stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ace Frehley
Diskografia

| --- | --- |
 Kiss Kiss (18. helmikuuta 1974)  Hotter Than Hell (22. lokakuuta 1974)  Dressed to Kill (19. maaliskuuta 1975)  Alive! (10. syyskuuta 1975)  Destroyer (15. maaliskuuta 1976)  Rock and Roll Over (11. marraskuuta 1976)  Love Gun (30. kesäkuuta 1977)  Alive II (29. marraskuuta 1977)  Ace Frehley (18. syyskuuta 1978)  Dynasty (23. toukokuuta 1979)  Unmasked (20. toukokuuta 1980)  Music from "The Elder" (10. marraskuuta 1981)  Killers (toukokuu 1982)  KISS Unplugged (12. maaliskuuta 1996)  Psycho Circus (22. syyskuuta 1998) :  Frehley's Comet Albumit Frehley's Comet (1987)  Live +1 (1988)  Second Sighting (1988) VHS-julkaisut Live +4 (1988)
Diskografia > Ace Frehleyn omalla nimellä julkaisemat albumit

Ace Frehley (1978)
Trouble Walkin' (1989)
The Warehouse (bootleg, nauhoitettu 23. helmikuuta 1990, Warehousella, Brooklynissä, New Yorkissa)
The Other Side of the Coin (1997, sisältää 16 demoa)
12 Picks (1997)
Loaded Deck (1998)
Rare & Raw (harvinaisia Ace Frehleyn kappaleita)
Greatest Hits Live (nauhoitettu 24. tammikuuta 2006)
Anomaly (2009)
Space Invader (2014)
Origins vol. 1 (2016)
Spaceman (2018)
Origins Vol. 2 (2020)
10,000 Volts (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen Kiss-sivusto
Fanin ylläpitämät sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Epävirallinen Kiss-sivusto
Suomen KISS Armyn sivu
| n k Kiss |
| --- | --- | --- |
 Gene Simmons  Paul Stanley  Tommy Thayer  Eric Singer 
| Entiset jäsenet |  Ace Frehley  Peter Criss  Eric Carr  Vinnie Vincent  Mark St. John  Bruce Kulick  |  |
| Studioalbumit |  Kiss  Hotter Than Hell  Dressed to Kill  Destroyer  Rock and Roll Over  Love Gun  Dynasty  Unmasked  Music from The Elder  Creatures of the Night  Lick It Up  Animalize  Asylum  Crazy Nights  Hot in the Shade  Revenge  Carnival of Souls: The Final Sessions  Psycho Circus  Sonic Boom  Monster  |  |
| Livealbumit |  Alive!  Alive II  Alive III  Kiss Unplugged  You Wanted the Best, You Got the Best!!  Kiss Symphony: Alive IV  Kiss Alive! 1975–2000  Alive 35  Kiss Rocks Vegas  Off the Soundboard – Tokyo 2001  |  |
| Kokoelmat |  The Originals  The Originals II  Double Platinum  Killers  Chikara  Smashes, Thrashes & Hits  Greatest Kiss  The Box Set  The Very Best of Kiss  The Best of Kiss: The Millennium Collection  The Best of Kiss: The Millennium Collection, Vol. 2  Gold  The Best of Kiss: The Millennium Collection, Vol. 3  The Best of Kiss  Playlist Plus  Playlist Your Way  Jigoku-Retsuden – New Recordings Best  Ikons  |  |
| Videojulkaisut |  Animalize Live Uncensored  Exposed  Crazy Nights  X-treme Close-Up  Konfidential  Kiss My Ass: The Video  Kiss Unplugged  Psycho Circus 3-D Video  The Second Coming  Kiss Symphony: The DVD  Rock the Nation Live!  Kissology Volume One: 1974–1977  Kissology Volume Two: 1978-1991  Kissology Volume Three: 1992–2000  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef 
Hahmotelma Frehleyn The Spaceman -lavameikistä.
Frehley esittelee kehittämäänsä savuava kitara -efektiä Kissin Love Gun Tour -kiertueella vuonna 1977.
Gene Simmons ja Frehley esiintymässä vuonna 1978.
Frehley Pariisissa vuonna 1999.
Frehley esiintymässä vuonna 2011.
Amy Fuller

