stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gyula Horn
Kommunistisen Unkarin kasvatti

Gyula Horn kasvoi Budapestissä 7-lapsisessa juutalaisperheessä. Hän opiskeli ensin teknikoksi Unkarissa ja sen jälkeen Neuvostoliitossa Donin Rostovin talous- ja rahoituskorkeakoulussa valmistuen vuonna 1954. Myöhemmin hän valmistui Unkarin sosialistisen työväenpuolueen (MSZMP) poliittisesta akatemiasta vuonna 1970. Hän valmistui taloustieteiden kandidaatiksi vuonna 1977.
Horn oli aktiivinen kommunisti 1950-luvulta alkaen. Vuonna 1954 Horn liittyi Unkarin kommunistiseen puolueeseen, jota silloin kutsuttiin Unkarin työväenpuolueeksi (MDP). Marraskuussa 1956 hän oli mukana MDP:n uudelleenorganisoimisessa Unkarin sosialistiseksi työväenpuolueeksi (MSZMP). Samalla hän oli mukana János Kádárin johtamassa Unkarin kansannousun miliisin tehtävissä  tukahduttamisprosessissa, jota Neuvostoliiton miehitysjoukot tukivat voimakkaasti. Vuonna 1957 hän sai työläisten ja talonpoikien vallan muistomitalin. Tämä palkinto myönnettiin vain korkea-arvoisille henkilöille, joilla oli merkittävä rooli "vastavallankumouksen" tukahduttamisessa. Myöhemmin hän ei yrittänyt kiistää rooliaan kansannousun aikana, mutta kommunismin kaatumisen jälkeen tämä aika elämästä varjosti hänen tekemisiään ja tarjosi poliittisille vastustajilleen lyömäaseen. Tässä vaiheessa Horn työskenteli valtiovarainministeriössä vuosina 1954-1959. Hän sai työpaikan ulkoministeriössä vuonna 1959, ensin virkamiehenä Neuvostoliiton osastolla ja myöhemmin 1960-luvulla diplomaattina Bulgariassa ja Jugoslaviassa.
Reformikommunisti - kommunistisen Unkarin loppuajan poliitikko

Gyula Hornista tuli vuonna 1985 silloisen kommunistihallituksen varaulkoministeri. Samalla hänet valittiin Unkarin sosialistisen työväenpuolueen keskuskomiteaan. Marraskuussa 1988 Horn osallistui varaulkoministerin ominaisuudessa Naton kokoukseen Hampurissa esittäen puheessaan ihmisoikeuksia korostavien sopimusten kunnioittamista. Samalla hän toi esille muutoksen tarpeen Unkarin taloudessa eli siirtymisen puhtaasta valtio-omistajuudesta sekatalouteen, jossa yksityisilläkin olisi oma tärkeä roolinsa.
Keväällä 1988 Gyula Horn nousi Miklós Némethin, viimeiseen kommunistiajan, hallitukseen ulkoministeriksi. Hornin asema länsivaltojen silmissä muutoshakuisena reformikommunistina parani, kun Itävallan ulkoministeri Alois Mock ja hänen unkarilainen virkaveljensä Gyula Horn murtautuivat 27. heinäkuuta 1989 symbolisesti yhdessä raja-aidan läpi korostaakseen Unkarin 2. toukokuuta 1989 tekemää päätöstä purkaa rajalla olleet valvontajärjestelmät.
Horn ulkoministerinä ilmoitti vähän myöhemmin, että Unkarin viranomaiset sallivat 11. syyskuuta 1989 alkaen DDR:n kansalaisten ylittää Itävallan vastaisen länsirajan, ja Itävalta on valmis hyväksymään rajanylityksen ilman viisumia. Raja oli auki lokakuun 7. päivään asti. Kun päätös julkistettiin, Unkarissa oli noin 60 000 itäsaksalaista. Tämä rajan avaaminen vaikutti merkittävästi Itä-Saksan järjestelmän kaatumiseen ja sitä seuranneeseen Saksan yhdistymiseen.
Erityisesti Saksassa arvostettiin Hornin kesän 1989 toimintaa rajan avaamisessa. Hänelle myönnettiinkin vuonna 1990 useita saksalaisia tunnustuspalkintoja, kuten Aachenin kaupungin Kaarle Suuren palkinto, ulkoministeri Genscherin antamana Saksan liittotasavallan Bundesverdienstkreuz ja saksalaisen 1920-luvun ulkoministeri Gustav Stresemannin mukaan nimetyn Euroopan yhdistämisestä tai rauhan ja ihmisoikeuksien turvaamisesta muistetun Stresemann-mitalin.
Horn oli keskeisesti mukana MSZMP:n muuttamisessa Unkarin sosialistiseksi puolueeksi (MSZP) myöhemmin vuonna 1989. Marraskuussa 1989 hän jätti Unkarin hakemuksen Euroopan neuvostoon ensimmäisenä silloisen Neuvostoliiton valtapiirin maana. Ulkoministerinä hän valmisteli ja allekirjoitti Unkarin ja Neuvostoliiton joukkojen vetäytymissopimuksen maaliskuussa 1990. Siirtymäkauden poliitikoista, mukaan lukien kansalaisopposition edustajat, hän oli ensimmäinen Unkarissa, joka nosti esiin ja ehdotti kysymystä mahdollisesta Nato-jäsenyydestä ja Euroopan unioniin.
Pääministeri - kommunismin jälkeisen ajan poliitikko

