stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo Pesusieni
Tuotantokaudet

Luettelo televisiosarjan Paavo Pesusieni jaksoista
| Tuotantokaudet | Kauden aloituspäivä (Yhdysvallat) | Kauden päätöspäivä (Yhdysvallat) | Erityistä |
| --- | --- | --- | --- |
| Kausi 1 | 1.toukokuuta 1999 | 3. maaliskuuta 2001 |  |
| Kausi 2 | 20. lokakuuta 2000 | 26. heinäkuuta 2003 |  |
| Kausi 3 | 5. lokakuuta 2001 | 11. lokakuuta 2004 | Sarjan piti loppua kolmanteen kauteen. Suosion myötä päätettiin jatkaa seuraavalle. |
| Kausi 4 | 6. toukokuuta 2005 | 24. heinäkuuta 2007 | Elokuvan suosion myötä sarja päätettiin jatkaa neljännelle kaudelle. |
| Kausi 5 | 19. helmikuuta 2007 | 19. heinäkuuta 2009 |  |
| Kausi 6 | 3. maaliskuuta 2008 | 5. heinäkuuta 2010 | Vuonna 2009 juhlittiin sarjan 10-vuosijuhlaa. |
| Kausi 7 | 19. heinäkuuta 2009 | 11. kesäkuuta 2011 | Suomenkielisessä versiossa kauden puolivälissä dubbaustudio vaihtui, jonka myötä ääninäyttelijät vaihtuivat johtuen budjetista. |
| Kausi 8 | 26. maaliskuuta 2011 | 6. joulukuuta 2012 |  |
| Kausi 9 | 21. heinäkuuta 2012 | 20. helmikuuta 2017 | Sarjaa alettiin esittää 16:9 -kuvasuhteessa sekä teräväpiirtona. Kauden puolivälissä alkutunnus remasteroitiin. |
| Kausi 10 | 15. lokakuuta 2016 | 2. joulukuuta 2017 |  |
| Kausi 11 | 24. kesäkuuta 2017 | 25. marraskuuta 2018 |  |
| Kausi 12 | 11. marraskuuta 2018 | 29. huhtikuuta 2022 | Stephen Hillenburg menehtyi ALS-komplikaatioihin 26. marraskuuta 2018. Sarjaa kuitenkin jatketaan Vincent Wallerin ohjaamana. Suomenkielisessä versiossa studio vaihtui jälleen, mutta ääninäyttelijöitä ei vaihdettu. |
| Kausi 13 | 22. lokakuuta 2020 | 1. marraskuuta 2023 |  |
| Kausi 14 | 2. marraskuuta 2023 |  |  |
Vastaanotto ja arvostelu

Time-lehti on nimennyt sarjan yhdeksi kaikkien aikojen parhaimmista televisiosarjoista.lähde? Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Paavo Pesusienen sijalle 19 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listan mukaan Paavo Pesusieni oli sijalla 15. Sarja on ollut vuosia suosituin televisiosarja 2–11-vuotiaiden lasten keskuudessa ja tuottanut miljardien dollareiden voitot oheistuotteiden myynnissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paavo Pesusieni Wikimedia Commonsissa
Sarjan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
SpongeBob: the excitable, absorbent star of Bikini Bottom (englanniksi)
Bowie 'Sponge' Makes Splash (englanniksi)
Paavo Pesusieni
| --- | --- |
Hahmot:: Paavo Pesusieni | Patrik Tähtönen | Jalmari Kalmari | Einari Rapu | Santa-Sanna | Sulevi Plankton | Kaarina | Rouva Pöhö | Helmi Rapu | Merenneitomies ja Merirokkopoika | Luettelo Paavo Pesusieni -hahmoista
Luettelot:: Luettelo televisiosarjan Paavo Pesusieni jaksoista
Tuotantokaudet::  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  KPL1  PTS1 
Televisiosarjat:: Paavo Pesusieni | Korallileiri: Paavon lapsuusvuodet | Patrik Tähtönen Show
Elokuvat:: Paavo Pesusieni – elokuva (2004) | Paavo Pesusieni kuivalla maalla (2015) | Paavo Pesusieni vapaalla jalalla (2020) | Paavo Pesusieni ja Santa-Sanna pelastavat Tangalan (2024)
Videopelit:: Atlantis SquarePantis | Battle for Bikini Bottom | Creature from the Krusty Krab | Employee of the Month  | Globs of Doom | Legend of the Lost Spatula | Lights, Camera, Pants! | The SpongeBob SquarePants Movie | Operation Krabby Patty | Revenge of the Flying Dutchman | SuperSponge | The Yellow Avenger | Unite! | Battle for Volcano Island | Freeze Frame Frenzy | Attack of the Toybots | Nicktoons Racing | Underpants Slam
Diskografia:: Original Theme Highlights | The SpongeBob SquarePants Movie | The Yellow Album | The Best Day Ever
Ilkka Pentti

