stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hiilinielu
Hiilen erottelu ilmakehästä teknologian avulla

Teknologian merkitys hiilen poistamisesta ilmakehästä voi tulevaisuudessa olla suuri, mutta ratkaisuja on erilaisia ja kokonaisuutena teknologia on vielä hyvin varhaisessa kehitysvaiheessa. Monia keinoja ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi keinotekoisesti käyttäen erilaisia hiilidioksidin talteenottomenetelmiä tai parantamalla luonnollisia prosesseja on tutkittu. Yksi tutkimuskohteista on hiilidioksidin geologinen varastointi.
Aiheesta muualla

Hiilen erottamisen ja talteenoton mahdollisuudet (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmastonmuutos.infon lyhyt tietopaketti (Arkistoitu – Internet Archive)
Hiilinielut ja hiilivarastot (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
Puusto hiilinieluna (Arkistoitu – Internet Archive)
Forest.fi: Hiilen varastointi metsään voi olla haitallista (Arkistoitu – Internet Archive)
Ilmastopolitiikan perustuttava tietoon, HS Mielipide 28.11.2008
HS:n artikkeli hiilineutraalista Suomesta vuonna 2035 julkaistu 19.1.2019
Ilmastonmuutos ja ilmaston lämpeneminen
| --- | --- |
Syyt:  Kasvihuoneilmiö  Kasvihuonekaasu  Hiilidioksidi  Metaani  Auringon aktiivisuus  Ilmaston viileneminen  Milankovićin jaksot  Vulkanismi  Laattatektoniikka  Termohaliinikierto 
Vaikutukset:  Ilmastopakolaisuus  Merien happamoituminen  Merenpinnan nousu  Tulvat  Sadannan muutokset  Kuivuuskaudet  Lämpöaallot  Äärimmäiset sääilmiöt  Trooppiset hirmumyrskyt 
Tiede:  Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC  Ilmastoherkkyys  Ilmastomalli  Palautekytkennät  Kaupunkisaarekeilmiö  Keskiajan lämmin kausi  Pieni jääkausi  Hiilinielu  Otsonikato  Historialliset vaikutukset 
Keskustelu ja politiikka:  Hillitseminen  Hinku-verkosto  Sopeutuminen  Kioton sopimus  Kööpenhaminan ilmastokokous  UNFCCC  Päästökauppa  Sternin raportti  Uusiutuva energia  Energiansäästö  Oregonin vetoomus  Energiapolitiikka  Euroopan unionin energiapolitiikka  Suomen energiapolitiikka  Kiinan energiapolitiikka
Étienne Méhul

Étienne Méhul
Méhulin hauta Pariisissa
Étienne Nicolas Méhul [meyl] (24. kesäkuuta 1763 Givet – 18. lokakuuta 1817 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.  Hän pääsi vuonna 1775 urkuri Wilhelm Hauserin oppilaaksi. Vuonna 1778 Méhul muutti syntymäkaupungistaan Givetistä Pariisiin. Hän alkoi saavuttaa menestystä oopperasäveltäjänä 1790-luvulla, jolloin saivat ensiesityksensä muun muassa oopperat Euphrosine et Coradin (1790) ja Stratonice (1792).  Neljänkymmenenkahden oopperansa lisäksi Méhul sävelsi muun muassa lauluja, kantaatteja sekä neljä sinfoniaa. Musiikkitieteilijä David Charlton tosin väittää tutkimuksiinsa perustuen, että sinfonioita olisi ollut kaikkiaan kuusi. Ainoastaan kaksi sinfoniaa julkaistiin säveltäjän elinaikana.
Elämänvaiheita

