stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leubingenin hautakumpu
Huomioita

1 2 3  Lähde puuttu! Asiat on luettu englanninkielisen wikipedian artikkelista en:Leubingen.
↑  Lähde puuttu! Asiat on luettu englanninkielisen wikipedian artikkelista en:Unetice culture.
1 2 3  Lähde puuttu! Asiat on luettu saksankielisen wikipedian artikkelista de:Fürstengrab von Leubingen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leubingenin hautakumpu Wikimedia Commonsissa
Kaivauspäiväkirjan piirros hautakammion poikkilekkauksesta vainajan jalkopäästä päin katsottuna.
Hautakammion ennallistus Hallen museossa.
Yläkuva vainajien ja esineiden sijainnista.
Ruoteenkappaleita hautakammiosta.
Kellie Martin

Kellie Martin vuonna 2014.
Kellie Martin ja Scott Weinger Emmy-gaalassa vuonna 1993.
Kellie Noelle Martin (s. 16. lokakuuta 1975 Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja -elokuvissa. Suomessa hänet muistetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa Elämä voittaa, jossa hän näytteli perheen tytärtä Rebecca Thacheria. Martin valmistui Yalen yliopistosta 2001.
Martin on myös näytellyt lyhytkestoisissa televisiosarjoissa Christy ja Crisis Center. Hän oli myös pääosassa Caroline Cooneyn romaanin perustuvassa vuoden 1995 televisioelokuvassa The Face on the Milk Carton. Elokuva kertoo teini-ikäisestä tytöstä, joka kidnapattiin äidiltään pienenä ja jonka kidnappaajan vanhemmat kasvattivat omanaan.
Vuosina 1998–2000 Martin esiintyi myös draamasarjassa Teho-osasto, jossa hän näytteli lääketieteen opiskelija Lucy Knightia. Hän poistui sarjasta jaksossa, jossa Martinin roolihahmon ja tohtori John Carterin (Noah Wyle) kimppuun hyökättiin. Jakso on eräs sarjan parhaaksi äänestetyistä yksittäisistä jaksoista, sijoittuen toistuvasti kymmenen parhaan jakson joukkoon. Tiettävästi Martin itse pyysi lähtöä sarjasta, jotta hän voisi keskittyä opintoihinsa. Sisarensa kuoleman jälkeen hän on myös tuntenut olonsa epämiellyttäväksi sairaalaympäristössä.
Martin vihittiin Keith Christianin kanssa 15. toukokuuta 1999. Heillä on yksi lapsi, 5. marraskuuta 2006 syntynyt tytär.
Osittainen filmografia; Suomessa esitettyjä

Kova laki: Erikoisyksikkö — Melinda Granville (vierailevana näyttelijänä)
Teho-osasto — Lucy Knight (1998–2000)
Hopon poppoo — Roxanne
Aladdin — Sadira
Christy (1994) — Christy Huddleston
Päiväleffa (1993) — Sherry
Elämä voittaa (1989–1993) — Rebecca 'Becca' Thacher
Beverly Hillsin bimbopartio — Emily Coleman
Todistaja vastoin tahtoaan (1998) — Jennie Thomas
Kolkyt ja risat — (vierailevana näyttelijänä)
Boltsi hukassa, pallo jalassa — Sheila
Jumpin’ Jack Flash (1986) — Kristi Carlson
Kissamiljonääri Leo (myös Maailman rikkain kissa) — Veronica
Apua – ilman lapsia olemme hukassa — Linda
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kellie Martin Wikimedia Commonsissa
Kellie Martin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kerolampi (Rovaniemi)

| Kerolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Rovaniemi
Koordinaatit:  66°46′44″N, 25°00′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  67.967.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  195,3 m  
Rantaviiva:  0,494 km  
Pinta-ala:  1,753 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKerolampi 
Kerolampi  on Lapissa Rovaniemellä Sonkan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,8 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Nuasjärven valuma-alueeseen (67.967) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 195,3 metriä mpy.
Keihäslehdet

| Keihäslehdet |
| --- | --- |
 Kääpiökeihäslehti Anubias barteri var. glabra
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae
Suku::  Keihäslehdet Anubias  Schott
Katso myös
   Keihäslehdet Wikispeciesissä   Keihäslehdet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keihäslehdet (Anubias) on märkien paikkojen kasvisuku. Monia lajeja pidetään akvaariokasveina.
Ulkonäkö ja koko

