stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pia Letto-Vanamo
Elämä ja ura

Letto-Vanamo väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1989 väitöskirjallaan Suomalaisen asianajajalaitoksen synty ja varhaiskehitys. Hänen opettajanaan toimi Hekki Ylikangas.
Letto-Vanamo on toiminut muun muassa Helsingin yliopiston oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden virkaa tekevänä professorina vuosina 1990–1994, Lundin yliopiston vierailevana professorina vuosina 2010–2012 sekä Helsingin yliopiston Kansainvälisen talousoikeuden instituutin (KATTI) johtajana vuosina 2001–2011 ja tutkimusjohtajana vuodesta 2012 alkaen. Hän toimi Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan tutkimusasioista vastaavana varadekaanina vuosina 2010–2013, Helsingin yliopiston Humanistis-yhteiskuntatieteellisen tutkijakoulun (HYMY) johtajana vuosina 2013–2017 ja ensimmäisenä naisena oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina vuosina 2018–2021. Lisäksi hän on toiminut Lakimies- ja Oikeus-lehtien päätoimittajana. Letto-Vanamo jäi eläkkeelle kesällä 2022.
Letto-Vanamon tutkimus on sijoittunut pääosin oikeushistorian ja -vertailun alalle, ja häntä on luonnehdittu erityisen tuotteliaaksi, laaja-alaiseksi ja kansainväliseksi tutkijaksi. Hän on työskennelyt vierailevana tutkijana Oikeushistorian ja oikeusteorian Max-Planck-Instituutissa Frankfurtissa ja Euroopan yliopistoinstituutissa Firenzessä. Hänellä on ollut lukuisia kansainvälisiä arviointi- ja luottamustehtäviä. Hänen tuotannossaan ovat korostuneet etenkin suomalaisen oikeuden ja oikeustieteen eurooppalaiset ja pohjoismaiset yhteydet, Euroopan oikeushistoria sekä Euroopan integraation historia. Hän on tutkinut muun muassa lakimiesprofessiota, tuomioistuinmenettelyä, oikeudellisia käsitteitä ja oikeuskulttuurin eurooppalaistumista.
Letto-Vanamolle on myönnetty Lundin yliopiston ja Turun yliopiston kunniatohtorin arvot, ja vuonna 2009 Helsingin yliopiston rehtori myönsi hänelle professorin arvonimen. Hänelle on myös myönnetty Gentin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan ehdotuksesta Sarton-mitali vuonna 2008 ja Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen Allan Serlachius-Särkilahti -palkinto vuonna 2017. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin Helsingin yliopiston hopeinen mitali ja Suomen Leijonan 1. Luokan ritarimerkki. Vuonna 2022 hänestä teetettiin Marjatta Tapiolan maalaama muotokuva Helsingin yliopiston Galleria Academica -muotokuvakokoelmaan.
Julkaisuja

Suomalaisen asianajajalaitoksen synty ja varhaiskehitys: Oikeushistoriallinen tutkimus.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1989.  ISBN 951-855-108-1.
Suomen oikeushistorian pääpiirteet: Sukuvallasta moderniin oikeuteen.  Helsinki:  Gaudeamus, 1991.  ISBN 951-662-526-6.
Käräjäyhteisön oikeus: Oikeudenkäyttö Ruotsi-Suomessa ennen valtiollisen riidanratkaisun vakiintumista.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1995.  ISBN 951-45-7244-0.
Oikeuden Eurooppa: Luentoja oikeushistoriasta.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1995.  ISBN 951-45-7165-7.
Eurooppa oikeusyhteisönä: Yhteistyön haasteet ja mahdollisuudet.  Helsinki:  Katti, 1998.  ISBN 951-45-8403-1.
Letto-Vanamo, Pia; Tamm, Ditlev: Oikeuden maailma: Näkökulmia oikeuskulttuureihin.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2015.  ISBN 978-951-855-343-7.
Johdatus oikeuteen ja oikeudelliseen ajatteluun.  Helsinki:  Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2020.  ISBN 978-951-51-2558-3.
Letto-Vanamo, Pia; Tamm, Ditlev: 80 kertomusta oikeudesta: Juridiikan kulttuurihistoriaa keskiajalta nykypäiviin.  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2023.  ISBN 978-951-855-716-9.
Proteins@home

