stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SAPHO-oireyhtymä

SAPHO-oireyhtymä on krooninen autoinflammatorinen ihon, luiden ja nivelten sairaus. Sairaus on nimetty sen peruspiirteiden eli synoviitin, aknen, pustuloosin, hyperostoosin ja osteiitin alkukirjainten mukaan. SAPHO-oireyhtymälle ominaista onkin moninainen oirekuva.
Synoviitti eli niveltulehdus aiheuttaa SAPHO-oireyhtymässä kuumotusta, kosketusherkkyyttä, kipua ja turvotusta. Niveltulehdukset ovat usein lyhytaikaisia. Niitä esiintyy usein selkärangan alueella, sormien ja ranteiden nivelissä sekä polvissa. SAPHO-oireyhtymään saattaa lisäksi liittyä spondyliitti, nikamien tulehdustila, joka oireilee kivun lisäksi niskan ja selän jäykkyytenä. SAPHO-oireyhtymälle tyypillisistä iho-oireista akne on yleisintä kasvojen ja yläselän alueilla. Pustuloosi on tulehdustila, jossa ihoa kuoriutuu ja iho muuttuu hilseileväksi. Pustuloosin yhteydessä kämmenissä ja jalkapohjissa ilmenee kookkaita nesterakkuloita. Hyperostoosi merkitsee luun liikakasvua ja osteiitti luutulehdusta. Näistä molemmat esiintyvät yleisimmin rintakehän seudulla. Usein luutulehdus koskee toista solisluuta ja osaa rintalastasta. Melko yleisiä ovat olleet myös esimerkiksi suoli- ja alaleukaluiden tulehtumiset.
SAPHO-oireyhtymän yhteydessä on kuvattu nikamasolmujen skleroosia. Joskus sen yhteydessä ilmenee diskiitti, välilevyn tulehtuminen. Sakroiliitti, risti-suoliluunivelen tulehdustila, on myös ollut suhteellisen yleinen löydös, yleensä toispuoleisena. Arviolta joka kymmenennellä SAPHO-oireyhtymää sairastavalla on todettu myös krooninen tulehduksellinen suolistosairaus. SAPHO-oireyhtymä on useimmiten taudinkulultaan aaltoileva eli välillä oireet voivat väistyä ja välillä palata. Krooninen kipu saattaa kuitenkin kehittyä. Parantavaa hoitoa SAPHO-oireyhtymään ei ole, mutta hoidossa pyritään kipujen ja tulehduksen lievittämiseen. Tulehduskipulääkkeet ovat olleet ensisijaisia hoitovaihtoehtoja, mutta myös monia muita lääkkeitä ja lääkkettömiä hoitokeinoja käytetään. Nivelsäryt ovat SAPHO-oireyhtymässä tyypillisiä; niveltulehduksiin tehokkaita ovat olleet glukokortikoidiruiskeet.
SAPHO-oireyhtymän synty voi olla monitekijäinen prosessi, johon vaikuttavat perinnölliset, immunologiset, ympäristö- ja tulehdustekijät. SAPHO-oireyhtymä voi kehittyä missä tahansa iässä. Keskimääräinen sairastumisikä on ollut 30–40. SAPHO-oireyhtymän jäljille voidaan päästä sille tyypillisten oireiden perusteella, ja diagnoosin varmentamiseen käytetään kuvantamismenetelmiä. Yleensä tulehdusarvot eivät SAPHO-oireyhtymästä kärsivillä ole voimakkaasti kohonneet. Erotusdiagnostisesti huomioitavia tiloja ovat muiden muassa Pagetin tauti, kasvaimet ja märkäinen osteomyeliitti. SAPHO-oireyhtymä on kuvattu ensimmäisen kerran vuonna 1987.
Showtime (pohjoismainen televisiokanava)