| Ilkka Pentti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ilkka Pentti
Syntynyt: 12. helmikuuta 1968 Kuopio
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Ilkka Tapani Pentti on (s. 12. helmikuuta 1968 Kuopio) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Kuopion kaupunginteatterissa. Hänen isänsä on näyttelijä Leo Pentti. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Pentti opiskeli Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella, josta hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi.
Pentti on työskennellyt näyttelijänä Kajaanin kaupunginteatterissa sekä Kuopion kaupunginteatterissa. Hänen näyttämötaiteellisiin saavutuksiinsa kuuluvat mm. hovineuvos Podkolesin näytelmässä Naimahankkeet, Chris (Killer Joe), Kauniin Jomppa (Simpauttaja), Bobby Child (Crazy for You) sekä toimittaja Torvela komediassa Vaimoke.
Pentti on näytellyt televisiosarjassa Häräntappoase, jossa hänellä oli sivuosa maalaispoika Toukona. Hän on näytellyt myös nuorten seikkailusarjassa Kuka uskoo haikaraa.
Elokuvat ja tv-sarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2014 | Klikkaa mua | Holger |
| 1989 | Häräntappoase | Touko |
| 1983 | Kuka uskoo haikaraa | Karstanaama |
Teatterikiinnitykset

Kajaanin kaupunginteatteri (1991-1995)
Kuopion kaupunginteatteri (1995- alkaen)
Aiheesta muualla

Kuopion kaupunginteatterin kotisivut
Aiheesta muualla > Aiheesta muualla

Ilkka Pentti Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
TV4 (Ruotsi)

| TV4 |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  15. syyskuuta 1990
Omistaja:  TV4 Media   (Telia Company)
Maa:   Ruotsi
Näkyvyysalue:  Koko maa ja osa Suomea
Pääkonttori:  Tukholma
Kotisivu:  www.tv4.se
Saatavuus
Antenniverkko
Digita:  Kanava 106
Satelliitti
Viasat ja Canal Digital (Ruotsissa):  Kanava 4
Kaapeliverkko
Maxisat:  Kanava 386
Infobox OKNimi-testi OK: 
TV4 on Ruotsin katsotuin kaupallinen televisiokanava. Kanava aloitti lähetyksensä vuonna 1990 satelliitin välityksellä. Vuonna 1992 kanava alkoi näkyä myös maanpäällisen verkon kautta. Kanavan omistaa TV4 Media.
Heinäkuussa 2018 Telia osti Bonnierilta Bonnier Broadcasting -yksikön, jolle kuuluvat ruotsalainen TV4, C More ja suomalainen MTV3-kanava. Kauppahinta oli 9,2 miljardia kruunua (888 miljoonaa euroa) käteisellä.
Kaupan jälkeen Ruotsin valtio hallitsi yleisradioyhtiö SVT:n lisäksi maan suurinta yksityistä kanavaa. Maan poliitikot pitivät median keskittymistä valtion käsiin ongelmallisena. Marraskuussa 2019 kauppa sai hyväksynnän Euroopan komissiolta, minkä jälkeen TV4 siirtyi Telian omistukseen 2. joulukuuta 2019. Telia ilmoitti helmikuussa 2025 myyvänsä yhtiön edelleen norjalaiselle Schibsted Medialle. Kaupan odotetaan toteutuvan vuoden 2025 kolmannella neljänneksellä.
TV4:n ohjelmisto on lähinnä viihdettä, mutta asiaohjelmiakin on ohjelmistossa mukana, mm. dokumenttisarja Kalla fakta, uutislähetys Nyheterna, aamuohjelma Nyhetsmorgon, matkailuohjelma När & fjärran ja sisustusohjelma Äntligen hemma. TV4:n ohjelmistossa on runsaasti amerikkalaisia sarjoja.
TV4 lähettää alueellisia uutisia ohjelman Nyhetsmorgon yhteydessä sekä illalla ennen valtakunnallisia uutisia.
Mainoskatkot