Unkarissa suoritettiin kommunistisen jälkeisen ajan ensimmäiset parlamenttivaalit maaliskuussa 1990. Horn valittiin tällöin parlamenttiin, vaikka Hornin edustama, nimensä vaihtanut Unkarin sosialistinen puolue (MSZP) kokikin ankaran tappion saaden vain 34 edustajaa 386-jäseniseen Unkarin parlamenttiin. Vuonna 1990 Horn valittiin myös Rezső Nyersin seuraajana MSZP:n puheenjohtajaksi. Hän toimi tässä vaiheessa parlamentin ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtajana vuoteen 1993 asti.
Sosialistinen puolue voitti Hornin johdolla toukokuussa 1994 käydyt toiset kommunistiajan jälkeiset Unkarin parlamenttivaalit. Puolueen parlamenttiedustajien määrä nousi 34:stä 209:ään. Hälventääkseen kommunistiajan johtajien paluuta uuden Unkarin johtoon Horn puolueineen liittoutui Vapaiden demokraattien (SZDSZ) kanssa hallituksen muodostamiseksi. Horn joutui juuri ennen vaaleja vakavaan auto-onnettomuuteen ja joutui käyttämään esiintyessään kaulan alueen tukea usean kuukauden ajan.
Hornin virkaan astuneelle hallitukselle keskeisimmäksi haasteeksi muodostui maan talous. Ensimmäisiä asioita oli pitkään suunnitellun vuoden 1996 Budapestin maailmannäyttelysuunnitelmien keskeyttäminen taloushaasteiden vuoksi. Hornin hallituksessa valtiovarainministereinä toimineet László Békesi ja Lajos Bokros toteuttivat tiukkaa talouspolitiikkaa. Säästöpakettia valmisteltiin jo Békesin aikana, mutta hänen eronsa jälkeen uusi valtiovarainministeri Bokros julkisti paketin maaliskuussa 1995 saaden hänen mukaansa "Bokros-paketin" nimen. Sen mukaan sosiaalihuoltojärjestelmiä uudistettiin ja yksityistämisen tuotot käytettiin julkisen talouden velkojen maksuun. Vaihtotaseen alijäämää hallittiin aktiivisella valuuttakurssipolitiikalla devalvoinnin myötä. Paketin hyväksyminen Sosialistisen puolueen sisällä vaati Hornilta paljon työtä, koska "Bokros-paketin" toimenpiteet olivat monen poliittisen, taloudellisen ja perustuslaillisen kritiikin kohteena. Kansainväliset rahoituslaitokset ja sijoittajat suhtautuivat kuitenkin sopeuttamiseen kokonaisuudessaan myönteisesti. Vaikka Bokros erosi valtionvarainministerin tehtävästä oltuaan siinä vuoden pääministeri Horn totesi, että tiukasta vakautuspolitiikasta ei anneta periksi. Unkarin parantunut taloustilanne oli tärkeä EU:n arvioidessa liittoon pyrkivien entisten itäblokin maiden edellytyksiä liittyä EU:iin.
Hornin hallituksen aikaan helmikuussa 1996 Unkarissa suoritettiin kansanäänestys liittymisestä Natoon. Sen mukaan 85% äänestäneistä kannatti Natoon liittymistä, jota Hornin hallitus vei eteenpäin.
Pääministeriaikanaan Horn oli arvostettu vieras. Hän osallistui mm. Suomessa elokuussa 1995 Etykin juhlaseminaariin, kun vuoden 1975 Etyk-kokouksesta oli kulunut 20 vuotta. Pääministeri Horn mainitsi omassa Helsingin puheessaan:
»…Etyjillä on tärkeä tehtävä tuotaessa demokratian kulttuuria maihin, joista tätä perinnettä puuttuu. Horn vaati myös ymmärtämystä entisen idän pikkumaille, jotka nyt hakevat turvallisuuttaan Natosta.»
Pääministeriyden jälkeiset vuodet

