stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Larissan toinen teatteri
Historia

Larissan niin kutsuttu toinen teatteri rakennettiin roomalaisella kaudella ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla, oletettavasti sen jälkeen, kun Larissan aiempi ja suurempi, niin kutsuttu Larissan ensimmäinen teatteri, oli muutettu roomalaisille näytännöille soveltuvaksi areenaksi. Tämän jälkeen uudempi toinen teatteri jatkoi perinteisten teatterinäytäntöjen esityspaikkana. Sitä käytettiin myös juhlissa, joihin kuului teatterin lisäksi musiikkiesityksiä ja runonlausuntaa.
Bysanttilaisella kaudella eli keskiajalla teatterin paikalle rakennettiin kirkko, joka oli omistettu joko Pyhälle Sofialle (Agía Sofía) tai Pyhälle Paraskevalle (Agía Paraskeví). Osmanivallan aikana se muutettiin Hassan Beyn moskeijaksi. Teatteri löydettiin vuonna 1978. Sen järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1985–1986.
Teatteria on käytetty antiikin aikaisten näytelmien uudelleenesityksissä vuodesta 1987 lähtien.
Rakennus

Teatteri sijaitsi länteen suuremmasta Larissan ensimmäisestä teatterista. Se oli rakennettu nykyisin Pefkákian kukkulana tunnetun mutta 1950-luvulla tasoitetun kukkulan lounaisrinteeseen. Teatterissa oli tyypillinen puoliympyränmuotoinen katsomo, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. 14 pystysuuntaista porraskäytävää jakoi katsomon 13 lohkoon. Kussakin lohkossa kaksi alinta penkkiriviä on tehty marmorista, ja ovat säilyneet nykyaikaan. Marmori oli peräisin jostakin aikaisemmasta rakennuksesta. Ylemmät penkkirivit oli tehty puusta. Orkhestran halkaisija oli noin 29,7 metriä.
Skene- eli näyttämörakennuksen pituus oli noin 15,7 metriä ja leveys noin 4,5 metriä, ja se koostui kolmesta huoneesta. Sen seiniä on säilynyt noin 0,6 metrin korkeudelta.
Teatterin lähellä sijaitsi jo klassiselta kaudelta lähtien Thesmoforeion eli Demeterille ja Korelle omistettu pyhäkkö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Larissan toinen teatteri Wikimedia Commonsissa
Teatterin rauniot.
Skene- eli näyttämörakennuksen rauniot.
Ludwig Förster

Förster suunnitteli Euroopan suurimman synagogan, Budapestin Dohány-kadun synagogan.
Ludwig Christian Friedrich (von) Förster (s. 8. lokakuuta 1797, Ansbach – k. 16. kesäkuuta 1863, Bad Gleichenberg) oli itävaltalainen arkkitehti. Hän opiskeli Münchenissä ja Wienissä. Vuosina 1842–1845 hän toimi Wienin taideakatemiassa professorina.
Töitä

Teatern Reduta, Bürgerhäuser, Brno (1831)
Evangelische Kirche Gumpendorf (1849)
Villa Pereira, Königstetten (1849)
Arsenal (1849–1856)
Maria-Hilf-Kirche, Wien (1854)
Dohány-kadun synagoga, Budapest (1854–1859)
Augartencasino, Brünn (1855)
Tempelgassen synagoga, Wien (1858)
Elisabethbrücke, Wien (1858)
Miskolcin synagoga, Miskolc (1863)
Palais Todesco, Wien (1863)
Kuollut kävelee

| Kuollut kävelee Kotiteollisuus |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Mikko Karmila, Paha Pajari ja Music Bros -studiot
 Julkaistu: 25. marraskuuta 2009
 Tuottaja(t): Mikko Karmila
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 44.44
 Levy-yhtiö: Megamania
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 1.
Kotiteollisuuden muut julkaisut
| Kummitusjuna 2007 | Kuollut kävelee 2009 | Kotiteollisuus 2011 |
Kuollut kävelee on suomalaisen Kotiteollisuus-yhtyeen 25. marraskuuta 2009 ilmestynyt EP, josta otettiin ainoastaan 5000 kappaleen rajoitettu painos.
EP sisältää uuden version Ukonhauta-albumilla julkaistusta ”Loveen langennut” -kappaleesta, kaksi uutta ennen julkaisematonta kappaletta Ukonhaudan äänityksistä, Eppu Normaali -coverin ”Hunninkolla” Sotakoira-albumin äänityksistä sekä neljä MTV3 MAX Stagella livenä äänitettyä kappaletta. Livekappaleissa vierailee kosketinsoittaja Tuomas Holopainen, sekä osassa kappaleista myös kitaristi/taustalaulaja Miitri Aaltonen. ”Hunninkolla”-kappaleen laulaa yhtyeen basisti Janne Hongisto. EP:llä on myös neljä musiikkivideota.
EP:n masteroinnissa tapahtuneen virheen vuoksi levyllä oleva kappalejärjestys on eri kuin mitä kansilehdessä on mainittu. Kansilehden mukaan ”Jäälintu” on levyllä toisena kappaleena ja ”Poissaolevalle ystävälle” kolmantena, vaikka todellisuudessa asia on päinvastoin.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan ensimmäisellä sijalla.
Kappaleet

Sanoitukset Jouni Hynynen, paitsi ”Hunninkolla” sanoitus Mikko Saarela ja Mikko Syrjä.
Loveen langennut (leikattu versio) – 4.40 (säv. Kotiteollisuus, sov. Kotiteollisuus + Karmila)
Poissaolevalle ystävälle – 5.45 (säv. Kotiteollisuus, sov. Kotiteollisuus + Karmila ja Aaltonen)
Jäälintu – 6.21 (säv. Kotiteollisuus, sov. Kotiteollisuus + Karmila)
Hunninkolla – 4.56 (säv. Mikko Syrjä, sov. Kotiteollisuus + Karmila)
Isä meidän (live) – 3.28 (säv. Kotiteollisuus, sov. Kotiteollisuus + Holopainen ja Aaltonen)
Ukko Perkele (live) – 4.56 (säv. Kotiteollisuus, sov. Kotiteollisuus + Holopainen ja Aaltonen)
Minä olen (live) – 5.09 (säv. Kotiteollisuus, sov. Kotiteollisuus + Holopainen ja Aaltonen)
Satu peikoista (live) – 6.50 (säv. Kotiteollisuus, sov. Kotiteollisuus + Holopainen ja Aaltonen)
Piiloraita: Karjalaisten laulu  – 1.32 (säv. P. J. Hannikainen, sov. Kotiteollisuus)
Musiikkivideot
Mahtisanat
Taivas tippuu
Taivaankaunis
Pää kylmänä
Kokoonpano

Jouni Hynynen – kitara, laulu, Oi-kuoro (4)
Janne Hongisto – basso, laulu (4), Oi-kuoro (4)
Jari Sinkkonen – rummut, Oi-kuoro (4)
+
Tuomas Holopainen – koskettimet
Miitri Aaltonen – kitara (4, 7, 8), taustalaulu (1, 2, 7, 8)
Kaarle Viikate – Oi-kuoro (4)
Janne Hynynen – taustalaulu (1, 2)
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
M/S Katarina

M/S Katarina Kotkassa
M/S Katarina (alun perin M/S Aranda) on merenkulun opetuksen koululaiva, joka on Kymenlaakson ammattikorkeakoulun ja Etelä-Kymenlaakson ammattiopiston käytössä Kotkassa.
Historia

Alus rakennettiin Neuvostoliitolle sotakorvauksena luovutetun S/S Arandan tilalle kelirikkoalukseksi ja matkustajalaivaksi Turun saaristoon. Uusi Aranda valmistui vuonna 1953 Helsingissä ja se oli huomattavasti suurempi kuin ensimmäinen Aranda.
Alusta käytettiin avovesiaikana merentutkimusaluksena, ja se kävi vuonna 1957 Huippuvuorilla. Uusi Aranda saavutti mainetta tutkimusaluksena. Lopulta se siirrettiin vuonna 1974 päätoimisesti niihin tehtäviin yhteysaluskaluston parannuttua riittävästi. Alus myytiin, kun uusi moderni tutkimusalus Aranda valmistui vuonna 1989. Vuodesta 1989 lähtien alus on toiminut merenkulun opetuksen koululaivana Kotkassa nimellä M/S Katarina.
Aluksen pituus on 52,8 metriä, leveys 10,5 metriä, uppoama 1 100 tonnia, syväys 4,8 metriä ja se on varustettu 1 320 hv dieselsähkökoneistolla ja yhdellä keulapotkurilla.
Löyttymäen työväentalo

| Löyttymäen työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Löyttymäki, Janakkala
Valmistumisvuosi:  1931
Tuhoutui:  2003
Rakennuttaja:  Löyttymäen Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Löyttymäen työväentalo oli Janakkalan kunnan Löyttymäen kylässä sijainnut työväentalo. Talo myytiin yksityisomistukseen vuonna 1970. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 2003.
Historiaa

Löyttymäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1911. Vuonna 1916 siinä oli 20 jäsentä. Työväentalo valmistui vuonna 1931. Se oli kookas, kaksikerroksinen hirsirakennus. Talo myytiin yksityisomistukseen vuonna 1970. Toukokuussa 2003 talo tuhoutui tuntemattomasta syystä syttyneessä tulipalossa. Vahingot arvioitiin noin 100 000 euroksi, mutta henkilövahinkoja ei syntynyt, sillä rakennus oli ollut lähinnä varastona.
Toimintaa työväentalolla

Talolla järjestettiin erilaisia juhlia ja tapahtumia. Siellä myös harrastettiin esimerkiksi voimistelua ja harjoiteltiin ja esitettiin näytelmiä. Vuonna 1938 työväentalolla pidettiin Janakkalan palokuntajuhlat. Samana vuonna Hämeenlinnan Työväen Näyttämö vieraili talolla esittämässä näytelmän Justiina.
Lou Lamoriello

Lou Lamoriello
Louis ”Lou” Lamoriello (s. 21. lokakuuta 1942 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen jääkiekkovaikuttaja. Taustaltaan hän on amerikanitalialainen. Hän toimii NHL-seura New York Islandersin jääkiekkotoiminnan johtajana. Vuodesta 1987 vuoteen 2015 hän oli  New Jersey Devilsin toimitusjohtajana ja sen jälkeen kaksi kautta Toronto Maple Leafsin managerina. Lamoriello valittiin vuonna 2009 Hockey Hall of Fameen. Hän on yksi kaikkien aikojen menestyksekkäimmistä toimitusjohtajista, ja hänen alaisuudessaan Devils on voittanut Stanley Cupin kolmesti.
Ura

Vuosina 1968–1983 Lamoriello valmensi Providence Collegen jääkiekkojoukkuetta .
Toimitusjohtajana toimimisen lisäksi Lamoriello on toiminut kolmeen otteeseen Devilsin päävalmentajana, kaudella 2005–2006 Larry Robinsonin irtisanoutumisen, kaudella 2006–2007 Claude Julienin irtisanomisen jälkeen ja lopulta kaudella 2014–2015 irtisanottuaan Peter DeBoerin joulukuussa 2014.
Lamoriello ilmoitti vetäytyvänsä Devilsin toimitusjohtajan paikalta toukokuun 4. päivä 2015, mutta ilmoitti jatkavansa Devilsin presidenttinä.
Ura > Toronto Maple Leafsissa ja New York Islandersissa

Heinäkuun 23. päivä 2015 hänet nimitettiin Toronto Maple Leafsin toimitusjohtajaksi.
New York Islandersiin kesällä 2018 siirtynyt Lamoriello palkittiin kauden 2019–2020 parhaana toimitusjohtaja Jim Gregory General Manager of the Year Awardilla. Lamoriello voitti saman palkinnon myös kauden 2020–2021 päätteeksi.
Larissan ensimmäinen teatteri

| Larissan ensimmäisen teatteri |
| --- | --- |
 Larissan ensimmäisen teatterin rauniot.
Sijainti:  Larissa (nyk. Lárisa), Thessalia, Kreikka
Koordinaatit:  39°38′25″N, 22°24′55″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen teatteri
Valmistumisvuosi:  n. 300–250 eaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Larissan ensimmäinen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Larissan kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat nykyisen Lárisan kaupungin keskustassa. Nykyisin siihen viitataan nimellä ”Lárisan ensimmäinen antiikin teatteri” (kreik. Πρώτο Αρχαίο Θέατρο Λάρισας, Próto Archaío Théatro Lárisas, myös Αρχαίο θέατρο Α΄ Λάρισας, Archaío Théatro A' Lárisas).
Historia

Larissan niin kutsuttu ensimmäinen teatteri rakennettiin hellenistisen kauden alkupuolella noin vuonna 300–250 eaa. Sitä käytettiin paitsi teatterinäytelmien esityksiin myös Thessalian liiton kokousten pitopaikkana, sillä Larissa oli liiton keskuspaikka. Teatteria ja erityisesti sen skene- eli näyttämörakennusta muutettiin noin vuosina 200–150 eaa. Ensimmäisen vuosisadan eaa. lopulla teatteri muutettiin roomalaisille näytännöille, kuten gladiaattori- ja villieläinnäytännöille, sopivaksi areenaksi.
Rakennus kärsi vaurioita maanjäristyksessä 100-luvun jaa. lopulla tai 200-luvun jaa. alussa. Teatteri säilyi käytössä 200-luvun lopulle tai 300-luvun alkuun saakka. Tuona aikana teatterinäytännöt oli siirretty pienemmälle, niin kutsutulle Larissan toiselle teatterille. Teatteri tuhoutui kokonaan maanjäristyksessä 600-luvulla.
Teatterin raunioiden yläosat olivat näkyvillä vielä 1800-luvulla. Vuoden 1868 maanjäristyksen seurauksena ne kuitenkin peittyivät uudempien rakennusten raunioiden alle, ja päälle rakennettiin uusia rakennuksia. Tämän jälkeen teatterin rauniot olivat pitkään yksityisillä mailla rakennusten alla. Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset paikalla tehtiin vuonna 1910. Koko teattteri kaivettiin esiin vuosien 1990 ja 2000 välillä.
Rakennus

Teatteri oli rakennettu Larissan akropoliin eli nykyisen Froúrion kukkulan etelärinteeseen. Sen rakenteet oli tehty pääosin valkoisesta marmorista. Teatterissa oli tyypillinen puoliympyrän muotoinen katsomo, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomo avautui etelään kohti kaupungin agoraa. Siinä oli tilaa noin 10 000 hengelle.
Vaakasuuntainen, noin kaksi metriä leveä diazoma-käytävä jakoi katsomon pää- eli alaosaan ja yläosaan (epitheatron). Kymmenen pystysuuntaista porrraskäytävää jakoi katsomon alaosan 11 lohkoon, joissa kussakin oli 25 penkkiriviä. Yläosassa 20 porraskäytävää jakoi katsomon 22 lohkoon, joissa kussakin oli 14–18 penkkiriviä. Yläosassa katsomo ei ulottunut sivuilla aivan yhtä leveälle kuin alaosan katsomo. Orkhestran halkaisija oli noin 25,5 metriä. Sitä ympäröi viemäröinti. Kun teatteri muutettiin areenaksi, neljä alinta penkkiriviä poistettiin, mikä laajensi orkhestraa noin neljän metrin verran.
Skene- eli näyttämörakennus oli noin 37,5 metriä pitkä. Se koostui neljästä huoneesta, joita käytettiin näyttelijöiden pukuhuoneina ja varastotiloina, ja joiden välillä oli kolme ovea. Toisessa vaiheessa noin 200–150 eaa. sen eteen lisättiin proskenion, jonka pituus oli noin 20 metriä ja leveys noin kaksi metriä. Sitä tuki kuusi pilasteria ja kuusi doorilaistyylistä puolipylvästä. Roomalaisen kauden muutoksissa näyttämörakennukseen lisättiin toinen kerros, ja se koristeltiin muun muassa veistoksilla. Rakennusta on säilynyt nykyaikaan poikkeuksellisen hyvin.
Teatterin lähellä sijaitsi Dionysokselle omistettu pyhäkkö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Larissan ensimmäinen teatteri Wikimedia Commonsissa
Larissan ensimmäisen teatterin raunioita.
Yksityiskohta teatterin raunioista.
Ludwig Bohnstedt

Ludwig Bohnstedt, piirros vuodelta 1872.
Bohnstedtin toteutumaton ehdotus Saksan valtiopäivätaloksi (1872).
Suomen Pankki, Helsinki (1883).
Ludwig Bohnstedt (27. lokakuuta 1822 Pietari, Venäjä – 3. tammikuuta 1885 Gotha, Saksa) oli pietarinsaksalainen arkkitehti, joka vaikutti Pietarissa ja myöhemmin Saksassa. Hän on suunnitellut myös Suomen Pankin talon Helsingissä.
Elämä ja suunnittelutyöt

Bohnstedtin isä oli muuttanut Pietariin Saksan Stralsundista. Bohnstedt kävi koulunsa Pietarissa ja opiskeli vuosina 1839–1841 Berliinin yliopistossa ensin filosofiaa ja sitten arkkitehtuuria. Oltuaan Italiassa Bohnstedt palasi synnyinkaupunkiinsa Pietariin ja työskenteli siellä arkkitehtina vuosina 1843–1863. Pietarin taideakatemia myönsi hänelle akateemikon arvon vuonna 1846 ja professorin arvon vuonna 1858, ja lisäksi hän sai hovineuvoksen arvonimen. Bohnstedt suunnitteli 1850-luvun alkupuolella suuriruhtinatar Jelena Pavlovnan tilauksesta lisärakennuksia Oranienbaumin palatsiin. Muita Bohnstedtin Pietarin-vuosinaan suunnittelemia rakennuksia ovat muun muassa Jusupovin kaupunkitalo Liteinyi prospektilla (1852–1858) ja Riian saksalainen teatteri eli nykyinen Latvian kansallisooppera (1860–1863). Viimeksi mainittu paloi vuonna 1882, mutta Bohnstedt oli mukana sen uudelleenrakentamisessa.
Bohnstedt asui vuodesta 1863 Saksan Gothassa, jossa hän toimi kaupungin rakennustoimen asiantuntijavirassa. Tämän kauden huomattavia suunnittelutöitä ovat kirjailija Fritz Reuterin yksityishuvila Eisenachissa ja useat pankkitalot Gothassa. Bohnstedt sai mainetta osallistumalla ahkerasti kansainvälisiin suunnittelukilpailuihin. Hän voitti vuonna 1872 kilpailun Berliinin valtiopäivätalosta, mutta hankkeen lykkäytymisen vuoksi hänen kehuttu suunnitelmansa ei lopulta toteutunut eikä hän menestynyt vuoden 1882 uusintakilpailussa. Hänen toteutuneita kilpailuehdotuksiaan ovat pyhiinvaelluskirkko Portugalissa ja vuosina 1878–1883 rakennettu Suomen Pankki Helsingissä. Bohnstedt osallistui myös Helsingin Kirurgisen sairaalan suunnittelukilpailuun, ja rakennuksen lopulta suunnitellut F. A. Sjöström käytti hänen ehdotustaan pohjana sairaalan yhden paviljongin piirustuksissa.
Bohnstedtin arkkitehtuuri edustaa eri kertaustyylejä, pääosin saksalaista pyörökaarityyliä ja uusrenessanssia mutta myös esimerkiksi uusgotiikkaa, uusbarokkia ja uusbysanttilaista tyyliä. Hänet valittiin vuonna 1874 Berliinin taideakatemian jäseneksi. Bohnstedtin oppilaisiin Pietarissa kuului Viktor Schröter.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludwig Bohnstedt Wikimedia Commonsissa
Luettelo Suomen ekumeenisista yhteisöistä

Tämä on luettelo Suomen ekumeenisista yhteisöistä. Luettelo käsittää nykyisin toiminnassa olevat ja lakkautetut seurakunnat ja yhteisöt, jotka toimivat ekumeenisen liikkeen piirissä.
Kirkkojenväliset järjestöt

| Yhteisö | Perustettu | Taustayhteisö |
| --- | --- | --- |
| Frikyrklig samverkan | 1936 | vapaakirkollisuus |
| International Evangelical Church in Finland | 1975 | evankelis-luterilaisuus |
| Suomen Ekumeeninen Neuvosto | 1917 | ekumenia |
| Suomen Evankelinen Allianssi | 1992 | evankelikalismi |
| Suomen lähetysneuvosto | 1919 | yhteiskristillinen |
| Suomen vapaakristillinen neuvosto | 1967 | vapaakirkollisuus |
Yhteisöt

| Yhteisö | Kunta | Perustettu | Maakunta | Kirkkokunta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Arcus Ekumeeninen Sateenkaariryhmä | Helsinki | 1997 | Uusimaa | European Forum of Lesbian, Gay, Bisexual and Transgender Christian Groups |
| Eheyteen Kristuksessa | Helsinki | 1994 | Uusimaa | Victorious Ministry Through Christ |
| Helsinkimissio | Helsinki | 1883 | Uusimaa | itsenäinen |
| Kompassio | Helsinki | 2000 | Uusimaa | Kirkon lähetystyön keskus |
| Meditatiivisen pyhän tanssin yhdistys | Helsinki | 2018 | Uusimaa | itsenäinen |
| Missio Iltalamppu | Harjavalta | 2002 | Satakunta | itsenäinen |
| San Damianon osuuskunta | Inkoo | 2010 | Uusimaa | itsenäinen |
| Sinapinsiemen | Helsinki | 1979 | Uusimaa | Taizé-yhteisö |
| Suomen NMKY:n Liitto | Helsinki | 1888 | Uusimaa | NMKY:n Maailmanliitto |
| Suomen NNKY:n Liitto | Helsinki | 1927 | Uusimaa | NNKY:n Maailmanliitto |
| Temppeliherrain ritarikunta | Turku | 1986 | Varsinais-Suomi | Ordo Supremus Militaris Templi Hierosolytani |
| XEE – Evankeliointi elämäntapana | Helsinki | 1997 | Uusimaa | Evangelism Explosion |
| Yhteys-liike | Järvenpää | 2003 | Uusimaa | itsenäinen |
| Ylistys.fi | Vihti | 2023 | Uusimaa | itsenäinen |
M/S Pallas

M/S Pallas on 1909 Kailan Höyrysaha Oy:lle rakennettu höyryhinaaja, alkujaan S/S Puuha. 1911 aluksen omistajaksi tuli Kailaniemen Puutavaraliike Oy, 1915 Pyhäniemen Pyörätehdas Oy ja 1918 Pyörä- ja Puuteollisuus Oy. 1920-luvulla aluksen omisti Oy Hinaaja ja 1925 Oy Pallas Ab.
Aluksen miehistö koostui kuudesta henkilöstä ja alun perin sitä käytettiin kahden proomun hinaamiseen Kärkisistä Vesijärveä pitkin Lahteen.
Luettelo meriakvaarion selkärangattomista

Tässä luettelossa on lajeja, joita pidetään yleisesti merivesiakvaarioissa, usein riutta-akvaarioissa. Koska harvalla lajilla on suomenkielistä nimeä, joidenkin nimien perässä on lyhyt luonnehdinta.
Ravut > Katkaravut

Thor amboinensis
Lysmata amboinensis
Lysmata debelius
Lysmata wurdemanni
Lysmata kuekenthali
Ravut > Taskuravut

Lybia tesselata
Mithraculus sculptus eli Mithrax sculptus
Ravut > Muut ravut

Erakkoravut
Clibanarius tricolor (sinijalkainen erakkorapu)
Paguristes cadenati (punajalkainen erakkorapu)
Paguristes digueti (punajalkainen erakkorapu)
Porcellanidae -heimon vuokkoravut, kuten Neopetrolisthes sp.
Neopetrolisthes ohshimai
Stenopus hispidus
Nilviäiset > Kotilot

Turbo (suku), kuten Turbo fluctuosa
Astraea, kuten Astraea tecta - voimassa oleva nimi Lithopoma, Lithopoma tectum
Strombus alatus
Trochus sp.
Cerithium sp.
Nassarius sp.
Pusiostoma mendicaria eli Engina mendicaria ("kimalaiskotilo")
Cypraea annulus
Nilviäiset > Simpukat

Jättiläissimpukat (Tridacninae )
Tridacna crocea maksimikoko 22 cm
Tridacna derasa maksimikoko 50 cm
Tridacna squamosa maksimikoko 40 cm
Tridacna maxima maksimikoko 35 cm
Hippopus hippopus maksimikoko 45 cm
Nilviäiset > Mustekalat

Sepia bandensis
Seepia Sepia officinalis
Octopus bocki
Meritursas Octopus vulgaris
Nilviäiset > Etanat

Merietanat
Merijänikset (Anaspidea)
Monisukasmadot

Putkimadot (Serpulidae)
Spirobranchus giganteus
Pomatoceros triqueter
Filogranella, Salmacina ja Vermiliopsis
Protula bispiralis
Viuhkamadot (Sabellidae)
Sabellastarte sp.
Bispira sp.
Sienet

Cinachyrella sp.
Pseudaxinella sp.
Paljon muita
Merivuokot

Kuplavuokko (Entacmaea quadricolor)
Heteractis magnifica (vuokkokalojen suosima vuokko)
Heteractis crispa
Heteractis dorensis
Heteractis aurora
Heteractis malu
Macrodactyla doreensis (pitkälonkeroinen merivuokko)
Stichodactyla (satulavuokot)
Stichodactyla gigantea
Stichodactyla haddoni
Stichodactyla mertensii
Condylactus passiflora
Piikkinahkaiset

Meritähdet (Asteroidea )
Linckia sp.
Protoreaster
Fromia indica
Käärmetähdet (Ophiuroidea )
Ophiolepis superba ruskeankirjava
Ophiarachna incrassata vihreä ja vaarallinen
Ophioderma squamosissimus punainen karibialta
Merimakkarat (Holothuroidea )
Holothuria atra
Holothuria edulis (mustamakkara)
Colochirus robustus keltainen
Merisiilit (Echinoidea )
Echinometra lacunter
Echinometra viridis
Echinometra mathaei
Mespilia globulus
Microcyphus rousseaui
Diadema antillarum
Diadema savignyi
Diadema setosum
Korallieläimet > Kivikorallit

kivikorallien (Scleractinia ) sukuja
Acropora
Montipora
Stylophora
Fungia
Turbinaria
Hydnopora
Euphyllia
Caulastrea
Korallieläimet > Pehmytkorallit

Pehmytkorallien (Alcyonacea ) sukuja
Anthelia
Xenia
Capnella
Clavularia
Sarchophyton
Sinularia
Lobophytum
Tubipora
Korallieläimet > Muut korallieläimet

Zoanthidea
Sienivuokot (Corallimorpharia)
MALT-lymfooma

MALT-lymfooma on harvinainen syöpätyyppi, lymfooma. Non-Hodgkinin lymfoomista niitä on vain kahdeksan prosenttia. Usein tauti esiintyy mahalaukussa, jolloin sen syntyyn vaikuttaa tavallisesti helikobakteeri. MALT-lymfooma voidaan parantaa tuhoamalla bakteeri antibiootein. Kyseessä onkin ensimmäinen syöpä, jonka hoidossa turvaudutaan antibiootteihin.
Tyypillisimmin tautiin sairastuvat yli 50-vuotiaat miehet.
Ludwig Bölkow

Ludwig Bölkow
Ludwig Bölkow (30. kesäkuuta 1912 Schwerin, Mecklenburg, Saksa – 25. heinäkuuta 2003 München, Saksa) oli saksalainen lentokoneinsinööri.
Ludwig Bölkow opiskeli koneensuunnittelua vuodet 1934–1938 Berliinissä Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa (nykyinen Berliinin teknillinen yliopisto). Vuodesta 1939 hän työskenteli Messerschmitt AG:n tehtaalla Augsburgissa. Hän suunnitteli Me 262:n suihkumoottorien suuttimen. Hän siirtyi suunnittelutoimiston johtajaksi vuonna 1943 Wiener Neustadtiin.
Vuonna 1948 hän perusti oman insinööritoimiston Firma Bölkow-Entwicklungen KG:n Stuttgartiin. Hän palasi lentotekniikkaan vuonna 1954. Vuonna 1958 toimisto siirtyi Ottobrunniin. 1959 yhtiö alkoi yhteistyön Heinkelin tehtaan ja suunnittelija Willy Messerschmittin kanssa. Tästä syntyi yritys Entwicklungsring Süd.
Vuonna 1965 Ludwig Bölkow perusti Bölkowin, joka yhdistyi vuonna 1968 Messerschmittiin. Vuonna 1969 Hamburger Flugzeugbau liittyi Messerschmitt-Bölkow-Blohm GmbH:en (MBB). MBB yhdistyi 1990-luvulla Deutsche Aerospaceen (DASA). Se yhdistyi EADS:iin.
Bölkow oli MBB:n johdossa vuoteen 1977, jolloin hän luopui yhtiön johtotehtävistä.
Vuodesta 1976 vuoteen 1982 Bölkow oli Bundesverband der Deutschen Luft- und Raumfahrtindustrie'n eli alan teollisuusyhdistyksen puheenjohtaja.
Palkintoja

VDI:n kunniasormus (1952)
Diesel-kultamitali (1959)
Ludwig-Prandtl-sormus? (Ring) (1972)
Werner-von-Siemens-Ring (1972)
Stuttgartin teknillisen korkeakoulun kunniatohtoriksi vuonna 1974.
Royal Aeronautical Societyn kultamitali (1978)
"Grashof-Denkmünze des VDI" (1985)
Bundeswehrin yliopiston kunniatohtoriksi (1987)
Aiheesta muualla

Ludwig Bölkow: Erinnerungen - Der Zukunft verpflichtet
L-B-Systemtechnik
Willkommen in der Energiekrise
Ludwig-Bölkow-Journalistenpreis (Arkistoitu – Internet Archive)