stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unio Hiitonen

Sakari Unio Felix Hiitonen (vuoteen 1932 Hidén; 10. kesäkuuta 1910 Helsinki – 8. elokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kiinteistöneuvos, joka oli tunnettu myös sotavuosien rintamakuvaajana.
Unio Hiitosen vanhemmat olivat Helsingin yliopiston kreikan ja latinan kielen apulainen Karl Julius Hidén ja kirjastoapulainen Helmi Liisi Parmanen. Hiitonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1928 Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa. Hän oli vuonna 1931 Edistyspuolueen Helsingin-piirisihteerinä ja vuosina 1932–1935 Kansalaisvastuu ry:n apulaissihteerinä. Vuodesta 1936 hän työskenteli Shell-yhtiön palveluksessa eri tehtävissä. Sotien jälkeen Hiitonen oli vuodesta 1944 Helsingin Olympiakylän pitkäaikaisena isännöitsijänä. Hänestä tuli myös lukuisten muiden rakennusliike Hakan Helsingin lähiöissä omistamien kerrostaloalueiden isännöitsijä ja vuosina 1962–1973 hän oli Hakan Talonhoito Oy:n toimitusjohtaja. Hän oli kehitti kiinteistöjen aluehuoltoa Suomessa muun muassa korvaamalla talonmiehet huoltomiehillä. Vuodesta 1968 hän kuului Aravakiinteistöliiton johtokuntaan. Hiitonen sai kiinteistöneuvoksen arvonimen vuonna 1971.
Talvi- ja jatkosotaan osallistunut Hiitonen otti sotavuosina yli tuhat rintamakuvaa. Hän voitti kuvillaan vuonna 1974 erikoispalkinnon Suomen Tiedeakatemian korsuperinnekilpailussa ja sai vuonna 1975 Suomen Kulttuurirahaston apurahan kuvakokoelmansa kunnostamiseksi. Hän kokosi rintamakuvistaan vuonna 1979 ”Rintamaelämän arkipäivää” -nimisen näyttelyn ja niistä julkaistiin samana vuonna myös kirja Rintamaelämää. Hiitosen rintamakuvakokoelma on nykyisin  Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kansanrunousarkiston kokoelmissa. Eläkevuosinaan Hiitonen keräili myös rintamamiesten sota-aikaisia puhdetöitä. Hän toimi myös Käpylän Kalevala-juhlien pääjärjestäjänä yli 25 vuoden ajan.
Hiitosen puolisona oli vuodesta 1935 virolaissyntyinen filosofian kandidaatti Alma Ireene Haavamäe (1908–1992), joka toimi Helsingin kaupungin ammatinvalinnanohjaajana. Alma Hiitosen testamenttilahjoituksella perustettiin Suomen kulttuurirahaston yhteydessä toimiva Alma ja Unio Hiitosen rahasto, joka tukee Viron kielen ja kulttuurin tutkimusta.
Hiitosen veljiä olivat kasvitieteilijä Ilmari Hiitonen ja diplomaatti, toimittaja ja poliitikko Ensio Hiitonen.
Teoksia

Suupohjan kaiun alkuvaiheet kirjamerkintöjen valossa, eripainos Suupohjan Sanomat 16.4.1958. Kristiinankaupunki 1958
Kiinteistöjen keskitetty aluehoito. Kulutusosuuskuntien keskusliitto, Helsinki 1968
Kun Kristiinassa tehtiin kansanopetuksen historiaa, eripainos Suupohjan Sanomat 12.10.1973. Kristiinankaupunki 1973
Sotasavotta : korsuelämää 1939-1944 ; toimittaneet  Aarre Nyman, Esko Salminen, Urpo Vento; valokuvat Unio Hiitonen.   Otava 1974
Parmanin talo ja erään sen kasvatin kohtalo, eripainos Suupohjan Sanomat 4.11.1977. Kristiinankaupunki 1977
Erään hopealusikan tarina. U. Hiitonen, Kristiina 1978
Ahti, aaltojen kuningas : Kristiinan ensimmäisen sanomalehden tarina, eripainos Suupohjan Sanomat 98/1978.  U. Hiitonen, Kristiina 1979
Rintamaelämää: Valokuvia sieltä jostakin 1939-1944. Tammi 1979
Kaikki virtaa : luovaa kirjoittelua kuudelta vuosikymmeneltä ; Unio Hiitosen kirjoituksia koonnut Alma Hiitonen. Helsinki 1980
Aiheesta muualla

