stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tammitikka
Esiintyminen

Tammitikka elää Keski- ja Etelä-Euroopassa Latviasta Ranskaan ja Kreikkaan sekä Turkissa ja Kaukasuksella. Euroopassa elää 310 000–710 000 yksilöä. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu kovin yleisesti Pohjoismaissa eikä esimerkiksi Britanniassa. Laji on aiemmin pesinyt Ruotsissa, josta se todettiin hävinneeksi 1982, Tanskasta häviäminen todettiin jo vuonna 1959. Baltiassa sen kanta on vahvistunut, ja Viron pesimäkanta on 300–500 paria. Suomessa tammitikka tavattiin ensimmäistä kertaa marraskuussa 2010 Asikkalassa.
Tammitikasta tunnetaan neljä alalajia: D. m. medius, D. m. caucasicus, D. m. anatoliae ja D. m. sanctijohannis.
Elinympäristö

Tammitikat elävät jalopuita – tammia, jalavia ja valkopyökkiä – kasvavissa hakamaisissa lehtimetsissä.
Lisääntyminen

Tammitikat kovertavat pesäkolonsa lahon puun runkoon tai tukevaan oksaan, usein lähes vaakasuorassa olevaan. Pesän lentoaukko on halkaisijaltaan noin 4 cm. Naaras munii 4–8, tavallisesti 5 tai 6 munaa. Molemmat puolisot hautovat yhteensä 10–14 päivää. Pesäpoikasaika on 20–24 päivää.
Ravinto

Tammitikka on pääosin hyönteissyöjä, joka etsii hyönteisiä ja niiden toukkia puiden latvustosta. Se juo lehtipuiden mahlaa.
Kovanen

Kovanen on suomalainen sukunimi.
Tunnettuja

Antti Kovanen (1929–2001), toimittaja ja kirjailija
Heta-Linnea Kovanen (s. 1990), kuvittaja, kuvataiteilija ja suunnittelija
Jalmari Kovanen (1877–1936), maanviljelijä, kansanedustaja
Marko Kovanen (s. 1977), jääkiekkoerotuomari
Petri Kovanen (s. 1944), lääkäri, professorin arvonimi
Tapani Kovanen (nimimerkki Stefan, 1923–2005), pilapiirtäjä
Tauno Kovanen (1917–1986), painija ja poliisi
Tommi Kovanen (s. 1975), jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Julia (Caesarin tytär)

| Julia Caesaris |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 83 eaa.
Kuollut: 54 eaa.
Vanhemmat:  Julius Caesar  Cornelia Cinnilla
Puoliso:  Pompeius
Julia Caesaris (83 eaa. - 54 eaa.) oli Julius Caesarin tytär tämän ensimmäisestä avioliitosta Cornelia Cinnillan kanssa. Julian äiti kuoli synnytyksessä ja Julia jäi isoäitinsä Aurelia Cottan kasvatettavaksi. Roomalaisen Julius-suvun naisille oli tapana antaa nimeksi Julia.
Vuonna 59 eaa. Julia meni naimisiin Caesarin liittolaisen Pompeiuksen kanssa. Julia oli ennen tätä ollut kihloissa Quintus Servilius Caepion kanssa. Plutarkhos kertoo että vaikka avioliitto solmittiinkin poliittisista syistä, rakastui Pompeius pian nuoreen vaimoonsa. Avioliitto oli onnellinen ja Pompeius uskollinen vaimolleen.
Vuonna 55 eaa. Julia sai keskenmenon nähtyään palvelijan kantavan Pompeiuksen vaatteita, jotka olivat tahrautuneet vereen. Pompeius oli ollut paikalla, kun virkamiesvaalien aikana puhkesi tappelu ja hänen vaatteensa olivat sen vuoksi tahriintuneet verestä. Julia meni shokkiin ja pyörtyi, mikä aiheutti keskenmenon.
Julia kuoli synnytyksen yhteydessä vuonna 54 eaa. Myös lapsi kuoli hyvin pian syntymän jälkeen.
Niin Caesar kuin Pompeius olivat Julian kuoleman jälkeen surun murtamia. Pompeius olisi halunnut haudata vaimonsa lähelle heidän taloaan maaseudulla, mutta kansalaisten vaatimuksesta Julian ruumis tuhkattiin Campus Martiuksella.
Julian kuolema johti välirikkoon Julius Caesarin ja Pompeiuksen välillä. Kesällä 48 eaa. Julius Caesar kukisti Pompeiuksen Farsaloksen taistelussa.
Tamminopsasiipi

