stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Goottikulttuuri
Aatemaailma

Goottialakulttuurin selkeää aatemaailmaa on vaikea määritellä. Ensinnäkin suuntauksen edustajille ”haudankolea mieliala” ja ”goottiestetiikka” ovat tärkeitä asioita. Osaksi tähän vaikuttaa romantiikka ja uusromantiikka. Goottien mieltymys pimeään, arvoitukselliseen ja makaaberiin kuvastoon sekä haudankoleaan mielialaan on peräisin romantiikan ajan goottilaisista romaaneista. 1700- ja 1800-luvuilla kauhun tunnelma ja yliluonnollisen pelko olivat suosittuja motiiveja kirjallisuudessa. Nämä aiheet toistuvat nykyaikaisissa kauhuelokuvissa. Kolmas, haudankoleaa mielialaa ja goottiestetiikkaa tasapainottava piirre on camp-henkinen teatraalisuus ja itsensä dramatisoiminen. Tämä piirre näkyy myös goottilaisessa kirjallisuudessa ja goottialakulttuurissa itsessään.
Goottien aatemaailma ei tue väkivaltaa ja vihaa, vaan ennemminkin suvaitsevuutta. Goottiaate pyrkii tunnistamaan sen yhteiskunnallisen ja henkilökohtaisen pahuuden, jonka valtavirran kulttuuri sivuuttaa tai unohtaa. Nämä aiheet toistuvat usein goottimusiikissa.
Toinen asia, joka estää goottilaisen ajatusmaailman selkeän määrittelyn, on goottien yleensä politiikan vastainen luonne. Vaikka henkilökohtainen yhteiskunnallisten normien uhmaaminen oli riskialtista 1800-luvulla, nykypäivänä se ei ole yhtä yhteiskunnallisesti kumouksellista. Siten goottialakulttuurin kapinallisuuden merkitys on rajallista ja on riippuvaista länsimaisesta kulttuurista. Toisin kuin hippi- ja punk-suuntauksissa, goottialakulttuurilla ei ole mitään poliittista viestiä tai yhteiskunnallista aktivismia. Goottialakulttuurin tunnuspiirteitä ovat taipumus individualismiin, monimuotoisuuden suvaitsevuuteen ja vahva taipumus luovuuteen, intellektualismiin ja yhteiskunnallisen konservatismin torjumiseen sekä pieni taipumus kyynisyyteen. Nämäkään aatteet eivät päde kaikkiin gootteihin. Goottilainen aate perustuu ennemminkin estetiikkaan kuin etiikkaan tai politiikkaan.
Aatemaailma > Individualismi ja kuluttaminen

Paul Hodkinsonin kirja Goth: Identity, Style and Subculture tutkii, kuinka länsimainen yksilökeskeisyys, jota käsitellään kuluttamisen kautta, vetää puoleensa gootteja ja muita alakulttuuriryhmiä. Hodkinsin mukaan monet goottialakulttuurin edustajat eivät ole sopeutuneet yhteiskunnan normeihin. Hänen mukaansa goottialakulttuuri tarjoaa osallistujilleen tärkeän tavan tuntea kuuluvansa yhteisöön ja saada hyväksyntää, jota he eivät välttämättä saa ulkomaailmasta. Hodkinson esittää, kuinka goottialakulttuurin sisällä voi hankkia aseman innokkaan mukanaolon ja luovuuden kautta: perustamalla yhtyeen, toimimalla tiskijukkana, tekemällä vaatteita, muotoilulla, luomalla taidetta tai kirjoittamalla fanzineen. Hodkinson ehdottaa, että alakulttuurin itsetietoinen keinotekoisuus on selkeä vaihtoehtoinen valinta postmodernissa maailmassa verrattavissa siihen, että menee tietoisesti valtavirran kuluttamisen ja massaviestimien mukana.
Aatemaailma > Uskonnollinen kuvasto

Vaikka goottialakulttuurissa ei ole mitään selkeää yhteistä uskonnollista sidosta, on henkinen, yliluonnollinen ja uskonnollinen kuvasto toistuvasti ollut tärkeässä asemassa goottimuodissa, laulujen sanoissa ja visuaalisessa taiteessa. Erityisesti katolisuuden esteettiset ainekset ovat tärkeä osatekijä goottialakulttuurissa. Syyt tällaisen kuvaston käytölle vaihtelevat yksilöittäin vakaumuksen ilmaisusta satiiriin tai silkkaan koristeellisuuteen.
Goottimuoti

Kaavamaisen käsityksen mukaan goottimuoti on synkeää, joskus makaaberia ja eroottisesti latautunutta. Gootin väitetään stereotyyppisesti pukeutuvan vain mustaan tai vähintään hyvin tummiin väreihin, kuten viininpunaiseen tai tummansiniseen, ja että näitä tummia värejä käytetään miltei aina mustan kanssa. Todellisuudessa gootit käyttävät hyvin laajaa väriskaalaa pukeutumisessaan, ja joillakin musta on vain sivuosassa. Yleisimmät voimakkaat värit lienevät kirkkaanvihreä, vaaleanpunainen, punainen ja violetti. Myös kokonaan valkoiset asut ovat gooteilla aivan mahdollisia. Mikä tahansa kaupasta ostettu musta, punainen tai punamusta paita ei kuitenkaan tee ihmisestä goottia, vaan usein gootit ostavat vaatteitaan goottivaateliikkeistä tai valmistavat vaatteensa itse. Suomessa tunnetuin goottivaatteiden myyjä on Helsingissä toimiva liike Morticia.
Alkuaikoinaan 1980-luvulla goottityyli erosi vielä huomattavasti nykyisestä. Tuolloisessa muodossaan goottityyli oli vielä lähellä punkia. 1990-luvulla siihen alkoi sekoittua mukaan viktoriaaninen pukeutumistyyli, jota monet naispuoliset gootit käyttävät yhä. Viktoriaaniseen tyyliin kuuluvat hienostuneet iltapuvut ja korsetit värinään usein musta ja lisänä erilaiset tummat värisävyt, kuten viininpunainen. 2000-lukua kohden eri tyylisuuntausten kirjo kasvoi jo hurjiin mittoihin. Muotisuunnittelijoiden kuten Alexander McQueenin (jo edesmennyt) ja John Gallianon on sanottu tuottavan ”goottilaista korkeamuotia”.
Goottimuoti sekoitetaan joskus metallimusiikin muotiin. Varsinkin ulkopuoliset erehtyvät luulemaan metallimusiikin harrastajia gooteiksi, erityisesti niitä, jotka käyttävät mustia trenssitakkeja tai jotka käyttävät corpse paintia, joka on yksi black metal -suuntauksen tunnuspiirteistä.
Goottiehostus

Meikkaaminen on monilla gooteilla, niin miehillä kuin naisillakin, tärkeä osa identiteettiä. Yleisimmin kasvoilla on tumma silmämeikki, jonka väriä valkoinen puuteri korostaa. Huulipuna on usein tummanpunaista tai mustaa. Kulmakarvoja voidaan korostaa tummalla kulmakynällä tai sen korvikkeella. Toiset nyppivät kulmakarvat kokonaan pois ja piirtävät ne haluamallaan tavalla uudestaan. Erilaiset, usein suuret ja raskaat kasvolävistykset kuuluvat myös monien goottien tyyliin. Koruina käytetään usein katolista tai muuta uskonnollista kuvastoa kuten krusifikseja, ruusukkoja ja ankheja.
On myös gootteja, jotka puolestaan eivät juurikaan käytä kosmetiikkaa korostaakseen tyyliään, vaan keskittyvät enemmänkin asusteisiin.
Goottikulttuurin alaryhmät

Suomalainen etnologi Laura Schwöbel on jakanut 2000-luvun gootit viiteen pääryhmään, joiden väliset rajat ovat tosin melko liukuvia. Velvet Goth (suom. ”samettigootti”) suosii keskiaikaissävyistä, romanttista pukeutumista. Victorian Goth (suom. ”viktoriaaninen gootti”) etsii pukeutumiseensa innoitusta 1800-luvun lopun muodista. Naisilla siihen kuuluu esimerkiksi korsetti ja miehillä silinteri. Death Rocker (suom. ”death-rokkari”) on punkvaikutteinen gootti, jonka tyyli on saanut innoitusta muun muassa Misfits-yhtyeeltä. Cybergoth (suom. ”kybergootti”) edustaa futuristista ja teknohenkistä goottityylin muunnosta. Gothic Lolita on goottivivahteinen versio pikkutyttömäisestä lolita-tyylistä. Gothic Lolita -tyylin edustajat eivät välttämättä samaistu goottikulttuuriin.
Kiistanalaisuus

Goottilainen kiinnostus makaaberiin kuvastoon on joskus herättänyt julkisuudessa huolta goottien henkisestä hyvinvoinnista. Valtavirran viestimet ovat uutisoineet asioita, jotka ovat vaikuttaneet siihen, että gootit ja goottialakulttuuri on nähty yleisesti haitallisina. Goottialakulttuurin edustajat ovat pitäneet kulttuuriaan väkivallan vastaisena. Eräät gooteiksi itseään nimittävät yksilöt tai yksilöt, joita muut ovat virheellisesti nimittäneet gooteiksi, ovat tehneet suurta julkisuutta saaneita väkivaltaisia rikoksia, kuten kouluammuskeluja. Nämä tapaukset ja niiden yhdistäminen goottialakulttuuriin ovat vaikuttaneet siihen, että julkisuuden suhtautuminen gootti-ilmiöön on joskus varautunutta.
Kiistanalaisuus > Gootteihin yhdistettyjä kouluammuskeluita ja muita väkivallantekoja

Julkinen huolestuminen goottialakulttuurin tilasta saavutti huippunsa Columbinen verilöylyn jälkiselvittelyjen aikaan. Lukiossa joukkomurhan teki kaksi opiskelijaa, joita oli virheellisesti luultu goottialakulttuurin edustajiksi. Joukkomurhan taustojen virheellinen uutisointi aiheutti sen, että yhdysvaltalaisiin goottipiireihin suhtauduttiin vihamielisesti julkisuudessa. Tapauksen tutkijat ilmoittivat viisi kuukautta myöhemmin, että goottialakulttuurilla ei ollut yhteyttä näihin tappajiin, jotka halveksivat goottimusiikkia.
Kanadassa tehdyt Dawsonin koulusurmat aiheuttivat myös yleistä huolestumista goottipiireistä. Kimveer Gill, joka tappoi yhden ja vahingoitti yhdeksää, piti blogia VampireFreaks.com-sivustolla, jossa hän ”kuvaili itseään aseita rakastavaksi gootiksi”.. Gillin kotona tehdyissä etsinnöissä poliisi löysi kirjeen, jossa ylistettiin Columbinen verilöylyn ammuskelijoita Eric Harrista ja Dylan Kleboldia, sekä cd:n nimeltä ”Pyrähdystapot eivät ole hauskoja ilman Ozzya ja kamuja ”. Vaikka Gill itse väitti suhtautuvansa pakkomielteisesti ”goottiin”, viestimet kuvailivat hänen suosikkimusiikkiaan ”perusheviksi”. Tunnetulta musiikkitoimittajalta ja maailman johtavalta goottimusiikin historioitsijalta Mick Merceriltä kysyttiin mielipidettä asiaan. Mercer sanoi, että Kimveer Gill ”ei [ole] gootti. Ei ole ikinä ollut gootti. Yhtyeet, joita hän kuunteli, olivat ehdottomasti metallimusiikkia ja perusgrungea, rockia ja goottimetallia pienellä industrial-lisällä.”...”Kimveer Gill kuunteli metallia. Hänellä ei ollut yhtään mitään tekemistä goottilaisuuden kanssa.”
Toinen kouluammuskelu, joka myös yhdistettiin virheellisesti goottialakulttuuriin, oli Red Laken verilöyly vuonna 2005.. Jeff Weise tappoi seitsemän ihmistä, ja eräs oppilas uskoi hänen kuuluneen goottialakulttuuriin. Oppilas kuvaili Weisen käyttäneen "isoa, mustaa, vanhaa trenssitakkia" ja kuunnelleen metallimusiikkia. Weisen saatiin selville viettäneen aikaa uusnatsien keskustelupalstoilla.
Muita murhatapauksia, joiden tekijöiden epäiltiin kuuluneen goottialakulttuuriin, ovat olleet muiden muassa Scott Dyleskin tappo ja Richardsonin perhemurhat. Kumpikaan näistä tapauksista ei saanut julkisuudessa yhtä paljon huomiota kuin edelliset tapaukset.
Kiistanalaisuus > Gootteihin kohdistuva väkivalta

Gootit kärsivät toisinaan ennakkoluuloista, syrjinnästä ja suvaitsemattomuudesta, pelottelusta, nöyryytyksestä ja ääritapauksissa fyysisestä väkivallasta, koska julkisuudessa goottilainen estetiikka ymmärretään väärin tai siitä ei välitetä.
Vuonna 2006 San Diegossa, Kaliforniassa, merijalkaväen sotilas ja hänen veljensä hyökkäsivät neljän gootin kimppuun. Yksi gooteista, Jim Howard, jouduttiin kiidättämään sairaalaan. Tekijät tuomittiin syyllisiksi elokuussa 2007 neljään vastaavaan tapaukseen, joista kaksi oli törkeitä rikoksia. Käsittelyssä tehtiin selväksi, että goottien kimppuun hyökättiin juuri siksi, että he kuuluivat alakulttuuriin. Tapausta voidaan pitää viharikoksena, vaikka San Diegon oikeusistuin ei ole toistaiseksi todennut tekoa sellaiseksi.
11. elokuuta 2007 Bacupissa Englannin Lancashiressa nuorisojoukko hyökkäsi kahden gootin kimppuun, kun he olivat kävelemässä puiston poikki. Sophie Lancaster kuoli jälkeenpäin vammoihinsa. 29. huhtikuuta 2008 Ryan Herbert ja Brendan Harris tuomittiin Lancasterin murhasta elinkautiseen, ja kolmelle muulle annettiin lievemmät tuomiot Lancasterin poikaystävän Robert Maltbyn kimppuun hyökkäämisestä. Langettaessaan tuomiota tuomari Anthony Russell totesi: ”Tämä oli viharikos näitä kahta täysin viatonta ihmistä kohtaan, koska heidän ulkonäkönsä oli erilainen kuin teidän.” Russell puolusti lopuksi goottialakulttuuria nimittämällä gootteja ”täysin rauhallisiksi, lakia kunnioittaviksi ihmisiksi, jotka eivät uhkaa ketään”. Tuomion jälkeen ehdotettiin lakiesitystä, jossa alakulttuuriyhteyden takia tapahtuva syrjiminen lisättäisiin viharikoksen määritelmään Britannian laissa. Lakiesitys ei mennyt läpi.
Kirjallisuutta

Baddeley, Gavin: Goth chic. Johdatus pimeän puolen estetiikkaan.  ((Goth Chic. A Connoisseur’s Guide to Dark Culture, 2002.) Suomentanut Ike Vil)  Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-503-1
Valtonen, Jutta-Maria: Goth Couture – goottivaatemallisto.  (Erikoistyö: Kymenlaakson ammattikorkeakoulu, tekstiili- ja vaatetusmuotoilu)  Kouvola:  Kymenlaakson ammattikorkeakoulu, 2004.  ISBN 952-5214-51-6  Teoksen esittely. (Arkistoitu – Internet Archive)
Voltti, Sirkku: Goottityylinen fantasia. Pukeutumisen merkitys ja elämyksellisyys. Teoksessa Heikkilä-Rastas, Marjatta (toim.): Pukutaikaa. Pohjoisia puheenvuoroja ja pukeutumiskuvia elämys-, tanssi-, elokuva- ja teatteripuvuista.  (Pohjautuu Lapin yliopiston Taiteiden tiedekunnan vaatetusalan pro gradu -tutkielmiin)  Rovaniemi:  Lapin yliopistokustannus, 2009.  ISBN 978-952-484-317-1
Vuorisalo, Marjukka & Duktig, Mila: Synkät kuteet. Musta neulekirja.  Vantaa:  Moreeni, 2014.  ISBN 978-952-254-205-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gootti.net.
Schatten (Arkistoitu – Internet Archive). Tamperelainen klubi.
Kuolleen Musiikin Yhdistys.
Lumous Gothic Festival.
Janne Koivuniemen valokuvia (Arkistoitu – Internet Archive).
Parhi, Katariina: Pohjoisen gootit. Kaltio 1/2004.
Staalo, Jemina: Pohjoisen koleat gootit. Ylioppilaslehti 3/2004.
Siouxsie and the Banshees vaikutti suuresti goottityyliin.
Bauhaus konsertissa vuonna 2006.
Cemetary Girlz -yhtye Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalla.
John Quidorin maalaus päättömän ratsumiehen legendasta 1858.
Belgialainen valokuvaaja Viona Ielegems Wave-Gotik-Treffenissä 2005.
Goottimalli Lady Amaranth.
Goottilippu.
Pekka Haajanen

