stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pornografia
Määritelmät

Pornografian voi määritellä sisällön, tarkoituksen tai vaikutuksen mukaan. Sisällön näkökulmasta pornografia määritellään seksuaalisesti yksityiskohtaiseksi sukuelinten ja sukupuoliaktien kuvaukseksi, jolla ei ole taiteellista, kulttuurillista tai sosiaalista arvoa. Tarkoituksen näkökulmasta pornografia määritellään aineistoksi, jonka tarkoituksena on kiihottaa sen käyttäjiä. Vaikutuksen näkökulmasta pornografia määritellään aineistoksi, joka kiihottaa sen kuluttajaa.
Valtion elokuvatarkastamo määritteli pornografiseksi aineistoksi kuvauksen, jossa ”ihmisiä käsitellään vain ja ainoastaan seksuaalisina olentoina”. Yksi tapa jaotella kuvallinen pornografia on ollut jaottelu pehmeän ja kovan pornografiaan välillä. Kovassa pornografiassa yhdyntä näytetään, mutta pehmeässä pornografiassa seksi on näyteltyä tai kuvakulmien ja leikkauksen takia yhdyntää ei näy.
Pornoteollisuus ja lehdistö käyttävät pornosta usein nimitystä ”aikuisviihde”, ja taiteellisesta ja kauniista pornografiasta käytetään usein nimitystä ”erotiikka”.
Laillisuus

Tanska laillisti pornografian virallisesti ensimmäisenä maana vuonna 1969.
Suomessa kuvallisen pornografian tuottaminen, levittäminen ja hallussapito on laillista, pois lukien lapsipornografia, eläinpornografia ja väkivaltapornografia. Pornoelokuvien luovuttamista tai myyntiä rajoittaa yleensä korkea ikäraja, Suomessa 18 ja Ruotsissa 15 vuotta. Pornolehtien ikäraja Suomessa on 15 vuotta, Ruotsissa ikärajaa ei ole.
Yhdysvalloissa jotkin osavaltiot ovat 2020-luvulla ryhtyneet vaatimaan internetin pornosivustoja varmistamaan vierailijoidensa täysi-ikäisyyden henkilöllisyystodistuksella.
Yleisyys

Yhdysvalloissa tuotetaan vuosittain 10 000 pornoelokuvaa, ja pornovideoita myydään ja vuokrataan neljällä miljardilla dollarilla.
Vuonna 2017 arviolta 20–70 % Internetin liikenteestä oli pornoa.
Suhtautuminen

Yhdysvalloissa syntyi 1970-luvulla feministinen pornografian vastainen liike, jonka johdossa olivat radikaalit Andrea Dworkin ja Catharine MacKinnon. Myös Yhdysvaltain kristillinen oikeisto nousi vastustamaan pornografiaa. Näiden ryhmien yritykset kieltää pornografia kuitenkin epäonnistuivat, ja 1990-luvulta lähtien useimmat feministit eivät ole enää vastustaneet pornografiaa.
Miespuolisissa homoseksuaalien yhteisöissä pornografia on ollut hyväksyttyä, ja se on vaikuttanut voimakkaasti esimerkiksi brittiläiseen homokulttuuriin. Homoporno on muun muassa toiminut monen syrjäseudulla asuvan homomiehen ainoana yhteytenä urbaaniin homokulttuuriin. Homoyhteisön suopeus pornografialle aiheutti 1970-luvulla välirikon feministisen liikkeen kanssa.
Yhdeksäsluokkalaisten ruotsalaisnuorten asennoituminen pornografiaa kohtaan on kriittistä, mutta he eivät kannata sen kieltämistä tai sensurointia.
Suhtautuminen > Sukupuolten väliset erot

Miehet ja naiset suhtautuvat länsimaisten tutkimusten mukaan pornografiaan eri tavoin. Miehet suhtautuvat pornografiaan naisia myönteisemmin ja pitävät sitä harvemmin vastenmielisenä. Naiset kannattavat miehiä useammin rajoituksia pornografialle. Miehet katsovat pornografiaa enemmän ja käyttävät sitä masturboidessaan useammin kuin naiset, näkevät sitä nuoremmasta pitäen, kiihottuvat siitä herkemmin, suosivat kovaa pornografiaa monipuolisemmin, eivätkä välitä siinä tunteiden kuvauksen puuttumisesta. Miehet suosivat vaihtuvia esiintyjiä ja naiset puolestaan useammin samoja esiintyjiä useissa akteissa. Ryhmäseksikohtauksissa miehet suosivat usein yhden miehen ja monen naisen välisiä kohtauksia, mutta naiset yhden naisen ja monen miehen välisiä. Niin miehet kuin naisetkin katsovat pornografiaa useimmiten yksin, mutta naiset katsovat pornografiaa seurassa suhteellisesti useammin kuin miehet, etenkin vakituisen kumppaninsa kanssa. Miehet ovat raportoineet pornografian käytöstään naisia useammin niin myönteisiä kuin kielteisiäkin vaikutuksia.
Suhtautuminen > Suomessa

Suomessa 71 % alle 25-vuotiaista naisista oli katsonut pornoa tuoreimman vuoden aikana, melkein 60 % alle 50-vuotiaista naisista, kolmannes viisikymppisistä, viidennes kuusikymppisistä ja kymmenesosa eläkeikäisistä naisista vuonna 2015. Alle viisikymppisistä miehistä yli 90 %, alle 65-vuotiaista kolme neljäsosaa ja yli 65-vuotiaista yli puolet. 30-40-vuotiaista naisista peräti 75 % ja miehistä yli 90 % piti pornografian katselemista "hyvin kiihottavana"; nämä luvut olivat nopeassa nousussa. Etenkin naisten pornomyönteisyys on koko ajan kasvanut. Maksuton nettiporno on nuorten naisten suosiossa. Osasyynä on lisääntynyt itsetyydytys.
Vaikutus seksirikoksiin ja asenteisiin

Pornografian epäillään toisinaan lisäävän seksirikollisuutta, kuten raiskauksia, sekä vahingoittavan naisia. Toisaalta pornografian on myös arveltu tarjoavan keinon kanavoida seksuaalisen väkivallan fantasiat vaarattomasti sekä helpon tavan ohjata seksuaalinen kiihottuminen masturbointiin eikä väkivaltaan ja laittomuuksiin. Joidenkin feministien mukaan pornografia voi myös vapauttaa naisen sosiaalisista rajoituksista.
Useissa eri maissa tehtyjen tutkimusten mukaan pornografian laillistaminen ei lisää raiskauksia ja muita seksirikoksia, vaan sen myötä seksirikollisuus usein vähenee. Lapsipornografian laillisuus Tšekissä, Tanskassa ja Japanissa vähensi merkittävästi lasten seksuaalisia hyväksikäyttöjä. Pornografiaa katselevien miesten käsitykset naisia kohtaan ovat tutkimusten mukaan sallivampia ja hyväksyvämpiä kuin muiden miesten.
Yhden näkemyksen mukaan pornografinen aineisto toimii lasten ja nuorten esikuvana ja muuttaa nuorten suhdetta seksuaalisuuteensa aikaistaen ja pinnallistaen sitä.
Esiintyjien sukupuolinen suuntautuminen

Pornografiassa on tyypillistä, että miespuolisten esiintyjien rooli on selkeästi joko hetero- tai homoseksuaalinen, mutta naisesiintyjien yleensä biseksuaalinen.
Historia

Antiikin Kreikassa ja Roomassa tehtiin julkisille paikoille veistoksia ja freskoja, joissa kuvattiin erilaisia sukupuoliakteja. Myös Intiassa, Perussa ja Japanissa tehtiin eroottista taidetta jo satoja vuosia sitten. Länsimaissa eroottinen kuvitus liittyi usein poliittiseen sanomaan vielä Ranskan vallankumouksen aikaan. 1600-luvun puolivälistä lähtien pornografiaa alettiin tehdä Euroopassa myös sen itsensä vuoksi, aluksi etenkin Ranskassa. Vielä 1800-luvun alussa pornografia oli etupäässä kirjallista, mutta valokuvauksen keksimisen myötä 1800-luvun puolivälissä alettiin pian julkaista myös pornokuvia ja myöhemmin myös pornoelokuvia. 1970-luvulla pornoelokuvat nousivat sosiaalisten normien muutoksen myötä yksityisnäytännöistä julkisiksi. Videotekniikan kehityksen sekä internetin myötä pornografiasta on tullut 1900-luvun jälkeen entistä yleisempää.
Laajakaistan ja älypuhelinten yleistyminen on 2000-luvulla johtanut paperisten pornolehtien suosion voimakkaaseen laskuun. Esimerkiksi Suomesta perinteiset pornolehdet ovat kokonaan kadonneet. 2010-luvulla pornografian valtavirraksi ovat nousseet tube-sivustot, jotka tarjoavat helpon tavan katsoa ilmaista pornografiaa. Internetin myötä pornon tarjonta on myös laajentunut, sillä pornosivustoilla voi olla jopa tuhansia erilaisia kategorioita valittavaksi. 2010-luvulla pornografisen sisällön osuuden kaikesta internetin liikenteestä on arvioitu olevan 20–70 prosenttia. Internet-pornografian maailmanmarkkinoita hallitsee Aylo-yhtiö.
Pornon alalajeja

Amatööriporno
BDSM
Eläinporno
Fetisismiporno
Hardcore-porno
Homoporno
Insestinen pornografia
Lapsiporno
Lesboporno
Ryhmäseksiporno
Tirkistelyporno
Transporno
Kirjallisuutta

Camp, Walter de (toim.): Kuvitelmien kieltäjät. Feministit ja sensuuri.  (Koonnut ja suomentanut Walter de Camp)  Helsinki:  Odessa, 1990.  ISBN 951-9178-40-6
Kalha, Harri (toim.): Pornoakatemia!.  Turku:  Eetos, 2007.  ISBN 978-952-99461-3-6
Korppi, Timo: Lihaa säästämättä. 30 vuotta suomalaisen pornobisneksen etulinjassa.  Helsinki:  WSOY: Johnny Kniga, 2002.  ISBN 951-0-27476-3
Lempinen, Kari (toim.): Pornokirja eli Johdatus aikuisten paheeseen.  (Koonnut ja suomentanut Kari Lempinen)  Helsinki:  Odessa, 1988.  ISBN 951-9178-31-7
McNeil, Legs & Osborne, Jennifer sekä Pavia, Peter: Alaston Hollywood. Pornoelokuvateollisuuden sensuroimaton historia.  ((The Other Hollywood. The Uncensored Oral History of the Porn Film Industry, 2005.) Suomentanut Ike Vil)  Helsinki:  Like, 2007.  ISBN 978-952-471-800-4
Nikunen, Kaarina & Paasonen, Susanna & Saarenmaa, Laura (toim.): Jokapäiväinen pornomme. Media, seksuaalisuus ja populaarikulttuuri.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-161-5
Paasonen, Susanna: Pornosta.  Turku:  Eetos, 2015.  ISBN 978-952-67966-7-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kerttu Aitola: Porno ei kulu naisten käsissä. Ylioppilaslehti 8/2001.
Tommi Paalanen: Esineellistäminen ja pornografia. Widerscreen.fi 19.2.2010.
The Roots of Western Pornography. The Journal of Sex and Sensibility. (englanniksi)
Caroline West: Pornography and Censorship. Stanford Encyclopedia of Philosophy 5.5.2004. (englanniksi)
Anne Lahtinen: Vaaralliset nautinnot – porno kontrollipolitiikan kohteena. Hybris 2/2014.
Pornografian laillisuus maittain.  Laillista, mutta äärimmäinen sisältö saattaa olla kiellettyä.  Laillista tietyin rajoituksin.  Tuottaminen ja jakelu laitonta.  Ei tietoa.
Seinämaalaus Pompejissa, Casa del Centenario IX 8,3 (Cubiculum 43), 100-luku eaa.
Nils Fredrik Perander

Nils Fredrik Perander (9. marraskuuta 1816 Liperi – 9. huhtikuuta 1854 Kuopio) oli suomalainen juristi ja Kuopion pormestari.
Peranderin vanhemmat olivat Liperin kirkkoherra Niklas Johan Perander (1763–1831) ja Gustava Charlotta Savenius. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1835. Perander suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1842 ja oli auskultanttina Vaasan hovioikeudessa. Hän sai varatuomarin arvon 1845 ja hänestä tuli Kuopion pormestari 1847.
Perander oli naimisissa vuodesta 1849 opettajatar Emma Kristina Ehrströmin (k. 1897) kanssa jonka isä oli Pietarin ruotsalaisen Katariinan seurakunnan kirkkoherra Erik Gustaf Ehrström. Heidän poikansa oli Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvos Nils August Perander ja tyttärensä runoilija Emma Åkerman o.s. Perander.
Roman Rozen

Roman Romanovitš Rozen (ven. Рома́н Рома́нович Ро́зен; 24. helmikuuta 1847 Tallinna – 1921 tai 1922 New York) oli venäläinen paroni ja diplomaatti. Hän oli Viktor Rozenin veli.
Rozen oli Venäjän lähettiläänä Tokiossa 1902–1904 ja Washington D.C.:ssä 1905–1911, sekä vuonna 1905 yhdessä Sergei Witten kanssa Venäjän edustajana Venäjän ja Japanin välisissä rauhanneuvotteluissa Portsmouthissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef
Bugsy Siegel

| Benjamin "Bugsy" Siegel |
| --- | --- |
 Bugsy Siegel poliisin pidätyskuvassa 22-vuotiaana New Yorkissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1906 Brooklyn, New York
Kuollut: 20. kesäkuuta 1947 (41 vuotta) Beverly Hills, Los Angeles
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Benjamin "Bugsy" Siegel (28. helmikuuta 1906 New York – 20. kesäkuuta 1947 Beverly Hills)  oli yhdysvaltalainen gangsteri, jolla oli keskeinen rooli Las Vegasin kehittymisessä uhkapelikaupungiksi. Hänestä käytettiin lisänimeä Bugsy ("bugs", amerikkalaisessa slangissa "omituinen", "hullu"), mutta kukaan ei uskaltanut käyttää tätä nimeä puhutellessaan häntä, sillä se sai Siegelin raivon valtaan. Nykyisten tutkijoiden mielestä Siegel oli sosio- tai psykopaatti, mutta Siegeliä ei koskaan virallisesti diagnosoitu tällaiseksi.
Elämä

Siegel syntyi Brooklynissä, New Yorkissa köyhään itävaltalaisten juutalaisten siirtolaisperheeseen. Siegel liittyi alueen jengeihin ja teki ensimmäiset rikoksensa hyvin nuorena. Siegel muun muassa kiristi rikollisen uransa alussa rahaa New Yorkin Lower East Siden juutalaisilta kaupustelijoilta. Sitten hän liittoutui Meyer Lanskyn kanssa noin vuonna 1918 ja ryhtyi varastamaan autoja sekä osallistui myöhemmin ryöstöihin New Yorkissa, New Jerseyssä ja Philadelphiassa. Siegel ja Lansky pyörittivät myös palkkamurhaoperaatiota, Murder, Inc:n edeltäjää. Vuonna 1931 hän oli yksi Joe Masserian neljästä teloittajasta. Siegel toimi muun muassa jengin palkkatappajana ja syyllistyi raiskaukseen, josta Lansky järjesti hänet kuiville.
Vuonna 1930 Lansky ja Siegel liittoutuivat Charles "Lucky" Lucianon kanssa ja Siegelistä tuli viinan salakuljettaja. Vuonna 1937 rikollissyndikaatti lähetti Siegelin Kaliforniaan kehittämään sikäläistä laitonta uhkapelitoimintaa. Siegel pääsi Hollywoodin sisäpiiriin ja palkkasi apulaisekseen Mickey Cohenin, myöhemmän LA:n rikollispomon.
Kaliforniassa Siegel perusti menestyksekkäästi uhkapeliluolia ja uhkapelilaivoja, jotka oli ankkuroitu aluevesirajan ulkopuolelle. Hän johti myös  huumausaineiden salakuljetusta, kiristystä ja muita laittomia yrityksiä ja onnistui yhtä menestyksekkäästi ystävystymään Hollywood-tähtien ja julkkisten kanssa.
Las Vegasin peliliiketoiminnan varhaisimmat juuret ovat 1930-luvulta, jolloin uhkapelaaminen laillistettiin Nevadassa, ja mafialla oli ollut Las Vegasissa kasinoita jo ennen Siegelin saapumista. Siegel kehitti kuitenkin valtakunnallisen vedonlyöntipalvelun ja alkoi vuonna 1945 toteuttaa unelmaansa uhkapelikeitaasta autiomaassa. Samana vuonna hän rakensi Las Vegasiin Flamingo Hotel and Casinon, jonka alkuperäiseksi budjetiksi oli suunniteltu 1 500 000 dollaria, mutta joka maksoi lopulta 6 000 000 dollaria, josta suuri osa oli idästä peräisin olevia syndikaattivaroja.
Kustannusten ylitykseen liittyi Siegelin laajamittainen huijaus, ja hän värväsi tyttöystävänsä Virginia Hillin tallettamaan rahat eurooppalaisiin pankkeihin. Siegel alkoi myös kirjoittaa vääriä sekkejä rakennuskustannusten kattamiseksi. Nämä toimet ja muut petokset suututtivat Lanskyn ja muut idän pomot.  Flamingo avattiin 26. joulukuuta 1946. Paikalla oli Hollywood-tähtiä, mutta ei niin paljon kuin Siegel olisi toivonut, eikä  Flamingo koskaan menestynyt Siegelin aikana riittävän hyvin kattaakseen rakennustöiden kustannukset.
Murha

