stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hetki lyö (albumi)
Kappaleet > Boksi > CD 2

Pikkuveli – 3.10
Varrella virran – 3.08
Elämys kirkas oot – 4.05
Liikaa Stadiin – 3.24
Taas nousen junaan – 4.17
Älä härnää – 4.11
Oh, New York rakkain – 2.55
Mirella – 2.52
Lauantaiyö – 3.05
Cindy – 3.26 (Kirka ja Anna Babitzin)
Valvotaan vaan – 3.44
Sinut haluan vain – 2.38 (säv. Kirka ja Anna Babitzin)
Kyyneleet – 3.13
Hengaillaan – 2.39
Soitin vain kun taas sua kaipaan – 4.19
Kahden hullun matka – 4.00
Kappaleet > Boksi > CD 3

Born to Be Wild – 4.26
Surun pyyhit silmistäni – 3.21
Kaksin rannalla yksinäiset – 3.29
Anna käsi – 3.38
Ota lähellesi – 3.38
Pyydä vain – 4.05
Ei rakkaus yötä pelkää – 4.48
Niin paljon se sattuu – 4.03
Den glider in – 3.36 (Leijonat, Curre & Kirka)
Tie huomiseen – 3.41
Odotan sinua kotiin – 3.33
Toukokuu – 3.07
Tunnetko – 3.49
Daa-da daa-da – 2.40 (Kirka ja Sammy Babitzin)
Tunne et mua vieläkään – 3.35
Kappaleet > Boksi > CD 4

Anna suukko vain – 3.22
Silloin ihminen kaunein on – 2.57
Avaruuslaulu – 5.06
Bama Lama Bama Loo – 2.29
Georgia on My Mind – 5.10
Hold On I’m Coming – 2.33
Kaukainen valo – 2.35
Pintaa – 3.09
Katu kuin autio maa – 4.02
Rock’n Roll Hoochie Coo – 3.40
Huonot naiset – 3.19
Kaikki sallitaan – 3.32
Valloittaja – 4.07
Sadness in Your Eyes – 3.47
Soulmies – 4.36 (Kirka ja Komppimafia & UMO:n puhaltajat johtajanaan Eero Koivistoinen)
Kun mies löytää naisen – 5.58 (Kirka ja Komppimafia & UMO:n puhaltajat johtajanaan Eero Koivistoinen)
Ehjä kuva sisälläin – 6.28 (Kirka ja Komppimafia & UMO:n puhaltajat johtajanaan Eero Koivistoinen)
Kappaleet > Kahden CD:n versio

| --- | --- |
 CD 1 Hetki lyö – 3.24  Okolona River Bottom Band – 3.10  Kellon soiton kuulla saan – 2.38  Leijat – 3.36  Ehkä suukon antaa saan – 2.31  Viimeiseen mieheen – 3.00  Pääsi rinnallein painuu – 2.31  Alku kaiken kauniin – 3.33  Pitkän tien pää – 2.58  Mrs. Robinson – 3.40 (Kirka ja Sammy Babitzin)  Venus – 2.55  Kulman kundit – 2.45  Saat kaiken – 3.05  Silta yli synkän virran – 4.43  Mamy Blue – 3.49  Kanelipuun alla – 3.10  Pikkuveli – 3.10  Varrella virran – 3.08  Liikaa Stadiin – 3.24  Taas nousen junaan – 4.17  Älä härnää – 4.11  Lauantaiyö – 3.05 :  CD 2 Valvotaan vaan – 3.44  Kyyneleet – 3.13  Hengaillaan – 2.39  Soitin vain kun taas sua kaipaan – 4.19  Kahden hullun matka – 4.00  Born to Be Wild – 4.26  Surun pyyhit silmistäni – 3.21  Kaksin rannalla yksinäiset – 3.29  Anna käsi – 3.38  Ota lähellesi – 3.38  Pyydä vain – 4.05  Ei rakkaus yötä pelkää – 4.48  Niin paljon se sattuu – 4.03  Den glider in – 3.36 (Leijonat, Curre & Kirka)  Tie huomiseen – 3.41  Odotan sinua kotiin – 3.33  Toukokuu – 3.07  Tunnetko – 3.49  Daa-da daa-da – 2.40 (Kirka ja Sammy Babitzin)  Tunne et mua vieläkään – 3.35
Sinosauropteryx

