stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porin Kärpät
Jääkiekko

Kärpät aloitti jääkiekon 1940-luvun lopulla, aluksi jääkiekko toimi talvisin kakkoslajina seuran jääpalloilijoille. Ensimmäinen Porissa pelattu virallinen jääkiekko-ottelu pelattiin 6. tammikuuta 1950, kun Kärpät ilmoittautui jääkiekon maakuntasarjaan vuodeksi 1950. Kärppien vastustaja oli tamperelainen Pyynikin Haukat. 1950-luvun alussa jääkiekko alkoi kasvattaa suosiotaan Kärppien pelaajien keskuudessa, ja talvella 1952–1953 Kärpät nousi suomensarjaan, kun se ratkaisevassa karsintaottelussa voitti Tampereen Pallo-Toverit.
Suomensarjasta 1953–1954 odotettiin satakuntalaisittain jännittävää, kun samassa suomensarjan lohkossa pelasivat Porin Pallo-Toverit ja Rauman Lukko. Lohkon voitti Lukko, ja Kärpät jäi lohkon viimeiseksi ja joutui karsintaan, missä se onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. 1950-luvun urheilussa oli vielä politiikka vahvasti mukana, ja niin sanottuihin porvareiden joukkueisiin kuuluneen Kärppien ja Työväen Urheiluliittoon kuuluneen PPT:n välit olivat viileät. Seurat olivat taistelleet muissa lajeissa Porin herruudesta, ja sama jatkui jääkiekossa. Suomensarjassa kaudella 1954–1955 pelattua paikallisottelua Kärppien ja PPT:n välillä luonnehdittiin Satakunnan Kansassa "raa'aksi, sillä vain ensimmäinen ja osa toista erää pelattiin suunnilleen sääntöjen puitteissa". PPT oli tuona kautena vielä kaupungin ykkösjoukkue jääkiekossa, se kamppaili noususta SM-sarjaan, kun taas Kärpät pelasi sarjassa säilymisestä.
Voimasuhteet muuttuivat seuraavana kautena 1955–1956, kun PPT putosi maakuntasarjaan. Kärpät haaveili jopa noususta SM-sarjaan, mutta Rauman Lukko oli jälleen parempi. Seuraavana kautena 1956–1957 suomensarjan lounaislohkossa Kärpät ja Lukko lähtivät sarjaan ennakkosuosikkeina. Kärpät voitti lohkon lopulta 13 pisteellä, Lukko jäi kolmanneksi. Väliin kiilasi Tampereen Pallo-Veikot. Samassa lohkossa pelasivat myös Rauman Pallo ja Rauman Iirot. Kärpät eteni lohkovoittajana karsintasarjaan pelaamaan SM-sarjapaikasta. Kärppien vastustajat olivat Helsingin IFK, Kotkan Reipas ja KalPa Kuopiosta. Kärpät hävisi Helsingissä HIFK:lle 5–4, ja voitti Kotkassa Reippaan 1–5. Ratkaisevaksi otteluksi muodostui Porissa pelattu ottelu KalPaa vastaan. Kärpät johti ottelua jo 3–0, mutta lopulta ottelu päättyi tasatulokseen 4–4. Tulos ei riittänyt Kärpille SM-sarjanousuun. Kärpät oli tasapisteissä HIFK:n ja KalPan kanssa, mutta maalieron turvin porilaiset jäivät kolmanneksi.
Seuraavina kausina Kärpät ei enää selviytynyt nousukarsintoihin asti. Vuosikymmenen lopulla alkoivat keskustelut Kärppien ja Porin Palloilijoiden yhdistymisestä. Kärppien ykköslajina oli jääkiekko ja PoPa:lla jalkapallo. Molemmat joukkueet pelasivat lajeissaan suomensarjassa, mutta seuroissa oli todettu, että nykyiset voimavarat eivät riitä korkeammalle. Niinpä seurat yhdistettiin vuonna 1960, uuden seuran nimeksi tuli Porin Karhut, joka jatkoi Kärppien ja PoPa:n toimintaa jääkiekossa ja jalkapallossa. Yhdistyminen toteutettiin siten, että PoPa vaihtoi nimensä Karhuiksi ja Kärppien pelaajat liittyivät uuteen seuraan. Näin Kärppien ja PoPa:n nimi painui vuosikymmeniksi historiaan.
Kaukalopallo

