stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marja-Riitta Norri

Marja-Riitta Norri (s. 20. marraskuuta 1950 Tyrvää) on suomalainen arkkitehti ja Suomen rakennustaiteen museon entinen pitkäaikainen johtaja.
Norri syntyi Tyrväällä ja valmistui ylioppilaaksi Huittisten Lauttakylän yhteiskoulusta vuonna 1969. Hän opiskeli arkkitehtuuria  Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui arkkitehdiksi vuonna 1980. Opiskeluaikanaan hän oli jo työskennellyt useassa eri arkkitehtitoimistossa. Lähes heti valmistuttuaan vuonna 1981 hänet valittiin Arkkitehti-lehden päätoimittajaksi, jossa toimessa hän oli vuoteen 1987 saakka.
Vuonna 1988 Norri valittiin rakennustaiteen museon johtajaksi professori Aarno Ruusuvuoren jälkeen. Museon johtajana ollessaan hän myös kirjoitti ja toimitti lukuisia museon arkkitehtuurijulkaisuja. Hän on toimittanut muun muassa akateemikko Juha Leiviskän arkkitehtuuria käsittelevän laajan teoksen, jota taidehistorian professori Riitta Nikula on luonnehtinut kauneimmaksi elävästä arkkitehdista koskaan tehdyksi opukseksi. Yhdessä Elina Standertskjöldin ja Willfried Wangin kanssa hän on kirjoittanut kattavan Suomen 1900-luvun arkkitehtuuria käsittelevän teoksen 20th Century Architecture Finland (2000). Norri oli museon johtajana aina vuoteen 2002 asti, jonka jälkeen hänen seuraajakseen valittiin arkkitehti Severi Blomstedt. Tuotteliaan kirjoitus- ja toimitustyönsä ja rakennustaiteen museon näyttelyohjelmiston kautta Norri on antanut vahvan panoksen nykyarkkitehtuurin tuntemuksen edistämiseen Suomessa.
Julkaisuja

Marja-Riitta Norri & Maija Kärkkäinen (toim.) 1992. An Architectural Present. 7 Approaches. Arkkitehtuurin nykyhetki. 7 näkökulmaa.  2. p. Helsinki: Museum of Finnish Architecture, 191 s.
Marja-Riitta Norri & Kristiina Paatero (toim.) 1999. Juha Leiviskä. Helsinki: Museum of Finnish Architecture, 216 s.
Marja-Riitta Norri, Elina Standertskjöld & Willfried Wang 2000. 20th Century Architecture: Finland. Helsinki: Museum of Finnish Architecture, 327 s.
Marja-Liisa Vähätupa

| Marja-Liisa Vähätupa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marja-Liisa Jalli (o.s. Vähätupa)
Syntynyt: 13. marraskuuta 1941 Sodankylä
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1957–1960:   Tampereen Pyrintö
Maajoukkueet
1960:   Suomi
Ottelut (pisteet):  1 (0)
Marja-Liisa Jalli (o.s. Vähätupa; 13. marraskuuta 1941 Sodankylä – 7. huhtikuuta 1989) oli suomalainen koripalloilija.
Vähätupa oli Tampereen Pyrinnön kasvatti ja edusti seuraa naisten SM-sarjassa. Hän kuului Suomen maajoukkueen kokoonpanoon vuonna 1960 ottelussa Ruotsia vastaan, muttei tehnyt pisteitä.
Vähätupa pelasi pesäpalloa SM-sarjassa vuonna 1962 Tampereen Pyrinnön joukkueessa. Hän kuului vuonna 1965 Pyrinnön pesäpallojaoston johtokuntaan. Vähätupa oli ammatiltaan opettaja ja hänen kotikuntansa oli Koski Tl.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1957, 1958
SM-hopeaa 1959
SM-pronssia 1960
Rajiv Gandhin kansainvälinen lentoasema