| Sinosauropteryx |
| --- | --- |

 Varhaisliitukausi 130–125 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Heimo::  †Compsognathidae
Suku::  †Sinosauropteryx  Ji & Ji, 1996
Laji::  prima
Kaksiosainen nimi
 † Sinosauropteryx prima  Ji & Ji, 1996 
Katso myös
   Sinosauropteryx Wikispeciesissä   Sinosauropteryx Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinosauropteryx (nimen merkitys: ”kiinalainen liskon siipi”) on sukupuuttoon kuollut Compsognathidae-heimoon kuuluva petodinosaurusten suku, joka eli Kiinassa noin 130–125 miljoonaa vuotta sitten. Se tuli tunnetuksi siitä, että se oli ensimmäinen varmistettu höyhenpeitteinen dinosaurus.
Ulkonäkö ja koko

Sinosauropteryx kasvoi noin metrin pituiseksi ja 29 senttimetrin korkuiseksi ja painoi noin 2,5 kilogrammaa. Lajilla oli suuhteellisen pitkä häntä verrattuna muun ruumiin kokoon. Se käveli kahdella jalalla ja juoksi nopeasti. Tutkijat uskovat sen juosseen jopa 64 kilometrin tuntinopeudella. Suurin osa sen pituudesta koostui sen hännästä, joka oli pitempi kuin muilla teropodeilla. Lajilla oli koukkukynnet ja niiden käsivarret olivat lyhyet. Lajilla oli pienet hampaat. Se kuului teropodeihin.
Fossiilit

Sinosauropteryx löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996 Kiinasta, Liaoningin louhokselta. Höyhenpeitteen olemassaolo saatiin selville sen luihin jääneistä untuvamaisista höyheneistä. Tutkijat uskoivat että höyhenet suojasivat sitä kylmyydeltälähde?.
Sinosauropteryxilla oli todennäköisesti poikittaisia ​​valkoisia ja oransseja raitoja koko hännän pituudelta, ja sen kaulaa ja selkää peittävät untuvat olivat väriltään punaruskeita tai oransseja. Tutkimus edisti käsitystä dinosaurusten värityksestä. Kyseinen tiimi ei löytänyt solurakenteita, jotka olisivat vastuussa muista väreistä, kuten keltaisesta, purppurasta tai sinisestä. He viittaavat myös siihen, että dinosauruksen solut olisivat saattaneet tuottaa värillisiä pigmenttejä, kuten karotenoideja ja porfyriinejä.
Elinympäristö

Sinosauropteryxen elinympäristö koostui märistä metsistä ja järvistiä. Se jakoi yleensä elimympäristönsä muiden samankaltaisen lajien kanssa, esimerkiksi: Sinocalliopteryxien, Sinornithosaurus ja Tianyuraptorien kanssa.
Ravinto

Yksi Sinosauropteryxin fossiili näyttää sisältävän liskon jäännöksiä mahassaan. Toisessa fossiilinäytteessä havaittiin sen sisältävän kolmen pienen muun nisäkkään leukojen jäämiä.
Sinosauropteryxin luuranko.
Kuva, joka näyttää minkälainen lajin hännän väri olisi voinut olla
Sinosauroptreyzxen luuranko, jossa voi nähdä tummennetut kohdat
Sinosauropteryx nappaamassa ravinnokseen dalinghosauruksen.
Yhdysvaltain senaatin vaalit Montanassa 2024

Yhdysvaltain senaatin vaalit Montanassa 2024 pidettiin 5. marraskuuta 2024 samaan aikaan muiden vuoden 2024 vaalien kanssa. Istuva demokraattisenaattori Jon Tester oli ehdolla neljännelle kaudelleen, mutta hävisi häntä vastassa olleelle republikaani Tim Sheehylle.
Tausta