Toukokuun 1998 parlamenttivaaleissa Horn ja hänen sosialistipuolueensa kokivat selvän tappion menettäen parlamentissa ehdottoman 209 edustajan enemmistön saaden 134 edustajaa parlamenttiin. Näin valtaannousi Viktor Orbán ja hänen Fidesz-puolueensa. Horn luopui puolueensa johdosta tappioon päätyneiden vaalien jälkeen. Vuoden 2002 jälkeen hän jäi puolieläkkeelle. Toukokussa 2002 valtaannoussut Péter Medgyessyn hallitus nimitti hänet Euroopan unionin erityisraportoijaksi. Hän sai toisen sijan MSZP:n vaalilistalla vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Unkarissa, mutta Horn ilmoitti ennen vaaleja, ettei hän halua Euroopan parlamentin jäseneksi.
Elokuussa 2007 Horn sairastui vakavasti ja joutui sairaalaan, josta hän ei päässyt enää työkykyiseksi. Horn menehtyi kesäkuussa 2013 80-vuoden iässä. Hänen kommunistinen historiansa, erityisesti vuoden 1956 tapahtumien jälkeinen aika, vaikeutti kotimaista tunnustusta. Niinpä Unkarin parlamentin äänestämät tunnustuslausunnot hävisivät parlamenttiäänestyksissä Hornin 70. ja 75. syntymäpäivinään. Vuonna 2007 pääministeri Ferenc Gyurcsány ehdotti Hornille Unkarin ansioritarikunnan tunnustusta, mutta silloinen presidentti László Sólyom ei hyväksynyt johtuen Hornin vuoden 1956 jälkeisistä toimista kommunistihallinnossa.
Fearless (Taylor Swiftin kappale)

| ”Fearless” Taylor Swift |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Fearless
 Äänitetty : 2008
 Studio : Blackbird (Nashville)
 Julkaistu: 14. lokakuuta 2008 (promosingle)   4. tammikuuta 2010 (virallinen singlejulkaisu)
 Formaatti: lataus
 Tekijä(t): Taylor Swift, Liz Rose, Hillary Lindsey
 Tuottaja(t): Nathan Chapman, Swift
 Tyylilaji: country, pop rock
 Kesto: 04.01
 Levy-yhtiö: Big Machine
Listasijoitukset
  9.
Taylor Swiftin muut singlet
| ”Fifteen” 2009 | ”Fearless” 2010 | ”Today Was a Fairytale” 2010 |
Fearless on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin kappale vuodelta 2008. Swift on säveltänyt sen Liz Rosen ja Hillary Lindseyn kanssa ja tuottanut sen Nathan Chapmanin kanssa.
Kappale on single Swiftin toiselta albumilta Fearless. Se julkaistiin alunperin digitaalisena promosinglenä iTunesissa 14. lokakuuta 2008. Siitä tuli albumin viides ja viimeinen virallinen singlenä 4. tammikuuta 2010.
Kappale nousi Yhdysvalloissa Billboard 100 -listan sijalle 9. Kanadassa se oli listasijalla 69. 
Kappale on myynyt Yhdysvalloissa platinaa.
Swift levytti kappaleen uudelleen  Fearless-albumin uudelle versiolle Fearless (Taylor’s Version) vuonna 2021. Uusi versio on myös nimeltään ”Fearless (Taylor’s Version)”.
Tyyli ja sanoitukset

”Fearless” on tyyliltään countrya. Siinä on vaikutteita myös pop rock -genrestä.
Kappaleen sanoitukset käsittelevät Swiftin unelmaa täydellisistä treffeistä. ”Se on laulu rakastumiseen liittyvästä pelottomuudesta. Vaikka olisi kirjoittanut kuinka monta erolaulua ja joutunut satutetuksi monta kertaa, sitä rakastuu aina uudelleen” Swift on sanonut kappaleesta.
Live-esitykset

