stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mari Mantela
Elokuvat > En Autobiografi

En Autobiografi (2016) on draamakomedia, joka kuvaa eläkkeelle jäävän naisen identiteettikriisiä maanalaisessa autohallissa. Pääosaa elokuvassa esittää Cris Af Enehielm. Elokuvan ensiesitys oli Brooklyn Film Festivalin virallisessa kilpasarjassa.
Vuonna 2017 En Autobiografi palkittiin Reale Film Festivalilla Italiassa parhaana eurooppalaisena elokuvana, sekä Middlebury New Filmmakers Festivalilla yleisön suosikki -palkinnolla, mikä toi elokuvalle levityskierroksen Vermontissa, USA:ssa.
Vuonna 2018 elokuva palkittiin yleisön suosikkina sekä Los Angelesissa LA Indie Film Festivalilla että kansainvälisten lyhytelokuvien kategoriassa Madrid Film Festivalilla. Samana vuonna Cris Af Enehielm palkittiin parhaan naisnäyttelijän palkinnolla Italiassa Montelupo Fiorentino International Film Festivalilla. Elokuvalle myönnettiin Platinum Remi Award 51Th WorldFest Houston -festivaalilla Teksasissa.
Filmografia

Diletantti – Anu Pentik, taiteilija (2023), ensiesitys Yle Teemalla 9.11.2023
Kuinka käänsin Rabobeston kylkiasentoon (2021), ensiesitys Yle TV1:llä  21.12.2022
En Autobiografi (2016) , ensiesitys Yle TV1:llä 18.12.2018
Passion (2012) , esitetty Helsinki International Film Festivalilla
Lasten kesken (2005) , pääpalkinto Blue Sea Film Festivalilla
Operaatio Vieras Äly (2003) , esitetty SVT:llä sekä useilla kansainvälisillä festivaaleilla. Valittu Tampereen Elokuvajuhlien kotimaiseen kilpailusarjaan
Apinoiden Kuningas (2002) , kunniamaininta Arctic Film Festival of Nordic Films Festivalilla
Tuliaisia (2002) , esitetty Yle TV1:llä Uusi Kino -ohjelmasarjassa sekä Tampereen Elokuvajuhlien Uutta kotimaista-sarjassa
Aiheesta muualla

Kuinka käänsin Rabobeston kylkiasentoon kansainvälisessä ensi-illassa Regard Saguenayssa/
Festival Regard: Kuinka käänsin Rabobeston kylkiasentoon (Arkistoitu – Internet Archive)
Mari Mantela in Finnish Film catalogue (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kriitikko Pertti Avola: Ruotsinkielinen lyhytelokuva Autobiografia on haikeasti koominen tarina työnarkomaanista
Mari Mantela’s warm and sharply observed Finnish comedy lovingly portrays a take-charge woman (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hufvudstadsbladet: rädslan för döden blev succé på film (ruotsiksi)
Mari Mantela interview by Indy Shorts 2018 (englanniksi)
Mari Mantela interview by Middlebury filmmaker forum 2018 (englanniksi)
Mari Mantela interview by renderforest (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mari Mantela interview by La Cabina Film Festival Valencia 2017 (englanniksi)
Konstsamfundets årsmagasin 2016_Mantela och Heydemann gjorde film om kvinnlig arbetsindentitet (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Karvakorvat