Pekka Haajanen (s. 12. syyskuuta 1964 Kotka) toimi jääkiekon SM-liigassa päätuomarina kaudesta 1992–1993 kauden 2001–2002 syksyyn. Hän tuomitsi liigassa 358 ottelua. Hän sai liigakauden parhaalle erotuomarille annettavan Unto Wiitala -palkinnon kaudella 1998–1999. Hän oli tuomarina Naganon olympialaisissa 1998 ja vuoden 2000 maailmanmestaruuskilpailuissa.
HMS Göteborg (1935)

| HMS Göteborg |
| --- | --- |
 HMS Göteborg

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Götaverken
Kölinlasku:  1934
Laskettu vesille:  14. lokakuuta 1935
Palveluskäyttöön:  30. lokakuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu palveluksesta 18. elokuuta 1958 uponnut maalilaivana 14. elokuuta 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  1060 t (kuiva) 1240 t (kuormattu)
Pituus:  92,7 m (vesiraja) 94,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  32000 shp
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  130
Aseistus
Aseistus:  3 x 120 mm/L46 Bofors M/24C -tykkiä 4 x 25 mm M/32 -ilmatorjuntatykkiä 2 x 8 mm/L76 M/36 -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 533 mm M/30 -torpedoputkea 2 x M/24-syvyyspomminheitintä 2 x M/24-syvyyspommikiskoa 40-46 x miinaa
HMS Göteborg (runkonumerot J5) oli Ruotsin laivaston Göteborg-luokan hävittäjä. Alus valmistettiin Götaverkenillä Göteborgissa ja se valmistui 30. lokakuuta 1936 luokkansa ensimmäisenä aluksena.
Palvelus

Alus upposi Horsfjärdin räjähdeonnettomuudessa 17. syyskuuta 1941, mutta se nostettiin ja kunnostettiin. Alus palasi palvelukseen 18. syyskuuta 1943, kunnes se poistettiin palveluksesta 15. elokuuta 1948. Alus upposi maalilaivana 14. elokuuta 1962 Hanöbukteniin.
Margitta Gummel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Margitta Gummel, 1971 |  Margitta Gummel, 1971 |  Margitta Gummel, 1971 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | México 1968 | kuula |  |
|  Hopeaa | München 1972 | kuula |  |
Margitta Gummel (o.s. Helmbold, 29. kesäkuuta 1941 – 26. tammikuuta 2021) oli DDR:ää edustanut kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Margitta Helmbold sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi Tokion 1964 olympialaisissa. Vuonna 1966 hän voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden ja sai ulkoratojen EM-kisoissa Budapestissa hopeaa hävittyään vain Neuvostoliiton Nadešda Tšišovalle. Syyskuussa 1968 rouva Gummel työnsi maailmanennätyksen 18,87. Méxicon 1968 olympialaisissa hän työnsi loppukilpailun kolmannella kierroksella maailmanennätyksen 19,07 ja paransi viidennellä työnnöllään tulokseksi 19,61, mikä riitti olympiavoittoon. Syyskuussa 1969 hän työnsi maailmanennätyksen 20,10 ylittäen toisena naiskuulantyöntäjänä 20 metrin rajan. Viisi päivää myöhemmin Ateenan EM-kisoissa hän sai hopeaa ja menetti maailmanennätyksensä Nadešda Tšišovalle. Helsingin EM-kisoissa 1971 Gummel sai pronssia. Münchenin 1972 olympialaisissa hän työnsi uransa parhaan tuloksen 20,22, mutta Tšišova oli jälleen parempi uudella ME-tuloksella.
Ammatiltaan Margitta Gummel oli liikennepoliisi. Hän toimi sekä DDR:n että yhdistyneen Saksan olympiakomiteassa.
DDR:n järjestelmällisestä dopingista kirjan kirjoittaneen Brigitte Berendonkin mukaan Gummel oli ensimmäisiä anabolisten steroidien käytön aloittaneita itäsaksalaisia naisurheilijoita. Lokakuussa 1967, 26-vuotiaana, Gummel oli työntänyt DDR:n ennätyksen 17,69. Kesäkuussa 1968 hän paransi ennätystään kolmeen kertaan muutamilla senttimetreillä, työntäen parhaimmillaan 17,86. Berendonkin tekemien arkistolöytöjen mukaan Gummel aloitti ensimmäisen Oral-Turinabol-kuurinsa heinäkuun loppupuolella 1968. Kuuden viikon päivittäisen dopingin käytön jälkeen hän työnsi jo 18,43 ja muutamaa viikkoa myöhemmin 22. syyskuuta hän työnsi maailmaennätyksen 18,87. Lokakuussa Méxicon olympialaisissa hän työnsi 19,61.
Saavutukset

Olympiakultaa Méxicossa 1968 (tulos 19,61)
Olympiahopeaa Münchenissä 1972 (tulos 20,22)
Olympiakisoissa viides Tokiossa 1964 (tulos 16,91)
EM-hopeaa Budapestissa 1966 (tulos 17,05) ja Ateenassa 1969 (tulos 19,58)
EM-pronssia Helsingissä 1971 (tulos 19,22)
EM-hallikultaa 1966
Maailmanennätykset

18,87 Frankfurt an der Oderissa 22. syyskuuta 1968
19,07 Méxicossa 20. lokakuuta 1968
19,61 Méxicossa 20. lokakuuta 1968
20,10 Berliinissä 11. syyskuuta 1969
FS Guyenne (1865)

| Guyenne |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Rochefort
Kölinlasku:  maaliskuu 1861
Laskettu vesille:  6. syyskuuta 1865
Palveluskäyttöön:  15. huhtikuuta 1866
Poistui palveluskäytöstä:  1882
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 900-6 000 t
Pituus:  80,72 m
Leveys:  17 m
Syväys:  7,7-8,4 m
Koneteho:  3 050-3 600 ihp
Nopeus:  13-14,5 solmua
Miehistöä:  579-594
Aseistus
Aseistus:  30 × Canon de 164 mm Modèle 1858-60
Guyenne oli Ranskan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu Provence-luokan panssarifregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1861. Alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1865 ja otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1866.
Palvelus

Saksan–Ranskan sodan uhatessa alus palautettiin reservistä palvelukseen ja oli sodan aikana Ranskan Itämeren laivastossa.
Alus poistettiin alusluettelosta 19. lokakuuta 1882 Toulonissa ja sijoitettiin myyntilistalle vuonna 1883. Alus romutettiin vuonna 1887.
Güellin puisto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Güellin puisto Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Espanjassa
Alcalá de Henaresin yliopisto ja historiallinen ympäristö
Alhambra, Generalife ja Albayzín Granadassa
Altamiran luola
Antoni Gaudín työt
Aragonian mudéjar-arkkitehtuuri
Aranjuezin kulttuurimaisema
Atapuercan arkeologinen kohde
Ávilan vanhakaupunki
Barcelonan Sant Pau -sairaala ja katalonialainen musiikkipalatsi
Burgosin katedraali
Cáceresin vanhakaupunki
Catalanin romaaniset kirkot Vall de Boíssa
Côanlaakson ja Siega Verden esihistoriallinen kalliotaide (jaettu Portugalin kanssa)
Córdoban historiallinen keskusta
Cuencan linnoituskaupunki
Doñanan kansallispuisto
Elchen palmumetsä
Elohopean perintö: Almadén ja Idrija (jaettu Slovenian kanssa
Escorialin luostari
Garajonayn kansallispuisto
Ibizan biodiversiteetti ja kulttuuri
Itä-Espanjan kalliomaalaukset
La Lonja de la Seda de Valencia
Las Médulas
Lugon roomalainen muuri
Madinat al-Zahra
Méridan arkeologinen alue
Oviedon muistomerkit ja Asturian vanhan kuningaskunnan kirkot
Poblet-luostari
Monte Perdido (jaettu Ranskan kanssa)
Pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan
Salamancan vanhakaupunki
San Cristóbal de La Laguna
San Millánin Yuso- ja Suso-luostarit
Santa María de Guadalupe
Santiago de Compostela
Segovian vanhakaupunki ja akvedukti
Serra de Tramuntanan kulttuurimaisema
Sevillan katedraali, Alcázar ja Archivo de Indias
Tarracon arkeologinen kokonaisuus
Teiden kansallispuisto
Toledo
Úbedan ja Baezan renessanssimuistomerkit
Vizcayan silta
Guwen guanzhi

| Guwen guanzhi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Wu Chucain ja Wu Diaohou (koonneet)
Kieli:  klassinen kiina
Genre:  proosa
Julkaistu:  1695
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Guwen guanzhi (kiin. 古文觀止) on Wu Chucain ja Wu Diaohoun vuonna 1695 julkaisema kiinalaisen proosan antologia. Kirja on julkaistu Qing-dynastian aikaan.
Suomennokset

Jadekasvot. Valittuja tarinoita Kiinan muinaisajoilta.  (Valikoinut, suomentanut ja selityksin varustanut Jyrki Kallio)  Helsinki:  Gaudeamus, 2005.  ISBN 951-662-947-4
Jadelähde. Valittuja kirjoituksia Kiinan keskiajalta.  (Valikoinut, suomentanut ja selityksin varustanut Jyrki Kallio)  Helsinki:  Gaudeamus, 2007.  ISBN 978-952-495-029-9
Jadepeili. Valittuja kirjoituksia keisarillisen Kiinan kulta-ajoilta.  (Valikoinut, suomentanut ja selityksin varustanut Jyrki Kallio)  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-081-7
Aiheesta muualla

Katariina Norontaus: Klassista kiinalaista proosaa. Agricolan kirja-arvostelut 23.11.2005.
Suna Önder: Osa hyvää kasvatusta. Kiiltomato.net 14.6.2006.
Hugo Gyldén
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 434.  ("Johan August Hugo Gyldén (1841–1896)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
Gulliver (yhtye)

Gulliver oli suomalainen 1970-luvun puolivälissä toiminut iskelmäpopyhtye.
Gulliver perustettiin vuonna 1974 ja se julkaisi samannimisen debyyttialbuminsa vuonna 1976. Perustajajäsen Markku Laamanen oli käyttänyt vuosina 1968–1975 laulajana Gulliver-salanimeä. Muut soittajat olivat Keijo Minerva, Esko Rämänen ja Erkki Sipilä. Ensilevyltä suosituiksi nousivat Toivo Kärjen säveltämä "Alli, ethän muiden salli" sekä singlenäkin julkaistu "Elli kuin karamelli". Albumin kaikki sanoitukset olivat Vexi Salmen.
Vuonna 1977 Gulliver oli mukana Syksyn Sävelessä kappaleella "St. Tropez", mutta selvisi vain Syksyn Sävelen satoa -ohjelmaan. Näihin aikoihin ryhmään liittyi Jussi Niemi. Niemi osallistui myös Gulliverin kappaleiden säveltämiseen. Toinen albumi Paraisilla ollaan ilmestyi samana vuonna. Vuonna 1978 julkaistiin kolmas ja viimeinen albumi Ou jee ja näihin aikoihin yhtye myös hajosi.
Diskografia > Singlet

"Elli kuin karamelli" / "Jetset" (1976)
"Besame mucho" / "Paraisilla ollaan" (1976)
"Playa Blanca" / "Teryleeni twist" (1977)
"Kerran sut löydän" / "Minun on hän" (1978)
"Syksy" / "Casanova" (1978)
Diskografia > Albumit

Gulliver (Finnlevy, 1976)
Paraisilla ollaan (Finnlevy, 1977)
Ou jee (1978)
Kokoonpano

Markku Laamanen ("Geeveri", s. 28. joulukuuta 1949, Pyhäselkä, k. 22.9.2014) - basso, laulu
Keijo Minerva ("Keppi", s. 25. marraskuuta 1951, Ruukki, ei vuoden 1978 kokoonpanossa) - kitara, laulu
Esko Rämänen ("Eko", s. 21. tammikuuta 1952, Jyväskylä) - rummut
Erkki Sipilä ("Örni", s. 31. tammikuuta 1952, Kajaani)
Jussi Niemi (1977–1978) - kitara, laulu