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | nelonen i.p. |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tampere 1995 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Račice 1993 | nelonen i.p. |  |
|  Hopeaa | Račice 1993 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Indianapolis 1994 | nelonen i.p. |  |
|  Hopeaa | Indianapolis 1994 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Köln 1998 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | St. Catharines 1999 | kahdeksikko |  |
Amy Fuller  (30. toukokuuta 1968 – 11. maaliskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti olympiahopeaa perämiehettömässä nelosessa Barcelonassa 1992. Kaksissa seuraavissa olympialaisissa hän kilpaili kahdeksikossa ja sijoittui neljänneksi Atlantassa 1996 sekä kuudenneksi Sydneyssä 2000. Fuller voitti maailmanmestaruuden kahdeksikossa Tampereella 1995. Lisäksi hän saavutti yhteensä kuusi MM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa ja kahdeksikossa vuosina 1993–1999.
Fruktoosi-1-fosfaatti

| Fruktoosi-1-fosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(3S,4R,5R)-3,4,5,6-tetrahydroksi-2-oksoheksyyli]divetyfosfaatti
CAS-numero:  15978-08-2
PubChem CID:  65246
SMILES:  C(C(C(C(C(=O)COP(=O)(O)O)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H13O9P
Moolimassa:  260,134 g/mol
Fruktoosi-1-fosfaatti (C6H13O9P) on fruktoosin fosforyloitu johdannainen ja tärkeä välituote fruktoosin metaboliassa.
Fruktoosi-1-fosfaatin biokemiaa

Eliöt muuttavat fruktoosin fruktoosi-1-fosfaatiksi siirtämällä fosfaattiryhmän ATP-molekyyliltä fruktoosin 1-asemaan. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on fruktokinaasi. Fruktoosi-1-fosfaatti muunnetaan Aldolaasi B:n katalysoimana glyseraldehydiksi ja dihydroksiasetonifosfaatiksi, joka on glykolyysin välituote. Näin eliöt voivat hyödyntää fruktoosia solujen energiantuotannossa.
Aldolaasi B:n perinnöllisessä puutostilassa fruktoosi-1-fosfaatti kerääntyy ihmisen elimistöön, erityisesti maksaan ja munuaisiin. Poikkeuksellisen korkea yhdisteen määrä elimistössä johtaa glykolyysi ja glukoneogeneesin estymiseen ja sitä kautta laktiseen asidoosiin. Fruktoosi-1-fosfaatti inhiboi myös glykogeenin aineenvaihduntaan osallistuvia entsyymejä glykogeenifosforylaasia ja fosfoglukomutaasia.
Friulit

Friulit ovat friulin kieltä puhuva etninen ryhmä pääasiassa Italian Friuli-Venezia Giulian alueella maan koillisosassa.
Asuinalue ja lukumäärä

Arviot friulien määrästä vaihtelevat. Euromosaic-tutkimuksen mukaan friulin kielen puhujia oli Friuli-Venezia Giulian 1 219 000 asukkaasta 526 000. Epävirallisten arvioiden mukaan heitä saattaa kuitenkin olla jopa 700 000, mikä tekisi heistä alueen asukkaiden enemmistön. Valtaosa heistä asuu Friuli-Venezia Giulian Udinen, Pordenonen ja Gorizian maakunnissa, mutta myös Triestessä on jonkin verran kielen puhujia. Muualla Italiassa asuu arviolta 170 000 friulin kielen puhujaa, ja se on Italian toiseksi puhutuin vähemmistökieli. Friuleja on aikanaan muuttanut myös ulkomaille. Maahanmuuttajayhteisöjä on esimerkiksi Kanadassa, Yhdysvalloissa, Argentiinassa, Australiassa, Ranskassa ja Saksassa. Torontoa sanotaan joskus neljänneksi suurimmaksi friulikaupungiksi Udinen, Pordenonen ja Gorizian jälkeen. Udinen yliopiston vuonna 1988 tekemän tutkimuksen mukaan Italian ulkopuolella asuu noin 800 000 friulia ja heistä noin puolet puhuu friulin kieltä.
Historia

