stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun Ilmailukerho

Oulun Ilmailukerho ry on vuonna 1946 perustettu oululainen purjelentokerho, jonka lentotoiminta sijoittuu pääosin Pudasjärven lentopaikalle. Lisäksi Oulun Ahmosuon lentokenttä on käytössä keväisin ja syksyisin.
Oulun Ilmailukerho omistaa neljä purjelentokonetta, joita kerholaiset voivat vuokrata. Lisäksi kerholla on Rallye Commodore hinauskoneena, jota käytetään purjelentokoneiden hinaamiseen taivaalle.
Oulun Ilmailukerho on merkittävä purjelennon kouluttaja: sillä on tarvittavat koulutusluvat ja lentokoulun organisaatio. Koulutuksen perustana on purjelennon peruskoulutus tähdäten lentolupakirjaan ja sen lisäksi on monenlaista jatkokoulutusta harrastuksen edistämiseen.
Lentoja purjelentokoneilla Oulun Ilmailukerhon kalustolle ja kerhon jäsenien omille koneille kertyy yhteensä hieman vajaa tuhat vuosittain. Jäseniä kerholla on noin 150.
Lentokalusto

Moottorikoneet
M.S.893A Mod. Rallye Commodore 180 "Experimental tailtragger" hinauskone purjelentotoimintaan
Purjekoneet
DG-500 Trainer, kaksipaikkainen koulukone
DG-300 Elan, harjoituskone ja kerholuokan kilpailukone
KA6-CR, puurakenteinen harjoituskone
SZD-51-1 Junior, harjoituskone
Aiheesta muualla

Oulun Ilmailukerhon www-sivut
Pekingin eläintarha

| Pekingin eläintarha |
| --- | --- |

Sijainti:  Peking 
Perustettu:  1906
Toimintakausi:  Vuoden ympäri
Eläinlajeja:  n. 485
Eläimiä:  Yli 4000
Pinta-ala:  56 ha
Organisaatio
Aiheesta muualla
Verkkosivut
  Pekingin eläintarha Commonsissa : 
Pekingin eläintarha (kiin.: 北京动物园; pinyin: Běijīng dòngwǔyuán) on läntisessä Pekingissä sijaitseva vuonna 1906 avattu eläintarha, jota ylläpitää Kiinan valtion rahoittama Pekingin puisto- ja metsätalousvirasto. Sen kokoelmissa oli vuonna 1998 noin 485 eläinlajia ja yli 4000 eläintä. Eläintarha tunnetaan siitä, että sen kokoelmassa on myös harvinaisia aasialaisia eläinlajeja. Se on Kiinan vanhin eläintarha, Pohjois-Kiinan vanhin julkinen puisto ja ensimmäinen eläintarha, jossa isopanda lisääntyi.
Eläintarhan perusti leskikeisarinna Cixi. Vuosien 1911–1949 välillä eläintarha toimi maatalouden koetilana, jonka jälkeen Kiinan hallitus päätti remontoida sen ja avata jälleen yleisölle.
Sisäänkäynti
Uloskäynti
Sisäänkäynnin yksityiskohta
Eläintarhaa
Aitaus
Eläintarhan vesiputoukset
Persimonipuita eläintarhassa
Peking Daxingin kansainvälinen lentoasema

Peking Daxingin kansainvälinen lentoasema (IATA: PKX, ICAO: ZBAD) (kiin.: 北京大兴国际机场; pinyin: Běijīng Dàxīng Guójì Jīchǎng) on lentoasema Kiinan pääkaupungissa Pekingissä. Kaupungin kolmas lentoasema on rakennettu Daxingin alueelle noin 50 kilometrin päähän Tiananmenin aukiosta, kaupungin poliittisesta keskuksesta. Kentällä on alussa neljä kiitotietä.
Lentoasema sijaitsee Pekingin eteläosassa.
Lentoasema avattiin 25. syyskuuta 2019. Sen rakennustyöt aloitettiin vuonna 2014, ja työt maksoivat yhteensä 11,5 miljardia dollaria. Parhaimmillaan asemaa oli rakentamassa yli 40 000 työntekijää. Tavoitteena on, että asemaa käyttäisi vuonna 2025 noin 72 miljoonaa matkustajaa ja sen kautta kuljetettaisiin 2 miljoonaa tonnia rahtia. Finnair aloitti lennot Helsingistä Peking Daxingiin kolmella vuorolla viikossa 3. marraskuuta 2019 alkaen Airbus A330-300 -koneilla.
Terminaalirakennuksen on suunnitellut arkkitehti Zaha Hadid. Rakennuksessa on nähtävissä monia Hadidille ominaisia piirteitä, kuten pyöreitä muotoja ja parabolisia kaaria. Kiinalaisessa mediassa rakennus ristittiin nopeasti ”meritähdeksi” sen viiden sakaran takia. Hadid itse kuvaili suunnitelmaansa kiinalaiseksi myyttiseksi linnuksi, fenghuangiksi.
Paratiisin lapset (vuoden 1945 elokuva)

| Paratiisin lapset> Les Enfants du paradis |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Marcel Carné
Käsikirjoittaja:  Jacques Prévert
Tuottaja:  Raymond Borderie
Säveltäjä:   Maurice Thiriet  Joseph Kosma (nimellä Georges Mouqué) 
Kuvaaja:  Roger Hubert Marc Fossard
Leikkaaja:  Henri Rust
Pääosat:   Arletty  Pierre Renoir  Gaston Modot  Pierre Brasseur 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Pathé
Levittäjä:  Scalera Film Netflix
Ensi-ilta:  1945
Kesto:  190 min.
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paratiisin lapset (Les Enfants du Paradis) on Marcel Carnén ranskalainen klassikkoelokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1945. Elokuva on Carnén päätyö, johon hän paneutui yhdessä käsikirjoittaja Jacques Prévertin kanssa heti Ikuisen rakkauden valmistuttua. Elokuvan valmistumista hidasteltiin, ja sen ensi-ilta oli vapautuneen Ranskan merkkitapaus.
Elokuva tehtiin toisen maailmansodan aikana saksalaisten miehittäessä Ranskaa. Teoksen tapahtumapaikkana on näennäisesti pariisilainen teatteri 1830-luvulla, mutta siinä nähdään vertauskuvia elämästä saksalaisten miehittämässä Ranskassa. Se kertoo kauniista kurtisaanista Garancesta ja neljästä miehestä, jotka kukin rakastavat häntä omalla tavallaan: miimikosta, näyttelijästä, rikollisesta ja aatelismiehestä.
Kolmen tunnin mittaista eeposta on sanottu Ranskan vastaukseksi elokuvalle Tuulen viemää. Elokuva on äänestetty vuonna 1993 kaikkien aikojen parhaaksi ranskalaiseksi elokuvaksi elokuva-alan kokouksessa järjestetyssä äänestyksessä, ja vuonna 1995 Académie Européenne luokitteli sen yhdeksi kolmesta vuosisadan elokuvasta.
Elokuvan käsikirjoitus oli Oscar-ehdokkaana 1947.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti Paratiisin lapset kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Nimi

Erään kriitikon mukaan "paratiisi on ranskan kielessä puhekielinen nimitys teatterin toiselle parvelle, jossa tavallinen väki katsoi näytelmää ja ilmaisi siitä mielipiteensä rehellisesti ja rohkeasti. Näyttelijät esiintyivät näille parven jumalille toivoen saavansa heidän suosionsa, jolloin näyttelijä itse kohoaisi olympolaiseen asemaan". Elokuvan nimi viittaa siten siihen teatteriyleisöön, joka istuu ylimpänä halvimmilla paikoilla.
Elokuvassa on useita ottoja yleisöstä, joka kurkottelee parven reunan yli, ja käsikirjoittaja Jacques Prévert sanoi, että nimi "viittaa näyttelijöihin [...] ja myös yleisöön, kilttiin työväenluokan yleisöön."
Tarina > Tiivistelmä

Paratiisin lasten tapahtumat sijoittuvat Pariisin teatterimaailmaan Ludvig Filipin valtakaudelle (1830–1848) ja keskittyvät joskus "Rikosbulevardiksi" nimitetyllä Boulevard du Templella sijaitsevaa "Funambules"-teatteria ympäröivälle alueelle. Keskeisenä aiheena elokuvassa on kurtisaani Garancen, jota esittää maineikas Arletty, kauneus ja karisma. Neljä miestä, miimikko Jean-Gaspard eli Baptiste Deburau (Jean-Louis Barrault), näyttelijä Frédérick Lemaître (Pierre Brasseur), varas Pierre François Lacenaire (Marcel Herrand) aatelisherra Édouard de Montray (Louis Salou), ovat rakastuneet Garanceen, ja heidän kiistansa johdattavat tarinaa eteenpäin. Garance on hetkellisesti jokaisen kanssa, mutta hylkää heidät heidän yrittäessään painostaa häntä heidän ehdoillaan saneltuun rakkauteen. Eniten kärsii miimikko Baptiste tavoitellessaan saavuttamatonta Garancea.
Tarina > Tausta

Garancea kosiskelevat neljä miestä perustuvat todellisiin 1800-luvun ranskalaisiin henkilöihin. Baptiste Debureau oli tunnettu miimikko ja Frédérick Lemaître kiitetty näyttelijä elokuvassa kuvatulla "Rikosbulevardilla". Pierre Lacenaire oli pahamaineinen ranskalainen rikollinen, kreivi Édouard de Montrayn hahmo taas oli saanut innoituksen de Mornyn herttuasta.
Näihin henkilöihin pohjautuvan elokuvan tekeminen sai alkunsa Carnén ja Jean-Louis Barrault'n tavattua sattumalta Nizzassa, jolloin Barrault esitti ajatuksen Debureaun ja Lemaîtren hahmoihin pohjautuvasta elokuvasta. Carné pohti juuri tuolloin, millaisen elokuvan hän tekisi seuraavaksi, ja ehdotti aihetta ystävälleen Jacques Prévertille. Alkuun Prévert suhtautui vastahakoisesti käsikirjoituksen tekemiseen miimikosta, jonka hahmossa ei tietenkään tulisi ilmi hänen vahvuutensa dialogin kirjoittajana, mutta hän huomasi mahdollisuuden ottaa mukaan häntä kiehtovan "rikolliskeikari" Lacenairen hahmo. Koko Ranska oli silloin Saksan miehittämä, ja Prévertin on kerrottu sanoneen "En saisi lupaa tehdä elokuvaa Lacenairesta, mutta voin kyllä sijoittaa Lacenairen Debureauta käsittelevään elokuvaan".
Julkaisuversioita

Elokuvan ensi-ilta oli pariisissa Chaillot Palacessa 9. maaliskuuta 1945 täydellisenä versiona. Carné joutui kamppailemaan tuottajien kanssa saadakseen elokuvan esitykseen kahteen teatteriin (Madeleine ja Colisée) yhden sijasta ja yhtäjaksoisena ilman väliaikaa. Hän myös pani alulle käytännön, että yleisö sai varata paikat etukäteen.
Tuottajat hyväksyivät Carnén vaatimukset sillä ehdolla, että lipun hinta voitaisiin kaksinkertaistaa. Paratiisin lapsista tuli heti valtava menestys, ja sitä esitettiin Madeleine-teatterissa 54 viikkoa.
Elokuvasta on tehty erilaisia leikkausversioita. DVD:lla on saatavilla kahta eri pituutta, 190 minuuttia (Second Sight Films, 1991) ja 195 minuuttia (Criterion Collection, 2002).
Kirjallisuutta

”Paratiisin lapset”, Peter von Baghin essee elokuvasta, Filmihullu 3/2015.
Pareto-jakauma

| --- | --- |
Tiheysfunktio  Pareto-jakauman tiheysfunktio piirrettynä useilla eri parametrin α (merkitty "k") arvoilla, kun xm = 1. Kun α → ∞, niin jakauma lähestyy funktiota δ(x − xm), missä δ on Diracin deltafunktio.
Kertymäfunktio  Pareto-jakauman kertymäfunktio piirrettynä useilla eri parametrin α(merkitty "k") arvoilla, kun xm = 1.
Parametrit:  x_{\mathrm {m} }>0\, skaala (reaalinen)  \alpha >0\, muoto (reaalinen)
Määrittelyjoukko:  x\in [x_{\mathrm {m} },+\infty )\!
Tiheysfunktio:  {\frac {\alpha \,x_{\mathrm {m} }^{\alpha }}{x^{\alpha +1}}}{\text{ kun }}x\geq x_{m}\!
Kertymäfunktio:  1-\left({\frac {x_{\mathrm {m} }}{x}}\right)^{\alpha }{\text{ kun }}x\geq x_{m}\!
Odotusarvo:  {\begin{cases}\infty &{\text{kun }}\alpha \leq 1\\{\frac {\alpha \,x_{\mathrm {m} }}{\alpha -1}}&{\text{kun }}\alpha >1\end{cases}}
Mediaani:  x_{\mathrm {m} }{\sqrt[{\alpha }]{2}}
Moodi:  x_{\mathrm {m} }\,
Varianssi:  {\begin{cases}\infty &{\text{kun }}\alpha \in (1,2]\\{\frac {x_{\mathrm {m} }^{2}\alpha }{(\alpha -1)^{2}(\alpha -2)}}&{\text{kun }}\alpha >2\end{cases}}
Vinous:  {\frac {2(1+\alpha )}{\alpha -3}}\,{\sqrt {\frac {\alpha -2}{\alpha }}}{\text{ kun }}\alpha >3\,
Huipukkuus:  {\frac {6(\alpha ^{3}+\alpha ^{2}-6\alpha -2)}{\alpha (\alpha -3)(\alpha -4)}}{\text{ kun }}\alpha >4\,
Entropia:  \ln \left({\frac {x_{\mathrm {m} }}{\alpha }}\right)+{\frac {1}{\alpha }}+1\!
Momentit generoiva funktio:  \alpha (-x_{\mathrm {m} }t)^{\alpha }\Gamma (-\alpha ,-x_{\mathrm {m} }t){\text{ kun }}t<0\,
Karakteristinen funktio:  \alpha (-ix_{\mathrm {m} }t)^{\alpha }\Gamma (-\alpha ,-ix_{\mathrm {m} }t)\,
Fisherin informaatiomatriisi:  {\begin{pmatrix}{\frac {\alpha }{x_{m}^{2}}}&-{\frac {1}{x_{m}}}\\-{\frac {1}{x_{m}}}&{\frac {1}{\alpha ^{2}}}\end{pmatrix}}
Pareto-jakauma on todennäköisyysjakauma, joka on nimetty italialaisen yhteiskuntatieteilijä Vilfredo Pareton mukaan. Muilla tieteenaloilla sitä kutsutaan toisinaan Bradford-jakaumaksi.
Alun perin Pareto käytti jakaumaa kuvaamaan varallisuuden jakautumista ihmisten kesken. Jakauma näytti kuvaavan varsin hyvin, kuinka pieni joukko ihmisiä omistaa aina suhteellisesti isomman osuuden varallisuudesta yhteiskunnissa. Ideaa kutsutaan joskus yksinkertaisemmin Pareton periaatteeksi.
Esimerkkejä sovelluksista

Sanojen osuus pitkissä teksteissä
Ihmisasutusten koko (vähän kaupunkeja, paljon kyliä)
Tiedostojen jakauma internet-liikenteessä, joka käyttää TCP-protokollaa (paljon pieniä ja vähän suuria tiedostoja)
Ominaisuudet

Jos X on Pareto-jakautunut satunnaismuuttuja, niin todennäköisyys, että X on suurempi kuin jokin luku x on
kaikilla x ≥ xm, missä xm on (aina positiivinen) pienin mahdollinen X:n arvo ja k on positiivinen parametri. Pareto-jakaumilla on kaksi parametria: xm ja k. Kun jakaumaa käytetään varallisuuden jakauman mallinnukseen, k:ta kutsutaan Pareto-indeksiksi.
Näin ollen tiheysfunktio on
kaikilla x ≥ xm. Pareto-jakaumaa noudattavan satunnaismuuttujan odotusarvo on
(jos  k\leq 1, odotusarvo on ääretön).  Sen varianssi on
(jos  k\leq 2, varianssi on ääretön).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Todennäköisyysjakaumat
| --- | --- |
Diskreettejä jakaumia:   Bernoullin jakauma  Binomijakauma  Geometrinen jakauma  Hypergeometrinen jakauma  Negatiivinen binomijakauma  Poissonin jakauma 
Jatkuvia jakaumia:   Beta-jakauma  Cauchy-jakauma  Eksponenttijakauma  F-jakauma  Gamma-jakauma  Khii toiseen -jakauma  Log-normaalijakauma  Normaalijakauma  Pareto-jakauma  Studentin t-jakauma  Tasajakauma  Weibull-jakauma 
Moniulotteisia jakaumia:   Dirichlet-jakauma  Moniulotteinen Studentin t-jakauma  Multinomijakauma  Multinormaalijakauma
Pekka Katara

Väinö Pekka Katara (28. huhtikuuta 1882 Tyrvää – 15. joulukuuta 1971) oli suomalainen kielitieteilijä.
Katara kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta vuonna 1900, valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1906 ja lisensiaatiksi vuonna 1912. Hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun saksan kielen lehtori 1913-1937, vararehtori 1919-1937, Helsingin yliopiston saksan filologian ylimääräinen professori 1938-1953. Viimeksi mainittua virkaa hän oli hoitanut viransijaisena vuosina 1929–1937 professori Hugo Suolahden toimiessa yliopiston kanslerina. Katara julkaisi tutkimuksia erityisesti alasaksan alalta ja Suomalais-saksalaisen sanakirjan (WSOY, 1925, us. p.). Hänelle myönnettiin Goethe-mitali 1957. Lisäksi hän laati oppikirjoja Vuonna 1941 Katara kutsuttiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi..
Julkaisuja

Die ursprünglich reduplizierenden Verba im Niederdeutschen, 1939
Das französische Lehngut in mittelniederdeutschen Denkmälern von 1300 bis 1600, 1966
Suomalais-saksalainensuursanakirja,  Ingrid Schellbach-Kopran uusimana. 1974, 2. p. 1981
Parents Music Resource Center

Parents’ Music Resource Center (PMRC) oli Yhdysvalloissa vuonna 1985 perustettu järjestö, jonka pääasiallinen toimiala oli rock-musiikin vastustaminen. Järjestön mukaan rockin seksuaaliset ja väkivaltaiset teemat aiheuttivat erilaisia yhteiskunnallisia ongelmia. Virallisesti PMRC katsoi harjoittavansa pelkkää valistus- ja tiedotustoimintaa, mutta käytännössä järjestö ajoi populaarimusiikin sensuuria.
Historia

Yhdysvalloissa toiminut National Parent/Teacher Association alkoi 1980-luvun alussa vaatia sisältövaroituksia rock-levyihin, joiden sanoitukset käsittelivät seksiä. Erityisen suuri vaikutus oli Princen kappaleella ”Let’s Pretend We’re Married” (1982), jossa yksityiskohtaisesti kuvaillaan suuseksiä. Järjestöllä oli lähes 5,5 miljoonaa jäsentä, ja sen aktiivit alkoivat lähettää vaikutusvaltaisille henkilöille kirjeitä, joissa näitä pyydettiin puuttumaan asiaan.
Eräs vastaanottajista oli valtiovarainministeri James A. Baker III:n vaimo Susan Baker. Hän värväsi projektiin mukaan muita vaikutusvaltaisten poliitikkojen ja liikemiesten vaimoja: Peatsy Hollingsin, Ethelann Stuckeyn, Tipper Goren ja Pam Howarin. He perustivat Parents’ Music Resource Centerin toukokuussa 1985. Johtokuntaan värvättiin vielä 17 ”Washington-vaimoa” lisää. Virginialainen kirkonmies Jeff Ling pestattiin kirjoittamaan PMRC:lle järjestön agendaan sopivaa kirjallisuutta. Ling oli jo aiemmin profiloitunut väkivaltaisten tai irstaiden rock-sanoitusten vastustajana.
PMRC:n virallinen tavoite oli vanhempien valistaminen rockmusiikin pornografisesta sisällöstä. Järjestö vaati epäsiveellisyyttä koskevien lakien tiukempaa tulkintaa. Baker vetosi myös levy-yhtiöihin ja vaati näiden julkaisupolitiikalta ”itsekuria”. Bakerin mukaan rock-sanoitukset ihannoivat itsemurhia, raiskauksia ja sadomasokismia, mikä murensi Yhdysvaltain yhteiskunnan arvopohjaa. Niinpä rockmusiikki oli vastuussa lisääntyneistä raiskauksista, teini-ikäisten itsetuhoisuudesta, alaikäisten tyttöjen raskauksista ja muista yhteiskunnallisista ongelmista. PMRC esitti, että tarvittaessa musiikkijulkaisuihin merkittäisiin seuraavat varoitukset: V (väkivalta), X (seksuaalisuus), O (okkultismi) ja D/A (päihteet). Koska pornografian myyminen lapsille oli laitonta, Baker katsoi, ettei PMRC vaatinut sensuuria vaan pelkästään olemassaolevien lakien noudattamista.
”PMRC Filthy Fifteen”

PMRC julkisti kuuluisan luettelon viidestätoista kappaleesta (engl. Filthy Fifteen), jotka oli luokiteltu kaikkein loukkaavimmiksi ja haitallisimmiksi lapsille ja nuorille:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| # | Artisti | Kappaleen nimi | Sanoitusten sisältö |
| 1 | Prince | ”Darling Nikki” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 2 | Sheena Easton | ”Sugar Walls” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 3 | Judas Priest | ”Eat Me Alive” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 4 | Vanity | ”Strap on Robbie Baby” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 5 | Mötley Crüe | ”Bastard” | Väkivaltaa |
| 6 | AC/DC | ”Let Me Put My Love into You” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 7 | Twisted Sister | ”We’re Not Gonna Take It” | Väkivaltaa |
| 8 | Madonna | ”Dress You Up” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 9 | W.A.S.P. | ”Animal (Fuck Like a Beast)” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 10 | Def Leppard | ”High ’n’ Dry (Saturday Night)” | Huumeiden ja alkoholin käyttöä |
| 11 | Mercyful Fate | ”Into the Coven” | Okkultismia |
| 12 | Black Sabbath | ”Trashed” | Huumeiden ja alkoholin käyttöä |
| 13 | Mary Jane Girls | ”In My House” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
| 14 | Venom | ”Possessed” | Okkultismia |
| 15 | Cyndi Lauper | ”She Bop” | Seksiä / siveetöntä kieltä |
Kritiikki

PMRC on saanut paljon julkista kritiikkiä erityisesti sen sensuroimilta artisteilta. Tämä kritiikki näkyy monissa kappaleissa, kuten thrash metal -yhtye Megadethin kappaleen ”Hook In Mouth” kertosäkeessä. Heavy metal -yhtye WASP on kritisoinut PMRC:tä yhtyeen konserteissa moneen otteeseen. Myös Eminem on ottanut Tipper Goren esille ainakin kappaleissa ”Without Me” ja ”White America”.[lähde? ]
Aiheesta muualla