| Karvakorvat |
| --- | --- |
Perustuu:  Animal Crackers (hollanti)
Pääosissa:  Petteri Summanen, Jukka Rasila
Verkko:  MTV3
Julkaistu:  1996
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Endemol International
Karvakorvat oli MTV3-kanavalla vuonna 1996 esitetty huumorisarja, jossa eri eläintarhojen eläimiä esittävät lyhyet videopätkät oli muutettu sketseiksi jälkiäänittämällä niihin humoristinen dialogi ja musiikki.
Eläinvideoiden väliin oli sijoitettu juonto-osuuksia, joissa näyttelijä Mika Nuojuan esittämä ”aputyöntekijä Kerppo” esitteli helsinkiläisen Korkeasaaren eläintarhan eläimiä ja kommentoi vitsailemalla videoita. Kerpon esittelemiä eläinlajeja olivat muun muassa punaniskavallabit, lumivuohi, vapiti, amurintiikeri, kaksikyttyräinen kameli, przewalskinhevonen ja halli.
Sarjan idea, tunnusmusiikki, videomateriaali ja siihen liitetty valmis taustanauru olivat peräisin vuonna 1988 tehdystä hollantilaisesta tv-sarjasta Animal Crackers, jossa kaikkia ääniä esitti koomikko André van Duin. Suomenkielisessä äänityksessä eläinten ääninä olivat Petteri Summanen ja Jukka Rasila.
Matka 2: Salainen saari

| Matka 2: Salainen saari> Journey 2: The Mysterious Island |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brad Peyton
Käsikirjoittaja:   Brian Gunn  Mark Gunn 
Perustuu:   Jules Vernen romaaniin  Salaperäinen saari 
Tuottaja:   Charlotte Huggins  Beau Flynn  Tripp Vinson 
Säveltäjä:  Andrew Lockington
Kuvaaja:  David Tattersall
Leikkaaja:  David Rennie
Pääosat:   Dwayne Johnson  Michael Caine  Josh Hutcherson  Vanessa Hudgens  Kristin Davis 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Warner Bros. Pictures  Walden Media 
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   2012-02-1010. helmikuuta 2012 (Yhdysvallat)  2012-02-1717. helmikuuta 2012 (Suomi)  
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  79 miljoonaa dollaria
Tuotto:  325,9 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  Matka maan keskipisteeseen
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matka 2: Salainen saari (engl. Journey 2: The Mysterious Island) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toiminta-seikkailuelokuva, jonka on ohjannut Brad Peyton. Elokuva on jatko-osa vuoden 2008 elokuvalle Matka maan keskipisteeseen. Elokuvan pääosia näyttelevät Dwayne Johnson, Michael Caine, Josh Hutcherson, Vanessa Hudgens, Luis Guzmán ja Kristin Davis.
Juoni

Sean Anderson lähtee äitinsä uuden miesystävän Hankin kanssa etsimään kadonnutta isoisäänsä Alexanderia, joka katosi yrittäessään löytää kadonnutta saarta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dwayne Johnson  | … |  Hank Parsons   |
|  Josh Hutcherson  | … |  Sean Anderson   |
|  Vanessa Hudgens  | … |  Kailani, Seanin ihastus ja matkaopas   |
|  Michael Caine  | … |  Alexander Anderson, Seanin isoisä   |
|  Luis Guzmán  | … |  Gabato, Kailanin isä ja matkaopas   |
|  Kristin Davis  | … |  Elizabeth ”Liz” Anderson, Seanin äiti   |
|  Anna Colwell  | … |  Jessica   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Marin Preda

| Marin Preda |
| --- | --- |
 Marin Preda
Henkilötiedot
Syntynyt: 1922 Siliștea Gumești, Romania
Kuollut: 1980 (57–58 vuotta) Mogoșoaia, Romania
Kansalaisuus:  Romania
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: romania
Tuotannon kieli: romania
Pääteokset:  Moromeții
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marin Preda (1922 Siliștea Gumești, Romania – 1980, Mogoșoaia, Romania) oli romanialainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa on 1948 ilmestynyt kotiseudun Valakian tasangon asukkaista kertova kertomuskokoelma. Myöhemmin hän on käsitellyt tuotannossaan myös kollektivisoinnin aiheuttamia ongelmia. Hänen pääteoksensa Moromeții on uudemman romanialaisen kirjallisuuden klassikko, ja siinä hän kuvaa kotiseutunsa talonpoikia maailmansotien välisenä aikana. Hän on kirjoittanut myös muistelmat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marin Preda Wikimedia Commonsissa
Marin Marais

