stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Concordia Sagittaria
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Concordia Sagittaria Wikimedia Commonsissa
Venetsian metropolikaupunki
Annone Veneto | Campagna Lupia | Campolongo Maggiore | Camponogara | Caorle | Cavallino-Treporti | Cavarzere | Ceggia | Chioggia | Cinto Caomaggiore | Cona | Concordia Sagittaria | Dolo | Eraclea | Fiesso d’Artico | Fossalta di Piave | Fossalta di Portogruaro | Fossò | Gruaro | Jesolo | Marcon | Martellago | Meolo | Mira | Mirano | Musile di Piave | Noale | Noventa di Piave | Pianiga | Portogruaro | Pramaggiore | Quarto d’Altino | Salzano | San Donà di Piave | San Michele al Tagliamento | San Stino di Livenza | Santa Maria di Sala | Scorzè | Spinea | Stra | Teglio Veneto | Torre di Mosto | Venetsia | Vigonovo
Concordia Sagittarian katedraali.
Margaret Cooper

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Margaret Cooper |  Margaret Cooper |  Margaret Cooper |  |
Maa:  Yhdistynyt kuningaskunta 
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 | 100 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Amsterdam 1928 | 100 m selkäuinti |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 |  4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
Margaret Joyce Cooper (myöhemmin Badcock) (18. huhtikuuta 1909, Sri Lanka – 22. heinäkuuta 2002, Iso-Britannia) oli brittiläinen uimari ja olympiamitalisti. Hän saavutti yhteensä neljä olympiamitalia: Amsterdamissa 1928 hopeaa 4 × 100 m vapaauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin vapauinnissa ja 100 metrin selkäuinnissa ja Los Angelesissa 1932 pronssia 4 × 100 m vapaauintiviestissä.
Cooper meni naimisiin brittiläisen soutajan John Badcockin kanssa.
Nathaniel Cook

Nathaniel Cookin Stautonin tyyliset shakkinappulat vuodelta 1849
Nathaniel Cook oli 1800-luvulla elänyt henkilö, joka tuli tunnetuksi suunnittelemastaan shakkinappulasetistä. Hän rekisteröi muotoilunsa patenttivirastossa 1. maaliskuuta 1849. Hän oli Illustrated London Timesin päätoimittaja, jossa Howard Staunton piti shakkipalstaa. Cook pyysi Stauntonia mainostamaan shakkisettiään, jonka seurauksena setistä tuli kuuluisa ja tunnettu Staunton Pattern -nimellä.
RN Confienza (1889)

| RN Confienza |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Spezian laivastontelakka
Kölinlasku:  syyskuu 1887
Laskettu vesille:  28. heinäkuuta 1889
Palveluskäyttöön:  11. huhtikuuta 1890
Loppuvaihe:  romutettavaksi 26. elokuuta 1901
Tekniset tiedot
Uppouma:  756 t (standardi) 969 t (kuormattu)
Pituus:  73,40 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,05 m
Syväys:  3,04 m
Koneteho:  1 962 ihp
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  105-121
Aseistus
Aseistus:  1 × 4,7"/32 tykki 6 × 57 mm/40 tykkiä 2 × 37 mm/20 tykkiä 5 × 14" torpedoputkea
RN Confienza (ital. Regia Nave Confienza) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Goito-luokan torpedoristeilijä.
Valmistus

Giacinto Pullinon suunnittelema alus tilattiin La Spezian laivastontelakalta, missä köli laskettiin syyskuussa 1887. Alus laskettiin vesille 28. heinäkuuta 1889 ja liitettiin laivastoon 11. huhtikuuta 1890.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 26. elokuuta 1901.
Katherine Copeland

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Iso-Britannia> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | kevyt pariairokaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Aiguebelette 2015 | kevyt pariairokaksikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Poznań 2015 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Belgrad 2014 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Račice 2017 | kevyt pariairokaksikko |  |
Katherine Copeland (s. 1. joulukuuta 1990) on brittiläinen soutaja. Hän voitti olympiakultaa kevyessä pariairokaksikossa Sophie Hoskingin kanssa Lontoossa 2012. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän kilpaili Charlotte Taylorin parina mutta he jäivät C-finaaliin.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Copeland saavutti kevyessä pariairokaksikossa hopeaa Aiguebelettessa 2015. Samana vuonna hän voitti Poznańissa Euroopan-mestaruuden. Molemmissa kilpailuissa hänen parinaan oli Charlotte taylor. Copeland voitti kevyessä yksikössä alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruden Amsterdamissa 2011 ja sijoittui samana vuonna aikuisten MM-kilpailuissa Bledissä viidenneksi.
Copsi

