Sosioekonominen asema
Koulutus

Moderneissa yhteiskunnissa koulutus on tärkein muuttuja luokka-aseman määrittäjänä. Korkeasti koulutetut päätyvät matalammin koulutettuja huomattavasti suuremmalla todennäköisyydellä ylempiin professioluokkiin. Useissa maissa alemman koulutuksen hankkinut henkilö voi myöhemmin kouluttautua eteenpäin, mutta usein yksilöt eivät kouluttaudu korkealle jos ovat valinneet ensimmäiseksi matalamman koulutuspolun. Koulutus ja sen tuomat mahdollisuudet jakautuvat eri tavoin myös sukupuolten välillä. Koulutetut naiset sijoittuvat Suomessa miehiä useammin alemman profession ammatteihin. Naiset myös kouluttautuvat keskimäärin miehiä korkeammalle. Tutkintoinflaationa tunnetun mekanismin kautta korkeakoulutuksen ja ylimpien professioammattien yhteys on heikentynyt 1990-luvun jälkeen. Suomessa nopeasti noussut yleinen koulutustaso on johtanut ikäryhmien välisten koulutuserojen kasvuun.
Tutkimukset ovat osoittaneet, että lasten ja nuorten koulumenestykseen vaikuttavat kognitiivisten valmiuksien lisäksi heidän sosioekonominen taustansa. Vanhempien holhouksen alaisten nuorten kohdalla tämä tarkoittaa yleensä vanhempien sosioekonomista asemaa. Ylemmän sosioekonomisen taustan omaavilla oppilailla on suurempi todennäköisyys menestyä opinnoissaan kuin alemman taustan oppilailla, kun kognitiiviset valmiudet on vakioitu ts. oppilaiden kyky oppia on sama.
Vanhemmat tarjoavat kouluhenkilökunnan lisäksi tärkeää tukea lapsille ja nuorille heidän opinnoissaan. Akateemisen taustan omaavat vanhemmat ovat paremmassa asemassa tarjoamaan apua oppimiseen liittyvissä asioissa, sillä heille koulujärjestelmän rakenne ja vaatimukset ovat tuttuja. Vanhemmat voivat myös ostaa kirjoja, tuutorointia, valmennuskursseja sekä tukea harrastustoimintaa. Näin vanhempien oma koulutus sekä varallisuus vaikuttavat heidän kykyynsä mahdollistaa omille lapsilleen parhaaksi kokemansa apu koulussa menestymiseen. Vähävaraisten vanhempien kannalta koulutuksen kustannuksista koituva taloudellinen taakka voi olla liian suuri arvioituihin hyötyihin nähden, jolloin pidättäytyminen mahdollisimman lyhyessä koulutuksessa muodostuu houkuttelevaksi.
Koululaitos voi rakenteidensa kautta joko kasvattaa tai kaventaa sosioekonomisen taustan tuomaa etua oppilaille. Tutkimukset ovat osoittaneet että oppilaiden opintomenestyksen perusteella eriytetyt ainekohtaiset ryhmät voivat kasvattaa korkeamman sosioekonomisen taustan omaavien oppilaiden menestystä ja vaikeuttaa joidenkin, yleensä alemman sosioekonomisen taustan oppilaiden mahdollisuuksia . Kuitenkin oppilaiden vanhemmat haluavat taata lapsilleen parhaat edellytykset menestyä opinnoissa. Monesti tämä tarkoittaa pyrkimystä saada oma lapsi ylempiin tasoryhmiin, sillä niiden kautta mahdollisuudet jatkokoulutukseen parantuvat huomattavasti. Oppilaan vanhemmat voivat parantaa lastensa mahdollisuuksia ylempiin tasoryhmiin aktiivisuudellaan, tiedoillaan vaihtoehdoista sekä heidän sosiaalisilla suhteillaan kouluhenkilökuntaan. Korkeasti koulutetut vanhemmat ohjaavat lapsiaan aktiivisemmin näiden opinnoissa.
Oppilaitosten välillä voi myös esiintyä tasoeroja, jotka mm. asuinalueen perusteella järjestetyn koulupaikan kautta voivat aiheuttaa eriarvoistumista . Tiettyjen asuinalueiden koulut eivät erinäisistä syistä aina kykene vastaamaan oppilaiden tarpeisiin samalla tavalla kuin toiset koulut. Tähän voi vaikuttaa tarjotut erityisopinnot tai koulun maine yleisesti. Asuinpaikan mukaan eriytyvä kouluvalinta hyödyttää eniten niitä, joilla on varaa asua kalliimmilla alueilla, joissa paremmin menestyvät koulut usein sijaitsevat.
Koulutuksen järjestäminen vaihtelee suuresti maiden välillä. Järjestelmä voidaan jakaa tracking ja inclusive –malleihin, mutta myös neliosainen: early tracking, nordic inclusive, individual choice ja mixed tracking –mallinnus on käytössä . Jaottelulla viitataan tasoryhmiin ja oppilaiden opintolinjojen erotteluun. Esimerkiksi Saksassa oppilaat erotellaan jo 10–12 vuoden ikäisinä tasoryhmiin ja nämä tasoryhmät ennustavat hyvin oppilaiden tulevaa sijoittumista työelämään . Suomessa oppilaat jaetaan toisen asteen koulutuksessa lukion ja ammatillisen koulutuksen mukaan. Vaikka Suomessa lukio-opetus on suunniteltu siten että se olisi kaikille saman tasoista, lukiot listataan vuosittain paremmuusjärjestykseen lehdistön toimesta, ja tämä taas vaikuttaa vanhempien haluun lähettää lapsensa parhaaksi katsomaansa oppilaitokseen . Näin myös Suomessa esiintyy koulujen välisiä tasoeroja, vaikka tasoerot ovatkin täällä verrattain vähäisiä .
Tasoryhmäjaon lisäksi koulutuksen eriarvoisuuteen vaikuttavat myös yksityisen sektorin osallisuus koulutuksen järjestäjänä sekä opetuksen laadullinen standardointi ja sen valvominen. Yksityiskoulut ovat monissa maissa varsin laadukkaita, jonka kautta ne voivat valita parhaiten soveltuvat oppilaat. Tästä usein seuraa ongelmia julkiselle koulutarjonnalle, joka ei voi valita oppilaitaan. Oppilaiden lähtötason epätasapaino vahvistaa näin yksityiskoulujen vetovoimaa. Yhtenäisten opetusstandardien puute taas mahdollistaa esimerkiksi uskonnollisten yksityiskoulujen tieteenvastaisten näkemysten levittämisen tai julkisen puolen ongelmakoulujen ylisuuret luokkakoot. .