stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arseenipentoksidi
Myrkyllisyys

Useiden muiden arseeniyhdisteiden tavoin arseenipentoksidi on erittäin myrkyllistä. Yhdiste aiheuttaa ihon, hengitysteiden ja silmien ärsytystä, hengitysvaikeuksia ja huonovointisuutta. Suurille määrille altistuminen voi johtaa kuolemaan. Arseenipentoksidin on todettu aiheuttavan syöpäkasvaimia ihmiselle eli olevan karsinogeeninen. Arseenipentoksidin myrkyllisyyden vuoksi sitä ei ole saanut käyttää puunsuoja-aineena Suomessa vuodesta 2007 lähtien.
Aiheesta muualla

Arseenipentoksidin (kidevedellisen) käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
Arseenipentoksidin koordinaatiopolyedri
Asemanseutu (Mynämäki)

Asmandian ulkoilualuetta Mynäjoen varressa Mynämäen Asemanseudulla.
Mynämäen Asemanseutu on asuinalue, kyläkunta ja osa Mynämäen kirkonkylän taajamaa Mynämäessä Varsinais-Suomessa. Aiemmin, ainakin vuodesta 1960 vuoteen 1995 se muodosti oman taajamansa mutta ainakin jo vuonna 2000 se on katsottu osaksi Mynämäen kirkonkylän taajamaa.
Mynämäen Asemanseudun taajama muodostui Uudenkaupungin radan varteen vuonna 1923 avatun Mynämäen rautatieaseman ympärille. Asemasta muodostui tärkeä sekä matkustaja- että tavaraliikenteen solmupaikka, ja aseman läheisyyteen sijoittui muun muassa kaksi viljavarastoa ja vuonna 1952 sinne muutti runsaasti työpaikkoja tarjonnut, maatalouskoneita valmistanut Jukon konepaja.
Kyläkeskuksena Asemanseudun taajaman ympärille muodostunut Aseman koulupiiri kattoi 12 kylää ja alueen väkiluku vuonna 2015 oli noin 500. Vuonna 2014 Mynämäen Asemanseutu valitttiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi. Kyläyhdistyksen Mynämäen asemanseudun kylät aikaansaannoksiin kuuluu muun muassa Mynäjoen rannassa sijaitseva Asmandian ulkoilualue joka toimii muun muassa 6 km pituisen luontopolun lähtöpaikkana.
Nordstrandin kirkko

| Nordstrandin kirkko Nordstrand kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1866
Suunnittelija:  Jacob Wilhelm Nordan
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  350
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Nordstrandin kirkko (norj. Nordstrand kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1866.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nordstrandin kirkko Wikimedia Commonsissa
Game & Watch

