stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mystiikka
Mystiikan suhde filosofiaan > Ontologia, epistemologia ja fenomenologia

Keskittyminen kysymykseen mystisestä kokemuksesta johtaa ristiriitaan ontologian kanssa. Mystistä ontologiaa harvoin perustetaan yksityiskohtien varaan, vaan usein se koostuu yleistävistä tai läsnäoloon viittaavista ilmaisuista, kuten ”atman on brahman”, ”Jumala on rakkaus” tai ”On vain yksi ilman toista”. Joskus se on esitetty kielteisin käsittein, kuten esimerkiksi hindulaisessa perinteessä, jossa sana Brahman on yleensä määritelty ”jumalaksi ’ilman’ luonteenpiirteitä tai tuntomerkkejä”. Buddhalainen opetus välttää rohkaisemasta ontologisiin käsityksiin, taolainen ajattelu taas sanoo että ontologia on tiedetty mutta sanoin kuvaamaton, ja useat ”psykologiset” koulut – Carl Jungin jälkeen perustetut henkiset koulut sekä Edmund Husserlista juotuvat filosofiset koulut – selittävät asiaa enemmänkin aistimuksen muutoksena tietoisuudessa, kuin sen yhdistymisenä johonkin ulkoiseen todellisuuteen.
Tietoteorian peruskysymyksiin on mystiikassa vastattu mystisillä kokemuksilla. Siten mystisismissä ei ole keskitytty niinkään järkeen perustuville menettelytavoille, jolla luoda selvä yhteys ontologian ja tietoteorian välille, vaan enemmänkin löytämään keinoja joilla saada aikaan suora aistimus.
Fenomenologia on filosofioista ehkä kaikkein lähimpänä mystistä ajattelua, ja jakaa sen kanssa monia ongelmia. Husserlin fenomenologia esimerkiksi, pitää kiinni samasta ”ensimmäisestä” persoonasta eli kokemuksellisesta asenteesta, jota myös mystikot yrittävät saavuttaa. Husserlin ajatus fenomenologisesta lajittelusta sulkee pois olettamukset tai kysymykset yli-sielullisesta olemassaolosta tai sen havaitsemisesta ilmiönä .
Martin Heidegger menee askeleen pidemmälle, mieluummin kuin vain lajittelisi ilmiöitä ja siten poissulkisi ontologiset kysymykset, hän väittää että vain olemassaolo on ontologisesti totta, ja siten vain itsen tutkiminen ja kokeminen voi johtaa aitoon olemassaoloon.
Fenomenologia ja useimmat mystisyyden muodot eroavat siinä, että ne ymmärtävät kokemuksen eri tavoin. Fenomenologia juontaa angstista tai (eksistentiaalisesta kauhusta), joka nousee todellisuuden 'tyhjyyden' käsittämisestä, mystikot sen sijaan, puhuvat yleensä rauhasta tai siunauksesta, joka johtuu heidän aktiivisesta yhteydestään 'todellisuuteen'.
Termien ja tulkintojen eroja > Etsinnän päämäärät ja syyt

Teismissä ja panteismissa metafyysiset järjestelmät usein ymmärretään yksilön mystisenä yhteytenä jumalaan. Nämä subjektiiviset asiat voidaan ymmärtää muun muassa näkyinä, unelmina, ilmestyksinä tai ennustuksina.
Kristillinen teologi Tuomas Akvinolainen määritteli 1300-luvulla asian sanoin cognitio dei experimentalis (’kokemuksellinen tieto jumalasta'’). Katolisuudessa mystinen kokemus yleensä nähdään askeettisuuteen liittyvänä jumalallisena ilmoituksena.
Valaistuminen on tulemista tietoiseksi itsestä havainnon kautta. Tarkkailemalla itseämme ilman kiinnittymistä, voimme saada tietoa itsemme prosesseista ilman että olemme osana prosessia. Tämä auttaa yksilöä olemaan harmonisemmassa kanssakäymisessä ympäristönsä ja muiden ihmisten kanssa.
Termien ja tulkintojen eroja > Kokemistavat

