stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Snellman (suku)

J. V. Snellmanille vuonna 1866 myönnetty aatelisvaakuna.
Snellman on suomalainen sivistyssuku. Suvun kuuluisin jäsen on ollut filosofi, kirjailija ja senaattori Johan Vilhelm Snellman (1806–1881), joka aateloitiin vuonna 1866. Hän säilytti aateloitaessa sukunimensä ja muodostaa jälkeläisineen suomalaisen aatelissuvun numero 241, johon siis kuitenkin kuuluu vain osa jo aikaisemmin laajan Snellman-suvun jäsenistä. Perimätiedon mukaan suku polveutuu Virkkunen-nimisestä savolaisesta talonpojasta, mutta tästä ei ole todisteita. Suvun vanhin tunnettu kantaisä on 1600-luvulla mahdollisesti Ruotsista Kristiinankaupunkiin tullut räätälimestari Olof Jönsinpoika Snellman (n. 1630–1700), joka toimi myöhemmin Uudessakaupungissa kauppiaana, raatimiehenä ja valtiopäiväedustajana. Osa Snellman-suvun jäsenistä suomensi sukunimensä Virkkuseksi oletetun esi-isänsä mukaan, etenkin vuoden 1906 suuren nimenmuuton yhteydessä. Teoria Virkkunen-nimisestä talonpojasta suvun kantaisänä osoittautui tosin vääräksi jo 1900-luvulla, sillä sukututkimusten perusteella Snellman-suvun juuret vievät Suomen nykyisten rajojen ulkopuolelle.
Suomessa on myös jonkin verran muita Snellman-nimisiä henkilöitä, jotka eivät kuulu kyseiseen sukuun. Aateloidun Snellman-suvun tunnuslause kuuluu Ne ipse maculato, alii non poterunt (latinaa, suom. ”Älä itse likaa [vaakunaasi], muut eivät sitä tee”).
Tunnettuja sukuun kuuluvia > Aatelisia

Johan Vilhelm Snellman (1806–1881), kirjailija ja filosofi, senaattori
Anders Henrik Snellman (1848–1911), senaattori, J. V. Snellmanin poika
Anna Snellman-Kaila (1882–1962), taidemaalari, Anders Herman Snellmanin tytär, Eino Kailan puoliso
Johan Wilhelm Snellman (1888–1968), jääkärimajuri, toimitusjohtaja, Anders Henrik Snellmanin poika
Johan Ludvig Snellman (1850–1909), senaatin esittelijäsihteeri, valtiopäivämies, J. V. Snellmanin poika
Eero Snellman (1890–1951), taiteilija, Johan Ludvig Snellmanin poika
Christina Snellman (s. 1928), kuvataiteilija, Eero Snellmanin tytär
Clara Snellman-Borenius (1895–1990), kirjailija, suomentaja, Johan Ludvig Snellmanin tytär
Wilhelm Snellman, (1851–1933), lääkintöneuvos, J. V. Snellmanin poika
Aarne Snellman (1894–1942), jääkärikenraalimajuri, Wilhelm Snellmanin poika
Karl Snellman (1855–1928), TVH:n pääjohtaja ja todellinen valtioneuvos, J. V. Snellmanin poika
Teo Snellman (1894–1977), lähetystöneuvos, suomalainen kansallissosialisti, Karl Snellmanin poika
Klaus Snellman (1924–2003), suurlähettiläs, Teo Snellmanin poika
Laila Snellman (s. 1956), mallitoimiston johtaja, Klaus Snellmanin tytär
Raimo Snellman (s. 1949), kultaajamestari
Susanna Snellman (s. 1977), näyttelijä ja kulttuurituottaja
Milo Snellman (s. 2005), näyttelijä
Tunnettuja sukuun kuuluvia > Virkkunen-nimisiä

