stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simo Olavi Hämäläinen

Simo Olavi Hämäläinen (s. 13. helmikuuta 1947 Pieksämäki) on Joensuussa asuva suomalainen kirjailija. Hän on asunut nuoruutensa Lieksassa, jossa toimi myös toimittajana. Hän on opiskellut suomen kieltä ja vertailevaa kansanrunoudentutkimusta Helsingin yliopistossa sekä lehdistöoppia Tampereen yliopistossa. Hämäläinen on valmistunut filosofian lisensiaatiksi. Hän on toiminut suomen kielen lehtorina Joensuun yliopistossa vuosina 1976–1995.
Vuonna 1974 ilmestynyt romaani Kersantin kuolema kuvaa armeijaa ja Hämäläisen omaa asevelvollisuusaikaa. Siinä Hämäläinen on sanonut kertovansa ”tarinan siitä mihin järjestelmä nykyisellään antaa mahdollisuudet, jos oikein onnettomasti käy ja väärät miehet sattuvat väärille paikoille”.
Hämäläisen läpimurtoromaani on vuonna 1978 ilmestynyt Kätkäläinen. Vuonna 1995 hän sai valtion 15-vuotisen kirjailija-apurahan. Hämäläisen romaaneista Kätkäläinen ja Viiden miljoonan painajainen on tehty kuunnelmasovitukset. Markku Onttonen käsikirjoitti ja ohjasi Kätkäläisen pohjalta vuonna 1980 samannimisen elokuvan ja Kättenpäällepanijat-romaanin pohjalta vuonna 1984 elokuvan Kun Hunttalan Matti Suomen osti.
Hämäläisen puoliso on ollut lääketieteen tohtori Liisa Hämäläinen o.s. Eskelinen vuodesta 1967.
Tuotanto > Kätkäläinen

Kätkäläinen.  Espoo:  Weilin+Göös, 1978.  ISBN 951-35-1572-9
Kätkäläisen jättipotti.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1996.  ISBN 951-35-1572-9
Kätkäläinen ja ulkomaan elävä.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 2000.  ISBN 951-20-5777-8
Kätkäläinen ja kaupungin valot.  Helsinki:  Gummerus, 2006.  ISBN 951-20-7246-7
Kätkäläinen ja naapurin mies.  Helsinki:  Gummerus, 2008.  ISBN 978-951-20-7769-4
Kätkäläinen ja musta koira.  Helsinki:  Gummerus, 2011.  ISBN 978-951-20-8602-3
Kätkäläinen ja maailman meno. Helsinki: Gummerus, 2013. ISBN 978-951-20-9365-6.
Tuotanto > Muu tuotanto

Kuuma peruna.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1972.
Nuijamiesten marssi.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1972.  ISBN 951-35-0846-3
Puolen miljoonan painajainen.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1973.  ISBN 951-35-0934-6
Kersantin kuolema.  Helsinki:  Weilin+Göös, 1974.  ISBN 951-35-1227-4
Kättenpäällepanijat. Ilosteleva kertomus nuoresta miehestä matkalla jossain Suomessa.  Espoo:  Weilin+Göös, 1982.  ISBN 951-35-2659-3
Jätkät.  Espoo:  Weilin+Göös, 1985.  ISBN 951-35-3206-2
Suomalainen sumopainija.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1987.  ISBN 951-20-2803-4
Raassina, Pasi & Hämäläinen, Simo: Kettuveijarin kesä.  Kuopio:  Kustannuskiila, 1988.  ISBN 951-657-236-7
Miehen mitta.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1990.  ISBN 951-20-3488-3
Moebiuksen lehti.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1993.  ISBN 951-20-4334-3
Hirmuinen lumihenkilö ja muita kertomuksia.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1994.  ISBN 951-20-4624-5
Nauravien ihmisten kylä.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1997.  ISBN 951-20-5213-X
Hämäläinen, Simo & Komulainen, Ari: Ihmisten metsä.  Helsinki:  Metsälehti, 1998.  ISBN 952-5118-22-3
Vuosisadan mittainen mies.  Jyväskylä, Helsinki:  Gummerus, 1999.  ISBN 951-20-5586-4
Operaatio Vallan vaipat.  Helsinki:  Gummerus, 2002.  ISBN 951-20-6212-7
Ikuisuuden ostaja ja muita kertomuksia.  Helsinki:  Gummerus, 2007.  ISBN 978-951-20-7522-5
Toden näköisyyksiä.  Helsinki:  Gummerus, 2009.  ISBN 978-951-20-7985-8
Aiheesta muualla

Gummeruksen kirjailijaesittely (Arkistoitu versio)
Yle Areena – Simo Hämäläisen Kätkäläinen ei hevin luovuta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Helsingin seudun ympäristöpalvelut

| Helsingin seudun ympäristöpalvelut |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Puhtaasti parempaa arkea
Yritysmuoto:  kuntayhtymä
Perustettu:  17. kesäkuuta 2009
Toimitusjohtaja:  Tommi Fred
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  jätehuolto, vesihuolto, seudullinen tieto
Kotisivu:  hsy.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Helsingin seudun ympäristöpalvelut HSY (ruots. Samkommunen Helsingforsregionens miljötjänster, HRM) kuntayhtymä, joka tuottaa kunnallisia vesihuollon ja jätehuollon palveluja sekä tietoa pää​kaupunkiseudusta ja ympäristöstä. Kuntayhtymän perustaja- ja jäsenkunnat ovat Espoo, Helsinki, Kauniainen ja Vantaa. HSY tuottaa myös seutu- ja ympäristötietoa muun muassa ilmanlaadusta, ilmastonmuutoksesta ja asumisesta. Se on Suomen suurin vesi- ja ympäristöalan toimija.
HSY:ssä työskentelee lähes 800 henkilöä ja sen liikevaihto on yli 350 miljoonaa euroa.milloin? Kuntayhtymän toimitusjohtaja on Tommi Fred.
Historiaa

HSY aloitti toimintansa vuoden 2010 alussa. Kuntayhtymässä yhdistyivät Espoon, Helsingin, Kauniaisten ja Vantaan vesilaitokset sekä Pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunnan (YTV) jätehuollon ja seutu- ja ympäristötiedon toiminnot. Pääkaupunkiseudun ilmastoneuvontakeskus Ilmastoinfo tuli osaksi HSY:n toimintaa vuoden 2013 alussa. Ilmastoinfo kampanjoi ja neuvoo pääkaupunkiseudun asukkaita ja pk-yrityksiä energiansäästössä ja hiilijalanjäljen pienentämisessä.
Jätehuolto

HSY:n toimialueen yli miljoona asukasta ja 50 000 yritystä tuottavat yhdyskuntajätettä yli 700 000 tonnia vuosittain. Vuonna 2015 HSY otti vastaan yli 300 000 tonnia jätettä, josta loppusijoitettiin noin 12 000 tonnia hyödyntämiseen kelpaamatonta jätettä. Päivittäin HSY:n alueella tyhjennetään yli 34 000 jäteastiaa. Alueen kotitalouksissa syntyvästä jätteestä 45 % kierrätetään materiaalina. Sekajäte hyödynnetään energiaksi jätevoimalassa.
HSY järjestää pääkaupunkiseudun asuinkiinteistöjen ja julkisten palvelujen seka- ja biojätteen sekä lasin, metallin, kartongin ja muovipakkausten keräyksen ja kuljetuksen. Yritykset järjestävät itse oman jätehuoltonsa. Pääkaupunkiseudulla jätehuollossa on noudatettava jätelain lisäksi HSY:n laatimia jätehuoltomääräyksiä. HSY huolehtii lisäksi Kirkkonummen kunnallisesta jätehuollosta sopimusperusteisesti.
HSY:n vastuulla on myös alueen asukkaiden vaarallisen jätteen (aiemmin ongelmajätteen) keräys. Sen sijaan muun muassa paperin sekä sähkö- ja elektroniikkaromun jätehuolto noudattaa tuottajavastuuperiaatetta eli tuottajien on huolehdittava näiden jätelajien keräyksestä, hyödyntämisestä ja muusta jätehuollosta.
HSY:llä ei ole omia jäteautoja, vaan kuljetus tilataan kilpailuttamalla alan yrityksiltä.
HSY tarjoaa jäteneuvontaa muun muassa lajittelusta ja jätteen vähentämisestä alueen kotitalouksille ja julkisille toimijoille.
HSY:n Sortti-asemille voi tuoda maksutta monia kodeissa kertyneitä jätteitä, kuten sähkölaitteita, kotitalouksien vaarallisia jätteitä, metallia, kartonkia, pahvia, paperia, lasipurkkeja. Lisäksi Sortti-asemille voi tuoda maksullista jätettä, kuten puutarhajätettä ja risuja, puujätettä, muovia, kipsiä, eristevillaa, painekyllästettyä puuta, kiviainesta, palamatonta (kuten lavuaarit, ikkunalasit) ja sekajätettä. Pääkaupunkiseudulla keväisin kiertävät keräysautot ottavat vastaan kodin vaarallisia jätteitä, sähkölaitteita ja metalliromua.
Eri puolilla pääkaupunkiseutua ja Kirkkonummea on Suomen Pakkauskierrätys Rinki Oy:n vastuulla olevia kierrätyspisteitä, joissa kerätään lasia, paperia, kartonkia, pienmetallia ja vaatteita sekä joissakin muovipakkauksia.
Vesihuolto > Vedenpuhdistus

Suurin osa Helsingin seudun talousvedestä tulee Päijänteestä, josta se johdetaan 120 kilometriä pitkää kalliotunnelia pitkin pääkaupunkiseudulle. Tunnelin 64 kilometrin pituinen pohjoisosa peruskorjattiin vuonna 2001 ja noin 56 kilometrin pituinen eteläosa vuonna 2008.
Päijännetunnelin on suunnitellut ja rakennuttanut Pääkaupunkiseudun Vesi Oy.
Raakavesi otetaan 26 metrin syvyydestä ja 350 metrin päässä rannasta, jolloin lämpötila pysyy tasaisena kautta vuoden. Vuosittain vettä otetaan Päijänteestä noin 86 miljoonaa kuutiometriä.
Talousvesi puhdistetaan Pitkäkosken ja Vanhankaupungin vedenpuhdistuslaitoksissa. Vedenpuhdistusprosessi on samanlainen molemmilla laitoksilla. Raakaveden sisältämä humus saostetaan ferrisulfaatilla. Syntynyttä sakkaa hämmennetään selkeytyksen parantamiseksi, minkä jälkeen sakka erotetaan vedestä selkeytysaltaissa ja hiekkasuodattimissa. Vedessä mahdollisesti olevat bakteerit tuhotaan otsonilla, joka myös parantaa veden hajua ja makua. Tämän jälkeen veteen syötetään hiilidioksidia, joka lisää veden alkaliteettia ja vähentää siten korroosiota vesijohtoverkostossa. Jäljellä olevaa orgaanista ainesta poistetaan vielä aktiivihiilisuodatuksessa, jonka jälkeen seuraa UV-desinfiointi.
Lopuksi veteen lisätään sidottua klooria eli klooriamiinia bakteerikasvun rajoittamiseksi jakeluverkossa. Veden pH säädetään kalkkivedellä ja veteen syötetään tässä vaiheessa vielä lisää hiilidioksidia alkaliteetin säätämiseksi sopivalle tasolle vesijohtoverkossa.
Vedenpuhdistuslaitosten käyttölaboratoriot ja pääkaupunkiseudun kaupunkien terveydensuojeluviranomaiset valvovat veden laatua. Vesijohtovesi täyttää sekä Suomen että EU:n asettamat laatuvaatimukset ja -suositukset.
Vesihuolto > Jätevedenpuhdistus