Parman suvun historiaa : Unio Hiitosen kirjoittamat artikkelit  Kauppias Wilho Parmanen : Palavasieluinen taistelija ja aatteen mies 1844-1913 (Suomalainen Suomi n:o 8/1956) sekä Erään hopealusikan tarina (Raahen Seutu 18.10.1975)
Unio

| Unio |
| --- | --- |

 Union lakkovahteja
Perustettu:  2005
Tyyppi:  ammattiliittojen keskusjärjestö
Päämaja:  Stortingsgata 2, Oslo
Toiminta-alue:   Norja
Jäsenet:  noin 390 000 (2022)
Puheenjohtaja:  Ragnhild Lied
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unio on Norjan toiseksi suurin ammattiliittojen keskusjärjestö Landsorganisasjonenin jälkeen. Järjestö perustettiin vuonna 2005 ja sen suurin jäsenjärjestö on opetusalan Utdanningsforbundet, jonka jäseniä lähes puolet Unioon kuuluvista ovat. Unionin puheenjohtajina ovat toimineet Anders Folksetad vuosina 2005–2016 ja Ragnhild Lied vuodesta 2016.
Jäsenliitot

Utdanningsforbundet
Norsk Sykepleierforbund
Forskerforbundet
Politiets Fellesforbund
Norsk Fysioterapeutforbund
Det norske maskinistforbund
Akademikerforbundet
Norsk Ergoterapeutforbund
Norsk radiografforbund
Presteforeningen
Bibliotekarforbundet
Norsk Tannpleierforening
Skatterevisorenes forening
Det Norske Diakonforbund
Aiheesta muualla

Union verkkosivut (norjaksi)
Vasaramylly

Vasaramylly jolla jauhetaan hedelmistä mehua.
Viljan jauhamiseen käytettävä vasaramylly.
Vasaramylly on kone jota käytetään erilaisten materiaalien jauhamiseen pienemmiksi paloiksi. Koneella on useita käyttötarkoituksia. Vasaramyllyä käytetään muun muassa jyvien ja maissin jauhamiseen sekä kuormalavojen ja muun puujätteen jauhamiseen hakkeeksi. Lisäksi vasaramyllyä käytetään materiaalien kierrättämisen yhteydessä esimerkiksi keräyspaperin, keräysmetallin tai biojätteen jauhamiseen pienemmiksi paloiksi. Vasaramyllyä käytetään myös hedelmien mehustamisessa.
Toimintaperiaate

Vasaramyllyn rakenne ja toimintaperiaate ovat yksinkertaiset. Laite koostuu teräsrummusta ja rummussa olevista vasaroista. Murskattava materiaali asetetaan rumpuun, jossa vasarat pienentävät sen toivotun kokoisiksi paloiksi.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hammermill
Käännös suomeksi
VLM Airlines

VLM Airlines (IATA: VG, ICAO: VLM, kutsukoodi: RUBENS) on belgialainen vuonna 1992 perustettu lentoyhtiö. Yhtiö lentää alueellisille lentokentille ja keskittyy liikematkustajien palvelemiseen.
Historia

VLM oli CityJet-lentoyhtiön tytäryhtiö, kunnes saksalainen Intro Aviation osti vuonna 2014 CityJetin ja erotti VLM:n omaksi wet lease -liiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.
Laivasto

VLM:n laivasto joulukuussa 2015:
8 Fokker 50 (3 tulossa käyttöön)
Suhoi Superjet 100 (2 tilauksessa)
Aiheesta muualla