Artturi H. Virkkunen (1864–1924), Uuden Suomen päätoimittaja, Turun yliopiston rehtori ja historian professori, Walter Snellmanin ja Paavo Virkkusen veli
Paavo Virkkunen (1874–1959), pappi ja poliitikko
Väinö Virkkunen (1894–1953), jääkärieversti
Matti Virkkunen (1908–1980), pankinjohtaja, Paavo Virkkusen poika
Tapani Virkkunen (1906–1988), STK:n johtaja, Paavo Virkkusen poika
Jaakko Virkkunen (1912–1998), Sinimustat-järjestön aktivisti, Juho Snellmanin poika
Veli Virkkunen (1913–2001), toimittaja
Henrik Virkkunen (1917–1963), kauppakorkeakoulun rehtori
Kaisu Virkkunen (1919–1996), Paavo Virkkusen tytär
Sakari Virkkunen (1925–2000), kirjailija ja toimittaja
Juha Virkkunen (1941–2008), toimittaja
Janne Virkkunen (s. 1948), päätoimittaja, Jussi Snellmanin pojanpoika
Jussi Virkkunen (s. 1979), päätoimittaja, Janne Virkkusen poika
Tunnettuja sukuun kuuluvia > Äitinsä puolelta sukuun kuuluneita ja kuuluvia

Äitinsä puolelta sukuun kuuluneita ja kuuluvia:
J. R. Aspelin (1842–1915), arkeologi
Eliel Aspelin-Haapkylä (1847–1917), taidehistorioitsija
Juhani Aho, aik. Brofeldt (1861–1921), kirjailija, suomentaja, toimittaja, Karolina Fredrika Emelie Snellmanin poika
Kalle Aho aik. Brofeldt (1865–1936), päätoimittaja, näytelmäkirjailija, rehtori, Halla-yhtiön toimitusjohtajana Kotkassa, Karolina Fredrika Emelie Snellmanin poika
Reidar Wasenius (1967–), toimittaja, kirjailija, näyttelijä
Björn Weckman (1896–1978), toimitusjohtaja Ab Uleå Oy:ssä ja Oulu Oy:ssä, Albert Oskar Snellmanin tyttären Elin Johannan poika
Stig Weckman (1902–1956), toimitusjohtaja Kemi Oy:ssä, Albert Oskar Snellmanin tyttären Elin Johannan poika
Pentti Saarikoski (1937–1983), runoilija
Aiheesta muualla

Snellmanien sukuyhdistys ry:n verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
Chadwick Boseman

| Chadwick Boseman |
| --- | --- |
 Boseman vuoden 2017 San Diego Comic-Conissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Chadwick Aaron Boseman
Syntynyt: 29. marraskuuta 1976 Anderson, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Kuollut: 28. elokuuta 2020 (43 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–2020
Merkittävät roolit:  Musta Pantteri (Marvel Cinematic Universe) Levee Green (Ma Rainey’s Black Bottom)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Chadwick Aaron Boseman (29. marraskuuta 1976 Anderson, Etelä-Carolina – 28. elokuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli muun muassa useissa Marvel Studiosin elokuvissa Mustaa Pantteria. Hänen roolejansa olivat myös Jackie Robinson elokuvassa 42, James Brown elokuvassa Get on Up sekä Levee Green elokuvassa Ma Rainey’s Black Bottom, joka jäi hänen viimeiseksi roolikseen ja josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden.
Nuoruus ja uran alku

Boseman oli kolmilapsisen perheen nuorimmainen. Hän kasvoi Andersonissa, Etelä-Carolinassa, missä hänen äitinsä työskenteli hoitajana ja isänsä tekstiilitehtaassa. Boseman kirjoitti high schoolissa näytelmän, joka kertoi joukkuetoverinsa ampumiskuolemasta. Hän suuntasi tämän jälkeen taidealalle ja opiskeli Howardin yliopistossa ohjausta.
Boseman muutti New Yorkiin, missä hän oli mukana paikallisteattereissa. Hän alkoi saada myös rooleja televisiosarjoista. Hän esiintyi muun muassa Teho-osastossa, Kovassa laissa ja C.S.I. New Yorkissa. NBC:n sarjasta Persons Unknown hän sai myös vakituisen roolin.
Elämä ja ura