| Tamminopsasiipi |
| --- | --- |
 Naaras
Uhanalaisuusluokitus
  
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Sinisiipiset Lycaenidae
Suku::  Favonius
Laji::  quercus
Kaksiosainen nimi
 Favonius quercus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Tamminopsasiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Favonius quercus
Tamminopsasiipi (Favonius quercus) on sinisiipisten heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäky

Tamminopsasiiven siipien yläpinta on tasaisen piparkakunruskea, mutta koiraalla siinä erottuu sinisenvioletti hohde. Naaraalla on etusiiven yläpinnassa laaja metallinhohtoinen, orvokinsininen alue. Takasiiven ulkoreunassa on kaksi pientä kannusta, joista taaempi on pitempi. Siipien alapinta on vaalean ruskeanharmaat ja molempien siipien poikki kulkee kapea, vaalea poikkiviiru. Takasiiven alapinnalla, siiven ulkoreunassa on pari oranssinpunaista täplää, joista toisessa on musta keskus. Siipiväli 27–34 mm.
Toukka on punaruskea ja käyttää ravintonaan tammen ylimpien oksien lehtiä.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan nykyisin Suomen eteläisimmissä maakunnissa suunnilleen Pori-Tampere-Imatra linjan eteläpuolella. Se on levinnyt etelärannikkoa pitkin 1990-luvun aikana mutta edelleen selvästi yleisimmillään Ahvenanmaalla ja lounaassa. Maailmalla se on levinnyt lähes koko Eurooppaan, Afrikan pohjoisosiin ja idässä Uralille ja Kaukasukselle saakka. Marokossa ja Iberian niemimaalla elää erillinen, ulkonäöltään hivenen poikkeava alalaji. Lentoaika on heinäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin.
Elinympäristö ja elintavat

Tamminopsasiipiä tavataan tammea kasvavissa metsissä ja puistoissa. Se on melko yleinen, mutta pääasiassa latvustoissa viihtyvänä lajina perhosia näkee vain harvoin. Aikuiset perhoset käyttävät ravinnokseen pääasiassa mesikastetta sekä mahlaa, mutta vierailevat myös kukilla. Koiraat kokoontuvat usein tietyille paikoille kosiolentoja varten.
Päiväperhosille poikkeuksellisesti tamminopsasiipiä lentää joskus latvuksiin asetettuihin, ultraviolettilampuilla varustettuihin valorysiin, mikä viittaa perhosten olevan aktiivisia myös lämpiminä öinä.
Naaras munii munat yksitellen aurinkoisilla paikoilla oleville oksille. Alimmillaan noin metrin korkeudelle maanpinnasta. Kuoriutumisvalmis toukka talvehtii munan sisällä ja kuoriutuu keväällä. Ne ovat pääasiassa yöaktiivisia ja piilottelevat aluksi silkkisen suojan suojissa, myöhemmin toukat kuitenkin elävät avoimesti. Toukkavaihe kestää 5–10 viikkoa. Toukalla ei juuri ole suhdetta muurahaisiin, mutta kotelo erittää muurahaisia kiinnostavaa eritettä. Muurahaisten läsnäolo ei kuitenkaan ole kehitykselle välttämätöntä. Toukka koteloituu maahan tai oksalle ja kotelovaiheen kesto on noin kolme viikkoa.
Ravintokasvi

