stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amarok (albumi)

| Amarok Mike Oldfield |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 1990
 Tuottaja(t): Tom Newman Mike Oldfield
 Tyylilaji: maailmanmusiikki, progressiivinen rock
 Kesto: 60.02
 Levy-yhtiö: Virgin
Mike Oldfieldin muut julkaisut
| Earth Moving 1989 | Amarok 1990 | Heaven's Open 1991 |
Amarok on Mike Oldfieldin kolmastoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Albumi sisältää vain yhden tunnin pituisen (tarkkaan ottaen 60 minuuttia ja kaksi sekuntia) musiikkikappaleen. Musiikillisesti albumi seuraa Oldfieldin aikaisempia progressiivisen rockin suuntaan kallellaan olevia kokeiluja, joskin albumilla kuullaan erittäin vähän syntetisaattoreita ja kappaleessa seuraillaan niin kansanmusiikin kuin maailmanmusiikin melodioita ja rytmejä. Yksi albumin keskeisistä teemoista on afrikkalainen musiikki. Perkussionistit ovat samat kuin vuoden 1975 Ommadawn-levyllä.
Virgin-levy-yhtiö oli toistuvasti pyytänyt Oldfieldiä tekemään jatkoa suositulle Tubular Bells -albumille, varsinkin kun heidän välinen sopimuksensa oli kulumassa umpeen. Oldfield oli kuitenkin varsin kyllästynyt Virginiin. Amarok oli tavallaan osa erittäin monimutkaista viimeistä solvausta Virginille. Amarok oli ensinnäkin albumi, josta oli lähes mahdotonta erottaa yksittäisiä osia radiosoittoa varten ja jota oli muutenkin lähes mahdoton markkinoida. Albumi antoi Oldfieldille taas mahdollisuuden säveltää mieleistään musiikkia. Virgin oli halunnut Oldfieldiltä joko laulettua popmusiikkia tai sitten Tubular Bells -nimisiä levyjä.selvennä
Albumilla oli myös muita pieniä näpäyksiä Virginin suuntaan. Eräässä kohdassa albumia kuullaan taustalla syntetisaattorilla morsetettuna ”fuck off RB”, viitaten Virginin Richard Bransoniin, jonka kanssa Oldfieldillä oli erittäin kireät välit. Oldfield myös sanoi kerran toivoneensa, että albumille tyypillinen erittäin suuri dynaaminen vaihtelu johtaisi siihen, että Virginin johtaja Simon Draper kuuntelisi autossa hiljaista kohtaa kovalla ja ajaisi ojaan yllättävän voimakkaan kohdan aikana. Jostakin syystä juuri morsekoodin sisältänyt kohta päätyi Virginin julkaisemalle Elements-kokoelmalevylle, johon leikattiin Amarokista kuuden minuutin pituinen katkelma.
Aikaisemmissa albumeissa Oldfield oli kokeillut suurta määrää erikoisia instrumentteja. Myös Amarokilla kuullaan esimerkiksi lelukoiraa, erotuomarin pilliä, vesilasia, naamaläpäyksiäselvennä, hammasharjaa, ”feikkiradiota”selvennä, Hoover-pölynimuria ja ”lentokonemallien tekijöiden työkalulaatikon sisältöä”. Viimeisenä listalla ovat ”pitkät ohuet roikkuvat metalliputket”, viitaten putkikelloihin (engl. tubular bells): jopa soitinlistauksessaan Oldfield halusi välttää levy-yhtiön toivomia viittauksia Tubular Bells -levyyn.
Kappaleet

