stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorma Vaihela

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. syyskuuta 1925
Syntymäpaikka: Raahe, Suomi
Kuolinaika: 9. helmikuuta 2006 (80 vuotta)
Kuolinpaikka: Kungälv, Ruotsi
Pelipaikka: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1946–1948 |  TuTo | 14 | (5) |
| 1949 |  PoPa | – | (5) |
| 1950-1951 |  RU-38 | – | (16) |
| 1952–1954 |  TuTo | 17 | (2) |
| 1955–1957 |  IK Oddevold | 34 | (0) |
Maajoukkue
| 1947–1954 |  Suomi | 34 | (13) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jorma Johan Sigurd Vaihela (30. syyskuuta 1925 Raahe – 9. helmikuuta 2006 Kungälv, Ruotsi) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hän pelasi 34 A-maaottelua vuosina 1947–1954 ja teki niissä 13 maalia. Vaihela on edelleen Suomen jalkapallomaajoukkueen kymmenen parhaan maalintekijän joukossa. Hän teki muun muassa maalin, kun Suomi pelasi kaikkien aikojen ensimmäisen tasapelinsä MM-karsinnoissa. Vastustajana vuoden 1950 kisojen karsinnassa oli tuolloin Irlanti ja ottelu päättyi maalein 1–1. Vaihela teki maalin myös vuoden 1954 MM-kisojen karsinnassa, kun Suomi pelasi karsintahistoriansa ensimmäisen vierastasapelin Belgiaa vastaan maalein 2–2. Hyökkääjänä pelannut Vaihela edusti Suomea myös Helsingin olympialaisissa vuonna 1952.
Suomessa hänen seurojaan olivat Rosenlewin Urheilijat -38, Porin Palloilijat ja Turun Toverit. Vuonna 1954 Vaihela muutti Ruotsiin, jossa hän edusti kolmen kauden ajan IK Oddevoldia. Hänen poikansa Seppo Vaihela pelasi jääpalloa Ruotsin maajoukkueessa ja on toiminut muun muassa Kansainvälisen jääpalloliiton pääsihteerinä.
Albert Maysles

| Albert Maysles |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1926 Boston, Yhdysvallat
Kuollut: 5. maaliskuuta 2015 (88 vuotta) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  dokumenttiohjaaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Kauppamatkustaja, 1968 Gimme Shelter, 1970
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Albert Maysles (26. marraskuuta 1926 Boston, Yhdysvallat – 5. maaliskuuta 2015 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen dokumenttiohjaaja. Hän aloitti uransa psykologina. Ensimmäisen elokuvansa Psychiatry in Russia hän teki moottoripyörämatkalla Neuvostoliitossa. Hänen aloittamastaan tyylisuuntauksesta ruvettiin käyttämään nimitystä direct cinema, joka tarkoittaa todellisuuden kuvaamista suoraan, ilman käsikirjoitusta, tulkintaa ja kommentointia. Hänen läpimurtoelokuvansa oli Kauppamatkustaja (1968). Hän teki sen yhteistyössä veljensä äänittäjä David Mayslesin kanssa. Maysles teki runsaasti dokumentteja taiteilijoista ja muusikoista, kuten Rolling Stonesista (Gimme Shelter, 1970). Kaiken kaikkiaan hänen tuotantoonsa kuuluu noin 50 dokumenttielokuvaa. Viimeiseksi jäi In Transit, jonka lisäksi hänellä oli tekeillä omaelämäkerrallinen Handheld and From the Heart.
Mayslesin isä oli ukrainanjuutalainen postivirkailija, äiti puolanjuutalainen opettaja. Kumpikin tuli lapsena siirtolaisina Yhdysvaltoihin.
Kirjallisuutta

”Viimeinen puritaani?” Albert Mayslesin haastattelu, Filmihullu 5/2001.
Aiheesta muualla