Myöhäisiltana 20. kesäkuuta 1947 Siegel kuoli palatsimaisessa Beverly Hillsin kodissaan olohuoneen ikkunan läpi ammuttujen luotien osuttua häneen. Lähes samaan aikaan kolme Lanskyn kätyriä käveli Las Vegasissa sijaitsevaan Flamingo Hotelliin ja ilmoitti ottavansa hotellin haltuunsa.
Fiktiossa

Siegel on Kummisetä-elokuvan roolihahmon Moe Greenen esikuva. Kirjassa ja elokuvassa Greene murhataan samalla tavalla kuin Siegel eli ampumalla silmään.
Elokuva Bugsy (1991), pääosassa Warren Beatty, perustuu löyhästi Siegelin elämäntarinaan.
HBO:n sarjassa Boardwalk Empire nuorta Siegeliä näyttelee Michael Zegen.
Elokuvassa Lansky (2021), Siegeliä näyttelee David Cade.
Alpo Räisänen

Alpo Kalevi Räisänen (25. helmikuuta 1935 Suomussalmi – 2. maaliskuuta 2011 Joensuu) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli yksi vuonna 1969 perustetun Joensuun korkeakoulun ensimmäisistä opettajista. Hän toimi Joensuun yliopistossa suomen kielen apulaisprofessorina ja vuodesta 1975 professorina vuoteen 1998, jolloin jäi eläkkeelle.
Räisänen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1962, lisensiaatiksi vuonna 1968 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1972. Hän tutki ja kuvaili erityisesti Kainuun murteita sekä suomen kielen etymologiaa ja sananmuodostusta.
Teoksia

Kainuun murteiden äännehistoria. 1, Vokaalisto (1972)
Suomussalmen murretta (1978)
Kainuun murteiden ja nimistön opas
Suomussalmen murrekirja (1986)
Sotkamon murretta (1987)
Suomen kielen u-johtimiset verbit (1988)
Oulujärven ympäristön murrekirja (2001)
Nimet mieltä kiehtovat: etymologista nimistöntutkimusta (2003)
Kainuun kieltä ja paikannimiä (2007).
Aiheesta muualla

Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Muut:  IdRef
1880-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
1880-luku oli vuosikymmen, joka alkoi 1. tammikuuta 1880 ja päättyi 31. joulukuuta 1889. Vuosikymmen oli 1800-luvun yhdeksäs vuosikymmen.
Vuosikymmenen teemoja olivat toinen teollinen vallankumous ja länsimaiden jatkuva talouskasvu.
Tapahtui vuosikymmenen aikana

Tähtitieteen NGC-luettelo sai alkunsa
Tapahtumia > Teknologia

Hehkulampun tuotanto käynnistyi.
Bensiinimoottorin tuotanto käynnistyi.
Ensimmäiset fonografit ja fonografiäänitteet.
Ensimmäiset teräsrakenteiset "pilvenpiirtäjät".
Ensimmäinen yritys Panaman kanavan rakentamiseksi.
1885: Thomas Edison kehitti ensimmäisen elokuvan.
Tapahtumia > Kirjallisuus ja taiteet

Friedrich Nietzsche: Näin puhui Zarathustra.
Mark Twain: Huckleberry Finnin seikkailut.
Fjodor Dostojevski: Karamazovin veljekset.
Robert Louis Stevenson: Aarresaari ja Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde
Ensimmäinen versio Oxford English Dictionarysta
Arthur Conan Doyle: Sherlock Holmes
Tapahtumia > Muuta

Krakataun tulivuorenpurkauksessa vuonna 1883 kuoli 36 000 ihmistä, joista suurin osa sitä seuranneessa tsunamissa.
Henkilöitä

Viimeinen tunnettu 1880-luvulla syntynyt henkilö, María Capovilla, kuoli 27. elokuuta 2006.
Henkilöitä > Valtionpäämiehiä

Keisari Frans Joosef I (Itävalta-Unkari)
Pääministeri Sir John A. Macdonald (Kanada)
Leskikeisarinna Cixi (Kiina)
Keisari Vilhelm I (Saksa)
Keisari Fredrik III (Saksa)
Keisari Vilhelm II (Saksa)
Kansleri Otto von Bismarck (Saksa)
Kuningas Umberto I (Italia)
Paavi Leo XIII
Keisari Meiji (Japani)
Pääministeri Itō Hirobumi (Japani)
Pääministeri Kuroda Kiyotaka (Japani)
Kenraali Porfirio Díaz (Meksiko)
Keisari Aleksanteri II (Venäjä)
Kuningas Alfonso XII (Espanja)
Kuningatar Viktoria (Yhdistynyt kuningaskunta)
Pääministeri William Ewart Gladstone (Yhdistynyt kuningaskunta)
Pääministeri Robert Arthur Talbot Gascoyne-Cecil (Yhdistynyt kuningaskunta)
Presidentti James Garfield (Yhdysvallat)
Presidentti Rutherford B. Hayes (Yhdysvallat)
Presidentti Chester A. Arthur (Yhdysvallat)
Presidentti Grover Cleveland (Yhdysvallat)
Šaahi Nasser-al-Din Shah (Persia)
Keisari Pedro II (Brasilia)
Presidentti Deodoro da Fonseca (Brasilia)
Henkilöitä > Muita

James Gillespie Blaine, yhdysvaltalainen poliitikko
Georges Boulanger, ranskalainen kenraali ja poliitikko
Friedrich Nietzsche, saksalainen filosofi ja kirjailija
Louis Riel, kanadalainen kapinajohtaja
William Tecumseh Sherman, yhdysvaltalainen kenraali
Jules Verne, ranskalainen kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 1880-luku Wikimedia Commonsissa
Agricola: Suomen historian kronologia: 1880-luku
Karl-Birger Blomdahl

Karl-Birger Blomdahl.
Karl-Birger Blomdahl (19. lokakuuta 1916 Växjö – 14. kesäkuuta 1968 Kungsängen) oli ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari, joka sai musiikinopetusta muun muassa Hilding Rosenbergiltä. Hän opiskeli myös biokemiaa ja tuli säveltäjänä tunnetuksi ruotsalaisesta modernismista.
Blomdahl oli Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun sävellyksen professori 1960–1964 ja Sveriges Radion musiikkipäällikkö vuodesta 1965.
Blomdahlin tuotantoon kuuluu esimerkiksi sinfonioita, konserttoja, useita kamarimusiikkiteoksia sekä ooppera Aniara: Katsaus ihmiseen ajassa ja tilassa, joka pohjautuu Harry Martinsonin samannimiseen runoelmaan.
Kirjallisuutta

Tobeck, Christina: Karl-Birger Blomdahl: En musikbiografi med inriktning på förhållandet mellan ord och ton i hans tidiga produktion 1–2.  (Skrifter från Institutionen för musikvetenskap, Göteborgs universitet, 73)  Göteborg:  Göteborgs universitet, Institutionen för musikvetenskap, 2002.  ISSN 1650-9285  ISBN 91-85974-70-6
Wallner, Bo: Karl-Birger Blomdahl (1916–1968). Perspectives of New Music, 1969, 7. vsk, nro 2, s. 186–189.  Artikkelin verkkoversio.
WWE Money in the Bank

Eri Money in the Bank-salkkuja
Money in the Bank on WWE:n tapahtuma sekä tapahtumassa käytetty ottelumuoto, jossa kuudesta kymmeneen painijaa tavoittelee tikkailla korkealla katosta roikkuvaa salkkua, joka kätkee sisäänsä yleensä sopimuksen. Ottelut järjestetään miehille sekä naisille kerran vuodessa Money in the Bank-tapahtumassa. Vuonna 2005 uutena ottelumuotona se aluksi järjestettiin Wrestlemanian yhteydessä ja vuodesta 2010 eteenpäin omana tapahtumanaan. Ottelun ideana on saada kehän yläpuolella roikkuva salkku. Salkun saaja voi haastaa kenet tahansa hallitsevan mestarin milloin tahansa, missä tahansa ja missä ottelumuodossa tahansa. Jos sopimusta ei käytetä vuoden kuluessa sen voittamisesta se mitätöityy, mutta näin ei ole vielä tapahtunut kertaakaan. Ottelumuoto on äärimmäisen raju, sillä loukkaantumisia tapahtuu usein, vaikka ottelut ovat ennalta sovittuja. Money in the Bank on yhtiön yksi viidestä isosta tapahtumasta, johon kuuluvat myös Wrestlemania, Royal Rumble, SummerSlam ja Survivor Series tapahtumat.