Rajiv Gandhin kansainvälinen lentoasema (teluguksi రాజీవ్ గాంధీ అంతర్జాతీయ విమానాశ్రయం) (IATA: HYD, ICAO: VOHS) on kansainvälinen lentoasema Hyderabadissa Telanganan osavaltiossa Intiassa. Se on mm. IndiGon ja SpiceJetin päälentoasema sekä yksi Air Indian solmukohdista. Lentoasema on nimetty Intian entisen pääministeri Rajiv Gandhin mukaan. Se koostuu yhdestä matkustajaterminaalista, joka on jaettu kahteen siipeen kotimaisia ja kansainvälisiä lentoja varten. Sillä on myös rahtiterminaali. Huhtikuusta 2019 maaliskuuhun 2020 lentoaseman kautta kulki 21 583 358 matkustajaa. Lentoasema valmistui vuonna 2008 ja korvasi Begumpetin lentoaseman.
Aiheesta muualla

Rajiv Gandhin kansainvälisen lentoaseman virallinen verkkosivusto
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rajiv Gandhin kansainvälinen lentoasema Wikimedia Commonsissa
Majavesi (Hirvensalmi)

| Majavesi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°38′26″N, 26°58′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Kieluvaiseen 
Järvinumero:  14.922.1.040
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,3 m  
Pituus:  800 m  
Leveys:  430 m  
Rantaviiva:  3,731 km  
Pinta-ala:  14,373 ha  
Saaria:  4 
 fiMajavesi 
Majavesi  on Etelä-Savossa Hirvensalmella  Ruhalanniemen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 800 metriä pitkä, 430 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14,4 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan 4 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Liekuneen–Ryökäsveden alueeseen (14.922) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 117,3 metriä mpy.
Reactor (videopeli)

| Reactor |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Gottlieb
Julkaisija:  Gottlieb
Julkaistu:  1982
Lajityyppi:  Räiskintäpeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Alusta:  kolikkopeli   Atari 2600
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Reactor on Gottliebin vuonna 1982 julkaisema räiskintätyyppinen kolikkopeli. Pelin tarkoituksena on töniä laajenevasta ydinreaktorista lähtevät hiukkaset seinään osumatta seinään itse. Lisäpisteitä saa, jos hiukkaset saa erillisiin säiliöihin. Parker Brothers julkaisi Reactorin Atari 2600 -version samana vuonna.
Aiheesta muualla

Reactor-pelin kuvaus Museum of the Game -sivustolla (englanniksi)
Regent’s Park

Näkymä Regent’s Parkiin, vasemmalla esiintymislava.
Regent’s Parkin kartta vuodelta 1833.
Regent’s Park on laaja puistoalue Westminsterin ja Camdenin kaupunginosissa Lontoossa. Sen pinta-ala on 197 hehtaaria. Puisto avattiin yleisölle vuonna 1841.
Puisto on saanut nimensä ("sijaishallitsijan puisto") tulevan Yrjö IV:n mukaan, joka sen suunnittelemisen aikaan vuonna 1811  oli isänsä Yrjö III:n sijaishallitsija. Arkkitehti John Nash suunnitteli Regent Streetin ja Regent's Parkin osana kokonaisuutta, jossa osa kuningashuoneen omistamasta Marylebonen puistosta muutettiin asuinkäyttöön.
Puisto on suurimmaksi osaksi aukeaa puistoaluetta, ja siellä on järvi, vesiputous, ulkoilmateatteri sekä useita leikkikenttiä. Puiston koillisosassa on Lontoon eläintarha.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Regent’s Park Wikimedia Commonsissa
Pöyrisjärven erämaa

Erämaa kartassa vihreällä.
Pöyrisjärven erämaa on Enontekiöllä sijaitseva erämaa-alue. Se on nimetty alueen pohjoisosassa sijaitsevan Pöyrisjärven mukaan, jonka pohjoisrannalla on hiekkadyynejä. Alue rajautuu itä- ja kaakkoispuolella Puljun erämaahan ja Lemmenjoen kansallispuistoon sekä Pohjois- ja koillispuolella Norjan rajaan ja Ylä-Inarijoen kansallispuistoon. Paikallinen väestö harjoittaa alueella poronhoitoa, metsästystä ja kalastusta ja näihin elinkeinoihin liittyen on väliaikaisia asumuksia Pöyrisjärven ja Kalkujärven ympäristössä. Kokeneet retkeilijät voivat harrastaa erämaa-alueella patikointia, kalastusta, maastopyöräilyä kanoottimelomista. Alueella virtaavat Pöyrisjoki ja Käkkälöjoki. Alueella on Pöyrisvuoman soidensuojelualue. Alueen perustamisella erämaa-alueeksi ovat olleet luontotyypit, joita ovat muun muassa humuspitoiset järvet ja lammet, alpiiniset joet ja niiden varsien ruohovartinen kasvillisuus, alpiiniset ja boreaaliset tunturikankaat ja silikaattialustan niityt, letot, aapasuot, palsasuot ja boreaaliset luonnonmetsät. alueen luonnonsuojelu perustuu myös useisiin lajeihin, joita ovat kasveista lettorikko ja eräät sammallajit, nisäkkäistä saukko, naali ja ahma sekä lintulajeista useat lajit.
Aiheesta muualla

