stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karhu (elokuva)

| Karhu> L'Ours/ The Bear |
| --- | --- |
 Suomenkielisen DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Jean-Jacques Annaud
Käsikirjoittaja:  Gérard Brach (James Oliver Curwoodin romaanin pohjalta)
Tuottaja:  Claude Berri Pierre Grunstein
Säveltäjä:  Philippe Sarde
Kuvaaja:  Philippe Rousselot
Leikkaaja:  Noëlle Boisson
Pääosat:  Bart-karhu Youk-karhu Tchéky Karyo Jack Wallace André Lacombe
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Tuotantoyhtiö:  Renn Productions
Levittäjä:  Pathé Distribution Netflix
Ensi-ilta:   19. lokakuuta 1988  24. helmikuuta 1989
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karhu (L'Ours) on Jean-Jacques Annaud'n ohjaama koko perheen elokuva vuodelta 1988. Elokuvan käsikirjoitus perustuu yhdysvaltalaisen kirjailija-luonnonsuojelija James Oliver Curwoodin romaaniin Kalliovuorten kuningas (The Grizzly King). Luonnonsuojelu on myös yksi elokuvan teemoista.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1885 Brittiläiseen Kolumbiaan, Kanadaan. Elokuva kertoo orvoksi jääneestä karhunpennusta, joka ystävystyy aikuisen kodiakinkarhun kanssa ja joutuu tätä jahtaavien metsästäjien tielle.
Elokuvan tähtiä ovat eläimet, kolmen ihmisnäyttelijän osat ovat lähinnä sivurooleja. Elokuvassa ei näin ollen ole myöskään juurikaan puhetta.
Elokuva kuvattiin Italian Dolomiiteillä. Se sai parhaan leikkauksen Oscar-ehdokkuuden, sekä useita muita ehdokkuuksia, etenkin César-palkintogaalassa, jossa se voitti parhaan ohjauksen palkinnon.
Juoni

1800-luvun Brittiläisessä Kolumbiassa harmaakarhun pentu on leikkimässä sillä välin kun sen emo etsii vuorenrinteessä olevasta mehiläispesästä hunajaa. Kaivamisen seurauksena ylempänä rinteessä oleva kiviröykkiö romahtaa emon niskaan ja murskaa sen kuoliaaksi. Orvoksi jäänyt pentu pysyttelee aluksi emonsa ruumiin lähettyvillä. Jonkin ajan kuluttua sen huomio kuitenkin kiinnittyy ohitse lepattelevaan perhoseen, jota seuraten pentu lähtee vaeltelemaan rinteellä.
Pian pentu kohtaa aikuisen uroskarhun, joka vilvoittelee vesilammikossa haavoituttuaan metsästäjien luodista. Uros murisee pennulle uhkaavasti, mutta pentu hivuttautuu varovaisesti lähemmäksi. Lopulta se alkaa nuolla uroksen haavaa, eikä uros enää uhittele sille, vaan nuolee vuorostaan sitä. Sillä välin karhua haavoittaneet kaksi metsästäjää saavat seurakseen kolmannen, jolla on mukanaan lauma metsästyskoiria. Löydettyään karhut metsästäjät usuttavat koiransa niiden perään. Pentu piiloutuu pieneen luolaan sillä välin kun uros kamppailee kimppuunsa käyvien koirien kanssa. Uros pakenee selänteen toiselle puolelle koirien jahtaamana, ja sillä välin metsästäjät löytävät äskeiseltä taistelutantereelta yhden kuolettavasti haavoittuneen koiran sekä pelosta kankeana olevan karhunpennun.
Metsästäjät vievät pennun mukanaan leiriinsä, sitovat sen naruun ja härnäävät sitä. Seuraavana aamuna he jättävät pennun leiriin ja jatkavat jahtiaan. Metsästäjistä nuorempi jää kallionkielekkeelle passiin. Jonkin ajan kuluttua hän lähtee läheiselle vesiputoukselle vilvoittelemaan. Siellä hän huomaa yhtäkkiä jäävänsä kallion ja paikalle ilmestyneen ison uroksen väliin ilman asettaan. Karhun karjuessa ja huitoessa tassujaan uhkaavasti metsästäjä alkaa nyyhkyttää ja rukoilla karhua jättämään hänet henkiin. Karhu lopettaa uhkailun, kääntyy ympäri ja lähtee. Metsästäjä juoksee takaisin passipaikalleen, tarttuu kivääriinsä ja ryntää karhun perään. Hän saa karhun tähtäimeensä, mutta tuleekin toisiin ajatuksiin ja suuntaa laukauksensa ilmaan, yrittäen hätistää karhun piiloon.
Metsästäjistä vanhempi tulee laukaukset kuultuaan paikalle. Nuorempi väittää ampuneensa karhua niin, että se putosi selänteen reunalta. Vanhempi kuitenkin huomaa karhun pakenevan toisessa suunnassa, ja kohottaa kiväärinsä ampuakseen sitä. Nuorempi tarttuu rauhallisesti hänen aseeseensa estäen häntä ampumasta. Palattuaan leiriinsä metsästäjät pakkaavat tavaransa, vapauttavat pennun ja aloittavat matkan pois vuorilta. Jäätyään jälleen yksin pentu vaeltelee vuorilla. Se joutuu puuman jahtaamaksi ja pakenee joelle. Lopulta puuma saa pennun kiinni, jolloin se yrittää murista karkottaakseen puuman. Säikähtänyt puuma lähtee, mutta pian paljastuu, että pennun taakse onkin ilmestynyt iso uros, joka karjuu vihaisesti pakoon pötkivälle puumalle. Pentu juoksee uroksen luokse, ja tämä nuolee pennun kuonoon puuman raapimisesta syntyneet haavat.
Talven tullen karhut kömpivät yhdessä luolaan talviunille. Elokuva päättyy James Oliver Curwoodin sitaattiin:
»Suurin hurma ei ole tappamisessa vaan eloon jättämisessä.»
Aiheesta muualla

