stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uurainen

| Uurainen Urais |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°30′00″N, 025°26′15″E
Maakunta:  Keski-Suomen maakunta
Seutukunta:  Jyväskylän seutukunta
Kuntanumero:  892
Hallinnollinen keskus:  Uuraisten kirkonkylä
Perustettu:  1868
Kokonaispinta-ala:  372,25 km² 243:nneksi suurin 2022 
– maa:  347,98 km²
– sisävesi:  24,27 km²
Väkiluku:  3 655 199:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  10,50 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  25,3 %
– 15–64-v.:  54,5 %
– yli 64-v.:  20,2 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  98,3 %
– ruotsinkielisiä:  0,1 %
– muut:  1,6 %
Kunnallisvero:  9,2 % 117:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Juha Valkama
Kunnanvaltuusto:  21 paikkaa
  2021–2025   • Kesk.   • PS   • SDP   • KD   • Kok.   • Vas.:   8 5 4 2 1 1
uurainen.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uurainen (ruots. Urais) on Suomen kunta, joka sijaitsee Keski-Suomen maakunnassa. Matkaa kirkonkylästä Jyväskylän maakuntakeskukseen on 36 kilometriä. Muut lähimmät kaupungit ovat Saarijärvi ja Äänekoski. Kunnan virallinen väkiluku on 3 655 (31.12.2024), ja sen pinta-ala on 372,25 km² josta 24,27 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 10,50 asukasta/km².
Maantiede

Uurainen sijaitsee Keski-Suomessa. Sen naapurikunnat ovat Jyväskylä, Laukaa, Multia, Petäjävesi, Saarijärvi ja Äänekoski. Kuntakeskuksesta Jyväskylään on 32 km.
Uuraisten suurimmat järvet ovat Kyynämöinen, Sääkspää ja Iso-Uurainen. Kaikkiaan kunnassa on 125 järveä.
Uuraisilla on kolme Natura-kohdetta: keidassuot Oksalan Isosuo ja Miehinkäisensuo, puronvarsisuota edustava Lotakonsuo ja Hitonhauta-Kylmähauta-Hirvasjoki, johon kuuluu Äänekosken ja Uuraisten rajalla sijaitseva Kylmäpuron lähteikkö.
Maantiede > Kyliä > Asutuskylät ja kulmakunnat

Kotaperä, Linnanperä, Pohjanperä, Kelloperä, Haukimäki, Kyynämöinen, Hepomäki, Höytiä, Tehlo, kirkonkylä, Hiirola, Jokihaara, Vihtaperä, Oikarinperä, Murtoperä, Kummunkylä,  Pirttiperä, Myllyperä, Kangashäkki, Sälliperä, Hirvaskylä.
Maantiede > Kyliä > Rekisterikylät

Kuukkajärvi, Uurainen, Kangashäkki, Höytiä, Nyrölä.
Historiaa

1500- ja 1600-lukujen vaihteessa Uuraisten alue oli hämäläisten erämaata. Ensimmäinen uudisasukas Uuraisten alueella oli vuonna 1548 saapunut Paavo Minkkinen, jonka suku oli luultavasti Pellosniemeltä lähtöisin. Hän perusti Salmelan tilan Heinäjoensuun erämaalle, joka oli kuulunut Kulsialan Laitikkalan kylälle. Nykyään Laitikkala on osa Pälkänettä. Uuraisten alueen ensimmäiset maakirjakylät olivat vuonna 1561 mainitut Kuukkajärvi ja Akonjärvi. Akonjärvi kuitenkin liitettiin Kuukkajärven kylään jo vuonna 1586.
Uurainen esiintyy vanhoissa asiakirjoissa 1800-luvun puoliväliin asti nimellä Kuukkajärvi ja joskus myös Minkkilänä. Se muodostui Saarijärvestä erotetuksi rukoushuonekunnaksi vuonna 1801, ja siihen liitettiin myös osia silloisesta Laukaasta. Seurakunnan kappeli valmistui 1856, ja se itsenäistyi omaksi seurakunnaksi 1886. Tällöin kunnassa oli 1 058 asukasta. Vuonna 1900 väkiluku oli 3 153. Nykyinen Uuraisten kirkko on rakennettu vuonna 1904 entisen paikalle. Siihen liittyvä tapuli on rakennettu 1882 lääninarkkitehti Alfred Cavénin piirustusten mukaan.
Vuonna 1976 Uuraisten kunnanjohtajaksi valittu Sirpa Rautio oli Suomen ensimmäinen naispuolinen kunnanjohtaja.
Trombi tai syöksyvirtaus tuhosi vuonna 2010 Uuraisilla matkailuvaunualueen.
Hallinto