HSY käsittelee 1,2 miljoonan asukkaan jätevedet pääkaupunkiseudulla. Jokainen asukas tuottaa vuorokaudessa noin 160 litraa jätevettä, joka puhdistetaan Viikinmäen tai Blominmäen jätevedenpuhdistamoilla.
Puhdistamoiden kuormituksesta viidennes on peräisin alueen teollisuudesta. Helsingin keskustan sekaviemäröidyiltä alueilta myös sadevedet päätyvät jätevedenpuhdistamolle.
Viikinmäen ja Blominmäen jätevedenpuhdistamolla jätevedestä poistetaan kiinteät ja happea kuluttavat aineet sekä fosfori noin 95-prosenttisesti sekä typpi Viikinmäessä ja Blominmäessä noin 90-prosenttisesti.
Jätevedenpuhdistusprosessi perustuu aktiivilietemenetelmään ja se sisältää kolme vaihetta: mekaanisen, biologisen ja kemiallisen puhdistuksen. Prosessi vie kokonaisuudessaan vajaan vuorokauden.
Mekaanisessa puhdistuksessa jätevedestä erotetaan kiinteät hiukkaset kuten hiekka, sora, rasva ja muu sekajäte eli välpe. Jätevedessä on runsaasti fosforia, joka on peräisin ihmisten käyttämästä ruuasta ja esimerkiksi pesuaineista. Kemiallisessa puhdistuksessa jätevedessä oleva fosfori saostetaan rautasuolan avulla ja se sitoutuu osaksi lietettä. Biologinen puhdistus hyödyntää jäteveden luontaista bakteerikantaa, jonka avulla jätevedestä hajotetaan siinä oleva orgaaninen aines. Jäteveden sisältämä typpi puhdistetaan myös biologisesti bakteerien avulla ja typpi yhdisteet muuntuvat bakteeritoiminnan tuloksena typpikaasuksi, joka vapautuu ilmakehään.
Jätevedestä poistettavan lietteen sisältämä orgaaninen aines hyödynnetään mädättämällä se hapettomissa olosuhteissa. Mädätyksessä syntyy biokaasua eli metaania. Kaasu kerätään molemmilla puhdistamoilla talteen ja biokaasusta tuotetaan sähköä ja lämpöä laitosten omaan käyttöön. Viikinmäen jätevedenpuhdistamolla syntyvä liete jatkojalostetaan puutarha- ja nurmikkomullaksi Sipoossa, Metsäpirtin kompostointikentällä. Blominmäen lietteet käsitellään HSY:n toimesta ja ne mädätetään biokaasun tuotantoa varten.
EU:n vesipuitedirektiivi määrittelee jätevedenpuhdistuksen minimitason. Suomella on kuitenkin omat tiukemmat kansalliseen lainsäädäntöön perustuvat vaatimukset puhdistuksen tasosta erityisesti fosforin kohdalla. HSY:n jätevedenpuhdistamoiden toimintaa tarkkailee Uudenmaan ELY-keskus, ja puhdistamoiden toiminta pohjautuu voimassa oleviin ympäristölupiin.
Seutu- ja ympäristötieto

HSY:n seutu- ja ympäristötiedon tehtäviä ovat ilmanlaadun seuranta, seudullinen ilmasto- ja kiertotaloustyö sekä seudullisen tiedon tuottaminen, jalostaminen ja tietopalvelu. HSY mittaa pääkaupunkiseudun ilmasta merkittävimpiä haitallisia epäpuhtauksia, kuten pienhiukkasia ja typenoksideja. HSY:n verkkosivuilta voi seurata pääkaupunkiseudun ja Uudenmaan ilmanlaatua reaaliaikaisesti.
HSY edistää ja seuraa aktiivisesti pääkaupunkiseudun ilmastostrategioiden toteuttamista. HSY:ssä lasketaan vuosittain pääkaupunkiseudun kasvihuonekaasupäästöt ja tuotetaan tietoa pääkaupunkiseudun jätemääristä ja kierrätysasteesta. HSY toimii aktiivisesti ilmasto- ja kiertotalouden TKI-hankkeissa. HSY ylläpitää seudullista perusrekisteriä (SePe), jonka pohjalta tuotetaan pääkaupunkiseutua koskevia rekisteri- ja paikkatietoaineistoja suunnittelun ja päätöksenteon tueksi. HSY tuottaa raportteja ja katsauksia sekä avointa dataa muun muassa pääkaupunkiseudun rakennetusta ympäristöstä, tonttivarannosta, yritystoiminnan sijoittumisesta sekä pendelöinnistä.
Aiheesta muualla

HSY:n kotisivut
HSY on viime vuosina maalauttanut jätteen lajitteluun ja kierrätykseen innostavia kuvia keräysautojen kylkiin. Biojätteen keräys alkoi vuonna 1993 ja sen kunniaksi 2019 julkistettiin uusi kylkimaalaus, Mullankumous, jonka on tehnyt WakeOne.
HSY:n vesihuollon toimitalo Vantaan Havukoskella.
HSY seuraa ilmanlaatua 11 mittauasasemalla eri puolilla pääkaupunkiseutua, esimerkiksi Helsingissä Kalliossa.
Saddam Hussein

| Saddam Hussein> صدام حسين |
| --- | --- |
 Saddam Hussein vuonna 1998.
Irakin 5. presidentti
 16. heinäkuuta 1979 – 9. huhtikuuta 2003  
Pääministeri:  Sa'dun Hammadi Mohammed Amza Zubeidi Ahmad Husayn Khudayir as-Samarrai
Edeltäjä:  Ahmad Hasan al-Bakr
Seuraaja:  Jay Garner (Jälleenrakennus- ja humanitaarisen avun viraston johtajana)
Irakin 57. ja 61. pääministeri
 16. heinäkuuta 1979 – 23. maaliskuuta 1991 29. toukokuuta 1994 – 9. huhtikuuta 2003  
Edeltäjä:  Ahmad Hasan al-Bakr Ahmad Husayn Khudayir as-Samarrai
Seuraaja:  Sa'dun Hammadi Mohammad Bahr al-Ulloum
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1937  Al-Awja, Tikrit, Irak
Kuollut: 30. joulukuuta 2006 (69 vuotta)  Al-Kazimiyah, Irak
Arvonimi: kenraali
Puoliso:  Sajida Talfah Samira Shahbandar
Tiedot
Puolue:  Baath
Uskonto:  sunnalaisuus (islam)
 Nimikirjoitus
Saddam Hussein 'Abd al-Madžid al-Tikriti (arab. صدام حسين عبد المجيد التكريتي‎, Ṣaddām Ḥusain ʿAbd al-Maǧīd at-Tikrītī; 28. huhtikuuta 1937 – 30. joulukuuta 2006) oli baathistisen Irakin presidenttinä 1979–2003 sekä Irakin pääministerinä vuosina 1979–1991 ja 1994–2003. Häntä paheksuttiin länsimaissa yleisesti, koska hän oli autoritaarinen diktaattori, mutta arabimaailman suhtautuminen häneen oli huomattavan ristiriitaista. Toisaalta häntä ihailtiin panarabialaisuuden ja arabisosialismin tukemisesta, Irakin taloudellisista uudistuksista ja kansainvälisen painostuksen uhmaamisesta. Kuitenkin Baath-puolueen yksinvaltaisuus ja vähemmistöryhmien kohtelu toivat hänelle poliittisia vihamiehiä.
Huhtikuussa 2003 Yhdysvaltain johtama liittoutuma syrjäytti Husseinin Irakin sodassa. Hän onnistui pakoilemaan liittoutuman joukkoja, kunnes 13. joulukuuta 2003 amerikkalaisjoukot saivat syrjäytetyn presidentin kiinni hänen kotikaupungissaan Tikritissä. Irakilaisoikeus tuomitsi 5. marraskuuta 2006 Husseinin kuolemaan hirttämällä rikoksista ihmisyyttä vastaan. Tuomio pantiin täytäntöön 30. joulukuuta 2006.
Nuoruus

Saddam Hussein syntyi Al-Awjassa, noin 15 kilometrin päässä Tikritistä paimentolaisperheeseen. Isä kuoli puoli vuotta ennen pojan syntymää. Kolmevuotiaaksi hän eli setänsä, Khairallah Talfahin, luona. Äiti meni uusiin naimisiin, ja Saddamin isäpuoli kohteli häntä kaltoin. Noin kymmenvuotiaana hän karkasi ja palasi setänsä luo Bagdadiin. Saddamin setä oli vallankumouksellisen arabinationalistisen Baath-puolueen tukija, ja Saddam kävi kansallismielistä koulua Bagdadissa.
Nuorena Saddam sai vaikutteita brittiläis- ja länsivastaisesta ilmapiiristä. Etenkin Egyptin populistinen arabisosialisti Gamal Abdel Nasser oli merkittävä vaikuttaja. Monarkiat kaatuivat Irakissa, Egyptissä ja Libyassa 1950- ja 1960-luvuilla. Nasser haastoi britit ja ranskalaiset, kansallisti Suezin kanavan ja pyrki modernisoimaan Egyptin ja yhdistämään arabimaailman.
Saddam liittyi Baath-puolueeseen 20-vuotiaana vuonna 1957. Samana vuonna hän haki Bagdadin sotilasakatemiaan, jonne ei kuitenkaan päässyt.
Sisäpolitiikka > Dujailin verilöyly

Islamilaisen Dawa-puolueen Saddam Husseinia vastaan 1982 tekemän murhayrityksen jälkeen al-Dujailin šiiakylä 60 kilometriä Bagdadin pohjoispuolella hävitettiin ja 148 kyläläistä teloitettiin. Tästä teosta olivat tai ovat syytettyinä presidentti Saddam Hussein, Barzan Ebraheem al-Hassan, varapresidentti Taha Yasin Ramadhan, vallankumouksellisen Alturah-oikeuden puheenjohtaja Awad Hamed al-Bandar, Abd Allah Kadhem Ruaid, Ali Daeem Ali, Mohammed Azawi Ali ja Mizher Abdulah Rawed.
Ulkopolitiikka

Ulkopolitiikassaan Saddam pyrki lujittamaan Irakin asemaa Lähi-idän johtavana valtiona. Irak allekirjoitti avunantosopimuksen Neuvostoliiton kanssa vuonna 1972, jonka mukaisesti aseita ja tuhansia neuvonantajia lähetettiin Irakiin. Irakilaisten kommunistien teloitukset vuonna 1978 ja kaupankäynnin painopisteen siirtyminen länteen vahingoittivat neuvostosuhteita, minkä johdosta Saddam muutti ulkopolitiikkansa suuntaa enenevässä määrin länteen aina Persianlahden sotaan (1991) saakka. Siitäkin huolimatta Saddam jatkoi edelleen armeijansa varustamista pääasiallisesti neuvostoliittolaisilla aseilla. Saddam johti arabioppositiota, joka vastusti Camp Davidin rauhansopimusta Egyptin ja Israelin välillä 1979.
Irakin valtiolla on ollut perustamisestaan alkaen 1920-luvulla separatistiongelma pohjoisen kurdien kanssa. Saddam kävi 1970-luvulla neuvotteluja kurdikapinallisten johtajien kanssa ja myöntyikin jonkinlaiseen kurdien itsehallintoon, mutta sopimus rikottiin pian. Seurauksena oli kiihkeä taistelu Irakin hallituksen ja kurdien välillä, mikä johti Irakin ja Iranin suhteiden viilenemiseen. Vuonna 1975 Saddam allekirjoitti sopimuksen Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavin kanssa, joka lopetti rajakiistat maiden välillä. Vastapalveluksena Iran myöntyi lopettamaan Irakin kurdien vastarintaliikkeen tukemisen. Sopimuksen seurauksena Irakin kurdien vastarinta päättyi.
Vuonna 1976 Saddam teki valtiovierailun Ranskaan solmien tiiviit suhteet joihinkin liikemiehiin ja poliittisiin piireihin maassa. Ranskan tuella Saddam aloitti ydinohjelman kehittämisen 1980-luvulla. Irakin ensimmäinen ydinreaktori nimettiin ranskalaisen esikuvansa Osiriksen mukaan Osirakiksi (Osiris ja Irak). Israelin ilmavoimat tuhosivat reaktorin Operaatio Operassa vuonna 1981, koska Israelin hallitus epäili sitä käytettävän ydinasekelpoisen uraanin rikastamiseen.
Ulkopolitiikka > Anfal-kampanja

Irakin–Iranin sodan lopulla alkaen 28. helmikuuta aina syyskuuhun 1988 asti Irakin kurdeja vastaan käytiin niin sanottu Al-Anfal-kampanja "Kemikaali-Ali"-lisänimen saaneen Ali Hassan al-Majidin johdolla. Osa Pohjois-Irakista julistettiin kielletyksi alueeksi, ja sinne jääneet poistettiin systemaattisesti. Suuri osa aseikäisistä miehistä teloitettiin. Vuoteen 1988 mennessä arviolta 4 000 kylää oli tuhottu, 180 000 ihmistä tapettu ja 1,5 miljoonaa karkotettu.
Ulkopolitiikka > Halabjan kylän verilöyly

Kurdisissit olivat vallanneet Halabjan pikkukaupungin 16. maaliskuuta, jossa oli sillä hetkellä noin 40 000 asukasta – monet heistä olivat paenneet vuorille. Irakin armeija tulitti kaupunkia raskailla aseilla, myös kemiallisilla aseilla. Tällöin arvellaan jopa 3 200–5 000 kurdin kuolleen. Joka tapauksessa moniin eri taistelukaasuihin kuoli ainakin satoja, ja ehkä 7 000–10 000, vammautui. Irak kuitenkin syytti iskusta Irania. Myös Yhdysvaltain virallinen kanta oli 90-luvulla se että Iran olisi tehnyt iskun. Toista puhuvat HRW:n 1992-1994 tekemä tutkimus ja SIPRI:n 2007 julkaisema tutkimus. Olisi ollut erikoista, jos kaasuhyökkäys oli Iranin suorittama, koska Iran ei tiettävästi käyttänyt Irakin-Iranin sodassa kemiallisia aseita Irakin tavoin.
Ulkopolitiikka > Persianlahden sota

Irak syytti 18. heinäkuuta 1990 Kuwaitia öljyn varastamisesta 2,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta maiden raja-alueen kentiltä. Irak oli Iranin sodan aikana saanut Kuwaitilta 15 miljardin dollarin arvosta korotonta lainaa. Egyptin presidentti Hosni Mubarak neuvotteli Irakissa kuusi päivää, mutta tulokseen ei päästy. Yhdysvaltain osuus Kuwaitin valloituksen rohkaisuun on epäselvä. Raporttien mukaan Yhdysvaltain lähettiläs April Glaspien on kerrottu ilmoittaneen Saddamille, "ettei Yhdysvalloilla ole näkemyksiä arabien välisistä kiistoista."
Kello 02.00 2. elokuuta 1990 Saddam teki kohtalokkaan virheen määrätessään armeijansa miehittämään pienen naapurivaltionsa. Kuwait julistettiin Irakin 19. maakunnaksi ja sen kultavarat siirrettiin Irakiin. Länsimaat tuomitsivat miehityksen ja jäädyttivät Kuwaitin ja Irakin varat. Sen sijaan Jordania, Jemen ja PLO tukivat Irakin vaatimusta ja arabinationalistit juhlivat sitä ensimmäisenä askeleena kohti yhteistä kotimaata.
Seuraavina kuukausina Yhdysvallat ja Britannia kokosivat 29 maan Irakin vastaisen koalition, johon kuuluivat myös Egypti ja Syyria. Yhdysvaltain George Bushin ja Neuvostoliiton Mihail Gorbatšovin yhteisymmärryksellä Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto määräsi Irakin vetäytymiselle aikarajaksi keskiyön 15. tammikuuta. Saudi-Arabiaan koottiin puolen miljoonan miehen ja 500 taistelukoneen sotavoima. Sotaa edelsi myös molempien puolten armoton propagandakampanja. Irakissa tuleva sota nimettiin "kaikkien sotien äidiksi." Kun Irak ei vetäytynyt, liittouma aloitti operaatio Desert Stormin pommittamalla Bagdadia 16. tammikuuta 1991. Yhdysvaltain johtaman kansainvälisen YK:n alaisen liittoutuman lähettämät maajoukot häätivät irakilaiset Kuwaitista helmikuussa 1991. Maasotatoimet pysäytettiin sata tuntia myöhemmin.
Persianlahden sodasta tuli myös ympäristökatastrofi Irakin joukkojen laskettua Persianlahteen yhdeksän miljoonaa barrelia öljyä ja sytytettyä 600 öljylähdettä tuleen ilmasuojaksi. Liittouman joukot käyttivät ammuksissaan köyhdytettyä uraania, joka irakilaisten tietojen mukaan on yhdeksänkertaistanut syöpäriskin maan eteläosassa.
Seuraavien kuukausien aikana ilmeni että maasotakampanja jäi liittouman kannalta kesken. Irakin kurdeja ja šiioja rohkaistiin syöksemään Saddam vallasta, ja maan etelä- ja pohjoisosissa puhkesi kapinoita, jotka Saddam kukisti paljolti vahingoittumatta jääneen tasavaltalaiskaartin avulla.
Ulkopolitiikka > Kauppasaarto ja asetarkastukset

