Chile
Talous ja infrastruktuuri > Talous

Chilen talous perustuu maatalouteen, kalastukseen, metsätalouteen ja kaivannaistoimintaan. Chile on ollut 2000-luvulla yksi Latinalaisen Amerikan nopeiten kasvavia talouksia. Yhteiskunnalliset levottomuudet aiheuttivat kuitenkin vuonna 2019 talouskasvun pienenemisen 1,1 prosenttiin, kun vuonna 2018 talouskasvu oli ollut 3,7 prosenttia. Kuparin maailmanhinta ja kansainvälinen kysyntä vaikuttavat merkittävästi Chilen talouteen. Vuosina 2010–2014 talouskasvu oli peräti 5,3 prosenttia, mutta sen jälkeen kasvu hidastui, kun kuparin hinta laski ja kysyntä väheni. Vuosina 2014–2017 talouskasvu oli noin prosentin vuodessa, mutta vuonna 2018 se kasvoi kuparin hinnan taas noustessa.
Kaivostyö on ollut Chilen talouden keskeisin osa-alue jo pitkään. Kuparin lisäksi maasta kaivetaan muun muassa molybdeeniä, rautaa ja nitraatteja. Vuoden 2017 arvion mukaan Chilellä on noin 29 prosenttia maailman kuparivaroista, ja vuonna 2016 maa tuotti 37 prosenttia maailman kuparista. Kaivosteollisuuden osuus bruttokansantuotteesta vuonna 2016 oli 10,3 prosenttia mutta työvoimasta vain 2,5 prosenttia. Tehdasteollisuus on keskittynyt merkittävimpiin kaupunkikeskuksiin, Santiagoon, Valparaísoon ja Concepcióniin. Valmistusteollisuudessa työskentelee noin seitsemäsosa työvoimasta ja se tuottaa noin kuudesosan bruttokansantuotteesta.
Andien ja rannikkovuorten välisessä laaksossa harjoitetaan maanviljelystä. Tärkeimmät viljelyskasvit ovat vehnä, sokerijuurikas, maissi, sipulit, pavut, hedelmät ja viinirypäleet. Chilen eteläosassa laidunnetaan nautakarjaa ja lampaita. Chilen kalastusteollisuus on yksi maailman suurimpia, ja sen merkittävimmät saaliskaloja ovat sardiinit, piikkimakrillit, japaninmakrilli, kummeliturskat ja perunsardelli. FAO:n tilastojen mukaan Chilen kalansaalis oli vuonna 2016 maailman 12:nneksi suurin ja Perun jälkeen Etelä-Amerikan toiseksi suurin. Vesiviljely tuotti lisäksi hieman yli miljoona tonnia kalaa, kun koko muu Latinalainen Amerikka ja Karibian alue tuotti yhteensä 1,67 miljoonaa tonnia.
Chilen tärkeimmät kauppakumppanit ovat Euroopan unioni, Yhdysvallat, Kiina, Japani, Etelä-Korea, Brasilia ja Argentiina. Kuparin osuus viennistä oli vuonna 2016 melkein 50 prosenttia. Muita vientituotteita ovat hedelmät, viinit, kalatuotteet, paperi, sellu ja kemikaalit. Chile oli vuonna 2011 maailman viidenneksi suurin viininviejämaa. Chilen ulkomaankauppa on yksi maailman liberaaleimmista. Se on tehnyt yli 25 kansainvälistä tai kahdenvälistä vapaakauppasopimusta, joiden vaikutusalue kattaa noin 95 prosenttia kaupasta.
Chilen rahayksikkö on peso, ja kansallispankki perustettiin vuonna 1925. Se on valtion virasto, mutta se toimii samalla myös liikepankkina.
Chilen inhimillisen kehityksen indeksi oli vuonna 44:nneksi korkein ja Latinalaisen Amerikan korkein. Talouden kehittyessä maan köyhyysaste on myös selvästi pienentynyt: Vuonna 1990 Tuloköyhyys 29,1 prosenttia ja vuonna 2017 enää 8,6 prosenttia. Samalla ajanjaksolla äärimmäinen köyhyys oli vähentynyt 12,6 prosentista 2,3 prosenttiin. Epätasa-arvo on silti edelleen suurta, eikä gini-kerroin ole juurikaan pienentynyt. Tuloköyhyys vaikuttaa erityisesti alkuperäisasukkaisiin, lapsiin ja naisten johtamiin perheisiin. Työttömyys on selvästi maan keskitasoa suurempaa alemmin koulutetuilla ja nuorilla.