Uuraisten kunnanjohtaja on ollut vuodesta 2011 Juha Valkama. Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa. Kaudella 2021–2025 paikoista kahdeksan on keskustan hallussa, perussuomalaisilla viisi, sosiaalidemokraateilla neljä, kristillisdemokraateilla kaksi sekä vasemmistoliitolla ja kokoomuksella kummallakin yksi.
Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 804 työpaikkaa. Niistä 12 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 68 % palveluissa ja 17 % jalostuksessa. Alkutuotannon osuus oli neljä kertaa niin suuri kuin koko maassa (3 %).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Kuljetusliike Ville Silvasti, Rakennusliike Well-Done ja Metallisorvaamo Pitkänen. Suurimpia työllistäjiä ovat betonielementtejä valmistava Parma Oy, puuntyöstöteriä mekaaniselle puuteollisuudelle valmistava Leitz KES Metalli Oy sekä metallilaitteita ja -rakenteita valmistava Jake-Man Oy.
Väestönkehitys

Vuonna 2016 Uurainen arvioitiin Keski-Suomen ”muuttovetovoimaisimmaksi kunnaksi”.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Uuraisten väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 2 739 | 2 739 |
| 1985 | 1985 |    | 2 823 | 2 823 |
| 1990 | 1990 |    | 2 961 | 2 961 |
| 1995 | 1995 |    | 3 055 | 3 055 |
| 2000 | 2000 |    | 3 125 | 3 125 |
| 2005 | 2005 |    | 3 137 | 3 137 |
| 2010 | 2010 |    | 3 455 | 3 455 |
| 2015 | 2015 |    | 3 666 | 3 666 |
| 2020 | 2020 |    | 3 677 | 3 677 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2016 lopussa Uuraisilla oli 3 747 asukasta, joista 1 568 asui taajamissa, 2 161 haja-asutusalueilla ja 18:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Uuraisten taajama-aste on 42,0 %. Uuraisten taajamaväestö jakautuu kahden eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Uuraisten kirkonkylä | 1 128 |
| 2 | Hirvaskangas | 440 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Uuraisilla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Uuraisten seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Uuraisilla toimii Uuraisten helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Uuraisten alueella toimii Jyväskylän ortodoksinen seurakunta.
Palvelut

Uuraisilla on Hirvasen koulu, Höytiän koulu, Uuraisten Koulukeskus
ja Kyynämöisten koulu
Uuraisten terveysaseman palveluista ja muista perustason terveyspalveluista vastaa tuottajana neljän kunnan yhteinen Jyväskylän yhteistoiminta-alueen terveyskeskus vuodesta 2011 alkaen.
Ruokakulttuuri

Uuraisten pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla naudan- ja sianlihapata lihasuolainen, perunasoppa ja litukkarieska.
Kuvia

Uuraisten kirkko
Kuorejärveä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uurainen Wikimedia Commonsissa
Uuraisten kunta
Tilastokeskus – Uuraisten avainluvut
Luonnollisen kasvun Uurainen (Arkistoitu – Internet Archive)
Luontopolkuja Uuraisilla
| n k Uurainen |
| --- | --- | --- |
 Keski-Suomi  Jyväskylän seutukunta 
| Kylät |  Haukimäenkylä  Höytiä  Jokihaara  Kangashäkki  Kirkonkylä  Kotaperä  Kummunkylä  Kyynämöinen  Nyrölä  Pirttiperä  Tehlo  |  |
| n k Keski-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hankasalmi  Joutsa  Jyväskylä  Jämsä  Kannonkoski  Karstula  Keuruu  Kinnula  Kivijärvi  Konnevesi  Kyyjärvi  Laukaa  Luhanka  Multia  Muurame  Petäjävesi  Pihtipudas  Saarijärvi  Toivakka  Uurainen  Viitasaari  Äänekoski 
Entiset kunnat:  Jyväskylän maalaiskunta  Jämsänkoski  Konginkangas  Korpilahti  Koskenpää  Kuorevesi  Leivonmäki  Längelmäki (osa)  Pihlajavesi  Pylkönmäki  Sumiainen  Suolahti  Säynätsalo  Äänekosken maalaiskunta 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland
Kiilholma

