stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soundclash

Soundclash on Jamaikalta lähtöisin oleva sound systemien välinen mittelö tai kilpailu, jossa yleisö valitsee esiintyvien sound systemien joukosta suosikkinsa.
Soundclashissa mitellään siitä, kuka pystyy omilla dubplateillaan ja viihdytystaidoillaan voittamaan yleisön puolelleen. Dubplatet eli spesiaalit ovat sound systemille teetettyjä erikoisversioita suosittujen jamaikalaisartistien kappaleista, joiden sanat on yleensä muutettu muotoon, jossa omaa soundia kehutaan ja vastapuolen soundeja taas väheksytään. Clasheissa soitetaan tyypillisesti pelkkiä dubplateja samaan tapaan kuin sound systemit soittavat normaalitilanteessa äänilevyjä sillä erolla, että mikrofonimiehet juontavat tilaisuutta huomattavasti aggressiivisemmin ottein kehottaen yleisöä nostamaan oman soundin voittajaksi ja usein myös piikitellen tai väheksyen muita osallistuvia sound systemejä. Voittaja ratkaistaan tyypillisesti dub-fi-dubilla eli viimeiseksi kilpailuun jääneet kaksi soundia soittavat vuorotellen dubplate -spesiaaleja ennalta sovitun määrän. Jo soitettuja kappaleita ei clashissa sovi soittaa uudestaan. Yleisö ratkaisee voittajan pitämällä ääntä, huutamalla, soittamalla torvia yms. Yleisön kanssa kommunikointi on siis voittajaksi tahtovalle ensiarvoisen tärkeä taito hyvien spesiaalien lisäksi.
Soundclash – kulttuuri on suhteellisen uusi ilmiö Pohjoismaissa mutta kulttuuri on ollut kovassa kasvussa viime vuosien aikana reggaen suosion mukana. Ruotsissa ja Suomessa on syntynyt kymmeniä sound systemejä jotka osallistuvat clasheihin ja viihdyttävät reggaeyleisöä tansseissaan säännöllisesti. Yleisönä olevalle soundclash eroaa perinteisistä tansseista / keikoista merkittävällä tavalla; illan intensiteetti ja energia ovat todella korkealla ja yleisön reaktiot soundeihin ovat ratkaisevassa asemassa.
Ensimmäinen valtakunnallinen soundclash Suomessa järjestettiin joulukuussa 2004. Voiton vei Komposti.
2005 voiton vei turkulainen MPV ja 2006 pokaali palasi Kompostille.
Sovintosunnuntai

Sovintosunnuntai on viimeinen eli neljäs Suurta paastoa edeltävistä ortodoksiseen kirkkovuoteen kuuluvista ns. valmistusviikkojen sunnuntaista. Sovintosunnuntain ehtoopalvelus aloittaa varsinaisen pääsiäistä edeltävän Suuren Paaston. Jo sitä ennen on asteittain luovuttu ensin kaksi viikkoa aikaisemmin liharuuista ja sitten viikkoa aikaisemmin maitoruuista. Sovintosunnuntaita kutsutaan myös laskiaissunnuntaiksi ja maitopyhälaskuksi, jonka nimi tulee paastoon laskeutumisesta.
Aiheesta muualla

Sovintosunnuntai / Ortodoksi.net
Soundfest

Soundfest 2024
Soundfest on Lahdessa järjestettävä pop- ja hiphop-festivaali.
Ensimmäinen Soundfest järjestettiin Mukkulan Tapahtumapuistossa vuonna 2021. Kaksipäiväisillä festivaaleilla esiintyivät muun muassa Gettomasa, Teflon Brothers, Brädi, Ibe, Anna Abreu sekä Gasellit. Tapahtuma keräsi 3000 kävijää.[lähde? ] Toisena vuonnaan Soundfest kasvoi jälleen ja keräsi 5000 juhlijaa Mukkulan Tapahtumapuistoon.
Vuoden 2023 Soundfest keräsi 8000 kävijää. Esiintyjinä oli muun muassa Gettomasa, Isac Elliot, Costi, Abreu, Portion Boys sekä romanialainen poptähti INNA.
Vuonna 2024 kävijöitä oli 11 000. Norjalainen räp-duo Madconin lisäksi esiintyjinä oli muun muassa Karri Koira ja Mirella, jolle se oli ensimmäinen festivaaliesiintyminen.
Sint Maartenin kuvernööri

| Sint Maartenin kuvernööri |
| --- | --- |
 Kuvernöörin lippu
 
 Nykyinen Ajamu Baly 10. lokakuuta 2022 lähtien
Nimittäjä:  Alankomaiden kuningas
Kauden pituus:  6 vuotta (uudelleenvalinta mahdollinen)
Ensimmäinen:  Eugene Holiday
Kotisivut:  https://www.kabgsxm.com
Sint Maartenin kuvernööri (holl. Gouverneur van Sint Maarten) on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluvan Sint Maartenin autonomisen alueen hallituksen johtaja. Lisäksi hän edustaa Alankomaiden kuninkaan, joka myös nimittää kuvernöörin virkaansa, valtaa Sint Maartenilla. Kuvernöörin virkakauden pituus on 6 vuotta, ja se voidaan uusia kerran. Nykyisenä kuvernöörinä toimii Ajamu Baly, joka aloitti virassaan 10. lokakuuta 2022.
Kuvernöörin virka perustettiin vuonna 2010, kun Sint Maartenista tuli autonominen alue. Ensimmäiseksi kuvernööriksi nimitettiin Eugene Holiday, joka aloitti virassaan 10. lokakuuta 2010.
Kuvernöörin valtaoikeuksiin kuuluvat mm. seuraavat:
lakialoitteiden vahvistaminen
virkamiesten nimittäminen ja erottaminen
Sint Maartenin budjetin ja kiinteän omaisuuden hallinnointi
armahtaa tai muuntaa tuomioistuimen antamia tuomioita
antaa ulkomaalaisille sotalaivoille ja -lentokoneille mahdollisesti luvan tulla saaren alueelle
Luettelo Sint Maartenin kuvernööreistä

| Luku | Kuva | Nimi | Virassa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Eugene Holiday | 10. lokakuuta 2010 – 10. lokakuuta 2022 |
| 2 |  | Ajamu Baly | 10. lokakuuta 2022– |
Sněžka

Sněžka-Śnieżka
| --- | --- |
Sijainti:  Karkonoszen piirikunta Tšekki ja Puola
Vuoristo:  Krkonoše/Karkonosze
Korkeus merenpinnasta:  1 603 m
Prominenssi:  1 197  m 
Suojelualueet:  Krkonošen kansallispuisto (en), Karkonoszen kansallispuisto (en) 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sněžkan huipulla oleva vuonna 1655 rakennettu kappeli.
Sněžka (tšekiksi) eli Śnieżka (puolaksi) (saks. Schneekoppe) on Sudeetteihin lukeutuvan Krkonoše/Karkonosze-vuoriston korkein vuori Tšekin ja Puolan rajalla. 1 603 metriä korkea vuori on Tšekin korkein kohta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sněžka Wikimedia Commonsissa
So

So tarkoittaa seuraavia:
se on, so., toisin sanoen
so, myös sol, duuriasteikon viidennen sävelen nimitys solmisaatiossa
so, katakana-merkki ソ ja hiragana-merkki そ, japanin kielen kana-merkki
somali, ISO 639-1 -koodi so, kieli
Somalia, ISO 3166-1 -koodi SO, valtio tai muu maantieteellinen alue
Sosoliso Airlines, IATA-koodi SO, lentoyhtiö
Superior Aviation, IATA-koodi SO, lentoyhtiö.
So, Peter Gabrielin musiikkialbumi vuodelta 1986
Henkilöt

So on seuraavien henkilöiden nimi:
Sŏ Chŏng-ju (1915–2000), korealainen kirjailija
Sō Fujitani (s. 1997), japanilainen jalkapalloilija
So Ji-sub (s. 1977), eteläkorealainen näyttelijä
So Kwan-hui (k. 1998), pohjoiskorealainen poliitikko
So Yeon Ryu (s. 1990), eteläkorealainen golfpelaaja
Sō Yoshitoshi (1568–1615), japanilainen daimio
Wesley So (s. 1992), filippiiniläis-yhdysvaltalainen shakin suurmestari.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”So”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sobekhotep III

Sobekhotep III:n nimimerkki
Sobekhotep III oli muinaisen Egyptin 13. dynastian faarao. Sobekhotep III perhe on varsin hyvin tunnettu, hänen isänsä oli varmuudella Mentuhotep ja äitinsä nimeltään Jewetibaw. Kuninkaalla ( Sobekhotep ) itsellään oli kaksi vaimoa, Senebhenas sekä Neni jonka kanssa hänellä oli kaksi tytärtä, Jewetibaw ja Dedtanuq. Jewetibaw kirjoitutti nimensä kuninkaalliseen kartussiin. Tämä oli toinen kerta historiassa kun kuninkaan tytär oli vastaanottanut tämän kunnian.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Wegaf | Egyptin faarao 13. dynastia | Seuraaja: Neferhotep I |
Schism

| ”Schism” Tool |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Lateralus
 Julkaistu: 2001 (CD) 2005 (DVD)
 Tuottaja(t): David Bottrill
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 06.46
 Levy-yhtiö: Tool Dissectional
Toolin muut singlet
| ”Forty-Six & 2” 1996 | ”Schism” 2001 | ”Parabola” 2002 |
Schism on yhdysvaltalaisen progressivista metallia soittavan yhtyeen Toolin kappale. Se on yhtyeen kolmannen albumin Lateraluksen viides kappale ja sen ensimmäinen singlejulkaisu. Kyseisellä kappaleella yhtye sai Grammyn parhaasta metallikappaleesta vuonna 2002. Kappale tunnetaan erityisesti sen monimutkaisesta rytmistä.
Kappale

"Schismin" rakenne on monimutkainen. Kappale alkaa lyhyellä osuudella, joka koostuu pehmeistä ja melankolisista kitarasoinnuista. Sitten alkaa Toolin basisti Justin Chancellorin hammer-on-tekniikalla soittama bassoriffi, joka kannattelee kappaletta sen loppukeston ajan. Pian mukaan riffiin yhtyvät Adam Jonesin kitara ja Danny Careyn rummut, jotka yhdessä muodostavat kappaleelle rungon antavan bassokuvion. Kappaleen rytmi vaihtuu useasti tahtilajista toiseen. Se alkaa 5/4-tahdista ja siirtyy siitä 6/4:n, 3/8:an, 13/8:an kautta 10/8-tahtiin. Kappaleessa on myös kohtia 11/8- ja 9/8-tahdissa.
Toolin laulaja Maynard James Keenanin laulussa kappaleessa on käytetty useita lauluraitoja, joita on miksattu päällekkäin. Kappaleen sanoitukset kertovat eroamisesta, mihin kappaleen nimi (suom. hajaannus) viittaa. Kappaleella on yhtyeelle suuri merkitys, sillä se kuvaa miten yhtye oli lähellä hajoamista 1990-luvun lopussa tapahtuneen oikeusjutun takia. Tool oli riitaantunut levy-yhtiönsä kanssa levytyssopimuksen raukeamiseen liittyvistä asioista. Keenan kuvaa haastattelussa, että yhtyeen pelasti heidän kykynsä kommunikoida. Tähän viittaavat sanoituksen rivit: "I know the pieces fit cos I watched them tumble down" (suom. Tiedän, että palaset sopivat yhteen, koska katsoin niiden romahtavan alas.)
Sävellys ja äänitys

"Schism" sävellettiin muiden Lateralus-albumin kappaleiden kanssa vuoden 2000 aikana. Tällöin Maynard James Keenan keskittyi toiseen yhtyeeseensä A Perfect Circleen, ja Toolin muut jäsenet työstivät tulevaa albumia. Justin Chancellorin mukaan kappaleen bassoriffi syntyi "pelleilyn tuloksena".
Kappale äänitettiin tuottaja David Bottrillin luotsaamissa Lateralus-albumin studiosessioissa vuonna 2001. Sen miksasi Ron St. Germain.
Single

"Schism" julkaistiin ensin promosinglenä keväällä 2001, jota lähetettiin tiedotusvälineille. Yleisölle "Schism"-single julkaistiin elokuussa 2001 kolme kuukautta sen jälkeen, kun se oli ilmestynyt Lateralus-albumilla.
"Schism" oli tarkoitus julkaista DVD-singlenä vielä saman vuoden aikana, mutta suunnitelma ei toteutunut.  Se kuitenkin julkaistiin lopulta joulukuussa 2005 yhtä aikaa "Parabola"-DVD-singlen kanssa. Kappaleen tavallisen audioversion DVD sisälsi myös walesilaisen ambient-artisti Lustmordin siitä tekemän remiksauksen, sekä kappaleen musiikkivideon. Musiikkivideo oli lisäksi katsottavissa kommenttiraidan kanssa, jolla puhui David Yow Jesus Lizard -yhtyeestä.
Single > CD-single (2001)

Schism – 6.46
Single > DVD-single (2005)

Schism – 7.29
Schism (David Yow dual commentary) – 7.29
Schism (Lustmord Remix) – 20.13
Musiikkivideo

Kappaleeseen kuvattiin eläviä näyttelijöitä ja nukkeanimaatiota yhdistävä musiikkivideo. Videon lavasteena toimii niukasti valaistu ja yksivärinen siniharmaa huone. Huoneessa esiintyy myöskin siniharmaalla vartalomaalilla värjätyt kaljut ihmishahmot, jotka tekevät hidastettuja akrobaattisia liikkeitä, levitoivat ilmassa tai vajoavat hitaasti lattian läpi. Yhden hahmon päästä alkaa hitaasti kasvaa verisuonia muistuttava kasvi, ja muut hahmot alkavat liikkua nelinkontin päätään edestakaisin keinutellen. Yhden hahmon korvasta tartutaan ja siitä vetämällä tämän päästä irtoaa kuution muotoinen lohko, ja kamera zoomaa paljastuneeseen aivokudokseen. Sieltä paljastuu pieni pitkäraajainen ja silmätön nukkehahmo, joka juoksee pois huoneen lattian poikki. Se jakautuu ja sen kloonit tarttuvat hampaillaan ihmishahmojen kasvoihin ja jäävät niihin roikkumaan. Video päättyy kuviin sykkivistä ja pyörivistä spiraaleista.
Videolla esiintyi ja sen tekemiseen osallistui taideteatteri Osseus Labyrinth. He myös kiersivät esiintymässä osana Toolin lavashow'ta vuoden 2001 Tool-kiertueella Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Musiikkivideota myös esitettiin kyseisellä kiertueella taustakankaalle heijastettuna Toolin jäsenten pitäessä soittotaukoa.
Saavutukset

"Schismille" myönnettiin tammikuussa 2002 parhaan metallikappaleen Grammy-palkinto. Kategoriassa palkinnosta kilpailleet yhtyeet, Black Sabbath, Slayer, Slipknot ja System of a Down, olivat kaikki Toolia tunnetumpia. Yhtye oli paikalla palkintoseremoniassa noutamassa palkintoa itselleen.
Stephen Macknowski

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten melonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten melonta. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten melonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | C-2 10 000 m |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | C-2 1 000 m |  |
Stephen Albert (”Steve”) Macknowski (16. helmikuuta 1922 Yonkers, New York – 4. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen meloja, joka sai Steve Lysakin kanssa kaksi olympiamitalia vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa. Kultamitali tuli 10 000:n ja hopeamitali 1 000:n metrin kanadalaiskaksikoista. Macknowski voitti myös neljä kansallista mestaruutta vuosina 1946–1948.
Macknowski opiskeli Columbian yliopistossa, ryhtyi vakuutusasiamieheksi ja perusti myös oman toimistonsa.
Sobekhotep I

| Sobekhotep I |
| --- | --- |
 Louvressa oleva temppelin oven karmi, jossa lukee Sobekhotep I:n nimi.
Henkilötiedot
Sobekhotep I oli Egyptin faarao. Hänet tunnetaan myös nimellä Sekhemre Khutawy Sobekhotep. Hän oli mahdollisesti Amenemhet I:n poika. Sobekhotep I oli 13. dynastian ensimmäinen hallitsija noin 3 800 vuotta sitten, ja hän hallitsi oletettavasti 4,5 vuotta, mikä oli pisin valtakausi noihin aikoihin.
Torinon papyruksen eli Torinon kuningasluettelon mukaan Wegaf olisi ollut 13. dynastian ensimmäinen hallitsija. Eri lähteiden vertailun perusteella tutkijat ovat kuitenkin päätyneet siihen, että Torinon papyruksessa on virhe, sillä sinettijäki, jossa on Wegafin nimi, näyttäisi kuuluvan pikemminkin dynastian keskivaiheille kuin sen alkuun. Ilmeisesti Sobekhotep ja Wegaf on sekoitettu toisiinsa kuningasluettelossa, ja siten Sobekhotep I olisi 13. dynastian ensimmäinen hallitsija.
Sobekhotep I:n 60 tonnia painava kvartsiittinen sarkofagi löytyi vuonna 2013 mutta sen tunnistaminen hänelle kuuluvaksi tapahtui vuodenvaihteen 2013-2014 tienoilla. Tunnistus onnistui laatanpalojen avulla, joihin oli kaiverrettu hänen nimensä. Hän oli niissä kuvattu istumassa valtaistuimella. Hänestä on olemassa hyvin vähän tietoa, siksi löytö on merkittävä.
On myös esitetty teorioita että Sobekhotep I olisi sama henkilö kuin Sobekhotep II.
Stephen Low

Stephen Low (s. 1950 Ottawa, Ontario) on kanadalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka käyttää paljon Imax- ja Imax 3D -elokuvaformaatteja. Yli 30-vuotisen uransa aikana Low on ohjannut monia palkittuja dokumentteja. Näihin kuuluvat muun muassa Challenger: An Industrial Romance (1980), Beavers (1988), Titanica (1995), Super Speedway (1997), Volcanoes of the Deep Sea (2003), Fighter Pilot: Operation Red Flag (2004), Ultimate Wave Tahiti 3D (2010), Legends of Flight 3D (2010), Rescue 3D (2011) ja Rocky Mountain Express (2011).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Stephen Low
Skipp Sudduth

Skipp Sudduth
Robert Lee Sudduth IV (s. 23. elokuuta 1956 Wareham, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä. Sudduth tunnetaan roolistaan elokuvassa Ronin ja televisiosarjasta Hädän hetkellä, jossa hän näytteli konstaapeli John Sullivania. Sudduth on myös ohjannut Hädän hetkellä- ja Teho-osasto-sarjojen jaksoja.
Sudduth kävi George Washington High Schoolia, josta valmistui 1976. Lääkärinuraa suunnitellut Sudduth sai loppututkinnon biologiassa Hampden-Sydney Collegesta työskenneltyään vuoden sairaalan ensiavussa. Tässä vaiheessa hän päätti jättää lääketieteellisen uransa ja luki itselleen tutkinnon teatterialalla Virginian yliopistossa. Hän vaikutti muun muassa Chicagon Steppenwolf Theatre Companyssä esiintyen useissa heidän näytelmissään.
Monilahjakas Sudduth on myös laulaja-lauluntekijä, hänen akustista rokkia soittava yhtyeensä Minus Ted on julkaissut kaksi albumia. Hän on myös stand-up-koomikko ja ääninäyttelijä.
Sudduth on ollut naimisissa ja eronnut kaksi kertaa. Hän asuu New Yorkissa.
Valikoitu filmografia

Eraser – suojelija (1996)
Cosby (televisiosarja) (1996)
Kylmä rinki (televisiosarja) (1997–1998)
Ronin (1998)
Hulluna sinuun (televisiosarja) (1998)
Kova laki (televisiosarja) (1999–2005)
Hädän hetkellä (televisiosarja) (1999–2005)
Kova laki: Erikoisyksikkö (televisiosarja) (2005)
Aiheesta muualla

Skipp Sudduth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Skippergata

Katunäkymää helmikuussa 2012.
Skippergata on Oslon ydinkeskustassa ruutukaava-alueella sijaitseva katu, joka ulottuu Grev Wedels plassilta Storgatalle.
Kuvia

