stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M-luokka (sukellusvene, Neuvostoliitto)
Alukset > Sarja XV

| nimi | rakentaja | kölinlasku | vesillelasku | palvelus | kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| M-200 | Sudomeh, Leningrad | 31. maaliskuuta 1940 | 4. helmikuuta 1941 | 20. maaliskuuta 1943 |  |
| M-201 | Sudomeh, Leningrad | 31. maaliskuuta 1940 | 4. helmikuuta 1941 | 16. huhtikuuta 1943 |  |
| M-202 | Sudomeh, Leningrad | 25. toukokuuta 1940 | 4. huhtikuuta 1941 | 19. helmikuuta 1944 |  |
| M-203 | Sudomeh, Leningrad | 31. lokakuuta 1940 | 7. heinäkuuta 1941 | 28. lokakuuta 1944 |  |
| M-204 | Sudomeh, Leningrad | 1940 | 1946 | 1947 |  |
| M-205 | Sudomeh, Leningrad | 1941 | 1947 | 1947 |  |
| M-206 | Sudomeh, Leningrad | 1940 | 1947 | 1948 |  |
| M-207 | Sudomeh, Leningrad |  |  |  | tilattu, muttei aloitettu ennen kesäkuuta 1941 tilaus peruutettu |
| M-208 | Sudomeh, Leningrad |  |  |  | tilattu, muttei aloitettu ennen kesäkuuta 1941 tilaus peruutettu |
| M-209 | Sudomeh, Leningrad |  |  | 1947 |  |
| M-210 | Sudomeh, Leningrad |  |  | 1950 |  |
| M-211 | Sudomeh, Leningrad |  |  | 1948 |  |
| M-212 | Sudomeh, Leningrad |  |  | 1948 |  |

Sarja VI
Sarja VI bis
Sarja XII
Sarja XV
Mikko Aaltonen

| Mikko Aaltonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1976 (ikä 48–49)
Poliitikko
Puolue:  vasemmistoliitto
Asema:  kaupunginvaltuutettu (2009–) aluevaltuutettu (2022–) Pirkanmaan maakuntavaltuusto, valtuutettu (2015–) Euroopan alueiden komitean jäsen (2020-) Euroopan asunnottomuuden torjunnan foorumin jäsen (2021–) Pirkanmaan syöpäyhdistys, hallituksen jäsen (2018–)  Tampereen tilapalvelut Oy, hallituksen jäsen (2022–)
Vaalipiiri:  Pirkanmaan vaalipiiri
Kotipaikka:  Tampere
Koulutus:  Hallintotieteiden maisteri (2004)
Tutkinnot:  Tampereen yliopisto
Puoliso:  naimisissa
Lapset:  kaksi
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Mikko Aaltonen (s. 1976) on Tampereella asuva vasemmistoliittolainen poliitikko, kaupunginvaltuutettu ja Pirkanmaan hyvinvointialueen aluevaltuuston jäsen.  Hän on toiminut myös Tampereen apulaispormestarina.
Aaltonen on työskennellyt monissa eri tehtävissä, mukaan lukien talous- ja hallintojohtajana Tampereen Setlementti Ry:ssä, talouspäällikkönä YTHS Helsinki-Espoon terveyspalveluyksikössä ja apulaispormestarina Tampereen kaupungissa 2013–2017. Aaltonen on ollut ehdolla eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiiristä ensimmäisen kerran vuonna 2011.
Hän on ollut Euroopan alueiden komitean jäsenenä vuodesta 2020 alkaen.
Ruotsin poliittinen järjestelmä

