stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johtamistaidon Opisto
JTO:n oppimisfilosofia

JTO:n oppimisfilosofia tarkoittaa näkemystä aikuisen oppimisesta ja tavasta toimia oppimisen edistäjänä. Näkemys perustuu teorioihin, joilla selitetään oppimista. Oppimisnäkemyksen takana ovat erilaiset ihmiskäsitykset ja käsitykset tiedon luonteesta. Jokaisella opettajalla/kouluttajalla ja oppijalla on myös oma oppimiskäsityksensä – joko tiedostettuna tai tiedostamattomana. Tämä käsitys vaikuttaa siihen tapaan, miten hän joko opettaa tai oppii. JTO:n oppimisfilosofia tarkemmin (Arkistoitu – Internet Archive).
Historia

JTO perustettiin 1946 nimellä Teollisuuden Työnjohto-Opisto, TJPK nro 1. Sen koulutuskeskus Lauttasaareen valmistui 1952. 1965 vihittiin käyttöön Aavarannan koulutuskeskus Kirkkonummella.  Teollisuuden Työnjohto-opisto ja Aavarannan kurssikeskus sulautuivat yhteen, ja yhteen liittymä sai uudeksi yhdistykseksi muodostuttuaan nimeksi Johtamistaidon Opisto r.y. - Institutet för Ledarskap r.f.
Vuonna 1986 perustettiin Aavaranta Oy ja järjestettiin ensimmäinen Aavarannan Eloriihi (nyk. Elinkeinoelämän foorumi). JTO osti 1994 A-Rati Oy:n, vuonna 1996 muodostettiin Johtamistaidon Opisto JTO/JTO-Palvelut Oy, ja seuraavana vuonna JTO:sta tuli valtakunnallinen erikoisoppilaitos.
Uusia toimipisteitä avattiin 2000 Tampereelle ja Jyväskylään, 2006 Vaasaan ja 2008 Ouluun. Yhteistyöyritys JMAC-JTO Finland Oy aloitti 2010 toimintansa, ja vuonna 2012 JTO:n koulutustoiminta fuusioitiin Management Institute of Finland MIFiin.
Opistossa oli johtamiskoulutuksissa vuonna 1976 yli 10 000 osallistujaa, vuonna 1988 yli 20 000 ja vuonna 1998 yli 30 000 osallistujaa.
Vuonna 2015 Aavarannan kurssikeskus myytiin yksityissijoittajalle.
Johtajat

Klaus Eloranta, ensimmäinen rehtori
Timo Helosuo (MIF)
JTO:n jäsenliitot

Elinkeinoelämän keskusliitto ry
Elintarviketeollisuusliitto ry
Energiateollisuus ry
Kemianteollisuus KT ry
Kulutus- ja Erikoistuoteteollisuus KET ry
Metsäteollisuus ry
Palvelualojen työnantajat PALTA ry
Puusepänteollisuus ry
Rakennusteollisuus ry
Suunnittelu- ja konsulttitoimistojen Liitto SKOL ry
Teknologiateollisuus ry
Tekstiili- ja vaatetusteollisuus ry
Viestinnän Keskusliitto ry
Aiheesta muualla

JTO:n oppimisfilosofia (Arkistoitu – Internet Archive)
Management Institute of Finland MIFin sivusto
Kaarle IV

Kaarle IV on seuraavien henkilöiden nimi:
Kaarle IV (1294–1328), Ranskan kuningas
Kaarle IV (1316–1378), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
Kaarle IV (1421–1461), Navarran kuningas
Kaarle IV (1604–1675), Lothringenin herttua
Kaarle IV (1748–1819), Espanjan kuningas
Kaarle IV, Itävallan Kaarle I:n (1887–1922) hallitsijanimi Unkarin kuninkaana
Kaarle IV, Ruotsin Kaarle XV:n (1826–1872) hallitsijanimi Norjan kuninkaana
Kaarle IV, keisari Kaarle V:n (1500–1554) hallitsijasnimi Napolin kuninkaana
Kaarle IV, myyttinen Ruotsin kuningas Johannes Magnuksen teoksessa Historia de omnibus Gothorum Sveonumque regibus
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaarle IV”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jukka-Pekka Vainionpää

