori retriiver
FCI-luokitus:  ryhmä 8 Noutajat, ylösajavat koirat ja vesikoirat alaryhmä 1 Noutajat #122
Ulkonäkö
Paino:  25–45 kg
Säkäkorkeus:  54–57 cm
Väritys:  musta, keltainen tai ruskea 
Labradorinnoutaja (engl. Labrador Retriever) on alun perin kanadalainen koirarotu. FCI pitää kuitenkin sen alkuperämaana Yhdistynyttä kuningaskuntaa, koska se jalostettiin siellä nykyiseen muotoonsa. Labradorinnoutaja on yksi maailman suosituimmista koiraroduista. Rekisteritietojen mukaan se on suosituin koirarotu sekä Isossa-Britanniassa, Yhdysvalloissa että Suomessa. Se ohitti Suomessa ensi kertaa sekä saksanpaimenkoiran että suomenajokoiran vuonna 2010, ja on siitä lähtien saanut pitää ykkössijansa. Suomessa oli vuoden 2020 tammikuun loppuun mennessä 62 290 rekisteröityä labradorinnoutajaa.
Luonne ja käyttötarkoitus

Labradorinnoutaja on keskimäärin ystävällinen, miellyttämishaluinen, innokas, kärsivällinen, hyväntuulinen ja eloisa koira, joka sopeutuu yhtä hyvin maalle kuin kaupunkiasuntoonkin. Liikuntaa toiminnanhaluiselle ja tarmokkaalle koiralle tulee kuitenkin olla tarjolla runsaasti molemmissa asumismuodoissa. Menneisyytensä vuoksi se pitää yleensä paljon uimisesta.lähde?
Hannes Lohen käyttäytymistutkimuksen alustavien tulosten mukaan 56 prosenttia suomalaisista labradorinnoutajista on pakko-oireisia, 37 prosenttia ääniarkoja, 27 prosenttia alusta- ja paikka-arkoja, 14 prosenttia yliaktiivisia-impulsiivisia, 13 prosenttia arkoja, 4 prosenttia eroahdistuneita ja 1 prosenttia aggressiivisia. Tutkimukseen osallistui 263 labradorinnoutajaa ja vuonna 2015 julkaistut alustavat tulokset saattavat muuttua vastausmäärien kasvaessa.
Rodun tulee aina olla ystävällinen ja lapsirakas, eikä se saa osoittaa merkkejä aggressiivisuudesta tai arkuudesta. Nopean oppimiskykynsä ja yhteistyöhalunsa vuoksi se on useimmiten helppo kouluttaa. Kouluttaminen vaatii kuitenkin omistajalta määrätietoisuutta, sillä rotu osaa ottaa roolin perheen johtajana, jos se sille suodaan.lähde?
Onnellisimmillaan labradorinnoutaja on saadessaan tehdä sille ominaista työtä eli noutaa metsästäjän ampumaa pienriistaa sekä maalta että vedestä. Sen tyypillinen työskentelytapa on kantaa riista pehmeässä otteessa siten, etteivät sen hampaat jätä jälkiä lintuun. Sitä käytetään oppimiskykynsä vuoksi laajasti muissakin tehtävissä, esimerkiksi palveluskoirana, ruumiillisesti toimintarajoitteisten henkilöiden avustajakoirana, opaskoirana, huumekoirana ja pelastuskoirana. Sille tyypillisestä hyvästä hajuaistista on hyötyä monessa sille ominaisessa harrastuksessa ja työtehtävässä. Tasapainoisen luonteensa ansiosta siitä saa kuitenkin myös pelkästään hyvän seura- ja perhekoiran. Se tarvitseekin paljon ihmisen seuraa ja pitkästyy helposti yksin ollessaan.lähde?
Käyttölinjainen labradorinnoutaja noutamassa riistaa vedestä.
Ruskea labradorinnoutajia saaliin kanssa.
Into vettä kohtaan kuuluu rotutyypillisiin piirteisiin.
Alkuperä

