stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pasi Jokinen

| Pasi Jokinen |
| --- | --- |
 Jokinen joulukuussa 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1967 (ikä 57) Iitti
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1991–2022
Komentajuudet:  Hävittäjälentolaivue 21 2005 Suomen ilmavoimat 2019–2022
Sotilasarvo:  kenraalimajuri
Ylennykset:  eversti 2012 prikaatikenraali 2017 kenraalimajuri 2019
Pasi Pellervo Jokinen (s. 31. toukokuuta 1967 Iitti) on suomalainen kenraalimajuri evp. Hän toimi sotilasurallaan viimeiseksi Suomen ilmavoimien komentajana 1. huhtikuuta 2019 – 31. toukokuuta 2022.
Jokinen valmistui kadettikoulusta vuonna 1991 ja toimi sen jälkeen vuoteen 1994 asti hävittäjälentolaivue 31:ssä lentoupseerina (Hawk ja MiG-21). Jokinen kävi lennonopettajakurssin Kauhavalla vuosina 1994–1995. Hän oli vuonna 1996 Yhdysvalloissa F-18–koulutuksessa ja toimi sen jälkeen hävittäjälentolaivue 31:ssä 1996–1998 lennonopettajana, lentueen varapäällikkönä ja päällikkönä.
Ilmavoimien esikuntaan Jokinen siirtyi vuonna 2010 ja toimi siellä eri tehtävissä vuoteen 2017 saakka lukuun ottamatta Ilmavoimien teknillisen koulun johtajuutta vuonna 2013 ja Ilmaoperaatiokeskuksen päällikkyyttä vuosina 2014–2015. Ilmavoimien esikunnasta operaatiopäällikön tehtävästä Jokinen siirtyi pääesikunnan valmiuspäälliköksi elokuussa 2017. Tästä tehtävästä hänet nimitettiin ilmavoimien komentajaksi 1. huhtikuuta 2019 lukien. Häntä edelsi ilmavoimien komentajana Sampo Eskelinen ja seurasi Juha-Pekka Keränen.
Jokinen ylennettiin everstiksi vuonna 2012, prikaatikenraaliksi vuonna 2017 ja kenraalimajuriksi vuonna 2019.
Eveliina Summanen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 29. toukokuuta 1998 (ikä 26)
Pelipaikka: keskikenttä
Seura
Seura: Kristianstads DFF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2015 | PEPO |  ? | (?) |
| 2016–2018  | HJK | 63 | (8) |
| 2019-2020 | KIF Örebro | 21 | (3) |
| 2020–2021 | Kristianstads DFF | 42 | (5) |
| 2021–      | Tottenham Hotspur | 38 | (4) |
Maajoukkue
| 2017– | Suomi | 58 | (14) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. joulukuuta 2023.
Eveliina Summanen (s. 29. toukokuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelaa keskikenttäpelaajana. Hän edusti Naisten Liigassa Helsingin Jalkapalloklubia vuoteen 2018 ja siirtyi sitten Ruotsiin, jossa hän pelasi ensin kauden 2019 KIF Örebrossa ja pelasi kaudella 2020 Kristianstads DFF:ssä. Vuodesta 2021 hän on edustanut Englannin naisten superliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria. Hän on pelannut Suomen maajoukkueessa vuoden 2023 loppuun mennessä 58 maaottelua ja tehnyt niissä 14 maalia.
Seurajoukkueura