| Showtime Scandinavia |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  30. syyskuuta 2004
Omistaja:  NonStop Television
Tunnuslause:  Nonstop Action
Maa:  Norja, Ruotsi
Näkyvyysalue:  Kaikki pohjoismaat Suomi mukaan lukien
Kotisivu:  http://www.nonstop.tv/showtime
Saatavuus
Antenniverkko
DNA Welho:  Kanava 86
Satelliitti
Canal Digital:  Kanava 87
Kaapeliverkko
DNA Welho:  Kanava 134
Elisa:  Kanava 146
LumoTV:  
Anvia:  Kanava 26
Aina:  
Telia:  
IPTV (ADSL)
Elisa Viihde:  
Maxivision:  
Telia TV:  
LumoTV:  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Showtime eli täsmällisemmin Showtime Scandinavia oli pohjoismaisen NonStop Television -yhtiön elokuvakanava. Sen pääsisältö koostui toiminta- ja tieteiselokuvista. Kanava kuului osana Turner Broadcasting System, Inc. -yhtymään sen ostettua NonStop Televisionin. Samanlaisesta nimestään ja lisenssillä käytettävästä kanavalogostaan huolimatta pohjoismainen Showtime ei ollut sama kanava kuin amerikkalainen versio.
Showtime Scandinavia lopetti toimintansa heinäkuussa 2015.
Riiko Sakkinen

Riiko Sakkinen (s. 1976 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija.
Elämä

Nuorena Sakkinen halusi ryhtyä terroristiksi. Armeijaan hän ei sopeutunut ja sai lähdön kolmen päivän kuluttua. Sen jälkeen hän päätti ryhtyä taiteilijaksi. Hän pääsi Kuvataideakatemiaan kolmannella yrityksellä.
Sakkinen valmistui Kuvataideakatemiasta vuonna 2002, minkä jälkeen hän on asunut Espanjassa, Pepinon kylässä Toledossa.
Ennen menestystään taiteilijana hän työskenteli Espanjassa viinitilan oppaana, klovnina, turistien mönkijä-safarien vetäjänä ja englanninkielen opettajana.
Sakkinen on perustanut turborealismiksi kutsumansa taidesuuntauksen, joka pyrkii ironian ja provokaation keinoin käsittelemään kapitalismin aiheuttamia taloudellisia ja yhteiskuntapoliittisia kysymyksiä.
Sakkinen on pitänyt omia näyttelyitä ja osallistunut yhteisnäyttelyihin Euroopassa ja Yhdysvalloissa, ja hänen töitään on muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museon, Amos Andersonin taidemuseon ja Kiasman kokoelmissa. Hän on tehnyt taiteellista yhteistyötä muun muassa Jani Leinosen ja Katja Tukiaisen kanssa.
Helmikuussa 2013 Sakkinen piilotti Helsingin Rikhardinkadun kirjastossa viiden euron setelin 200 kirjan väliin. Sakkisen mukaan tempaus oli kunnianosoitus kirjallisuudelle, kirjoille ja lukemiselle.
Näkemyksiä

Sakkinen on kertonut kannattavansa totalitaristista sosialismia.
Yksityiselämä

Sakkinen on naimisissa espanjalaisen naisen kanssa. Vaimo toimii kuvaamataidon opettajana. Hänellä on kaksi lasta. Psykiatrin diagnoosin mukaan Sakkisella on narsistinen persoonallisuushäiriö.
Yksityisnäyttelyitä > 2005

Small Boys Unit’s South Beach Diet, Galleria Krista Mikkola, Helsinki
Colon(ialismo) Madrid Remix, Los 29 Enchufes en Espacio F, Madrid
Yksityisnäyttelyitä > 2006

More Mustard Gas and Tomato Ketchup (My Very Best Friendly Fire). Transit, Mechelen, Belgia
Yksityisnäyttelyitä > 2007

Todo en el Sur Es Tercer Mundo, Suomen Madridin-instituutti, Madrid
Let's Happy Life - Sparkling Girl Brings about a Revolution, Korjaamo-galleria, Helsinki
Refreshing Molotov Cocktails, Bar No.9, Helsinki
Yksityisnäyttelyitä > 2008

