stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michel Miklík

| Michel Miklík |
| --- | --- |
 Michel Miklík (valkoisessa peliasussa) KHL-ottelussa helmikuussa 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  184 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  HC Košice
Sarja:  Extraliga
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–
Aik. seurat:  HK Dukla Trencin (SVK) MsHK Zilina (SVK) HC 05 Banská Bystrica (SVK) HK 32 Liptovský Mikuláš (SVK) HC Slovan Bratislava (KHL) Amur Khabarovsk (KHL) HC Kometa Brno (Extraliga) ŠHK 37 Piešťany (SVK3) HC Bratislava (2HL) JYP (SML)
NHL-varaus:  ei varattu
Michel Miklík (s. 31. heinäkuuta 1982) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka edustaa Extraligassa pelaavaa HC Košicea. Hänen pelipaikkansa on vasen laitahyökkääjä. Aiemmin Miklík on pääasiassa pelannut kotimaansa pääsarjatason lisäksi myös KHL-liigassa. Miklík kuuluu myös Slovakian jääkiekkomaajoukkueeseen, jonka kokoonpanossa hän voitti hopeaa vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailuista.
Ura

Miklík liittyi SM-liigaseura JYPiin kesken kauden 2016–2017. Tammikuussa 2017 hän loukkaantui vakavasti HIFK:n Joe Finleyn taklauksessa. Miklík sai useita hoitoa vaativia vammoja. Hän palasi kaukaloon kuuden viikon sairausloman jälkeen.
Miklík palasi syksyllä 2017 takaisin JYPin kokoonpanoon vietettyään ensin kauden alkupuolen Slovakian kolmannella sarjatasolla HC Bratislavassa. Tammikuussa 2018 osapuolet kuitenkin purkivat sopimuksensa yhteisymmärryksessä.
Yksityiselämä

Miklikiä vastaan nostettiin keväällä 2018 Keski-Suomen käräjäoikeudessa syyte törkeästä rattijuopumuksesta, liikenneturvallisuuden vaarantamisesta ja haitanteosta virkamiehelle. Hänellä oli tekohetkellä veressään 1,98 promillea alkoholia.
Tilastot

Käännös suomeksi
Massimo De Vita

Massimo De Vita vuonna 1990.
Massimo De Vita (s. 29. toukokuuta 1941 Milano) on italialainen Disney-sarjakuvapiirtäjä, Pier Lorenzo De Vitan poika. Tunnetuinta De Vitan tuotantoa ovat olleet hänen Taikaviitta-tarinansa ja Indiana Hopo -sarjat. Hän aloitti ensin isänsä sarjojen tussaajana, mutta pääsi pari vuotta myöhemmin Topolino-lehteen töihin. Aluksi hän suunnitteli ulkomaisten sarjojen taittoa, mutta sai pian piirrettäväksi ensimmäisen tarinansa.
Ura piirtäjänä

Massimo aloitti Disney-uransa 1960-luvun alussa, tussaamalla isänsä sarjoja. Hänen ensimmäinen tarinansa oli Paperon de Paperoni contro Mandracchio vuodelta 1962. Hän on tunnettu sarjasta Olipa kerran... Amerikka, jossa Mikki Hiiri seikkaili Yhdysvaltain historian käännekohdissa. Näyte De Vitan varhaisimmasta tyylistä on tarina Roope setä näkee kaiken (vuodelta 1963) taskukirjassa Rohkea rokan syö. Ensimmäinen Suomessa julkaistu De Vitan tarina on Voitto kotiin (Aku Ankan naurupommi).
1970-luvulle tultaessa De Vita omaksui tyylin, joka oli hyvin lähellä Romano Scarpaa. 1970-luvun Scarpaa ja De Vitaa voi olla vaikea erottaa. Tärkeimmät erot ovat, että De Vitan viiva on paksumpi ja pehmeämpi ja hahmot hieman pyöreämpiä ja staattisempia kuin Scarpalla. Tällä tyylillä on piirretty suurin osa De Vitan klassisista Taikaviitoista.
1980-luvulla De Vita omaksui tyylin, joka oli lähempänä Giorgio Cavazzanoa. Indiana Hopo -tarinat edustavat tätä tyyliä. De Vita on luonut muun muassa Professori Zapotekin ja Marlinin. 1990-luvulla on julkaistu paljon hänen klassisia taikaviitta tarinoita ja hän on muutenkin ollut melkein alusta saakka Aku Ankan Taskukirjan kantava voima. Yksi De Vitan arvostetuimpia tarinoita on ollut hänen itse käsikirjoittama ja piirtämä Taikamiekka-fantasiasaaga.
2000-luvulla on julkaistu paljon hänen Mikki Hiiri ja Mik de Hiir tarinoita. De Vita piirsi mielellään enemmän Mikki Hiiri -tarinoita ja viimeisen ankkatarinansa "Aikapoliisit" hän piirsi vuonna 1996.
Aikoinaan internetissä oli myös adressi, jossa vaadittiin, että De Vitan pitäisi alkaa taas piirtämään ankka-sarjoja. Tämä ei enää koskaan toteutunut ja Massimo De Vita jäi eläkkeelle vuonna 2020. De Vitan piirtämään tuotantoon kuuluu 459 tarinaa, joista Suomessa julkaisemattomia on jäljellä yli 120 tarinaa.
Aiheesta muualla

Esittely Comic creator -sivulla
Medvedkovon metroasema

| Medvedkovo (Медведково) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Kalužsko-Rižskaja
Sijainti:  55.8872°N, 37.6613°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  30. syyskuuta 1978
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Medvedkovo (ven. Медведково) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Medvedkovon metroasema Wikimedia Commonsissa
Mesenaatti (täsmennyssivu)

Mesenaatti tarkoittaa muun muassa seuraavia:
mesenaatti, kulttuurin suosija ja rahoittaja
Mesenaatti, Pia Andellin ohjaama dokumenttielokuva Sara Hildenistä vuodelta 2013
Mesenaatti, suomalainen joukkorahoituspalvelu
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mesenaatti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Matthias Plachta

| Matthias Plachta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1991 (ikä 33) Freiburg, Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  99 kg
Seura
Seura:  Adler Mannheim
Sarja:  DEL
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Heilbronner Falken (2. BL) Springfield Falcons (AHL) Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)
Matthias Plachta (s. 16. toukokuuta 1991 Freiburg, Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-joukkue Adler Mannheimissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä.
Ura > Seuraura

Plachta pelasi kaudella 2005–2006 Schwenninger ERC:n C-nuorissa, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2006–2007 Jungadler Mannheimiin pelaamaan Deutsche Nachwuchsligaa. Placha voitti sarjan mestaruuden vuosina 2008 ja 2009. Jälkimmäisellä kaudellaan 2008–2009 hän debytoi myös miesten peleissä pelattuaan 2. Bundesligan Heilbronner Falkenissa kymmenen runkosarja- ja kolme playoff-ottelua tehden yhden maalin. Plachta pelasi siellä suurimman osan seuraavasta kaudesta 2009–2010, jolloin hän pelasi myös kolme ensimmäistä DEL-otteluaan Adler Mannheimissa.
Varsinaisella DEL:n tulokaskaudellaan 2011–2012 Plachta teki 45 runkosarja- ja kuudessa playoff-ottelussa tehot 7+7=14. Marraskuussa 2010 hänen sopimustaan Adlerin kanssa jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2013. Kaudella 2012–2013 Plachta oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Frank Mauerin kanssa, jonka kanssa hän jakoi myös Adlerin sisäisen pistepörssivoiton kevään 2013 pudotuspeleissä tehoilla 2+2=4. Plachta edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Huhtikuussa 2013 hän teki taas kaksivuotisen jatkosopimuksen Adlerin kanssa.
Kaudella 2014–2015 Plachta jakoi Adlerin sisäisen maalipörssin toisen sijan Jon Rheaultin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi tehoilla 14+21=35. Joulukuussa 2014 hän teki joukkueen kanssa peräti viisivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2020 saakka. NHL-varaamaton Plachta teki kuitenkin jo toukokuussa 2015 vuoden mittaisen tulokassopimuksen Arizona Coyotesin kanssa. Kesken kauden 2015–2016, NHL:n siirtorakarajalla helmikuun 2016 lopulla seura kauppasi hänet ja kesän 2017 seitsemännen kierroksen varausvuoron Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Sergei Plotnikoviin. Plachta pelasi koko kauden AHL:ssä Springfield Falconsin ja Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin joukkueeissa tehden 66 runkosarjaottelussa tehot 4+10=14 ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2.
Plachta palasi kaudeksi 2016–2017 aiemman sopimuksensa mukaisesti kevääseen 2020 asti ulottuvalla sopimuksella Mannheimiin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
Plachta oli voittamassa olympiahopeaa Saksan maajoukkueessa Pyeongchangissa 2018. MM-kilpailuissa hän on pelannut 2014, 2015 ja 2017. Yhteensä hän on pelannut 38 A-maaottelua tehopistein 8+3=11. Plachta pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011 sekä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa ja jakoi tehoilla 2+5=7 Saksan sisäisen pistepörssin voiton Daniel Weißin kanssa.
Plachta pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin hänet valittiin Saksan top-3-pelaajaksi. Plachta pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2008.
Muuta

