stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäjän jalkapallomaajoukkue
Historia > 2016 EM-kisat

Venäjä eteni kisoihin karsintalohkonsa kakkosena ja pelasi vuoden 2016 EM-kisoissa B-lohkossa. Ensimmäisen pelinsä se hävisi Walesille maalein 0-3. Toinen peli Slovakiaa vastaan päättyi lukemin 1-2. Kolmannessa ja viimeisessä pelissä vastaan asettui Englanti ja se päättyi 1-1 tasapeliin, joten Venäjä sai vain yhden pisteen ja jäi alkulohkonsa viimeiseksi. Joukkueen päävalmentajana toimi venäläinen Leonid Slutski, joka erosi heti huonosti menneiden kisojen jälkeen.
Historia > 2018 MM-kisat

Vuoden 2018 MM-kisat järjestettiin Venäjällä. Venäjä onnistui ottamaan tähän asti parhaimman menestyksensä Venäjän nimen alla. Se aloitti turnauksensa A-lohkossa ja voitti avausottelussaan Saudi-Arabian 5–0, ja seuraavassa ottelussaan Egyptin 3–1. Lohkopelien päätösottelussaan se hävisi Uruguaylle 0–3 ja sijoittui A-lohkon kakkoseksi päästen ensimmäistä kertaa pudotuspeleihin Venäjän nimen alla. Aiemmin se oli ollut pudotuspeleissä Neuvostoliittona. Neljännesvälierissä Venäjä kohtasi Espanjan ja otti juuri ja juuri rangaistuspotkuilla 4–3-voiton tästä. Tilanne ennen voittolaukauskilpailua oli 1–1. Venäjä eteni näin puolivälieriin kohdaten siellä Kroatian, jota vastaan tuli tasapeli 2–2. Tilanne oli 2–2 myös jatkoajan jälkeen, joten sekin peli meni rangaistuspotkukilpailuun. Venäjä hävisi sen Kroatialle lukemin 3–4, mikä tarkoitti sitä, että Venäjän peli kotikisoissa päättyi siihen.
Arvokilpailut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  MM-kilpailut 1930 –1990 – Katso Neuvostoliitto  1994 – 1. kierros  1998 – Ei selviytynyt karsinnoista  2002 – 1. kierros  2006 – Ei selviytynyt karsinnoista  2010 – Ei selviytynyt karsinnoista  2014 – 1. kierros  2018 – Puolivälierät  2022 – Diskvalifioitu |  |  EM-kilpailut 1960 –1988 – Katso Neuvostoliitto  1992 – Katso IVY  1996 – 1. kierros  2000 – Ei selviytynyt karsinnoista  2004 – 1. kierros  2008 – Välierät  2012 – 1. kierros  2016 – 1. kierros  2020 – 1. kierros  2024 – Osallistuminen kiellettiin |
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dmitri Alenitšev  Aleksandr Anjukov  Andrei Aršavin  Vasili Berezutski  Vladimir Bestšastnyh  Igor Denisov  Aleksandr Filimonov  Dmitri Harin  |  Andrei Kantšelski  Valeri Karpin  Aleksandr Keržakov  Juri Kovtun  Aleksandr Mostovoi  Viktor Onopko  Sergei Ovtšinnikov  Roman Pavljutšenko  |  Pavel Pogrebnjak  Vladislav Radimov  Oleg Salenko  Sergei Semak  Omari Tetradze  Stanislav Tšertšesov  Ilja Tsymbalar  Konstantin Zyrjanov  |
Valmentajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1992–1994  Pavel Sadyrin  1994–1996  Oleg Romantsev  1996–1998 Boris Ignatjev  1998  Anatoli Byšovets  1999–2002  Oleg Romantsev  |  2002–2003  Valeri Gazzajev  2003–2005  Georgi Jartsev  2005  Juri Sjomin  2006  Aleksandr Borodjuk  2006–2010  Guus Hiddink  |  2010–2012  Dick Advocaat  2012–2015  Fabio Capello  2015–2016  Leonid Slutski  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venäjän jalkapalloliiton sivusto (venäjäksi)
Venäjän jalkapallo
Lajiliitto: Venäjän jalkapalloliitto 

