stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi kesäolympialaisissa 2012
Joukkue > Muu henkilöstö

Lontoon suomalaisjoukkueeseen valittiin kuuden hengen yleisjohto ja 12 hengen terveydenhuoltohenkilöstö. Lisäksi nimettiin neljä KOK:n tai Suomen kansallisen olympiakomitean edustajaa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yleisjohto Kari Niemi-Nikkola, joukkueenjohtaja  Asko Härkönen, apulaisjohtaja  Pirjo Puskala, toimistopäällikkö  Jari Elo, tiedotuspäällikkö  Leena Huovinen, kisapappi  Peter Brüll, attasea  |  Terveydenhuolto Tommi Vasankari, ylilääkäri  Seppo Pehkonen, vastaava fysioterapeutti  Timo Kuusisto, lääkäri  Mika Lehto, lääkäri  Ilkka Räsänen, lääkäri  Mikko Kavonius, fysioterapeutti  Juha Koistinen, fysioterapeutti  Jari Malinen, fysioterapeutti  Juho Ranta, fysioterapeutti  Sari Räsänen, fysioterapeutti  Pia Wikstedt, fysioterapeutti  Pentti Niemi, hieroja  |  Edustajat Kansainvälisen Olympiakomitean suomalaisjäsen Peter Tallberg  Kansainvälisen Olympiakomitean suomalaisjäsen Saku Koivu  Suomen Olympiakomitean edustaja Roger Talermo, puheenjohtaja  Suomen Olympiakomitean edustaja Jouko Purontakanen, pääsihteeri  |
Lajijohto
Ammunta: lajijohtaja Jari Karinkanta, valmentajat Matthias Hahn ja Juha Hirvi
Judo: lajijohtaja Mika Mukkula, valmentajat Manne Isoranta ja Jukka-Pekka Jokinen
Melonta: lajijohtaja Panu Kanniainen, valmentaja Petteri Pitkänen
Purjehdus: lajijohtaja Esko Rechardt, valmentajat Thomas Johanson, Jan Gahmberg (Laser), Fredrik Lassenius (Laser Radial), Petri Leskinen (470), Curro Manchón (RS:X), Jan Thorström (49er), Evan Walker (Match Race), Joakim Wilenius (Finnjolla)
Paini: lajijohtaja Juha Virtanen, valmentaja Marko Yli-Hannuksela
Painonnosto: valmentaja Karoliina Lundahl
Pyöräily: lajijohtaja Ilpo Kyllönen, valmentaja Ralf Sundstedt
Ratsastus: lajijohtaja Aki Ylänne, valmentajat Jon D. Pedersen ja Hubertus Schmidt, hevosenhoitajat Janica Hiipakka ja Marieke Oertel, hevosfysioterapeutti Tuula Pursiainen
Sulkapallo: valmentaja Kasperi Salo
Taekwondo: valmentaja Jesús Ramal
Telinevoimistelu: valmentaja Igor Tšerepov
Tennis: valmentaja Jarmo Ahonen
Uinti: lajijohtaja Ippe Natunen, valmentajat Marko Malvela, Tomi Pystynen ja Mirjami Seppälä
Yleisurheilu: lajijohtaja Jarmo Mäkelä, valmentajat Kari Ahonen, Mauri Auvinen, Tommy Ekblom, Kari Ihalainen, Jorma Kemppainen, Marko Kivimäki ja Steve Rippon
Tuomarointitehtävät

