Skotlannin historia
Stuartien aika > Stuartien nousu valtaan

David II:lla ei ollut omia jälkeläisiä, ja hän teki yksityisen sopimuksen Englannin Edvard III:n kanssa. Davidin jälkeen Edvardin nuoremman pojan olisi tarkoitus astua Skotlannin kuninkaaksi. Skotlannin parlamentti hylkäsi sopimuksen Davidin kuoltua 1371. Uudeksi kuninkaaksi ja ensimmäiseksi Stuart-sukua edustaneeksi hallitsijaksi kruunattiin Robert Stewart hallitsijanimellä Robert II.
Robert II kuoli 1390, ja häntä seurasi Robert III, joka ei ollut toipunut viisi vuotta aiemmin saamastaan hevosen potkusta. Hän käytännössä erosi 1399 heikon terveytensä takia, ja seuraavan 25 vuoden ajan Skotlantia hallitsivat sijaishallitsijat. Robert päätti lähettää vuonna 1406 poikansa Jaakon turvaan Ranskaan, mutta englantilaiset merirosvot kaappasivat hänet ja veivät Lontooseen Henrik IV:n hoviin, jossa häntä pidettiin panttivankina. Robert kuoli pian tämän jälkeen, ja Jaakosta tuli Skotlannin kuningas. Sijaishallitsijana toimi Jaakon setä Albanyn herttua Robert Stewart, joka ei kunnolla pyrkinyt vapauttamaan Jaakkoa.
Jaakon lunnaat maksettiin vasta 1424, jolloin sekä Henrik IV ja Robert Stewart olivat jo kuolleet. Jaakko oli hyvissä väleissä nuoren Henrik VI:n sijaishallitsijoiden kanssa ja menossa naimisiin Henrikin serkun Joan Beaufortin kanssa. Palattuaan Skotlantiin Jaakko havaitsi hovinsa olevan vaikeassa tilanteessa. Hän teloittikin muun muassa sijaishallitsijan, Albanyn herttuan Murdoch Stewartin ja pidätti vuonna 1427 40 Ylämaiden klaanijohtajaa kutsuttuaan heidät parlamenttiin. Tämä herätti närkästystä Ylämaiden johtajissa, mutta Jaakko onnistui rauhoittamaan tilannetta ylivoimaisten asejoukkojen avulla.
Jaakko I sai aktiivisena kuninkaana myös vihamiehiä, ja hänet salamurhattiin helmikuussa 1437. Hänen poikansa Jaakko II onnistui viemään vallan Douglasin klaanilta. Hän tappoi itse vuonna 1452 Douglasin jaarlin William Douglasin, ja muutaman vuoden sen jälkeen Douglasin klaani kukistettiin lopullisesti Arkinholmin taistelussa.
Skotlannin pinta-ala laajeni 1469, kun sijaishallitsija Boydin lordi järjesti nuoren kuninkaan Jaakko III:n avioliiton Norjan kuninkaan tyttären Margaret Tanskalaisen kanssa. Skotlantiin liitettiin myötäjäislahjana Orkney- ja Shetlandinsaaret. Jaakko III vastaan asettui useita salaliittolaisia, ja hän kuoli Sauchieburnin taistelussa, jonka jälkeen salaliittolaiset nostivat valtaan Jaakko IV:n.
Jaakko IV osoittautui merkittävimmäksi Stuart-hallitsijaksi, ja hänen aikanaan muun muassa taide kukoisti. Renessanssin aikana muun muassa William Dunbar ja Gavin Douglas loivat tunnettuja runoja ja useita palatseja muokattiin renessanssityyliin. Jaakko IV onnistui myös vuoden 1493 kapinan jälkeen kukistamaan Lord of the Islesin vallan Skotlannin länsiosissa. Hän oli sopinut jo vuonna 1486 rauhasta Englannin kanssa, ja vuonna 1503 hän meni naimisiin Englannin kuninkaan Henrik VII:n tyttären Margareeta Tudorin kanssa. Tästä huolimatta Jaakko uudisti Ranskan kanssa solmitun Auld Alliancen, kun Englannin uusi kuningas Henrik VIII uhkasi Ranskaa. Jaakko halusi puolustaa vanhaa liittolaistaan ja hyökkäsi elokuussa 1513 historian suurimmalla skottiarmeijalla Englantiin. Valloitettuaan muutamia englantilaisten kaupunkeja noin 30 000 -päinen skottiarmeija kohtasi englantilaiset Floddenin taistelussa, joka päättyi skotlantilaisten murskatappioon. Taistelussa kuoli noin 10 000 skotlantilaista; heidän joukossaan kuningas Jaakko ja useita aatelisia.
Maria Stuart nousi valtaan vuonna 1542, kun hän oli vasta viikon vanha. Maria herätti heti Englannin kuningas Henrik VIII:n kiinnostuksen. Tämä suunnitteli naittavansa Marian viisivuotiaalle pojalleen Edvardille. Kun skotlantilaiset kieltäytyivät avioehdotuksesta, Henrik käynnisti vuonna 1544 Rough Wooing -nimellä tunnetun kampanjan. Skotlantilaiset kääntyivät Auld Alliancen turvin Ranskan puoleen. Ranskan kuningas ehdotti, että vastineeksi sotilasavusta Marian tulisi naida nuori Frans. Maria matkusti Ranskaan 1548 ja jätti Skotlannin aatelisten ja ranskalaisten liittolaisten hallintaan.