Consommateur, applaudis, le spectacle est partout, Bourouina Gallery. Berliini
Human Rights Damage Our Economy Galerie e.l Bannwarth. Pariisi
Jag skulle inte vilja hata Sverige men jag vågar inte hata Ryssland, Finlandsinstitutet, Tukholma
Yksityisnäyttelyitä > 2009

Free World, yhdessä Jani Leinosen kanssa. Bourouina-galleria, Berliini.
Asia Belongs to Us. Judas Arrieta vs. Riiko Sakkinen, feat. Cao Huan Yi. MA Studio, Peking
Janin ja Riikon vapaa maailma, yhdessä Jani Leinosen kanssa, Amos Andersonin taidemuseo, Helsinki
Janin ja Riikon Presidentin Sviitti, yhdessä Jani Leinosen kanssa, Hotelli Klaus K., Helsinki
Kosmostars, Korjaamo Galleria, Helsinki
Yksityisnäyttelyitä > 2010

Riiko Sakkinen's Encyclopedia (Revised and Updated Edition). Taidehalli, Helsinki
Escribid a Papá Noel y Pedid Libertad. Galería Gacma. Málaga, Espanja
Sweetshop Sweatshop. Suomalais-norjalainen kulttuuri-instituutti, Oslo
My Favorite Lists. Korjaamo Galleria, Helsinki
Yksityisnäyttelyitä > 2011

Syria for Dummies. Espacio Trapézio, Madrid
Operation Golden Monkey, yhdessä Judas Arrietan (ja Cao Huan Yin) kanssa, Korjaamo Galleria, Helsinki
China for Dummies, yhdessä Judas Arrietan kanssa, Culture Tram, Helsinki
My Favorite Escort Girls from the People's Republic of China. Tuntemattomien Kontti, Helsinki
No preguntes qué puede hacer el capitalismo por tí, sino qué puedes hacer tu por el capitalismo. Pristine Galerie. Monterrey, Meksiko
Exigimos Libertad de Expresión Pero No Tenemos Nada Que Decir. Blo Laboratorio Digital. Talavera de la Reina, Espanja
My Favorite Escort Girls and Banks in the People's Republic of China. Galerie e.l Bannwarth, Pariisi
Yksityisnäyttelyitä > 2012

Syria Study Center. Korjaamo Galleria, Helsinki
Turbokapitalismin kehitysselvitys. Galleria Koivulinna, Pukkila
East West Banana Split, yhdessä Nisrine Boukharin kanssa, All Art
Yksityisnäyttelyitä > 2013

Respetando los derechos humanos nunca saldremos de la crisis. Espacio AVAart. Gijón, Espanja
Cake Theory, yhdessä Katja Tukiaisen kanssa. Galerija Alkatraz, Ljubljana
Riiko Sakkinen's Favorite Books. Rikhardinkadun kirjasto, Helsinki
Yksityisnäyttelyitä > 2014

Capitalistes Sans Frontières. Cyan Gallery, Barcelona
MuNA - Museum of No Art. Serlachius-museot, Mänttä
Riiko Sakkinen maalasi itsensä nurkkaan, Korjaamo Galleria, Helsinki
Used Panties and Dirty Bombs. Galleria Ville, Nurmijärvi
Aiheesta muualla

Riiko Sakkisen sivusto
Pettersson, Maria: Taideterroristi Ylioppilaslehti. 15.10.2010.
Lyhyt artikkeli Sakkisesta Die Welt -lehdessä 23.5.2008 (saksaksi)
Venejärvi, Anna: Espanjan vihatuin taiteilija Helsingin Sanomat.  27.2.2022.
Sanasto (järjestö)

Sanasto ry, Sanasto rf on kirjallisuuden tekijänoikeusjärjestö, joka edustaa yli 15 000 kirjailijaa ja kääntäjää. Sanasto toimii opetus- ja kulttuuriministeriön hyväksymänä sopimuslisenssijärjestönä ja hallinnoi muun muassa lainauskorvauksia. Sanasto myöntää lupia kirjallisuuden käyttöön ja tilittää tekijänoikeuskorvaukset keskitetysti teosten tekijöille.[lähde? ]
Sanasto edistää, valvoo ja hallinnoi kirjallisuuden tekijöiden tekijänoikeuslakiin perustuvia oikeuksia Suomessa ja ulkomailla sekä työskentelee kirjailijoiden ja kääntäjien oikeuksien kehittämiseksi. Sanasto avustaa asiakkaitaan tekijänoikeusloukkauksissa sekä teosten jälkikäyttötilanteissa ja tarjoaa asiakkailleen lainopillista neuvontaa tekijänoikeuskysymyksissä. Lisäksi Sanasto pyrkii vaikuttamaan tekijänoikeuksista käytävään yhteiskunnalliseen keskusteluun sekä lainsäädäntöön tekijöille edullisella tavalla.[lähde? ]
Sanaston perustivat vuonna 2005 Suomen Kirjailijaliitto ry, Suomen tietokirjailijat ry, Finlands svenska författareförening rf ja Suomen kääntäjien ja tulkkien liitto ry. Sanaston puheenjohtajina ovat toimineet vuosien 2005–2011 aikana Kari Levola, Taavi Soininvaara, Timo Parvela ja Paavo Ahonen. Virpi Hämeen-Anttila toimi järjestön puheenjohtajana vuodet 2012–2017. Suomentaja Heikki Karjalainen toimi Sanaston puheenjohtajana vuodet 2018–2019. Sanaston puheenjohtajana vuodesta 2020 saakka on toiminut kirjailija Peter Sandström. Puheenjohtajan toimikausi on kaksivuotinen. Anne Salomaa työskenteli Sanaston toiminnanjohtajana vuosina 2010–2022.[lähde? ]
Sanaston asiakkuus

Sanaston asiakkuussopimuksen solmimalla kirjallisuuden tekijä tai edesmenneen tekijän oikeudenomistaja siirtää haluamassaan laajuudessa tekijänoikeuksiensa valvonnan ja hallinnoinnin Sanastolle. Asiakkuussopimuksen voi solmia kuka tahansa tekijä, jolta on julkaistu Suomessa vähintään yksi kirjallinen teos. Sanaston asiakkuus myös helpottaa kirjallisuuden käyttäjien mahdollisuutta tavoittaa tekijä teosten käyttölupatiedusteluissa.[lähde? ]
Sanasto saa sopimuksen perusteella myöntää lupia teoksen käyttöön tietyissä tilanteissa. Sopimus ei rajoita tekijän mahdollisuuksia sopia myös itse teostensa käyttämisestä.lähde tarkemmin? Saadakseen korvausta teostensa käytöstä kirjastoissa, radiossa ja televisiossa, Celian omakirjalainoista ja pakkolisenssin nojalla myydyistä oppikirjoista tekijän tulee solmia Sanaston asiakkuussopimus.
Lainauskorvaus

Lainauskorvaus on kirjastolainoista kirjailijoille ja kääntäjille maksettava tekijänoikeuskorvaus. Tekijälle kuuluva oikeus saada korvausta teostensa lainaamisesta kirjastoista perustuu Euroopan unionin vuokraus- ja lainausdirektiiviin. Lainauskorvauksesta säädetään tekijänoikeuslain 19 §:n 4 momentissa. Vuonna 2006 tekijänoikeuslakiin tehtiin muutos, joka antoi tekijälle ja hänen tekijänoikeuslain 41 §:n mukaiselle siirronsaajalleen oikeuden saada korvausta teosten lainaamisesta yleisistä kirjastoista. Ennen lainmuutosta Suomessa ei maksettu tekijöille lainkaan kirjastojen lainamääriin perustuvaa korvausta. Tanskassa lainauskorvauksia on maksettu vuodesta 1946, Ruotsissa vuodesta 1954.[lähde? ]
Lainauskorvaukset maksetaan valtion budjetista. Vuonna 2010 lainauskorvausmääräraha oli 3,25 miljoonaa euroa. Viisivuotisen Kirja elää -kampanjan seurauksena lainauskorvausmääräraha päätettiin nostaa pohjoismaiselle tasolle. Vuonna 2017 lainauskorvausmääräraha oli 14,2 miljoonaa euroa.[lähde? ]
Sanasto jakaa lainauskorvausta kirjailijoille ja kääntäjille, Kopiosto kirjallisuuden kuvittajille ja Teosto musiikin tekijöille. Tekijäkohtainen korvaus määräytyy lainauskertojen perusteella ja pienin maksettava korvaussumma on 10 euroa. Saadakseen korvausta tekijän on solmittava Sanaston asiakkuussopimus ja toimitettava tarpeelliset tiedot korvausten maksamiseksi.[lähde? ]
Kirjallisuuden käyttö tv:ssä ja radiossa

Sanasto hallinnoi opetus- ja kulttuuriministeriön päätöksellä tekijänoikeuslain 25 f §:n 1 ja 3 momenttien mukaista sopimuslisenssiä. Lainkohdan nojalla on mahdollista myöntää lupia ja kerätä korvauksia tekijänoikeussuojan alaisten kirjallisten teosten käytöstä radiossa ja televisiossa. Aiemmin Sanaston jäsenjärjestöt ovat tilittäneet korvaukset teosten käytöstä radiossa ja televisiossa. Sopimuslisenssialueen hallinnointi siirtyi jäsenjärjestöiltä Sanastolle 1.5.2010 alkaen.
Omakirjalainat ja pakkolisenssin nojalla myydyt oppikirjat

Tekijänoikeuslain 17 § mahdollistaa tekijänoikeudella suojattujen teosten saattamisen tietyn erityisryhmän käytettäväksi. Lainkohdan nojalla julkaistusta kirjallisesta teoksesta voidaan ääntä tallentamalla valmistaa kappaleita lukemisesteisten saataville.[lähde? ]
Valtion erikoiskirjasto Celialla on käytössä omakirjalainajärjestelmä. Celian ja Sanaston välillä solmitun sopimuksen nojalla oikeudenomistajille maksetaan korvausta kirjallisten teosten käytöstä Celian omakirjalainajärjestelmässä. Celia on välittänyt teoksia asiakkailleen omakirjajärjestelmään perustuen vuodesta 2006.
Sanasto ja Celia ovat solmineet sopimuksen tekijänoikeuslain 17 §:n nojalla myytäväksi valmistetuista äänikirjoista suoritettavasta korvauksesta. Tämä pakkolisenssisäännös mahdollistaa kirjallisten teosten saattamisen näkövammaisten ja muiden lukemisesteisten käytettäväksi.[lähde? ]
Lainkohtaan perustuen tekijän tulee saada korvaus teostensa myynnistä, mutta tekijä ei voi kieltää teostensa käyttöä pakkolisenssisäädöstilanteessa. Celia on myynyt äänitettyjä oppikirjoja vuodesta 2006.
Sanaston myöntämät käyttöluvat

Useimpiin kirjallisuuden käyttötilanteisiin tarvitaan tekijän lupa. Sanasto myöntää tekijöiden valtuutuksella lupia heidän teostensa käyttöön, laskuttaa korvaukset teosten käytöstä ja tilittää korvaukset edelleen niille tekijöille, joiden teoksia on käytetty.[lähde? ]
Sanaston myöntämillä käyttöluvilla voi esimerkiksi esittää kirjallisuutta erilaisissa tilaisuuksissa, painaa tekstikatkelmia tapahtumamateriaaleihin ja postikortteihin tai uusiin julkaisuihin sekä käyttää kirjallisuutta radiossa ja televisiossa.
Järjestön perustamisen ja lainauskorvausjärjestelmän arvostelua

