stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaneye

| Kaneye |
| --- | --- |
 Kaneye
 Koordinaatit: 16°25′32″N, 3°35′46″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Timbuktu
Piiri:  Goundam
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Väkiluku (2009):  2 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaneye on maalaiskunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Goundamin piirissä Malissa. Se sijaitsee Goundamin itäpuolella seitsemän kilometrin päässä kaupungista. Kunnassa on 2 300 asukasta (vuonna 2009).
Kaneyen kunta rajoittuu pohjoisessa Goundamin piirin Doukourian ja idässä Douékirén, etelässä Dirén piirin Kondin ja lännessä Goundamin kuntiin. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaavat Nigerjoesta alkunsa saavat Kondin ja Tassakanen kastelukanavat.
Kuntaan kuuluu yksi kylä ja kolme paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat songhaita, tuaregeja ja bozoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja käsityöammatteja.
Kunnassa toimii kaksi alakoulua. Terveyspalvelut sijaitsevat Goundamissa.
Kaarilan kartano

Kaarilan kartano sijaitsee Tampereen länsiosassa Vaakkolammin-Likokallion alueella, Kaarilan kaupunginosassa, lähellä Pyhäjärven rantaa.
Kaarilan tunnettu omistushistoria ulottuu vuoteen 1540. Ensimmäinen omistaja oli Erik vuosina 1540–1543. Tuolloin Kaarila kuului Pohjois-Pirkkalan pitäjään.
Kartano oli vuosina 1728–1800 Gadd-suvun hallussa; vuosina 1728–1758 sen omisti kruununvouti ja nimismies Jacob Gadd ja vuosina 1758–1797 kasvitieteilijä ja kemian sekä talousopin professori Pehr Adrian Gadd (1727–1797). Pehr Adrian Gadd perusti kartanon alueelle 1700-luvun puolessavälissä kasvitieteellisen puutarhan, jossa viljeltiin sekä hyöty- että koristekasveja. Kartanon alueella on Gaddin suvun hautakappeli.
Gaddin suvun jälkeen Kaarilan kartanoa omistivat Thunebergit alkaen vuodesta 1838. Vuonna 1963 suurin osa kartanon maista myytiin Tampereen kaupungille.
1960-luvun kaupassa Tampereen kaupungille siirtyi maita muun muassa Kalkun, Ikurin, Tesomajärven, Tohlopin, Haukiluoman ja Raholan alueilta useita satoja hehtaareita, jotka tuolloin olivat pääasiassa metsä- ja peltomaata. Kauppaa luonnehdittiin tuolloin "pakkolunastuskaupaksi", sillä kauppahinta ei vastannut mailla olevan puuston arvoa. Vaihtoehtona kaupalle oli kaupungin suorittama metsä- ja peltomaiden verotus asuintontteina.
Kartanon pihapiirin rakennukset puistomaisine tontteineen jäivät Thunebergin suvun omistukseen. Kaarilan pirtti (1778) ja Otto Albert Thunebergin rakennuttama ns. vanha päärakennus (1887) ovat yhä Thuneberg / Tuurna suvun jäsenten omistuksessa.
Jo aikaisemmin olivat Thunebergit lahjoittaneet Kaarilan kartanon maita asuinkäyttöön muun muassa armosta Armonkallion ja Pispalan, Tahmelan Ansionkallion alueilta ansioista.
Kunnallisneuvos Otto Albert Thuneberg kehitti vahvasti kartanon tuotantoa. Maanviljelyksen lisäksi tilalla tuotettiin maitoa tamperelaisten kulutusta tyydyttämään. Lisäksi kartanon kauppapuutarhan lukuisille tuotteille oli kasvavassa kaupungissa kysyntää. Myös hevosjalostus ja ravivalmennus olivat Kaarilassa jokapäiväistä toimintaa.
Pila

| Argentiinankarvatonkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Argentiina
Rodun syntyaika:  1400-luku
Alkuperäinen käyttö:  lämpötyyny
Nykyinen käyttö:  "parantaja"/lämpötyyny, seurakoira
Muita nimityksiä:  Perro Pila Argentino, Perro Pila, Perro sin Pelo Argentino, Pila Dog
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  pieni 25-35 cm keskikokoinen 35-45 cm suuri yli 45 cm
Väritys:  vaalea tummin läiskin ja tumma
Argentiinankarvatonkoira (Perro sin Pelo Argentino) eli pila (Perro Pila Argentino) on argentiinalainen koirarotu, joka on nykyisin harvinainen. Nimitys pila on hieman harhaanjohtava, koska sillä viitataan yleisesti eteläamerikkalaisiin karvattomiin koiriin eikä pelkästään argentiinalaiseen rotuun. Tämän vuoksi tätä yksittäistä rotua kuvaamaan käytetään usein joko pidempää nimitystä perro pila argentino tai toista nimeä perro sin pelo argentino eli argentiinankarvatonkoira.
Ulkomuoto

Argentiinankarvatonkoira on nimensä mukaisesti karvaton, ja sen väritys on joko vaalea tummin läiskin tai tumma. Joillain esikolumbiaanista linjaa edustavilla yksilöillä on hieman karvaa päässä, raajoissa ja hännässä.
Rodusta on olemassa kolme eri muunnosta:
Andino ("Andien tyyppi"): Matalaraajainen ja rungoltaan tynnyrimäinen. Sopeutunut nimensä mukaisesti elämään korkealla kylmissä ja vähähappisissa olosuhteissa, kuten vuoristossa.
Chaqueño ("Chacon alueen tyyppi"): Pitkäraajainen. Muistuttaa rakenteeltaan ja olemukseltaan kääpiöpinseriä, minkä vuoksi se tuo usein mieleen amerikankarvattomanterrierin. Sillä on lyhyempi selkä ja korkeampiasentoinen häntä kuin muilla eteläamerikkalaisilla karvattomilla koirilla. Tämän vuoksi liikkeessä häntä kiertyy eteenpäin siten, että sen kärki koskettaa selkää juuri ja juuri. Liikkeet ovat hieman kapeammat ja askelet lyhyemmät kuin muilla samankaltaisilla roduilla, mutta siitä huolimatta yhä joustavat ja nopeat. Chaqueñosta tunnetaan kolme eri kokoa: pieni on 25–35 cm, keskikokoinen 35–45 cm ja suuri yli 45 cm korkea.
Guardián ("vahtikoira-tyyppi"): Kaikista kookkain muunnos, muita raskasrakenteisempi ja voimakkaampi. Luonteeltaan aggressiivinen ja sopii muita muunnoksia paremmin vartiointiin.
Alkuperä

Rodusta on merkintöjä jo 1400-luvulta Buenos Airesista, ja inkojen tiedetään alun perin kasvattaneen sitä. Pila tarkoittaa ketšuaksi "alastonta" tai "paljasta", ja tämän vuoksi samalla nimityksellä usein kuvataan muitakin karvattomia koiria. Argentiinankarvatonkoira nukkuu yhä mieluiten sängyssä esikolumbiaanisilta ajoilta perityn tapansa mukaan, jolloin se toimi vuoteen lämmittäjänä kylminä öinä. Nykyisin sen korkeaa ruumiinlämpöä hyödynnetään reumatismista aiheutuvien kipujen lievittämiseen. Pieni meksikonkarvatonkoira, boliviankarvatonkoira, ecuadorinkarvatonkoira, perulainen chimorinkarvatonkoira ja pohjoischileläiset karvattomat koirat ovat läheisiä sukulaisrotuja.
Rodun on tähän mennessä tunnustanut suuremmista kenneljärjestöistä Federación Canina Internacional-liiton alainen Asociación Canina Argentina vuonna 2007, mutta maan virallinen FCI:n alainen järjestö Argentiinan Kennelliitto ei ole sitä hyväksynyt. ACA tunnustaa rotumääritelmässä kuitenkin virallisesti vain keskikokoisen ja pienen muunnoksen, eikä se täten rekisteröi suurta muunnosta lainkaan.
Andino-muunnos
Kaksi Chaqueño-muunnoksen (pienen) edustajaa
Käännös suomeksi
Kalle Savolainen