”Fearless” oli osa Fearless Tour -kiertueen (2009–2010) vakituista ohjelmistoa. Kappaleen musiikkivideo on kooste kiertueella kuvatuista esityksistä ja backstage-materiaalista.
Swift on esittänyt kappaletta myös myöhemmillä kiertueilla. Hän esitti sen Speak Now World Tour -kiertueella (2011–2012) mash-upina Jason Mrazin kappaleen ”I’m Yours” ja Trainin kappaleen ”Hey, Soul Sister” kanssa. Kappale kuului myös The Eras Tour -kiertueen (2023–2024) vakituiseen ohjelmistoon.
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Kanada (Canadian Hot 100): 69
 Kanada (Canada Country): 7
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 9
 Yhdysvallat (Hot Country Songs): 10

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Australia (ARIA Charts): 54
 Iso-Britannia (suoratoisto): 99
 Kanada (Canadian Hot 100): 46
 Singapore (RIAS, Top Digital): 10
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ, Hot Singles): 4
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 71
 Yhdysvallat (Hot Country Songs): 14
Global 200 (Billboard): 53
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Yhdysvallat | platinaa | Recording Industry Association of America |

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Iso-Britannia | hopeaa | British Phonographic Industry |
|  Uusi-Seelanti | kultaa | Recorded Music NZ |
Aiheesta muualla

Fearless-kappaleen musiikkivideo
| n k Taylor Swift |
| --- | --- |
 Diskografia  Palkinnot 
Studioalbumit:  Taylor Swift  Fearless  Speak Now  Red  1989  Reputation  Lover  Folklore  Evermore  Midnights  The Tortured Poets Department 
Uudelleen levytetyt albumit:  Fearless (Taylor’s Version)  Red (Taylor’s Version)  Speak Now (Taylor’s Version)  1989 (Taylor’s Version) 
Livealbumit:  Speak Now World Tour – Live  Lover (Live from Paris)  Folklore: The Long Pond Studio Sessions 
EP:t:  The Taylor Swift Holiday Collection  Beautiful Eyes 
Kappaleet:  Luettelo kappaleista  ”The 1”  ”22”  ”All Too Well”  ”Anti-Hero”  ”Back to December”  ”Bad Blood”  ”Begin Again”  ”Bejeweled”  ”Betty”  ”Blank Space”  ”Cardigan”  ”Carolina”  ”Change”  ”Christmas Tree Farm”  ”Coney Island”  ”Cruel Summer”  ”Delicate”  ”End Game”  ”Everything Has Changed”  ”Exile”  ”Eyes Open”  ”Fearless”  ”Fifteen”  ”Fortnight”  ”Getaway Car”  ”I Bet You Think About Me”  ”I Can Do It with a Broken Heart”  ”I Can See You”  ”I Don’t Wanna Live Forever”  ”I Knew You Were Trouble”  ”Is It Over Now?”  ”Karma”  ”The Lakes”  ”The Last Time”  ”Lavender Haze”  ”Look What You Made Me Do”  ”Love Story”  ”Lover”  ”The Man”  ”Me!”  ”Mean”  ”Message in a Bottle”  ”Mine”  ”New Romantics”  ”New Year’s Day”  ”No Body, No Crime”  ”Our Song”  ”Ours”  ”Out of the Woods”  ”Picture to Burn”  ”...Ready for It?”  ”Red”  ”Ronan”  ”Safe & Sound”  ”Shake It Off”  ”Should’ve Said No”  ”"Slut!"”  ”Sparks Fly”  ”The Story of Us”  ”Style”  ”Teardrops on My Guitar”  ”Tim McGraw”  ”Today Was a Fairytale”  ”We Are Never Ever Getting Back Together”  ”White Horse”  ”Wildest Dreams”  ”Willow”  ”You Belong with Me”  ”You Need to Calm Down” 
Kappaleet vierailevana artistina:  ”Highway Don’t Care”  ”The Joker and the Queen”  ”Renegade” 
Kappaleet muille artisteille:  ”This Is What You Came For” 
Videojulkaisut:  Speak Now World Tour – Live  City of Lover  Folklore: The Long Pond Studio Sessions  Taylor Swift: The Eras Tour 
Kiertueet ja konsertit:  Luettelo kiertueista  Fearless Tour  Speak Now World Tour  The Red Tour  The 1989 World Tour  Reputation Stadium Tour  The Eras Tour  City of Lover
The Tree of Life

| The Tree of Life |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Terrence Malick
Käsikirjoittaja:  Terrence Malick
Tuottaja:  Sarah Green Bill Pohlad Brad Pitt Dede Gardner Grant Hill
Säveltäjä:  Alexandre Desplat
Kuvaaja:  Emmanuel Lubezki
Leikkaaja:  Hank Corwin Jay Rabinowitz Daniel Rezende Billy Weber Mark Yoshikawa
Tuotantosuunnittelija:  Jack Fisk
Pukusuunnittelija:  Jacqueline West
Lavastaja:  Jeanette Scott
Pääosat:  Brad Pitt Sean Penn Jessica Chastain
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  River Road Entertainment Fox Searchlight Pictures
Levittäjä:  Fox Searchlight Pictures Netflix
Ensi-ilta:  16. toukokuuta 2011 (Cannes)  27. toukokuuta 2011  26. elokuuta 2011
Kesto:  138 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  32 000 000 dollaria
Tuotto:  54 303 319 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Tree of Life (televisioesityksessä Elämän puu) on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Terrence Malick. Elokuvassa on sekä surrealistisia että tieteiselokuvankin elementtejä. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Brad Pitt, Sean Penn ja Jessica Chastain. Keskeinen on myös lapsinäyttelijä Hunter McCracken murrosikäisen Jack-pojan roolissa.
Elokuva sai ensiesityksensä 16. toukokuuta 2011 Cannesin elokuvajuhlilla. Sitä luonnehdittiin juhlien odotetuimmaksi työksi. Elokuvan vastaanotto ensi-illassa oli ristiriitainen, kun osa yleisöstä taputti ja hurrasi, osa buuasi. Tästä huolimatta The Tree of Life palkittiin elokuvajuhlien arvokkaimmalla palkinnolla, Kultaisella palmulla.
Vuonna 2016 The Tree of Life äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan seitsemänneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Juoni

Elokuva on isästä ja pojasta kertova monipolvinen ja sirpaleinen sukukertomus. Tarinan tapahtumaympäristö on pääosin 1950-lukulainen pikkukaupunki Texasissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brad Pitt  | … |  Mr. O’Brien   |
|  Sean Penn  | … |  Jack   |
|  Jessica Chastain  | … |  Mrs. O’Brien   |
|  Hunter McCracken  | … |  Jack nuorena   |
|  Laramie Eppler  | … |  R.L.   |
|  Tye Sheridan  | … |  Steve   |
|  Fiona Shaw  | … |  isoäiti   |
|  Jessica Fuselier  | … |  opas   |
|  Nicolas Gonda  | … |  Reynolds   |
|  Will Wallace  | … |  arkkitehti   |
|  Kelly Koonce  | … |  Haynes   |
|  Bryce Boudoin  | … |  Robert   |
|  Jimmy Donaldson  | … |  Jimmy   |
|  Kameron Vaughn  | … |  Cayler   |
|  Cole Cockburn  | … |  Harry Bates   |
Arvioita

Uuden Suomen Mikko Pielan mukaan The Tree of Lifessa on kyse lapsuuden vaikutelmien muistelosta, Malick kehystää perhekuvaustaan pitkillä kosmisilla jaksoilla niin alkuräjähdyksestä kuin lajien kehityksestä maapallolla. Pielan mielestä kyseisen kosmisen kuvaston voisi oikeastaan leikata ihan minkä tahansa elokuvan tai ohjelman sisään. Luonnontieteelliset kuvat olisi hänestä voinut sijoittaa tarinaan runollisemminkin. Nyt ne toivat elokuvaan uskonnollisen saarnaamisen makua, eikä unettavuudeltakaan vältytä.
Helsingin Sanomien Nyt-liitteen Pertti Avola pitää teosta yhtä aikaa Terrence Malickin pienimuotoisimpana ja laajamittaisimpana työnä. Elokuva vaatii hänen nähdäkseen tarkkaavaisuutta ja kykyä yhdistellä Malickin visioita toisiinsa. Ohjaaja luottaa jälleen kerran kuvan voimaan ja ”The Tree of Life elää ja hehkuu Emmanuel Lubezkin kameran kautta.” Näistä kuvista osa on henkeäsalpaavia, jotkin toiset latteita, mutta yhdessä klassisen musiikin kanssa niiden muodostama kudos on Avolasta vangitseva. Elokuvan ongelmana hän pitää liiallista pituutta ja tiettyjen jaksojen epäselkeyttä.
Keskipohjanmaan Hannu Björkbacka ihastelee 1950-luvun amerikkalaisperheen veljeskuvausta, mutta toteaa suurellisen kehyskertomuksen hajottavan elokuvaa: ”Malick ei osaa sovittaa intiimejä melodioitaan suuremman sinfonian raameihin.”
Kansainvälinen elokuvakriitikkojen järjestö (Fédération Internationale de la Presse Cinématographique) äänesti The Tree of Lifen vuoden 2011 parhaaksi elokuvaksi.
Helsingin Sanomien Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 3,6.
Kirjallisuutta