Keihäslehtien lehdet ovat keihään muotoiset, tummanvihreät ja melko paksut. Suurimpien lajien lehdet kasvavat yli 80 cm pitkiksi, pienin on kääpiökeihäslehti Anubias barteri var. nana, jonka lehdet jäävät alle 6 cm pitkiksi, 3 cm leveiksi. Kasvi kukkii veden alla, mutta leviää tehokkaasti myös suvuttomasti maavarren palasista.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keihäslehtiä kasvaa tropiikissa, Keski- ja Länsi-Afrikassa. Useimmat lajit kasvavat jokien pohjalla, mutta jotkin ovat suokasveja.
Akvaariossa

Keihäslehdet ovat suosittuja akvaarioissa, koska ne kestävät vähäistä valoa, korkeita lämpötiloja ja koska kasveja syövät kalat eivät yleensä syö keihäslehtiä. Keihäslehdet kasvavat hitaasti ja ovat siksi kalliita, ja niihin voi kertyä levää. Keihäslehti on myös vaikeahoitoinen ja tarvitsee hyvän kasvualustan.
Lajeja

Anubias afzelii – kapeakeihäslehti
Anubias barteri var. nana – kääpiökeihäslehti
Anubias heterophylla – kongonkeihäslehti
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Anubias
Keski-Suomen sosiaalialan osaamiskeskus

Keski-Suomen sosiaalialan osaamiskeskus (Koske) on yksi Suomen yhdestätoista sosiaalialan osaamiskeskuksesta. Sen toimialueena on Keski-Suomen maakunta. Koske on perustettu vuonna 2002, kun laki sosiaalialan osaamiskeskuksista (1230/2001) tuli voimaan. Ilmoituksensa mukaan Koske toimii Keski-Suomen sosiaalialan osaamista vahvistavana ja kehittävänä maakunnallisena organisaationa ja verkostona, joka tukee sosiaalialan pitkäjänteistä kehittämistyötä, kokoaa sekä välittää tieteellistä ja kokemuksellista tietoa ja vahvistaa ammattitaitoa alalla. Koskea pitää yllä kannatusyhdistys, jonka jäseninä on kuntia, oppilaitoksia ja järjestöjä.
Koske tuottaa sosiaaliasiamiehen, lastensuojelun erityissosiaalityöntekijän, konsultoivan varhaiserityisopettajan ja lastensuojelun moniammatillisen asiantuntijaryhmän palveluja. Kosken toimintaan kuuluu myös maakunnallisten työryhmien koordinointi ja työkokousten järjestäminen eri sosiaalialan ammattiryhmille.
Aiheesta muualla

Kosken kotisivut
Sosiaali- ja terveysministeriön tietopaketti osaamiskeskuksista
Kilpilahden satama

Kilpilahden sataman sijainti
Kilpilahden satama eli Sköldvikin satama (LOCODE: FI SKV) on Nesteen Porvoon öljynjalostamon yhteydessä oleva satama Porvoon Kilpilahdessa. Satama palvelee myös muiden Kilpilahden teollisuusalueen yritysten merikuljetustarpeita.
Tankkeri Kilpilahden satamassa Nesteen jalostamon edustalla
Satamaan johtava laivaväylä on syvyydeltään 15,3 metriä ja siellä on viisi öljylaituria, kaksi kaasu- ja kemikaalilaituria sekä kuivarahtilaituri. Satamassa on myös tullipiste laivausten vienti- ja tuontitullauksia varten. Sataman liikenneyhteyksiä palvelee Keravalle johtava Sköldvikin rata.
Sataman rahtimäärä