Summanen on PEPO Lappeenrannan kasvatti. Hän pelasi PEPOn naisten edustusjoukkueessa Naisten Kakkosta kausina 2011–2015, ja sen ohella LAUTP:n B-tytöissä 2012–2013. Kaudet 2014–2015 hän pelasi enimmäkseen PEPOn B-pojissa Ykköstä.
Summanen aloitti opinnot helsinkiläisessä Mäkelänrinteen lukiossa syksyllä 2014. Syksyllä 2015 hän teki sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa, jonka kanssa hän oli harjoitellut jo aiemmin. Summanen debytoi Naisten Liigassa 1. huhtikuuta 2016 Pallokissoja vastaan ja pelasi kaudella 2016 yhteensä 20 liigaottelussa. Kaudella 2017 hän saavutti joukkueen kanssa SM-pronssia ja Suomen Cupin mestaruuden. Kaudella 2018 Summanen saavutti HJK:ssa SM-hopeaa ja hänet valittiin Naisten Liigan vuoden pelaajaksi.
Kauden 2019 Summanen pelasi ruotsalaisseura KIF Örebrossa ja teki liigassa kolme maalia. Kaudeksi 2020 hän siirtyi saman sarjan Kristianstads DFF:ään.
Summanen siirtyi Tottenham Hotspuriin tammikuussa 2022. Kaudella 2023-2024 hän pelasi naisten FA Cupin finaalissa Wembley Stadiumilla Manchester Unitedia vastaan.
Maajoukkueura

Suomen Palloliitto valitsi Summasen vuoden tyttöpelaajaksi vuonna 2014 ja vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi vuonna 2017. Hän on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden ja alle 19-vuotiaiden tyttöjen joukkueissa.
Suomen naisten maajoukkueessa Summanen debytoi 11. kesäkuuta 2017 ottelussa Kiinaa vastaan. Kaudella 2018 hän pelasi neljä MM-karsintaottelua ja teki maalin vierasottelussa Serbiaa vastaan vaikkakin se lopulta merkittiin Serbian omaksi maaliksi. Virallisesti ensimmäisen maaottelumaalinsa Summanen teki lokakuussa 2018 Yongchuanissa Thaimaata vastaan. Toisen maaottelumaalinsa hän teki huhtikuussa 2019 Helsingissä ystävyysottelussa Puolaa vastaan Suomen voittaessa 1–0 ja kolmannen maalinsa lokakuussa 2020 EM-karsintaottelussa Skotlantia vastaan Suomen voittaessa jälleen Helsingissä 1–0. Huhtikuussa 2021 hän teki kaksi maalia lukemiin 2–2 päättyneessä ystävyysottelussa Itävaltaa vastaan. Kesäkuussa 2021 hän teki maalin Espanjassa pelatussa ottelussa Puolaa vastaan.. Huhtikuussa 2022 hän teki Helsingissä MM-karsintaottelussa Georgiaa vastaan kaksi maalia, joista ensimmäisen rangaistuspotkusta, ja marraskuussa 2022 Espanjassa pelatussa ottelussa yhden maalin rangaistuspotkusta Walesia vastaan. Helmikuussa 2023 hän teki Kypros Cupissa maalin Kroatiaa ja Unkaria vastaan. Heinäkuussa 2023 hän teki maalin vierasottelussa Islantia vastaan. Kansojen liigassa Summanen teki syyskuussa 2023 vierasottelussa Romaniaa vastaan rangaistuspotkusta ottelun ainoan maalin ja lokakuussa 2023 vierasottelussa Kroatiaa vastaan kaksi maalia Suomen voittaessa 0–2.
Saavutukset

Suomen Palloliiton vuoden tyttöpelaaja: 2014
Suomen Palloliiton vuoden lupaava nuori pelaaja: 2017
SM-pronssi: 2017
Suomen Cupin mestaruus: 2017
Aiheesta muualla

Eveliina Summanen Euroopan jalkapalloliiton sivustolla
Suomen joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2022
1 Talaslahti |
2 Pikkujämsä |
3 Hyyrynen |
4 Öling |
5 Koivisto |
6 Auvinen |
7 Engman |
8 Ahtinen |
9 Kemppi |
10 Alanen |
11 Heroum |
12 Tamminen |
13 Danielsson |
14 Kollanen |
15 Kuikka |
16 Westerlund |
17 Franssi |
18 Sällström |
19 Sainio |
20 Summanen |
21 Rantanen |
22 Rantala |
23 Korpela |
Valmentaja Signeul
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Echichens

| Echichens |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Echichens
 Koordinaatit: 46°31′33″N, 6°29′49″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Morges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,3 km²
Väkiluku (5.6.2024):  3 183
Echichens on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Morgesin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 3 183 asukasta.
Sarvankankaan tuulivoimapuisto

| Sarvankankaan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Raahe
Koordinaatit:  64°30′40″N, 24°27′14″E
Rakentaminen alkoi:  noin 2015 
Valmistunut:  2017 
Perustaja:  Tuuliwatti ja Puhuri Oy 
Rakennuttaja:  Tuuliwatti 
Omistaja:  Gigawatti 
Operaattori:  Operointi St1 Oy 
Tuulivoimapuisto
Nimi:  Hilla, Milla, Noel, Senni, Anttoni, Niilo, Eemi, Luukas, Jeea, Enna, Adette, Minja, Väinö, Veeti 
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Puistojännite:  20 kV 
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  20–37 m 
Pinta-ala:  2,6 km² 
Tuulivoimalat:  14 × Vestas V126 (3,45 MW) 
Kapasiteetti:  48,3 MW  
 fiSarvankankaan tuulivoimapuisto 
Sarvankankaan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Raahen Piehingissä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 14 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 48 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut Tuuliwatti Oy, sen omistaa Gigawatti ja sitä operoi Operointi St1 Oy.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Raahen kaupungin etelärajan tuntumassa neljä kilometriä merenrannikolta. Voimala-alue sijaitsee lähes autiolla metsäalueella, joka on osittain soistunutta. Sinne johtaa valtatieltä 8 Hurnasperällä haarautuva metsäautotie. Tuulipuiston pituus on 4,1 kilometriä, leveys 1,5 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on 9,6 neliökilometriä. Voimala-alueella sijaitsee esimerkiksi Sipolan maja. Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 137 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,45 megawattia. Voimalat sijaitsevat 20–37 metrin korkeudella mpy. Tuulivoimalaitokset nimettiin valmistumisen aikoihin syntyneillä raahelaisten nimillä: Hilla, Milla, Noel, Senni, Anttoni, Niilo, Eemi, Luukas, Jeea, Enna, Adette, Minja, Väinö ja Veeti . Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa 20 kilovoltin jännitteellä alueen eteläpuolella sijaitsevalle sähköasemalle. Sieltä tuotettu sähkö johdetaan 110 kilovoltin siirtolinjaa myöten idässä alueen ohittavalle sähkölinjalle, jossa sähkö kytketään kantaverkkoon.
Historiaa > Suunnittelu

Puhuri Oy ja Tuuliwatti Oy suunnittelivat vuoden 2010 aikana viiden tuulivoimapuiston rakentamista Raahen kaupungin eteläosiin alueille, jotka olivat Haapajärvi, Rautionmäki, Ketunperä, Piehingin Sarvankangas ja Piehingin Ylipää. Tuulivoimapuistoihin olisi tullut yli 70 tuulivoimalaitosta, joiden yhteenlaskettu kapasiteetti olisi ollut 175–435 megawattia ja vuosituotanto 500–1 400 gigawattituntia. Kummallakin yhtiöllä oli aikaisempaa kokemusta yhteistyöstä ja tuulivoimapuistojen saattamiseksi valmiiksi. Tästä huolimatta hanke jaettiin myöhemmin osiin, joista Sarvankangas muodosti yhden hankkeen.
Tuuliwatti teki alueista kaavoitusaloitteen maaliskuussa 2010. Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskus oli toukokuussa 2010 vaatinut näin isolle hankkeelle YVA-menettelyn läpikäymistä . Yhtiöiden laatima YVA-menettelyn arviointiohjelma saapui ELY-keskukseen joulukuussa 2010, joka laittoi sen yleisölle nähtäville joulukuusta helmikuuhun Raahen kaupunginvirastoon, Pyhäjoen kunnanvirastoon, seudun kirjastoihin ja omaan ELY-keskukseensa. ELY-keskuksen yhteysviranomainen antoi ohjelmasta lausunnon maaliskuussa 2011, jonka jälkeen alkoi arviointiselostuksen laadinta. Hankkeen eri alueille oli kaavailtu runsaasti tuulivoimalaitoksia. Sarvankankaalle toivottiin saavan 25 tuulivoimalaa .
Arviointiselostus saapui ELY-keskukseen marraskuussa 2012, joka oli nähtävillä seuraavan vuoden tammikuun ja maaliskuun aikana. ELY-keskus antoi selostuksesta lausuntonsa kesäkuussa 2013. Tässä yhteydessä Puhuri oli ilmoittanut yhteysviranomaiselle, että viiden tuulivoimapuiston voimalaluku olisi pudonnut noin 50 tuulivoimalaan .
Kun hanke oli käsitelty YVA-menettelyssä, oli tuulivoimaloiden lukumäärä alentunut merkittävästi. Osayleiskaavan esipuheessa selvitettiin, että Haapajärven, Rautionmäen ja Ylipään osahankkeista oli tässä vaiheessa luovuttu ja että Sarvankankaan ja Ketunperän hankkeita jatkettaisiin. Sarvankankaan alueesta valmisteltiin kaavaehdotus, joka asetettiin yleisölle nähtäville syyskuussa 2013. Tässä vaiheessa kaavassa mainitaan yrityksenä enää Tuuliwatin nimi. Kaavaluonnoksesta huomautettiin niin paljon, että uusi kaavaluonnos tuli nähtäville elokuussa 2014. Tämä kaavaluonnos sai kannatusta ja se hyväksyttiin marraskuussa 2014 sekä kaupunginhallituksessa että -valtuustossa.
Vaikuttaa siltä, että yhtiöt jakoivat yhteishankkeensa niin, että Sarvankangas tuli Tuuliwatille ja Ketunperä Puhurille.
Sarvankankaan kohdalle oli vaihemaakuntakaavassa merkitty tuulivoimapuistolle aluevarauma tunnuksella tv-1 331.
Historiaa > Rakentaminen

Tässä ei ole käytettävissä lähteistettyä tietoa tuulivoimapuiston rakentamisesta.
Historiaa > Uutiset

Tuulivoimapuiston vihkiäiset järjestettiin syyskuussa 2017 Raahen Pie­hin­gis­sä. S-ryhmä uutisoi marraskuussa 2020 Tuuliwatin jakautumisesta omistajiensa S-Voima Oy:n ja St1 Nordic Oy:n kesken. Jaossa Sarvankankaan tuulivoimapuisto siirtyi Gigawatin omistukseen ja St1 jäi toiminnan operaattoriksi.
Aiheesta muualla

Alatalo, Olavi: Sarvankankaan tuulipuiston avajaiset 8.9.2017 (valokuvia)
Satu Suomi

Satu Suomi (s. 30. kesäkuuta 1978) on suomalainen kilpatanssija ja opettaja.
Suomi saavutti parinsa Mika Honkasen kanssa vakiotanssien SM-pronssia vuonna 2001. He kuuluivat viiden vuoden ajan Suomen maajoukkueeseen. Satu Suomi on toiminut tanssinopettajana vuodesta 2005, jolloin hän ja Honkanen ryhtyivät ammattilaisiksi. He sijoittuivat ammattilaisina EM-kisoissa kymmenennelle sijalle, International Open Rising Star -kilpailujen seitsemänneksi sekä saavuttivat SM-hopeaa.
Kilpailu-uransa jälkeen Suomi on työskennellyt opettajana ja valmentajana eri puolilla Suomea. Hän on ollut mukana Tanssii tähtien kanssa -ohjelmassa.
Sata vuotta (kappale)

| ”Sata vuotta” Herra Ylppö & Ihmiset |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sata vuotta
 Äänitetty : Inkfish-studio, Helsinki
 Julkaistu: 11. joulukuuta 2007 (radio)
 Tekijä(t): Herra Ylppö
 Tuottaja(t): Rauli Eskolin & Janne Halmkrona
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.48
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Herra Ylpön & Ihmisten muut singlet
|   | ”Sata vuotta” 2007 | ”Videovuokraamon tyttö” 2008 |
Sata vuotta on suomalaisen alternative rock -yhtye Herra Ylpön & Ihmisten esikoissingle yhtyeen saman nimiseltä albumilta. Sen ensisoitto kuultiin YleX:n taajuuksilla 11. joulukuuta 2007.
Kappaleet

Sata vuotta – 3.48 (säv. ja san. Herra Ylppö, sov. Herra Ylppö & Ihmiset, Rake, Janne Halmkrona)
Kokoonpano

Herra Ylppö – laulu
Hamid Moeini – kitara
Janne Halmkrona – kitara, vastaava tuottaja
Jami Westergård – bassokitara
Jukka Kröger – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Rauli Eskolin – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, piano
Pauli Saastamoinen – masteroija
Joonas Brandt – kansikuva
Aiheesta muualla

Sata vuotta discogs.com -sivustolla
Laulu kuolleesta rakastetusta

Ääninäytteet
Kolmannen säkeistön alkua Kirsti Wallasvaaran laulamana elokuvan ääniraidalta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Laulu kuolleesta rakastetusta on Kaj Chydeniuksen säveltämä ja Marja-Leena Mikkolan sanoittama laulu elokuvasta Käpy selän alla (1966). Laulu alkaa sanoilla ”Minä kuljen yksinäin, on kuollut rakastettuni”.
Elokuvassa teemaa kuullaan useina eri versioina: Otto Donnerin studio-orkesterisovituksena, Chydeniuksen pianoteemana, Chydeniuksen laulamana sekä Kirsti Wallasvaaran esittämänä huuliharpun ja studio-orkesterin säestyksellä. Huuliharppua soittaa kuvassa Eero Melasniemi mutta todellisuudessa ääniraidalla Kaarlo Reinikainen.
Laulun ovat levyttäneet Kaj Chydenius (1966), Anki Lindqvist (1967), Kaisa Korhonen (1969), Kristiina Halkola (1973 ja 1975), Maarit Hurmerinta (1973), Seija Simola (1979, albumi Katseen kosketus) ja Pepe Willberg (1999).
Gimel (Sveitsi)

| Gimel |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Gimel
 Koordinaatit: 46°30′36″N, 6°18′30″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Morges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,86 km²
Väkiluku (5.6.2024):  2 470
Gimel on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Morgesin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 2 470 asukasta.
Naantalin seurakuntayhtymä

Ennen vuotta 1500 rakennettu Naantalin kirkko on keskiaikainen harmaakivikirkko ja Turun tuomiokirkon jälkeen Suomen suurin keskiaikainen kirkko.
Naantalin seurakuntayhtymä on vuonna 2009 muodostettu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon paikallinen hallintoyksikkö seurakuntayhtymä, johon kuuluvat kaikki Naantalin kaupungin alueella sijaitsevat seurakunnat. Nämä ovat Naantalin seurakunta, Rymättylän seurakunta ja Merimaskun seurakunta. Velkuan seurakunta liitettiin Naantalin seurakuntaan vuonna 2005 ilman yhteistä rajaa, joten Velkuan alue muodostaa Naantalin seurakunnassa eksklaavin. Seurakuntayhtymän muodostaminen tehtiin samanaikaisesti kun vuoden 2009 kuntaliitoksessa Naantaliin liitettiin Merimaskun, Rymättylän ja Velkuan kunnat.
Elokuussa 2024 Naantalin seurakuntayhtymän seurakuntiin kuului yhteensä 13 976 jäsentä, mikä vastasi noin 69,6 prosenttia Naantalin kaupungin väestöstä. 2000-luvulla jäsenmäärä nousi vuoteen 2007 saakka, jolloin jäseniä oli 15 774, minkä jälkeen jäsenmäärä on ollut laskussa.
Perustettaessa vuonna 2009 seurakuntayhtymällä oli 52 työntekijää. Vuoden 2023 lopussa työntekijöitä oli 47. Vuonna 2009 veroprosentiksi päätettiin Naantalin seurakunnan silloinen 1,15 prosenttia. Merimaskun ja Rymättylän seurakuntien veroprosentit olivat olleet huomattavan korkeat. Vuodesta 2014 lähtien veroprosentti on ollut 1,35.
Kirkot, hautausmaat ja muut toimitilat

Naantalin seurakuntayhtymällä on neljä kirkkoa ja kaksi kappelia: Rymättylän kirkko, Merimaskun kirkko ja Naantalin seurakuntaan kuuluvat Naantalin kirkko, Velkuan kirkko, Naantalin seurakuntakeskuksen kappeli ja Hakapellon kappeli. Seurakuntayhtymälle kuuluu viisi hautausmaata: Merimaskun kirkon hautausmaa, Rymättylän kirkon hautausmaa sekä Naantalin seurakuntaan kuuluvat Naantalin kirkon hautausmaa, Hakapellon hautausmaa ja Velkuan kirkon hautausmaa.
Naantalissa on seurakuntakeskus, ja seurakuntakodit ovat Merimaskussa ja Rymättylässä. Leirikeskuksia on kaksi: meren rannalla Soinisissa kanta-Naantalissa ja Kirkkojärven rannalla Rymättylässä. Seurakuntayhtymän taloustoimisto on Naantalissa. Jokaisella seurakunnalla on oma kirkkoherranvirasto.
Seurakuntayhtymän omistamilla kiinteistöillä on tehty 2000-luvulla laajoja korjauksia, joita on rahoitettu myymällä muuta kiinteistöomaisuutta. Naantalin alueella on 15 vuoden aikana käytetty korjauksiin lähes 10 miljoonaa euroa johon kuuluvat muun muassa kirkon, hautausmaiden ja pappilan korjauksia sekä 2017 valmistunut Hakapellon kappelin peruskorjaus. Merimaskun kirkon peruskorjausta aiotaan rahoittaa myymällä vuokralla oleva Merimaskun pappila. Merimaskun jälkeen peruskorjaukseen tulevat Rymättylän kirkko ja seurakuntakoti.
Satu Montanari

Satu Maarit Montanari (s. 26. joulukuuta 1956 Heinola) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Montanari valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1981 ja sai työpaikan Marimekosta. Siellä hän suunnitteli yhtiölle uudenlaisia näyttäviä kuoseja, jotka saivat huomiota kansainvälisessä lehdistössä. Montanari muutti Italiaan, jossa työskenteli kymmenisen vuotta suunnitellen sisustustekstiilejä ammattikäyttöön yhteistyössä arkkitehtien kanssa johtaville sisustustekstiilien valmistajille. Hän on Marimekon jälkeen suunnitellut tekstiilejä muun muassa tanskalaiselle Kvadratille.
Kesällä 2010 Montanarin synnyin- ja asuinkaupungin Heinolan taidemuseossa järjestettiin hänen sisustustekstiiliensä takautuva näyttely.
Aiheesta muualla

Satu Montanarin verkkosivusto
Laivat (kappale)

Laivat (Пароходы, Parohody) on Igor Nikolajevin säveltämä ja Mihail Tanitšin sanoittama neuvostoliittolainen iskelmä, joka tuli kansainvälisestikin tunnetuksi Valeri Leontjevin ja Alla Pugatšovan tulkintoina vuonna 1985. Suomessa se tunnetaan parhaiten Rauli Badding Somerjoen levytyksenä samalta vuodelta. Laulun suomenkielinen teksti on Irma Arvolan. Kertosäe alkaa sanoin ”Kerro mistä laivat myötätuulen purjeisiinsa saivat...”.
Kappaleen ovat levyttäneet suomeksi myös muiden muassa Tapani Kansa (1985), Rainer Friman (1989) ja Jorma Kääriäinen (1999).
Luettelo Muonion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Muonion julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Muonion kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kemi-Kilpisjärvi tien päällystäminen v. 1971 | Valtatie 21 varrella | Kangosjärvi | 67.8386°N, 23.6259°E |  | 1971 |  |  |
| Keskiyön auringon tulen sytyttämisen muistomerkki | Taivaskeron huippu | Pallastunturi | 68.075°N, 24.0536°E |  |  |  |  |
| Katri Valan muistokivi | Lahenrannantie, Mäen tilan pihapiirissä Muonion keskustassa | Keskusta | 67.9524°N, 23.6654°E |  | 1971 |  |  |
| Maan kansi (maataideteos, maisemointiprojekti) | Luonnonvarakeskuksen Pallasjärven toimipaikan lähellä, seututie 957:n maaleikkauksessa, Pallaksentie | Pallastunturi | 68.0245°N, 24.1568°E | Kiuru, KaijaKaija Kiuru | 2003 |  |  |
| Muonion suojeluskunnan ja Lotta Svärd -yhdistyksen muistolaatta | Muonion yhtenäiskoulun pihalla (ent. vanhan kansakoulun piha), Opintie 3 | Keskusta | 67.9619°N, 23.6745°E |  | 1996 |   |  |
| Muonion taisteluiden ja rauhan muistomerkki | Muonion yhtenäiskoulun pihalla (ent. vanhan kansakoulun piha), Opintie 3 | Keskusta | 67.962°N, 23.6745°E |  | 1994 |  |  |
| Pallastunturin ensimmäisen matkailuhotellin muistomerkki | Hetta–Pallas-vaellusreitin varrella | Pallastunturi | 68.0537°N, 24.0611°E | Alanko, ArtoArto Alanko | 1987 |  |  |
| Pikkukuru (maataideteos) | Pallastunturin luontokeskuksen lähellä, Pallastunturintie 557 | Pallastunturi | 68.0465°N, 24.0637°E | Kiuru, KaijaKaija Kiuru | 2004 |  |  |
| Sankarimuistomerkki Sotaan lähtö | Muonion kirkon sankarihautausmaa, Kirkkotie 11 | Keskusta | 67.9531°N, 23.6694°E | Aalto, VilhoVilho Aalto | 1958 |  |   |
Hyvinkään taistelu

Hyvinkään taistelu käytiin Suomen sisällissodan aikana 19.–21. huhtikuuta 1918, kun Helsingin suunnasta edenneet Saksan Itämeren-divisioonan joukot valtasivat paikkakunnan sitä kolmen kuukauden ajan hallussaan pitäneiltä punaisilta. Saksalaiset hyökkäsivät Hyvinkäälle kolmesta eri suunnasta; Klaukkalan ja Nurmijärven suunnasta Hangon radan kautta sekä Tuusulan maantietä ja päärataa pitkin. Punaisten pääpuolustusasemat olivat Hangon radan varrella Hyvinkäänkylässä, jonka jälkeen kiivaita taisteluita käytiin myös asemanseudulla. Hyvinkään valtauksen jälkeen alkoi verinen jälkiselvittely, jonka yhteydessä valkoiset teloittivat toukokuun aikana noin 150 punaista tai sellaiseksi epäiltyä.
Taustaa

Sisällissodan syttyessä Hyvinkää oli noin 8 000 asukkaan kunta, joka oli vuotta aikaisemmin itsenäistynyt Nurmijärven pitäjästä. Paikkakunta oli vuosisadan vaihteesta lähtien ollut kahtiajakautunut varakkaisiin tilanomistajiin ja virkamiehiin sekä paikkakunnalle rautatien ja teollisuuden myötä saapuneisiin työläisiin. Hyvinkään suurin työllistäjä oli Yhdistyneet Villatehtaat. Vuoden 1905 suurlakkoon asti Nurmijärven pitäjässä olivat valtaa käyttäneet lähinnä paikalliset maanomistajasuvut, mutta yhteiskunnallisen murroksen myötä myös työväenliike sai vaikutusvaltaa. Marraskuun 1917 yleislakon jälkeen Hyvinkään kunnallishallinto siirtyi vähitellen punaisille ja lopullisesti valta päätyi heidän käsiinsä helmikuun puoliväliin 1918 mennessä. Punaisten vallan aikana Hyvinkäällä surmattiin yhteensä 16 valkoista. Osallisina veritekoihin oli myös muualta tulleita punakaartilaisia.
Saksan Itämeren-divisioonan noustua maihin Hangossa 3. huhtikuuta, se eteni rantarataa pitkin Helsinkiin, joka vallattiin 13. huhtikuuta. Samassa yhteydessä saksalaiset ottivat haltuunsa myös Helsingin pitäjän sekä pääradan varrella sijaitsevat Tikkurilan ja Malmin kylät. Helsingin taistelun jälkeen saksalaiset jatkoivat 19. huhtikuuta pohjoiseen kohti Tuusulaa, Keravaa ja Hyvinkäätä.