Karhu (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Karhu (elokuva) Elonet.
"A Bear in Wasteland", Jean-Jacques Annaud'n haastattelu Karhun tekemisestä (Arkistoitu – Internet Archive)
Kankaanpään keskustaajama

| Kankaanpään keskustaajama |
| --- | --- |
 Kankaanpään keskustaajama
 Koordinaatit: 61.8059°N, 22.3905°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Satakunta
Kunta:  Kankaanpää
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,11 km²
Väkiluku (2020):  7 735
 – Väestötiheys:  480,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kankaanpään keskustaajama on Kankaanpään kunnan kuntakeskus Satakunnan maakunnan koillisosassa, linnuntietä runsas 47 kilometriä maakuntakeskus Porista koilliseen.  Kankaanpään keskustaajama sijaitsee Karvianjoen vesistöön kuuluvan Ruokojärven pohjoisrannalla kahden harjumuodostelman päässä: Hämeenkankaan länsipuolella ja Pohjankankaan eteläpuolella.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan vuoden 2020 lopussa Kankaanpään keskustaajaman pinta-ala oli 16,11 neliökilometriä ja väkiluku 7 735. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Kankaanpään kaupungintalo (Heikki ja Kaija Siren, 1967).
Kankaanpään kirkko (Carl Ludvig Engel, 1839) .
Kankaanpää mainitaan kirjallisissa lähteissä vuonna 1603 (Canganpää). Kankaanpäähän perustettiin vuonna 1756 Ikaalisten seurakunnan saarnahuonekunta ja 1759 kappeliseurakunta. Itsenäiseksi seurakunnaksi Kankaanpää tuli 1841. Kauppala perustettiin 1967, ja kaupungiksi se muuttui 1972.
Keiji Kaimoto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 26. marraskuuta 1972 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Osaka, Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995-2000 2001-2004 2005-2008 | Vissel Kobe Nagoya Grampus Eight Albirex Niigata |  |
Maajoukkue
| 2000 | Japani | 1 (0) |
Keiji Kaimoto (jap. 海本 慶治; s. 26. marraskuuta 1972 Osaka, Japani) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Keiji Kaimoto edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2000. Hän on osallistunut mm. Asian mestaruuskilpailuissa 2000.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 1 | 0 |
| Yhteensä | 1 | 0 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 Kawaguchi |
3 Matsuda |
4 Morioka |
6 Hattori |
8 Mochizuki |
9 Nishizawa |
10 Nanami |
11 Miura |
12 Morishima |
13 Yanagisawa |
14 Nakamura |
15 Oku |
17 Inamoto |
19 Kubo |
20 Takakuwa |
21 Shimoda |
22 Nakazawa |
24 Myōjin |
26 Kaimoto |
27 Kitajima |
29 Takahara |
30 Ono |
Valmentaja Troussier
Keith Andrews

