stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paula Radcliffe

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Radcliffe New Yorkin maratonilla 2008. |  Radcliffe New Yorkin maratonilla 2008. |  Radcliffe New Yorkin maratonilla 2008. |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 2005 | Maraton |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1999 | 10 000 m |  |
| Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Veracruz 2000 | Puolimaraton |  |
|  Kultaa | Bristol 2001 | Puolimaraton |  |
|  Kultaa | Vilamoura 2003 | Puolimaraton |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oostende 2001 | Pitkä matka |  |
|  Kultaa | Dublin 2002 | Pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Torino 1997 | Pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Marrakech 1998 | Pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Oostende 2001 | Lyhyt matka |  |
|  Pronssia | Belfast 1999 | Pitkä matka |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 2002 | 10 000 m |  |
Paula Jane Radcliffe (s. 17. joulukuuta 1973 Northwich, Cheshire, Britannia) on brittiläinen kestävyysjuoksija. Hän on naisten maratonin entinen maailmanennätyksen haltija juostuaan ajan 2.15.25 Lontoon maratonilla vuonna 2003 ja naisten maratonin maailmanmestari vuodelta 2005 Helsingissä.
Uran alkuvaiheet

Radcliffe on syntynyt Davenhamissa lähellä Northwichia, Cheshiressa. Hän asui lapsena Barntonissa ja kävi Little Leigh -peruskoulua. Myöhemmin hänen perheensä muutti Kingsleyyn ja kun hän oli 12-vuotias, he muuttivat Bedfordiin. Hän opiskeli kieliä Loughboroughin yliopistossa. Radcliffen aikaisimmat menestykset tulivat maastojuoksukilpailuissa. Hän voitti Wang Junxian junioreiden maailmanmestaruuskisoissa vuonna 1992. Hän hävisi loukkaannuttuaan vuonna 1994, mutta teki paluun radoille ja saavutti menestystä hyvillä tuloksilla 5 000 metrillä. Hän sijoittui viidenneksi molemmissa lajeissa vuoden 1995 MM-kisoissa sekä vuoden 1996 olympialaisissa. Näytti kuitenkin siltä, ettei Radcliffe koskaan saavuttaisi suurta voittoa 5 000 tai 10 000 metrillä hänen jäätyään mitaleitta jälleen Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000. 
Radcliffe ei hallitse loppukiriä[lähde? ] ja voittaakseen kilpailun hänen täytyy pitää vauhtia kilpailun aikana. Vuoden 2000 olympialaisissa hän jäi neljänneksi 10 000 metrillä johdettuaan viimeiselle kierrokselle asti.
Menestykseen kiinni

Vuonna 2002 Radcliffe päätti siirtyä maratonille ja voitti heti saman vuoden Lontoon maratonin. Seuraavana vuonna hän voitti toisen kerran Lontoon maratonin maailmanennätysajalla 2.15.25. Radcliffe voitti myös Chicagon ja New Yorkin maratonit. Hän on voittanut juoksemastaan kahdeksasta maratonista seitsemän. Monet pitävät Radcliffea kaikkien aikojen parhaana naisten pitkien matkojen juoksijana.kenen mukaan?
Paula Radcliffe ei osallistunut Lontoon maratonille vuonna 2004. Hän oli suurin ennakkosuosikki maratonin kultamitalin voittajaksi saman vuoden olympiakisoissa. Hän oli kuitenkin kärsinyt jalkavaivoista kaksi viikkoa ennen kilpailua ja oli joutunut käyttämään tulehduslääkkeitä. Niiden vaikutuksesta hänelle tuli vatsakipuja ja hän joutui keskeyttämään kilpailun 36 km:n jälkeen. Radcliffe lähti 10 000 metrin kilpailuun viittä päivää myöhemmin, mutta kärsi maratonin rasituksista ja joutui keskeyttämään kahdeksan kierroksen jälkeen.
Radcliffe teki loistavan paluun seuraavassa maratonkilpailussaan. Hän voitti vuoden 2004 New Yorkin maratonin ajalla 2.23.10 kukistamalla Kenian Susan Chepkemein. Vuoden 2005 Lontoon maratonin vuonna hän voitti ajalla 2.17.42. Radcliffe voitti ensimmäisen maratonmestaruutensa Helsingin yleisurheilun MM-kisoissa 14. elokuuta 2005 ajalla 2.20.57 johdettuaan kilpailua lähdöstä maaliin. Hänet ja kolme muuta brittijuoksijaa palkittiin pronssimitalilla joukkuekilpailussa.
Paula Radcliffe pitää hallussaan 10 kilometrin maantiejuoksun maailmanennätystä. Hän on voittanut kahdesti kultaa maastojuoksun maailmanmestaruuskisoissa (vuosina 2001 ja 2002) ja joulukuussa 2003 hän voitti Euroopan maastojuoksumestaruuden toisen kerran. Radcliffe on ainoa nainen joka on voittanut Euroopan maastojuoksumestaruuden kahdesti kilpailujen 10-vuotisen historian aikana. Hän on voittanut myös Euroopan mestaruuden 10 000 metrillä vuonna 2002. Hän saavutti hyvän ajan 5 000 metrillä 14.31,42 jääden vain kolme sekuntia maailmanennätyksestä kansainyhteisön kisoissa vuonna 2002. Radcliffe on vastaanottanut MBE-kunniamerkin kesäkuussa 2002, ja vuotta myöhemmin hänet valittiin BBC:n Vuoden urheilijaksi.
Antidoping