Proteins@home (proteins at home) oli hajautetun laskennan projekti BOINC-alustalle. Projekti aloitettiin vuoden 2006 marraskuussa École polytechniquessa, Ranskassa.
Aiheesta muualla

Proteins@home (Arkistoitu – Internet Archive)
Pornchai Thongburan

| Mitalit> Maa:   Thaimaa. Olympialaiset .Miesten nyrkkeily | Mitalit> Maa:   Thaimaa. Olympialaiset .Miesten nyrkkeily | Mitalit> Maa:   Thaimaa. Olympialaiset .Miesten nyrkkeily | Maa:   Thaimaa> .Miesten nyrkkeily |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kevyt keskisarja |  |
Pornchai Thongburan (thaiksi พรชัย ทองบุราณ; s. 1. heinäkuuta 1974) on thaimaalainen entinen nyrkkeilijä. Hän sai vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä pronssia kevyessä keskisarjassa.
Thongburan sai vuonna 1994 pronssimitalin Aasian kisoissa.
Pinosylviini

| Pinosylviini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5-[(E)-2-fenyylietenyli]bentseeni-1,3-dioli
CAS-numero:  22139-77-1
PubChem CID:  5280457
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)/C=C/C2=CC(=CC(=C2)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H12O2
Moolimassa:  212.248 g/mol
Sulamispiste:  153-155 °C
   
Pinosylviini on stilbenoidi toksiini, jota erittyy kasveissa muun muassa sieni-infektioiden, otsonin aiheuttaman stressin ja fyysisten vaurioiden vaikutuksesta. Pinosylviini on sienille myrkky (fungisidi) ja siten suojaa puuta sieni-infektioilta. Pinosylviiniä esiintyy muun muassa mäntykasvien sydänpuussa ja luumioihin kuuluvissa Gnetum cleistostachyum -liaaneissa.
Rottiin piikitettynä pinosylviini käy nopeasti läpi glukuronidaation ja sen biosaatavuus on huono.
Pinosylviini on kiinteänä neulasmaista. Se on hyvin liukoista asetoniin, bentseeniin ja kloroformiin.
Biosynteesi

Pinosylviini syntetaasi on entsyymi, joka katalysoi seuraavanlaista reaktiota:
3 malonyyli-CoA + sinnamoyyli-CoA → 4 CoA + pinosylviini + 4 CO2
Biosynteesi on erikoinen, koska kasvit käyttävät synteeseissä kanelihappoa vain harvoin lähtöaineena: esim. anigorufoonin ja kurkumiinin synteeseissä.
Aiheesta muualla

PubChem: Pinosylvin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pinosylvin (englanniksi)
ChemBlink: Pinosylvin (englanniksi)
Pestapokalypse VI

| Pestapokalypse IV Belphegor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Stage One Studios, Kassel, Saksa
 Julkaistu: 27. lokakuuta 2006
 Tuottaja(t): Andy Classen
 Tyylilaji: blackened death metal
 Kesto: 38.02
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Belphegorin muut julkaisut
| Goatreich – Fleshcult 2005 | Pestapokalypse IV 2006 | Bondage Goat Zombie 2008 |
Pestapokalypse VI on Belphegorin kuudes täyspitkä albumi. Digipak-versioissa löytyvät videot kappaleista "Belphegor - Hell's Ambassador" ja "Bluhtsturm Erotika".
Kappaleet

Belphegor - Hell's Ambassador – 4.24
Seyn Todt In Schwartz – 3.22
Angel of Retribution – 5.31
Chants for the Devil 1533 – 4.42
Pest Teufel Apokalypse – 5.03
The Ancient Enemy – 3.23
Bluhtsturm Erotika – 3.48
Sanctus Perversum – 5.02
Das Pesthaus/ Miasma Epilog – 2.47
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Imperiumi: 6/10
Aiheesta muualla

Pestapokalypse VI Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Pestapokalypse VI Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pitkälammi

Pitkälammi on Suomessa yleinen paikannimi. OIVA-tietopalvelussa on Pitkälammi-nimisiä järviä 12 kpl.
Järvet