Vuoteen 2002 mainoskatkot olivat Ruotsin laissa kiellettyjä. Mainoksia sai esittää vain ennen ohjelmia tai niiden jälkeen. Jotta TV4 saisi mainoskatkoja ohjelmiensa väliin, se kiersi lakia hajottamalla ohjelmat kahteen osaan ja sijoittamalla niiden väliin pikkuohjelmia, kuten Inför Bingolotto, Inför Äntligen hemma, Inför Fångarna på fortet, Dagens namn ja Om en bok. Pikkuohjelmien aiheuttamat tauot venyivät usein kymmenen minuuttien mittaisiksi. Vuonna 2002 astui voimaan laki, joka sallii mainoskatkot. Nykyään TV4:n mainoskatkot ovat keskimäärin viiden tai kuuden minuutin mittaisia.
Näkyvyys

TV4 näkyy koko Ruotsissa antenni- ja kaapeliverkoissa sekä satelliitin välityksellä. Suomessa TV4 näkyy kaapeliverkossa ja IPTV:n välityksellä (kuten Maxivision, Elisa Viihde). Ahvenanmaalla, Pohjanmaalla, Länsi-Lapissa ja Meri-Lapissa kanava myös näkyy maanpäällisen verkon välityksellä digitaalisesti.
Muita samannimisiä kanavia

TV4 oli myös toisen ruotsalaisen televisiokanavan, SVT Europan, nimi 1988–1997, kanavan näkyessä vain Etelä-Suomessa.
TV4 on myös puolalaisen kaupallisen televisiokanavan nimi.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (ruotsiksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta TV4 (Ruotsi) Wikimedia Commonsissa
Jammu Siltavuori

| Veikko Siltavuori |
| --- | --- |
 Pidätyskuva vuodelta 1989.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Antti Veikko Ilmari Siltavuori
Syntynyt: 29. lokakuuta 1926 Vaasa
Kuollut: 9. maaliskuuta 2012 (85 vuotta) Kuopio
Kansalaisuus:  suomi
Muut tiedot
Muut nimet:  Jammu-setä
Rikokset:  murha
Uhrit:  2
Vangittu:  5. maaliskuuta 1989
Rangaistus:  15 vuotta vankeutta
Antti Veikko Ilmari ”Jammu” Siltavuori (29. lokakuuta 1926 Vaasa – 9. maaliskuuta 2012 Kuopio) oli suomalainen rikollinen, joka tuli tunnetuksi kahden kahdeksanvuotiaan tytön murhaamisesta ja ruumiiden polttamisesta maaliskuussa 1989. Sitä ennen hän oli viimeistään 1950-luvulta lähtien syyllistynyt useisiin alaikäisten tyttöjen raiskauksiin. Niiden lisäksi hänet oli tuomittu muista siveellisyysrikoksista, omaisuusrikoksista sekä murhayrityksestä, joista hän istui tuomiota jo 1960-luvulla.
Aikaisempi elämä