Radcliffe on tehnyt säännöllisesti dopingin vastaista työtä urheilussa. Edmontonin maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2001 Radcliffe ja joukkuetoveri Hayley Tullett nostivat protestin venäläistä urheilijaa Olga Jegorovaa vastaan. Jegorovaa ei tuomittu doping-rikkomuksesta.
Saavutukset

1991
15. sija, Maastojuoksun nuorten maailmanmestaruuskilpailut, (Antwerpen)
1992
1. sija, Maastojuoksun nuorten maailmanmestaruuskilpailut (Boston)
4. sija, 3 000 m, nuorten maailmanmestaruuskilpailut (Soul)
1993
18. sija, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Amorebieta)
7. sija, 3 000 m, Maailmanmestaruuskilpailut (Stuttgart)
1995
18. sija, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Durham)
5. sija, 5 000 m, Maailmanmestaruuskilpailut (Göteborg)
4. sija , 3 000 m, Grand Prix -Final (Monaco)
1996
19. sija, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Stellenbosch)
5. sija, 5 000 m, kesäolympialaiset (Atlanta)
4. sija , 5 000 m, Grand Prix -finaali (Milano)
1997
2. sija, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Torino)
3. sija, 3 000 m, Eurooppa Cup (München)
4. sija, 5 000 m, Maailmanmestaruuskilpailut (Ateena)
3. sija, 5 000 m, Grand Prix -finaali (Fukuoka)
1998
2. sija, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Marrakech)
1. sija, 5 000 m, Eurooppa Cup (Pietari)
5. sija, 1 0000 m, Euroopan-mestaruuskilpailut (Budapest)
1999
3. sija, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Belfast)
1. sija, 5 000 m, Eurooppa Cup (Pariisi)
2. sija , 10 000 m, Maailmanmestaruuskilpailut (Sevilla)
4. sija, 3 000 m, Grand Prix -finaali (München)
2000
4. sija, lyhyt matka, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Villamoura)
5. sija, pitkä matka, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Villamoura)
4. sija, 10 000 m, kesäolympialaiset (Sydney)
1. sija, puolimaraton, Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut (Veracruz)
2001
2. sija, lyhyt matka, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Oostende)
1. sija, pitkä matka, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Oostende)
2. sija, 5 000 m, Eurooppa cup (Bremen)
4. sija, 10 000 m, Maailman mestaruuskilpailut (Edmonton)
1. sija Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailut (Bristol)
2002
1. sija, pitkä matka, Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut (Dublin)
1. sija, Lontoon maraton
1. sija, 5 000 m, Kansainyhteisön kisat (Manchester)
1. sija, 10 000 m, Euroopan-mestaruuskilpailut (München)
1. sija, Chicagon maraton
2003
1. sija, Lontoon maraton
1. sija, Puolimaraton Maailmanmestaruuskilpailut (Vilamoura)
2004
1. sija, 5 000 m, Eurooppa Cup (Bydgoszcz)
1. sija, New Yorkin maraton
2005
1. sija, Lontoon maraton
1. sija, maraton, Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut (Helsinki)
2007
1. sija, New Yorkin maraton
2008
1. sija, New Yorkin maraton
Omat ennätykset

400 m – 58.9
800 m – 2.05,22
1 000 m – 2.47,17
1 500 m – 4.05,37
1 maili – 4.24,94
2 000 m – 5.37,01
3 000 m – 8.22,20
2 mailia – 9.17,4
4 000 m – 11.35,21
5 000 m – 14.29,11
10 000 m – 30.01,09
5 km tie – 14.48 (epävirallinen ME)
4 mailia tie – 19.51
5 mailia – 24.47
8 km tie – 24.05 (epävirallinen ME)
10 km tie – 30.21 (ME)
15 km tie – 46.41
10 mailia – 50.01 (epävirallinen ME)
20 km tie – 1.02.21
Puolimaraton – 1.05.40
25 km tie – 1.20.36
30 km tie – 1.36.36
20 mailia tie – 1.43.33 (epävirallinen ME)
Maraton – 2.15.25
Radcliffe Lontoon maratonilla 2005.
Poincaré

Poincaré voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Henri Poincaré (1854–1912), ranskalainen matemaatikko
Raymond Poincaré (1860–1934), ranskalainen poliitikko
Poincarén epäyhtälö, epäyhtälö
Poincarén otaksuma, matemaattinen otaksuma
2021 Poincaré, asteroidi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Poincaré”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pieni-Peura (Suonenjoki)

| Pieni-Peura |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°32′09″N, 26°53′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Iso-Peuraan 
Järvinumero:  14.718.1.041
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,2 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,59 km  
Pinta-ala:  1,922 ha  
Suurin syvyys:  9,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni-Peura 
Pieni-Peura  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Hankamäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,2 metriä mpy.
Pentti Huhanantti

Pentti Juhani Huhanantti (11. lokakuuta 1909 Oulu – 28. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli juristi, joka toimi Suomen Hypoteekkiyhdistyksen pääjohtajana.
Pentti Huhanantin vanhemmat olivat pankinjohtaja Väinö Oskari Huhanantti ja Ellen Emilia Laurila ja puoliso vuodesta 1935 Svea Elvira Karlsson. Talvisodassa kaatunut hävittäjä-ässä Tatu Huhanantti oli hänen veljensä. Pentti Huhanantti tuli ylioppilaaksi 1925 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1937, varatuomarin arvon hän sai 1951. Huhanantti toimi asianajotoimiston osakkaana 1938 ja omistajana 1939–1941, kansanhuoltoministeriön sihteerinä 1941 ja Suomen Hypoteekkiyhdistyksen apulaisasiamiehenä 1942, apulaisjohtajana ja asiamiehenä vuodesta 1942, johtajana vuodesta 1956 ja pääjohtajana 1967–1976. Hypoteekkinotariaatti-yhtiön toimitusjohtaja hän oli 1959–1967, Felix-Filmi-yhtiön 1958–1965 ja Auntohypoteekkipankin 1968–1976. Sotilasarvoltaan Huhanantti oli kapteeni.
Place du Châtelet

Place du Châtelet läheisestä Tour Saint-Jacques -tornista kuvattuna. Keskellä Fontain du Palmier -suihkulähde.
Fontaine du Palmier.
Place du Châtelet [plas dy ʃatlɛ] on aukio Pariisin keskustassa Seinen pohjoisrannalla, Pont au Change -sillan pohjoispäässä, 1. ja 4. arrondissementin rajalla. Boulevard de Sébastopol saa alkunsa Place du Châtelet’lta.
Aukion paikalla sijaitsi aikanaan Pariisia suojellut linnoitus Grand Châtelet, jonka Ranskan kuningas Ludvig VI Paksu rakennutti 1100-luvulla. Linnoitus purettiin vuonna 1802 Napoleonin määräyksestä ja sen tilalle rakennettiin nykyinen aukio. Aukiolle pystytettiin vuosina 1806–1808 Napoleonin voitoille omistettu arkkitehti François-Jean Brallen suunnittelema näyttävä suihkulähde Fontaine du Palmier (tunnetaan myös nimellä Fontaine de la Victoire, ”Voiton suihkulähde”). Suihkulähteeseen kuuluu 22 metriä korkea pylväs, jonka huipulla on Louis-Simon Boizot’n veistämä voitonjumalatarta esittävä patsas. Jalustassa on lueteltu Napoleonin voittamien taisteluiden nimiä. Suihkulähdettä siirrettiin ja korotettiin hieman aukion laajentamisen yhteydessä vuonna 1858.
Aukion vastakkaisille laidoille valmistui vuosina 1860 ja 1862 kaksi arkkitehti Gabriel Davioudin suunnittelemaa teatteria, Théâtre du Châtelet ja Théâtre de la Ville (kaupunginteatteri).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Place du Châtelet Wikimedia Commonsissa
Pentti Huovinen (kustannusjohtaja)