Pitkälammi, järvi Asikkalassa
Pitkälammi, järvi Hattulassa
Pitkälammi, järvi Kuhmoisissa
Pitkälammi, järvi Lopen Hiirijärvellä
Pitkälammi, järvi Lopen Karhulankulmalla
Pitkälammi, järvi Lopen Räyskälässä
Pitkälammi, järvi Lopen Vojakkalassa
Pitkälammi, järvi Nokialla
Pitkälammi, järvi Orivedellä
Pitkälammi, järvi Salossa
Pitkälammi, järvi Tammelan Kaukolassa
Pitkälammi, järvi Tammelan Suojoella
Pitkälammi, järvi Urjalassa
Piña Colada

Piña Colada koristeltuna ananaslohkoilla ja kirsikoilla.
Piña Colada on makea, rommipohjainen drinkki, joka alun perin valmistettiin alkoholittomaksi juomaksi makeutetusta paksusta kookoskermasta, ananasmehusta ja jäämurskasta. Siitä tehtiin alkoholipitoinen cocktail, johon lisättiin vaaleaa rommia. Resepti on kehittynyt vielä siitäkin, ja siihen on lisätty myös kermaa ja muutama tippa Angostura Bittersiä. Se tarjoillaan yleensä hurrikaanilasista ja koristellaan ananaslohkoilla ja kirsikoilla.
Historia

Piña Colada sai alkunsa vuonna 1952 Puerto Ricossa Hilton-hotelliketjuun kuuluvassa Caribe Hilton -hotellissa, kun baarimikko Ramon ”Monchito” Marreroa pyydettiin luomaan cocktail hotellin Beachcomber-rantabaarille. Se oli alun perin alkoholiton cocktail, joka tehtiin shakerilla ravistamalla. Kun baariin saatiin tehosekoittimia, juomaan alettiin lisäämään rommia ja jäämurskaa. Myöhemmin siitä on tehty erilaisia muunnoksia ja sitä myydään myös valmiina tölkeissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piña Colada Wikimedia Commonsissa
Malibu Piña Colada Juomavinkki.fi. Viitattu 19.7.2020.
Pina colada Jamie Oliver Drinks Tube. Viitattu 19.7.2020. (englanniksi)
Piazza delle Erbe (Verona)

Veronan Piazza delle Erbe.
Piazza delle Erbe (tai lyhyemmin Piazza Erbe) on Veronan vanha pääaukio kaupungin historiallisessa ydinkeskustassa.
Aukio on maalauksellinen kokonaisuus eri kausilta periytyvine rakennuksineen, freskoin koristeltuine seinämineen, suihkukaivoineen ja muistomerkkeineen. Sitä on luonnehdittu Italian kauneimmaksi kauppatoriksi. Keskiaikaiset tornit, korkea kaupungintorni Torre dei Lamberti, matalampi Torre del Gardello ja jykevä entisen kaupunginpalatsin kulmatorni ovat monumentaalisia vertikaalielementtejä torin kokonaiskuvassa. Lisävärinsä aukiolla antaa torikauppa, myymäläpöydät ja niitä kattavat vaaleat päivänvarjot. Nimi ”Piazza delle Erbe”, vihannestori, ei tosin vastaa nykyistä todellisuutta, kun matkamuistoesineiden ja muun rihkaman myynti on pääosin syrjäyttänyt entisen kukka-, vihannes- ja hedelmäkaupan. Torin vanhasta värikkyydestä kertovat Angelo Dall'Oca Biancan maalaukset vuosisadanvaihteesta 1900.
Yhdessä viereisen monumentaalisen ja aristokraattisen Piazza dei Signorin kanssa vaihtelevan runsasmuotoinen ja kansanomainen Piazza Erbe muodostaa rikkaan, kontrastisen kaupunkitaiteellisen tilakokonaisuuden.
Historia

