stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
José Luis Moreno

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: José Luis Moreno Barroso
Syntymäaika: 3. maaliskuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Cartaya, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 177 senttimetriä
Seura
Seura: Oviedo
Pelinumero: –
Junioriseurat
: Villarreal
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2011 | Villarreal C | 24 | (19) |
| 2010– | Villarreal B | 23 | (11) |
| 2011–2013 | Villarreal | 11 | (0) |
| 2012–2013 | → Córdoba | 0 | (0) |
| 2013–2015 | Recreativo |  |  |
| 2015 | Mallorca |  |  |
| 2015–2017 | Lugo |  |  |
| 2017–2018 | Granada |  |  |
| 2018– | Oviedo |  |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. kesäkuuta 2012.
José Luis Moreno Barroso eli Joselu (s. 3. maaliskuuta 1991 Cartaya, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kotimaassaan Real Oviedoa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aiheesta muualla

Joselun tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Juhani Kostet

| Juhani Kostet> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. helmikuuta 1952 Oulu
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Oulun yliopisto
Tutkimusalue:  Suomen historia, yleinen historia
Tunnetut työt:  Cartographia urbium Finnicarum (1995)
Aaro Juhani Kostet (s. 27. helmikuuta 1952 Oulu) on suomalainen historiantutkija ja Museoviraston aikaisempi pääjohtaja. Kostet valittiin Museoviraston pääjohtajaksi ensimmäistä kertaa vuonna 2010, ja hänet valittiin uudelle viiden vuoden kaudelle vuonna 2014. Häntä seurasi Tiina Merisalo vuonna 2020. Ennen astumistaan Museoviraston pääjohtajan virkaan Kostet toimi Turun museokeskuksen museotoimenjohtajana.
Kostet on tehnyt lisensiaatintyönsä yleisestä historiasta ja väitöskirjansa Suomen historiasta. Väitöskirja käsittelee suomalaisia kaupunkikarttoja 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa. Kostet on Oulun yliopiston Suomen historian ja Turun yliopiston kaupunkihistorian dosentti.
Kirjallisuutta

Lipkin, Sanna ym. (toim.): Toinen jalka haudassa: Juhlakirja Juhani Kostetille.  Oulun yliopisto, 2019.  ISBN 978-952-62-2324-7.
James Avery

| James Avery |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  James L. Avery Sr.
Syntynyt: 27. marraskuuta 1945  Atlantic City, New Jersey
Kuollut: 31. joulukuuta 2013 (68 vuotta)  Glendale, Kalifornia
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  James L. Avery
Aktiivisena:  1980–2012
Merkittävät roolit:  Silppuri (Turtles – mutanttikilpikonnat) Philip Banks (Bel-Airin prinssi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
James L. Avery Sr. (s. 27. marraskuuta 1945 Atlantic City, New Jersey – 31. joulukuuta 2013 Glendale, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten televisiosarjasta Bel-Airin prinssi.
Ura

Avery aloitti televisiouransa muutettuaan San Diegoon, jossa hän alkoi tehdä käsikirjoituksia ja runoja televisioon PBS:lle. Avery voitti Emmyn tuotoksestaan ja hänet palkittiin stipendillä Kalifornian yliopistoon San Diegoon. Avery ansaitsi opiskelullaan Bachelor of Arts -tutkinnon draamasta ja kirjallisuudesta.
Averyn näyttelijän ura alkoi 1980-luvulla, jolloin hän esiintyi useimmiten tv-sarjoissa. 1980-luvun lopulla Avery sai kuitenkin ensimmäisen merkittävän ääniroolinsa Turtles – mutanttikilpikonnat -animaatiosta, jossa hän toimi Silppurin äänenä. Pian Avery nousi tunnetuksi vuonna 1990 Bel-Airin prinssi -televisiosarjan myötä, jossa hän näytteli rikkaan Banksin perheen isää Philip Banksiä. Sarjan päätyttyä vuonna 1996 Avery esiintyi useimmiten vierailevissa rooleissa eri tv-sarjoissa, kuten Harkittu murha, Oman käden oikeudella, Eron lait, Wall Streetin pörssihait, CSI, Siskoni on noita ja Amyn lailla. Elokuvissa hän esiintyi 1980-luvun puolenvälin jälkeen. Hänen elokuviinsa kuuluivat muun muassa Paholaisen kierre, Hollywoodin hullu, Mutkikas automatka, Egyptin prinssi, Dancing in September, Eläintohtori 2 ja Kesän sävelet.
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1989 | Splash Mountain | Veli Sammakko |
| 1994 | Animated StoryBook: The Lion King | Scar |
| 2006 |  Biker Mice From Mars | Kattinaattori, Kissakommando |
| 2011 | Kinect Disneyland Adventures | Veli Nalle |
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Joukahaisenkatu

| Joukahaisenkatu> Joukahainengatan |
| --- | --- |
 Näkymä etelään Joukahaisenkadun ja Tykistökadun risteyksestä.
Maa:  Suomi
Kaupunki:  Turku
Tieluokka:  Katu
Pituus:  650 m
Päällyste:  asfaltti
Joukahaisenkatu (ruots. Joukahainengatan) on noin 650 metriä pitkä katu Turussa. Katu alkaa I kaupunginosassa Kiinamyllynkadulta ja kulkee sieltä Kupittaan kaupunginosaan.
Katu on nimetty Kalevalassa ja kalevalaisissa kansanrunoissa esiintyvän Joukahaisen mukaan. Julkisen liikenteen bussilinjoja kulkee vain Sirkkalankadun ja Tykistökadun välisellä lyhyellä osuudella. Joukahaisenkadun varrella sijaitsee muun muassa Kupittaan vanha rautatieasema sekä Turun Tiedepuiston rakennuksia.
Johannes Ewald

| Johannes Ewald |
| --- | --- |
 Johannes Ewald
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1743 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 17. maaliskuuta 1781 (37 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Esikoisteos:  Lykkens tempel
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Johannes Ewald (18. marraskuuta 1743 Kööpenhamina, Tanska – 17. maaliskuuta 1781 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kirjailija ja teologi. Hän oli 1700-luvulla Tanskan merkittävin runoilija.
Ewald suoritti ylioppilastutkinnon 15-vuotiaana Slesvigissä. Ensimmäinen runoteos on Lykkens tempel vuodelta 1764. Tanskan kirjallisuudessa hän käytti ensimmäisenä skandinaavisia aiheita, esimerkkinä tragedia Rolf Krake (1770). Runonäytelmään Fiskerne kuuluu Tanskan kuningashymni ja toinen kansallislauluista "Kong Christian stod ved højen mast". Näytelmä esitettiin Kööpenhaminassa 1779 musiikilla, jota aiemmin väitettiin J. P. E. Hartmannin säveltämäksi, mutta asia on sittemmin ollut kiistanalainen. Näytelmä menestyi niin hyvin, että Ewald sai sen ansiosta loppuelämänsä taloudellisesti turvatuksi. Kesken jääneessä elämäkerrallisessa Johannes Ewalds levnet og meninger hän aloitti Tanskan kirjallisuudessa porvarillisen individualismin.
Suomennetut runot

Antologiassa Tuhat laulujen vuotta (WSOY 1957, 1974, 2004) on näytteitä Ewaldin runotuotannosta.
Kohota kilpi punainen, suom. Aale Tynni
Rungstedin ihanuudet: oodit 1–9, suom. Aale Tynni
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes Ewald Wikimedia Commonsissa
Juhani Koti

Juhani (Matinpoika) Koti (17. marraskuuta 1869 Saarijärvi – 7. marraskuuta 1941 Viipuri) oli suomalainen kirjailija ja teosofi.
Pekka Ervastin teosofisesta suunnasta kiinnostunut Juhani Koti (aikaisemmin Lehto) kirjoitti ensimmäisen kirjansa vuonna 1914. Hän kustansi ja myi Pekka Ervastin vuonna 1917 nimimerkillä Elia Vera kirjoittaman Ervastin omakohtaisen pienen nuoruudenkertomuksen Sydänsuru. Koti kustansi ja myi myös itse kirjoittamansa kirjat. Hän tarjosi lehdissä palvelujaan astrologiassa sekä asuntojen ja huonekalujen maalaamisessa ja verhoilussa. Koti osallistui myös lehtikirjoituksillaan teosofian suunnista käytyyn keskusteluun ja luennoi aiheistaan Suomessa.
Koti asui useilla paikkakunnilla. Vuonna 1916 hän muutti Tampereelta Helsinkiin, josta käsin esitelmöi ja myi kirjojaan. Myöhemmin Koti siirtyi Parikkalaan ja sieltä Viipurin alueelle. Viipurin kaupunkiin Koti muutti Viipurin maalaiskunnasta vuonna 1933, jossa asui useissa osoitteissa. Koti joutui poliisikuulusteluihin vuonna 1938 markkinoidessaan Etelä-Karjalassa luonnonparannuskeinoja resepteineen ja lääkkeineen. Koti kuoli Padasjoella vuonna 1941, mutta oli kuollessaan kirjoilla Viipurissa.
Teoksia

Nimellä Juhani Koti:
Minkälainen on rakastettava mies ja nainen ja kuinka sellaiseksi voit tulla : kertomus. Juha Lehto, Tampere 1914, 2. painos Tieto, Helsinki 1920, 3. painos Tekijä, Hämeenlinna 1925
Rakkauden koulu. Tekijä, Tampere 1915
Uusi seurustelutapa nuorille. Tekijä, Tampere 1917, 2. painos Tekijä, Tampere 1920, 3. painos Tekijä, Tampere 1925
Kauneuden kehitys : kertomus tosielämästä. Tieto, Helsinki 1920, 2. korjattu ja lisätty painos Tekijä, Hämeenlinna 1925
Juho Reinvall

Juho Reinvall (s. 24. elokuuta 1988 Nokia) on suomalainen kilpauransa päättänyt judoka. Hän edusti koko kilpauransa ajan Tampereen Judoa. Hän on pituudeltaan 166 cm ja kilpaili alle 60 kg:n painoluokassa. Häntä valmensi Pasi Luoma.
Reinvall sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 60 kg:n sarjassa viidenneksi 2010. Hän voitti Euroopan cup -kilpailun Sveitsin Baarissa 2009. Hän voitti aikuisten Suomen-mestaruuden 60-kiloisissa 2007 ja 2009–2015 sekä saanut SM-hopeaa 2006 ja 2008. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän sai samassa painoluokassa kultaa 2009 ja pronssia 2008. Alle 20-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden hän voitti 2007. Finnish Open -turnauksen 60-kiloisten sarjan hän voitti 2011 ja 2012.
Reinvall valittiin Rion olympialaisiin 2016 mutta hävisi siellä 2. kierroksen ottelunsa ja putosi jatkosta.
Juri Lobanov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 | C-2 1000 m |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | C-2 1000 m |  |
Juri Terentjevitš Lobanov (ven. Юрий Терентьевич Лобанов, 29. syyskuuta 1952 Stalinabad, Tadžikistanin SNT – 1. toukokuuta 2017) oli Neuvostoliittoa edustanut ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Lobanov voitti kanadalaiskaksikkojen 1000 metriltä olympiakultaa Münchenissä 1972 ja olympiapronssia Moskovassa 1980. Hän voitti urallaan myös useita maailmanmestaruuksia ja muita MM-mitaleja, muun muassa Tampereelta 1973. Lobanov kuoli 64-vuotiaana 1. toukokuuta 2017.
José Luis Martí

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: José Luis Martí Soler
Syntymäaika: 28. huhtikuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Palma, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 senttimetriä
Seura
Seura: Leganés
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
: Mallorca
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1999 | Mallorca B | 124 | (6) |
| 1999–2000 | Mallorca | 1 | (0) |
| 2000–2003 | Tenerife | 113 | (6) |
| 2003–2008 | Sevilla | 140 | (4) |
| 2008 | → Real Sociedad (laina) | 22 | (2) |
| 2008–2015 | Mallorca | 191 | (5) |
| Yhteensä | Yhteensä | 591 | (17) |
Valmennusura
2015–2018: Tenerife
2019: Deportivo La Coruña
2019–2020: Girona
2020–: Leganés
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
José Luis Martí Soler (s. 28. huhtikuuta 1975 Palma, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on toiminut elokuusta 2020 lähtien Leganésin päävalmentajana. Pelaajaurallaan Martí oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ura

Martí on kotikuntansa Mallorcan kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 1999–2000. Seuraavaksi kaudeksi 2000–2001 hän siirtyi kanariansaarille Tenerifeen. Kauden päätteeksi joukkue nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin.
Heinäkuussa 2003 Martí siirtyi Sevillaan, kun Tenerife putosi pääsarjasta. Hän kuului andalusialaisseuran avainpelaajiin seuraavina kausina. Toukokuussa 2007 hän jatkoi sopimustaan joukkueen kanssa vuoteen 2010 asti. Kauden 2007–2008 edetessä hän kuitenkin menetti asemaansa joukkueessa ja lopulta tammikuussa 2008 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Real Sociedadiin.
Heinäkuussa 2008 Martí palasi kasvattajaseuraansa Mallorcaan ja lukeutui avauskokoonpanoon heti ensimmäisellä kaudellaan. Martí päätti pelaajauransa kauteen 2014–2015, jolloin hän oli 40-vuotias.
Aiheesta muualla

José Luis Martín pelaajauran tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Jorma Eulenberger

Jorma Karl Eulenberger (29. maaliskuuta 1934 Hiitola – 18. kesäkuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen energianeuvos, insinööri ja yritysjohtaja.
Elämä

Eulenbergerin vanhemmat olivat sähkölaitoksen hoitaja Karl Albin Eulenberger ja Karin Margareta Vilenius. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 oli farmaseutti Auni-Leila Jaakkola (1933–2022). Eulenberger tuli ylioppilaaksi Loviisassa 1953 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1960. Hän oli Suomen Sähkölaitosyhdistyksen suunnitteluinsinööri 1960–1962, Pohjois-Karjalan Sähkön suunnitteluinsinööri 1963 ja suunnittelupäällikkö 1964–1966, Helsingin Ympäristön Sähkölaitoksen suunnittelupäällikkö 1966–1968, käyttöosaston päällikkö 1969–1971 ja tekninen johtaja 1971–1980 sekä Etelä-Suomen Voiman tekninen johtaja 1981–1984 ja toimitusjohtaja 1984–1995. Eulenberger oli myös Teknillisen korkeakoulun assistentti 1961–1962, Wärtsilän teknillisen oppilaitoksen sähkötekniikan tuntiopettaja 1963–1964, Tampellan voimasektorin johtaja 1984–1986, Mankalan toimitusjohtaja 1984–1996, Rouhialan Voimansiirron toimitusjohtaja ja Etelä-Suomen Sähkön toimitusjohtaja 1990–1995. Hänellä oli ammattiuransa aikana useita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Energianeuvoksen arvonimen vuonna 1994 saanut Eulenberger oli sotilasarvoltaan reservin insinööriluutnantti (1989).
Eulenberger on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Jorma Eulenbergerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jürgen Ponto

Jürgen Ponto (17. joulukuuta  1923 – 30. heinäkuuta  1977) oli saksalainen pankkiiri ja Dresdner Bankin pääjohtaja. Ponto ammuttiin  vuonna 1977 kotonaan Oberurselissa, Frankfurt am Mainin lähellä. Murhaajat, jotka kuuluivat Baader–Meinhof-ryhmään, olivat Brigitte Mohnhaupt, Christian Klar ja Ponton kummitytär Susanne Albrecht. Epäselväksi jäi, suunnittelivatko terroristit Ponton kaappausta.[lähde? ] Ponton murhan jälkeen Saksan hallitus päätti laajentaa maan turvallisuuspalvelun valtaa.
Jussi Jauhiainen

Jussi Jauhiainen -nimisiä henkilöitä ovat:
Jussi Jauhiainen (1923–1991), suomalainen kirjailija
Jussi S. Jauhiainen (s. 1963), suomalainen maantieteen professori
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jussi Jauhiainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Juri Ljapkin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 1976 | jääkiekko |  |
Juri Jevgenjevitš Ljapkin (ven. Юрий Евгеньевич Ляпкин, s. 21. tammikuuta 1945 Balašiha, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi 354 liigaottelua tehden 126 maalia. Ljapkin pelasi 127 maaottelua tehden 18 maalia. Hän pelasi jääkiekkoseuroissa Kladnik ja Spartak Moskova.
Parhaat saavutukset

jääkiekon olympiakulta 1976
neljä jääkiekon maailmanmestaruuksia 1971, 1973, 1974,1975
Neuvostoliiton urheilumestari 1973
Jürgen Schult

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jürgen Schult 10.8.1985 |  Jürgen Schult 10.8.1985 |  Jürgen Schult 10.8.1985 |  |
Miesten yleisurheilu
Maa:   Itä-Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | kiekonheitto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | kiekonheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Split 1990 | kiekonheitto |  |
Maa:   Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | kiekonheitto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1999 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1993 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Ateena 1997 | kiekonheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1998 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Helsinki 1994 | kiekonheitto |  |
Jürgen Schult (s. 11. toukokuuta 1960 Amt Neuhaus, Ala-Saksi) on Itä-Saksaa ja Saksaa edustanut kiekonheittäjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Schult voitti kiekonheiton olympiakultaa Soulissa 1988. Maailmanmestaruuden hän voitti Roomassa 1987 ja Euroopan mestaruuden Splitissä 1990.
Vuonna 1986 Schult paransi 74,08 metrin heitollaan kiekonheiton maailmanennätystä 2 metrillä ja 22 sentillä. Ennätyksen rikkoi Mykolas Alekna (74,35 m) huhtikuussa 2024.
Joukko-osasto

Joukko-osasto on Suomen puolustusvoimissa sotilasosasto, joka on suoraan Pääesikunnan, puolustushaaran tai sotilasläänin alainen. Joukko-osastoa voidaan kutsua prikaatiksi, rykmentiksi, pataljoonaksi (isot pataljoonat), lennostoksi, meripuolustusalueeksi tai varikoksi. Yhteistä joukko-osastoille on aina se, että niillä on tietyt lain määrittelemät hallinnolliset tehtävät ja kurinpitovalta. Joukko-osaston komentaja on yleensä sotilasarvoltaan eversti tai prikaatikenraali, mutta esimerkiksi varikoilla myös majuri voi toimia joukko-osaston komentajana. Yleensä yksittäinen joukko-osasto on sijoitettu yhdelle paikkakunnalle, pois lukien muun muassa laitokset.
Komentajan asema

Suomen puolustusvoimissa joukko-osaston komentajalla on melko laajat valtuudet järjestää palvelus joukko-osastossa tarkoituksenmukaisella tavalla. Joukko-osaston komentajalla on oikeus määrätä kaikki lain sallimat kurinpitorangaistukset sotilaskurinpitomenettelyssä. Mikäli nämä valtuudet eivät riitä, hän päättää joukko-osastossa tapahtuneen sotilasrikoksen viemisestä syyteharkintaan ja tuomioistuimeen. Joukko-osaston komentajalla on myös oikeus määrätä joukko-osaston varusmiesten palvelusaika lain sallimissa rajoissa. Hän antaa myös määräyksen siviilipalvelukseen siirtämisestä ja ylentää joukko-osaston aliupseerit.
Joukko-osastot koostuvat yleensä joukkoyksiköistä, jotka jakautuvat edelleen perusyksiköihin. Joukko-osasto lyhennetään puolustusvoimien lyhennetermistössä j-os.
Jeanne d’Arcin kärsimys

| Jeanne d’Arcin kärsimys> La Passion de Jeanne d’Arc |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste vuodelta 1929.
Ohjaaja:  Carl Theodor Dreyer
Käsikirjoittaja:  Carl Theodor Dreyer Joseph Delteil
Säveltäjä:  Ole Schmidt
Kuvaaja:  Rudolph Maté
Leikkaaja:  Carl Th. Dreyer
Pukusuunnittelija:  Valentine Hugo
Pääosat:  Renee Falconetti Eugéne Silvain André Berley Maurice Schutz Antonin Artaud
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Gaumont  Société Générale des Films
Levittäjä:  Gaumont Netflix
Ensi-ilta:  1928
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jeanne d’Arcin kärsimys (La Passion de Jeanne d’Arc) on vuonna 1928 valmistunut Carl Theodor Dreyerin ohjaama mustavalkoinen mykkäelokuva 1400-luvulla eläneestä Jeanne d’Arcista.
Elokuva keskittyy yhteen ainoaan päivään – kuulusteluihin, joissa Jeanne d’Arc murtuu, tunnustaa, peruu tunnustuksensa sekä tunnustaa uudelleen, mikä johtaa Jeanne d’Arcin elävältä polttamiseen.
Elokuva koostuu pääasiassa lähikuvista, eivätkä otokset yleensä kestä muutamaa sekuntia kauempaa. Elokuva nojautuu suurelta osin Jeannen ja tuomareiden väliseen vuoropuheluun.
Tuotanto

Käsikirjoitusta tehdessään Dreyer tutki kuulustelupöytäkirjoja ja aiheesta saatavilla olevaa materiaalia. Dreyer pyrki teoksessaan mahdollisimman täydelliseen lopputulokseen, mikä johti määrärahojen moninkertaiseen ylittämiseen. Hän rakennutti kohtauksia varten muun muassa kylän, jota ei itse elokuvassa juurikaan näytetä.
Jeannen rooliin kaavailtiin huhujen mukaan jopa Lillian Gishiä, mutta se annettiin ranskalaiselle Maria Falconettille (1893–1946).Elokuva jäi Falconettin ainoaksi, sillä Drayer ajoi hänet henkisesti loppuun.
Dreyer halusi Jeannesta äänielokuvan, mutta koska studiolla ei ollut tarvittavaa laitteistoa, hän jätti musiikin kokonaan pois.
Vastaanotto ja arvioita

Jeanne d’Arcin kärsimys on periksi antamaton ja puolueeton elokuva. Se ei romantisoi historiaa, muokkaa henkilöhahmoja mieleisikseen tai ota kantaa siihen, mikä Jeanne pohjimmiltaan oli: Jumalan valittu, jollain tapaa mielisairas vai johdateltavissa ollut tyttörukka. Katsoja saa päättää itse. Katolinen kirkko hyökkäsi rajusti elokuvaa vastaan, ja useassa maassa se joutui sensuurin hampaisiin.
Kriitikot ylistivät itse teosta, mutta kansa halveksi sitä, mikä olikin tuotantoyhtiön kannalta taloudellinen katastrofi. Elokuva kuuluu niihin teoksiin, joita ei omana aikanaan arvostettu, mutta jotka ovat myöhemmin nousseet arvoon.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Jeanne d’Arcin kärsimys oli mukana  heistä kahdentoista listalla.
Versioita

Elokuvan alkuperäinen negatiivi tuhoutui joulukuussa 1928 UFA:n Berliinin studioilla riehuneessa tulipalossa. Dreyer kokosi elokuvan uudelleen jäljellä olevista palasista, mutta tämäkin tuhoutui seuraavana vuonna tulipalossa. Dreyer kokosi elokuvan uudelleen kolmannen kerran, ja sitä versiota esitettiin vuosikymmenten ajan. Vuonna 1981 norjalaisesta mielisairaalasta löytyi hyväkuntoinen elokuvan negatiivi, jonka katsotaan täsmäävän melko hyvin Dreyerin alkuperäisen näkemyksen kanssa.
Työryhmä

Tuotanto: Société générale des Films
Ohjaus: Carl Th. Dreyer
Käsikirjoitus: Carl Th. Dreyer, Joseph Delteil
Kuvaus: Rudolph Maté Lavastus: Hermann Warm, Jean Hugo
Leikkaus: Carl Th. Dreyer, Marguerite Beaugé
Musiikki: Dreyer halusi elokuvaansa esitettävän äänettömänä
Puvustus: Valentine Hugo
Välitekstit: Carl Th. Dreyer
Näyttelijät: Maria Falconetti (Jeanne), Eugene Silvain (Pierre Cauchon), André Berley (Jean d’Estivet), Maurice Schutz (Nicolas Loyseleur), Antonin Artaud (Jean Massieu), Jean d’Yd (Guillaume Evrard)
Aiheesta muualla

British Film Institute: Four hard-and-fast rules of filmmaking... and how The Passion of Joan of Arc breaks them.
Aiheesta muualla > Arvostelut

Juho Malanin: Jeanne d'Arcin kärsimys (1928) · elokuva-arvostelu  4.10.2004. Elitisti.
Mykkäelokuvasivusto.
Jeanne d’Arcin kärsimys katsottavissa Internet Archivessa.
Jeanne Hébuterne

Jeanne Hébuterne
Jeanne Hébuterne (6. huhtikuuta 1898 Meaux, Ranska – 26. tammikuuta 1920 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen taiteilija. Parhaiten hänet tunnetaan taiteilija Amedeo Modiglianin elämänkumppanina, muusana ja mallina. Hébuterne sai Modiglianin kanssa yhden lapsen ja odotti viimeisillään toista lasta, kun Modigliani menehtyi. Puolison kuolema suisti Hébuternen tilaan, jossa hän pian Modiglianin poismenon jälkeen heittäytyi ikkunasta alas ja kuoli.
Varhainen elämä

Jeanne Hébuterne syntyi katolilaiseen perheeseen Meaux’ssa Ranskan Seine-et-Marnessa. Hänen vanhempansa olivat Achille Casimir Hébuterne, joka työskenteli kirjanpitäjänä Le Bon Marché -tavaratalossa, ja Eudoxie Anaïs Tellier. Perhe muutti myöhemmin Pariisiin, missä Hébuternen isoveli André Hébuterne pyrki taiteilijanuralle. Isoveli esitteli kauniin sisarensa Jeannen Montparnassen taiteilijayhteisölle. Hébuterne tutustui taiteilijoihin ja istui mallina.
Hébuterne osasi piirtää itsekin, joten hän aloitti opinnot taidekoulu Académie Colarossissa. Hébuternen ystävä kuvanveistäjä Chana Orloff (1888–1968) esitteli keväällä 1917 Hébuternen Amedeo Modiglianille. Karismaattisen Modiglianin (1884–1920) ja Hébuternen välille syntyi suhde, ja pari rakastui syvästi.
Kirjailija Charles-Albert Cingria kuvaili Hébuternea lempeäksi, hiljaiseksi ja herkäksi, mutta kuitenkin hieman masennukseen taipuvaiseksi. Hébuternesta tuli Modiglianin päämalli: taiteilija maalasi Hébuternen ainakin 25 kertaa. Montparnassen piireissä hän ei ollut erityisen suosittu, sillä häntä pidettiin ”liian kunnollisena”, eikä hänen koettu porvarillisen taustansa takia kuuluvan ryhmään. Hébuterne oli varautunut, ja hän jäi usein syrjään Modiglianin tuttavapiirin keskellä, mistä joillekin syntyi vaikutelma, että hän oli erityisen passiivinen, tylsä tai mielenkiinnoton.