Boseman muutti vuonna 2008 Los Angelesiin keskittyäkseen uraansa näyttelijänä. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli elokuvassa 42 (2013), jossa hän näytteli baseballpelaaja Jackie Robinsonia. Seuraavana vuonna Boseman näytteli James Brownia elokuvassa Get on Up. Hän esiintyi myös televisiosarjoissa Lincoln Heights (2008) ja Valitut (2010) sekä elokuvissa Express – Ernie Davisin tarina (2008) ja Draft Day (2014).
Marvel Studiosin johtaja Kevin Feige ilmoitti lokakuussa 2014, että Boseman on kiinnitetty T’Challan eli Mustan Pantterin rooliin. Hän esiintyi hahmona ensimmäisen kerran elokuvassa Captain America: Civil War (2016). Sitä seurasi hahmon ympärille keskittynyt Black Panther, joka oli Marvel Studiosin ensimmäinen supersankarielokuva, jonka pääroolissa oli musta näyttelijä. Elokuva oli valtava menestys, ja se tuotti yli 1,3 miljardia dollaria maailmanlaajuisesti. Boseman palasi Mustaksi Pantteriksi myös elokuviin Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame (2019).
Marvelin lisäksi Boseman näytteli myös muissa elokuvissa. Vuonna 2017 ensi-iltansa sai Marshall, jossa Boseman näytteli NAACP:n lakimiestä ja tulevaa korkeimman oikeuden tuomaria Thurgood Marshallia. Spike Leen Vietnamin sotaan liittyvä Da 5 Bloods julkaistiin puolestaan vuonna 2020.
Elämä ja ura > Kuolema

Boseman kuoli elokuussa 2020 paksusuolen syöpään, jota hän oli sairastanut neljä vuotta.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Express – Ernie Davisin tarina | The Express | Floyd Little |
| 2013 | The Kill Hole | The Kill Hole | luutnantti Samuel Drake |
| 2013 | 42 | 42 | Jackie Robinson |
| 2014 | Draft Day | Draft Day | Vontae Mack |
| 2014 | Get on Up | Get on Up | James Brown |
| 2016 | Gods of Egypt | Gods of Egypt | Thot |
| 2016 | Captain America: Civil War | Captain America: Civil War | T’Challa / Musta Pantteri |
| 2016 | Kuninkaan viesti | Message from the King | Jacob King |
| 2017 | Marshall | Marshall | Thurgood Marshall |
| 2018 | Black Panther | Black Panther | T’Challa / Musta Pantteri |
| 2018 | Avengers: Infinity War | Avengers: Infinity War | T’Challa / Musta Pantteri |
| 2019 | Avengers: Endgame | Avengers: Endgame | T’Challa / Musta Pantteri |
| 2019 | 21 Bridges | 21 Bridges | Andre Davis |
| 2020 | Da 5 Bloods | Da 5 Bloods | Norman Earl ”Stormin’ Norm” Holloway |
| 2020 | Ma Rainey’s Black Bottom | Ma Rainey’s Black Bottom | Levee Green |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | All My Children | All My Children | Reggie Porter Montgomery #1 | tuntemattomat jaksot |
| 2003 | Hädän hetkellä | Third Watch | David Wafer | ”In Lieu of Johnson” |
| 2004 | Kova laki | Law & Order | Foster Keyes | ”Can I Get a Witness?” |
| 2006 | C.S.I. New York | CSI: NY | Rondo | ”Heroes” |
| 2008 | Teho-osasto | ER | Derek Taylor | ”Oh, Brother” |
| 2008 | Todistettavasti syyllinen | Cold Case | Dexter ’Dex’ Collins | ”Street Money” |
| 2008–2009 | Lincoln Heights | Lincoln Heights | Nathaniel ”Nate” Ray | 9 jaksoa |
| 2009 | Paljastavat valheet | Lie to Me | Cabe McNeil | ”Truth or Consequences” |
| 2010 | Valitut | Persons Unknown | Graham McNair | 13 jaksoa |
| 2010 | Glades | The Glades | Michael Richmond | ”Honey” |
| 2011 | Castle | Castle | Chuck Russell | ”Poof, You’re Dead” |
| 2011 | Detroit 1-8-7 | Detroit 1-8-7 | Tommy Westin | ”Beaten/Cover Letter” |
| 2011 | Justified | Justified | Ralph ’Flex’ Beeman | ”For Blood or Money” |
| 2011 | Fringe – rajamailla | Fringe | Mark Little / Cameron James | ”Subject 9” |
| 2021 | What If...? | What If...? | T’Challa / Tähtilordi, T’Challa / Musta Pantteri (äänirooli) | 4 jaksoa |
Aiheesta muualla