Plachtan isä Jacek on entinen Puolan maajoukkuepelaaja ja joukkueen nykyinen päävalmentaja.
Mia Santoromito

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mia Santoromito |  Mia Santoromito |  Mia Santoromito |  |
Maa:   Australia
Naisten vesipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | joukkuekilpailu |  |
Mia Santoromito (s. 29. maaliskuuta 1985 Sydney) on australialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja sai siellä pronssia joukkueessa, johon kuului myös muun muassa hänen siskonsa Jenna Santoromito.
Mark of the Legion

| Mark of the Legion Deeds of Flesh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Moon Productions Studio, Arroyo Grande, Kalifornia
 Julkaistu: 28. elokuuta 2001
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: brutaali death metal
 Kesto: 41.34
 Levy-yhtiö: Unique Leader Records
Deeds of Fleshin muut julkaisut
| Path of the Weakening 1999 | Mark of the Legion 2001 | Reduced to Ashes 2003 |
Mark of the Legion on yhdysvaltalaisen brutaalin death metalin yhtyeen Deeds of Fleshin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Unique Leader Records.
Kappaleet

Cleansed by Fire – 4.29
An Eternity of Feasting and Brawling – 4.19
Mark of the Legion – 5.22
Spewing Profligacy – 4.39
Fulfilled in Warfare – 3.33
Contest of Wills – 3.50
Master of Murder – 4.22
Ideal Genocide – 5.37
Drink the Blood – 5.23
Kokoonpano

Erik Lindmark ‎– laulu, kitara
Jacoby Kingston ‎– bassokitara, laulu
Mike Hamilton ‎– rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Thomas E. Gingell ‎– äänittäjä
Jon Zig ‎– grafiikka, kansikuva
S.E. Miller ‎– grafiikka, kansikuva, valokuvat
L. Lustmord ‎– design
Arvostelut

Allmusic:
The Metal Observer: 7/10
Aiheesta muualla

Mark of the Legion Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Mark of the Legion Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Meselefors

| Meselefors |
| --- | --- |
 Meseleforsin rautatieasema.
 Meselefors
 Koordinaatit: 64°26′40″N, 16°49′0″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västerbottenin lääni
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Vilhelminan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,15 km²
Väkiluku:  58
 – Väestötiheys:  386,7 as./km²
 Tilastotiedot koskevat pientaajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Meselefors on pientaajama (ruots. småort) Vilhelminan kunnassa Ruotsissa. Vuonna 2005 sen asukasluku oli 67 ja pinta-ala 15 hehtaaria. Vuonna 2010 asukkaita oli 58.
Kylä sijaitsee Ångermanjoen rannalla noin 25 kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta etelään, eurooppatien 45, maantien 90 sekä Östersund–Jällivaara-rautatien varrella. Kylässä sijaitsee kaksi rautatieliikennepaikkaa: Ångermanjoen itärannalla sijaitseva Meseleforsin rautatieasema sekä joen länsirannalla sijaitseva Meseleforsin leirintäalueen seisake. Kesäisin liikennöivät henkilöjunat pysähtyvät asemilla tarvittaessa.
Mary Elizabeth Counselman

| Mary Elizabeth Counselman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. marraskuuta 1911 Birmingham, Alabama, Yhdysvallat
Kuollut: 13. marraskuuta 1995 (83 vuotta) Birmingham, Alabama, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Salanimi: Charles Dubois, Sanders McCrorey, John Starr
Äidinkieli: englanti
Aikakausi:  1931–
Tyylilajit:  pulp-kirjallisuus
Kirjallinen suuntaus: kauhu, musta fantasia, Southern Gothic
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mary Elizabeth Counselman (19. marraskuuta 1911 – 13. marraskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka julkaisi novelleja erilaisissa pulp- ja aikakauslehdissä. Hänet tunnetaan parhaiten Weird Talesissa julkaistuista kauhu- ja fantasianovelleistaan. Counselman julkaisi myös tietokirjallisuutta, runoutta ja ajankohtaisia aiheita käsitelleitä artikkeleja ja uutisjuttuja. Hänen tunnetuin teoksensa on novelli ”The Three Marked Pennies” (1934), joka on Yhdysvalloissa saavuttanut klassikon aseman.
Elämäkerta

Counselman syntyi Alabaman Birminghamissa ja vietti lapsuutensa plantaasilla. Hänen isänsä oli insinööritaidon opettaja. Vartuttuaan hän opiskeli ensin Alabama Collegessa ja myöhemmin Alabaman yliopistossa ja sai työpaikan Birmingham Newsin toimittajana. Lehti oli tuohon aikaan Alabaman suurin sanomalehti.
Counselman aloitti ammattikirjailijan uransa 1931. Hän kirjoitti lähinnä pulp-lehtiin, joista tunnetuin oli Weird Tales. Counselman avioitui 1941 ja asettui Gadsdeniin, missä pariskunta eli höyrykäyttöisellä siipiratasaluksellaan Coosajoella. Counselman opetti paikallisessa ammattikoulussa luovaa kirjoittamista. Hän sai miehensä kanssa yhden pojan ja omisti useita kissoja.
Monet pulp-lehdet lakkautettiin 1950-luvulla, ja Counselman siirtyi proosafiktiosta tietokirjallisuuden ja runouden pariin. Hän piti myös luentoja kirjallisuudesta ja Etelä-Yhdysvaltain historiasta ja kuului useisiin kirjallisuusjärjestöihin, kuten American Pen Womeniin ja National Fantasy Fan Federationiin. Vuonna 1976 Counselman sai National Endowment for the Artsin 6 000 dollarin apurahan, ja vuonna 1981 hänelle myönnettiin Phoenix-palkinto elämäntyöstä Etelä-Yhdysvaltoihin sijoittuvien tieteis- ja fantasiatarinoiden parissa.
Counselman kuoli Birminghamissa 1995, muutamaa päivää ennen 84:ttä syntymäpäiväänsä.
Tuotanto > Teokset ja julkaisut

Counselman julkaisi novelleja ja runoja pienissä paikallis- ja harrastelijalehdissä jo 1920-luvulla. Hänen ensimmäinen ammattimaisesti julkaistu kaunokirjallinen teoksensa oli ”The Devil Himself” -niminen novelli, joka ilmestyi Myself: The Occult Fiction Magazinessa marraskuussa 1931.
Counselman tunnetaan parhaiten 30:sta kauhu- ja fantasianovellista, jotka ilmestyivät Weird Talesissa. Hänen ensimmäinen Weird Talesissa julkaistu novellinsa oli ”The House of Shadows” (huhtikuu 1933) ja viimeinen ”The Way Station” (syyskuu 1953). Tunnetuin on elokuussa 1934 julkaistu ”The Three Marked Pennies”, jonka Counselman oli kirjoittanut 15-vuotiaana. Kertomus sai lukijoilta innostuneen vastaanoton, ja se on sittemmin käännetty ainakin yhdeksälle eri kielelle ja sovitettu kuunnelmaksi. Novellia on käytetty yhdysvaltalaisissa äidinkielen oppikirjoissa ja sitä pidetään amerikkalaisen kirjallisuuden klassikkona. Vaikka Counselman ei toistamiseen yltänyt vastaavaan menestykseen, pysyi hän Weird Talesin suosittuna avustaja. Tunnettuja ovat tammikuussa 1942 julkaistu novelli ”Parasite Mansion”, joka 1960-luvun alussa sovitettiin TV-sarja Thrillerin jaksoksi, sekä tammikuussa 1943 julkaistu ”Seventh Sister”, joka käsittelee voodoota naisen näkökulmasta, mikä oli 1900-luvun alkupuoliskon kauhukirjallisuudessa epätavallista. Naisnäkökulma on myös novellissa ”The Unwanted” (tammikuu 1951), jonka päähenkilö on väestönlaskentaa suorittava nainen, joka Yhdysvaltain syrjäseutuja tutkiessaan kohtaa abortoitujen lasten haamuja adoptoivan vuoristolaisnaisen. ”Haulitornin aave” ja ”The Green Window” (molemmat 1949) heijastavat romanttista kaipuuta sisällissotaa edeltäneisiin Etelä-Yhdysvaltoihin.
Weird Talesin ohella Counselman kirjoitti moniin muihin lehtiin, joita olivat esimerkiksi Good Housekeeping, Colliers, The Saturday Evening Post ja Jungle Stories. Jälkimmäisessä julkaistiin viidakkoon sijoittuvaa seikkailukirjallisuutta, mutta Counselmanin tarinat poikkesivat lajityypin valtavirrasta, sillä hänen sankarinsa olivat afrikkalaisia eivätkä eurooppalaistaustaisia.
Weird Talesin viimeinen numero ilmestyi 1954, ja Counselmanin tuotteliaisuus laski. Uuden julkaisukanavan hän löysi slick-lehdistä, jotka pulp-lehdistä poiketen oli painettu laadukkaalle paperille ja suunnattu hienostuneemmalle lukijakunnalle. Ne julkaisivat Counselmanin runoja ja artikkeleja, mutta kansanperinteestä ammentavalle fantasiakirjallisuudelle hän ei löytänyt uutta julkaisukanavaa. Niitä julkaistiin kuitenkin antologioissa, ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ilmestyi vuonna 1964 Counselmanin ensimmäinen novellikokoelma Half in Shadow: A Collection of Tales for the Night Hours, jossa oli 14 alun perin Weird Talesissa ilmestynyttä novellia. Vuonna 1975 ilmestyi African Yesterdays -niminen kokoelma Jungle Storiesissa julkaistuja novelleja.
Counselman kirjoitti myös tietokirjallisuutta, jossa käsitteli esimerkiksi Catullusta, ja julkaisi useita runokokoelmia. Hän kirjoitti sekä perinteistä että vapaamuotoista runoutta.
Tuotanto > Tyyli ja teemat

Useimmat Counselmanin proosatekstit edustavat kauhukirjallisuutta, kummitusjuttuja tai gotiikkaa. Niissä on usein vaikutteita Etelä-Yhdysvaltojen kansanperinteestä, ja ne heijastelevat Counselmanin omaa lapsuutta plantaasilla sekä hänen myöhempää uraansa lehtinaisena. Monien kertomusten miljöö on ränsistynyt vuokratila, joka on perustettu entisen orjien parakin paikalle. Counselmanin kaupunkikuvaus viittaa vastaavasti Etelä-Yhdysvaltoihin eikä rannikon suurkaupunkeihin tai Pohjois-Yhdysvaltojen teollisuuskeskuksiin, joihin useimmat pulp-kirjailijat sijoittivat tarinansa. Richard Bleilerin (1997) mukaan Counselman oli taitava kotiseutukirjailija, jonka tuotannon fantastiset ainekset tuovat kodikkaisiin aiheisiin lisätehoa.
H. P. Lovecraftin, Robert E. Howardin ja Clark Ashton Smithin kaltaisista kirjailijoista poiketen Counselmanin tarinat eivät ole väkivaltaisia, makaabereja ja lohduttomia, vaan niissä on huumoria, sadunomaisuutta ja surua. Hänen tuotantonsa käsittää kuitenkin myös vakavia ja synkkiä kertomuksia. The Penguin Encyclopedia of Horror and the Supernatural kuvailee Counselmanin tarinoita lyhyiksi, rakenteeltaan huolitteluiksi ja juonivetoisiksi. Niissä on toisilleen vastakohdan muodostavia hahmoja ja eläväistä dialogia. Miljöökuvaus on asiantuntevaa ja yksityiskohtaista, mikä erottaa sen tyypillisen pulp-kauhun rutiininomaisesta eksotiikasta ja kliseisistä kummitustaloista. Heikkoutena hakuteos pitää ajoittaista ylitunteellisuutta, liioiteltua dialogia ja stereotyyppisiä henkilöhahmoja. Counselmanin parhaiksi tarinoiksi hakuteos nostaa lapsen näkökulmasta kerrotut ”Seventh Sisterin” (1939) ja ”Mommyn” (1943), joissa edellä mainitut sudenkuopat vältetään.
Counselmanin tarinoissa on usein jokin yliluonnollinen symboli, jonka kautta hän käsittelee arkielämän ilmiöitä, toiveita ja pelkoja. Esimerkiksi ”The Three Marked Penniesin” nimessä esiintyvät maagiset kolikot antavat omistajilleen erilaisia siunauksia mutta päätyvät ihmisille, jotka niistä vähiten hyötyvät. Counselman itse korosti haluavansa tehdä tarinoita, jotka ”saarnaamisen” sijaan ”neuvovat” lukijoita.
Aiheesta muualla

Mary Elizabeth Counselman Internet Speculative Fiction Database -sivustolla. (englanniksi)
Metamateriaali

Mikroaaltosovellukseen valmistetun metamateriaalin rakennetta
Metamateriaalit ovat keinotekoisia materiaaleja, joilla on tavanomaisista luonnonmateriaaleista poikkeavia erityisominaisuuksia. Metamateriaalien erityisominaisuudet syntyvät niiden hienorakenteesta ja pienistä epähomogeenisuuksista, jotka heijastuvat makroskooppisina ominaisuuksina.
Tavallisessa aineessa atomeista muodostuu hilarakenne, joka luo pohjan sen optisille ominaisuuksille. Keinotekoisissa metamateriaaleissa mikro- tai nanoskooppisista virtapiireistä muodostuu hila, joka reagoi ulkoiseen säteilyyn ja tuottaa oman säteilykenttänsä. Nämä kentät määräävät tällöin puolestaan metamateriaalien optiset ominaisuudet. Materiaalin rakenteen avulla voidaan hallita aineen reagointia ulkoiselle säteilylle.
Valon taittuminen tavallisessa materiaalissa ja vasenkätisessä metamateriaalissa.
Metamateriaalien tutkimus on tähän asti keskittynyt pääosin materiaaleihin, joilla on negatiivinen taitekerroin. Snellin lain mukainen taittumiskulma muuttuu tällöin negatiiviseksi, joten aineen rajapinnassa valonsäde taittuu eri puolelle pinnan normaalia kuin positiivisen taitekertoimen tapauksessa. Tällaista ainetta kutsutaan yleisesti myös vasenkätiseksi materiaaliksi, koska monet valon kulkua kuvaavat sormisäännöt vaihtavat näissä materiaaleissa "kätisyyttä". Esimerkiksi valon vaihenopeus ja ryhmänopeus ovat vastakkaissuuntaiset.
Metamateriaalin ansiosta sähkömagneettiset aallot saadaan etenemään niin, että ne kaartuvat metamateriaalista valmistetun laitteen ympäri ja palaavat alkuperäiselle kulkuväylälleen. Tällaisella materiaalilla voidaan periaatteessa tehdä kohteita näkymättömäksi. Näkymättömyyttä aikaansaavien viittojen lisäksi uusia materiaaleja voidaan todennäköisesti soveltaa optisten mikroskooppien ja mikropiirien toiminnan tehostamisessa. Sähkömagneettisten metamateriaalien lisäksi tutkitaan myös akustisia ja seismisiä metamateriaaleja.
Metamateriaaleilla voitaisiin rakentaa myös keinotekoisia madonreikiä. Suhteellisuusteoriassa madonreiällä tarkoitetaan tavallisen avaruuden ulkopuolella kulkevaa oikotietä kahden paikan välillä. Kansainvälinen matemaatikkoryhmä julkaisi metamateriaaleihin perustuvan madonreiän rakentamisen teorian vuonna 2007 Physical Review Letters -sarjassa. Tutkimuksen tehneeseen matemaatikkoryhmään kuuluu Suomesta Teknillisen korkeakoulun käänteisten ongelmien huippuyksikössä toimiva matematiikan professori Matti Lassas. Keinotekoisten madonreikien sovellusten arvioidaan liittyvän ensi vaiheessa erityisesti tutkatekniikkaan ja lääketieteelliseen kuvantamiseen. Myöhemmin keinotekoisia madonreikiä niputtamalla voitaisiin mahdollisesti toteuttaa muun muassa kolmiulotteinen TV-kuvaruutu. Madonreikien päät toimisivat tällöin kolmiulotteisen kuvan luomiseen tarvittavina pikseleinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metamateriaali Wikimedia Commonsissa
Mauser HSc

| Mauser HSc |
| --- | --- |

Tyyppi:  itselataava pistooli
Valmistaja:  Mauser
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  1940-1977
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .32 ACP, 9×17 mm Browning court
Aseen pituus:  152 mm
Piipun pituus:  86 mm
Paino (tyhjänä):  0,59 kg
Kapasiteetti:  8 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  n. 290 m/s
Mauser HSc (myös saks. Hahnlos Sellbstladung Model c, suom. Vasaraton malli c) on saksalainen itselataava pistooli, jonka kehitti Mauser 1930-luvun lopulla. Ase kehitettiin alun perin vain siviilimarkkinoita varten, mutta toisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1939 ase otettiin armeijan palveluskäyttöön. Sodan jälkeen aseen valmistusta jatkettiin Ranskassa, kunnes Mauser aloitti tuotannon uudelleen. Tehdas myi aseen lisenssin 1970-luvulla italialaiselle yhtiölle, jossa sen valmistusta jatkettiin muutama vuosi.
Ominaisuudet

Aseen iskuri on lähes kokonaan luistin sisällä. Asetta valmistettiin pääasiassa kaliiperissa .32 ACP, mutta muutama kappale valmistettiin .380 ACP -kaliiperilla.
Käännös suomeksi
Maya (M.I.A:n albumi)

| Maya M> I.A. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009-2010
 Julkaistu: 7. heinäkuuta 2010
 Tuottaja(t): Sugu Arulpragasam, Blaqstarr, Diplo, John Hill, Derek E. Miller, M.I.A., Rusko, Switch
 Kesto: 41.39
 Levy-yhtiö: N.E.E.T., XL, Interscope
M.I.A.:n muut julkaisut
| Kala 2007 | Maya 2010 | Vicki Leekx 2010 |
Singlet albumilta Maya
 ”Born Free” Julkaistu: 23. huhtikuuta 2010  ”XXXO” Julkaistu: 11. toukokuuta 2010  ”Steppin Up” Julkaistu: 16. kesäkuuta 2010  ”Teqkilla” Julkaistu: 29. kesäkuuta 2010  ”Tell Me Why” Julkaistu: 6. heinäkuuta 2010  ”It Takes a Muscle” Julkaistu: 20. joulukuuta 2010  ”It Takes a Muscle” Julkaistu: 11. tammikuuta 2011
Maya on dance -artisti M.I.A.n kolmas albumi, jonka julkaisi N.E.E.T., XL Recordings ja Interscope Records 7. heinäkuuta 2010.