Marin Marais
Marin Marais (31. toukokuuta 1656 Pariisi – 15. elokuuta 1728 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja viola da gamban soittaja. Hän opiskeli musiikkia Jean-Baptiste Lullyn ja Sainte-Colomben johdolla. Marais toimi vuodesta 1676 lähtien hovimuusikkona.
Marais sävelsi pääasiassa musiikkia viola da gamballe. Hän julkaisi viisi kirjaa viola da gamba -kappaleita, sisältäen tanssisarjoja ja erilaisia karakterikappaleita. Niiden lisäksi Maraisin tuotantoon kuuluu muun muassa ooppera Alcyone vuodelta 1706.
Marais (Gerard Depardieu) esiintyi keskushenkilönä vuoden 1991 elokuvassa Kaikki elämän aamut. Säveltäjän musiikki sai elokuvan kautta uutta kansainvälistä huomiota.
Aiheesta muualla

Marin Marais International Music Score Library Project (englanniksi)
HOASM: Marin Marais (englanniksi)
Mercer

Mercer tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Sukunimi

Ian Mercer, fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa
Jack Mercer (1910–1984), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, käsikirjoittaja ja animaattori
Johnny Mercer (1909–1976), yhdysvaltalainen lauluntekijä ja laulaja
Ray Mercer (s. 1961), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, WBO:n raskaansarjan mestari
Rebekah Mercer (s. 1973 tai 1974), yhdysvaltalainen perijä, säätiönjohtaja, Robert Mercerin tytär
Robert Mercer (s. 1946), yhdysvaltalainen miljardööri, alt-right-uusoikeiston mesenaatti
Sienna Mercer, kanadalainen kirjailija
Muita

Mercer, 1900-luvun alkupuolella (1909–1925) toiminut yhdysvaltalainen autonvalmistaja
Mercer University, yksityinen yliopisto Yhdysvaltojen Georgian osavaltion Maconissa
Mercerin piirikunta, piirikunta Ohiossa Yhdysvalloissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mercer”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kamerunin historia

Kamerunin historia kertoo Kamerunin historiasta. Varhaismmat merkit ihmisasutuksesta Kamerunin alueella ovat ajalta 50 000 vuotta sitten. Varhaisimmin Kamerunissa asunut väestö, josta on hyvästi tietoa, on pygmeihin, baka-kansaan kuuluva väestö, joka elää metsästäjä-keräilijöinä. Jossain vaiheessa maan pohjoisosassa sao-kansa perusti yhdyskuntia ja valtakuntia. Myöhemmin 1400-luvulla oli Kamerunin pohjoisosasta Nigeriaan ulottuva Kotokon kuningaskunta. 1700-luvulla tuli pohjoisen suunnalta fulaneja, jotka olivat muslimeja.
1470-luvulta alkaen portugalilaisia tuli Kamerunin rannikolle ja muun muassa Doulaan ja Bimbiaan perustettiin orjakauppasatamia. 1800-luvulla orjakaupan loputtua eurooppalaiset kauppasivat kumia ja palmuöljyä. Tuolloin saksalaiset ja britit olivat Kamerunissa merkittäviä kaupankävijöitä. Kamerunista tuli Saksan siirtomaa 1884. Kun Saksan siirtomaat jaettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ison-Britannian ja Ranskan kesken, Ranska sai suurimman osan Kamerunista ja Iso-Britannia sai pienen alueen Nigerian eteläpuolelta. Ranskalle kuulunut osa itsenäistyi 1960. Seuraavana vuonna Isolle-Britannialle kuuluneilla alueilla järjestettiin kansanäänestys, jonka perusteella pohjoinen alue liittyi Nigeriaan ja eteläinen Kameruniin.
Kamerunin maakunnat

Kamerunin maakunnat eli alueet (Régions du Cameroun) ovat Kamerunin aluehallinnon yksiköitä. Vuodesta 2008 niillä on puolittainen itsehallinto. Niitä johtaa presidentin nimittämä kuvernööri. Kymmenen maakuntaa jaetaan edelleen 58 departementtiin. Departementit jaetaan edelleen arrondissementteihin ja osa niistä vielä piirikuntiin.