Étienne Mehul syntyi Givetissä, Ardenneilla. Hänen äitinsä oli Marie- Cécile (o.s. Keuly) ja isänsä viinikauppias Jean- François Méhul. Ensimmäiset soittotuntinsa tuleva säveltäjä sai paikalliselta sokealta urkurilta. Poika osoittautui paitsi innokkaaksi oppilaaksi, mutta myös lahjakkaaksi ja hänet lähetettiin saamaan lisäopetusta saksalaiselta Wilhelm Hanserilta Lavaldieun luostariin jonkun matkan päähän kotipaikkakunnasta.
Opintoja jatkettiin Pariisissa, jonne Méhul saapui joko 1778 tai 1778. Hänen opettajanaan toimi cembalotaiteilija Jean- Frederik Edelmann, joka oli Méhulin suuren idolin, Christoph Willibald Gluckin ystävä.
Ensimmäiset sävellyksensä, pianokappaleet, julkaistiin vuonna 1783 ja Méhul alkoi harkita säveltäjän uraa. Vuonna 1787 kirjailija Valadier pyysi Méhulia säveltämään librettonsa Coran. Kuninkaallinen musiikkiakatemia (nyk. Pariisin ooppera) harjoitteli teosta nimellä Aionzo et Cora kesäkuussa 1789. Talousvaikeuksien vuoksi harjoittelu lopetettiin elokuussa 1789. Ooppera esitettiin vasta vuonna 1791. Samoihin aikoihin Méhul löysi uuden yhteistyökumppanin, François- Benoit Hoffmanin, joka kirjoitti libreton Méhulin ensimmäiseen esitettyyn oopperaan Euphrosineen. Ooppera oli menestys ja säveltäjänsä läpimurtoteos. Tämä merkitsi myös alkua pitkään kestäneelle yhteistyölle Comédie Italiennen (myöh. Opéra Comique) kanssa.
Vaikka oopperaa Cora ei saatu esitettyä ja ooppera Adrien kiellettiin poliittisista syistä, Méhul saavutti yhä kasvavaa menestystä. Ranskan suuren vallankumouksen aikana hän sävelsi lähinnä isänmaallista musiikkia. Hänet palkittiin nimittämällä hänet Ranskan instituutin ensimmäiseksi säveltäjäjäseneksi vuonna 1795. Lisäksi hän oli yksi viidestä Pariisin konservatorion tarkastajista. Méhul oli hyvissä väleissä Napoleonin kanssa ja hänet palkittiin kunnialegioonan ritarin arvonimellä.
Vuonna 1797 Méhul adoptoi 7-vuotiaan sisarenpoikansa Louis Joseph Daussoigne-Méhulin ja tämän pikkuveljen. Méhul toimi ottopoikansa opettajana ja edisti tämän uraa. Louis Joseph oli aikuisena kuuluisa säveltäjä.
1800-luvulle tultaessa Méhulin oopperat eivät enää saaneet suosiota. Vuonna 1807 julkaistu ooppera Joseph oli suosittu Saksassa, mutta vuonna 1811 julkaistu ooppera Les Amazones sai niin vähän yleisöä, että se käytännössä päätti Méhulin uran oopperoiden säveltäjänä. Vaikka Méhul oli tullut tunnetuksi Napoleonin suosikkina, hän säilytti asemansa myös Bourbon-restauraation aikana. Säveltäjän terveys oli näihin aikoihin jo hyvin heikko, hän sairasti tuberkuloosia.
Méhul kuoli Pariisissa vuonna 1817.
Sävellykset

Suurimman panostuksensa säveltäjänä Méhul antoi oopperoille. Hän kuului yhdessä Luigi Cherubinin kanssa 1790-luvulla läpimurtonsa tehneeseen säveltäjäpolveen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti käytettävissä olevia Méhulin partituureja Mutopia Project
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Käännös suomeksi
Pirkko Turpeinen-Saari