Piazza delle Erbe on saanut nykyisen pitkänomaisen, päitä kohti suippenevan muotonsa keskiajan kuluessa. Samalla paikalla sijaitsi roomalaisajan forum, joka kuitenkin oli Piazza Erbeä leveämpi ja muodoltaan suorakulmainen. Forumia reunustaneista rakennuksista, kuuriasta, basilikasta ja kapitoliumista sekä pylväskäytävistä kauppapuoteineen on jäänyt vain arkeologisia jäännöksiä. Forumin kiveystä on löytynyt neljän metrin syvyydestä nykyisen toripinnan alta.
Forum oli roomalaiskaupungin hallinnollinen ja kaupallinen keskus. On mahdollista, vaikka ei varmaa, että torikauppa on jatkunut aukiolla lähes keskeytyksettä antiikin ajoista läpi vuosisatojen meidän päiviimme asti. Sydänkeskiajalla toria ympäröivät kaupungin varakkaimpien kauppiaiden rakennukset. Uuden kunnallisen organisaation syntyessä 1100-luvulla, Piazza Erbestä tuli jälleen Veronan hallinnon keskus. Sen ääreen kohosi kaupungin ensimmäinen hallintopalatsi, Palazzo del Comune, kastellimainen, nelisivuinen ja nelitorninen jykevä rakennus. Siihen liittyi entisestä Lambertien sukutornista kunnostettu kaupungintorni uuden kaupunkitietoisuuden symbolina.
Osa Piazza Erben rakennuksista sai nykyisen asunsa renessanssiaikana. Siltä ajalta ovat myös julkisivujen freskomaalaukset. Lopullisen täydenyksensä aukio sai 1600-luvulla, jolloin sen kokoavaksi päätteeksi kohosi Palazzo Maffein runsaskoristeinen barokkirakennus. Kyseenalaisempi lisäys oli 1800-luvun uusklassismia edustava Palazzo del Comunen uusi julkisivu, jota myöhemmässä kunnostuksessa on muutettu.
Rakennukset > Palazzo del Mercato Vecchio

Palazzo del Mercato Vecchio (ent. Palazzo del Comune, Palazzo della Ragione) rakennettiin 1100-luvulla Veronan kirkoista tuttuun romaaniseen tyyliin, johon kuuluivat raskaat, tuffikivi- ja tiilikerrosten raidoittamat senät ja triforioikkunat. Nelisiipinen, pylväspihaa ympäröivä rakennus oli alun perin ehkä kaksikerroksinen, myöhemmin näiden kerrosten päälle rakennettiin suuret salitilat käsittävä lisäkerros. Palatsiin kuului neljä tornia, joista yksi oli vuonna 1172 rakennettu Torre dei Lamberti. Palatsi tuhoutui ensimmäisen kerran tulipalossa jo 1218. Palatsin pihaa käytettiin 1400-luvulla viljatorina, siitä nimitys ’’Mercato Vecchio’’. Palatsi toimi myös oikeuspalatsina, mistä puolestaan johtuu nimitys ’’Palazzo della Ragione’’. Rakennuskokonaisuus on kokenut useita muutoksia myöhempinä aikoina. Tuhoisat tulipalto ovat vahingoittaneet sitä 1500- ja 1700-luvulla. Palatsin pihaan rakennettiin 1447 komea, alun perin katettu porrasrakennelma ’’Scala della Ragione’’. Venetsian kaudella Piazza Erben puoleinen osa rakennuksesta oli yksityisten omistuksessa asuntoina ja liiketiloina. Tämän osan uusklassistisen julkisivun suunnitteli Giuseppe Barbieri 1800-luvulla. Osa siitä poistettiin 1926, jolloin kulmatorni saatiin yhtenäisenä näkyviin. Monet rakennuksen yksityiskohdat on uudistettu 1800-luvun lopun kunnostuksissa.
Rakennuksessa ei ole säilynyt merkittäviä keskiaikaisia sisätiloja. Interiööreistä taiteellisesti merkittävin on 1400-luvun alussa rakennettu notaarien kappeli La Cappella dei Notai. Se on holvattu ja maalauksin koristeltu tila, mutta tuhoutunut tulipalossa 1723 ja sen jälkeen uudistettu. Kaupungin hallintoelimet ja oikeusistuimet ovat muuttaneet pois rakennuksesta ja sitä kunnostetaan parhaillaan (2006) näyttelykeskukseksi arkkitehti Tobia Scarpan suunnitelmien mukaan. Näyttelykeskus valmistuu keväällä 2007.
Rakennukset > Torre dei Lamberti