Pentti Juhani Huovinen (9. toukokuuta 1930 Sotkamo – 21. toukokuuta 2016 Helsinki) oli Otavan tietokirjajohtaja. Hän oli avioliitossa toimittaja Maarit Huovisen (o.s. Tyrkkö) kanssa. Kirjailija Veikko Huovinen oli hänen veljensä.
Huovinen aloitti Otavassa kustannusvirkailijana vuonna 1956 ja siirtyi vuonna 1967 Weilin & Göösin tieto- ja oppikirjaosaston päälliköksi. Otavan tietokirjajohtaja hänestä tuli 1967 ja kirjallinen johtaja 1983. Eläkkeelle hän jäi vuonna 1984. Hän oli ideoimassa ja julkaisemassa Otavan Iso Fokus -tietokirjasarjaa, Otavan Suurta Ensyklopediaa sekä monia muita suurteossarjoja.
Pat Verbeek

| Pat Verbeek |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1964 Sarnia, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  The Little Ball of Hate
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1982–2002
Seurat:  New Jersey Devils Hartford Whalers New York Rangers Dallas Stars Detroit Red Wings
NHL-varaus:  43. varaus, 1982 New Jersey Devils
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Italia 1994 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 1989 | jääkiekko |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Neuvostoliitto 1983 | jääkiekko |  |
Patrick ”Pat” Verbeek (s. 24. toukokuuta 1964 Sarnia, Ontario, Kanada) on kanadalaissyntyinen jääkiekkoilija, joka on pelannut NHL-liigan seuroissa New Jersey Devils, Hartford Whalers, New York Rangers, Dallas Stars ja  Detroit Red Wings. Hänen tehopisteensä 1982–2002 kestäneellä uralla NHL:n runkosarjassa olivat 1424 ottelussa 522 maalia ja 541 maalisyöttöä, joista kertyi 1 063 pistettä. Jäähyjä hänelle tuomittiin 2 905 minuuttia. Verbeek on ainoa sekä yli 500 maalia tehnyt että yli 2 500 jäähyminuuttia kerännyt NHL-pelaaja.
Hänen lisänimensä pelaajana oli The Little Ball of Hate. Oman pelaajauransa jälkeen Verbeek on toiminut pelaajatarkkailijana. Vuodesta 2010 alkaen hän on työskennellyt Tampa Bay Lightningin pelaajatarkkailijana, mitä ennen hän työskenteli vuodesta 2006 Detroit Red Wingsissä. Sukutaustaltaan hän on kanadanhollantilainen, sillä Verbeekin isä muutti Kanadaan Alankomaista.
Saavutuksia ja palkintoja

OHL:n vuoden tulokas 1982
pelasi NHL:n tähdistöottelussa 1991 ja 1996
Hartford Whalersin kapteeni 1992–1995
Stanley Cup -voittaja 1999
Aiheesta muualla

Pat Verbeek The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Place du Tertre

Katutaiteilijoiden kojuja Place du Tertrellä.
Place du Tertre on aukio Pariisin Montmartren kaupunginosassa. Sen yhteydessä on paljon kahviloita ja ravintoloita, ja se on Montmartren turismin keskus. Aukio sijaitsee Montmartren kukkulan laella, Pariisin korkeimmalla maastonkohdalla, vain parin korttelin päässä Sacré-Coeur-kirkosta. Nimi Tertre tarkoittaa kumpua. Place du Tertre tunnetaan sitä kansoittavista turisteja palvelevista katutaiteilijoista, kuten muotokuvapiirtäjistä ja varjokuvien leikkaajista. Myös monet 1800- ja 1900-luvun maailmankuulut taiteilijat ovat asuneet aukion läheisyydessä. Aukiolla on nykyään 149 katutaiteilijoille varattua yhden neliömetrin suuruista työskentelypaikkaa.
Place du Tertre on entisen Montmartren kylän pääaukio. Se avattiin jo vuonna 1635. Aikanaan itsenäisen Montmartren kunnan ensimmäinen kaupungintalo rakennettiin vuonna 1790 aukion laidalle. Aukion varrella toimi myös vuonna 1920 perustettu ”Montmartren vapaa taiteilijakommuuni”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Place du Tertre Wikimedia Commonsissa
Peter Aston

