stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Piinaavat hetket
Juoni

Frank Conner (Garcia) on sanfranciscolainen poliisi, jonka nuori poika sairastaa leukemiaa. Sairaus on edennyt jo niin pitkälle, että hän tarvitsee luuydinsiirron selviytyäkseen. Kun lääkärit etsivät sairaalan potilastietokannasta sopivia luovuttajia, selviää, että näitä on vain yksi; elinkautista vankeustuomiota kärsivä paatunut murhaaja Peter McCabe (Keaton). Conner lähtee tapaamaan häntä vankilaan mutta McCabe ei ole kiinnostunut luovuttajaksi. Vähän ajan päästä hän kuitenkin suostuu mutta sillä ehdolla, että Conner lupaa järjestää hänelle paremmat olot ilman tiukkoja vankilarutiineja. Conner suostuu muitta mutkitta, mutta McCabe vain bluffaa; hänellä ei ole aikomustakaan mennä leikkaukseen, vaan päättää käyttää tilannetta hyväkseen ja paeta. Hyvin suunniteltu pako onnistuukin ja leikkauspöydällä McCabe pääsee vapauteen ja aloittaa välittömästi ihmisten lahtaamisen. Epätoivoisen Connerin on samanaikaisesti saatava McCabe kiinni elävänä ja estää poliiseja tappamasta tätä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Keaton  | … |  Peter McCabe   |
|  Andy Garcia  | … |  Frank Conner   |
|  Brian Cox  | … |  Jeremiah Cassidy   |
|  Marcia Gay Harden  | … |  Samantha Hawkins   |
|  Eric King  | … |  Nathan Oliver   |
|  Efrain Figueroa  | … |  Vargas   |
|  Joseph Cross  | … |  Matthew Conner   |
|  Janel Monoley  | … |  Sarah Davis   |
|  Richard Riehle  | … |  Ed Fayne   |
|    | … |     |
Aiheesta muualla

Piinaavat hetket Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Piinaavat hetket Elonet.
Piinaavat hetket AllMoviessa. (englanniksi)
Suomen Messusäätiö

Suomen Messusäätiö edistää suomalaista elinkeinoelämää ja tekee tunnetuksi suomalaista teollisuutta, kauppaa ja muuta elinkeinoelämää. Säätiö jakaa vuosittain noin 400 000 euron arvosta stipendejä, apurahoja sekä tunnustus- ja kannustuspalkintoja. Palkinnoista tunnetuimpia ovat Kaj Franck -muotoilupalkinto, Habitare-suunnittelukilpailun palkinto, Rakkaudesta kirjaan -palkinto ja Vuoden nuori suunnittelija -palkinto.
Säätiön asioita hoitaa hallitus, jossa ovat edustettuina Suomen Messut Oyj, Elinkeinoelämän keskusliitto, Helsingin seudun kauppakamari, Suomen Yrittäjät ry ja Helsingin kaupunki. Säätiön asiamiehenä toimii Paul Taimitarha.
Aiheesta muualla

Suomen Messusäätiö
Kissa kuumalla katolla

| Kissa kuumalla katolla> Cat on a Hot Tin Roof |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Brooks
Käsikirjoittaja:   James Poe  Tennessee Williams 
Tuottaja:  Lawrence Weingarten
Säveltäjä:  Charles Wolcott
Kuvaaja:  William H. Daniels
Leikkaaja:  Ferris Webster
Tuotantosuunnittelija:  William A. Horning
Pukusuunnittelija:  Helen Rose
Pääosat:   Elizabeth Taylor  Paul Newman 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  MGM
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1958
Kesto:  108 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kissa kuumalla katolla on elokuva vuodelta 1958. Se perustuu Tennessee Williamsin samannimiseen, Pulitzer-palkinnolla palkittuun näytelmään. 
Se kertoo varakkaasta suvusta, jonka päämies on vanha ja sairas, ja kaksi poikaa kilpailevat perinnöstä. Toista veljeksistä esittää Paul Newman, ja hänen vaimoaan Elizabeth Taylor. Elokuva oli ehdokkaana useaan Oscar-palkintoon, muttei voittanut yhtään.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elizabeth Taylor  | … |  Maggie Pollitt   |
|  Paul Newman  | … |  Brick Pollit, Maggien alkoholisoitunut ja masentunut aviomies   |
|  Burl Ives  | … |  Big Daddy Pollit, Brickin isä   |
Aiheesta muualla