| --- | --- |
 Amarok – 60.02 00:00 – Fast Riff Intro  02:32 – Intro  05:46 – Climax I – 12 Strings  06:18 – Soft Bodhran  07:20 – Rachmaninov I  08:35 – Soft Bodhran 2  09:29 – Rachmaninov II  09:56 – Roses  10:42 – Reprise I – Intro  12:45 – Scot  13:16 – Didlybom  15:00 – Mad Bit  15:56 – Run In  16:11 – Hoover  18:00 – Fast Riff  19:57 – Lion  21:57 – Fast Waltz  23:42 – Stop  24:33 – Mad Bit 2  24:46 – Fast Waltz 2  25:06 – Mandolin  26:07 – Intermission :  26:23 – Boat  29:27 – Intro Reprise 2  32:07 – Big Roses  33:13 – Green Green  34:24 – Slow Waltz  36:04 – Lion Reprise  37:05 – Mandolin Reprise  37:47 – TV am/Hoover/Scot  39:50 – Fast Riff Reprise  42:22 – Boat Reprise  43:32 – 12 Rep / Intro Waltz  44:12 – Green Reprise  44:46 – Africa I: Far Build  48:00 – Africa I: Far Dip  48:46 – Africa I: Pre Climax  49:32 – Africa I: 12 Climax  50:24 – Africa I: Climax I  51:00 – Africa II: Bridge  51:17 – Africa II: Riff  51:34 – Africa II: Boats  51:52 – Africa II: Bridge II  52:10 – Africa II: Climax II  54:22 – Africa III: Baker
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Tubular.net: Amarok (englanniksi)
Amarok-analyysi (englanniksi)
Arvopaperi

Paperinen osakekirja vuodelta 1988.
Arvopaperi on esimerkiksi omistusosuuden (esim. osakeyhtiön osake) tai määritellyn oikeuden (esim. asunto-osakeyhtiön osake) todisteena oleva asiakirja tai arvo-osuus, kuten osakekirja tai joukkovelkakirja. Myös juoksevat velkakirjat, sijoitusrahasto-osuudet ja johdannaisinstrumentit ovat arvopapereita. Arvopaperit helpottavat osuuksien ja/tai oikeuksien siirtämistä henkilöltä toiselle esim. kaupan tai perinnön yhteydessä. Arvopaperi toimii luovutettavana merkkinä omistuksesta tai oikeudesta. Omalta osaltaan arvopaperi käsitteenä mahdollistaa suurempien kokonaisuuksien jakamisen pienempiin osuuksiin osakeyhtiön ja joukkovelkakirjan kaltaisissa monen henkilön omistamissa rakenteissa.
Historiallisesti arvopaperilla on tarkoitettu nimenomaan osuuden tai oikeuden merkiksi tuotettua fyysistä asiakirjaa. Nykyisin fyysiset asiakirjat on yhä useammin korvattu tietojärjestelmään tallennetuilla arvo-osuuksilla. Tällöin riippumaton taho (arvopaperikeskus) ylläpitää arvo-osuusjärjestelmää, johon kirjataan tiedot arvo-osuuksista sekä niiden omistajista.
Arvopaperin käsitettä käytetään Suomen lainsäädännössä mm. arvopaperimarkkinalaissa, sijoitusrahastolaissa sekä yleisesti osakeyhtiötä, asunto-osakeyhtiötä ja lainoja koskevassa lainsäädännössä. Ruotsalaisen mallin mukaisesti arvopaperi voidaan määritellä siten, että sen välitön hallinta on sen osoittaman etuuden saamisen välttämätön edellytys.
Arvopaperin vaihdantaa on pyritty edistämään mm. lainsäädännön keinoin, jotta arvopapereilla käytävä kauppa ei kärsisi lainsäädännöstä johtuvien epävarmuustekijöiden vuoksi. Muun muassa varastetun arvopaperin vilpittömässä mielessä oleva ostaja saa, toisin kuin varastetun irtaimen reaaliesineen kohdalla, saantosuojaa arvopaperin oikeaa omistajaa kohtaan. Oikea omistaja ei siis voi vaatia arvopaperin takaisin luovuttamista enää sen jälkeen, kun arvopaperin oikeudettomasti haltuunsa saanut on ennättänyt luovuttaa sen kolmannelle. Varastettu tai kadonnut arvopaperi voidaan käräjäoikeuden päätöksellä kuolettaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arvopaperi Wikimedia Commonsissa
Andrei Svetlakov

| Andrei Svetlakov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1996 (ikä 28) Moskova, Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  PHK TsSKA Moskova
Sarja:  KHL
Pelinumero:  87
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Seurat:  2014–
NHL-varaus:  178. varaus, 2017 Minnesota Wild
Andrei Pavlovitš Svetlakov (s. 6. huhtikuuta 1996 Moskova, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelaa nykyään PHK TsSKA Moskovassa KHL-liigassa.
Maajoukkueura

Andrei Svetlakov pelasi alle 20-vuotiaiden MM-jääkiekkoturnauksessa Helsingissä 2016. Hän voitti joukkueessaan hopeaa. Päätösottelussa Suomea vastaan hän teki kaksi maalia. Seitsemässä pelaamassaan turnauspelissä hän sai 3+1=4 tehopistettä.
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 2016 | jääkiekko |  |
Aiheesta muualla

