stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bavarian Nordic

| Bavarian Nordic A/S |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1994
Toimitusjohtaja:  Paul Chaplin
Kotipaikka:  Philip Heymans Alle 3 DK-2900 Hellerup Tanska
Toimiala:  bioteknologia
Kotisivu:  www.bavarian-nordic.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bavarian Nordic A/S on tutkimukseen perustuva tanskalainen bioteknologiayritys ja lääkeyhtiö, joka kehittää ja valmistaa rokotteita erilaisten tartuntatautien ehkäisyyn ja hoitoon. Yhtiö työllistää noin 430 työntekijää, joista noin 300 työskentelee yhtiön pääkonttorissa Kvistgårdissa, Hellerupissa. Yhtiöllä on myös kehityskeskukset Münchenin alueella Saksassa sekä Morrisvillessä, Pohjois-Carolinassa. Yhtiö tunnetaan erityisesti isorokkorokotteistaan. Yhtiö on myös kehittänyt rokotteita ebolaa ja m-rokkoa vastaan. Yrityksen perusti vuonna 1994 liikemies Asger Aamund. Aamund toimi hallituksen puheenjohtajana ja osaomistajana vuoden 2015 alkuun. Yhtiö on listattu Kööpenhaminan pörssissä.
Athanasius Kircher

Athanasius Kircher.
Athanasius Kircher (2. toukokuuta 1602 – 27. tai 28. marraskuuta 1680) oli saksalainen jesuiitta ja oppinut, joka julkaisi noin 40 teosta eri aloilta, muun muassa orientalismista, geologiasta ja lääketieteestä. Hän teki myös varhaisen tutkimuksen Egyptin hieroglyfeistä. Hän oli myös ensimmäisiä, jotka tarkkailivat mikrobeja mikroskoopilla, ja esitti ruton olevan bakteerien aiheuttamaa. Kircheriä on tuotantonsa laadun ja laajuuden takia pidetty viimeisenä, joka yritti tietää kaiken. Nykynäkökulmasta hän oli välillä oikeassa, välillä väärässä ja usein hänen näkemyksenä ovat naurettavia. Kircherin asema ja merkitys oppineena ajatella väistyi rationalismin yleistymisen myötä.
Kircherin ajatuksia eri aloilta > Kulttuuritutkimus > Egyptologia

Kircher muistetaan nykyään lähinnä Egyptiä koskevista uskomuksistaan. Hän piti muinaisegyptiä kielenä, jota Aatami ja Eeva puhuivat, ja hieroglyfejä okkultistisina symboleina. Kircher luuli kykenevänsä lukemaan ja kääntämään hieroglyfejä ja julkaisi aiheesta neljä teosta. Kaikki käännökset ovat kuitenkin osoittautuneet vääriksi.
Kircherin ajatuksia eri aloilta > Kulttuuritutkimus > Sinologia

Kircher oli kiinnostunut Kiinasta ja julkaisi aiheesta epätasaisena pidetyn ensyklopedian. Siinä julkaistu Kiinan kartta on hyvätasoinen. Sen sijaan lukua lohikäärmeistä ei pidetä yhtä pätevänä. Kirja pohjautui pitkälti jesuiittalähetyssaarnaajien kokemuksiin. Kircher piti kiinalaisia Haamin jälkeläisinä, tulkitsi Kungfutsen olevan Mooses ja arveli kiinalaisten kirjoitusmerkkien perustuvan hieroglyfeihin.
Kircherin ajatuksia eri aloilta > Kulttuuritutkimus > Raamatuntutkimus

Kircher kirjoitti teoksen Nooan arkista. Hänen käsityksensä mukaan arkki on voinut realistisesti olla riittävän kokoinen, jotta siihen olisivat mahtuneet kaikkien tunnettujen eläinlajien edustajat. Lisäksi hän spekuloi sillä, oliko arkissa eläimiä lihansyöjien ravinnoksi, ja miten eläinten ruokkiminen oli järjestetty. Kircherin näkökulma liittyi vastauskonpuhdistukseen liittyneeseen Raamatun kirjaimelliseen tulkitsemiseen.
Kircherin ajatuksia eri aloilta > Luonnontieteet > Geologia