Suomi sai huomautuksen lainauskorvausjärjestelmän puuttumisesta Euroopan komissiolta vuonna 2004. Sen seurauksena eduskunta muutti tekijänoikeuslakia vuonna 2006 (yleiset kirjastot otettiin lainauskorvauksen piiriin), ja vuoden 2007 valtion budjettiin varattiin pieni määräraha lainauskorvausten maksamista varten. Sanasto perustettiin vuonna 2005 hallinnoimaan näitä korvauksia ja ajamaan kirjallisuuden tekijöiden tekijänoikeudellisia etuja. Ensimmäisen kerran lainauskorvauksia tilitettiin tekijöille Suomessa vuonna 2010 (lainauskorvaukset maksettiin takautuvasti vuodesta 2007 alkaen). Opetus- ja tutkimuskirjastojen lainoista on maksettu lainauskorvausta vuoden 2017 alusta.[lähde? ]
Työnantajia edustava Viestinnän keskusliitto kritisoi vuonna 2006 Sanastoa siitä, että sen ajama "Sanasto-sopimus estää tekijöitä sopimasta vapaasti kustantajien kanssa oikeuksistaan, esimerkiksi uusista digitaalisista palveluista ja tuotteista" ja että uusi väliporras kustantajien ja tekijöiden välillä vain lisää kustannuksia.
Kritiikkiä kohdistui myös Euroopan komission Suomelle antamaan huomautukseen ja lainauskorvausjärjestelmän luomiseen. Kritisoijien mukaan itse direktiivi ei ollut muuttunut, vaan ainoastaan Euroopan komission tulkinta vuokraus- ja lainausdirektiivistä 92/100/ETY. Toinen EU-maa, Portugali, jota tulkintamuutos myös koski, piti tarpeettomana muuttaa omia käytäntöjään. Effi-aktivisti Kai Puolamäen mukaan Suomessa  muutoksen ajoivat läpi muun muassa Suomen Kirjailijaliitto taustamotiivinaan perustaa Sanaston kaltainen uusi tekijänoikeusjärjestö kaappaamaan hallintaansa uusista tekijänoikeusmaksuista tuleva useiden miljoonien eurojen arvoinen rahavirta.
Sittemmin kustannusalan ja Sanaston suhde on normalisoitunut, ja Suomen kustannusyhdistys on tukenut muun muassa Sanaston vuosien 2011–2016 aikana lainauskorvausten korottamista ajanutta Kirja elää -kampanjaa.
Aiheesta muualla

Sanaston kotisivut
Sanaston Kirja elää -kampanjasivut
Sarjis

Sarjis oli vuosina 1972–1974 ilmestynyt, pelkästään suomalaista sarjakuvaa julkaissut sarjakuvalehti. Lehden kustantajana oli sittemmin Semiciin yhdistetty Kustannus Oy Williams ja päätoimittajana Veikko Savolainen.
Lehden piirtäjien ydinjoukon muodostivat Joonas-sarjakuvastaan tunnettu Veikko Savolainen sekä muista piirtäjistä Usko Laukkanen (nimimerkki Foi), Seppo Lindqvist, Veli-Pekka Alare, Hannu Kuukkanen (nimimerkki Valto), Tarmo Koivisto ja Kari Leppänen (nimimerkki Oskari). Myöhemmin tunnetuiksi tulleista suomalaisen sarjakuvan tekijöistä lehdessä esiintyivät lisäksi myös Ursula Niemistö, Hannu Mänttäri, Mauri Kunnas, Harri Vaalio (nimimerkki Wallu), Ilkka Heilä, Martti Sirola ja Jorma Pitkänen (nimimerkki Jope).
Edellämainittujen lisäksi seuraavien 28 sarjakuvantekijän töitä julkaistiin:
Timo Aarniala, Kai Bergroth (KJB), Seppo Halinen, Pauli Heikkilä, Elisse Heinimaa, Jouko Innanen (Joke), Timo Kästämä, Timo Lemettinen, Jukka Linko, Kalevi Manninen, Timo Mikama, Eero Nykänen, Jyrki Nykänen, Harri Ojala, Pertti Palttala (Pera), Pasi Penkki, Kalervo Pulkkinen, Risto Pulkkinen (Ripa), Sakari Pulkkinen, Riku Päivärinta, Sameli Rantanen (Santtu), Ilkka Remes, Matti Remes, Olli Savolainen (Olli Snen), Tarmo Soukka (Tsou), Heikki Tiiainen (ht), Juha Tikkanen ja Kai Tuloisela.
Lehden ansiosta koko joukko ennestään tuntemattomia sarjakuvantekijöitä ja amatöörejä pääsi julkisuuteen. Monelle töiden julkaiseminen merkitsi kannustusta harrastuksen syventämiseen tai jopa sysäystä ammattiin.
Sarjakuvien julkaisemisen lisäksi lehdessä annettiin neuvoja hyvän sarjakuvan tekemiseen. Myöskin järjestettiin sarjakuvakilpailuja, joissa esimerkiksi sarjan juoni ja nimi oli annettu.
Lehdessä oli myös suomalaisen sarjakuvan historiaa tai esimerkiksi sarjakuvan sanomaa käsitteleviä artikkeleita. Kirjoittajina olivat muun muassa Osmo Jokinen, Heikki Kaukoranta ja Jukka Rislakki. Esimerkiksi sellaiset nimet kuin Kari Suomalainen, Erkki Tanttu (Rymy-Eetu), Asmo Alho ja Mika Waltari (Kieku ja Kaiku) ja Aarno Liuksiala (Pöllisen möhläyksiä) pääsivät esimerkkeinä esiin.
Aiheesta muualla

Sarjiksessa julkaistuja ohjeita sarjakuvantekemiseen
Sarjiksessa julkaistut sarjakuvaa käsittelevät artikkelit 1973–1974
Sarjis n:o 2 1974, pdf-tiedosto n. 9 MB
Seanan McGuire

| Seanan McGuire |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1978 (ikä 46) Martinez, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Mira Grant
Kirjallinen suuntaus: tieteiskirjallisuus, fantasiakirjallisuus
Aiheesta muualla
www.seananmcguire.com ja www.miragrant.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Seanan McGuire (s. 5. tammikuuta 1978 Martinez, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut myös salanimellä Mira Grant.
Useita McGuiren teoksia on ollut Hugo-palkinnon ehdokkaana, ja eräänä vuonna hän oli samana vuonna Hugo-ehdokkaana viidellä kirjalla, joukossa salanimellä julkaistut teokset. Vuonna 2017 McGuiren pienoisromaani Every Heart a Doorway sai pienoisromaanien sarjassa Nebula-palkinnon, Hugo-palkinnon ja Locus-palkinnon.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Seanan McGuire Twitterissä
Salora Scanmatic

Salora Scanmatic on Saloran kolmannen sukupolven väri-tv, joka julkaistiin 1978. Televisiossa on ultraäänellä toimiva kauko-ohjaus ja automaattinen kanavahaku. Tehon kulutus on myös aiempaa pienempi. Television koneisto oli erotettu verkkojännitteestä. Televisiossa oli Super Bright-kuvaputki. Pikakatodin takia kuva tuli heti ja ääni muutamassa sekunnissa. Televisiosta tehtii myös erikoisversio Salora Playmaster, jossa oli sisäänrakennettu TV-peli.
Sarjasaippo

| Sarjasaippo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Saipot Iberis
Laji::  umbellata
Kaksiosainen nimi
 Iberis umbellata  L. (1753) 
Katso myös
   Sarjasaippo Wikispeciesissä   Sarjasaippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sarjasaippo (Iberis umbellata) on saippojen sukuun kuuluva laji. Se kasvaa 20–30 cm korkeaksi. Se kukkii runsaasti heinäkuulta syyskuulle. Kukinnot ovat terttuja, jotka ovat yleensä ruusunpunaisia tai valkoisia ja tuoksuvia. Kasvi soveltuu kivikkoon, se viihtyy aurinkoisella tai puolikuivalla  kasvupaikalla ja se viihtyy sekä kuivassa että tuoreessa kasvualustassa. Siemenet kylvetään toukokuussa suorakylvönä avomaalle. Kasvi soveltuu leikkokukaksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sarjasaippo (Iberis umbellata)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Iberis umbellata (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Iberis umbellata (englanniksi)
Saskatchewanjoki

| Saskatchewanjoki |
| --- | --- |
 Saskatchewanjoen valuma-alue kartalla.
Alkulähde:  Pohjois- ja Etelä-Saskatchewanjokien yhtymä
Laskupaikka:  Cedarjärvi
Maat:   Kanada
Pituus:  554 km
Valuma-alue:  335 900 km²
Saskatchewanjoki (engl. Saskatchewan River, creeksi kisiskāciwani-sīpiy) on noin 550 kilometrin pituinen joki keskisessä Kanadassa sijaitsevien Saskatchewanin ja Manitoban provinssien alueella. Joki virtaa lännestä itään ja laskee Cedarjärven kautta Winnipegjärveen Grand Rapidsin kylän luona. Joen suurimmat haarat ovat Etelä-Saskatchewanjoki- ja Pohjois-Saskatchewanjoki, joiden valuma-alueet yhdessä kattavat suurimman osan keskisen Kanadan preeria-alueesta. Joen alkulähteet ovat lännessä Kalliovuorilla Albertassa ja etelän suunnalla Montanan osavaltion pohjoisosissa Yhdysvalloissa. Winnipegjärveltä joen kaukaisimmille alkulähteille Bow River-joelle Albertaan on matkaa noin 1 940 kilometriä.
Joen kuvaus

Varsinainen Saskatchewanjoen pääuoma alkaa Saskatchewan River Forksissa, noin 40 kilometriä itään Saskatchewanin Prince Albertin kaupungista, jossa South Saskatchewan- ja North Saskatchewan -joet yhtyvät. Sekä eteläisen että pohjoisen haaran alkulähteet sijaitsevat Kalliovuorten jäätiköillä Albertassa.
Saskatchewan River Forksista joki virtaa itäkoilliseen Nipawinin kylässä sijaitsevan Francis Finlayn padon muodostamaan tekojärveen, Codettejärveen. Codettejärvestä joki virtaa Tobinjärveen, joka on E. B. Campbellin padon muodostama patoallas. Tästä joki kääntyy koilliseen Kanadan kilven rajalle, jossa se virtaa halki suoalueiden, ja jossa siihen yhtyvät luoteesta virtaavat Torch- ja Mossyjoet.
Suoalueen pohjoislaidalla joen virtaussuunta kääntyy itään, ja se virtaa läpi useiden pienten järvien matkallaan kohti The Pas'n kaupunkia, jossa siihen liittyy luoteesta laskeva Carrotjoki. The Pas'n kaakkoispuolella joki muodostaa laajan suistoalueen laskiessaan luoteesta Cedarjärveen. Saskatchewanjoki laskee Winnipegjärveen Long Pointin niemen pohjoispuolella.
Sekä joen että Saskatchewanin provinssin nimet ovat peräisin creen kielen sanasta kisiskāciwani-sīpiy, joka tarkoittaa nopeasti virtaavaa jokea. Joki monine sivuhaaroineen tarjosi tärkeän kulkureitin sekä Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoille että eurooppalaisille turkiskauppiaille ja tutkimusmatkailijoille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saskatchewanjoki Wikimedia Commonsissa