stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sisäympyrä
Muut merkitykset

Sisäympyräksi voidaan myös kutsua minkä tahansa monikulmion sisään piirrettyä ympyrää, esimerkiksi:
neliön sisään piirretty ympyrä
säännöllisen viisikulmion sisään piirretty ympyrä
säännöllisen kuusikulmion sisään piirretty ympyrä
Muun säännöllisen monikulmion sisään piirretty ympyrä
neljäkkään sisään piirretty ympyrä
pentagrammin sisään piirretty ympyrä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sisäympyrä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Semanotus

| Semanotus |
| --- | --- |
 Aaltojäärä (Semanotus undatus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Sarvijäärät Cerambycidae
Alaheimo::  Cerambycinae
Tribus::  Callidiini
Suku::  Semanotus  Mulsant, 1839
Synonyymit
 Anacomis  Anocomis  Hemicallidium  Sympiezocera  Xenodorum 
Katso myös
   Semanotus Wikispeciesissä   Semanotus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Semanotus on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu noin 20 lajia. Suomessa suvun lajeista on tavattu vain yksi: Aaltojäärä (Semanotus undatus).
Lajeja

Semanotus amethystinus
Semanotus australis
Semanotus japonicus
Semanotus juniperi
Semanotus laurasii
Semanotus ligneus
Semanotus litigiosus
Semanotus puncticollis
Semanotus russicus
Aaltojäärä (Semanotus undatus)
Semanotus yakushimanus
Aiheesta muualla

iNaturalist: Suku Semanotus
ITIS: Semanotus (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Semanotus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Semanotus (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Genus Semanotus (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Genus Semanotus (englanniksi)
Cerambycidae of the World: Genus Semanotus (englanniksi)
Scandal (Lapkon albumi)

| Scandal Lapko |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundtrack Studios Helsinki
 Julkaistu: 11. tammikuuta 2006
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 42.08
 Levy-yhtiö: Fullsteam Records
Listasijoitukset
  2.
Lapkon muut julkaisut
| The Arms 2004 | Scandal 2006 | Young Desire 2007 |
Scandal on Lapkon toinen studioalbumi, joka julkaistiin 11. tammikuuta 2006.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Kappaleet

A Month Among the Years – 1.44
The Arms – 4.48
Pistol in a Way – 3.12
All the Best Girls – 3.50
Fire Horses – 3.24
Scandal – 3.33
Date with Time – 2.00
Barrel of the Past – 3.02
My Cry Works – 4.27
Panda Eyes – 4.31
The Passers By – 4.35
End of the Month – 3.04
CD:llä on myös "All The Best Girls" -video.
Kokoonpano

Malja – laulu, kitara
Nordberg – basso
Heikkonen – rummut
Arvostelut

Desibeli.net:
Nyt.fi:
Imperiumi.net:
Soundi:
Sanni Utriainen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moncton 2010 | keihäänheitto |  |
Sanni Marja Anniina Utriainen (s. 5. helmikuuta 1991 Nokia) on suomalainen keihäänheittäjä. Utriainen edustaa Tampereen Pyrintöä edustettuaan aikaisemmin Nokian Urheilijoita. Häntä valmentaa Matti Närhi. Aikaisemmin häntä valmensi isänsä Esa Utriainen, joka on entinen keihäänheittäjä.
Ura

Kalevan kisoissa Utriainen voitti Suomen mestaruuden Kajaanissa 2010. Vuonna 2015 hän sai hopeaa ja vuosina 2012, 2013 ja 2017 pronssia.
Utriainen voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 22. heinäkuuta 2010 Kanadan Monctonissa. Hän heitti viimeisellä heitollaan voittotuloksen 56,69 m, joka oli tuolloin myös hänen oma ennätyksensä. Vuonna 2009 Utriainen sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Novi Sadissa. Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2010 Utriainen otti lajivoiton uudella ennätyksellään 57,26. 9. kesäkuuta 2011 hän heitti Lahdessa uuden ennätyksensä, 58,24 metriä.
Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 Utriainen sijoittui neljänneksi. Toukokuussa 2012 Utriainen heitti Loughboroughissa ennätyksekseen 58,74. Pari viikkoa myöhemmin hän paransi ennätystään Leverkusenissa lukemiin 59,31 ylittäen samalla Lontoon olympialaisten B-rajan. Tulos on myös 22-vuotiaiden Suomen ennätys. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Utriainen selviytyi finaaliin sijoittuen yhdenneksitoista tuloksella 55,14. Lontoon olympialaisissa 2012 Utriainen ei selviytynyt finaaliin jäätyään karsinnassa ilman tulosta.
Kauden 2012 jälkeen Utriainen siirtyi edustamaan Tampereen Pyrintöä. Hän sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 kuudenneksi. Utriainen heitti ennätyksensä 60,08 Lappeenrannassa kesäkuussa 2015. Elokuussa hän paransi ennätystään lukemaan 63,03 Kuortaneen Eliittikisoissa ja ylitti tulosrajan Pekingin MM-kisoihin. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Rion olympialaisissa 2016 Utriainen jäi karsintakilpailun viimeiseksi tuloksella 53,42, eikä päässyt loppukilpailuun.
Hän oli tauolla heittämisestä henkisten syiden vuoksi puolitoista vuotta vuosina 2017–2019 ja jatkoi jälleen heittouraansa kesällä 2019.
Muuta