| Pirkko Turpeinen-Saari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. marraskuuta 1940 (ikä 84) Helsinki
Poliitikko
Entiset puolueet:  Suomen Kansan Demokraattinen Liitto, Demokraattinen Vaihtoehto, SDP
Asema:  kansanedustaja (1983–1987), kaupunginvaltuutettu (1965–1984)
Vaalipiiri:  Uudenmaan vaalipiiri
Pirkko Marjatta Turpeinen-Saari (aiemmin Idänpään-Heikkilä ja Turpeinen-Kajanoja) (s. 7. marraskuuta 1940 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja lääkäri. Hän oli kansanedustaja  vuosina 1983–1986 Suomen Kansan Demokraattisen Liiton ja vuosina 1986–1987 Demokraattisen Vaihtoehdon eduskuntaryhmässä.
Turpeinen teki työuransa lasten- ja nuorisopsykiatrian parissa toimien muun muassa Helsingin kaupungin nuorisopsykiatrian ylilääkärinä vuosina 1989–1999. Hän oli myös Suomen Lääkäriliiton hallituksen ensimmäinen naisjäsen (1972–1977). Turpeinen on ollut vuodesta 1997 Euroopan neuvoston kidutusta ja ihmisarvoa alentavaa kohtelua tutkivan komitean (CPT) psykiatrian asiantuntija.
Ura > Politiikka

Turpeinen valittiin eduskuntaan vuoden 1983 vaaleissa Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Vuosina 1983–1986 hän kuului SKDL:n eduskuntaryhmään ja vuosina 1986–1987 Demokraattisen Vaihtoehdon ryhmään. Eduskunnassa hän oli vuosina 1983–1986 suuren valiokunnan ja lakivaliokunnan sekä Pohjoismaiden neuvoston jäsen.
Helsingin kaupunginvaltuustossa Turpeinen istui vuosina 1984–1992 ja 1997–1998. Hän istui SKDL:n, DEVA:n ja SDP:n valtuustoryhmissä ja hänet valittiin presidentin valitsijamieheksi vuoden 1978 vaaleissa.
Vuosina 1976–1984 Turpeinen oli Suomen kansan demokraattisen liiton ja Suomen kommunistisen puolueen jäsen. Hän toimi SKDL:n liittoneuvostossa vuodet 1982–1985. Vuonna 1985 hän siirtyi SKP:n järjestöjen toimikuntaan, joka seuraavana vuonna vaihtoi nimensä Suomen kommunistiseksi puolueeksi (yhtenäisyys). Hänet valittiin SKP:n järjestöjen keskuskomiteaan ja poliittiseen toimikuntaan vuonna 1986 sekä SKPy:n vastaaviin elimiin edustajakokouksessa 1987. Turpeinen toimi Devan sivistysjärjestö Demokraattisen sivistysliiton (DSL) ensimmäisenä puheenjohtajana (1986–1989). Vuosina 1991–2015 hän oli SDP:n jäsen. .lähde? Eduskuntavaaleissa 2019 hän oli Paavo Väyrysen Seitsemän tähden liikkeen ehdokkaana, sai 107 ääntä eikä tullut valituksi.
Ukrainan sodassa Turpeinen-Saari on puolustanut Venäjää ja kertonut näkemyksenään Venäjän toimivan natsismia vastaan ja kaikkien maailman fasismin vastaisten maiden johtajana ja kannustajana.
Kirjallinen tuotanto

Huumeet (WSOY 1972) toisen tekijän kanssa (Idänpään-Heikkilä & Idänpään-Heikkilä).
Inhimillinen kasvu ja yhteisö (Kansankulttuuri 1978).
Parantajan roolit (Kirjayhtymä 1986).
Ahdingossa luova lapsi ja nuori (Edita 2004) on teos luovasta kasvusta teoriana sekä kirjoittajan omiin kokemuksiin perustuva kertomus kodin, koulun ja hoitoalan ammattilaisten yhteistyön merkityksestä. Teos julkaistiin Espanjassa vuonna 2007 nimellä Adolescencia, creatividad y psicosis (Herder Editorial).
Suuri yksinäinen (Gummerus 2006) tarkastelee Urho Kekkosta psykiatrian näkökulmasta.
Outcome of drug abuse in a 20-year follow-up study of drug-experimenting schoolchildren in Finland: Nordic Journal of Psychiatry 55:4, 2001,263-70
Lahtari, Punikki ja Teurastaja; marsalkka Mannerheim, Kullervo Manner ja Ratko Mladic historian henkilöinä (Into 2016) Teoksen serbiankielinen käännös julkaistiin Belgradissa lokakuussa 2019. (Pesic i Sinovi) lähde?
Lupa olla julma (Viestintä M. Saari Oy 2020), kuvaa Jugoslavian pommituksiin johtaneita tapahtumakulkuja, itse pommituksia sekä serbien asemaa miehitetyssä Kosovossa.valmistaja BoD–Books on Demand, Norderstedt, Saksa
Näiden lisäksi hän on julkaissut noin 40 tieteellistä julkaisua riippuvuusongelmista, luovuudesta ja tiedostusprosessista kansainvälisissä sarjoissa.
Yksityiselämä

