Operaatio Tanne Ost
Tapahtumien kulku

Maihinnousu tapahtui saaren pohjoisosassa, pääpaikkana Suurkylän satama. Puolenyön jälkeen 15. syyskuuta saksalaisten edustaja komentajakapteeni Emil Kieffer ajoi kiellosta huolimatta laituriin saksalaisella raivaajalla. Kieffer nousi upseerijoukon kanssa maihin ja tapasi satamatoimistossa komentaja Miettisen, jolle aseveljeyteen vedoten ilmoitti vaatimuksen luovuttaa saari saksalaisille. Saksalaiset uskoivat suomalaisten antautuvan taisteluitta. Miettinen kieltäytyi ja keskusteltuaan rannikkoprikaatin komentaja Pekka Enkaisen kanssa käski saksalaisten poistua saarelta välittömästi. Tällöin Mecke komensi 30–40 miestänsä rantautumaan, ja yritti vangita Miettisen, joka kuitenkin pääsi pakenemaan. Suomalaiset avasivat kello yksi yöllä tulen satamaan virtaavia aluksia ja maihinnousseita neljään suuntaan levittäytyviä saksalaisia sotilaita kohden. Suomalaiset rannikkopatterit tulittivat satamaan saapuvia aluksia, ja saksalainen laivatykistö vastasi tuleen. Saksalaiset nousivat maihin useissa kohdin saaren pohjoisosassa.
Hyökkäyksen painopiste oli Mäkiinpäällykselle johtavan tien suunnassa. Reitillä oli suomalaisten raskaan kranaatinheitinkomppanian valmistelema sulku, jonka ammunta pysäytti saksalaishyökkäyksen. Saksalaiset saivat haltuunsa noin kolmen kilometrin pituisen ja 200–500 metrin levyisen sillanpääaseman. Aamuyöstä saksalaislaivasto vetäytyi pelätessään neuvostoliittolaisten ilmahyökkäystä, ja näin maihinnousujoukot menettivät laivaston tulituen. Neuvostoliiton Itämeren laivaston ilmavoimat olivatkin havainneet saksalaislaivaston jo edellisenä iltana. Ne hyökkäsivät aamulla 36 koneella ja upottivat yhden kuljetusaluksen. Suomalaiset aloittivat vastahyökkäyksen aamulla kello kuuden jälkeen. Neuvostoliittolaiset hyökkäsivät myös maihinnousseita saksalaisjoukkoja vastaan 76 koneella, jotka tekivät 15. lokakuuta yhteensä 481 rynnäkköä. Hyökkäykset aiheuttivat myös suomalaistappioita. Saksalaisen ilmatorjunta pudotti kaksi venäläistä hävittäjää ja yhden pommikoneen. Lentohyökkäysten vuoksi saksalaista risteilijä Prinz Eugenia ei uskallettu lähettää tukemaan maihinnousua.
Suomalaishyökkääjät saartoivat saksalaiset neljään mottiin, joista ensimmäiset saksalaissotilaat antautuivat puoleenpäivään mennessä. Kommodori Mecke haavoittui ja kävi usean muun saksalaissotilaan tavoin sidotuttamassa itsensä suomalaisten puolella sairaalassa, minkä jälkeen miehet pakenivat omalle puolelleen. Todettuaan taistelun olevan hyökkääjien kannalta toivotonta Mecke antautui ehdoitta kello 18.45.
Maihinnousseiden tappiot olivat 155 kaatunutta, 1 231 sotavankia ja kymmenkunta maihinnousulauttaa tai muuta alusta. 900:aa saksalaista ei lähetetty maihin. Suomalaisten tappiot olivat 36 kaatunutta, 67 haavoittunutta ja 8 kadonnutta. Suomalaiset saivat sotasaaliina muun muassa maihinnousulauttoja, syöksyveneitä, sekä kenttä- ja ilmatorjuntatykkejä. Aselepoehtojen mukaisesti suomalaiset joutuivat luovuttamaan kaikki saksalaiset sotavankinsa neuvostoliittolaisille.
Sen sijaan vallattu kalusto sai jäädä Suomelle. Kalusto oli pääasiassa romutuskuntoista; vain yksi iso proomu B-35 (Suomessa Lonna) ja MFP-tyyppinen katettu maihinnousulautta F-177 (Suomessa Seili) kunnostettiin. Ne palvelivat aina 1960-luvulle asti, jolloin lautta romutettiin ja proomu myytiin yksityiselle.