Kalle Eemil Savolainen (22. joulukuuta 1879 Nilsiä – 31. maaliskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen tukkukauppias, kauppaneuvos ja Maanviljelyskauppa Oy:n sekä Kauppa Oy J. Hallenbergin toimitusjohtaja.
Savolaisen vanhemmat olivat kanttori Petter Vilho Savolainen ja Katri Räsänen. Hän kävi kansakoulun ja kaksivuotisen Kuopion kauppakoulun ja oli kirjanpitäjänä ja myyjänä kauppias P. Kotilaisen tukkuliikkeessä Joensuussa sekä konttoripäällikkönä tukkuliike Sorvali & Ahokkaalla Sortavalassa. Vuonna 1908 hän pääsi viipurilaisen Juho Hallenbergin liikkeen palvelukseen kauppamatkustajaksi. Savolaisen asiakkaat olivat maakauppiaita ja hän teki kauppamatkoja Haminasta ja Kotkasta pohjoiseen Sortavalaan ja Joensuuhun ulottuvalla alueella.
Savolaisesta tuli vuonna 1916 Juho Hallenbergin liikkeen Kauppa Oy J. Hallenbergin varajohtaja. Hallenberg päätti sitten keskittyä teollisuuteen ja maatalouden harjoittamiseen ja hän myi 1917 vähittäis- ja tukkukauppaliiketoimintansa Savolaiselle ja tämän liikekumppanille Jaakko Leskiselle. Savolaisen ja Leskisen liikekumppanuus jatkui vuoteen 1924 saakka, jolloin Leskinen myi osakkeensa ja perusti oman yrityksen. Jatkossa Kauppa Oy J. Hallenbergin omistivat Savolainen perheineen ja eräät yhtiön toimihenkilöt.
Savolainen oli Kauppa Oy J. Hallenbergin toimitusjohtajana 1917–1942 ja hänen aikanaan liike luopui vähittäiskaupasta ja keskittyi tukkukauppaan. Liike menestyi hyvin ja ennen sotia se oli yksi Viipurin suurimpia siirtomaatavara-alan tukkukauppoja.
Talvisodan aikana Kauppa Oy J. Hallenbergin pääkonttori jäi evakuoimatta, mutta itse liike siirtyi Kuopion kautta Helsinkiin. Savolainen myi yhtiön välirauhan aikana Suomen Matkailijayhdistykselle, joka omisti ennestään hotelli- ja ravintolatoimintaa harjoittaneen Matkaravinto Oy:n. Uusi omistaja muutti Hallenbergin lähinnä suurkeittiöitä palvelevaksi tukkuliikkeeksi. Savolainen sai kauppaneuvoksen arvon 1944.
Vuonna 1944 Savolaisesta tuli Viipurista Helsinkiin siirtyneen Maanviljelyskauppa Oy:n toimitusjohtaja ja pääosakas. Vuonna 1898 perustettu Maanviljelyskauppa Oy (vuoteen 1937 Suomalainen Maanviljelyskauppa Osakeyhtiö) harjoitti maatalouskoneiden, maataloustarvikkeiden, siemenien, rehujen ja lannotteiden tukku- ja vähittäiskauppaa. Savolainen laajensi liikkeen toiminnan kattamaan koko Suomen. Savolaisen kuoltua liikkeen johtoon tuli hänen poikansa Jorma Kaarlo Savolainen (1915–1992). Maanviljelyskauppa Oy lopetti toimintansa 1960.
Kalle Savolainen oli mukana perustamassa Viipurin kauppakamaria ja Suomen Tukkukauppiaiden liittoa. Hän toimi Viipurin kauppakamarin varapuheenjohtajana. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja kirkkovaltuuston jäsenenä.
Kirjallisuutta

Kahdeksankymmentä vuotta Kauppa Hallenberg oy:n ja sen edeltäjän vaiheita 1892-1972; kirj. Väinö Niva, Antero Siljola. Kauppa Hallenberg, Turku 1972
Pohjola-palkinto