Friulien historia voidaan jäljittää carneihin, kelttiläiseen kansaan, jotka asettuivat nykyisen Italian koillisosiin 400-luvulla eaa. 100-luvulla eaa. alue joutui Rooman valtakunnan alaisuuteen. Rooman valtakunnan aikana alueelle tuli latinan kieli. Paikalliset ilmeisesti sekoittivat latinaan omaa kieltään, sillä vielä 300-luvulla jaa. paikallinen piispa kirjoitti, kuinka paikallinen maaseutuväestö ei osannut puhua latinaa, vaan puhui sekakieltä. Germaanit ja etenkin friulien alueet valloittaneet lombardit vaikuttivat voimakkaasti alueen kehitykseen ja friulien kulttuuriin.
1000-luku oli eräänlaista friulien kulta-aikaa, kun friulien alueella oli itsehallinto Friulin herttuakunnan muodossa. Keisari Henrik IV loi alueelle herttuakunnan ja antoi sen tittelin Aquileian patriarkka Sigeart von Beilsteinille ja tämän jälkeläisille. 1300-luvulla Marquard von Randeck loi Constitutiones Patriae Foriiuliin, eli Friulien kotimaan perustuslain, joka pysyi voimassa vuoteen 1797 saakka. Herttuakunnan itsenäisyys päättyi kuitenkin jo aiemmin, kun Venetsia otti alueen haltuunsa vuonna 1420.
Napoleon Bonaparte kukisti Venetsian vuonna 1797 ja myöhemmin alue päätyi Habsburgien Itävallalle. Campoformion sopimuksella vuonna 1866 alue vaihtoi taas omistajaa ja tällä kertaa siitä tuli osa nuorta Italiaa. Gorizian alue liitettiin Italiaan kuitenkin vasta ensimmäisen maailmansodan seurauksena vuonna 1918. Maailmansotien välillä friuleja muutti suuria määriä ulkomaille. Friuli-Venezia Giulian alue sai autonomisen aseman toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946. Friulin kieltä ryhdyttiin suojelemaan ja edistämään lain taholta kuitenkin vasta vuonna 1996. Friulit mainitaan erikseen myös vuonna 1999 tehdyssä vähemmistöjen oikeuksia suojelevassa laissa.
Friuli-Venezia Giulian alue Italiassa.
Frikatiivi

Frikatiivi eli hankausäänne on obstruenttinen konsonantti, joka syntyy, kun ääntöväylä puristetaan niin kapeaksi, että sen läpi kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. Joskus frikatiivit jaotellaan spiranteiksi eli rakoäänteiksi, joita äännettäessä ilmavirta kulkee tasaisen ja leveän kapeikon läpi, sekä sibilanteiksi eli kouru- tai suhuäänteiksi, joita äännettäessä ilmavirta kulkee kielen muodostamaa kourumaista väylää pitkin. Suomen kielessä esiintyvät spiranteista /f/ ja /h/. Sibilanteista taas suomen äännejärjestelmään kuuluu varsinaisesti vain soinniton alveolaarinen frikatiivi /s/, mutta sen lisäksi suomen oikeinkirjoituksessa pyritään huomioimaan joissain vierassanoissa tavattavat soinnillinen alveolaarinen frikatiivi [z], esimerkiksi sanassa azeri [ɑzeri], sekä soinniton ja soinnillinen postalveolaarinen frikatiivi [ʃ] ja [ʒ], esimerkiksi sanoissa šakki [ʃɑkːi] ja džonkki [dʒoŋkːi] – joista viimeksi mainitussa kirjainyhdistelmä dž tarkasti ottaen ääntyy affrikaattana [d͡ʒ].
Muissa kielissä frikatiivien kirjo voi olla laajempi. Esimerkiksi v-kirjaimella merkitään usein soinnillista labiodentaalista frikatiivia (esim. engl. very [veɹɪ]), joka suomalaisittain kuitenkin helposti hahmottuu puolivokaaliksi (vrt. suom. veri [ʋeri]).
Muita frikatiiveja:
Englannissa dentaalifrikatiivit, soinniton [θ] sanassa thin ja soinnillinen [ð] sanassa the.
Saksassa ja hollannissa velaarinen frikatiivi [x] (ach-äänne ja ich-äänne) (tai soinnillinen [ɣ]), ns. ach-laut, sanoissa Bach [bax] ja Van Gogh [xɔx]
Arabiassa käytetään kurkunkannella tuotettavia eli epiglottaalisia frikatiiveja (tosin joissain murteissa ne ääntyvät faryngaalisina). Soinniton epiglottaaliäänne [ʜ] esiintyy sanoissa حب ’rakkaus’ ja  حار ’lämmin’. Äänteen soinnillinen vastine [ʢ] esiintyy sanoissa عين ’nimittää’ ja علم ’neuvoa’.
Faryngaaliset frikatiivit [ħ] ja [ʕ] ovat harvinaisia. Tunnetaan vain yksi kieli, Dagestanissa puhuttava agul-kieli, jossa erotellaan faryngaaliäänteet ja epiglottaaliäänteet.
Japanissa ja monissa espanjan murteissa bilabiaalit, soinnillinen [β] ja soinniton [ɸ], esimerkiksi japanin Fuji [ɸüʥi].
Japanissa palatoalveolaarit, soinnillinen [ʑ] ja soinniton [ɕ], esimerkiksi transkriptio shi ääntyy [ɕi].
Kansainvälinen foneettinen aakkosto puhuu glottaalifrikatiivista [h], vaikka tässä äänteessä ei ole erikseen tuotettua hankaushälyä, vaan artikulaatio on identtinen ympäröivien vokaalien kanssa ja äänne on yksinkertaisesti soinniton. Se on siis soinniton vokaali tai vokaalisiirtymä. Suomen kielessä foneemi /h/ ei kuitenkaan aina ole äännearvoltaan foneettisesti [h], vaan siinä on joissain tapauksissa heikkoa mutta selvää hankaushälyä, esimerkiksi /pihkɑ/, /tɑhko/, /puhuɑ/.
Suomen kielen vanhat frikatiivit