| Keith Andrews> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1955–1956
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1955
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1956
Keith Andrews (15. kesäkuuta 1920 Denver, Colorado – 15. toukokuuta 1957 Indianapolis, Indiana) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja. Hän osallistui kahdesti Indianapolis 500 -kilpailuun, joka oli osa Formula 1 -sarjaa, joten hän on osallistui kahteen F1-sarjan osakilpailuun sijoittumalla niissä 28:ksi ja 13:ksi.
Andrews kuoli 1957 Indy 500 -kisan harjoituksissa. Hänen autonsa romuttui täysin, ja hän kuoli pian. Onnettomuuden vuoksi hänen tallitoverinsa, ja ainoa eurooppalainen kisaan osallistuja, Giuseppe Farina, vetäytyi kilpailusta.
Keith Allen

Keith Allen voi tarkoittaa seuraavia:
Keith Allen (s. 1953), brittiläinen näyttelijä
Keith Allen (s. 1943), brittiläinen jalkapalloilija
Keith Allen (1923–2014), kanadalainen jääkiekkoilija
Keith Allen (1931–1984), uusiseelantilainen poliitikko
Keith Allen (s. 1974), amerikkalaisen jalkapallon valmentaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Keith Allen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Juurikkaanjärvi (Jyväskylä)

| Juurikkaanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  61°59′47″N, 25°34′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.175
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  78,3 m  
Pituus:  410 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,037 km  
Pinta-ala:  4,534 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiJuurikkaanjärvi 
Juurikkaanjärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Hyrkkölän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 78,3 metriä mpy.
Karine Gambier

| Karine Gambier> Henkilötiedot.Pornonäyttelijä |
| --- | --- |
Taiteilijanimet:  Barbara Sellers Brigette Lanning Karine Stephen Barbara Stephen Diana Love Simone Samson Simone Sanson
Aktiivisena:  1976-1980
Hiusten väri:  platinablondi
Aiheesta muualla
IMDb
Karine Gambier on entinen ranskalainen pornonäyttelijä, joka esiintyi urallaan usean kymmenen pornoelokuvan ohella pääosassa myös muutamassa seksploitaatio-elokuvassa. Gambierin ura näyttelijänä ja aikuisviihdetähtenä kesti vuodet 1976-1980.
Mainittavia Gambierin tähdittämiä seksploitaatio-elokuvia ovat Max Pécasin ohjaama Luxure (1976), Jesus Francon ohjaamat Die Teuflischen Schwestern (1977), Voodoo Passion (1977), Frauen für Zellenblock 9 (1977) ja Cocktail spécial (1978) sekä Erwin C. Dietrichin ohjaamat Gefangene Frauen (1979) ja Guy de Maupassant -sovitus Die Nichten der Frau Oberst (1980).
Ajoneuvoteollisuus

Ford-tuotantolinja vuonna 1913.
Ajoneuvoteollisuus kattaa laajan kirjon yhtiöitä ja organisaatioita, jotka ovat suoraan tai välillisesti kytköksissä moottoriajoneuvojen kuten autojen, moottoripyörien ja mopojen sekä erilaisten hinattavien laitteiden ja perävaunujen, näiden lisävarusteiden, tarvikkeiden ja varaosien tuotantoon, suunnitteluun, kehitykseen, markkinointiin tai myyntiin. Ajoneuvoteollisuus on liikevaihtonsa perusteella arvioituna maailman tärkein teollisuuden ala.
Termin ulkopuolelle jää vielä joukko liiketoimia, jotka ovat läheisessä kytköksessä ajoneuvoteollisuuden tuotteisiin, mutta palvelevat paremminkin loppukäyttäjiä. Tällaisia ovat mm. erilaiset korjaamot, autotarvikeliikkeet ja polttoaineen myyntipisteet.
Historiaa