Kaksiruutuinen Game & Watch -peli Donkey Kong (1982) suljettuna.
Donkey Kong avattuna.
Game & Watch -nimellä myydyt LCD- eli elektroniikkapelit olivat Nintendon ensimmäisiä videopelejä. Game & Watch -pelit olivat varsin suosittuja 1980-luvun alussa ja niitä valmistettiin vuosina 1980–1991. Nimensä pelit saivat siitä, että samoissa kuorissa oli sekä peli että herätystoiminnolla varustettu digitaalikello. Game & Watcheja myytiin maailmanlaajuisesti 43 milj., joista 13 milj. Japanissa.
Laitteen suunnittelija oli Gunpei Yokoi, joka myöhemmin suunnitteli Game Boyn.
Elektronisten laskimien valmistukseen tarvittavien osien hinnat olivat laskeneet huomattavasti ja Yokoi suunnitteli laitteen olemassa olevalle tekniikalle, jotta hinta pysyi alhaalla. Kun pelit kehittyivät monimutkaisemmiksi Yokoi kehitti D-pad -ohjaimen.Laite sai alkunsa, kun Yokoi huomasi erään miehen käyttävän tylsyyttään taskulaskinta.
Game & Watchit perustuivat samankaltaiseen tekniikkaan kuin nestekidenäyttöiset digitaalikellot ja olivat varsin yksinkertaisia verrattuna aikansa varsinaisiin pelikoneisiin. Ohjaus vaihteli kahdesta painikkeesta Nintendo Entertainment System -tyyliseen painikevalikoimaan.
LCD-tekniikalla toteutetuissa peleissä hahmot olivat usein animoituja. Näyttö koostui yksittäisistä "soluista", joissa kussakin oli yksi kuva, joka oli joko päällä tai pois. Animaatio oli siis varsin rajoitettua ja liike askeleittaista, mutta luovalla suunnittelulla saatiin kuitenkin aikaan hauskoja ja pelattavia pelejä.
Joitakin klassikoita, kuten Nintendon Donkey Kong, Donkey Kong Jr. ja Super Mario Bros. julkaistiin myös Game & Watch -peleinä. Lopulta Game & Watchin syrjäytti vuonna 1989 julkaistu mustavalkoista nestekidenäyttöä käyttävä Game Boy, josta on sittemmin tullut kaikkien aikojen pitkäikäisin ja Nintendon kaupallisesti menestynein pelikonsoli.
Donkey Kong ei ollut ensimmäinen kahta näyttöä käyttävä peli (Oil Panic oli siinä ensimmäinen) mutta se oli ensimmäinen, jossa oli D-pad -ohjain.
Game & Watch -pelejä on kuitenkin uudelleen julkaistu alkuperäisten kaltaisilla pelimekanismeilla, mutta parannetuilla grafiikoilla Game Boyn Game & Watch Gallery -paketeissa. Sen lisäksi Toymax julkaisi Nintendon lisenssillä joitain klassisia Game & Watch -pelejä avaimenperinä 90-luvun lopulla.
Harrastelijat ovat tehneet Game & Watch -peleistä myös kotitietokoneella toimivia versioita, jotka ovat yksi yhteen alkuperäisten kanssa, kaikkine äänineen ja grafiikoineen.
Nintendon Game & Watch -pelejä on aina jäljitelty. Nykyäänkin esimerkiksi yhdysvaltalainen Tiger-yhtiö tekee vielä nestekidenäytöllisiä elektroniikkapelejä.
Suomessa Nintendon Game & Watch -pelien hinta oli yleensä yksiruutuisina 149 mk ja kaksiruutuisina 199 mk (1980–1991 välillä keskimäärin 52 ja 69 euroa vuoden 2019 arvossa).
Game & Watch -sukupolvet

Silver & Gold (1980–1981)
Yksi ruutu
2–4 toimintapainiketta
Tunnettuja pelejä: Manhole, Ball, Fire
Widescreen (1981–1991)
Yksi leveä ruutu
2–5 toimintapainiketta
Tunnettuja pelejä: Octopus, Popeye, Super Mario Bros, Donkey Kong Jr, Tropical Fish, Fire Attack, Fire, Snoopy Tennis, Parachute
Multiscreen (1982–1989)
Kaksi leveää ruutua, joko vaaka- tai pystysuoraan avautuen
Tyypillisesti Nintendo Entertainment System -tyylinen ristiohjain ja yksi toimintapainike
Tunnettuja pelejä: Green House, Mario Bros, Donkey Kong, Donkey Kong II, Zelda, Oil Panic, Squish, Bomb Sweeper, Goldcliff
Tabletop (1983)
Yksi värillinen ruutu ja parannetut äänet
Joystick-mallinen peliohjain ja yksi toimintapainike
Tunnettuja pelejä: Snoopy, Donkey Kong Jr, Popeye
Panorama (1983–1984)
Värillinen peilin avulla katseltava ruutu
Kaksi toimintapainiketta tai ristiohjain
Tunnettuja pelejä: Snoopy, Popeye, Donkey Kong Jr
Superscreen (1984)
Kuten Widescreen, mutta yksi korkea näyttö
Vain yksi peli, Spitball Sparky
Crystal Screen (1986–1988)
Kuten Widescreen, mutta leveämpi laite ja erityyppinen näyttö
5 toimintapainiketta
Tunnettuja pelejä: Super Mario Bros
Micro VS System (1984)
Pelilaite, jossa yksi näyttö ja kaksi johdolla kytkettyä ohjainta, joissa ristiohjaimet
Kaikki pelit kaksinpelejä
Tunnettuja pelejä: Donkey Kong 3, Boxing, Donkey Kong Hockey
Miniclassics (1998)
Avaimenperiä, yksi näyttö, toisintoja vanhoista peleistä
Valmistajana Toymax
Tunnettuja pelejä: Tetris, Super Mario Bros
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nintendo
GameAndWatch.com - tietoa Game & Watch -peleistä
MADrigal's handhelds simulators
Game & Watch Mania
Petit Le Mans

