stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belgian Grand Prix 1984
Muuta

Paalupaikka: Michele Alboreto – 1.14,846
Nopein kierros: René Arnoux – 1.19,294 (kierroksella 64)
10:s Zolderin radalla ajettu Belgian GP
Andrea de Cesarisin 50:s kilpailu
Michele Alboreton ensimmäinen paalupaikka
Ferrari saavutti 2100 MM-pisteen rajan
Kaksi kuljettajaa hylättiin
Kisa näytettiin Suomessa TV2:ssa, selostajana Matti Lammi. Kilpailu näytettiin koosteena. Kaudella 1984 F1-kilpailuissa oli usein radiolähetyksiä. Yllättävän muutoksen takia Zolder televisioitiin koosteena ja kisan radiolähetys peruttiin. Kilpailu Zolderista piti alun perin lähettää radiossa ja sittemmin peruttu Imolan televisioitu kilpailu olisi alun perin ollut televisioitu kilpailu. Imola lähetettiin radiosta.
Helsingin Sanomat 29.4.1984
Keskuskoulu (Kotka)

Keskuskoulu on peruskoulu Kotkassa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Kotkansaarella osoitteessa Keskuskatu 28. Koulu antaa opetusta peruskoulun luokilla 6–9 ja sen oppilasmäärä on noin 415 (2012).
Keskuskoulu on alkuvuodesta 2013 perustetun Kotkansaaren koulun toimipisteistä toinen.
Historia

Keskuskoulun on suunnitellut Kaarlo Borg ja se oli valmistuessaan 1929 Suomen toiseksi suurin koulurakennus. Koulu on toiminut kansakouluna, kansalaiskouluna ja yläasteena. Rakennuksessa on toiminut joitakin vuosia myös ruotsinkielinen kansakoulu. Parhaimmillaan koulussa on ollut samanaikaisesti yli tuhat oppilasta.
Bell OH-58 Kiowa

| Bell OH-58 Kiowa |
| --- | --- |
 Bell OH-58D Kiowa Warrior
Tyyppi:  tiedusteluhelikopteri
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Bell Helicopter Textron
Bell OH-58 Kiowa on yhdysvaltalainen Bell Helicopter Textron -yhtiön valmistama tiedusteluhelikopteri, joka perustuu Bell 206 -kopteriin.
OH-58D Kiowa Warrior on helikopterin aseistettu malli, joka on käytössä Yhdysvaltain armeijalla. Se voidaan aseistaa vaihtoehtoisesti:
FIM-92 Stinger -ohjuksilla
AGM-114 Hellfire -ohjuksilla
Hydra 70 -raketeilla
.50 (12.7 mm) -kaliiperisella konekiväärillä
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&012.085000012,85 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.09300003,93 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&01492.&&&&001 492 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02495.&&&&002 495 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Allison-Wellenturbine T703-AD-700 -turbiinimoottoria; &&&&&&&&&&&&0480.&&&&00480 kW (&&&&&&&&&&&&0650.&&&&00650 hv)
Roottori:  halkaisija &&&&&&&&&&&&&010.067000010,67 m, pinta-ala &&&&&&&&&&&&&089.042000089,42 m²
Suoritusarvot
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0241.&&&&00241 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0462.&&&&00462 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&06400.&&&&006 400 m
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bell OH-58 Kiowa Wikimedia Commonsissa
OH-58 Kiowa (englanniksi)
FAS (englanniksi)
Global Security (englanniksi)
Luolavuoren koulu

| Luolavuoren koulu> Luolavuoren kansakoulu |
| --- | --- |
 Luolavuoren vanha kouluyksikkö
Sijainti:  Peltola, Runosmäki, Pitkämäki
Perustettu:  1964
Rehtori:  Hanna-Mari Lehto-Söderlund
Luokat:  1–6, pienluokat 1–9
Oppilaita:  413 (syksy 2016)
Verkkosivut
Luolavuoren koulu on Turussa toimiva peruskoulu, joka toimii kolmessa yksikössä kolmen puolen kaupunkia: Peltolassa Turun keskustan eteläpuolella (Ruiskatu 8), Lausteessa keskustan itäpuolella (Raadinkatu 7) ja Runosmäessä keskustan pohjoispuolella (Piiparinpolku 3). Ruiskadun yksikön 1–6 luokkien yleisopetuksen lisäksi kaikki kolme yksikköä antavat 1–9-luokkien erityispedagogista opetusta erilaisissa pienluokissa henkilökohtaisine opintosuunnitelmineen.
Historia