Mayslesfilms.com
Maysles Documentary Center (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  Emmy Awards  Museum of Modern Art  Photographers' Identities  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef
Santen Pharmaceutical

| Santen Pharmaceutical Co> , Ltd. |
| --- | --- |

Tunnuslause:  A Clear Vision For Life
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Osake:  TYO: 4536
Perustettu:  1890
Perustaja:  Kenkichi Taguchi
Toimitusjohtaja:  Shigeo Taniuchi
Kotipaikka:  Osaka, Japani
Toiminta-alue:  Maailma
Toimiala:  lääketeollisuus
Tuotteet:  Silmälääkkeet
Liikevaihto:  1,7 miljardia USD (2016)
Henkilöstö:  3,463 (2016)
Tytäryhtiöt:  Japanissa: Claire Co., Ltd., jne. Maailmalla: Santen Inc. (USA), Santen Oy (Suomi), jne.
Kotisivu:  www.santen.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santenin tutkimus- ja kehityskeskus Japanin Narassa.
Santen Pharmaceutical Co., Ltd. (jap. 参天製薬株式会社, Santen Seiyaku Kabushiki-gaisha) on japanilainen silmälääkkeisiin erikoistunut lääkeyritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Osakassa, Japanissa. Yrityksellä on maailmanlaajuisesti noin 3500 työntekijää (2016) ja sen tuotteita myydään yli 50 maassa.
Yrityksellä on 4 tuotantolaitosta Japanissa, Kiinassa ja Suomessa. Tutkimus- ja tuotekehityskeskukset sijaitsevat Japanissa, Ranskassa, Suomessa ja Yhdysvalloissa.
Historia

Santen perustettiin Japanissa vuonna 1890 ja se on yksi vanhimmista silmälääkealan yrityksistä maailmassa. Vuonna 1977 Santen listautui Tokion pörssiin ja alkoi edetä Euroopan markkinoille perustamalla Saksaan Santen GmbH:n vuonna 1994. Vuonna 1997 Santen osti Oy Star AB:n liiketoiminnan Suomesta ja muutti nimekseen Santen Oy.Vuonna 2011 Santen osti ranskalaisen silmälääkkeisiin erikoistuvan tuotekehitysyksikön Novagalin ja vuonna 2014 yhtiö osti amerikkalaisen lääkeyhtiö MSD:n glaukoomalääkkeet.
Santen Suomessa

Santen Oy on japanilaisen Santen Pharmaceutical Co. Ltd:n tytäryhtiö. Santen osti Oy Star AB:n toiminnan vuonna 1997 ja on siitä lähtien toiminut nimellä Santen Oy. Nykyinen toimitusjohtaja on Lasse Kovalainen.
Tampereen tehtaan tuotanto päätettiin vuonna 2013 siirtää vuoden 2016 loppuun mennessä Santenin Aasian tehtaille. Suomen yksikön oli tarkoitus muuttua vuoden 2018 jälkeen selvemmin asiantuntijaorganisaatioksi, kun Tampereen tehtaan tuotantotoiminta olisi lakkautettu. Tuotannon siirto kuitenkin viivästyi, ja tammikuussa 2019 kerrottiin Santenin myyvän Tampereen tuotantolaitoksensa lääkeyhtiö NextPharmalle ja toimintojen säilyvän Suomessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santen Pharmaceutical Wikimedia Commonsissa
Alex Gibney

Alex Gibney vuonna 2011.
Alex Gibney on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu dokumenttielokuvaohjaaja ja tuottaja.
Gibneyn ohjauksia ovat muun muassa Enron: The Smartest Guys in the Room (Oscar-ehdokas dokumenttielokuvien sarjassa 2005), The Human Behavior Experiments (2006), Jimi Hendrix and the Blues (2001), Taxi to the Dark Side (vuoden 2007 dokumenttielokuva -Oscarin voittaja; myös osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa), Casino Jack and the United States of Money (2010) ja WikiLeaksin perustajasta Julian Assangesta kertova We Steal Secrets: The Story of WikiLeaks (2013). Vuonna 2019 ilmestyi Gibneyn Elizabeth Holmesin Theranos-teknologiayhtiötä ja siihen liittyvää huijausta koskeva dokumenttielokuva The Inventor: Out for Blood in Silicon Valley.
Gibney on indie-tuotantoyhtiön Jigsaw Productionsin johtaja. Hän on saanut Yale Film Studiesin palkinnon panoksestaan elokuvakulttuurille. Utne Reader -lehti sijoitti Gibneyn "25 Visionaries Who Are Changing Your World" -listalle vuonna 2010.
Gibney kirjoittaa myös Huffington Postiin.
Ohjaukset

The Ruling Classroom (1980)
Manufacturing Miracles (1988)
The Fifties (1997), mini-tv-sarja
AFI's 100 Years... 100 Movies: Love Crazy (1998)
The Sexual Century: Sexual Explorers (1999)
The Sexual Century: The Sexual Revolution (1999)
Jimi Hendrix and the Blues (2001)
Behind Those Eyes(2005)
Enron: The Smartest Guys in the Room (2005)
3 Doors Down: Away from the Sun, Live from Houston, Texas (2005)
Time Piece (jakso "Empire of the Pushcarts") (2006)
The Human Behavior Experiments (2006)
Taksi pimeyteen (Taxi to the Dark Side, 2007)
Gonzo: The Life and Work of Dr. Hunter S. Thompson (2008)
Freakonomics (jakso-ohjaaja, 2010)
Casino Jack and the United States of Money(2010)
Client 9: The Rise and Fall of Eliot Spitzer (2010)
My Trip to Al Qaeda (2010)
Catching Hell (2011)
The Last Gladiators (2011)
Ja kirkko vaikeni (Mea Maxima Culpa: Silence in the House of God, 2012)
Park Avenue: Money, Power and the American Dream (2012)
We Steal Secrets: The Story of WikiLeaks (2013)
The Inventor: Out for Blood in Silicon Valley (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alex Gibney Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alex Gibney Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Alex Gibney
Käännös suomeksi
Santiago Acasiete

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Wilmer Santiago Acasiete Ariadela
Syntymäaika: 22. marraskuuta 1977 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Callao, Peru
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Cienciano
Pelinumero: 23
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001 2002 2003–2004 2004–2012 2012– | Deportivo Wanka Universitario Cienciano Almería Cienciano | 42 (3) 37 (2) 55 (8) 200 (13) 1 (0) |
Maajoukkue
| 2004– | Peru | 36 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. syyskuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. syyskuuta 2012.
Wilmer Santiago Acasiete Ariadela (s. 22. marraskuuta 1977 Callao, Peru) on perulainen entinen jalkapalloilija. Hänellä on myös Espanjan kansalaisuus.
Seurajoukkueura

Acasiete aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 Deportivo Wankasta. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Universitario Deportesiin, jossa hän pelasi niin ikään yhden kauden. Kauden 2003–2004 
hän pelasi Ciencianossa, jossa hän voitti vuonna 2003 Copa Sudamericanan ja vuonna 2004 Recopa Sudamericanan.
Vuonna 2004 Acasiete teki sopimuksen espanjalaisseura Almerían kanssa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Seuraavina kausina hän nousi joukkueen puolustuspään tukipilariksi ja vuonna 2007 andalusialaisseura nousi ensi kertaa historiassaan maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Hän teki kauden 2007–2008 aikana kaksi tärkeää viime hetken maalia otteluissa Sevillaa ja Villarrealia vastaan, jotka päättyivät kumpikin Almerían 1–0-voittoon.
Maajoukkueura

Acasiete teki ensiesiintymisensä Perun maajoukkueessa 18. helmikuuta 2004. Myöhemmin maajoukkueurallaan hän on ollut mukana vuosien 2004 ja 2007 Copa Américoissa.
7. joulukuuta 2007 hän jäi kiinni sääntörikkomuksesta tuotuaan alkoholia ja naisia hotelliin, jossa maajoukkue yöpyi. Peru kohtasi kahden päivän kuluttua Ecuadorin. Tästä rangaistuksena hänet hyllytettiin 18 kuukaudeksi maajoukkuetehtävistä.
3. heinäkuuta 2008 kuulustelujen jälkeen pannaa päätettiin lopulta kuitenkin lyhentää kolmen kuukauden pituiseksi, joka alkoi huhtikuusta 2008. Tähän sisältyi myös 10 000 dollarin sakko.
Aiheesta muualla

Esittely BDFutbol -sivustolla
Darth Vader

| Anakin Skywalker / Darth Vader |
| --- | --- |

Luoja(t):  George Lucas
Elokuva:  Tähtien sota (1977) Imperiumin vastaisku (1980) Jedin paluu (1983) Star Wars: Episodi I – Pimeä uhka (1999) Star Wars: Episodi II – Kloonien hyökkäys (2002) Star Wars: Episodi III – Sithin kosto (2005) Rogue One: A Star Wars Story (2016)
Elokuvasarja:  Tähtien sota
Ammatti:  Tatooinen orja (ennen)   Sithlordi Jediritari (ennen)
Näyttelijä(t):  Darth Vader: David Prowse (Episodit IV–VI) Hayden Christensen (Episodit III ja IX, sekä Obi-Wan Kenobi) James Earl Jones (ääni, Episodit IV–VI, III ja IX, Rogue One, Rebels ja Obi-Wan Kenobi) Bob Anderson (valomiekkailukohtaukset, Episodit V–VI) Spencer Wilding (Rogue One) Daniel Naprous (Rogue One) Anakin Skywalker: Jake Lloyd (Episodi I) Hayden Christensen (Episodit II–III, VI (DVD, Blu-ray ja Disney+-versio) ja IX) Sebastian Shaw (Episodi VI) Matt Lanter (The Clone Wars)
Darth Vader (entisellä nimellä Anakin Skywalker) on yhdysvaltalaisen elokuvaohjaajan George Lucasin luoma fiktiivinen hahmo, joka esiintyy Tähtien sota -elokuvasarjassa sekä Obi-Wan Kenobi -televisiosarjassa. Hän esiintyy alkuperäisen trilogian pääantagonistina sekä esiosatrilogian päähenkilönä. Darth Vader esiintyy myös monissa Tähtien sota -peleissä, kuten Star Wars Battlefront (2015) ja Star Wars: Battlefront II (2017).
Hahmo esiintyi kaikissa alkuperäisen trilogian ja esiosatrilogian elokuvissa. Hän on myös merkittävänä hahmona televisiosarjoissa, videopeleissä, romaaneissa ja sarjakuvissa. Hän oli alun perin jedi, jonka ennustettiin tuovan tasapainon Voimaan, mutta kääntyikin Voiman pimeälle puolelle ja palvelee Galaktisessa Imperiumissa sith-mestarinsa Palpatinen (tunnettu myös nimellä Darth Sidious) oikeana kätenä. Hän on myös Luke Skywalkerin ja prinsessa Leia Organan isä ja Kylo Renin isoisä.
American Film Institute listasi Darth Vaderin elokuvahistorian kolmanneksi suurimmaksi elokuvaviholliseksi sarjassa AFI:n 100-vuotissarjan 50 suurinta elokuvasankaria ja -roistoa, Hannibal Lecterin ja Norman Batesin jälkeen.
Esiintymiset > Kaanon > Jatko-osatrilogia

Vaderin sulanut kypärä nähtiin lyhyesti Star Wars: The Force Awakensissä, kun Vaderin tyttärenpoika Kylo Ren puhui sille pitääkseen itsensä Voiman pimeällä puolella. Kypärä nähtiin myös elokuvassa Star Wars: The Rise of Skywalker Kylon yksityisessä huoneessa Steadfast-tähtihävittäjällä. Reyn ja Kylon etäältä Voimakaksitahoisuuden kautta käymä valosapelitaistelu kuitenkin tuhoaa pilarin, jonka päällä sitä säilytettiin. Elokuvassa myös paljastui, että ollessaan kypärän lähellä, Kylo oli kuullut päässään Vaderin äänen. Ääni kuului kuitenkin oikeasti kuolleista palanneelle Palpatinelle, joka oli sekä Vaderin äänen että Ensimmäisen ritarikunnan nukkehallitsijaksi luodun yksinvaltias Snoken kautta manipuloinut Kylon todellista minää, Ben Soloa, lähes koko tämän elämän ajan. Oikean Anakin Skywalkerin ääni kuitenkin puhuu muiden menneisyyden jedien ohella ja lainaa näiden ohella voimaansa Reylle taistelussa Palpatinea vastaan, sanoen ”Palauta tasapaino, Rey, kuten minä tein.”, ”Voima ympäröi sinua, Rey.” ja ”Anna sen nostaa sinut.”
Esiintymiset > Kaanon > Rogue One: A Star Wars Story