Petit Le Mansin rata.
Petit Le Mans on moottoriurheilun kestävyysajokilpailu, joka ajetaan Road Atlantan moottoriradalla Yhdysvalloissa. Petit Le Mansin perusti liikemies Don Panoz ja ensimmäinen kilpailu ajettiin vuonna 1998. Suomalaisista kisan voittoa on juhlinut Jyrki Järvilehto vuosina 2003 ja 2004. Vuodesta 2014 alkaen kilpailu on kuulunut WeatherTech SportsCar Championship -sarjaan.
Kilpailua on pidetty tuhannen mailin tai kymmenen tunnin kisana (kumpi täyttyy ensin), mutta vuodesta 2014 alkaen se on kestoltaan kymmenen tuntia.
Voittajat

| Vuosi | Kuljettajat | Talli | Auto |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 |  Eric van de Poele  Wayne Taylor  Emmanuel Collard |  Doyle-Risi Racing | Ferrari 333 SP |
| 1999 |  David Brabham  Éric Bernard  Andy Wallace |  Panoz Motor Sports | Panoz LMP-1 Roadster-S-Ford |
| 2000 |  Allan McNish  Rinaldo Capello  Michele Alboreto |  Audi Sport North America | Audi R8 |
| 2001 |  Frank Biela  Emanuele Pirro |  Audi Sport North America | Audi R8 |
| 2002 |  Tom Kristensen  Rinaldo Capello |  Audi Sport North America | Audi R8 |
| 2003 |  JJ Lehto  Johnny Herbert |  ADT Champion Racing | Audi R8 |
| 2004 |  Marco Werner  JJ Lehto |  ADT Champion Racing | Audi R8 |
| 2005 |  Frank Biela  Emanuele Pirro |  ADT Champion Racing | Audi R8 |
| 2006 |  Rinaldo Capello  Allan McNish |  Audi Sport North America | Audi R10 TDI |
| 2007 |  Allan McNish  Rinaldo Capello |  Audi Sport North America | Audi R10 TDI |
| 2008 |  Allan McNish  Rinaldo Capello  Emanuele Pirro |  Audi Sport North America | Audi R10 TDI |
| 2009 |  Franck Montagny  Stéphane Sarrazin |  Team Peugeot Total | Peugeot 908 HDi FAP |
| 2010 |  Franck Montagny  Stéphane Sarrazin  Pedro Lamy |  Team Peugeot Total | Peugeot 908 HDi FAP |
| 2011 |  Franck Montagny  Stéphane Sarrazin  Alexander Wurz |  Peugeot Sport Total | Peugeot 908 |
| 2012 |  Neel Jani  Nicolas Prost  Andrea Belicchi |  Rebellion Racing | Lola B12/60-Toyota |
| 2013 |  Neel Jani  Nicolas Prost  Nick Heidfeld |  Rebellion Racing | Lola B12/60-Toyota |
| 2014 |  Jordan Taylor  Ricky Taylor  Max Angelelli |  Wayne Taylor Racing | Chevrolet Corvette DP |
| 2015 |  Nick Tandy  Patrick Pilet  Richard Lietz |  Porsche North America | Porsche 911 RSR |
| 2016 |  John Pew  Oswaldo Negri Jr.  Olivier Pla |  Michael Shank Racing | Ligier JS P2-Honda |
| 2017 |  Ryan Dalziel  Brendon Hartley  Scott Sharp |  Tequila Patron ESM | Nissan Onroak DPi |
| 2018 |  Ryan Hunter-Reay  Jordan Taylor  Renger van der Zande |  Wayne Taylor Racing | Cadillac DPi-V.R |
| 2019 |  Felipe Nasr  Pipo Derani  Eric Curran |  Whelen Engineering Racing | Cadillac DPi-V.R |
| 2020 |  Ryan Briscoe  Scott Dixon  Renger van der Zande |  Konica Minolta Cadillac | Cadillac DPi-V.R |
| 2021 |  Jonathan Bomarito  Oliver Jarvis  Harry Tincknell |  Mazda Motorsports | Mazda RT24-P |
| 2022 |  Tom Blomqvist  Hélio Castroneves  Oliver Jarvis |  Meyer Shank Racing w/ Curb-Agajanian | Acura ARX-05 |
| 2023 |  Tom Blomqvist  Hélio Castroneves  Colin Braun |  Meyer Shank Racing w/ Curb-Agajanian | Acura ARX-06 |
| 2024 |  Sébastien Bourdais  Scott Dixon  Renger van der Zande |  Cadillac Racing | Cadillac V-Series.R |