Demokraattien ehdokas Jon Tester valittiin ensimmäisen kerran senaattiin vuonna 2006, jolloin hän päihitti istuvan republikaanisenaattorin Conrad Burnsin täpärästi alle 1 prosenttiyksikön erolla. Hänet valittiin jatkokausille vuosina 2012 ja 2018. Testeriä pidettiin yhtenä demokraattien haavoittuvimmista senaattoreista, sillä Montana on vahvasti republikaaninen osavaltio osavaltiotason vaaleissa. Donald Trump päihitti Joe Bidenin vuoden 2020 presidentinvaaleissa Montanassa lukemin 57–41.
Vaaleissa äänioikeutettuja ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot ja rekisteröityvät äänestäjiksi:
Vähintään 18-vuotias;
On asunut Montanassa ja siinä piirikunnassa, jossa hän aikoo äänestää, vähintään 30 päivää (poikkeukset mahdollisia);
On Yhdysvaltain kansalainen;
Ei ole suorittamassa vankeusrangaistusta rikokseen tuomitseminen seurauksena;
Jos on tuomittu vajaavaltaiseksi, äänioikeuden tulee olla erikseen palautettu.
Ehdokasasettelu

Tester asettui ehdolle neljännelle kaudelleen, ja hän voitti puolueensa esivaalit helposti, saaden noin 97 % äänistä. Ainoa häntä vastassa ollut ehdokas, Michael Hummert, sai noin 3 % äänistä. Republikaanien ehdokas Tim Sheehy voitti puolueensa esivaalit saatuaan yli 73 % esivaalien äänistä kahta muuta ehdokasta vastaan.
Tulokset

| Ehdokas | Ääniä | Osuus äänistä (%) |
| --- | --- | --- |
| Tim Sheehy | 319 682 | 52,6 |
| Jon Tester | 276 305 | 45,5 |
| Sid Daoud | 7 272 | 1,2 |
| Robert Barb | 4 003 | 0,7 |

Lähde:
Paavali V:n muotokuva

| Paavali V:n muotokuva |
| --- | --- |

Nimi:  Paavali V:n muotokuva
Tekijä:  Caravaggio ja -
Valmistumisvuosi:  Années 1600
Taiteenlaji:  Muotokuva
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  203  cm
Leveys:  119  cm
Kokoelma:  Galleria Borghese
Sijainti:  Galleria Borghese, Italia
Paavali V:n muotokuva on italialaisen taiteilijan Caravaggion öljyvärimaalaus, 203 × 119 cm, jonka hän maalasi suunnilleen vuosina 1605-1606. Sitä säilytetään Roomassa Palazzo Borghesessa.
Camillo Borghese hallitsi paavina nimellä Paavali V vuosina 1605–1621. Caravaggion elämäkerran kirjoittaja Giovanni Bellori muistaa tuolilla istuvan paavin muotokuvan, jonka taiteilija maalasi Borghesen vaalien 16. toukokuuta 1605 ja Caravaggion paon välillä Roomasta toukokuussa 1606 Ranuccio Tomassonin kuoleman vuoksi.
Monet tutkijat ovat epäilleet maalauksen aitoutta, koska he ovat pitäneet sommitelmaa liian inspiroimattomana taiteilijan tyyliin. Muut epäilykset tämän muotokuvan osoittamisesta Caravaggiolle johtuvat siitä, että vain Bellori mainitsee maalauksen kirjoituksissaan, hiljaisuus,selvennä jota on itse asiassa vaikea selittää, kun otetaan huomioon, mikä olisi pitänyt olla yksi Merisin arvostetuimmista toimeksiannoista. Mutta tutkija John Gash arvovaltaisessa (tarkistetussa) vuoden 2003 Caravaggio-luettelossaan uskoo työn olevan aito ja huomauttaa, että asento olisi ollut taiteilijan hallinnan ulkopuolella - Paavali V tunnettiin arvokkaasta ja jopa hiljaisesta käytöksestään, ja se olisi epätodennäköistä hyväksymään suunta. "Hänen äänetön asenne on esimerkki miehen raittiista, varovaisesta ja itse asiassa aidosti uskonnollisesta hengestä...". Gash huomauttaa myös, että Paavalin kaventuneet silmät, jotka eivät suinkaan välitä epäluuloa ja pahansuopaisuutta, kuten monet kirjoittajat väittävät, ovat seurausta kroonisesta likinäköisyydestä.
Toinen myös muotoiltu hypoteesi (Alfred Moir, 1971) on, että tämä muotokuva voisi olla kopio Bellorin mainitsemasta maalauksesta, joka on nyt kadonnut; ja jonka isyys pitäisi lukea Ludovico Leonista, joka tunnetaan nimellä Padovanino, tai Ottavio Leonista.
Kolme neljäsosaa pitkällä käsinojillisilla tuolilla istuva Paavali V pukeutuu sukkassaan purppuranpunaiseen mozzettaan, joka sopii yhteen camauron, turkisreunuksen kanssa. Kuva paljastaa joitakin yhtäläisyyksiä Diego Velázquezin (1650) maalaaman Innocentius X:n muotokuvan kanssa.
Bellorin mukaan Caravaggio sai esittelynsä Paavalille paavin veljenpojan, kardinaali Scipione Caffarelli-Borghesen kautta. Scipione oli innokas taiteenkeräilijä, jonka oli määrä hankkia monia Caravaggion kankaita, mutta hänen oli osoittautunut vähäarvoiseksi Caravaggion tai muiden suojelijana. Hän halusi parantaa kokoelmaansa mieluummin kiristämällä ja terävällä käytännöllä kuin tukemalla ja ostamalla. Hänestä tulisi lopulta yksi Caravaggion viimeisten päivien tärkeimmistä hahmoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paavali V:n muotokuva Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Portrait of Pope Paul V & it:Ritratto di papa Paolo V – 14.7.2022 versio
Käännös suomeksi
Jerring-palkinto