Lontoon kesäolympialaisten tuomarointitehtäviin nimettiin seuraavat suomalaiset henkilöt:
| --- | --- |
 Kirsi Heikkinen, Anu Jokela ja Tonja Paavola, naisten jalkapallo. Kaikkien aikojen ensimmäinen suomalainen tuomarikolmikko lajin olympiaturnauksessa. Tuomitsivat naisten alkulohko-ottelut Japani–Kanada ja Brasilia–Japani.  Carl Jungebrand, koripallo. Viides kerta olympiatuomarina. Tuomitsi miesten alkulohko-ottelun Argentiina–Liettua ja naisten alkulohko-ottelun Australia–Brasilia.  Päivi Mitrunen, käsipallon tekninen delegaatti  Jaakko Talvitie, Karri Toivola ja Pertti Vehviläinen, paini Vehviläinen mukana ennätyksellisesti jo kuudetta kertaa.   Taisto Kuoppala, painonnosto  Mats Björklund, purjehduksen naisten parikilpailu  Risto Lehtinen, ratamelonta. Toiminut tuomarina myös kolmissa edellisissä kesäolympialaisissa. :  Ulla Lucenius, taitouinti. Mukana myös edellisissä kesäolympialaisissa.  Saila Lavikainen ja Terhi Toivanen, rytminen voimistelu  Teppo Kalaja (miehet) ja Satu Murtonen (naiset), telinevoimistelu  Ville Aho, yleisurheilun maalikamera  Kari Wauhkonen, yleisurheilu
Muut tehtävät

Sonja Grefberg, pöytätennis - kilpailualueen apulaisjohtaja
Jani Tanskanen, telinevoimistelu - kansainvälisen voimisteluliiton urheilijakomission johtaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomi kesäolympialaisissa 2012 Wikimedia Commonsissa
Yle Urheilun Lontoo 2012 –teemasivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Finland at the 2012 London Summer Games (Arkistoitu – Internet Archive) Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Valtiot kesäolympialaisissa 2012
Antti Ruuskanen saavutti Lontoossa uransa ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin. Kuva vuodelta 2010.
Edellisten kesäolympialaisten naisten trapin olympiavoittaja Satu Mäkelä-Nummela kilpaili myös Lontoossa saavuttaen seitsemännen sijan.
Pia Sundstedt naisten aika-ajossa.
Jarkko Nieminen
Päämatkallaan edellisten kesäolympialaisten neljäs Hanna-Maria Seppälä ei muiden suomalaisten tavoin uinut alkueristä jatkoon.
Miesten keihäänheiton palkintojenjako. Tässä vaiheessa Antti Ruuskanen vielä pronssimitalisti, mutta toiseksi heittäneen ukrainalaisen Oleksandr Pjatnytsjan kisan jälkeen antama dopinginnäyte analysoitiin uudelleen ja nosti Ruuskasen hopealle.
Roger Talermo, Lontoon olympialaisten aikainen Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja.
Suomalainen jalkapalloerotuomarikolmikko nimettiin ensimmäisen kerran olympiaturnaukseen (kuvassa vasemmalta oikealle: Jokela, Heikkinen ja Paavola).
Matkustajakone Kalevan pudotus

| Aeron lento 1631 |
| --- | --- |

Yhteenveto
Päivämäärä:  14. kesäkuuta 1940
Onnettomuustyyppi:  alasampuminen
Tapahtumapaikka:  Suomenlahti
Lähtöpaikka:  Ülemisten lentoasema, Tallinna, Viro
Määränpää:  Malmin lentoasema, Helsinki, Suomi
Kuolleita:  9
Loukkaantuneita:  0
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Junkers Ju 52
Lentoyhtiö:  Aero O/Y
Rekisteritunnus:  OH-ALL
Matkustajia:  7
Miehistöä:  2
Matkustajakone Kaleva (OH-ALL) oli Aero O/Y:n kolmimoottorinen Junkers Ju-52-3/mge -lentokone, jonka kaksi neuvostoliittolaista Iljušin DB-3 -pommikonetta ampui alas sen ollessa reittilennolla 1631 Tallinnasta Helsinkiin 14. kesäkuuta 1940.
Ampumisen syynä pidetään Neuvostoliiton halua saada haltuunsa koneessa ollutta ranskalaista diplomaattipostia. Tapahtuma oli dramaattisimpia Suomeen liittyviä tapahtumia välirauhan aikana ja sai liikkeelle huhuja Baltian maiden miehityksen kiristämässä ilmapiirissä.
Miehistö ja matkustajat