Torre dei Lambertin tuffi- ja tiilikerroksia vuorottelemalla muurattu alin osa on Lamberti-suvun vuonna 1172 rakennuttama. Se heijastaa ajan tapaa rakentaa korkeita asuin- ja puolustustorneja suvun vallan ja mahtavuuden osoittamiseksi ja sen hallitseman reviirin valvomiseksi. Tällaisia torneja oli Veronassa kymmenittäin, ehkä sadoittain. Torni siirtyi seuraavalla vuosikymmenellä uuden kaupunkiyhteisön omistukseen ja liitettiin osaksi kaupunginpalatsia. Alun perin 37 metrin korkuista tornia on useaan otteeseen korotettu. Viimeisen, vuonna 1463 tapahtuneen korotuksen jälkeen sen korkeudeksi tuli 84 m. Tornissa on kaksi tornikelloa, niistä isompi on nimeltään ’’Rengo’’ ja pienempi ’’Maragona’’. Kummallakin on ollut omat tehtävänsä, joista säädetään jo 1200-luvun kaupunkijärjestyksessä. Kellot on valettu uudestaan useamman kerran. Tornissa on vuodesta 1779 ollut myös viisarikello. Torni toimii nykyisin myös näkötornina ja näköalatasanteelle pääsee hissillä.
Rakennukset > Casa dei Mercanti

Veronan kauppiaiden yhteisön aluksi puurakenteinen talo (Domus Mercatorum) rakennettiin vuonna 1210. Sen tilalle Alberto della Scala rakensi 1200- ja 1300-lukujen vaihteen tienoilla kivirakenteisen talon, joka kunnostettiin 1878, jolloin se sai nykyisen keskiaikaisromantiikkaa ilmentävän asun. Rakennuksessa toimii kauppakamari.
Rakennukset > Torre del Gardello

Torre del Gardello on Cansignorio della Scalan 1360-luvulla rakennuttama, tiilestä muurattu torni, johon 1370 sijoitettiin tunteja lyövä kello, ensimmäinen laatuaan Veronassa. Kello on nykyisin Castelvecchion museossa. Nykyinen kellotaulu ja viisari ovat peräisin 1400-luvulta. Tornin huipulle lisättiin vielä uusi kello 1626, jotta lyönnit kuuluisivat pitemmälle. Kellojen soitto jatkui vuoteen 1810. Perinteisen käsityksen mukaan kellotorni rakennettiin korottamalla jo olemassa olevaa sukutornia. Arkeologiset löydöt viittaavat kuitenkin siihen, että alkuperäinen Torre del Gardello sijaitsi eri paikassa ja hävitettiin 1500- tai 1600-luvulla. Cansignorion torni restauroitiin 1938, jolloin purettiin sen juurella olleita rakennelmia.
Rakennukset > Palazzo Maffei

Palazzo Maffei on veronalaisen mahtisuvun rakennuttama koristeellinen barokkipalatsi Piazza delle Erben luoteispäässä, paikalla missä sijaitsi aikoinaan roomalaisajan kapitolium. Se rakennettiin 1668 ehkä Roomasta hankittujen piirustusten mukaan; arkkitehti on tuntematon. Palatsin voimakkaasti profiloitu julkisivu muodostaa kokoavan, juhlallisen päätteen toritilalle. Kattobalustradia koristavat antiikin mytologian hahmot: Herkules, Juppiter, Venus, Mercurius, Apollo ja Minerva. Katolla oli 1600-luvulla kattopuutarha, josta luovuttiin sen rakennukselle aiheuttamien kosteushaittojen takia.
Rakennukset > Le case dei Mazzanti

Le case dei Mazzanti on loggiarakennelman yhdistämä rakennuskokonaisuus aukion koillissivulla. Se on Piazza Erben maalauksellisimmista rakennusseinämistä, ei vähiten Alberto Cavallin 1500-luvun alussa maalaamien, nyt jo pahoin rapistuneiden freskojen ansiosta. Rakennuskokonaisuus syntyi roomalaisajan raunioiden paikalle ja käsitti myymälöitä sekä varasto- ja asuintiloja, jotka osittain olivat puurakenteisia.  Alberto della Scala kunnosti rakennukset 1301, jolloin niihin sijoitettiin mm. viljavarasto. Vuoden 1479 tulipalon jälkeen puurakenteiset osat korvattiin kivirakenteisilla, ja siltä ajalta on myös torin puoleisen julkisivun eteen tehty loggiarakennelma, jossa sijaitsivat maustekauppiaiden myymälät. Apteekkari Matteo Mazzanti sai 1500-luvun alussa rakennuskokonaisuuden omistukseensa ja restauroi sen. Tässä yhteydessä syntyivät mantovalaisen taiteilijan Cavallinin seinämaalaukset, jotka on viimeksi kunnostettu 1985. Korjauksia on osittaisia tehty sen jälkeenkin.
Rakennukset > Domus Nova Communis

