stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä R
R > Ernst Bertel Roos myöh. Ruopuro

vuoteen 1935 saakka Roos (29. lokakuuta 1892 Tornio – 19. helmikuuta 1950) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat kauppias, värjari Ernest Roos ja Mary Portin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1914 Hilma Tillin kanssa. Ruopuro kävi kansakoulun ja sähkökurssin. Hän työskenteli koneasiamiehenä Oulussa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 30. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, jossa hän sairastui ja siirrettiin 20. huhtikuuta 1917 alkaen pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hän palasi takaisin 1. komppaniaan 1. lokakuuta 1917. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueen varajohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudussa, Raasulissa ja Sirkiänsaaressa. Näissä taisteluissa hän haavoittui Raudussa 4. huhtikuuta 1918.
Ruopuro palveli sisällissodan jälkeen koulutusaliupseerina Jääkäripataljoona 4:ssä, josta muodostettiin myöhemmin Pohjolan Jääkäripataljoona. Myöhemmin hänet siirrettiin komppanianvääpeliksi Kuopion Jalkaväkirykmentti 4:n 6. komppaniaan, jossa hän palveli vuoteen 1919 saakka, jolloin hän erosi armeijan palveluksesta. Armeijasta eronsa jälkeen hän työskenteli vartijana Oulun lääninvankilassa vuoteen 1920 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Pohjolan Osakepankin palvelukseen vahtimestariksi. Vuonna 1921 Ruopuro astui takaisin armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin Pioneeri pataljoona 2:n 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1922 Kenttätykistörykmentti 3:een. Vuonna 1934 hänet siirrettiin Haapamäen sotilaspiirin esikuntaan, mutta vapautettiin palveluksesta sairauden takia vielä samana vuonna. Myöhemmin hän työskenteli maanviljelijänä Hirvensalmella. Hänet on haudattu Hirvensalmelle. Ylennykset: Aliupseeri 1918, Vääpeli 1918.  Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk. ,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Villiam Johannes Roos
R > Nestori Eevertti Roos myöh. Järvinen

(25. helmikuuta 1883 Parkano – 18. heinäkuuta 1947) oli suomalainen jääkärikersantti. Hänen vanhempansa olivat työmies Aleksius Roos ja Hilma Pauliina Mariantytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Aina Maria Niemisen kanssa.
Roos työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 10. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Järvinen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin kuormastoaliupseeriksi 6. Jääkärirykmentin 17. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Vuonna 1918 Roos vaihtoi nimensä Järviseksi. Sisällissodan jälkeen Järvinen jäi armeijan palvelukseen koulutusaliupseeriksi 6. Jääkärirykmentistä muodostetuun Jääkäripataljoona n:o 6:een, josta hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 alkaen Pioneerikoulutuspataljoonaan ja edelleen 4. marraskuuta 1918 Kajaanin sissipataljoonaan sekä 19. marraskuuta 1918 alkaen Helsingin etappipataljoonaan, mistä hän erosi sairautensa johdosta 9. tammikuuta 1919 ja siirtyi työmieheksi Parkanoon. Armeijaa hän ei ollut kokonaan unohtanut vaan astui uudelleen palvelukseen lähes kymmenen vuoden tauon jälkeen 1. tammikuuta 1927 ja hänet sijoitettiin Autopataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 7. toukokuuta 1928 Rannikkolaivaston satamakomppaniaan, jossa toimi puuseppänä. Armeijasta hän erosi toistamiseen 31. heinäkuuta 1931 ja jatkoi Parkanossa työmiehenä. Hänet haudattiin Parkanoon. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Kersantti 5. heinäkuuta 1928. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Paavo Elias Roos
John (Jack) Villiam Rosenbröijer
R > Daniel Teodor Rosendahl

(10. huhtikuuta 1874 Pyhämaa – 4. helmikuuta 1916 Flensburg) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat merimies Evert Rosendahl ja Adonika Sjövik. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1909 Hilma Johanna Granroosin kanssa. Tämä merimies liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:än 1. komppaniaan 27. lokakuuta 1915, josta hänet laskettiin siviiliin sotilaspalvelukseen kelpaamattomana 16. marraskuuta 1915. Hän kuoli Flensburgissa 4. helmikuuta 1916.
Albert William Rosenholm
R > Karl Gustaf Rosenström

