stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Graham Capill
Tausta ja ura politiikan ulkopuolella

Capill syntyi Kamerunissa, jossa hänen isänsä työskenteli kristillisen lähetyskoulun opettajana. Perheen siirryttyä takaisin Uuteen-Seelantiin hän kävi koulunsa kristillisessä Middleton Grange Schoolissa. Vuonna 1980 Capill tapasi presbyteerikirkon piirissä Judy Capillin, jonka kanssa hän meni naimisiin. Pariskunnalle syntyi kymmenen yhteistä lasta: viisi tytärtä ja viisi poikaa. Nuorin lapsi syntyi maaliskuussa 2002.
Capill opiskeli aluksi orkesterinjohtoa, mutta siirtyi sitten tekniikan alalle. Hän työskenteli Air New Zealandin avioniikkainsinöörinä ja oli myös lentoyhtiön lentäjäharjoittelija. Capill sai teologian kandidaatin arvon Australiassa ja työskenteli pappina Dunedinissa. Lisäksi hän työskenteli poliisin viestinnässä, opiskeli oikeustiedettä ja työskenteli vuodesta 2004 poliisia edustaneena syyttäjänä Christchurchissa.
Toiminta politiikassa ja mielipiteet

Capill toimi Christian Heritage Party of New Zealandin puheenjohtajana. Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 1,4 % äänistä eikä sen edustajia valittu parlamentin jäseniksi. Capill erosi vuonna 2003 puolueen johtajan tehtävistä. Häntä seurasi Ewen McQueen. Capillin vaalikampanjointi oli ollut terveysongelmien varjostamaa. Hän oli saanut sydäninfarktin vuonna 2000. Lisäksi hän kärsi leikkauskomplikaatioista ja sairastui kesken kampanjoinnin keuhkokuumeeseen.
Capill oli politiikassa voimakas perhearvojen puolestapuhuja. Hän vastusti jyrkästi homoseksuaalisuutta ja piti lasten seksuaalikasvatusta hyväksikäyttöön rinnastettavana. Hän kritisoi muun muassa South Parkia, jossa hänen mukaansa esitettiin homoseksuaalista kanssakäymistä, jossa Saatana oli osallisena. Hän vastusti myös taideteoksia, joihin liittyi seksuaalisia aiheita. Capill kannatti sarjan Älä kerro äidille ja saippuaoopperan Shortland Street kieltämistä. Hän otti kielteisesti kantaa myös Paula Boockin palkittuun kirjaan Dare, Truth or Promise, joka käsitteli lesbojen rakkautta.
Rikokset ja vankeus

8-vuotias tyttö joutui Capillin seksuaalisesti hyväksikäyttämäksi ja kertoi tapahtuneesta kolme vuotta myöhemmin, mikä johti poliisitutkintaan, jossa Capill oli epäiltynä. Hänet asetettiin syytteeseen vuosina 2001–2002 harjoitetusta hyväksikäytöstä. Capill tunnusti syyllisyytensä lapsen seksuaaliseen hyväksikäyttöön. Uhreina katsottiin olleen kolmen 5–11-vuotiaan tytön. Capill tuomittiin vuonna 2005 yhdeksän vuoden vankeusrangaistukseen. Hän oli ennen syytteiden saamista eronnut Christian Heritage Party of New Zealandin jäsenyydestä.
Capill vapautettiin vuonna 2011 ehdonalaiseen. Hän oli suorittanut lapsiin kohdistuneiden seksuaalirikosten tekijöille suunnatun terapiaohjelman eikä hänen uusimisriskiään enää pidetty korkeana. Capillilta kiellettiin yhteyden ottaminen alle 16-vuotiaisiin ilman ehdonalaisvalvojan lupaa.
Grant Hart

| Grant Hart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1961 South St. Paul, Minnesota, Yhdysvallat
Kuollut: 13. syyskuuta 2017 (56 vuotta) Minneapolis, Minnesota
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1979–2017
Tyylilajit:  vaihtoehtorock, hardcore punk
Soittimet:  laulu, kitara, rummut
Yhtyeet:  Hüsker Dü, Nova Mob
Levy-yhtiöt:  SST Records, Warner Bros. Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Grantzberg Vernon Hart (18. maaliskuuta 1961 South Saint Paul, Minnesota – 13. syyskuuta 2017 Minneapolis, Minnesota) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko, joka tunnetaan Hüsker Dü -yhtyeen rumpalina ja lauluntekijänä. Hartin alkoholi- ja huumausaineongelmat sekä yhtyeen manageri David Savoyn itsemurha vuonna 1987 johtivat yhtyeen hajoamiseen. Hart toimim myöhemmin sooloartistina ja esiintyi vuonna 1997 hajonneen Nova Mob -yhtyeensä kanssa.
Hart kuoli syöpään syyskuussa 2017.
Diskografia

1988 – 2541 (EP)
1989 – Intolerance
1990 – All of My Senses (EP)
1996 – Ecce Homo (live)
1999 – Good News for Modern Man
2009 – Hot Wax
2010 – Oeuvrevue (kokoelma)
2013 – The Argument
Aiheesta muualla

Grant Hartin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Güyük-kaani

Güyük-kaani (n. 1206 – huhtikuu 1248 Qum-Sengir, Turkestan) oli Mongolivaltakunnan kolmas suurkaani vuosina 1246-1248. Hän oli suurkaani Ögödein ja tämän toisen vaimon Töregenen vanhin poika ja Tšingis-kaanin pojanpoika.
Ennen suurkaaniuttaan Güyük toimi muiden mongolidynastian perillisten tapaan sotilasjohtajana Tšingis-kaanin ja etenkin Ögödein alaisuudessa. Hän osallistui Batu-kaanin johtamaan valloitussotaan Venäjälle ja Eurooppaan vuosina 1236-1241. Sen aikana hän riitautui Batu-kaanin kanssa ja hänet kutsuttiin kerran takaisin Mongoliaan.
Ögödei-suurkaanin kuoleman jälkeen Güyükin äiti Töregene käytti sijaishallitsijavaltaansa tehokkaasti ja onnistui nostamaan Güyükin suurkaaniksi Batu-kaanin ohi huolimatta siitä, että Batu keskeytti jopa Euroopan valloitusretkensä päästäkseen suurkaaniksi. Vuonna 1248 Güyük määräsi Batu-kaanin tulemaan Mongoliaan tapaamaan häntä, minkä ainakin jotkut tulkitsivat pidättämisaikeeksi. Batu lähtikin matkaan, mutta suuren armeijan kanssa. Myös Güyük valmistautui taisteluun ja sisällissota näytti väistämättömältä. Sitä ei koskaan tullut, sillä Güyük kuoli hallittuaan vain kaksi vuotta, kenties kihdin ja alkoholismin yhteisvaikutukseen. On myös sanottu että hänet myrkyttivät Batu-kaanin kätyrit. Myös hänen isänsä oli kuollut alkoholismiin.
Güyükin aikaisella kuolemalla oli merkittävät poliittiset vaikutukset. Güyük olisi halunnut suunnata valloitukset Eurooppaan, kun taas hänen seuraajansa suosivat eteläistä Kiinaa. Güyükin aika myös osoitti että Jotšin perillisten ja muun dynastian välinen juopa oli hajottamassa valtakuntaa.
Güyük-kaani juhlissa, Târîh-i djahângushâ'î Djuvaynî, 1438
Hänen vaimonsa Ogul Qaimiš toimi hänen jälkeensä sijaishallitsijana vuoteen 1251 asti. Heidän omat poikansa Naqu ja Koja-Ogul sekä Ögödein pojanpoika Širemün (äiti Qadaqach, vuonna 1237 kuolleen suosikkipoika Köchün vaimo) myös vaativat valtaistuinta itselleen tuloksetta, koska Tšagatai-kaanit ja heidän johtajansa Jesü Möngke kannattivat Ogulia. Kaaninvaalissa vuonna 1249 Möngke oli jo valittu kaaniksi, mutta Ogul ja hänen poikansa kieltäytyivät osallistumasta. Kun Möngke oli vuonna 1251 valittu kurultaissa suurkaaniksi, Ogul ja hänen poikansa yrittivät syrjättää hänet. Tuloksena oli että Koja karkotettiin, Širemun teloitettiin ja Ogul Qaimiš tuomittiin vuonna 1251 syytettynä noituudesta ja maanpetoksesta kuolemaan.
Irlannin kansanäänestys aborttikiellon kumoamisesta 2018

Irlannissa järjestettiin kansanäänestys aborttikiellon kumoamisesta 25. toukokuuta 2018. Abortin laillistamisen puolesta annettiin 66,4 prosenttia äänistä.
Tausta

Vuonna 1983 Irlannin perustuslakiin tehtiin 8. lisäys, jonka mukaan syntymättömällä lapsella on oikeus elämään. Vuoteen 1992 asti Irlanti myös esti asukkaitaan matkustamasta ulkomaille, mikäli näiden epäiltiin hakevan aborttia. Vuonna 2012 intialainen Savita Halappanavar kuoli keskenmenoon liittyviin kompikaatioihin, koska lääkärit kieltäytyivät tekemästä tälle aborttia. Tämän jälkeen Irlannissa sallittiin abortti sellaisissa tapauksissa, joissa naisen henki on vaarassa lääkärin arvion mukaan. Tästä huolimatta Irlannin aborttilaki oli Euroopan tiukimpia.
Kun Leo Varadkar nousi Irlannin pääministeriksi kesäkuussa 2017, hän ilmoitti ensitöikseen järjestävänsä kansanäänestyksen maan tiukkojen aborttilakien kumoamisesta vuoden 2018 aikana. Ajoitus oli sikäli merkittävä, että paavin oli määrä saapua vierailulle Irlantiin elokuussa 2018.
Kansanäänestyksen kysymys, johon äänestäjien tulisi vastata joko kyllä tai ei, oli seuraavanlainen:
Do you approve of the proposal to amend the constitution contained in the undermentioned bill?
Mikäli kansanäänestys menisi läpi, abortti olisi tämän jälkeen edelleen laiton, mutta Irlannin parlamentilla olisi laajemmat valtuudet säätää lakeja aborttia koskien. Terveysministeri Simon Harris kertoi tavoittelevansa uutta aborttilainsäädäntöä vuoden 2018 loppuun mennessä.
Kampanjointi

Aborttioikeuden laajentamisen kannattajat järjestäytyivät Together for Yes -nimisen kattojärjestön alle. Abortin vastustajien tärkeimpänä kattojärjestönä toimi Pro Life Campaign. Katolinen kirkko, Irlannin presbyteerinen kirkko ja Irlannin metodistinen kirkko eivät ottaneet virallisesti kantaa kummankaan vaihtoehdon puolesta tai niitä vastaan.
Perustuslain muutosta kannattava kampanjan ja Amnestyn Irlannin osaston varainkeruusivustot joutuivat palvelunestohyökkäyksen kohteeksi toukokuun alussa. Varainkeruusta vastaavan yhdysvaltalainen yritys kertoi, että palvelunestohyökkäys tehtiin Irlannista.
Vuonna 2012 kuolleen Savita Halappanavarin isä vetosi irlantilaisiin, jotta nämä äänestäisivät muutoksen puolesta.
Irlannissa ei lähtökohtaisesti voi äänestää kirjeitse tai valtakirjalla. Tuhannet Irlannin kansalaiset matkustivat Irlantiin äänestääkseen kansanäänestyksessä. Tämä oli osa HomeToVote-kampanjaa, jota käytettiin vuonna 2015, kun Irlannissa äänestettiin samaa sukupuolta olevien avioliiton sallimisesta.
Kampanjointi > Puolueiden kantoja

| Puolue | Kanta | Lähde |
| --- | --- | --- |
| Vihreät | kyllä |  |
| Työväenpuolue | kyllä |  |
| PBP–S | kyllä |  |
| Sosiaalidemokraatit | kyllä |  |
| Sinn Féin | kyllä |  |
| Fianna Fáil | ei kantaa |  |
| Fine Gael | ei kantaa |  |
Tulokset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Irlannin kansanäänestys aborttikiellon kumoamisesta 2018
| Vaihtoehto | Ääniä | Osuus (%) |
|  Kyllä | 1 429 981 | 66,40 |
| Ei | 723 632 | 33,60 |


| Ääniä yhteensä | 2 159 655 | 100,00 |


Lähde: Yle
Gürcüstan

Lehden etusivu vuodelta 1988.
Gürcüstan (”Georgia”) on Georgian pääkaupungissa Tbilisissä ilmestyvä azerinkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin vuonna 1922. Sen nimenä oli aluksi Yeni fikir (”Uusi ajatus”), vuodesta 1927 Yeni kənd (”Uusi kylä”) ja vuodesta 1939 Sovet Gürcüstanı (”Neuvosto-Georgia”). Lehti lakkasi vuonna 1945. Vuosina 1957–1959 julkaistiin venäjänkielisen Zarja Vostokan käännöslehteä Şərqin şəfəqi ja vuonna 1960 alkoi jälleen ilmestyä Sovet Gürcüstanı.
Sovet Gürcüstanı oli Georgian kommunistisen puolueen sekä Georgian sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 40 200 kappaletta vuonna 1984.
Lehti sai nimen Gürcüstan vuonna 1990. Se on Georgian valtion omistama ja rahoittama ja ilmestyy nykyään kerran viikossa. Lehden levikki on noin 3 000 kappaletta.
Haapaveden helluntaiseurakunta

| Haapaveden helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1952
Pääkirkko:  Oravatie 1 86600 Haapavesi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haapaveden helluntaiseurakunta on Haapavedellä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1952. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Haapaveden keskustassa Oravatiellä. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko-kirkkokuntaan.
Seurakunnan toiminta-alueeseen kuuluvat Haapaveden kaupungin lisäksi Kärsämäki, Pyhäntä sekä Siikalatvan kunnan alueelta Piippola ja Pulkkila. Nykyinen rukoushuone valmistui vuonna 1993.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelukset, rukousillat, nuorten gospelkahvilat sekä teematillat ja toritapahtumat.
Ensimmäisen kerran helluntaiherätys saapui Haapavedelle loka-marraskuussa 1912, jolloin Thomas Ball Barratt vieraili kunnassa.
Georges J. F. Köhler

| Georges J>  F. Köhler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1946 München
Kuollut: 1. maaliskuuta 1995 (48 vuotta) Freiburg im Breisgau
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Fritz Melchers ja César Milstein
Tutkimusalue:  Immunologia ja biologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1984)
Georges Jean Franz Köhler (17. maaliskuuta 1946 München – 1. maaliskuuta 1995 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen biologi.
Köhler sai Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä César Milsteinin ja Niels K. Jernen kanssa vuonna 1984 työstään immuunijärjestelmän tutkimuksessa ja monoklonaalisten vasta-aineiden tuottamisesta. Osa tästä tutkimuksesta tehtiin Baselin Immunologian Instituutissa, jossa Niels K. Jerne oli johtajana vuosina 1969−1980.
Vuonna 1984 Köhleristä tuli Max Planck -instituutin Immunobiologian yksikön johtaja. Hän työskenteli siinä tehtävässään kuolemaansa asti.
Aiheesta muualla

http://nobelprize.org/nobel_prizes/medicine/laureates/1984/
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Haapaveden kotitalousoppilaitos

Haapaveden kotitalousoppilaitos on pohjoispohjalaisessa Haapaveden kunnassa sijaitseva kotitalous- ja puutarhatalousoppilaitos, jonka on perustanut Nora Pöyhönen vuonna 1893. Alun perin oppilaitoksen nimi oli vuoteen 1930 saakka kasvitarha- ja talouskoulu, ja se oli puutarhanhoidon oppilaitoksena ensimmäinen Pohjoismaissa. Se oli myös ensimmäinen tytöille tarkoitettu talouskoulu. Vuonna 1932 se muuttui emäntäkouluksi, ja sen johtajina toimivat Nora Pöyhösen lapset ja lastenlapset vuoteen 1990 asti. Oppilaitos siirtyi valtion omistukseen vuonna 1955, ja vuonna 2000 siitä tuli Haapaveden ammattioppilaitoksen Palvelu- ja luontoalojen yksikkö Nora. Nykyisin oppilaitos on Jokilaaksojen koulutuskuntayhtymän (JEDU) Haapaveden toimipiste, jossa voi opiskella koti- ja puutarha-alojen ohella myös tekniikkaa.
Haapaveden kotitalousoppilaitos ja siihen liittyvä Mustikkamäen viljelymaisema on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Vuodelta 1911 peräisin olevan huvilatyylisen päärakennuksen kalusteineen on suunnitellut arkkitehti Wivi Lönn. Sen ympärillä on noin 300 hehtaarin opetustila talousrakennuksineen. Uusi päärakennus on peräisin 1960-luvulta..
Ruustinna Nora Pöyhönen perusti keittokoulun kasvitarhan alun perin perheensä asumaan Haapaveden pappilaan vuonna 1893. Vuonna 1906 hän osti läheisen Alamaan tilan, ja näin koulu siirtyi nykyiselle paikalleen.
György Bakcsi

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
György Bakcsi & László Zoltán: neljän siirron apumatti, Kirke. Ratkaisu: 1.Kb8 Lxc3 2.Kc8 Lxf3 3.Kd8 Lxf6+ 4.Ke8 Lc6#
György Bakcsi (s. 1933) on unkarilainen shakkitehtävien laatija. Hän on erikoistunut kaksi- ja kolmisiirtoisiin perinteisiin tehtäviin sekä apumatteihin. Bakcsista tuli tehtäväshakin suurmestari vuonna 1979. Hän julkaisi 116 omaa tehtäväänsä Gondolat és stratégiassa vuonna 1970. Bakcsi on myös kirjoittanut kirjoja venäläisestä kirjallisuudesta.
Gregg Araki

| Gregg Araki |
| --- | --- |
 Gregg Araki
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1959 Los Angeles
Ammatti:  Ohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gregg Araki (s. 17. joulukuuta 1959 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka on tullut tunnetuksi riippumattomista elokuvistaan ja homoelokuvistaan. Hän on elokuvillaan aloittanut nk. "New Queer Cinema" -tyylilajin.
Filmografia

Three Bewildered People in the Night (1987)
The Long Weekend (1989)
The Living End (1992)
Totally Fucked Up (1993)
The Doom Generation (1995)
Nowhere (1997)
Splendor (1999)
Mysterious Skin (2004)
Smiley Face (2007)
Kaboom (2010)
György Erdelyi

György Erdelyi (15. heinäkuuta 1947 – 24. kesäkuuta 2013) oli unkarilainen keihäänheittäjä.
Erdelyi sijoittui Rooman EM-kilpailuissa 1974 keihäänheitossa kymmenenneksi tuloksella 78,06 m. Hänen ennätyksensä oli 2. toukokuuta 1976 Budapestissa heitetty 85,48 m.
Gumpert Apollo

| Gumpert Apollo |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Gumpert
Valmistusvuodet:  2005-2012
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  superauto
Tekniset tiedot
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  4163 cm3
Teho:  641 hv
Huippunopeus:  360 km/h
Kiihtyvyys:  3,1 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Gumpert Apollo on saksalaisen Gumpertin ensimmäinen automalli, katulaillinen superauto. Se on monien muiden superautojen tapaisesti kaksipaikkainen, takavetoinen ja keskimoottorinen. Auton runko on tehty Cro-mo-putkista ja koripaneelit ovat hiili- ja lasikuitua. Auton kehitysprojektin aloitti Audin entinen työntekijä Roland Gumpert, joka aikoi valmistaa autoa 150 kappaletta vuoteen 2008 mennessä.
Auto on suunniteltu lähes yksinomaan kilpailukäyttöä varten, ja se on varusteltu paljolti tätä varten. Tavaratilaa on erittäin vähän, ja se on sijoitettu lähelle moottoria.
Valmistaja väittää auton rakenteen olevan niin optimoitu ja tasapainoinen, että tarpeeksi suurella nopeudella sillä pystyisi ajamaan tunnelissa ylösalaisin. Tätä ei kuitenkaan ole testattu.
Tekniikka

Apollon voimanlähteenä on Audin valmistama 4,2 litrainen V8-moottori, joka tuottaa kahden turboahtimen avulla 641 hevosvoiman teho. Moottori on lähes neliö, sillä kunkin sylinterin poraus on 91 % sen iskunpituudesta.
Autossa on kuusiportainen sekventiaalivaihteisto ja kuivasumppuvoitelu.
Tekniikka > Mitat

Auton mitat:
Akseliväli: 270 cm
Raideleveys (E/T): 167 / 160 cm
Pituus: 446 cm
Leveys: 200 cm
Korkeus: 111,5 cm
Omamassa: 1 468 kg
Maavara: 4 cm
Glen Keane