Vuonna 1638 Kircher kävi Etelä-Italiassa ja tutustui Vesuviukseen, jonka kraatteriin hänet laskettiin. Hänen luonnontieteelliset ajatuksensa tuli kirjattua Mundus Subterranus -teokseen, jossa hän mm. esittää, että vuorovesi-ilmiö johtuu veden virtauksesta maanalaisiin meriin ja niistä pois. Samassa kirjassa Kircher julkaisi myös Atlantiksen kartan.
Kircherin ajatuksia eri aloilta > Luonnontieteet > Biologia

Arca Noëssa Kircher esitti ajatuksensa, että vedenpaisumuksen jälkeen eläinlajit muuttuivat toisiksi vaeltaessaan uusiin ympäristöihin: esimerkiksi peuroista tuli pohjoisessa poroja. Lisäksi olisi syntynyt uusia lajeja risteytymällä, kuten kilpikonnasta ja piikkisiasta vyötiäinen.
Kircherin ajatuksia eri aloilta > Luonnontieteet > Lääketiede

Kircherillä on melko moderni asenne lääketieteeseen. Hän tutki mm. ruttoon kuolleiden verta mikroskoopilla. Scrutinium Pestis -teoksessa hän kirjoittaa, että veressä on pieniä matoja ja arveli, että mikro-organismit aiheuttavat sairauden. Päätelmä oli sinänsä oikea, mutta todennäköistä on, että Kircher näki mikroskoopilla verisoluja eikä ruton aiheuttajaa Yersinia pestistä.
Kircherin ajatuksia eri aloilta > Tekniikka

Vuonna 1646 Kircher julkaisi Ars Magna Lucis et Umbrae -teoksen, jossa hän kuvasi taikalyhdyn toimintaperiaatteen. Kyseessä on koje, jonka avulla voi heijastaa lasilevylle maalattuja kuvia seinälle. Kircher ei keksinyt laitetta mutta esitti joitakin parannuksia aiempiin malleihin. Kircherin ansio on mystiikan vieminen pois kuvien heijastamisesta. Kircher kirjoitti, että kuvia esitettäessä yleisölle tulee selittää, että kyseessä on täysin luonnollinen ilmiö.
Kircher rakensi myös magneettisen kellon. Sen mekanismin hän kuvasi kirjassa Magnes (1641).
Kircher suunnitteli tai kuvasi myös puhetorven, ikiliikkujan, tuuliharpun ja kissapianon, kuvitteellisen soittimen, johon kissat olisi järjestetty niiden äänenkorkeuden mukaan, ja haluttu kissa saataisiin ääntelemään painamalla kosketinta, johon sidottu lanka vetäisi kissan häntää.
Teokset

Kircherin päätyöt ikäjärjestyksessä:
1631 Ars Magnesia
1635 Primitiae gnomoniciae catroptricae
1636 Prodromus coptus sive aegyptiacus
1637 Specula Melitensis encyclica, hoc est syntagma novum instrumentorum physico- mathematicorum
1641 Magnes sive de arte magnetica
1643 Lingua aegyptiaca restituta
1645–1646 Ars Magna Lucis et umbrae in mundo
1650 Obeliscus Pamphilius
1650 Musurgia universalis, sive ars magna consoni et dissoni
1652–1655 Oedipus Aegyptiacus
1654 Magnes sive (third, expanded edition)
1656 Itinerarium extaticum s. opificium coeleste
1657 Iter extaticum secundum, mundi subterranei prodromus
1658 Scrutinium Physico-Medicum Contagiosae Luis, quae dicitur Pestis
1660 Pantometrum Kircherianum ... explicatum a G. Schotto
1661 Diatribe de prodigiosis crucibus
1663 Polygraphia, seu artificium linguarium quo cum omnibus mundi populis poterit quis respondere
1664–1678 Mundus subterraneus, quo universae denique naturae divitiae
1665 Historia Eustachio-Mariana
1665 Arithmologia
1666 Obelisci Aegyptiaci ... interpretatio hieroglyphica
1667 China Monumentis, qua sacris qua profanis
1667 Magneticum naturae regnum sive disceptatio physiologica
1668 Organum mathematicum
1669 Principis Cristiani archetypon politicum
1669 Latium
1669 Ars magna sciendi sive combinatorica
1673 Phonurgia nova, sive conjugium mechanico-physicum artis & natvrae paranympha phonosophia concinnatum
1675 Arca Noe
1676 Sphinx mystagoga
1676 Obelisci Aegyptiaci
1679 Musaeum Collegii Romani Societatis Jesu
1679 Turris Babel, Sive Archontologia Qua Primo Priscorum post diluvium hominum vita, mores rerumque gestarum magnitudo, Secundo Turris fabrica civitatumque exstructio, confusio linguarum, & inde gentium transmigrationis, cum principalium inde enatorum idiomatum historia, multiplici eruditione describuntur & explicantur. Amsterdam, Jansson-Waesberge 1679.
1679 Tariffa Kircheriana sive mensa Pathagorica expansa
1680 Physiologia Kicheriana experimentalis
Kirjallisuutta