Käännös suomeksi
Global RallyCross Championship

| Global RallyCross Championship |
| --- | --- |

Ensimmäinen kausi:  2011
Viimeinen kausi:  2017
Virallinen kotisivu
Global RallyCross Championship oli Yhdysvalloissa vuosina 2011-2017 ajettu rallicross-sarja. Luokan kilpailut ajettiin muiden Pohjois-Amerikan suurten moottoriurheilusarjojen, kuten NASCARin ja IndyCarin yhteydessä.
Suomalaisittain sarja oli herättänyt kiinnostusta kahden suomalaiskilpailijan läsnäololla. Ralliautoilun kaksinkertainen maailmanmestari Marcus Grönholm sekä Toomas Heikkinen kilpailivat sarjassa kaudella 2012. Muita tunnettuja kuljettajia sarjassa ovat Ken Block ja Travis Pastrana.
Mestarit

| Kausi | Kuljettaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2011 |  Tanner Foust |  Olsbergs MSE Ford Racing |
| 2012 |  Tanner Foust |  Olsbergs MSE Ford Racing |
| 2013 |  Toomas Heikkinen |  Olsbergs MSE Ford Racing |
| 2014 |  Joni Wiman |  Olsbergs MSE Ford Racing |
| 2015 |  Scott Speed |  Volkswagen Andretti Rallycross |
| 2016 |  Scott Speed |  Volkswagen Andretti Rallycross |
| 2017 |  Scott Speed |  Volkswagen Andretti Rallycross |
Hashim Thaçi

| Hashim Thaçi |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2016).
Kosovon 5. presidentti
 7. huhtikuuta 2016 – 5. marraskuuta 2020  
Pääministeri:  Isa Mustafa
Edeltäjä:  Atifete Jahjaga
Seuraaja:  Vjosa Osmani
Kosovon 7. pääministeri
 9. tammikuuta 2008 – 9. joulukuuta 2014  
Edeltäjä:  Agim Çeku
Seuraaja:  Isa Mustafa
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1968 (ikä 56) Skënderaj, Jugoslavia
Puoliso:  Lumnije Thaçi
Tiedot
Puolue:  Kosovon demokraattinen puolue (1999–2016) sitoutumaton (2016–)
Uskonto:  islam
 Nimikirjoitus
Hashim Thaçi (s. 24. huhtikuuta 1968 Srbica, Kosovo, Serbia, Jugoslavia) on Kosovon entinen presidentti. Hän oli virassa vuosina 2016–2020. Thaçi on aiemmin toiminut Kosovon pääministerinä, ulkoministerinä, Kosovon demokraattisen puolueen (PDK) puheenjohtajana ja Kosovon vapautusarmeija UÇK:n poliittisena johtajana.
Tausta ja koulutus