Toukka elää monilla tammilajeilla (Quercus).
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Tamminopsasiipi (Favonius quercus)
Suomen Perhoset: Tamminopsasiipi
Perhosopas: Tamminopsasiipi (Favonius quercus) (Arkistoitu – Internet Archive)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Favonius quercus:  Wikidata: Q739454  Wikispecies: Favonius quercus  BOLD: 70735  Fauna Europaea: 441154  Fauna Europaea (new): 006625f2-b841-44dc-ab41-82aa6b998868  GBIF: 4535180  iNaturalist: 480251  IUCN: 174357  LoB: 6444  MaBENA: QuercQuerc  NBN: NHMSYS0021002801  Observation.org: 701  Open Tree of Life: 43158  Laji.fi: MX.60803 
Papilio quercus:  Wikidata: Q109585202  GBIF: 4535182
Mithridates II (Kommagene)

Mithridates II Antiokhos Epifanes Filorhomaios Filhellenos Monokritis (m.kreik. ΜιΘριδάτης Αντίοχος Επιφανής Φιλορωμαίος Φιλέλλην' Μονοκρίτης) oli Kommagenen kuningas 38 eaa.–20 eaa. Hänen isänsä oli Kommagenen kuningas Antiokhos I. Antiokhoksen kuollessa Mithridateesta tuli kuningas.
Mithridates oli triumiviri Marcus Antoniuksen liittolainen ja hän johti Kommagenen joukkoja Antoniuksen sodassa Octavianusta vastaan. Antoniuksen kukistuttua Mithridateesta tuli Octavianuksen uskollinen kannattaja. Octavianus pakotti Mithridateen luovuttamaan Zeugman Rooman valtakunnalle, kyseessä oli tärkeä Eufratin ylityspaikka.
Mithridateen vaimo oli kreikkalainen nainen nimeltä Laodike. Mithridateen kuollessa vuonna 20 eaa. hänen ja Laodikeen poika Mithridates III nousi valtaistuimelle.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Tanites

| Tanites> Τανίτης𓈴 |
| --- | --- |
 Nomoksen sijainti.
Sijainti
 Tanites
Koordinaatit:  30°45′0″N, 31°45′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ala-Egypti
Numero:  19. (L19)
Pääkaupunki:  Tanis
Aiheesta muualla
  Tanites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanites (m.kreik. Τανίτης νομός, Tanitēs nomos), egyptiläisittäin Imet-pehet (egypt. 𓈴, Jmt-pḥt/Jmt-pḥwjt), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ala-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen 19. nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Pohjoisen prinssi”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Imty-peḥu, Im-peḥ, Amty-peḥu ja Am-peḥu. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella L19.
Maantiede

Taniteen nomos oli yksi Ala-Egyptin kahdestakymmenestä nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen 19. nomos. Nomos sijaitsi Niilin suiston koillisosassa Välimeren rannalla Niilin Tanitikos- ja Pelusiakos-suuhaarojen välissä. Sen länsipuolella sijaitsi Mendesioksen (L16) nomos ja itäpuolella Sethroiteen (L14) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Tanis eli egyptiläisittäin Djanet (nyk. San el-Hagar). Sen muihin kaupunkeihin lukeutuivat muun muassa Imet (nyk. Tell Nebesha) ja Pi-Ramses (Pi-Ramesse/Piramesses, nyk. Qantir).
Historia

Taniteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta L19, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumalia olivat Amon, Mut ja Khons Taniksessa ja Wadjet Imetissä. Nomos ei esiinny faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa, joten sen jumala jää epäselväksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Kleombrotos Ambrakialainen

