stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maurice Merleau-Ponty
Teokset

La Structure du comportement (1942)
Phénoménologie de la perception (1945)
Humanisme et terreur, essai sur le problème communiste (1947)
Sens et non-sens (1948)
Les Relations avec autrui chez l’enfant (1951)
Éloge de la Philosophie, Lecon inaugurale faite au Collége de France, Le jeudi 15 janvier 1953 (1953)
Les aventures de la dialectique (1955)
Les Sciences de l’homme et la phénoménologie (1958)
Éloge de la Philosophie et autres essais (1960)
Signes (1960)
Silmä ja mieli (L’Œil et l’esprit, 1960)
Le Visible et l’invisible, suivi de notes de travail. Toimittanut Claude Lefort (1964)
Résumés de cours, Collège de France 1952–1960 (1968)
La Prose du monde (1969)
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Silmä ja mieli.  ((L’œil et l’esprit, 1964.) 2. uusittu painos (1. painos 1993). Suomennos ja jälkisanat: Kimmo Pasanen)  Helsinki:  Taide, 2006.  ISBN 951-608-057-X  Uusi suomennos nimellä Silmä ja henki teoksessa Filosofisia kirjoituksia.
Filosofisia kirjoituksia.  Suomentanut Tarja Roinila ja Miika Luoto. Helsinki:  Nemo, 2012.  ISBN 978-952-240-105-2
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Fóti, Véronique M.: Tracing Expression in Merleau-Ponty. Aesthetics, Philosophy of Biology, and Ontology.  Evanston (Ill.):  Northwestern University Press, 2013.  ISBN 978-0-8101-2901-6  (englanniksi)
Heinämaa, Sara: Ele, ilme ja rytmi. Kosketuksia Maurice Merleau-Pontyn kielikäsitykseen. Ajatus, 1995, 51. vsk, s. 161–185.  Suomen filosofinen yhdistys.
Heinämaa, Sara: Ele, tyyli ja sukupuoli. Merleau-Pontyn ja Beauvoirin ruumiinfenomenologia ja sen merkitys sukupuolikysymykselle.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Gaudeamus, 1996.  ISBN 951-662-652-1
Heinämaa, Sara: Mitä on fenomenologia? Johdatus Phénoménologie de la perception -teoksen esipuheeseen. Tiede & edistys, 2000, 25. vsk, nro 3, s. 165–169
Hotanen, Juho: Lihan laskos. Merleau-Pontyn luonnos uudesta ontologiasta.  Helsinki:  Tutkijaliitto, 2008.  ISBN 978-952-5169-58-4 .  Suomen tutkijaliitto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Flynn, Bernard: Maurice Merleau-Ponty The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Hacklin, Saara & Hotanen, Juho & Yli-Tepsa, Hermanni: Merleau-Ponty, Maurice Logos-ensyklopedia. Filosofia.fi.
Reynolds, Jack: Maurice Merleau-Ponty The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Merleau-Ponty Circle (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Heinämäki, Elisa: Mitä ei voi nähdä – Matka katseen ja kosketuksen maailmaan Maurice Merleau-Pontyn ja Luce Irigarayn seurassa. niin & näin 4/1995, 43–46.
Hyvönen, Hanna: Taidemaalarin ja filosofin työn rinnastuksia Merleau-Pontyn fenomenologiassa. niin & näin 4/2001, 45–53.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 2  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Europeana  SNAC  IdRef 
Merleau-Pontyn perhehauta Père-Lachaisen hautausmaalla Pariisissa.
Ari-Pekka Lehtonen

Ari-Pekka Lehtonen (s. 6. kesäkuuta 1964 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-liigassa vuosina 1983–1992 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Lehtonen edusti SM-liigaurallaan Tampereen Ilvestä ja Kalevan Palloa. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa yhteensä 206 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 19 + 16 = 35 ja jäähymääränsä 88 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kahdeksan ottelua, joissa hän antoi yhden maalisyötön ja istui jäähyllä neljä minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1985 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean.
Kari Lehtola (onnettomuustutkija)

Kari Sulevi Lehtola (18. marraskuuta 1938 Helsinki – 1. syyskuuta 2019 Siuntio) oli suomalainen varatuomari, joka tuli tunnetuksi toimiessaan suuronnettomuustutkijana ja Onnettomuustutkintakeskuksen johtajana.
Kari Lehtola kirjoitti ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta vuonna 1958 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1968. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1974. Lehtola toimi vuodesta 1967 Kälviän nimismiehenä. Vuonna 1973 hän siirtyi lainsäädäntöneuvokseksi oikeusministeriöön. Lehtola oli lainsäädäntöneuvoksena keskeinen henkilö esitutkinta- ja pakkokeinolakeja valmisteltaessa.
Lehtola siirtyi vuonna 1988 Kilpailuviraston johtajaksi ja vuonna 1990 suuronnettomuustutkinnan suunnittelukunnan puheenjohtajaksi.  Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi autolautta Estonian onnettomuuden tutkimuslautakunnan johtajana. Onnettomuustutkintakeskus perustettiin vuonna 1996, ja Lehtolasta tuli sen ensimmäinen johtaja. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2001.
Lehtola toimi vuosina 1996–1999 Julkisen sanan neuvoston puheenjohtajana. Hänen muihin luottamustehtäviinsä kuului muun muassa Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenyys. Lehtola aloitti kaupunginvaltuutettuna vuonna 2001 ja erosi valtuustosta vuonna 2008 muutettuaan Karjalohjalle. Hän kuului SDP:n valtuustoryhmään. Lehtola oli myös SDP:n eduskuntavaaliehdokkaana vuonna 1999.
Lehtikampela

| Lehtikampela |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kampelakalat Pleuronectiformes
Alalahko::  Pleuronectoidei
Yläheimo::  Pleuronectoidea
Heimo::  Piikkikampelat Scophthalmidae
Suku::  Scophthalmus
Laji::  aquosus
Kaksiosainen nimi
 Scophthalmus aquosus  (Mitchill, 1815) 
Katso myös
   Lehtikampela Wikispeciesissä   Lehtikampela Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lehtikampela (Scophthalmus aquosus) on piikkikampeloiden (Scophthalmidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Samuel Latham Mitchill vuonna 1815.
Koko ja ulkonäkö

Lehtikampela kasvaa tavallisesti noin 30–40 senttimetrin mittaiseksi. Suurimmillaan se voi olla 45,7 senttimetrin pituinen. Väriltään lehtikampela on vaalean- tai tummanruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lehtikampelaa tavataan luonnonvaraisena lähes kaikkialta Yhdysvaltojen ja Kanadan rannikoilta. Yleisimmillään se on Länsi-Atlantilla. Laji elää noin 45–73 metrin syvyydessä. Lehtikampela saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 21,9 senttimetrin mittaisena. Se voi elää korkeintaan 7 vuotta.
Lehtikampela
Lehtiahven

| Lehtiahven |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Lehtiahvenet  Banjosidae
Suku::  Banjos  Bleeker, 1876
Laji::  banjos
Kaksiosainen nimi
 Banjos banjos  (Richardson, 1846) 
Katso myös
   Lehtiahven Wikispeciesissä   Lehtiahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtiahven (Banjos banjos) on ahvenkaloihin kuuluva kala ja ainoa laji lehtiahventen heimossa (Banjosidae). Lehtiahven elää Tyynellämerellä.
Ulkonäkö

Lehtiahven voi kasvaa 20–30 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan se on litteä ja korkea, erityisesti otsaprofiili on jyrkkä. Kalan suomut ovat väriltään oliivinvihreät tai harmahtavan ruskeat, selkäevässä on musta laikku. Selkäevä on pitkä ja piikikäs. Erityisesti kolmas selkäevän suodoista on pitkä. Myös peräevä on lehtiahvenella piikikäs.
Levinneisyys

Lehtiahventa tavataan Tyynellämerellä Korean ja Japanin rannikoilta etelään itä-Kiinan merelle. Toisinaan lajia on rapeotoitu tavataaneen myös Indonesiasta. Paikalliset kalastajat Kiinassa ja Japanissa kalastavat lehtiahventa ja sillä on myös jonkin verran kaupallista arvoa.
Lehtomäki (Soanlahti)

Lehtomäki oli kylä Soanlahden kunnan eteläosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Lehtomäki oli virallisesti osa Soanlahden kirkonkylää, mutta käytännössä sitä pidettiin omana kylänään. Lehtomäen naapurikyliä olivat Laaja, Prolavaara, Ypäkkö ja varsinainen Soanlahden kirkonkylä. Soanjoki virtaa kylän itä- ja eteläpuolitse. Lehtomäen kautta kulki Suistamolta Korpiselille kulkeva maantie, josta kylän keskustassa erkani tiet itään Prolavaaraan ja pohjoiseen Soanjärven suuntaan.
Kylän keskustassa sijaitsi Lehtomäen kansakoulu, SOK:n osuuskauppa ja F. Nykäsen yksityiskauppa.  Kyläkeskustan pohjoispuolella Soanjärven suuntaan vievän tien varressa sijaitsi työväentalo ja Wärtsilä yhtiön omistama suuri karjatila. Kylän itäosassa sijaitsi Suomen Kaoliini Oy:n omistama kaoliinikaivos, joka oli avattu vuonna 1923.  Kaivoksen tuotanto kuljetettiin pääasiassa Helsinkiin Arabian posliinitehtaalle.
Talvisodan taistelut eivät ulottuneet Soanlahdelle, mutta Moskovan rauhassa 1940 koko kunta ja Lehtomäen kylä sen mukana luovutettiin Neuvostoliitolle. Kylän asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa 1941 luovutetut alueet vallattiin takaisin ja lehtomäkeläiset pääsivät palaamaan kotikyläänsä, mutta 1944 alue luovutettiin ja evakuoitiin uudelleen.
Eira Lehtonen

Eira Lydiard (o.s. Lehtonen, 22. tammikuuta 1939 Turku – 24. marraskuuta 1984 Uusi-Seelanti) oli suomalainen telinevoimistelija.
Eira Lehtonen sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa 13:nneksi ja 8-ottelussa 82:nneksi. Tokion 1964 kesäolympialaisten 8-ottelussa hän sijoittui 66:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1958, 1962 ja 1966 sekä EM-kilpailuihin vuosina 1963 ja 1965.
Seuratasolla Eira Lehtonen edusti Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen mestaruuden moniottelussa vuosina 1961, 1964 ja 1966, puomilla vuosina 1955–1959 ja 1966, nojapuilla vuosina 1956 ja 1958 sekä hypyssä vuonna 1966.
Eira Lehtonen avioitui kuuluisan kestävyysjuoksuvalmentajan, uusiseelantilaisen Arthur Lydiardin kanssa.
Lehtikuoriaismaiset

| Lehtikuoriaismaiset |
| --- | --- |
 Chrysolina coerulans
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea  Latreille, 1802
Heimot
 Piilokkaat Bruchidae  Sarvijäärät Cerambycidae  Lehtikuoriaiset Chrysomelidae Muita: Megalopodidae  Orsodacnidae 
Katso myös
   Lehtikuoriaismaiset Wikispeciesissä   Lehtikuoriaismaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtikuoriaismaiset (Chrysomeloidea) on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva yläheimo.
Yläheimolle tunnusomaisia ovat salaviisijaokkeiset nilkat ja tuntosarvet, jotka eivät koskaan ole selvästi nuijamaiset. Kaikkien lehtikuoriaismaisiin kuuluvien lajien ollessa kasvinsyöjiä niiden elintavat ovat keskenään samantapaiset.
Heimoja