(24. tammikuuta 1891 Helsinki – 4. huhtikuuta 1919) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maalari Gustaf Jakob Rosenström ja Sofia Wekblad. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1912 Gerda Alida Maria Lindströmin kanssa. Rosenström kävi kansakoulun ja suoritti Helsingin teollisuuskoulussa 2. luokan konemestarin tutkinnon vuonna 1913 ja 1. luokan konemestarin tutkinnon vuonna 1919. Roos työskenteli konemestarina Suomen höyrylaiva Oy:n laivoissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n konekiväärikomppaniaan 27. syyskuuta 1915, josta hänet komennettiin Suomeen tammikuussa vuonna 1916. Suomeen suuntautuvalla matkallaan hän joutui haaksirikkoon Pohjanlahdella Tukholmasta Poriin matkalla olleessa höyrylaiva S/S Arielissa. Laivan upottua hänen onnistui ystävineen pelastua aluksesta ja monien vaikeuksien jälkeen päästä jääteitse Suomen puolelle. Hän kumminkin sairastui matkan rasituksista, ja santarmit pidättivät hänet myöhemmin useita kertoja. Hän oli siinä määrin sairas Suomen sisällissodan aikana, ettei voinut osallistua sotatoimiin. Hänet määrättiin toukokuussa vuonna 1918 Saimaan luotsipiirin Villmanstrand-nimisen tarkastusaluksen konemestariksi, mutta hän kuoli jo seuraavana keväänä. Kunniamerkit: Jääkärimerkki.
Mikko Rossi
Gustav Robert Rothberg
R > Kaarlo Rovio ent. Bragge

(11. lokakuuta 1896 Hiitola – 1928) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat liikemies Pekka Bragge ja Maria Ojalainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Aino Amanda Tillikaisen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli maalarina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 11. marraskuuta 1915. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, jossa hän haavoittui 22. lokakuuta 1916 ja oli sen jälkeen hoidettavana Mitaun, Stettinin ja Greifswaldin sotilassoiraaloissa. Parannuttuaan hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan täydennysjoukkoon. Takaisin komppaniaansa hän palasi 26. syyskuuta 1917. Rovio astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi komppanianvääpeliksi 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan 4. ja myöhemmin 1. komppaniaan. Hänet siirrettiin vääpelin tehtävistä 15. huhtikuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodassa kaakkoisrajalla käytyihin sotatoimiin.
Rovio palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, josta myöhemmin muodostettiin ensin Jääkäripataljoona 2 ja sitten Pohjolan Jääkäripataljoona. Hän toimi kyseisissä joukoissa 4. komppanian koulutusaliupseerina. Pohjolan Jääkäripataljoonasta hänet siirrettiin 19. lokakuuta 1918 alkaen Vuoristoprikaatin (Myöhemmin Jääkäriprikaati) miinanheittäjäkomppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen 14. lokakuuta 1919 alkaen Kaartin jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Kaartin jääkäripataljoonasta Rovio siirrettiin 17. tammikuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmentin I pataljoonan 4. kumppaniaan. Käkisalmen läänin rykmentti lakkautettiin 20. huhtikuuta 1921, jolloin hänet siirrettiin Polkupyöräpataljoona l:n 3. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 2. komppaniaan 1. toukokuuta 1922. Komppanioissa hän toimi komppanianvääpelinä ja koulutusaliupseerina. Rovio erosi armeijan palveluksesta 16. kesäkuuta 1923 ja siirtyi pian sen jälkeen Neuvosto-Venäjälle, jossa hän todennäköisesti kuoli vuonna 1928. Hän suoritti Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja urheilukurssin Jyväskylässä vuonna 1919. Ylennykset: Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:   Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan haavoittumismerkki.
Karl Evert Ruda
R > Juho Alarik Ruokanen

(14. joulukuuta 1889 Alatornio – 3. elokuuta 1927) oli suomalainen jääkäri ja maanviljelijä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Ruokanen ja Priita Liisa Vinblad. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Maria Amanda Tapion kanssa, josta hän erosi vuonna 1924. Tämä Alatorniolainen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 11. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 10. huhtikuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet laskettiin siviilitöihin 13. heinäkuuta 1619. Takaisin pataljoona täydennysjoukkoon hän palasi 13. elokuuta 1917, josta hänet siirrettiin 2. komppaniaan 17. elokuuta 1917 ja uudelleen täydennysjoukkoon 13. joulukuuta 1917, josta hänet laskettiin siviililomalle. Hän palasi Suomeen vuoden 1919 alussa ja toimi sen jälkeen työmiehenä ja maanviljelijänä Alatorniolla ja Kemijärvellä. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
R > Juhani Verner Ruonala

(4. heinäkuuta 1895 Kemi – 3. heinäkuuta 1956) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat talollinen Johan Adolf (Juho Aate) Matinlassi l.Ruonala (1. kesäkuuta 1864 Kemi - 17. tammikuuta 1905) ja Maria Emilia Pukema (24.joulukuuta 1861 Kemi - 31. joulukuuta 1936). Hänet vihittiin avioliittoon 1.helmikuuta 1921 Tyyne Elisabet Jurvelinin kanssa. Ruonala kävi kansakoulun ja työskenteli maanviljelijänä Kemin maalaiskunnassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 26. marraskuuta 1915, josta hänet laskettiin 26. helmikuuta 1916 hänellä todetun sairauden takia siviilitöihin Saksaan. Myöhemmin hänet lähetettiin 15. marraskuuta 1916 alkaen Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin uudelleen siviilitöihin elokuussa 1917. Hän työskenteli muun muassa syksyllä Saksan länsirintamalla vallitustöissä. Takaisin Suomeen Ruonala palasi 11. joulukuuta 1918 ja työskenteli sen jälkeen työmiehenä Kemin seuduilla. Talvi- ja jatkosodan aikana Ruonala työskenteli linnoitustöissä (Kuusamo, Uuksu, Syväri) sekä väestönsuojelu tehtävissä ja myöhemmin vartiotehtävissä Kilpisjärvellä. Sotien jälkeen hän työskenteli Kemin kaupungin vesijohtotöissä. Hänet on haudattu Kemiin. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
R > Lauri Sefyrinus Ruotsalainen

(Käytti Saksassa nimeä Ranta), (26. elokuuta 1897 Karttula – 16. maaliskuuta 1918 Suodenniemi) oli suomalainen jefreitteri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Matti Ruotsalainen ja Vilhelmina Kustaava Similä. Tämä kansakoulun käynyt Viipurilainen työmies liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 17. joulukuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa ja Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 jefreitteriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ryhmänjohtajaksi yliluutnantti von Hertzenin hiihtokomennuskuntaan Satakunnan rintamalle. Hän otti osaa Antooran-Saunaluodon ja Suodenniemen taisteluihin, jossa hän kaatui Suodenniemellä 16. maaliskuuta 1918 ja haudattu Vaasan sankarihautaan. Ylennykset: jefreitteri 11. helmikuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Johan Leonard Rusanen
Urho Oiva Rustanius
Emil Rutanen
R > Frans Oskar Ruth

(16. heinäkuuta 1895 Kemi – 16. tammikuuta 1918 Osnabrück) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Gustaf Herman Ruth ja Maria Susanna Körkö. Tämä kansakoulun käynyt maalari Kemistä liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 13. marraskuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa, Schmardenissa ja Riianlahden rannikkoasemissa sekä Aa-joen talvitaisteluissa. Hän kuoli työlomalle matkustaessaan 16. tammikuuta 1918 lähellä Osnabrückin kaupunkia tapahtuneessa rautatieonnettomuudessa. Hänet haudattiin 11 muun samassa onnettomuudessa kuolleen jääkärin kanssa Osnabrückin hautausmaahan. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
R > Juho Edvard Ruuska

(12. heinäkuuta 1892 Kaukola) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Ruuska ja Katri Bragge. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Lempi Maria Asikaisen kanssa. Tämä kansakoulun ja kaksi vuotta kansanopistoa käynyt Kaukolalainen maanviljelijä liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 11. helmikuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet laskettiin siviilitöihin 7. marraskuuta 1917. Hän palasi Suomeen 17. lokakuuta 1918 ja toimi maanviljelijänä Kaukolassa. Suojeluskuntajärjestöön hän liittyi 1. tammikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin Kaukolan suojeluskunnan paikallispäälliköksi, missä tehtävässä hän oli 1. toukokuuta 1920 saakka, jonka jälkeen hän on ollut useita vuosia saman suojeluskunnan voimistelunjohtajana ja urheiluohjaajana. Vuonna 1926 hän muutti Kanadaan, mistä hän palasi vuonna 1932 ja astui Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Pohjan palveluksessa Viipurin piirin apulaistarkastajana ja 1. kesäkuuta 1935 lähtien Äyräpään piirin tarkastajana. Hän siirtyi 1. helmikuuta 1936 Keskinäisen vakuutusyhtiö Auran piiritarkastajaksi Helsinkiin ja myöhemmin Joensuun piiriin. Tehtävistään hän erosi 30. maaliskuuta 1937 ja oli sen jälkeen maanviljelijänä Kaukolassa. Suojeluskuntain paikallispäällikkökurssin hän suoritti Viipurissa vuonna 1921 ja liikuntakasvatuskurssin vuonna 1925. Luottamustoimissa hän oli mm. Kaukolan raittiuslautakunnan raittiusvalvojana, Jääkäriliiton Käkisalmen alaosaston perustajajäsenenä, kansakoulun johtokunnan varapuheenjohtajana, Kaukolan Voimistelu- ja Urheiluseuran perustajajäsenenä ja sen ensimmäisenä sihteerinä sekä myöhemmin puheenjohtajana. Hän osallistui Kanadassa Suomi-seuran ja Kalevan ritarien toimintaan, hän oli myös Kosken Karjalaiset ry:n perustaja- ja johtokunnan jäsen. Talvisotaan hän osallistui väestönsuojelupäällikkönä Kaukolassa hoitaen samalla maatilaansa. Välirauhan aikana hän oli pienviljelijänä Teiskossa sekä vakuutusvirkailijana Tampereen piirissä. Jatkosotaan hän osallistui niin ikään väestönsuojelupäällikkönä Kaukokalassa. Sotien jälkeen hän toimi maanviljelijänä Koskella (T.l.) sekä Maariassa. Toimitusjohtajana hän toimi omistamassaan Liike- ja kiinteistötoimistossa vuosina 1948–1953. Porin ja Joensuun piirien vakuutustarkastajana hän toimi vuosina 1953–1958. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
R > Juho Leonard Ruuska

(28. syyskuuta 1883 Kivijärvi) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Taavetti Ruuska ja Eeva Ruuska. Hän liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 26. marraskuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin siviilitöihin 10. lokakuuta 1917. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja astui 1. huhtikuuta 1919 Lapin rajavartioston palvelukseen ja toimi koulutusaliupseerina Rovaniemen komppaniassa. Armeijasta hän erosi 17. joulukuuta 1919 ja oli sen jälkeen työmiehenä eri puutavarayhtiöiden palveluksessa Pohjois-Suomessa. Hänen myöhemmistä elämänvaiheistaan ei ole tietoja. Ylennykset: Vääpeli 30. toukokuuta 1919. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
R > Adiel Ruuskanen

(17. kesäkuuta 1891 Nilsiä – 12. syyskuuta 1952) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat kirvesmies Erkki Ruuskanen ja Karoliina Partanen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Siiri Dagmar Virtasen kanssa. Tämä kansakoulun käynyt Nilsiäläinen kirvesmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 5. maaliskuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 23. syyskuuta 1917 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksensa jälkeen hänet siirrettiin 18. joulukuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin siviililomalle. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja toimi sen jälkeen kirvesmiehenä eri puolilla maata ja vuodesta 1928 alkaen Kansa-yhtiön asiamiehenä Helsingin pitäjässä (Malmi). Hän toimi myös Malmin kansakoulun johtokunnan jäsenenä. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
R > Jalmari Ruuskanen

(25. tammikuuta 1890 Pielavesi – 25. tammikuuta 1970) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat poliisikonstaapeli Heikki Juho Ruuskanen ja Fredriikka Lyytikäinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Hilja Turkan kanssa. Tämä kansakoulun käynyt Pielaveteläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 23. maaliskuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi kuormastoaliupseeriksi ja myöhemmin joukkueenjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa. Sisällissodan jälkeen hänet määrättiin Suomen valkoiseen kaartiin, jossa hän toimi 1. pataljoonan konekiväärikomppanian vääpelinä. Armeijasta hän erosi 19. heinäkuuta 1918 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön 15. joulukuuta 1918 ja sijoitettiin paikallispäälliköksi Juvan suojeluskuntaan, tehtävää hän hoiti 15. huhtikuuta 1919 saakka, jolloin hän liittyi Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan ja toimi joukkueenjohtajana 5. pataljoonassa ja otti osaa Aunuksen etelärintaman taisteluihin. Hän haavoittui pahasti Tuksanjoen rintamalla. Haavoistaan parannuttuaan hän toimi suojeluskuntain harjoituspäällikkönä Jokioisissa ja Forssassa vuosina 1919–1921. Suojeluskunnasta erottuaan hän toimi metsätyönjohtajana Kymi oy:n ja vuodesta1923 alkaen Pielaveden metsäosuuskunnan palveluksessa sekä vuodesta 1926 alkaen työmiehenä ja maanviljelijänä Pielavedellä. Talvisotaan hän osallistui Pielaveden suojeluskunnan virkaatekevänä paikallispäällikkönä. Jatkosotaan hän osallistui 640. Ilmasuojelukomppanian Keiteleen osaston päällikkönä. Sotien jälkeen hän viljeli maatilaansa Keiteleellä. Luottamustoimissa hän toimi mm. jäsenenä Keiteleen kirkkovaltuustossa, Osuuskassassa, Osuusliikkeen sekä Tossavanlahden Osuusmeijerin hallituksen jäsenenä. Hänet on haudattu Keiteleelle. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli 1. toukokuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaudenmitali 2. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
R > Karl Emil Rydman

(8. maaliskuuta 1889 Tampere – 11. syyskuuta 1957) oli suomalainen jääkärialiupseeri ja kirjaltaja. Hänen vanhempansa olivat sähkölaitoksen johtaja Kaarlo Emil Rydman ja Maria Josefina Westerlund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Aina Leinon kanssa. Anna Leinosta hän erosi vuonna 1939 ja avioitui uudelleen vuonna 1942 liikkeenhoitaja Hilkka Anna-Liisa Koskipuron kanssa. Tämä kansakoulun käynyt kirjaltajaopin Tampereella saanut kirjaltaja liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 13. lokakuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan 3. komppaniaan. Hän oli yksi niistä viidestä jääkäristä, jotka pääsivät ennen pataljoonan rintamalle siirtymistä tutustumaan majuri Bayerin johdolla itärintaman päämajaan Kovnossa. Tällä vierailulla hän pääsi keskustelemaan kenraaleiden Ludendorffin ja Hindenburgin kanssa.
Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet komennettiin 29. syyskuuta 1917 Suomalaisen sotilaskäsikirjan painatustyöhön Berliiniin ja siirrettiin 8. helmikuuta 1918 pataljoonan täydennysjoukkoon. Hän palasi 27. maaliskuuta 1918 Ruotsin kautta Suomeen ja määrättiin ensin 2. ja myöhemmin 5. Jääkärirykmentin täydennyspataljoonan 1. komppaniaan vääpeliksi. Hänet siirrettiin 27. huhtikuuta 1918 alkaen 2. Jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonan 3. komppanian vääpeliksi. Armeijasta hän erosi 3. elokuuta 1918 ja oli sen jälkeen kirjapainon faktorina ja johtajana Hämeenlinnassa ja Helsingissä. Hän matkusti myöhemmin Pohjois-Amerikan Yhdysvaltoihin, jossa on toiminut kirjapainoalalla New Yorkissa vuosina 1926–1939. New Yorkissa hän toimi Suomalaisen Kansallisseuran johtokunnan jäsenenä. Suomeen palattuaan hän toimi kirjaltajana eri kirjapainoissa sekä liikemiehenä. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaahan Helsinkiin. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917, Gruppenführer 25. joulukuuta 1917, Aliupseeri 25. joulukuuta 1917. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Robert Ferdinand Rysell myöh. Raines
R > Antti Rytkönen

(1. helmikuuta 1893 Iisalmi) oli suomalainen jääkäri ja konemekaanikko. Hänen vanhempansa olivat työmies Elias Rytkönen ja Kustaava Pappilainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1928 Amanda Linnea Mukkan kanssa. Tämä kansakoulun käynyt Oululainen liikemies liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 8. helmikuuta 1916 ja sijoitettiin pataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet laskettiin sotapalvelukseen kykenemättömänä siviilitöihin 12. huhtikuuta 1916. Hän palasi Suomeen syksyllä 1918 ja toimi sen jälkeen aluksi työmiehenä ja vuodesta 1922 alkaen kiertävänä kauppiaana ja vuodesta 1931 lähtien ompelukoneasioitsijana ja ompelukonemekaanikkona Tornionjokilaaksossa. Jatkosotaan hän osallistui apulaistyönjohtajana eri hiiltämöillä Viitasaarella ja Pihtiputaalla. Sotien jälkeen hän toimi edelleen ompelukonemekaanikkona, mutta nyt Svedjassa Ruotsissa.