Kissa kuumalla katolla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kissa kuumalla katolla. Yle TV2. Arkistoitu 9.12.2004. Viitattu 16.12.2008.
Sipomaa, Kati: Pirtillä esitettävä klassikkonäytelmä tarjoaa silmäkarkkia Yle Uutiset.  11.2.2014 / Päivitetty 18.2.2015. Viitattu 19.5.2022.
Elizabeth Taylor ja Paul Newman elokuvan trailerista otetussa kuvakaappauksessa.
J. F. Aalto

| J>  F. Aalto |
| --- | --- |
 J. F. Aalto 1920-luvulla.
Kansanedustaja
 1.5.1924–20.10.1930  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Viipurin läntinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1886 Hausjärvi
Kuollut: 3. marraskuuta 1946 (60 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimittaja
Johan Fredrik Aalto (synt. Ståhlberg, 1. heinäkuuta 1886 Hausjärvi – 3. marraskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen sanomalehtimies ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1924–1930. Hän oli myös puolueen varapuheenjohtaja 1922-1923. Aalto työskenteli 1920-luvulla Kansan Työn ja Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana. Hän edusti puheenjohtaja Väinö Tanneria vastustanutta SDP:n vasemmisto-oppositiota ja oli vuosikymmenen jälkipuoliskolla yksi puolueen "huplilaisen" siiven näkyvimmistä hahmoista. Politiikan jätettyään Aalto työskenteli Viipurin apulaiskaupunginjohtajana ja Lauritsalan kauppalanjohtajana. Toimittajana hän käytti myös nimimerkkiä "Ähvä".
Elämä > Varhaiset vuodet

Hausjärven Kurussa syntyneen Johan Fredrik Aallon vanhemmat olivat työmies Johan Ståhlberg (1849-1938) ja Augusta Kustaantytär Ojala (1852-1929). Köyhän perheen lapsena hän joutui työelämään jo pikkupoikana. 1910-luvun alussa Aalto oli siirtolaisena Yhdysvalloissa. Clevelandissä asunut Aalto oli Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön jäsen ja Työmies-lehden avustaja. Palattuaan kotimaahan vuosikymmenen puolivälissä Aalto vaikutti muun muassa Virroissa ja työskenteli koneasentajana Riihimäellä, kunnes sai 1917 SDP:n Keski-Suomen piirisihteerin paikan. Yleislakon aikana hän toimi Jyväskylän vallankumousneuvoston sihteerinä. Sisällissodan syttyessä Aalto vangittiin ja kesäkuussa hän päätyi Tammisaaren vankileirille. Aalto sai yleislakon aikaisesta toiminnastaan kolmen vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksen valmistelusta, mutta hänet armahdettiin jo syksyllä 1918.
Elämä > Puoluevaikuttajana

Vapautumisensa jälkeen Aalto valittiin SDP:n puolueneuvostoon. Työskenneltyään muutaman kuukauden Vapaan Sanan toimitussihteerinä Vaasassa hän siirtyi keväällä 1920 Kansan Työn päätoimittajaksi Viipuriin. Samassa yhteydessä Aalto laati Mikko Ampujan, Johan Helon ja Reinhold Sventon kanssa SDP;n oikeistolaista johtoa vastaan suunnatun julistuksen, jonka allekirjoitti lähes 50 vasemmistososialidemokraattia. Aallosta tuli opposition näkyvin hahmo ja Kansan Työstä sen äänitorvi. Tammikuussa 1922 vasemmisto saavutti merkittävän voiton, kun Aalto nimitettiin puolueen pää-äänenkannattajan Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajaksi. Austromarxismista vaikutteita ottanut Aalto avasi lehteä sosialismin teoriaan liittyvälle keskustelulle ja tuki 1921 perustettua Sosialististen puolueiden kansainvälistä yhteistyöjärjestöä. Samalla hän muutti lehden linjaa radikaalimmaksi ja kansanomaisemmaksi. Kevään 1922 puoluekokouksessa Aalto valittiin myös SDP:n varapuheenjohtajaksi.
Kommunistisen SSTP:n noustua eduskuntaan puheenjohtaja Tannerin linja vahvistui jälleen. "Kallion leikkauksena" tunnettujen kommunistipidätysten jälkeen SDP:n oikeistolaiset katsoivat, ettei Aallon kaltaisella vasemmistososialidemokraatilla ollut edellytyksiä työskennellä Suomen Sosialidemokraatin päätoimittajana, ja lopulta hänet syrjäytettiin joulukuussa 1923. Samalla Aalto päätti erota varapuheenjohtajan pallilta. Hän palasi Kansan Työn päätoimittajaksi Viipuriin ja nousi eduskuntaan vuoden 1924 vaaleissa. Aalto jatkoi edelleen myös päätoimittajana ja hänestä tuli Tannerin päävastustajaa Väinö Huplia kannattaneiden sosialidemokraattien näkyvimpiä hahmoja Rieti Itkosen, Yrjö Räisäsen ja Emil Sallilan ohella.
Elämä > Politiikan jälkeen