Glen Keane Annecyn animaatioelokuvajuhlilla vuonna 2017.
Glen Keane on yhdysvaltalainen animaattori, joka on ollut töissä Walt Disney Animation Studiosilla. Hän on saanut Reuben-palkinnon vuonna 2017.
Lapsena Keane piirsi ahkerasti ja halusi taiteilijaksi tai amerikkalaisen jalkapallon ammattilaiseksi. Kun hän laittoi hakemuksen taidekouluun, se meni vahingossa animaatio-osastolle. Paikan saatuaan hän ei ollut siitä kovin innoissaan, vaikka myöhemmin animaatiopiirtäminen veikin mukanaan. Keane aloitti työt Disneyn studioilla 1970-luvun puolivälissä ja sai siellä opetusta piirtäjälegendoilta, muun muassa Ollie Johnstonilta, Frank Thomasilta ja Erik Larstonilta.
Disneyn animaatioissa Keanen piirtämiä hahmoja ovat olleet esimerkiksi Pienen merenneidon Ariel ja Kaunottaren ja hirviön hirviö sekä Aladdinin, Pocahontasin ja Tarzanin nimihahmot. Jokaisen kanssa kului 3–5 vuotta. Aarreplaneetta-elokuvassa Keane toteutti päähenkilö John Silveristä puolet: hahmon oikeanpuoleisen robottikäden ja -jalan piirsi Eric Daniels tietokoneella ja vasemman puoliskon hän piirsi itse käsin perinteisellä tekniikalla.
Aiheesta muualla

Glen Keane Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gordon Dunlap Bennett

Gordon Dunlap Bennett (s. 21. lokakuuta 1946 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 14. kesäkuuta 1975 ja nimitettiin Baltimoren arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Nesquallyn titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. maaliskuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi William Henry Keeler, jota avustivat Carlos Arthur Sevilla ja George Vance Murry.
Bennett sai 6. heinäkuuta 2004 nimityksen Mandevillen piispaksi Jamaikalle. Hän toimi virassa, kunnes erosi 8. elokuuta 2006.
Greta Skogster

| Greta Skogster |
| --- | --- |
 Greta Skogster-Lehtinen.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Greta Skogster-Lehtinen
Syntynyt: 22. helmikuuta 1900 Hämeenlinna
Kuollut: 11. helmikuuta 1994 (93 vuotta) Tampere
Taiteilija
Ala:  Tekstiilitaiteilija
Kotkan kaupungintalon valtuustosalin kuvakudos.
Greta Skogster-Lehtinen (22. helmikuuta 1900 Hämeenlinna – 11. helmikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.
Greta Skogster kävi Hämeenlinnan ruotsinkielistä yhteiskoulua ja aloitti jo 15-vuotiaana opinnot Taideteollisuuskeskuskoulussa. Kudontaa hän opiskeli kotikaupungissaan Wetterhoffin kotiteollisuusopistossa ja perusti vuonna 1921 oman  kutomon ja tekstiilitoimiston. Sen ohella hän toimi helsinkiläisen Kotiahkeruus Oy:n taiteellisena johtajana.
Greta Skogster oli vuodesta 1935 naimisissa vuorineuvos William Lehtisen kanssa. Pariskunta perusti Suomen Kulttuurirahastoon oman nimikkorahastonsa vuonna 1964. Vuonna 1968 he perustivat nimeään kantavan Greta ja William Lehtisen Säätiön, joka jakaa apurahoja eri taiteenalojen tekijöille ja hankki omistukseensa Firenzen lähellä sijaitsevan Castello di Pratellin, jonka se joutui kuitenkin myymään vuonna 1980. 1960-luvun keskivaiheilla pariskunta suunnitteli taidemuseota omistamaansa kiinteistöön Helsingin Kuusisaaressa, mutta hanke kariutui kaavoituskysymyksiin.
Teokset

Skogsterin läpimurto oli hänen osallistumisensa vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon sisustukseen, tehtävänään huonekalujen verhoilukankaat ja suuret matot.
Hänen tärkeimpiin töihinsä kuuluu Kotkan kaupungintalon valtuuston istuntosaliin suunniteltu kuvakudos vuodelta 1934. Sen aiheena on Kotkan kaupunki ja sen elinkeinot. Teos on kooltaan 3,6m x 7,5m. Kuvakudos on kudottu käsin kehrätystä rohdinlanka-villasekoituksesta.
Aiheesta muualla

/ Greta Skogster Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Greta ja William Lehtisen säätiö (Arkistoitu – Internet Archive)
Gustaf Komppa
Aiheesta muualla

Gustaf Komppa kemianhistoria.luma.fi
Komppa ja Tammisto, Suomen Kuvalehti, 26.5.1934, nro 22, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Karjalohjan Tammisto, Suomen Kuvalehti, 7.8.1937, nro 32, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot