stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William Jackson Hooker
Elämä ja ura

Koulun käytyään Hooker matkusteli ja harrasti luonnontieteitä, erityisesti ornitologiaa ja entomologiaa, mutta  keskittyi myöhemmin kasvitieteeseen. Hänen ensimmäinen kasvitieteellinen retkikuntansa suuntautui Islantiin kesällä 1809 Joseph Banksin ehdotuksesta, mutta hänen keräämänsä luonnontieteelliset näytteet muistiinpanoineen ja piirustuksineen katosivat paluumatkalla laivan palamisen vuoksi. Hooker itse selvisi täpärästi hengissä. Hyvä muisti auttoi häntä kuitenkin julkaisemaan selostuksen saaresta, sen asukkaista ja kasvistosta. Se (Journal of a Tour in Iceland) julkaistiin yksityisesti vuonna 1811 ja painettiin uudelleen vuonna 1813. Vuonna 1814 Hooker vietti yhdeksän kuukautta kasvitieteellisillä retkillä Ranskassa, Sveitsissä ja Pohjois-Italiassa. Hän asettui asumaan Halesworthiin, Suffolkiin, ja omistautui herbaarionsa perustamiselle, josta tuli kasvitieteilijöiden keskuudessa maailmanlaajuisesti tunnettu. Vuonna 1816 ilmestyi hänen ensimmäinen tieteellinen teoksensa British Jungermanniae, jota seurasi William Curtisin Flora Londinensis -teoksen uusi painos, johon hän kirjoitti kuvaukset, Alexander von Humboldtin ja Aimé Bonplandin Plantae cryptogamicae -teoksen kuvaus, yhdessä tohtori Thomas Taylorin kanssa laadittu Muscologia Britannica, joka on erittäin kattava kuvaus Ison-Britannian ja Irlannin sammalista (1818), sekä hänen Musci exotici -teoksensa (1818–1820). Vuonna 1820 hän otti vastaan Glasgow’n yliopiston kasvitieteen professuurin, ja hänestä tuli pian suosittu luennoitsija.
Lähinnä Hookerin ponnistelujen ansiosta kasvitieteilijöitä nimitettiin Britannian hallituksen retkikuntiin. Hänen herbaarioonsa tuli runsaasti arvokkaita lisäyksiä kaikkialta maailmasta, ja hänen asemansa kasvitieteilijänä parani näin huomattavasti. Hänestä lyötiin ritariksi vuonna 1836, ja vuonna 1841 hänet nimitettiin Kewin kuninkaallisen kasvitieteellisen puutarhan johtajaksi William Townsend Aitonin erottua tehtävästään. Hänen johdollaan puutarhan arboretum laajennettiin 270 hehtaariin, rakennettiin uusia kasvihuoneita ja perustettiin kasvitieteen museo. Puutarhan johtajana Hooker julkaisi muun muassa seuraavat teokset: Icones plantarum (1837–1854), Genera filicum (1842), Species filicum (1846–1864) ja The British Ferns (1861–1862). Hän toimitti myös Botanical Miscellany -lehteä (1830–1833), Journal of Botany -lehteä (1834–1842), London Journal of Botany -lehteä (1842–1848) ja Journal of Botany and Kew Garden Miscellany -lehteä (1849–1857). Hänestä tuli Ruotsin tiedeakatemian ulkomaanjäsen vuonna 1833 ja Uppsalan tiedeseuran jäsen vuonna 1847.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Jackson Hooker Wikimedia Commonsissa
Worms Blast

| Worms Blast |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Team 17
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  Steam ja Humble Store
Pelisarja:  Worms
Julkaistu:  23. lokakuuta 2002
Lajityyppi:  Pulmanratkonta
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Nintendo GameCube, Macintosh, PC, PlayStation 2
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Worms Blast on puzzletoimintapeli ja se julkaistiin vuonna 2002 PC:lle, PlayStation 2:lle, Nintendo GameCubelle, Game Boy Advancelle ja Macille. Pelin kehitti Team 17 ja julkaisi Ubisoft (paitsi Mac-version kehitti ja julkaisi Feral Interactive).
Pelin musiikin sävelsi Bjørn Lynne. Hän vastasi myös äänisuunnittelusta.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Team 17:n viralliset kotisivut (englanniksi)
-pelisarja
| 2D-versiot |
| --- | --- |
Ensimmäinen sukupolvi:   Worms  The Director's Cut 
Toinen sukupolvi:   Worms 2  Armageddon  World Party  Battle Pack 
Kolmas sukupolvi:   Open Warfare  Worms XBLA  Open Warfare 2  A Space Oddity 
3D-versiot
Ensimmäinen sukupolvi:   3D  Forts  Mayhem 
Muut pelit
Muut:   Worms Pinball  Worms Blast  Javapelit
Vladimir Dežurov

| Vladimir Dežurov |
| --- | --- |
 Vladimir Dezhurov
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1962 (ikä 62)
Ammatti:  sotilaslentäjä
Ura
Tyyppi:  Avaruuslennolle osallistuja
Aika avaruudessa:  115 vuorokautta
Valittu avaruuslentäjäksi:  1987
Lennot

:  Sojuz TM-21
 
Vladimir Dežurov ISS-avaruusasemalla
Vladimir Dežurov (ven. Влади́мир Никола́евич Дежу́ров; s. 30. heinäkuuta 1962) on venäläinen kosmonautti.
Dežurov syntyi Javasissa, Mordvassa, Neuvostoliitossa. Hän valmistui sotilaslentäjäksi harkovalaisesta sotilasakatemiasta vuonna 1983. Vuonna 1987 hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen, joka kesti vuoteen 1989.
Vuonna 1995 Dežurov lensi Sojuz TM-21 -aluksella ISS-avaruusasemalle, jossa hän toimi 115 päivän ajan.
Aiheesta muualla

NASA Information on Vladimir Dezhurov
Vítězslav Lavička

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Vítězslav Lavička
Syntymäaika: 30. huhtikuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Plzeň, Tšekkoslovakia
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1983 1983–1985 1985–1987 1987–1989 1990 1990–1992 1992–1994 1994–1996 |  Skoda Plzeň  AC Sparta Praha  FK Union Cheb  AC Sparta Praha  FC Hradec Králóve  AC Sparta Praha  Bohemians Praha  SK Chrudim |  |
Valmennusura
1997 1998–2002 2002 2002–2003 2004–2007 2007–2008 2008 2009–2012 2012–2015 2015–2018 2019–2021:  SK Chrubim  AC Sparta Praha (apuv.)  AC Sparta Praha  FK Viktoria Žižkov  FC Slovan Liberec  Tšekin U21-maajoukkue  AC Sparta Praha  Sydney FC  AC Sparta Praha  Tšekin U21-maajoukkue  Śląsk Wrocław
Vítězslav Lavička (s. 30. huhtikuuta 1963) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Lavička teki pitkän pelaajauran keskikenttäpelaajana useissa eri seuroissa Tšekkoslovakian sarjoissa. Hän aloitti uransa Skoda Plzeňissa vuonna 1980. Lavička edusti kolmeen otteeseen maan suurseuraa AC Sparta Prahaa, ja voitti maan mestaruuden Spartassa viisi kertaa. Tšekkoslovakian hajottua hän pelasi myös Tšekin pääsarjassa Gambrinus ligassa Bohemians Prahan paidassa. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1996.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Tšekkoslovakian mestaruus (5): 1984, 1985, 1988, 1989, 1991
Tšekkoslovakian cup (4): 1984, 1988, 1989, 1992
Ura valmentajana

Lavička aloitti valmennusuransa SK Chrubimin päävalmentajana heinäkuussa 1997. Vuodenvaihteessa 1997/98 hän jätti Chrubimin ja siirtyi AC Sparta Prahan apulaisvalmentajaksi.  Hän nousi seuran päävalmentajaksi ensimmäisen kerran huhtikuussa 2002, kun Jaroslav Hřebík sai potkut. Hän valmensi seuraa kauden loppuun saakka, kunnes siirtyi FC Viktoria Žižkovin päävalmentajaksi.  Hän luotsasi seuran debyyttikaudellaan Gambrinus ligassa kolmanneksi, mutta kausi 2003/04 alkoi kehnommin ja Lavička sai syyskuun alussa 2003 potkut.
Tammikuussa 2004 Lavička palasi valmennustehtäviin FC Slovan Liberecin peräsimessä. Hänen johdollaan seura voitti Tšekin mestaruuden kaudella 2005/06. Hän sai urheilutoimittajien jakamana Rudolf Vytlačil -palkinnon parhaana jalkapallovalmentajana 2006 ja 2007. Hänet valittiin myös vuoden valmentajaksi 2006. Lavička jätti Liberecin kesällä 2007 ja siirtyi Tšekin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä jo kesällä 2008 ja palasi AC Sparta Prahan päävalmentajaksi.  Hän erosi tehtävästään jo lokakuussa 2008 Spartan hävittyä paikallisvastusta SK Slavia Prahalle 4–1.
Helmikuussa 2009 Lavička jatkoi valmennusuraansa Australian A-Leaguessa Sydney FC:n päävalmentajana.  Tšekin johdolla Sydney voitti A-Leaguen runkosarjan ja mestaruusfinaalit kaudella 2009/10. Lavička valittiin liigan vuoden valmentajaksi ja häntä kehuttiin Sydneyn pelillisestä kehittämisestä.   Kausi 2010/11 sujui seuralta kehnommin ja se jäi liigassa yhdeksänneksi. Aasian Mestarien liigassa Sydneyn tie katkesi lohkovaiheeseen. Kaudella 2011/12 Sydney sijoittui viidenneksi, mutta putosi mestaruuspudotuspelien avauskierroksella Wellington Phoenixille. Lavička oli ilmoittanut jo helmikuussa 2012 jättävänsä Sydneyn kauden jälkeen ja palaavansa perheensä luo Tšekkiin.
Kesäkuussa 2012 Lavička palasi kolmannen kerran AC Sparta Prahan päävalmentajaksi.  Lavičkan johdolla Sparta Praha palasi kaudella 2013/14 mestaruuskantaan voittamalla Tšekin liigan neljän vuoden tauon jälkeen. Lisäksi Sparta voitti Tšekin cupin ja supercupin. Kaudella 2014/15 Sparta ei menestynyt tavoitteiden mukaisesti, vaan putosi Mestarien liigasta jo karsinnoissa ja joutui kotimaan sarjassakin takaa-ajajaksi. Seurajohto erotti Lavičkan huhtikuussa 2015, kun Sparta oli viisi pistettä liigakärkeä perässä.
Heinäkuussa 2015 Tšekin U21-maajoukkue palkkasi Lavičkan toistamiseen päävalmentajakseen.  Hän valmensi nuorten maajoukkueen ikäluokan EM-lopputurnaukseen 2017, mutta tie katkesi jo lohkovaiheeseen.
Tammikuussa 2019 Lavičkasta tuli Puolan Ekstraklasassa pelaavan Śląsk Wrocławin päävalmentaja. Lavička luotsasi Wroclawin Ekstraklasan runkosarjan kolmanneksi kaudella 2019/20, mutta joukkue putosi ylemmässä loppusarjassa viidenneksi ja europelien ulkopuolelle. Hän sai potkut seurasta maaliskuussa 2017, kun seura oli liigassa seitsemäntenä.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Tšekin mestaruus (2): 2006, 2014
Tšekin cup: 2014
Tšekin supercup:
Australian mestaruus: 2010
Rudolf Vytlačil -palkinto (2): 2006, 2007
Tšekin vuoden valmentaja: 2006, 2016
A-Leaguen paras valmentaja: 2009/10
Vladimir Gantšev

| Vladimir Gantšev> Владимир Ганчев.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vladimir Gantšev
Syntynyt: 1931
Kuollut: toukokuu 2011
Kansalaisuus:   Bulgaria
Koripalloilija
Maajoukkueet
:   Bulgaria
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Bulgaria> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Bulgaria 1957 |  |  |
Vladimir Gantšev (bulg. Владимир Ганчев, 1931 – toukokuu 2011) oli bulgarialainen koripalloilija.
Gantšev voitti Bulgarian miesten maajoukkueessa EM-hopeaa Bulgarian-kotikisoissa 1957. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Unkarin EM-kilpailuissa 1955, missä Bulgaria sijoittui neljänneksi. Pitkään sairastaneen Gantševin kuolemasta uutisoitiin 23. toukokuuta 2011.
Vojvodinan ruteenit

Vojvodinan ruteenit ovat nykyisen Serbian ja Kroatian alueella asuvia ruteeneja. 1740-luvulta lähtien heitä asettui nykyisin Serbiaan kuuluvan Vojvodinan alueelle, sekä muutamiin kyliin Kroatiassa. Autonomisen Vojvodinan alueella he ovat yksi viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema. Vuonna 2011 väestönlaskentojen mukaan Serbiassa asui 14 246 ja Kroatiassa 1 936 ruteenia.
Asuinalue

Vojvodinan ruteenit asuttavat aluetta Serbiassa ja Kroatiassa, joka käsittää nykyisin Serbiaan kuuluvan autonomisen Vojvodinan alueen, sekä muutamia kyliä Kroatian puolella. Serbian huomattavimpia ruteenipaikkakuntia ovat Ruski Krstur, Kucura ja Đurđevo. Historiallisesti kylien alue oli Unkarin kuningaskunnan Bács-Bodrogin (ruteeniksi Bachka) piirissä. Nykyiseen Vojvodinaan kuuluvat myös historiallisesti Syrmiassa sijainneet Privina Glava, Berkasovo, Bačinci, sekä samoin historiallisesti Syrmiassa, mutta nykyisin kroatian puolella sijaitsevat Petrovci ja Mikluševci.
Serbian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 14 246. Kroatian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan ruteeneja oli 1 936. Ruteenien määrä on tipåpunut historiallisista lukemista. Vielä vuonna 1980 Serbiassa oli noin 19 300 ruteenia ja Kroatiassa 3 300.
Historia

Nykyisen Vojvodinan alue kuului vuosisatojen ajan Unkarin kuningaskuntaan. 1500-luvulla sen valtasi Osmanien valtakunta ja 1600-luvun lopulla Itävallan Habsburgit. Vojvodina oli nyt raja-aluetta, jolle Habsburgit kutsuivat asukkaita osmanien vielä hallitsemasta Serbiasta Savajoen eteläpuolelta. Heille luvattiin oma hallitsijansa eli vojvoda ja alueelle tulevat uudet siirtolaiset muodostivat rajaa valvovia sotilasosastoja (sak. Grenzer). Alueelle muutti paitsi serbejä, mutta myös monia muita kansallisuuksia. Yksi kansoista olivat ruteenit. Ruteeneja alkoi saapua Vojvodinaan 1740-luvulta lähtien.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Vojvodina päätyi osaksi Jugoslavian kuningaskuntaa. Toisen maailmansodanaikana ruteenien asuttama alue kuului jonkin aikaa uudestaan Unkariin. Maailmansodan jälkeen kommunistisessa Jugoslaviassa Vojvodinasta tuli autonominen alue ja edelleen Jugoslavian hajotessa osa Serbiaa. Nykyisen Vojvodinan alueella ruteenit ovat yksi alueen viidestä virallisesta kansallisuudesta ja ruteenin kielellä on virallinen asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vojvodinan ruteenit Wikimedia Commonsissa
Ruteenien suhteellinen osuus Vojvodinan väestöstä kunnittain vuonna 1961.
Ruteeneja kansallispuvuissa.
Vivien Keszthelyi

Keszthelyi vuonna 2020.
Keszthelyi (etualalla) W Seriesissä vuonna 2019.
Vivien Keszthelyi (s. 7. joulukuuta 2000 Debrecen, Unkari) on unkarilainen autourheilija.
Keszthelyi aloitti moottoriurheilussa kilpailemisen kaudella 2014 Suzuki Swift Cup Europe -sarjassa. Kaudella 2015 hän sijoittui sarjan kokonaiskilpailussa kolmanneksi, oli toiseksi paras juniori ja voitti naisten sarjan. Vuonna 2016 Audi Sport otti Keszthelyin kuljettaja-akatemiaansa. Hän kilpaili kaudella 2016 Central European Zone Trophy -sarjassa, jossa hän otti luokkavoittoja ja oli paras unkarilainen. Seuraavana vuonna hän sijoittui Audi Sport TT Cup -sarjassa 13:nneksi. Kaudella 2018 hän ajoi Audi Sport Seyffarth R8 LMS Cup -sarjassa, jossa hän sijoittui loppupisteissä toiseksi ja oli kauden paras tulokaskuljettaja. Alkuvuodesta 2019 hän osallistui Aasian F3-sarjan talvimestaruussarjaan.
Kaudeksi 2019 Keszthelyi sai paikan uuden W Series -sarjan varakuljettajana. Hän korvasi loukkaantuneen Emma Kimiläisen kauden toisessa ja kolmannessa kilpailussa. Kauden neljännessä kilpailussa hän nousi Megan Gilkesin tilalle varsinaiseksi kilpakuljettajaksi, kun Gilkes pudotettiin varakuljettajaksi. Lisäksi varakuljettajat Keszthelyi ja Sarah Bovy pääsivät mukaan kauden viimeiseen kilpailuun. Keszthelyi keräsi ajamissaan neljässä kilpailussa yhden pisteen ja sijoittui sarjan 17:nneksi.
Kaudella 2021 Keszthelyi ajoi EuroFormula Open -sarjassa.
Keszthelyi seurustelee autourheilija David Schumacherin kanssa. He tapasivat vuonna 2018.
W Series -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Hitech GP | HOC   | ZOL Kesk. | MIS 10 | NOR 13 | ASS   | BRH 14 | 1 | 17. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vivien Keszthelyi Wikimedia Commonsissa
Vivien Keszthelyin kotisivut (englanniksi)
Wilhelm Mathelin

Wilhelm Mathelin (5. syyskuuta 1874 Helsinki – 28. joulukuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen majuri ja pankinjohtaja. Suomen sisällissodan aikana hän oli yksi Saariston vapaajoukon muodostajista.
Mathelin kävi Haminan kadettikoulun ja palveli vuodesta 1896 luutnanttina Suomen sotaväessä Vaasan tarkk'ampujapataljoonassa. Hän oli kolmen vuoden ajan komennettuna Venäjälle muun muassa Krimille suuriruhtinas Kyrillin jalkaväkirykmenttiin. Suomeen palattuaan Mathelin kävi Helsingin yliopistossa Suomen sotaväen upseereille järjestettyjä kursseja voimistelussa ja miekkailussa. Hän toimi samalla venäjänkielen opettajana Helsingin merikoulussa ja suoritti yliopistossa kieli- ja kasvatusalan opintoja. Sen jälkeen kun Suomen oma sotaväki lakkautettiin vuonna 1902 Mathelin oli postin ja Vaasan lääninhallituksen palveluksessa.  Mathelin tuli vuonna 1902 venäjänkielen ja voimistelun opettajaksi Tampereen suomalaiseen yhteiskouluun ja hän oli siellä opettajana vuoteen 1917 saakka. Mathelin toimi samalla venäjänkielen opettajana Tampereen kauppakoulussa ja oli kaupungin maistraatin ja raastuvanoikeuden kielenkääntäjänä. Vuonna 1917 hän siirtyi liikealalle Taalintehtaan palvelukseen. Vuodesta 1917 alkaen Mathelin omisti 5 prosenttia Orimattilan Villatehdas Osakeyhtiön osakkeista.
Suomen sisällissodan alettua Mathelin muodosti maaliskuussa 1918 yhdessä majuri O. Wahlroosin kanssa Ahvenanmaalla Saariston vapaajoukon. Sodan jälkeen hän oli pataljoonankomentajana Varsinais-Suomen rykmentissä ja erosi armeijasta vuonna 1918 majurin arvoisena. Hän palasi liike-elämän palvelukseen ja oli Helsingin Osake-Pankin Tampereen konttorin johtajana 1919-1923 ja vuodesta 1923 pankin Loviisan konttorin johtajana. Mathelin julkaisi aikanaan venäjänkielen oppikirjan kauppaoppilaitoksia varten ja toimi ruotsinkielisissä sanomalehdissä avustajana Tampereella ja Loviisassa sekä oli Hufvudstadsbladetin kirjeenvaihtajana 1905–1908. Loviisassa hän oli myös Loviisan kylpylaitoksen intendenttinä.
Mathelin kuoli 66-vuotiaana Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalassa joulukuussa 1940.
Wilhelm Linsén

August Wilhelm Linsén (10. kesäkuuta 1830 Helsinki – 19. tammikuuta 1858 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Linsénin vanhemmat olivat kaunopuheisuuden ja runousopin professori Johan Gabriel Linsén ja hänen toinen puolisonsa Vilhelmina Petronella Hoeckert. Hän pääsi ylioppilaaksi 1849 ja hänestä tuli intendentinkonttorin oppilas 1850.
Linsén toimi yleisten rakennusten intendentinkonttorissa 3. konduktöörina 1856 ja sihteerinä 1856–1858.
Linsén suunnitteli Sipoon Östersundomiin Villa Björkudden-nimisen huvilan joka rakennettiin 1856–1858. Huvilan omisti 1879–1898 Zachris Topelius.
Linsén teki 17-vuotiaana vuonna 1847 isänsä käskystä tunnetun pilakuvan Elias Lönnrotista. Kuvassa esiintyi paljasjalkainen, patalakkiin ja hännystakkiin pukeutunut Lönnrot jolla on keppi kädessä ja tuohikontti selässä. Kuvaan liittyi latinankielinen teksti Unus homo nobis cursando restituit rem (Yksi ainoa mies meille juoksemalla korjasi kaiken). Kuvan piirtämisen alkusyynä oli se että Johan Gabriel Linsén vastusti Lönnrotin hyvälle ystävälle Johan Vilhelm Snellmanille ehdotettua kunniatohtorin arvoa.
When Time Fades...

| When Time Fades> .. Suspyre |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Gregg Rossetti ja Rich Skibinsky
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 75.36
 Levy-yhtiö: Sensory Records
Suspyren muut julkaisut
| A Great Divide 2007 | When Time Fades... 2008 | Suspyre 2012 |
When Time Fades... on progressiivista metallia soittavan Suspyren kolmas ja viimeisin studioalbumi. Se julkaistiin 30. syyskuuta 2008.
Kappaleet

Possession – 05.34 (säv. Gregg Rossetti, san. Clay Barton)
Evolutions – 06.11 (säv. Rossetti, san. Barton)
Lighted Endrhyme – 07.40 (säv. Rossetti, san. Barton, Alex Rapkin)
Maniac Main Point Check – 01.53 (säv. Rossetti, san. Barton)
Siren (One Last Breath) – 10.16 (säv. Rossetti, san. Barton)
Reign – 07.46 (säv. Rossetti, san. Barton)
Fallen Stars – 03.42 (säv. Rossetti, san. Barton)
A World With No Measures – 06.16 (säv. Rossetti, san. Barton)
The Light of the Fire – 08.56 (säv. Rossetti, san. Barton)
Apparitions – 06.10 (säv. Rossetti, san. Barton)
Let Freedom Ring (The Heart of It All) – 11.12 (säv. Rossetti, Rich Skibinsky, san. Barton)
Kokoonpano

Clay Barton – laulu, taustalaulu
Andrew Distabile – basso
Gregg Rossetti – kitara, basso, Chapman Stick, tenorisaksofoni, alttosaksofoni, tenorigamba
Rich Skibinsky – kitara, mandoliini, basso, lyömäsoittimet
Charlie Zeleny – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Rob Cross – taustalaulu kappaleessa 3
Christi D’Amico – kosketinsoittimet ja piano
Trisha O’Keefe – laulu kappaleissa 3 ja 5
Arvosteluja

AllMusic:
Imperiumi: 8½/10
Aiheesta muualla

When Time Fades... Discogsissa. (englanniksi)
Albumi When Time Fades... Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
William Morgan

William G. Morgan
William G. Morgan (23. tammikuuta 1870 Lockport – 27. joulukuuta 1942) oli yhdysvaltalainen liikunnanohjaaja, joka tunnetaan lentopallon kehittäjänä.
Morgan toimi liikunnanohjaajana Massachusettsissa vuonna 1895, kun hän kehitti lentopallon pitäessään kursseja keski-ikäisille liikemiehille. Hän piti heille liian raskaana koripalloa, jonka vuonna 1891 luoneeseen James Naismithiin Morgan oli tutustunut opiskellessaan NMKY:ssä Springfieldissä. Morgan kehitti koripallosta ja tenniksestä vaikutteita saaneen oman lajin, jolle hän antoi nimeksi mintonette. Pian lajia ruvettiin kuitenkin kutsumaan nimellä  volleyball.
Morgan valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä juuri perustettuun lentopallon Hall of Fameen.
Xerox 820

Xerox 820 oli Xeroxin valmistama 8-bittinen mikrotietokone, joka perustui Ferguson Big Board -suunnitteluun. Ensimmäinen malli julkaistiin vuonna 1981.
Tietokoneen suorituskyky oli vaatimaton sen korkeaan hintaan nähden.
Ensimmäisen mallin seuraaja Xerox 820-II julkaistiin vuonna 1982 ja sen seuraaja Xerox 16/8 vuonna 1983.
Tekniset tiedot