Yläheimo käsittää kolme varsinaista heimoa, joista jokaisen edustajia elää myös Suomessaselvennä.
Piilokkaat Bruchidae
Sarvijäärät Cerambycidae
Lehtikuoriaiset Chrysomelidae
Muita:
Megalopodidae
Orsodacnidae
Aiheesta muualla

ITIS: Chrysomeloidea (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q920316  Wikispecies: Chrysomeloidea  AFD: Chrysomeloidea  BioLib: 10122  BugGuide: 40620  CoL: CHR  EoL: 351  Fauna Europaea: 11093  Fauna Europaea (new): 4503b66a-fe13-4599-b734-24d5f54b0b67  iNaturalist: 176269  ITIS: 114496  NBN: NHMSYS0020148412  NCBI: 71528  NZOR: bf72a6de-c35e-4c69-9504-bcc5e9d4897b  Open Tree of Life: 765489  Paleobiology Database: 69408
Keijo Lehtonen

Keijo Lehtonen (17. marraskuuta 1930 Rauma – 24. elokuuta 2017) oli suomalainen maahockeypelaaja, jääkiekkoilija ja pesäpalloilija.
Lehtonen oli Suomen maahockeyn olympiajoukkueen varamies Helsingissä 1952. Hän pelasi maahockeyn SM-sarjaa Rauman Lukon joukkueessa. Jääkiekon SM-sarjassa hän pelasi 11 ottelua vuosina 1951–1953 Lukon riveissä. Pesäpallon SM-sarjassa hän edusti Rauman Urheilijoita ja Rauman Feraa. Jalka- ja jääpalloa Lehtonen pelasi suomensarjassa. Keilailussa hän saavutti M-luokan. Hän toimi Rauman Hakrien johtokunnassa ja vuosina 1976–1978 keilaseura Prikin puheenjohtajana.
Lehtikuoriaiset

| Lehtikuoriaiset |
| --- | --- |
 Koloradonkuoriainen (Leptinotarsa decemlineata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Lehtikuoriaiset Chrysomelidae  Latreille, 1802
Alaheimot
 Bruchinae  Cassidinae  Chrysomelinae  Criocerinae  Cryptocephalinae  Donaciinae  Eumolpinae  Galerucinae  Lamprosomatinae  Sagrinae  Spilopyrinae Incertae sedis Synetinae 
Katso myös
   Lehtikuoriaiset Wikispeciesissä   Lehtikuoriaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtikuoriaiset (Chrysomelidae) on kovakuoriaisiin (Coleoptera), lehtikuoriaismaisten (Chrysomeloidea) yläheimoon kuuluva heimo. Käsittäen lähes 30 000 tunnettua lajia se kuuluu kovakuoriaisheimoista suurimpiin. Suomesta lajeja on tunnistettu pitkälti yli 200. Jotkut lehtikuoriaislajit ovat pahoja viljelyskasvien tuholaisia.
Alaheimoja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bruchinae  Cassidinae  Chrysomelinae |  Criocerinae  Cryptocephalinae  Donaciinae |  Eumolpinae  Galerucinae  Lamprosomatinae |  Sagrinae  Spilopyrinae |
Incertae sedis
Synetinae
Aiheesta muualla

Laji.fi: Lehtikuoriaiset (Chrysomelidae)
Ötökkätieto: Lehtikuoriaiset (Chrysomelidae)
ITIS: Chrysomelidae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q193407  Wikispecies: Chrysomelidae  AFD: Chrysomelidae  BioLib: 11441  BOLD: 1813  BugGuide: 180  CoL: 87S  EoL: 7463  EPPO: 1CHRYF  Fauna Europaea: 11097  Fauna Europaea (new): 1c137eb0-6173-4da1-8874-7d868052e453  GBIF: 7780  iNaturalist: 51146  IRMNG: 101545  ITIS: 114509  NBN: NHMSYS0020151707  NCBI: 27439  NZOR: 249efdb8-a632-4a95-87a1-8f94dd0ffa6e  Open Tree of Life: 567698  Paleobiology Database: 69420  PPE: chrysomelidae  Plazi: F86C87AC-FFB6-1F2C-B383-A5A0FAEE2E77  WoRMS: 150711
Lebedos

| Lebedos> Λέβεδος |
| --- | --- |
 Antiikin Lebedoksen niemi eli nykyinen Kisikin niemi.
Sijainti
 Lebedos
Koordinaatit:  38°4′40″N, 26°57′52″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Cumhuriyet, Seferihisar, İzmir
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Joonia
Aiheesta muualla
  Lebedos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lebedos (m.kreik. Λέβεδος, lat. Lebedus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisessä İzmirin maakunnan Seferihisarin Cumhuriyetissä.
Lebedos oli kreikkalainen siirtokunta ja yksi Joonian liiton kahdestatoista kaupungista (dodekapolis).
Maantiede

Lebedos sijaitsi vanhalla Lyydian alueella nykyisellä Kisikin niemellä, noin 36 kilometriä luoteeseen Efesoksesta ja noin kymmenen kilometriä itään Myonnesoksen niemestä. Lebedoksen kaupunkikeskus sijaitsi pienellä niemellä. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi kukkula mantereen puolella niemestä pohjoiskoilliseen.
Lebedoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Sen alueesta itään sijaitsi Kolofonin alue ja länteen Teoksen ja Myonnesoksen alueet. Kaupungin pohjois- ja länsipuolella oli mineraalipitoisia kuumia lähteitä, jotka ovat olemassa edelleen.
Historia

Lebedoksen paikkaa asuttivat alun perin kaarialaiset. Kreikkalaisen perinteen mukaan joonialaiset valtasivat sen Vähän-Aasian rannikkoa asuttaessaan Ateenan kuninkaan Kodroksen pojan Andraimonin tai Andropompoksen johdolla. Andraimonin haudan katsottiin sijaitsevan Kolofonin lähellä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Lebedios (Λεβέδιος).
Lebedoksen lyömä raha, kuvituksessa mm. pöllö ja teksti ,  sekä Herakleen sauva ja teksti , .
Lebedoksen varhais- ja arkaaisen kauden historiasta ei tiedetä antiikin lähteiden kautta juuri mitään. Se vaikuttaa kukoistaneen ainakin jossakin määrin kaupan ja hedelmällisen maaperänsä ansiosta, mutta ei noussut koskaan merkittävimpien Joonian kreikkalaiskaupunkien joukkoon. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Lebedos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 451/450–430/429 eaa. ja vielä 425/424 eaa. Lebedos kapinoi Ateenaa vastaan peloponnesolaissodan aikaan vuonna 411 eaa.
Antigonos suunnitteli Teoksen ja Lebedoksen yhdistämistä synoikismoksella hellenistisen kauden alkupuolella noin vuonna 303 eaa. niin, että lebedoslaiset olisi siirretty Teokseen, mutta suunnitelma ei toteutunut. Lysimakhos siirrätti sen sijaan 200-luvun eaa. alkupuolella lebedoslaiset, samoin kuin monia teoslaisia, uudelleen perustamaansa Efesokseen eli Arsinoe Efesokseen tai Nea Efesokseen. Tämän jälkeen Lebedos taantui huomattavasti.
Ptolemaios II perusti Lebedoksen uudelleen nimellä Ptolemais noin vuonna 266 eaa. Vanha nimi palasi kuitenkin pian käyttöön. Kaupunkia yritettiin elvyttää Rooman vallan alussa 100-luvulla eaa., ja roomalaiset siirsivät sinne Dionysoksen taiteilijoiden koinonin eli eräänlaisen killan Joonian ja Hellespontoksen aluekeskuksen, joka oli aiemmin ollut Teoksessa, Efesoksessa ja Myonnesoksessa. Taiteilijat otettiin kaupungissa hyvin vastaan, koska se kärsi väen vähyydestä. Kaupungissa pidettiin taiteilijakillan vuosittaiset kokoukset, joihin liittyi myös Dionysoksen kunniaksi järjestetyt kilpailut.
Horatius sanoo Lebedoksen olleen kokonaan autiona hänen aikanaan, mutta tämän täytyy olla virhe. Kaupunki mainitaan usein kirjallisuudessa, ja löi omaa rahaa 100-luvulle jaa. saakka. Varhaiskristillisellä kaudella Lebedos toimi piispanistuimena, ja se esiintyy varhaisissa bysanttilaisissa lähteissä vielä 600-luvulla.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungin niemi oli ympäröity kaupunginmuureilla, joista on säilynyt joitakin osia. Niiden paksuus on ollut noin kaksi metriä ja niissä oli neljä tornia ja kolme porttia. Muurit on ajoitettu hellenistiselle kaudelle. Niemeltä on löydetty myös joitakin rakennusten perustuksia. Myös kaupungin akropoliilta on löydetty muureja ja rakennusten perustuksia, sekä paljon keramiikan osia. Kuumien lähteiden luota on löydetty jäänteitä kylpylärakennuksista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lebedos Wikimedia Commonsissa
Leben

