Kannonkoski
Historiaa

Kannonkosken kunta on muodostettu vuonna 1934 Kivijärven pitäjän kaakkoisista ja Viitasaaren pitäjän lounaisista kylistä. Ennen perustamisvuotta ei Kannonkoski-nimistä paikkakuntaa saati kylää ole varsinaisesti ollut olemassakaan. Leppälänkylän miljöö rakentui 1800-luvun lopulla ja kunnan ensimmäisen kansakoulunkin virkaa vuodesta 1894 lähtien toimittanut Leppälä lienee ollut kirkonkylän ensimmäinen talo. Kirkkotien varrelle valmistui muun muassa rakennusmestari K. Bomanin suunnittelema suojeluskuntatalo Vartiolinna vuonna 1936. Sieltä lähtivät Kannonkosken miehet sekä talvi- että jatkosotaan. Pihassa on muistomerkkinä tykki ja muistokivi. Jugend-tyylinen Pasasen kauppa valmistui 1912 kauppa- ja asuinrakennukseksi. Vanhimpia säilyneitä tilakeskuksia Kirkkotien raitin varrella on 1850-luvulla rakennettu Pellonpään pihapiiri. Vartiolinnan takana Kiihkovuoren rinteessä sijaitsee Peikonpesä, joka on tarinoiden mukaan ollut entisaikaan piilopirtti, jonne paettiin vainolaisia muun muassa isovihan (1700–1721) aikaan tai muun vaaran uhatessa.
Keskiajalla Hollolan ja Sysmän miehet olivat pitäneet aluetta Pohjois-Hämeen erämaina. Paikannimistö kertoo myös lappalaisten käynnistä seudulla. Metsästyksestä ja muinaisesta asutuksesta seudulla todistaa Mikroliitti Oy:n tekemissä tutkimuksissa Selänrannan Otaniemestä löytyneet viisi esihistoriallista asuinpaikkaa sekä yksi Suomen vanhimmista rautaesineistä, niin sanottu putkikirves. Muinaisia asuinpaikkoja Kannonkosken eteläosista on löydetty myös Kattilaniemestä Kannonjärven rannalta ja Ala-Viivajärven sekä Postijärven rannoilta. Vuosjärven Pyssysaaressa on rautakautinen kiviröykkiöhauta eli lapinraunio ja muun muassa kirkonkylän Nuottalassa kivikautinen asuinpaikka. Vielä 1500-luvun alussa lähes koko nykyisen Keski-Suomen maakunnan pohjoisosa kuului laajan Rautalammin kirkkopitäjän alueeseen. Pysyvän asutuksen Kannonkosken seutu sai 1550-luvulla. Uudisasukkaat tulivat pääosin Savosta ja Hämeestä. Elantonsa he saivat kalastuksesta ja metsästyksestä. Kaskeaminen alkoi 1600-luvulla. Peltoviljely yleistyi 1800-luvun alkupuoliskolla isojakotoimitusten ansiosta. Ensimmäisenä Rautalammista erosi muun muassa Laukaa, jonka kihlakuntaan Kannonkosken seutu pitkään kuului.
Vaikka maallinen ja hengellinen hallinto oli erotettu toisistaan jo vuonna 1865 ”Suomen Keisarillisen Majesteetin Armollisella Asetuksella” kunnallishallituksesta, niin kunnallista itsenäistymistä edelsi kuitenkin usein seurakunnallinen itsenäisyys. Näin kävi myös Kannonkoskella. Ojalan talosta tuli pappila vuonna 1928 ja ensimmäisen oman pappinsa kannonkoskelaiset saivat vuonna 1930, jonka jälkeen seuraavana vuonna eli 1931 Viitasaaren seurakunnasta itsenäistynyt seurakunta vihdoin aloitti toimintansa. Päätös tästä oli tehty jo vuonna 1919, mutta toimeenpano viivästyi viranhaltijoiden, toisin sanoen Kivijärven ja Viitasaaren kirkkoherrojen takia. Itsenäisen kunnalliselämänsä Kannonkoski aloitti valtioneuvoston päätöksellä tammikuun 1. päivänä vuonna 1934. Kyseessä oli Suomen toiseksi viimeinen uusi maalaiskunta, vielä myöhemmin perustettiin Pohjaslahti vuonna 1941 erottamalla Ruoveden kunnasta. Kirkko valmistui vasta 1938.
Kannonkoskella on parhaimmillaan toiminut 11 kansakoulua 1950-luvun alkupuolella.
Vuoden 2007 alusta Kannonkoski on ollut Saarijärven seurakunnan kappeliseurakunta. Kunnallinen itsenäisyys jatkuu toistaiseksi tämän jälkeenkin ainakin vuonna 2024.