Ensimmäisen käytännöllisen ja toimivan, ottomoottorilla varustetun ajoneuvon, valmisti saksalainen Karl Benz vuonna 1885. Benzille myönnettiin hänen kehittämäänsä ajoneuvoa koskeva patentti 29. päivänä tammikuuta vuonna 1886 ja hän aloitti niiden suuremmassa mittakaavassa tapahtuvan valmistuksen vuonna 1888. Benzin ajoneuvojen myynti sai vahvan sysäyksen sen jälkeen, kun hänen vaimonsa Bertha Benz oli elokuussa 1888 suorittanut ensimmäisen varsinaisen pitkänmatkan ajon, Mannheimista Pforzheimiin ja takaisin (n. 100 km per sivu), ja osoittanut, että hevoseton vaunu soveltuu jokapäiväiseen käyttöön. Vuonna 2008 museotieksi nimetty Bertha Benz Memorial Route seuraa alkuperäistä reittiä ja kunnioittaa näin tätä autohistorian kenties tärkeintä tapahtumaa.
Pian tämän jälkeen, vuonna 1889, stuttgartilaiset Gottlieb Daimler ja Wilhelm Maybach suunnittelivat ajoneuvon, joka oli jo enemmänkin auto, kuin hevosvetoiset vaunut joihin on liitetty moottori. Kaksikkoa pidetään yleisesti myös maailman ensimmäisen moottoripyörän, vuonna 1885 esitellyn Daimler Reitwagenin keittäjinä. Kaikesta edelläkerrotusta "ensimmäisenä maailmassa" -tiedosta poiketen, Padovan yliopiston tohtori ja insinööri Enrico Bernardi patentoi vuonna 1882 suunnitelman, jossa hänen poikansa kolmipyörään oli asennettu yksisylinterinen, 0,024 hevosvoimainen (17,9 W), 122 cm3:n polttomoottori. Tämä tapahtui samoihin aikoihin kuin Benzin ensimmäisen moottorin esittely, ja tämä tekee Bernardin ajoneuvosta vakavasti otettavan kandidaatin ensimmäiseksi omavoimaisesti liikkuvaksi ajoneuvoksi eli automobiiliksi sekä ensimmäiseksi moottoripyöräksi.
Ajoneuvoteollisuus käynnistyi laajassa mittakaavassa 1890-luvulla, jolloin sadat yhtiöt ja yksityiset henkilöt aloittivat hevosettomien vaunujen valmistuksen. Vaikka polttomoottorien ja ensimmäisten moottoroitujen ajoneuvojen kotimanner olikin Eurooppa, Yhdysvallat otti nopeasti johtopaikan maailman surimpana autoja valmistavana maana, ja piti tätä sijaa hallussaan useita vuosikymmeniä. Ennen 1930-luvun Suurta lamaa liikenteessä oli arviolta 32 miljoonaa autoa, näistä 90% oli amerikkalaisen autoteollisuuden valmistamia. Noihin aikoihin Yhdysvalloissa oli yksi auto 4,87 henkeä kohden. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltojen osuus maailman autotuotannosta oli 75%. Vuonna 1980 Japani ohitti Yhdysvallat suurimpana autojen valmistusmaana, mutta amerikkalaiset ottivat kärkipaikan taas vuonna 1994. Vuonna 2006 Japani kiilasi taas Yhdysvaltojen ohi ykköseksi ja piti tätä paikkaa vuoteen 2009 saakka, jolloin Kiina meni maailmantilaston kärkeen 13,8 miljoonalla valmistuneella autolla.
Lukemat vuodelta 2014 ovat: 1: Kiina: 23,7 miljoonaa, 2: USA 11,6 miljoonaa, 3: Japani 9,7 miljoonaa ajoneuvoa. Luvut sisältävät sekä henkilö- että hyötyajoneuvot.
Autotehtaan toiminta