Chadwick Boseman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chadwick Boseman Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  IdRef
Operaatio Valettu lyijy

Operaatio Valettu lyijy (hepr. ‏מבצע עופרת יצוקה‎‎, Mivtza Oferet Yetzukah, arab. مجزرة غزة‎, Gazan verilöyly ) oli Israelin maahyökkäys Gazan kaistalle Hamasin jatkuvan rakettitulen vuoksi tammikuussa 2009. Operaatio alkoi lauantaina 3. tammikuuta 2009 ja loppui 22. tammikuuta Israelin vetäytymiseen. Koko selkkauksen lasketaan yleensä kestäneen 22 vuorokautta, jolloin se alkoi ensimmäisestä ilmahyökkäyksestä 27. joulukuuta 2008 ja päättyi Israelin yksipuoliseen tulitaukoilmoitukseen 17. tammikuuta. Israelin armeijaa syytettiin operaatioon liittyvistä sotarikoksista mm. ihmiskilpien käytöstä hyökkäyksessä. YK:lla oli raportissaan todisteita siitä, että palestiinalaiset syyllistyivät sotarikoksiin ampuessaan raketteja eteläiseen Israeliin, jolloin tarkoitus ei ollut osua sotilaskohteisiin, vaan ohjukset ammuttiin siviiliväestön alueelle.
Taistelut > Ilmahyökkäys

Operaatiota Valettu lyijy edelsi ilmahyökkäys 27. joulukuuta 2008, minkä seurauksena lähes 300 palestiinalaista ja Hamas-johtajat Abu Zakaria al-Jamal ja Nizar Rayyanin kuolivat.lähde?
Taistelut > Maahyökkäys

Israel siirsi 10 000 sotilasta Gazan kaistan vastaiselle rajalle ja ylitti rajan 3. tammikuuta 2009. Tätä ennen se kehotti kaikkia Gazan kaupungissa olevia poistumaan mahdollisimman nopeasti. Israel tuhosi Gazan kaistalla merkittäviä tieyhteyksiä. Israel saartoi Gazan kaupungin jo lauantaina 3. tammikuuta ja sulki sinne johtavia tieyhteyksiä. Tiistain 6. tammikuun aamuna Israel tunkeutui Khan Junisin kaupunkiin ja ampui mereltä kranaatteja Deir al-Balahissa.
Israelin armeijan mukaan iskuissa kuoli 10. tammikuuta tärkeä Hamas-taistelija. Gazan terveysviranomaiset kertoivat yli 30:n palestiinalaisen kuolleen Israelin hyökkäyksissä.
Torstaina 15. tammikuuta Israel eteni entistä syvemmälle Gazan ja muiden kaupunkien asuinalueille. Gazan kaupunkia pommitettiin raskaasti. Osa iskuista kohdistettiin YK:n avustusjärjestön tukikohtaan. Päivän aikana kuoli kolme Hamas-johtajaa, joista yksi oli sisäministeri Saed Siam. Hamasin raketti-iskuissa Israeliin haavoittui kuusi ihmistä.
Perjantaina 16. tammikuuta Israelin joukot vetäytyivät Gazan kaupungista etelään. Taisteluita käytiin al-Zaharan kaupungin lähettyvillä. Israel tulitti myös läheistä pakolaisleiriä. Länsirannalla palestiinalaisten ja Israelin sotilaiden yhteenotot kiihtyivät. Israelin hallitus ilmoitti sodan etenevän kohti loppunäytöstä. Hamas ampui raketteja Israeliin vähemmän kuin aiempina päivinä.
Taistelut > Tulitaukoilmoitukset

Myöhään lauantai-iltana Israelin pääministeri julisti yksipuolisen tulitauon alkamaan sunnuntaina 18. tammikuuta kello 2 aamuyöllä paikallista aikaa. Israel kuitenkin ilmoitti, ettei se aio vetäytyä Gazasta, kuten YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselma edellytti.
Yksipuolinen tulitauko rikkoutui jo muutaman tunnin jälkeen, kun israelilaisjoukot ampuivat siviilin, joka tuli liian lähelle israelilaisjoukkoja. Israel tuhosi myös YK:n elintarvikevaraston Gazassa fosforiammuksin.
Sunnuntaina 18. tammikuuta Hamaskin (mukaan lukien muut palestiinalaisjärjestöt) ilmoittivat aloittavansa viikon yksipuolisen
tulitauon, jonka aikana ne odottavat Israelin vetävän joukkonsa Gazasta. Tämän jälkeen Israel alkoi vetää joukkojaan pois Gazasta. Israelin odotettiin vetäytyvän ennen uuden Yhdysvaltain presidentin Barak Obaman virkaanastumista tiistaina 20. tammikuuta, mutta vetäytyminen saatiin loppuun vasta seuraavana päivänä, 21. tammikuuta. YK:n pääsihteeri vieraili Gazassa 20. tammikuuta.
Taistelut > Huomiota herättäneet siviilituhot

Maanantaina 5. tammikuuta Israelin joukot tulittivat taloa, johon ne olivat vuorokautta aikaisemmin evakuoineet palestiinalaissiviilejä. Tulituksessa kuoli kymmeniä ihmisiä. Israel kiisti tapauksen mutta YK:n edustajat vahvistivat sen.
Konfliktin aikana uutisoitiin Israelin iskusta YK:n ylläpitämään kouluun, jossa olisi kuollut kymmeniä palestiinalaissiviilejä.lähde? YK kuitenkin myöhemmin myönsi, että Israel ei missään vaiheessa iskenytkään kouluun. Tämä tosin jäi kansainvälisessä mediassa melkein kokonaan vailla huomiota.
10. tammikuuta Kirkon ulkomaanavun rahoittama sairaalaklinikka Gazassa tuhoutui Israelin ohjusiskussa.
Torstaina 15. tammikuuta Israel hyökkäsi YK:n avustusjärjestön tukikohtaan, minkä seurauksena satoja tonneja palestiinalaisille tarkoitettua hätäapua tuhoutui. YK:n avustusjärjestön Gazan johtaja John Ging oli pommituksen kohteena olevassa tukikohdassa, ja hän kritisoi voimakkaasti hyökkäystä ja vahvisti hyökkäyksessä käytetyn kiisteltyjä valkofosforikranaatteja (”Se näytti fosforilta, se haisi fosforilta ja se paloi kuten fosfori, siksi kutsun sitä fosforiksi”). YK:n pääsihteeri vieraili tutustumassa raunioihin 20. tammikuuta ja tuomitsi tuhot sydäntäsärkeviksi. Myös sairaalan ja kansainvälisen median käyttämiin tiloihin iskettiin.
Lauantaina 17. tammikuuta Israel tulitti jälleen YK:n ylläpitämää koulua, jonne oli hakeutunut suojaan paljon siviilejä. Kaksi palestiinalaislasta kuoli ja useita ihmisiä haavoittui.
Taistelut > Libanonin raja