1700-luvulla tuotiin koiria kalastuslaivojen mukana Englantiin, jolloin koirat risteytettiin englantilaisten lintukoirien ja muidenkin koirarotujen kanssa. Labradorinnoutajia kutsuttiin aluksi St. Johnin koiriksi tai labradorinkoiriksi. Nimen labradorinnoutajalle antoi vuonna 1887 Malmesburyn kreivi, ja siitä tuli heti suosittu metsästyskoira. Lopulta syntyi yhtenäinen koirarotu, jonka Englannin Kennelklubi hyväksyi vuonna 1903. Rodun käyttötarkoitus on auttaa metsästyksessä ammutun pienriistan talteenotossa. Labradorinnoutajan vahtiominaisuudet ovat piilotettu rotuominaisuus. Labradorinnoutaja suojaa ja jopa  vahtii,lähde? vaikka nämä ominaisuudet eivät täytä labradorinnoutajan rotumääritelmää suvaitsevasta koirasta.
Ulkonäkö

Labradorinnoutaja on keskikokoinen, vankkarakenteinen ja tiivisrunkoinen lintukoira. Uroksen ihannekorkeus on 56–57 senttimetriä ja nartun 54–56 senttimetriä. Labradorinnoutajan kallo on leveä, otsapenger selvä, kirsu iso ja leuat keskipitkät ja voimakkaat. Keskikokoiset silmät ovat väriltään pähkinänruskeat. Korvat ovat melko pienet ja riippuvat päänmyötäisinä. Häntä on niin kutsuttu ”saukonhäntä”: keskipitkä, tyvestä paksu ja hännänpäätä kohti suippeneva. Se on kauttaaltaan lyhyen, tiheän ja tiiviin karvan peittämä. Hännän ei tule kiertyä selän ylle.
Labradorinnoutaja on väriltään joko musta, keltainen tai harvinaisempana ruskea. Keltaisen värityksen sävy vaihtelee miltei valkoisesta kermankeltaiseen, vaikkakin näyttelylinjassa keltaisia näkee lähes yksinomaan kermanvärisiä. Aivan kuten kultaisennoutajan tapauksessa, punaisia koiria löytyy lähinnä käyttölinjasta. Pieni valkoinen täplä rinnassa hyväksytään. Keltaisen koiran kirsun ja ihon toivotaan olevan mahdollisimman tummat. Ruskea tunnetaan englanninkielisissä maissa ”suklaanruskeana” (Chocolate).
Harvoin syntyvät brindle- ja tan-merkkiset yksilöt osoittavat, että rodulla esiintyy K-lokuksessa K-alleelin (dominoiva musta) lisäksi myös br-alleelia (brindlekuvio A-lokuksen määräämillä punaisilla alueilla) ja +-alleelia (punaiset alueet normaalit).
Musta labradorinnoutaja.
Maksanruskeita labradorinnoutajia työssään.
Ruskea labradorinnoutaja.
Vaalea labradorinnoutaja nousee lettosuolle.
Labradorinnoutajien voidaan joiltakin osin todeta jakaantuneen kahteen linjaan; näyttely- ja käyttölinjaan. Niin sanotut käyttölinjaiset ovat huomattavasti kevytrakenteisempia ja kapeapäisempiä kuin niin sanotut näyttelylinjaiset, ja niiden jalostuksessa painotetaan käyttöominaisuuksia selvästi enemmän kuin ulkonäöllisiä ominaisuuksia.
Käyttölinjaisen pää.
Näyttelylinjaisen pää.
Terveys