Virtanen, Arto: ”Korkea aika tulla uskoon – Malickin Tree of Life”, Filmihullu 5/2011.
Aiheesta muualla

The Tree of Life Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Tree of Life Elonet.
Aiheesta muualla > Arvostelut

Aleksi Salonen: Tree of Life 23.8.2011. Filmgoer.fi.[vanhentunut linkki]
| n k Terrence Malickin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Julma maa (1973)  Onnellisten aika (1978)  Veteen piirretty viiva (1998)  The New World (2005)  The Tree of Life (2011)  To the Wonder (2012)  Knight of Cups (2015)
Red Bull–Bora–Hansgrohe

Bora-tallin pyöräilijöitä vuoden 2022 Kölnin ympäriajossa.
Red Bull–Bora–Hansgrohe (UCI-tunnus RBH) on saksalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka osallistuu korkeimpaan UCI World Tour -kilpailusarjaan. Talli perustettiin vuonna 2010 nimellä Team NetApp. Talli osallistui UCI Professional Continental -sarjaan vuosina 2010–2016. Kun Tinkoff-tallin ilmoitettiin lopettavan kauden 2016 jälkeen, uutisoitiin Peter Saganin solmineen kolmen vuoden sopimuksen Bora – Argon 18 -tallin kanssa. Sagan ajoi Borassa vuoteen 2021 saakka. Talli siirtyi UCI World Tour -sarjaan kaudella 2017 nimellä Bora-Hansgrohe. Itävaltalainen energiajuomayhtiö Red Bull tuli tallin pääsponsoriksi vuonna 2024. Tallin muut sponsorit ovat saksalaiset liesituulettimia valmistava Bora ja kylpyhuonekalusteita valmistava Hansgrohe.
Bora-tallin pyöräilijöitä vuoden 2023 Kölnin ympäriajossa.
Tallin pyöräilijä Jai Hindley voitti vuoden 2022 Italian ympäriajon.
Joukkueen kokoonpano > 2025

Lähde: UCI
| Joukkueen kokoonpano 2025> Ajaja | Joukkueen kokoonpano 2025> Syntymäaika | Joukkueen kokoonpano 2025> Maa | Joukkueen kokoonpano 2025> Edellinen joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| Roger Adrià | 18. huhtikuuta 1998 |  Espanja | Equipo Kern Pharma (2023) |
| Giovanni Aleotti | 25. toukokuuta 1999 |  Italia | Cycling Team Friuli ASD (2020) |
| Nico Denz | 15. helmikuuta 1994 |  Saksa | Team DSM (2022) |
| Finn Fisher-Black | 21. joulukuuta 2001 |  Uusi-Seelanti | UAE Team Emirates (2024) |
| Alexander Hajek | 19. heinäkuuta 2003 |  Itävalta | Tirol KTM Cycling Team (2023) |
| Emil Herzog | 6. lokakuuta 2004 |  Saksa | Hagens Berman Axeon (2023) |
| Jai Hindley | 5. toukokuuta 1996 |  Australia | Team DSM (2021) |
| Oier Lazkano | 7. marraskuuta 1999 |  Espanja | Movistar Team (2024) |
| Florian Lipowitz | 21. syyskuuta 2000 |  Saksa | Tirol KTM Cycling Team (2022) |
| Filip Maciejuk | 3. syyskuuta 1999 |  Puola | Bahrain Victorious (2023) |
| Daniel Martínez | 25. huhtikuuta 1996 |  Kolumbia | Ineos Grenadiers (2023) |
| Jordi Meeus | 1. heinäkuuta 1998 |  Belgia | SEG Racing Academy (2020) |
| Gianni Moscon | 20. huhtikuuta 1994 |  Italia | Soudal Quick-Step (2024) |
| Ryan Mullen | 7. elokuuta 1994 |  Irlanti | Trek-Segafredo (2021) |
| Giulio Pellizzari | 21. marraskuuta 2003 |  Italia | VF Group-Bardiani CSF-Faizanè (2024) |
| Laurence Pithie | 17. heinäkuuta 2002 |  Uusi-Seelanti | Groupama-FDJ (2024) |
| Primož Roglič | 29. lokakuuta 1989 |  Slovenia | Jumbo-Visma (2023) |
| Jan Tratnik | 23. helmikuuta 1990 |  Slovenia | Team Visma | Lease a Bike (2024) |
| Mick van Dijke | 15. maaliskuuta 2000 |  Alankomaat | Jumbo-Visma Development Team (2021) |
| Tim van Dijke | 15. maaliskuuta 2000 |  Alankomaat | Jumbo-Visma Development Team (2021) |
| Danny van Poppel | 26. heinäkuuta 1993 |  Alankomaat | Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux (2021) |
| Aleksandr Vlasov | 23. huhtikuuta 1996 |  Venäjä | Astana-Premier Tech (2021) |
| Frederik Wandahl | 9. toukokuuta 2001 |  Tanska | ColoQuick (2020) |
| Sam Welsford | 19. tammikuuta 1996 |  Australia | Team DSM-Firmenich (2023) |
| Ben Zwiehoff | 22. helmikuuta 1994 |  Saksa |  |
| Jonas Koch | 25. kesäkuuta 1993 |  Saksa | Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux (2021) |
| Anton Palzer | 11. maaliskuuta 1993 |  Saksa |  |
| Matteo Sobrero | 14. toukokuuta 1997 |  Italia | Team Jayco AlUla (2023) |
| Maxim Van Gils | 25. marraskuuta 1999 |  Belgia | Lotto Dstny (2024) |

Lähde:  ProCyclingStats
Aiheesta muualla

Tallin verkkosivusto
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Red Bull–Bora–Hansgrohe Wikimedia Commonsissa
| n k UCI WorldTeams – UCI World Tour joukkueet (2023) |
| --- | --- |
Joukkueet (2023):  AG2R Citroën Team  Alpecin–Deceuninck  Arkéa–Samsic  Astana Qazaqstan Team  Bora–Hansgrohe  Cofidis  EF Education–EasyPost  Groupama–FDJ  Ineos Grenadiers  Intermarché–Circus–Wanty  Movistar Team  Soudal–Quick-Step  Team Bahrain Victorious  Team Jayco–AlUla  Team DSM–Firmenich  Team Jumbo–Visma  Lidl–Trek  UAE Team Emirates 
Sarjat:  UCI World Tour 2024  UCI ProSeries (2024)  UCI Africa Tour  UCI America Tour  UCI Asia Tour  UCI Europe Tour  UCI Oceania Tour 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bora–Hansgrohe
Käännös suomeksi
ASKfm

| ASKfm |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  http://ask.fm/
Slogan:  Kysy ja vastaa
Kaupallinen:  ei
Tyyppi:  yhteisöpalvelu
Rekisteröinti:  vaihtoehtoinen, vaaditaan kysymyksien vastaamiseen.
Luonut:  Mark Terebin Ilja Terebin
Avattu:  16. kesäkuuta 2011
Nykyinen tila:  suljettu
ASKfm on yhteisöpalvelu, jossa käyttäjät voivat kysyä kysymyksiä toisilta käyttäjiltä anonyyminä tai nimellä. Sivuston perustivat Latviassa venäläisveljekset Mark Terebin ja Ilja Terebin vuonna 2011. Kesäkuussa 2013 palvelulla oli 65 miljoonaa käyttäjää ja kesällä 2019 jo 215 miljoonaa.
Useiden nuorten arvellaan tehneen itsemurhan, koska heitä on kiusattu sivustolla. Kiusaaminen sivustolla voi vaikuttaa monen nuoren elämään negatiivisesti. Kiusaaminen on yleensä nimittelyä sekä esimerkiksi ulkonäön haukkumista.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto