Éric Zemmour
Poliittiset kannat ja yhteiskunnalliset näkemykset > Maahanmuutto

Kirjoituksissaan ja televisioesiintymisissään Zemmour on julistanut Ranskan olevan taantumassa ja tekemässä itsemurhaa muun muassa hallitsemattoman maahanmuuton seurauksena. Hänen mukaansa esimerkiksi maahanmuutosta johtuva rikollisuuden kasvu on noussut vakavaksi ongelmaksi Ranskassa. Zemmour katsoo Ranskan olevan myös islamisoitumassa ja hän pitää islamia yhteensopimattomana Ranskan periaatteiden kanssa. Monikulttuurisuuden ja ”integraation” sijaan hän on puolustanut Ranskassa perinteisesti käytössä ollutta ankaraa assimilaatiopolitiikkaa, jonka onnistumisesta hän pitää itseään ja omaa perhettään hyvänä esimerkkinä. Hän on todennut Ranskan olevan ”maahanmuuton maa”, joka on perinteisesti pystynyt luomaan muualta tulleista ranskalaisia.
Assimilationistisen politiikan hylkääminen ei kuitenkaan ole Zemmourin mukaan ainoa ongelma hänen kotimaansa maahanmuuttopolitiikka. Maahanmuutto on ollut hänen mielestään mittakaavaltaan niin liiallista, ettei assimilaatio olisi voinut edes teoriassa onnistua. Demografisten kysymysten painottaminen eksistentiaalisena uhkana onkin yksi Zemmourin keskeisimmistä teemoista. ”Demografia on kohtalo”, kuten hän toistuvasti julistaa. Ranskan kansan olisi korvaamassa toinen kansa ja toinen sivilisaatio, mikä tarkoittaa eksistentiaalista uhkaa Ranskalle ja ranskalaisille. Ranska olisi kuolemassa alistuessaan ”ennennäkemättömälle maahanmuuton virralle ja populaation transformaatiolle vailla vertaansa kansakunnan historiassa”, mikä olisi johtamassa ”populaation korvaamiseen/korvautumiseen toisella”.
Ajatus täysin toisistaan poikkeaville arvoille perustuvien sivilisaatioiden ja populaatioiden rauhanomaisesta yhteiselosta on Zemmourin mukaan tuhoisa harhaluulo, ja hän viittaa usein Samuel Huntingtonin teoriaan, mutta myös Claude Lévi-Straussiin, joka totesi sivilisaatioiden olevan lähtökohtaisesti konfliktissa toinen toistensa kanssa. Ranska olisi matkalla kohti sisällissotaa— samalla tiellä kuin Libanon 1950-1960-luvuilla, ja voisi olla Libanon isommassa mittakaavassa vain 15:n vuoden kulutta. Zemmourin mukaan Ranska on jo eräänlaisessa sisällissodassa, ja muslimimaahanmuuttajaenemmistöiset lähiöt (banlieus), joista on tullut no-go-alueita, olisivat vieraan sivilisaation kolonisoimia ja valloittamia alueita, eräänlainen valtio valtiossa, jossa uskonollista kuria pitävät imaamit ja shariapoliisit pakottavat muslimit assimiloitumaan islamilaiseen lakiin ja elämäntapaan. Thinkerview’n haastattelussa hän esittää, etteivät vuoden 2012 jälkeiset ”islamistiset attentaatit” olisi terrori-iskuja vaan jihadia, ”territorion valloittamista islamin toimesta”.
Zemmour on suorapuheinen, ja hän on käyttänyt kovaa kieltä muslimeista ja rikollisista maahanmuuttajista, mikä on herättänyt pahennusta. Hän esimerkiksi on sanonut ”maahanmuuton olevan sotaa”, ja kutsunut massamaahanmuuttoa ”invaasioksi”: ”Ihmiset tappavat kaduilla huutaen allahu akbar; he eivät tapa ihmisiä huutaen ’Ranska ranskalaisille!’”  Esimerkiksi lukuisista Zemmouriin liittyvistä skandaaleista voidaan ottaa hänen kantansa, ettei Ranskassa aiemmin voimassa ollutta lakia, joka edellytti, että Ranskan kansalaisella on ranskalainen etunimi, olisi tullut kumota. Hänet on myös tuomittu sakkoihin vihapuheesta ja haastettu tuloksetta oikeuteen useita muitakin kertoja. Ensimmäinen tuomio tuli vuonna 2011 siitä, että Zemmour kutsui muslimeja ”maahantunkeutujiksi”, ja toinen tuomio siitä, kun hän sanoi vuonna 2016 useimpien huumekauppiaiden olevan arabeja tai afrikkalaisia. Zemmour itse sanoo puhuvansa brutaalisti, koska tilanne on hänen mukaansa enemmän kuin brutaali, mutta kiistää jyrkästi lietsovansa retoriikallaan vastakkainasetteluja: ”En ole sytyttämässä tilannetta, tilanne itse on jo liekeissä.”
Vuoden 2022 presidentinvaalikampanjassaan Zemmour on luvannut karkottaa maasta kaikki rikolliset, joilla ei ole Ranskan kansalaisuutta, ja lisäksi poistaa kansalaisuuden toistuvasti rikoksiin syyllistyneiltä kaksoiskansalaisilta ja karkottaa heidät.