Skippergata 3: vuonna 1837 valmistuneessa empiretalossa toimi Grei Kafé -niminen kahvila vuoteen 2016, eli 179 vuoden ajan. Henrik Wergelandin kerrotaan tavanneen täällä ensi kertaa vaimonsa Amalie Sofie Bekkevoldin.
Skippergata 5: Hotel Bastion (Julius Foseid, 1897)
Skippergata 18: Hiorthgården, joka on peräisin 1700-luvun alkupuolelta ja on ainoa ydinkeskustan eli Kvadraturenin säilynyt yksikerroksinen rakennus.
Skippergata 19: Hotellirakennus (Ivar Cock, 1898)
Skippergata 24: Pressens hus. Vuonna 1888 tuontiyritysten varastokäyttöön rakennettu talo on nykyisin useiden journalismin parissa toimivien yritysten ja järjestöjen keskittymä. Siellä toimii muun muassa uustistoimisto Norsk Telegrambyrå.
Skippergata 33: Costa Rican suurlähetystö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skippergata Wikimedia Commonsissa
Seinäjoen Peliveljet

Seinäjoen Peliveljet (lyh. SPV) on 1994 perustettu seinäjokinen salibandyn erikoisseura. Harrastemielessä seuran toiminnassa oli alkujaan mukana myös kaukalopallo, joka kuitenkin jäi vuosien varrella pois. Seuran perustivat Tommy Koponen, Ville Kivimäki ja Kimmo Pollari. Ensimmäisen kerran seura osallistui salibandyliiton alaisiin sarjoihin kaudella 1994–1995.
Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Suomen korkeinta sarjatasoa F-liigaa. Peliveljien pelitavallisena tavaramerkkinä on pidetty aggressiivista karvauspelaamista. Edustusjoukkueen päävalmentajana toimii Jori Isomäki ja joukkueen kapteeni on Janne Autio. Lisäksi seuralla on junioreissa joukkueita poikien ikäluokissa A–G sekä tyttöjen ikäluokissa C–E. Pienimmille lapsille järjestetään salibandykerhoja.
Seinäjoen Peliveljet on voittanut Suomen mestaruuden kolmesti vuosina 2012, 2013 ja 2015 sekä Suomen Cupin vuosina 2011 ja 2021. Lisäksi joukkue on saavuttanut Champions Cupissa hopeaa 2013, SM-hopeaa 2011 sekä neljä SM-pronssia.
Historia > Seuran perustaminen

Salibandyseuran syntyminen sai alkunsa tammikuussa 1992, kun joukko helluntaiseurakuntalaisia, vapaakirkkolaisia ja kansanlähetysläisiä kokoontui Seinäjoen liikuntasaliin kokeilemaan harrastemielessä uutta lajia. Seinäjoella toimi samaan aikaan salibandyseura Charros, jota vastaan harrastajat ryhtyivät pelaamaan harjoitusotteluja. Omaksi seurakseen Seinäjoen Peliveljet perustettiin 4. tammikuuta 1994. Seuran perustajajäseniä olivat Tommy Koponen, Kimmo Pollari ja Ville Kivimäki.
Seinäjoen Peliveljet pelasi ensimmäisen virallisen salibandyottelunsa 4. divisioonassa kaudella 1994–1995. Ensimmäisellä kaudella seurassa pelasi ainoastaan seurakuntien nuoria ja eräs osoitus hengellisestä taustasta oli pelipaitojen selkämyksessä lukenut "Jesus saves". Ensimmäisen kauden jälkeen toiminta laajeni myös seurakuntien ulkopuolelle. Arvomaailman läsnäolo ja toisten hyväksyminen jäi osaksi joukkueen perimää.
Historia > Nousu Salibandyliigaan

Miesten edustusjoukkue nousi salibandyliigaan kauden 2003–2004 päätteeksi ja on pelannut siellä siitä lähtien. Ensimmäisellä liigakaudellaan Peliveljet sijoittui runkosarjassa kahdeksanneksi. Peliveljet pelasi tuona kautena 33 runkosarjan ottelua, joista se voitti 12, pelasi tasan neljästi ja hävisi loput 17 otteluaan. Peliveljet teki runkosarjassa 165 ja päästi 193 maalia, sekä pisteitä kertyi yhteensä 28. Koposen mukaan Peliveljet kohtasi liigaan noustessaan seuran taustaan liittyvää ivallista kirjoittamista.
Toisella liigakaudellaan 2005–2006 Peliveljet pelasi runkosarjassa 33 ottelua voittaen niistä 12, pelaten tasan kerran ja häviten 20 ottelua. Maaliero runkosarjassa oli 178–210. Tämä tuotti joukkueelle runkosarjan yhdeksännen sijan 25 pisteellä, joka ei tuonut enää jatkopelejä runkosarjan jälkeen. Toisella liigakaudella syntyi myös Peliveljien runkosarjan yleisöennätys, joka on 1534 katsojaa. Se syntyi 25. syyskuuta pelatussa runkosarjan ottelussa SSV:tä vastaan.
Kolmannelle kaudelle otteluiden määrä runkosarjassa väheni ja Peliveljet pelasi täten runkosarjassa 26 ottelua. Näistä 26 ottelusta Peliveljet voitti 11, pelasi 2 tasan ja hävisi 13. Maaliero runkosarjassa oli 187–166 ja pisteitä 24. Runkosarjan seitsemäs sija oikeutti pudotuspelipaikkaan, mutta nämä pelit päättyivät joukkueen osalta lyhyeen ja joukkue hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella kaikki kolme otteluaan ja putosi jatkosta. Maaliero oli 11–22 ja loppusijoitus kahdeksas. Kausi 2007–2008 runkosarjan menestys oli sijoituksen myötä sama edelliskauden kanssa. Voittoja kaudella tuli 13, tasapelejä 2 ja häviöitä 11. Maaliero oli 162–165 ja pisteitä kertyi 28.
Historia > Panostus mitalipeleihin

Kaudelle 2008–2009 alkoi Seinäjoella todellinen panostus huippujoukkueeseen. Tavoitteena joukkueella oli mitali ja se toteutui runkosarjan ja pudotuspelien menestyksen myötä. Runkosarjassa Peliveljet voitti 26 ottelustaan 17 ja hävisi 9. Maaliero oli 159–131 ja pisteitä runkosarjan aikana kertyi 34. Runkosarjan neljännellä sijalla joukkue saavutti kotiedun pudotuspeleihin. Pudotuspeleissä Peliveljet vei sarjansa puolivälierissä mutta välierän sarjatappion myötä edessä oli pronssiottelu Josbaa vastaan. Joukkue voitti pronssiottelusarjan ja saavuttivat näin seuran ensimmäiset SM-mitalit.
Kauden 2009–2010 tavoitteena joukkueella oli ainoastaan mestaruus, mutta runkosarjan ja pudotuspelien esitykset eivät aivan riittäneet tavoitteeseen. Runkosarjan 15 voittoa, 2 tasapeliä ja 9 tappiota toivat joukkueelle 32 pistettä ja viidennen sijan. Pudotuspeleissä tavoitteen eteen tuli välierissä Tapanilan Erä, joka voitti sarjan. Pronssiottelusarjassa vastaan tuli Classic jonka Peliveljet voitti ja joukkue saavutti sen myötä seuran toisen pronssisen mitalin.
Kaudelle 2010–2011 Peliveljien tavoite pysyi samana ja joukkuetta vahvistettiin puolustukseen, joka oli päävalmentaja Tommy Koposen mielestä joukkueen heikoin osa-alue, liittyvällä maajoukkuepuolustaja Tatu Väänäsellä ja valmennusta vahvistettiin Timo Polarilla. Kahden edelliskauden pronssimitalisti Peliveljet eteni ensimmäistä kertaa finaaliin, mutta jäi hopealle. Peliveljet ei ollut vielä tarpeeksi kypsä katkaisemaan viiden mestaruuden dynastian katkaisemiseen. SSV voitti ratkaisevan viidennen loppuottelun 7–2. Ratkaisevan finaalin jälkeen Koponen takasi median edessä että "tämä ei jäisi tähän". Koposen mukaan Peliveljillä oli valtavasti todistettavaa. Tämä liittyi seuran erilaisuuteen, joka oli kelvannut monille pilkan aiheeksi. Koposen mukaan urheilu hyväksyy heikosti erilaisuutta ja seura miellettiin liian totiseksi menestymään. Koponen halusi todistaa, että seuran arvoilla voisi voittaa.