Suomen kielen murteissa ja vanhemmissa muodoissa on ollut frikatiiveja, joita nykykieli ei enää tunne. Äännehistoriassa oletetaan, että soinnittoman dentaaliklusiilin /t/ astevaihteluvastine, jota nykysuomessa edustaa kirjain d, on alkuaan ollut soinnillinen dentaalispirantti /ð/. Vanhassa kirjasuomessa sitä merkittiin d:llä tai dh:lla. Vastaavasti soinnittoman velaariklusiilin /k/ heikkoasteinen vastine oli alkuaan ilmeisesti soinnillinen velaarispirantti /ɣ/, jota merkittiin g:llä tai gh:lla. Joissain lounaismurteissa on nykyisen kirjakielen ts:ää vastannut kahdentunut soinniton dentaalispirantti [θː], jota jotkut 1500- ja 1600-lukujen kirjoittajat merkitsivät dz:lla tai hdh:lla.
Affrikaatat

Affrikaatoissa kuuluu täyden sulkeuman jälkeen hankaushälyä, joka muistuttaa foneettisesti frikatiivia, mutta affrikaattoja ei yleensä käsitellä klusiilin ja frikatiivin yhdistelmänä, vaan yksittäisenä äänteenä, joka eroaa klusiilista sulkeuman hitaan avautumisen osalta. Vrt. englannin ch [ʧ] (affrikaatta) ja sh [ʃ] (frikatiivi).
Kasvatusfilosofia

Filosofi
Luettelo filosofeista
Luettelo filosofian osa-alueista, koulukunnista ja opeista
Filosofian teemasivu
Filosofian tietosanakirja
Kasvatusfilosofia eli kasvatusajattelu‎ on filosofian osa-alue, joka tutkii kasvatuksen tarkoitusta, luonnetta, menetelmiä ja ihanteita sekä kasvatuksen etiikkaa. Tämä voi tapahtua joko jonkin kasvatuksellisen laitoksen yhteydessä tai yleisemmin sen tutkimisena, kuinka ihmisen ymmärrys todellisuudesta muuttuu.
Kasvatusfilosofian suuntauksia