| Leben> Λέβην |
| --- | --- |
 Lebenin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Leben
Koordinaatit:  34°55′56″N, 24°55′27″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Léntas, Górtyna, Iraklion, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Kaupunki:  Gortyn
Aiheesta muualla
  Leben Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leben (m.kreik. Λέβην, Lebēn) eli Lebena (Λέβηνα, Lebēna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Górtynan kunnan Léntaksen kylän paikalla.
Maantiede

Leben sijaitsi Kreetan etelärannikolla Libyanmeren rannalla. Paikan pohjoispuolella kohoavat Asterousia-vuoret. Leben oli sisämaassa noin 14 kilometriä pohjoisempana sijainneen Gortynin kaupungin satama. Kaupungin nimen oletetaan olevan foinikialaista alkuperää ja viittaavan leijonaan (labi). Nimi on mahdollisesti peräisin siitä, että kaupungin lähellä sijaitseva niemi muistuttaa leijonan päätä.
Historia

Lebenin seutu on ollut asuttuna viimeistään myöhäisellä neoliittisella kaudella. Alueelta on löydetty myös varhaisen minolaisen kauden hautoja, millä perusteella alueella on todennäköisesti ollut pysyvä asutus tuolloin. Sillä oli kauppayhteyksiä Egyptiin, Lähi-itään ja Kykladeille.
Lebenin kaupunki kukoisti hellenistisellä kaudella ja erityisesti roomalaisella kaudella, jolloin Gortyn oli noussut saaren merkittävimmäksi kaupungiksi. Kaupunki kärsi suuria vaurioita maanjäristyksessä ensimmäisellä vuosisadalla jaa., ja tuolloin rantaviivan alueella kerrotaan siirtyneen jopa kilometrin verran. Kaupunki rakennettiin uudelleen, ja oli olemassa vielä varhaisella bysanttilaisella kaudella. Se autioitui 600–700-luvuilla jaa. saaren arabivalloitusta edeltäneiden saraseenien hyökkäysten vuoksi.
Rakennukset ja löydökset

Lebenissä oli Asklepieion eli Asklepiokselle ja Hygieialle omistettu temppeli, joka oli antiikin aikana hyvin tunnettu koko Kreetalla sekä muun muassa Libyassa. Se sijaitsi kuumien lähteiden paikalla ja toimi parantolana. Gortynin asukkaat perustivat temppelin Epidauroksen Asklepieionin mallin mukaan 300-luvulla eaa. Pyhäköstä on säilynyt sen terassitasanne ja seinien jäänteitä, kaksi marmoripylvästä sekä Asklepioksen ja Hygieian kuvapatsaiden jalusta.
Pyhäkön pohjoispuolella oli siihen liittynyt pitkä stoa eli pylväshalli, jossa potilaat yöpyivät, mikä oli osa hoitoprosessia. Itäpuolella oli lähdekaivo ja länsipuolella aarrekammio, jonka maanalaisessa kryptassa säilytettiin votiivilahjoja.
Bysantilaisella kaudella kaupunkiin rakennettiin kaksi basilikakirkkoa, joiden rauniot ovat jäljellä. Toinen niistä rakennettiin 400-luvun jaa. puolessa välissä ja uudelleen sen tuhouduttua 500-luvun jaa. puolessa välissä. Basilikassa oli kolme laivaa ja nartheks, ja sen rakentamisessa oli käytetty antiikin aikaisten rakennusten kiviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leben Wikimedia Commonsissa
Lebenin Asklepieionin raunioita.
Asklepieionin aarrekammion lattian mosaiikki ja votiivilahjareikä.
Lasse Lehtonen (jääkiekkoilija)

Lasse Olavi Lehtonen (9. helmikuuta 1946 Pori – 4. lokakuuta 2000) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1964–1968 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Lasse (Late) Lehtonen edusti SM-sarjaurallaan Rosenlewin Urheilijat -38:aa ja Porin Ässiä. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 62 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 7 + 7 = 14 ja jäähymääränsä 6 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden RU-38:n joukkueessa vuonna 1967.
Lehtonen toimi Musan Salaman suomensarjamiehistön kapteenina vuodesta 1972. Lehtonen oli ammatiltaan leikkaaja. Hänen kotikuntansa oli Pori. Lehtonen harrasti raviurheilua.
Melu

Melu (arkikielessä meteli) on ääntä, joka koetaan epämiellyttäväksi tai häiritseväksi tai joka on muulla tavoin terveydelle vahingollista tai hyvinvoinnille haitallista. Melun voimakkuus ilmoitetaan desibeleinä.
Määritelmiä

Suomen lainsäädännössä melu määritellään ääneksi, joka on terveydelle haitallista tai joka merkityksellisesti vähentää ympäristön viihtyisyyttä taikka merkityksellisesti haittaa työntekoa. Toisen määritelmän mukaan melu on ääntä, jonka ihminen kokee epämiellyttäväksi tai häiritseväksi. Melua voidaan pitää myös "ei-toivottuna" äänenä. Melu on eräs päästömuoto. Eri määritelmät katsovat melua eri näkökulmasta. Lainsäädännön määritelmä korostaa yhteiskunnalle aiheutuvaa haittaa, kun taas jälkimmäisissä korostuu melun kokemisen subjektiivisuus.
Sama ääni voi olla toisen korvissa nautittavaa kuunneltavaa, kun taas toinen aistii sen meluna. Yleinen esimerkki on ulkoilmakonsertti, johon monet ostavat pääsylipun voidakseen osallistua, mutta osa lähiseudun asukkaista kokee musiikin meluna.
Altistumisympäristön ja -tilanteen mukaan melu voidaan jaotella asumismeluksi, työpaikkameluksi, vapaa-ajan meluksi ja ympäristömeluksi.lähde?
Yleiskielessä meluna ajatellaan esimerkiksi liikenne, tehtaiden aiheuttamat äänet ja naapurimelu huoneistoissa.
Meluntorjunta

Meluntorjuntaan käytetään hallinnollisia ja teknisiä toimenpiteitä. Hallinnollisessa meluntorjunnassa melualtistuksen määrää vähennetään muun muassa laeilla ja säännöillä, kuten liikenteen rajoittamisella. Meluntorjuntatekniikka keskittyy melulähteiden ja melun etenemisen vaimentamiseen esimerkiksi äänenvaimentimilla ja rakenteilla, kuten meluesteillä. Jos melulle altistumista ei voida välttää, ihmisten kuulo on suojattava kuulosuojaimilla. Yleisimpiä kuulonsuojaimia ovat korvakäytävään työnnettävät tulpat ja kuppisuojaimet.