stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kristinuskon risti
Historiaa

Risti oli teloitusväline, jolle kuolemaantuomittuja sidottiin tai naulattiin kuolemaan. Kristinuskoon symboli on tullut siitä, kun Jeesus Nasaretilainen kuoli yleisen käsityksen mukaan ristillä. Jeesuksen ristin on arvioitu olleen T:n muotoinen, joskin myös nykyisin yleisin muoto oli siihen aikaan käytössä. Rististä tuli kristillinen symboli Jeesuksen ristiinnaulitsemisen seurauksena vähitellen ajanlaskun ensimmäisinä vuosisatoina.
Göteborgin yliopiston tutkija Gunnar Samuelsson on esittänyt vanhojen tekstien analyysien pohjalta, että Jeesusta ei surmattukaan ristillä vaan paalulla, ja että käsitys rististä teloitusvälineenä on syntynyt vasta myöhemmin kirkon piirissä. Risti oli ollut uskonnollisena symbolina käytössä jo ennen kristinuskoa. Kahdesta hirrestä tehdyn ristin muoto juontaa alkunsa muinaisesta Kaldeasta, jossa sitä käytettiin Tammuz-jumalan vertauskuvana. Symbolia käytettiin myös muun muassa Egyptissä. Tutkija W. E. Vinen mukaan 200-luvun puoliväliin mennessä kirkot olivat joko hylänneet eräät kristillisen uskon opit tai omaksuneet niiden irvikuvat. Tämän luopiokirkollisen pappisjärjestelmän arvovallan lisäämiseksi pakanoita otettiin kirkkoon siitä riippumatta, olivatko he uskosta uudestisyntyneitä, ja heidän sallittiin suurimmaksi osaksi pitää pakanalliset merkkinsä ja symbolinsa. Niinpä tau eli T, jonka poikkipuu on tavallisesti laskettu alas, omaksuttiin Kristuksen ristin muodoksi.
Ristin käyttö yleistyi etenkin 300-luvun alussa, kun kristinusko laillistettiin Roomassa. Seuraavalla vuosisadalla risti lisättiin kristityiksi kääntyneiden keisarien valtakunnanomeniin. 1000-luvulla ristiä oli alettu käyttää hallitsijoiden kruunuissa ja kirkkojen ornamentiikassa. Ristiretkeläiset ompelivat vuonna 1095 pukuihinsa ristin, mitä kautta siitä tuli eri muodoissaan monen ritarikunnan tunnus.
Muodot

Kristillisellä ristillä on useita muotoja, kuten latinalainen, ortodoksinen sekä tasasivuinen vino Andreaan risti. Ortodoksit käyttävät kaksipoikkipuista tai kolmipoikkipuista ristiä eli slaavilaista ristiä. Kolmipoikkipuisessa ristissä ylin poikkipuu kuvaa Jeesuksen ristissä ollutta nimilaattaa ja alin jalkoja ja koko ruumista tukenutta poikkipuuta.
Latinalainen risti
Slaavilainen risti (kahdeksanpäätyinen ortodoksinen risti)
Kuusipäätyinen ortodoksinen risti
Patriarkan risti (Lothringenin risti)
Paavin risti
Kelttiläinen risti
Pyhän Andreaan risti
Pyhän Yrjön risti
Kreikkalainen ortodoksinen risti
Maltan risti
Mantovan risti
Pietarin risti
Tau-risti eli Pyhän Antoniuksen risti
Serbian ortodoksinen risti
Jerusalemin ortodoksinen risti
Kahvaristi
Ristipäinen risti eli toistoristi
Apilaristi
Liljaristi
Ankkuriristi
Kuularisti
Armenian risti
Krusifiksi

Krusifiksi on risti, jolla riippuu Jeesuksen ruumis. Kristityt alkoivat kuvata Jeesusta ristiinnaulittuna vasta 400-luvulla, ja krusifiksi yleistyi toisen vuosituhannen alussa. Aluksi kristityt kuvasivat ristiinnaulittua Jeesusta karitsana, joka piteli ristiä jalkojensa välissä. Trullon konsiilissa vuonna 692 annettiin suositus että Jeesusta kuvattaisiin ihmishahmossa. Varsinaiset krusifiksit ovat tulleet taiteeseen 900-luvulla.
Ristinmerkki

Jotkut kristityt tekevät rukoillessaan ristinmuotoisen kuvion eli ristinmerkin koskettamalla sormillaan otsaa, rintaa ja olkapäitään. Ristinmerkki on uskontunnustus, joka kertoo että kristitty on otettu kasteessa Kristuksen opetuslapseksi ja kirkon jäseneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristinuskon risti Wikimedia Commonsissa
Krusifiksi
Kromosomistomutaatio