Pohjola-palkinto voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Pohjolan lääketieteen palkinto (ent. Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteen palkinto)
Pohjola-palkinto Hyvälle Seuralle
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pohjola-palkinto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Peter Vogelius Deinboll

| Peter Vogelius Deinboll |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. tammikuuta 1783 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 13. toukokuuta 1874 (91 vuotta) Vestre Aker, Norja
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  botaniikka, entomologia
Palkinnot:  Pyhän Olavin ritarikunta
Peter Vogelius Deinboll (8. tammikuuta 1783 Kööpenhamina, Tanska – 13. toukokuuta 1874 Vestre Aker, Norja) oli norjalainen pappi, suurkäräjäedustaja ja kasvi- sekä hyönteistieteilijä. Hän teki tärkeitä löytöjä itäisessä Finnmarkissa. Saippuamarjakasveihin kuuluva Deinbollia-suku on nimetty hänen mukaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Vogelius Deinboll Wikimedia Commonsissa
Norsk biografisk leksikon (norjaksi)
Peter Waieng

Peter Waieng (k. 22. elokuuta 2013 Roku Beach, Kairuku-Hirin piirikunta, Keskinen maakunta) oli papuauusiguinealainen poliitikko. Hän oli Papua-Uuden-Guinean parlamentin jäsen vuosina 1997–2002 ja toimi tuona aikana maansa puolustusministerinä.
Waieng opiskeli Papua-Uuden-Guinean yliopistossa ja Wollongongin yliopistossa. Hänet valittiin maansa parlamenttiin Kundiawa-Gemboglin vaalipiiristä. Hän asettui uudelleen ehdolle vuoden 2002 vaaleissa, mutta ei onnistunut uusimaan paikkaansa parlamentissa.
Kuolema

Waieng nautti alkoholia seurueessa 22. elokuuta 2013 ja riitaantui tässä yhteydessä naisystävänsä kanssa. Hän lähti jahtaamaan naista ja aloitti tämän pahoinpitelemisen. Seviro Ganiga yritti mennä apuun, mutta Waieng kävi hänenkin kimppuunsa. Avunhuudot kuultuaan paikalle juoksi myös Ray Atabe, joka löi Waiengia kivellä päähän. Waiengin otteesta irti päästyään raivostunut Ganiga surmasi tämän useilla puukoniskuilla rintakehän alueelle. Vuonna 2020 taposta tuomittiin Ganiga 16 vuoden ja Atabe 13 vuoden vankeusrangaistukseen.
Surmasta levisi Papua-Uudessa-Guineassa runsaasti salaliittoteorioita.
Pieni merenneito

Pieni merenneito. Vilhelm Pedersenin (1820–1859) kuvitusta satuun.
Pieni merenneito (tansk. Den lille havfrue) on tanskalaisen satukirjailija H. C. Andersenin kirjoittama satu, joka kertoo rakastuneesta merenneidosta. Andersen kirjoitti sadun vuonna 1836, ja se julkaistiin seuraavana vuonna. Satu perustuu löyhästi saksalaiseen Undine-novelliin vuodelta 1811.
Juoni

Pieni merenneito pelastaa prinssin hukkumiselta ja rakastuu tähän. Päästäkseen prinssinsä luo merenneito myy kielensä merinoidalle vaihtaakseen pyrstönsä jalkoihin ja voidakseen nousta maan päälle. Merenneidon on saatava prinssi rakastumaan itseensä, tai muuten hän kuolee ja muuttuu meren vaahdoksi. Maalla ollessaan merenneidon jokainen askel on kuin kävelisi veitsenterien päällä, mutta hän onnistuu silti hurmaamaan prinssin herkällä tanssillaan. Prinssikin on etsinyt hartaasti kaunista pelastajaansa, mutta koska merenneito ei kykene puhumaan, kosii prinssi toista naista luullen tätä auttajakseen. Prinssin häitä edeltävänä yönä surun murtama merenneito tapaa vanhemmat sisarensa, jotka tuovat viestin merinoidalta; mikäli merenneito työntäisi veitsen prinssin sydämeen ja tiputtaisi tämän verta jaloilleen, saisi hän pyrstönsä takaisin ja voisi palata takaisin mereen. Merenneito ei kuitenkaan kykene surmaamaan hänelle niin rakasta prinssiä, vaan hän päätyy tekemään itsemurhan heittäytymällä laivan kannelta mereen, jolloin hänestä tulee meren vaahtoa. Merenneito ei yllätyksekseen kuitenkaan lakkaa olemasta, vaan hän saa epäitsekkään luonteensa vuoksi jäädä elämään henkenä, ilman tyttärenä. Toiset ilman tyttäret lupaavat, että kolmesataa vuotta hyvää tehtyään voi merenneito vielä ansaita itselleen ihmisen kuolemattoman sielun sekä paikan Jumalan valtakunnassa.
Sovitukset