Henrik Stenson suutelemassa Jerring-kulhoa tammikuussa 2014.
Jerring-palkinto (ruots. Jerringpriset) on Ruotsin radion (SR) urheilutoimituksen perustama palkinto. Se on nimetty ruotsalaisen radiouranuurtajan Sven Jerringin mukaan, ja se myönnetään menestyneelle ruotsalaiselle urheilijalle yleisöäänestyksen perusteella edellisen vuoden saavutuksista. Ehdokkaat valitsee SR:n esiraati.
Palkinnon saajan valitsevat radiokuuntelijat. Sitä on siksi arvosteltu siitä, että valituksi tulee kansansuosikki eikä välttämättä paras urheilija.
Palkitut > 1979–1989

1979 – Ingemar Stenmark, alppihiihto
1980 – Ingemar Stenmark, alppihiihto
1981 – Annichen Kringstad, suunnistus
1982 – IFK Göteborg, miesten jalkapallo
1983 – Mats Wilander, tennis
1984 – Gunde Svan, maastohiihto
1985 – Gunde Svan, maastohiihto
1986 – Tomas Johansson, paini
1987 – Marie-Helene Westin, maastohiihto
1988 – Tomas Gustafson, pikaluistelu
1989 – Jan Boklöv, mäkihyppy
Palkitut > 1990–1999

1990 – Ruotsin miesten käsipallomaajoukkue
1991 – Pernilla Wiberg, alppihiihto
1992 – Pernilla Wiberg, alppihiihto
1993 – Torgny Mogren, maastohiihto
1994 – Ruotsin miesten jalkapallomaajoukkue
1995 – Annika Sörenstam, golf
1996 – Ludmila Engquist,  yleisurheilu
1997 – Magdalena Forsberg, ampumahiihto
1998 – Magdalena Forsberg, ampumahiihto
1999 – Ludmila Engquist,  yleisurheilu
Palkitut > 2000–2009

2000 – Magdalena Forsberg, ampumahiihto
2001 – Magdalena Forsberg, ampumahiihto
2002 – Carolina Klüft, yleisurheilu
2003 – Annika Sörenstam, golf
2004 – Stefan Holm, yleisurheilu
2005 – Tony Rickardsson, speedway
2006 – Susanna Kallur,  yleisurheilu
2007 – Zlatan Ibrahimović, jalkapallo
2008 – Charlotte Kalla, maastohiihto
2009 – Helena Jonsson, ampumahiihto
Palkitut > 2010–2019

