stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karthala
Purkaukset > Karthalan purkaukset

1800-luku: 1808, 1814, 1821, 1828, 1830, 1833, 1848, 1850, 1855, 1857, 1858, 1859, 1860, 1862(?), 1872, 1876, 1880, 1883-84
1900-luku: 1904, 1910, 1918, 1928, 1948, 1952, 1956, 1965, 1972, 1977, 1991
2000-luku: 2005, 2005, 2006, 2007
Aiheesta muualla

Global Volcanism Program: Karthala (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kauppakeskus Kirsikka

| Kirsikka |
| --- | --- |
 Kauppakeskus nähtynä kunnatalon edestä.
Sijainti:  Asemankulma 2, Saloviuksentie 3, 02400 Kirkkolaakso, Kirkkonummi, Suomi
Avattu:  15. lokakuuta 2009
Omistaja:  Kesko Kirkkonummen suomalainen seurakunta
Liikkeiden määrä:  16
Kerrospinta-ala:  23 440 m²
Kerrosten määrä:  1
Pysäköintipaikkoja:  730
Kotisivu
Kauppakeskus Kirsikka on kauppakeskus Kirkkonummella. Se sijaitsee Kirkkolaaksossa, aivan Kirkkonummen keskustassa. Kauppakeskus avasi ovensa 15. lokakuuta 2009. Sen ankkuriyritys on K-Citymarket ja muita liikkeitä ovat muun muassa Kirkkonummen 1. apteekki, Musti ja Mirri, Kultajousi, Instrumentarium, Kotipizza ja Subway. Kauppakeskuksen kokonaispinta-ala on noin 23 440 m², josta K-Citymarket kattaa 11 700 m².
Kauppakeskuksessa on yhteensä noin 730 ilmaista pysäköintiruutua. Länsipuolella sijaitsee rautatie-, linja-auto- ja taksiasema sekä pysäköintitalo Asemantalli, jossa on 380 autopaikkaa.
Kauppakeskusta ympäröi Kirkkolaakson puisto, jossa on lenkkeilyrata sekä lasten leikkikenttiä. Puistoon on rakennettu ja rakennetaan yhä kerrostaloja. Kauppakeskuksen piha-aluetta kutsutaan nimellä Limnellin aukio, johon tulevaisuudessa kehitetään mahdollisesti iltatori.
Kauppakeskus Kirsikka järjestää tavallisesti joka kuukauden ensimmäisenä lauantaina Kirsikkamarkkinat Limnellin aukiolla. Silloin aukio täyttyy monenlaisista myyntikojuista. Lisäksi aivan Kirsikan naapurissa palvelee ravintola Bistro O Mat, joka valittiin vuonna 2012 Suomen 18. parhaaksi ravintolaksi. Bistro O Mat toimii osoitteessa Asemankulma 2.
Kakarlampi (Kouvola, Vekaranjärvi)

| Kakarlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°09′06″N, 26°58′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskujoki:  suo-oja Luujärveen 
Järvinumero:  14.981.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  86,6 m  
Pituus:  390 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  1,038 km  
Pinta-ala:  3,438 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKakarlampi 
Kakarlampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Vekarajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 390 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Repoveden–Luujärven alueeseen (14.981) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86,6 metriä mpy.
Loughtonin metroasema

Loughton on Lontoon metron asema Central Linellä. Se sijaitsee Loughtonin kaupungissa Epping Forestissä, Essexissä. Asema on Oyster-vyöhykkeellä 6.
Alkuperäinen Loughtonin asema avattiin 22. elokuuta 1856 Eastern Counties Railwayn Lontoosta lähtevän radan pääteasemaksi. Asemaa siirrettiin 24. huhtikuuta 1865, kun nyt Great Eastern Railwayn omistamaa rataa jatkettiin Ongariin asti. Asemarakennus uusittiin samalla kun haara yhdistettiin Lontoon metroon osana New Works Programme -ohjelmaa vuosina 1935-1945, jolloin siitä tuli osa Central Linen laajennusta itään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loughtonin metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Buckhurst Hillin metroasema ▷ Ealing Broadway (en) / West Ruislipin asema (en) |  |  Central Line |  | Debdenin metroasema ▷ Eppingin metroasema |
muokkaa wikidataa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Loughton tube station
Käännös suomeksi
Kauppakeskus Matkus