Sarjat: Valioliiga (Premjer liga) | 1. divisioona (Pervyj divizion) | 2. divisioona (Vtoroj divizion) | Amatööriliiga (Ljubitelskaja liga) 

Cup-kilpailut: Venäjän cup (Kubok Rossii) | Venäjän supercup (Superkubok Rossii) 

Maajoukkueet: Venäjän maajoukkue | Venäjän naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Vetovoiman lait

| Vetovoiman lait> Laws of Attraction |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Howitt
Käsikirjoittaja:   Robert Harling  Aline Brosh McKenna 
Tuottaja:   David T. Friendly  Marc Turtletaub  Beau St. Clair  Julie Durk  David Bergstein 
Säveltäjä:  Edward Shearmur
Kuvaaja:  Adrian Biddle
Leikkaaja:  Tony Lawson
Tuotantosuunnittelija:  Charles Wood
Pääosat:   Pierce Brosnan  Julianne Moore  Parker Posey  Michael Sheen  Frances Fisher  Nora Dunn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Irlanti, Yhdysvallat, Saksa
Tuotantoyhtiö:  Intermedia GK Films Friendly Productions Irish DreamTime
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vetovoiman lait (engl. Laws of Attraction) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Peter Howittin ohjaama romanttinen komediaelokuva. Sen pääosia esittävät Pierce Brosnan ja Julianne Moore toisiinsa rakastuvina avioerojuristeina.
William A. Wheeler

| William A>  Wheeler |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 19. varapresidentti
 4. maaliskuuta 1877 – 4. maaliskuuta 1881  
Presidentti:  Rutherford B. Hayes
Edeltäjä:  Henry Wilson
Seuraaja:  Chester A. Arthur
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1819 Malone, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 17. syyskuuta 1887 (68 vuotta) Malone, New York, Yhdysvallat
Puoliso:  Mary Wheeler
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
 Nimikirjoitus
William Almon Wheeler (30. kesäkuuta 1819 Malone, Franklin County, New York – 4. kesäkuuta 1887 Malone) oli Yhdysvaltain varapresidentti vuosina 1877–1881.
Wheeler opiskeli oikeustiedettä Vermontin yliopistossa Burlingtonissa, mutta ei voinut suorittaa opintoja loppuun talousvaikeuksien takia. Wheeler istui New Yorkin osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1850–1851 ja senaatissa 1858–1860. Yhdysvaltain edustajainhuoneessa hän toimi 1861–1863 ja 1869–1877. Kun kongressi päätti vuonna 1873 korottaa omaa palkkaansa takautuvasti, Wheeler äänesti päätöstä vastaan ja jopa palautti päätöksen tuottamat palkankorotukset valtiolle.
Wheeler valittiin vuonna 1876 republikaanien varapresidenttiehdokkaaksi. Vaalikampanja oli voittoisa, ja hän toimi Rutherford B. Hayesin varapresidenttinä kaudella 1877–1881.
Hayesin ja Wheelerin vaalikampanjan juliste.
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 1996

Valko-Venäjä osallistui Atlantan kesäolympialaisiin 1996 157 urheilijan voimin. Kyseessä olivat Valko-Venäjän ensimmäiset kesäolympialaiset omana joukkueena. Maa saavutti myös ensimmäisen olympiakultansa itsenäisenä valtiona.
Avaisijassa Valko-Venäjän lippua kantoi Igor Železovski.
Mitalit

