Arabien valtakunta
Yleiskatsaus

Vaikka arabivaltion alkuvaiheet ovat aikalaislähteiden puuttuessa jääneet epäselviksi, 600-luvun puolivälissä Lähi-itään oli syntynyt sassanidien Persian raunioille uusi suurvalta, joka liitti itseensä myös Bysantin hallussa olleet Lähi-idän alueet. Tässä valtakunnassa poliittinen valta oli siirtynyt persialaiselta eliitiltä paimentolaisheimoille, jotka myöhemmin omaksuivat yhteisen identiteetin "arabeina". Valtakunnan ensimmäinen keskus sijaitsi Syyriassa, mistä käsin  Muawija vakiinnutti valtansa jättiläismäisellä alueella Atlantilta Afganistanin vuorille. Runsaat sata vuotta myöhemmin näin syntynyt umaijadien dynastia hävisi sisällissodan Koillis-Persiasta alkaneelle kapinaliikkeelle. Muutos toi vuonna 750 valtaan toisen arabiryhmittymän, abbasidit, joista alkoi valtakunnan persialais-arabialainen vaihe. Persialaiset oppineet alkoivat 800-luvulla tuottaa valtavasti  kirjallisuutta profeetta Muhammedista ja islamista; työtä helpotti kiinalaisilta vastikään opittu paperin valmistamisen taito. Abbasidien valtionuskonto alettiin tuntea nimellä islam, ja sen juuret ulotettiin kaukaiseen menneisyyteen, aina 600-luvun alkuun asti.
Arabisuurvallan keskuksia oli ensin umaijadien Damaskos Syyriassa, sitten abbasidien perustama Bagdad Irakissa. Koillis-Persiassa sijainnut Merv oli kolmas tärkeä kaupunki. Valtakunnan reuna-alueet eivät koskaan olleet keskusvallan lujassa otteessa, sillä kapinat olivat tavallisia, ja valtakunnan laidoilla emiirit ja kuvernöörit perustivat omia dynastioitaan. Kalifien arvovaltaa heikensi myös suurten paimentolaisväestöjen tuntema vastenmielisyys ulkopuolisia vallankäyttäjiä kohtaan. Paimentolaisia oli vaikea alistaa veronmaksajiksi, sillä he liikkuivat jatkuvasti. Kun abbasidit nousivat valtaan, he eivät enää saaneet haltuunsa koko entistä umaijadikalifaattia. Abbasidivaltio menetti suurvalta-asemansa jo 800 -luvun lopulla, ja 1000 -luvulla se käsitti enää joitakin alueita Bagdadin ympärillä. Kun Bagdadin mongolivaltaus tuhosi 1200-luvulla valtakunnan jäänteet, abbasidikalifien symbolinen asema islamin puolustajina kuitenkin jatkui seremoniallisesti vielä 300 vuotta mamelukkien Egyptissä.
Arabivaltakunnalla oli historiallisesti mittava vaikutus, joka tuntuu edelleen. Se yhdisti valtavan alueen poliittisesti, uskonnollisesti ja kielellisesti ja edisti näin keksintöjen, kuten kiinalaisen paperin tai intialaisen matematiikan sekä uusien uskonnollisten ajatusten leviämistä. Kalifaatin valtionuskontona syntyi islam, joka jatkoi etenemistään myös Afrikkaan, Intiaan ja Etelä-Aasiaan ja muodostui maailmanuskonnoksi. Sassanideilta peritty kreikkalaisen kirjallisuuden kääntäminen vei arabit luonnontieteissä ja matematiikassa sadoiksi vuosiksi johtopaikalle koko maailmassa. Tieteen edistysaskeleet jäivät tuohon aikaan kuitenkin vaatimattomiksi.
Arabivaltio vaikutti toisaalta talouskehityksen pysähdykseen Euroopassa, sillä uusi maailmanmahti sulki sen kauppareitit Välimerellä sekä vanhan silkkitien Kiinaan. Idästä tulleet uudet keksinnöt pääsivät tämän esteen ohi leviämään Eurooppaan vasta 1200-luvulla. Abbasidikalifien uskonnollinen arvovalta säilyi 1500-luvun alkuun saakka, jolloin islamilaisen maailman painopiste siirtyi Osmanien valtakuntaan. Tässä vaiheessa arabien tieteellinen johtoasema oli kadonnut ja Eurooppa mennyt sen ohi. Kestävimpänä saavutuksenaan kalifaatti jätti jälkeensä islamilaisen sivilisaation, jossa juutalaiskristillinen perintö yhdistyi beduiinien heimokulttuuriin ja persialaisiin uskontoihin.