stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Candia Lomellina
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Candia Lomellina Wikimedia Commonsissa
Pavian maakunta
Alagna | Albaredo Arnaboldi | Albonese | Albuzzano | Arena Po | Badia Pavese | Bagnaria | Barbianello | Bascapè | Bastida Pancarana | Battuda | Belgioioso | Bereguardo | Borgarello | Borgo Priolo | Borgo San Siro | Borgoratto Mormorolo | Bornasco | Bosnasco | Brallo di Pregola | Breme | Bressana Bottarone | Broni | Calvignano | Campospinoso | Candia Lomellina | Canevino | Canneto Pavese | Carbonara al Ticino | Casanova Lonati | Casatisma | Casei Gerola | Casorate Primo | Cassolnovo | Castana | Casteggio | Castelletto di Branduzzo | Castello d’Agogna | Castelnovetto | Cava Manara | Cecima | Ceranova | Ceretto Lomellina | Cergnago | Certosa di Pavia | Cervesina | Chignolo Po | Cigognola | Cilavegna | Codevilla | Confienza | Copiano | Corana | Cornale e Bastida | Corteolona e Genzone | Corvino San Quirico | Costa de’ Nobili | Cozzo | Cura Carpignano | Dorno | Ferrera Erbognone | Filighera | Fortunago | Frascarolo | Galliavola | Gambarana | Gambolò | Garlasco | Gerenzago | Giussago | Godiasco Salice Terme | Golferenzo | Gravellona Lomellina | Gropello Cairoli | Inverno e Monteleone | Landriano | Langosco | Lardirago | Linarolo | Lirio | Lomello | Lungavilla | Magherno | Marcignago | Marzano | Mede | Menconico | Mezzana Bigli | Mezzana Rabattone | Mezzanino | Miradolo Terme | Montalto Pavese | Montebello della Battaglia | Montecalvo Versiggia | Montescano | Montesegale | Monticelli Pavese | Montù Beccaria | Mornico Losana | Mortara | Nicorvo | Olevano di Lomellina | Oliva Gessi | Ottobiano | Palestro | Pancarana | Parona | Pavia | Pietra de’ Giorgi | Pieve Albignola | Pieve Porto Morone | Pieve del Cairo | Pinarolo Po | Pizzale | Ponte Nizza | Portalbera | Rea | Redavalle | Retorbido | Rivanazzano Terme | Robbio | Robecco Pavese | Rocca Susella | Rocca de’ Giorgi | Rognano | Romagnese | Roncaro | Rosasco | Rovescala | Ruino | San Cipriano Po | San Damiano al Colle | San Genesio ed Uniti | San Giorgio di Lomellina | San Martino Siccomario | San Zenone al Po | Sannazzaro de’ Burgondi | Sant’Alessio con Vialone | Sant’Angelo Lomellina | Santa Cristina e Bissone | Santa Giuletta | Santa Margherita di Staffora | Santa Maria della Versa | Sartirana Lomellina | Scaldasole | Semiana | Silvano Pietra | Siziano | Sommo | Spessa | Stradella | Suardi | Torrazza Coste | Torre Beretti e Castellaro | Torre d’Arese | Torre d’Isola | Torre de’ Negri | Torrevecchia Pia | Torricella Verzate | Travacò Siccomario | Trivolzio | Tromello | Trovo | Val di Nizza | Valeggio | Valle Lomellina | Valle Salimbene | Valverde | Varzi | Velezzo Lomellina | Vellezzo Bellini | Verretto | Verrua Po | Vidigulfo | Vigevano | Villa Biscossi | Villanova d’Ardenghi | Villanterio | Vistarino | Voghera | Volpara | Zavattarello | Zeccone | Zeme | Zenevredo | Zerbo | Zerbolò | Zinasco
Cancer Research UK

Cancer Research UK on brittiläinen järjestö, joka tukee syöpätautien hoitoa ja tutkimusta sekä välittää yleisölle syöpätietoutta.
Cancer Research UK perustettiin 4. helmikuuta 2002 yhdistämällä Cancer Research Campaign - ja Imperial Cancer Research Fund -järjestöt. Siitä tuli yhdysvaltalaisen National Cancer Instituten jälkeen maailman toiseksi suurin syöpätutkimusorganisaatio. National Cancer Institutesta poiketen Cancer Research UK perustettiin valtiosta irralliseksi, lähes kaikki varansa hyväntekeväisyydellä kerääväksi toimijaksi.
Eläinoikeusjärjestö Animal Aid julisti vuonna 2011 boikottikampanjan Cancer Research UK:ia ja eräitä muita terveysalan järjestöjä vastaan reaktiona eläinkokeiden tukemiseen.
Burtnieki (järvi)

| Burtnieki |
| --- | --- |
 Burtniekijärvi Burtniekin kylän kohdalla.
Valtiot:  Latvia
Paikkakunta:  Burtniekin kunta
Koordinaatit:  57°44′00″N, 25°14′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Salatsijoki 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  39,9 m 
Pituus:  13,3  km
Pinta-ala:  38,4 km² 
Tilavuus:  0,0911 km³ 
Keskisyvyys:  2,4 m 
Suurin syvyys:  3,3 m 
Valuma-alue:  2 220 km² 
 fiBurtnieki 
Burtnieki (latv. Burtnieku ezers, Astjervs , vir. Astijärv ) on Liivinmaan suurin järvi ja Latvian neljänneksi suurin järvi. Se sijaitsee Latvian pohjoisosissa. Järvi on asuttu kivikaudelta asti ja väestö aloitti alueella maanviljelyn ensimmäisten joukossa. Suurin kylä järven läheisyydessä on Burtniekin kylä järven etelärannalla.
Maantiede

Järvi on lähes luoteis-kaakko-suuntainen ja lähes ovaalin muotoinen. Järven suurin leveys on noin 5,7 kilometriä, pituus 13,3 kilometriä, ja sen pinta-ala normaalikorkeudessa on 38,4 km². Järvi on melko tasapohjainen. Keskisyvyys on 2,4 metriä, mutta syvimmät kohdat sijaitsevat järven itärannan läheisyydessä, missä on 3,3 metriä vettä. Järvessä on vain kolme suurempaa saarta, ja niiden yhteinen pinta-ala on 1 400 hehtaaria.
Järvi on 94 kilometriä pitkän Salatsijoen lähde, ja sen luusua sijaitsee järven luoteispäässä. Järven pinnankorkeus normaalikorkeudessaan on 39,9 metriä merenpinnan yläpuolella. Järveen laskee useita jokia ja ojia, joiden yhteinen valuma-alue on 2 220 km². Suurin joki on Rūja, jonka valuma-alue on 992 km² eli noin 46% koko järven valuma-alueesta. Rūja laskee järveen koillisesta ja vain 350 metrin päässä on Sedan joensuu. Muita jokia ovat muun muassa Stanupe, Dūre ja Mejas, jotka laskevat järveen idästä, Briede ja Ēķinupe, jotka laskevat etelästä, ja Bauņupīte, joka laskee järveen lännestä.
Burtnieki on eutrofinen järvi, jonka vesi on ilmeisesti valuma-alueen suoperäisyydestä johtuen ruskean väristä. Järven läpivirtaus on suuri. Talvella sen vesi vaihtuu 1,5 kuukaudessa, keväällä tulva-aikana 2 viikossa, kesällä 3 kuukaudessa ja syksyllä 1 kuukaudessa. Talvella järvi jäätyy yleensä 50−60 senttimetrin paksuudelta, mutta kylminä talvina jää voi olla jopa 80 senttimetriä paksu. Jäät lähtevät yleensä huhtikuussa tai harvoin vasta toukokuun alussa.
Luonto

Järvi on vesikasvillisuuden osalta lievästi rehevä, vaikka suuria yksittäisiä veden kuormittajia ei ole. Maatalous rasittaa järven ekologiaa eniten, mutta veden nopea vaihtuvuus lieventää sen vaikutusta. Järvellä harrastetaan kalankasvatusta. Järvellä havaitaan toisinaan leväkukintoja ja kalakuolemiakin. Järven rannat ovat aallokon kuluttamina hiekkaisia, mutta kosteikkojen läheisyydessä mutaisia. Matalissa rannoissa kasvaa kaislaa ja törmällä viihtyvät pajukot ja lepät. Venepaikat joudutaan usein ruoppaamaan kiinteälle rannalle asti.
Järven kalakantaan kuuluu yleisiä kakalajeja. Näitä ovat muun muassa järvitaimen, kuha, kultakala, karppi, säyne, suutari, ruutana, turpa, hauki, särki, sorva, pasuri, lahna, ankerias, made, kymmenpiikki, kolmipiikki ja ahven.
Geologinen historia

Burtnieki syntyi jääkauden jälkeen painanteeseen, jonka jäätikkövirta kulutti devonikauden hiekkakiveen. Jäätikkö suli alueen päältä pois berylliumajoituksen mukaan noin 11 500 eaa. Alue jäi veden alle, mutta maanpinnan kohottua, epätasaiseen maastoon jäi lampia ja järviä. Epätasaisuus on syntynyt viime jääkauden loppuvaiheessa, kun virtaavan jäätikön alle syntyi runsaasti drumliineja. Burtnieki sijaitseekin laajan Burtnieksin drumliinikenttän keskellä, joka suuntautuu luoteesta kaakkoon. Alueen pohjoisosa sijaitsee Viron rajalla, jossa se on 15−20 kilometriä leveä, ja sen eteläosa sijaitsee 83 kilometriä etelämpänä, ja on siellä noin 45 kilometriä leveä. Viuhkamaisen alueen drumliinit ovat yleensä 1−2 kilometriä pitkiä ja 100−600 metriä leveitä. Korkeutta niillä on 6−12 metriä, joten ne yltävät 14−25 metriä Butniekin vedenpinnan yläpuolelle.
Drumliinien väliin jääneet lammet ovat nykyään soistuneet umpeen. Myös Burtnieki oli sen syntyaikoina nykyistä huomattavasti suurempi, mutta järven luusuan kuluminen syvemmäksi ja sademäärien muutokset ovat alentaneet sen pintaa muutaman metrin. Maaston tasaisuudesta johtuen tällä pudotuksella on ollut suuri vaikutus järven pinta-alaan ja rantaviivan pituuteen. Alkujaan pinta-ala oli noin kolminkertainen nykyiseen verrattuna ja järven rantaviivakin oli yli 150 kilometriä.
Järveen laskevat joet ovat kerrostaneet sen pohjalle sedimenttejä usean metrin paksuudelta. Kun vesikasvillisuus valtasi matalat rannat, kerrostui järven pohjalle myös savensekaista mutaa. Pohjan kerrostuminen yhdessä kasvillisuuden leviämisen kanssa aiheuttivat laaja-alaista umpeenkasvua. Umpeenkasvu oli nopeaa, mikä näkyy sedimenttitutkimuksissakin. Näitä matalia alueita olivat muinaisen Burtniekin pohjois- ja itäosissa, jotka ovat nykyään kuivaa hedelmällistä maata. Nykyisen järven pohja on melko tasainen, mikä johtuu sedimenteistä.
Järven luusuaa ja Salatsijokea on perattu vuonna 1929, ja sen seurauksena järven pinta aleni metrillä. Monet matalikot ruohottuivat ja lisää viljelysmaata otettiin käyttöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Burtnieki Wikimedia Commonsissa
Buleuterion (Dodona)

| Buleuterion> Βουλευτήριον |
| --- | --- |
 Dodonan buleuterionin rauniot.
Sijainti:  Dodonan arkeologinen alue, Dodóni, Ioánnina, Epeiros, Kreikka
Koordinaatit:  39°32′49″N, 20°47′20″E
Rakennustyyppi:  buleuterion
Valmistumisvuosi:  300–200-luku eaa. (1. versio) 200-luku eaa. (2. versio) 100-luku eaa. (3. versio)
Tyylisuunta:  doorilainen / joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Buleuterion (m.kreik. Βουλευτήριον, Būleutērion tai Bouleutērion) oli antiikin aikainen buleuterion eli neuvoston kokoontumispaikka Dodonan kaupungissa Kreikassa.
Historia

Dodonan buleuterion rakennettiin hellenistisen kauden alussa joko 300-luvun eaa. lopulla tai 200-luvun eaa. alussa. Se oli Epeiroksen liiton käytössä. Aitolialaiset tuhosivat rakennuksen vuonna 219 eaa. muun pyhäkköalueen ohella, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen. Roomalaiset polttivat rakennuksen vuonna 167 eaa., jonka jälkeen se rakennettiin jälleen uudelleen. Se oli käytössä ainakin vielä keisari Augustuksen aikana ajanlaskun alun tienoilla.
Rakennus

Buleuterion sijaitsi Dodonan akropoliin etelärinteessä Dodonan teatterin itäpuolella, pohjoiseen Prytaneionista. Sen koko oli noin 43,6 × 32,4 metriä ja sen julkisivussa oli pylväät, jotka edustivat doorilaista tyyliä. Seinien alaosat oli tehty kivestä ja ylemmät osat savitiilestä. Sisäänkäynti rakennukseen oli kahden noin 1,6 metrin leveyisen oven kautta.
Sisältä rakennus koostui suuresta salista, jonka pinta-ala oli noin 1 260 neliömetriä. Sen kattoa tukivat joonialaiset pylväät, jotka oli asetettu kahteen kolmen pylvään riviin. Salin seinustalla oli kiviset istuinrivit. Eteläseinustalla oli kivinen alttari, joka oli omistettu Zeus Naiokselle ja Zeus Buleukselle sekä Dionelle.
Prytaneionin ja Buleuterionin välissä sijaitsi pyhäkköalueen peribolos-muurin vanhempi länsiportti 300-luvulta eaa. Kun Buleuterion ja Prytaneion rakennettiin, muurin länsisivu siirrettiin lännemmäksi, minne rakennettiin myös uusi länsiportti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dodonan buleuterion Wikimedia Commonsissa
Buleuterionin rauniot lännestä päin nähtynä.
Buleuterionin raunioita.
Charlotte Witt

Charlotte Witt (s. 1951) on filosofian professori New Hampshiren yliopistossa Yhdysvalloissa .
Wittin tutkimus keskittyy antiikin filosofiaan, metafysiikkaan ja feministiseen teoriaan. Hän on kirjoittanut laajasti sukupuolen metafysiikasta, erityisesti Aristoteleen metafysiikasta  sekä feministisestä metafysiikasta . Witt on kirjoittanut ja puhunut feministisen filosofian suhteesta perinteiseen filosofiseen diskurssiin, väittäen, että feministisen filosofian pysyvä kiinnostus perinteiseen diskurssiin on ollut historiallisen itseperusteluprosessin tulosta. Hän toteaa tuotannossaan että tämä prosessi on lähes identtinen muiden nousevien filosofisten oppialojen kanssa niiden noustessa valtavirtaan . Hän on myös julkaissut adoption ja perheen filosofiasta. Vuonna 1993 teoksessa A Mind of One's Own: Feminist Essays on Reason and Objectivity, Witt kuvasi kuuluvansa perinteisiin filosofisiin paradigmoihin tukeutuvaan filosofiyhteisöön, joka on joutunut ”feministisen hyökkäyksen” kohteeksi
Teoksessa The Metaphysics of Gender Witt argumentoi sukupuolen olennaistamisen puolesta. Hän toteaa että sukupuoli on perustavanlaatuinen yhdistävä piirre, joka luo ja yhdistää kaikki muut yhteiskunnalliset roolit, joita ihmiset omaksuvat. Witt väittää, että feminismin tehtävä on uudelleenmuotoilla sukupuolirooleja siten, että ne eivät enää ole naisia sortavia .
Balaklavan taistelu

Balaklavan taistelu on toinen merkittävä taistelu Krimin sodassa Krimin niemimaalla. Se käytiin 25. lokakuuta 1854. Britit ja ranskalaiset saartoivat Sevastopolia.
Taistelusta muistetaan käsitteeksi muodostunut ylämaalaisen rykmentin puolustustaktiikka eli niin kutsuttu ohut punainen viiva sekä brittiläisessä sotahistoriassa legendaarisen maineen saavuttanut itsetuhoinen kevyen ratsuväen hyökkäys, jonka syynä oli väärinymmärretyn käskyn kirjaimellinen noudattaminen. Ensimmäinen tuli kuuluisaksi Rudyard Kiplingin, jälkimmäinen Alfred Tennysonin kirjoittamasta runosta.
Alue

Balaklavan vieressä on Hiblakin vuori ja siitä itään Kamaran ja Baidarin laaksot. Balaklavasta pohjoiseen Balaklavan tasanko, minkä Vorotšovin kukkulat jakoivat eteläiseen ja pohjoiseen laaksoon.
Ryhmitys

Venäläiset olivat yrittäneet tuloksetta edetä Vorotšovin kukkuloilla lokakuun puolen välin alkupuolelta alkaen. Nyt ruhtinas Menšikovin komentamat venäläiset yrittivät murtautua saarrosta tosissaan.
Venäjän kenraaliluutnantti Pavel Petrovitš Liprandin komentama kenttäarmeija, johon kuului 25 000 sotilasta ja 78 tykkiä, oli ryhmittynyt Žorgunin alueelle, Tšornaja-joen (Mustajoki) taakse Vorotšovin kukkuloista itään. Venäläisten mahdollinen etenemissuunta kulki Traktirin muiden siltojen yli sekä Sevastopolin akvaduktin poikki, Tai Kamarasta kuutta vallisarvea uhaten. Ne eivät olleet yhtä vahvoja kuin oli odotettu. Viisi kuudesta levittäytyi vajaan viidensadan metrin leveydelle. Ensimmäinen oli erillään Cabrobertin kukkulalla vajaan kilometrin päässä toisesta eikä viidettä ja kuudetta oltu vielä saatu valmiiksi.
Noin 1 500 turkkilaista johtivat brittiläisen tykistön aliupseerit ja heillä oli yhdeksän puolustettua tykkiä kukkuloilla. Kadikoita ympäröi kuusi 93. Sutherlandin skottilaisrykmentin komppaniaa, pataljoona turkkilaisia kuudella kenttätykkipatterilla ja merijalkaväki puolusti Hiblakin vuorta 26 kenttätykillä. Balaklavasta luoteeseen oli sijoitettu viisi brittiläistä jalkaväkidivisioonaa ja ranskalaiset Hersonin ylängöllä brittiläisen ratsuväkidivisioonan kanssa kuudennelta vallisarvelta länteen.
Hyökkäyssuunnitelma

Ruhtinas Menšikov oli päättänyt hyökätä kolmelta suunnalta. Kenraalimajuri S. I. Gribben johtamien joukkojen, mitkä koostuivat Dneprin rykmentin kolmesta jalkaväkipataljoonasta, ulaani- ja kasakkaratsuväestä sekä tykistöstä piti ottaa Kamaran kylä haltuunsa ja sitä ympäröivä ylänkö luostarin kera sekä kohdistaa suoraan paine ensimmäiseen vallisarveen.
Kenraalimajuri K. R. Semiakin piti kahdella osastolla keskeltä henkilökohtaisesti komentamansa Azovin rykmentin ja Dneprin rykmentin neljännen pataljoonan hyökätä tykistön tukemana kohti ensimmäistä ja toista vallisarvea. Toista hänen alaisuuteensa kuuluvaa osastoa, mikä koostui ukrainalaisesta tykistön tukemasta rykmentistä johti kenraalimajuri F. G. Levutški myös kohti ensimmäistä ja toista vallisarvea ylitettyään Tšjornaja-joen.
Kolmatta hyökkäyssuuntaa komensi eversti A. P. Skiuderi. Hänen joukkonsa koostui Odessan rykmentistä ja 53. Donin kasakkojen rykmentistä tykistöllä tuettuna suuntanaan Traktirin sillan ylittämisen jälkeen kolmas vallisarvi.
Kun vallisarvet olisivat tulleet vallatuiksi, olisi ratsuväen päävoima neljällätoista husaarieskadroonalla, Uralin kasakkarykmentillä kahden tykkipatterin tukemina hyökännyt brittien asemiin Kadikoin ympärillä. Selustaa suojaisi kenraalimajuri O. P. Žaboritskin johtamat 5 000 sotilasta.
Breaking the Habit

| ”Breaking the Habit” Linkin Park |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Meteora
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 2004
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Mike Shinoda
 Tyylilaji: electronic rock alternative rock
 Kesto: 03.16
 Levy-yhtiö: Warner Brothers Records
Linkin Parkin muut singlet
| ”Lying from You” 2004 | ”Breaking the Habit” 2004 | ”Numb/Encore” 2004 |
Breaking the Habit on kappale Linkin Parkilta. Se on kuudes ja viimeinen single yhtyeen toiselta, vuonna 2003 julkaistulta studioalbumilta, Meteoralta. Single julkaistiin 14. kesäkuuta 2004. Breaking the Habit -kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, jonka on ohjannut Linkin Park -yhtyeen Joe Hahn.
Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulaja Chester Bennington, mutta alkuperäinen kirjoittaja oli yhtyeen jäsen Mike Shinoda. Kappale kertoo sulkeutuneiden kavereiden huumeriippuvuudesta. Mike Shinoda kertoi Kerrang!:lle, että kappaleesta piti alun perin tulla instrumentaalinen, yli kymmenminuuttinen kappale, mutta yhtye päätti muuttaa kappaletta yhteisestä päätöksestä. Osa tästä pidemmästä versiosta julkaistiin Underground 9.0 Fan Club -demolla nimellä Drawing.
Vuoden 2004 MTV Video Music Awardseissa kappaleen musiikkivideo voitti "Katsojien suosikki" -kategorian.
Listasijoitukset

Yhdysvaltain Hot Modern Rock Tracks -listalla kappale otti kärkipaikan ja Billboard Hot 100 -listalla kappale oli parhaimmillaan sijalla 20. Alankomaiden singlelistalla kappale oli parhaimmillaan 19:s, Australiassa 23:s, Saksassa 25:s, Ranskassa 27:s, Uudessa-Seelannissa 27:s, ja Britanniassa 39:s.
Chin

Chin voi tarkoittaa seuraavia:
Camsek Chin (s. 1949), palaulainen poliitikko
Michael Lee-Chin (s. 1951), jamaikalainen liikemies ja sijoittaja
Unsuk Chin (s. 1961), eteläkorealainen säveltäjä
Chin Say Tay, Molly Tay (s. 1952), malesialainen uimari
Chin Peng (1924–2013), malesialainen poliitikko
Chin Yu-Fang (s. 1968), taiwanilainen taekwondoin
Aksai Chin, kiistanalainen alue
chinit, myanmarilainen kansa
chin, Myanmarissa puhuttava kieli
Chin, Myanmarin osavaltio
Japanese chin, koirarotu
chin, japanin kielen pronomini.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Chin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Biwa

Biwoja japanilaisessa museossa.
Biwa (琵琶) on japanilainen lyhytkaulainen luuttusoitin. Biwan katsotaan kehittyneen kiinalaisesta pipa-soittimesta.
Japanissa on monenlaisia biwoja. Niiden rakenne muistuttaa toisiaan. Kaikukoppa on halkaistun kananmunan muotoinen, johon kaula on liitetty. Virityskotelo taipuu noin 90 asteen kulmassa alaspäin. Länsimaiseen luuttuun verrattuna biwan otelaudan "nauhat" ovat hyvin korkeat. Soitettaessa äänen korkeutta voidaan vaihdella painamalla voimakkaammin kieltä vasemman käden sormella kahden otenauhan välissä. Soittimen ääni on hyvin erikoinen ja hieman särisevä. Biwaa soitetaan suurikokoisella viuhkan muotoisella plektralla, joka on perinteisesti valmistettu kovasta puksipuusta tai norsunluusta.
Perinteinen biwa

Gagaku biwa (楽琵琶) on nelikielinen isokokoinen ja raskas soitin. Sitä käytetään lähinnä perinteisessä japanilaisessa gagaku-musiikissa. Plektra, jolla sitä soitetaan, on pieni ja ohut.
Moso biwa (盲僧琵琶 lausutaan moosoo-biwa) on nelikielinen biwa, jota käytetään lähinnä buddhalaisessa musiikissa. Sen kaikukoppa on kapea.
Nykyaikainen biwa

Chikuzen biwa (筑前琵琶) on biwa, jossa on joko neljä tai viisi kieltä. Chikuzen biwaa ovat perinteisesti käyttäneet naispuoliset biwansoittajat.
Nishiki biwa (錦琵琶) on viisikielinen biwa. Plektra, jolla sitä soitetaan, on suurikokoisempi kuin muiden biwa-soittimien.
Muut biwat

Heike biwa (平家琵琶) on nelikielinen biwa, jota käytettiin perinteisen Heike Monogatarin esittämisessä.
Satsuma biwa (薩摩琵琶) on nelikielinen biwa. Sitä soitetaan samanlaisella plektralla kuin aiemmin mainittua nishiki biwaa.
Buleuterion (Olympia)

| Buleuterion> Βουλευτήριον |
| --- | --- |
 Buleuterionin rauniot.
Sijainti:  Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka  Kreikka
Koordinaatit:  37°38′15″N, 21°37′51″E
Rakennustyyppi:  buleuterion
Valmistumisvuosi:  noin 580 eaa.–300-luku eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen/joonialainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Buleuterion (m.kreik. Βουλευτήριον, Bouleutērion) oli antiikin aikainen buleuterion ja Olympian kisojen järjestämiseen liittynyt julkinen rakennus Olympiassa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Historia

Buleuterion rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella noin vuonna 580 eaa. ja se on näin yksi Olympian vanhimpia rakennuksia. Rakennusta laajennettiin klassisella ja hellenistisellä kaudella 400- ja 300-luvuilla ja siihen tehtiin pienempiä muutoksia vielä roomalaisajalla. Buleuterion toimi Olympian kisojen järjestämisestä vastanneiden Eliksen bulen eli neuvoston sekä kisojen tuomariston (hellanodikai) kokouspaikkana.
Buleuterion toimi myös rakennuksena, jossa urheilijat rekisteröityivät ja missä heitä koskevat arvonnat suoritettiin. Ennen kisoja Buleuterionissa ilmoitettiin kisaohjelmasta. Urheilijat sekä heidän sukulaisensa ja valmentajansa vannoivat siellä valan (horkos), jonka mukaan he eivät syyllistyisi mihinkään vilppiin. Samoin tuomarit vannoivat valan, jonka mukaan he tuomitsisivat reilusti eivätkä ottaisi lahjuksia. Kilpailujen jälkeen rakennuksessa otettiin vastaan rikkomuksia koskevat vetoomukset ja päätettiin mahdollisista rangaistuksista.
Rakennus

Buleuterion sijaitsi Zeuksen temppelin ja koko Olympian temenos-alueen eli Altiksen eteläpuolella. Rakennus koostui loppuvaiheessaan hellenistisellä ajalla neljästä eri osasta: kahdesta siipirakennuksesta, niiden välissä olleesta suorakulmion muotoisesta tilasta sekä kokonaisuuden itäpuolelle lisätystä stoasta eli pylväshallista.
Rakennuksen pohjoinen siipi oli sen varhaisin, 500-luvulla eaa. rakennettu osa. Sen koko oli noin 30,7 x 13,8 metriä. Se oli muutoin suorakulmainen, mutta sen länsipää oli puolikaarenmuotoinen apsis. Siipirakennuksen keskellä kulki seitsemän pylvään rivi, joka jakoi sen kahteen laivaan. Apsis oli erotettu muusta tilasta poikittaisella väliseinällä ja toinen pitkittäinen väliseinä jakoi sen kahteen yhtäsuureen osaan. Apsiksen huoneissa säilytettiin mahdollisesti virallisia luetteloita Olympian kisojen voittajista. Sisäänkäynti siipirakennukseen oli itäpäästä ja sen edustalla oli kolme doorilaista pylvästä. Myöhemmin 400-luvulla eaa. rakennettu eteläsiipi oli rakenteeltaan samanlainen.
Siipirakennusten väliin rakennettiin mahdollisesti vuoden 374 eaa. maanjäristyksen jälkeen suorakulmionmuotoinen huone, jonka koko oli noin 14 x 14 metriä. Sen keskellä oli Zeus Horkioksen eli valoja suojelevan Zeuksen patsas ja alttari. Patsaalla oli tuima ilme ja kädessään salamoita. Patsaan jalustaan oli kirjoitettu kirouksia ja uhkauksia valan rikkoneille. Tätä huonetta käytettiin selvästi kisavalojen vannomiseen.
Samoihin aikoihin kokonaisuuden itäpuolelle koko sen pituudelta rakennettiin joonialaista tyyliä edustanut stoa, joka yhdisti siipirakennukset ja niiden keskellä olleen huoneen. Siinä oli 27 x 3 pylvästä, ja se avautui itään päin. Roomalaisella ajalla stoan itäpuolelle rakennettiin pylväspiha, jossa oli kolme doorilaista pylväikköä pohjois-, itä- ja eteläsivustalla.
Rakennuksesta on säilynyt vain sen perustukset. Niitä on kunnostettu jonkin verran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Buleuterion Wikimedia Commonsissa
Buleuterionin alue.