| Copsi> Northumbrian jaarli |
| --- | --- |
 1067  
Edeltäjä:  Morkere
Seuraaja:  Osulf
Henkilötiedot
Copsi (myös Copsig, k. 1067) oli Vilhelm Valloittajan nimittämä Northumbrian pohjoisosan jaarli.
Tostig Godwininpojan ollessa Northumbrian jaarlina 1055–1065 Copsi toimi usein tämän sijaisena. Copsi tuki Tostigia, kun tämä nousi 1066 veljeään kuningas Harald Godwininpoikaa vastaan. Vuoden 1067 alussa Copsi vieraili kuningas Vilhelm Valloittajan luona osoittamassa kuuliaisuuttaan ja saman vuoden helmikuussa Copsi nimitettiin Tyne-joen pohjoispuolisen Northumbrian jaarliksi. Ilmeisesti kuningas epäili Morkeren uskollisuutta, sillä hän erotti samalla Morkeren nimittämän jaarlin Osulfin.
Copsi hallitsi jaarlikuntaansa vain viisi viikkoa, sillä 12. maaliskuuta 1067 Osulf yllätti ja surmasi hänet.
Constans

Constansin rintakuva
Constans (320 – 28. tammikuuta 350) oli Konstantinus Suuren ja keisarinna Faustan nuorin poika. Isänsä kuoltua vuonna 337 Constansista tuli keisari yhdessä veljiensä Constantius II:n ja Konstantinus II:n kanssa. Veljesten keskinäisessä vallanjaossa Constansin valtapiiriksi määriteltiin Italian ja Afrikan alueet.
Constans joutui pian riitoihin valtakunnan läntisiä osia hallitsevan Konstantinus II:n kanssa. Konstantinus II yritti vallata Italian Constansilta vuonna 340, mutta Constansin joukot surmasivat hänet Aquileian lähistöllä. Constans valtasi itselleen veljensä alueet, eli hän hallitsi tämän jälkeen Rooman länsi- ja keskiosia, kun taas Constantius II hallitsi yhä edelleen itäosia.
Constans oli harras kristitty ja halusi toimia aktiivisesti kristinuskon yhtenäisyyden puolesta. Hän muun muassa tuki kirkkoisä Atanasiosta tämän taistelussa areiolaisia oppeja vastaan. Tämä tosin johti vaaralliseen vastakkainasetteluun hänen veljensä Constantiuksen kanssa, joka kannatti areiolaisuutta. Veljekset pystyivät kuitenkin sopimaan uskonnolliset erimielisyytensä. Ainakin he olivat yhtä mieltä siitä, että pakanauskonnot pitää tukahduttaa, ja niinpä he kielsivät vuonna 341 pakanalliset uhritoimitukset koko valtakunnan alueella.
Vaikka Constans saavuttikin joitakin merkittäviä voittoja muun muassa frankeista, hän ei kuitenkaan koskaan tullut suosituksi sotilaiden keskuudessa. Syy on saattanut olla hänen määräileväksi ja ahneeksi väitetyssä luonteessaan. Joka tapauksessa vuonna 350 kenraali Magnentius asettui Constansin vastaisen sotilaskapinan johtoon Galliassa. Constans huomasi pian olevansa hengenvaarassa ja yritti paeta kohti Hispaniaa, mutta Magnentiuksen kätyrit saivat hänet kiinni ja murhasivat hänet.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto: Rooman keisarit.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4094-1
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Konstantinus Suuri | Rooman keisari Kanssahallitsijat: Konstantinus II (337–340) ja Constantius II | Seuraaja: Constantius II |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
James J. Corbett

| James J>  Corbett |
| --- | --- |
 James J. Corbett vuonna 1890.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James John Corbett
Syntynyt: 1. syyskuuta 1866 San Francisco
Kuollut: 18. helmikuuta 1933 (66 vuotta) Bayside
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Gentleman Jim
Pituus:  185  cm
Painoluokka:  raskassarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  19
Voitot:  11
Tappiot:  4
Ratkaisemattomat:  4
James John Corbett (1. syyskuuta 1866 – 18. helmikuuta 1933) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, joka oli ammattilaisnyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestari vuosina 1892–1897. Hän päätti paljaiden nyrkkien aikakauden, kun hän voitti John L. Sullivanin raskaan sarjan mestaruusottelussa 7. syyskuuta 1892 New Orleansissa Queensberryn sääntöjen mukaisesti viiden unssin painoiset kintaat käsissään. Corbett otteli ammattilaisurallaan 19 ottelua vuosina 1884–1903. Hän voitti 11 ottelua ja hävisi neljä, ja neljä ottelua päättyi ratkaisemattomaan. Corbett tunnettiin lempinimellä "Gentleman Jim".
Carol Corbu