Modernissa kasvatusfilosofiassa voidaan erottaa ainakin analyyttinen kasvatusfilosofia, hermeneuttinen kasvatusfilosofia, kriittinen kasvatusfilosofia sekä postmoderni kasvatusajattelu. 1900-luvun alussa oli olemassa hyvin vaikutusvaltainen pragmatistinen kasvatusfilosofia, mutta se on sulautunut analyyttisen kasvatusfilosofian laajaan perinteeseen. 1800-luvulla syntyneet uuskantilaisuudesta vaikuttunut uushumanistinen kasvatusfilosofia sekä herbartilaisuus sulautuivat Saksassa 1900-luvulla henkitieteellis-hermeneuttiseen kasvatusajatteluun. Tämä taas on vaikuttanut sekä kriittisen kasvatusfilosofiaan (esim. Klaus Mollenhauer) ja sekä moderniin hermenuttiseen kasvatusfilosofiaan.
Herbartilainen kasvatusfilosofia
Pragmatistinen kasvatusfilosofia
Uushumanismi
Kasvatusfilosofeja

Aristoteles
Jerome Bruner
John Dewey
Paulo Freire
John Taylor Gatto
Martin Heidegger
Johann Friedrich Herbart
John Caldwell Holt
John Locke (Some Thoughts Concerning Education, 1693)
John Milton
Maria Montessori
Jean Piaget
Platon
Neil Postman
Jean-Jacques Rousseau (Émile eli kasvatuksesta, 1762)
B. F. Skinner
Rudolf Steiner
Tuomas Akvinolainen
Kirjallisuutta

Hirsjärvi, Sirkka: Johdatus kasvatusfilosofiaan.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1985.  ISBN 951-26-2548-2
Nurmi, Kari E.: Johdatus kasvatuksen filosofisiin ja historiallisiin perusteisiin.  Helsinki: Lahti:  Helsingin yliopisto, Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus, 1995.  ISBN 951-45-5889-8
Paalasmaa, Jarno (toim.): Lapsesta käsin. Kasvatuksen ja opetuksen vaihtoehtoja.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2011.  ISBN 978-952-451-515-3
Puolimatka, Tapio: Kasvatus ja filosofia.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1996.  ISBN 951-26-4249-2
Salmela, Sauli: "Vapauden metafysiikasta ja varhaisesta suomalaisesta kasvatusfilosofiasta", teoksessa Saari & Jokisaari & Värri (toim.), Ajan kasvatus: kasvatusfilosofia aikalaiskritiikkinä, Tampere University Press, Tampere 2014
Vestergaard, Ebbe ym.: Johdatus kasvatuksen filosofiaan.  (Paedagogisk filosofi, 1975.) Suomentanut Lyyli Virtanen. 2. painos (1. painos 1985 Gaudeamuksen kustantamana)  Helsinki:  Yliopistopaino, 1987.  ISBN 951-570-009-4
Aiheesta muualla

Phillips, D. C.: Philosophy of Education The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Philosophy of education
Käännös suomeksi
Walter Fritzsch

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Walter Fritzsch
Syntymäaika: 21. marraskuuta 1920
Syntymäpaikka: Zwickau, Weimarin tasavalta
Kuolinaika: 15. lokakuuta 1997 (76 vuotta)
Kuolinpaikka: Dresden, Sachsen, Saksa
Pituus: 164 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1927–1940 1940–1943 1943–1946 1946–1950 |  SG Planitz  VfL Leisnig  BC Hartha  Wismut Cainsdorf |  |
Valmennusura
1950–1955 1955–1957 1957–1960 1960–1963 1963–1966 1966–1969 1969–1978 1978–1991:  SG Planitz  Wismut Aue  Empor Lauter  Motor Deassau  SC Motor Karl-Marx-Stadt  Stahl Riesa  Dynamo Dresden  DDR:n nuorisomaajoukkueet
Walter Fritzsch (21. marraskuuta 1920 Zwickau – 15. lokakuuta 1997 Dresden) oli saksalainen jalkapallovalmentaja.
Ura

Fritzsch aloitti jalkapallon pelaamisen vuonna 1927 pelaten SG Planitzissa. Hänen jalkapallouransa loppui kuitenkin vuonna 1950 ilman suurempaa menestystä, ja hän siirtyi Planitzin valmentajaksi. Valmentajaurallaan Fritzsch tuli tunnetuksi tiukasta kuristaan ja kritiikistään. Kesällä 1969 hän aloitti Dynamo Dresdenin valmentajana, ja saavutti seurassa tärkeimmät mestaruutensa. Vuonna 1971 Fritzsch valmensi Dynamon DDR-Oberligan mestariksi, joka oli myös hänen ensimmäinen mestaruutensa. Myöhemmin Dynamo saavutti Fritzschin valmennuksessa vielä neljä mestaruutta, sekä menestystä eurokentillä. Vuoden 1978 mestaruuden jälkeen Fritzsch lopetti valmentamisen Dynamossa ja siirtyi valmentamaan maan nuorisomaajoukkeita.
Meriitit