Sanni Utriaisen isä on entinen keihäänheittäjä Esa Utriainen ja äiti uimari Päivi Utriainen. Kirjailija Jenni Janakka on hänen sisarensa.
Utriainen valmistui keväällä 2010 liikuntaneuvojaksi Varalan urheiluopistosta. Hän on toiminut työkseen paikallisradiojuontajana, järjestyksenvalvojana ja rakennustyöläisenä.[lähde? ]
Vuonna 2011 Utriainen valittiin Suomen urheilugaalassa Vuoden nuoreksi urheilijaksi.
Utriainen osallistui Suomen Big Brotheriin syksyllä 2021.
Aikuisten SM-mitalit

Kultaa vuonna 2010 (tulos 56,29)
Hopeaa vuonna 2015 (tulos 57,59)
Pronssia vuonna 2012 (tulos 52,78)
Pronssia vuonna 2013 (tulos 52,91)
Parhaat tulokset

63,03 (1) Kuortane 8.8.2015
60,08 (1) Lappeenranta 3.6.2015
60,02 (1) Joensuu 23.7.2015
59,41 (1) Vantaa 28.5.2016
59,35 (2) Kuortane 3.8.2013
59,31 (1) Leverkusen GER 1.6.2012
58,74 (1) Loughborough GBR 20.5.2012
58,70 (6q) Helsinki 28.6.2012
58,61 (1) Lapinlahti 19.7.2015
58,24 (1) Lahti 8.6.2011
Kausien parhaat heitot

2005 39,69 Turku 18.9.
2006 43,42 Äänekoski 5.7.
2007 48,20 Helsinki/E 17.6.
2008 51,89 Pihtipudas 26.6.
2009 53,61 Pihtipudas 25.6.
2010 57,26 Helsinki 27.8.
2011 58,24 Lahti 8.6.
2012 59,31 Leverkusen GER 1.6.
2013 59,35 Kuortane 3.8.
2014 52,40 Potchefstroom 14.2.
2015 63,03 Kuortane 8.8.
2016 59,41 Vantaa 28.5.
2017 56,12 Pihtipudas 2.7.
Seepiat

| Seepiat |
| --- | --- |
 Seepia (Sepia officinalis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Pääjalkaiset Cephalopoda
Alaluokka::  Mustekalat Coleoidea
Lahko::  Seepiat Sepiida  Zittel, 1895
Heimot
 Sepiadariidae  Isoseepiat Sepiidae  Pikkuseepiat Sepiolidae 
Katso myös
   Seepiat Wikispeciesissä   Seepiat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seepiat (Sepiida) on mustekaloihin kuuluva nilviäislahko. Seepiat, kuten useimmat muutkin  mustekalat, erittävät puolustautuessaan tummanruskeaa mustetta. Seepioilla on kehittynyt hermosto ja hyvät muistiominaisuudet, ja niitä tutkitaan tämän takia paljon. Ne ovat jokseenkin lyhytikäisiä ja elävät tavallisesti 1,5-2-vuotiaaksi. Lajeista tunnetuin on seepia (Sepia officinalis).
Rakenne

