stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarryd Hayne
Ammattilaisura

Hayne aloitti uransa rugby leaguessa, ja teki debyyttinsä NLR:ssä toukokuussa 2006. Australian maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäistä kertaa seuraavana vuonna. Vuoden 2008 maailmanmestaruuskilpailuissa hän edusti Fidžiä, ja vuoden 2013 kilpailuissa taas Australiaa, voittaen maailmanmestaruuden.
Hayne siirtyi rugby leaguesta amerikkalaiseen jalkapalloon vuonna 2015. Hän teki saman vuoden maaliskuussa NFL-sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa. Ainoalla NFL-kaudellaan Hayne pelasi yhteensä kahdeksassa ottelussa keskushyökkääjänä sekä lentopotkujen palauttajana.
Lupaavasta tulokaskaudestaan huolimatta Hayne ilmoitti toukokuussa 2016 jättävänsä NFL:n, ja siirtyvänsä rugby-7:än, tavoitteenaan edustaa Fidžiä lajin tullessa olympialaisten ohjelmaan Rio de Janeirossa 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jarryd Hayne Wikimedia Commonsissa
Shaukat Ali

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
Shaukat Ali (s. 6. lokakuuta 1897, k. 25. helmikuuta 1960) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 ja kuului tuolloin Intian olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Jennie Öberg

Jennie Öberg
Jennie Öberg (s. 4. marraskuuta 1989 Piitime) on uransa keväällä 2020 lopettanut ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edusti Piteå Elit Skidklubb -seuraa.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Otepäässä 2011 Öberg saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä. Vuotta myöhemmin Erzurumissa hän otti pronssia vapaan hiihtotavan sprintissä.
Maastohiihdon maailmancupissa Öberg kilpaili ensimmäisen kerran Jällivaarassa marraskuussa 2010 sijoittuen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 61:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2011 oltuaan Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Parisprintissä hän sijoittui seuraavana päivänä kahdeksanneksi Mia Erikssonin kanssa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voittaessaan Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintin tammikuussa 2015.
Öberg sairasti koronaviruksen huhtikuussa 2020 ja ilmoitti siitä parantumisensa jälkeen toukokuussa lopettavansa uransa.
Seppo Lindqvist

Seppo Lindqvist (1945–2004) oli suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän kuvitti muun muassa WSOY:n kirjallisuutta, sarjakuvia ja pilapiirroksia. Lindqvist teki 1960-luvun lopulla yhdessä toimittaja Seppo Seppälän kanssa Suomen Sosialidemokraatissa julkaistua sarjakuvaa Montosen porukka. Pääkaupunki-lehdessä ilmestyi televisiosarjaa Me Tammelat parodioinut Katajaiset. Lindqvist piirsi myös parodiasarjakuvia ja pilakuvia Suomalainen MAD-lehteen sen ilmestymisen (1970–1972) ajan. Täysin suomalaista materiaalia sisältäneeseen Sarjis-lehteen (1972–1974) Lindqvist teki Romusarjaa. Lindqvist teki 1970-luvun Keravasta grafiikkasarjan, joka on pysyvästi näytteillä Keravan kaupungin tiloissa, muun muassa kaupungintalolla ja terveyskeskuksessa. Hänet palkittiin Rudolf Koivu-palkinnolla 1976.
Sarjakuvateoksia

Vallan veri ei vapise (Yhdessä Seppo Seppälän kanssa, 1969)
Onnellinen maailmanloppu (Yhdessä Seppo Seppälän kanssa, 1970)
Urkin arkki (Yhdessä Riitta Toikkasen kanssa, 1973)
Seppo Kasanen

Seppo Kasanen (22. huhtikuuta 1932 Viipuri – 18. tammikuuta 1998 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Kouvolan lyseosta vuonna 1951 ylioppilaaksi päässyt Kasanen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1959 ja hän perusti oman arkkitehtitoimiston.
Suunnittelutöitä > Mukkulan asemakaava

Lahden kaupunki osti Mukkulan kartanon ja Mukkulan Tiilitehtaan maat vuonna 1959. Kaupunki toimeenpani asemakaavakilpailun, jonka tulokset julkistettiin keväällä 1961. Kilpailun voittajaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Nurkkakunta”. Kilpailualueen pinta-ala oli noin 200 hehtaaria.
Suunnittelutöitä > Anjalankosken kaupungintalo

Kasasen tunnettuja suunnittelutöitä on Sippolan kunnan virastotalo Keltakankaalla, nykyisessä Kouvolassa. Silloisen Sippolan kunnan hallintokeskuksen ja Myllykosken ammattikoulun rakentamiseksi järjestettiin arkkitehtikilpailu. Kilpailuun jätettiin 22 ehdotusta, joista voittajaksi ja suunnittelutyön pohjaksi valittiin Kasasen ehdotus ”Aivosiilo”. Kasasen avustajana kilpailussa oli arkkitehtiylioppilas Timo Sahanen. Kilpailutulokset julkistettiin marraskuussa 1962. Hallintokeskuksen tilat toteutettiin useassa vaiheessa. Rakennuksista toteutettiin ensin ammattikoulun tilat ja seuraavaksi virastotalo, joka vihittiin käyttöön 30. lokakuuta 1966. Virasto- eli kunnantalossa oli kahden kerroksen korkuinen keskushalli, ja sen ympärillä valtuuston istuntosali, kokoushuoneita, lounasruokala ja toimistotiloja. Hallintokeskuksen seuraavissa vaiheissa toteutettiin rakennustoimistolle varasto- ja korjaamotiloja. Viimeisenä rakennusvuorossa oli paloasema.
Suunnittelutöitä > Muita suunnittelutöitä

Entisen Teknillisen korkeakoulun, nykyisen Aalto-yliopiston rakennuksia Otaniemessä, Espoossa:
Arkkitehtuuripaja, Metallimiehenkuja 4, 1964
Vesitalo (meritekniikka ja vesirakentaminen), Tietotie 1, 1968
Kallion paloaseman laajennus Helsingin keskuspelastusasemaksi, Agricolankatu 15, Helsinki (1973 & 1978) Tässä korjauksessa rakennukseen lisättiin muun muassa tilat hälytyskeskukselle, sammakkomiesten koulutusallas, kalusto- ja huoltotiloja autoille, majoitustiloja, keittiö ja ruokala, voimistelu- ja juhlasali sekä toimisto- ja opetustiloja. Pelastusaseman katolle tuli helikopterikenttä ja vanha letkutorni korvattiin uudella harjoitustornilla
entisen Kulmakoulun muutos toimistotiloiksi, Meritullinkatu 33, Helsinki, 1982–1985
Sippolan kunnantaloksi vuonna 1966 valmistuneesta rakennuksesta tuli Sippolan ja Anjalan kuntien yhdistyttyä lopulta Anjalankosken kaupungintalo.
Joe – jokapaikan höylä

| Joe – jokapaikan höylä> Joe Somebody |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Pasquin
Käsikirjoittaja:  John Scott Shepherd
Tuottaja:   Ken Atchity  Matthew Gross  Anne Kopelson  Arnold Kopelson  Brian Reilly 
Säveltäjä:  George S. Clinton
Kuvaaja:  Daryn Okada
Leikkaaja:  David Finfer
Pääosat:   Tim Allen  Julie Bowen  Kelly Lynch  Greg Germann  Hayden Panettiere  Patrick Warburton  Jim Belushi 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Regency Enterprises  20th Century Fox 
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  38 000 000 dollaria
Tuotto:  24 500 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joe – jokapaikan höylä (engl. Joe Somebody) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut John Scott Shepherd ja ohjannut John Pasquin. Elokuvaa pääosaa, työpaikkakiusaamisesta kärsivää miestä, esittää Tim Allen. Muissa keskeisissä rooleissa esiintyvät Julie Bowen, Kelly Lynch, Greg Germann, Hayden Panettiere, Patrick Warburton ja Jim Belushi.
John Scott Shepherd kirjoitti käsikirjoituksen perustuen kokemuksiinsa mainosalalta. Vaikka roolia tarjottiin alun perin Jim Carreylle, sen sai lopulta Allen. Elokuva on kolmas, jossa Allen ja Pasquin näyttelevät yhdessä. Aiempia ovat vuonna 1994 ilmestynyt Mutta mitä tapahtui joulupukille? ja vuonna 1997 ilmestynyt Viidakosta toiseen. Elokuva kuvattiin Minnesotassa.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 21. joulukuuta 2001 ja sai vaihtelevia arvosteluja. Elokuvan tuotantobudjetti oli 38 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mutta se tuotti elokuvateattereissa maailmanlaajuisesti vain 24,5 miljoonaa dollaria, joten sitä voidaan kutsua taloudelliseksi epäonnistumiseksi. Elokuva sai yhden palkintoehdokkuuden, joka meni sivuosassa esiintyneelle Hayden Panettierelle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Tim Allen   | … |   Joe Scheffer, Natalien isä ja elokuvan päähenkilö   |
|   Julie Bowen   | … |   Meg Harper, koordinaattori yhtiössä ja Joen romanttinen ihastus   |
|   Kelly Lynch   | … |   Callie Scheffer, Joen ex-vaimo ja Natalien äiti   |
|   Greg Germann   | … |   Jeremy, yhtiön johtoryhmässä, joka on myös romanttisesti kiinnostunut Megistä   |
|   Hayden Panettiere   | … |   Natalie Scheffer, Joen ja Callien tytär   |
|   Patrick Warburton   | … |   Mark McKinney, yhtiön työntekijä ja elokuvan toinen päähenkilö   |
|   Jim Belushi   | … |   Chuck Scarett, Joen kamppailulajiohjaaja ja uskottu ystävä   |
|   Ken Marino   | … |   Rick Raglow, Callien isä   |
|   Wolfgang Bodison   | … |   Cade Raymond, työntekijä, joka ystävystyy Joen kanssa saatuaan tietää, että Joe haluaa haastaa McKinneyn   |
|   Cristi Conaway   | … |   Abby Manheim, yksi Joen työkavereista   |
|   Robert Joy   | … |   Pat Chilcutt, Joen osaston pomo   |
|   Tina Lifford   | … |   Cassandra Taylor, Natalien koulun työntekijä   |
Scarabus

| Scarabus Ian Gillan Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: lokakuu 1977
 Tuottaja(t): Ian Gillan Band
 Tyylilaji: fuusiojazz
 Kesto: 41.20
 Levy-yhtiö: Island
Muut kannet
 Yhdysvaltain painoksen kansikuva
Ian Gillan Bandin muut julkaisut
| Clear Air Turbulence 1977 | Scarabus 1977 | Live at the Budokan 1977–1978 |
Scarabus on Ian Gillan Bandin albumi, joka julkaistiin vuonna 1977.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Ian Gillan Band, ellei toisin mainittu.
Kappaleet > A-puoli

Scarabus – 4.53
Twin Exhausted – 4.08
Poor Boy Hero – 3.08
Mercury High – 3.31
Pre-release – 4.22
Kappaleet > B-puoli

Slags to Bitches – 5.09
Apathy – 4.19
Mad Elaine – 4.15
Country Lights – 3.16
Fool's Mate – 4.19
My Baby Loves Me – 8.12 (live, säv. Ian Gillan, John Gustafson, Ray Fenwick, Mark Nauseef)
Kokoonpano

Ian Gillan – laulu
John Gustafson – basso
Colin Towns – kosketinsoittimet
Mark Nauseef – rummut
Ray Fenwick – kitara
Arvostelut

AllMusic:
Scar (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Scar voi tarkoittaa esimerkiksi:
Musiikki

Scars (yhtye), post-punk-yhtye Skotlannista
Musiikki > Albumit

Scar (Joe Henryn albumi), Joe Henryltä
Scars (Basement Jaxx albumi), julkaistu 2009
Scars (Gary Mooren albumi), albumi Gary Mooren blues-rock-yhtyeeltä
Scars (Soilin album), albumi Soililta
Musiikki > Kappaleet

"Scar" (Missy Higginsin kappale), Missy Higginsiltä
"Scars" (Allison Irahetan kappale)
"Scars" (Natalie Imbruglian kappale), 2010 single
"Scars" (Papa Roachin kappale)
"Scars" (X Japanin kappale)
"Scar", kappale All Saintsin albumilta Studio 1
"Scars", kappale Rushin albumilta Presto
"Scars", kappale Miley Cyrusin albumilta Can't Be Tamed
Elokuvat

Hollow Triumph (1948), julkaistu Isossa-Britanniassa nimellä The Scar
Scar (elokuva), vuoden 2007 kauhuelokuva, pääosassa Angela Bettis
The Scar (elokuva) (Blizna), vuoden 1976 puolalainen elokuva, ohjannut Krzysztof Kieślowski
Scar, Leijonakuningas-elokuvan antagonisti
Muita merkityksiä

FN SCAR, belgialaisvalmisteinen rynnäkkökivääri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Scar”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Seppo Leinonen

Seppo Leinonen (s. 1957 Kajaani) on suomalainen luonto- ja ympäristöaiheisiin erikoistunut kuvittaja ja pilapiirtäjä. Leinosen piirroksia on julkaistu muun muassa Suomen luonnonsuojeluliiton ja Luonto-Liiton julkaisuissa kuten Suomen Luonto, Luonnonsuojelija, Nuorten Luonto ja Sieppo. Hän on tehnyt kuvituksia myös muun muassa kirjoihin, oppaisiin ja esitteisiin.
Julkaisuja

Taskinen, Keijo & Leinonen, Seppo: Villiä Elämää.  Helsinki:  Metsästäjien keskusjärjestö, 2000.  ISBN: 952-9593-41-4.
Aiheesta muualla

Sepponet – Luontokuvia ja pilapiirroksia Seppo Leinonen. Viitattu 31.8.2009.
Seppo Leinonen Kuvittajat ry. Viitattu 31.8.2009.[vanhentunut linkki]
Shin’ya Yajima

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Shin’ya Yajima
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Saitama, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 171 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2012–2017 2015–2016 2018– 2018 | Urawa Reds →Fagiano Okayama Gamba Osaka →Vegalta Sendai | 23 (2) 74 (13) 2 (0) 5 (0) |
Maajoukkue
| 2016 | Japani U-23 | 3 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Shin’ya Yajima (jap. 矢島 慎也, Yajima Shin’ya; s. 18. tammikuuta 1994 Saitama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yajima kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Aiheesta muualla

Soccerway
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016
1 Kushibiki |
2 Muroya |
3 Endō |
4 Fujiharu |
5 Ueda |
6 Shiotani |
7 Harakawa |
8 Ōshima |
9 Yajima |
10 Nakajima |
11 Suzuki |
12 Nakamura |
13 Kōroki |
14 Ideguchi |
15 Kamekawa |
16 Asano |
17 Iwanami |
18 Minamino |
Valmentaja Teguramori
Jartinjärvi

| Jartinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°10′47″N, 23°54′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Hauhusselkään 
Järvinumero:  35.411.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,9 m  
Rantaviiva:  1,068 km  
Pinta-ala:  6,004 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiJartinjärvi 
Jartinjärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Hauhuun kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,9 metriä mpy.
Shin’ichirō Tomonaga

| Shin’ichirō Tomonaga> 朝永振一郎 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  朝永振一郎
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1906 Tokio, Japani
Kuollut: 8. heinäkuuta 1979 (73 vuotta) Tokio, Japani
Kansalaisuus:   Japanilainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Tsukuban yliopisto Institute for Advanced Study
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  QED
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1965)
Shin’ichirō Tomonaga, usein Sin-Itiro Tomonaga, (jap. 朝永振一郎, 31. maaliskuuta 1906 – 8. heinäkuuta 1979) oli japanilainen fyysikko. Tomonaga vaikutti hyvin paljon kvanttisähködynamiikkaan. Tomonaga, Richard Feynman ja Julian Schwinger saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1965.
Elämä

Tomonaga syntyi Tokiossa vuonna 1906. Hänen isänsä oli japanilainen filosofi Sanjūrō Tomonaga. Tomonaga oli perheen toinen lapsi ja vanhin poika. Tomonaga aloitti opiskelun Kioton yliopistossa vuonna 1926. Hän työskenteli Leipzigissä samassa ryhmässä Werner Heisenbergin kanssa ja tätä aiemmin oli samalla luokalla Hideki Yukawan kanssa. Kaikki kolme ovat saaneet Nobelin fysiikanpalkinnon.
Tomonaga kuoli syntymäkaupungissaan vuonna 1979.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shin’ichirō Tomonaga Wikimedia Commonsissa
Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Shaun Bartlett

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Thurston Shaun Bartlett
Syntymäaika: 31. lokakuuta 1972 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Kapkaupunki, Etelä-Afrikka
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: Etelä-Afrikka U23
Tehtävä: apuvalmentaja
Junioriseurat
: Norway Parks
: Vasco da Gama
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992–1995 | Cape Town Spurs | 116 | (48) |
| 1996–1997 | Colorado Rapids | 36 | (9) |
| 1997–1998 | New York MetroStars | 13 | (2) |
| 1997–1998 | → Cape Town Spurs (laina) | 18 | (8) |
| 1998–2000 | FC Zürich | 77 | (38) |
| 2000–2006 | Charlton Athletic | 123 | (24) |
| 2006–2008 | Kaizer Chiefs | 44 | (12) |
| 2008–2009 | Bloemfontein Celtic | 8 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 435 | (141) |
Maajoukkue
| 1995–2005 | Etelä-Afrikka | 74 | (28) |
Valmennusura
2012–2014: Golden Arrows (apuvalm.)
2014–2015: Golden Arrows
2015–: Etelä-Afrikka U23 (apuvalm.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Etelä-Afrikka 1996 |  |  |
|  Pronssia | Ghana ja Nigeria 2000 |  |  |
Thurston Shaun Bartlett (s. 31. lokakuuta 1972 Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen peliuransa lopettanut jalkapalloilija, joka on sittemmin toiminut jalkapallovalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Bartlett pelasi Englannin Valioliigassa 123 ottelua ja teki 24 maalia edustaen Charlton Athleticia. Euroopassa hän edusti myös Sveitsin Superliigan FC Zürichiä, jossa hän teki 77 ottelussa 38 maalia. Etelä-Afrikan Premier Soccer Leaguessa Bartlettin seuroja olivat Cape Town Spurs, Kaizer Chiefs ja Bloemfontein Celtic. Lisäksi hän edusti Major League Soccer -sarjassa Colorado Rapidsia ja New York MetroStarsia. Bartlett saavutti Etelä-Afrikan mestaruuden Cape Town Spursissa kaudella 1995 ja Sveitsin cupin voiton FC Zürichissä kaudella 1999–2000.
Etelä-Afrikan maajoukkueessa Bartlett pelasi vuosina 1995–2005 yhteensä 74 maaottelua, joissa hän teki 28 maalia. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1998 sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 1996, 2000 ja 2002 saavuttaen AM-kultaa 1996 ja AM-pronssia 2000.
Valmennusuran Bartlett aloitti eteläafrikkalaisessa Golden Arrowsissa, jossa hän toimi apuvalmentajana 2012–2014 ja päävalmentajana 2014–2015. Vuonna 2015 hän aloitti Etelä-Afrikan alle 23-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana.
Saavutukset

Cape Town Spurs
Premier Soccer League: 1995
Colorado Rapids
Major League Soccer: hopeaa 1997
FC Zürich
Sveitsin cup: 1999–2000
Etelä-Afrikan maajoukkue
AM-kilpailut: 1996, pronssia 2000
James Bond Istanbulissa

| James Bond Istanbulissa> From Russia With Love.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ian Fleming
Kansitaiteilija:  Richard Chopping
Kieli:  englanti
Genre:  rikoskirjallisuus (vakoiluromaani)
Kustantaja:  Jonathan Cape
Julkaistu:  8. huhtikuuta 1957
ISBN:  ei ole
Suomennos
Suomentaja:  Arto Tuovinen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1966
ISBN:  951-20-3882-X (3. p. 1994)
Sarja: James Bond-kirjat
Edeltävä:  Timantit ovat ikuisia
Seuraava:  Tohtori Ei
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
James Bond Istanbulissa on vuonna 1957 julkaistu Ian Flemingin viides James Bond -romaani. Se julkaistiin suomennettuna vuonna 1966. Kirjasta tehtiin elokuvaversio Salainen agentti 007 Istanbulissa vuonna 1963.
Juoni

MI6 lähettää James Bondin Istanbuliin hankkimaan salaisen palvelun käsiin venäläisen salakirjoituslaite Spektorin, mutta samalla se osoittautuu Neuvostoliiton salaisen palvelun SMERSHin syötiksi voidakseen saada Bondin salamurhatuksi. SMERSHin häikäilemättömän eversti Klebbin tappajat alkavat vaanimaan Jamesin henkeä niin Istanbulissa kuin myös idän pikajunassa.
Henkilöt

James Bond
Tatiana Romanova
Darko Kerim
Eversti Rosa Klebb
Red Grant
Kronsteen
Kenraali G
M
René Mathis
Loelia Ponsonby
Bill Tanner
Vavra
Krilencu
Zora
Vida
James Booker

James Booker 1978
James Carroll Booker III (17. tammikuuta 1939 New Orleans, Louisiana – 8. marraskuuta 1983 New Orleans) oli yhdysvaltalainen pianisti ja laulaja. Bookerin musiikillinen repertuaari oli laaja, hän soitti niin jazzia, rokkia, bluesia, boogie woogieta, gospelia kuin rhythm & bluesia.
Bookerin isä oli pappi ja Booker sai klassisen musiikin koulutusta hyvin nuorena aina kahteentoista ikävuoteen saakka. Jo 11-vuotiaana hänellä oli oma radioshow New Orleansin WMRY-asemalla, jossa hän lauantai-iltapäivisin soitti pianolla bluesia ja gospelia. Ohjelma kesti muutaman vuoden ja Booker perusti myös yhtyeen nimeltään Booker Boy and the Rhythmaires.
Neljäntoista ikäisenä Booker teki ensimmäisen levynsä Imperial Recordsille. Little Booker -nimellä tehty äänite "Doin' The Hambone"/"Thinkin' 'Bout My Baby" ilmestyi vuonna 1954. Vuosina 1954–1960 hän keikkaili muun muassa Amos Milburnin, Joe Texin, Shirley and Leen, Huey Smithin, Dee Clarken, Earl Kingin, Bobby Blue Blandin, Junior Parkerin ja Smiley Lewisin kanssa, kunnes hän 1960-luvun alussa levytti listoille nousseen kappaleen "Gonzo". Seuraavien kahden vuosikymmenen aikana hän teki musiikillista yhteistyötä esimerkiksi Lloyd Pricen, Aretha Franklinin, Ringo Starrin, The Doobie Brothersin ja B.B. Kingin kanssa.
Lupaava ura otti takapakkia vuonna 1967. Booker tuomittiin heroiinin hallussapidosta vuodeksi vankeuteen, jonka hän kärsi Angola Penitentiaryssa. Vuoden 1974 paikkeilla Booker palasi keikkalavoille, vuonna 1977 hän kiersi myös Euroopassa. Euroopassa hän myös levytti useita albumeja kuten King of the New Orleans Keyboard Vol. I &II (JSP) The Piano Prince of New Orleans (Aves) ja New Orleans Piano Wizard: Live (Rounder). Vuosina 1977–1982 Booker soitti vakituisesti Maple Leaf Barissa New Orleansissa.
Booker kuoli marraskuussa 1983 odottaessaan pyörätuolissa New Orleans Charity Hospitalin päivystyspoliklinikalla. Kuolinsyy oli ruumiinavauksen mukaan maksan pettäminen.
Diskografia

Junco Partner (1976 Island)
The Piano Prince From New Orleans (1976 Aves)
Blues & Ragtime From New Orleans (1976 Aves)
New Orleans Piano Wizard: Live! (1977 Gold)
Classified (1982 Demon)
King of the New Orleans Keyboard Vol. I & II (1984–1985 JSP)
Mr. Mystery (1984 Sundown)
Let's Make A Better World! (1991 Amiga)
Resurrection of the Bayou Maharajah (1993 Rounder)
Spiders on the Keys (1993 Rounder)
The Lost Paramount Tapes (1995 DJM)
More Than All The 45's (1996 Night Train International)
New Orleans Keyboard King (1996 Orbis)
Live at Montreux 1997 Montreux Sounds
United Our Thing Will Stand (2000 Night Train International)
A Taste of Honey (2000 Night Train International)
Manchester '77 (2007 Document)
Aiheesta muualla

James Booker Allmusicissa
All About Jazz: James Booker
Kuvitettu diskografia