Päivikki Antola
Huomioita > Tutkijana

Suojanen on tutkinut suomalaista kansansaarnaa, kansanveisuuta, uskonnollista ja poliittista suostuttelua, etnisiä kulttuureita ja viestintätapoja. Hän on toiminut lukuisissa valtakunnallisissa ja kansainvälisissä  kenttätutkimusprojekteissa  Euroopan lisäksi USA:ssa, Itä-Afrikassa (Kenia) ja Etelä-Intiassa (Bangalore).
Suojasen maisteri- ja tohtoriopintojen data perustuu kokonaan empiiriseen kenttätutkimukseen. Suomen ensimmäinen etnofolkloristinen kenttätyöopas, Urpo Venton toimittama Fältarbetet: synpunkter på etno-folkloristisk fältforskning ilmestyi vuonna 1968.  Suojanen julkaisi ensimmäisenä Suomessa empiirisen metodiikan runkoaineiston Kulttuurien tutkimuksen empiiriset menetelmät vuonna 1982.
Ensimmäinen suomalainen kansallisten tieteiden alan monitieteinen kenttätutkimuskirja Kulttuurin kenttätutkimus ilmestyi samana vuonna 1982, Päivikki Suojasen ja Lassi Saressalon toimittamana.  Suojanen-Saressalo -kenttätutkimuskirja toimi folkloristiikan, etnologian, suomen kielen, uskontotieteen alojen yliopistollisena oppikirjana Turun, Jyväskylän, Tampereen, Helsingin yliopistoissa; siitä otettiin toinen painos vuonna 1984.
Päivikki Suojanen on puhutun uskonnollisen kielen tutkimuksen käynnistäjä Suomessa uskontotieteen väitöskirjallaan Saarna saarnaaja tilanne. Spontaanin saarnan tuottamisprosessi Länsi-Suomen rukoilevaisuudessa (1978), joka tarkastelee kahden maallikkosaarnaajan saarnarepertuaaria ja uskonnollisen perinteen käyttö- ja tuottamisprosessia.  Hän on suomalaisen kansanveisuun eli uskonnollisen tilanneryhmälaulun tutkimuksen käynnistäjä musiikkiantropologisella monografiallaan Finnish Folk-Hymn Singing. Study in Music Anthropology (1984). Päivikki Suojanen on  yhdessä Matti K. Suojasen kanssa ensimmäinen suomeksi ilmestyneen sosiolingvistisen oppikirjan Sosiolingvistiikan näkymiä (1982) toimittaja. Siinä ilmestyi Päivikki Suojasen sosiolingvistiikan alan ensimmäinen suomenkielinen uskontotieteellinen artikkeli Sosiolingvistiikan antropologiset ulottuvuudet ja käyttö kulttuurin tutkimuksessa (1982: 167-234). Suojanen nojaa tutkimuksissaan erityisesti puheen etnografiaan metodisena lähtökohtana amerikkalaisen antropologin ja sosiolingvistin Dell Hymesin (1971) kommunikatiivisen kompetenssin käsite (competence), jolla hän ymmärtää kielenpuhujan kykyä käyttää kieltä eri tilanteissa oikein eli kulttuurisesti ja sosiaalisesti määräytyvien sääntöjen mukaan. Suojanen korostaa viestinnän ja vuorovaikutuksen perspektiiviä niin uskonnollisen puhutun kielen kuin lauletun ryhmäkielen analyysissä. Hänen mukaansa juuri kieli mahdollistaa enkulturoitumisen uskonnolliseen yhteisöön, sillä sen avulla opitaan ja omaksutaan uskonnon tarjoama todellisuudentulkintamalli ja kommunikoidaan uskonnollisista puhutuista ja veisatuista käsityksistä ja käytänteistä . Tarkastelun keskiössä ovat saarnojen retoriset piirteet, suostuttelun keinot sekä näihin liittyvä kielellinen vallankäyttö kuin myös kansanveisuun/ seuraveisuun valta-, tunne-, normirakenteiden verkosto
Päivikki Suojasen tutkimuskohteena niin Indianan yliopistossa vuosina 1985–1986 kuin Marylandin yliopistossa 1989–1990 olivat Amerikkalaiset satelliitti- ja tv-saarnaajat, baptistitaustaiset Jerry Falwell, Billy Graham ja Pat Robertson sekä helluntailaistaustaiset Oral Roberts ja Jimmy Swaggart. Amerikansuomalaisen ensi- ja toisen polven siirtolaisten kulttuurista sopeutumista Floridassa Suojaset tutkivat yhdessä tuloksena Päivikki Suojasen ja Matti K. Suojasen yhteinen kirja "Retulaatsissa Miamissa ...” Kasvokkain amerikansuomalaisten kanssa (Siirtolaisuusinstituutti 2000): se kuvaa Floridan suomalaisia kulttuurien- ja kielentutkimuksen näkökulmista kohteena identiteettikysymykset ja kulttuurinen sopeutuminen.
Keniassa Päivikki Suojanen toimi vastuullisena tutkimusjohtajana aikaansaaden Suomen Akatemian rahoittaman, viisivuosittain uusittavan kahdenvälisen monitieteisen tutkimus-, koulutus- ja tutkijanvaihto-ohjelman Jyväskylän yliopiston ja Nairobin yliopiston Institute of African Studiesin välille 1992–2000. Hänen oma kenttätutkimusprojektinsa Keniassa kohdistui Nairobin kolmeen esikaupunkislummiin Kiberaan, Kawangwareen ja Kangemiin, mistä ilmestyi Päivikki Antolan kirja Kurjuuden kasvot. Etnososiaalinen kuvaus Nairobin slummeista (2007).