Domus Nova Communis (Casa dei Giudici) rakennettiin Palazzo del Comunen lisärakennukseksi pormestarin ja konsulien käyttöön 1200-luvun jälkipuoliskolla ja se toimi Venetsian kaudella tuomarien residenssinä. Rakennusta on aikojen kuluessa paljon muutettu. Nykyinen pääjulkisivu Piazza dei Signorin puolella on vuodelta 1659. Rakennuksessa on nykyisin muun muassa pieni hotelli.
Casa dei Mercanti
Torre del Gardello ja Palazzo Maffei
Case Mazzanti ja Palazzo del Mercato Vecchio torneineen
Arco della Costa
Torin rakennelmat ja muistomerkit > Markuksen pylväs

Markuksen pylväs pystytettiin Venetsian vallan tunnusmerkiksi 1524. Ranskalaiset hävittivät Pyhän Markuksen leijonan 1797, mutta se rekonstruoitiin 1886.
Torin rakennelmat ja muistomerkit > "Madonna Verona" -suihkukavo

"Madonna Verona" -suihkukavo on Cansignorio della Scalan 1368 pystyttämä. Siihen kuuluva veistos on roomalaisajalta ja on sijainnut ensin Veronan kapitoliumilla, sitten forumilla. Suihkukaivoon liitettäessä sitä täydennettiin, ja siitä tuli Veronan kaupunkia symboloiva hahmo, Madonna Verona. Vesiallas on roomalaisajan kylpylästä. Suihkukaivo oli Cansignorion kunnostaman, Lorín lähteestä Avesasta, Veronan kukkuloilta tulevan ja Ponte Pietran kautta kaupunkiin johdetun vesijohdon päätepiste. Suihkukaivo siirrettiin uuteen paikkaan keskemmäksi toria 1636.
Torin rakennelmat ja muistomerkit > "Tribuna"

"Tribuna" (muita nimityksiä: Capitello, Berlina) on torin keskellä oleva marmorirakennelma, neliömäinen koroke, jota kattaa neljän pilarin kannattama pyramidikatto. Se on peräisin 1200-luvulta ja sitä käytettiin virallisia julistuksia esitettäessä, pormestarin virkaan asettamisen yhteydessä ja kuolemanrangaistuksia toimeenpantaessa.
Torin rakennelmat ja muistomerkit > Arco della Costa

Palazzo del Mercato Vecchiota ja Domus Novaa yhdistävän kaarikäytävän alle on ripustettu arvoituksellinen valaan luu. Se on ollut paikallaan ehkä jo 1400-luvulta lähtien, ja sen alkuperäinen tarkoitus on unohtunut, mutta arvellaan, että se on saattanut olla niiden maustekauppiaiden merkkinä, joilla oli myyntipöytänsä torin tällä kohdalla.
Torin rakennelmat ja muistomerkit > Viscontien pylväs

Viscontien pylväs on 1300-luvun lopulla, Viscontien valtakaudella pystytetty myöhäisgoottilainen pylväsrakennelma, jonka huipulla olevan edikulan komeroissa on Neitsyt Mariaa, Pyhää Zenoa, Petrus Marttyyriä ja Pyhää Kristoforosta esittävät reliefit.
Torin rakennelmat ja muistomerkit > Berto Barbaranin muistomerkki

Berto Barbarani (1872–1945) oli veronalainen toimittaja ja runoilija, Veronan 1900-luvun alkupuolen huomattavimpia kulttuurihahmoja. Hän kirjoitti kotikaupunkiaan ja sen kansanelämää kuvaavat runonsa Veronan murteella. Piazza Erben kaakkoispäähän vuonna 2004 pystytetty runoilijan näköispatsas on kuvanveistäjä Novello Finottin tekemä.
Markuksen pylväs
"Madonna Verona" -suihkukaivo
"Tribuna"
Lähteet, kirjallisuus