VLM Airlines
Yhtiön Fokker 50
Valkealammi (Hämeenlinna, Kukkolankulma)

| Valkealammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°48′26″N, 24°25′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskuoja:  oja Kaakkolammiin 
Järvinumero:  35.886.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,6 m  
Rantaviiva:  0,845 km  
Pinta-ala:  4,309 ha  
 fiValkealammi 
Valkealammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Kukkolankulman kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lampi sijaitsee Viialan Vaimaroiselta Valajärven eteläpuolelle Väihikkälään kulkevan harjujakson jäätikköjokimuodostumassa. Lammen itä- ja eteläpuolella sijaitsee Palanutnummi, joka on jääkauden lopussa syntynyt todennäköisesti Linnankallion suunnalta tulleesta jäätikköjoen purkausaukosta. Aukosta purkautut hiekka on kasaantunut Palanutnummeksi, joka on tasalakinen sanduri tai delta. Deltan reuna on jyrkkää rinnettä, joka laskeutuu myös Valkealammin itärannassa sen veteen. Lampi sijaitsee suolla, joka on muodostunut kymmenen metriä alemmaksi kuin tasainen Palanutnummi . Lammen rantaviivan pituus on 850 metriä ja rannat ovat rinteitä lukuun ottamatta suota. Länsirannassa on neljä vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13631.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 116,6 metriä mpy. Lampi sijaitsee Valkealamminsuon etelälaidassa ja monet suon kuivatusojista on johdettu lampeen. Lammen laskuoja lähtee kuitenkin länteen päin ja se laskee Kaakkolammiin, joka on kahdeksan metriä alempana.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Walkia lampi”. Sen eteläpuolelta kulki maantie ja tien varressa maatalo oli lampea lähin asutus. Kartan mukaan lammen laskuoja laski Kaakkolammiin. Vuoden 1962 peruskartassa oli lampeen johdettu kaksi lyhyttä suo-ojaa Valkealamminsuolle. Suon ojitusta on sen jälkeen tihennetty ja sen rannalle on myös rakennettu mökkejä.
Vasaramäen radioasema

Vasaramäen radioasema oli vuosina 1939–1988 Turun Vasaramäessä sijainnut radioasema, johon kuului kaksi mastoa sekä radiotalo. Se otettiin käyttöön, kun radiolähetykset lopetettiin Samppalinnassa. Mastot olivat 150 metriä korkeita ja niiden vaikutus oli niin voimakasta, että alueella pystyi kuuntelemaan radiota jopa puhelimesta sekä hellan päälle asetetusta kattilasta. Radiotalo oli funktionalistinen ja se on nykyään asuinkäytössä.
Käytöstä poistuminen

Radioasema poistui käytöstä vuonna 1988 toisenkin radiomaston purkamisen jälkeen, jolloin toiminta siirtyi Kaarinan Kuusistoon. Toisen radiomaston purkamisen aikana oli niin kova tuuli, että antenni oli vähällä kaatua paikallisen huoltorakennuksen päälle. Ensimmäinen radiomasto purettiin jo vuonna 1980.
Velhonuoret

Velhonuoret (engl. Young Wizards) on Diane Duanen kirjoittama fantasiaa ja scifiä yhdistelevä nuortenkirjasarja, johon kuuluu yhdeksän kirjaa. Sarja kertoo kahdesta nuoresta velhosta, joiden nimet ovat Nita ja Kit. Sarjan ensimmäinen osa Haluatko velhoksi? (So You Want To Be A Wizard) julkaistiin vuonna 1983. Vuonna 1997 Diane Duane alkoi kirjoittaa uutta samaan kuvitteelliseen maailmaan sijoittuvaa sarjaa nimeltä Feline Wizards, mutta sen pääosissa ovat eri hahmot.
Sarja sisältää elementtejä fantasiasta, scifistä ja uskonnosta. Vaikka taikuuden käyttö vaatii kirjoissa luontaista kyvykkyyttä, se vaatii myös tiettyä luonnontieteellistä kyvykkyyttä. Esimerkiksi matkatessaan erään taian voimalla Kuuhun Nita ja Kit joutuvat laskemaan tarvittavan hengitysilman määrän ja Maan vetovoiman voittamiseen tarvittavan pakonopeuden. Silti Diane Duane ei pelkää ottaa esille myös vakavia aiheita, kuten esimerkiksi kuolemaa, uhrautumista ja takaisin maksua.
Velhonuorten maailman historiaa