Koneessa oli Zilog Z80A suoritin 2,5 MHz:n kellotaajuudella ja 64 kilotavua RAM-muistia.
Koneessa oli levykeasema massamuistia varten ja CP/M-käyttöjärjestelmä.
Tietokoneen emolevy oli samassa yksikössä näytön kanssa. Levykeasema oli erillisessä kotelossa.
Aiheesta muualla

Dokumentaatiota bitsavers.org-palvelussa (englanniksi)
Ferguson Big Board[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Volcom

| Volcom |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  pörssiyhtiö NASDAQ: VLCM
Perustettu:  1991
Kotipaikka:  Costa Mesa, Kalifornia
Henkilöstö:  181 (2005)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Volcom on  Richard "Wooly" Woolcottin vuonna 1991 perustama amerikkalainen yritys, joka tekee pääasiassa surffaus-, lumilautailu- ja rullalautailutuotteita.
Volcomin tuottamia elokuvia ovat esimerkiksi Escramble (2006), Creepy Fingers (2006) ja The Bruce Movie (2005). Volcom sai alkunsa vuonna 1991 kun Richard Woolcott ja Tucker Hall olivat lumilautailumatkalla joka muutti heidän elämänsä.
Tiimi

Volcomin sponsoroimia rullalautailijoita, surffaajia ja lumilautailijoita.
Tiimi > Rullalautailu

Jake Duncombe, Geoff Rowley, Rune Glifberg, Mark Appleyard, Dustin Dollin, Jaiden Sharpe, Frazer Miller, Caswell Berry, Ryan Sheckler, Darrell Stanton, Keshav Saharia (entinen), Javier Sarmiento, Dennis Busenitz, Aaron Suski, Alan Petersen, Shaun White, Matt Dove, Collin Provost, Lauren Perkins, Nick Dompierre, Angel Ramirez, Andrew Robinson, Petia Blume, Chima Fergeson, Crandon Westgate, Shane Cross, Bam Margera.
Tiimi > Surffaus

Bruce Irons, Dean Morrison, Ozzie Wright, Gavin Beschen, Mike Morrissey, Nate Tyler, Alex Gray, Petia Blume, Shawn Barron, Randy Bonds, Dave Wassel, Jay Quinn, Tyler Smith, Bol, Gony Zubizarreta, Marcelo Trekinho, Kyle Garson, Tom Dosland, Marcus Hickman, Kilian Garland, Claire Bevilacqua, Sarah Hoffert, Dusty Payne, Andrew Doheny, Ezekiel Lau, Blake Jones, Coco Ho.
Tiimi > Lumilautailu

Terje Håkonsen, Shaun White, Gigi Ruf, Petia Blume, Elena Hight, Bjorn Leines, Wille Yli-luoma, Joel Mahaffey, Erik Leines, Jamie Lynn, Bryan Iguchi, Seth Huot, Micah Mcginnity, Janna Meyen, Cheryl Maas, Eero Niemelä, Mark Landvik, Chris Demolski, Chris Smith, Juuso Laivisto
Aiheesta muualla

http://www.volcom.com
Wakamiya (1943)

| Wakamiya / 若宮 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mitsui Engineering & Shipbuilding, Tamano
Kölinlasku:  16. heinäkuuta 1942
Laskettu vesille:  19. huhtikuuta 1943
Palveluskäyttöön:  10. elokuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  5. tammikuuta 1944
Loppuvaihe:  upotettu 23. marraskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  870 t (standardi)
Pituus:  76,2 m (vesiraja) 77,72 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,05 m
Koneteho:  4 200 bhp
Nopeus:  19,7 solmua
Miehistöä:  147
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tykkiä 4 × 25 mm tyyppi 96 36 × syvyyspommia
Wakamiya (jap. 若宮) oli keisarillisen Japanin laivaston Etorofu-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1942 hankinnoissa Mitsui Engineering & Shipbuildingn Tamanon telakalta, missä köli laskettiin 16. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 10. elokuuta.
Palvelus

Alus torpedoitiin 23. marraskuuta 1943 Shuzanin eteläpuolella ja poistettiin alusluettelosta 5. tammikuuta 1944.