Autotehdas on usein vain autojen kokoonpanopaikka, kun autojen komponentit valmistetaan erillisissä tehtaissa. Kuljetussyistä usein suurien peltiosien muotopuristus ja leikkaus tehdään tehtaan välittömässä läheisyydessä. Varsinkin vanhemmilla autotehdaspaikoilla valmistetaan myös moottoreita. Useissa pienemmissä komponenteissa kilpailevat autotehtaat saattavat käyttää samaa valmistajaa. Autotuotantolinjassa on kolme vaihetta. Ensin on koritehdas, jossa kori hitsataan kasaan, tämän jälkeen pintakäsittely- ja maalauslinja ja lopuksi tehdään auton varustelu. Autotehtaan yhdeltä linjalta tulee ulos 200–500 autoa päivässä. Korin kasauksesta valmiiksi autoksi, joka käynnistetään linjan lopussa, kuluu aikaa 30–40 tuntia. Sinä aikana auto ehditään maalata ja kuivata. Tehtaassa auto kootaan noin 2 000 komponentista. Työtunteja yhden auton valmistamiseen tehtaassa käytetään 20–30. Kaikkiaan henkilöautossa on osia 10 000–15 000 kappaletta.
Turvallisuus

Turvallisuus tarkoittaa vaarojen ja uhkien (riskin) poissaoloa, kuin myös psykologista kokemusta niiden poissaolosta. Ajoneuvoteollisuudessa tämä tarkoittaa että sen paremmin valmistaja kuin loppukäyttäjäkään eivät koe tuotteen aiheuttavan välitöntä sairastumisen, loukkaantumisen tai hengenvaaran uhkaa. Ajoneuvon itsensä ollessa subjektina, turvallisuus tarkoittaa mekaanisten tai muiden vikojen vähäisyyttä tai poissaoloa.
Ajoneuvoteollisuudessa turvallisuus on tärkeässä asemassa ja siksi ala on vahvasti säädeltyä. Autojen ja muiden moottoriajoneuvojen tulee täyttää lukuisia erilaisia kansallisia ja kansainvälisiä normeja ja säädöksiä, jotta ne voidaan hyväksytysti päästää markkinoille. Esim. kansainvälinen ISO 26262 -standardi on yksi kehyksistä, jonka avulla saavutetaan ajoneuvojen funktionaalisen turvallisuuden tavoitteet. Standardi koskee ajoneuvojen sähköisiä laitteita ja sen avulla varmistetaan valmistajalle, käyttäjälle, ympäristölle ja loppusijoittajalle tuotteen turvallinen elinkaari, suunnittelupöydältä loppusijoitukseen eli kierrätykseen tai romutukseen.
Turvallisuusriskien tai jopa vaaran ollessa ilmeinen, valmistaja saattaa tehdä takaisinkutsun, joka koskee joko määrättyä valmistuserää tai jopa kokonaista tuotantosarjaa. Takaisinkutsu ei ole ainoastaan ajoneuvoteollisuuden harjoittama toimintamalli, vaan se koskee kaikkea teollista tuotantoa. Takaisinkutsun syynä on useimmiten joko tuotteen kokoonpanossa tai raaka-aineissa havaittu virhe.
Tuotannon ja tuotteiden jatkuva testaus arvoketjun eri tasoilla, on tärkeimpiä käytäntöjä, joilla voidaan välttää takaisinkutsut ja varmistaa tuotteen turvallisuus ja vaatimustenmukaisuus. Ajoneuvoteollisuus ei kuitenkaan poikkea merkittävästi mistään muusta sarjatuotantoteollisuudesta siinä mielessä, etteikö laadunvarmistuksesta huolimatta huonoja tai virheellisiä tuotteita päätyisi markkinoille. Nämä toisinaan suuretkin takaisinkutsukampanjat ovat ajoneuvoteollisuudelle suuri, ylimääräinen kuluerä ja vahingoittavat usein valmistajan brändiä merkittävästi.
Autoteollisuuden vaikutus yhteiskuntaan ja teolliseen valmistukseen