Andrei Svetlakov Eliteprospect-sivustolla
Andrei Svetlakov Hockey Db:ssa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Ari Salo

| Ari Salo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. lokakuuta 1963 (ikä 61) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Maila:  vasen
Pituus:  172 cm
Paino:  72 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1980–1999
Seurat:  JyP HT (Idiv/SML),   MODO (SEL),   Jokerit (SML),   Rouen (FRA),   Briançon,   Grenoble
Ari Salo (s. 3. lokakuuta 1963 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Salo pelasi urallaan SM-liigaa JyP HT:n ja Jokereiden joukkueissa.
Pelaajaura

Salo aloitti uransa JyP HT:n 1-divisioonajoukkueessa kaudella 1980–1981. Joukkueen noustessa liigaan kaudeksi 1985–1986 Salo pääsi näyttämään taitojaan liigakaukaloissa. Salo oli mukana voittamassa JyP HT:n ensimmäistä SM-mitalia (hopeaa) keväällä 1989, jonka jälkeen pelasi jyväskyläläisjoukkueessa vielä yhden kauden. Syksyllä 1990 hän siirtyi Ruotsin Elitserieniin MoDon riveihin yhdeksi kaudeksi. Ruotsista Salo siirtyi Helsingin Jokereihin, jossa hän pelasikin SM-liigauransa lopun. SM-liigapelien loputtua keväällä 1995 hän suuntasi Ranskaan, missä hän pelasi 5 kautta kolmessa eri joukkueessa.
Ari Salo toimi urallaan puolustajana keräten SM-liigassa vuosina 1985–1995 yhdeksän kauden aikana 121 pistettä (32 maalia, 89 syöttöä) 387 ottelussa. Salo sai urallaan kaksi kultaista ja kaksi hopeista mitalia SM-liigassa.
Pelaajauransa loputtua Salo on toiminut valmennustehtävissä, muun muassa JYPin joukkueen apuvalmentajana 2002–2005.
Anathon Aall

Anathon Aall vuonna 1886.
Anathon August Fredrik Aall (15. elokuuta 1867 Nyborg i Nesseby (nyk. Unjárga-Nesseby) – 9. tammikuuta 1943 Lunner, Oppland) oli norjalainen filosofi. Hän oli Kuninkaallisen Fredrikin yliopiston, nyk. Oslon yliopisto, professori 1908–1937. Aall tutki varsinkin filosofian historiaa mutta myöhemmin myös kokeellista psykologiaa ja tietoteoriaa. Hän edusti pluralistista maailmankatsomusta. Teoksessa Filosofien i Norden (1919) hän luo katsauksen myös suomalaisen filosofian kehitykseen.
Taustaa

Anathon Aall syntyi Nessebyssä Finnmarkissa, Norjassa. Hän oli kirkkoherra Niels Anton Aallin (1833–1896) ja hänen vaimonsa Mathilde Susanne Dahlin (1842–1910) poika. Hänen isoisänsä Hans Cato Aall (1807-1862) oli kansanedustaja ja Hammerfestin pormestari.
Hänen veljensä Herman Harris Aall (1871-1957) oli juristi ja fasistinen poliitikko. Hänen sisarensa Marna Aall (1873–1948) oli naimisissa filosofi Kristian Birch-Reichenwald Aarsin kanssa vuosina 1895–1910. Anathon Aall esitti Aarsin elämäkerran elämäkertasanakirjan Norsk biografisk leksikon ensimmäisen painoksen ensimmäisessä osassa.
Ura