Labradorinnoutaja on sisäsiittoisimpia koirarotuja. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25. Labradorinnoutajan jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on lähes yhtä korkea: 0,218.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta labradorinnoutaja Wikimedia Commonsissa
Labradorinnoutajat
| n k Noutajakoirarodut |
| --- | --- |
FCI:  chesapeakelahdennoutaja  kiharakarvainennoutaja  kultainennoutaja  labradorinnoutaja  novascotiannoutaja  sileäkarvainennoutaja 
Harvinaiset:  murraynjokinoutaja 
Sukupuuttoon kuolleet:  venäjännoutaja
Gustaf Sirén

Gustaf Sirén (23. helmikuuta 1920 Nastola – 11. toukokuuta 2008 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen metsätieteilijä ja professori. Hänet nimitettiin 1965 Ruotsin Skogshögskolanin metsänuudistamisen professoriksi ja pian myös Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen henkilökohtaiseksi ylimääräiseksi professoriksi (1966–1973), ja hän toimi vuosia molemmissa viroissa. Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen dosentti hän oli 1958–1966 ja uudelleen 1973–1987. Hän oli vuodesta 1978 Ruotsin maatalousyliopiston energiametsänviljelyn henkilökohtainen ylimääräinen professori. Hän tutki maatalouden koneistamista.
Aiheesta muualla

Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Collins
Etunimenä

Collins Hart (s. 1985), suomalainen aitajuoksija
Kuvitteellisia henkilöitä

Barnabas Collins, päähenkilö elokuvassa Dark Shadows
Nimen muita merkityksiä

Fort Collins, kaupunki Coloradossa, Yhdysvalloissa
HarperCollins, newyorkilainen kirjankustantamo
Collins-lasi, noin 25–35 senttilitran kokoinen juomalasi
Michael Collins (elokuva), elokuva irlantilaisesta vapaustaistelijasta
Collins-luokka, australialainen sukellusveneluokka
HMAS Collins, australialainen Collins-luokan sukellusvene
Tom Collins, long drink -tyyppinen drinkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Collins”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Seltjarnarnes

| Seltjarnarnes |
| --- | --- |
 Seltjarnarnesin sijainti Islannissa
Valtio:  Islanti
Alue:  Höfuðborgarsvæðið
Vaalipiiri:  Suðvesturkjördæmi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Kunnanjohtaja:  Þór Sigurgeirsson
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2 km²
Väkiluku (2022):  4 720
 – Väestötiheys:  2 360 as./km²
 
 www.seltjarnarnes.is 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seltjarnarnes (virallisesti Seltjarnarneskaupstaður) on kunta Islannissa lähellä Reykjavíkia. Kunnan pinta-ala on 2 km2 ja väkiluku 4 720 asukasta (1. tammikuuta 2022). Kunta kuuluu Höfuðborgarsvæðiðin suurkaupunkialueeseen.
Itsenäisyyspuolueella on ollut ylivalta kaupunginvaltuustossa vuodesta 1962 lähtien. Vuoden 2006 vaaleissa se sai 67,2 prosenttia äänistä ja viisi seitsemästä valtuustopaikasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seltjarnarnes Wikimedia Commonsissa
Kunnan viralliset sivut (islanniksi)
Arabiemiraattien historia

n
k
Arabiemiraattien historia nykyisenä poliittisena kokonaisuutena on nuori. Yhdistyneet arabiemiraatit perustettiin Ison-Britannian vetäydyttyä Persianlahden alueelta vuonna 1971. Tämän seurauksena alueen seitsemän emiraattia aloittivat neuvottelut yhteisen liittovaltion perustamisesta. Uusi liittovaltio, Yhdistyneet arabiemiraatit, perustettiin joulukuussa 1971. Alueen öljyvarantojen myötä maa oli jo itsenäistyttyään vauras. Maa on itsenäistymisensä jälkeen noussut merkittäväksi alueelliseksi ja globaaliksi voimaksi.
Varhaiset vaiheet > Esihistoria

