Suomen Työväen Säästöpankki
STS-Pankki 1990–1992 > STS-pankin loppu 1992

STS-pankki ajautui vaikeuksiin 1990-luvun alun laman ja pankkikriisin myötä. Pankkia uhkasi konkurssi.
STS-pankki oli ollut voitollinen vuoteen 1990 asti. Vuosi 1991 osoittautui kuitenkin pahasti tappiolliseksi. Tappio syveni alkuvuonna 1992. Heikkeneminen johtui luottotappioiden kasvusta ja korkokatteen heikkenemisestä. Puolet korkotuloista jäi saamatta järjestämättömien ja nollakorkoisten luottojen vuoksi. Syiksi pankki esitti laman, korkean reaalikoron ja työttömyyden. Kesällä 1992 tilanne heikkeni. Pankki yritti karsia kuluja: se sulki konttoreitaan, luopui useista toiminnoistaan ja aikoi irtisanoa neljänneksen henkilöstöstään vielä 1992. Konttoreita jäi jäljelle 77. Luottotappioiden kasvua ei kuitenkaan saatu pysähtymään. Työväenpankin asiakasrakenne oli ongelmallinen: asiakkaat olivat pääosin laman koettelemaa teollisuustyöväkeä ja rakennusalan pienyrityksiä. Vuodelle 1993 arvioidun tappion tiedettiin painavan STS-pankin vakavaraisuusrajan alle.
Loppusyksystä 1992 STS-pankki oli kuilun partaalla. 1,4 miljardiin markkaan kohonnut luottotappioriski uhkasi pankin olemassaoloa. Pankki olisi tarvinnut satoja miljoonia valtion tukea, joka olisi merkinnyt pankin itsenäisyyden menetystä. Vaihtoehdoiksi jäivät pankin konkurssi tai myynti. Ostajaksi tarjoutui KOP. Pankki ei olisi KOP:lle täysin arvoton, sillä se oli säilyttänyt tallettajakuntansa, noin puoli miljoonaa asiakasta. Myynti nähtiin STS:n puolella konkurssia paremmaksi vaihtoehdoksi, koska siten STS:n debentuureihin sijoittaneet, mm. ammattiliitot, säästyisivät suurilta tappioilta.
STS-Pankin pääomistaja STS-Säätiö myi omistamansa osakkeet Kansallis-Osake-Pankille vuoden 1992 lopulla 75 miljoonalla markalla. Koko kauppahinnalla ostettiin KOP:n osakkeita. Muut STS:n osakkaat, mukaan lukien Työväen Opintorahasto, saivat 65 miljoonaa markkaa. KOP otti STS:n konttorit haltuunsa joulukuussa 1992 ja lopetti pankin itsenäisen toiminnan. STS:n riskisaatavia KOP ei kuitenkaan halunnut.
STS-Pankki muutettiin roskapankiksi ja sen nimeksi vaihdettiin Siltapankki Oy vuonna 1993. Se jäi selvittelemään noin 3,4 miljardin markan ongelmasaatavia. Roskapankin tehtävä oli hoitamattomien luottojen vakuuksien realisointi. STS-Pankin tuhosta koitui veronmaksajille Esko Seppäsen mukaan huomattava lasku, arviolta 2 miljardia markkaa. Talletusasiakkaat eivät menettäneet varojaan, sillä valtio turvasi talletukset täysimääräisesti.
KOP:lle STS-kauppa osoittautui kannattavaksi, sillä se sai edullisesti markkinaosuutta ja talletusasiakkaita. KOP:n pääjohtaja Pertti Voutilainen totesi jälkikäteen, että STS-kauppa oli sille "plusmerkkinen bisnes".
STS-pankin romahtamisen syyksi on jälkikäteen nähty se, että pankki epäonnistui yritysrahoituksessa täydellisesti. Se aiheutti pankin kohtalokkaat tappiot. Säästöpankkipalveluiden tarjoaminen työväestölle ei myöskään kannattanut riittävästi. Konttoriverkoston laajentaminen liian pienille paikkakunnille oli käynyt kalliiksi, kun ”yritettiin tarjota työväenaatetta valkoisen Suomen alueella”. Kalliista investoinneista tietotekniikkaan ei saatu täyttä hyötyä, kun henkilökuntaa ei voitu työväenliikkeen yrityksessä vähentää eikä siirtää paikasta toiseen. Pankkia yritettiin päivittää muuttamalla se liikepankiksi, mutta se ei estänyt sitä ajautumista umpikujaan, sillä sen toimintaympäristö muuttui äärimmäisen vaativaksi.
STS-pankin loppuvaiheen toiminnasta seurasi oikeudenkäyntejä, joista tunnetuin on Sundqvist-jupakka.