Vuosina 1991–2003 kansainväliset suhteet säilyvät viileinä ja Irak oli kauppasaarrossa ja maan etelä- ja pohjoisosa lentokiellossa. YK:n tarkastajat syyttivät maata joukkotuhoaseiden piilottelusta.
Huhtikuussa 1991 YK:n päätöksellä perustettiin asetarkastajien ryhmä UNSCOM, jonka tavoitteena oli riisua Irak kielletyistä aseista. Maaliskuussa 1991 julistettiin maan pohjoisosa lentokieltoon Irakin kurdien suojelemiseksi. Samanlainen lentokieltoalue perustettiin maan eteläosaan 1992 Irakin jatkettua šiiojen vastaisia toimia. Brittiläiset ja Yhdysvaltain hävittäjät partioivat alueita ja pommittivat aika ajoin Irakin ilmatorjuntaa, joka oli lukinnut tutkansa koneisiin. Pohjoisen lentokieltoaluetta laajennettiin 1996 edelleen Irakin tuettua erästä kurdiryhmää toista vastaan.
Kesäkuussa 1993 presidentti Clinton määräsi ilmaiskun Irakin tiedustelun päämajaan vastaukseksi entistä presidentti Bushia vastaan suunnitellusta murhayrityksestä Kuwaitissa kaksi kuukautta aiemmin.
Kauppasaarrossa olevan Irakin kansan kärsimyksien lieventämiseksi YK aloitti 1991 öljystä ruokaa -ohjelman (engl. Oil-for-food), jossa Irak sai myydä pieniä määriä öljyä ruuan ja lääkkeiden hankkimiseksi. Irak hyväksyi ohjelman vasta 1995 kun summa oli korotettu kahteen miljardiin dollariin. Ensimmäiset ruokalastit toimitettiin kuitenkin vasta maaliskuussa 1997.
Joulukuussa 1998 Yhdysvallat ja Britannia suorittivat kolmipäiväisen pommituskampanjan "operaatio Desert Fox" noin sataa Irakin sotilaallista kohdetta vastaan maan ja YK:n asetarkastajien välien huonontuessa. Irak syytti toistuvasti asetarkastajia vakoilusta, jonka syytöksen useat lehdet vahvistivatkin 1999 aikana. Richard Butlerin johtama UNSCOM hajotettiin kesäkuussa 1999 ja se korvattiin pelkästään YK:n henkilöstöstä koostuvalla UNMOVICilla, mutta Irak ei päästänyt sen tarkastajia maahan.