Seepian vartalo koostuu vaipasta ("ruumis"), päästä sekä kymmenestä lonkerosta, joista kaksi on muita pidempiä  pyyntilonkeroita.
Seepioiden vaippa on pussimainen, solakka. Sen selkäpuolella on kilpimäinen sisäinen tukiranka, seepiansuomu (aiemmin usein 'valaansuomu'). Ruumiin kyljessä on eväreunus, pitkä poimu, jonka aaltomaisen liikkeen avulla seepia liikkuu eteenpäin. Seepiat voivat vaihtaa selkäpuolen väritystään kuten kameleontit kromatoforiensa, eli väripigmenttisolujensa avulla. Vatsapuoli on valkoinen.
Seepioiden kuori on sisäinen, se sijaitsee näkymättömissä eläimen vaipan alla. Se antaa seepialle sen tunnusomaisen muodon. Kuori on huokoinen, sen alapuolella on mikroskooppisia ilmalokeroita, joihin vettä sisään tai ulos pumppaamalla eläin säätelee ominaispainoaan, joten sen ei tarvitse aktiivisesti uida uintisyvyytensä säilyttämiseksi.
Seepioilla on kaksi kidusta, jotka sijaitsevat vatsapuolen vaippaontelon perällä. Kiduksilla on kummallakin oma sydämensä. Seepioilla on hyvin tehokas verenkiertojärjestelmä. Niiden veri on sinistä.
Seepialajit ovat tavallisesti 15–25 cm pituisia vaipan pituudella mitaten, mutta suurin laji, australialainen Sepia apama voi saavuttaa 50 cm vaipanmitan ja painaa 10 kg.
Ravinto ja ruokailu

Seepiat ovat petoja, jotka pyytävät ruokansa lähinnä väijytyksestä sinkoamalla imukupilliset pyyntilonkeronsa saaliiseen. Ne paloittelevat saaliin sarveisnokallaan ja raastavat sen ihon rikki erityisellä raastinkielellä, radulalla. Seepiat syövät katkarapuja ja muita äyriäisiä, pikkukaloja, muita nilviäisiä ja jopa omia lajitovereitaan.
Kalastus ja käyttö

Seepiat ovat runsaslukuisia ja niitä pyydetään ahkerasti etenkin Välimerellä ja Itä-Aasiassa. Siellä ne ovat suosittua ja yleistä ruokaa.
Ainakin antiikin ajoista seepioiden mustetta on käytetty väriaineena. Seepioiden kalkkikuoria, valaansuomuja, myydään lemmikkilintujen ja lemmikkikilpikonnien kalkinlähteeksi. Niitä on käytetty myös kultaseppien valumuottien ja hiontapulverin valmistamiseen.
Seepian sisäinen kuori, "valaansuomu".
Sophia Kleinherne

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sophia Kleinherne kesäkuussa 2023. |  Sophia Kleinherne kesäkuussa 2023. |  Sophia Kleinherne kesäkuussa 2023. |  |
Maa:   Saksa
Naisten jalkapallo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Englanti 2022 |  |  |
Sophia Kleinherne (s. 12. huhtikuuta 2000) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan naisten maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 20 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Kleinherne on kesästä 2017 edustanut kotimaassaan sittemmin nimensä Eintracht Frankfurtiksi muuttanutta 1. FFC Frankfurtia, johon hän siirtyi Güterslohista.
Kleinherne voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2016 ja saavutti hopeaa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän pelasi naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2019. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2022 kolme ottelua, teki maalin alkulohko-ottelussa Suomea vastaan ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Seeprahai

| Seeprahai Seeprahait |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Partahaikalat Orectolobiformes
Heimo::  Seeprahait Stegostomatidae  Gill, 1862
Suku::  Stegostoma  Müller & Henle, 1837
Laji::  fasciatum
Kaksiosainen nimi
 Stegostoma fasciatum  (Hermann, 1783) 
 Seeprahain levinneisyys
Katso myös
   Seeprahai Wikispeciesissä   Seeprahai Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seeprahai (Stegostoma fasciatum) on noin kahden metrin pituinen pääasiassa yöaktiivinen hailaji. Se on heimonsa ainoa edustaja. Laji viihtyy hiekkapohjaisissa vesissä 30 metrin syvyyteen asti. Aikuiset yksilöt ovat vaaleanruskeita ja mustatäpläisiä mutta nuorina ne ovat ruskearaidallisia, siitä suomalainen nimi. Se pystyy pumppaamaan vettä kiduksiinsa, joten se voi levätä pitkiä aikoja pohjassa tukehtumatta toisin kuin monet muut hait. Laji kykynee partenogeneesiin.
Ravinto