DDR:n mestaruus (7): 1956, 1957, 1971, 1973, 1976, 1977, 1978
FDGB-Pokal (2): 1971, 1977
U21 EM-hopeaa: 1980
HMS Frobisher (D81)

| HMS Frobisher |
| --- | --- |
 HMS Frobisher

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  2. elokuuta 1916
Laskettu vesille:  20. maaliskuuta 1920
Palveluskäyttöön:  20. syyskuuta 1924
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 26. maaliskuuta 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 750 t (standardi) 12 190 t (kuormattu)
Pituus:  184 m
Leveys:  18 m
Syväys:  6,25 m
Koneteho:  70 000 shp
Nopeus:  31 solmua
Miehistöä:  690 miestä rauhanaikana 800+ sota-aikana
Aseistus
Aseistus:  7 × BL 7,5" Mk VI -tykkiä yksiputkisina CP Mk V -asennuksina 3 × QF 4" (76 mm) Mk V -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina HA Mk III -asennuksina 4 × QF 3" 20 cwt Mk I -tykkiä yksiputkisina HA Mk II -asennuksina 2 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina HA Mk I -asennuksina 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Frobisher oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1920 vesillelaskettu Hawkins-luokan raskas risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Devonportin telakalta ja sen köli laskettiin 2. elokuuta 1916. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1920 ja se otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1924.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivastoon 1. risteilijäviirikön lippulaivaksi. Alus sijoitettiin väliaikaisesti Kiinan asemalle 1926, josta alus palasi Britteinsaarille huoltoon vuonna 1927. Huollossa yksi aluksen 4 tuuman tykeistä korvattiin katapultilla ja nosturilla. Poistettu tykki sijoitettiin savupiippujen väliin neljännen tykin pariksi.
Seuraavan kerran alus oli huollossa vuonna 1929, jolloin kattilat vaihdettiin öljykäyttöisiksi. Aluksen palatessa palvelukseen syyskuussa se liitettiin Atlantin laivaston 2. risteilijäviirikköön. Alus siirrettiin reserviin marraskuussa 1930 ennen kadettien koululaivaksi muuttamista 1932.
Kadettien koululaivana alus oli vuodesta 1932 alkaen aina vuoden 1939 alkuun saakka, jolloin alus poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi 5. tammikuuta 1940, jolloin aluksen aseistukseksi muutettiin viisi 7,5 tuuman ja viisi neljän tuuman (102 mm) tykkiä. Ilmatorjunta-aseistukseksi asennettiin neljä kahdeksanputkista kahden naulan ja yhdeksäntoista  Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Alus liitettiin maaliskuussa 1942 palvelukseen palatessaan Itäisen laivaston 4. risteilijäviirikköön Intian valtamerellä. Alus osallistui Intian valtameren tapahtumiin ja saattoi saattueita Afrikan rannikolla. Alus palasi Englantiin maaliskuussa 1944.
Alus otti osaa operaatio Neptuneen 6. maaliskuuta 1944 osana tulitukiosastoa Sword Beachilla. Tämän jälkeen alus oli jonkin aikaa maihinnousulaivastoa suojaavien moottoritorpedoveneiden emälaivana.
Frobisher ja korjauslaiva HMAS Albatross vaurioituivat Saksan laivaston E-veneiden laukaisemista Dackel-torpedoista elokuussa Seinen lahdella.
Alus riisuttiin osittain aseista ja se palasi kadettien koulutuslaivaksi. Alus myytiin romutettavaksi 26. maaliskuuta 1949 ja se saapui Cashmorelle Newportiin romutettavaksi 11. toukokuuta.
Laivasto-osastot Normandian maihinnousussa
Furin kieli

Furin kielen levinneisyysalue Darfurissa.
Furin kieli on furien puhuma nilosaharalaisten furkielten ryhmään kuuluva kieli. Vuonna 1983 sillä arvioitiin olleen noin 500 000 puhujaa Sudanin Darfurissa ja 1 800 lähialueilla Tšadissa.
Furin ainoa lähisukukieli on amdang, jota kutsutaan myös mimiksi. Kielen murre-erot ovat melko vähäisiä. Kaupungeissa osa fureista on siirtynyt käyttämään arabiaa.
Jaakko Friman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Friman (kolmas vasemmalta) 1950-luvulla. |  Friman (kolmas vasemmalta) 1950-luvulla. |  Friman (kolmas vasemmalta) 1950-luvulla. |  |
Maa:   Suomi
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sankt Moritz 1928 | 500 m |  |
Jaakko Friman (13. tammikuuta 1904 Tampere, Suomen suuriruhtinaskunta – 17. helmikuuta 1987 Tampere) oli suomalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Urheilu-ura

Friman edusti huippu-uransa alkuvuosina TUL-seura Tampereen Kisatovereita. Hän kilpaili suomalaisjoukkueiden mukana Neuvostoliitossa 1926 ja saavutti työväen EM-kisoissa 1927 pronssia 500 metrillä. TUL:n mestaruuden hän voitti 500 metrillä 1924 ja 1926 ja luisteli TUL:n ennätyksen 46,4.
Friman siirtyi Kisatovereista Tampereen Pyrintöön ja pääsi olympiaedustajaksi Sankt Moritzin 1928 kisoihin. Siellä hän luisteli 500 metrillä ajan 43,6 ja jakoi pronssimitalin kahden muun luistelijan kanssa. Ainoan Suomen mestaruutensa 165-senttinen Friman voitti 500 metrillä 1929. MM-kisoissa hän oli 500 metrillä viides 1931 ja EM-kisoissa neljäs 1932.
Saavutukset

Olympiapronssia Sankt Moritzissa 1928 (500 m, aika 43,6)
MM-kilpailut: viides 1931 (500 m)
EM-kilpailut: neljäs 1932 (500 m)
Työväen EM-pronssia 1927 (500 m)
Suomen mestaruus 1929 (500 m)
SM-hopeaa 1928 ja 1934 (500 m)
SM-pronssia 1935 (500 m)
TUL:n mestaruus 1924 ja 1926 (500 m)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaakko Friman Wikimedia Commonsissa
Jenő Fuchs

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jenő Fuchs |  Jenő Fuchs |  Jenő Fuchs |  |
Maa:   Unkari
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | säilä |  |
|  Kultaa | Lontoo 1908 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | säilä |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | säilän joukkuekilpailu |  |
Jenő Fuchs (29. lokakuuta 1882 Budapest, Itävalta-Unkari – 30. maaliskuuta 1954 Budapest, Unkari) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Fuchs voitti säilämiekkailussa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa olympiakultaa Lontoossa 1908 ja Tukholmassa 1912. Hän oli maansa ensimmäinen miekkailun olympiavoittaja, ja hänen jälkeensä Unkari on ollut säilämiekkailun selvästi menestynein maa.
Saavutukset

Olympiakultaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1908 ja 1912
Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1908 ja 1912
Front Unifié de Lutte des Races Opprimées

| Front Unifié de Lutte des Races Opprimées FULRO |
| --- | --- |
 FULRO:n lippu
Perustettu:  1964
Lakkautettu:  1992
Toiminta-alue:   Etelä-Vietnam  Vietnam  Kambodža
Jäsenet:  enimmillään 5 000–6 000
Infobox OKNimi-testi OK: 
Front Unifié de Lutte des Races Opprimées eli FULRO oli Vietnamin alkuperäiskansojen vastarintaliike vuosina 1964–1992. Se edusti Vietnamin keskisen ylänköalueen alkuperäiskansoja taistellen ensin Etelä-Vietnamia eli Vietnamin tasavaltaa vastaan ja sittemmin kommunisteja vastaan osana Etelä-Vietnamin alueellisia joukkoja. Vietnamin sodan jälkeen FULRO taisteli Vietnamin sosialistista tasavaltaa vastaan. Sen viimeiset taistelijat siirrettiin Kambodžasta Pohjois- ja Etelä-Carolinaan vuonna 1992.