Kalevan ohjaamossa oli kahden hengen miehistö. Ohjaajana toimi lentokapteeni Bo von Willebrand ja radistina Tauno Launis. He olivat lentäneet Kalevan samana päivänä normaalilla päivittäisellä vuorolennolla Tukholmasta Turun ja Helsingin kautta Tallinnaan. Iltapäivällä Kalevan oli tarkoitus palata samaa reittiä takaisin Tukholmaan.
Miehistö ja matkustajat > Matkustajat

virolais-suomalaissyntyinen Gunvor Maria Luts
ruotsalainen Max Hettinger
saksalainen liikemies Friedrich Offermann
saksalainen liikemies Rudolf Cöllen
ranskalaiset kuriirit Paul Longuet ja Frederic Marty
yhdysvaltalainen kuriiri, Yhdysvaltain Helsingin-suurlähetystössä työskennellyt Henry William Antheil, säveltäjä George Antheilin veli.
Kolmella kuriirilla oli mukanaan yhteensä 227 kiloa diplomaattipostia.
Alasampuminen

Kaksi neuvostoliittolaista DB-3T-pommikonetta odotti Kalevaa Suomenlahden yllä kahden kilometrin korkeudessa. Toinen niistä ampui varoituslaukauksia, mutta Kaleva jatkoi matkaansa. Lähellä Kerin majakkasaarta toisen pommikoneen konekivääriampuja avasi tulen noin 50 metrin etäisyydeltä. Kaleva sai osumia vasempaan moottoriinsa, joka syttyi palamaan. Kaleva kääntyi vasemmalle kyljelleen ja syöksyi mereen Kerin majakkasaaren pohjoispuolelle, noin 30 kilometrin päähän Tallinnasta. Kalevan putoamispaikalla veden syvyys on noin 100 metriä. Kaikki yhdeksän Kalevassa ollutta ihmistä saivat surmansa. Heidän ruumiitaan ei ole löydetty.
Tapahtumat alasampumisen jälkeen

Lähellä putoamispaikkaa oli kolme virolaista kalastusvenettä. Kalastajat ryhtyivät ottamaan talteen pinnalle noussutta tavaraa: lentokoneen kappaleita, matkustajien tavaroita ja postisäkkejä, niiden mukana sata kiloa diplomaattipostia. Puolen tunnin kuluttua paikalle tullut neuvostoliittolainen Štš-luokan sukellusvene Štš-301 pakotti kalastajat luovuttamaan löytönsä neuvostoliittolaisille. Sukellusveneen päällikkö, kapteeniluutnantti G. A. Goldberg sähkötti esikuntaan Kronstadtiin ja ilmoitti, että Neuvostoliiton pommikoneet olivat pudottaneet matkustajakoneen ja että hän oli korjannut pinnalle nousseen tavaran veneeseensä.
Tapahtumat alasampumisen jälkeen > Suomen valtiojohdon toiminta