Turpeinen on ollut kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Juhana E. Idänpään-Heikkilä vuosina 1964–1976. Vuodet 1985–1996 Turpeinen oli naimisissa SKP:n ja SKPy:n johtotehtävissä 1980-luvulla toimineen Jouko Kajanojan kanssa. Vuonna 2006 Turpeinen avioitui kirjailija Mauno Saaren kanssa.
Aiheesta muualla

Hän voitti Suomen valtion Iltalehti 8.1.2007
.aspx Pirkko Turpeinen-Saari Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Alppi  Astala  Helle  Hirvelä  Kautto  Kemppainen  Kivistö (1983–1985)  Koskenniemi  Kuoppa  Laaksonen  Laine  Leppänen  Liedes (1983–1985†)  Mustonen (1983, 1985–1987)  Männistö  Peltola (1985–1987)  Pursiainen  Rosnell  Saarto (1983–1986)  Salminen  Stenius-Kaukonen  Säilynoja  Söderström  Tennilä  Toiviainen  Turpeinen  Uitto (1986–1987)  Vepsäläinen  Vähäkangas 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Česká Lípa

| Česká Lípa |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Česká Lípa
 Koordinaatit: 50°41′8″N, 14°32′16″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Liberecin lääni
Piirikunta:  Česká Lípa
Ensimmäinen maininta:  1263
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jitka Volfová
Väkiluku (2024):  37 483
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.mucl.cz 
Česká Lípa on kaupunki Liberecin läänissä Tšekissä. Vuonna 2024 siellä asui 37 483 ihmistä. Kaupungin historiallinen keskusta on kansallinen muistomerkkialue.
Kaupunginosat

Česká Lípa on jaettu seuraaviin kaupunginosiin: Častolovice u České Lípy, Dolní Libchava, Lada, Písečná u Dobranova, Vlčí Důl, Česká Lípa, Dubice u České Lípy, Manušice, Stará Lípa, Žizníkov, Dobranov, Heřmaničky u Dobranova, Okřešice u České Lípy, Vítkov u Dobranova.
Historia

Česká Lípan kaupungin historia juontaa juurensa 1200-luvun lopulle, jolloin se alkoi kehittymään Lípan linnan ympärille. Kirjallisissa lähteissä se mainitaan ensimmäistä kertaa vuodelta 1263 peräisin olevassa asiakirjassa. 1300- ja 1400-lukujen vaihteessa kaupunki oli yksi Böömin kuningaskunnan merkittävimmistä. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Česká Lípa kärsi pahoin Ruotsin armeijan valloitettua sen.
Rautatieyhteys avattiin 1867. Toisen maailmansodan jälkeen kaupungin talous hyötyi alueella harjoitetusta uraaninlouhinnasta, mutta teollisuus on 1990-luvun jälkeen ajettu alas.
Hallinto

Vuoden 2022 kunnallisvaalien jälkeen kaupungin pormestarina toimii ANO 2011 -puolueen Jitka Volfová.
Ystävyyskaupungit

Bardejov, Slovakia
Bolesławiec, Puola
Mittweida, Saksa
Molde, Norja
Užhorod, Ukraina
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Česká Lípa Wikimedia Commonsissa
Česká Lípan kaupunginosat.
Keitelejazz

Keitelejazz oli vuosittain Äänekoskella järjestettävä musiikkitapahtuma. Kesällä 2017 sitä ei järjestetty, mutta tapahtuma teki paluun vuoden tauon jälkeen 28.6.–1.7.2018. Musiikkipaikkoja ovat muun muassa Kaupungintalo, Painotalo ja Kaupungintalon lähellä Rantapuistossa sijaitsevat jazzteltat.
Keitelejazzissa on esiintynyt tunnettuja yhtyeitä, esimerkiksi Jethro Tull, Colosseum (yhtye), Procol Harum ja Uriah Heep. Vuoden 2013 tapahtuma oli 29:s Keitelejazz ja se onnistui kävijätavoitteessaan. Kävijämäärän perusteella sen suosituimpia ohjelmia olivat pop-keikat, jotka myytiin loppuun. Molempina iltoina yleisöä oli lähes 2 500 henkeä. Blues- ja jazz-keikoilla yleisöä oli noin tuhat. Hyvien kävijämäärien johdosta tapahtumalle edellisenä vuonna syntyneet taloudelliset tappiot saatiin katettua. Sen sijaan vuoden 2012 tapahtuman yleisömäärä oli järjestäjille pettymys, kun painopiste oli tapahtuman nimen mukaisesti jazzissa. Rockiin ja bluesiin keskittyneet illat keräsivät myös vuonna 2012 hyvin yleisöä, mutta nimekkäistä esiintyjistä huolimatta varsinaisten jazz-iltojen sanoma ei saavuttanut kohdeyleisöään toivotulla tavalla.
Keitelejazz lopetettiin 2020 kannattamattomana. Vuonna 2021 sen seuraajaksi perustettiin Ääniä Festivaali.
Historia

Keitelejazz-festivaalia järjestettiin Äänekoskella vuosina 1985-2019, tosin vuonna 2017 festivaali piti välivuoden. Tapahtuman järjestäjä oli vuonna 1984 perustettu Äänekoski Jazz ry. Festivaali syntyi aikana, jolloin muutaman vuoden sisällä käynnistettiin monta muutakin jazztapahtumaa: Espoon April Jazz, Imatra Big Band Festival, Kainun Jazzkevät Kajaanissa, Tornion ja Haaparannan yhteinen Kalottjazz & Blues sekä Raahen Rantajatsit.
Keitelejazzin alkuvuodet sujuivat pienimuotoisissa puitteissa, kun valtaosa konserteista järjestettiin paikallisissa ravintoloissa ja esiintyjät olivat lähinnä kotimaisia jazzyhtyeitä. Vuonna 1996 konsepti muuttui ulkoilma- ja telttafestivaaliksi kun tapahtuma siirtyi Äänekosken Rantapuistoon. Samalla yleisökapasiteetti kasvoi niin, että oli mahdollista palkata tapahtumaan huomattavasti kalliimpia esiintyjiä. Festivaali kansainvälistyi, ja Äänekoskelle tuotettiin lukuisia yhtyeitä amerikkalaisen ja eurooppalaisen jazzin huipulta.
Rantapuisto-kautena myös festivaalin tyylillinen kirjo laveni. Alkuvuosien puhdas jazz- ja bluestarjonta sai rinnalleen etnomusiikkia sekä laajan rock- ja popkattauksen. Festivaalin viimeisten vuosien erityisjuonteena progressiivinen rock alkoi saada merkittävää roolia fuusiojazzin vierellä.
Vastaanotto

Alkuvuosinaan festivaali sai lähinnä paikallista ja maakunnallista näkyvyyttä. Festivaalin muuttaminen Rantapuistoon vuonna 1996 ja kansainväliseksi laajentunut ohjelmisto herätti jo valtakunnallista huomiota. Heti ensimmäinen telttafestivaali osoitti muodonmuutoksen onnistuneen. Keskisuomalaisen Mikko Voutilaisen mukaan Betty Carterin konsertti vuonna 1996 oli unohtumaton kokemus kuulijoille, ja parasta mahdollista peeärrää Keitelejazzille. Helsingin Sanomien Jukka Haurun mukaan Keitelejazz uudistui ja nousi parhaiden jazzfestivaalien joukoon. Hauru vieraili festivaaleilla myöhemminkin, ja totesi esimerkiksi vuoden 2005 raportissaan Keitelejazzin nousseen telttafestivaalien musiikilliseksi ykköseksi. Erityistä huomiota Hauru kiinnitti esiintyjien ja yleisön kontaktiin, toteamalla että Keitelejazzin yleisö on poikkeuksellisen vastaanottavaista, ennakkoluulotonta ja asiantuntevaa.
Keskisuomalaisen kriitikot Mikko Voutilainen ja Jarmo Valkola seurasivat kumpainenkin festivaalin kehittymistä pitkään, ja antoivat jatkuvasti hyviä arvosanoja. Esimerkiksi vuonna 1999 Voutilainen kiitti festivaalia rohkeudesta ja ennakkoluulottomuudesta, ja totesi ohjelmistopolitiikan tuottaneen komean taiteellisen voiton. Valkola onnitteli järjestäjiä vuoden 2005 ohjelmistovalinnoista ja laski Keitelejazzin Suomen johtavien jazzfestivaalien joukkoon. Vuonna 2006 Valkola totesi festivaalin taiteellisen tason äärimmäisen korkeaksi ja totesi Keitelejazzin kestävän vertailun merkittävien kansainvälisten tapahtumien kanssa. Edelleen vuonna 2007 Valkola korosti tapahtuman ainutlaatuisuutta ja originaalia luonnetta. Vuonna 2012 Valkola kiitteli jälleen festivaalia maailmanluokan musiikista ja vihdoin vuonna 2013 Valkola koki kuulleensa kaikkien aikojen Keitelejazz-keikan, kun rumpali Jon Hisemanin johtama Colosseum-yhtye valloitti Keitelejazzin lavan.
Kansan Uutisten Jarkko Mänttäri kiitti vuoden 2005 arviossaan festivaalia upeasta paikasta, sopivankokoisista puitteista, erinomaisista järjestelyistä ja mielenkiintoisesta ohjelmasta. Mänttäri myös summasi muiden näkemyksiä kertomalla että monien eri arvioijien mukaan Keitelejazz on vakiinnuttanut asemansa yhtenä Suomen parhaista jazzfestivaaleista.
Salon Seudun Sanomien Veli-Matti Henttusen mukaan Keitelejazzeilla koettiin vuonna 2013 rytmimusiikin kannalta historiallinen ilta, kun rumpalit Ginger Baker ja Billy Cobham soittivat peräkkäiset keikat päälavalla. Vuonna 2015 Henttonen summasi kokemuksensa toteamalla Keitelejazzin olleen kesän paras festivaali, jälleen kerran.
Keitelejazzeilla esiintyneitä ulkomaisia artisteja ja yhtyeitä

John Abercrombie (2005, 2009)
Rabih Abou-Khalil (2007)
Arild Andersen (2003, 2010)
Ray Anderson (1998, 2007)
Victor Bailey (2004)
Ginger Baker (2013)
Iain Ballamy (2000)
Joey Baron (2005)
Django Bates (1986)
Conny Bauer (1985, 2004)
Jim Beard (2006)
Jeff Berlin (2009)
Mari Boine (2003, 2015)
Richard Bona (2014)
Eddie Boyd (1987)
Randy Brecker (2006)
The British Blues Quintet featuring Maggie Bell (2008)
Bill Bruford (1999)
Hiram Bullock (2006)
LaVerne Butler (1987, 1992)
Don Byron (2002)
Betty Carter (1996)
Philip Catherine (2010)
Mino Cinelu (2000)
Billy Cobham (2004, 2013)
Colosseum (2011)
Larry Coryell (2004, 2009)
Mary Coughlan (2005,2013)
Joey DeFrancesco (2009)
Barbara Dennerlein (1997)
Virgil Donati (2018)
Dr. Feelgood (2003, 2013)
Hamid Drake (2008)
Marc Ducret (2009)
Eric Echampard (2009, 2010)
Dave Edmunds (2006)
Sidsel Endresen (1996)
Peter Erskine (2008)
Fabulous Thunderbirds (2008)
Fairport Convention (2011)
Focus (2014)
Nnenna Freelon (1999)
Gong (2018)
Trilok Gurtu (1997)
Jonas Hellborg (2014)
Dave Holland (2012)
Daniel Humair (2010)
Jethro Tull (2011)
Wilko Johnson Band (2011)
Anders Jormin (1987)
King King (2019)
Wayne Krantz (2010)
Joachim Kühn (2000)
Oliver Lake (2012)
Nguyên Lê (1999, 2008, 2012)
Dave Liebman (1996)
Jojo Mayer (2009)
Etienne Mbappé (2000, 2006)
Coco Montoya (2014)
Alphonse Mouzon (2009)
David Murray (2008, 2012)
Youn Sun Nah (2012)
Marius Neset (2007)
Carl Palmer (2016)
PFM – Premiata Forneria Marconi (2015)
Simon Phillips (2018)
Courtney Pine (2008)
Jean Luc Ponty (2003)
Michel Portal (2010)
Chris Potter (2006)
Procol Harum (2009, 2010)
Royal Southern Brotherhood (2013)
Louis Sclavis (2005, 2010)
Trygve Seim (2012)
Soft Machine (2014)
Günter Sommer (1985)
Tomasz Stanko (2007)
Mike Stern (2007)
Craig Taborn (2006, 2012)
Joanne Shaw Taylor (2012)
Ten Years After (2014)
Uriah Heep (2007)
Virgil & The Accelerators (2015)
Miroslav Vitous (2004)
Ulf Wakenius (2012)
Dave Weckl (2005, 2007)
Wishbone Ash (2015)
World Saxophone Quartet (2012)
The Yardbirds (2010)
Zawinul Legacy Band (2012)
Niels Henning Ørsted Pedersen (1989)
Herättäjäjuhlat

| Herättäjäjuhlat |
| --- | --- |
 Oulun herättäjäjuhlat 2011, juhlamessu.
Alkaa:  5. heinäkuuta 2024
Loppuu:  7. heinäkuuta 2024
Järjestämistiheys:  Vuosittain
Paikkakunta:  Vaasa (2024)
Ensimmäisen kerran:  1893
Seuraavan kerran:  5. heinäkuuta 2024
Järjestäjä:  Herättäjä-Yhdistys
Kotisivut
Herättäjäjuhlat on herännäisyyden eli körttiläisyyden suurin vuosittainen tapahtuma. Juhlat syntyivät 1893 kustannusosakeyhtiö Herättäjän vuosikokouksen yhteydessä pidetyistä seuroista. Ne järjestetään viikonloppuna yleensä kaksi viikkoa juhannuksesta.
Juhlille osallistuu tyypillisesti 20 000–40 000 henkeä, mutta esimerkiksi Ylistarossa osallistujamääräksi arvioitiin vuonna 2004 jopa 60 000. Suomen hengellisten kesäjuhlien joukossa herättäjäjuhlat ovat toiseksi suurimmat.
Ohjelma ja järjestelyt

Keskeisin ohjelma järjestetään ulkona, juhlakentällä. Paikkana voi olla puisto tai urheilukeskus, jonka yhteyteen järjestelyt on mahdollista toteuttaa. Juhlien ohjelman rungon muodostavat seurat, joissa seurapuheiden välissä veisataan Siionin virsiä. Sunnuntaina on jumalanpalvelus.
Vähitellen juhlien oheisohjelma on lisääntynyt. Siihen kuuluu konsertteja, teatteriesityksiä ja keskustelutilaisuuksia. Nuorille ja varhaisnuorille on järjestetty omaa ohjelmaa. Monelle kävijälle tärkeä osa Herättäjäjuhlien antia on sukulaisten ja tuttavien tapaaminen. Juhlapaikalla on myös myyntikojuja, joissa pääasiassa herännäisyyttä lähellä olevat yhteisöt myyvät tuotteitaan ja tiedottavat toiminnastaan.
Juhlilla on myös kirkon ammattiryhmien kokoontumisia. Teologikokous on suurimpia vuosittain järjestettäviä luterilaisten teologien kokoontumisia koko maailmassa.
Herättäjäjuhlien luonteeseen kuuluu, että sinne ovat kaikki tervetulleita. Uskon määrää tai sitoutumista liikkeeseen ei kysellä. Juhlille on vapaa pääsy eikä sinne ilmoittauduta erikseen.
Juhlat rakennetaan talkoovoimin. Juhlien järjestäjinä ovat paikallinen seurakunta, kunta ja Herättäjä-Yhdistys. Valmistelut on aloitettava vuosia ennen, ja talkoolaisia tarvitaan juhlien aikaan noin tuhat.
Juhlakansa majoittuu koteihin, leirintäalueille, kouluihin ja muihin yhteisiin tiloihin sekä majoitusliikkeisiin.
Juhlilla on alettu kiinnittää erityistä huomiota ympäristöasioihin. Muun muassa Espoon herättäjäjuhlilla 2008 korostettiin jätteenlajittelua ja joukkoliikenteen käyttöä sekä tuotiin esille kasvissyöntimahdollisuutta.
Joensuun herättäjäjuhlilla 2022 järjestettiin ensimmäisen kerran viralliset sateenkaariseurat.
Körttiradio

Herättäjäjuhlien ajan seuroja ja muuta juhlaohjelmaa voi kuunnella suorana lähetyksenä Körttiradion kautta. Tauoilla lähetetään haastatteluja ja musiikkia. Esimerkiksi Oulun juhlilla 2011 radio toimi Iskelmätoiveen taajuudella 98,7. Körttiradiota voi kuunnella internetin kautta sekä Suomessa että ulkomailla.
Nuoret ja herättäjäjuhlat

Nuorilla on herättäjäjuhlilla runsaasti omaa ohjelmaa, vaikka pääosa ohjelmasta onkin kaikille yhteistä.
Nuorten konsertteja on kirkoissa ja muissa paikoissa. Esiintyjinä on ollut muun muassa Jaakko Löytty, Yona, Piia Viitanen ja Jouko Mäki-Lohiluoma .
Yöveisuut on suosittu tapahtuma; virsiä veisataan perjantaina keskiyöllä; kuka vaan saa aloittaa virren
Nuorilla on oma myyntikojunsa ja he myyvät kärryistään körttipastilleja
Changemaker-verkoston kesäkiertue ulottuu herättäjäjuhlille
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Herättäjä-yhdistyksen kotisivut
Herättäjäjuhlien sivut
Tampereen herättäjäjuhlat 2018 (Arkistoitu – Internet Archive)
Nilsiän herättäjäjuhlat 2017 (Arkistoitu – Internet Archive)
Vantaan herättäjäjuhlat 2016 (Arkistoitu – Internet Archive)
Sotkamon herättäjäjuhlat 2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
Lapuan herättäjäjuhlat 2014 (Arkistoitu – Internet Archive)
Haapajärven herättäjäjuhlat 2013 (Arkistoitu – Internet Archive)
Isonkyrön herättäjäjuhlat 2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
Oulun herättäjäjuhlat 2011 (Arkistoitu – Internet Archive)
Siionin virret
Seinäjoen herättäjäjuhlat 2009.
Espoon herättäjäjuhlat 2008.
Herättäjäjuhlat Tampereella 2018.