Aallin perhe muutti paljon hänen nuoruudessaan, sillä hänen isänsä oli pappi. Aall suoritti toisen asteen koulutuksensa Stavangerissa vuonna 1886 ja valmistui Royal Frederick Universitystä (nykyinen Oslon yliopisto) tutkinnon cand.theol. Vuonna 1892. Vuodesta 1893 vuoteen 1897 hän suoritti uskonnollisia opintoja neljässä Euroopan maassa. Vuonna 1897 hän haki kirkkohistorian professorin virkaa Royal Frederickin yliopistoon, mutta hänet hylättiin, koska arviointikomitea totesi hänen "poikkeavan kirkkomme uskosta" ja siksi "sopimaton" luennoimaan pappeja. ehdokkaat.
Tämän jälkeen hän opiskeli filosofiaa Isossa-Britanniassa ja kokeellista psykologiaa Saksassa. Hänet valittiin Norjan tiede- ja kirjallisuusakatemian jäseneksi jo vuonna 1898. Hän julkaisi useita teoksia, mukaan lukien vuoden 1903 opinnäytetyön Über die Wirkung der Wiederholung eines Elements bei gleichzeitiger Vorführung mehrerer Schriftzeichen. Hän työskenteli lehtorina Halle-Wittenbergin yliopistossa 1904-1908. Hänet nimitettiin filosofian professoriksi Royal Frederick Universityyn vuonna 1908. Filosofian tutkimuksen lisäksi hän julkaisi ajatushistoriaa koskevia teoksia ja myös auttoi luomaan Filosofian laitoksen, jota hän johti eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1937. Hän oli humanistisen tiedekunnan dekaani 1918-1921 ja vieraileva tutkija Columbian yliopistossa 1924-1925. Aall oli mukana myös raittiustyössä. sekä edistää kansainvälistä rauhaa.
Dainis Kūla

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | keihäs |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Helsinki 1983 | keihäs |  |
Dainis Kūla latvialaisessa postimerkissä vuodelta 1996
Dainis Kūla (s. 28. huhtikuuta 1959) on latvialainen keihäänheittäjä, olympiavoittaja ja MM-pronssimitalimies. Kansainvälisellä tasolla hän edusti Neuvostoliittoa.
Moskovan olympiavuonna 1980 Kūla heitti jo alkukesästä 90,30, ja juuri ennen kisoja 92,06. Suurin ennakkosuosikki olympiakultaan oli kuitenkin  Unkarin voimakas Ferenc Paragi, joka huhtikuussa oli heittänyt uuden maailmanennätyksen 96,72.
Moskovan olympialaisten keihäsfinaalissa 21-vuotias Kūla herätti huomiota jo alkukierroksilla, mutta ei niinkään hyvien heittojensa ansiosta. Hän oli astunut kaksi ensimmäistä heittoaan yli, ja pääsy loppukierroksille oli näin kolmannen heiton varassa. Kolmannella heitollaan hänen keihäänsä liiteli kuin ilmavirtojen saattelemana pitkälle ja putosi maahan täysin lappeelleen. Tästä huolimatta virkailija nosti valkoisen lipun ja heitto mitattiin, mikä varmisti pääsyn jatkokierroksille. Neljännellä heitollaan Kūla heitti 91,20 metriä, mikä jäi koko kilpailun ainoaksi 90 metrin ylitykseksi ja riitti näin olympiakultaan. Hopealle sijoittui Neuvostoliiton kaksoisvoiton varmistanut Aleksandr Makarov. Ennakkosuosikki Paragi heitti parhaallaan vain 79,52 metriä, mikä ei riittänyt jatkokierroksille.
Kūla voitti toisen arvokisamitalinsa, väriltään pronssisen 1983 Helsingin MM-kisoista. Paras heitto kantoi tuolloin 85,60 metriä, mikä jäi vain kaksi senttimetriä amerikkalaisen Tom Petranoffin hopeaheitosta.
189-senttinen ja 94-kiloinen Kūla jatkoi uraansa vielä useiden vuosien ajan. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kolmesti vuosina 1982–1984. Kansainvälisissä kisoissa hän oli mukana vielä 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa edustaen Latviaa, mutta ilman mainittavampaa menestystä heittojen jäädessä alle 74 metrin.
Cody Zeller

Zeller vuonna 2015
Cody Allen Zeller (s. 5. lokakuuta 1992 Washington, Indiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa kaudella 2019–2020 NBA-seura Charlotte Hornetsia jo seitsemättä kauttaan.
Zellerin veljet, Luke Zeller ja Tyler Zeller ovat myös koripalloilijoita.
Ura

Zeller pelasi yliopistokoripalloa Indianan yliopiston joukkueessa, Indiana Hoosiersissa. Hän olisi halutessaan voinut osallistua jo vuoden 2012 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa olisi mitä todennäköisimmin ollut ykköskierroksen varaus. Vuoden 2013 varaustilaisuudessa hänet varattiin neljäntenä. Vuodesta 2013 hän on pelannut NBA:ssa ja edustanut Charlotte Bobcatsia, joka sittemmin vaihtoi nimensä Charlotte Hornetsiksi.
Andreï Makine