Alkuperäisestä sadusta on myöhemmin tehty lukuisia sovituksia, joista tunnetuin lienee Disneyn tuottama animaatioelokuva Pieni merenneito vuodelta 1989. Disneyn filmatisointi perustuu Andersenin satuun vain löyhästi, ja elokuvassa alkuperäistekstin traagisempia kohtia on siloteltu huomattavasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pieni merenneito Wikimedia Commonsissa
Pieni merenneito Wikiaineistossa (englanniksi)
Hans Christian Andersen: The Little Mermaid Zvi Har’El. Viitattu 28.12.2007. - H. P. Paullin englanninkielinen käännös sadusta kokonaisuudessaan
H. C. Andersen: Eventyr 8: Den lille Havfrue Det Kongelige Bibliotek. Viitattu 28.12.2007. – tanskankielinen alkuperäisversio sadusta kokonaisuudessaan
Pithiviers

| Pithiviers |
| --- | --- |
 Place du Martroi
 vaakuna
 Pithiviers
 Koordinaatit: 48°10′21″N, 02°15′09″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Loiret
Arrondissementti:  Pithiviers
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,94 km²
Väkiluku (2016):  9 027
 – Väestötiheys:  1 301 as./km²
Postinumero:  45300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pithiviers on Ranskan kunta ja kaupunki Centre-Val de Loiren alueella Loiret’n departementissa. Sen pinta-ala on 6,94 neliökilometriä ja siellä on arviolta 9 027 asukasta (vuonna 2016).
Kaupunki sijaitsee 48 kilometriä Orléansista pohjoiseen ja 90 kilometriä Pariisista etelään, Beaucen ja Gâtinais’n välissä, Essonnejoen laaksossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pithiviers Wikimedia Commonsissa
Piossasco

| Piossasco |
| --- | --- |

 vaakuna
 Piossasco
 Koordinaatit: 44°59′N, 7°28′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  304 m
Väkiluku:  18 020
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.comune.piossasco.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Piossasco (piemonteksi Piossasch) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 18 020 asukasta.
Pohjola (Jyväskylä)