Hashim Thaçi syntyi Broćnan kylässä (alb. Buroja), Srbicassa (Skenderaj) Jugoslavian sosialistiseen liittotasavaltaan kuuluneessa Serbiassa. Srbica sijaitsee Drenican (Drenicë) laaksossa, joka on historiallisesti ollut albaanivastarinnan keskus. Myöhemmin Drenicasta kehittyi Kosovon vapautusarmeijan kehto 1990-luvulla.
Thaçi opiskeli filosofiaa ja historiaa Pristinan yliopistossa. Asuttuaan vuonna 1993 Sveitsissä hän liittyi poliittiseen albaanipakolaisten ryhmään. Hän ilmoittautui jatko-opiskelijaksi Zürichin yliopistoon historian ja kansainvälisten suhteiden laitokselle, mutta jätti myöhemmin opinnot kesken.
Rikokset ja rikosepäilyt

Länsimaatselvennä pitävät Kosovon vapautusarmeijaa albaanien terroristijärjestönä ja Thaçin tekemät useat serbipoliisien ja – siviilien murhat vuosina 1992–1996 tekivät hänestä etsintäkuulutetun rikollisen. 11. heinäkuuta 1997 Pristinan tuomioistuin tuomitsi Thaçin 10 vuodeksi vankeuteen terrorismista. Myös Haagin kansainvälinen sotarikostuomioistuin tutkii Hashim Thaçin toimia UÇK:n sotilaallisena johtajana ja valmistelee syytteitä kansanmurhasta ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Saksan tiedustelupalvelu Bundesnachrichtendienstin ja Bundeswehrin raportin mukaan pääministeri Thaçi, entinen pääministeri Ramush Haradinaj ja parlamenttiryhmän puheenjohtaja Xhavit Haliti ovat sotkeutuneet syvälle paikalliseen rikollisuuteen. 1990-luvun lopulla Thaçi johti koko Kosovon alueella toimivaa rikollisverkostoa, lisäksi hänellä on yhteyksiä Tšekin ja Albanian mafioihin ja hän on asioinut palkkamurhaaja 'Afrimin' kanssa, joka on murhannut ainakin 11 ihmistä.
Joulukuussa 2010 Euroopan neuvoston raportti syytti Thaçia sekaantumisesta mafiatyylisen rikollisverkostoon, joka harjoitti aseiden, huumeiden ja elinten salakuljetusta Itä-Euroopassa. Raportin mukaan Thaçin lähipiiri kuljetti vankeja sodan jälkeen rajan yli Albaniaan, jossa serbivangit murhattiin ja heidän munuaisensa myytiin elinsiirtomarkkinoille. Raportin laati Dick Martyn johtama työryhmä kaksivuotisen tutkimuksen jälkeen. Thaçin hallitus on leimannut raportin Venäjän ja Serbian mustamaalaukseksi.
Myös Guardian-sanomalehden haltuunsa saamien Naton salaisten raporttien mukaan Thaçi oli yksi maansa järjestäytyneen rikollisuuden korkeimmista päälliköistä.
Poliittinen ura

Pristinan yliopistossa filosofiaa ja historiaa opiskellut Thaçi nousi UÇK:n johtoon maaliskuussa 1999. 17. marraskuuta 2007 pidetyissä parlamenttivaaleissa Thaçin johtama PDK sai 34 prosenttia äänistä ja julistautui vaalien voittajaksi.
Toukokuussa 2016 Thaçi osallistui Kosovon ensimmäiseen pride-kulkueeseen Pristinassa yhdessä brittiläisten ja amerikkalaisten diplomaattien kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Profiili Helsingin Sanomissa
Suurarkkipiispa

Suurarkkipiispa (lat. archiepiscopus maior) on idän kristittyjen parissa autokefaalisen tai autonomisen kirkon pää, joka ei historiallisista tai ekumeenisista syistä halua käyttää patriarkan arvonimeä.
Ortodoksinen kirkko

Kreikan ortodoksisessa kirkossa Ateenan arkkipiispa käyttää suurarkkipiispan arvonimeä kunnioituksesta Konstantinopolin patriarkkaa kohtaan.
Katolinen kirkko

Katolisessa kirkossa suurarkkipiispa on Rooman kirkon kanssa unioidun, Idän riitusta käyttävän kirkon päämies, joka käyttää omassa autonomisessa (sui juris) kirkossaan samaa päätäntävaltaa kuin Idän katolisten kirkkojen patriarkat. Se, ettei kaikille Idän unioitujen kirkkojen päämiehille ole myönnetty patriarkan nimeä ja arvoa, johtuu ennen kaikkea hienotunteisuudesta ei-katolilaisia kristittyjä kohtaan. Näiden kirkkojen jäsenet tosin saattavat pitää järjestelmää syrjivänä, ja käytännössä näidenkin kirkkojen päämiehistä käytetään usein patriarkan arvonimeä. Erot patriarkan ja suurarkkipiispan välillä ovat enimmäkseen seremonioihin ja protokollaan liittyviä.
Suurarkkipiispa on protokollan mukaisessa arvojärjestyksessä patriarkan alapuolella, mutta arkkipiispan yläpuolella.
Kun suurarkkipiispa luodaan kardinaaliksi, hän kuuluu kardinaalipapin luokkaan, kun taas patriarkat kuuluvat kardinaalipiispojen luokkaan.
Sekä patriarkat että suurarkkipiispat valitsee virkaansa heidän kirkkojensa kirkolliskokous. Patriarkat pyytävät paavilta hyväksynnän eli "kirkollisen yhteyden" (ecclesiastica communio) vasta heidän virkaan asettamisensa jälkeen, kun taas suurarkkipiispat joutuvat pyytämään samaa jo ennen virkaan asettamistaan.
Tällä hetkellä on neljä suurarkkipiispanistuinta:
| Piispanistuin | sui iuris-kirkko | Piispa | Kohotettu suurarkkipiispanistuimen arvoon |
| --- | --- | --- | --- |
| Kiova-Galitsia1 (Ukraina) | Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko | Svjatoslav Ševtšuk | 2001 |
| Ernakulam-Angamaly (Kerala, Intia) | Syro-Malabaarinen kirkko | George Alencherry | 1993 |
| Thiruvananthapuram2 (Kerala, Intia) | Syro-Malankaarinen kirkko | Isaac Cleemis Thottunkal | helmikuu 2005 |
| Alba Iulia-Făgăraş (Romania) | Romanian kreikkalais-katolilainen kirkko | Lucian Mureşan | joulukuu 2005 |
1. Vuodesta 1963 vuoteen 2005 Lvivin arkkihiippakunta. Kiova pyrkii saamaan oman patriarkaatin. Arvonimeä patriarkka käytetään yleisesti.
2. Syro-malankaarisen kirkon päämies käyttää myös katholikoksen arvonimeä.
Kontrafaktuaalinen kvanttilaskenta

Kontrafaktuaalinen kvanttilaskenta (engl. counterfactual quantum computation) on menetelmä kvanttikoneen laskennan tuloksen päättelemiseksi ilman, että itse laskentaa suoritetaan aktiivisesti.  Tekniikkaan liittyvässä menetelmässä kvanttitietokone asetetaan superpositioon ”ei-käynnissä”- ja käynnissä”-tilojen välillä esimerkiksi kvantti-Zenon-ilmiön  avulla. Monen toiston jälkeen ”ei käynnissä”-tila kehittyy lopulliseen arvoon, josta voidaan päätellä laskennan tulokset.
Arkisto

Arkisto Jokihaaran koulun ullakolla Laviassa.
Arkisto tarkoittaa järjestelmää, jonka kohteena ovat kirjoitus-, kuva-, äänite- ja tietokonetuotosten talletus. Arkisto tarkoittaa myös niiden luettelointia, säilytystä, kuljetusta että yleistä hallinnointia. Arkistolla voidaan tarkoittaa myös asiakirjojen säilytykseen tarkoitettua tilaa tai rakennusta. Yleensä tässä yhteydessä tuodaan nimessä esille aineistoa säilyttävä yhteisö, viranomainen tai laitos.
Arkistolla tarkoitetaan lisäksi tiettyä asiakirjaryhmien kokonaisuutta, joka fyysisesti saattaa sijaita useammassakin paikassa samaan aikaan. Sana arkisto voi olla myös tieteellisen aikakausijulkaisun lisämääritteenä esimerkkinä vaikkapa Historiallinen Arkisto, jossa julkaistaan historiallisia tutkimuksia.
Sana arkisto peräisin kreikan käsitteestä arkheion. Alun perin sillä tarkoitettiin sekä viranomaista että kaupungintaloa. Muinaisroomalaiset käyttivät käsitettä arca, jolla tarkoitettiin varmaa paikkaa.
Arkistotoimi vastaa asiakirjojen pitkäaikaisesta säilyttämisestä. Sen tehtävänä on varmistaa asiakirjojen käytettävyys ja säilyminen, huolehtia asiakirjoihin liittyvästä tietopalvelusta, määritellä asiakirjojen säilytysarvo ja hävittää tarpeeton aineisto.
Historia

Lähes kaikissa luku- ja kirjoitustaidon piiriin tulleissa kulttuureissa tavataan arkistoja. Mesopotamiassa sekä yleensä Vähässä-Aasiassa hallitsijat laativat ja säilyttivät verraten seikkaperäisiä selostuksia, jotka koskivat eritoten heidän virkatoimiaan.
Ensimmäisenä eurooppalaisena arkistona voidaan eittämättä pitää Ateenan raatihuoneeseen 460 eaa. perustettua lakitekstien arkistoa. Roomassa rakennettiin Capitoliumille tabulariumi, johon valtakunnan valtiosopimukset arkistoitiin. Valtakunnan finanssihallinnon asiakirjat koottiin puolestaan kaupungissa olevaan Saturnuksen temppeliin. Kun Capitolium oli palanut v. 83 eaa., niin Saturnuksen temppelin taakse rakennettiin valtionarkisto (Aerarium Saturini). Keisarikaudella perustettiin vielä keisarillisen palatsin kanslian yhteyteen keskusarkisto (Santuarium Caesaris).
Keskiajan alkaessa roomalainen perinne siirtyi kirkolliselle organisaatiolle. Sitä vastoin hitaasti kehittyvän maallisen hallinnon arkistot pysyivät pitkään varsin alkeellisina ja vaikeasti hyödynnettävinä. Maallisella hallinnolla ei yleensä keskiajalla ollut pysyvää sijoituspaikkaa, vaan hallinto liikkui hallitsijan mukana paikasta toiseen. Tämän tähden arkistot yleensä tuhoutuivat ja kärsivät suuria vahinkoja. Kaarle Suuri perusti omana aikanaan arkistoja samalla kun hän suoritti koulureformia ja muutti yhteiskuntaa aiempaa stabiilimmaksi. Kuitenkin vasta 1200- ja 1300-luvuilla syntyivät Ranskassa ja Englannissa ensimmäiset arkistot kuninkaan ja hallinnon asiakirjoista, joita voitiin käyttää tehokkaina referenssilähteinä kun oli esimerkiksi tarve puolustella hallitsijan tekoja, oikeuksia tai omistuksia.
Ensimmäinen nykykäsityksen mukainen arkistorakennus rakennettiin Kastilian Salamancaan 1542. Kuitenkin vasta 1700-luvun loppuvaihe toi todellisen vyöryn arkistojen perustamiseen. Ranskan vallankumouksen myötä perustettiin maan keskusarkisto Archive National, jonka alaisuuteen tulivat departementtien arkistot. Materiaalia oli vallankumouksen myötä suorastaan tulvinut julkiselle vallalle, sillä luostareiden ja feodaaliruhtinaiden yksityisarkistoja oli takavarikoitu todella lukuisasti.
Jacob von Rammingen, joka oli yksi ensimmäisistä “arkistoteoreetikoista”, kirjoitti Saksassa v. 1571 tarkoituksellisesti niin hämärän oppikirjan, ettei sen perusteella pysty sanomaan, miten asiakirjahallintaa hoidettiin. Syynä oli se, että kyse oli von Rammingenin suvussa sukupolvelta toiselle siirtyvän ammatin salaisuuksista. Rahanarvoisia taitoja ei haluttu opettaa ulkopuolisille.
Arkistot Suomessa