Luolavuoren vanha koulurakennus oli vuodelta 1964, alun perin Luolavuoren kansakoulu. Sen suunnitteli Veijo Kahra. Sisäpihaa ympäröivä rakennus oli julkisivuiltaan betonia, klinkkeriä ja kuparia. Rakennus peruskorjattiin vuosina 2004–2006 ja uusin osa valmistui 2008. Rakennus purettiin sisäilmaongelmien takia tammikuussa 2024, ja sen tilalle suunnitellaan uutta koulurakennusta, jonka tavoitteena on aloittaa toiminta vuonna 2028.
Luolavuoren koulun Piiparinpolun yksikkö on entinen Runosmäen ala-aste vuodelta 1974, suunnittelijana ATR-Toimistot Blomstedt-Krogius-Pettersson-Tuominen. Välillä koulu tunnettiin Vuorelan koulun Piiparinpolun yksikkönä.
Keväällä 2020, koronaviruspandemian aikana, Luolavuoren koulu suljettiin sisäilmaongelmien takia ja jäljellä olleet oppilaat siirrettiin väliaikaisesti Puropellon koulun tiloihinlähde?. Syyslukukaudesta 2020 alkaen opetustoimintaa on järjestetty osin tilaelementtiratkaisuissa, osin olemassa olevissa kiinteistöissä, kuten Ruiskatu 8:n kiinteistössä, Turun Aikuiskoulutuskeskuksen tiloissa Kärsämäessä sekä Turun ammatti-instituutin Kellonsoittajankadun toimipisteessä. 2021 aikana koko opetustoiminta siirrettiin Ruiskatu 8:n kiinteistöön, ja viereen rakennettiin yläkoulurakennus.
Piiparin yksikkö
Etälamautin

Yhdysvaltain armeijan käyttämä M26 Taser -etälamautin
Etälamautin on ase, jolla pyritään aiheuttamaan kohdehenkilölle sen suuruinen sähköisku, että kohde ei pysty käyttämään lihaksiaan, mutta hänelle ei aiheudu pysyvää vammaa.
Asetta on kehitetty Yhdysvalloissa.
Suomessa etälamautin otettiin poliisin käyttöön vuonna 2005.
Toimintaperiaate ja käyttö

Suomen poliisin käyttämä etälamautin on pistoolin näköinen laite, jonka patruunasta käyttäjä halutessaan ampuu kaksi nuolta sähköä johtavien johtojen varassa kiinni kohdehenkilöön. Nuolien välillä kulkeva sähkövirta lamauttaa kohdehenkilön tahdonalaisen lihaksiston toiminnan. Etälamautinta voidaan käyttää myös koskettamalla (ns. stun gun -toiminto) pienehköön lihakseen, jolloin vaikutus perustuu pelkästään kipuun. Etälamauttimessa on 50 000 voltin jännite ja 2,1 mA:n virta. Kohdehenkilön kehoon välittyy noin 2 500 voltin jännite. Toimintaperiaatteensa vuoksi etälamautin tehoaa päihteiden käyttäjiin sekä psykoosissa oleviin esimerkiksi kaasusumutinta paremmin.lähde?
Etälamautin on Suomessa hyväksytty poliisin, rajavartiolaitoksen, tullin ja rikosseuraamuslaitoksen voimankäyttövälineeksi. Poliisi on todennut koekäytön aikana etälamauttimen verrattomaksi vaihtoehdoksi tilanteissa, joissa muutoin olisi jouduttu käyttämään käsituliasetta.lähde?
Kontrolli-lehdenselvennä artikkelissa "Sähkölamauttimen aiheuttamat fysiologiset haitat" todetaan, että lääketieteellisen, lähdeviitteellisenselvennä ja luotettavan tutkimuksen perusteella voitaneen todeta, että etälamautin on turvallinen voimankäyttöväline. Samassa artikkelissa todetaan myös, että suurimman riskin kohdehenkilölle aiheuttaa kaatuminen, joka tapahtuu todennäköisesti suorana ja koko vartalo jähmettyneenä sekä että yksittäisen kohdehenkilön perussairauksia on käyttötilanteessa mahdoton tietää. Lehden artikkeli perustuu Yhdysvalloissa julkaistuun laajaan tutkimukseen Safety and Injury Profile of Conducted Electrical Weapons Used by Law Enforcement Officers Against Criminal Suspects.
Yhdysvalloissa taser-etälamautinta ei pidetä tuliaseena, ja sitä voi laillisesti kantaa ilman lupaa 43 osavaltiossa. Yhdysvalloissa poliisin käyttämät etälamauttimet ovat järeämpiäselvennä kuin Suomen poliisin käyttämät.lähde?
Kritiikkiä