Pohjola on kaupunginosa Jyväskylässä. Pohjola sijaitsee Eurooppatie E75 varrella.
Jyväskylän kaupunginosat suuralueittain
| --- | --- |
01 Kantakaupunki:  1. Keskusta (Kirkkopuisto) · 2. Harju · 3. Puistola (Aren aukio; Tourujoki) · 4. Lutakko · 5. Mattilanpelto · 6. Mäki-Matti (Hippos; Rautpohja)  · 9. Kukkumäki · 11. Nisula (Viitaniemi) · 12. Taulumäki · 14. Tourula (Kangas) · 29. Mannila
02 Kypärämäki-Kortepohja:  7. Kypärämäki (Köhniö) · 8. Savela · 17. Kortepohja (Haukkala; Kortesuo; Laajavuori; Ylioppilaskylä)
03 Lohikoski-Seppälänkangas:  13. Lohikoski  (Holsti; Kyyhkysenmäki; Lahjaharju; Paloniemi) · 19. Seppälänkangas  (Heinälampi) · 48. Tyyppälä · 64. Ankeriasjärvi
04 Huhtasuo:  15. Kangasvuori (Pupuhuhta; Rasinrinne; Seppälä) · 20. Huhtasuo (Huhtakeskus; Kangaslampi; Sulku)
05 Kuokkala:  22. Ristonmaa · 23. Kuokkala (Ainolanranta; Kekkola; Pohjanlampi; Tikka) · 24. Kuokkalanpelto · 25. Ristikivi · 26. Nenäinniemi · 27. Hämeenlahti (Samulinniemi)
06 Keltinmäki-Myllyjärvi:  18. Keltinmäki (Keltinkeskus; Mustalampi; Myllyjärvi; Mäyrämäki; Ylä-Myllyjärvi) · 35. Taka-Keljo · 36. Hanhiperä · 37. Valkeamäki
07 Keljo:  10. Keljo (Keljonkeskus; Tarhamäki; Valkola) · 21. Keljonkangas (Sarvivuori) · 28. Sääksvuori · 30. Etelä-Keljo
08 Halssila:  16. Halssila  (Aittorinne; Kivistö; Tuohimutka)
09 Säynätsalo:  31. Säynätsalo · 32. Lehtisaari · 33. Muuratsalo (Haikka) · 34. Kinkovuori
10 Tikkakoski-Nyrölä:  58. Nyrölä · 60. Kuikka · 61. Tikka-Mannila · 62. Tikkakoski · 63. Kuukanpää
11 Palokka-Puuppola:  41. Palokka · 42. Mannisenmäki · 43. Rippalanmäki · 44. Haukkamäki · 45. Kirri · 46. Heikkilä · 47. Pappilanvuori · 49. Hiekkapohja · 50. Matinmäki · 51. Jylhänperä · 52. Puuppola · 53. Saarenmaa · 57. Vertaala
12 Vaajakoski-Jyskä:  65. Sulunperä · 66. Jyskä · 67. Väinölä · 68. Haapaniemi · 69. Vaajakoski (Wessmanninmäki) · 70. Kaunisharju · 71. Tölskä · 72. Kanavuori · 73. Hupeli (Kairahta) · 74. Laajaranta  (Vuoritsalo) · 75. Oravasaari · 76. Pohjola · 77. Pitkäjärvi · 78. Leppälahti · 79. Mehtovuori
13 Kuohu-Vesanka:  38. Ruoke · 54. Vesanka (Perälä) · 55. Kuohu · 56. Varsalanperä
14 Korpilahti:  80. Kirkonmäki · 81. Ikolanmäki · 82. Iloniemi · 83. Kemppaisenmäki · 84. Kotamäki · 85. Tähtiniemi · 86. Korpiaho-Heinosniemi · 87. Tikkala (Moksi; Sarvenperä; Tikkala) · 88. Hirvimäki-Puolakka (Saakoski) · 89. Vespuoli (Oittila; Putkilahti)
Jüri

Jüri on virolainen miehen etunimi. Se on muunnos nimestä Georgios.
Tunnettuja nimenkantajia

Kaikki listan henkilöt ovat virolaisia.
Jüri Alperten (1957–2020), kapellimestari
Jüri Arrak (1936–2022), kuvataiteilija
Jüri Ehlvest (1967–2006), kirjailija
Jüri Jaakson (1870–1942), poliitikko
Jüri Jaanson (s. 1965), soutaja
Jüri Järvet (1919–1995), näyttelijä
Jüri Kolk (s. 1972), runoilija, kääntäjä ja kolumnisti
Jüri Kukk (1940–1981), kemisti ja vapaustaistelija
Jüri Lina (s. 1949), kirjailija ja elokuvaohjaaja
Jüri Lossmann (1891–1984), juoksija
Jüri Luik (s. 1966), poliitikko ja ministeri
Jüri Pihl (1954–2019), virkamies, poliitikko ja ministeri
Jüri Pootsmann (s. 1994), laulaja
Jüri Ratas (s. 1978), poliitikko
Jüri Reinvere (s. 1971), säveltäjä ja runoilija
Jüri Tamm (1957–2021), moukarinheittäjä ja poliitikko
Jüri Tarmak (s. 1946), korkeushyppääjä
Jüri Tuulik (1940–2014), kirjailija ja toimittaja
Jüri Uluots (1890–1945), poliitikko ja päätoimittaja
Jüri Vilms (1889–1918), toimittaja, valtiomies ja juristi
Jüri Vips (s. 2000), kilpa-autoilija
Paikkoja