Peter George Aston (5. lokakuuta 1938 Edgbaston – 13. syyskuuta 2013) oli brittiläinen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Elämä > Opiskelu ja ura

Aston opiskeli Tettenhall Collegessa ja sitten Birminghamin musiikkikoulussa. Vuonna 1964 hän liittyi yhteistyöhön Wilfrid Mellersin kanssa hiljattain perustetussa Yorkin yliopiston musiikkijaoksessa. Kymmenen vuotta myöhemmin Aston sai nimityksen East Anglian yliopiston musiikin professoriksi; hänen oppilaidensa joukossa oli Simon Johnson.
Aston sai säveltäjänä mainetta Five Songs of Crazy Jane -teoksellaan, jonka hän sävelsi W. B. Yeatsin runoihin soolosopraanolle ja jonka esitti vuonna 1964 Wigmore-salissa runoilijan miniä Gráinne Yeats. Vuonna 1965 Janet Baker piti Lontoon-ensiesityksen Astonin teoksesta Northumbrian Sequence (Kathleen Rainen runoihin) tribuuttikonsertissa Kathleen Ferrierille. Aston sävelsi lastenoopperan Sacrapant the Sorcerer (1969) George Peelen näytelmän The Old Wives' Talen pohjalta.
Vuonna 1975 Benjamin Britten valitsi Astonin johtamaan Aldeburghin festivaalia. Hän jatkoi työtään festivaalilla Brittenin kuoltua johtamalla muun muassa Peter Pearsin esityksiä Johann Sebastian Bachin ja Georg Friedrich Händelin teoksista (1978) sekä Brittenin varhaisimman musiikin konsertin (1983).
Aston perusti Tudor Consortin ja English Baroque Ensemblen sekä toimi kuoromestarina Norfolkin ja Norwichin festivaalilla. Hän oli Bury St Edmundsin Bach-seuran puheenjohtaja sekä 1990-luvulla Sacramenton Bach-festivaalikuoron ja -orkesterin pääkapellimestari Kaliforniassa.
Aston oli tunnettu kirkkomusiikin säveltäjä. Englannin kirkko otti vuonna 1980 käyttöön Alternative Service Book -rukouskirjan, johon monet kirkkomusiikin säveltäjät eivät halunneet kajota. Aston kuitenkin sävelsi versionsa ehtoollismusiikista (Aston in F), joka pysyi käytössä yhä hänen kuolemansa jälkeen. Aston sävelsi samasta kirjasta myös Magnificatin ja Nunc dimittiksen.
Aston antoi panoksensa myös musiikkikirjallisuuteen kirjoittamalla muun muassa pitkästi 1600-luvun englantilaisesta musiikista.
Elämä > Yksityiselämä

Aston oli vuodesta 1960 naimisissa opiskeluvuosinaan tapaamansa Elaine Nealen kanssa. Pariskunta sai yhteisen pojan.
Aston oli innokas bridgenpelaaja ja Norwich City FC:n kannattaja.
Pingo Doce

Pingo Doce on vuonna 1980 perustettu portugalilainen supermarket-ketju. Kooltansa se on maan suurin yli 350:llä myymälällään. Pingo Doce -ketju kuuluu portugalilaiseen Jerónimo Martins -yhtymään. 1990-luvulla Jerónimo Martins osti brasilialaisen Sé Supermercados -marketketjun ja muokkasi sen Pingo Docen paikalliseksi vastineeksi. 2000-luvulla brasilialainen yritys hankki Sé -marketketjun omistukseensa ja nimesi myymälät Pão de Açúcar ja CompreBem -ketjuiksi.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivut (portugaliksi)
Pikkumarmorimanteri

| Pikkumarmorimanteri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Salamanterieläimet Caudata
Heimo::  Vesiliskot Salamandridae
Suku::  Rupimanterit Triturus
Laji::  pygmaeus
Kaksiosainen nimi
 Triturus pygmaeus  (Wolterstorff, 1905) 

Katso myös
   Pikkumarmorimanteri Wikispeciesissä   Pikkumarmorimanteri Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pikkumarmorimanteri (Triturus pygmaeus) on salamanterilaji, jota tavataan Espanjassa ja Portugalissa. Pikkumarmorimanteri sopeutuu hyvin nykymaailmaan. Se elää metsälammissa, joissa, järvissä, puutarhoissa, ojissa, kanavissa ja avokaivannoissa. Lajia uhkaa kuitenkin ihmisen levittäytyminen. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen silmälläpidettäväksi lajiksi.
Pingelap

| Pingelap |
| --- | --- |
 Satelliittikuva Pingelapin atollista
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  3
Suurin saari:  Pingelap
Pinta-ala:  1,75 km²
Valtio
Valtio:   Mikronesia
Osavaltio:  Pohnpei
Väestö
Väkiluku:  258
Tärkein kieli:  pingelap ja pohnpei
Pingelap (MacAskill, Musgrave, Pelelap, Pingerappu To) on Pohnpein (Ponapen) osavaltioon kuuluva atolli Mikronesian liittovaltiossa. Sen kokonaispinta-ala on 1,75 neliökilometriä, josta laguunin koko on 1,2 neliökilometriä.
Väestö

Saariryhmän kolmesta saaresta vain Pingelap on asutettu. Vuonna 2010 asukkaita oli 258.
Pingelapin tärkeimmät kielet ovat pingelap ja pohnpei. Pingelapin väestöstä huomattavan suuri osa kärsii värisokeudesta, jota pingelapin kielellä kutsutaan nimellä maskun.
Parhaan naissivuosan SAG-palkinto

Parhaan naissivuosan SAG-palkinto on yksi palkinnoista, joita yhdysvaltalainen yli 120 000 näyttelijää edustava ammattiliitto Screen Actors Guild jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1994.
Voittajat ja ehdokkaat > Merkinnät

"†" SAG-ehdokas/voittaja palkittiin parhaan naissivuosan Oscar-palkinnolla.
"‡" SAG-ehdokas/voittaja sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Voittajat ja ehdokkaat > 1990-luku

| Vuosi | Näyttelijä | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Dianne Wiest | Luotisade Broadwaylla | Helen Sinclair † |
| 1994 | Jamie Lee Curtis | Tosi valheita | Helen Tasker |
| 1994 | Sally Field | Forrest Gump | Mrs. Gump |
| 1994 | Robin Wright Penn | Forrest Gump | Jenny Curran |
| 1994 | Uma Thurman | Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta | Mia Wallace ‡ |
| 1995 | Kate Winslet | Järki ja tunteet | Marianne Dashwood ‡ |
| 1995 | Stockard Channing | Smoke | Ruby McNutt |
| 1995 | Anjelica Huston | The Crossing Guard | Mary |
| 1995 | Mira Sorvino | Rakkauden jumalatar | Linda Ash † |
| 1995 | Mare Winningham | Georgia | Georgia Flood ‡ |
| 1996 | Lauren Bacall | The Mirror Has Two Faces | Hannah Morgan ‡ |
| 1996 | Juliette Binoche | Englantilainen potilas | Hana † |
| 1996 | Marisa Tomei | Unhook the Stars | Monica Warren |
| 1996 | Gwen Verdon | Marvin's Room | Ruth |
| 1996 | Renée Zellweger | Jerry Maguire – elämä on peliä | Dorothy Boyd |
| 1997 | Kim Basinger | L.A. Confidential | Lynn Bracken † |
| 1997 | Gloria Stuart (tasapeli) | Titanic | Rose Calvert ‡ |
| 1997 | Minnie Driver | Will Hunting | Skylar ‡ |
| 1997 | Alison Elliott | The Wings of the Dove | Millie Theale |
| 1997 | Julianne Moore | Boogie Nights | Amber Waves ‡ |
| 1998 | Kathy Bates | Päävärit | Libby Holden ‡ |
| 1998 | Brenda Blethyn | Little Voice | Mari Hoff ‡ |
| 1998 | Judi Dench | Rakastunut Shakespeare | Elisabet I † |
| 1998 | Rachel Griffiths | Hilary ja Jackie | Hilary du Pré ‡ |
| 1998 | Lynn Redgrave | Gods and Monsters | Hanna ‡ |
| 1999 | Angelina Jolie | Vuosi nuoruudestani | Lisa Rowe † |
| 1999 | Cameron Diaz | Being John Malkovich | Lotte Schwartz |
| 1999 | Catherine Keener | Being John Malkovich | Maxine Lund ‡ |
| 1999 | Julianne Moore | Magnolia | Linda Partridge |
| 1999 | Chloë Sevigny | Boys Don’t Cry | Lana Tisdel ‡ |