Persianlahden alue on yksi maailman vanhimmista jatkuvasti asutetuista alueista. Arkeologisten todisteiden perusteella on arvioitu, että Hormuzinsalmen alueella on ollut asutusta jo 127 000 vuotta sitten. Tuohon aikaan elinympäristö oli tyystin erilainen, sillä Persianlahti ei ollut merenlahti, vaan jokien ja järvien halkoma alanko. Jääkauden loppuminen 16 000 vuotta sitten nosti merenpintaa, jolloin alkoi muodostua nykyinen Persianlahti. Vuosina 8000-4000 eaa. alueen ilmasto oli nykyistä kosteampi ja rannikot olivat savannia. Tämä ilmasto pystyi tukemaan ihmisasutusta. Persianlahden keskuspaikaksi muodostui Dilmun, nykyisen Bahrainin alueella, joka kukoisti noin 4000-2000 eaa. Dilmunista käsin käytiin kauppaa Mesopotamian ja Indus-jokilaakson suuntaan.
Noin vuodesta 4000 eaa. lähtien ilmastonmuutos toi lisää kuivuutta Itä-Arabiaan, mikä vähensi alueen väestöä ja lisäsi muuttoliikettä Persianlahden rannikolle. Arkeologiset tutkimukset ovat osoittaneet, että lisääntyneestä kuivuudesta huolimatta nykyisen Dubain lähellä sijaitseva autiomaa oli edelleen pitkään asuttuna.
Pronssikautisesta asutuksesta Arabiemiraattien alueella on jäänteitä etenkin Umm al-Narin alueelta, missä kukoisti alueen mukaan nimetty Umm al-Narin kulttuuri vuosina 2600-2000 eaa. Tätä aikakautta seurasi Wadi-Suqin kulttuuri vuosina 2000-1300 eaa. On esitetty että tämä siirtymä oli seurausta ympäristön kuivumisesta ja Mesopotamiaan suuntautuvan kaupankäynnin vähenemisestä. Ihmiset alkoivat hylätä asutuskeskuksiaan ja oletettavasti alkoivat muodostaa pienempiä ja liikkuvampaa elämäntapaa harjoittaneita yhteisöjä. Pronssikautisten ihmisten elämästä alueella ainoat merkit ovat heidän jälkeensä jättäneet haudat. Rautakauden katsotaan vallinneen alueella noin vuosina 1200-250 eaa. Tämän aikakauden arkeologisia jäänteitä on löydetty erityisesti Al-Ainista. Al-Ainin kulttuurikohteet on hyväksytty Unescon maailmanperintöluetteloon.
Tämän aikakauden loppupuolella Persiaa hallitsi akhaimenidien kuningassuku. Näiden vaikutuksen katsotaan ulottuneen jossain määrin myös nykyisten Arabiemiraattien ja Omanin alueelle, sillä akhaimenidien intresseissä oli hallinnoida tuottoisaa suitsukekauppaa. Alkujaan persialaisia innovaatioita, jotka levisivät myös muualle Lähi-Itään olivat qanat-keinokastelujärjestelmä, sekä lämpimässä ilmastossa käytännöllinen, varhainen rakennustekninen innovaatio tuulitorni. Nämä olivat alueella hyvin yleisiä aina ilmastointilaitteiden aikaan asti. Muinaisia rakennelmia on säilynyt muun muassa Dubaissa.
Aleksanteri Suuri valloitti Persian vuonna 330 eaa. Vuonna 325 eaa. hän lähetti laivaston tutkimaan Persianlahden rannikkoa. Hänen varhaisen kuolemansa jälkeen Persia jäi seleukidien hallintaan.  Arabiemiraattien alueelta arkeologisissa kaivauksissa löydetyt Kreikkalaistyyliset astiansirut ja amforat, sekä kreikkalaiset rahat, viittaavat seleukidikauden (330-150 eaa.) vaikutukseen alueella.
Varhaiset vaiheet > Islamisaatio

Islam levisi Persianlahden rannikolle syntysijoiltaan Arabian niemimaan länsiosasta 600-luvulla. Esihistoriallisella ajalla alueella harjoitettiin luonnonuskontoja, joille ominaista oli animismi, eli erilaisten henkien palvonta. Ennen islamin tuloa alueella oli vahva asema juutalaisuudella, kristinuskolla ja zarathustralaisuudella. Abu Dhabin emiraatissa sijaitsevalla Sir Bani Yasin saarella on löydetty 500-luvulta peräisin olevan luostarin rauniot.
Vuoteen 634 mennessä koko Arabian niemimaa oli jäänyt profeetta Muhammadin seuraajan,  kalifi Abu Bakrin valloitusten alle. Osa alueen heimoista kapinoi muslimivalloituksia, mutta kapinat kukistettiin Dibban taistelussa, nykyisten Arabiemiraattien alueella. Islamisaation alkuvuosisatoina Arabian niemimaan reunaosat olivat hyvin väljästi osa abbasidien ja umaijadien kalifaattia. Näinä aikoina alkoi niemimaan kaakkoisosissa nousta uusi islamin tulkinta kharjilaisuus. Nämä eivät sunnien ja šiiojen tavoin kokeneet, että kalifin pitäisi olla Muhammadin perheestä, vaan kalifiksi voitaisiin valita kuka tahansa, kunhan tämä eläisi oikeaoppisesti. Kharjiittien keskukseksi muodostui etenkin nykyisen Omanin alue.
900-luvulla Karmaattien aavikkoheimo valloitti suurimman osan kaakkoisesta Arabian niemimaasta. Karmaatit aiheuttivat alueella ryöstöretkillään suurta sekasortoa ja häiritsivät Persianlahden kauppaa. Vuosisadan puolivälissä šiialaiset buijidit nousivat hallitsevaan asemaan Persiassa, ja heidän vaikutusvaltansa ulottui myös Persianlahden vastarannalle. Buijidit ottivat haltuunsa aiemmin karmaattien hallitsemat alueet. Buijidien jälkeen Persiaa hallitsivat 1000-luvulla Seldžukit, jotka hallitsivat myös Persianlahden Arabian puoleista rannikkoa. Mongolivalloitukset pyyhkäisivät Persian yli 1200-luvulla ja alue jäi Il-kaanien valtaan. Mongolivalloitukset vaikuttivat Arabian niemimaan kaakkoisosaan Persianlahden kaupankäynnin pysähtymisenä ja kaupankäynnin painopiste siirtyi Punaiselle merelle. Näiden vuosisatojen aikana Persianlahden rannikkoalueiden historiasta tiedetään, että alueella oli useita pieniä kaupunkeja ja kauppapaikkoja, joiden valtasuhteet vaihtelivat.
1300-1500-luvuilla Ras al-Khaimassa sijaitseva Julfar oli merkittävä satamakaupunki. 1400-luvun puoliväliin mennessä se oli kasvanut pienestä kalastajakylästä tärkeäksi kaupungiksi, sen kasvu liittyi vahvasti Hormuzinsalmen merkittävään asemaan merikaupan keskuksena. Tänä aikana Hormuzin alueeseen kuului merkittävä osa nykyisistä Arabiemiraateista. Alueella vieraillut kiinalainen merenkävijä Zheng He vieraili alueella kahdesti 1410-luvulla. Alueen Kiinan kaupan jäljiltä on myös löydetty arkeologista aineistoa, kuten rahoja ja keramiikkaa.Julfarin taantuman jälkeen Ras al-Khaiman kaupungista tuli alueen tärkein satama.
Imperialismin aika > Eurooppalaisten kauppatukikohta