Veikko Siltavuoren elämän varhaisemmista vaiheista on julkisuudessa niukasti tietoa. Siltavuoren lapsuus oli hyvin vaikea, mikä johtui muun muassa kodin köyhyydestä sekä hänen isänsä alkoholismista. Isä myös pahoinpiteli Siltavuorta. Alakouluaikoina Siltavuorta kutsuttiin pilkkanimellä ”Näätä”, mikä johtui hänen haisevista vaatteistaan. Pohjolan poliisi kertoo 1991 -kirjan mukaan Siltavuori vaurastui myöhemmin perittyään ison omaisuuden. Murhatessaan helsinkiläiset tytöt hän oli nuhjuisuudestaan huolimatta varsin varakas mies.
Siltavuorella oli aikanaan vaimo, poika ja adoptiotytär. Vuonna 1966 Hymy-lehdessä haastateltiin hänen entistä vaimoaan ja artikkelissa kerrottiin seuraavaa:
»Vajaa puoli vuotta sitten, marraskuun lopulla 1965, karkasi Turun keskusvankilasta eli Kakolasta eräs sen vaarallisimpina pidetyistä asukkaista, nimittäin omaisuus- ja siveellisyysrikoksista sekä murhayrityksistä elinkaudekseen kuritushuoneeseen tuomittu Veikko Siltavuori. Vajaan kahden viikon kuluttua hänet saatiin pidätetyksi Hyvinkäällä. (Hänet armahdettiin myöhemmin.)»
Tuomio

Veikko Siltavuori tuomittiin 14. joulukuuta 1989 Helsingin raastuvanoikeudessa kahdesta täyttä ymmärrystä vailla olevana tehdystä murhasta, kahdesta lapsenryöstöstä ja muista rikoksista yhteensä 15 vuodeksi vankeuteen ja eristettäväksi pakkolaitokseen vaarallisena rikoksenuusijana. Lisäksi Siltavuori velvoitettiin maksamaan Hopiavuoren ja Pirisen yksinhuoltajaäideille korvauksia henkisestä kärsimyksestä noin 200 000 markkaa (noin 47 500 euroa) ja lisäksi työansiomenetyksistä, hautauskuluista ynnä muusta yhteensä 100 000 markkaa (noin 23 700 euroa). Tuohon aikaan Suomen laki ei tuntenut käsitettä ”korvaus henkisistä kärsimyksistä”, mutta raastuvanoikeus katsoi Hopiavuoren ja Pirisen äitien kärsimyksen olleen niin kohtuuton, että tällaisille korvauksille oli edellytystä. Korvausten ja oikeudenkäyntikulujen vuoksi Siltavuori joutui myymään kesämökkinsä, jonka pihassa oli tytöt surmannut.
Korkein oikeus antoi Siltavuoren puolustukselle luvan valittaa pakkolaitoseristämisestä ja vahingonkorvauksista, mutta ei itse vankeustuomiosta. Korkein oikeus kumosi lokakuussa 1991 pakkolaitoslausuman ja vahingonkorvaukset, jolloin Siltavuoren tuomioksi jäi 15 vuotta vankeutta. Korkein oikeus perusteli vahingonkorvausten kumoamista sillä, että vahingonkorvausvaatimus ei perustunut tekohetkellä voimassa olleeseen lakiin. Pakkolaitostuomion kumoamista perusteltiin sillä, että Siltavuori ei ollut viimeisen kymmenen vuoden aikana syyllistynyt muuhun törkeää väkivaltaisuutta tai erityistä vaarallisuutta toisen hengelle tai terveydelle osoittavaan rikokseen, että häntä tarvitsisi eristää pakkolaitokseen.
Pahoin palaneista tyttöjen ruumiista ei kyetty löytämään seksuaalirikokseen viittaavia todisteita. Myöskään Siltavuori itse ei sellaista myöntänyt. Oikeus ei siksi todennut Siltavuoren syyllistyneen lapseen kohdistuvaan haureuteen.
Ehdonalainen vapaus ja pakkohoito

Siltavuoren vapautumisen perusajankohta oli maaliskuussa 1999, jolloin hän tuli olleeksi vankilassa tuomiostaan kaksi kolmasosaa. Kahdesti vankeinhoitoviranomaiset ratkaisivat Siltavuoren vapautumisasian kielteisesti mutta eivät enää kolmatta kertaa. Oikeusministeriö päätti poliisiylijohtaja Markku Salmisen johdolla päästää Siltavuoren tarkoin vartioituun ehdonalaiseen vapauteen tiettyjen ehtojen täyttyessä seuraavan vuoden tammikuun lopussa. Siltavuori myös haki Helsingin kaupungilta vuokra-asuntoa. Hänelle tehtiin vapautumissuunnitelma, jossa määriteltiin valvonnan, asumisen ja toimeentulon ehdot. Oli tarkoitus, että hänen valvojakseen tulisi poliisi ja tukitoimista vastaisi kriminaalihuoltoyhdistys. Suoritettuaan tuomiostaan 11 vuotta Siltavuori pääsi 31. tammikuuta 2000 ehdonalaiseen, mutta vankilassa annetun arvion takia hänet lähetettiin Turkuun psykiatriseen sairaalaan vankeinhoito-osastolle, missä tehdyn tutkimuksen johdosta hänet siirrettiin tahdosta riippumattomaan psykiatriseen hoitoon Kuopion Niuvanniemen oikeuspsykiatriseen sairaalaan.
Vuodenvaihteessa 2007 Siltavuorta hoitaneet lääkärit ja Kuopion hallinto-oikeus päättivät jatkaa pakkohoitoa hallinto-oikeuden todettua, että vapautuessaan Siltavuori olisi vakavasti vaarantanut muiden henkilöiden terveyttä ja turvallisuutta.
Niuvanniemen sairaalalähteiden mukaan Siltavuori joutui murhayrityksen kohteeksi, kun hänet kaadettiin ja hän loukkaantui vakavasti. Siltavuoren lonkka murtui pahoin ja se jouduttiin leikkaamaan. Leikkauksen johdosta Siltavuori menetti kävelykykynsä ja joutui liikkumaan pyörätuolilla.
Siltavuori kuoli Niuvanniemessä 9. maaliskuuta 2012. Ennen kuolemaansa hän oli vaikeasti dementoitunut.
Kaksoismurhan kuvaus taiteessa

Kuvataiteilija Ilkka Sariola on tehnyt piirustuksen ”JAM JAM” (2019). Teoksen elementtejä ovat savuava roskapönttö, pentobarbitaalin kemiallinen kaava ja Siltavuoren murhassa käyttämä auto.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
YouTube Jammu Siltavuoren ainoa televisiohaastattelu
Aiheesta muualla > Artikkeleita

Missä on Jammu? Iltalehti 14.7.2008.
Uhrien omaisetkin pimennossa. Iltalehti 15.7.2008.
Aiheesta muualla > Kuvia

Kuva Siltavuoren jääkaapista jossa näkyvät suklaalevyt.
Mökin terassi ja sisäänkäynti, jotka ovat hiiltyneet Siltavuoren poltettua tyttöjen ruumiita talon edustalla.
Näkymä Myllypurossa leikkikentälle josta Siltavuori sieppasi tytöt.
Siltavuori oikeudessa keskustelemassa avustajansa kanssa.
Näkymä Paltamossa rakennetun sellin ovelta.
Paltamon tila
Paltamon sellin kaltereita.
Siltavuoren auton takaluukku jossa näkyy palojätettä.
Siltavuorelta takavarikoitua tavaraa.
Siltavuorta saatetaan Niuvanniemen sairaalaan helmikuussa 2000.
Fångad av en stormvind

| Fångad av en stormvind> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Carola Häggkvist
Säveltäjä(t):  Stephan Berg
Sanoittaja(t):  Stephan Berg
Euroviisutiedot
Vuosi:  1991
Maa:  Ruotsi
Kieli:  ruotsi
Sijoitus:  1.
Pisteet:  146
Fångad av en stormvind (suom. "myrskytuulen vangitsema") oli vuoden 1991 Eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Carola Häggkvist ruotsiksi ja se toi Ruotsille maan kolmannen euroviisuvoiton.
Kappale sai 146 pistettä tullen tasapisteisiin Ranskan kanssa. Tasapistetilanteen takia voittaja jouduttiin ratkaisemaan sillä, kumpi on saanut enemmän suuria pisteitä. Sekä Ruotsi että Ranska olivat saaneet neljä kertaa täydet kaksitoista pistettä, Ruotsi oli kuitenkin saanut kymmenen pistettä viisi kertaa ja Ranska vain kaksi, joten Ruotsin kappale voitti kilpailun.
Kappaleesta tehtiin myös englanninkielinen versio, mutta se menestyi kaupallisesti huonosti.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:  1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:  1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:  1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:  1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:  1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:  2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:  2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:  2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Saija Lentonen