https://retkipaikka.fi/nakkalanseidalta-poyrisjarven-eramaahan-enontekio/%5Bvanhentunut+linkki%5D
https://retkipaikka.fi/meditaatiomatka-poyrisjarven-eramaahan/
https://tunturikeittio.com/matkakertomuksia/poyrisjarvi2010/
Pöyliön mylly

Pöyliön mylly on Rovaniemellä, Pöyliöjärven pohjoispuolella sijaitseva vesimylly. Se on alun perin rakennettu 1600-luvulla kotitarvemyllyksi, ja lupa teolliseen myllytoimintaan haettiin vuonna 1852. Myllyn omistajina ovat aikanaan olleet useat Lapin teollisuuden historian merkkihenkilöt, kuten Anders Kurth, Hugo R. Sandberg ja Jarl Sundqvist. Mylly paloi vuonna 1944, mutta rekonstruoitiin alkuperäiseen asuunsa Lapin sodan jälkeen. Nykyisin mylly toimii vesi- ja sähkövoimalla. Myllyä pidetään Rovaniemen vanhimpana teollisuusrakennuksena.
Historia

Antti Kurtti (Tornioon muutettuaan käytti nimeä Anders Kurth) osti Pöyliön myllyn vuonna 1879 ja haki Rovaniemen käräjillä 21.3.1879 § 225:n kohdalla lupaa myllytullin eli jauhatusmaksun korottamiseen, mihin suostuttiin sillä ehdolla, että hän rakentaa myllylle ympäri vuoden kuljettavan tien. KO:n ptk:ssa on m.m.merkinnät ruotsiksi:
Kauppias Anders Kurth Tornion kaupungista
että hän nyttemmin omistaa Pöyliön tullijauhomyllyn Korkalon kylässä
Hän osti myllyn Erkki Laurinpoika Oinas eli Kiviniemeltä (tai luultavammin tämän jälkeläisiltä), joka oli rakentanut myllyn teolliseksi laitokseksi 1852 ja saanut luvan Pöyliöjärven säännöstelyyn ja tullimyllyyn Oulun kuvernööriltä 5. toukokuuta 1855.
Anders Kurthin jälkeläisiltä Pöyliön mylly siirtyi metsäpäällikkö Hugo Rikhard Sandbergille vuonna 1904. Iso-Samperin tytär asessorska Ingeborg Sjöblom puolestaan myi myllyn vuonna 1939 Kemiyhtiön metsäpäällikölle Jarl Julius Sundquistille. Sundquistin jälkeläisiltä myllykartanon osti varatuomari Tuomo Pekkala 19. kesäkuuta 1972. Mylly jauhoi viimeisen virallisen kerran 8.12.1975. Vielä toukokuussa 1976 kuitenkin jauhettiin ilman korvausta isännille kylvöpäätösten jälkeisiä jäännösviljoja.
Maan hiljaiset

Maan hiljaiset oli  suomalainen pop-yhtye, joka toimi 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.
Yhtyeen pääasiallinen lauluntekijä oli Pauli Ollila, joka myös soitti yhtyeen levytyksillä kaikkia soittimia. Yhtyeen toinen varsinainen jäsen oli Matti Neulanen, joka sanoitti ja lauloi levytyksillä osan yhtyeen kappaleista. Osan sanoituksista teki Petri Salin. Yhtyeen ainoan albumin julkaisi Megamania. Levyn tuottajana toimi Mikko Saarela. Yhtyettä on luonnehdittu älykkään kriittiseksi.[lähde? ]
Albumi