Historiallisesti Arabian niemimaan itärannikko oli kahden erilaisen elämäntavan risteyskohdassa. Niemimaan sisäosissa asuvat saivat elantonsa paimentolaisuudesta, kun taas rannikon kaupungeissa käytiin kauppaa Egyptin, Mesopotamiaan ja Intian suuntaan. Vaikka rannikkokaupungit kävivät kauppaa sisämaan paimentolaisten kanssa, oli niiden ensisijainen suuntaus merelle päin. Alue oli siis jo varhain kansainvälinen, jonka kautta kulki ihmisiä ja kauppatavaroita kaukaisista maista. Alueen väestö vaihtui kauppakausien myötä, jotka taas oli sidottu monsuuniin, mikä johti kausivaihteluihin satamien väestössä. Merimiehet viipyivät pitkään satamissa, kunnes oli jälleen turvallista purjehtia. Alueen väestö oli hyvin liikkuvaa, sillä alueella asukkaat eivät olleet sidottuja maahan, jolloin heidän oli helppo purjehtia pois ja asettua muualle, eikä alueen hallitsija voinut tehdä mitään tämän estääkseen.
Kauppa-alukset Espanjasta ja erityisesti Portugalista alkoivat käydä Persianlahdella säännöllisesti 1400-luvulta alkaen. Portugalilaiset valloittivat ensin Jemenille nykyisin kuuluvan Sokotran saaren, minkä jälkeen he ottivat haltuunsa strategisesti tärkeän Hormuzinsalmen. Hormuzista tuli Portugalille merkittävä Intian kaupan tukikohta lähes sadaksi vuodeksi. Portugalilaiset rakensivat alueelle linnoituksia asemaansa vahvistaakseen. Portugalilaisten saapuminen Persianlahdelle asetti heidät konfliktiin Osmanien valtakunnan kanssa, mutta Arabian etelärannikolle asti osmanivalta ei yltänyt.
Imperialismin aika > Musta kulta

Helmikauppa oli 1800-luvun loppupuoliskolla alueen talouden selkäranka. Alueen väestö eli pääasiassa hyvin vaatimattomissa, yleensä savesta rakennetuissa kylissä. Yksittäiset kaupungit saattoivat olla rikkaita, ja esimerkiksi Dubai kasvoi 1900-luvun alussa 20 000 asukkaan kaupungiksi, pääasiassa persialaisten maahanmuuton seurauksena. 1920-luvulla Japanissa aloitettiin voimakas kasvatettujen helmien tuotanto, joka romahdutti helmien maailmanmarkkinahinnan. Tämä asetti Persianlahden pikkuvaltiot taloudelliseen ahdinkoon.
Ennen öljyvarantojen löytymistä Persianlahden alue oli yksi maailman köyhimmistä alueista. Kuwaitista löydettiin pieniä määriä öljyä ennen ensimmäistä maailmansotaa, mutta sitä alettiin hyödyntää vasta 1930-luvulla. 1930- ja 1940-lukujen aikana uusia öljylöydöksiä tehtiin myös Bahrainista, Qatarista ja Omanista, joiden hallitsijat tekivät sopimuksia öljyesiintymien etsimisestä ja mahdollisten öljylöydösten hyödyntämisestä. Välirauharannikko, eli Arabiemiraattien edeltäjä oli muita maita haasteellisempi kumppani öljy-yhtiöille, sillä valtaa pitäneet sheikit pyrkivät saamaan mahdollisimman hyvät sopimukset mahdollisten löytyvien öljyesiintymien varalta. Abu Dhabin sheikki Shakhbut myönsi öljynetsintäluvan vasta vuonna 1939, toisen maailmansodan kynnyksellä. Merkittäviä öljyesiintymiä löydettiin vuonna 1958, mutta niitä päästiin hyödyntämään vasta 1960-luvulla. Ensimmäinen raakaöljylasti lähti Abu Dhabista vuonna 1962. Dubaista , joka oli ahkerasti vahvistanut mainettaan alueen vilkkaimpana kauppakeskuksena, vei ensimmäisen öljynsä vuonna 1969.
Hajanaisuudesta globaaliksi vaikuttajaksi > Sisäpolitiikan kehitys