2010 – Therese Alshammar, uinti
2011 – Rolf-Göran Bengtsson, esteratsastus
2012 – Lisa Nordén, triathlon
2013 – Henrik Stenson, golf
2014 – Sarah Sjöström, uinti
2015 – Sarah Sjöström, uinti
2016 – Peder Fredricson, ratsastus
2017 – Peder Fredricson, ratsastus
2018 – Hanna Öberg, ampumahiihto
2019 – Tove Alexandersson, suunnistus
Palkitut > 2020–

2020 – Armand Duplantis, yleisurheilu
2021 – Esteratsastusmaajoukkue
2022 – Nils van der Poel, pikaluistelu
2023 – Ebba Andersson, maastohiihto
2024 – Truls Möregårdh, pöytätennis
Yhdysvaltain senaatin vaalit Pennsylvaniassa 2024

Yhdysvaltain senaatin vaalit Pennsylvaniassa 2024 pidettiin 5. marraskuuta 2024 samaan aikaan muiden vuoden 2024 vaalien kanssa. Istuva demokraattisenaattori Bob Casey Jr. oli ehdolla neljännelle kaudelleen, mutta hävisi täpärästi häntä vastassa olleelle republikaani Dave McCormickille.
Tausta

Demokraattien ehdokas Bob Casey Jr. valittiin ensimmäisen kerran senaattiin vuonna 2006, jolloin hän päihitti istuvan republikaanisenaattorin Rick Santorumin. Hänet valittiin jatkokausille vuosina 2012 ja 2018. Suurimmassa osassa mielipidemittauksista Caseyllä oli pieni etu McCormickiin nähden.
Vaaleissa äänioikeutettuja ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot ja rekisteröityvät äänestäjiksi:
Vähintään 18-vuotias vaalipäivään mennessä;
On asunut Pennsylvaniassa ja siinä vaalipiirissä, jossa haluaa rekisteröityä ja äänestää vähintään 30 päivää ennen vaaleja;
On ollut Yhdysvaltojen kansalainen vähintään kuukauden ennen vaaleja;
Ei ole suorittamassa vankeusrangaistusta törkeästä rikoksesta (felony) vaalipäivänä;
Ei ole tuomittu Pennsylvanian vaalilain rikkomisesta viimeisen neljän vuoden aikana.
Ehdokasasettelu

Casey asettui ehdolle neljännelle kaudelleen, ja hän oli ainoa ehdokas demokraattien esivaaleissa. Republikaanien ehdokas Dave McCormick oli myös ainoa puolueensa esivaalien ehdokas.
Tulokset

| Ehdokas | Ääniä | Osuus äänistä (%) |
| --- | --- | --- |
| Dave McCormick | 3 399 295 | 48,8 |
| Bob Casey Jr. | 3 384 180 | 48,6 |
| John Thomas | 89 653 | 1,3 |
| Leila Hazou | 66 388 | 1,0 |
| Marty Selker | 23 621 | 0,3 |
Lähde:
Yhdysvaltain senaatin vaalit Ohiossa 2024

Yhdysvaltain senaatin vaalit Ohiossa 2024 pidettiin 5. marraskuuta 2024 samaan aikaan muiden vuoden 2024 vaalien kanssa. Istuva demokraattisenaattori Sherrod Brown oli ehdolla neljännelle kaudelleen, mutta hän hävisi vastaehdokkaalleen, republikaanien Bernie Morenolle.
Brownin uudelleenvalintaa pidettiin keskeisenä demokraattien mahdollisuudelle säilyttää senaatin enemmistö vuonna 2024.
Tausta

Demokraattien ehdokas Sherrod Brown valittiin ensimmäisen kerran senaattiin vuonna 2006, jolloin hän päihitti istuvan republikaanisenaattorin Mike DeWinen. Hänet valittiin jatkokausille vuosina 2012 ja 2018. Ohiosta, joka oli aiemmin vaa’ankieliosavaltio, on sittemmin tullut republikaanisempi osavaltio, minkä johdosta Sherrodia pidettiin yhtenä demokraattien haavoittuvimmista demokraattisenaattoreista. Donald Trump päihitti Joe Bidenin vuoden 2020 presidentinvaaleissa Ohiossa lukemin 53–45.
Vaaleissa äänioikeutettuja ovat sellaiset henkilöt, jotka täyttävät seuraavat ehdot ja rekisteröityvät äänestäjiksi:
Vähintään 18-vuotias;
On asunut Ohiossa vähintään 30 päivää ennen vaaleja;
On Yhdysvaltain kansalainen;
Ei ole vangittuna Ohion osavaltion, toisen osavaltion tai Yhdysvaltojen lakien mukaisen rikostuomion vuoksi törkeästä rikoksesta (felony);
Ei ole tullut tuomioistuimen julistamamaksi äänioikeudellisesti vajaavaltaiseksi;
Ei ole menettänyt äänioikeuttaan pysyvästi vaalilakien rikkomisen takia.
Ehdokasasettelu

Brown asettui ehdolle neljännelle kaudelleen, ja hän oli puolueensa esivaalien ainoa ehdokas. Republikaanien ehdokas Bernie Moreno voitti puolueensa esivaalit saatuaan noin 50,5 % esivaalien äänistä kahta muuta ehdokasta vastaan.
Tulokset

| Ehdokas | Ääniä | Osuus äänistä (%) |
| --- | --- | --- |
| Bernie Moreno | 2 857 383 | 50,1 |
| Sherrod Brown | 2 650 949 | 46,5 |
| Don Kissick | 195 648 | 3,4 |

Lähde:
Andrei III

Andrei III Aleksandrovitš (ven. Андрей Александрович, 1255–1304) oli Vladimirin ruhtinas vuosina 1293–1304. Hän oli yksi Aleksanteri Nevskin pojista. Andrei  Aleksandrovitš oli myös Novgorodin, Kostroman ja Gorodetsin ruhtinas.
Sota Karjalasta

Ruhtinas Andrei lähetti talvella 1294 sotajoukon kukistamaan rakenteilla olleen Viipurin linnan, jonka hän katsoi uhkaavan valtaansa. Andrein joukot piirittivät Viipuria, mutta eivät onnistuneet valtaamaan sitä. Seuraavana vuonna novgorodilaiset piirittivät Käkisalmea, surmasivat linnoituksen puolustajat ja polttivat puiset rakennelmat. Keväällä 1301 Andrein sotajoukko valtasi piirityksen jälkeen Maankruunun linnoituksen, surmasi sen puolustajat ja poltti linnoituksen.
Konseptualismi

Konseptualismi eli käsitenominalismi on ontologinen universaalien ongelmaan liittyvä kanta. Konseptualismin mukaan universaalit ovat olemassa mutta vain mielessä, eikä niillä ole ulkoista tai substantiaalista olemassaoloa.
Konseptualismi on usein luettu kolmanneksi ratkaisuvaihtoehdoksi universaalien ongelmaan nominalismin ja käsiterealismin väliin sijoittuvaksi kannaksi. Nykyisin se luetaan kuitenkin useimmiten osaksi nominalismia.
Konseptualismi skolastiikassa