Tähän on tultu, kuvaus aikamme ihmisistä (Megamania MGM 2020), 1989
Arkipäivän fasismia (san. Salin-Ollila)
- Citynainen (san. Salin-Ollila)
- Miehen unelma
- Heimo, 41 (san. Neulanen)
- Seksiasiamies (san. Neulanen-Salin-Ollila)
- Linjalla (san. Neulanen-Ollila)
- Maan hiljaiset
///Riistovallan monumentti (san. Neulanen-Salin-Ollila)
- Devilin joukossa (san. Salin-Ollila)
- Oma naama (säv. ja san. Mikko Saarela)
- Rock'n roll -valssi (säv. Shorty Allen san. Sören Ahmot)
- Diplomihanuristi
- Ulkomaankauppaministeri
- Euroviisut (san. Neulanen-Salin-Ollila)
EP

Maan hiljaiset EP (Ab Rex Mundi Oy RXEP-1), 1991
Suomen pitää olla Suomi
- Minun lauluni
- Wolfman
///Kesäloma
- Heräsin
- Rairairai
Muuta

Celestial Sounds: A Vision / Watching Through (Rex Mundi RXM-001), 1990
Reggia di Portici

| Reggia di Portici |
| --- | --- |

Sijainti:  Portici Italia
Valmistumisvuosi:  1742
Suunnittelija:  Antonio Canevari
Käyttäjä:  Napolin yliopisto
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Reggia di Portici on kuninkaallinen palatsi Porticin kunnassa Etelä-Italiassa Napolin metropolikaupungissa.
Reggia di Portici vuonna 1745
Palatsin rakennutti Napolin kuningaskunnan kuningas Kaarle vuosina 1738–1742 Bourbonin suvun kesäasunnoksi. Kaarle ja hänen vaimonsa Maria Amalia olivat ihastuneet alueen maisemiin. Palatsia suunnittelemaan palkattiin Antonio Canevarin johdolla arkkitehdit Giovanni Antonio Medrano, Luigi Vanvitelli ja Ferdinando Fuga. Sisätiloja koristamaan valittiin taidemaalari Giuseppe Bonito.
Palatsia rakennettaessa tontilla kaivettiin, jolloin löydettiin tulivuorenpurkauksessa hautautuneen Herculaneumin aarteita. Näistä löydöistä muodostui palatsissa vuonna 1758 avattu museo Herculanense Museum. 1800-luvun alussa arkeologiset kokoelmat siirrettiin Napoliin ja ne muodostavat Napolin arkeologisen museon ytimen.
Ranskan hallitessa Napolia vuosina 1806–1815 palatsia laajennettiin ja kunnostettiin. Tuolloin Napolin kuningas Joachim Murat myös kalusti palatsin ranskalaisilla empiretyylisillä huonekaluilla.
Molempain Sisiliain kuningaskunnan kuningas Ferdinand II rakennutti rautatien Napolin ja Porticin välille yhdistäen samalla Napolin kuninkaallisen palatsin kesäpalatsiin. Rautatieosuus oli ensimmäinen Italiassa ja se vihittiin käyttöön 3. lokakuuta 1839.
Palatsin puutarhaa
Nykyään palatsia ja sen maisemapuutarhoja sekä kasvitieteellistä puutarhaa hallinnoi Napolin yliopisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reggia di Portici Wikimedia Commonsissa
M/S Sancak I

M/S Sancak I (IMO 6524905) oli Ruotsissa vuonna 1966 rakennettu autolautta. Se sai kasteessa nimen M/S Saga ja luovutettiin tilaajalleen Rederi Ab Svenska Lloyd'lle 2. toukokuuta 1966. Liikenne sillä aloitettiin Ruotsin Göteborgin ja Ison-Britannian Hullin välillä. Käyttöhistoriansa aikana se liikennöi usealla eri nimellä lähinnä Itämeren ja Välimeren alueella. Sen viimeiseksi nimeksi jäi M/S Sancak I, kun sillä sattui tulipalo vuonna 2003 ja alus päätyi romutettavaksi Turkissa samana vuonna.
Aluksen vaiheet > M/S Saga 1966–1971

Varustamo Rederi Ab Svenska Lloyd Göteborg liikennöi aluksella välillä Göteborg – Hull ja Göteborg – Tilbury
Aluksen vaiheet > Stena Atlantica 1971–1973

Alus myytiin Stena Linelle joka liikennöi sillä välillä Göteborg – Kiel, myöhemmin Göteborg – Kööpenhamina
Aluksen vaiheet > M/S Folkliner 1982–1984

Suomen Postipankki (PSP-Rahoitus Oy) hankki aluksen omistukseensa ja vuokrasi sen suomalaiselle Folklinelle, joka aloitti liikennöinnin välillä Kaskinen – Gävle. Liikennöinti ei ollut kannattavaa vaan Folkline ajautui konkurssiin 1984
Aluksen vaiheet > M/S Festos 1984–1998

Alus myytiin kreikkalaiselle Minoan Lines Shipping SA:lle. Se liikennöi pääasiassa mantereelta Kreetalle ja Korfulle.
Aluksen vaiheet > M/S Captain Zaman I 1998–2001

Alus myytiin Turkkiin Ferro Feribot ve Roro Tasimaciligi -varustamolle. Se vuokrasi sen General National Maritime Co:lle joka liikennöi kevään ajan välillä Benghazi – Valletta. Heinäkuusta lähtien liikennöi välillä Brindisi – Igoumenitsa. Vuonna 2000 alus oli vuokrattuna Compagnie Marocaine de Navigationille, joka liikennöi sillä välillä Nador – Sete.
Aluksen vaiheet > M/S Sancak I 2001–2003

Aluksen ostanut Sancak Line liikennöi sillä välillä Brindisi – Cesme. Sillä syntyi tulipalo ollessaan telakoituna vuonna 2003. Alus todettiin täysin vaurioituneeksi ja romutettiin samana vuonna.
Aiheesta muualla

Fakta om fartyg – M/S Saga (ruotsiksi)
Maastapoistamispäätös

Maastapoistamispäätös on valtion viranomaisen tekemä päätös, jolla laittomasti maassa oleskeleva poistetaan tai määrätään poistumaan maasta.
Kansainvälisesti on arvioitu, että yksi estetty laiton maahantulo säästää yhteiskunnan varoja 30 000–50 000 euroa.
Suomessa pelkästään maasta poistamispäätösten täytäntöönpanoon liittyvän saattotoiminnan kustannukset poliisille olivat vuonna 2011 yhteensä noin 2,5 miljoonaa euroa, ja poliisi käytti noin seitsemän henkilötyövuotta maasta poistamispäätösten täytäntöönpanoon liittyviin saattotehtäviin. Keskusrikospoliisin vuoden 2012 tilaston mukaan tavattiin 3 623 laittomasti maassa oleskellutta henkilöä. Ei kuitenkaan tiedetä tarkkaa lukumäärää, montako ihmistä oikeasti asuu Suomessa tai muualla laittomasti. Laittomasti maassa oleva elää niin sanotusti maan alla.
Pakkopalautus

Pakkopalautuksessa poliisi tai muu viranomainen saattaa laittomasti maassa olevan tai karkotuspäätöksen saaneen henkilön lentokoneeseen tai kohdemaahan asti.[lähde? ]
Suomessa tilanteesta riippuen paluu voidaan varmistaa käyttämällä erilaisia pakkokeinoja tai viime kädessä saattamalla henkilö perille asti. Suurempien ryhmien palauttamisessa voidaan käyttää myös tähän tarkoitukseen varattua charter-lentokonetta tai osallistua eurooppalaisen rajaviranomaisen Frontexin palautuslentoihin. Suomen palautustoiminta on kansainvälisestikin arvioiden tehokasta. Palautusten täytäntöönpanosta vastaa poliisi.
Vapaaehtoinen paluu

Suomi voi tietyin edellytyksin tukea vapaaehtoista paluuta kotimaahan. Tukea voi saada henkilö, joka on saanut turvapaikan tai oleskeluluvan toissijaisen tai humanitaarisen suojelun perusteella. Tukea voi saada myös turvapaikkahakemuksensa perunut tai kielteisen turvapaikkapäätöksen saanut henkilö. Suomen kansalainen tai toisen EU-maan kansalainen ei voi saada tätä tukea. Tukea ei myöskään voi saada sellainen turvapaikanhakija, jonka turvapaikkahakemuksen käsittelystä on vastuussa joko jokin toinen EU-valtio tai Islanti, Norja tai Sveitsi, ja jos hakija palaa kyseiseen valtioon. Vapaaehtoisen paluun tuki voi kattaa paluumatkan kustannukset ja taloudellisen tuen uudelleenkotoutumista varten. Kansainvälinen siirtolaisjärjestö IOM voi tehdä palaajan matkajärjestelyt ja avustaa palaajaa lentokentällä hänen paluumatkansa aikana.
Kestävä paluu

Kestävä paluu on palautuksissa kokeiltu periaate, jolla pyritään huomioimaan palautettavan mahdollisuus päästä elämään kiinni palautusmaassaan. Esimerkiksi voidaan tukea henkilön yrityksen perustamista kohdemaassa. Onnistunut paluu vaatii laajaa yhteistyötä paikallisten toimijoiden kanssa.
Luettelo mäkihypyn olympiamitalisteista

Mäkihyppy on ollut talviolympialaisten kisaohjelmassa ensimmäisistä talviolympialaisista, vuodesta 1924 lähtien. Menestyneimmät maat ovat Suomi ja Norja.
Mitalitaulukot > Normaalimäki

|  Mäkihypyn normaalimäen olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1924 Chamonix tulokset |   Jacob Tullin Thams (NOR) |   Narve Bonna (NOR) |   Anders Haugen (USA) |  |
| 1928 Sankt Moritz tulokset |   Alf Andersen (NOR) |   Sigmund Ruud (NOR) |   Rudolf Burkert (TCH) |  |
| 1932 Lake Placid tulokset |   Birger Ruud (NOR) |   Hans Beck (NOR) |   Kaare Wahlberg (NOR) |  |
| 1936 Garmisch-Partenkirchen tulokset |   Birger Ruud (NOR) |   Sven Eriksson (SWE) |   Reidar Andersen (NOR) |  |
| 1948 Sankt Moritz tulokset |   Petter Hugsted (NOR) |   Birger Ruud (NOR) |   Thorleif Schjelderup (NOR) |  |
| 1952 Oslo tulokset |   Arnfinn Bergmann (NOR) |   Torbjørn Falkanger (NOR) |   Karl Holmström  (SWE) |  |
| 1956 Cortina d'Ampezzo tulokset |   Antti Hyvärinen (FIN) |   Aulis Kallakorpi (FIN) |   Harry Glaß (EUA) |  |
| 1960 Squaw Valley tulokset |   Helmut Recknagel (EUA) |   Niilo Halonen (FIN) |   Otto Leodolter (AUT) |  |
| 1964 Innsbruck tulokset |   Veikko Kankkonen (FIN) |   Toralf Engan (NOR) |   Torgeir Brandtzæg (NOR) |  |
| 1968 Grenoble tulokset |   Jirí Raška (TCH) |   Reinhold Bachler (AUT) |   Baldur Preiml (AUT) |  |
| 1972 Sapporo tulokset |   Yukio Kasaya (JPN) |   Akitsugu Konno (JPN) |   Seiji Aochi (JPN) |  |
| 1976 Innsbruck tulokset |   Hans-Georg Aschenbach (GDR) |   Jochen Danneberg (GDR) |   Karl Schnabl (AUT) |  |
| 1980 Lake Placid tulokset |   Toni Innauer (AUT) |   Manfred Deckertr (GDR)  Hirokazu Yagi (JPN) |  ei jaettu |  |
| 1984 Sarajevo tulokset |   Jens Weißflog (GDR) |   Matti Nykänen (FIN) |   Jari Puikkonen (FIN) |  |
| 1988 Calgary tulokset |   Matti Nykänen (FIN) |   Pavel Ploc (TCH) |   Jiří Malec (TCH) |  |
| 1992 Albertville tulokset |   Ernst Vettori (AUT) |   Martin Höllwarth (AUT) |   Toni Nieminen (FIN) |  |
| 1994 Lillehammer tulokset |   Espen Bredesen (NOR) |   Lasse Ottesen (NOR) |   Dieter Thoma (GER) |  |
| 1998 Nagano tulokset |   Jani Soininen (FIN) |   Kazuyoshi Funaki (JPN) |   Andreas Widhölzl (AUT) |  |
| 2002 Salt Lake City tulokset |   Simon Ammann (SUI) |   Sven Hannawald (GER) |   Adam Malysz (POL) |  |
| 2006 Torino tulokset |   Lars Bystøl (NOR) |   Matti Hautamäki (FIN) |   Roar Ljøkelsøy (NOR) |  |
| 2010 Vancouver tulokset |   Simon Ammann (SUI) |   Adam Malysz (POL) |   Gregor Schlierenzauer (AUT) |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Kamil Stoch (POL) |   Peter Prevc (SLO) |   Anders Bardal (NOR) |  |
| 2018 Pyeongchang tulokset |   Andreas Wellinger (GER) |   Johann André Forfang (NOR) |   Robert Johansson (NOR) |  |
| 2022 Peking tulokset |   Ryōyū Kobayashi (JPN) |   Manuel Fettner (AUT) |   Dawid Kubacki (POL) |  |
  Lähde: Medalists - Normal hill individual men Official website of the Olympic Movement. Viitattu 10.3.2015. (englanniksi)
Mitalitaulukot > Suurmäki