Jüri, pienkauppala Raen kunnassa Virossa
Kaneto Shindō

| Kaneto Shindō> 新藤 兼人, Shindō Kaneto |
| --- | --- |
 Kaneto Shindō vuonna 1948.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1912 Hiroshima – 29. toukokuuta 2012 Hiroshima
Kuollut: 29. toukokuuta 2012 (100 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kaneto Shindō (新藤 兼人, Shindō Kaneto, 22. huhtikuuta 1912 Hiroshima – 29. toukokuuta 2012) japanilainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Shindō palkittiin vuonna 1996 Japanin akatemian vuoden ohjaaja -palkinnolla elokuvasta Gogo no Yuigon-jo. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Alaston saari, Musta kissa, Hiroshiman lapset ja Onibaba – tappajat.
Shindō oli naimisissa näyttelijän Nobuko Otowan (1925–1994) kanssa, joka näytteli useassa Shindōn ohjaamassa elokuvassa.
Aiheesta muualla

Kaneto Shindō Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaneto Shindō Elonetissä.
Peltoleski

| Peltoleski> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lesket Viduidae
Suku::  Lesket Vidua
Laji::  wilsoni
Kaksiosainen nimi
 Vidua wilsoni  (Hartert, 1901) 
Katso myös
   Peltoleski Wikispeciesissä   Peltoleski Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Peltoleski (Vidua wilsoni) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Peltoleskeä tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kansainvälisen Jääkiekkoliiton mestaruuskilpailut 1914

| Championnat LIHG 1914 |
| --- | --- |
Joukkueet:  4
Isäntämaa:   Ranska
Kaupungit:  Chamonix
Ajankohta:  20. tammikuuta -   22. tammikuuta 1914
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Prince's Club, Lontoo
–  Hopeaa:   Berliner SC
–  Pronssia:   CP Paris
Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF (tuolloin LIHG) järjesti liiton kolmannen mestaruusturnauksen jääkiekossa 1914. Turnaukseen osallistui neljä joukkuetta. Lontoolaisjoukkue Prince's Club voitti turnauksen. Turnauksesta käytettiin myös nimeä Coupe de Chamonix, jolla nimellä kaupungissa oli järjestetty vuosittainen turnaus 1909–1912.
Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Prince's Club | 3 | 3 | 0 | 0 | 15-4 | 6 |  | 3-2 | 3-0 | 9-2 |
|  Berliner SC | 3 | 1 | 1 | 1 | 6-5 | 3 | - |  | 0-0 | 4-2 |
|  CP Paris | 3 | 0 | 2 | 1 | 1-4 | 2 | - | - |  | 1-1 |
|  Slavia Praha | 3 | 0 | 1 | 2 | 5-14 | 1 | - | - | - |  |
Pieni-Lumperoinen

| Pieni-Lumperoinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°42′12″N, 25°17′52″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saarijärven alue|Saarijärven alue (14.61)
Tulouomat:  Mustjoki Iso-Lumperoisesta, oja Kaakonlammesta
Lasku-uoma:  Palvasalmi Saarijärveen
Taajamat:  Saarijärvi
Järvinumero:  14.614.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,4 m  
Pituus:  3,8 km  
Leveys:  1,9 km  
Rantaviiva:  13,873 km  
Pinta-ala:  3,07437 km²  
Tilavuus:  0,0149953 km³  
Keskisyvyys:  4,88 m  
Suurin syvyys:  20,6 m  
Saaria:  1 
:  Savolansaari
 fiPieni-Lumperoinen 
Pieni-Lumperoinen on Keski-Suomessa Saarijärvellä kirkonkylässä sijaitseva järvi. Jyväskylä sijaitsee 55 kilometriä eteläkaakkoon.