Seeprahain ruokavalioon kuuluu kaloja, äyriäisiä ja nilviäisiä.
Levinneisyys

Seeprahaita tavataan Intian valtameren ja läntisen Tyynenmeren rannikkovesissä.
Aiheesta muualla

Stegostoma fasciatum (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Species in the genus Stegostoma. (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Family Stegostomatidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.).  (englanniksi)
Sininen metsä

| Sininen metsä Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1976-1978
 Julkaistu: lokakuu 1978
 Formaatti: LP-levy (LRLP 290)   C-kasetti (LRC 290)
 Tuottaja(t): Love Records
 Tyylilaji: iskelmä, soul, suomipop, folk
 Kesto: 42.05
 Levy-yhtiö: Love Records
 Levymerkki: Love Records
Sininen metsä on Love Records -levy-yhtiön kokoelma-albumi, joka julkaistiin lokakuussa 1978. Albumi sisältää kappaleita Love Recordsin albumeilta ja singleiltä vuosilta 1976-1978. Albumilla solisteina toimivat mm. Rauli Somerjoki, Tuulikki Eloranta, Markku Blomqvist sekä Kari Rydman. Albumi julkaistiin Love Records -levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina.
Kappaleet > A-puoli

Rauli Somerjoki: Sininen metsä – 2.25 (säv. Teppo Räme, san. Mailis Niemelä, sov. Seppo Hovi) ***
Hannu Merkku: Niittykämppäjenkka – 2.52 (säv. ja san. Reijo Lehtosalo, sov. Rauno Haahti) ***
Unto Satoranta: Viikinsaaren valssi – 2.48 (säv, san. ja sov. Jukka Siikavire) ***
Kari Rydman: Hyv' yötä – 3.25 (säv. ja sov. Kari Rydman, san. tuntematon) ***
Tuulikki Eloranta: Kotiin – 3.20 (säv, san. ja sov. Rauno Lehtinen) *
Markku Blomquist: Liehuva liekinvarsi – 2.50 (säv. Jukka Siikavire, san. Erkki Mäkinen, sov. Olli Ahvenlahti) **
Reijo Frank: Satumaa – 3.37 (säv. ja san. Unto Mononen, sov. Eero Ojanen) **
Kappaleet > B-puoli

Hannu Merkku: Telan jälki – 2.59 (säv. ja san. Reijo Lehtosalo, sov. Seppo Leino) ***
Tuulikki Eloranta: Lomalaulu – 3.12 (säv. Lauri Peura, Tuulikki Eloranta ja Harri Hsalme, san. Harri Halme, sov. Heikki Annala) ***
Rauli Somerjoki: Yksinäinen mies – 2.05 (säv. ja san. Kalevi Toropainen, sov. Jani Uhlenius) ***
Anneli Saaristo & Kalevi Rothbergin yhtye: Rakkauden hedelmät – 3.05 (säv. ja san. Jukka Alihanka, sov. Kalevi Rothberg) ***
Markku Blomquist: Neidonryöstö – 3.51 (säv. Jukka Siikavire, san. Erkki Mäkinen, sov. Olli Ahvenlahti) **
Reijo Frank: Tuija tehtaan tyttö – 2.56 (säv. Kari Aava, san. Rauni Kouta, sov. Eero Ojanen) **
Kari Rydman: Suun suutelen – 2.40 (säv, san. ja sov. Kari Rydman) ***
(*) 1976
(**) 1977
(***) 1978
Kappaleet > Tuotanto

Ari Hietala - kannen suunnittelu ja kuvat (Saftra)
Love Records - tuotanto
Seemiläiset kielet

Syyriankielistä kirjoitusta 800-luvulta.
Seemiläisten kielten (oranssi) puhuma-alueen sijoittuminen muiden afroaasialaisten kielten puhuma-alueisiin nähden.
Seemiläiset kielet on afroaasialaiseen kielikuntaan kuuluva kieliryhmä. Seemiläisiä kieliä puhuu yli 250 miljoonaa ihmistä Lähi-idässä ja Pohjois- sekä Itä-Afrikassa. Maantieteellisesti seemiläiset kielet ovat afroaasialaisen kielikunnan koillinen ryhmä ja ainoa, jonka kieliä puhutaan Aasiassa. Ryhmän laajimmin puhuttu kieli nykyisin on arabia. Seuraavaksi eniten puhujia on amharalla, heprealla ja tigrinjalla. Maailman kielistä seemiläiset kielet olivat ensimmäisten joukossa joita alettiin kirjoittaa – akkadia kolmannen vuosituhannen puolivälissä eaa. Kieliryhmän nimi juontuu Nooan pojasta Seemistä.
Kielioppi