Torstaina 8. tammikuuta Libanonin puolelta ammuttiin kolmesta viiteen Katjuša-rakettia kahdeksan kilometriä Israelin puolelle. Useita ihmisiä kerrotaan loukkaantuneen lievästi. Israel vastasi välittömästi iskuihin. Raketti-iskuista epäiltiin libanonilaista Hizbollah-järjestöä, joka on aikaisemmin uhannut Israelia voimakkailla sotatoimilla jos Israelin toimet leviäisivät Gazasta Libanonin puolelle. Libanon tuomitsi iskut ja lupasi selvittää iskujen tekijät. Hyökkäyksen kuluessa Libanonista ei lähetetty enempää raketteja.lähde?
Taistelut > Humanitaarinen tilanne konfliktin aikana

Voimakkaan kansainvälisen painostuksen myötä Israel lupasi 7. tammikuuta alkaen kolmen tunnin päivittäisen tulitauon. Samalla se lupautui aukaisemaan humanitäärisen käytävän siviilien avustamiseksi. Kolmen tunnin tulitaukoa ei ole kuitenkaan noudatettu jokaisena päivänä. Avustusjärjestöt ovat muutenkin arvostelleet taukoa liian lyhyeksi. Punainen Risti vaati alueelle pysyvää turvallisuussopimusta, joka sallisi ambulanssien ja avustuskuljetusten turvallisen liikkumisen alueella kaikkina aikoina.
Gazan alueella työskentelevä YK:n alainen palestiinalaisten apujärjestö UNRWA kuvaili humanitaarista tilannetta ”hälyttäväksi”. Gazassa oli pulaa lääkkeistä, verestä, ruoasta, vedestä, sairaalavälineistä, lääkäreistä ja kirurgeista. YK keskeytti kriisiavun toimittamisen 8. tammikuuta vain viisi päivää maahyökkäyksen alkamisen jälkeen. Järjestö luonnehtii tilannetta liian vaaralliseksi sen avustustyöntekijöille. Israelin ulkoministerin Tzipi Livnin mukaan Gazassa ei ollut humanitaarista kriisiä.
Israel ei päästänyt ulkomaisia toimittajia Gazaan koko hyökkäyksen aikana. Israelin korkein oikeus oli määrännyt, että toimittajien pääsy alueelle olisi sallittava.
YK:n humanitaarisen avun koordinointiyksikkö OCHAn mukaan Gazan alueen humanitaarinen kriisi oli merkittävä eikä sitä voida vähätellä. Kansainvälinen Punainen Risti on ollut huolissaan loukkaantuneiden hoidosta Gazassa. Järjestön mukaan monet Israelin iskuissa loukkaantuneet siviilit ovat menehtyneet siksi, etteivät ambulanssit ole päässeet ajoissa perille eikä sairaalapaikkoja ole riittävästi. Amnesty Internationalin edustaja on luonnehtinut siviilien tilannetta Gazassa ennennäkemättömän vakavaksi.
Gazalaiset räjäyttivät tammikuussa 2009 kaksi kolmannesta 10 km:n mittaisesta Gazan ja Egyptin välisestä rajamuurista. Eri arvioiden mukaan 60 000–500 000 Gazassa asuvaa palestiinalaista meni rikotun muurin aukkojen kautta Egyptiin ostamaan ruokaa, polttoainetta ja muita tarvikkeita. Egyptin viranomaiset sallivat nälkäisten palestiinalaisten käydä ostoksilla, vaikka eivät pitäneet siitä että Hamas hallitsee Gazaa.
Gazan kaistan noin 1,5 miljoonasta asukkaasta liki 60 prosenttia on lapsia. Hyökkäyksessä kuolleista noin 30% oli lapsia. Avustustyöntekijöiden mukaan lähes kaikki alueen lapset ovat pahasti traumatisoituneita taistelujen vuoksi  Unicefin mukaan lapsille ja heidän perheilleen ei löydy ainoatakaan turvallista paikkaa Gazassa..
Taistelut > Ydinaseiden uhka

Israelilainen poliitikko Avigdor Lieberman ehdotti tiistaina 13. tammikuuta ydinaseiskua Gazaan.
Poliittinen toiminta konfliktin päättämiseksi > YK:n ja EU:n päätöslauselmat

Jo heti hyökkäyksen alussa Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Ban Ki-moon vaati Israelia välittömästi lopettamaan sen. 8. tammikuuta Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto teki päätöksen 1860, jossa vaadittiin välitöntä ja pysyvää tulitaukoa, joka johtaa Israelin joukkojen täydelliseen vetääntymiseen. Yhdysvallat äänesti tyhjää. Turvallisuusneuvosto oli kokoontunut jo aiemmin, 4. tammikuuta, mutta ei silloin päässyt yksimielisyyteen asiassa. Yhdysvallat hylkäsi Libyan tekemän ehdotuksen, koska siinä ei julistettu Hamasia terroristijärjestöksi, joka on noussut valtaan laittomasti.
Euroopan parlamentti tuomitsi Israelin toimet Gazassa torstaina 15. tammikuuta. Hyväksymässään päätöslauselmassa parlamentti yhtyy turvallisuusneuvoston päätöslauselmaan ja kutsuu Gazan saartoa kollektiiviseksi rangaistukseksi, joka on kansainvälisen humanitaarisen oikeuden vastainen. Tätä edelsi se, että EU-puheenjohtaja Tšekki luonnehti 3. tammikuuta Israelin hyökkäystä puolustukselliseksi toimeksi mutta seuraavana päivänä se ilmoitti, että lausunto oli virhe.
Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous piti kokouksen perjantaina 16. tammikuuta, jossa vaadittiin turvallisuusneuvoston päätöksen noudattamista. Vain neljä maata äänesti tätä vastaan (Yhdysvallat, Israel, Venezuela ja Nauru). Kahdeksan maata pidättäytyi äänestämästä.
Tapahtuman jälkeen EU:n tuesta vastaava viranomainen sanoi pitävänsä Hamasia syyllisenä Israelin iskuun. ”Hamas on terroristiorganisaatio ja se tulee tuomita.”
Poliittinen toiminta konfliktin päättämiseksi > Neuvottelut konfliktin aikana

Missään vaiheessa Hamas ja Israel eivät asettautuneet samaan neuvottelupöytään. Kummankin neuvottelijat kuitenkin matkustivat Egyptiin, jossa egyptiläiset välittivät osapuolten viestit toiselle.
Lauantaina 10. tammikuuta esitetyssä videoviestissä Hamasin maanpaossa elävä johtaja Khalid Maš’al kertoi Hamasin jatkavan taistelua, kunnes Israel lopettaa hyökkäyksensä Gazaan.
Hamas ilmoitti torstai-illalla olevansa valmis vuoden mittaiseen tulitaukoon, jos Israel vetää joukkonsa Gazasta viikossa. Hamas vaati myös Gazan taloudellisen saarron lopettamista. Israel ei tähän suostunut. Perjantaina 16. tammikuuta Hamas vuorostaan ilmoitti, ettei hyväksy Israelin vaatimuksia tulitauon ehdoiksi.
Poliittinen toiminta konfliktin päättämiseksi > Reaktiot maailmalla

Hyökkäyksen puolesta ja vastaan osoitettiin mieltä useissa Euroopan ja Lähi-idän maissa.
Antisemitististen välikohtausten määrä nousi taistelujen aikana selvästi esimerkiksi Britanniassa, Ranskassa, Ruotsissa ja Tanskassa. Esimerkiksi synagogia yritettiin polttaa. Tammikuussa 2009 tehtiin 250 juutalaisvastaista mielenilmausta, kun edellisen vuoden tammikuussa vastaava määrä oli ollut 80.