Penelope Brownell & Francesco Curcio. Verona: Guida storico-artistica. Verona 1998.
Lionello Puppi (toim.). Ritratto di Verona. Verona 1978.
Margherita Marvulli. La Torre dei Lamberti, Verona. Roma, 2004
Torre del Gardello. L’Arena 5.8.2001 ja 5.7.2003.
Silvia Bernardi. Case Mazzanti. L’Arena 30.3.2005
Guida di Verona
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Le Piazze d’Italia (Arkistoitu – Internet Archive)
1. Palazzo del Mercato Vecchio, 2. Torre dei Lamberti, 3. Casa dei Mercanti, 4. Torre del Gardello, 5. Palazzo Maffei, 6. Case Mazzanti, 7. Domus Nova: a. Markuksen pylväs, b. Madonna Verona, c. Tribuna, d. Arco della Costa, e. Viscontien pylväs, f. Berto Barbaranin muistomerkki.
Mercato Vecchio ja Scala della Ragione
Palazzo del Mercato Vecchio, osa Piazza Erben puoleista julkisivua.
Palazzo Maffei
Pirjo Peltola

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten ammunta.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Suhl 1986 | 10 m ilmakivääri, joukkue |  |
Pirjo Elisa Peltola (s. 26. heinäkuuta 1961 Karstula) on suomalainen kivääriampuja ja ampumavalmentaja.
Peltola voitti MM-kilpailuissa joukkuekultaa Suhlissa 1986 10 m ilmakiväärissä. Olympialaisissa hän edusti Suomea Soulissa 1988 ja Barcelonassa 1992. Parhaimmillaan hän sijoittui olympialaisissa viidenneksi Soulissa 1988 10 m ilmakiväärissä.
Urheilu-uransa jälkeen Peltola on toiminut pitkään valmentajana Suomen ampumaurheiluliitossa, muun muassa kiväärilajien päävalmentajana.
Pilkkukäärmeenpää

| Pilkkukäärmeenpää |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Channoidei
Heimo::  Käärmeenpäät Channidae
Suku::  Channa
Laji::  punctata
Kaksiosainen nimi
 Channa punctata  (Bloch, 1793) 
Katso myös
   Pilkkukäärmeenpää Wikispeciesissä   Pilkkukäärmeenpää Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pilkkukäärmeenpää (Channa punctata) on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva makeassa- ja murtovedessä elävä luukalalaji. Marcus Elieser Bloch kuvasi lajin tieteelle vuonna 1793. Lajia käytetään syöttinä suurempia kaloja ongittaessa.
Ulkonäkö ja koko

Pilkkukäärmeenpäällä on pitkä, tyvestä pilkullinen selkäevä. Lajilla on suussaan pieniä hampaita. Pilkkukäärmeenpää on tavallisesti 15 senttimetrin mittainen, mutta voi yltää jopa 31 senttimetrin mittoihin.
Elinympäristö ja levinneisyys

Lajia tavataan lammista, soista ja ojista. Aikuiset yksilöt suosivat virtaamattomia vesistöjä. Sopivin lämpötila lajlle on 22–28 °C. Pilkkukäärmeenpää on levinnyt 11 valtion alueelle Aasiassa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Ravinto ja elintavat

Pilkkukäärmeenpää käyttää ravinnokseen toukkia, hyönteisiä ja pikkukaloja. Akvaario-olosuhteissa laji syö myös katkarapuja.
Pirjo Puustjärvi

Pirjo Helena Puustjärvi, o.s. Savolainen (s. 17. tammikuuta 1955 Saarijärvi) on juristi, joka toimi Outokummun kaupunginjohtajana.
Puustjärvi syntyi toimitusjohtaja Reijo Savolaisen ja kirjanpitäjä Elma Kemppaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 on apulaisjohtaja Heikki Puustjärvi. Laulaja Anna Puu on heidän tyttärensä. Pirjo Puustjärvi tuli ylioppilaaksi 1974. Hän valmistui ylioppilasmerkonomiksi 1976 ja oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta 1984. Puustjärvi toimi Pohjois-Karjalan Säästöpankin rahoituspäällikkönä 1986–1990, Outokummun kaupunginsihteerinä 1990–1997 ja Outokummun kaupunginjohtajana 1997–2008. Helsingin oikeusaputoimiston yleinen edunvalvoja hänestä tuli vuonna 2009.