Andrei Makine Tallinnan kirjamessuilla HeadReadissä toukokuussa 2010.
Andreï Makine (ven. Андрей Макин, Andrei Makin, s. 10. syyskuuta 1957 Krasnojarsk, Siperia, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka kirjoittaa ranskaksi.
Elämäkerta

Makine kasvoi Penzan kaupungissa, joka sijaitsee noin 700 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Hän oppi ranskaa jo lapsena ranskalaissyntyiseltä isoäidiltään ja kirjoitteli runoja sekä ranskaksi että äidinkielellään venäjäksi.
Peruskoulutuksensa jälkeen Andreï Makine opiskeli kirjallisuutta ja sai kirjallisuuden tohtorin arvon Moskovan valtionyliopistossa. Tämän jälkeen hän opetti kirjallisuutta Novgorodissa sekä avusti venäjänkielistä kirjallista aikakauslehteä nimeltä Ulkomainen kirjallisuus (Иностранная литература).
Ranskan-matkallaan 1987 hän sai maasta poliittisen turvapaikan ja omistautui kirjoittamiselle. Hän piti kuitenkin muutaman luennon venäläisestä kirjallisuudesta ranskalaisissa eliittikorkeakouluissa École normale supérieure ja Sciences Po.
Tarjottuaan kustantajille käsikirjoituksiaan Makine sai aluksi kieltäviä vastauksia. Ensimmäinen kirja, jonka hän onnistui saamaan kustantajien seulasta lävitse, oli vuonna 1990 julkaistu La fille d'un héros de l'Union soviétique. Makine uskotteli kustantajalle, että kyseessä oli käännös venäjän kielestä. Vuonna 1995 hän sai ensimmäisenä vieraskielisenä kirjailijana arvostetun Goncourt-palkinnon, lukiolaisten Goncourt -palkinnon sekä Prix Médicis -palkinnon, kaikki samasta Le Testament français -teoksesta.
Tuotanto

Teokset on suomentanut Annikki Suni lukuun ottamatta teoksia Vain rakkaus, jonka on suomentanut Erkki Jukarainen, ja Tuntemattoman miehen elämä, jonka on suomentanut Ville Keynäs.
La fille d'un héros de l'Union soviétique, 1990
Confession d'un porte-drapeau déchu, 1992
Au temps du fleuve Amour, 1994 (Venäläisiä unelmia, 1999)
Le Testament français , 1995 (Ranskalainen testamentti 1996)
Le crime d'Olga Arbélina, 1998 (Ruhtinattaren rikos, 2000)
Requiem pour l'Est, 2000 (Idän sielunmessu, 2002)
La musique d'une vie, 2001 (Elämän musiikki, 2002)
La terre et le ciel de Jacques Dorme, 2003 (Maa ja taivas, 2004)
La femme qui attendait, 2004 (Vera, 2005)
Cette France qu'on oublie d'aimer, 2006
L'Amour humain, 2006 (Vain rakkaus, 2008)
Le Monde selon Gabriel, 2007
L'Amour de la France, 2008
La Vie d'un homme inconnu, 2009 (Tuntemattoman miehen elämä, 2010)
Le Livre des breves amours éternelles, 2011 (Ikuisen rakkauden kosketuksia, 2012)
Aiheesta muualla

Pääskynen, Markku; Kerronta ja historia : Andreï Makinen Ranskalaisen testamentin historialliset elementit. Helsingin yliopisto 1999. Pro gradu sähköisessä muodossa (Arkistoitu – Internet Archive)
A writer's life: Andreï Makine The Telegraph 2004
Dainis Turlais