Seemiläisiä kieliä yhdistää se, että eri sanat koostuvat kolmesta juurikonsonantista. Vokaalit ja erilaiset liitteet muodostavat juuren kanssa eri sanoja. Usein juuret ovat samoja eri kielten välillä.
Luokittelu

Seemiläisten kielten luokittelu ei ole täysin vakiintunut. Alla Huehnergardin ja Rubinin vuonna 2011 julkaistun luokittelun pääkohdat:
itäseemiläiset
akkadi†
ebla†
länsiseemiläiset
keskiseemiläiset
arabialaiset
muinaiset pohjoisarabialaiset†
arabia
malta
luoteisseemiläiset
amoriitti†
aramea
syyria
kanaanilaiset
heprealaiset
amon†
muinaisheprea†
heprea
edom†
moab†
samaria†
foinikialais-puunilaiset
foinikia†
puuni†
ugarit†
sayhadi
etiopianseemiläiset
ge'ez†
eteläetiopialaiset
ulko-eteläetiopialaiset
N-ryhmä
gafat
kistane
TT-ryhmä
inoriset
inor
mesmes
mesqan
sebat bet gurage
poikki-eteläetiopialaiset
amhara-argoppa
amhara
argoppa
harari-itä-gurage
harari
silte-wolane
silte
wolane
zay
tigre-tigrinja
tigre-dahalik
dahalik
tigre
tigrinja
nykyeteläarabialaiset
itäiset
šehri
sokotra
läntiset
bathari
harsusi
mehri
hobyot
Maltan kieli kuuluu arabian kieliryhmään. Syyrian kieli kuuluu aramealaiseen kieliryhmään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seemiläiset kielet Wikimedia Commonsissa
Sojuz TM-30

Sojuz TM-30 oli 39. lento Mir-avaruusasemalle. Laukaisu Baikonurin kosmodromilta tapahtui 4. huhtikuuta 2000 kello 5.01.29 UTC. Se kuljetti kaksi kosmonauttia avaruusasemalle. Sen telakointi asemaan tapahtui automaattisesti. Lennon radiokutsu oli Jenisei (Енисей). Lento kesti 72 päivää.
Miehistö

Sergei Zaljotin
Aleksandr Kaleri
Rata

Perigeum 186 km
Apogeum 222 km
Inklinaatio 51,7°
Periodi 88,6 minuuttia
Sojuz MS-02

Sojuz MS-02 (ven. Союз МС-02) on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 19. lokakuuta 2016 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 49:n miehistöön. Laukaisun oli alun perin määrä tapahtua 23. syyskuuta 2016, mutta aluksen sähköjärjestelmässä havaittujen vikojen vuoksi laukaisu siirrettiin lokakuulle. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan huhtikuussa 2017.
Miehistö

Sergei Ryžikov, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
Andrei Borisenko, Venäjän avaruusjärjestö
Robert Kimbrough, Nasa
Miehistö > Varamiehistö

Aleksandr Misurkin, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
Nikolai Tihonov, Venäjän avaruusjärjestö
Mark Vande Hei, Nasa
Sisilian iltamessu

Tapahtumien kuvausta 1300-luvulta peräisin olevassa kirjassa.
Sisilian iltamessu (vesper) oli Sisiliassa 1282 puhjennut kapina, joka teki lopun Kaarle Anjoulaisen vallasta saarella. Se sai alkunsa toisen pääsiäispäivän iltana 30. maaliskuuta Palermossa, juuri kun asukkaat olivat menossa iltamessuun. Kapina sai sytykkeen erään ranskalaisen sotilaan loukkaavasta esiintymisestä erästä naista kohtaan. Kaikki saarella tavatut ranskalaiset surmattiin, ja Sisilia antautui Aragonian kuninkaan Pietarin valtaan.
Sophia Leung

Sophia Ming Ren Leung, C.M. (kiin. 梁陳明任; s. 25. heinäkuuta 1933) on kiinalaissyntyinen Kanadassa uransa luonut poliitikko. Hän istui Kanadan parlamentin House of Commonsissa ensin vuosina 1997–2000, sitten uudelleen valittuna vuoteen 2004. Hän edustaa Kanadan liberaalipuoluetta.
Aiheesta muualla