Liittovaltion muodostuminen merkitsi alkua Yhdistyneiden arabiemiraattien nousulle uudeksi alueelliseksi ja globaaliksi voimaksi. Valtiota hallitsivat suurimmat Dubain ja Abu Dhabin emiraatit. Maassa luotiin käytäntö, jonka mukaan Abu Dhabin hallitsija on aina koko valtioliiton presidentti ja Dubain hallitsija toimii pääministerinä ja varapresidenttinä. Muilla emiraateilla on aina oikeus vähintään yhteen ministeripaikkaan, mutta Abu Dhabilla ja Dubailla on aina yhteensä enemmistö. Poliittiset puolueet on maassa kielletty, mutta perustuslaki määrittää, että maassa on vaaleilla valittava liittovaltion neuvosto, joskin sillä on vain neuvoa antava rooli. Ensimmäiset vaalit maassa järjestettiin vuonna 2006.
Uuden liittovaltion kansallinen identiteetti oli pyrittävä rakentamaan tyhjästä. Kansalliseksi keulakuvaksi nousi presidentiksi valittu sheikki Zayid, joka pyrki vahvistamaan maansa yhtenäisyyttä. Perinteisesti alueen väestö oli jakautunut kaupunkien kauppiasväestöön ja aavikolla vaeltaviin beduiineihin. Beduiinien liikkuvan paimentolaiselämän vuoksi he olivat hankalia hallittavia. Maassa aloitettiin kampanja, jossa beduiinit pyrittiin asuttamaan kaupunkeihin, rakennuttamalla heille ilmaiset asunnot kaupunkien laitamille. Vuoteen 1978 mennessä oli rakennettu 15 000 sha’bi-taloa. Nämä tehtiin nopeasti tehtaalla yhden mallin mukaan. Talot olivat aluksi suosittuja, mutta beduuiiniväestö ei viihtynyt kaupunkiympäristössä ja rajoitetussa asumismuodossa, vaan vuosikymmenen kuluessa monet olivat palanneet entiseen elämäntapaansa. Maan vaurastuessa yhä harvempi halusi asua pakettitaloissa, jolloin alueet alkoivat taantuia laitakaupungeiksi, joihin majoitettiin siirtotyöläisiä.
Hajanaisuudesta globaaliksi vaikuttajaksi > Ulkosuhteet

Persianlahden alueella,  ja laajemmin arabimaailmassa, Yhdistyneet arabiemiirikunnat pyrki tehostamaan alueellista yhteistyötä ja ratkomaan poliittisia erimielisyyksiä. Arabiemiraatit on pyrkinyt tiiviisiin suhteisiin naapureihinsa, ja se oli mukana perustamassa Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvostoa vuonna 1981. Siihen liittyivät Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Kuwait, Saudi-Arabia, Bahrain , Qatar ja Oman . Järjestö perustettiin Abu Dhabissa pidetyssä huippukokouksessa vuonna 1981. Järjestöstä on muodostunut vaikutusvaltainen ja laajalti arvostettu alueellinen ryhmittymä. Se koordinoi ja tekee yhteistyötä taloudellisissa, poliittisissa ja turvallisuuskysymyksissä.
Arabiemiraattien yhtenäisyys joutui koetukselle Irakin-Iranin sodan aikana 1980-luvulla. Maa tuki sodassa Irakia, mutta se ylläpiti myös suhteita Iraniin ja pyrki sovittelemaan konfliktia. Emiraattien sisällä konfliktista oltiin erimielisiä, sillä Sharja ja Dubai olivat yleiseltä mielipiteeltään Iranin puolella. Sota kosketti myös Arabiemiraatteja vuonna 1988, kun Yhdysvallat ampui alas Iranista Dubaihin matkalla olleen matkustajakoneen. Lennolla oli myös muutamia Arabiemiraattien kansalaisia. Persianlahden sodassa emiraatit olivat yksimielisiä ja maa tuki Irakin vastaista liittoumaa.