Vaikka Kärpät yhdistyi Karhuiksi PoPa:n kanssa, ei seuraa koskaan lakkautettu. Se lakannut olemasta rekisteröitynä seurana, vaikka se lopettikin aktiivisen toimintansa. Uusi tuleminen nähtiin vuonna 1990, kun joukko Club 20 -puulaakijoukkueessa pelanneita porilaisia kaukalopallonharrastajia ilmoittautui Kärppien nimellä vasta perustetun Suomen kaukalopalloliiton I-divisioonaan. Kaukisliigaan Kärpät nousi keväällä 1998. Nousujohteinen Kärpät saavutti ensimmäisen mitalinsa kaukalopallossa kaudella 2002–2003, kun se saavutti hopeaa. Hopeakauden jälkeen Kärpät nousi Suomen parhaaksi kaukalopalloseuraksi. Se voitti Suomen mestaruuden kolme kertaa peräkkäin, vuosina 2004, 2005 ja 2006. Neljäs mestaruus tuli vuonna 2009. Vuonna 2004 Kärppien ja Bewe Sportin mestaruuden ratkaissutta finaaliottelua seurasi Porin Isomäen jäähallissa 4983 katsojaa, mikä on kaukisliigan ennätys. Kaukisliigan hiipumisen myötä Kärppien viimeisin kausi sarjassa on 2010–2011.
Kärpät palasi myös jääkiekkokartalle 2000-luvun loppupuoliskolla perustettuaan naisten jääkiekkojoukkueen, jonka toiminta kuitenkin hiipui kauden 2009–2010 jälkeen.
Aiheesta muualla

Porin Kärppien viralliset sivut[vanhentunut linkki]
Porin Kärppien tilastoja (UrheiluPori.com)
Porin Kärpät - PPT 50-luvulla
Rautjärvi (Valkeala)

Rautjärvi on kylä Kouvolan Valkealassa. Se sijaitsee entisen Valkealan kunnan itäosassa, Rautjärven rannalla. Rautjärvi on entisen Valkealan kunnan rekisterikylä, ja kuuluu nykyisin Utin kaupunginosaan. Rautjärven rekisterikylään kuuluu myös Vääntäjän kylä sekä pieni osa Tirvan kylästä. Samanniminen järvi, Rautjärvi ulottuu entisen Valkealan kunnan lisäksi myös entisen Anjalankosken kaupungin alueelle.
Rami Bedoui

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 19. tammikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Sousse, Tunisia
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: ES Sahel
Pelinumero: 26
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2011– | ES Sahel | 129 (11) |
Maajoukkue
| 2012– |  Tunisia | 12 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. kesäkuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. kesäkuuta 2018.
Rami Bedoui (arab. رامي البدوي‎, s. 19. tammikuuta 1990 Sousse) on tunisialainen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelaava Bedoui edustaa Tunisian pääsarjassa ES Sahelia.
Ura

Bedoui aloitti jalkapalloilun ammattilaistasolla ES Sahelin riveissä kaudella 2011–2012.
Maajoukkueura

Bedoui pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa Svetisiä vastaan 14. marraskuuta 2012.
Kesäkuussa 2018 Bedoui valittiin Tunisian maajoukkueeseen 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän pelasi kisoissa yhden ottelun Panamaa vastaan.
FN Browning High Power

| FN Browning High Power |
| --- | --- |

Tyyppi:  Itselataava ase pistooli
Valmistusmaa:   Belgia
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum .40 S&W .357 SIG
Aseen pituus:  197 mm
Piipun pituus:  118 mm
Paino (tyhjänä):  900 g
Lipas:  tankolipas
Kapasiteetti:  13 + 1 tai 10 + 1 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  370 m/s
FN Browning High Power (alkujaan Fabrique Nationale Modele 1935 pistole automatique, Grande Puissance, myös FN GP, FN M/35, FN Hi Power, FN HP, P35) on belgialaisen Fabrique Nationale de Herstalin (FN) vuodesta 1935 valmistama yksitoiminen itselataava pistooli. Pistooli on tai on ollut palveluskäytössä lukuisien maitten armeijoissa ja/tai poliisivoimissa, sitä on lisenssivalmistettu Argentiinassa ja Kanadassa, ja lisenssittä useissa muissakin maissa, muun muassa Indonesiassa.
Historia

Aseen prototyyppimallit 1922 ja 1923 suunnitteli yhdysvaltalainen asesuunnittelija John Moses Browning ja hänen kuoltuaan vuonna 1926 belgialainen Dieudonne J. Saive viimeisteli pistoolin Modele 1928 -prototyypin pohjalta tuotantovalmiiksi vuonna 1929. Yleismaailmallinen talouslama kuitenkin lykkäsi aseen sarjavalmistuksen aloittamista kuudella vuodella vuoteen 1935, jolloin se valittiin Belgian armeijan palveluspistooliksi.
Saive oli suunnitellut jo malli 1923:n kaksirivisen, aikaisekseen suuritilavuuksisen lippaan, josta pistoolin alkuperäisen ranskankielisen nimen ”Grande Puissance”, englanniksi ”High Power” eli ”Suuri Teho” oletetaan olevan peräisin. Toinen teoria nimen alkuperästä on, että sillä viitataan FN:n lataamien patruunoiden vastaavia saksalaispatruunoita kovempaan lataukseen.
Tekniset ominaisuudet

FN HP toimii lyhytrekyyliperiaatteella ja sen lukitusmekanismi on tavanomainen Browning-tyyppinen; piippu lukittuu luistiin kahdella hylsynpoistoaukon edessä olevalla lukitusolakkeella. Piipun ohjaus tapahtuu Browningin aiemmin suunnittelemista pistooleista poiketen erillisen akseloidun linkun sijaan piipun alla olevaan kiinteään ulokkeeseen tehdyllä, piipun akseliin nähden viistolla leikkauksella, joka vastaa aseen rungossa olevaan ohjauskappaleeseen. Piipun lukituksen akselina toimii luistinsalvan akseli. Suurin osa nykyisistä suurikaliiperisista itselataavista pistooleista perustuu tähän samaan mekanismiin, tai johonkin sen muunnelmaan.
Aseen alkuperäinen kaliiperi on 9×19 mm Parabellum/Luger ja sen lipaskapasiteetti on 13 patruunaa. Asetta valmistetaan nykyisin myös .40 S&W- ja .357 SIG -kaliipereissa, joiden lipaskapasiteetti on 10 patruunaa.
Käyttö Suomessa

Suomen puolustusvoimat on käyttänyt asetta palveluspistoolinaan nimikkeillä ”9,00 pist/FN” ja ”900 PIST FN”. Suomi osti vuonna 1939 2 400 kappaletta etäisyyssäädöllisellä tangenttitähtäimellä varustettua High Power -mallia, joista 900 saapui maahan vuoden 1940 helmikuussa ja loput 1 500 maaliskuussa 1940. Osa aseista jaettiin maavoimien etulinjakäyttöön, mutta suurin osa meni ilmavoimille.
Sodasta selvinneet aseet, joita vuonna 1951 oli jäljellä enää 1 378 kappaletta, jäivät puolustusvoimien käyttöön vuosiin 1985–1986 asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta FN Browning High Power Wikimedia Commonsissa
Jaeger Platoon: Finnish Army 1918–1945 Revolvers & Pistols Part 3
Modern Firearms: Fabrique Nationale (FN) Browning ”High Power” (HP)
F.N. modele G.P. (Grande Puissance) (kuvia)
René Hanriot

Marcel ja René Hanriot.
René Hanriot (1867–1925) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Hanriotin tehdas valmisti sotilaskoneita ensin Levallois'ssa ja myöhemmin Boulogne-Billancourtissa. Päätuote oli HD1-hävittäjäkone, jota rakennettiin 1 200 kappaletta. Hanriotin tehdas valmisti miltei 5 000 lentokonetta, joista osa oli omia (esimerkiksi HD1, HD2, HD3) ja osa lisenssivalmistusta. Maailmansotien välisenä aikana Hanriot sai hyvän maineen etenkin HD14-koulukoneen vuoksi, joita valmistettiin yli 2 000 kappaletta.
Hanriot oli kotoisin Burgundystä. Hänestä tuli nuorena kilpa-autoilija. Hän otti osaa muun muassa Pariisi-Madrid-ralliin ja vuonna 1904 hän saavutti nopeuden maailmanennätyksen, 128 km/h. Hänen 13-vuotias poikansa Marcel oli apukuljettajana.
René Hanriot kiinnostui pian myös lentämisestä. Hän kannatti yksitasoja aikana, jolloin pääosa koneista oli kaksitasoja. Vuonna 1910 René Hanriot perusti lentokoulun Reimsiin, jossa mm. hänen 16-vuotias poikansa sai lentolupakirjan. Kun René Hanriot kuoli vuonna 1925, hänen pojastaan Marcelista tuli yhtiön johtaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta René Hanriot Wikimedia Commonsissa
Push It

Push It voi tarkoittaa:
Push It, vuoden 1987 kappale Salt-N-Pepalta
Pushit, vuoden 1996 kappale Toolilta
Push It, vuoden 1998 kappale Garbagelta
Push It, vuoden 2003 kappale Mighty 44:lta
Push It, vuoden 1999 kappale Static-X:lta
Push It, vuoden 2006 kappale Rick Rossilta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Push It”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pusa (suku)

| Pusa |
| --- | --- |
 Norppa (Pusa hispida)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia
Heimo::  Hylkeet Phocidae
Suku::  Pusa  Scopoli, 1771
Lajit
 Baikalinhylje  Kaspianhylje  Norppa 
Katso myös
   Pusa (suku) Wikispeciesissä   Pusa (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pusa on hylkeiden heimoon kuuluva nisäkässuku, jossa on kolme lajia: baikalinhylje, kaspianhylje ja norppa. Lajit kuuluivat aiemmin sukuun Phoca, mutta nykyinen luokittelu noudattaa D. W. Ricen vuonna 1998 tekemää luokitusta. Se on yleisessä käytössä, mutta kaikki tutkijat eivät ole sitä hyväksyneet.
Evrótas (kunta)

| Evrótas Evrótaksen kunta Ευρώτας Δήμος Ευρώτα |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Evrótas
 Koordinaatit: 36°51′N, 22°40′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  4304
 – Kuntakeskus:  Skála
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  865,3 km²
Väkiluku (2011):  17 891
 – Väestötiheys:  20,68 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.eurota.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Evrótas (kreik. Ευρώτας eli Δήμος Ευρώτα, Dímos Evróta) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Lakonian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnan pinta-ala on 865,3 neliökilometriä ja väkiluku 17 891 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Skála.
Evrótas sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan eteläosassa Spártin kaakkoispuolella. Kunta on saanut nimensä siitä, että se sijaitsee Lakonian halki virtaavan Evrótas- eli Eurotas-joen laaksossa. Evrótaksen kunta syntyi, kun Élos, Gerónthres, Krokeés, Niáta ja Skála yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Evrótaksen kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Élos | Ágios Ioánnis | Ágios Ioánnis | 332 |
| Élos | Astéri | Astéri | 250 |
| Élos | Élos | Élos | 742 |
| Élos | Glykóvrysi | Áno Glykóvrysi | 21 |
| Élos | Glykóvrysi | Káto Glykóvrysi | 1 485 |
| Élos | Goúves | Goúves | 195 |
| Élos | Goúves | Makrinára | 69 |
| Élos | Myrtéa | Myrtéa | 520 |
| Élos | Vlachiótis | Ágios Andréas | 24 |
| Élos | Vlachiótis | Vlachiótis | 2 080 |
Élos: Yhteensä: 5 718
| Gerónthres | Alepochóri | Alepochóri | 114 |
| Gerónthres | Geráki | Geráki | 1 244 |
| Gerónthres | Geráki | Velotá | 8 |
| Gerónthres | Kallithéa | Kallithéa | 214 |
| Gerónthres | Karítsa | Karítsa | 213 |
Gerónthres: Yhteensä: 1 793
| Krokeés | Dáfni | Dáfni | 865 |
| Krokeés | Krokeés | Asími | 8 |
| Krokeés | Krokeés | Fáros | 30 |
| Krokeés | Krokeés | Krokeés | 1 137 |
| Krokeés | Lágio | Glóssa | 8 |
| Krokeés | Lágio | Lágio | 45 |
| Krokeés | Lágio | Valtáki | 60 |
| Krokeés | Vasiláki | Chánia | 18 |
| Krokeés | Vasiláki | Koumánoi | 88 |
| Krokeés | Vasiláki | Vasiláki | 105 |
Krokeés: Yhteensä: 2 364
| Niáta | Ágios Dimítrios | Ágios Dimítrios | 720 |
| Niáta | Apidéa | Apidéa | 499 |
| Niáta | Kremastí | Kremastí | 180 |
| Niáta | Niáta | Niáta | 684 |
Niáta: Yhteensä: 2 083
| Skála | Grámmousa | Grámmousa | 299 |
| Skála | Leímonas | Ágioi Taxiárches | 144 |
| Skála | Leímonas | Leímonas | 281 |
| Skála | Peristéri | Ágios Geórgios | 260 |
| Skála | Peristéri | Filísi | 223 |
| Skála | Peristéri | Peristéri | 368 |
| Skála | Skála | Skála | 3 067 |
| Skála | Skála | Trínisa | 22 |
| Skála | Stefaniá | Soúli | 18 |
| Skála | Stefaniá | Stefaniá | 467 |
| Skála | Vrontamás | Vrontamás | 784 |
Skála: Yhteensä: 5 933
Yhteensä: 17 891
Aiheesta muualla

Δήμος Ευρώτα (Arkistoitu – Internet Archive). Evrótaksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Peloponnesoksen alue
| --- | --- |
Arkadian alueyksikkö:   Gortynía  Megalópoli  Nótia Kynouría  Trípoli  Vóreia Kynouría 
Argoliin alueyksikkö:   Árgos-Mykínes  Epídavros  Ermionída  Náfplio 
Korinthian alueyksikkö:   Kórinthos  Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi  Neméa  Sikyóna  Vélo-Vócha  Xylókastro-Evrostína 
Lakonian alueyksikkö:   Anatolikí Máni  Elafónisos  Evrótas  Monemvasiá  Spárti 
Messenian alueyksikkö:   Dytikí Máni  Kalamáta  Messíni  Oichalía  Pýlos-Néstoras  Trifylía
Ferrosähköisyys

Ferrosähköisyys on ilmiö, jossa eristeessä esiintyy spontaani sähköinen polarisaatio. Yleisessä kielenkäytössä ainetta kutsutaan ferrosähköiseksi, jos se jossakin lämpötilassa on ferrosähköistä, vaikka se korkeammissa lämpötiloissa menettäisikin tämän ominaisuuden.
Tyypillisiä ferrosähköisen eristeen ominaisuuksia ovat
sähköisen polarisaation esiintyminen ilman ulkoista sähkökenttää
permittiivisyyden riippuvuus sähkökentästä
hystereesi, eli sähköinen polarisaatio riippuu historiasta
permittiviisyyden hyvin suuri arvo. Suhteellinen permittiivisyys voi olla 10 000 tai enemmänkin.
permittiivisyyden voimakas lämpötilariippuvuus. Permittiivisyydellä on maksimiarvo materiaalin Curie-Weiss-lämpötilassa. Tämän lämpötilan alapuolella aine on ferrosähköisessä faasissa ja sen yläpuolella parasähköisessä faasissa.
Ferrosähköiset aineet ovat periaatteessa pietsosähköisiä ja Curie-lämpötilan alapuolella pyrosähköisiä.
Ferrosähköisiä aineita ja niiden Curie-lämpötiloja:
Triglysiinisulfaatti   322 K
Lyijytitanaatti        763 K
Bariumtitanaatti       403 K
Strontiumtitanaatti     32 K
Bariumstrontiumtitanaatti 32–393 K
Europiumbariumtitanaatti 368–383 K
Ammoniumsulfaatti      223 K
Ferrosähköisiä aineita käytetään kondensaattorien eristeinä, lämpötila-antureina ja säädettävinä kapasitansseina.
Porin Konepaja

Porin Konepaja Oy (ruots. Björneborgs Mekaniska Werkstad, lyh. BMW) oli Porissa vuonna 1858 perustettu valimo ja konepaja.
Porin Konepajan perustivat porilainen kauppias Carl Anton Björnberg sekä Leineperin ruukin samana vuonna omistukseensa hankkinut lakimies K. J. Lönegren. Se päätyi myöhemmin 1800-luvulla Oy W. Rosenlew Ab:n omistukseen. Porin Konepajasta kasvoi vuosien kuluessa yksi Suomen merkittävimmistä alan yrityksistä, joka valmisti tuotteita paistinpannuista aina laivoihin asti. Teollinen toiminta sen tuotantotiloissa jatkuu myös 2000-luvulla.
1800-luku

Porin Konepajan ensimmäiset rakennukset valmistuivat 1859 Isosantaan Kokemäenjoen rannalle. Aluksi konepajalla valmistettiin lähinnä maataloustyökaluja, myöhemmin toimintaa laajennettiin muun muassa erilaisiin valutavaroihin. Vuonna 1863 Porin Konepajassa tehtiin yrityksen alkuaikojen suurimittaisin työ, kun siellä valmistettiin Keski-Porin kirkon valurautainen torni. Vuonna 1868 konepaja alkoi valmistaa junanvaunuja, mutta niiden toimittaminen Riihimäki–Pietari-radalle oli hankalaa, koska Poriin ei johtanut vielä rautatietä.
1870-luvun alussa yhtiö joutui vararikkoon tuotantotilat tuhonneen tulipalon johdosta. Toiminta jatkui kuitenkin välittömästi, kun uusiksi omistajiksi tulivat ruotsalainen insinööri C. J. Lindström ja porilainen kauppias Karl Borg. Vuonna 1877 Porin Konepajan omistajaksi tuli Oy W. Rosenlew Ab. Samalla konepaja laajensi tuotantoaan vaativampiin tuotteisiin, kuten höyrylaivoihin ja erilaisiin metsäteollisuuden laitteisiin. Vuonna 1889 valmistuivat konepajalla suuret modernisoinnit. Tehdas sai muun muassa ensimmäiset sähkövalonsa sekä uusia koneita Englannista. Vuonna 1885 jokirantaan valmistui uusi telakka.
1900-luvun alku

Pori sai rautatien vuonna 1895 ja konepaja alkoi jälleen valmistaa junanvaunuja. Vuonna 1904 konepaja erotettiin Rosenlewista omaksi yhtiökseen, jonka nimeksi tuli Björneborgs Mekaniska Werkstad Ab. Konepajan tuotteissa käyttettiin usein nimestä lyhennettyä leimaa BMW. Kaupungistumisen myötä tuotantoon otettiin keskuslämmityskattiloita ja lämpöpattereita. 1910-luvulla alettiin maatalouden tarpeisiin valmistaa maamoottoreita. Porin Konepajan valmistamat moottorit tunnettiin nimellä BMW-moottorit.
Suomen suurimpiin kuulunut, nykyisinkin käytössä oleva valimorakennus valmistui vuonna 1903. Sen suunnitteli arkkitehti Johan Nordstrand. Lyhyen taantuman jälkeen kysyntä jälleen lisääntyi ensimmäisen maailmansodan ansiosta. Tähän vaikuttivat erityisesti Venäjän laivaston suuret tilaukset. Sodan aikana valmistui tehdasalueelle useita suuria rakennuksia. Arkkitehti Torkel Nordmanin suunnittelema konttorirakennus saatiin valmiiksi vuonna 1916. Vuotta myöhemmin nousi suuri koneistushalli ja 1918 myös Nordmanin suunnittelema monumentaalinen konehalli.
Porin Konepajan tuotanto muuttui olennaisesti maailmansotien välisenä aikana. Junanvaunut ja höyrykoneet jäivät pois ja tilalle tuli koneistuvan maatalouden tarpeisiin tarkoitettuja laitteita, joista tärkeimpiä olivat puimakoneet. 1930-luvulla valmistuivat Jarl Eklundin suunnittelemat uusi koneistushalli sekä puimakonetehdas. Vuonna 1932 Björneborgs Mekaniska Werkstad liitettiin jälleen osaksi Rosenlew-yhtiöitä.
Sodan jälkeinen aika

Toisen maailmansodan sytyttyä tehtailla valmistettiin lähinnä materiaalia armeijan tarpeisiin, kuten erilaisia ammuksia. Sodan päättymisen jälkeen konepajalla tehtiin sotakorvaustuotteita Neuvostoliitolle. Tehdas erikoistui valmistamaan suuria höyrykäyttöisiä generaattoreita, joita käytettiin sähköttömillä syrjäseuduilla. Konepaja valmisti Neuvostoliittoon kaikkiaan 310 generaattoria. Ne olivat valtavia koneita, joiden höyrykattilan paino oli 12 tonnia ja savupiippu oli 40 metriä korkea. Sotakorvausaikana rakennettiin myös uusi valimo, joka valmistui 1948.
Onnistuneet sotakorvaustuotteet toivat yritykselle jatkossakin tilauksia Neuvostoliitosta. 1950-luvun alussa tehtaalla alettiin valmistaa leikkuupuimureita sekä jääkaappeja ja pesukoneita, joista Rosenlew tuli vuosien saatossa tunnetuksi.
1970-luvun alussa Porin Konepajan toiminnot oli jaettu neljään eri yksikköön; kotitalouskonetehtaaseen, maatalouskonetehtaaseen, valimoon sekä prosessi- ja lämpötekniseen tehtaaseen. Rosenlewin toiminta jatkui vuoteen 1987 saakka, jolloin yhtiö sulautettiin osaksi Rauma-Repolaa. Kodinkoneiden valmistus siirtyi myöhemmin ruotsalaisen Electroluxin haltuun, joka lopetti tuotannon vuonna 1998. Valimotoimintaa on vuodesta 1988 jatkanut Componenta Pori. Vanhan maatalouskonetehtaan tiloissa toimii nykyään Sampo-Rosenlewin leikkuupuimureita valmistava tehdas.
Tehdasmiljöö

Konepajan rakennukset kuuluvat samaan suojeltuun tehdasmiljööseen kuin niiden läheisyydessä olevat Porin puuvillatehdas ja Isosannan höyrysaha. Ne ovat osa Porin kansallista kaupunkipuistoa ja kuuluvat myös Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Porin Konepajalla valmistettuja tuotteita on nykyään nähtävillä Aittaluodossa sijaitsevassa Rosenlew-museossa.
Porin Konepajalla rakennettuja aluksia

S/S Kotvio II (1884)
S/S Norden (1884)
S/S Concordia (1885)
Majakkalaiva Kemi (1901)
Miinalaiva Lieska (1915)
Miinalaiva Loimu (1915)
Miinalaiva Miina (1916)
Miinalaiva Paukku (1916)
Oulu II (kunnostus 1940-1941)
Aiheesta muualla

Rosenlew-museon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Porin Konepajan tuotteiden esitteitä Kansalliskirjaston digitaalisessa arkistossa
Satakunnan Museon Teollisuustyön jäljillä (Arkistoitu – Internet Archive) -verkkoaineisto
Porin Konepaja Osakeyhtiö, Suomen Kuvalehti, 01.07.1922, nro 26, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Porin Konepaja 75-vuotias, Helsingin Sanomat, 28.02.1934, nro 57, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vuonna 1863 Porin Konepajalla valettu Keski-Porin kirkon torni.
Porin Konepajan valmistama lokomobiili vuodelta 1913.
Porin Konepajan aluetta nykypäivänä. Oikealla Mekani, vanhin säilynyt rakennus (1871).
Majakkalaiva Kemi (1901).
Euroopan alueiden neuvosto

Euroopan alueiden neuvosto (AER, englantia, Assembly of European Regions) on Euroopan suurin alueiden viranomaisten riippumaton yhteistyöverkosto. AER on perustettu 1985. Siinä oli vuonna 2013 mukana lähes 230 alueellista ja 15 alueiden välistä organisaatioita 35 maasta, Suomesta kaikkiaan kahdeksan maakuntaa.
Raamattu kannesta kanteen

Raamattu kannesta kanteen on Raamattu-aiheinen radio-ohjelmasarja, jota tuottaa Medialähetys Sanansaattajat. Sarjassa opiskellaan koko Raamattu lähes jae jakeelta, Vanhan ja Uuden testamentin kirjoja vuorotellen. Raamattua opettaa pastori Jukka Norvanto, toimittajana on Elisheva Karonen. Aiempia toimittajia ovat olleet Marjaana Keränen, Elina Vaittinen, Elina Tuohisto-Kokko ja pisimpään vuosina 1997−2013 Inga-Lill Rajala. Viikoittain ohjelmaa kuuntelee varovaisen arvion mukaan 100 000–150 000  ihmistä.