Koponen, Jari: Mielikuvituksen mestarit (13 unohdettua fantastia).  Jyväskylä:  Atena, 2000.  ISBN 951-796-219-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
An extensive subcategorized link directory about A. Kircher (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Taiteenala:  MusicBrainz  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Latium, 1671.
Tutkimus korvista teoksessa Musurgia universalis, 1650.
Arithmologia.
Joseph Brodsky

| Joseph Brodsky |
| --- | --- |
 Joseph Brodsky 1988
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1940 Leningrad
Kuollut: 28. tammikuuta 1996 (55 vuotta) New York
Kirjailija
Tuotannon kieli: venäjä, englanti
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 1987 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Joseph Brodsky (alun perin Iosif Aleksandrovitš Brodski, ven. Ио́сиф Алекса́ндрович Бро́дский); (24. toukokuuta 1940 Leningrad, Neuvostoliitto – 28. tammikuuta 1996 New York, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen yhdysvaltalainen runoilija ja esseisti.
Brodsky julkaisi tuotantonsa pääosan englanniksi. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1987.
Elämä ja ura

Brodsky syntyi Leningradissa juutalaisperheeseen. Hänen isänsä oli valokuvaaja ja äiti kirjanpitäjä. 15-vuotiaana Brodsky lopetti koulunkäynnin ja työskenteli vuosina 1956–1962 yli kymmenessä työpaikassa. 16-vuotiaana hän luki Saadin Gulistanin, mikä oli koulukirjojen jälkeen hänen ensikosketuksensa runouteen. Brodsky opetteli itsekseen englantia ja puolaa. 18-vuotiaana hän alkoi kirjoittaa runoja. Vuonna 1961 Brodsky tutustui Anna Ahmatovaan.
Vuonna 1964 neuvostoviranomaiset syyttivät Brodskya tyhjäntoimittamisesta, 'loisena elämisestä'. Runoilijan työtä ei hyväksytty hänen ammatikseen, koska Brodskyllä ei ollut siihen muodollista koulutusta. Brodsky tuomittiin viideksi vuodeksi pakkotyöhön ja maansisäiseen karkotukseen ja lähetettiin Arkangelin alueelle. Ennen karkotusta Brodskyä pidettiin mielisairaalassa ja Krestyn vankilassa. Muun muassa säveltäjä Dmitri Šostakovitš arvosteli Brodskyn oikeudenkäyntiä laittomana. Brodsky kärsi tuomiotaan maaliskuusta 1964 marraskuuhun 1965. Hänet armahdettiin vuonna 1965 kun muun muassa Jean-Paul Sartre ja Ahmatova protestoivat tuomiota vastaan.
Neljä Brodskyn runoa julkaistiin antologioissa Leningradissa vuosina 1966 ja 1967, mutta suurin osa hänen tuotannostaan ilmestyi vain lännessä. Hän käänsi runoja englannista ja puolasta, muun muassa Czesław Miłoszin tuotantoa venäjäksi. Brodsky karkotettiin Neuvostoliitosta vuonna 1972 ja hän muutti ensin Wieniin, mistä runoilija W. H. Auden ja Michiganin yliopiston slaavilaisten kielten professori Carl Ray Proffer auttoivat hänet Yhdysvaltoihin. Brodsky asui Brooklynissä ja Massachusettsissa. Hänen teoksensa ensimmäinen englanninkielinen käännös ilmestyi vuonna 1973. Brodsky opetti muun muassa Columbian yliopistossa ja Mount Holyoke Collegessa. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1977.
Brodsky julkaisi tuotantonsa pääosan englanniksi. Tuotanto koostuu runoista ja esseistä. Hänen runojaan on käännetty useille kielille. Brodsky sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1987. Palkintoperusteluissa puhuttiin ”laaja-alaisesta, ajattelun terävyyden ja runollisen voiman leimaamasta kirjallisesta tuotannosta”.
Brodsky kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Brooklynissä New Yorkissa tammikuussa 1996.
Tuotanto

Brodskyn runoudessa on paljon viittauksia antiikin mytologiaan ja muuhun länsimaiseen kulttuuriperintöön. 1900-luvun runoilijoista hänelle ovat läheisiä muun muassa Osip Mandelštam, Marina Tsvetajeva, W. H. Auden ja T. S. Eliot. Brodskya on luonnehdittu moderniksi klassistiksi ja hänen alkukieliset runonsa ovat yleensä mitallisia.
Brodskyn valittujen esseiden kokoelma Less Than One (1986) sai osakseen ylistystä. Teoksen ensimmäinen ja viimeinen essee suomennettiin teoksena Ei oikein ihminenkään vuonna 1987. Kirja sisältää nimiesseen ja tekstin ”Puolitoista huonetta”, joissa Brodsky muistelee elämää Neuvostoliitossa. Toinen Less Than Onesta suomennettu artikkelikokoelma Katastrofeja ilmassa sisältää esseitä kirjallisuudesta. Keskeinen teema on runous, jota Brodsky pitää taiteenlajeista korkeimpana. Taide ja runous asettuvat Brodskylla raakaa pakkovaltaa vastaan, joskaan Brodsky ei pitänyt itseään poliittisena toisinajattelijana vaan kirjallisena hahmona.
Brodskyn mukaan merkittävä runous hylkää kaavoittuneen kielen ja ajattelun, pyrkii uudistumaan ja arvostelemaan totunnaisia käsityksiä. Tämä tekee runoudesta vallalle vaarallisen. Kirjailijan ainoa yhteiskunnallinen velvollisuus on Brodskyn mukaan kirjoittaa hyvin. Idän käsite liittyy Brodskylla hierarkiaan ja alistamiseen, ihmisarvon ja pysyvien moraalisten periaatteiden kieltämiseen. Koska pahuus liittyy yhteisöihin, tehokkain vastarinnan muoto on Brodskyn mukaan individualismi, sellaiset asiat joita ei voi jäljitellä tai vääristää.
Perintö, Joseph Brodsky Memorial Fund

Joseph Brodskyn nimeä kantava The Joseph Brodsky Fellowship Fund -säätiö oli kirjailijan oma toive ja perustettiin Roomaan American Academy In Rome'n yhteyteen heti kirjailjan kuoleman jälkeen vuonna 1996. Säätiö jakaa vuosittain apurahoja venäjänkielisille nykyrunoilijoille ja taiteilijoille.
Palkintoon kuuluu kolme kuukautta kestävä majoittuminen Italiassa sekä matkakustannukset. Apurahan ovat saaneet runoilijat Šamšad Abdullajev, Jekaterina Sokolova, Igor Bulatovski, Aleksandr Skidan, Ivan Ahmetiev (vuonna 2019), Mihail Aizenberg, Nikolai Baitov, Aleksandr Beljakov, Jelena Fanailova, Linor Goralik, Boris Hersonski, Timur Kibirov, Jelena Švarts, Maria Stepanova, Sergei Stratanovski, Vladimir Strotškov, Dmitri Vedeniapin, Mihail Jeremin ja Nikolai Zviangintsev.
Teoksia

A Part of Speech (1977)
To Urania (1984)
So Forth (1996)
Collected Poems in English (2000)
Nativity Poems (2001)
Teoksia > Suomeksi

Keskustelu taivaan asujaimen kanssa. Runoja.  (Suomentanut ja valikoinut Jukka Mallinen. Venäjänkieliset alkuperäisrunot ovat ilmestyneet useissa eri valikoimissa ja aikakauskirjoissa)  Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-31-0611-X
Joulutähti. Runoja.  (Suomentanut ja valikoinut Jukka Mallinen)  Helsinki:  Tammi, 1999.  ISBN 951-31-1263-2
Ei oikein ihminenkään.  ((Less Than One. Selected Essays, 1986.) Suomentaneet Kalevi Nyytäjä, Eva Siikarla. Keltainen kirjasto 213)  Helsinki:  Tammi, 1987.  ISBN 951-30-6912-5
Katastrofeja ilmassa. Esseitä.  ((Less Than One. Selected Essays, 1986.) Suomentanut Paavo Lehtonen)  Helsinki:  Tammi, 1988.  ISBN 951-30-7019-0
Veden peili.  ((Watermark, 1992.) Suomentanut Marja Alopaeus)  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0207-6  (kirja Italiasta)
Keräilijän kappale.  ((Valikoima alkuteoksesta On Grief and Reason. Essays, 1995.) Suomentanut Kalevi Nyytäjä)  Helsinki:  Tammi, 1997.  ISBN 951-31-0825-2
Kirjallisuutta

Mallinen, Jukka: Seisahdus erämaassa. Elämäkertaa ja kirjoituksia Joseph Brodskysta.  Turku:  Savukeidas, 2010.  ISBN 978-952-5500-73-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Brodsky Wikimedia Commonsissa
Luettelo Joseph Brodskyn runojen suomennoksista (Arkistoitu – Internet Archive). Lahden kaupunginkirjasto.
Joseph Brodsky Encyclopedia Britannica.  28.4.2015 (päivitetty). Viitattu 6.10.2015. (englanniksi)
| n k Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Prudhomme  1902: Mommsen  1903: Bjørnson  1904: F. Mistral / Echegaray  1905: Sienkiewicz  1906: Carducci  1907: Kipling  1908: Eucken  1909: Lagerlöf  1910: Heyse  1911: Maeterlinck  1912: Hauptmann  1913: Tagore  1914: Ei jaettu  1915: Rolland  1916: Heidenstam  1917: Gjellerup / Pontoppidan  1918: Ei jaettu  1919: Spitteler  1920: Hamsun  1921: France  1922: Benavente  1923: Yeats  1924: Reymont  1925: Shaw 
1926–1950:  1926: Deledda  1927: Bergson  1928: Undset  1929: Mann  1930: Lewis  1931: Karlfeldt  1932: Galsworthy  1933: Bunin  1934: Pirandello  1935: Ei jaettu  1936: O’Neill  1937: Martin du Gard  1938: Buck  1939: Sillanpää  1940–1943: Ei jaettu  1944: Jensen  1945: G. Mistral  1946: Hesse  1947: Gide  1948: Eliot  1949: Faulkner  1950: Russell 
1951–1975:  1951: Lagerkvist  1952: Mauriac  1953: Churchill  1954: Hemingway  1955: Laxness  1956: Jiménez  1957: Camus  1958: Pasternak  1959: Quasimodo  1960: Perse  1961: Andrić  1962: Steinbeck  1963: Seferis  1964: Sartre  1965: Šolohov  1966: Agnon / Sachs  1967: Asturias  1968: Kawabata  1969: Beckett  1970: Solženitsyn  1971: Neruda  1972: Böll  1973: White  1974: Johnson / Martinson  1975: Montale 
1976–2000:  1976: Bellow  1977: Aleixandre  1978: Singer  1979: Elytis  1980: Miłosz  1981: Canetti  1982: García Márquez  1983: Golding  1984: Seifert  1985: Simon  1986: Soyinka  1987: Brodsky  1988: Mahfouz  1989: Cela  1990: Paz  1991: Gordimer  1992: Walcott  1993: Morrison  1994: Ōe  1995: Heaney  1996: Szymborska  1997: Fo  1998: Saramago  1999: Grass  2000: Gao 
2001–:  2001: Naipaul  2002: Kertész  2003: Coetzee  2004: Jelinek  2005: Pinter  2006: Pamuk  2007: Lessing  2008: Le Clézio  2009: Müller  2010: Vargas  2011: Tranströmer  2012: Mo Yan  2013: Munro  2014: Modiano  2015: Aleksijevitš  2016: Dylan  2017: Ishiguro  2018: Tokarczuk  2019: Handke  2020: Glück  2021: Gurnah  2022: Ernaux  2023: Fosse  2024: Kang 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Europeana  SNAC  IdRef
Postimuseo

| Postimuseo |
| --- | --- |


Tyyppi:  erikoismuseo
Osoite:  Alaverstaanraitti 5, 33100 Tampere  
Sijainti:  Museokeskus Vapriikki Alaverstaanraitti 5 Tampella, Tampere
Perustettu:  1926
Johtaja:  Sami Louekari 
Kotisivut:  postimuseo.fi
Koordinaatit:  61°30′10.85″N, 23°45′37.29″E
 fiPostimuseo 
     
Postimuseon Viestinviejät-näyttely  kertoo postin ja viestinvälityksen pitkän historian vuodesta 1638 tähän päivään asti.
Postimuseo on vuonna 1926 perustettu erikoismuseo, joka esittelee Suomen postilaitoksen historiaa. Museo sijaitsee Tampereella museokeskus Vapriikin yhteydessä.
Postimuseo ei ole ollut aina samalla paikalla. Sotavuosina kokoelmat olivat varastoituna. Vuosina 1954–1958 ne olivat esillä Vaasassa. Vuodesta 1995 lähtien museo sijaitsi Helsingin Postitalossa, jossa se lopetti toimintansa 21. kesäkuuta 2012. Postimuseo avattiin uudelleen Tampereella syyskuussa 2014.
Postimuseon omisti aikaisemmin Posti Group edeltäjineen, mutta Tampereelle muuton yhteydessä sen omistajaksi tuli tarkoitusta varten perustettu Postimuseosäätiö. Postimuseosäätiön tehtävä on Postimuseon ylläpitäminen ja kehittäminen sekä suomalaisen postitoiminnan ja sen pohjalta syntyneiden tieto- ja tavaraliikenteen muotojen kulttuuriperinnön säilyttäminen ja esittäminen. Postimuseosäätiö vastaa palvelusopimuksella Posti Group Oyj:n yrityshistoriaan liittyvistä säilytys-, esitys- ja tietopalveluista. Loppuvuodesta 2024 Postimuseossa on 19 vakituista ja määräaikaista työntekijää.
Vuonna 1997 perustettu Postimuseon ystävät ry tukee museon toimintaa, lisää Postimuseon tunnettavuutta, edistää toimialan harrastajien välistä yhteistyötä ja syventää postihistorian tuntemusta.
Kokoelmat

Postimuseossa on noin 9 000 esineen kokoelma, joka esittelee Suomen postilaitoksen kehitystä 1600-luvulta nykypäivään. Postitoimintaan liittyvän esinekokoelman lisäksi museossa on kaikki suomalaiset postimerkit käsittävä postimerkkikokoelma, kuva-arkisto sekä yleisölle avoin kirjasto, joka sijaitsee osoitteessa Häkiläpolku 3, 33100 Tampere. Postimuseon kirjasto on Suomen ainut filateelinen erikoiskirjasto.
Postimuseo tallettaa myös postimerkkien suunnittelu- ja tuotantotyössä syntyvää aineistoa: taideluonnoksia, työpiirroksia, koevedoksia, värinäytteitä ja painoarkkeja. Kokoelmissa on myös arvoleima- eli ehiökuoria sekä ehiöpostikortteja sekä lahjoituksena saatuja erilaisia filateelisia näyttelykokoelmia.
Näyttelyitä

Salaisuuksin suljettu – kirjeiden Tom of Finland (2014–2015)
Viestinviejät (2014–2024)
Mail Art – Art Mail (2015–2016)
Pahkasika – kymmenen kirjainta joihin voit luottaa (2016) (yhdessä Mediamuseo Rupriikin kanssa)
Salaista jääkäripostia (2016–2017)
Pienlehtiä ja punkpostia (2017–2018)
Transit – rajapostia (2019–2020)
Unohtumattomia kirjeitä Suomesta (2020–2021)
Aamukahvi ja tuore lehti (2021–2022)
Paketoidut unelmat (2022–)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Postimuseo Wikimedia Commonsissa
Postimuseon kotisivut
Revontulikappeli

| Revontulikappeli |
| --- | --- |

Sijainti:  Pelkosenniemi
Koordinaatit:  67.039°N, 27.223°E
Kirkkokunta:  Luterilaisuus
Rakentamisvuosi:  1986
Suunnittelija:  Kari Ojala
Istumapaikkoja:  260
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kairosmajan Revontulikappeli on Suomen Lapin Pelkosenniemellä sijaitseva tunturikappeli. Kappelin omistaa Kansan Raamattuseura. Kappelissa käy vuosittain noin 35 000 vierailijaa. Revontulikappelissa järjestetään hartaustilaisuuksia, viikkomessuja ja jumalanpalveluksia. Leiriaikoina tilaisuuksia on päivittäin, ja kappelissa pidetään noin 430 hartaustilaisuutta vuodessa. 260-paikkaisessa Revontulikappelissa järjestetään vuosittain myös noin 40 konserttia. Kappelissa järjestetään lisäksi yksityistilaisuuksia, kuten vihkitilaisuuksia, joissa vihitään vuosittain noin kaksikymmentä paria. Kappelin alttarilta avautuu näkymä Soutajatunturille ja Pyhäjärvelle. Alttarinäkymän keskipisteenä on alttarin takana, ulkona seisova jyhkeä keloristi. Kappeli vihittiin käyttöön 9. helmikuuta 1986. Kappelin on suunnitellut arkkitehti Kari Ojala.
Revontulikappeli sai lahjoituksena viisiäänikertaiset urut Ylitornion seurakunnalta Meltosjärven kappelista syksyllä 2016, kappelin 30-vuotisen toiminnan juhlavuonna.
Aiheesta muualla

Kairosmajan verkkosivut
Jokikylä (Sievi)

Jokikylä (Joenkylä) on kylä Sievissä. Jokikylä sijaitsee Kokkola–Kajaani-tien varrella noin kymmenen kilometriä Sievin keskustasta Nivalan suuntaan. Aiemmin kylä tunnettiin Sikalan kylänä, mutta se muutti nimensä Jokikyläksi. Jokikylän läpi virtaa Vääräjoki.
Jokikylän läheisyydessä sijaitsee Jakostenkallioiden vuonna 2021 valmistunut tuulivoima-alue. Alueella on seitsemän tuulivoimalaa, jotka ovat kokonaiskorkeudeltaan 210 metriä. Tuulivoima-alueen rakentaminen herätti paikallisissa vastustusta.
Paavo Voutilainen (virkamies)

Paavo Voutilainen on entinen Helsingin kaupungin sosiaalijohtaja ja hallitusammattilainen. Voutilainen on koulutukseltaan teologian maisteri ja hänet on myös vihitty papiksi. Hän toimi sosiaalijohtajan viran jälkeen Barona Oy:n tytäryhtiön Luona Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Ennen siirtymistään sosiaalijohtajaksi hän oli Helsingin Diakonissalaitoksen pitkäaikainen diakoniajohtaja.
Voutilainen on urallaan profiloitunut asunnottomien puolestapuhujaksi. Hän oli vuonna 2007 ministeri Jan Vapaavuoren nimeämän ns. Neljän viisaan työryhmässä, joka raporttia ”Nimi ovessa” pidetään Suomen asunnottomuuspolitiikassa käytetyn asunto ensin -periaatteen perustana.
Voutilainen oli julkisuudessa vuonna 2009 hankittuaan sosiaalijohtajan toimistoon ja Helsingin kaupungin laskuun 72.000 euron sohvakaluston ilman kilpailutusta. Asia käsiteltiin käräjäoikeudessa joka päätti, ettei Voutilainen rikkonut virkavelvollisuutta.