Osa politiikan artikkelisarjaa
Ruotsin perustuslait
Ruotsin hallitusmuoto
Ruotsin kruununperimysjärjestys
Painovapausasetus
Sananvapausperustuslaki
Monarkia
Ruotsin kuningas (Luettelo):
Kaarle XVI Kustaa
Kruununprinsessa
Prinsessa Victoria
Ruotsin kuningasperhe
Ruotsin hovi
Toimeenpanovalta
Ruotsin pääministeri (Luettelo):
Magdalena Andersson
Ruotsin hallitus
Anderssonin hallitus
Ruotsin ministeriöt
Ruotsin viranomaiset
Lainsäädäntövalta
Ruotsin valtiopäivät
Ruotsin valtiopäivien puhemies
Andreas Norlén
Luettelo Ruotsin valtiopäiväedustajista
Perustuslakivaliokunta
Sotadelegaatio
Ruotsin oppositiojohtaja
Ulf Kristersson
Tuomiovalta
Ruotsin korkein oikeus
Ruotsin korkein hallinto-oikeus
Lakineuvosto
Aluejako
Ruotsin läänit
Luettelo Ruotsin maaherroista
Ruotsin maakäräjäkunnat
Ruotsin kunnat
Vaalit
Ruotsin valtiopäivävaalit 2018
Ruotsin maakäräjävaalit 2018
Ruotsin kunnallisvaalit 2018
Ruotsin europarlamenttivaalit 2019
Kansanäänestykset Ruotsissa
Luettelo Ruotsin puolueista
Muita aiheita
Ruotsin energiapolitiikka
Ruotsin ulkopolitiikka
Ruotsin saamelaisparlamentti
Ruotsin puolustusvoimat
Ruotsin poliisi
Säpo
n
k
Ruotsi on nykyaikainen parlamentaarinen monarkia, jossa muodollisena valtionpäämiehenä on kuningas, mutta ylin poliittinen valta on pääministerillä. Kuningas on ollut vuodesta 1973 Kaarle XVI Kustaa ja pääministeri vuodesta 2022 Ulf Kristersson.
Kuninkaalla ei ole vuoden 1975 perustuslakiuudistuksesta lähtien ollut enää edes muodollista toimeenpanovaltaa, vaikka hän toimii ulkoasiainvaliokunnan johtajana. Kuninkaalla on kuitenkin suuri vaikutusvalta ja monarkialla on Ruotsissa vankka suosio. Kuningas nähdään kansakunnan henkilöitymänä poliittisen vallan puuttumisesta huolimatta.
Ruotsissa lainsäädäntövaltaa käyttää yksikamarinen parlamentti eli valtiopäivät (ruots. riksdag), toimeenpanovaltaa pääministerin johtama hallitus ja tuomiovaltaa riippumattomat oikeusistuimet. Parlamentissa on 349 jäsentä. Parlamentarismi on ollut käytössä vuodesta 1917 ja naisilla äänioikeus vuodesta 1919. Ruotsissa on monipuoluejärjestelmä.
Poliittinen historia

Usein sanotaan,kenen mukaan? että Ruotsin ensimmäiset valtiopäivät olivat vuonna 1435 pidetty Arbogan kokous, vaikka kuninkaat olivat jo aiemmin saaneet neuvoja maan vaikuttajilta. Vuosien mittaan valtiopäivien toiminta ja valta ovat vaihdelleet huomattavasti, esimerkiksi pitkään ne toimivat säätyvaltiopäivinä. Vuoteen 1680 saakka kuningas ja aatelisraati jakoivat vallan keskenään, minkä takia aatelisista tuli vaikutusvaltaisia. Vuoden 1680 Isossa peruutuksessa valtiomuoto muuttui absoluuttiseksi monarkiaksi.
Suuren Pohjan sodan tappion jälkeen alkoi vuonna 1719 Vapauden aika, mikä johti perustuslaillisen monarkian perustamiseen eri perustuslakien mukaan (1772, 1789 ja 1809). Näistä viimeinen antoi porvarillisille useita oikeuksia. Valtiotieteilijä Leif Lewinin mukaan ruotsalaisille poliitikoille on ollut ominaista Oscar II:n ajasta lähtien pikemmin yksimielisyyteen pääseminen kuin vastuuvelvollisuus.lähde?  Vuonna 1918 yleinen äänioikeus otettiin käyttöön ja vuonna 1921 pidettiin ensimmäisiä vaaleja, joissa tätä oikeutta käytettiin. Kustaa V:n seuraaja Kustaa VI Aadolf säilytti parlamentarismia kunnes vuonna 1975 tapahtunut perustuslain muutos teki käytännössä lopun kuninkaan poliittisesta voimasta. Samaa muutosta myöten myös kaksikamarisista valtiopäivistä tuli yksikamariset.
Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue on dominoinut ruotsalaista politiikkaa vuodesta 1930 lähtien ja ollut hallituspuolueena vuoden 1932 kaksikamarisista vaaleista vuoteen 1976 valtiopäivävaaleihin asti, paitsi lyhyen ajan kesällä 1936, kun Pehrsson-Bramstorpin hallitus oli vallassa. Tämä on länsimaissa ainutlaatuinen tapaus. Vuonna 1982 sosiaalidemokraatit sai hallitusvaltansa takaisin ja säilytti sen Ruotsin valtiopäivävaaleihin 2006 asti, paitsi vuosina 1991–94, kun maata johti porvarillinen koalitiohallitus.
Vuoden 2006 valtiopäivävaalit johtivat siihen, että Maltillinen kokoomus, Kansanpuolue liberaalit, Keskustapuolue ja Kristillisdemokraatit muodostuma porvarillinen liittoutuma (Allians för Sverige) voitti. Maltillisen kokoomuksen puoluejohtaja Fredrik Reinfeldtista tuli maan uusi pääministeri.
Punavihreät pääsivät valtaan valtiopäivävaaleissa 2014, jonka jälkeen Stefan Löfvénin johdolla muodostettiin sosiaalidemokraattien ja ympäristöpuolueen hallitus. Vuoden 2018 valtiopäivävaalien jälkeen puolueet ajautuivat hallituskriisiin koska niin punavihreät kuin porvariallianssikaan eivät pystyneet muodostamaan enemmistöä valtiopäivillä Ruotsidemokraattien korkean mandaatin vuoksi. Porvaripuolueista varsinkin liberaalit ja keskustapuolue olivat haluttomia yhteistyöhön Ruotsidemokraattien kanssa, joten päättivät pitkien hallitusneuvottelujen tuloksena tukea entistä Löfvenin punavihreää hallituspohjaa oppositiosta, jos heidän tavoitteitaan päätyy hallitusohjelmaan.
Perustuslait

Nykyään Ruotsin lainsäädännössä on neljä perustuslakia, josta tärkein on vuonna 1974 annettu Hallitusmuotolaki, sillä siinä määritellään poliittisen elämän perusteita sekä kansalaisten perusoikeuksia ja -vapauksia. Vuonna 1809 annettu Laki kruununperimysjärjestyksestä on sopimus silloisten säätyvaltiopäivien ja Bernadotte-kuningassuvun välillä, ja se säätelee suvun jäsenten oikeuksia nousta Ruotsin valtaistuimelle.
Ruotsin neljä peruslakia ovat:
Hallitusmuotolaki (1974)
Laki kruununperimysjärjestyksestä (1809)
Painovapausasetus (1949)
Sananvapauslaki (1991)
Rakenne

Valtiojärjestys ja perustuslait määrittävät poliittisen järjestelmän.
Valtiojohto
Kuningas Kaarle XVI Kustaa
Parlamentti
Puhemies
Kansallinen komitea
Hallitus
pääministeri
ministerit
valiokunnat
Oikeuslaitos
Aluehallinto
Läänit
Maaherrat
Paikallishallinto
Maakäräjät (ruots. landsting)
Kunnat
Saamelaiskäräjät
Vaalit
Valtiopäivät
Poliittiset puolueet
Ulkopolitiikka
Euroopan unionin politiikka
Oikeuslaitos

Ruotsalainen oikeuslaitos perustuu länsimaiseen oikeusjärjestelmään, joka on saanut vaikutteita mm. Rooman valtakunnan lainsäädännöstä ja Napoleonin lakikokoelmasta (Code Civil). Siviili- ja prosessioikeutta koskeva lainsäädäntö perustui pitkälti 1900-luvulle saakka keskeisiltä osiltaan vanhaan vuoden 1734 lakiin, mutta on nykyisin lähes kauttaaltaan uudistettu.
Hallinnolliset yksiköt

Ruotsi on jaettu 21 lääniin, joita johtaa lääninhallitus. Jokaisessa läänissä Gotlannin lääniä lukuun ottamatta toimii myös maakäräjät. Ruotsissa on 290 kuntaa.
Energiapolitiikka

Vuonna 2003 sähköä vesivoimalla oli tuotettu 53 TWh eli 40 % maan sähkön tuotannosta ja ydinvoimalla oli tuotettu 65 TWh eli 49 %. Samaan aikaan biopolttoaineiden käyttö, esimerkiksi turve tuotti 13 TWh sähköä.. Ruotsi on korkeimmin sijoitettu valtio ilmaston muutos Climate Change Performance Index:illä. Vuonna 2005, uusiutuvien energiavarojen käyttö oli noussut 26 %iin energian tuotannosta Ruotsissa. Merkittävä osa energiasta tuotetaan vesivoimasta ja biomassasta. Maaliskuussa 2005, mielipidekysely osoitti, että 83 % on hyväksyy ydinvoiman säilyttämisen tai lisäämisen. Kuitenkin huolimatta siitä, että raportit radioaktiivisista vuodoista ydinjätteen varastoinnissa Forsmarkissa Ruotsissa oli julkaistu. Tämä ei näyttäisi muuttaneen yleistä suhtautumista ydinvoiman käyttöön. Ruotsi on päättänyt lopettaa ydinvoimatuotannon ennen vuotta 2020, vaikkakin se on hyvin epäsuosittua sen tapahtuessaselvennä.
Ulkopolitiikka

Vuonna 1919 valtiopäivät asettivat pysyvän ulkoasiainlautakunnan (ruotsiksi utrikesnämnden) hoitamaan suhteita ulkovaltoihin.
1900-luvun ajan ruotsalainen ulkopolitiikka on perustunut liittoutumattomuuteen rauhan aikana ja puolueettomuuteen sodan aikana. Kylmän sodan aikana Ruotsi ei liittynyt Natoon eikä Varsovan liittoon, ja se vastaanotti vain pienen avun Marshallin suunnitelmasta. Viime aikoina Ruotsi on kuitenkin tehnyt myös sotilaallista yhteistyötä läntisten Nato-maiden kanssa, mutta ei ole liittynyt jäseneksi.
Ruotsi on ollut Pohjoismaiden neuvoston jäsen sen perustamisesta saakka. Vuonna 1995 Ruotsi liittyi yhdessä Suomen ja Itävallan kanssa Euroopan unioniin. Ruotsi on myös aktiivijäsen YK:ssa ja muissa järjestöissä kuten OECD ja IMF.
Poliitikkoja

Kansainvälisesti tunnettuja ruotsalaisia poliitikkoja ja diplomaatteja ovat olleet: Joe Hill, Carl Skoglund, Raoul Wallenberg, Folke Bernadotte, Dag Hammarskjöld, Olof Palme, Carl Bildt, Hans Blix ja Anna Lindh.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin poliittinen järjestelmä Wikimedia Commonsissa
Ahven

| Ahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Ahvenet Percidae
Suku::  Ahvenet Perca
Laji::  fluviatilis
Kaksiosainen nimi
 Perca fluviatilis  Linnaeus, 1758 
 Ahvenen luontainen levinneisyys punaisella sekä vaaleanvihreällä istutettu levinneisyys.
Katso myös
   Ahven Wikispeciesissä   Ahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ahven (Perca fluviatilis) on Euraasiassa makeissa ja murtovesissä elävä kalalaji. Se on yleensä vihreäsävyinen tummilla pystyraidoilla. Sen vatsaevät ja pyrstö ovat puna-oranssit. Tyypillisesti ahven on 15–30 sentin pituinen ja 50–350 gramman painoinen ja sen elinikä on noin kuusi vuotta.
Ahven on Suomen yleisin kalalaji ja Suomen kansalliskala. Se on parvikala, joka liikkuu ja etsii ravintoa päivisin parvissa, mutta yöksi se menee yksin pohjalle kasvuston suojaan lepäämään. Ahven lisääntyy tehokkaasti, ja naaras voi laskea jopa yli 200 000 mätimunaa. Pienet yksilöt syövät eläinplanktonia, mutta iän myötä ruokavalioon tulevat pohjaeläimet ja pikkukalat. Ahventa myös pyydystetään ruokakalaksi.
Koko ja ulkonäkö

Ahven on teräväsuomuinen, yleensä vihreäsävyinen kala, jossa on tummia pystyraitoja. Sen väri vaihtelee lähes mustasta vaalean harmaanvihreään. Tummissa vesissä, etenkin paljon humusta sisältävissä vesistöissä, ahvenet saattavat olla myös ruskeankeltaisia. Vesistöissä, joissa uitetaan puuta, tavataan silloin tällöin myös oransseja ahvenia. Ahvenen tunnistaa helposti myös puna-oransseista vatsaevistä ja pyrstöstä sekä selkäevän mustasta laikusta. 
Ahvenen raidat ovat nykypäivänä veden kirkkauden mukaiset. Jos vesi on tummaa, niin ahvenella on haaleammat raidat ja päinvastoin.
Kiduskannen suurimmasta luusta sojottaa taaksepäin terävä piikki, toisessa puolestaan on hienompaa sahanterää. Nopeakasvuisen ahvenen niska voi muodostua jykeväksi ja jyrkästi nousevaksi, minkä johdosta isoja ahvenia usein nimitetään kyrmyniskoiksi. 
Ahvenen selkäevä on kaksiosainen. Etuosassa on 13–17, yleensä 14 piikkiruotoa, takaosassa 1–3 piikkiruotoa ja 13–16 kärjestä haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä taas on kaksi piikkiruotoa ja 7–10 nivelruotoa.
Useimmiten ahven on pituudeltaan 15–30 senttimetriä ja painoltaan 50–350 grammaa. FAOn arvioiden mukaan tyypillinen ylämitta on 35 senttimetriä ja 1,2 kilogrammaa. Vuosina 1993–1994 Bodenjärven ahvenia tutkittaessa havaittiin, että valtaosa (93–97 %) järven kalojen biomassasta oli ahvenia, joiden pituus oli 6–31 cm.
Ahvenanmaan Kökarilta vuonna 2010 saatu 2,87-kiloinen ahven on Kansainvälisen urheilukalastusliiton IGFA:n rekisterien mukaan maailman suurin urheilukalastusvälineillä saatu yksilö. Vuonna 1945 Britanniassa saatiin 5,9 kg painava ahven.
Ahvenet voivat elää yli 20-vuotiaiksi, yleensä elinikä on noin kuusi vuotta.
Levinneisyys

Ahvenen levinneisyysalue sisävesissä kattaa lähes koko Euroopan Italiaa ja Espanjaa lukuun ottamatta ja ulottuu Siperiaan Kolymajoelle saakka.
Suomessa ahven on levinnyt lähes koko maahan, niin sisävesiin kuin merialueellekin. Ainoastaan pohjoinen käsivarsi on paikka, jossa ahventa ei tavata.
Uuteen-Seelantiin istutettiin vuonna 1868 eurooppalaisia ahvenia urheilukalastusta varten. Nykyisin sen pelätään syrjäyttävän alkuperäisiä lajeja. Ahvenia on istutettu myös Australiaan, Etelä-Afrikkaan, Marokkoon, Kyprokselle, Kiinaan ja Azoreille.
Pohjoisamerikkalainen kelta-ahven (Perca flavescens) on jotakuinkin identtinen eurooppalaisen ahvenen kanssa niin elintavoiltaan kuin ulkonäöltäänkin.
Elinympäristö

Ahven elää hitaasti virtaavissa joissa, järvissä ja lammissa ja Itämeren murtovedessä. Se saattaa liikkua myös kylmissä, nopeasti virtaavissa vesissä mutta ei jää niihin kutemaan.
Ahven sietää hapanta vettä paremmin kuin useimmat muut Suomen kalat, mutta jos pH laskee lähelle neljää, lisääntyminen ei enää onnistu.
Ahven on myös eräiden simpukkalajien väli-isäntä.
Käyttäytyminen

Ahven on parvikala, joka liikkuu ja etsii ravintoa päivisin parvissa, mutta yöksi se menee yksin pohjalle kasvuston suojaan lepäämään.
Käyttäytyminen > Lisääntyminen

Ahvenkoiraat tulevat sukukypsiksi 1–2-vuotiaina ja naaraat 2–4-vuotiaina. Ahven kutee keväällä huhti-kesäkuun aikaan, kun veden lämpötila ylittää kuusi astetta. Ne kokoontuvat rantaveteen, jossa on suojaavaa kasvillisuutta. Naaras laskee mädin valitsemaansa paikkaan, ja koirasparvi hedelmöittää sen maidillaan.
Ahven on erittäin tehokas lisääntyjä, ja naaras laskee tuhansia tai kymmeniätuhansia mätimunia, jotka koiraat hedelmöittävät. Yhden naaraan mätimunien määrä voi olla jopa yli 200 000. Limainen ja putkimainen mätinauha kiinnittyy pohjakasveihin ja oksiin. Poikaset kuoriutuvat 2–3 viikon kuluttua 6–7 millimetrin kokoisina. Kuoriutuneet poikaset saavat aluksi ravintonsa pienestä ruskuaispussista, mutta siirtyvät pian syömään eläinplanktonia, kuten vesikirppuja, surviaissääsken toukkia ja hankajalkaisia. Ahvenen lisääntymismenestystä voi parantaa upottamalla veteen turoja. Etenkin kaupunkien ja taajamien lähivesissä ahventen lisääntymispaikat ovat vähentyneet ja niillä alueilla turoilla voidaan korvata puuttuvia lisääntymishabitaatteja.
Käyttäytyminen > Ravinto

Ravinnokseen pieni ahven käyttää eläinplanktonia, iän myötä ruokavalioon tulevat pohjaeläimet ja pikkukalat. Suurimmat yksilöt voivat syödä myös pienempiä lajitovereitaan.
Kalastus ja käyttö

Ahvenen liha on vaaleaa ja maukasta. Sitä kalastetaan Euroopassa ruokakalaksi, ja se on myös urheilukalastajien suosima saalis. Ahventa pyydetään katiskoilla, verkoilla, onkimalla, virvelöiden, pilkkimällä ja perhokalastamalla. FAO:n tilastojen mukaan ahventa pyydettiin vuonna 2013 yhteensä 28 920 tonnia. Suurimmat pyyntimaat olivat Venäjä (15 242 tonnia), Suomi (7 666 tonnia), Viro (2 144 tonnia), Puola (1 121 tonnia) ja Kazakstan (1 103 tonnia). Luonnonvarakeskuksen mukaan Suomessa kulutettiin keskimäärin 400 grammaa kotimaista ahventa henkilöä kohden vuonna 2018.
Kalastajat käyttävät hyväkseen ahvenen omaa vuorokausirytmiä: aktiivisimmin ahven tarttuu täkyyn aikaisin aamulla ja iltamyöhällä. Syksyllä paras syönti voi osua lähemmäs keskipäivää. Sameissa vesissä vuorokaudenajoilla ei ole yhtä paljoa eroa kuin kirkkaissa. Ahvenen kalastuksessa oleellista on myös syvyys, koska ahvenparvet vaihtavat syvyyttä mm. lämpötilan ja tuulen mukaan.
Kalastus ja käyttö > Ravintoarvo

Kuten muissakin kaloissa, ahvenissa on terveellisiä aineita, kuten proteiinia ja pehmeää rasvaa, omega-3-rasvahappoja ja D-vitamiinia. Alla olevassa taulukossa on vertailtu eräiden ravintoaineiden määriä ahvenessa ja rasvaisemmissa ruokakaloissa:
|   | Ahven | Silakka | Kirjolohi |
| --- | --- | --- | --- |
| Proteiineja | 17 g | 14,8 g | 10 g |
| Rasvaa | 1,7 g | 6,5 g | 7 g |
| Eikosapentaeenihappo (EPA) | 54 mg | 227 mg | 237 mg |
| D-vitamiinia | 8 μg | 17 μg | 5 μg |
Ahven kulttuurissa

Suomessa ahven on valittu maan kansallissymboleihin kuuluvaksi kansalliskalaksi. Valinta tehtiin Kalatalouden keskusliiton vuonna 1994 järjestämässä yleisöäänestyksessä. Toiseksi jäi hauki. Suomen luonnonsuojeluliiton tiedotuspäällikön Terho Poutasen mukaan ahven on ominaisuuksiltaan perisuomalainen: ”kyrmyniskainen, hitaahko, piikikäs”.
On myös arveltu, että ahven olisi  Ahvenanmaan nimen alkuperänä.
Ahven esiintyy useiden paikkakuntien vaakunoissa.
Bad Buchau, Saksa
Schönberg (Holstein), Saksa
Gröningen, Saksa
Ahvenen anatomia. 1 = suu, 2 = kuono, 3 = silmä, 4 = selkäevä, 5 = kylkiviiva, 6 = pyrstö, 7 = pyrstönvarsi, 8 = peräevä, 9 = peräaukko, 10 = vatsaevä, 11 = rintaevä, 12 = kidusaukko, 13 = kiduskansi.
Ahven Ukrainasta.
Ahvenen mätiä vesikasveihin kiinnittyneenä
Paistettuja ahvenia lautasella.
Marius Lindvik

| Marius Lindvik |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1998 (ikä 26)
Mäkihyppääjä
Seura:  Rælingen Skiklubb
Maailmancup
Voitot:  8
Palkintokorokkeella:  24
 Tietolaatikko päivitetty 16. helmikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:  Norja.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Norja.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:  Norja> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | suurmäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Trondheim 2025 | normaalimäki |  |
|  Kultaa | Trondheim 2025 | sekajoukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Planica 2023 | joukkuemäki |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | joukkuemäki |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Vikersund 2022 | henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Pronssia | Vikersund 2022 | joukkuekilpailu |  |
Marius Lindvik (s. 27. kesäkuuta 1998) on norjalainen mäkihyppääjä, suurmäen olympiavoittaja ja lentomäen sekä normaalimäen maailmanmestari, joka kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 ja on kilpaillut pysyvämmin kaudesta 2017–2018 alkaen.
Arvokilpailut

Lindvik voitti nuorten maailmanmestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa ja sekajoukkuekilpailussa vuonna 2018. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui suurmäessä kuudenneksi ja normaalimäessä 14:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti suurmäen kultaa, oli normaalimäessä seitsemäs, joukkuemäessä neljäs ja sekajoukkuemäessä kahdeksas. Saman kevään lentomäen MM-kilpailuissa Vikersundissa hän voitti henkilökohtaisen kilpailun kultaa ja joukkuekilpailun pronssia. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti joukkuemäessä hopeaa ja sijoittui suurmäessä 19:nneksi ja normaalimäessä 22:nneksi. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 13:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän voitti normaalimäen ja sekajoukkuemäen kultaa sekä saavutti joukkuemäessä pronssia. Suurmäessä Lindvik hyppäsi toiseksi, mutta hänet hylättiin.
Maailmancup

Lindvik ylsi maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon tammikuussa 2018, kun hän sijoittui Zakopanessa kahdeksanneksi. Seuraavan kerran hän sijoittui kärkipäähän joulukuussa 2019, kun hän oli Klingenthalissa kolmas. Seuraavissa kilpailuissa Engelbergissa hän sijoittui viidenneksi ja seitsemänneksi. Keski-Euroopan mäkiviikon 2019–2020 ensimmäisessä kilpailussa Oberstdorfissa hän sijoittui kymmenenneksi. Toisen kilpailun Garmisch-Partenkirchenissa hän voitti hyppäämällä ensimmäisellä kierroksella mäkiennätyksen 143,5 metriä, ja myös kolmannen kilpailun Innsbruckissa hän voitti. Loppiaisena hän oli Bischofshofenissa kolmas, ja mäkiviikon kokonaiskilpailussa toinen. Hän sijoittui samalla kaudella Willingenissä toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs ja Raw Airilla kolmas. Joulukuussa 2020 hän oli Nižni Tagilissa ja Oberstdorfissa kolmas. Tammikuussa 2021 hän oli Bischofoschenissa toinen ja voitti Zakopanessa. Helmikuussa hän oli kolmas Zakopanessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui Wisłassa sekä Bischofshofenissa toiseksi ja Klingenthalissa sekä Engelbergissä kolmanneksi. Mäkiviikon lopputuloksissa hän sijoittui toiseksi. Mäkiviikon jälkeen hän voitti Bischofshofenissa, Zakopanessa sekä Willingenissä, jossa oli myös kolmas. Maaliskuussa 2022 hän voitti Oslossa ja Planicassa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Marraskuussa 2022 hän oli kolmas Wislan toisessa kilpailussa. Joulukuussa 2023 hän sijoittui toiseksi Engelbergin ensimmäisessä kilpailussa. Helmikuussa 2024 hän sijoittui kolmanneksi Lake Placidin ensimmäisessä kilpailussa. Maaliskuussa 2024 hän sijoittui kolmanneksi Oslon ensimmäisessä kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas. Helmikuussa 2025 hän sijoittui toiseksi Sapporon toisessa kilpailussa.
Joukkuekilpailussa Lindvik on ollut voittamassa maailmancupin osakilpailua maaliskuussa 2019 ja 2020 Holmenkollenilla, Lahdessa tammikuussa 2021 ja Willingenissä helmikuussa 2023.
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Mäki |
| 1. tammikuuta 2020 |  Garmisch-Partenkirchen | HS142 |
| 4. tammikuuta 2020 |  Innsbruck | HS130 |
| 17. tammikuuta 2021 |  Zakopane | HS140 |
| 8. tammikuuta 2022 |  Bischofshofen | HS142 |
| 16. tammikuuta 2022 |  Zakopane | HS140 |
| 30. tammikuuta 2022 |  Willingen | HS147 |
| 5. maaliskuuta 2022 |  Oslo | HS134 |
| 27. maaliskuuta 2022 |  Planica | HS240 |
Maailmancupin osakilpailuvoitot > Maailmancupin joukkuekilpailujen voitot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Maa | Mäki |
| 9. maaliskuuta 2019 | Oslo | Norja | HS134 |
| 7. maaliskuuta 2020 | Oslo | Norja | HS134 |
| 23. tammikuuta 2021 | Lahti | Suomi | HS130 |
| 3. helmikuuta 2023 | Willingen | Saksa | HS147 |