PMRC:n historia[vanhentunut linkki], Claude Chastagner (englanniksi)
Pekka Kauppinen

| Pekka Kauppinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1966 Lappeenranta, Suomi
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Soittimet:  viulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pekka Kauppinen (s. 1966 Lappeenranta, Suomi) on suomalainen viulisti ja Helsingin kaupunginorkesterin I konserttimestari.
Aiheesta muualla

Helsingin kaupunginorkesterin kotisivut
Parasjalkainen laivanvarustaja

| Parasjalkainen laivanvarustaja |
| --- | --- |
Kirjailija:  Arto Paasilinna
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1985
Sivumäärä:  224
ISBN:  9789510130674

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Parasjalkainen laivanvarustaja on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1985 ja sen kustansi WSOY.
Kirjan tapahtumat

Aulis Rävänder on pärjäävä mies; vaimo ja lapsia, työpaikka satamassa, hyvä osake Eirassa ja iso huvila saaressa. Eräänä päivänä Rävänderin tullessa kotiin, hän haistaa asunnossaan vieraan miehen tuoksun. Rävänder vetäytyy saareen mietiskelemään ja soittaa vahingossa väärään numeroon. Tällä tavoin hän tutustuu Irene Oinoseen, reippaaseen liikenaiseen, joka ymmärtää Rävänderin sielunelämää. Tästä alkaa tapahtumasarja täynnä tulisia käänteitä ja vauhdikasta menoa.
Pauline Baynes

| Pauline Baynes |
| --- | --- |
 Pauline Baynes.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1922 Hove, Sussex, Britannia
Kuollut: 1. elokuuta 2008 (85 vuotta) Surrey, Britannia
Kansalaisuus:  englantilainen
Ammatti:  kuvittaja
Aiheesta muualla
Kotisivut
Pauline Baynes (9. syyskuuta 1922 Hove, Sussex – 1. elokuuta 2008 Surrey) oli englantilainen kuvittaja. Hän vietti nuoruusvuotensa Intiassa isänsä työpaikan vuoksi, kunnes muutti vanhemman sisaruksensa ja äitinsä kanssa Englantiin. Taidetta hän opiskeli Farnham School of Art ja Slade School of Fine Art -oppilaitoksissa. Baynes siirtyi kuitenkin työskentelemään Britannian puolustusministeriön tehtävissä ensin naamiointimaalarina ja sittemmin karttojen parissa. Baynes asui pitkään yksinään hoitaen vanhempiaan, kunnes hän meni vuonna 1961 naimisiin Fritz Otto Gaschin, saksalaisen entisen sotavangin, kanssa. Gasch kuoli vuonna 1988.
Baynes kuvitti yli sata kirjaa, joiden aihepiirit vaihtelevat lastenkirjoista fantasiaan ja ruokakirjoihin. Vuonna 1969 hän voitti Kate Greenaway -mitalin Grant Udenin toimittaman The Dictionary of Chivalry -teoksen kuvituksesta. Erityisesti Baynes kuitenkin muistetaan C. S. Lewisin Narnia-kirjasarjan ja useiden J. R. R. Tolkienin kirjojen kuvituksista. Baynesin alkuperäiset Narnia-kuvitukset olivat mustavalkoisia, mutta myöhemmin hän väritti ne ja ne julkaistiin Narnia-kirjojen juhlapainoksissa, jotka painettiin Lewisin syntymän satavuotispäivän kunniaksi vuonna 1998.
Tolkien valitsi Baynesin kuvittamaan Maamies ja lohikäärme -teoksensa 1940-luvun lopulla ja piti tämän työstä niin paljon, että Baynes sai kuvittaa myös kirjat Tom Bombadilin seikkailut, Seppä ja Satumaa sekä Puu ja lehti. Tolkienin kuoleman jälkeen hän kuvitti Bilbon viimeinen laulu -julisteen (1974), joka julkaistiin vuonna 1990 myös kirjaksi taitettuna. Baynes on myös maalannut kannet brittiläisiin Taru sormusten herrasta -taskukirjapainoksiin (yhteislaitos 1973 ja kolmiosainen painos 1981) sekä piirtänyt Sormusten herran ja Hobitin tapahtumapaikkojen kartat. Tolkien arvosti häntä kuvittajana suuresti, mutta Lewis arvosteli hänen kuvituksiaan, joskaan ei koskaan henkilökohtaisesti.
Aiheesta muualla

Henshall, David: Pauline Baynes The Guardian.  6.8.2008. Viitattu 7.3.2019 (englanniksi).
Pauline Baynes The Telegraph.  8.8.2008. Viitattu 7.3.2019 (englanniksi).
Oulaisten ammattiopisto

Koulutuskeskus JEDU, Oulaisten toimipiste on Pohjois-Pohjanmaalla Oulaisten kaupungissa sijaitseva toisen asteen ammatillista koulutusta järjestävä oppilaitos. Se on osa JEDUa eli Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymää. Koulutuskeskus JEDU Oulainen on palvelualoilla toimiva yli 600 opiskelijan oppilaitos.
Toimipisteessä on kolme yksikköä: sosiaali- ja  terveysala, liiketalous ja tieto- ja viestintätekniikka sekä ravitsemis- ja puhdistusala. Sosiaali- ja terveysalan yksikössä voi opiskella lähihoitajaksi. Liiketalousyksikössä voi opiskella merkonomiksi ja ohjelmistokehittäjäksi tai IT-tukihenkilöksi. Ravitsemis- ja puhdistusalan yksikössä voi opiskella kodinhuoltajaksi, kokiksi ja tarjoilijaksi. Ammattilukiossa voi suorittaa joko kaksois- tai kolmoistutkinnon. Lukio-opinnot suoritetaan Oulaisten lukiossa. Ammatillinen perustutkinto voi olla ohjelmistokehittäjän tai IT-tukihenkilön, merkonomin, lähihoitajan, kokin, tarjoilijan tai kodinhuoltajan tutkinto. Opintotarjonta on suunnattu sekä nuorille että aikuisille.
Oulaisissa järjestetään edellä mainittujen perustutkintojen lisäksi myös ammatti- ja erikoisammattitutkintoja, joissa hankitaan syvällisempää oman alan osaamista. Lisäksi voit opiskella yksittäisiä tutkinnon osia, joista saa osatutkintotodistuksen. Tutkinnon osat tarjoavat hyvän mahdollisuuden hankkia täydennyskoulutusta joko omalta tai toiselta alalta. Tutkinnon osien laajuudet vaihtelevat 5-80 osaamispisteen välillä. Niitä voit opiskella perustutkinnoissa, ammattitutkinnoissa ja erikoisammattitutkinnoissa.
Aikuisille koulutusta ja oppisopimus

Koulutuskeskus JEDU Oulainen järjestää aikuisille ammatillisia perustutkintoja, ammatti- ja erikoisammattitutkintoja kaikissa koulutusyksiköissä. Lisäksi järjestetään lisä- ja täydennyskoulutusta ja lyhytkoulutuksia. Oppisopimuskoulutus on mahdollista kaikissa tutkinnoissa ja myös yksittäisissä tutkinnon osissa. Oppisopimusopiskelijalla pitää olla alan työpaikka, osaava työpaikkaohjaaja ja työaika vähintään keskimäärin 25 tuntia viikossa, sekä alan TES:n mukainen palkkaus.
Myös oppisopimuskoulutuksessa laaditaan jokaiselle opiskelijalle henkilökohtainen osaamisenkehittämissuunnitelma, jossa määritellään mm. käytännön työpaikalla järjestettävän koulutuksen ja oppilaitoksessa järjestettävän koulutuksen määrät.