| Dainis Turlais |
| --- | --- |

Riian pormestari
 30. toukokuuta 2019 – 20. kesäkuuta 2019  
Edeltäjä:  Nils Ušakovs
Seuraaja:  Oļegs Burovs
Latvian sisäministeri
 21. joulukuuta 1995 – 10. heinäkuuta 1997  
Edeltäjä:  Jānis Ādamsons
Seuraaja:  Ziedonis Čevers
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1950 (ikä 73) Madona, Latvian sosialistinen neuvostotasavalta
Tiedot
Puolue:  Kunnia palvella Riikaa (2012–)
Dainis Turlais (s. 24. marraskuuta 1950) on latvialainen poliitikko, joka toimi Riian pormestarina alle kuukauden vuonna 2019. Hänet valittiin pormestariksi 30. toukokuuta, mutta hän joutui eroamaan epäluottamuslauseen vuoksi kesäkuun 20. päivä. Aikaisemmin hän oli toiminut maansa puolustusvoimien komentajana vuosina 1992–1994. Vuosina 1995–1997 hän toimi maansa sisäministerinä, mutta joutui eroamaan kahdeksan lapsen hengen vaatineen onnettomuuden vuoksi.
Armotonta menoa

| Armotonta menoa Sepi Kumpulainen |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 1991
 Formaatti: 7’’ EP
 Tuottaja(t): Annica Feeltonen
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Kesto: 09.02
 Levy-yhtiö: Fennica Records
Sepi Kumpulaisen muut julkaisut
|   | Armotonta menoa 1991 | Kalevankadun laulava talonmies Sepi Kumpulainen 1991 |
Armotonta menoa (FRS-91001) on Sepi Kumpulaisen ensimmäinen EP-levy. Se ilmestyi vuonna 1991. EP:n kappaleista tunnetuimmaksi on noussut sen avauskappale ’’Armotonta menoa’’.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Sepi Kumpulainen.
A-puoli
Armotonta menoa – 01:48
Juuresliha on terveellistä syötävää – 02:08
Talonmiehen poika – 01:09
B-puoli
Kutkutusnikotuslääke – 02:47
Hirviö tuli mua vastaan – 01:31
Tekijät

Sepi Kumpulainen – laulu, akustinen kitara
Annica Feeltonen – tuottaja, valokuva, kannen suunnittelu
Arvo H. Nurmi

Arvo Henrik Nurmi (20. toukokuuta 1901 Tampere – 7. syyskuuta 1955 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut kirjojen keräilijä ja bibliofiili.
Arvo Nurmen vanhemmat olivat Ida Siltanen ja pakkamestari Kalle Nurmi. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten kolmen vuoden ajan kirjansitomossa. Keväällä 1919 Nurmi lähti vapaaehtoisena Aunukseen mutta hän joutui pian palaamaan sieltä heikon terveyden takia. Marraskuussa 1919 Nurmi meni työhön valtion rautateille ja hän työskenteli sitten 25 vuoden ajan Tampereen rautatieasemalla ylimääräisenä asemamiehenä. Nurmi jäi eläkkeelle 1946 terveydellisistä syistä. Nurmi suoritti työn ohessa Kansanvalistusseuran kirjeopiston kirjastonhoitajan kurssin ja hän hoiti rautatieläisten kirjastoa. Hän piti lisäksi pariin otteeseen antikvariaattiliikettä ja eläkkeelle jäätyään hän toimi myös kirjakauppiaana.
Nurmi aloitti kirjojen keräämisen jo lapsuusvuosinaan. Aluksi keräyskohteina olivat erilaiset halvat sarjajulkaisut ja Kansanvalistusseuran kalenterit, mutta sittemmin Nurmi erikoistui etenkin Tampereella kustannetun ja painetun kirjallisuuden keräämiseen. Nurmi laati luettelon tällaisesta vuosina 1866–1916 julkaistusta kirjallisuudesta ja hän toimitti myös bibliografian suomalaisen kirjallisuuden salanimista. Nurmen Tampere-aiheinen kokoelma sisälsi vuonna 1944 1 800 nidettä ja 14 hyllymetriä. Kaikkiaan hänellä oli kuollessaan kerättynä yli 100 hyllymetriä kirjallisuutta. Nurmen kuoltua hänen kirjakokoelmansa lahjoitettiin Tampereen kaupunginkirjastolle.
Tampereen kaupunginkirjastossa säilytettävä Arvo H. Nurmen Tampere-kokoelma käsittää nykyisin noin 3 200 Tampereella julkaistua tai Tamperetta käsittelevää painotuotetta. Kokoelmaan kuuluu tieto- ja kaunokirjallisuutta, uskonnollista kirjallisuutta, lehtiä sekä erilaisia pienpainetteita kuten arkkiveisuja, ohjelmalehtisiä tai kutsuja. Tampereen yliopiston kirjaston käsikirjoitusarkistossa on myös Arvo H. Nurmen käsikirjoituskokoelma.
Nurmen kirjoittamia tutkielmia ja artikkeleita