Parliamentarian File (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sojuz MS-03

Sojuz MS-03 (ven. Союз МС-03) on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 17. marraskuuta 2016 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 50:n miehistöön. Alus palasi maahan kesäkuussa 2017.
Miehistö

Oleg Novitski, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
Thomas Pesquet, ESA
Peggy Whitson, Nasa
Miehistö > Varamiehistö

Fjodor Jurtšihin, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
Paolo Nespoli, ESA
Jack D. Fischer, Nasa
Solomon Mutai

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mutai Pekingin MM-kilpailuissa 2015. |  Mutai Pekingin MM-kilpailuissa 2015. |  Mutai Pekingin MM-kilpailuissa 2015. |  |
Maa:  Uganda
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | maraton |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Hopeaa | Gold Coast 2018 | maraton |  |
Munyo Solomon Mutai (s. 22. lokakuuta 1992 Bukwo) on ugandalainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee pääosin maratonilla.
Mutai saavutti pronssia vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä ajalla 2.13.30. Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoissa Glasgow'ssa hän oli maratonilla neljäs ajalla 2.12.26. Rio de Janeiron olympiamaratonilla 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 yhdenneksitoista. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sai maratonilla hopeaa ajalla 2.19.02.
Mutai oli myös mukana vuoden 2012 puolimaratonin MM-kilpailuissa Bulgarian Kavarnassa sijoittuen 26:nneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset

Puolimaraton: 1.01.26 (Kampala 2012)
Maraton: 2.08.25 (Wien 2019)
Sinivatsa-amatsoni

| Sinivatsa-amatsoni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Triclaria  Wagler, 1832
Laji::  malachitacea
Kaksiosainen nimi
 Triclaria malachitacea  (Spix, 1824) 
Katso myös
   Sinivatsa-amatsoni Wikispeciesissä   Sinivatsa-amatsoni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinivatsa-amatsoni (Triclaria malachitacea) on Brasilian rannikkosademetsässä Etelä-Amerikassa elävä papukaijalaji.
Koko ja ulkonäkö

Sinivatsa-amatsonin ruumiinpituus on 28 senttiä, ja paino 110–115 grammaa. Sen höyhenpuku on lähes täysin vihreä, lukuun ottamatta pyrstö- ja siipisulkien sinertävänvihreitä höyheniä. Lisäksi koiraan vatsassa on silmiinpistävä sininen täplä, josta laji on saanut nimensä. Naaraat ovat tavallisesti myös vaaleampia. Nokka on varsin suuri ja vaalea. Pyrstö on pyöreä ja ruumiinkokoon suhteutettuna pitkä. Silmät ovat ruskeat, ja niitä ympäröi paljas harmaa rengas. Nuorten lintujen väritys on samanlainen kuin aikuisilla, mutta nuorten koiraiden sininen täplä on pienempi, ja rinnan alaosa vihreä. Varsinaisten amatsonien pyrstö on lyhyempi kuin sinivatsa-amatsonilla. Sen voi sekoittaa myös punanaamioarattien (Pionopsitta pileata) naaraisiin, jotka ovat pienikokoisempia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Sinivatsa-amatsonia tavataan varmuudella vain Brasiliassa. Ne elävät pääosin São Paulon, Rio de Janeiron ja Rio Grande do Sulin osavaltioissa maan kaakkoisosissa. Lajilla on muutamia elinpaikkoja myös Espírito Santon, Paranán ja Santa Catarinan osavaltioissa. Muutama epävarma havainto on myös Minas Geraisista. Misionesin maakunnasta Argentiinasta on myös kaksi vahvistamatonta havaintoa. Etelä-Bahiasta Brasiliassa ei ole havaintoja sitten vuoden 1833. Sinivatsa-amatsoni on ilmeisesti luonnostaan harvinainen. Viimeisimpien tutkimusten mukaan Rio Grande do Sulissa elää noin 10 000 lintua, ja merkittäviä määriä on myös Serra do Mar -vuoriston itärinteillä.
Elinympäristöä ovat vuoristometsät 300–1 000 metrin korkeudessa merenpinnasta. Sinivatsa-amatsonit elävät pesimiskauden ulkopuolella myös alankometsissä. Niitä tapaa usein laaksoista vesiväylien varrella kasvavien metsien latvuskerroksessa. Ne vierailevat myös plantaaseilla, puutarhoissa ja esikaupunkien metsiköissä.