Velhonuorten maailman loivat voimat. Voimat loivat yhdessä universumia. Niiden luomassa maailmassa ei ollut kuolemaa eikä mitään muutakaan pahaa, mutta eräs voima oli katsonut sivusta. Se oli halunnut tehdä vielä lopuksi jonkun suuren parannuksen. Niinpä se loi entropian ja kuoleman. Muut voimat suuttuivat yksinäiselle voimalle ja heittivät sen ulos. Se jäi kiertelemään maailmassa ja jakoi ja kylvi kuolemaa.
Velhonuorten maailman taikuus

Tulevat velhot ovat aluksi ihan tavallisia ihmisiä. He löytävät voimien johdatuksella kirjan nimeltä Haluatko Velhoksi? Se on velhojen käsikirja. Aluksi velho vannoo valan ja sitten hän joutuu tulikokeeseen, missä hän joutuu taistelemaan Yksinäistä voimaa vastaan. Joskus tämä voi tapahtua kirjan tietokone-version avulla. Taikominen itsessään tapahtuu puhumalla suurta kieltä, tosin joskus siihen tarvitaan joitain apuvälineitä kuten piisiruja tai pihlajanoksia. Tietokoneversiossa ei tarvitse osata suurta kieltä. Jokainen velho luo itsestään niin sanotun velhonsolmun. Velhonsolmu kertoo velhosta itsestään. Tietokoneversiossa tietokone kysyy ääneen tiedot velhonsolmuun.
Paikat

Nita ja Kit seikkailevat monissa paikoissa, muun muassa New Yorkissa ja sen rinnakkaistodellisuuden vastineessa, Ajan sydämessä (”Taivas”), Atlantin valtamerellä (myös pinnan alla), muilla taivaankappaleilla ja Irlannissa.
Hahmot > Nita

Juanita "Nita" Louise Callahan on kirjan päähenkilö. Alussa häntä kiusataan koulussa, mutta hän oppii suojautumaan taikuuden avulla. Nita lukee paljon. Hän on erityisen hyvä käsittelemään eläviä asioita taikuudella. Hänen perheeseensä kuuluu isä, äiti ja pikkusisko Dairine.
Hahmot > Kit

Christopher "Kit" K. Rodriguez on Nitaa vuoden nuorempi. Häntäkin kiusattiin koulussa, koska hänen puheessaan on espanjan aksentti. Hänen vahvuutensa taikuudessa ovat elottomat asiat. Hän asuu yhdessä isänsä, äitinsä ja siskojensa kanssa.
Hahmot > Kit > Ponch

Ponch on Kitin koira. Se on labradorinnoutajan ja collien risteymä. Se välittää erityisesti ruuasta.
Hahmot > Dairine

Dairine Callahan on Nitan pikkusisko, joka on erittäin älykäs ikäisekseen. Hänen haaveensa on tulla isona jediksi. Hän ei siedä sitä, jos Nita tietää jotain mitä hän ei tiedä. Kun hän huomaa, että Nitalla on omituisia voimia, hän lukee Nitan käsikirjaa. Kolmannessa osassa hänestä tulee velho. Hän on yksi ensimmäisistä Tietokonekäsikirjan käyttäjistä.
Hahmot > Dairine > Spot

Spot on Dairinen Macintosh, joka toimii velhokäsikirjana.
Kirjat > Velhonuoret

Haluatko velhoksi? (So You Want to be a Wizard, 1983)
Syvintä velhoutta (Deep Wizardry, 1985) School Library Journalin Vuoden paras kirja -voittaja.
Korkeinta velhoutta (High Wizardry, 1990)
Sarjan seuraavia kirjoja ei ole suomennettu:
A Wizard Abroad (1993)
The Wizard's Dilemma (2001)
A Wizard Alone (2002)
Wizard's Holiday (2003)
Wizards at War (2005)
A Wizard of Mars (2010)
Kirjat > Feline Wizards

(Velhonuorten sukulaissarja)
Vapaasti suomennettuna "Kissavelhot" tai "Kissamaiset velhot". Tästä sarjasta ei ole suomennettu yhtään osaa. Kirjat eivät tarkalleen kuulu Velhonuoriin, mutta ainakin ensimmäistä kirjaa sijoittuvat osien 4-5 väliin
Book of Night With Moon (1997)
To Visit the Queen (1998)
The Big Meow (tekeillä)
Kirjat > Adult Wizards