Neljä yleistä mystistä ja uskonnollista kokemistapaa Stanford Encyclopedia of Philosophyn mukaan:
Ekstroverttinen; yksilön ymmärrys mystisestä tietoisuudesta kaiken ykseytenä
Introverttinen; mikä tahansa kokemus, joka sisältää aistein havaittavaa tai itseään tarkkailevaa sisältöä. Kokemus tyhjyydestä, tai olemattomuudesta on esimerkki introvertistä kokemuksesta.
Teismi Kokemukset Jumalasta.
Termien ja tulkintojen eroja > Sielu

Erityisesti abrahamilaiset uskonnot käsittävät sielun olevan jokaisessa yksilössä, jolla on suuri hengellinen merkitys. Kristillisessä mystiikassa on vaihtelevia lähestymistapoja jumalan, sielun ja yksilön suhteesta.
Kveekarit näkevät sielun sisäisenä valona, luontaisena jumalan läsnäolona yksilössä. Muissa protestanttisissa lahkoissa kuten myös katolisuudessa ja itäisessä ortodoksisuudessa tehdään selkeämpi ero yksilön sielun ja Jumalan välille, joka johtuu uskosta, että sielun pelastuminen ja yhtyminen Jumalaan tapahtuu kuoleman jälkeisessä ylösnousemuksessa, mutta kuitenkin vanhurskaus on mahdollista tässä elämässä. Kristityt mystikot etsivät tätä tilaa intensiivisen rukouksen tai askeettisuuden kautta.
Katolinen käsitys on, että ihminen saa kasteessa Pyhän Hengen, joka ikään kuin asuu ihmisen sielussa. Pyhimykset ja muut autuaat ovat siinä määrin tämän Hengen vaikutuksen alaisia, että heidän kauttaan voi tapahtua ihmeitä ja profetointia.
Islam jakaa tämän näkemyksen erillisestä sielusta, mutta ei keskity niin paljon ylimaallisiin voimiin, vaan tähdentää Jumalan muistamisen (dhikr, zikr) merkitystä, joka on yksilön synnynnäinen ja alkuperäinen yhteys jumalan armoon. Perinteisessä islamissa tätä yhteyttä ylläpitävät enkelit, jotka välittävät Jumalan tahdon. Vain profeetoilla on kyky nähdä ja kuulla heidät suoraan.
Suufilaisuudessa Jumala voidaan nähdä suoraan universaalina rakkautena, joka kattaa koko kaikkeuden. Dhikr eli hengityksen ja liikkeen säätelyyn perustuva rukousseremonia suufilaisuudessa merkitsee rakkauden jumalallisten tilojen muistamista, ja suufit ovat kuuluisia erityisesti taiteellisesta suunnasta, jonka he usein ottavat palvonnassaan.
Itämaiset filosofiat, kuten hindulaisuus, buddhalaisuus ja taolaisuus etsivät keinoa (moksha) poistaa itsekäs minuus, jotta ihminen voisi kokea ykseyttä perimmäiseen todellisuuteen (yleensä Brahman tai Ishvara). Vedalaisen perinteen mystisissä näkökulmissa atmanin (osin länsimaista sielu-käsitettä vastaava) sanotaan olevan yhtä brahmanin kanssa. Hindulaisuudessa mystinen harjoitus tähtää jumaloivallukseen, jota myös kutsutaan itseoivallukseksi.
Buddhalaisuus opettaa, että kaikki kärsimys (dukkha) maailmassa saa alkunsa kiintymisestä tai halusta asioihin. Anatta-oppi esittää että sielu, tai aistimus muuttumattomasta koossapitävästä itsestä, on mielen rakennelma johon yksilö voi samaistua, ja on siten yksi kärsimyksen lähde. Perinteinen buddhalaisuus lajittelee eri jumaluudet ja kunnioitetut olennot, mutta mystiset buddhalaiset lahkot välttävät sitä, ja joissain tapauksissa kieltävät pysyvän ja muuttumattoman sielun tai olennon olemassaolon.
Taolaisuudessa ei keskitytä sieluun vaan daoon eli ”tiehen” tai ”polkuun”. Taolaisuuden mukaan ihmisellä on taipumus muodostaa itselleen kahtiajakoja. Taolaisen mystisen harjoituksen päämäärä on palautua ja mukautua alkuperäiseen kokonaisuuteen (Daodejing).
Mystikot Suomessa > Pohjanmaan mystikot

Pohjanmaalla vaikuttanut uskonnollinen liike 1700-luvun loppupuolelta 1800-luvun puoliväliin, jonka kannattajia kutsuttiin mystikoiksi. Mystikot käänsivät ja kopioivat runsaasti Ruotsista toimitettua mystistä kirjallisuutta.
Mystikot Suomessa > Mystiikan nousu

Viime vuosikymmeninä kiinnostus niin kristillistä kuin ei-kristillistä mystiikkaa kohtaan on noussut. Samoin on sitä koskeva tieteellinen tutkimus lisääntynyt. Joskus mystiikasta käytetään nimitystä spiritualiteetti.
Esimerkkejä yleisimmistä suuntauksista

Esimerkkejä suuntauksista ja filosofioista, joissa on vahvoja vaikutteita mystisismistä:
Gnostilaisuus
Jooga
Mysteeriuskonto
New age
Teistinen satanismi
Transsendentialismi
Unitarismi
Vedantalainen hindulaisuus
Tunnettuja mystikoita

Paul Brunton
Carlos Castaneda
Aleister Crowley (thelema)
G. I. Gurdjieff
David R. Hawkins
Jiddu Krishnamurti
Plotinos (uusplatonismi)
Chapel Tibet
Walt Whitman
Tunnettuja mystikoita > Kristittyjä mystikoita

Apostoli Johannes (?–101)
Klemens Aleksandrialainen (noin 150 – noin 211/216)
Augustinus (354–430)
Gregorius I (590–604)
Anselm Canterburylainen (1033–1109)
Hildegard Bingeniläinen (1098–1179)
Franciscus Assisilainen (1182–1226)
Albertus Magnus (1206–1280)
Mechthild Magdeburgilainen (1210–1279)
Tuomas Akvinolainen (1224–1275)
Angela Folignolainen (1248–1309)
Mestari Eckhart (1260–1327/8)
Richard Rolle (1290–1349)
Gregorios Palamas (1296–1359)
Pyhä Birgitta (1302–1373)
Juliana Norwichlainen (1342 – noin 1416)
Katariina Sienalainen
Margery Kempe (noin 1373–1438)
Paracelsus (1493–1541)
Ávilan Teresa (1515–1582)
Jakob Böhme (1575–1624)
Thomas Browne (1605–1682)
Miguel de Molinos (1628–1696)
Sarah Wight (1632–?)
Emanuel Swedenborg (1688–1772)
William Blake (1757–1827)
Anne Catherine Emmerich (1774–1824)
Jakob Lorber (1800–1864)
Rufus Jones (1863–1948)
Max Heindel (1865–1919)
G. K. Chesterton (1874–1936)
Aiden Wilson Tozer (1897–1963)
Daniil Andrejev (1906–1959)
Thomas Merton (1915–1968)
Tunnettuja mystikoita > Suufilaisia mystikoita

Ibn Arabi (k. 1240)
al-Ghazali (k. 1111)
al Hallaj (k. 922)
Jalal ad-Din Rumi (k. 1273)
Muhammed Šemseddin Hafiz
Sadi
Abdul Qadir Gilani
Abusaeid Abolkheyr
Faridaddin Attar
Jami
Mahmud Shabistari
Yunus Emre
Qalandar Baba Auliya
Amir Khusro
Shahbaz Qalander
Tunnettuja mystikoita > Juutalaisia mystikoita

Shimon bar Yochai
Abraham ben Samuel Abulafia (1240-1291)
Moses ben Shem Tob de Leon (1250–1305)
Isaac Luria (1534–1572)
Moshe Chaim Luzzatto (1707–1746)
Nachman of Breslov (1772–1810)
Abraham Isaac Kook (1864–1935)
Menachem Mendel Schneerson (1902–1994)
Tunnettuja mystikoita > Hindumystikoita

Andal
Adi Shankara
Gopi Krishna
Lalleshvari
Mirabai
Nārāyana Guru (1856–1928)
Osho
Sri Ramakrishna
Ramana Maharshi
Sri Deep Narayan Mahaprabhuji
Tukaram
Tunnettuja mystikoita > Kiinalaisia mystikoita

Laozi
Zhang Sanfeng
Chuang Tsu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mystiikka Wikimedia Commonsissa
Jan Lievensin mietiskelevää Maria Magdaleenaa esittävä maalaus 1600-luvulta.
Aachenin katedraalin tornissa sijaitseva kaikkinäkevä silmä.
Natt och Dag

Natt och Dag -suvun vaakuna 1600-luvulta Ruotsin ritarihuoneella.
Natt och Dag -suvun värit vanhassa Iin vaakunassa.
Natt och Dag on vanha ruotsalainen aatelissuku joka on introdusoitu Ruotsin ritarihuoneelle numerolla 13. Suku tunnetaan 1200-luvulta. Sen jäseniä oli mukana unionitaisteluissa 1400-luvulla. Suvun vapaaherrallinen haara hallitsi 1652–1675 läänityksenä Iin vapaaherrakuntaa.
Suku kuuluu Ruotsin kanta-aateliin (ruots. uradel) ja sen jäseniä elää yhä Ruotsissa ja Yhdysvalloissa. Suvun vaakuna on katkoinen kultaan ja siniseen, jossa kulta symboloi päivää (dag) ja hopea yötä (natt).
Naisten Superpesiksen kausi 1990

Naisten Superpesiksen kausi 1990 oli ensimmäinen naisten Superpesiksen kausi. Superpesis korvasi aiemman Mestaruussarjan.
Naisten superpesiksen runkosarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ikaalisten Tarmo | 22 | 21 | 0 | 1 | 422-126 | 44 |
| Jyväskylän Kiri | 22 | 19 | 0 | 3 | 398-168 | 39 |
| Viinijärven Urheilijat | 22 | 18 | 0 | 4 | 328-144 | 38 |
| Lapuan Virkiä | 22 | 15 | 1 | 6 | 300-150 | 32 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 22 | 12 | 0 | 10 | 227-264 | 24 |
| Vihdin Pallo | 22 | 11 | 1 | 10 | 243-215 | 24 |
| Roihu, Helsinki | 22 | 11 | 0 | 11 | 213-239 | 24 |
| Hyvinkään Tahko | 22 | 11 | 0 | 11 | 256-291 | 22 |
| Siilinjärven Pesis | 22 | 5 | 0 | 17 | 164-268 | 11 |
| Oulun Lippo | 22 | 5 | 0 | 17 | 165-348 | 11 |
| Vähänkyrön Viesti | 22 | 3 | 0 | 19 | 176-351 |   6 |
| Mansen Pesäpallo | 22 | 0 | 0 | 22 | 119-440 |   0 |
Naisten superpesiksen runkosarja > Ottelut

| Joukkue | IT | JK | ViU | LV | UPV | VP | Ro | HyT | SP | OuL | VäVi | MPP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ikaalisten Tarmo |  | 14-11 | 33-5 | 12-6 | 24-2 | 9-5 | 21-3 | 15-1 | 27-2 | 25-6 | 48-6 | 25-4 |
| Jyväskylän Kiri | 18-7 |  | 8-2 | 7-3 | 20-19 | 23-16 | 29-2 | 18-4 | 18-5 | 21-2 | 25-8 | 21-5 |
| Viinijärven Urheilijat | 5-7 | 2-5 |  | 12-5 | 24-7 | 9-3 | 11-4 | 13-3 | 14-4 | 27-12 | 30-9 | 10-2 |
| Lapuan Virkiä | 3-7 | 15-4 | 10-12 |  | 15-2 | 17-4 | 12-5 | 26-17 | 12-1 | 16-7 | 16-4 | 33-4 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 6-13 | 6-22 | 6-14 | 14-13 |  | 12-2 | 11-8 | 24-8 | 4-6 | 18-8 | 10-9 | 7-4 |
| Vihdin Pallo | 13-14 | 10-11 | 7-13 | 14-14 | 23-11 |  | 15-14 | 11-13 | 6-2 | 15-1 | 11-2 | 24-3 |
| Roihu, Helsinki | 6-27 | 6-5 | 3-16 | 5-6 | 5-11 | 16-6 |  | 16-7 | 10-4 | 20-13 | 13-12 | 30-4 |
| Hyvinkään Tahko | 6-20 | 15-30 | 4-29 | 7-11 | 13-6 | 4-10 | 10-4 |  | 17-9 | 23-7 | 17-8 | 28-4 |
| Siilinjärven Pesis | 0-6 | 12-38 | 8-11 | 5-14 | 6-10 | 6-14 | 11-12 | 8-16 |  | 18-6 | 18-8 | 12-1 |
| Oulun Lippo | 2-15 | 4-16 | 1-25 | 2-17 | 12-13 | 6-10 | 4-12 | 7-17 | 8-7 |  | 21-5 | 14-9 |
| Vähänkyrön Viesti | 11-23 | 6-14 | 2-11 | 2-12 | 6-14 | 4-11 | 6-11 | 6-12 | 7-3 | 14-15 |  | 17-4 |
| Mansen Pesäpallo | 5-36 | 5-34 | 2-33 | 3-24 | 11-13 | 11-13 | 3-8 | 9-11 | 9-17 | 5-7 | 12-24 |  |
Suomen mestarit

Viinijärven Urheilijat: Marjut Huhtakangas, Eeva Karttunen, Erna Kentala, Satu Miettinen, Virpi Lappalainen, Outi Peippo, Jutta Reijonen, Ulla Räsänen, Tiina Tammiruusu, Sirpa Tikka, Anu Turpeinen, pelinjohtaja Jouko Martikkala, valmentaja Tuula Hjelt.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Asko Laine | Hyvinkään Tahko |
| Vuoden lukkari | Olli Hartikainen | Sotkamon Jymy |
| Lyöjäkuningas | Unto Väisänen | Sotkamon Jymy |
| Kärkilyöjä | Hannu Litmanen | Siilinjärven Pesis |
| Etenijäkuningas | Janne Vuorinen | Sotkamon Jymy |
| Tehopelaaja | Pekka Harju | Alajärven Ankkurit |
| Vuoden jokeri | Unto Väisänen | Sotkamon Jymy |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Oulun Lippo |
| Fair Play -joukkue |  | Sotkamon Jymy |
| Vuoden naispesäpalloilija | Tiina Tammiruusu | Viinijärven Urheilijat |
| Vuoden naislukkari | Anu Turpeinen | Viinijärven Urheilijat |
| Lyöjäkuningatar | Minna Vienola |  |
| Kärkilyöjä | Päivi Lähteenmäki |  |
| Etenijäkuningatar | Päivi Lähteenmäki |  |
| Tehopelaaja | Päivi Virtanen |  |
| Vuoden jokeri | Kirsi Tanhuanpää |  |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Ulvilan Pesä-Veikot |
| Fair Play -joukkue |  | Vihdin Pallo |
| vuoden tuomari | Pekka Käyhkö |  |
| Kunnon Jätkä | Mauno Liljamo |  |
| Vuoden hymytyttö | Mari Klemettilä |  |
| Johtokunnan pytty | Tapio Lieskivi |  |
| Vuoden pelinjohtaja | Ali Lindström |  |
| Vuoden pelinjohtaja | Aulis Väisänen | Sotkamon Jymy |
| Vuoden valmentaja | Tapio Korhonen |  |
| Itä-Länsi paras pelaaja | Kari Myllyniemi |  |
| Vuoden pesäpallojohtaja | Marja-Liisa ja Ilmari Hartikainen |  |
Urheilulehden arvopelaajat: Tiina Tammiruusu ja Vesa Liikala.
Naim Nasib

Ylikersanttina palvellut Nasib vuonna 1941.
Naim Nasib (ent. Nasibullen - 30. kesäkuuta 1917 Terijoki - 28. heinäkuuta 1998 Tampere) oli tataaritaustainen suomalainen jääkiekkoilija, joka edusti Tampereen Ilvestä hyökkääjän pelipaikalla vuosina 1936-1941. Nasib voitti kaksi Suomen mestaruutta ja yhden pronssin, mutta ei luonut pelaamissaan otteluissa pisteitä. Hänen poikansa Erkan Nasib ja veljensä Lotfi Nasib pelasivat myös Ilveksessä.
Tilastot

| --- | --- |
Pelipaikka: Hyökkääjä
Maila: Right
Pelikaudet: 1936/41
Kulta - hopea - pronssi: 2 - 0 - 1
| Kausi | Sarja | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1936-37 | SM-sarja | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1937-38 | SM-sarja | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1940-41 | SM-sarja | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| YHT. |  | 12 | 0 | 0 | 0 | 0 |
2 SM-kultaa (1937, 1938)
1 SM-pronssi (1941)
Tekstitys

Näyte hollantilaisesta elokuvasta Elephants Dream, johon on lisätty saksankielinen tekstitys.
Tekstitys on elokuvan tai televisio-ohjelman dialogia vastaava teksti, joka esitetään kuvassa. Yleensä tekstitystä käytetään, kun elokuva tai televisio-ohjelma julkaistaan maassa, jonka kieli on muu kuin teoksessa käytetty. Tekstityksessä voidaan esittää dialogi myös alkuperäisellä kielellä kuulorajoitteisia katsojia ja ulkomaalaisia katsojia varten.
Monissa maissa ei juurikaan käytetä tekstitystä, vaan se sijaan ohjelman jälkiäänitetään eli dubataan paikalliselle kielelle, jotta katselijoiden ei tarvitse lukea tekstitysrivejä vaan he voivat keskittyä täysipainoisesti koko kuva-alaan. Dubbauksesta ei juurikaan pidetä maissa, joissa katselijat ovat tottuneet tekstityksen käyttöön.kenen mukaan?
Tekstityksessä käytettävä tekninen toteutus vaihtelee käytettävän median ja aikakauden mukaan.
Filmi

Mykkäelokuvien kaudella joitain elokuvan juonta selittäviä tapahtumia tai keskusteluita "tekstitettiin" erillisillä kohtausten välissä olevilla tekstiruuduilla eli plansseilla, joiden aikana itse elokuvaa ei näkynyt tekstin taustalla. Yleensä tekninen toteutus tehtiin kuvaamalla elokuvakameralla tekstin sisältävää taulua.
Äänielokuvissa tekstitys on jossakin kuva-alueen reunalla samanaikaisesti puhutun dialogin aikana. Filmikelalta katsottavassa elokuvassa tekstitys on tehty suoraan filmille. Alkujaan se lisättiin kemiallisesti, mutta nykyään se tehdään kuumentamalla laserin avulla.
Analoginen televisio ja video

Pisimpään käytetty menetelmä on lisätä tekstitys kuva-alueen reunoille kiinteästi kuvan osaksi. Televisiossa on aluksi käytetty menetelmää, jossa alkuperäisen kuvamateriaalin päällä näytetään tekstityksen sisältävää filmiä. Myöhemmin siirryttiin videokuvaa muokkaaviin laitteisiin. Samaa menetelmää käytetään myös, kun filmillä olevia elokuvia siirretään videolle.
Ruututekstit otettiin käyttöön Suomen televisiossa 1960-luvun alussa. Tekstit kirjoitettiin aluksi kirjoituskoneella, minkä jälkeen ne painettiin kirjapainossa ja filmattiin. Koska lähetykset olivat television alkuaikoina suoria, kääntäjät joutuivat valitsemaan lähetyksen aikana painikkeella, milloin kukin tekstiruutu näytetään ruudulla. Vasta vuonna 1988 Yleisradio otti käyttöön uuden lähetyskeskuksen, joka mahdollisti ohjelmien tekstittämisen elektronisesti etukäteen.
Tekstitys voidaan toteuttaa myös lähettämällä tekstityksen sisältävä teksti-TV-sivu analogisen TV-lähetyksen mukana.
Digitaalinen televisio ja video

Nykyään tekstitys on mahdollista lisätä digitaaliseen videokuvaan myös siten, että video-ohjelman katselija voi kytkeä tekstityksen halutessaan pois päältä tai jopa valita tekstityksen kielen kielen useista vaihtoehdoista.
Digitaalisissa televisiojärjestelmissä voidaan käyttää mediasta riippuen myös DVD- tai DVB-tekstitystä, jotka ovat keskenään teknisesti lähes samanlaisia. Kummassakin tekstitys välitetään kuvana, joka esitetään varsinaisen videokuvan päällä. Tämä mahdollistaa sen, että eksoottisten kielten vaatimat erikoismerkit toimivat varmasti oikein, toisin kuin esimerkiksi teksti-tv:n kautta välitettävässä tekstityksessä, jossa on erittäin rajoittunut merkkivalikoima.
Nykyään elokuvia ja televisio-ohjelmia katsellaan yhä enenevässä määrin myös tietokoneella. Siihen soveltuvia tekstitysjärjestelmiä on useita, ja kulloinkin käytettävän järjestelmän valinta riippuu katseluun käytettävästä tietokoneohjelmasta. Yleisin menetelmä on, että itse elokuva ja sen tekstit ovat erillisissä tiedostoissa, jotka katseluun käytettävä ohjelma yhdistää.
Tekstityksen rajoitukset

Tekstitys on hankalaa työtä, jota rajoittavat useat seikat:
Tekstirivien kirjoittaminen vie hieman aikaa, ja livelähetysten reaaliaikainen tekstittäminen voi onnistua käytännössä vain pienellä viiveellä.
Kun elokuva tekstitetään, kääntäjä saa dialogin joko tekstimuodossa tai ääninauhalla. Dialogin perusteella kääntäjä luo tekstitykset joko manuaalisesti tai tietokoneen avulla. Tekstityksen pitää ilmestyä ruudulle alkuperäisen dialogin tahdissa, mutta katsojalle täytyy kuitenkin jäädä tarpeeksi aikaa lukea tekstitykset.
Tekstityksessä noudatetaan yleensä paria perussääntöä:
Rivin lukemiseen tarvitaan kolme sekuntia.
Yksittäisen tekstin pitää mahtua kahdelle riville.
Rivillä saa olla korkeintaan 37 merkkiä.
Toisinaan (varsinkin DVD:llä) riville mahtuu 39 merkkiä. Ääriraja lienee lukunopeuden vuoksi 42–45 kirjaimen välillä.
Tästä syystä kääntäjä joutuu yleensä lyhentämään alkuperäistä dialogia huomattavasti, jolloin kaikki merkitysvivahteet eivät ole enää luettavissa.
Tekstitys käytäntönä

Ainakin seuraavissa maissa useimmat vieraskieliset elokuvat ja televisio-ohjelmat (poikkeuksena lapsille tarkoitetut ohjelmat) tekstitetään eikä dubata:
| --- | --- |
 Suomi  Viro  Kroatia  Tanska  Belgian Flanderi  Israel  Latinalainen Amerikka  Pohjois-Makedonia  Alankomaat :  Portugali  Romania  Serbia  Montenegro  Slovenia  Ruotsi  Kreikka  Iso-Britannia
Kirjallisuutta

Dwyer, Tessa: Speaking in Subtitles : Revaluing Screen Translation. Edinburgh University Press, 2017. ISBN 978-1-4744-1094-6.
Vertanen, Esko: ”Ruututeksti tiedon ja tunteiden tulkkina”, Alussa oli käännös, s. 131–153.  (Toimittaneet Riitta Oittinen ja Pirjo Mäkinen)  Tampere:  Tampereen yliopistopaino, 2001.  ISBN 951-44-5090-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen av-kääntäjät
Tansania

Tansania (swahiliksi ja engl. Tanzania), virallisesti Tansanian yhdistynyt tasavalta (swahiliksi Jamhuri ya Muungano wa Tanzania, engl. United Republic of Tanzania) on noin 62 miljoonan asukkaan valtio Itä-Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Kenia, Uganda, Ruanda, Burundi, Kongon demokraattinen tasavalta, Sambia, Malawi ja Mosambik. Idässä Tansania rajoittuu Intian valtamereen. Tansaniaan kuuluu lisäksi Sansibarin saaristo.
Nykyinen Tansanian valtio muodostui Tanganjikan valtion ja Sansibarin yhdistyessä vuonna 1964. Maan pääkaupunki siirtyi virallisesti vuonna 1996 Dar es Salaamista Dodomaan, mutta monet hallintovirastot sijaitsevat edelleen Dar es Salaamissa.
Maantiede, luonto ja ilmasto

Tansanian rannikolla on pieni tasanko. Keskiosassa maata on ylätasankoa ja pohjoisessa sekä etelässä ylänköalueita 900–1 500 metrin korkeudessa. Lähellä Kenian rajaa on Afrikan korkein vuori, lumihuippuinen Kilimanjaro, jonka huippu on 5 895 metriä merenpinnan yläpuolella. Kilimanjaron pohjoispuolella leviää Serengetin ylänköalue, joka ulottuu Kenian puolelle, ja on merkittävä villieläinten asuinalue, jolla on kolme kansallispuistoa. Serengetin halki kulkee Olduvain rotko osana Itä-Afrikan hautavajoamaa.
Tansanian rajoilla on suuria järviä: Victoriajärvi, Tanganjikajärvi ja Njassajärvi. Suolainen Rukwajärvi kuuluu kokonaan Tansanialle.
Tansanian rannikolla kasvaa mangrovemetsiä. Vuoristoissa on vuoristometsiä, alempana kovia puulajeja. Savannit peittävät noin kolmanneksen maasta, Serengetin ruohosavannit tunnetaan laajalti, mutta Tansaniassa on myös miombo-savannia, jonka pääasiallinen pensassuku on leimupuut. Victoriajärven valuma-alueella metsien ja savannien rikkonainen mosaiikki on monen kotoperäisen lajin koti.
Tansaniassa on yhteensä 21 eri tasoilla suojeltua aluetta, joista 14 on kansallispuistoja. Varsinaisten kansallispuistojen lisäksi on laajoja riistansuojelualueita, merelle rajattuja suojelukohteita ja Ngorongoron erityissuojelualue, jossa maasait saavat edelleen harjoittaa perinteisiä elinkeinojaan. Riistansuojelualueilla liikkuminen on hiukan vapaampaa kuin varsinaisissa kansallispuistoissa, ja siellä järjestetään opastettuja vaellusretkiä. Niillä harjoitetaan myös metsästystä.
Tansaniassa on seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta: Kilimanjaron kansallispuisto, Ngorongoron suojelualue, Selousin riistansuojelualue ja Serengetin kansallispuisto sekä Sansibarin Kivikaupunki, Kilwa Kisiwanin ja Songo Mnaran rauniot ja Kondoan kalliomaalausalueet.
Maantiede, luonto ja ilmasto > Eläimistö

Nisäkkäitä on 316 lajia ja alalajia. Tansaniassa pesii 827 lintulajia strutseista pikkulintuihin. Hyönteisiä on vähintään 60 000 lajia. Sadasta käärmelajista 25 on myrkyllisiä. Liskoja ja sammakkoeläimiä on ainakin 25 lajia. Kalalajeja on lukuisia. Tanganjika- ja Njassajärvissä elää useita kotoperäisiä kirjoahvenlajeja. Kaikkiaan pelkästään makeassa vedessä elää 830 lajia. Uhanalainen abbottinsukeltaja-antilooppi on kotoperäinen tansanialainen laji, jota tavataan kosteissa vuoristometsissä, varsinkin Kilimanjaron kansallispuistossa. Muita kotoperäisiä nisäkäslajeja ovat sansibaringueretsa, eräs oravalaji sekä hyppypäästäisistä Rhynchocyon udzungwensis ja eräs toinen laji.