Kleombrotos (m.kreik. Κλεόμβροτος; 300-luvun eaa. alku?) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Ambrakiasta.
Kleombrotoksen kerrotaan tehneen itsemurhan hyppäämällä alas korkealta muurilta, koska hän oli lukenut Platonin sielun kuolemattomuutta käsittelevän dialogin Faidon. Hän ei ollut tehnyt mitään pahaa eikä halunnut paeta mitään kärsimyksiä, vaan ainoastaan vaihtaa elämänsä parempaan. Kuoleman tarkoituksena oli erottaa sielu ruumiista.
Kyseinen henkilö on mahdollisesti sama Kleombrotos, joka oli Sokrateen oppilas, ja jonka Platon mainitsee olleen Aiginassa Sokrateen kuoleman aikana.
Kleombrotoksen kuolemasta tuli antiikin aikana malliesimerkki itsemurhasta. Tapahtuman kuvaa muun muassa Kallimakhos eräässä epigrammissaan. Lisäksi sen mainitsevat muun muassa Cicero, Lukianos, Augustinus ja Agathias.
Ammonios arvosteli Kleombrotoksen tekoa. Hänen mukaansa tämä oli virheellisesti nähnyt Platonin ajatuksen siitä, että filosofi kaipaa kuolemaa, kehotuksena itsemurhaan. Ammonioksen mukaan tarkoituksena olivat sen sijaan älylliset harjoitukset, jotka pyrkivät erottamaan sielun ruumiista.
Nikomedes IV

Nikomedes IV Euergetes oli Bithynian kuningas noin vuosina 94 eaa. – 74 eaa. Hänen isänsä oli Nikomedes III. Pontoksen kuningas Mithridates VI suosi Nikomedeen veljeä Sokratesta ja syrjäytti Nikomedeen noin vuonna 92 eaa. Roomalaiset Manius Aquilliuksen johdolla palauttivat Nikomedeen valtakuntaansa muutama vuosi tämän jälkeen. Roomalaiset vaativat Nikomedeeltä tästä korvauksia ja pakottivat tämän hyökkäämään Pontokseen. Bithynia ajautui näin mukaan Rooman ja Pontoksen väliseen sotaan. Mithridates valtasi sodan aikana koko Vähän-Aasian länsiosat. Nikomedes vietti sodan maanpaossa Roomassa. Sulla palautti Nikomedeen jälleen valtaistuimelleen vuonna 85 eaa. Bithyniasta tuli nyt Rooman liittolainen, tosiasiassa sen vasalli.
Julius Caesar vieraili Nikomedeen luona vuonna 81 eaa. pyytämässä apua Mytilenen piiritykseen. Kerrotaan, että Nikomedeellä olisi ollut suhde Caesarin kanssa.
Nikomedeellä ei ollut lapsia, ja hän testamenttasi Bithynian Rooman valtakunnalle.
Oboda I

Oboda I oli nabatealaisten kuningas noin vuodet 96–86 eaa. Hän seurasi hallitsijana isäänsä Aretas II:ta.
Seleukidien valtakunnan hajotessa Oboda pystyi valtaamaan nabatealaisille lisää alueita nykyisen Syyrian puolelta. Oboda I:n joukot kukistivat myös Aleksanteri Jannaioksen johtamat makkabealaiset lähellä Gadaraa.
Oboda I sai surmansa taistelussa Antiokhos XII Dionysoksen seleukidijoukkoja vastaan. Antiokhos hyökkäsi nabatealaisten maille vuonna 86 eaa. Taisteluissa kuolivat sekä Oboda että Antiokhos ja seleukidit kärsivät suuren tappion. Oboda haudattiin Avdatiin, joka sai myös nimensä hallitsijan arabialaisesta nimestä.
Perdikkas III

Perdikkas III oli Makedonian kuningas vuosina 364–359 eaa. veljensä Aleksanteri II:n jälkeen. Perdikkas oli Amyntas III:n ja Eurydiken poika. Kun Ptolemaios Aloroslainen murhasi lankonsa Aleksanterin vuonna 368, Perdikkas oli vielä alaikäinen ja Ptolemaios hallitsi hänen sijaansa. Vuonna 365 Perdikkas murhasi Ptolemaioksen ja otti vallan omiin käsiinsä.
Perdikkas kuoli taistelussa Illyrian Bardylistä vastaan vuonna 359. Uudeksi kuninkaaksi tuli Perdikkaan alaikäinen poika Amyntas IV. Vallan otti kuitenkin käsiinsä Perdikkaan toinen veli Filippos II (Aleksanteri Suuren isä), joka julistautui samana vuonna itse kuninkaaksi sivuuttaen näin Perdikkaan alaikäisen pojan Amyntaan.
Tanagra