Kilpilahden satama on tonnimäärältään Suomen suurin satama. Satamassa kuljetetaan muun muassa raakaöljyä, valmiita öljytuotteita sekä kaasuja ja kemikaaleja.
Esimerkiksi Kilpilahden sataman vuoden 2011 kokonaisrahtimäärä oli 18,4 miljoonaa tonnia, mikäli tarkastellaan vain ulkomaanliikennettä. Tuonti (11,8 miljoonaa tonnia) oli pääosin raakaöljyä (8,3 milj. tonnia), öljytuotteita (3,0 milj. tonnia) ja kemikaaleja (0,3 milj. tonnia). Vienti (6,6 milj. tonnia) koostui vuorostaan öljytuotteista (vajaa 6,2 milj. tonnia) ja kemikaaleista (vajaa 0,5 milj. tonnia). Raakaöljyä tuodaan esimerkiksi Suomenlahdella sijaitsevasta Primorskin öljysatamasta Koivistosta. Jos tilastoihin otetaan mukaan rannikkoliikenne myös kotimaan osalta, oli vuoden 2011 kokonaisrahtimäärä Kilpilahden satamassa 22,2 miljoonaa tonnia.
Alla on kuvattu sataman kautta kulkenutta kokonaisrahtimäärää (ulkomaan ja kotimaan rahtiliikenteen yhteismäärä).
| vuosi | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaan liikenne yhteensä milj. t. | 17,5 | 19,2 | 17,4 | 19,7 | 19,8 | 21,6 | 20,8 | 20,5 | 22,2 | 23,2 | 23,1 | 22,4 | 20,6 |
Keski-Suomen terveydenhuolto-oppilaitos
Oppilaitos jakautuu kahdeksi eri oppilaitokseksi

Valtioneuvoston 31. elokuuta 1995 tekemän päätöksen perusteella Jyväskylän palvelualojen ammattikorkeakoulukokeiluun tuli mukaan 1. elokuuta 1996 lähtien Jyväskylän sosiaalialan oppilaitos, Keski-Suomen terveyenhuolto-oppilatos ja Jyväskylän teknillinen oppilaitos. Jyväskylän ammattikorkeakoulun toiminta vakinaistettiin 1. elokuuta 1997.  Jyväskylän ammattikorkeakoulu siirsi syksyllä 2011 sosiaali- ja terveysalan opetuksen Jyväskylän maalaiskunnan entiseen kunnantaloon Puistokadulle, koska se sijaitsi lähellä Rajakadun Campus -aluetta.
Opetusministeriössä tehtiin 15. heinäkuuta 1996 päätös yhdistää Jyväskylän sosiaalialan oppilaitos ja Keski-Suomen terveydenhuolto-oppilaitos Jyväskylän sosiaali- ja terveysalan oppilaitokseksi. Elokuussa 2003 koulutuskuntyhtymän eri oppilaitokset yhdistyivät Jyväskylän ammattiopisto -nimen alle.
Nykyisin Keskussairaalanmäellä toimii Gradian hyvinvointi- ja terveysala.
Luettelo Suomen suurimmista säätiöistä 2013

Tässä luettelossa on lueteltu Suomen suurimmat säätiöt taseen loppusumman mukaan vuoden 2013 lopussa. Luvut koskevat säätiön konsernia ja ne perustuvat kirjanpitoarvojen sijasta taseen markkina-arvoon.
| Säätiö | Tase milj € | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| Koneen säätiö | 1 500 | Sis. vähemmistöosuuden Holding Manutaksesta. Luku on epätäsmällinen. |
| Aalto-korkeakoulusäätiö | 1 400 | Säätiö ja sen konserni |
| Suomen Kulttuurirahasto | 1 200 |  |
| SLS-konserni | 1 200 | Svenska litteratursällskapet i Finland r.f. ml. Svenska Kulturfonden. |
| Jane ja Aatos Erkon säätiö | 700 |  |
| Folkhälsan-konserni | 500 | Folkhälsan ja Inez ja Julius Polinin rahasto |
| Konstsamfundet | 500 | Juridisesti yhdistys, ei säätiö. |
| Sigrid Juseliuksen säätiö | 500 |  |
| Åbo Akademin säätiö | 400 |  |
| Jenny ja Antti Wihurin rahasto | 300 |  |
Keihäsjärvi (Ylöjärvi, Kuru)

| Keihäsjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Koordinaatit:  61°53′33″N, 23°42′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskujoki:  Keihäsjoki 
Järvinumero:  35.351.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,9 m  
Rantaviiva:  18,5866 km  
Pinta-ala:  2,18381 km²  
Tilavuus:  0,00841686 km³  
Keskisyvyys:  4,05 m  
Suurin syvyys:  19 m  
Valuma-alue:  192 km²  
Saaria:  22 
 fiKeihäsjärvi 
Keihäsjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kurun kirkonkylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 220 hehtaaria eli 2,2 neliökilometriä. Se on 3,7 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Järven luoteispäässä työntyy luoteeseen päin matalan Keihäänsalmen taakse Mäntylänlahti. Lahti on Keihäänsalmesta mitattuna 1,1 kilometriä pitkä. Järven kaakkoispäässä Hevossaari jakaa järven kahtia. Saaren itäpuoli on järven puoliskoista pienempi ja siellä sijaitsee järven laskujoen Keihäsjoen luusua. Saaren länsipuolella on järvenpuolisko laajempi ja siinä on kaksi kapeaa lahtea Kentänlahti ja Suitsilahti. Saaren eteläpuolelle jää hyvin kapea salmi, jonka ylittää silta.
Järvessä on laskettu olevan 22 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 21 hehtaaria, mikä on noin 8,9 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista vain Hevossaari on yli hehtaarin suuruinen, muista saarista 19 on yli aarin ja loput kaksi alle aarin kokoisia. Hevossaaren pinta-ala on noin 18 hehtaaria, se on yli 700 metriä pitkä ja alle 400 metriä leveä. Siihen tulee Kurun Uudenkylän puolelta tie. Järven pääaltaassa sijaitsee vielä Kanasaari, Kalliosaari, Hirvisaari, Hernesaari ja Korkeasaari, Keihäänlahden edustalla Jauhosaari ja Murhasaari, sekä Mäntylänlahdessa Valtionsaari ja Sikosaari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 8,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0084 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,1 metriä ja suurin syvyys on 19 metriä. Järven syvänne sijaitsee Hevossaaren länsipuolella. Syvin kohta sijaitsee aivan Hevossaaren ja Kalliosaaren välissä. Hevossaaren lounaispuolella on yli 10 metriä syvää, mutta se jatkuu kapeana syvänteenä vastarannan Niemenmaan kärkeen asti.
Järven rantaviivan pituus on 19 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 5 kilometriä. Rantojen asutus on pääasiassa haja-asutusta ja järven lähiympäristössä sijaitsee ainakin viisi maatilaa. Rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Kurun kirkonkylä sijaitsee Näsijärven Kurunlahden ja Keihäsjärven välissä. Sen asutusalueet seuraavat järvenrantoja Kentänlahdella, Suitsilahdella, Hevossaaressa ja järven luusuan ympäristössä. Järven itärantaa seuraa kantatie 65 ja järven eteläpuolen ohittaa kantatieltä haarautuva seututie 332.
Luonnontila > Kalasto

Järvessä tavataan yleisienä haukea, ahventa, särkeä, lahnaa, ja madetta. Näiden lisäksi siellä elää muikkua. Järveen on istutettu myös siikaa ja kuhaa.
Luonnontila > Vedenlaatu