| Jukka-Pekka Vainionpää |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. tammikuuta 1990 (ikä 34) Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Jukkis
Seura:  Vimpelin Veto
Tehtävä:  Kotiuttaja
Jukka-Pekka Vainionpää (s. 7. tammikuuta 1990) on suomalainen pesäpalloilija, joka on pelannut vuodesta 2022 lähtien Vimpelin Vedossa. Vuosina 2009–2011 hän edusti Nurmon Jymyä ja vuonna 2012 Pattijoen Urheilijoita sekä vuosina 2013-2021 Seinäjoen JymyJusseja  Vainionpää pelaa numerolla 10 lyöjäjokerina, mutta osaa pelata myös lukkarina.
Vainionpää valittiin vuonna 2009 vuoden tulokkaaksi. Vainionpään kasvattajaseura on Vaasan Maila.
30. elokuuta 2020 Vainionpää saavutti kaikkien aikojen nuorimpana pesäpalloilijana tuhat lyötyä juoksua. Vainionpää voitti lyöjäkuninkuuden vuonna 2020 lyömällä 75 juoksua.
Vainionpää siirtyi kaudeksi 2022 Vimpelin Vedon paitaan
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2022
1 SM-hopea: 2023
1 SM-pronssi: 2012
10 Itä-Länsi-ottelua: 2012-2019, 2021, 2024
Superpesiksen lyöjäkuningas (6): 2014, 2016, 2018, 2019, 2020, 2022
Vuoden jokeri (3): 2014, 2016, 2019
Superpesiksen kuukauden pelaaja (5): heinäkuu 2013, toukokuu 2016, heinäkuu 2017, kesäkuu 2022, elokuu 2022
Superpesiksen vuoden tulokas: 2009
Kultainen maila: 2016
Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2022
Superpesiksen kuukauden jokeri: kesäkuu 2022
Vuoden pesäpalloilija: 2022
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jukka-Pekka Vainionpää Wikimedia Commonsissa
JymyJussit – Superpesis
Anttila
Haukkala
Jaakkola
Kettunen
Kontio
Korvola
Itävalo
Lieto
Marjamäki
Myllyniemi
Mäkelä
Puputti
Raunio
Tyynelä
Vainionpää
Viita
PJ Piuhola
2. PJ Hautala
V Parvi
H Peltomäki
Jäähyväiset laseille

| Jäähyväiset laseille Freud Marx Engels & Jung |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1994
 Tyylilaji: kantri/rock
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus Oy
Freud Marx Engels & Jungin muut julkaisut
| Anjovissalaattia 1993 | Jäähyväiset laseille 1994 | Lauluja rakastamisen vaikeudesta 1995 |
Jäähyväiset laseille on suomalaisen Freud Marx Engels & Jung -yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1994. Levylle on koottu yhtyeen singlekappaleita ja muita "harvinaisuuksia", joita ei ole studioalbumeilla..
Kappaleet

En koskaan mene sänkyyn ruman naisen kanssa ( - I've Never Gone To Bed With An Ugly Woman - ) – 2.50
Vanhabosnialainen kansantappamislaulu – 2.46
Särkynytsydämiset (viekää minut baariin) ( - Broken Hearted People - ) – 4.04
Mihin sotkuun jouduinkaan – 3.20
Juomalaulu (singleversio) – 2.40
Tänä yönä pullo petti mun ( - Bottle Let Me Down - ) – 2.25
Ei auta itku markkinoilla – 3.55
Kossu on mun kuski ( - Whiskey Is My Driver - ) – 4.27
Pohjanmaan kautta – 4.57
Jokerit! 93-94 – 1.41
Naurusavuke – 3.44
Metsän poika ( - Paranoid - ) – 1.49
Emaliämpäri – 2.24
Akneboppin' – 3.33
Lauloi Late – 3.33
Marihuana – 1.45
Osasto 440 – 3.46
Kylmä sää ( - Bossier City - ) – 3.34
Lintumies ( - Blue Wing - ) – 4.14
Jokerit! – 1.50
Pillerit ( - Pills - ) – 3.02
Asseri ( - Fuck Anita Bryant - ) – 1.39
Kipee ( - Psycho - ) – 4.09
Jäähyväiset ilman kyyneleitä