|  Mäkihypyn suurmäen olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1964 Innsbruck tulokset |   Toralf Engan (NOR) |   Veikko Kankkonen (FIN) |   Torgeir Brandtzæg (NOR) |  |
| 1968 Grenoble tulokset |   Vladimir Belousov (URS) |   Jirí Raška (TCH) |   Lars Grini (NOR) |  |
| 1972 Sapporo tulokset |   Wojciech Fortuna (POL) |   Walter Steiner (SUI) |   Rainer Schmidt (GDR) |  |
| 1976 Innsbruck tulokset |   Karl Schnabl (AUT) |   Toni Innauer (AUT) |   Henry Glaß (GDR) |  |
| 1980 Lake Placid tulokset |   Jouko Törmänen (FIN) |   Hubert Neuper (AUT) |   Jari Puikkonen (FIN) |  |
| 1984 Sarajevo tulokset |   Matti Nykänen (FIN) |   Jens Weißflog (GDR) |   Pavel Ploc (TCH) |  |
| 1988 Calgary tulokset |   Matti Nykänen (FIN) |   Erik Johnsen (NOR) |   Matjaž Debelak (YUG) |  |
| 1992 Albertville tulokset |   Toni Nieminen (FIN) |   Martin Höllwarth (AUT) |   Heinz Kuttin (AUT) |  |
| 1994 Lillehammer tulokset |   Jens Weißflog (GER) |   Espen Bredesen (NOR) |   Andreas Goldberger (AUT) |  |
| 1998 Nagano tulokset |   Kazuyoshi Funaki (JPN) |   Jani Soininen (FIN) |   Masahiko Harada (JPN) |  |
| 2002 Salt Lake City tulokset |   Simon Ammann (SUI) |   Adam Malysz (POL) |   Matti Hautamäki (FIN) |  |
| 2006 Torino tulokset |   Thomas Morgenstern (AUT) |   Andreas Kofler (AUT) |   Lars Bystøl (NOR) |  |
| 2010 Vancouver tulokset |   Simon Ammann (SUI) |   Adam Malysz (POL) |   Gregor Schlierenzauer (AUT) |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Kamil Stoch (POL) |   Noriaki Kasai (JPN) |   Peter Prevc (SLO) |  |
| 2018 Pyeongchang tulokset |   Kamil Stoch (POL) |   Andreas Wellinger (GER) |   Robert Johansson (NOR) |  |
| 2022 Peking tulokset |   Marius Lindvik (NOR) |   Ryōyū Kobayashi (JPN) |   Karl Geiger (GER) |  |
  Lähde: Medalists - Large hill individual men Official website of the Olympic Movement. Viitattu 10.3.2015. (englanniksi)