Vuonna 1930 Aalto jätti eduskunnan ja luopui päivänpolitiikasta, kun hänet valittiin Viipurin toiseksi apulaiskaupunginjohtajaksi vastuualueenaan sosiaalitoimi. Talvisodan jälkeen Aalto siirtyi Lauritsalan kauppalanjohtajaksi. Hän kuoli kesken virkakautensa vaikeaan sairauteen marraskuussa 1946. Aalto on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.lähde?
Perhe

J. F. Aallon puoliso oli Virroissa syntynyt Impi Aurora Härkönen (1889-1955), jonka kanssa hän avioitui 1910.
Teoksia

Katsaus Lauritsalan kauppalan kehitykseen : mitä on aikaansaatu ja mihin on pyrittävä.  Lauritsala:  Lauritsalan sos.dem. kunnallisjärjestö, 1945.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta J. F. Aalto Wikimedia Commonsissa
Sosialidemokraattien kansanedustajat
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1924–1927 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (60):  A. Aalto  J. Aalto  Ahlfors  Ailio  Ampuja  Annala (1924–1926†)  Aromaa  Bryggari  Elfving (1926–1927)  Hakala  Hakkila  Halonen  Harvala  Haverinen  Helo  Huotari  Itkonen  Keto  Koivulahti-Lehto  Komu  Kontula  Koponen  Kovanen  Lehto  Lehtokoski  Leino  Leinonen  Lonkainen  Louhelainen  Meriläinen (1924–1926†)  Muhonen  Mustasilta  Myllymäki  Paasivuori  Paasonen  Pensas  Penttala (1927  Piippo  Puittinen  Rantala  Rapo  Reinikainen  Ryömä  Saari (1924–1927†)  Saarinen  Savolainen  Seppälä  Setälä  Sillanpää  Sirola  Sommarberg  Sventorzetski  Tainio  Tanner  Toivonen  Typpö  Wahlstén (1926–1927)  Valjakka  Welling  Vihuri  Wiik  Voionmaa  Wuolijoki 
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1927–1929 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (60):  A. Aalto  J. Aalto  Ailio  Ampuja  Bryggari  Eskola  Fahler  Hakala  Hakkila  Halonen  Harvala  Haverinen  Helo  Huttunen  Itkonen  Jokinen  Keto  Koivulahti-Lehto  Komu  Koponen  Kuusisto  Latvala  Lehikoinen  Lehto  Lehtokoski  F. J. Leino  J. Leino  Leinonen  Linna  Malkamäki  Muhonen  Myllymäki  Paasivuori  Paasonen  Pekkala  Pensas  Penttala  Puittinen  Rantala  Rapo  Reinikainen  Ryömä  Saarinen  Seppälä  Setälä  Sillanpää  Suokas  Sventorzetski  Tainio (1927–1929†)  Tervo  Toivonen  Tolonen  Typpö  Valjakka  A. Valta  K. Valta  Welling  Vihuri  Wiik  Voionmaa  Åhlström (1929) 
| n k Sosiaalidemokraattien kansanedustajat 1929–1930 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (59):  A. Aalto  J. Aalto  Aaltonen  Aattela (1929–1930)  Ailio  Ampuja  Aro  Aromaa  Bryggari  Eskola  Hakala  Hakkila  Halonen  Harvala  Haverinen  Helo  Huttunen  Jokinen  Keto  Kivisalo  Koivulahti-Lehto  Komu  Koponen  Koskelin  Kovanen  Kujala  Lehikoinen  Lehtokoski  J. Leino  Lepistö  Linna  Marttila  Myllymäki  Paasivuori  Pekkala  Pensas  Penttala  Perho  Puittinen  Pärssinen  Rantala  Rapo  Reinikainen  Ryömä  Seppälä  Setälä  Sillanpää  Sirén  Sirola  Suokas  Sventorzetski  Tolonen  Waljakka  A. Valta  K. Valta  Welling  Vihuri (1929†)  Voionmaa  Väisänen  Åhlström 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Loukoún luostari

| Loukoún luostari Μονή Λουκούς |
| --- | --- |
 Loukoún luostari.
Sijainti:  Vóreia Kynouría, Arkadia, Peloponnesos, Kreikka
Koordinaatit:  37°24′50″N, 22°41′01″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Mantíneian ja Kynourían hiippakunta
Tyyppi:  nunnaluostari
Perustettu:  1600-luku
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Loukoún Vapahtajan kirkastumisen luostari (kreik. Μονή Μεταμόρφωσης Σωτήρος Λουκούς, Moní Metamórfoseos Sotíros Loukoús), usein vain Loukoún luostari (Μονή Λουκούς, Moní Loukoús), on ortodoksinen luostari Kreikassa. Se sijaitsee Vóreia Kynourían kunnassa lähellä Ástroksen kaupunkia. Luostari on nunnaluostari ja omistettu Kristuksen kirkastumiselle.
Historia

Loukoún luostari on perustettu viimeistään 1600-luvulla, sillä ensimmäinen maininta siitä on vuonna 1690. Paikalla on kuitenkin saattanut olla varhaisempi luostari. Luostarin ympäristössä on paljon antiikin ajan Thyreatiin asutuksiin liittyviä jäänteitä, mukaan lukien Herodes Atticuksen huvilan rauniot. Luostarin itsensä paikalla on oletettavasti ollut alun perin varhaiskristillinen kirkko.
Luostarin nimen alkuperää ei tunneta. Erään teorian mukaan nimi tulisi viljelymailla käytetyistä viemärikanavista (loúkia, λούκια) ja toisen mukaan latinankielisestä nimestä Lucus Feroniae, joka viittasi Herodes Atticuksen huvilaan. Nimeä on selitetty myös monilla muilla tavoilla, kuten tulevaksi susista (lykos, λύκος), Herasta (Juno Lucina), Pyhästä Luukkaasta tai Pyhästä Luciasta. Luostari oli alun perin munkkiluostari, mutta se muutettiin nunnaluostariksi vuonna 1947. Vuonna 2021 luostarissa oli 18 asukasta.
Rakennukset

Luostari sijaitsee noin viisi kilometriä länsiluoteeseen Ástroksen kaupungista. Luostarin pääkirkko (katholikon) on pohjakaavaltaan risti-suorakulmiossa -muotoinen ja siinä on kahdeksankulmainen kupoli. Kirkon koko on noin 11,7 × 9,1 metriä. Kirkon seinämaalaukset ovat 1600-luvulta. Kirkon ympärillä on muita rakennuksia kaikilla neljällä sivulla. Luostarin kirjastossa on vanhoja käsikirjoituksia.
Luostarin rakentamisessa on käytetty uudelleen paljon antiikin aikaista rakennusmateriaalia, ja myös luostarin pihalla on esillä joonialaisia ja korinttilaisia kapiteeleja ja pylväänosia. Paikalta on löydetty antiikin aikaista mosaiikkilattiaa. Luostarin lähellä on roomalaisaikaisen akveduktin jäänteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loukoún luostari Wikimedia Commonsissa
Loukoún luostarin kirkko.
Loukoún luostarin rakennuksia.
Luettelo valtioista valtionuskonnon mukaan

Tämä on luettelo valtioista, joissa jokin uskonto on valtionuskontona.
Kristinusko

Seuraavissa maissa jokin kristinuskon suuntaus on lain mukaan virallisena uskontona:
Kristinusko > Katolisuus

Seuraavissa maissa katolisuus on valtion- tai virallisena uskontona:
Costa Rica
Liechtenstein
Malta
Monaco
Italia
Vatikaanivaltio
Andorra
Argentiina
Dominikaaninen tasavalta
El Salvador
Panama
Paraguay
Peru
Puola
Haiti
Espanja
Kristinusko > Ortodoksisuus

Seuraavissa maissa lainsäädäntö tunnustaa jonkin ortodoksisen kirkkokunnan valtionuskonnoksi
Kreikka
Georgia
Bulgaria
Kristinusko > Protestanttisuus > Anglikaaninen

Englanti
Mansaari
Jersey
Guernsey
Kristinusko > Protestanttisuus > Kalvinistinen

Tuvalu
Kristinusko > Protestanttisuus > Presbyterilainen

Skotlanti
Kristinusko > Protestanttisuus > Luterilainen

Tanska
Färsaaret
Grönlanti
Islanti
Norja (vuoteen 2017)
Suomi (vuoteen 1869)
Ruotsi (vuoteen 2000)
Kristinusko > Protestanttisuus > Muu

Unkari
Sambia
Armenia
Brasilia
Samoa
Islam

Afganistan
Algeria
Bangladesh
Bahrain
Brunei
Komorit
Djibouti
Egypti
Iran
Irak
Jordania
Kuwait
Libya
Malediivit
Malesia
Mauritania
Marokko
Oman
Pakistan
Palestiina
Qatar
Saudi-Arabia
Somalia
Yhdistyneet arabiemiraatit
Jemen
Buddhalaisuus

Seuraavissa maissa valtio tunnustaa buddhalaisuuden tai sen jonkin muodon viralliseksi uskonnokseen:
Bhutan
Kambodža
Laos
Myanmar
Sri Lanka
Thaimaa
Voodoo

Haiti
Espanjan maakunnat

Espanjan maakunnat
Seitsemäntoista itsehallintoalueen lisäksi Espanja on jaettu viiteenkymmeneen maakuntaan (esp. provincias).
Maakuntien merkitys on vähentynyt itsehallintojärjestelmän käyttöönoton jälkeen, mutta ne toimivat edelleen vaalipiireinä ja postiosoitteissa.
Suurin osa maakunnista on nimetty pääkaupunkinsa mukaan. Ainoastaan Extremaduran Mérida ja Galician Santiago de Compostela ovat itsehallintoalueiden pääkaupunkeja olematta myös maakuntien pääkaupunkeja.
Asturian, Baleaarien, Cantabrian, La Riojan, Madridin, Murcian ja Navarran itsehallintoalueet koostuvat vain yhdestä maakunnasta.
| Maakunnan nimi | Pääkaupunki | Itsehallintoalue |
| --- | --- | --- |
| Álava | Vitoria-Gasteiz | Baskimaa |
| Albacete | Albacete | Kastilia-La Mancha |
| Alicante | Alicante | Valencia |
| Almería | Almería | Andalusia |
| Asturia | Oviedo | Asturia |
| Ávila | Ávila | Kastilia ja León |
| Badajoz | Badajoz | Extremadura |
| Baleaarit | Palma | Baleaarit |
| Barcelona | Barcelona | Katalonia |
| Biskaja | Bilbao | Baskimaa |
| Burgos | Burgos | Kastilia ja León |
| Cáceres | Cáceres | Extremadura |
| Cádiz | Cádiz | Andalusia |
| Cantabria | Santander | Cantabria |
| Castellón | Castellón de la Plana | Valencia |
| Ciudad Real | Ciudad Real | Kastilia-La Mancha |
| Córdoba | Córdoba | Andalusia |
| A Coruña | A Coruña | Galicia |
| Cuenca | Cuenca | Kastilia-La Mancha |
| Gipuzkoa | San Sebastián | Baskimaa |
| Girona | Girona | Katalonia |
| Granada | Granada | Andalusia |
| Guadalajara | Guadalajara | Kastilia-La Mancha |
| Huelva | Huelva | Andalusia |
| Huesca | Huesca | Aragonia |
| Jaén | Jaén | Andalusia |
| León | León | Kastilia ja León |
| Lleida | Lleida | Katalonia |
| Lugo | Lugo | Galicia |
Madrid
| Málaga | Málaga | Andalusia |
Murcia
| Navarra | Pamplona | Navarra |
| Ourense | Ourense | Galicia |
| Palencia | Palencia | Kastilia ja León |
| Las Palmas | Las Palmas de Gran Canaria | Kanariansaaret |
| Pontevedra | Pontevedra | Galicia |
| La Rioja | Logroño | La Rioja |
| Salamanca | Salamanca | Kastilia ja León |
| Santa Cruz de Tenerife | Santa Cruz de Tenerife | Kanariansaaret |
| Segovia | Segovia | Kastilia ja León |
| Sevilla | Sevilla | Andalusia |
| Soria | Soria | Kastilia ja León |
| Tarragona | Tarragona | Katalonia |
| Teruel | Teruel | Aragonia |
| Toledo | Toledo | Kastilia-La Mancha |
Valencia
| Valladolid | Valladolid | Kastilia ja León |
| Zamora | Zamora | Kastilia ja León |
| Zaragoza | Zaragoza | Aragonia |
Vasilíssis Sofías

| Vasilíssis Sofías Λεωφόρος Βασιλίσσης Σοφίας |
| --- | --- |
 Vasilíssis Sofías -valtakatua.
Maa:  Kreikka
Kaupunki:  Ateena
Tieluokka:  katu
Pituus:  2,7 km
Alkupiste:  Sýntagma
Päätepiste:  Alexándras- ja Kifisías, Ampelókipoi (2,7 km)
Vasilíssis Sofías (kreik. Λεωφόρος Βασιλίσσης Σοφίας, Leofóros Vasilíssis Sofías, ”Kuningatar Sofian valtakatu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty kuningatar Sofian mukaan.
Vasilíssis Sofías -valtakatu kulkee Ateenan keskustan Sýntagma-aukiolta Vasilíssis Amalías -valtakadun risteyksestä koilliseen Ampelókipoin kaupunginosaan, missä se päättyy Alexándras- ja Kifisías-valtakatujen risteykseen. Sen pituus on noin 2,7 kilometriä. Katu jatkuu Kifisías-valtakatuna kohti pohjoisia ja koillisia esikaupunkeja.
Kadun varrella sijaitsee lukuisia huomattavia rakennuksia, muun muassa Kreikan parlamenttitalo, Benaki-museo, Kykladisen taiteen museo, Bysanttilainen ja kristillinen museo, Sotamuseo, Hilton-hotelli, Ateenan konserttitalo (Mégaro Mousikís), Egyptin, Italian, Ranskan ja Yhdysvaltain suurlähetystöt sekä Pýrgos Athinón -tornitalot.
Vasilíssis Sofías -valtakatua.
Vasilíssis Sofías -valtakatua.
Kykladisen taiteen museo.
Bysanttilainen ja kristillinen museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasilíssis Sofías Wikimedia Commonsissa
Ateenan merkittävimmät kadut ja tiet
| --- | --- |
Moottoritiet:   A1 (PATHE)  A6 (Attikí Odós) 
Valtakadut:   Alexándras  Andréa Syngroú  Athinón  Kifisías  Konstantinoupóleos  Mesogeíon  Vasiléos Konstantínou  Vasilíssis Amalías  Vasilíssis Ólgas  Vasilíssis Sofías  Vouliagménis 
Kadut:   Aiólou  Akadimías  Athinás  Dionysíou Areopagítou  Ermoú  Filellínon  Ierá Odós  Iródou Attikoú  Mitropóleos  Óthonos  Panepistimíou  Patisíon (28is Oktovríou)  Peiraiós (Panagí Tsaldári)  Sólonos  Stadíou  Tripódon  Vasiléos Georgíou A'  Voukourestíou
Lihapiirakka

Lihapiirakan täytteenä on jauhelihaa ja riisiä.
Lihapiirakka on lihatäytteinen piirakka. Se tehdään yleensä tavallisesta munkkitaikinasta ja täytetään jauhelihan ja riisin sekoituksella. Lihapiirakkaa ja siitä nakki- ja grillikioskeilla valmistettuja ruokia on kutsuttu monilla eri nimillä. Muun muassa lihis, lörtsy, vety, möttönen, atomi, riihimäkeläinen. Markkinoilla on myös myytävänä lihapiirakoita, jotka on valmistettu grahamjauhoista.
Uudehkon tradition mukaan lihapiirakka halkaistaan kahtia ja sen väliin laitetaan esimerkiksi nakkeja, lenkkimakkaraa, kebabia tai jauhelihapihvi. Yleisimpinä mausteina käytetään ketsuppia, sinappia ja kurkkusalaattia. Lihapiirakkaa, jonka väliin laitetaan paistettua lenkkimakkaraa ja sipulia, kutsutaan lenkkisämpyläksi.lähde?
Lappeenrannasta ovat peräisin kaksi nimettyä täytettyä lihapiirakkaa: vety ja atomi. Vedyn täytteenä on keitetty kananmuna ja kinkkua, atomissa vain toista. Kinkku on perinteisesti joko keitto- tai savukinkkua.
Monen paikkakunnan grilleillä on saatavilla myös paikkakunnan mukaan nimetty erikoislihapiirakka. Esimerkiksi riihimäkeläinen on lihapiirakka, joka sisältää perusmausteiden lisäksi jauhelihapihvin ja paistetun kananmunan. Rovaniemellä vastaava on Rovaniemen palloseuran mukaan nimetty ropsilainen.
Levylihapiirakka tehdään voitaikinakuoreen, jossa täytteenä on jauhelihaa, sipulia ja keitettyä riisiä. Piirakka on saanut nimensä matalasta levymuodostaan ja kuuluu lihapiirakoiden ryhmään. Joskus piirakkaa kutsutaan myös peltipiirakaksi.lähde?
Aiheesta muualla

Tuhdein finskipikaruoka on lihis kahdella nakilla Vanhat Verkkouutiset.  29.1.1999. Viitattu 27.3.2020.
Suomen Jääkiekkomuseo

| Suomen Jääkiekkomuseo |
| --- | --- |
 Suomen Jääkiekkoleijonat museossa.
Tyyppi:  erikoismuseo
Sijainti:  Museokeskus Vapriikki Alaverstaanraitti 5 33100 Tampere
Perustettu:  1979
Johtaja:  Salla Järnefelt
Kotisivut:  Suomen Jääkiekkomuseo
Koordinaatit:  61°30′11″N, 023°45′37″E
 fiSuomen Jääkiekkomuseo 
    
Suomen Jääkiekkomuseo on Tampereella sijaitseva museo, joka on erikoistunut jääkiekon historiaan. Museo avattiin vuonna 1979 Hakametsän jäähallilla. Vuonna 2000 se siirtyi nykyisiin, suurempiin tiloihinsa Museokeskus Vapriikkiin.
Museon kokoelmissa on muun muassa 30 000 esinettä ja 300 000 valokuvaa, kuten alkuperäinen Kanada-malja sekä Suomen jääkiekon maailmanmestaruuskisoissa 1995 voittama MM-pokaali. Pelipaitakokoelmassa on yli 700 paitaa. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Suomen Jääkiekkoleijonia.
Vaihtuvat näyttelyt

Pienoisnäyttelyt Aarne Honkavaara 1924–2016 ja Nuoret Leijonat 2016 (2016–2017)
Maskit (2015–2016)
Urheiluidolit – Suomalaisen urheilumaailman idoleita ja fanikulttuuria (2014–2015)
Jäänmurtaja Jari Kurri – Palkintoja legendaariselta uralta (2013–2014)
Pekka Marjamäki 1947–2012 (2012–2013)
Teräsmies Teppo Numminen – Neljän vuosikymmenen puolustaja (2011–2012)
Pelin henki – Jukka Raution valokuvia (2009–2011)
Leijonakultaa! Suomi jääkiekon maailmanmestari 1995 (2006–2008)
Kohotetaan Kanada-malja! – Jääkiekon SM-liiga 1975–2005 (2005–2006)
Lätkässä kortteihin – Suomalaisia jääkiekkokortteja 1965–2004 (2004–2005)
Kotijäät kutsuvat – Suomessa järjestetyt jääkiekon MM-kisat (2003)
Leijonat olympiakaukalossa 1952–2002 – 50 vuotta suomalaista olympiakiekkoa (2002) (yhdessä Tampereen museoiden ja Urheilumuseon kanssa)
Aiheesta muualla

Museon verkkosivut
Ylen Elävä arkisto: Kiekkolegendat esittelevät Suomen Jääkiekkomuseon
| n k Perustiedot Wikidatassa: Suomen Jääkiekkomuseo (Q11167720)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: erikoismuseo, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Tampere
sijainti: Tampereen jäähalli, Museokeskus Vapriikki
katuosoite: Vapriikki, Alaverstaanraitti 5, 33100 Tampere
koordinaatit: 61°30′11″N 23°45′37″E﻿ / ﻿61.5031°N 23.7603°E﻿ / 61.5031; 23.7603

| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Valtteri Aliranta

| Valtteri Aliranta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. elokuuta 2003 (ikä 21) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ali
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  29
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Valtteri Eino Juhani Aliranta (s. 29. elokuuta 2003 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue JYPiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.