Autoteollisuus on sarjatuotantoa, joka satavuotisen historiansa aikana on vaatimuksillaan muokannut myös muuta metalliteollisuutta. Fordin tehtailla otettiin 1900-luvun alkupuolella käyttöön liukuhihna, minkä myötä liukuhihnatyöstä tuli teollisuutta leimaava käsite. Laatujärjestelmät ja JIT-tuotanto on kehitetty autoteollisuudessa.
Teollisuusrobottien käytössä autotehtaat ovat olleet uranuurtajia. Varsinkin korihitsaamot ovat nykyään lähes täysin automatisoituja. Robottien käyttö edesauttoi auton korin rakenteellista muutosta 1980-luvun alussa. Siihen saakka peltisaumat olivat paljolti auton ulkopuolella. Autoissa oli ovien päällä räystäsura, johon myös kattotelineet kiinnitettiin. Peltiprässien kehittyessä pystyttiin tekemään suurempia osia, esimerkiksi koko oviaukko yhtenä osana. Samalla korin peltiosien saumat siirrettiin sisäpuolelta hitsattaviksi. Näiden hitsaus on robotille mahdollista, koska sen ei tarvitse nähdä hitsattavaa kohtaa ja sen käsivarsi ei väsy.
Autoteollisuuden vaikutus yhteiskuntaan ja teolliseen valmistukseen > Talous

Auto on kehittyneissä talousmaissa pääasiallisin ihmisten ja tavaroiden kuljetusmuoto. Eri tutkimuslaitokset ympäri maailman antavat samansuuntaisia ennusteita siitä, että ajoneuvojen määrän kasvu tulee keskittymään vahvasti neljän kehittyvän ja pinta-alaltaan sekä väestömäärältään huomattavan valtion alueelle, ns. BRIC-maihin (akronyymi sanoista Brazil, Russia, India ja China). Nykyisin kehittyvien maiden markkinoilla myydään enemmän autoja kuin kehittyneissä maissa. Vuonna 2010 kevyiden hyötyajoneuvojen maailmanlaajuisesta kaupasta yli puolet tapahtui kehittyvien markkinoiden maissa ja tämä suuntaus tulee vain kasvamaan.
Vuonna 2012 henkilöautojen lukumäärä maailmassa ylitti miljardin kappaleen rajapyykin ja tämä kiihdyttää sekä tutkimusta että väittelyä siitä, mikä vaikutus kiihkeästi kasvavalla autokannalla on maailman talouteen ja ympäristöön. Kun laskelmiin otetaan mukaan henkilöautojen lisäksi myös kevyet- ja keskiraskaat hyötyajoneuvot sekä linja-autot, miljardin ajoneuvon rajapyykki rikkoutui jo vuonna 2010. Ei liene yllättävää, että ajoneuvojen määrän kasvutilastoja johtaa Kiina. Maailmanlaajuisesti autojen myynnissä tapahtui kasvua vuosina 2009 – 2010 26%, tästä luvusta yli puolet oli Kiinan markkinoiden ansiota. Tällä hetkellä Kiinan ajoneuvokanta on maailman toiseksi suurin, 78 miljoonaa kappaletta. Se on vielä kaukana maailman ykkösestä, Yhdysvalloista, jossa on liikenteessä 239,8 miljoonaa ajoneuvoa.
Yhdysvalloissa on yksi auto 1,3 henkeä kohden, Kiinassa vastaava luku on 6,75. Jos Kiinassa pyritään pääsemään samaan suhdelukuun kuin Yhdysvalloissa, Kiinan autokanta jo yksistään olisi miljardi ajoneuvoa. Nämä luvut ovat uskomattoman suuria pelkästään Kiinan osalta ja sielläkin automarkkinat ovat vasta päässeet kunnolla käyntiin, ihmisten tulotason noustessa. Esitetään Kiinan ajoneuvokannan kasvuvauhti vielä toisenlaisina lukuina.
Vuonna 2000: 4 autoa per 1000 henkeä.
Vuonna 2010: 40 autoa per 1000 henkeä.
Arvio vuodelle 2035: 310 autoa per 1000 henkeä.
Tähän vertailulukuna Yhdysvaltain lukema, joka on 660 autoa per 1000 henkeä.[lähde? ]
Ajoneuvojen määrän kasvusta kehittyvien maiden markkinoilla on esitetty myös arvioita, joiden mukaan autojen valmistus ja myynti tulee laskemaan. Osittain tämä pitää paikkansa, koska talouden sykleistä johtuva kulutuskysynnän ja tavaroiden viennin väheneminen heijastuu aina uusien autojen kauppaan. Onko kyse vain hetkellisestä notkahduksesta vai pysyvästä suuntauksesta voidaan esittää ainoastaan arvailuja.
Suomen autoteollisuus