| Jäähyväiset ilman kyyneleitä |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansi.
Tyyli:  draama jännitys
Kestoaika:  40 min / jakso
Perustuu:  Pentti Kirstilän romaaniin Jäähyväiset ilman kyyneleitä (1978)
Pääosissa:  Raimo Grönberg
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  21. syyskuuta 1999 – 5. lokakuuta 1999
Jaksoja:  3
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Anssi Mänttäri
Käsikirjoittaja(t):  Anssi Mänttäri
Tuotantoyhtiö(t):  Lumisade
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jäähyväiset ilman kyyneleitä on vuonna 1999 YLE TV2:lla esitetty Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen televisiosarja. Sarja perustuu Pentti Kirstilän samannimiseen Lauri Hanhivaara -dekkariin.
Sarjassa ylikonstaapeli Hanhivaara viettää juhannusta mökillään ja selvittää naapurimökillä tapahtunutta murhaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Raimo Grönberg  | … |   Hanhivaara   |
|  Terhi Panula  | … |   Maija Takala   |
|  Teemu Lehtilä  | … |   Heikki Mitrunen   |
|  Minna Haapkylä  | … |  Virpi Hiekkala   |
|  Mats Långbacka  | … |  Antero Kartano   |
|  Risto Saanila  | … |  Karimaa   |
|  Masi Viironen  | … |  Timonen   |
|  Perttu Pesä  | … |  Ville Dahlberg   |
|  Mikko Majanlahti  | … |  Erik Ström   |
|  Marjut Sariola  | … |  Hanna Ström   |
|  Kirsi Liimatainen  | … |  Leena Kokkonen   |
|  Esko Roine  | … |  Kauko Saarenmaa   |
|  Laura Munsterhjelm  | … |  Hilkka Saarenmaa   |
|  Tom Lindholm  | … |  Jaakko Vaskilahti   |
|  Hannele Laaksonen  | … |  Eeva Sorjonen   |
|  Alina Mänttäri  | … |  Pauliina   |
|  Sami Haapaharju  | … |  nuorempi poliisi   |
Juri Kalitvintsev

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juri Mikolajovitš Kalitvintsev
Syntymäaika: 5. toukokuuta 1968 (ikä 56)
Syntymäpaikka: Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Seura
Seura: –
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1985–1986 1986–1988 1988–1991 1992–1993 1994 1994–1998 1998–1999 1999–2000 |  FK Rotor Volgograd  SKA Rostov-na-Donu  FK Rotor Volgograd  FK Dynamo Moskova  FK Lokomotiv N.Novgorod  FK Dynamo Kiova  Trabzonspor  TsSKA Kiova | 9 (0) 60 (6) 117 (27) 48 (8) 93 (15) 14 (1) 10 (1) |
Maajoukkue
| 1995–1999 |  Ukrainan maajoukkue | 22 (1) |
Valmennusura
2001–2002 2002–2005 2005–2006 2006–2009 2009 2009–2010 2010–2011 2013–2014 2016–2017:  FK Zakarpattia Užhorod  Ukraina U19  Ukraina U17  FK Dynamo-2 Kiova  Ukraina U19  FK Dynamo-2 Kiova  Ukrainan maajoukkue  FK Volga Nižni Novgorod  FK Dynamo Moskova
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Juri Kalitvintsev (ukr. Юрій Миколайович Калитвинцев, ven. Ю́рий Никола́евич Калитвинцев, s. 5. toukokuuta 1968) on venäläissyntyinen ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Kalitvintsev aloitti uransa SK Rototr Volgogradissa 1985 ja pelasi uransa alkuvuosina myös FK SKA Rostov-na-Donussa. Kalitvintsev voitti Rotorin kanssa viimeiseksi jääneen Neuvostoliiton ykkösdivisioonan kaudella 1991. Neuvostoliiton romahdettua Kalitvintsev jatkoi uraansa FK Dynamo Moskovassa ja FK Lokomotiv Nižni Novgorodissa, kunnes siirtyi 1994 pelaamaan Ukrainaan FK Dynamo Kiovaan. Kalitvintsev muodosti 1990-luvun lopulla Dynamon keskikentän rungon yhdessä Serhi Rebrovin ja Andri Ševtšenkon kanssa. Vuonna 1995 Kalitvintsev valittiin Ukrainan vuoden jalkapalloilijaksi. Dynamossa hän juhli Ukrainan-mestaruutta neljästi, kunnes siirtyi 1998 turkkilaiseen Trabzonsporiin. Kalintvintsev viihtyi Turkissa vain yhden kauden ja palasi takaisin Ukrainaan. Hän lopetti uransa TsSKA Kiovassa vuonna 2000.
Maajoukkuetasolla Kalintvintsev edusti Ukrainaa 22 maaottelussa 1995–1999. Hän toimi myös maajoukkueen kapteenina.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Ukrainan mestaruus (4): 1995, 1996, 1997, 1998
Ukrainan cup (2): 1996, 1998
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Kalintvintsev siirtyi valmentamaan FK Zakarpattia Užhorodia, mutta pesti oli vähemmän menestyksekäs, sillä seura putosi Ukrainan liigasta kaudella 2001–2002. Kauden jälkeen hän siirtyi Ukrainan jalkapalloliiton palvelukseen ja toimi maan alle 19- ja 17-vuotiaiden maajoukkueiden päävalmentajana. Hänen johdollaan Ukraina voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 2009.
Vuonna 2006 Kalintvintsev siirtyi FK Dynamo-2 Kiovan valmentajaksi. Hänen johdollaan FK Dynamo Kiovan kakkosjoukkue sijoittui Ukrainan kakkosdivisioonassa parhaimmillaan viidenneksi kaudella 2007–2008. Helmikuussa 2010 Kalintvintsevistä tuli Ukrainan maajoukkueen apulaisvalmentaja.  Päävalmentaja Myron Markevytšin erottua elokuussa 2010, nousi Kalintvintsev väliaikaiseksi päävalmentajaksi.  Kalitvintsevin alaisuudessa Ukrainan esitykset eivät olleet mairittelevia ja lopulta liitto korvasi hänet huhtikuussa 2011 Oleh Bloh’inilla.
Tammikuussa 2013 Kalitvintsev palasi valmennustehtäviin Venäjän liigassa pelaavan FK Volga Nižni Novgorodin päävalmentajana.  Heikkojen esitysten myötä putoamiskamppailuun vajonnut Volga ja Kalitvintsev purkivat sopimuksensa maaliskuun lopussa 2014.
Kesäkuussa 2016 Kalitvintsevistä tuli Venäjän 1. divisioonaan pudonneen FK Dynamo Moskovan päävalmentaja. Kalitvintsevin johdolla Dynamo voitti kaudella 2016/17 divisioonan mestaruuden ja palasi yhden kauden tauon jälkeen pääsarjatasolle. Liigakausi lähti liikkeelle kuitenkin alavireisesti ja liigan häntäpäähän juuttunut Dynamo erotti Kalitvintsevin lokakuun alussa 2017.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Venäjän 1. divisioona: 2017
U19 Euroopan mestaruus: 2009
Juri Klinskih

Juri Nikolajevitš Klinskih (ven. Ю́рий Никола́евич Клински́х; 27. heinäkuuta 1964 – 4. heinäkuuta 2000) oli venäläinen muusikko, laulaja, lauluntekijä, sovittaja, rock-yhtye Sektor Gazan perustaja. Hänet tunnettiin myös nimellä Juri Hoi.
Elämäkerta

Klinskih syntyi 27. heinäkuuta 1964 Voronežissa. Vuodesta 1982 vuoteen 1984 Klinskih suoritti armeijan Puna-armeijassa. Palveluspaikka sijaitsi Venäjän Kaukoidässä. Vuodesta 1984 vuoteen 1986 hän työskenteli liikennepoliisina ja sen jälkeen jyrsinkoneen käyttäjänä tehtaassa. Hän alkoi kirjoittamaan lauluja jo kouluikäisenä ja aloitti esiintymiset vuonna 1987. Sektor Gazan hän perusti vuonna 1988. 4. heinäkuuta hän alkoi tuntea vakavia rinta ja vatsakipuja, mutta päätti olla peruuttamatta tapaamista liittyen musiikkivideon kuvaamiseen kappaletta Ночь Страха (Notš Straha) varten. Hän kuoli tuona päivänä 35-vuotiaana Voronežissa. Kuolemasta liikkui huhuja, että se olisi johtunut sydämen vajaatoiminnasta tai hepatiitti C:stä johtuen runsaasta alkoholin käytöstä tai mahdollisesti huumeiden väärinkäytöstä. Hänen kuolemansa tarkkaa syytä ei vieläkään tiedetä, koska virallista tutkimusta ei koskaan suoritettu. Hänet on haudattu Voronežin Levoberežnin hautausmaalle.
Diskografia > Sooloalbumi

1981—1985 — Акустический альбом
Diskografia > Sektor Gaza > Demo albumit

1989 — Плуги-вуги
1989 — Колхозный панк
Diskografia > Sektor Gaza > Albumit

1990 — Зловещие мертвецы
1990 — Ядрёна вошь
1991 — Ночь перед Рождеством
1991 — Колхозный панк
1992 — Гуляй, мужик!
1993 — Нажми на газ
1993 — Сектор газа
1994 — Танцы после порева
1994 — Кащей Бессмертный
1996 — Газовая атака
1997 — Наркологический университет миллионов
1997 — Сектор газа
2000 — Восставший из Ада
Kabir

| Kabir> कबीर |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: ?.?.1440 Varanasi, Intia
Kuollut: ?.?.1518 Maghar, Intia
Kansalaisuus:  intialainen
Ammatti:  runoilija
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Bijak, Granthavali
Kabir (1440?-1518) oli intialainen mystikkorunoilija, joka saavutti suurta arvostusta hindujen, muslimien ja sikhien keskuudessa. Hänen tarkka syntymäaikansa ei ole tiedossa kuten eivät hänen vanhempansakaan, mutta hänen tiedetään olleen muslimi varhaisessa elämässään. Kabirin nimi, joka tarkoittaa arabiaksi suurta, todistaa hänen islamilaisesta taustastansa. Nuoruudessaan hän liittyi hindulaisen askeetikko Ramanandan seuraajaksi. Kabirin nimissä on kolme kirjaa, jotka ovat Bijak, Granthavali ja kokoelma, joka on osa sikhiläistä Adi-Granthia. Hänen ympärilleen on muodostunut pohjois- ja keski-intialainen yhteisö ja filosofia nimeltä Kabir panth (suom. Kabirin polku), joka vetää puoleensa erityisesti daliteja.
Rabindranath Tagore on kääntänyt englanniksi sata Kabirin runoa vuonna 1915 kirjassa The Songs of Kabir.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kabir Wikimedia Commonsissa
Jägerhorn af Storby

Jägerhorn af Storby on suomalainen aatelissuku numerolla 19 Suomen ritarihuoneella ja numerolla 226 Ruotsin ritarihuoneella.
Jägerhorn af Storby -suku on vanhaa suomalaista rälssiä kotoisin Luonnonmaan Isokylästä (Storby) Naantalin edustalla. Suku introdusoitiin vasta 1634 ruotsin ritarihuoneelle, koska suvun edustajalla oli vaikeuksia esittää näyttöä sukupuustaan ritarihuoneen perustamisvaiheessa 1625–1626. Suku korotettiin silloiseen ritariluokkaan 1778.
Suku on kuitenkin nähtävästi eräs Odygd-suvun haara ja se on yhtäjaksoisesti ollut suomalaista rälssiä 1400-luvun alusta, todennäköisesti 1300-luvulta lähtien. Asemies Jöns Filpussonin (Odygd, mainitaan 1405) poika asemies Filpus Jönsson (mainitaan 1437–1457) Luonnonmaan Isostakylästä (Storby) kantoi sinetissään metästystorvea (FMS 158). Häntä pidetään Jägerhorn af Storby -suvun kantaisänä. Hänen vaimonsa Margit Pedersdotter, Peder Dansken tytär, lahjoitti Naantalin luostarille Maskun Kuuslahden.
Odygd-suvun ensimmäinen tunnettu suomalainen kantaisä Karl Filppusson Odygd esiintyy asiakirjoissa 1381.
Storbyn kartano (Isokylä) oli suvussa vuoteen 1698. Suvulla oli useita muita kartanoita.
Jägerhorn af Storbyn ja Jägerhorn af Spurila -suvun yhteisyyttä ei voida osoittaa, nimestä, samankaltaisesta sukuvaakunasta ja maantieteellisestä läheisyydestä huolimatta.
Tunnettuja Jägerhorneja (af Storby)

Lars Johan Jägerhorn (1752–1817), eversti
Lars Rutger Jägerhorn (1789–1859), todellinen valtioneuvos.
János Vajda

| János Vajda |
| --- | --- |
 János Vajda
Henkilötiedot
Syntynyt: 1827
Kuollut: 1897 (69–70 vuotta)
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
János Vajda (1827–1897) oli unkarilainen runoilija. Hän osallistui Unkarin vapaussotaan ja joutui siitä rangaistukseksi 1849 tavallisena sotamiehenä Itävallan armeijaan, josta vapautui 1853. Vajda oli intohimoinen runoilijaluonne, joka käytti usein liioittelua ja mauttomuuksia. Hänen kootut runonsa ilmestyivät 1882, ja sen ilmestyttyä hän julkaisi vielä kaksi kokoelmaa, 1892 ja 1895. Vajda kirjoitti myös kertovia runoelmia, murhenäytelmän sekä muistelmia sotilasajoiltaan.
Runojen suomennoksia

Lähde:
Kahdenkymmenen vuoden jälkeen (Ginaa muistellessa), suom. Toivo Lyy, teoksessa: Unkarin lyyra, Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1970
Kahdenkymmenen vuoden päästä (Ginan muistokirjaan), suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Veri ja kulta: Yrjö Jylhän suomentamaa maailmanlyriikka, Helsinki, Otava, 1954
Kaislajärvellä, teoksessa: Unkarin lyyra
Kolmenkymmenen vuoden jälkeen, teoksessa: Unkarin lyyra
Pyrstötähti, teoksessa: Unkarin lyyra
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta János Vajda Wikimedia Commonsissa
Jussi Pesonen

Jussi Pesonen -nimisiä henkilöitä ovat:
Jussi Pesonen, metsäteollisuusyhtiö UPM-Kymmene Oyj:n toimitusjohtaja
Jussi Pesonen, jääkiekkoilija
Jussi Pesonen, viulisti, Helsingin kaupunginorkesterin entinen konserttimestari
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jussi Pesonen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kaarasjoen vanha kirkko

| Kaarasjoen vanha kirkko Kárášjoga boares girku, Karasjok gamle kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Kaarasjoki
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1807
Suunnittelija:  Daniel Stroch
Materiaali:  Puu
Istumapaikkoja:  140
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaarasjoen vanha kirkko (norj. Karasjok gamle kirke, pohjoissaameksi Kárášjoga boares girku) on kirkko Norjan Kaarasjoella Finnmarkin läänissä.
Kirkko on rakennettu vuonna 1807. Sen on suunnitellut Daniel Stroch. Se on rakennettu puusta ja on muodoltaan ristikirkko. Kirkossa on 140 istumapaikkaa.
Uusi Kaarasjoen kirkko valmistui vuonna 1974.
Juanes

| Juanes |
| --- | --- |
 Juanes Santa Ynezissä Kaliforniassa helmikuussa 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. elokuuta 1972 (ikä 52)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, kitaristi
Muusikko
Aktiivisena:  1988-
Tyylilajit:  Pop, latin pop, latin rock, rock
Soittimet:  laulu, kitara, kosketinsoitin
Levy-yhtiöt:  Universal/Geffen
Aiheesta muualla
www.juanes.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juan Esteban Aristizábal Vásquez (s. 9. elokuuta 1972), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Juanes, on kolumbialainen laulaja-lauluntekijä. Hän nousi albumillaan Mi sangre maailmanlaajuisen suosioon. Sitä ennen Juanesilta ovat ilmestyneet albumit Fíjate bien ja Un día normal, jotka molemmat ovat saavuttaneet suuren suosion latinalaisessa Amerikassa ja Espanjassa.
Time-lehti on valinnut Juanesin maailman sadan tärkeimmän ihmisen joukkoon. People-lehti puolestaan valitsi Juanesin maailman seksikkäimpien joukkoon. Hänelle on myönnetty 17 Latin Grammy -palkintoa, 7 Latin Billboard -palkintoa ja 7 MTV Latinoamérica -palkintoa.
Juanes on mukana monenlaisessa hyväntekeväisyystoiminnassa. Hän on perustanut oman järjestön maamiinoja vastaan sekä kriisikeskuksen maamiinojen uhreja varten. Hän on myös mukana Youthaids-järjestön toiminnassa ja ehdottanut Live 8 -konserttia latinalaisen Amerikan köyhiä varten.
Juanes konsertoi Helsingin jäähallilla 1. elokuuta 2006. Hänen albuminsa Mi sangre oli vuonna 2006 myydyin ulkomaisen artistin albumi Suomessa – sitä on myyty yli 50 000 kappaletta.
Elämäkerta > Lapsuus

Juanes syntyi Medellínissä, Kolumbiassa. Hän on Javier Aristizábalin ja Alicia Vásquezin nuorin lapsi. Juanesilla on kaksi siskoa ja kolme veljeä. Hänen isänsä kutsui häntä nimellä Juanes, joka syntyi yhdistelmänä hänen kahdesta etunimestään Juan Esteban. Seitsemän vuoden ikäisenä Juanesin isä ja vanhemmat veljet opettivat häntä soittamaan akustista kitaraa soittaen perinteisiä latinalaisia musiikkityylejä kuten boleroa, tangoa, cumbiaa, vallenatoa sekä guascaa. Lapsuutensa aikana Juanes menetti useita läheisiä ihmisiä. Hänen serkkunsa kidnapattiin ja tapettiin lunnaiden maksamisen jälkeen.[lähde? ] Läheinen ystävä kuoli aseellisten miesten luoteihin ja isä kuoli syöpään Juanesin ollessa 16-vuotias. Murrosiässä Juanes sai paljon vaikutteita metallimusiikista, erityisesti Metallicalta.
Elämäkerta > Nouseva suosio

Juanes liittyi metalliyhtye Ekhymosisiin vuonna 1988 ja yhtye julkaisi omakustanteena ensimmäisen albuminsa Ekhymosis samana vuonna. Yhtye julkaisi uransa aikana yhteensä viisi studioalbumia ja esiintyi muun muassa Alejandro Sanzin, Aterciopeladosin sekä Ricky Martinin kanssa samalla lavalla. Juanesin sanojen mukaan yhtye ei kuitenkaan ”päässyt ulos Kolumbiasta”. Juanes erosi yhtyeestä vuonna 1998 tavoitellakseen soolouraa. Myöhemmin hän muutti Los Angelesiin etsiäkseen omaa musiikkillista tyyliään sekä uusia kokemuksia. Myöhemmissä haastatteluissa Juanes kertoo Los Angelesissa viettämiensä vuosien olleen hänen elämänsä kenties vaikeimpia, mikä hänen mukaansa heijastui myös ensimmäiselle albumille tummempina sävyinä sekä teksteinä.
Vuonna 2001 Juanes julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Fíjate bien (suom. Katso tarkasti), jonka tuotti Gustavo Santaolalla. Albumi menestyi hyvin Kolumbiassa, jossa se pysyi listaykkösenä kymmenen viikkoa, muttei menestynyt yhtä hyvin muissa maissa. Juanes voitti ensimmäisellä albumillaan kolme Latin Grammya: paras tulokas, paras rocksooloalbumi sekä paras rocklaulu. Lisäksi Juanes esiintyi palkintojenjakotilaisuudessa. Myöhemmin tuona iltana Juanes toi neljäkymmentä uutta demoa Santaolallan studiolle ja aloitti toisen albuminsa työstämisen.