Suomessa arkistojen historia alkaa jo keskiajalla, sillä alueelle juurtuneen hengellisen ja maallisen vallan vakiintuminen merkitsi myös asiakirjamateriaalin syntyä.
Suomessa ei ennen vuotta 1816 ollut omaa keskusarkistoa, vain viranomaisten (hovioikeudet, lääninhallitukset ja tuomiokapituli) arkistoja. Ruotsin vallan aikana, vuoteen 1809 asti, kaikki keskeinen keskusarkistomateriaali siirrettiin Ruotsin keskusarkistoon. Sen jälkeen Venäjälle vuoteen 1816 asti, jolloin Senaatin arkisto perustettiin.
Autonomisen Suomen senaatin arkistoon kertyi runsaasti myös muuta asiakirja-aineistoa, sillä Haminan rauhan mukaisesti Ruotsista siirrettiin sinne arkistomateriaalia ja samoin tehtiin Pietarista niin sanotulle vanhan Suomen materiaalillelähde?. Vähitellen senaatin arkistosta muodostui Suomen keskusarkisto. Vuonna 1844 arkiston hoito annettiin historiantutkijan koulutuksen saaneelle henkilölle. Arkisto avattiin yleisön käyttöön 1859 ja kymmenen vuotta myöhemmin se sai Valtionarkiston nimen. Vuonna 1994 Valtionarkisto vaihtoi nimensä Kansallisarkistoksi.
Jo 1800-luvulta lähtien oli suunniteltu alueellisten maakunta-arkistojen perustamista. Toimeen ryhdyttiin vasta seuraavalla vuosisadalla, kun vuonna 1927 perustettiin Hämeenlinnan maakunta-arkisto.
Suomen arkistolaitoksen keskushallinnosta vastaa opetusministeriön alaisuudessa toimiva Kansallisarkisto. Kansallisarkiston alaisuudessa toimii seitsemän Maakunta-arkistoa:
Turun maakunta-arkisto
Mikkelin maakunta-arkisto
Hämeenlinnan maakunta-arkisto
Jyväskylän maakunta-arkisto
Joensuun maakunta-arkisto
Vaasan maakunta-arkisto
Oulun maakunta-arkisto
Ahvenanmaalla on oma arkistolaitoksensa, jonka tehtäviä ja toimintaa säätelee Ahvenanmaan maakunnan arkistolaki:
Puolustusministeriön ja ulkoministeriön hallinnonaloilla on omat päätearkistot:
Lisäksi meillä on lukuisa joukko muita päätearkistoja:
Kulttuurialojen arkistoja:
Ruotsin vallan ajan Suomen koskevia arkistoaineistoja on myös esimerkiksi Tukholman Krigsarkivetissa.
Arkistoja ulkomailla > Ruotsi

Ruotsin valtionarkisto Riksarkivet on perustettu jo vuonna 1618. Se on itsenäinen keskusvirasto ja sen tehtävänä on valvoa arkistotoimintaa koko valtakunnassa. Riksarkivet on myös valtion heraldinen keskusvirasto ja julkaisee myös Svenskt Diplomatariumin. Arkiston organisaatioon kuuluu myös 1805 perustettu sota-arkisto Krigsarkivet sekä Svensk arkivinformation ja Arkion.
Arkistoja ulkomailla > Viro

Viron kansallisarkisto Rahvusarhiiv on perustettu vuonna 1999. Se koostuu neljästä maakunta-arkistosta sekä historiallisesta, elokuva- ja valtionarkistoista. Historiallinen arkisto on vuonna 1921 perustetun vanhan valtionarkiston seuraaja.