Suomen päämajan radiotiedustelu sieppasi Goldbergin lähettämän viestin. Koska Neuvostoliiton laivaston käyttämä salakirjoituskoodi eli niin sanottu meriviitonen pystyttiin Suomessa purkamaan, Kalevan todellinen putoamissyy selvisi nopeasti Suomen valtiojohdolle. Tämä tieto ei kuitenkaan päässyt leviämään suppeaa sisäpiiriä laajemmalle.
Tapauksella oli tosin kymmeniä silminnäkijöitä Viron rannikolla, mutta Suomen puolella kukaan ei nähnyt itse alasampumista. Rannikkotykistön pattereista havaittiin vain Kalevan jälkeensä jättämä musta savuvana. Paikalle Helsingin lentoasemalta lähetetty vääpeli Ilmari Juutilainen ehti Brewster-hävittäjällään perille niin myöhään, ettei nähnyt neuvostopommittajia. Tilanne oli ohi, ja paikalla oli vain suuri öljyläikkä, jonka keskellä Štš-301 keräsi hylkytavaraa virolaiskalastajilta. Myöskään Suomessa pikavauhtia perustettu tutkijalautakunta ei ehtinyt saada virolaisten todistajalausuntoja, sillä Neuvostoliitto katkaisi Viron yhteydet ulkomaailmaan kaksi päivää Kalevan tuhon jälkeen, 16. kesäkuuta. Seuraavana päivänä 17. kesäkuuta Neuvostoliitto miehitti koko Baltian.
Kalevan pudotus tapahtui välirauhan aikana, kun talvisodan päättymisestä oli kulunut vain kolme kuukautta. Suomen armeija oli heikentynyt, uusi itäraja vaikeasti puolustettavissa ja valtiontalous vararikon partaalla. Vaikka Kalevan pudottaminen oli kiistattomasti kansainvälisen oikeuden vastainen rikos, pääministeri Risto Ryti ja ylipäällikkö Mannerheim katsoivat maan ulkopoliittisen aseman niin heikoksi, että asiasta ei tehty protestia Neuvostoliitolle. Tapausta ei edes käsitelty virallisesti hallituksessa. Onnettomuuden todellinen syy salattiin myös suurelta yleisöltä. Kalevan putoamisen syyksi vahvistettiin epämääräinen räjähdys, jonka aiheutti ”jokin vieras, lentokoneeseen olennaisesti kuulumaton tekijä”. Hämärä ilmaisu synnytti paljon huhuja, mutta varmistusta niille ei saatu. Päinvastoin, sensuuri katkaisi keskustelun Kalevan tapauksesta lyhyeen. Lehdistön vaikeneminen kestikin lähes 50 vuotta. Aero O/Y:n toimitusjohtaja Gunnar Ståhle kertoi Kalevan pudottamisesta suomalaislentäjien leskille, mutta nämä eivät saaneet puhua asiasta kenellekään.
Mahdollisia alasampumisen syitä > Diplomaattiposti

Kalevan alasampumisen syytä on etsitty koneessa olleesta 100-kiloisesta diplomaattipostista. Sen joukossa oli eri teorioiden mukaan joko Moskovassa tehdystä salaisesta Neuvostoliiton ja Ranskan välisestä sopimuksesta kertovia dokumentteja, Yhdysvaltojen Baltian-lähetystöjen salakirjoituskoodeja tai vakoilumateriaalia, joka olisi koskenut Neuvostoliiton Virossa olevia tukikohtia. Lisäksi ruumassa oli valuuttavaroja, joiden arvo oli seuraava: 2 000 Suomen markkaa, 100 000 Romanian leuta, 13 500 Ranskan frangia, 100 Jugoslavian dinaaria, 90 Italian liiraa, 10 Viron kruunua, kolme Englannin puntaa, 75 Yhdysvaltain dollaria ja 521 Neuvostoliiton ruplaa.
On arveltu, että Neuvostoliitto halusi joko estää tietyn materiaalin pääsyn länteen tai vaihtoehtoisesti saada jotain aineistoa haltuunsa.
Diplomaattiposti ei liene kuitenkaan syy Kalevan tuhoon. Kummassakaan edellä mainitussa vaihtoehdossa Neuvostoliiton ei näet olisi tarvinnut turvautua varsin epävarmaan pudotusoperaatioon, jonka varjopuolia olisivat olleet säähän liittyvät riskit, pudotuspaikka vain parinkymmenen minuutin päässä Suomen rannikosta ja aggressiivisen teon mahdolliset poliittiset seuraamukset. Jos neuvostoliittolaiset olisivat todellakin olleet kiinnostuneita Kalevan ruumassa olleesta diplomaattipostista, he olisivat voineet ottaa postisäkit haltuunsa helposti vähän aikaisemmin, kun Kaleva oli vielä Tallinnan lentoasemalla. Vaikka miehitys ei ollut vielä alkanut, Neuvostoliitolla oli erittäin tiukka ote Virosta, jonka poliittinen johto ja armeijan ylimmät upseerit toteuttivat auliisti itänaapurin pienimmätkin toiveet. Kalevan pudotusta seuranneet tapaukset eivät nekään viittaa suunniteltuun operaatioon. Pommikoneen lentäjät saivat esimiehiltään haukut kömpelöstä toiminnastaan. Neuvostosukellusvene ei ollut odottamassa pudotuspaikalla, kuten usein väitetään. Se ehti putoamispaikalle vasta yli puoli tuntia tapauksen jälkeen. Neuvostoliiton kannalta oli pelkkä onnekas sattuma, että virolaiskalastajat osuivat kohdalle poimimaan hylkytavaraa neuvostoliittolaisille myöhemmin luovutettavaksi.
Mahdollisia alasampumisen syitä > Baltian saarto