Järven vedenlaatu riippuu suuresti valumasta, sillä järvi on luonteeltaan läpivirtausjärvi. Veden laskennallinen viipymä järvessä on keskimäärin 84 vuorokautta. Järven valuma-alueella esiintyy runsaasti soita ja metsiä, mutta peltomaata on vain vähän. Vedenväri on tumma johtuen humuksen määrästä ja siksi veden happamuustaso on alhaalla. Happamuus on kuitenkin siedettävällä tasolla, sillä esimerkiksi särki lisääntyy, vaikka ravut eivät sitä enää tee. Veden fosforipitoisuus on lievästi koholla ja tämä on kasvattamut levän määrää vedessä. Järvi voidaan varauksella luokitella lievästi rehevöityneen järven tasolle. Järvi soveltuu hyvin virkistyskäyttöön, mutta vedenlaatu on jo lähellä välttävää tasoa. Joskus järvessä esiintyy happitalouden häiriöitä etenkin syvänteissä.
Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa olivat Kurun kirkonkylän nykyiset asuinalueet peltomaata, joskin Uudenkylän asuinalue oli jo tuolloin reunustettu metsään. Hevossaari oli silloin autio eikä saarelle mennyt tietä. Sellainen näkyy vuoden 1984 kartassa ja saaressa toimi tuolloin leirintäalue.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Keihäsjärven lähialueeseen (35.351) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,9 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Keihäsjoen valuma-alueelta. Siellä sijaitsevat muun muassa järven itäpuolella olevat Iso Särkijärvi (77 ha) ja Vähä Särkijärvi (10 ha), jotka laskevat lyhyen ojan kautta Keihäsjärven itärantaan. Työtönjoen varrella sijaitsevat suurimpina järvinä Pitkäjärvi (41 ha), Työtönjärvi (30 ha) ja Kalliojärvi (56 ha). Työtönjoen alajuoksua kutsutaan Pitkäkoskeksi ja se laskee Keihäänsalmen länsirantaan. Keihäsjärven lähialueella on kolme yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Ne ovat Iso Peurajärvi (2 ha), Iso Pahalammi (2 ha) ja Kaakkolammi (1 ha).
Järven laskujoki on Keihäsjoki, jossa on sillalta 200 metrin päässä olevan kosken niskassa pato, jolla järven vedenkorkeutta säädellään. Joen kokonaispituus on 350 metriä ja se laskee Näsijärveen Kurunlahden keskivaiheella.
Kellie Wells

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kellie Wells (oik.) radalla vuonna 2013. |  Kellie Wells (oik.) radalla vuonna 2013. |  Kellie Wells (oik.) radalla vuonna 2013. |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 100 m aitajuoksu |  |
Kellie Wells (s. 16. heinäkuuta 1982 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päälaji on 100 metrin aitajuoksu.
Wells voitti Yhdysvaltojen-mestaruuden 2011 sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa ja ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa. Daegun MM-kilpailuissa hän keskeytti 100 metrin aitajuoksun loppukilpailun törmättyään aitaan. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia ennätyksellään 12,48.
Ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,50 | Coral Gables | 12. huhtikuuta 2008 |
| 200 m | 23,53 | Charlottesville | 15. huhtikuuta 2006 |
| 100 m aj | 12,48 | Lontoo | 7. elokuuta 2012 |
Ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,33 | Landover | 17. helmikuuta 2006 |
| 200 m | 24,20 | Landover | 17. helmikuuta 2006 |
| 50 m aj | 6,84 | New York | 28. tammikuuta 2012 |
| 55 m aj | 7,37 | Gainesville | 30. tammikuuta 2011 |
| 60 m aj | 7,79 | Albuquerque | 27. helmikuuta 2011 |
Kirjokaraseppä

| Kirjokaraseppä |
| --- | --- |
 Kirjokaraseppä ylhäältä päin kuvattuna
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Elateriformia
Heimo::  Sepät Elateridae
Suku::  Karasepät Cardiophorus
Laji::  ruficollis
Kaksiosainen nimi
 Cardiophorus ruficollis  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Kirjokaraseppä Wikispeciesissä   Kirjokaraseppä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjokaraseppä (Cardiophorus ruficollis) on seppien (Elateridae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Kirjokarasepän tieteellinen lajinimi ruficollis tulee latinan kielestä ja merkitsee kuvaavasti punakaulaista. Kirjokaraseppä on 5,7–7,2 millimetrin mittainen. Sen kuori on etuselän takaosasta punainen, muilta osin kokonaan musta. Peitinsiipien karvoitus on hyvin harvaa ja niissä on selkeästi sinertävä hohde. Sen levinneisyysalue kattaa alueita Ranskasta ja Espanjasta aina Kreikkaan ja Siperian keskiosiin asti. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen elinvoimaiseksi lajiksi Euroopan unioniin ja koko Euroopan alueella. Suomessa se on varsin yleinen maan eteläosassa ja on luokiteltu siellä alueellisesti elinvoimaiseksi. Lajin elinympäristö on kuiva kangasmetsä. Toukkia esiintyy hiekkaisessa maassa ja lahoissa puissa sekä joskus myös sahanpuruissa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kirjokaraseppä (Cardiophorus ruficollis)
Pherobase: Semiochemicals of Cardiophorus ruficollis (englanniksi)
Fauna Europaea: Cardiophorus ruficollis (englanniksi)
Kirovo-Tšepetsk