Yhdistyneiden kansakuntien kidutuksen vastaisen komission mukaan etälamauttimien aiheuttama kipu ja kuolemanvaara ovat kidutuksen muotoja. Myös Amnesty International pitää aseen käyttöä kidutuksena ja on ilmaissut huolensa sen suuresta potentiaalista väärinkäyttöön. Kriitikot pitävät etälamautinta myös uhkana poliittiselle ilmaisunvapaudelle ja demokratialle, sillä useat maat ovat alkaneet käyttää aseita mielenosoitusten yhteydessä.
Kritiikkiä > Kuolemantapaukset

Etälamauttimen käyttö on johtanut kymmeniin vuosittaisiin kuolemantapauksiin pelkästään Yhdysvalloissa. Maan oikeusministeriön mukaan 184 oli kuollut vuoden 2006 kesäkuuhun mennessä. Samaan aikaan Amnesty oli laskenut 160 kuollutta viimeisen viiden vuoden aikana. Koko maailmassa etälamauttimen käyttö on johtanut 315 ihmisen kuolemaan sitten sen tuomisen markkinoille vuonna 2001
Kritiikkiä > Käyttö ampuma-aseen korvaajana Suomessa

Suomessa poliisi ampuu keskimäärin 10 laukausta vuodessa, vuoteen 2013 saakka Suomen poliisi on turvautunut etälamauttimen käyttöön 1 500 kertaa. Poliisi tilastoi etälamauttimen käytöksi sen esiin ottamisen, valtaosassa tapauksista lamautinta ei ole laukaistu.
Aiheesta muualla

Sisäasiainministeriö 25.11.2005. Poliisi ottaa käyttöön etälamauttimen[vanhentunut linkki]
Suomen poliisin käyttämän Taser X26 -etälamauttimen kotisivut
Severi Annila, 2023: Poliisiopiskelijoiden kokemuksia etälamautinkoulutuksesta ja sen hyödyntämisestä työharjoittelussa Poliisiammattokorkeakoulun opinnäytetyö
Etälamautin ilman nuolipatruunaa, jolloin sitä voidaan käyttää ns. tainnutusaseena.
Opiskelijoita Kalifornian yliopiston etälamautintapauksen jälkeen.
Adventismi Suomessa

Adventisteja oli Suomessa noin 3 400 vuonna 2016 Tilastokeskuksen väestörakennetilaston mukaan.. Lisäksi runsaat tuhat jäsentä kuuluu Suomen Adventtikirkon paikallisseurakuntiin olematta väestörekisterissä Adventtikirkon jäseniä. Näiden jäsenten lisäksi aikuiskasteesta johtuen kirkon tilaisuuksissa käy myös etenkin nuoria, jotka eivät vielä ole tehneet tai eivät halua tehdä henkilökohtaista uskonratkaisua. Koko maailmassa on noin 18 miljoonaa kastettua jäsentä, ja jumalanpalvelustilaisuuksiin osallistuu noin 35 miljoonaa ihmistä.
12. kesäkuuta 1943 rekisteröity Suomen Adventtikirkko on osa maailmanlaajuista seitsemännen päivän adventistien kirkkokuntaa. Organisatorisesti Suomen Adventtikirkko on seurakuntien unioni. Paikallisseurakuntia Suomen Adventtikirkolla on 78. Ruotsinkielinen adventtikirkko järjestäytyi vuonna 1944 Finlands svenska adventkyrkaksi. Kirkon äänenkannattajana on Nykyaika-lehti.
Adventistikirkko Oulun Karjasillalla.
Kannatus ja laajuus

Vuonna 2004 Suomessa laskettiin olevan 5262 adventistia. Adventtikirkko omistaa Piikkiössä Suomen kristillisen yhteiskoulun sekä Vihdissä Hopeaniemen kuntoparantolan. Kirkko harrastaa laajaa kustannustoimintaa, vaikka ei enää omistakaan omaa kirjapainoa. Suomen Adventtikirkko ja Finlands svenska adventkyrka ovat mukana Suomen vapaakristillisessä neuvostossa.
Adventismin käsite sisältää useita eri baptismista erkaantuneita suuntauksia, jotka saivat alkunsa Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla. Suomen adventismin hallitseva suuntaus on Seitsemännen päivän adventismi, jonka perustajia ovat James White ja Ellen Gould White. Ellen Gould Whiten osuus liikkeen opissa on suuri ja hänen kirjansa ovat levinneet erityisesti ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Adventismi erotaa muista liikkeistä erityisesti sapatin viettäminen sekä ruokaan ja terveyteen liittyvät säännöt. Liikkeen jäsenet ovat suurelta osin kasvissyöjiä.
Historia

Adventismi saapui Suomeen 1890-luvun alussa, ja sen toiminta alkoi ruotsinkielisenä. Kannatuksen painopiste oli Helsingissä ja Turussa.Ruotsin adventistikonferenssi pyysi Yhdysvaltain pääkonferenssilta vuonna 1892 tukea saarnaajan lähettämiseksi Suomeen. Samana vuonna ruotsalainen Olof Johnsson aloitti yhdessä kahden sisaren, Augusta Larssonin ja Matilda Lindgrenin kanssa lähetystoiminnan Suomessa. Kolmikko vaikutti Suomessa vuosina 1892–1898. Ensimmäinen seurakunta perustettiin Helsinkiin vuonna 1894. Olof Johnsson valittiin Helsingin adventtiseurakunnan johtajaksi.
Vuonna 1896 Johnsson muutti Vaasaan, jossa hän aloitti toimintansa Tiilitehtaankadulla. Seuraavien vuosien aikana Johnsson piti tilaisuuksia muun muassa Porissa vuonna 1896, jossa joitakin jäseniä liittyi mukaan adventisteihin. Kristiinankaupungin metodistiseurakunnassa Johnsson piti tilaisuuksia toistuvasti ja hän piti raittiusasiaa esillä muun muassa Raatihuoneen juhlasalissa sekä koulun juhlasalissa. Johnsson piti useita tilaisuuksia: vuonna 1897 hän järjesti 44 kokousta 26 päivän aikana. Myöhemmin Johnsson saarnasi myös Tampereella, Tammisaaressa ja Viipurissa. Kaskisten ja Vaasan lisäksi Johnsson saarnasi Kokkolassa, Pietarsaaressa ja Kristiinankaupungissa.
Itsenäinen Suomen piirikunta perustettiin vuonna 1909 ja vuonna 1929 piirikunta jakautui ruotsin- ja suomenkieliseen. Erityisesti sotavuosina ja välittömästi sotien jälkeen adventtikirkko vakiinnutti asemansa. Suomenkieliset adventistit rekisteröityivät vuonna 1943 Suomen Adventtikirkoksi ja ruotsinkieliset vuonna 1944 Finlands svenska adventkyrkaksi.
Media

Suomen Adventtikirkon pääjulkaisu on Nykyaika. Nykyaika toimii kirkon virallisena äänenkannattajana sekä yhdistettynä seurakunta- ja lähetyslehtenä. Muita adventtikirkon mediamuotoja ovat HopeTV-videoportaali sekä Media7, jonka yhteydessä toimii netissä toimiva raaamattuopisto sekä hengellisiä netti-, radio- ja tv-lähetyksiä tuottava verkkomedia.
Media > Kustannustoiminta

Adventistien kustannustoiminta on ollut Suomessa laajaa. Vuosina 1892–1994 julkaisutussa 447 nimikkeestä 47 on Ellen G. White teosten suomennoksia.
Kulttuuri > Musiikki

Suomen adventtiliikkeessä musiikilliset vaikutteet ovat alusta pitäen olleet voimakkaasti mukana. Yhteislaulukirjana toimi aluksi Siionin Lauluja (1903) ja vuodesta 1919 Valikoima Siionin Lauluja, joka palveli adventtikirkon seurakuntia lähes 40 vuoden ajan.
Suomen Adventtikirkon käyttöön on julkaistu kokoelma Adventtisointuja 1–3, ja kirkko sai oman laulukirjan vuonna 1959, jolloin ilmestyi 663 laulua käsittävä kokoelma Adventtilauluja. Kokoelma sisälsi amerikkalaista ja anglosaksista alkuperää olevia hengellisiä lauluja ja protestanttisia virsiä sekä pohjoismaisia ja suomalaisia sävelmiä. Säestykset oli laadittu myös sekakuoroille soveltuviksi.
Vuonna 2001 kirja korvattiin kokoelmalla Seurakunta laulaa, joka sisältää 531 laulua. Monet laulut sisältävät kertosäkeen. Lauluja on otettu entisen kokoelman lisäksi uusimmista ulkomaisista ja suomalaisista hengellisistä laulukokoelmista.
Suomen adventtiseurakunnat kartalla.
1877

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Vuosi 1877 oli normaalivuosi, joka alkoi maanantaista.
Tapahtumia

4. maaliskuuta – Säveltäjä Pjotr Tšaikovski johti balettinsa Joutsenlampi ensiesityksen Moskovassa.
4. maaliskuuta – Emile Berliner keksi mikrofonin.
7. toukokuuta – Suomen Punainen Risti perustettiin.
6. syyskuuta – Suomen kaartin pataljoona lähti junalla Helsingistä osallistuakseen Venäjän-Turkin sotaan.
24. lokakuuta – Suomen kaarti osallistui Bulgariassa Gornyj Dubnjakin linnoituksen valloitukseen. Suomalaisia kaatui taistelussa 24 ja haavoittui 91.
21. marraskuuta – Thomas Alva Edison ilmoitti keksineensä fonografin.
15. joulukuuta – Suomen talvimerenkulku alkoi, kun S/S Express II aloitti liikennöinnin Hangon ja Tukholman välillä.
Tapahtumia > Tuntematon päivämäärä

Metallitehtailija Johan Nissinen rakensi joulukuussa Suomen ensimmäisen puhelinyhteyden Helsingissä Annan- ja Erikinkadun kulmassa sijainneiden myynti- ja konttorihuoneistojensa välille.
Turkin sota 1877–1878
Katovuosi Suomessa.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Jooseppi Juhonpoika Sallila (”Raja-Jooseppi”), suomalainen erakko (k. 1946)
2. tammikuuta – Sirkka Hertzberg, suomalainen näyttelijä (k. 1955)
3. tammikuuta – Lars Oftedal, norjalainen poliitikko (k. 1932)
21. tammikuuta – K. N. Rantakari, suomalainen toimittaja ja poliitikko (k. 1948)
22. tammikuuta – Hjalmar Schacht, saksalainen poliitikko, pankkiiri, ministeri ja Valtionpankin johtaja (k. 1970)
29. tammikuuta – Ole Bærøe, norjalainen poliitikko (k. 1943)
7. helmikuuta – G. H. Hardy, brittiläinen matemaatikko (k. 1947)
9. helmikuuta – Svend Gade, tanskalainen lavastaja, ohjaaja ja koristetaiteilija (k. 1952)
12. helmikuuta – Anton Kustaa Attila, suomalainen kenkätehtailija (k. 1915)
12. helmikuuta – Louis Renault, ranskalainen keksijä, kilpa-autoilija ja autotehtailija (k. 1944)
13. helmikuuta – Laimi Leidenius, suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston ensimmäinen naispuolinen professori (k. 1938)
14. helmikuuta – Edmund Landau, saksalainen matemaatikko (k. 1938)
19. helmikuuta – Heikki Laakso, suomalainen toimittaja (k. 1933)
21. helmikuuta – Klara Lindh, ruotsalainen aktivisti (k. 1914)
25. helmikuuta – Erich von Hornbostel, itävaltalainen kapellimestari (k. 1935)
12. maaliskuuta – Wilhelm Frick, saksalainen poliitikko ja natsijohtaja (k. 1946)
29. maaliskuuta – Alois Kayser, saksalainen lähetystyöntekijä (k. 1944)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

15. huhtikuuta – Georg Kolbe, saksalainen kuvanveistäjä (k. 1947)
20. toukokuuta – Paula Paatero, suomalainen näyttelijä (k. 1926)
23. toukokuuta – Artturi Hiidenheimo, suomalainen kunnallisneuvos ja kansanedustaja (k. 1956)
27. toukokuuta – Isadora Duncan, yhdysvaltalainen tanssija (k. 1927)
4. kesäkuuta – Einar Oscar Schou, norjalainen arkkitehti (k. 1966)
4. kesäkuuta – Heinrich Otto Wieland, vuoden 1927 Nobelin kemianpalkinnon saanut saksalainen kemisti (k. 1957)
7. kesäkuuta – Charles Glover Barkla, vuoden 1917 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut brittiläinen fyysikko (k. 1944)
7. kesäkuuta – Alexander Frey, suomalainen pankinjohtaja, senaattori ja kansanedustaja (k. 1945)
9. kesäkuuta – Titta Ruffo, italialainen oopperalaulaja ja baritoni (k. 1953)
26. kesäkuuta – J. W. Suominen, suomalainen tehtailija (k. 1935)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – Giulio Antamoro, italialainen elokuvaohjaaja (k. 1945)
2. heinäkuuta – Hermann Hesse, vuoden 1946 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut kirjailija ja taidemaalari (k. 1962)
6. heinäkuuta – Erik Rosenlew, suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja (k. 1952)
8. heinäkuuta – René Navarre, ranskalainen näyttelijä (k. 1968)
15. heinäkuuta – Kaarlo Silanen, suomalainen näyttelijä (k. 1931)
15. heinäkuuta – Sigfrid Sirenius, suomalainen pappi ja setlementtiliikkeen vaikuttaja (k. 1961)
20. heinäkuuta – Johan Brüning, suomalainen eläinlääkäri ja sotakoirakoulun perustaja (k. 1949)
27. heinäkuuta – Ernő Dohnányi, unkarilainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti (k. 1960)
5. elokuuta – Ivar Kirkeby-Garstad, norjalainen poliitikko (k. 1951)
7. elokuuta – Ulrich Salchow, ruotsalainen taitoluistelija (k. 1949)
10. elokuuta – John Nurminen, suomalainen liikemies, laivanvarustaja ja merenkulkuneuvos (k. 1951)
1. syyskuuta – Francis William Aston, vuoden 1923 Nobelin kemianpalkinnon saanut brittiläinen kemisti ja fyysikko (k. 1945)
2. syyskuuta – Frederick Soddy, vuoden 1921 Nobelin kemianpalkinnon saanut brittiläinen radiokemisti (k. 1956)
6. syyskuuta – Buddy Bolden, yhdysvaltalainen muusikko (k. 1931)
11. syyskuuta – Feliks Dzierżyński, neuvostoliittolainen ministeri, Tšekan perustaja (k. 1926)
13. syyskuuta – Stanley Lord, brittiläinen merikapteeni (k. 1962)
16. syyskuuta – Einar Runeberg, suomalainen ylilääkäri (k. 1938)
26. syyskuuta – Ugo Cerletti, italialainen neurologi, joka keksi psykiatriassa käytettävän sähköhoidon (k. 1963)
26. syyskuuta – Alfred Cortot, sveitsiläinen pianisti ja kapellimestari (k. 1962)
Syntyneitä > Lokakuu–joulukuu

21. lokakuuta – Oswald Avery, kanadalainen lääkäri ja molekyyligenetiikan perustaja (k. 1955)
25. lokakuuta – Richard E. Byrd, yhdysvaltalainen tutkimusmatkailija (k. 1957)
25. lokakuuta – Henry Norris Russell, yhdysvaltalainen tähtitieteilijä (k. 1957)
2. marraskuuta – Aga Khan III, Sultan Muhammed Shah ismailiittišiiamuslimien nizari-lahkon 48. hengellinen johtaja, Kansainliiton presidentti 1937–1938 (k. 1957)
2. marraskuuta – Ernst von Wendt, suomenruotsalainen toimittaja, valtiopäivämies ja kirjailija (k. 1939)
7. marraskuuta – Petter Forsström, suomalainen teollisuumies, Lohjan kalkkiteollisuuden perustaja (k. 1967)
14. marraskuuta – Alpo Sailo, suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari (k. 1955)
15. marraskuuta – William Hope Hodgson, brittiläinen fantasiakirjailija (k. 1918)
17. marraskuuta – Mia Backman, suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja (k. 1958)
22. marraskuuta – Endre Ady, unkarilainen runoilija (k. 1919)
24. marraskuuta – Alben W. Barkley, Yhdysvaltain varapresidentti (k. 1956)
25. marraskuuta – Lennart Hohenthal, suomalainen kiropraktikko ja poliittinen murhaaja (k. 1951)
24. joulukuuta – Herman Gummerus, suomalainen antiikin tutkija, diplomaatti ja jääkäriliikkeen aktivisti (k. 1948)
24. joulukuuta – Sigrid Schauman, suomalainen taidemaalari ja taidekriitikko (k. 1979)
25. joulukuuta – Noël Bas, ranskalainen voimistelija ja olympiamitalisti (k. 1960)
25. joulukuuta – Harry Trihey, kanadalainen jääkiekkoilija (k. 1942)
31. joulukuuta – Viktor Dyk, tšekkiläinen kirjailija, poliitikko ja asianajaja (k. 1931)
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