Luontevimman selityksen Kalevan pudottamiselle tarjoaa Neuvostoliiton Itämeren laivastolle annettu käsky Baltian saarrosta. Saartokäskyn antoi 9. kesäkuuta Neuvostoliiton puolustuksen kansankomissaari, marsalkka Timošenko. Käskyn mukaan neuvostolaivaston, sukellusveneiden ja lentokoneiden oli pidätettävä kaikki Viron, Latvian ja Liettuan sota-alukset ja kauppalaivat ja katkaistava näiden maiden yhteydet ulkomaailmaan. Ilmavoimia käyttäen oli estettävä Viron ja Latvian ilmavoimien koneita lentämästä Suomeen ja Ruotsiin. Itämeren laivasto siirtyi tehostettuun operaatiovalmiuteen 11. kesäkuuta kello 11.35 ja täyteen taisteluvalmiuteen 16. kesäkuuta kello 19.30. Suomen päämajan tiedustelu totesi, että ”saartoa varten annetut ennakkomääräykset ovat olleet jokseenkin ylimalkaisia tai pikemminkin epäselviä, sillä selventäviä erikoiskäskyjä annettiin jatkuvasti”.
Tätä taustaa vasten Kalevan pudotus näyttäisi olevan – pikemmin kuin huolellisesti suunniteltu toimenpide – Neuvostoliiton Baltian miehitysoperaation sekaviin alkuvaiheisiin liittynyt teko, partiolennolla olleiden pommituslentäjien ylireagointi, kun he kohtasivat kiellettyyn suuntaan matkalla olleen lentokoneen. Štš-301-sukellusveneellä taas ei ollut mitään tekemistä Kalevan alasampumisen kanssa. Kapteeniluutnantti Goldberg aluksineen oli yksinkertaisesti ollut partioimassa paikassa, joka sille oli määrätty Baltian saartosuunnitelmassa.
Hylyn vaiheet

Kalevan hylkyä etsittiin useina kesinä Kerin saaren pohjoispuolelta. Järjestelmällisintä työtä  teki Viron merimuseon tutkimusalus Mare, jonka kapteenina on toiminut meriarkeologi Vello Mäss. Merenpohja kyseisessä kohdassa on erittäin epätasainen, mutta Mäss jatkoi etsintöjä sitkeästi. Tutkijoiden motivaatiota lisäsi, kun he kesällä 2006 löysivät muutaman kilometrin päästä Kalevan putoamispaikasta meren pohjalta sukellusvene Štš-301:n, joka oli uponnut saksalaisten miinakentässä elokuussa 1941. Vello Mässin mukaan oli myös mahdollista, että neuvostoliittolaiset nostivat Kalevan hylyn kesällä 1940.
Toukokuussa 2008 Yhdysvaltain ja Viron laivastot aloittivat hylyn etsinnät yhteistyössä.
Kalevan hylky löydettiin 5. kesäkuuta 2024, kun virolaisen sukeltajan Kaido Peremeesin sukellusrobotit löysivät Kalevan hylyn Kerin majakkasaaren läheltä Viron aluevesiltä. Kalevan hylky sijaitsee 71–76 metrin syvyydessä. Suomen ilmailumuseon intendentti Matias Laitinen on vahvistanut Peremeesin löydön. Kaido Peremees oli aiemmin toukokuussa paikantanut toisen, vuonna 1935 Helsingin ja Tallinnan välillä mereen syöksyneen Aeron matkustajakoneen hylyn.
Neuvostoliiton kanta

Neuvostoliitto ei koskaan myöntänyt pudottaneensa Kalevaa. Saksalaiset kysyivät asiaa suoraan neuvostoliittolaisilta välirauhan aikana, mutta suurlähettiläs Wipert von Blücherin mukaan nämä kiistivät ampumisen itsepintaisesti. Myöhemminkään Kalevan pudotusta ei ole Neuvostoliitossa myönnetty, ja tapausta koskevat asiakirjat on ilmeisesti tuhottu tai poistettu laivaston keskusarkistosta. Kenraaliluutnantti Pjotr Hohlov kuvaa silminnäkijänä Kalevan pudotuksen muistelmissaan, mutta hän siirtää tapauksen viikkoa myöhemmäksi päivämäärälle 23. kesäkuuta 1940, jolloin neuvostojoukot olivat jo miehittäneet Viron, ja väittää matkustajakoneen lentäneen ilman tunnuksia eli ”vakoilukoneena”. Hohlovin kirjassa vääristeltiin tosiasioita ilmeisen tarkoituksellisesti, sillä näin haluttiin saada edes jonkinlainen hatara oikeutus aggressiiviselle toimenpiteelle, joka oli kiistattomasti ilmailuliikennettä koskevien sopimusten ja kansainvälisen oikeuden vastainen. Vuonna 1947 allekirjoitetun Pariisin rauhansopimuksen teksti on muotoiltu niin, että Neuvostoliitto vapautui sen perusteella kaikesta vastuusta Kalevan alasampumisessa.
Muistaminen

Kalevan alasampumisen 50-vuotispäivänä 14. kesäkuuta 1990 Helsingin Lauttasaaren sankarihaudoilla paljastettiin Kalevan radistin Tauno Launiksen muistolaatta.
Viron uudelleenitsenäistymisen jälkeen Finnair (entinen Aero) pystytti vuonna 1993 Kalevan putoamispaikan lähellä sijaitsevalle Kerin saarelle muistomerkin Kalevan miehistölle ja matkustajille.
Aiheesta muualla

Matkustajakone Kalevan tapaus Yle Elävä arkistossa
Tapaus Kaleva (sisältää muun muassa videon) virtualpilots.fi.  24.12.2006. Virtuaalilentäjät – Virtual Pilots ry. Viitattu 12.1.2008.
Jukka Harju: Matkustajakone Kalevan alasampuminen pysyy mysteerinä Helsingin Sanomat.  14.6.2015.
Lindberg, J.: G. E. Magnusson – the father of Finnish fighter tactics, Page 3 Fighter Tactics Academy.  1.1.2006. Arkistoitu 8.8.2014. Viitattu 12.1.2008. (englanniksi)()
Helsingin Sanomat
14. kesäkuuta 2015, Jukka Harju, Matkustajakone Kalevan mysteeri ei jätä omaisia rauhaan – neuvostopommittaja pudotti koneen 75 vuotta sitten
12. heinäkuuta 2015, Jukka Harju, Kalevaa tutkinut kirjailija: Ei selitä alasampumista
12. heinäkuuta 2015, Kaja Kunnas, Alasammutun matkustajakone Kalevan mysteeristä uutta tietoa – ”täällä oli nostoalus viikon, perään räjäytettiin syvyyspommeja”
YouTube: Satunnaista sotilashistoriaa: Kaleva - 14.06.1940
Kaleva ja sen henkilökunta keväällä 1940 (kolmas vasemmalta Bo von Willebrand)
Ilmar Borkin suunnittelema Kalevan alasampumisen uhrien muistomerkki Kerillä.
Nasse-setä

| Nasse-setä |
| --- | --- |
 Nasse-setä vuonna 1985.
Luoja(t):  Vesa-Matti Loiri
Näyttelijä(t):  Vesa-Matti Loiri
Ensi- esiintyminen:  Spede Show (1980-luvulla)
Viimeinen esiintyminen:  Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004)
Henkilötiedot
Ammatti:  Lastenohjelman juontaja
Sukupuoli:  Mies
Luonteenpiirteet:  Vihainen, kännipäinen, epäsiisti, äänekäs
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nasse-setä on Vesa-Matti Loirin luoma ja näyttelemä sketsihahmo, joka esiintyi Spede Show- ja Vesku Show -televisiosarjoissa 1980- ja 1990-luvuilla. Nasse-setä on karikatyyri huonosta television lastenohjelman juontajasta. Hän vihaa lapsia ja on humalassa lähes kaikissa juontamansa lastenohjelman jaksoissa. Hänen tunnusmerkkejään ovat räikeä pikkutakki, klovnin nenä ja valkoinen lakki. Hänen vakiohokemansa on ”Nasse-setä on hyvin, hyvin vihainen”. Studion seinällä on lasten piirustuksia.
Lastentuntia vetäessään Nasse-setä yritti, usein hampaat irvessä, esittää lapsirakasta satusetää, muttei useimmiten kyennyt peittämään lapsia kohtaan tuntemaansa vastenmielisyyttä ja saattoi haukkua lapsikatsojiaan päin naamaa. Hän purki turhautumistaan päihteiden käyttöön paitsi kulissien takana myös toisinaan suorassa lähetyksessä: eräässä sketsissä hän kyykistyi tupakalle pöytänsä taakse kesken lähetyksen, jolloin hän väitti lapsikatsojilleen että hänen kengännauhansa on auki ja ne on kyyristyttävä sitomaan. Toisessa sketsissä hän oli rakentanut puhallinsoittimen viinapulloista, joissa oli eri määrä viinaa ja ”viritteli” soitinta naukkailemalla pulloista. Hän saattoi myös pyytää lapsia lähettämään hänelle kymmenen markan seteleitä tai valokuvia äideistään. Kerran Nasse-setä myös selitti, miten hän on päätynyt lastenohjelman vetäjäksi: sinä päivänä, kun hän kävi ammattiinsoveltuvuustestissä, mittarit olivat epäkunnossa.
Vuonna 1987 Flamingo Music julkaisi lastenlaulukokoelman Nasse-sedän lastentunti. Levy sisältää Nasse-sedän spiikkauksia sekä eri artistien levytyksiä laulujen välissä. Albumi osoittautui myyntimenestykseksi ja myi nopeasti kultalevyyn oikeuttavat 25 000 kappaletta. Vuonna 2012 Rocket Records julkaisi levystä ensimmäisen cd-painoksen.
Nasse-setä esiintyy myös Uuno Turhapuro -elokuvassa Uuno Epsanjassa (1985) ja pari vuosikymmentä myöhemmin elokuvassa Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004).
Nasse-setä -sketsejä löytyy Spede Show -DVD-julkaisuilta: Spede Show – Kliffaa hei 1984–1985, Spede Show – Ihan huvin vuoksi 1985–1986 ja Spede Show – Kyllä kansa tietää 1986–1987 sekä Vesku Show -DVD-julkaisuilta Vesku Show – Kuselan paluu ja Vesku Show – Vili, Vili, Vilii....
Diskografia

Nasse-sedän lastentunti (Flamingo Music,  1987)
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Red Bull

| Red Bull |
| --- | --- |
 Red Bullia lasissa.
Tyyppi:  energiajuoma
Valmistaja:  Rauch
Jakelija:  Red Bull GmbH
Alkuperä:  Itävalta, Thaimaa
Valmistus aloitettu:  1987
Väri:  keltainen
Maku:  tamarindi, lakritsan vivahteita, kirpeän sitruksinen ja hieman hapan
Infobox OKNimi-testi OK: 
Red Bullin logo
Mini Cooper Red Bull -auto
Red Bull (suom. punainen härkä) on energiajuoma, jonka on luonut itävaltalainen yhtiö Red Bull GmbH. Juoma on kehitetty suositun, vuonna 1976 esitellyn Krating Daeng -juoman pohjalta.
Tuleva Red Bull -yhtiön perustaja Dietrich Mateschitz tutustui vuonna 1982 Thaimaassa Krating Daeng -juomaan, ja päätyi lopulta yhteistyöhön sen kehittäjän Chaleo Yoovidhyan kanssa. Tämä omisti tuolloin T.C. Pharmaceutical -yhtiön. Vuonna 1984 Mateschitz ja Yoovidhya perustivat Red Bull GmbH -yhtiön, josta tuli pian maailmanlaajuinen brändi. Mateschitzin johtaessa yritystä molemmat yhtiökumppanit omistivat yrityksen osakkeista 49 %, ja ylijääneet 2 % annettiin Chaleon pojalle Chalermille, josta myöhemmin isänsä kuoltua tuli yhtiön enemmistöosakas.
Tuote lanseerattiin vuonna 1987 laajan mainoskampanjan tuella.  Vuonna 2023 Red Bullia myytiin runsas 12 miljardia tölkkiä. Tällä hetkellä Red Bull on maailman myydyin energiajuoma.
Red Bull GmbH valmistaa myös kolajuomaa nimellä Red Bull Cola. Red Bullia käytetään muiden energiajuomien tavoin drinkkien osana, sillä kofeiini peittää joitakin alkoholin negatiivisia makuvivahteita.
Slow Cow -niminen "anti-energiajuoma" on mukaillut Red Bullin pakkauksia ja markkinointiteemoja korostaen tuotteiden erilaisia vaikutuksia. Slow Cown kerrotaan auttavan käyttäjäänsä rauhoittumaan, kun taas Red Bull "antaa siivet".
Suomessa Ruokavirasto (aiemmin Evira) on edellyttänyt, että energiajuomien pakkausmerkinnöissä on oltava varoitusmerkintä siitä, ettei tuote sovi lapsille, raskaana oleville eikä henkilöille, jotka ovat herkkiä kofeiinille.
Red Bull taiteen tukijana

Red Bull Arts on stipendiaattiohjelma, joka perustettiin vuonna 2013 Red Bull House of Arts -nimen alle. Ohjelma toimii useissa kohteissa; mm. Detroit, Michigan; São Paulo ja Brazil, ja aiemmin myös New York. Ohjelma muodostuu tyypillisesti kolmen kuukauden jaksosta, jossa kuudesta kahdeksaan osallistujaa luovat taidetta, joka asetetaan näytteille taidenäyttelyyn. Ohjelman ajan taiteilijoilla on rajoittamaton pääsy gallerioihin ja maksusitoumus taidetarvikkeisiin. Osa ohjelmassa luodusta taiteesta on päätynyt käyttöön yhtiön mainoskampanjoissa.
Red Bull urheilussa

Red Bull osti Jaguarin Formula 1 -tallin 15. marraskuuta 2004 Fordilta. Tallin nimeksi valittiin Red Bull Racing. Tallissa ajaa kaudella 2024 Max Verstappen ja Sergio Perez.
Vuonna 2005 Red Bull hankki omistukseensa myös Minardi-tallin, joka kilpailee nykyisin nimellä Scuderia AlphaTauri. Kaudella 2022 AlphaTaurilla kilpailevat Pierre Gasly ja Yūki Tsunoda.
Red Bull Racing voitti vuosina 2010–2013 valmistajien maailmanmestaruuden ja Sebastian Vettel kuljettajien maailmanmestaruuden.
Vuonna 2021 Red Bull Racing (silloinen Red Bull Racing Honda) voitti kuljettajien maailmanmestaruuden F1-sarjassa Max Verstappenin ajamalla autolla. Yhtiö omistaa jääkiekkoseuroja, kuten jääkiekkoseurat EC Red Bull Salzburg ja EHC Red Bull München. Red Bull omistaa myös neljä jalkapalloseuraa: New York Red Bulls, FC Red Bull Salzburg, RB Leipzig sekä Red Bull Bragantin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Red Bullin viralliset kotisivut