stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jan Kaplicky

Selfridges-tavaratalo, Birmingham, 2003.
Lord’s-krikettistadionin lehdistökeskus, Lontoo, 1999.
Jan Kaplický (18. huhtikuuta 1937 Praha – 14. tammikuuta 2009 Praha) oli tšekkiläis-brittiläinen arkkitehti. Hänet tunnettiin orgaanisiin muotoihin perustuvista hätkähdyttävistä rakennuksista, joita hän suunnitteli erityisesti Britanniaan. Hänen tunnetuimpiin rakennuksiinsa kuuluvat Sterling-palkittu Lord’s-krikettistadionin lehdistöaitio (1999) Lontoossa ja vuonna 2003 valmistunut Selfridges-tavaratalo Birminghamissa.
Kaplický valmistui arkkitehdiksi kotikaupungissaan Prahassa, jossa hän työskenteli Prahan kevääseen 1968 saakka. Neuvostomiehityksen aikaan hän pakeni Britanniaan ja sai töitä Richard Rogersin ja Norman Fosterin toimistosta. Vuonna 1979 hän perusti oman arkkitehtuuritoimistonsa nimeltä Future Systems. Siellä hänen läheiseksi työtoverikseen tuli hänen ensimmäinen vaimonsa Amanda Levete.
Vuonna 2007 Kaplický osallistui arkkitehtikilpailuun Tšekin uuden kansalliskirjaston suunnittelusta. Hänen ehdotuksensa voitti, mutta poliitikkojen vastustuksesta ”mustekalaksi” kutsuttua suunnitelmaa ei toteutettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Kaplicky Wikimedia Commonsissa
Italia Eurovision laulukilpailussa

| Italia |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  RAI
Toiminut isäntämaana:  1965, 1991, 2022
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  48
Ensiesiintyminen:  1956
Paras sijoitus:  1. (1964, 1990, 2021)
Huonoin sijoitus:  21. (2014)
Paras pistemäärä:  524 (2021)
Huonoin pistemäärä:  0 (1966)
Viimeinen sija:  1 (1966)
Ilman pisteitä:  1 (1966)
Italia osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1956. Se piti 13 vuoden tauon vuosien 1997 ja 2011 välillä. Sitä ennen maa oli jättänyt välistä vuosien 1981, 1982, 1986, 1994, 1995 ja 1996 kilpailut.
Italia on voittanut Eurovision laulukilpailun kolmesti. Parhaan pistemäärän maalle toi vuoden 2021 edustaja Måneskin kappaleella ”Zitti e buoni”. Maa keräsi 524 pistettä voittaen kilpailun.
Italian edustuskappaleet ovat olleet kokonaan italiankielisiä lukuun ottamatta vuosia 1991, jolloin laulettiin napolin kielellä, sekä vuosia 1976 ja 2011 jolloin kappaleissa käytettiin sekä italiaa että englantia. Vuoden 2012 kappale oli lähes kokonaan englanniksi lukuun ottamatta pari lausetta italiaa. Vuoden 2016 kappale "No Degree of Separation" esitettiin lähes kokonaan italiaksi lukuun ottamatta paria lausetta englantia, josta kappaleen nimi tulee. San Remon musiikkifestivaaleilla kappale esitettiin kokonaan italiaksi nimellä "Nessun Grado di Separazzione".
Kilpailijat

Vuosien 1956–1974 pisteet
ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi.
Vuosien 1975–2015 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Kilpailijat > Nykyinen pistejärjestelmä

Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
| Vuosi | Artisti | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Wess & Dori Ghezzi | Era | 3 | 115 |
| 1976 | Al Bano & Romina Power | We'll Live It All Again | 7 | 69 |
| 1977 | Mia Martini | Libera | 13 | 33 |
| 1978 | Ricchi e poveri | Questo amore | 12 | 53 |
| 1979 | Matia Bazar | Raggio di luna | 15 | 27 |
| 1980 | Alan Sorrenti | Non so che darei | 6 | 87 |
| 1983 | Riccardo Fogli | Per Lucia | 11 | 41 |
| 1984 | Alice & Franco Battiato | I treni di Tozeur | 5 | 70 |
| 1985 | Al Bano & Romina Power | Magic Oh Magic | 7 | 78 |
| 1987 | Umberto Tozzi & Raf | Gente di mare | 3 | 103 |
| 1988 | Luca Barbarossa | Vivo (Ti scrivo) | 12 | 52 |
| 1989 | Anna Oxa & Fausto Leali | Avrei voluto | 9 | 56 |
| 1990 | Toto Cutugno | Insieme: 1992 | 1 | 149 |
| 1991 | Peppino Di Capri | Comme è ddoce 'o mare | 7 | 89 |
| 1992 | Mia Martini | Rapsodia | 4 | 111 |
| 1993 | Enrico Ruggeri | Sole d'Europa | 12 | 45 |
| 1997 | Jalisse | Fiumi di parole | 4 | 114 |
Kilpailijat > Kaksivaiheinen loppukilpailu > Kaksi semifinaalia

Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Finaali | Huom. |  |  |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Huom. |  |  |
| 2011 | Raphael Gualazzi | Madness of Love | 2 | 189 |  |  |  |
| 2012 | Nina Zilli | L'amore è femmina | 9 | 101 |  |  |  |
| 2013 | Marco Mengoni | L'essenziale | 7 | 126 |  |  |  |
| 2014 | Emma Marrone | La mia città | 21 | 33 |  |  |  |
| 2015 | Il Volo | Grande Amore | 3 | 292 |  |  |  |
| 2016 | Francesca Michielin | No Degree of Separation | 16 | 124 |  |  |  |
| 2017 | Francesco Gabbani | Occidentali’s Karma | 6 | 334 |  |  |  |
| 2018 | Ermal Meta & Fabrizio Moro | Non mi avete fatto niente | 5 | 308 |  |  |  |
| 2019 | Mahmood | Soldi | 2 | 472 |  |  |  |
| 2020 | Diodato | Fai rumore | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. |
| 2021 | Måneskin | Zitti e buoni | 1 | 524 | Voittaja. |  |  |
| 2022 | Mahmood & Blanco | Brividi | 6 | 268 |  |  |  |
| 2023 | Marco Mengoni | Due vite | 4 | 350 |  |  |  |
| 2024 | Angelina Mango | La noia | 7 | 268 |  |  |  |
Kapellimestarit

Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Italian kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1979 ja 1988.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Italian kapellimestarit 1956–1997
| Vuosi | Nimi |  |  |
| 1956 | Gian Stellari |  |  |
| 1957 | Armando Trovajoli |  |  |
| 1958 | Alberto Semprini |  |  |
| 1959 | William Galassini |  |  |
| 1960 | Cinico Angelini |  |  |
| 1961 | Gianfranco Intra |  |  |
| 1962 | Cinico Angelini |  |  |
| 1963 | Gigi Cichellero |  |  |
| 1964 | Gianfranco Monaldi |  |  |
| 1965 | Gianni Ferrio |  |  |
| 1966 | Angelo Giacomazzi |  |  |
| 1967 | Giancarlo Chiaramello |  |  |
| 1968 | Giancarlo Chiaramello |  |  |
| 1969 | Ezio Leoni |  |  |
| 1970 | Mario Capuano |  |  |
| 1971 | Enrico Polito |  |  |
| 1972 | Gianfranco Reverberi |  |  |
| 1973 | Enrico Polito |  |  |
| 1974 | Gianfranco Monaldi |  |  |
| 1975 | Natale Massara |  |  |
| 1976 | Maurizio Fabrizio |  |  |
| 1977 | Maurizio Fabrizio |  |  |
| 1978 | Nicola Samale |  |  |
| 1980 | Del Newman |  |  |
| 1983 | Maurizio Fabrizio |  |  |
| 1984 | Giusto Pio |  |  |
| 1985 | Fiorenzo Zanotti |  |  |
| 1987 | Gianfranco Lombardi |  |  |
| 1989 | Mario Natale |  |  |
| 1990 | Gianni Madonini |  |  |
| 1991 | Bruno Canfora |  |  |
| 1992 | Marco Falagiani |  |  |
| 1993 | Vittorio Cosma |  |  |
| 1997 | Lucio Fabbri |  |  |
Jazzpiano

Jazzpiano on kollektiivinen termi pianistien jazzmusiikissa käyttämille tekniikoille. Termi voi myös tarkoittaa samojen tekniikoiden soveltamista mille tahansa kosketinsoittimelle. Piano on ollut tärkeä osa jazzmusiikkia sen syntyajoista lähtien, sekä sooloinstrumenttina että yhtyeessä. Sen rooli on monipuolinen, koska soitin on luonteeltaan yhtaikaa sekä melodinen että harmoninen. Tästä syystä se on tärkeä työkalu, kun halutaan ymmärtää jazzteoriaa ja sovittaa musiikkia jazzmuusikoille. Kitaran, vibrafonin ja muiden kosketinsoitinten lisäksi piano on yksi harvoista jazzkokoonpanon soittimista, joka kykenee yksittäisten sävelten lisäksi sointujen soittamiseen.
Tekniikka

Sointujen asemointi on yksi jazzpianon oppimisen rakennusosista. Jazzpianossa käytetään kaikkia samoja sointuja kuin länsimaisessa taidemusiikissakin, kuten duuri, molli, ylinouseva, vähennetty, septimisointu, vähennetty septimisointu, sekstisointu, duuri- ja molliseptimisointu, pidätetty sointu, ja niin edelleen. Toinen tärkeä taito on oppia soittamaan kolmimuunteisessa rytmissä.
Lisäksi oleellinen taito on improvisointi eli soitettavan materiaalin spontaani keksiminen esityshetkellä. Tätä varten on oleellista hallita instrumenttinsa teknisesti todella hyvin. Piano soittimena tarjoaa improvisoijalle monipuolisia mahdollisuuksia. Pianisti voi esimerkiksi käyttää vasenta kättä mm. boogie woogiessa usein esiintyvien ostinatokuvioiden soittamiseen, tai soittaa kontrabassokomppia matkivaa vastamelodiaa oikean käden melodiakuviolle. Stride-tyylissä vasen käsi soittaa nopeasti vuorotellen bassonuotteja ja korkeammalta soitettavia sointuja. Oikea käsi soittaa usein melodiaa, mutta sen soittoon voi sisällyttää myös harmonista materiaalia joko sointujen tai oktaavien muodossa.
Sooloesiintyminen

Soolopianistin on jazzissa saavutettava yhtä aikaa kolme perustavoitetta. Ensinnäkin on tärkeää pitää yllä selvää rytmistä sykettä, imitoiden joko rumpujen komppipeltiä, bassoraitaa tai molempia. Lisäksi pitää soittaa kappaleen harmoninen materiaali eli sointukulkuun viittaavat sävelet sekä esittää melodia oikealla kädellä. Näiden tavoitteiden yhtäaikainen saavuttaminen on vaikeaa, muttei mahdotonta. Esimerkiksi harmonian ja melodian soittaminen yhdistyy usein oikean käden soittaessa harmonisoitua melodiaa tai sooloa.
Yhtyesoitto

Pianon rooli yhtyeessä on vähitellen muuttunut itseään toistavien vasemman käden rytmikuvioiden soittamisesta vapaammaksi säestykseksi, jossa pianistilla on vapauksia vuorovaikuttaa solistin kanssa soittamalla lyhyitä tai pitkiä sointuja ja melodiakatkelmia. Soolon säestystä kutsutaan usein komppaamiseksi.
Piano on aina ollut tärkeä osa jazzyhtyettä. Jazzin alkuvuosina pianolla soitettiin ragtimea, ja tyylisuunnan kehittyessä piano tuli osaksi yhtyeen rytmiryhmää, johon kuuluvat pianon lisäksi yleensä basso, rummut ja joskus muita soittimia kuten vibrafoni. Jazzpianistit säestivät soolosoittimia, mutta saivat myös usein itse soittaa sooloa.
Kvinttiympyrä

Kvinttiympyrän tunteminen on tärkeä taito jazzpianistille, sillä ympyrä tarjoaa harmonista vaihtelua kvintteinä (tai kvartteina) etenevän sointukierron avulla. Usein jazzmelodian neljä viimeistä tahtia soitetaan sointukierrolla III–VI–II–V–I; sointuasteet 3, 6, 2 ja 5 vastaavat kvinttiympyrän neljää peräkkäistä toonikaan johtavaa askelta.
Jean-Baptiste Dumas

| Jean-Baptiste Dumas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1800 Alès, Gard, Ranska
Kuollut: 10. huhtikuuta 1884 (83 vuotta) Cannes, Ranska
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Geneven yliopisto
Oppilaat:  Charles-Adolphe Wurtz, Louis Pasteur ja José Monserrat Riutort
Tutkimusalue:  orgaaninen kemia
   
 Nimikirjoitus
Jean-Baptiste Dumas (14. heinäkuuta 1800 Alès, Ranska – 10. huhtikuuta 1884 Cannes, Ranska) oli ranskalainen kemisti ja poliitikko.
Varhainen elämä

Koska hän epäonnistui pyrkiessään laivastoon, hänestä tuli kotikaupunkinsa apteekkarin oppipoika, mutta koska hänellä ei ollut juurikaan etenemismahdollisuuksia tässä ammatissa, hän muutti Geneveen vuonna 1816. Siellä hän kuunteli luennoitsijoita kuin Marc-Auguste Pictet fysiikassa, Charles-Gaspard de la Rive kemiassa ja Augustin Pyramus de Candolle kasvitieteessä. Ennen kuin Dumas oli saavuttanut täysi-ikäisyyden, hän työskenteli Pierre Prevostin kanssa biokemian ongelmien parissa.
Vuonna 1823 hän lähti Alexander von Humboldtin neuvosta Genevestä Pariisiin, jossa hän asui loppuelämänsä ajan. Siellä hän tutustui moniin aikansa merkittävimpiin tieteentekijöihin ja loi nopeasti itselleen mainetta sekä opettajana että tutkijana Sorbonnen yliopistossa. Kymmenen vuoden kuluessa Dumas nousi Ranskan tiedeakatemian jäseneksi.
Tieteelliset saavutukset

Dumas on yksi 1800-luvun puolivälin kemian historian merkittävimmistä henkilöistä. Hän oli yksi ensimmäisistä, joka kritisoi Jöns Jacob Berzeliuksen sähkökemiallisia oppeja, jotka tuolloin olivat laajalti hyväksytty oikeaksi teoriaksi yhdisteiden rakenteesta, ja vastusti Berzeliuksen sähkökemiallisen dualismin käsitystä.
Dumasin tutkimuksilla ja mielipiteillä substituutiosta orgaanisessa kemiassa on ollut suuri merkitys, koska osaksi niiden kautta silloinen käsitys kemiallisten aineitten koostumuksesta muuttui. Paitsi useita orgaanisen kemian alaa käsitteleviä tutkimuksia, on mainittava Dumasin menetelmä kaasun tiheyden ja orgaanisten aineiden typenpitoisuuden määräämiseksi.
Politiikka

Lähestyessään viittäkymmentä ikävuottaan Dumas siirtyi poliittiseen elämään, ja hänestä tuli Ranskan lakiasäätävän kansalliskokouksen jäsen. Hän toimi maatalous- ja kauppaministerinä muutaman kuukauden ajan vuosina 1850-1851, minkä jälkeen hänestä tuli senaattori, Pariisin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja ja Ranskan rahapajan päällikkö. Dumasin virkaura päättyi kuitenkin äkillisesti Ranskan toisen keisarikunnan kaatumisen myötä.
Ivan Izjurov

Ivan Vasiljevitš Izjurov (ven. Ива́н Васи́льевич Изъю́ров, 6. maaliskuuta 1910 nykyisen Kortkerosin piirin Poztykeresin kylä – 24. tammikuuta 1995 Syktyvkar) oli kominkielinen neuvostokirjailija.
Ivan Izjurov syntyi komitalonpojan perheeseen. Koulun jälkeen hän työskenteli Komin kirjakustantamossa, Udarńik ja Vörledźyś -lehtien toimituksissa sekä NKP(b):n keskuskomitean kustannusliikkeessä. Vuonna 1937 hänet pidätettiin ja tuomittiin poliittisista syistä kolmeksi vuodeksi vankeuteen. Toisen maailmansodan aikana Izjurov toimi sotakirjeenvaihtajana Suomen ja Norjan rintamilla. Sodan jälkeen hän työskenteli tasavallan sanomalehtien ja Voivyv kodźuv -kirjallisuuslehden toimituksissa. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänet hyväksyttiin vuonna 1934.
Izjurovin ensimmäiset teokset ilmestyivät Ordym-lehdessä vuonna 1926. 1930-luvulla hän julkaisi metsätöistä ja maatalouden kollektivisoinnista kertovat pienoisromaanit T’imalön birgada (”Timkan prikaati”, 1932) ja Domeńlön myž (”Domentin rikos”, 1936) sekä kertomuskokoelman Šud (”Onni”, 1935). Metsureiden ja kolhoosinuorison elämää kuvaavat sodanjälkeiset pienoisromaanit Mian grezdsa nyvjas (”Meidän kylän tytöt”, 1958) ja Ežva jylyn (”Vytšegdan yläjuoksulla”, 1959). Psykologisempaa ihmiskuvausta edustavat teokset Kor dźoridźalö ĺöm (”Kun tuomi kukkii”) ja Sudźöd menym öškamöška (”Tuo minulle sateenkaari”). Vuonna 1979 Komin draamateatteri esitti Izjurovin näytelmän Mort koĺi ötnas (”Ihminen jäi yksin”).
Aiheesta muualla

Ivan Izjurovin lyhyt elämäkerta ja näyte tuotannosta (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), (komiksi)
Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Ivan Izjurov (venäjäksi)
Jean Périsson

Jean Périsson vuonna 1987.
Jean Périsson (6. heinäkuuta 1924 – 18. helmikuuta 2019) oli ranskalainen kapellimestari. Hän toimi Pariisin oopperan taiteellisena johtajana vuosina 1965–70. Hän toimi lisäksi pääkapellimestarina Strasbourgin filharmonikoissa ja varhaiseen musiikkiin keskittyneessä Ensemble Clément Janequinissa.
Périsson voitti ensipalkinnon Besançonin kansainvälisessä nuorten kapellimestarien kilpailussa vuonna 1952. Hän loi kansainvälisen uran ja sai usein kutsuja muun muassa Wieniin ja San Franciscoon. Hänen ohjelmistoonsa kuului sellaisten säveltäjien kuin Hans Werner Henzen, Dmitri Šostakovitšin, Sergei Prokofjevin, Leoš Janáčekin ja Jacques Offenbachin teoksia. Vuonna 2014 L'Harmattan-kustantamo julkaisi Périssonin omaelämäkerran.
Jean-Joseph Vadé

Jean-JosephVade
Jean-Joseph Vadé (18. tammikuuta 1720 — 4. heinäkuuta 1757 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, libretisti ja dramaturgi. Vadé sävelsi lukuisia marsseja, vaudevillejä ja oopperoita.
Jean Pronovost

| Jean Pronovost |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1945 (ikä 78) Shawinigan Falls, Quebec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  75 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1968–1982
Seurat:  Pittsburgh Penguins (NHL) Atlanta Flames (NHL) Washington Capitals (NHL) Hershey Bears (AHL) Oklahoma City Blazers (CHL)
Jean Joseph Denis Pronovost (s. 18. joulukuuta 1945 Shawinigan Falls, Quebec, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Pronovost edusti NHL-urallaan Pittsburgh Penguinsia, Atlanta Flamesia ja Washington Capitalsia. Hän pelasi NHL:ssä kausina 1968–1982 998 ottelua, joissa teki tehopisteet 391+383=774. Pudotuspeleissä Pronovost teki 35:ssä ottelussa tehopisteet 11+9=20.
Pronovost teki neljällä NHL-kaudella vähintään 40 maalia ja hän on Pittsburgh Penguinsin seurahistorian ensimmäinen pelaaja, joka teki runkosarjassa sata tehopistettä (kaudella 1975–1976). Pronovost pelasi NHL:n tähdistöottelussa neljästi vuosina 1975–1978. Kaudella 1979-80 Pronovost toimi Atlanta Flamesin kapteenina.
Jeanin veli Marcel on myös entinen jääkiekkoilija, joka voitti Stanley Cupin viisi kertaa. Toinen veli Claude pelasi muutaman NHL-ottelun maalivahtina Montreal Canadiensin ja Boston Bruinsin joukkueissa.
Jean-Baptiste Frérot

Jean-Baptiste Frérot (13. heinäkuuta 1830 – 6. syyskuuta 1899) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. syyskuuta 1854 ja valittiin Angoulêmen hiippakunnan piispaksi vuonna 1892. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. elokuuta samana vuonna Fédéric-Henri Oury, jota avustivat César-Joseph Marpot ja Etienne-Marie-Alphonse Sonnois. Frérot asetettiin virkaansa 8. syyskuuta, ja hän toimi siinä, kunnes kuoli seitsemän vuotta myöhemmin.
Jason Demers

| Jason Demers |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1988 (ikä 36) Dorval, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–2023
Seurat:  San Jose Sharks (NHL) Kärpät (SM-liiga) Dallas Stars (NHL) Florida Panthers (NHL) Arizona Coyotes (NHL) Tucson Roadrunners (AHL) Ak Bars Kazan (KHL) Edmonton Oilers (NHL)
NHL-varaus:  186. varaus, 2008 San Jose Sharks
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Saksa/Ranska 2017 | jääkiekko |  |
Jason Demers (s. 9. kesäkuuta 1988 Dorval, Quebec, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi ammattilaisurallaan 700 ottelua NHL-liigassa. Demersin vahvuuksiin kuuluivat monipuolisuus, kiekollinen peli, liike, syöttäminen, laukaus ja fyysinen peli. Hän laukoi oikealta.
Muuta

Demersin isoveli Kevin on pelannut myös jääkiekkoa.
Jean-Baptiste Dubois

| Jean-Baptiste Dubois> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. tammikuuta 1870 Ghent, Belgia
Kuollut: 4. heinäkuuta 1938 (68 vuotta) Montreal
Kansalaisuus:  Kanada
Ammatti:  sellisti, kapellimestari, säveltäjä ja pedagogi
Muusikko
Soittimet:  sello
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jean-Baptiste Alphonse Dubois (19. tammikuuta 1870 Ghent, Belgia – 4. heinäkuuta 1938 Montreal) oli kanadalainen sellisti, kapellimestari, säveltäjä ja pedagogi. Hän opiskeli sellonsoittoa Ghentin konservatoriossa Jean-Baptiste Rappén ja Jules de Swertin johdolla. Hän toimi useissa orkestereissa, mutta oli myös aktiivinen kamarimuusikko. Vuonna 1910 hän perusti Dubois-jousikvartetin, jossa hän toimi, kunnes sen toiminta loppui 1938. Dubois opetti eri opinahjoissa, kuten McGillin konservatoriossa; hänen oppilaidensa joukossa olivat hänen oman Jules-poikansa lisäksi Rosario Bourdon, Hermann Courchesne, Suzette Forgues, Napoléon Dansereau, Roland Leduc ja Brahm Sand.
Duboisin sävellystuotantoon kuuluu muun muassa Élégie sellolle ja pianolle (n. 1925).
Jean-Joseph Dessolles

| Jean-Joseph Dessolles |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 29. joulukuuta 1818–19. marraskuuta 1819  
Monarkki:  Ludvig XVIII
Edeltäjä:  Armand Emmanuel du Plessis de Richelieu
Seuraaja:  Élie Decazes
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1767 Auch, Ranska
Kuollut: 2. tammikuuta 1828 (60 vuotta) Saulx-les-Chartreux, Ranska
Tiedot
Puolue:  Doktrinaarit
Jean-Joseph Paul Augustin Dessolles (3. heinäkuuta 1767 Auch – 2. marraskuuta 1828 Saulx-les-Chartreux) oli ranskalainen kenraali ja poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1818–1819.
Dessolles osallistui upseerina Ranskan vallankumoussotiin ja yleni vuoteen 1797 mennessä prikaatinkenraaliksi ja 1799 divisioonankenraaliksi. Hän toimi vuonna 1799 kenraali Barthélemy Schérerin ja vuonna 1800 kenraali Jean Moreaun esikuntapäällikkönä. Hänellä oli merkittävä panos ranskalaisten voittoon päättyneessä Hohenlindenin taistelussa. Dessolles komensi vuonna 1808 divisioonaa Espanjan-sotaretkellä ja toimi vuonna 1810 Córdoban, Jaénin ja Sevillan kuvernöörinä. Napoleonin valtaan tyytymättömänä hän vetäytyi asepalveluksesta. Hän palasi vuonna 1812 toimimaan Venäjän-sotaretkellä kenraali Eugène de Beauharnaisin komentaman armeijakunnan esikuntapäällikkönä, mutta pyysi eron joukkojen edettyä Smolenskiin asti.
Dessolles liittyi vuonna 1814 Napoleonin vastustajiin. Bourbon-restauraation myötä hänet korotettiin pääriksi ja nimitettiin Ranskan kansalliskaartien ylipäälliköksi. Päärien kamarissa hän kuului niin sanottuun perustuslailliseen oppositioon. Hän sai 1817 markiisin arvon. Hän toimi pää- ja ulkoministerinä joulukuusta 1818 marraskuuhun 1819.
Italian Grand Prix 2022

|  Italian Grand Prix 2022  |
| --- | --- |
 16. osakilpailu 22 osakilpailusta kaudella 2022. 

Päivämäärä:  11. syyskuuta 2022
Rata:  Autodromo Nazionale Monza
Sijainti:  Monza, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,793 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 306,720 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Paaluaika:  1.20,161
Palkintokoroke
Voittaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-RBPT)
Toinen:   Charles Leclerc   (Ferrari)
Kolmas:   George Russell   (Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Sergio Pérez   (Red Bull Racing-RBPT)
Kierrosaika:  1.24,030 (kierroksella 46)
Italian Grand Prix 2022 (virallisesti Formula 1 Pirelli Gran Premio d’Italia 2022) oli Formula 1 -kauden 2022 16. osakilpailu, joka ajettiin 11. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.