4. tammikuuta – Cornelius Vanderbilt, yhdysvaltalainen liikemies ja miljonääri (s. 1794)
5. tammikuuta – Carl Timoleon von Neff, baltiansaksalainen taidemaalari, konservaattori ja taiteenkeräilijä (s. 1804)
13. tammikuuta – Lauri Pelkonen, suomalainen valtiopäivämies (s. 1825)
21. tammikuuta – Aleksandr Brjullov, venäläinen arkkitehti ja taiteilija (s. 1798)
28. tammikuuta – Signor Blitz, brittiläinen taikuri ja esiintyjä (s. 1810)
4. helmikuuta – A. J. Muikku, amerikansuomalainen toimittaja (s. 1846)
5. helmikuuta – C. V. A. Strandberg, ruotsalainen kirjailija, toimittaja ja kääntäjä (s. 1818)
6. helmikuuta – John O’Mahony, amerikanirlantilainen vallankumouksellinen nationalisti, feeniläisveljeskunnan perustaja (s. 1815)
18. helmikuuta – Ernst Ludwig von Gerlach, preussilainen poliitikko (s. 1795)
25. helmikuuta – Jang Bahadur, Nepalin hallitsija, Rana-dynastian perustaja (s. 1816)
14. maaliskuuta – Juan Manuel de Rosas, Argentiinan ensimmäinen caudillo (s. 1793)
28. maaliskuuta – Kalulu, afrikkalainen orja, tutkimusmatkailija Henry Morton Stanleyn adoptiolapsi (s. 1865)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

7. huhtikuuta – Errico Petrella, italialainen oopperasäveltäjä (s. 1813)
12. huhtikuuta – Kustaa Adolf Saxbäck, suomalainen pappi ja runoilija (s. 1805)
23. huhtikuuta – Josef Plaseller, itävaltalainen lääkäri ja pikakirjoittaja (s. 1812)
26. huhtikuuta – Antonio Corazzi, italialainen arkkitehti (s. 1792)
1. toukokuuta – Aleksanteri Rahkonen, suomalainen runoilija, opettaja, toimittaja ja kääntäjä (s. 1841)
2. toukokuuta – Henrik Parviainen, suomalainen kauppias ja valtiopäivämies (s. 1814)
3. toukokuuta – Mathilda Berwald, suomalais-ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja (s. 1798)
6. toukokuuta – Johan Ludvig Runeberg, Suomen kansallisrunoilija (s. 1804)
9. toukokuuta – Elena Asachi, romanialainen muusikko (s. 1789)
12. toukokuuta – Anders Edvard Ramsay, suomalainen Venäjän armeijan kenraali (s. 1799)
30. toukokuuta – Antti Juhana Mustonen, suomalainen kauppias, teollisuudenharjoittaja ja laivanvarustaja (s. 1810)
2. kesäkuuta – Carl Adolf Öhrnberg, suomalainen valtiopäivämies ja kaupunginjohtaja (s. 1813)
3. kesäkuuta – Ludwig von Köchel, itävaltalainen musiikkitieteilijä, kirjailija, säveltäjä, kasvitieteilijä ja julkaisija (s. 1800)
13. kesäkuuta – Cesare Ciardi, italialainen säveltäjä ja huilisti (s. 1818)
14. kesäkuuta – Alexander Reinhold Frey, suomalainen lakimies, poliitikko ja Viipurin pormestari (s. 1825)
22. kesäkuuta – Anders Mauritz Jernström, suomalainen geologi ja kirjaston amanuenssi (s. 1837)
28. kesäkuuta – Richard Dybeck, ruotsalainen muinaistutkija, etnologi ja säveltäjä (Du gamla, du fria) (s. 1811)
28. kesäkuuta – Boris Nordmann, suomalainen amiraali ja luotsipäällikkö (s. 1808)
28. kesäkuuta – Frans Ludvig Schauman, suomalainen teologian professori ja piispa (s. 1810)