Keskiajan skolastiikassa nykyisin konseptualistisiksi kutsuttuja ajatuksia kutsuttiin joko maltilliseksi nominalismiksi tai seminominalismiksi. Myöhäisskolastisella terminologialla esitettynä konseptualismi voidaan määritellä kannaksi, joka myöntää universaalien formaalien käsitteiden olemassaolon ja hylkää objektiiviset käsitteet. Konseptualismi ja maltillinen realismi myöntävät näin kummatkin universaalit mentaaliset aktit, formaalit käsitteet, mutta eroavat siinä, että maltillisen realismin mukaan tällaiset aktit vastaavat universaaleja intentionaalisia olioita, kun taas konseptualismi kieltää tällaiset oliot.
Toisen vuosituhannen alun konseptualistien mukaan aito käsite on läsnä yksittäisiin olioihin sisältyvässä substanssissa. Universaalit eivät siis konseptualismissa ole idealismin tapaan ennen olioita tai nominalismin tapaan olioiden jälkeen annettuina niminä, vaan olioissa itsessään.
Konseptualismin kehittäjänä pidetään Pierre Abélardia (1079–1142), vaikkakin joskus hänen kantaansa kutsutaan myös maltilliseksi realismiksi. Abélardille käsite konseptualismi merkitsi yksittäisestä oliosta tehdyn abstrahoinnin tulosta. Hänen voidaan sanoa olleen kiinnostunut käsitteiden muodostumisen psykologiasta.
Suuri joukko nominalisteiksi yleensä luettuja keskiajan ajattelijoita, kuten Vilhelm Occamilainen ja Jean Buridan, oli itse asiassa konseptualisteja. 1600-luvulla konseptualismi sai suosiota uusskolastikkojen parissa, erityisesti jesuiittojen keskuudessa: keskeisiä hahmoja olivat Hurtado de Mendoza, Rodrigo de Arriaga ja Francisco Oviedo. Vaikka Francisco Suárezin myötä palattiin takaisin realismiin, mainittujen jesuiittojen ajattelulla oli paljon vaikutusta moniin samaan aikaan eläneisiin varhaisen uuden ajan filosofian edustajiin.
Uuden ja nykyajan konseptualismi

Konseptualismi oli joko eksplisiittisesti tai implisiittisesti osana monien uuden ajan filosofien ajattelua, mukaan lukien René Descartes, John Locke ja Gottfried Leibniz. Konseptualismi esiintyi kuitenkin usein melko yksinkertaistetussa muodossa verrattuna keskiajan yksityiskohtaisiin teorioihin.
Joskus termiä sovelletaan myös Immanuel Kantin hyvin erilaiseen ajatteluun. Kant katsoi, ettei universaaleilla ole yhteyttä ulkoisiin asioihin, koska ne ovat mielemme aprioristen rakenteiden ja toimintojen tuottamia.
Aiheesta muualla

De Wulf, Maurice: Nominalism, Realism, Conceptualism Catholic Encyclopedia. 1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Conceptualism
Käännös suomeksi
Lewis Cook

Lewis Cook vuonna 2015.
Lewis John Cook (s. 3. helmikuuta 1997 York) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia.
Cook pelasi Leeds Unitedin junioreissa seitsenvuotiaasta alkaen. Hän nousi mestaruussarjassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen kaudella 2014–2015. Hän pelasi tuolla kaudella 37 sarjaottelua ja seuraavalla kaudella 43. Hän teki ainoan sarjaottelumaalinsa helmikuussa 2016 Fulhamia vastaan. Liigacupissa hän teki elokuussa 2015 maalin Doncaster Roversia vastaan.
Cook siirtyi kesällä 2016 valioliigajoukkue Bournemouthiin. Hän pelasi ensimmäisellä valioliigakaudellaan vain kuusi liigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 29 liigaottelua, mutta joulukuussa 2019 tullut ristisiteen repeämä jätti kolmannen kauden liigaottelumäärän 13:een. Kaudella 2019–2020 Cook pelasi 27 valioliigaottelua. Kaksi seuraavaa kautta Bournemouth pelasi mestaruussarjassa, jossa Cook pelasi kausittain 31 ja 28 ottelua ja teki molempina kausina yhden maalin. Maaliskuussa 2021 hän sai jälleen ristisidevamman, joka siirsi hänen seuraavan kauden alkunsa marraskuulle. Kaudella 2022–2023 Bournemouth pelasi jälleen Valioliigassa ja Cook oli kentällä 28 ottelussa, joista 18 ottelua hän pelasi avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 33 valioliigaottelua, joista yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki Evertonia vastaan elokuussa 2024. Tuossa ottelussa hän toimi joukkueen kapteenina.
Cook voitti Englannin joukkueessa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2014 ja alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2017. Hän oli jälkimmäisessä turnauksessa joukkueensa kapteeni ja teki maalin tasapeliin päättyneessä alkulohko-ottelussa Guineaa vastaan. Hän pelasi Englannin eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä yli 50 ottelua.
Cook pelasi Englannin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018 parikymmentä minuuttia ystävyysottelussa Italiaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle Jesse Lingardin tilalle.