| Kirovo-Tšepetsk (Кирово-Чепецк) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kirovin alue
Väkiluku (2018)  (arvio):  72 071
 – Väestötiheys:  1,600 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirovo-Tšepetsk (ven. Кирово-Чепецк) on kaupunki Kirovin alueella Venäjällä. Kaupunki on perustettu 1400-luvun puolivälissä. Se sai kaupungin statuksen vuonna 1955.
Väestö

Vuonna 1989 kaupungissa asui 92 382, 90 303 vuonna 2002 ja vuonna 2010 enää 80 921 asukasta. Kirovo-Tšepetskin väkiluku vuonna 2018 oli arvioiden mukaan vain 72 071, joka on yli 10 000 asukasta vähemmän kuin vuonna 1989.
Kuuluisia ihmisiä

Kirovo-Tšepetskissä ovat syntyneet muuan muassa jääkiekkoilijat Vladimir Myškin ja Aleksandr Maltsev.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kirovo-Tšepetsk Wikimedia Commonsissa
Kirovin–Viipurin linja

Kirovin–Viipurin linja (ven. Кировско-Вы́боргская ли́ния, Kirovsko-Vyborgskaja linija) on Pietarin metron vanhin linja. Se avattiin 15. marraskuuta 1955. Linja merkitään kartoissa punaisella ja numerolla 1. Sen alkuperäiset asemat ovat hyvin kauniita, esimerkkinä Avtovo ja Kirovski zavod. Linja yhdistää neljä viidestä Pietarin päärautatieasemasta. Linjalla on kolme varikkoa, Avtovon, Datšnojen ja Severnojen varikot. Asemista vain Devjatkino ja suljettu Datšnoje ovat maan päällä.
Vuonna 1995 maanalainen joki tulvi tunneliin Lesnajan ja Ploštšad Mužestvan asemien välillä ja yhdeksäksi vuodeksi jakoi linjan kahteen osaan.
Linja halkaisee Pietarin pohjois-eteläsuunnassa. Se on 29,6 km pitkä ja siinä on 19 asemaa.
Historia

15. marraskuuta 1955 linja avattiin osuudelle Avtovo–Ploštšad Vosstanija. (7 asemaa)
30. joulukuuta 1956 avattiin Puškinskajan asema Tehnologitšeski institutin ja Vladimirskajan asemien välille.
1. kesäkuuta 1958 avattiin osuus Ploštšad Vosstanija–Ploštšad Lenina. (2 asemaa)
1. kesäkuuta 1966 avattiin osuus Avtovo–Datšnoje (1 asema)
22. huhtikuuta 1975 avattiin osuus Ploštšad Lenina–Akademitšeskaja. (4 asemaa)
29. joulukuuta 1975 avattiin Politehnitšeskajan asema Akademitšeskajan ja Ploštšad Mužestvan asemien välille
29. syyskuuta 1977 avattiin osuus Avtovo–Prospekt Veteranov (2 asemaa). Samana vuonna kuitenkin suljettiin Datšnojen asema joka oli omalla haarallaan.
29. joulukuuta 1978 avattiin osuus Akademitšeskaja–Devjatkino. (2 asemaa)
Asemat

Prospekt Veteranov
Leninski prospekt
Avtovo (Autuansaari)
Kirovski zavod (Kirovin tehdas)
Narvskaja
Baltijskaja (Baltian rautatieasema)
Tehnologitšeski institut (Yhteys Moskovan–Petrogradin linjalle)
Puškinskaja (Vitebskin rautatieasema, yhteys Frunzen–Primorjen linjalle)
Vladimirskaja (Yhteys Pravoberežnajan linjalle)
Ploštšad Vosstanija (Moskovan rautatieasema, yhteys Nevan–Vasilinsaaren linjalle)
Tšernyševskaja
Ploštšad Lenina (Suomen asema)
Vyborgskaja
Lesnaja
Ploštšad Mužestva (Rohkeustori)
Politehnitšeskaja
Akademitšeskaja
Graždanski prospekt (Rastaalantie)
Devjatkino (Miina)
Lilga Kovanko

| Lilga Kovanko |
| --- | --- |
 Kovanko vuonna 1973
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olga (Lilga) Losinskij-Kovanko
Syntynyt: 12. joulukuuta 1943 (ikä 80) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1966–
Merkittävät roolit:  Vodkaa, komisario Palmu   Bensaa suonissa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Olga (Lilga) Losinskij-Kovanko (s. 12. joulukuuta 1943 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Kovanko oli pitkään yksi Lilla Teaternin keskeisistä vakio­näyttelijöistä, johon hän oli kiinnitettynä 1969–1974 ja vuodesta 1979. Vuosina 1974–1979 hän oli välillä kiinnitettynä Svenska Teaterniin, ja hän on kuulunut myöhemmin Helsingin Kaupunginteatterin henkilö­kuntaan.
Ura

Vuonna 1986 Kovanko perusti yhdessä Marina Motaleffin kanssa pienen Teater Atena -ryhmän, joka tuotti joitakin lapsille suunnattuja näytelmiä.
Kovanko on näytellyt myös televisiossa ja monissa elo­kuvissa, muun muassa teoksissa Vodkaa, komisario Palmu ja Bensaa suonissa.
Filmografia

| Lyhytelokuvat> Vuosi | Lyhytelokuvat> Nimi | Lyhytelokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1966 | Aloittelija keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa | opiskelija­tyttö |
| 1982 | Aivan tavallisia ihmisiä | Laura |
| 1994 | Virkistysalue | — |
| 2004 | Sohva | — |
| 2005 | Suuri matka | Sylvia |
| 2008 | Tyttö ja naakka­puu | — |
| 2020 | Kahdet jäähyväiset | Gunn-Britt |
Teatteri

| Lilla Teatern> Vuosi | Lilla Teatern> Esitys | Lilla Teatern> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1981 |  Lumisota | — |
| 1982 | Att leva att brinna | — |
| 1982 | Katt på hett plåt­tak | — |
| 1983 | Körs­bärs­träd­gården | — |
| 1988 | Sällsamma berättelser | — |
| 2002 | Mannen som förväxlade sin hustru med en hatt | — |
| 2002 | Tontut suutareina | — |
| 2003 | Pöytään ja vuoteeseen kutsutaan vain kerran | Rosaura |
| 2003 | Farbrors dröm | Nastasia Petrovna Zjablova |
| 2003 | Mies joka luuli vaimoaan hatuksi | — |
| 2004 | Kolme sisarta | Olga |
| 2004 | Tre systrar | Olga |
| 2004 | Mid­dags­gästen | Colette |
| 2005 | Illallis­vieras | Colette |
Svenska Teatern
| 1985 | Elfida | kirjailija / käsi­kirjoittaja |
| 2010 | Fanny och Alexander | Helena Ek­dahl |
Helsingin Kaupunginteatteri
| 2002 | Tontut suutareina | — |
| 2005 | Prinsessa Ruusunen | kuningatar / kanoja ostanut rouva |
| 2005 | Lillans lilla­juls­kabaré | esiintyjä |
| 2006 | Villi­sika­prinssi | kreivitär d’Aulnoy |
| 2007 | Brevet från Sibirien | Elna |
| 2008 | Ivanov | Avdotja Nazarovna |
| 2009 | Amadeus | Greve Franz Orsini-Rosen­berg, Venticello |
| 2010 | Kirje Siperiasta | — |