| Saija Lentonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Saija Marjatta Lentonen
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1977 (ikä 47) Tampere
Ammatti:  Näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Emma Huilu (Sooloilua) Sara Immonen (Headhunters) Sara Polvijärvi (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Saija Marjatta Lentonen (s. 7. huhtikuuta 1977 Tampere)lähde? on suomalainen näyttelijä. Teatterilavojen lisäksi hän on tullut tunnetuksi muun muassa televisiosarjoista Headhunters ja Salatut elämät sekä elokuvasta Sooloilua.
Ura

Lentonen syntyi insinööri Risto Lentosen ja merkonomi Marjatta Lentosen perheeseen. Lapsuutensa ja nuoruutensa hän vietti Tampereella. Balettiharrastuksen myötä hän pääsi kosketukseen teatterilavojen kanssa jo tyttöiässä. Lentonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1996. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1997–2001 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa näytelmässä Eläviä ja kuolleita (2000) sekä Q-teatterissa näytelmissä Kaksi aurinkoa (2001) ja Berlin Alexanderplatz (2002). Kaudella 2002–2003 Lentonen oli kiinnitettynä Oulun kaupunginteatteriin, jossa hänellä oli osa muun muassa näytelmässä Rajamaa. Oulusta hän palasi Etelä-Suomeen. Vuonna 2005 näyttelijä sai Alfred Kordelinin säätiöltä apurahan elokuvanäyttelemisen opintoihin Yhdysvalloissa.lähde?
Ensimmäinen elokuvarooli Lentosella oli vuonna 2001 Arto Lehkamon elokuvassa Young Love. Lisäksi hän on näytellyt lyhyissä fiktioissa sekä muun muassa draamaelokuvassa Levottomat 3. Lauri Nurksen romanttisessa komediassa Sooloilua hän tulkitsi naispääosan. Nelosen kymmenosaisessa draamakomediassa Headhunters (2004) Lentonen näytteli keskushenkilöä Sara Immosta. Lentosella on ollut sivuroolit television suosikkisarjoissa Kotikatu ja Isänmaan toivot (osa Saari vuonna 2002). Yle TV2:n draamasarjassa Lemmenleikit hän esitti sosiaalivirkailija Elina Jokista.lähde?
Syksyllä 2009 hän vieraili televisiosarjassa Salatut elämät, jossa Lentonen esitti Sara Polvijärveä. Hänen roolihahmonsa Sara nähtiin vielä vuonna 2010 ja huhtikuussa 2011 sarjassa Katariina Mäkelän takaumissa.lähde?
Tammikuussa 2018 Lentonen kertoi, että lopetti pääroolien näyttelemisen elokuvissa, koska kyllästyi alalla vallinneeseen seksismiin. Lentosen mukaan hän joutui esimerkiksi näyttelemään maksullista naista tai stripparia, kun samalla miesnäyttelijä sai esittää valta-asemaa. Lentonen kertoi myös joutuneensa pyynnöstä nostamaan koekuvauksissa paitansa ylös, ”että voidaan katsoa, millaiset rinnat minulla on”.
Näyttelijäntyöstä Saija Lentonen on todennut:lähde? "Mitä enemmän opin elämästä sitä enemmän opin näyttelemisestä." Lentonen työskentelee jooga-ohjaajana. Lentosella on kaksi kouluikäistä lasta ja hän oli ehdolla kuntavaaleissa 2021 Kristallipuolueen ehdokkaana.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / Televisioelokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Lasso |  |
| 2001 | Young Love | Johanna |
| 2004 | Levottomat 3 | Sanna |
| 2005 | NDA – Salassapitosopimus | Satu Rossi |
| 2006 | Riisuttu mies | shottineito |
| 2007 | Non profit |  |
| 2007 | Sooloilua | Emma Huilu |
| 2008 | Metsänpoika |  |
| 2009 | Lokakuun valoa | Irja |
| 2011 | Isän kuolema | Katri Mantere-Helenius |
| 2012 | Siinä näkijä missä tekijä | Maija Salminen |
| 2015 | Toiset tytöt | Riitta |
| 2016 | Luokkakokous 2 – Polttarit | kirjastonhoitaja |
| 2021 | Pahanhautoja | valmentaja |
| 2022 | Toinen mies | Jaana |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Pieni pala Jumalaa | Ilona |
| 2000 | Kylmäverisesti sinun |  |
| 2000, 2003 | Kaverille ei jätetä | näyttelijä (2000), Iisa (2003) |
| 2001–2002 | Kotikatu | Mette Kannisto |
| 2002 | Yhteinen huone |  |
| 2003 | Rikospoliisi Maria Kallio | Suvi Seppälä |
| 2004 | Headhunters | Sara Immonen |
| 2007 | Rakkauden nälkä | Kristiina Perttula |
| 2008 | Lemmenleikit | Elina Jokinen |
| 2009, 2010 | Salatut elämät | Sara Polvijärvi |
| 2013 | Kerran viikossa | Salla |
| 2016 | Ihon alla | Ansku Jaakkola |
| 2016–2018 | Ex-onnelliset | Sini-Marja |
| 2018 | Sorjonen | Marianne Halmesarka |
| 2018 | Ratamo | Marita Yläjoki |
| 2019 | Modernit miehet | Noora |
Filmografia > Dubbaukset