Kiilholman kivinavetta Pomarkussa.
Kiilholma (ruots. Kilholm) on kylä Pomarkussa. Historialtaan se on yksinäistalo.
Luonto

Kiilholman kylä sijaitsee Pomarkun Isojärven rannalla.
Historia

Kiiholman kylän ensimmäinen kruunutila perustettiin 1680-luvulla, mutta tila autioitui nälkävuosien 1695–1697 jälkeen liki 30 vuodeksi. Vuonna 1726 kylässä oli kruununtorpparina Mikko Eliaanpoika. Tilan nykyinen paritupatyyppinen päärakennus rakennettiin 1880-luvun vaihteessa. Päärakennuksen lisäksi pihapiiriä rajaavat suuri kivinavetta ja jugendtyylinen pienempi asuinrakennus. Kartanon aitat on rakennettu 1700- ja 1840-luvuilla. Ne muodostavat komean talonpoikaisen rakennusryhmän.
Kiilholmassa on ollut myös saha, jonka tuotteista suuri osa meni ulkomaanvientiin. Vanhasta Kiilholman eli Vajaniemen höyrysahasta on jäljellä enää luonnonkivestä muurattu konehuone, sillä puurakenteinen saha paloi 1920-luvun lopulla. Palo päätti sahan toiminnan ja konehuonerakennusta on käytetty myöhemmin kesäasuntona, tanssipaikkana ja taidenäyttelytilana.
Joskus myös Kiilholman kartanoksi nimitetyn Kiilholman tilan osti vuonna 1934 Juho Rossi. 2010-luvulla tila toimii lypsykarjatilana ja harjoittaa maatilamatkailua. Tilan talouskeskuksen ja sahan omistajana 2010-luvulla on Juho Rossin tyttären pojantytär Sarianna Särkijärvi.
Aiheesta muualla

Kiilholman kartanon Facebook-sivut
Äärioikeisto

Äärioikeisto on nykyisen valtavirtaistuneen määritelmän mukaan pluralismin ja liberaalin demokratian vastainen sekä väkivaltaan suopeasti suhtautuva laitaoikeiston osa. Muun laitaoikeiston tapaan äärioikeistokin samastaa kansan ja valtion sekä näkee ulkomaalaiset uhkana kansalliselle yhteisölle vieraan kulttuurin, etnisyyden tai rodun kautta. Sen lisäksi, toisin kuin laitaoikeistoon myös kuuluva radikaali oikeisto, äärioikeisto hylkää pluralistisen ja liberaalin demokraattisen järjestelmän, ja näkee väkivallan mahdollisena tai ainakin joskus oikeutettuna toimintakeinona. Näin äärioikeisto on pohjimmiltaan vallankumouksellinen liike.
Määritelmiä ja piirteitä

Äärioikeistolle on useita erilaisia määritelmiä, joista yksikään ei ole vakiintunut. Eri määritelmät voivat olla keskenään jopa ristiriitaisia. Äärioikeisto-nimitystä eivät yleensä käytä itse ne, joita äärioikeistolaisiksi kutsutaan. Käsitettä ovat käyttäneet erityisesti oikeiston tai sen tietyn osan vastustajat, jolloin se on saanut ensisijaisesti kielteisen merkityksen.
Äärioikeistossa esiintyy ulossulkevaa nationalismia, jossa ihmiset jaetaan sisä- ja ulkoryhmään. Tällöin sisäryhmän menestyksen voidaan katsoa edellyttävän ulkoryhmän sulkemista ulos yhteisöstä. Äärioikeisto onkin nykyisin yleisten määritelmien mukaisesti enemmänkin radikaalia nationalismia, eikä niinkään perinteistä talousoikeistoa. Äärioikeisto ei kuitenkaan pyri vasemmiston tapaan sosiaaliseen ja taloudelliseen tasa-arvoon eli egalitarismiin, vaan siinä esimerkiksi hierarkiat nähdään luonnollisina.
Politiikantutkija Hans-Gerd Jaschken mukaan sanalla ”äärioikeisto” tarkoitetaan ”niiden näkemysten, suhtautumistapojen ja toimien kokonaisuutta, organisoituja tai ei, jotka lähtevät rodullisesti tai etnisesti määritetystä ihmisten yhteiskunnallisesta epätasa-arvoisuudesta ja jotka kiistävät ihmisoikeuksien julistuksen tasa-arvopyrkimyksen, korostavat yhteisön ensisijaisuutta yksilöön nähden sekä kansalaisen alistumista valtiollisille päämäärille, ja kiistävät liberaalin demokratian arvopluralismin sekä haluavat muuttaa demokratisoitumiskehityksen suunnan taaksepäin.”
Politiikantutkija Cas Mudde näkee eron ääriajatteluun pohjaavalla politiikalla ja niillä edellytyksillä, joilla jokin ryhmä itsessään kuuluu ääriliikkeisiin. Äärimmäisinä pidetyt ajatuskulut voivat ilmetä myös ääriryhmien ulkopuolella verhotussa tai liudentuneessa muodossa, jolloin ilmiön tai terminologian sanotaan valtavirtaistuneen. Tutkija Tommi Kotosen mukaan esimerkki tästä on väestönvaihtoteoria, jota käytetään nykyisin aiempaa laajemmin tietämättä sen historiasta.
Suojelupoliisin katsauksissa äärioikeistolaisuus yhdistetään toimintaan, etenkin väkivaltaan, ja siinä nähdään konkreettisia uhkakuvia kansalliselle turvallisuudelle.
Äärioikeiston ja oikeistoradikalismin ero Saksassa

Saksassa käsitteillä äärioikeisto ja oikeistoradikalismi on perustuslakia suojaavan viraston mukaan oleellinen eroavuus. Aärioikeistolaisuus (Rechtsextremismus) edustaa Saksassa perustuslain vastaista liikehdintää, mikä on kieltotoimien peruste. Saksassa kiellettiinkin 2020-luvun taitteessa kolme pientä äärioikeistolaista ryhmää. Radikaalilla ajattelulla Saksassa tarkoitetaan sen sijaan näkemysten radikaaliutta perustuslain puitteissa, ja sillä on sellaisenaan sijansa pluralistisessa yhteiskunnassa.
Käsitteen vaihteleva nykykäyttö

Toimittaja Seppo Sillantauksen mukaan sitä, mikä nykyään on muuttunut normaaliksi, kutsuttiin suomettumisen aikana 1970-luvulla vielä äärioikeistolaiseksi. Historioitsija ja vihreään puolueeseen kuuluva Oula Silvennoinen pitää äärioikeistolaisena ja todellisuudessa fasistisena myös perussuomalaisia. Eduskuntatutkimuksen keskuksen johtaja Markku Jokisipilä on sitä mieltä, että perussuomalaisten luonnehtiminen äärioikeistoksi on ”sensaationhakuista, yliampuvaa ja poliittista loanheittoa”.
Terrorismitutkija Leena Malkin mukaan olisi parempi puhua maahanmuuttovastaisista tai radikaalinationalisteista kuin äärioikeistosta. Sen piirissä on väkivaltaa hyväksyvää puhetta, Suomessa laajemmin kuin  vasemmistoanarkistien ja antifasistien piirissä.
Historiaa

Tunnetuimpia äärioikeistolaisia liikkeitä ovat Euroopassa olleet fasismi, kansallissosialismi ja uusnatsismi. Suomen historian tunnetuimpia äärioikeistolaisina pidettyjä liikkeitä ja järjestöjä ovat olleet 1920–1940-luvuilla toimineet Akateeminen Karjala-Seura, Lapuan liike ja Isänmaallinen kansanliike.
Äärioikeistolaista liikehdintää kuvina

Mustan sotnian marssi Odessassa 1905.
Ku Klux Klanin mielenosoitus Washington DC:ssä 1926.
Lapsia tekemässä natsitervehdystä São Paulon osavaltiossa 1935.
Espanjalaisia Saksan 250. jalkaväkidivisioonan vapaaehtoisia falangistejä San Sebastiánissa 1942.
Nuclei Armati Rivoluzionarin Bolognan pommi-iskun tuhoja 1980.
Chilen diktaattori Augusto Pinochet kättelemässä Yhdysvaltain presidenttiä George H. W. Bushia 1990.
Äärioikeistolaisia Krakovassa 2007.
CasaPoundin mielenosoitus Napolissa 2012.
Unite the Right Rally -mielenosoitus Charlottesvillessä, Virginiassa 2017.
Génération Identitairen mielenosoitus Ranskassa 2017.
Kirjallisuutta

Bjurwald, Lisa: Euroopan häpeä. Rasistien voittokulku.  Suomentanut Taru Laiho. Helsinki:  Art House, 2011.  ISBN 978-951-884-484-9
Jokisalo, Jouko: Euroopan radikaali oikeisto.  Helsinki:  Into, 2016.  ISBN 978-952-264-558-6
Koivulaakso, Dan & Brunila, Mikael & Andersson, Li: Äärioikeisto Suomessa.  Helsinki:  Into, 2012.  ISBN 978-952-264-180-9
Kunnas, Tarmo: Fasismin lumous. Eurooppalainen älymystö Mussolinin ja Hitlerin politiikan tukijana.  Jyväskylä:  Atena, 2013.  ISBN 978-951-796-933-8
Strømmen, Øyvind: Äärioikeisto, vastajihadismi ja terrorismi Euroopassa.  Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7052-3
Tamminen, Tapio: Kansankodin pimeämpi puoli.  Jyväskylä:  Atena, 2015.  ISBN 978-952-300-127-5
| n k Poliittinen kirjo |
| --- | --- |
 Äärioikeisto  Laitaoikeisto  Oikeisto  Keskusta-oikeisto  Poliittinen keskusta  Keskusta-vasemmisto  Vasemmisto  Laitavasemmisto  Äärivasemmisto 
Poliittinen sijoittuminen  Radikaali oikeisto  Uusoikeisto  Radikaali keskusta  Kolmas tie  Uusvasemmisto  Radikaali vasemmisto 
Ideologiat  Kansallissosialismi  Fasismi  Nationalismi  Radikalismi  Konservatismi  Kristillisdemokratia  Liberalismi  Sosiaaliliberalismi  Sosiaalidemokratia  Sosialismi  Anarkismi  Syndikalismi  Marxismi  Kommunismi 
Arvot  Libertarismi  Individualismi  Antiautoritarismi  Familismi  Kommunitarismi  Kollektivismi  Valtiojohtoisuus  Autoritarismi  Totalitarismi 
Tyylit  Populismi  Agrarismi  Taantumuksellisuus  Establishment  Korporativismi  Identiteettipolitiikka  Vallankumous 
Mallit  Hevosenkenkäteoria  Vasemmisto–oikeisto-ulottuvuus  Nolanin kartta  Overtonin ikkuna  Triangulaatio 
Lapuanliikkeen talonpoikaismarssi Helsingin Senaatintorilla 7. heinäkuuta 1930.
Lapinlahden Linnut (vuoden 1995 televisiosarja)

| Lapinlahden Linnut |
| --- | --- |
 Tunnusteksti sarjan kuudennesta jaksosta.
Tyyli:  sketsisarja
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Luoja(t):  Lapinlahden Linnut
Pääosissa:  Timo Eränkö Pekka Hedkrok Matti Jaaranen Hannu Lemola Veli-Pekka Oinonen Heikki Salomaa Heli Sutela Miina Turunen Puntti Valtonen Ari Wahlsten
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV3
Julkaistu:  1995
Esitetty:  22. marraskuuta – 27. joulukuuta 1995
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  6
Tunnuskappale:  Lapinlahden Linnut -tunnusteema
Tuotanto
Tuottaja(t):  Peppi Kajanne
Ohjaaja(t):  Pertti Humppila
Käsikirjoittaja(t):  Lapinlahden Linnut
Animaattori(t):  Olli Nakari
Säveltäjä(t):  Lapinlahden Linnut
Kuvaaja(t):  Seppo Gerlander
Tuotantoyhtiö(t):  MTV Oy
Edeltäjä:  Lapinlahden Linnut Show
Seuraaja:  Muuttuuko ihminen
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lapinlahden Linnut on suomalainen vuonna 1995 valmistunut kuusiosainen sketsisarja. Sarja on Lapinlahden Linnut -yhtyeen jäsenten viides sketsisarja. Yhtyeen jäsenten lisäksi sarjassa näyttelivät Heli Sutela, Miina Turunen ja Puntti Valtonen.
Esitysajat

Sarja ensiesitettiin marras–joulukuussa 1995. Sitä esitettiin keskiviikkoisin myöhäisillassa. Sarjaa ei ole esitetty uusintana ensiesityksen jälkeen.
Esitysajat > Esityspäivämäärät

| Jakso | Esityspäivä |
| --- | --- |
1.: 22.11.1995
2.: 29.11.1995
3.: 6.12.1995
4.: 13.12.1995
5.: 20.12.1995
6.: 27.12.1995
Vastaanotto

Helsingin Sanomien toimittaja Jarkko Jokelainen kommentoi ensiesityksen aikaan artikkelissaan sarjaa sanoilla: "Meno jatkuu samanlaisena: joukko koheltaa ammattitaitoisesti, vitsit pyyhkivät välillä yli hilseen ja musiikkiesitykset hillitsevät muutoin nopeana ryöppyävää vitsivalkadia".
Sarjan ensimmäisessä jaksossa esitetystä musiikkiesityksestä "Sen pitää olla Raimoa", jonka musiikkivideon pääosassa oli kirkossa oleva raivoava pastori sai MTV3:n palautepuhelimeen katsojilta kriittistä palautetta, joka kuului: "Taas te pilkaatte, perkele, Jumalaa ja Jeesusta". Yhtyeen jäsen Timo Eränkö kommentoi asiaa Helsingin Sanomien artikkelissa: "Me emme pilkkaa uskontoja, vaan pikkusieluisia uskojia. Me suorastaan vihaamme uskonnon hyväksikäyttäjiä".
Sarjassa esitettyjä sketsejä > Karpolla on asiaa

Parodia Karpolla on asiaa -ohjelmasta.
Sarjassa esitettyjä sketsejä > Raiskausoikeudenkäynti

Raiskattu nainen joutuu oikeudenkäynnissä nöyryytetyksi.
Sarjassa esitettyjä sketsejä > Tuhkaa ja tuhkaa

Sleepy Sleepers -yhtyeen jäsenten vuonna 1995 MTV3:lla esitetystä viihdeohjelmasta Tuhkaa ja timantteja tehty parodia.
Onnenpyörä
Sketsit parodioivat Maikkarin Onnenpyörä-visailuohjelmaa. Yhdessä sketsissä Timo Erängön, Hannu Lemolan ja Puka Oinosen esittämät kilpailijat eivät saa arvattua taululla olevaa lausetta oikein, vaikka lauseesta vain yksi kirjain on enää piilotettu, ja tämä käy ohjelman juontajan (Ari Wahlsten) hermoille. Toisessa sketsissä ohjelman kuvaukset joudutaan keskeyttämään useamman kerran, koska Heikki Salomaan näyttelemä kilpailija käyttää omalla pelivuorollaan viihdeohjelmaan sopimatonta kieltä, mikä saa jälleen kerran juontajan pinnan kiristymään.
Sarjan musiikkiesitykset

Sketsisarjassa esitettiin sketsien lisäksi Lapinlahden Lintujen tekemää musiikkia, jota julkaistiin yhtyeen vuonna 1995 julkaistulla albumilla Tyttö huutaa Hii!
| Jakso | Musiikkiesityksen nimi |
| --- | --- |
1.: Sen pitää olla Raimoa Tyttö huutaa Hii!
2.: Munasarjatulta Oman asuntonsa kaluste
3.: Älä itke, älä sure Ei liian syvälle
4.: Piikki Kohta joku kärsii
5.: Mulkku Mä kierrän sua
6.: Päänahanmetsästäjä En enää sano sanaakaan
Tridacna

| Tridacna |
| --- | --- |
 Tridacna sp. lähes sulkeutuneena
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Simpukat Bivalvia
Lahko::  Veneroida
Heimo::  Sydänsimpukat Cardiidae
Alaheimo::  Jättiläissimpukat Tridacninae
Suku::  Tridacna  Bruguière, 1797
Katso myös
   Tridacna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tridacna on jättiläissimpukoiden alaheimoon kuuluva simpukkasuku. Siihen kuuluu kahdeksan lajia.
Fossiileista on löydetty useita jättiläissimpukkalajeja, jotka jaettiin 1960-luvulla kuuteen sukuun, mutta vain kahdessa suvussa on nykyisinkin eläviä lajeja. Nämä suvut, Hippopus ja Tridacna, eroavat toisistaan mm. sukusolujen rakenteen suhteen.
Lajit

Lajit Tridacta squamosa, T. maxima, T. crocea ja T. rosewateri on joskus erotettu alasuvuksi Chamethrachea.
Tridacna gigas: maksimikoko 150 cm, suomuton, hiukan epäsymmetrinen kuori, pohja-aukko pieni tai puuttuu, ei lonkeroita. Indopasifisen merialueen koralliriutoilla Etelä-Kiinanmereltä Australian pohjoisrannikolle ja Nikobaareilta Fidžille. Se pysyy yleensä alle 20 metrin syvyydessä, laguuneissa tai riuttojen tasanteilla.
Tridacna crocea: maksimikoko 22 cm, pitkä, matala kuori, iso pohja-aukko, lyhyet lonkerot. Lajia tavataan luonnossa Thaimaasta Uuteen Kaledoniaan. Se elää matalassa vedessä, missä se saa runsaasti valoa.
Tridacna derasa: maksimikoko 50 cm, symmetrinen kuori, pieni pohja-aukko, pitkät lonkerot. Lajia tavataan Tyynenmeren eteläosassa. Se elää riuttojen ulkoreunoilla 4–10 metrin syvyydessä.
Tridacna squamosa: maksimikoko 40 cm, symmetrinen, suurisuomuinen kuori, suuret lonkerot. Lajia tavataan Punaiseltamereltä Itä-Afrikasta Polynesiaan ulottuvalla alueella. Havaijin ympäristössä on istutettu kanta. Tridacna squamosa viihtyy hiekkapohjalla 15–20 metrin syvyydessä.
Tridacna maxima: maksimikoko 35 cm, pieniä suomuja kuoressa, paljon pieniä lonkeroita. Se on laajimmalle levinnyt jättiläissimpukkalaji, sitä tavataan Punaiseltamereltä ja Itä-Afrikasta aina Tyynenmeren itäosaan Polynesiaan ja Pitcairnin saarelle asti. Se elää matalassa vedessä, missä se saa runsaasti valoa.
Tridacna costata: maksimikoko 40 cm, kuori voimakkaan sahanteräpoimullinen. Lajia on tavattu vain Punaisellamerellä.
Tridacna mbalavuana eli Tridacna tevoroa: maksimikoko 50 cm. Tämä harvinainen laji elää vain Tongan ja Fidžin lähivesillä.
Tridacna rosewateri: maksimikoko 15 cm. Tämä harvinainen laji elää vain Mauritiuksen lähivesillä.
Öljyonnettomuus

Exxon Valdezin öljyonnettomuuden jälkeisiä puhdistustoimenpiteitä. Onnettomuudessa öljyä pääsi mereen 40 tuhatta tonnia.
Öljyonnettomuus on onnettomuus, jossa öljyä päätyy luontoon. Yleensä suuria öljyonnettomuuksia aiheuttavat säiliöalukset merellä, jolloin öljyä leviää lauttoina laajemmalle alueelle. Suuret öljypäästöt aiheuttavat laajamittaisia ekologisia katastrofeja.
Suurimpia öljypäästöjä

Persianlahden sota aiheutti 1990-luvun alussa suurimmat öljypäästöt 1,36–1,5 miljoonaa tonnia.
Vuonna 1910 Kaliforniassa omalla paineellaan purkautunut Lakeview-öljylähde aiheutti 1,23 miljoonan tonnin öljypäästöt.
Vuonna 1979–1980 Meksikonlahdella Ixtoc I-koeporausaukosta purkautui öljyä 454–480 tuhatta tonnia.
Suurimpia öljytankkerionnettomuuksia:
Atlantic Empress-aluksen onnettomuus Trinidad ja Tobagossa vuonna 1979: 287 tuhatta tonnia
ABT Summer-aluksen onnettomuus 1300 km päässä Angolan rannikolta vuonna 1991: 260 tuhatta tonnia
Castillo de Belver-aluksen onnettomuus Etelä-Afrikassa vuonna 1983: 252 tuhatta tonnia
Amoco Cadiz-aluksen onnettomuus Ranskan rannikolla 1978: 223 tuhatta tonnia.
Amoco Haven-aluksen onnettomuus Välimerellä lähellä Italian Genovaa vuonna 1991: 144 tuhatta tonnia
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Öljy- ja kemikaalionnettomuuksien torjunta merialueilla
Kuva merikuljetuksista ja onnettomuuksista[vanhentunut linkki] (englanniksi)