| Tanagra> Τάναγρα.Sijainti |
| --- | --- |
 Tanagra
Koordinaatit:  38°18′32″N, 23°35′10″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Tanágra, Boiotia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Boiotia
Aiheesta muualla
  Tanagra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanagra (m.kreik. Τάναγρα, joskus Tanagraia, Ταναγραία) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Boiotiassa Kreikassa. Se sijaitsi noin 20 kilometriä itään Thebasta lähellä nykyistä Tanágran kylää.
Tanagra tunnetaan erityisesti terrakotasta valmistetuista niin kutsutuista tanagralaisista pienoispatsaista.
Maantiede

Tanagran kaupunki sijaitsi Kerykeion-vuoren itäpäässä olevalla kukkulalla lähellä Asopos-joen rantaa. Kukkula oli laajan, hedelmällisen tasangon laidalla. Paikka on noin viisi kilometriä itäkaakkoon nykyisestä Tanágran kylästä ja noin neljä kilometriä etelään Schimatárista. Kaupungin alueen etelälaidasta kulkee nykyisin osin avokanavana kulkeva vesikanava, joka yhdistää Ylíki-järven Marathónaksen tekojärveen. Tanagran kaupunkivaltion alue oli suhteellisen suuri, ja siihen kuuluivat laajimmillaan muun muassa Aulis, Delion, Hyria, Salganeus sekä Tetrakome (Farai, Harma, Heleon ja Mykalessos). Eteläisen Euboianlahden rannalla sijainnut Aulis toimi kaupungin satamana. Tanagra tunnettiin myös nimellä Poimandria ja sen alue nimellä Poimandris.
Historia

Tanagran seutu on ollut asuttu viimeistään mykeneläisellä kaudella, jolta ajalta lähistöltä on löydetty hautausmaa. Kaupunki ei tästä huolimatta esiinny Homeroksen Iliaan laivaluettelossa. Antiikin aikana Tanagra yhdistettiin kuitenkin usein Homeroksen mainitsemaan Graiaan. Toisaalta monet pitivät kaupunkeja eri paikkoina, ja esimerkiksi Aristoteles sijoitti Graian Oropokseen. Tanagran alkuperäisten asukkaiden sanottiin olleen gefyralaisia (Gefyraioi), jotka tulivat Foinikiasta Kadmoksen mukana ja muuttivat sitten Attikaan.
Tanagran kuvataan olleen mukana perustamassa muun muassa Herakleia Pontiken ja Kymen siirtokuntia. 500-luvulta eaa. lähtien kaupunki löi omaa rahaa. Se kuului Boiotian liittoon persialaissotien lopulle vuoteen 480 eaa. saakka. Kaupungin lähellä käytiin Tanagran taistelu vuonna 457 eaa. ja Oinofytan taistelun vuonna 457/456 eaa. Tuohon aikaan spartalaiset olivat asettuneet kaupunkiin avustaakseen Ateenan oligarkkeja syrjäyttämään demokratian. Tanagran taistelun voitti Sparta, mutta Oinofytan taistelussa vain pari kuukautta myöhemmin Ateena sai vallattua Boiotian. Tämän jälkeen ateenalaiset tuhosivat Tanagran muurit. Tanagran lähellä käytiin myös Delionin taistelu vuonna 424 eaa. Vuosina 386–374/372 kaupunki oli jälleen Spartan valtaamana, ja siellä oli spartalainen varuskunta.
Tanagra tunnettiin erityisesti siitä, että siellä valmistettiin tanagralaisiksi pienoispatsaiksi kutsuttuja pieniä terrakottapatsaita. Niitä valmistettiin myös muun muassa Thebassa ja Thespiaissa. Patsaiden valmistaminen oli mahdollisesti jo esi-kreikkalaista alkuperää, ja niitä jätettiin votiivilahjoina temppeleihin, sekä hautoihin tai niiden päälle. Tuotanto lisääntyi arkaaisella kaudella. 600-luvulla eaa. muottien käyttöönotto mahdollisti sen, että patsaita voitiin valmistaa suuria määriä vientiä varten. 500-luvulta eaa. lähtien patsaat alkoivat esittää uskonnollisten aiheiden lisäksi tavallisia ihmisiä arkiaskareissaan. Klassisella kaudella tulivat muotiin tunnettujen kuvanveistäjien, kuten Feidiaan ja Praksiteleen, veistosten kopiot. Patsaiden valmistaminen lisääntyi huomattavasti 300-luvulla eaa., mutta alkoi vähetä 100-luvulla eaa. ja käytännössä päättyi roomalaisella kaudella. Veistostyyppi on nimetty kaupungin mukaan, koska se on niiden ensimmäisiä löytöpaikkoja. Tanagra tunnettiin myös tappelukukkojen kasvattamisesta. Tanagrasta oli kotoisin muun muassa runoilijatar Korinna.
Roomalaisella kaudella vuodesta 145 eaa. Tanagralla oli vapaakaupungin (civitas libera et immunis) oikeudet. Ensimmäisellä vuosisadalla jaa. se oli Thespiain ohella Boiotian kukoistavin kaupunki. Kaupunki säilyi olemassa ainakin 500-luvulle jaa. saakka.
Tanagran alueella on suoritettu vain vähän arkeologisia kaivauksia. Ne on tehnyt Ateenan arkeologinen seura. Nykyinen Tanágran kylä on ottanut nimensä antiikin ajan kaupungista, mutta sijaitsee kuitenkin eri paikassa.
Rakennukset ja löydökset