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Röllin sydän | Milli Menninkäinen |
Aiheesta muualla

"Työttömyys masensi", Iltalehti.fi 12.3.2008
Seura.fi (Archive.org)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet  Yle
Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut

| Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut> The New Fred and Barney Show |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  30 min
Pääosissa:  Henry Corden Mel Blanc Jean Vander Pyl Gay Autterson
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   MTV3 (2006, 2012)  The Television Kids Channel (2030-)
Esitetty:  3. helmikuuta 1979 – 20. lokakuuta 1979
Jaksoja:  17
Tuotanto
Tuottaja(t):  William Hanna Joseph Barbera Art Scott
Ohjaaja(t):  Ray Patterson Oscar Dufau George Gordon
Käsikirjoittaja(t):  Doug Booth Andy Heyward
Tuotantoyhtiö(t):  Hanna-Barbera
Aiheesta muualla
IMDb 
Kivisten ja Sorasten uudet seikkailut (engl. The New Fred and Barney Show) on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama piirrossarja. Siitä tehtiin yhteensä 17 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuonna 1979 NBC:llä. Suomessa sarjaa esitettiin MTV3:lla vuonna 2006.
Jaksoluettelo

1. tuotantokausi
Sand-Witch
Haunted Inheritance
Roughin' It
C.B. Buddies
Bedrock Rocks
Blood Brothers
Barney's Chickens
The Butler Did It and Did It Better
It's Not Their Bag
Barney's Luck
2. tuotantokausi
Stone Age Werewolf
Fred and Barney Meet the Frankenstones
Physical Fitness Fred
Moonlighters
Fred Goes to the Houndasaurs
The Bad Luck Genie
Dinosaur Country Safari
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Henry Corden  | … |  Retu Kivinen   |
|  Mel Blanc  | … |  Tahvo Soranen   |
|  Jean Vander Pyl  | … |  Vilma Kivinen, Siru Kivinen   |
|  Gay Autterson  | … |  Betty Soranen   |
|  Donald Messick  | … |  Bamm-Bamm   |
|  John Stephenson  | … |  herra Slate   |
|  Jim McGeorge  | … |  sivuäänet   |
|  Barney Phillips  | … |  sivuäänet   |
|  Janet Waldo  | … |  sivuäänet   |
Suomenkieliset äänet vuoden 2030 uudistuneella

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rauno Ahonen  | … |  Retu Kivinen   |
|    | … |  Tahvo Soranen   |
|    | … |  Vilma Kivinen   |
|    | … |  Siru Kivinen   |
|    | … |  Betty Soranen   |
|    | … |  Bamm-Bamm   |
|    | … |  herra Slate   |
|    | … |  sivuäänet   |