Luettelo omaan kirjastoon sisältyvästä sarjasta Kansanvalistusseuran kalentereja (1881-1932). 1932
Luettelo Tampereella ilmestyneestä kirjallisuudesta vuosina 1866-1916. 1937
Tamperelaisesta kustannustoiminnasta. Tammerkoski-lehti 1939
Suomenkielisen kirjallisuutemme salanimiä ja nimimerkkejä vuodesta 1885 alkaen. (1-1000). Tampere 1941
Isak Julinin kirjankustannustoiminta Tampereella. Bibliophilos 2/1944 (E. J. Ellilän kanssa)
Kirjastoni. Bibliophilos 3-4/1944
Tamperelaisia kirjoja, teoksessa Oma kirjastoni : suomalaisia yksityiskirjastoja omistajiensa kuvaamina, toim. E. J. Ellilä. WSOY 1949
Täydennyksiä V. J. Kallion teokseen "Fennica - kirjallisuuden salanimiä ja nimimerkkejä" (1939). 1953
Cody McCormick

| Cody McCormick |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1983 (ikä 41) London
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä/oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Buffalo Sabres
Sarja:  NHL
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  Colorado Avalanche   Minnesota Wild
NHL-varaus:  144. varaus, 2001 Colorado Avalanche
Cody McCormick (s. 18. huhtikuuta 1983) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Buffalo Sabresissa. Taustaltaan hän on ojiwbay-intiaani.
Ura

McCormick varattiin 144. pelaajana Colorado Avalancheen vuoden 2001 varaustilaisuudessa OHL-joukkue Belleville Bullsista. Viimeisenä vuotenaan hän toimi joukkueen kapteenina tehden myös 36 maalia ja 69 pistettä 61 ottelussa. Hänet valittiin OHL:n ensimmäiseen tähdistöön.
McCormick pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Avalanchessa kaudella 2003–2004, jolloin hän vuorotteli Avalanchen ja farmijoukkue Hershey Bearsin välillä. McCormick vaihteli seuraavien neljän vuoden ajan Coloradon ja Hershey Bearsin välillä ennen kuin onnistui vakiinnuttamaan paikkansa NHL-kokoonpanossa kaudella 2008–2009 tehden Avalanchessa 55 ottelussa 12 pistettä.
1. elokuuta 2009 McCormick teki vuoden sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän kuitenkin pelasi ensimmäisen kautensa 2009–2010 farmijoukkue Portland Piratesissa, jossa teki ammattilaisuransa parhaat pisteet (17+13) 66 pelissä. Hänet kutsuttiin Piratesista Buffaloon pelaamaan pudotuspeleissä. Hän pelasi Buffalossa ensimmäisen ottelunsa 21. huhtikuuta 2010 pelaamalla ensimmäisen kierroksen neljännessä ottelussa Boston Bruinsia vastaan. Hän sai ottelussa syöttöpisteen Tim Kennedyn maaliin.
2. heinäkuuta 2010 McCormick teki Buffalon kanssa vuoden yhden suunnan sopimuksen. Hän oli joukkueen eniten jäähyminuutteja kerännyt pelaaja pelattuaan neljännessä hyökkäyskentällisessä Patrick Kaletan kanssa.
Työsulkukaudella 2012–2013 neljännellä Buffalo -kaudellaan McCormick asetettiin waiver-listalle 20. helmikuuta 2013 hänen pelattuaan kahdeksan pisteetäntä peliä. Seuraavana päivänä hän siirtyi farmijoukkue Rochester Americansiin.
Kaudella 2013–2014 loukkaantumisensa jälkeen McCormick kaupattiin yhdessä Matt Moulsonin kanssa Minnesota Wildiin, joka antoi tilalle Torrey Mitchellin ja varausvuoroja.
Kauden jälkeen McCormick jätti Wildin ja palasi vapaiden pelaajien markkinoilta takaisin Buffaloon kolmen vuoden sopimuksella 1. heinäkuuta 2014. Tammikuussa 2015 hänen pohkeestaan löytyi veritulppa, jonka seurauksena hän joutui jäämään sivuun. Ennen tätä hän ehti pelata 33 ottelua, joissa teki neljä pistettä.
Käännös suomeksi