Tanagran kaupunki oli ympäröity muureilla, joiden yhteispituus oli noin 3,2 kilometriä. Niiden sijainti näkyy kohoumana maastossa, mutta muureista on jäljellä lähinnä kivikasoja. Muureissa oli torneja säännöllisin välein.
Kaupungissa oli kaksi agoraa, ylempi agora ylempänä rinteessä sekä alempi agora kaupungin pohjoisosassa kaupunginmuurin laidalla. Alemman agoran lähellä sijaitsi gymnasion, jossa oli Korinnan patsas. Kaupungin eteläosassa lähellä ylempää agoraa oli puolikaarenmuotoinen teatteri, joka oli kaiverrettu rinteeseen ja jonka muoto näkyy paikalla edelleen. Teatterin lähellä oli odeion.
Teatterin lähellä sijaitsi myös Dionysokselle omistettu temppeli, joka oli kaupungin tärkein. Siellä sijaitsi Kalamiin paroslaisesta marmorista veistämä Dionysoksen kulttikuva. Temppelin lähellä sijaitsi myös Themiin, Afroditen ja Apollonin temppelit, sekä kaksi Hermeelle omistettua temppeliä, Hermes Krioforoksen ja Hermes Promakhoksen temppelit.
Kaupungin alueelta ja ympäristöstä on löydetty suuri määrä piirtokirjoituksia. Kaupungin lähistöltä on löydetty useita hautausmaita. Haudoista on löydetty tuhansittain tanagralaisia pienoispatsaita.
Tanagrasta tehtyjä esinelöytöjä on muun muassa Thívan arkeologisessa museossa sekä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanagra Wikimedia Commonsissa
Tyypillinen tanagralainen pienoispatsas, n. 325–300 eaa.
Stefanoksen hautakivi, 300-luvun eaa. alku. Kansallinen arkeologinen museo, Ateena.
Tanja