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carol Corbu vuonna 1972. |  Carol Corbu vuonna 1972. |  Carol Corbu vuonna 1972. |  |
Maa:   Romania
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Helsinki 1971 | kolmiloikka |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rotterdam 1973 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Sofia 1971 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Grenoble 1972 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | München 1976 | kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Belgrad 1969 | kolmiloikka |  |
Carol Corbu (s. 8. helmikuuta 1946) on entinen romanialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kolmiloikka.
Corbu sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 kolmiloikassa neljänneksi tuloksella 16,56 m. Hän hävisi pronssimitalisti Klaus Neumannille 12 senttimetrin erolla. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti pronssia tuloksella 16,87 m. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 16,85 m. Pronssimitalisti Nelson Prudêncio loikki 20 senttimetriä pidemmälle.
Uransa toisen ulkoratojen arvokisamitalin Corbu saavutti Rooman EM-kilpailuissa 1974, kun hän sijoittui hopealle tuloksella 16,68 m. Kisan voittanut Viktor Sanejev hyppäsi yli puoli metriä pidemmälle. Montréalin 1976 olympialaisissa Corbu sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 16,43 m ja Prahan EM-kilpailuissa 1978 sijalle 14 tuloksella 16,02 m.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Corbu saavutti viisi mitalia. Belgradissa 1969 hän sai pronssia tuloksella 16,20 m. Sofiassa 1971 hän hyppäsi tuloksen 16,83 m mutta jäi hopealle saman tuloksen tehneen Viktor Sanejevin takana. Grenoblessa 1972 hän sai hopeaa tuloksella 16,89 m; tällä kertaa hän hävisi Sanejeville kahdeksalla senttimetrillä. Rotterdamissa 1973 Sanejev ei ollut mukana ja Corbu voitti kultaa tuloksella 16,80 m. Vielä Münchenissä 1976  hän saavutti hopeaa tuloksella 16,75 m; Sanejev oli tällä kertaa 35 senttimetriä parempi.
Lars Conrad

Lars Conrad (s. 1. kesäkuuta 1976 Berliini, Länsi-Saksa) on saksalainen vapaauimari, olympiamitalisti sekä moninkertainen MM- ja EM-kisamitalisti.
Conrad kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Sydneyssä 2000. Hän ui 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä; Saksan joukkue sijoittui loppukilpailussa neljänneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 Conrad saavutti hopeaa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui vapaauintiosuuden. Hän kilpaili myös molemmissa vapaauintiviesteissä, joissa Saksa sijoittui pidemmällä matkalla kuudenneksi ja lyhyemmällä kahdeksanneksi.
Conrad saavutti ensimmäiset MM-mitalinsa Göteborgin lyhyen radan MM-kilpailuissa 1997: kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 200 metrin vapaauinnissa. Ateenan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2000 hän ui alkuerissä Saksan pronssille yltäneessä 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Pitkällä radalla Conrad saavutti pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä Fukuokassa 2001 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä Barcelonassa 2003.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Conrad on saavuttanut pitkällä radalla useita viestimitaleja, muun muassa kultaa 4 × 200 metrin vapaauinnissa Istanbulissa 1999 ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa Berliinissä 2002. Rostockin lyhyen radan EM-kilpailuissa 1996 Conrad voitti neljä kultamitalia, viestien lisäksi henkilökohtaisissa 100 metrin ja 200 metrin vapaauinneissa.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Adolfo Consolini

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Adolfo Consolini |  Adolfo Consolini |  Adolfo Consolini |  |
Maa:   Italia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | kiekko |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | kiekko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1946 | kiekonheitto |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | kiekonheitto |  |
|  Kultaa | Bern 1954 | kiekonheitto |  |
Adolfo Consolini (5. tammikuuta 1917 Costermano – 20. joulukuuta 1969 Milano) oli italialainen kiekonheittäjä ja olympiavoittaja.
Adolfo Consolini oli toistakymmentä vuotta Euroopan paras kiekonheittäjä, joka pystyi kukistamaan myös amerikkalaiset kiekkomiehet. Hän voitti olympiakultaa Lontoossa 1948 tuloksella 52,78 ja heitti maailmanennätyksen kolmasti (vuosina 1941, 1946 ja 1948). Olympiakisoissa hän sai lisäksi hopeaa sekä oli kerran kuudes ja viimeisissä kisoissaan 17:s Roomassa 1960, jossa hän vannoi olympiavalan. Euroopan mestaruuden hän voitti kolmasti, ja joka kerta hopealle sijoittui hänen maanmiehensä Giuseppe Tosi, joka ainoana eurooppalaisena onnistui voittamaan Consolinin vuodesta 1940 kesään 1955 ulottuvalla ajanjaksolla.
Consolini säilytti vuosien ajan tasaisen varman kunnon. Vuosina 1946–60 hänen paras tuloksensa kahdeksassa arvokisafinaalissa oli 53,78 ja heikoin 52,21. Oman ennätyksensä 56,98, joka syntyhetkellään oli myös Euroopan ennätys, hän heitti 38-vuotiaana 11. joulukuuta 1955. Ensimmäisen virallisen kilpailunsa hän heitti vasta 20-vuotiaana 1937, ja jo vuotta myöhemmin hän sijoittui EM-kisoissa viidenneksi.
Saavutuksia

Olympiakultaa 1948
Olympiahopeaa 1952 tuloksella 53,78
Olympiakisoissa kuudes 1956 ja 17:s 1960
EM-kultaa 1946, 1950 ja 1954
EM-kisoissa viides 1938 ja kuudes 1958
ME-tulokset:
53,34 Milanossa 26. lokakuuta 1941
54,23 Milanossa 14. huhtikuuta 1946
55,33 Milanossa 10. lokakuuta 1948
FS Condorcet (1909)

| Condorcet |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de la Loire, Saint-Nazaire
Kölinlasku:  23. elokuuta 1907
Laskettu vesille:  20. huhtikuuta 1909
Palveluskäyttöön:  25. heinäkuuta 1911
Poistui palveluskäytöstä:  1931
Tila:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  18 318 t (normaali) 19 763 t (kuormattu)
Pituus:  144,9 m
Leveys:  25,8 m
Syväys:  9,2 m
Koneteho:  22 500 shp
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  681
Panssarointi:  vyö: 270 mm 305 mm tykkitornit: 300 mm taistelunjohto: 300 mm
Aseistus
Aseistus:  4 × Canon de 305 mm Modéle 1906 12 × Canon de 240 mm Modéle 1902 16 × Canon de 75 mm  Modéle 1906 10 × Hotchkiss 47 mm 2 × 450 mm torpedoputkea
Condorcet oli Ranskan merivoimien Danton-luokan taistelulaiva ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta St. Nazairesta, missä köli laskettiin 23. elokuuta 1907. Se laskettiin vesille 20. elokuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1911.
Palvelus

Palvelukseenottoa varten alus liitettiin Ranskan Välimeren laivaston 1. laivueen 1. divisioonaan. Alus osallistui touko-kesäkuussa 1913 laivaston sotaharjoitukseen Provencen ja Tunisian välisellä merialueella ja harjoituksen päättäneeseen laivastokatselmukseen 7. kesäkuuta. Alus oli laivueen mukana lokakuusta joulukuuhun tehdyllä Välimeren purjehduksella samoin kuin toukokuussa 1914 pidetyssä sotaharjoituksessa Välimerellä.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus etsi sisaraluksensa Vergniaudin ja dreadnought-taistelulaiva Courbetin kanssa tuloksetta Saksan keisarikunnan laivaston taisteluristeilijä SMS Goebeniä ja kevyt risteilijä SMS Breslauta Baleaareilta. Condorcet oli 9. elokuuta Sisiliansalmessa estääkseen Saksan laivaston alusten pääsyn itään. Amiraali Auguste Boué de Lapeyrèren johtama brittiläis-ranskalainen laivasto, johon Condorcet oli liitetty, etsi saksalaisaluksia Adrianmereltä. Laivasto-osasto kohtasi Montenegron rannikon sulkua valvoneet Itävalta-Unkarin laivaston panssarikansiristeilijä SMS Zentan ja sitä saattaneen hävittäjä SMS Ulanin. Seuranneessa Antivarin taistelussa Zenta upotettiin Ulanin paetessa.
Joulukuusta 1914 vuoteen 1916 alus osallistui Otrantonsalmen sulkuun, jolla Itävalta-Unkarin laivasto suljettiin Adrianmerelle. Aluksen tukikohtana oli Korfu.
Sodan jälkeen alus muutettiin 1925 koululaivaksi. Toisessa maailmansodassa alus oli Toulonin satamassa saksalaisten vallatessa Vichyn Ranskan 27. marraskuuta 1942. Alus vaurioitui pahoin liittoutuneiden ilmapommituksessa elokuussa 1944 ja myöhemmin saksalaiset upottivat aluksen. Hylky nostettiin ja romutettiin vuonna 1949.
Edera Cordiale

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Edera Cordiale |  Edera Cordiale |  Edera Cordiale |  |
Maa:   Italia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | kiekonheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bryssel 1950 | kiekonheitto |  |
Edera Cordiale (o.s. Gentile, 30. tammikuuta 1920 – 4. huhtikuuta 1993) oli italialainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Cordiale saavutti kiekonheiton olympiahopeaa Lontoossa 1948 tuloksella oli 41,17 m. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän saavutti pronssia tuloksella 41,57 m. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui 14:nneksi tuloksella 38,22 m.
Cornelius Fuscus

Cornelius Fuscus (k. 86 tai 87) oli roomalainen sotapäällikkö ja keisari Domitianuksen pretoriaaniprefekti. Hänen uransa alusta tiedetään hyvin vähän. Fuscus osallistui todennäköisesti Rooman sisällissotaan vuonna 69 (neljän keisarin vuosi) ja kannatti Galbaa, Othoa ja Vitelliusta, mutta siirtyi sitten Vespasianuksen puolelle, josta tuli lopulta keisari. Tämän jälkeen hänen elämästään ei tiedetä mitään, mutta Domitianuksen aikana hän toimi pretoriaaniprefektinä vuodesta 81 lähtien. Vuonna 85 hänet lähetettiin Daakiaan sotimaan kuningas Decebalusta vastaan, joka oli edellisinä vuosina hyökännyt Tonavan yli Moesiaan, ja surmannut provinssin maaherran, Gaius Oppius Sabinuksen. Kostaakseen daakialaisten hyökkäyksen, Domitianus johti vastahyökkäystä Daakiaan vuonna 85. Sotaretki sujuikin hyvin, mutta keisari joutui pian lähtemään takaisin Roomaan ja jätti Fuscuksen armeijan komentoon. Fuscus ja hänen komentamansa Legio V Alaudae kuitenkin väijytettiin Tapaessa vuonna 86 tai 87, jolloin hän sai surmansa.
Giovanni Cornacchia

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Giovanni Cornacchia |  Giovanni Cornacchia |  Giovanni Cornacchia |  |
Maa:   Italia
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1962 | 110 metrin aidat |  |
Giovanni Cornacchia (18. kesäkuuta 1939 – 23. heinäkuuta 2008) oli italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli 110 metrin aitajuoksu.
Cornacchia saavutti hopeaa 110 metrin aitajuoksussa Belgradin EM-kilpailuissa 1962 ajalla 14,0 s. Hän hävisi Neuvostoliiton Anatoli Mihailoville 0,2 sekuntia. Tokion 1964 olympialaisissa 110 metrin aitajuoksun loppukilpailuun osallistui kolme italialaista, joista toiseksi parhaana Cornacchia sijoittui seitsemänneksi ajalla 14,1 s. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 Cornacchia sijoittui viidenneksi ajalla 14,2 s ollen jälleen loppukilpailun kolmesta italialaisesta toiseksi paras.
Cornstalk

| Cornstalk (Hokoleskwa, Keigh-tugh-qua) |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1720 Pennsylvania
Kuollut: 9. marraskuuta 1777 Virginia
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  noin 1770–1777
Taistelut ja sodat:  mahdollisesti Pontiacin kapina 1763, Point Pleasantin taistelu 1774
Sotilasarvo:  Chillicothe-shawneiden perinteinen päällikkö
Cornstalk (omakielinen nimi Keigh-tugh-qua; noin 1720 – 9. marraskuuta 1777) oli shawneiden huomattava johtaja 1770-luvun alkuvuosina ennen Yhdysvaltain vapaussotaa. Hänet tunnettiin myös nimillä Hokoleskwa ja Wynepuechsika.
Cornstalk vastusti vuosikymmenien ajan eurooppalaisten siirtokuntien leviämistä Ohiolaaksoon. Parhaiten hänet tunnetaan Point Pleasantin taistelusta, jossa hän johti noin tuhatta shawneeta, wyandotia ja delawarea Virginian miliisiä vastaan käydyssä yhteenotossa. Allekirjoitettuaan kaksi rauhansopimusta vuonna 1775 Cornstalkista tuli viimeisten elinvuosiensa ajaksi rauhanlähettiläs, joka kielsi intiaaneja liittymästä Britannian puolelle Yhdysvaltoja vastaan. Marraskuussa 1777 virginialaiset miliisit murhasivat hänet Fort Randolphissa diplomaattisen vierailun aikana. Tämä verityö järkytti sekä intiaaneja että virginialaisia.
Colossus-luokka (lentotukialus)

| Colossus |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  13 600 t
Pituus:  211,8 m
Leveys:  24,4 m
Syväys:  7,2 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  25 solmua (46 km/h)
Miehistöä:  1 300
Aseistus
Meritorjunta:  48 lentokonetta
Ilmatorjunta:  30 × 40 mm Bofors-ilmatorjuntatykkiä
Colossus-luokan lentotukialus HMCS Warrior.
De Havilland Sea Vampire -suihkukone laskeutuu HMS Oceanin kannelle vuonna 1945.
Colossus-luokka oli toisen maailmansodan aikana tilattu Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialusluokka, johon kuului alun perin kuusitoista lentotukialusta. Aluksista kuitenkin kuusi siirrettiin Majestic-luokkaan (eli parannettuun Colossus-luokkaan). Luokan alukset valmistuivat vasta sodan lopulla.
Suunnitelma

Kaikki Britannian telakat olivat täystyöllistettyjä vuoden 1941 lopulla, mutta sotatoimet osoittivat sodan laajenevan kaikille mantereilla ja tukialusten tarpeen kasvavan. Saattuetukialukset olisivat olleet mahdollisuus, mutta niiden hitaus ja pieni konekapasiteetti eivät olleet riittäviä laivasto-osaston mukana toimimiseen. Tarpeen osoittivat Välimeren tapahtumat sekä Force Z:n tuhoutuminen Intian valtamerellä. Toisena mahdollisuutena nähtiin käytöstä poistettujen alusten muuttaminen tukialuksiksi, ja parhaana kandidaattina pidettiin HMS Vindictiveä. Tästä kuitenkin luovuttiin, ja päädyttiin suunnittelemaan kohtuuhintaista uutta tukialusluokkaa.
Luokan alusten tuli olla mahdollista valmistua kahdessa vuodessa, ja niiden tuli kyetä operoimaan joko Supermarine Seafire tai Hawker Sea Hurricane -hävittäjillä, minkä vuoksi niille tuli rakentaa pidempi lentokansi, mikä aiheutti pienen viiveen valmistumisaikatauluihin. Colossus-luokka oli selvästi kevyempi kuin edeltäneet HMS Unicorn tai suuret laivastolentotukialukset, mutta niissä on havaittavissa Illustrious-luokan alusten ratkaisuja pienemmässä mittakaavassa. Alusten lentokansi oli 690 × 80 jalkaa, ja niille oli asennettu katapultti, jolla voi lähettää ilmaan 14 000 paunan lentokoneen 66 solmun nopeudella.
Aluksilla oli kaksi 45 × 35 jalan hissiä, joilla kyettiin nostamaan hangaarista kannelle 15 000 paunaa. Aluksilla oli ainoastaan yksi hangaari, jonka lattia oli 445 × 52 jalkaa ja korkeus 17,5 jalkaa. Polttoainetta oli 37 lentokoneelle 98 600 gallonaa.
Suunnitelma > Suoja ja aseistus

Aluksilta puuttui panssarointi ja ilmatorjunta-aseistus oli rajoitettu ainoastaan keveään aseistukseen: kuusi neliputkista kaksinaulaista pompom-tykkiä, yksitoista neliputkista ja kahdeksan kaksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, mikä johtui neliputkisten tykkien hankinnan vaikeudesta.
Luokan alusten ilmatorjunta-aseistus vaihteli yllä olevasta runsaasti. Viimeisiin aluksiin asennettiin 17 yksiputkista ja kaksiputkista 40 millimetrin Boforsin ilmatorjuntatykkiä.
Tulenjohtojärjestelminä oli yleensä tyypin 79/281 tutkat, mutta HMS Oceanille asennettiin yhdysvaltalainen SM-1-tutka.
Suunnitelma > Voimanlähde

Alusten voimanlähteenä oli niin kutsuttu muokattu risteilijävarustus ja kattilat, ja niiden vaatimat tilat olivat jonossa peräkkäin. Tämä mahdollisti paremman osumasietoisuuden.