Vader esiintyy antologiaelokuvassa Rogue One: A Star Wars Story, James Earl Jonesin palatessa hänen ääninäyttelijäkseen ja Spencer Wildingin sekä Daniel Naprousin toimiessa hänen liikenäyttelijöinään. Imperiumin edistyneen asetutkimusosaston johtaja Orson Krennic saapuu tapaamaan Vaderia tämän henkilökohtaiseen linnoitukseen Mustafarilla. Krennic pyytää päästä keisarin puheille, koska Tarkin oli vienyt häneltä Kuolemantähden komentajuuden Jedhalla tehdyn asekokeen jälkeen. Vader kuitenkin kieltäytyy, käskien Krenniciä vain varmistamaan, ettei projekti ole vaarantunut enempää, ja jopa käyttää Voimaa uhkaillakseen tukehduttaa hänet. Scarifin taistelun lopussa, kun Kapinaliitto oli saanut Kuolemantähden piirustukset ja Tarkin oli määrännyt Scarifin tukikohdan tuhottavaksi, Vader hyökkäsi kapinallisten komentoalus Profundityyn. Hän tappaa valosapelilla sekä Voimaa käyttäen useita kapinallissotilaita. Piirustukset oli kuitenkin ehditty viedä telakoituneena olleelle Tantive IV:lle, joka pakenee paikalta.
Esiintymiset > Kaanon > Animaatiot

Vuoden 2008 animaatioelokuvassa Star Wars: The Clone Wars ja sitä seuraavassa animaatiosarjassa, jediritari Anakin Skywalker ottaa itselleen padawanin, Ahsoka Tanon. Kaksikko kokee monia seikkailuja, kuten Jabba the Huttin pojan pelastamisen separatisteilta. Padawanin kouluttamisen vastuu auttaa Anakinia tulemaan paremmaksi johtajaksi ja viisaammaksi mieheksi. Sarjan aikana Anakin näkee myös kryptisen näyn tulevaisuudestaan Darth Vaderina ja alkaa itsekin menettää uskoaan jedineuvostoon, kun Ahsoka viidennen kauden lopussa eroaa jediritarikunnasta. Seitsemännen ja viimeisen tuotantokauden lopussa juuri ennen kuin hän ja Obi-Wan lähtevät pelastamaan Palpatinea, Anakin kohtaa jälleen Ahsokan ja lähettää osan 501. legioonan sotilaista komentaja Rexin johtamana ”332. komppaniana” auttamaan Ahsokaa Mandaloren piirityksessä ja Maulin vangitsemisessa. Vaikka Maul saatiin kiinni, käsky 66 pakotti Ahsokan ja Rexin vapauttamaan Maulin ja lavastamaan omat kuolemansa, kun muut kloonisotilaat kuolivat pakkolaskussa tuntemattomaan kuuhun. Sarjan viimeisessä kohtauksessa Darth Vader, Imperiumin iskusotilaat, lumisotilaat ja luotaindroidit löytävät 332. komppanian taisteluristeilijän hylyn sekä sotilaiden haudat, Vaderin löytäessä toisen Ahsokan valosapeleista ja olettaessa täten entisen padawaninsa kuolleen.
Darth Vader esiintyy sarjassa Star Wars Rebels. Sarjan seuratessa Kapinaliiton varhaisia päiviä, Vader lähettää useita inkvisiittoreita metsästämään ja tuhoamaan galaksista viimeisetkin jedit. Suurinkvisiittorin kuoltua hän itse saapuu Lothalille ja saa tietää Ahsoka olevan elossa ja liittyneen kapinallisten joukkoon, lähettäen inkvisiittori Viidennen veljen jahtamaan tätä ja Seitsemännen sisaren liittyessä jahtiin pian tämän jälkeen. Toisen tuotantokauden lopussa, kun Ahsoka, Kanan Jarrus, Ezra Bridger ja Maul kukistavat Malachorilla Seitsemännen sisaren, Viidennen veljen ja Kahdeksannen veljen, Vader itse saapuu planeetalle ja kohtaa valosapelitaistelussa Ahsokan. Kanan ja Ezra pakenevat temppelin aseen voimanlähteenä toimiva sith-holokron mukanaan ennen temppelin räjähtämistä. Vader selvisi, mutta Ahsoka oli kadonnut.
Luonteenpiirteitä

Jedin paluussa Obi-Wan Kenobin haamu sanoo Luke Skywalkerille Vaderin olevan ”enemmän kone kuin ihminen” sekä ”kieroutunut ja paha”. Vader oli myös hyvin temperamenttinen ja saattoi raivostuessaan kuristaa hengiltä keisarillisessa avaruuslaivastossa palvelleita upseereja. Tässä on nähty yhteyksiä muun muassa autoritaarisuuteen, itsevaltiuteen ja samalla oikeudenmukaisuuteen.kenen mukaan? Jedin paluun aikana Vaderin luonteessa tapahtuu muutos, kun hän asettuu vastustamaan keisaria tämän hyökättyä Luken kimppuun. Vader toteaa elokuvan lopussa Luken olleen oikeassa sanoessaan hänessä olevan vielä hyvyyttä jäljellä.
Tausta

Darth Vader esiintyi alun perin Uuden toivon varhaisissa käsikirjoitusversioissa intergalaktisena palkkionmetsästäjänä. ”Darth Vader” oli alun perin nimi keisarilliselle upseerille, josta myöhemmin kehitettiin suurmoffi Tarkin. Alun perin Vaderin piti kuolla Yavinin taistelussa, mutta lopulta idea hylättiin ja Vaderin annettiin selviytyä hengissä.
Darth Vaderia esitti alkuperäisessä trilogiassa englantilainen kehonrakentaja ja näyttelijä David Prowse, mutta hahmon äänenä toimi James Earl Jones. Imperiumin vastaiskussa ja Jedin paluussa olevissa valomiekkailukohtauksissa esiintyi olympiatason miekkailija ja näyttelijä Bob Anderson, joka yritti opettaa Prowsea miekkailemaan, ja kun ei siinä onnistunut, suoritti miekkailukohtaukset itse, vaikka oli Prowsea lyhyempi. Uuden toivon kuvausten aikana Prowselle ei kerrottu, että hänen vuorosanansa äänitettäisiin uudelleen eri näyttelijällä. Niinpä hän lausui kaikki Vaderin vuorosanat turhaan. Lucas selitti syyksi sen, ettei Prowsen puhuma maalaismurre sopisi Vaderille. Prinsessa Leian näyttelijä Carrie Fisher antoikin Prowselle lempinimen ”Darth Farmer”. Uudessa trilogiassa Jake Lloyd esittää Anakinia lapsena ja Hayden Christensen näytteli nuorta Anakinia. Jedin paluun loppukohtauksessa Anakinin henkeä näytteli alun perin Sebastian Shaw.
Vaderista tuli välittömästi Uuden toivon ilmestyttyä suorastaan ikoni. Useimmat pitävät Vaderia ”pahuuden ruumiillistumana” ja Tähtien sodan pääkonnana, vaikka sarjan todellinen roisto onkin keisari Palpatine. Joka tapauksessa Vader on kaikkien aikojen tunnetuimpia elokuvaroistoja ja fiktiivisiä henkilöitä. American Film Institute valitsi Vaderin kaikkien aikojen kolmanneksi suurimmaksi elokuvaroistoksi.
Ennen Sithin koston ilmestymistä oli olemassa Tähtien sota -fanien keskuudessa lukemattomia teorioita Vaderin vammojen alkuperästä. Näihin kuuluivat muiden muassa altistuminen radioaktiiviselle säteilylle, putoaminen rikkihappoa sisältäneeseen altaaseen sekä palaminen tulivuoren kraatterissa. Näistä jälkimmäisin oli suosituin, ja Jedin paluun pohjalta tehty romaanikin vihjasi Vaderin vammojen syntyneen palamisen jäljiltä.
Vaderin tunnuskappale on John Williamsin säveltämä Imperiumin marssi (The Imperial March), joka kuultiin ensi kerran Imperiumin vastaiskussa. Siitä on sittemmin tullut yksi tunnetuimmista elokuvien tunnusmusiikeista.
Vaderia on parodioitu useita kertoja elokuvissa. Tunnetuin parodiahahmo on Rick Moranisin esittämä (Lord) Dark Helmet, joka nähdään Mel Brooksin ohjaamassa Tähtien sota -parodiassa Avaruusboltsit vuodelta 1987.
Sarjakuva-albumi

Brown, Jeffrey: Darth Vader ja poika.  ((Darth Vader and son, 2012.) Suomennos: Ville Lähteenmäki. Star wars)  Jyväskylä:  Atena, 2012.  ISBN 978-951-796-873-7
Brown, Jeffrey: Darth Vader ja pikku prinsessa.  ((Vader's little princess, 2013.) Star wars)  Jyväskylä:  Atena, 2013.  ISBN 978-951-796-919-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Star Wars Databank | Darth Vader (englanniksi)
Wookieepedia | Anakin Skywalker (englanniksi)
Analyysi Darth Vaderin saamista vammoista (englanniksi)
Anakin Skywalker Jedipediassa
Luke Skywalker ja Darth Vader
Luke riisuu kuolemaisillaan olevan isänsä naamion.
Kari Vahtiala

Kari Vahtiala (s. 13. toukokuuta 1957, Kokkola) on suomalainen kosketinsoittaja ja pianisti.
Vahtiala alkoi ottaa pianotunteja ollessaan kansakoulun ensimmäisellä luokalla jatkaen myöhemmin Keski-Pohjanmaan Musiikkiopistossa sekä Oulunkylän Pop/Jazz-opistossa.
Vahtiala osallistui Syksyn Säveleen vuonna 1984 kappaleellaan ”Annikan uni”, joka sijoittui kolmanneksi. Toisen kerran Vahtiala osallistui Syksyn Säveleen vuonna 1987. Hänen kilpailukappaleensa oli ”Mainingit”, joka sijoittui toiseksi. Vahtiala sai siihen inspiraation mereltä, koska hän oli erittäin innokas purjehtija.
Säveltämisessä Vahtiala käytti Commodore 64 -tietokonetta, joka jo 1980-luvulla mahdollisti midi-tekniikan avulla musiikin tuottamisen. Ohjelmana siinä oli C-Labin Scoretrack. Vahtiala on ollut mukana eri rock-yhtyeissä, jolla saralla ura alkoi 11-vuotiaana kokkolalaisessa Grafit-yhtyeessä. Hänellä on ollut kiinnityksiä myös Kalevalassa ja Funky Presidentissä. Musisoinnin ohella Vahtiala on toiminut Musiikki Fazerin ja Kaukomarkkinoiden soitinedustajana. Nykyisinkin musiikin tekemisellä on hänen elämässään merkittävä osa.
Albumit

Mainingit (1988,  Wave Productions)
Philadelphia (elokuva)

| Philadelphia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jonathan Demme
Käsikirjoittaja:  Ron Nyswaner
Tuottaja:   Jonathan Demme  Edward Saxon 
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Tak Fujimoto
Leikkaaja:  Craig McKay
Pukusuunnittelija:  Colleen Atwood
Pääosat:   Tom Hanks  Denzel Washington  Antonio Banderas 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Philadelphia on vuoden 1993 draamaelokuva, jonka on ohjannut Jonathan Demme ja käsikirjoittanut Ron Nyswaner. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Tom Hanks, Denzel Washington ja Antonio Banderas.
Tarina

Hanks näyttelee elokuvassa Andrew Beckettiä homoseksuaalia asianajajaa, joka työskentelee hyvämaineisessa philadelphialaisessa lakifirmassa. Kun yhtiökumppaneille paljastuu, että hänellä on AIDS, hänet erotetaan. Beckett palkkaa homofobisen asianajajan Joe Millerin (Washington) taistelemaan hänen puolestaan.
Philadelphia oli ensimmäinen Hollywoodin suuren budjetin ja suurten tähtien elokuva, joka käsitteli AIDS-tilannetta Yhdysvalloissa, ja se oli myös merkki homokuvauksen muutoksesta realistisempaan suuntaan. Monet homoseksuaaliset elokuvakriitikot arvostelivat Philadelphiaa siitä, että Hanksin ja Banderasin roolihenkilöt eivät esitä normaaleja suhteen rakkaudenosoituksia, kuten suudelmia. Vuoden 1996 dokumentissa The Celluloid Closet Hanks kuitenkin huomauttaa, että monet tällaiset kohtaukset on leikattu pois lopullisesta elokuvasta. DVD-versiosta löytyy kuitenkin myös mm. kohtaus, jossa Hanks ja Banderas ovat sängyssä.