Suomessa valmistetaan henkilöautoja Uudessakaupungissa Valmet Automotiven tehtaalla. Karjaalla valmistetaan Sisu-kuorma-autoja. Lisäksi Suomessa valmistetaan linja-autoja (esimerkiksi Kiitokori), sotilasajoneuvoja ja varustellaan sairaankuljetus- ja paloautoja. Suomessa valmistetaan myös  muita pyörillä liikkuvia työkoneita, kuten traktoreita, metsätyökoneita, puimureita, trukkeja, kaivoskoneita ja konttilukkeja. Autoja on myös tuotu osina ja koottu vasta Suomessa (mm. Ford Y, Volkswagen 1200 L).
Autojen sarjavalmistusta kokeili Suomessa ensimmäisenä helsinkiläinen insinööri Paavo Johannes Heikkilä, jonka johdolla rakennettiin neljä kappaletta Finlandia-autoja vuonna 1922.  Oy. W. Rosenlew Ab tilasi vuonna 1925 sata T-Fordia, jotka saapuivat osina ja ne koottiin Porin konepaja Oy:n tiloissa, joissa nykyään toimii Sampo Rosenlewin puimuritehdas.
Vuonna 1931 perustettu Sisu-autojen valmistaja Oy Suomen Autoteollisuus Ab rakensi myös linja-auton alustoja vuoteen 1985 saakka. Hämeenlinnassa valmistettiin runsaat 7 000 kappaletta Vanaja-merkkisiä kuorma- ja erikoisautoja sekä linja-auton alustoja vuosina 1948–1971. Teijon tehtailla Perniössä rakennettiin 120 kappaletta Volvon tekniikkaan perustuneita Wilke-kuorma-autoja vuosina 1960–1964 sekä satakunta kappaletta Teijo-pakettiautoja vuosina 1975–1976. Telakkayhtiö Hollming rakensi 50 kappaletta Hollming-merkkisiä säiliöautoja vuosina 1980–1987.
Vuonna 1969 perustetulla Uudenkaupungin autotehtaalla valmistettuja henkilöautomerkkejä ja -malleja ovat olleet Saab (1969–2003), Talbot (aluksi Chrysler-Simca, vuosina 1979–1985), Opel Calibra (1990–1997), Lada Samara (ns. Euro-Samara, 1995–1998), Porsche Boxster (1997–2011).
Autoteollisuuden ongelmat 2000-luvulla

Etenkin Yhdysvaltain autoteollisuus on kohdannut merkittäviä ongelmia viime vuosien aikana. Maan autoteollisuus on keskittynyt valmistamaan lähinnä suuria, runsaasti polttoainetta kuluttavia malleja, saman aikaisesti kun niiden kysyntä on koko ajan vähentynyt polttoaineen hinnan yhä kohotessa. Viimeistään vuoden 2008 maailmanlaajuinen talouskriisi sai suuret yhdysvaltalaiset autonvalmistajat kuilun partaalle.
Maailman moottoriajoneuvotuotanto

Maailman moottoriajoneuvotuotanto
1960-luku: Talouskasvun aika
1970-luku: Vuoden 1973 öljykriisi
1990-luku: Tuotanto NIC-maissa käynnistyy
2000-luku: Kiina nousee suurimmaksi tuottajamaaksi
Autoteollisuuden kriisi 2008  2010
; USA on tuottanut yli 80% moottoriajoneuvoista.
1950-luku: Tuotanto Britanniassa, Saksassa ja Ranskassa käynnistyy uudelleen.
1960-luku: Tuotanto Japanissa käynnistyy ja kasvaa aina läpi 1980-luvun. USA, Japani, Saksa, Ranska ja Britannia tuottavat 80% moottoriajoneuvoista aina läpi 1980-luvun.
1990-luku: Etelä-Koreasta tulee suurtuottaja. Vuonna 2004 Koreasta tulee maailmantilaston viitonen, sen ohittaessa Ranskan.
2000-luku: Kiina kasvattaa tuotantoaan räjähdysmäisesti ja vuonna 2009 siitä tulee suurin tuottajamaa.
Kiina (25,4%), Korea, Intia, Brasilia ja Meksiko tuottavat yhteensä 43% maailman ajoneuvoista, USA:n (12,7%), Japanin, Saksan, Ranskan ja Britannian osuuden pudottua 34 prosenttiin.