| Tanja |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  13. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  13. lokakuuta
– ortodoksinen:  12. tammikuuta
Muunnelmia:  Taina, Taija
Vastineita eri kielissä:  Tatjana
Nimen alkuperä:  Tatiana
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanja on naisen etunimi. Suomessa Tanjan nimipäivä on 13. lokakuuta.
Nimi Tanja on lyhentymä nimestä Tatjana. Se perustuu latinankieliseen naisen nimeen Tatiana, jonka maskuliininen vastine on Tatianus. Nimien taustalla on roomalainen sukunimi Tatius, jonka merkitys on epäselvä.
Nimi Tatiana tuli tunnetuksi 200-luvulla kuolleen Pyhän Tatianan välityksellä. Hän oli jalosukuinen kristitty, joka toimi Rooman seurakunnan diakonissana. Hän koki marttyyrikuoleman kieltäydyttyään uhraamasta muiden uskontojen jumalille.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Tanja on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 12 384 henkilölle.  Suosituimmillaan nimi on ollut 1960– ja 1970-luvuilla, jolloin sen sai 6 634 henkilöä.
Tanjasta on myös nimimuunnelmia, kuten Taina, Taija ja Tania.
Tunnettuja Tanjoja

Tanja, oik. Tatjana Mihhailova (s. 1983), vironvenäläinen poplaulaja
Tanja Damaske (s. 1971), saksalainen keihäänheittäjä
Tanja Dangalakova (s. 1964), bulgarialainen uimari
Tanja Eteläaho (s. 1979), suomalainen lentopalloilija
Tanja Fajon (s. 1971), slovenialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Tanja Frank (s. 1993), itävaltalainen kilpapurjehtija
Tanja Frieden (s. 1976), sveitsiläinen lumilautailija
Tanja Jänicke (1968–2022), sisustusarkkitehti ja palvelumuotoilija
Tanja Jääskeläinen, suomalainen diplomaatti
Tanja Kari (s. 1971), suomalainen vammaisurheilija
Tanja Karpela, o.s. Vienonen, ent. Saarela (s. 1970), Suomen entinen kulttuuriministeri ja Miss Suomi 1991
Tanja Komulainen, o.s. Mäkinen (s. 1980), suomalainen kiekonheittäjä
Tanja Kotoaro (s. 1997), suomalainen jalkapallomaalivahti
Tanja Kylliäinen (s. 1993), suomalainen uimari
Tanja Lainio, suomalainen laulaja
Tanja Larsson (s. 1977), tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko
Tanja Leinonen (s. 1975), suomalainen korkeushyppääjä
Tanja Lorentzon (s. 1971), ruotsinsuomalainen näyttelijä ja dramaturgi
Tanja Matikainen (s. 1974), suomalainen kunnanjohtaja
Tanja Muravskaja (s. 1978), virolainen kuvataiteilija
Tanja Nijmeijer (s. 1978), alankomaalainen vasemmistoaktivisti
Tanja Niskanen (s. 1992), suomalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
Tanja Ostojić (s. 1972), serbialainen performanssitaiteilija
Tanja Poutiainen-Rinne (s. 1980), suomalainen alppihiihtäjä
Tanja Reichert (s. 1980), kanadalainen näyttelijä
Tanja Ribič (s. 1968),  slovenialainen laulaja ja näyttelijä
Tanja-Lotta Räikkä (s. 1962), suomalainen näyttelijä ja laulaja
Tanja Sanila (s. 1979), Saamelaiskäräjien jäsen
Tanja Savitševa (1930–1944), neuvostoliittolainen Leningradin piirityksen aikana päiväkirjaa pitänyt tyttö
Tanja Saxell (s. 1982), suomalainen taloustieteilijä
Tanja Sundell (s. 1984),  bikini fitness -kilpaurheilija, malli, laulaja ja juontaja
Tanja Szewczenko (s. 1977), saksalainen taitoluistelija
Tanja Tuomi (s. 1996), suomalainen tennispelaaja
Tanja Vehniäinen (s. 1976), suomalainen pesäpalloilija
Tanja Äärelä (s. 1976), suomalainen erityispedagogiikan professori
Tunnettuja Tanjoja > Kuvitteellisia Tanjoja

Tanja Jääskeläinen, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Tanja Tavis, päähenkilö Tuija Lehtisen nuortenkirjassa Tanja Tavis, Jäkälärinteen 9 D
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanja Wikimedia Commonsissa