Valko-Venäjä voitti kisoissa kullan, kuusi hopeaa ja kahdeksan pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 20. Mitalitaulukossa alapuolella jäi muun muassa Suomi.
| Mitali | Nimi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kulta | Karsten, JekaterinaJekaterina Karsten | Soutu | Naisten yksikkö  |
|  Hopea | Basinsky, IgorIgor Basinsky | Ammunta | Miesten 50 m pistooli |
|  Hopea | Dubrovštšik, VladimirVladimir Dubrovštšik | Yleisurheilu | Miesten kiekonheitto |
|  Hopea | Lištvan, SjarheiSjarhei Lištvan | Paini | kreikkalais-roomalainen 100 kg |
|  Hopea | Medvedev, AlekseiAleksei Medvedev | Paini | vapaapaini 130 kg |
|  Hopea | Pavlov, AleksandrAleksandr Pavlov | Paini | kreikkalais-roomalainen 48 kg |
|  Hopea | Sazanovitš, NatalljaNatallja Sazanovitš | Yleisurheilu | Naisten seitsenottelu |
|  Pronssi | Štšerbo, VitaliVitali Štšerbo | Voimistelu | Miesten moniottelu |
|  Pronssi | Štšerbo, VitaliVitali Štšerbo | Voimistelu | Miesten hyppy |
|  Pronssi | Štšerbo, VitaliVitali Štšerbo | Voimistelu | Miesten nojapuut |
|  Pronssi | Štšerbo, VitaliVitali Štšerbo | Voimistelu | Miesten rekki |
|  Pronssi | Kaptjuh, VasiliVasili Kaptjuh | Yleisurheilu | Miesten kiekonheitto |
|  Pronssi | Tsilent, ValeriValeri Tsilent | Paini | kreikkalais-roomalainen 82 kg |
|  Pronssi | Zvereva, EllinaEllina Zvereva | Yleisurheilu | Naisten kiekonheitto |
|  Pronssi | Joukkue* | Soutu | Naisten kahdeksikko |
*Naisten soutukahdeksikon joukkue: Jelena Mikulitš, Marina Znak, Natalja Voltšek, Natalia Stasjuk,
Tamara Davydenko, Valentina Skrabatun, Natalja Lavrinenko, Jaroslava Pavlovitš ja Aleksandra Pankina.
Joukkue

Valko-Venäjää edusti kisoissa 157 urheilijaa, joista 91 oli miehiä ja 66 naisia. Joukkueen nuorin osallistuja oli voimistelija Tatiana Zharganova, jolla oli ikää vain 15 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 40-vuotias purjehtia Sergey Khoretskiy. Voimistelija Vitali Štšerbo oli menestynein urheilija, voittaen neljä pronssia. Hän oli henkilökohtaisen mitalitaulukon kymmenes.
Kuvia

Valkovenäläinen postimerkki, jossa kuvattu painia.
Valkovenäläinen postimerkki, jossa kuvattu painonnostoa.
Valkovenäläinen postimerkki, jossa kuvattu kiekonheittoa.
Victor Osimhen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Victor James Osimhen
Syntymäaika: 29. joulukuuta 1998 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Lagos, Nigeria
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: Galatasaray (lainalla Napolista)
Pelinumero: 45
Junioriseurat
–2017: Ultimate Strikers Academy
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2017–2019 | VfL Wolfsburg | 14 | (0) |
| 2018–2019 | → Charleroi (laina) | 25 | (12) |
| 2019 | Charleroi | 0 | (0) |
| 2019–2020 | Lille | 27 | (13) |
| 2020– | Napoli | 108 | (65) |
| 2024– | → Galatasaray (laina) | 2 | (0) |
Maajoukkue
| 2015 | Nigeria U17 | 11 | (11) |
| 2015 | Nigeria U23 | 3 | (0) |
| 2017– | Nigeria | 37 | (22) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. syyskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. syyskuuta 2024.
Victor James Osimhen (s. 29. joulukuuta 1998 Lagos) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Galatasarayta lainalla Italian Serie A:n Napolista.
Seurajoukkueura

Osimhen siirtyi kotimaastaan saksalaisseura Wolfsburgiin tammikuussa 2017. Hän pelasi Bundesliigassa kahden kauden aikana 14 ottelua, Kesällä 2018 hän siirtyi Belgian liigassa pelaavaan Charleroihin, jossa hän pelasi 34 liigaottelua ja teki 19 maalia. Kesällä 2019 Charleroi lunasti Osimhenin omistukseensa mutta myi hänet pian ranskalaisseura Lilleen. Kaudella 2019–2020 Osimhen teki Ligue 1:ssä 27 ottelussaan 13 maalia ja teki maalin myös toisessa Mestarien liigan ottelussaan englantilaisseura Chelseaa vastaan sekä neljännessä Mestarien liigan ottelussaan espanjalaista Valenciaa vastaan.
Heinäkuussa 2020 Osimhen siirtyi 70 miljoonan euron siirtosummalla Lillestä Napoliin. Hän pelasi ensimmäisellä Serie A -kaudellaan 24 liigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, joista kaksi toukokuussa Speziaa vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua maaleitta. Kaudella 2021–2022 Osimhen pelasi 27 Serie A -ottelua ja teki niissä 14 maalia, joista kaksi syyskuussa Sampdoriaa sekä maaliskuussa perättäisissä otteluissa Hellas Veronaa ja Udinesea vastaan. Edellisen kauden tapaan hän oli välillä pitkään poissa kentiltä loukkaantumisen vuoksi. Eurooppa-liigan viidessä ottelussaan hän teki neljä maalia, joista kaksi Leicester Cityä sekä yhden Spartak Moskovaa ja Legia Varsovaa vastaan. Kaudella 2022–2023 Osimhen voitti sekä Serie A:n mestaruuden että maalikuninkuuden tehtyään 32 ottelussa 26 maalia. Lokakuussa hän teki Sassuoloa vastaan kolme maalia. Tammi-helmikuussa 2023 hän teki maalin kahdeksassa peräkkäisessä liigaottelussa.  Mestarien liigan kuudessa ottelussaan hän teki viisi maalia: alkulohkossa yhden Ajaxia vastaan, neljännesvälierissä yhden vierasottelussa ja kaksi kotiottelussa Eintracht Frankfurtia vastaan sekä puolivälierissä yhden maalin AC Milania vastaan. Kausi 2023-24 meni heikosti ja Napoli sijoittui sijalle 10 Serie A:ssa. Napoli keräsi myös heikon 53 pistettä verrattuna edellisen kauden 90 pisteeseen. Myös Osimhen pelasi heikomman kauden jolla teki vain 15 maalia liigassa ja kaksi maalia lisäksi Mestarien liigassa. Mestarien liigassa joukkue putosi neljännesvälierissä FC Barcelonalle yhteismaalein 4-2. Kauden aikana Napolin Tiktok-tili oli ladannut kyseenalaisen videon, jonka seurauksena Osimhen halusi siirtyä pois joukkueesta. Kesällä 2024 huhuissa kävivät PSG, Chelsea FC ja Al-Ahli, mutta lopuksi hän siirtyi lainalle turkkilaisen Galatasarayn riveihin.
Maajoukkueura

Osimhen oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 2015. Hän teki vähintään yhden maalin Nigerian kaikissa seitsemässä ottelussa ja oli turnauksen paras maalintekijä kymmenellä maalillaan. Hän pelasi kolme ottelua Nigerian voittaessa alle 23-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 2015. Hän pelasi ensimmäisen kerran Nigerian miesten maajoukkueessa kesäkuussa 2017 Togoa vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia mutta pääsi pelaamaan vain pronssiottelussa 45 minuutin ajaksi. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2019 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan. Kesäkuussa 2022 hän teki neljä maalia Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnassa São Tomé ja Príncipeä vastaan. Kaikkiaan hän on marraskuun 2023 loppuun mennessä pelannut 28 miesten maaottelua ja tehnyt 20 maalia.
Wellington Nem

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Wellington Silva Sanches Aguiar
Syntymäaika: 6. helmikuuta 1992
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: vasen laitahyökkääjä hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 165 cm
Paino: 71 kg
Seura
Seura:  FK Šah’tar Donetsk
Pelinumero: 7
Junioriseurat
2005–2011:  Fluminense
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 |  Fluminense | 28 | (7) |
| 2011 | →  Figueirense (laina) | 26 | (9) |
| 2013– |  FK Šah’tar Donetsk | 10 | (4) |
Maajoukkue
| 2009 |  Brasilia U17 | 3 | (1) |
| 2012– |  Brasilia | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. huhtikuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. huhtikuuta 2015.
Wellington Silva Sanches Aguiar (tunnetaan nimellä Wellington Nem, s. 6. helmikuuta 1992 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ukrainan valioliigassa pelaavaa FK Šah’tar Donetskia. Vasenjalkainen Nem on pelipaikaltaan joko vasen laitahyökkääjä tai hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut myös Brasilian jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkueura

Nem aloitti uransa Série A:n Fluminensessa, josta hän siirtyi kaudeksi 2011 lainalle saman sarjan Figueirenseen. Nem pelasi kauden aikana 26 ottelua tehden yhdeksän maalia. Hänet valittiin myös vuoden tulokkaaksi. Kaudeksi 2012 Nem palasi Fluminenseen, jossa hän voitti kauden jälkeen Brasilian mestaruuden. Hän pelasi seuran paidassa myös Copa Libertadoresissa.
Heinäkuussa 2013 Nem siirtyi kahdeksalla miljoonalla eurolla Ukrainan valioliigan FK Šah’tar Donetskiin. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan vain viisi ottelua tehden yhden maalin. Kaudella 2014–2015 hän debytoi seuran paidassa Mestareiden liigassa.
Maajoukkueura

Nem pelasi vuonna 2009 Brasilian alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa. Debyytti Brasilian jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2012 ystävyysottelussa Tanskaa vastaan.
Aiheesta muualla

Wellington Nem Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Wellington Nem National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Wellington Nem Soccerway-sivustolla
Warriors (albumi)

| Warriors Disco Ensemble |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Petrax Studiot
 Julkaistu: 21. syyskuuta 2012
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Jukka Immonen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 40.07
 Levy-yhtiö: Fullsteam
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 7.
Disco Ensemblen muut julkaisut
| The Island of Disco Ensemble 2010 | Warriors 2012 | Afterlife 2017 |
Warriors on suomalaisen Disco Ensemble-yhtyeen viides albumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2012. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 7, ja pysyi listalla yhteensä 5 viikkoa.
Kappaleet

Intro – 2.30
Second Soul – 3.41
Too Much Feeling – 3.54
Eartha Kitt – 4.04
I’ve Seen the Future – 3.35
With Every Step – 4.23
Hologram – 3.24
Spade Is the Anti-Heart – 3.06
Chinese Sword – 2.39
1000 Years – 4.32
Your Shadow – 4.19
Kokoonpano

Miikka Koivisto – laulu, koskettimet
Jussi Ylikoski – kitara
Lasse Lindfors – basso
Mikko Hakila – rummut
Jukka Immonen – tuottaja
Niko Kangas A&R
Arvostelut

Desibeli.net:
Inferno:
Rumba:
Soundi:
Aiheesta muualla

Discogs.com
Wilhelm Spengler

William Spengler (19. maaliskuuta 1907 Alpsee, Saksa – 1. huhtikuuta 1961 Oldenburg, Länsi-Saksa)  oli natsi-Saksan SS:n tiedustelupalvelussa SD:ssä työskennellyt SS-eversti ja sodanjälkeisen entisiä SS-miehiä auttaneen avustusjärjestö Stille Hilfen perustajajäsen.
Ennen natsien valtaantuloa vuonna 1933 Spengler oli työskennellyt liikunnanohjaajana. Vuodesta 1934 alkaen hän työskenteli SD:lle yleten johtajaksi kirjallisuutta ja lehdistöä tarkkailevaan pääosasto I:n (Hauptabteilung I) vuonna 1936. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin johtamaan pääosasto II, jonka alueena oli kulttuurielämä. Sicherheitsdienstin Amt III C:n eli kulttuuriosaston johtajana Spengler toimi vuosina 1939-1945. Kulttuuriosaston vastuualueena olivat kulttuuriasiat sekä sotaa edeltävien Saksan rajojen ulkopuolella asuneet saksalaiset.
Vuonna 1954 Spengler julkaisi yhdessä entisen SD-toverinsa Hans Schwerten kanssa kirjoittaman kirjan Denker und Deuter im Heutigen Europa. Nimensä muuttanut Schwerte oli sodan jälkeen kääntynyt liberaaliksi ja toimi yliopiston professorina ennen eläkkeelle jäämistään. Hänen menneisyytensä tuli ilmi vasta vuonna 1992.
Valtola

Valtola on kylä Mäntyharjulla. Valtola sijaitsee valtatie 15:n tuntumassa, Korpijärven kupeessa.
Vuonna 2021 Valtolassa ja sen lähikylissä oli noin 50 vakituisesti asuttua asumusta ja noin 500 mökkiä. Valtola jakaa saman postinumeron naapurikylänsä Käävänkylän kanssa.
Wilhelm Snellman

Wilhelm Snellman.
Wilhelm Snellman (6. lokakuuta 1851 Helsinki – 23. maaliskuuta 1933 Savonlinna) oli suomalainen lääkintöneuvos, valtiopäivämies ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Snellmanin vanhemmat olivat professori, senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1870 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1874, lääketieteen kandidaatiksi 1878 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1883.
Snellman toimi Hangossa kaupunginlääkärinä 1884–1895 ja Savonlinnassa piirilääkärinä 1895–1915. Hän piti myös yksityisvastaanottoa Savonlinnassa lähes kuolemaansa saakka ja toimi kylpylä- ja rautatielääkärinä. Snellman oli vuonna 1881 Duodecim-seuran perustajia ja sen ensimmäinen rahastonhoitaja. Hän oli Hangon ja Savonlinnan kaupunginvaltuustojen jäsen ja osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1882. Snellman sai lääkintöneuvoksen arvon 1930.
Snellman kuoli 82-vuotiaana keuhkokuumeeseen sen jälkeen kun hän oli kattoa korjatessaan pudonnut alas ja taittanut jalkansa. Hänet on haudattu Savonlinnaan.
Wilhelm Snellman oli naimisissa 1885–1916 Alexandra Sitkoffin (1866–1916) kanssa ja vuodesta 1917 sairaanhoitajatar Lydia Erika Carlssonin (1875–1964) kanssa. Jääkärikenraalimajuri Aarne Snellman oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Snellmanin tytär voimistelunopettaja Kerttu Rydman (1886–1981) oli naimisissa voimistelunopettaja, olympiamitalisti Arvid Rydmanin kanssa.
Vettakobben

Vettakobben
| --- | --- |
Sijainti:  60°7′49.00″N, 24°49′07.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,004 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vettakobben on noin 0,4 hehtaarin laajuinen silokalliosaari Espoon ulkosaaristossa. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Matinkylään. Vettakobben on osa Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualuetta, joka sijaitsee välittömästi Stora Ådholmenin itäpuolella. Långgrundetin luonnonsuojelualue sijaitsee Vettakobbenin itäpuolella. Etäisyys Helsingin keskustasta on noin kahdeksan kilometriä lounaaseen.
Vattukobben-Vettakobbenin luonnonsuojelualue on uhanalaisen selkälokin pesimäalue. Siellä pesivät myös meri- ja harmaalokki, kyhmyjoutsen, haahka sekä tukka- ja isokoskelo. Kasvilajistoon kuuluu tyypillisen ulkosaariston kasvien ohella lintujen mukanaan tuomia lajeja, kuten pihakrassi ja kylänurmikka.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Vettakobben, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Warriors of the World

| Warriors of the World Manowar |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 27. toukokuuta 2002
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 47.58
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  17.
Manowarin muut julkaisut
| Hell on Wheels 1998 | Warriors of the World 2002 | The Sons of Odin (EP) 2006 |
Warriors of the World on heavy metal -yhtye Manowarin albumi, joka julkaistiin 27. toukokuuta 2002.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26, ja nousi seuraavalla listaviikollaan sijalle 17.
Kappaleet

Call to Arms – 5.31
The Fight for Freedom – 4.30
Nessun Dorma – 3.29
Valhalla – 0.35
Swords in the Wind – 5.20
An American Trilogy – 4.20
The March – 4.01
Warriors of the World United – 5.51
Hand of Doom – 5.49
House of Death – 4.25
Fight Until We Die – 4.03
Kokoonpano

Eric Adams – laulu
Karl Logan – kitara, koskettimet
Joey DeMaio – basso, koskettimet
Scott Columbus – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Aiheesta muualla

Warriors of the World Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Warriors of the World Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Yamasa Digi World DX

| Yamasa Digi World DX |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Yamasa Entertainment
Julkaisija:  Yamasa Entertainment
Julkaistu:  2007
Lajityyppi:  yksinpeli, moninpeli (verkossa)
Pelimuoto:  ajopeli
Alusta:  PlayStation 3
Jakelumuoto:  Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Yamasa Digi World DX on Yamasa Entertainmentin kehittämä ja julkaisema ajopeli, joka julkaistiin PlayStation 3:lle vuonna 2007. Peli perustuu Moeyo! Kung Fu -sarjaan. Pelissä on neljä eri muotoa, joissa voi testata eri taitoja.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Yamasa Digi World DX
William Forsman

William Vindician Forsman (4. helmikuuta 1844 Hämeenlinna – 10. kesäkuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja Helsingin teollisuuskoulun rehtori.
Henkilöhistoria

Forsmanin vanhemmat olivat filosofian ja teologian tohtori, kirkkoherra, lääninrovasti Carl Rudolf Forsman ja Sofia Charlotta Björnberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan kymnaasista 1863 ja suoritti insinööritutkinnon Heidelbergin polyteknillisessä opistossa Saksassa 1867.
Forsman oli rautatiehallituksen koneosastolla suunnittelijana 1877–1887 ja sitten Helsingin teollisuuskoulun ruotsinkielisen osaston mekaanisen teollisuuden lehtorina ja oppilaitoksen rehtorina vuodesta 1887 alkaen.
William Forsman oli naimisissa 1873–1884 Helena Wilskmanin (k. 1884) kanssa ja vuodesta 1885 Sofia Josefina Stenforsin kanssa. Kirkkoherra, valtiopäivämies Ivar Rudolf Forsman oli hänen veljensä.
Teoksia

Projektioniopin alkeet käsityöläis- ja alhaisempia teollisuuskouluja varten. Holm, Helsinki 1885
Höyrykoneoppi : lyhyesti käsitelty opetusta varten Suomen teollisuuskouluissa. Otava 1898, 2. laaj. ja korj. painos Otava 1908
Höyrykoneoppi opetusta varten Suomen teollisuuskouluissa. Otava 1902
Höyrykoneoppi : alempia koneenkäyttäjä- sekä lämmittäjakursseja varten. Otava 1909
Helsingin teollisuuskoulun 20-vuotis kertomus : lukuvuodet 1886-1906 ynnä tilastollisia tauluja sekä koulun vuosikertomus lukuvuodelta 1906-1907. Helsinki 1909
Vettor Pisani -luokka

| Vettor Pisani -luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan aseistuksesta ja suojasta

Tekniset tiedot
Uppouma:  6 397-6 614 t
Pituus:  105,7 m
Leveys:  18,04 m
Syväys:  7,2 m
Koneteho:  13 000 ihp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  500-504
Aseistus
Meritorjunta:  12 × 152 mm tykkiä 4-6 × 120 mm tykkiä 14 × Hotchkiss 57 mm tykkiä 6-8 × Hotchkiss 37 mm tykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea
Vettor Pisani -luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden 1890-luvulla valmistetun panssariristeilijän muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Vettor Pisani | Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia | 1. helmikuuta 1892 | 23. syyskuuta 1896 | 1. toukokuuta 1898 | romutettavaksi 12. kesäkuuta 1920 |
| RN Carlo Alberto | La Spezian laivastontelakka | 7. joulukuuta 1892 | 14. elokuuta 1895 | 1. huhtikuuta 1899 | romutettavaksi 2. tammikuuta 1920 |