Kymmenen maakuntaa ovat
Adamaoua
Centre
Est
Extrême-Nord
Littoral
Nord
Nord-Ouest
Ouest
Sud
Sud-Ouest
Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko

| L’Eglise Evangélique Luthérienne au Cameroun Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  luterilainen
Johtaja:  presidentti Ruben Ngozo
Yhteistyötahoja:  Luterilainen maailmanliitto
Toiminta-alue:  Kamerun
Jäseniä:  350 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kamerunin evankelis-luterilainen kirkko (ransk. L’Eglise Evangélique Luthérienne au Cameroun) on luterilainen kirkkokunta Kamerunissa. Sillä on noin 350 000 jäsentä. Se on Luterilaisen maailmanliiton jäsen.
Kakarlampi (Espoo)

| Kakarlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°14′20″N, 24°34′05″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  58,3 m 
Rantaviiva:  0,4 km 
Pinta-ala:  0,011 km² 
 fiKakarlampi 
Kakarlampi on runsaan hehtaarin laajuinen umpeenkasvava metsäjärvi läntisessä Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Kolmperän kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Nupurinjärvi ja Hakjärvi idässä sekä Svartbäckträsket kaakossa. Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus sijaitsee Kakarlammen länsipuolella. Turunväylä kulkee Kakarlammen pohjoispuolitse.
Kakarlammen ympärillä on Kakarlammen luonnonsuojelualue. Noin kuudentoista hehtaarin laajuinen alue on rämevaltainen. Sen monimuotoiseen flooraan kuuluu muun muassa pyöreälehtikihokki ja valkopiirtoheinä.
Kakarlammen nimi on hämäläisperäinen. Nimen taustalla lienee kaakkuri, joka pesii metsälampien rantakosteikoilla.
Myös Kirkkonummella on Kakarlampi. Se sijaitsee noin neljä kilometriä Espoon Kakarlammesta länteen.
Aiheesta muualla

Paikkatietoalusta.fi: Kakarlampi
Kalossi

| --- | --- |
:  Määritelmä: matala kuminen päällysjalkine, erityisesti miesten sadesäällä käytettävä ulkokengän suoja 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Kalossi. Katso kalossi Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Matteo Renzi

| Matteo Renzi |
| --- | --- |

Italian 56. pääministeri
 22.2.2014–12.12.2016  
Presidentti:  Giorgio Napolitano Sergio Mattarella
Edeltäjä:  Enrico Letta
Seuraaja:  Paolo Gentiloni
Demokraattisen puolueen puoluesihteeri
 7.5.2017–12.3.2018  
Edeltäjä:  Matteo Orfini (vt.)
 15.12.2013–19.2.2017  
Edeltäjä:  Guglielmo Epifani
Seuraaja:  Matteo Orfini (vt.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1975 (ikä 49) Firenze
Puoliso:  Agnese Landini
Tiedot
Puolue:  Italia Viva (2019–)
Muut puolueet:  Kansanpuolue (1998–2002) La Margherita (2002–2007) Demokraattinen puolue (2007–2019)
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.matteorenzi.it
Matteo Renzi (s. 11. tammikuuta 1975 Firenze) on italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 2014–2016.
Renzi toimi Firenzen maakunnan presidenttinä 2004–2009 ja Firenzen kaupungin pormestarina 2009–2014. Vuonna 2013 hänet valittiin ensimmäisen kerran demokraattisen puolueen johtajaksi.
Renzi oli Italian pääministeri 22. helmikuuta 2014 – 12. joulukuuta 2016. Hän oli Italian historian siihen asti nuorin pääministeri. Renzi ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävästä hävittyään 4. joulukuuta 2016 pidetyn kansanäänestyksen maan perustuslain muuttamisesta.
Renzi erosi puoluejohtajan tehtävästä helmikuussa 2017, mutta hänet valittiin tehtävään uudelleen huhtikuussa 2017 äänestyksessä, johon osallistui noin kaksi miljoonaa italialaista. Renzi sai 70 prosenttia äänistä.
Demokraattien koettua tappion vuoden 2018 vaaleissa Renzi ilmoitti eroavansa puolueen johdosta maaliskuussa 2018. Syyskuussa 2019 Renzi ilmoitti erovansa Demokraattisesta puolueesta ja perustavansa uuden puolueen,  Italia Vivan.
Renzi on naimisissa Agnese Landinin kanssa ja heillä on kolme lasta.
Renzin hallitus