| Matkus Shopping Center |
| --- | --- |

Sijainti:  Matkus, Kuopio
Avattu:  1. marraskuuta 2012
Omistaja:  Ikano, Ruotsi
Liikkeiden määrä:  n. 90
Kerrospinta-ala:  84 000 m²
Kerrosten määrä:  2
Kävijämäärä:  2,8 Milj. (2020)
Vuosimyynti:  85 Milj. € (2020)
Pysäköintipaikkoja:  3 000
Kotisivu
Kauppakeskus Matkus (Matkus Shopping Center) on Kuopion eteläosassa, Hiltulanlahden kaupunginosan Matkuksen yritysalueelle rakennettu noin 90 liikkeen ostoskeskus, joka avattiin 1. marraskuuta 2012. Kauppakeskus sijaitsee Viitostien varrella Kuopiosta etelään. Kauppakeskus kuuluu Ikano-konserniin, jonka omistaa ruotsalaislähtöinen Ikea.
Kulkuyhteydet

Matkukseen pääsee linjalla 25 torilta suoraan kauppakeskukselle. Autolla torilta Matkukseen on noin 14 kilometrin matka.
Kauppakeskus Matkuksen B-sisäänkäynti.
Kauppakeskus Matkuksen C-sisäänkäynti.
Liikkeet

Kauppakeskus Matkuksen liikkeitä ovat muun muassa K-Supermarket, Ikea, XXL, Hennes & Mauritz, Iittala, Suomalainen Kirjakauppa, Stadium.
Aiheesta muualla

Kauppakeskuksen nettisivut
Kehruurauhaset

Kehruurauhaset ovat rauhasia, joiden avulla eläimet voivat tuottaa sitkeää, ilmassa kovettuvaa rihmaa.  Rihmaa voidaan käyttää pyydysverkon tekemiseen (hämähäkit ja joskus vesiperhostoukat) tai sitä voidaan kutoa munien tai kotelon suojaksi (useat perhostoukat, verkkosiipiset, jotkut kärsäkkäät ja hämähäkit) ja käytetään sitä itsesuojeluunkin (eräät punkkilajit). Hämähäkit käyttävät seittiään myös paikasta toiseen liikkumiseen kulkien seitin varassa tuulten mukana. Perhos- ja vesiperhostoukilla kehruurauhaset ovat suussa, muilla ne ovat takaruumiissa.
Kiehkurapantaheinä

| Kiehkurapantaheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Pantaheinät Setaria
Laji::  verticillata
Kaksiosainen nimi
 Setaria verticillata  (L.) P.Beauv. 
Katso myös
   Kiehkurapantaheinä Wikispeciesissä   Kiehkurapantaheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiehkurapantaheinä (Setaria verticillata) on yksivuotinen heinälaji pantaheinien suvussa.
Se kasvaa 10–100, Pohjoismaissa 20–40 senttimetriä korkeaksi. Lehtilavat ovat 5–30 cm pitkiä ja 4–16 millimetriä leveitä. Ne ovat päältä harsusti karvaiset ja alta kaljut. Kukintona on hyvin lyhythaarainen kerrannaistähkänmuotoinen röyhy. Tähkylät ovat noin kahden millimetrin pituiset ja kaksikukkaiset. Tähkylän tyvellä on vihnemäinen karva, joita on yhdestä kolmeen kappaletta, karvassa on alaviistoja mikroskooppikoon väkäsiä.
Kiehkurapantaheinä esiintyy ympäri maailman. Vanhassa maailmassa se on alkuperäinen ja Pohjois- ja Etelä-Amerikassa laajasti levinnyt tulokas. Pohjoismaissa ja Suomessa laji on harvinainen ja satunnainen tulokaskasvi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Kiehkurapantaheinän (Setaria verticillata) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Kiehkurapantaheinä – Setaria verticillata
Kerran joulukuun aikaan

| Kerran joulukuun aikaan Diandra |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. marraskuuta 2015
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Kesto: 37.14
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  15.
Diandran muut julkaisut
| Dynamiittii 2014 | Kerran joulukuun aikaan 2015 |   |
Kerran joulukuun aikaan on Diandran joulualbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2015. Se ylsi kuudennella listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 15, ja pysyi listalla yhteensä viisitoista viikkoa.
Kappaleet

Kerran joulukuun aikaan – 2.29
Lintu – 4.15
Oi jouluyö – 3.50
Varpunen jouluaamuna – 3.38
Joulun rauhaa – 4.00
Taivas sylissäni – 3.32
Vaikkei enkeleitä ollakaan – 3.20
Orpojen joulu – 3.52
Joulutaivas tähtineen – 4.06
Ave Maria – 4.10
Kiehkuramattio

| Kiehkuramattio |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Molluginaceae
Suku::  Mattiot[lähde? ] Mollugo
Laji::  verticillata
Kaksiosainen nimi
 Mollugo verticillata  L. 
Katso myös
   Kiehkuramattio Wikispeciesissä   Kiehkuramattio Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiehkuramattio (Mollugo verticillata) on Molluginaceae-heimoon kuuluva kasvilaji.
Kiehkuramattio on matalahko, maanmyötäisenä kasvava ruoho, joka muodostaa tyypillisesti mattomaisia kasvustoja. Sen lehdet ovat 5–40 mm pitkiä sekä 0,5–15 mm leveitä ja niiden muoto vaihtelee tasasoukasta soikeaan, puikeaan tai vastapuikeaan. Lehdissä voi olla myös korvakkeet. Kukat ovat 4–5 mm leveitä ja niissä viisi verholehteä, viisi terälehteä, kolmesta viiteen hedettä sekä yksi emi. Terälehdet ovat valkoisia, mutta verholehtien väri vaihtelee vihreästä ruskeaan. Hedelmänä on 2,5–3 mm pitkä, monisiemeninen kota.
Kiehkuramattio kasvaa erilaisilla ihmisvaikutteisilla tai häirityillä kasvupaikoilla.
Kiehkuramattio on biokemiallisesti kiinnostava laji, sillä sen yhteyttämismekanismi on epätavallisesti C3- ja C4-yhteyttämisen välimuoto.
Aiheesta muualla

Flora of North America: Mollugo verticillata (englanniksi)
Live in Leipzig

| Live in Leipzig Mayhem |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Julkaistu: heinäkuu 1993
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 46.51
 Levy-yhtiö: Obscure Plasma Records Century Black
Mayhemin muut julkaisut
| Deathcrush 1987 | Live in Leipzig 1993 | De Mysteriis Dom Sathanas 1994 |
Live in Leipzig on norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin live-albumi. Se on levytetty Eiskeller-klubilla Leipzigissa, entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa 26. marraskuuta 1990. Albumi tosin julkaistiin vasta vuonna 1993. Albumin kappaleet ovat yhtyeen ensimmäiseltä studiojulkaisulta Deathcrushilta (1987) ja live-albumin aikaan vielä ilmestymättömältä De Mysteriis Dom Sathanasilta, paitsi Carnage-kappale, joka on peräisin Pure Fucking Armageddon -demolta. Live in Leipzig on Mayhemin harvoja virallisia julkaisuja, joissa yhtyeen lyhytaikainen laulaja Dead esiintyy, vaikkakin hänen esiintymisiään löytyy myös muutamalta bootlegiltä.
Albumi on noussut black metal -piireissä kuuluisaksi ennen kaikkea johtuen sen merkittävästä roolista Mayhemin uralla: sillä on laulajana yhtyeelle kyseenalaista julkisuutta itsemurhallaan tuonut Dead, ja sekä musiikillisesti että ideologisesti se oli merkittävä askel Deathcrushin ajoista. Live in Leipzig on eräs merkittävimmistä black metal -live-levytyksistä. Albumia teki kuuluisaksi Mayhemin äärimmilleen viety lavaesiintyminen: Dead viilteli itseään usein konserteissa, lavalla oli sianpäitä seivästettyinä keihäisiin, yhtye heitteli yleisön sekaan mätänevää lihaa ja Dead hengitti keikoilla pussista, jossa oli kuollut korppi.
Motto

Live in Leipzigin kansiin on painettu motto:
Ruotsinkielinen teksti on luultavasti ruotsalaisen Deadin kirjoittama ja on vapaasti käännettynä suomeksi:
Kappalelista

Deathcrush – 4.37
Necrolust – 3.46
Funeral Fog – 6.31
The Freezing Moon – 7.05
Carnage – 4.06
Buried by Time and Dust – 5.29
Pagan Fears – 7.00
Chainsaw Gutsfuck – 5.07
Pure Fucking Armageddon – 3.10
Alkuperäisellä LP:llä oli myös kaksi studiolevytystä, Carnage viidennen ja kuudennen raidan välissä, sekä The Freezing Moon viimeisenä. Kummassakin kappaleessa lauloi Dead. Näiden kappaleiden kanssa levyn kestoksi tulee 56:54.
Kokoonpano

Dead (Per Yngve Ohlin) - Laulu
Euronymous (Øystein Aarseth) - Kitara
Necrobutcher (Jørn Stubberud) - Basso
Hellhammer (Jan Axel Blomberg) - Rummut
Arvostelut

Imperiumi: 9½/10
Aiheesta muualla

Live in Leipzig Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Live in Leipzig Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Lucía Sánchez Saornil

Lucía Sánchez Saornil vuonna 1938.
Lucía Sánchez Saornil (13. joulukuuta 1895 Madrid - 2. kesäkuuta 1970 Valencia) oli espanjalainen runoilija ja anarkisti. Hän oli Mercedes Comaposadan ja Amparo Poch y Gascón ohella yksi Mujeres Libres -järjestön perustajista ja johtohahmoista.
Elämä

Köyhään työläisperheeseen syntynyt Sánchez Saornil opiskeli San Fernandon kuninkaallisessa taideakatemiassa ja työskenteli muun muassa sentraalisantrana. Hän kirjoitti jo 1910-luvulla runoja espanjalaisten futuristien julkaisemiin lehtiin. Espanjan toisen tasavallan synnyttyä 1931 Sánchez Saornil osallistui Telefónican työntekijöiden lakkoon ja liittyi anarkistiseen CNT-ammattiliitoon. Barcelonaan muutettuaan Sánchez Saornil lähti mukaan anarkofeministiseen liikkeeseen ja tutustui muun muassa Mercedes Comaposadaan ja Amparo Poch y Gascóniin, joiden kanssa hän perusti Mujeres Libres -naisjärjestön 1936.
Espanjan sisällissodan alettua Sánchez Saornil oli Madridin piirityksen aikana rintamakirjeenvaihtajana ja toimi kaupunkia puolustaneiden anarkistien propagandistina. Sodan aikana Sánchez Saornilin runous sai vaikutteita vasemmistolaisesta agitpropista ja hänen tuotannostaan tuli osa tasavaltalaisten kulttuuriperintöä, joka levisi myös Espanjan ulkopuolelle. Madridin luhistumisen jälkeen Sánchez Saornil muutti Valenciaan, jossa hän kirjoitti anarkistien lehtiin ja toimi Solidaridad Internacional Antifascista -avustusjärjestön pääsihteerinä.
Sodan päätyttyä tasavaltalaisten tappioon Sánchez Saornil lähti maanpakoon Ranskaan, jossa hän organisoi espanjalaisten pakolaisten avustustoimintaa. Natsimiehityksen aikana Sánchez Saornil joutui pidätetyksi, mutta onnistui pakenemaan ennen joutumistaan keskitysleirille. Sánchez Saornil palasi lopulta salaa Espanjaan, jossa hän eli naispuolisen kumppaninsa kanssa hiljaisuudessa kuolemaansa 1970 saakka. Sánchez Saornil pystyi Francon diktatuurin aikana piileskelemään viranomaisilta julkaistuaan sisällissodan aikaisen tuotantonsa mieheen viittaavalla salanimellä "Luciano de San Saor", eikä hänestä myöskään oltu julkaistu yhtään valokuvaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lucía Sánchez Saornil Wikimedia Commonsissa
Leena Härmä

| Leena Härmä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. tammikuuta 1914 Tampere
Kuollut: 5. marraskuuta 2008 (94 vuotta) Tampere
Ammatti:  näytelmä- ja nuortenkirjailija
Kirjailija
Palkinnot
 Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1952, 1957  Topelius-palkinto 1953 nuortenkirjasta Tuittupää ja Rantakylän Sisu  Valtion näytelmäkirjailijapalkinto 1972  Väinö Linnan rahaston palkinto 1978 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Leena Härmä (9. tammikuuta 1914 Tampere – 5. marraskuuta 2008 Tampere) oli suomalainen näytelmä- ja nuortenkirjailija. Nuorempana hän harrasti yleisurheilua ja teki korkeushypyssä kaksi epävirallista Suomen ennätystä.
Kirjallinen ura

Leena Härmä kirjoitti aluksi lasten- ja nuortenkirjoja (Tuittupää-sarja) ja myöhemmin näytelmiä. Tunnetuin Härmän näytelmistä lienee Viekää tuhkakin pesästä. Muita suosittuja Härmän näytelmiä olivat Virtaset ja Lahtiset (1957), Voi sinua Pietu (1976) ja Tampereen kaupungin 200-vuotisjuhlia varten kirjoitettu Rieväkylän rapsodia (1978).
Monien  Härmän nuortenkirjojen tapahtumapaikkana on Tampereen Järvensivun kaupunginosa.
Ura urheilijana

Nuoruudessaan Härmä kilpaili yleisurheilijana. Hän teki korkeushypyssä epäviralliset Suomen ennätykset 142 cm (vuonna 1932) ja 148 cm (vuonna 1933). Hän edusti Tampereen Säkeniä ja voitti TUL:n mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1932 ja 1937 sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1933.
Teokset

Pieni Tuittupää, nuortenromaani. 1945
Tuittupää ja salaperäinen Samu, nuortenromaani. 1947
Kuttu-Ville ja Tuittupää, nuortenromaani. 1949
Jukka ja linnunpoika ym. Matti-pojalle omistettuja kertoelmia. 1951 (nimellä Marjatta Silvo)
Tuittupää ja Rantakylän Sisu, nuortenromaani. 1952
Tuittupää ja pikku Totsi, nuortenromaani. 1953
Hurrikaani, nuortenromaani. 1955
Ruusuntippa, nuortenromaani. 1957
Virtaset ja Lahtiset, näytelmä 1958, radiokuunnelma 1961
Eräs Pirhonen, näytelmä. 1959
Pinsiön paroni, näytelmä. 1961
Mäkisen kenkä ja tossu, näytelmä. 1964
Täysi tusina Toivosia, näytelmä. 1965
Fagerholmin valistus, näytelmä. 1967
Viekää tuhkakin pesästä, näytelmä. 1971
Luihu-Simppa : lastennäytelmä. 1975
Voi sinua Pietu, näytelmä. 1976
Rieväkylän rapsodia, näytelmä. 1978
Enomme on asianajaja, näytelmä. 1983
Tuittupää, nuortenromaani. 1986
Sissipäällikkö : lastennäytelmä.
Leena Härmän näytelmistä tehtyjä elokuvia

Virtaset ja Lahtiset, ohjaus Jack Witikka.  1959
Pinsiön parooni, ohjaus Edvin Laine.  1962
Palkinnot

Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1952, 1957
Topelius-palkinto 1953 nuortenkirjasta Tuittupää ja Rantakylän Sisu
Valtion näytelmäkirjailijapalkinto 1972
Väinö Linnan rahaston palkinto 1978
Aiheesta muualla

Härmä, Leena Kirjasampo. Viitattu 25.10.2020.
”17. Härmä, Leena (1914 Tampere – 2008 Tampere) : Pieni tuittupää. WSOY 1945”, Lastenkirjallisuuden Pirkanmaa, s. 13.  Lastenkirjainstituutti, 2013.  Teoksen verkkoversio (viitattu 25.10.2020). (Arkistoitu – Internet Archive)
Kehruu-Jenny

Kehruu-Jenny museossa Wuppertalissa
Kehruu-Jennyn kaaviokuva
Kehruu-Jenny (engl. spinning jenny) on James Hargreavesin vuonna 1770 patentoima kehruukone, jota pidetään ensimmäisenä laitteena, jolla voitiin kehrätä useita lankoja samanaikaisesti.
John Kay oli vuonna 1733 keksinyt lentävän  sukkulan, joka huomattavasti nopeutti kutomista. Tämä asetti vaatimuksen myös kutomisen raaka-aineen eli langan nopeammasta valmistamisesta. Ratkaisun toi Kehruu-Jenny, jonka Hargreaves ilmeisesti kehitteli 1760-luvulla. Laitteelle vuonna 1770 myönnetty patentti mitätöitiin myöhemmin, sillä Hargreaves oli myynyt koneitaan jo ennen patentin anomista. Kerrotaan, että Hargreaves nimesi kehruukoneen tyttärensä – toisten lähteiden mukaan vaimonsa – mukaan.[lähde? ] Todennäköisimmältä tuntuu kuitenkin selitys, jonka mukaan jenny on vain väännös sanasta gin (vrt. cotton gin, raastinkone), joka puolestaan on lyhennys sanasta engine. Hargreavesin asemaa Kehruu-Jennyn keksijänä on myös epäilty.
Kehruu-Jennyssä oli rukin tavoin yksi pyörä mutta rukista poiketen kahdeksan värttinää. Lanka kelautui samanaikaisesti kaikille kahdeksalle värttinälle. Käsikäyttöisessä koneessa langan tuotanto tapahtui kolmessa vaiheessa: ensin puuvillahahtuvat venytettiin, sitten kierrettiin ja viimein kelattiin puolille. Kehruu-Jennyä kehitettiin niin, että siinä oli parhaimmillaan 120 värttinää. Laite siis nopeutti langan valmistusta huomattavasti.
Karthagon elokuvajuhlat

| Karthagon elokuvajuhlat> أيام قرطاج السينمائية |
| --- | --- |
 Elokuvanäytös Karthagon elokuvajuhlilla 1. marraskuuta 2016 ulkoilmassa.
Tyyppi:  elokuvajuhla
Päivämäärä:  marraskuu
Järjestämistiheys:  alkujaan joka toinen vuosi, vuodesta 2014 vuosittain
Paikkakunta:  Tunis, Tunisia
Ensimmäisen kerran:  1966
Kotisivut
Karthagon elokuvajuhlat (arab. أيام قرطاج السينمائية‎; ransk. Les Journées cinématographiques de Carthage, lyhennys JCC; engl. Carthage Film Festival) on Tunisian Tunisissa järjestettävä kulttuuritapahtuma. Karthagon elokuvajuhlat oli perustamisvuonnaan 1966 sekä Afrikan että arabimaailman ensimmäinen kansainvälinen elokuvafestivaali. Se on säilyttänyt merkityksensä näiden alueiden kulttuurin esilletuojana uudemmista elokuvajuhlista huolimatta.
Elokuvajuhlien perustaja Tahar Cheriaa (2008).
Elokuvajuhlat saivat alkunsa paljolti Tunisian kulttuuriministeriössä elokuvatuotannosta vastanneen johtajan Tahar Cheriaan ponnistelujen seurauksena. Alkujaan Karthagon elokuvajuhlat olivat joka toinen vuosi, mutta vuodesta 2014 lähtien festivaali on järjestetty vuosittain.
Palkinnot

Karthagon elokuvajuhlissa myönnettävistä palkinnoista arvostetuin on parhaalle elokuvalle myönnettävä, historiallisen Karthagon pääjumalattaren Tanitin mukaan nimetty Kultainen Tanit (ransk. Tanit d'or). Palkinto myönnetään nykysääntöjen mukaan erikseen pitkälle elokuvalle, lyhytelokuvalle, pitkälle esikoiselokuvalle, pitkälle dokumentille ja lyhyelle dokumentille. Arvostettuja ovat myös vastaavat hopeiset ja pronssiset Tanit-palkinnot (Tanit d'argent, Tanit de bronze).
Palkinnot > Kultaisen Tanitin voittaneet pitkät elokuvat

Ensimmäisen pitkän elokuvan kultaisen Tanitin (1966) voitti Ousmane Sembène elokuvalla La Noire de.... Sittemmin vastaavan palkinnon ovat saaneet esimerkiksi vuonna 1982 Souleymane Cissén Finyè, 1990 Férid Boughedirin Veden poika, 1994 Moufida Tlatlin Palatsin hiljaisuus, 2008 Haile Geriman Teza, 2013 Hany Abu-Assadin Omar ja vuonna 2015 Mohamed Mouftakirin L’orchestre des aveugles. Elokuvajuhlien pitkien elokuvien pääpalkinnon voittaneet elokuvat ovat:
| Vuosi | Elokuva | Ohjaaja | Maa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1966 | La Noire de... | Ousmane Sembène |  Senegal |
| 1966 | Pääpalkintoa ei jaettu |  |  |
| 1970 | Al-ikhtiyar | Youssef Chahine |  Egypti |
| 1972 | Al-makhdu'un Sambizanga | Tewfik Saleh Sarah Maldoror |  Syyria  Kongon demokraattinen tasavalta |
|  1974 | Kafr kasem Les 'bicots-Nègres' vos voisins'   | Borhane Alaouié Med Hondo |  Syyria  Mauritania |
|  1976 | Les ambassadeurs | Naceur Ktari |  Tunisia Libanon Ranska |
|  1978 | Mughamarat batal | Merzak Allouache |  Algeria |
|  1980 | Aziza | Abdellatif Ben Ammar |  Tunisia |
|  1982 | Finye (suom. Tuuli) | Souleymane Cissé |  Mali |
|  1984 | Ahlam el Madina | Mohamed Malas |  Syyria |
|  1986 | Rih essed | Nouri Bouzid |  Tunisia |
|  1988 | Urs al-jalil | Michel Khleifi |  Palestiina |
|  1990 | Veden poika | Férid Boughedir |  Tunisia |
|  1992 | Al-lail | Mohamed Malas |  Syyria |
|  1994 | Palatsin hiljaisuus | Moufida Tlatli |  Tunisia |
|  1996 | Salut cousin! | Merzak Allouache |  Algeria |
|  1998 | Vivre au paradis | Bourlem Guerdjou |  Algeria |
|  2000 | Dôlè | Imunga Ivanga |  Gabon |
|  2002 | Ndeysaan | Mansour Sora Wade |  Senegal |
|  2004 | Al malaika la tuhaliq fi al-dar albayda | Mohamed Asli |  Marokko |
|  2006 | Making off | Nouri Bouzid |  Tunisia |
|  2008 | Teza | Haile Gerima |  Etiopia |
|  2010 | Microphone | Ahmad Abdalla |  Egypti |
|  2012 | La pirogue | Moussa Touré |  Senegal |
|  2014 | Omar | Hany Abu Assad |  Palestiina |
|  2015 | L'Orchestre des aveugles | Mohamed Mouftakir |  Marokko |
|  2016 | Zaineb n'aime pas la neige | Kaouther Ben Hania |  Tunisia |
|  2017 | Comboio de Sal e Açucar | Licínio Azevedo |  Mosambik |
|  2018 | Fatwa | Mahmoud Ben Mahmoud |  Tunisia |
|  2019 | Noura rêve | Hinde Boujemaa |  Tunisia |
|  2020 | palkintoja ei jaettu | palkintoja ei jaettu |  |
|  2021 | Feathers | Omar El Zohairy |  Egypti |
|  2022 | Tug of War (Vuta N’Kuvute; Les Révoltés) | Amil Shivji |  Tansania |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karthagon elokuvajuhlat Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Filmfestivalen i Karthago – Kultaisen Tanitin voittajien lista 2015 saakka kopioitu svwikistä, vuodet 2016-2018 frwikistä
Karthagon elokuvajuhlien punaista mattoa (3.11.2018).
Tunisin kaupunginteatteri on eräs elokuvajuhlien tapahtumapaikoista (2016).
Käännös suomeksi