(Velhonuorten sukulaissarja)
Vapaasti suomennettuna aikuiset velhot. Tämän sarja ei ole vielä alkanut, mutta sekin on Velhonuorten sukulaissarja.
Short Circuit, sarjan ensimmäinen osa, on tekeillä.
Aiheesta muualla

Weblogi
Young Wizards.net ja Young Wizards.com, interaktiivisia websivuja
Diane Duanen elämäkerta
Uninvited (elokuva)

| Uninvited |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Carlo Gabriel Nero
Käsikirjoittaja:  Carlo Gabriel Nero
Perustuu:  James Gabriel Bermanin romaaniin
Tuottaja:  Franco Nero Francesco Papa
Säveltäjä:  Carlo Siliotto
Pääosat:  Vanessa Redgrave Franco Nero
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Barolo Films Mediaset No Limit Films
Ensi-ilta:   26. marraskuuta 1999 Mar del Platan elokuvajuhlat  19. toukokuuta 2000  6. elokuuta 2000 Hollywoodin elokuvajuhlat
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uninvited (ital. L’escluso) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Carlo Gabriel Neron ohjaama italialais-yhdysvaltalainen jännitysdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Vanessa Redgrave ja Franco Nero, jotka ovat ohjaaja Neron vanhemmat. Ohjaaja Nero työskenteli myöhemmin äitinsä kanssa elokuvassa Kuume (2004), jonka Nero ohjasi. Uninvited kertoo miehestä, jota syytetään hänen nuoruuden rakkautensa, johon hänellä oli pakkomielle, ja tämän perheen murhaamisesta.
Uninvited perustuu James Gabriel Bermanin romaaniin, jonka pohjalta ohjaaja Nero laati elokuvan käsikirjoituksen. Barolo Films, Mediaset ja No Limit Films olivat elokuvan tuotantoyhtiöinä. Elokuva kuvattiin Floridan Miamissa. Uninvited sai ensi-iltansa 26. marraskuuta 1999 Argentiinan Mar del Platan elokuvajuhlilla. Italiassa elokuva sai ensi-iltansa 19. toukokuuta 2000 ja Yhdysvalloissa Hollywoodin elokuvajuhlilla Los Angelesissa 6. elokuuta 2000. Uninvited-elokuvan levittäjänä oli Vine International Pictures. Elokuva julkaistiin DVD:nä 3. syyskuuta 2001.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vanessa Redgrave  | … |  rouva Ruttenburn   |
|  Franco Nero  | … |  asianajaja Ralph Barolo   |
|  Eli Wallach  | … |  Strasser   |
|  Kevin Isolad  | … |  Tony Grasso   |
|  Adam Hann-Byrd  | … |  nuori Tony Grasso   |
|  Bethel Leslie  | … |  rouva Wentworth   |
|  Stephen Mendillo  | … |  Vincent Grasso   |
|  Patricia Dunnock  | … |  Rose Grasso   |
|  Olivia Birkelund  | … |  Patricia Macchiato Carver   |
|  Barton Tinapp  | … |  Kirk Carver   |
|  Jessica Munch  | … |  nuori Patricia   |
|  Jennifer Wiltsie  | … |  Charlotte Celeste Hinney   |
|  Nick Sandow  | … |  Ed   |
|  Tommy J. Michaels  | … |  Koosh   |
Aiheesta muualla

Uninvited Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uninvited AllMoviessa. (englanniksi)
Vernon Cottle

Vernon Walter Cottle (14. huhtikuuta 1926 – 6. syyskuuta 1964 Imatra) oli englantilainen moottoripyöräilijä, joka sai surmansa kolmannen Imatranajon harjoituksissa 29. elokuuta 1964 sattuneen onnettomuuden seurauksena. Hän oli ensimmäinen Imatranajossa kuollut kilpailija.
Cottle ajoi onnettomuuden tapahtuessa 350-kuutrioisten luokassa AJS-merkkisellä moottoripyörällä. Hän oli ajamassa Imatran MM-osakilvan harjoituksissa Savikannan nopeaa kaarretta kun hän ohjausvirheen takia kaatui pahasti. Siviiliammatiltaan sähköteknikkona toiminutta Cottlea hoidettiin sairaalassa, mutta hän menehtyi vammoihinsa 6. syyskuuta.
Cottlen muistolle pystytettiin muistomerkki, joka paljastettiin 25. elokuuta 1965. Se sijaitsee Vuoksentien varrella, entisen radan lähtösuoran alkupäässä olevassa metsikössä.
Verna Wikman

Verna Amalia Wikman (13. lokakuuta 1896 Viipuri – 4. marraskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Teoksia

Barnteatern : fem sagopjäser för småttingarna. Borgåbladets teaterbibliotek 53.       Borgå 1935
Veli-Pekka Yli-Hirvelä

| Veli-Pekka Yli-Hirvelä |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1985 (ikä 39) Kauhajoki,  Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Velpe
Ulkopelipaikka:  Koppari
Seura:  Vimpelin Veto
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2004-2013 2014-2015   2016-:  Koskenkorvan Urheilijat JymyJussit  Koskenkorvan Urheilijat
Veli-Pekka Yli-Hirvelä (s. 28. tammikuuta 1985 Kauhajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Yli-Hirvelä siirtyi Vetoon kaudeksi 2021 Koskenkorvan Urheilijoista. Ulkopelipaikaltaan Yli-Hirvelä on koppari, ja hänen sisäpeliroolinsa on kärkietenijä.
Yli-Hirvelän kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Hän pelasi pitkään Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoiden joukkueessa, mutta siirtyy kaudeksi 2014 paikallisvastustaja JymyJusseihin.
Yli-Hirvelä on kärsinyt urallaan paljon erilaisista loukkaantumisista, mutta terveenä ollessaan on kuulunut etenijöiden eliittiin.[lähde? ]
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-pronssia: 2007, 2021
7 Itä-Länsi-ottelua: 2006, 2007, 2009, 2010, 2012, 2015, 2018
Tilastot > Superpesis-ura

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Joukkue | Ottelut | Lyödyt | Tuodut | Kärkilyönnit |
| 2004 | KoU | 28 | 1 + 4 | 9 | 94 |
| 2006 | KoU | 27 | 0 + 0 | 19 | 136 |
| 2007 | KoU | 25 | 0 + 1 | 32 | 129 |
| 2008 | KoU | 22 | 0 + 0 | 20 | 114 |
| 2009 | KoU | 24 | 2 + 3 | 30 | 128 |
| 2010 | KoU | 15 | 0 + 2 | 21 | 74 |
| 2011 | KoU | 24 | 2 + 2 | 28 | 121 |
Verna Erikson

Verna Erikson ammusvöiden kanssa.
Verna Maria Erikson (11. huhtikuuta 1893 Turku – 16. lokakuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen teekkari, joka osallistui Suomen sisällissotaan toimittamalla Helsingissä aseita ja ampumatarvikkeita valkoisille.
Hänen vanhempansa olivat merikapteeni Karl Erikson ja Adolfina Sjödin. Vernan ollessa viisivuotias hänen isänsä kuoli, ja perhe muutti vuonna 1907 Helsinkiin asettuen asumaan Pohjoisesplanadi 35:een, niin sanottuun Wreden taloon.
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1913 Erikson aloitti opiskelun Teknillisessä korkeakoulussa. Siellä oli tuohon aikaan vain toistakymmentä naisopiskelijaa, joista enemmistö opiskeli arkkitehtiosastolla. Yksi heistä oli Salme Setälä, joka valmistui arkkitehdiksi vuonna 1917. Erikson suoritti vain joitakin peruskursseja. Tämä oli tyypillistä sotavuosina, jolloin kolmannes opiskelijoista keskeytti opintonsa ja melkein koko ylioppilaskunnan hallitus lähti 1915 Saksaan jääkäreiksi.
Valkoiset onnistuivat kehittämään laajaa salaista toimintaa punaisessa Helsingissä. He ostivat aseita venäläisiltä, ja varastoinnista huolehtivat paljolti naiset. Teekkaritytöt ryhtyivät auttamaan poikien konekiväärikomppaniaa. Aseiden käsittelyä harjoiteltiin yksityisasunnoissa. Äänet koetettiin peittää soittamalla musiikkia gramofonilla. He pitivät kokoontumispaikkanaan Kauppatorin reunalla ollutta Nissenin kahvilaa. Sieltä Erikson, Setälä ja muut lähetettiin ostamaan venäläisiltä aseita ja ampumatarvikkeita. He kuljettivat niitä punaisten ohi partiorepuissa ja jalkojensa välissä, jossa ne olivat piilossa pitkän hameen alla. Öisin oli ulkonaliikkumiskielto, punaiset vartioivat kaikkialla ja tekivät kotitarkastuksia. Toiminnan paljastuminen olisi ollut vaarallista, mutta nuoriso piti sitä vain jännittävänä.
Sisällissodan päätyttyä Erikson ja Setälä palkittiin Vapaudenristillä. Pian tämän jälkeen Erikson joutui Kirurgiseen sairaalaan, jossa hänellä todettiin pitkälle edennyt syöpä. Hän kuoli 25-vuotiaana 16. lokakuuta 1918.
Hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Hauta on uuden alueen korttelissa 12 rivillä 6.
Keväällä 2018 kirjailija Ville Kaarnakari totesi, että hauta oli päässyt huonoon kuntoon ja päätti tehdä asialle jotakin. Hän sai Helsingin seurakuntayhtymän hautapalvelulta luvan haudan hoitoon, koska Eriksonilla ei ollut lähiomaisia. Kaarnakari kokosi talkooporukan, joka kunnosti haudan kiillottamalla kiven ja suoristamalla kulmapylväät. Pylväiden väliin hankittiin alkuperäisen näköiset ketjut.
Aiheesta muualla