| Virka | Ministeri | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri | Matteo Renzi | DP |
| Sisäministeri | Angelino Alfano | Uusi keskustaoikeisto |
| Ulkoministeri | Federica Mogherini | DP |
| Ulkoministeri | Paolo Gentiloni | DP |
| Valtiovarainministeri | Pier Carlo Padoan | Sitoutumaton |
| Puolustusministeri | Roberta Pinotti | DP |
| Oikeusministeri | Andrea Orlando | DP |
| Kehitysministeri | Federica Guidi | Sitoutumaton |
| Työministeri | Giuliano Poletti | Sitoutumaton |
| Liikenneministeri | Maurizio Lupi | Uusi keskustaoikeisto |
| Maatalousministeri | Maurizio Martina | DP |
| Opetusministeri | Stefania Giannini | Scelta civica |
| Terveysministeri | Beatrice Lorenzin | Uusi keskustaoikeisto |
| Ympäristöministeri | Gian Luca Galletti | Keskustaunioni |
| Kulttuuriministeri | Dario Franceschini | DP |
| Alueellinen ministeri | Maria Carmela Lanzetta | DP |
| Perustuslaillinen ministeri | Maria Elena Boschi | DP |
| Julkisen hallinnon ministeri | Marianna Madia | DP |
| Valtiosihteeri | Graziano Delrio | DP |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matteo Renzin kotisivut (italiaksi)
Kalotti

Kalotti voi tarkoittaa seuraavia asioita:
kalotti, maantieteessä pohjoiseen ja eteläiseen napapiiriin rajoittuvat napa-alueet
kalotti, geometriassa pallon osa, joka muodostuu, kun pallo leikataan tasolla
kalotti, arkkitehtuurissa kupolin lakiosa
patalakki, varsinkin katolisten pappien sekä maalauksissa Kalevalan hahmojen käyttämä päänmyötäinen pieni kangaspäähine; juutalaiset miehet käyttävät vastaavaa päähinettä, jonka nimitys on kipa; katso kalotti, kipa ja zucchetto
kalotti, anatomiassa pääkallon lakiosa
kalotti, sikarin umpinainen kärki, joka katkaistaan ennen polttamista.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kalotti”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kalotti (geometria)

Geometriassa kalotti on pallon pinnan osa, usein Väinämöisen päähineen muotoinen.
Kalotti on geometriassa pallon pinnan osa, joka syntyy, kun pallo leikataan tasolla. Vastaava pallon osa on pallosegmentti. Kalotti on siis pallosegmentin ulkopinta.
Joissain lähteissä kalotti kuitenkin tarkoittaa pallosegmenttiä.
Kaksiulotteisessa geometriassa pallon kalottia vastaa ympyrän segmentti. Kalotti onkin pallosegmentti.
Pallosegmentin muodostuminen: Sijoitetaan pallon halkaisijalle, jonka pituus on  a, piste b. Pisteen b kohdalle ajatellaan taso, joka on kohtisuorassa halkaisijaan. Pallosegmentti on tason rajaama pallon osa. Pallosegmentin korkeus  h on etäisyys pisteestä b pallon ulkopinnalle halkaisijaa pitkin.
Pallosegmentin voidaan myös ajatella olevan pienempi osa niistä kahdesta osasta, jotka syntyvät, kun pallo "leikataan veitsellä" kahteen osaan.
Kalotin pinta-ala saadaan kaavasta
Vastaavan pallosegmentin tilavuus saadaan kaavasta
Karvakirveli

| Karvakirveli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliopyhtina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Piirtokirvelit Chaerophyllum
Laji::  hirsutum
Kaksiosainen nimi
 Chaerophyllum hirsutum  L. 
Katso myös
   Karvakirveli Wikispeciesissä   Karvakirveli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvakirveli (Chaerophyllum hirsutum) on monivuotinen kirveleihin kuuluva sarjakukkaiskasvi. Sitä esiintyy Keski- ja Etelä-Euroopassa. Laji kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Varsi ja lehdet ovat karvaisia, mutta kukinnon pikkusarjojen suojuslehdet kaljuja. Lehdet ovat kahdesti lehdykkäiset ja lehdykät vähäliuskaisia. Kukat ovat valkoteriöisiä. Terälehtien laidat ovat ripsellisiä, mikä on lajin erityistuntomerkki.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Karvakirveli (Chaerophyllum hirsutum) Suomessa.
Kalotti (päähine)

Kardinaaleilla on punainen kalotti.
Paavilla on valkoinen kalotti.
Kalotti eli patalakki on varsinkin katolisten pappien sekä maalauksissa Kalevalan hahmojen käyttämä päänmyötäinen pieni kangaspäähine. Juutalaiset miehet käyttävät vastaavaa päähinettä, jonka nimitys on kipa. Zucchetto (monikossa zucchetti, italiaa: pieni kurpitsa) tai pileolus on katolisen kirkon latinalaisen papiston sekä eräiden anglikaanisten kirkkojen papiston käyttämä pieni kalotti.
Matthau Mikojan (albumi)

| Matthau Mikojan Matthau Mikojan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2007
 Julkaistu: 12. maaliskuuta 2008
 Tuottaja(t): Antti Suomalainen ("Lex Luthor")
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 37.53
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 21.
Matthau Mikojanin muut julkaisut
|   | Matthau Mikojan 2008 | Too Fortunate to Cry (EP) 2008 |
Matthau Mikojan on suomalaismuusikko Matthau Mikojanin esikoisalbumi sooloartistina. Se julkaistiin 12. maaliskuuta 2008. Levyn ensimmäisen erän mukana sai postikortin Mikojanin nimikirjoituksella.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Kappaleet

From My Mouth to Me and to You
Too Fortunate to Cry
Welcome & Goodbye
Stiletto Heels
Ditch
No Hard Feelings
A Girl on Her Own
Come Clean
April Song
Bring You Back
Then She Cried
Kokoonpano

Simo Stenman – rummut
Matthau Mikojan – laulu, kaikki muut instrumentit
Kokoonpano > Tuotanto

Antti Suomalainen ("Lex Luthor") – tuottaja
J. Karelius – kannet
Arvostelut

Rumba: ristiriitainen
Soundi:
Kalottimaaottelu

Kalottimaaotteluiksi (Kalottkamp) kutsutaan urheilussa Suomen, Ruotsin ja Norjan pohjoisosien välisiä maaotteluita. Mukana on urheilijoita maiden Pohjoiskalotin alueella sijaitsevista maakunnista ja lääneistä. Suomesta on lisäksi edustettuna Pohjois-Pohjanmaa.
Kalottimaaotteluita on eri urheilulajeissa käyty jo vuosikymmenien ajan.  Viime vuosina on Kalottimaotteluita järjestetty ainakin tenniksessä, voimailulajeissa, yleisurheilussa sekä jalkapallon eri ikäluokissa.
Mukana voi olla myös Murmanskin alue Venäjältä, jolloin maaotteluita kutsutaan nimellä Barentskamp.
Karsikkoniemi

Karsikkoniemi voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Karsikkoniemi, kylä Kiuruvedellä
Karsikkoniemi, kylä Muoniolla
Karsikko eli Karsikkoniemi, niemi, kalasatama ja kulmakunta Simossa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Karsikkoniemi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mauno Kangas

Mauno Kangas (20. kesäkuuta 1907 Karjalohja – 14. joulukuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen kivenveistäjä. Kangas toimi perustamansa Someron kivenveistämön johtajana vuodesta 1937 kuolemaansa asti. Kankaan johdolla toteutettiin 1950-1960-luvuilla useita sankaripatsaita ja Karjalaan jääneiden muistomerkkejä. Kuvanveistäjiä, joiden kanssa Kangas teki yhteistyötä, olivat Aarre Aaltonen, Eila Hiltunen, Lauri Leppänen, Veikko Leppänen, Essi Renvall, Viljo Savikurki, Aukusti Veuro, Matti Visanti ja Ilmari Wirkkala. Kankaan omina töinä mainitaan hieman vaihtelevasti ainakin Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Järvenpäässä, sankaripatsas Suomusjärvellä sekä vuoden 1918 muistomerkit Lohjalla ja Karjalohjalla.
Valokuvia julkisista teoksista

Punaisten muistomerkki, Lohja, 1944.
Punaisten muistomerkki, Karjalohja, Lohja, 1947.
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, Forssa, 1953.
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki Järvenpää, 1956.
Suomusjärven sankarimuistomerkki, yhdessä Ilmari Wirkkalan kanssa, Salo, 1956.
Kuninkaankivet, Hovirinnan kievari, yhdessä Pauli Pyykölän kanssa, Somero, 1963.
Kuninkaankivet, Juoten kievari, yhdessä Pauli Pyykölän kanssa, Somero, 1963.
Kuninkaankivet, Lahden kartano, yhdessä Pauli Pyykölän kanssa, Somero, 1963.
Kuninkaankivet, Långsjön kartano, yhdessä Pauli Pyykölän kanssa, Somero, 1963.
Kuninkaankivet, Someron isopappila, yhdessä Pauli Pyykölän kanssa, Somero, 1963.
Kuninkaankivet, Torkkomäen kievari, yhdessä Pauli Pyykölän kanssa, Somero, 1963.
Kuninkaankivet, Åvikin kartano, yhdessä Pauli Pyykölän kanssa, Somero, 1963.
Aiheesta muualla

Kaipainen Sauli: Mauno Kangas veisti kuvia kiveen – Osaamisensa kautta ylti kuvanveistäjäksi asti. Somero, 31.3.2021.  Arttikkelin verkkoversio (maksullinen). Viitattu 14.10.2021.
Luontodirektiivin I liite

Luonnonsuojelu
Lainsäädäntö
Ramsarin kosteikkosopimus 1971
Euroopan talousyhteisö 1979–1992
Euroopan yhteisö 1992–
lintudirektiivin I liite
luontodirektiivin II, III, IV ja IV (a) liite
Suomen luonnonsuojelulainsäädäntö
erämaalaki
koskiensuojelulaki
luonnonsuojelulaki
lehtojensuojeluasetus
Suomen luonnonsuojeluohjelmat
Ympäristöhallinto
Ympäristöministeriö
Suomen ympäristökeskus
Ympäristöjärjestöjä
BirdLife International
Euroopan eläintarha- ja akvaariojärjestö
Greenpeace
Luonto-Liitto
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto
Suomen luonnonsuojeluliitto
WWF
Luonnonsuojelualueet
luonnonpuistot
kansallispuistot
Natura 2000 -alueet (ml. Ramsar-alueet)
Teemasivu
Luontodirektiivin I liite määrittelee suojeltavia luontotyyppejä, erilaisia ekologisia ympäristöjä, joiden suojelemista pidetään tärkeänä. Jokainen suojeltava luontotyyppi on luokiteltu ja määritelty numerolla.
Suomessa suojelu tapahtuu Natura 2000 -ohjelmassa, mutta eräiden kaupunkien ympäristötoimet ovat määritelleet myös Natura 2000 -alueisiin kuulumattomia pienempiä alueita myös saman luokituksen mukaisesti. Monet ympäristökeskukset ilmoittava Natura 2000 -alueen yhteydessä Lintudirektiivin I liitteen lintujen sekä Luontodirektiivin II liitteen lajien lisäksi Luontodirektiivin I liitteen ympäristötyypit.
Yhdellä Natura 2000 -alueella voi olla useita Natura 2000 -luontotyyppejä. Natura 2000 -luontotyyppejä on useita. Alla on mainittu joitain Suomen kannalta edustavia luontotyyppejä.