Laurokari, Aki: Menneisyyden todistajat - Mikrohistoriallisen journalismin esittelyä. (pro gradu -tutkielma)  pro gradu -tutkielma. Tampereen yliopisto, Viestinnän, median ja teatterin yksikkö. Arkistoitu 15.8.2017. Viitattu 3.4.2021.
SlideShare: Hs Selvitti SisäLlissodan KuularuiskutytöN Mysteerin
https://www.lansivayla.fi/artikkeli/622702-kirjailija-hoitaa-aktivistin-hautaa-nuorena-kuollut-nainen-on-myos-romaanin-henkilo
https://www.paivanlehti.fi/nuorena-kuolleen-salaperaisen-sankarittaren-hauta-kunnostettiin-han-oli-valmis-riskeeraamaan-henkensa/
https://www.is.fi/kotimaa/art-2000005675444.html
Varnan lentoasema

Varnan lentoasema (bulg. Летище Варна Аксаково) (IATA: VAR, ICAO: LBWN) on lentoasema Bulgarian kolmanneksi suurimmassa kaupungissa Varnassa. Se sijaitsee kymmenen kilometriä kaupungin keskustasta, lähellä Aksakovon kaupunkia. Vuonna 2013 Varnan lentoasemalla kävi 1 320 000 matkustajaa. Lentoasemalla on kolme terminaalia, joista uusin on aukaistu elokuussa 2013. Nykyisen kentän ensimmäinen terminaali avattiin vuonna 1972. Paikalla oli aiemmin ollut jo kuitenkin lentokenttä. Lentoaseman ainoa kiitotie on noin 2500 metriä pitkä ja se on päällystetty asfaltilla. Lentoasemalta lähtee lentoja 75 eri kohteeseen 29 eri maassa.
Käännös suomeksi
Vallentunan kihlakunta

Vallentunan kihlakunnan sijainti Tukholman läänin kartalla.
Vallentunan kihlakunta (ruots. Vallentuna härad) oli kihlakunta Tukholman läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 255,89 neliökilometriä ja asukasluku 7 115 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Hammarby, Fresta, Vallentuna, Vada, Angarn ja Össeby-Garn.
Kihlakunnan tuolloista kunnista Fresta ja Hammarby kuuluvat nykyään Upplands Väsbyn kuntaan ja muut Vallentunan kuntaan.
Vihervoirousku

| Vihervoirousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  olivinus
Kaksiosainen nimi
 Lactarius olivinus  Kytöv. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vihervoirousku (Lactarius olivinus) on isovoirouskun näköinen rouskulaji, josta sen kuitenkin erottaa pienemmän kokonsa sekä niukempisuppiloisuutensa avulla. Laji kelpaa ruokasieneksi. Vihervoirousku on Suomessa elinvoimainen laji.