Kromosomistomutaatio on tapahtuma, jossa kromosomien lukumäärä muuttuu. Kromosomistomutaatiot jaetaan aneuploidiaan, polyploidiaan ja haploidiaan.
Aneuploidia

Aneuploidiassa yksittäisiä kromosomeja on kromosomistossa normaalista poikkeava määrä. Aneuploidian yleisin muoto on trisomia, jossa diploidisella yksilöllä on kromosomistossa yhtä kromosomia kahden sijasta kolme kappaletta. Harvinaisemmassa monosomiassa yksittäisiä kromosomeja on vain yksi. Esimerkiksi Downin syndrooma johtuu kromosomin 21 trisomiasta. Aneuploidiset mutaatiot eivät ole perinnöllisiä vaan ne syntyvät kehityshäiriöiden seurauksena.
Polyploidia

Kun kokonaisia kromosomistoja on useampia kuin kaksi, kyseessä on polyploidia. Esimerkiksi polyploidisilla kasveilla niiden suurempi alleelivarasto edesauttaa sopeutumista, joten polyploidia on yleistä esimerkiksi arktisten alueiden kasveilla. Eläimillä polyploidia on harvinaista eikä sitä esiinny muilla kuin partenogeneettisesti lisääntyvillä lajeilla.
Polyploidiasta on kaksi tyyppiä:
Autoploidia, jossa sama peruskromosomisto on moninkertaistunut ja
Alloploidia tai allopolyploidia, jossa moninkertaistunut kromosomisto on peräisin vähintään kahdelta lajilta.
Haploidia

Kun kromosomistoja on poikkeavasti vain yksi, kyseessä on haploidia.
Krotyylialkoholi

| Krotyylialkoholi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  But-2-en-1-oli
CAS-numero:  6117-91-5
PubChem CID:  20024
SMILES:  CC=CCO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H8O
Moolimassa:  72,104 g/mol
Sulamispiste:  < –30 °C
Kiehumispiste:  121,2 °C
Tiheys:  0,852 g/cm3
Krotyylialkoholi eli krotonyylialkoholi (C4H8O) on tyydyttymättömiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus

Krotyylialkoholi on huoneenlämpötilassa väritöntä ja pistävänhajuista nestettä. Yhdisteellä esiintyy cis-trans-isomeriaa ja trans-isomeeri on stabiilimpi. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen, etanoliin ja dietyylieetteriin. Kemiallisilta ominaisuuksiltaan krotyylialkoholi muistuttaa allyylialkoholia. Yhdiste reagoi nukleofiilien kuten vetybromidin kanssa tuotteen, joka sisältää seoksena krotyylijohdannaista ja metyylivinyylijohdannaista.
Krotyylialkoholia voidaan valmistaa pelkistämällä krotonaldehydiä, jota muodostuu asetaldehydin aldolikondensaatioreaktion tuotteena. cis-Isomeeria saadaan selektiivisesti pelkistämällä 2-butynolia vedyttämällä palladiumkatalyytin läsnä ollessa. Yhdisteellä ei ole suurta kaupallista merkitystä.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): 2-Buten-1-ol (englanniksi)
ChemBlink: Crotonyl alcohol (englanniksi)
Krokotiilihai

| Krokotiilihai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Sillihaikalat Lamniformes
Heimo::  Krokotiilihait  Pseudocarchariidae  Compagno, 1973
Suku::  Pseudocarcharias  Cadenat, 1963
Laji::  kamoharai
Kaksiosainen nimi
 Pseudocarcharias kamoharai  (Matsubara, 1936) 
 Krokotiilihain levinneisyys
Katso myös
   Krokotiilihai Wikispeciesissä   Krokotiilihai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Krokotiilihai (Pseudocarcharias kamoharai) on sillihaikaloihin kuuluva pienikokoinen trooppisissa valtamerissä elävä hailaji. Se on krokotiilihaiden heimon (Pseudocarchariidae) ainoa laji, mutta aiemmin se oli myös sijoitettu hietahaiden heimoon. Krokotiilihai on solakka hailaji, jonka selkein tuntomerkki on hyvin suuri silmä. Sitä tavataan kaikkien valtamerten trooppisista ja subtrooppisista vesistä. Laji elää yleensä melko lähellä pintaa. Sen elintavoista tiedetään vain vähän, mutta se käyttää ravinnokseen pienempiä luukaloja ja nilviäisiä. Poikaset kuoriutuvat munista naaraan kohdussa, ja naaras synnyttää yleensä 2–4 elävää poikasta.
Taksonomia

Krokotiilihain taksonomia on pitkään ollut epäselvä. Välillä se on sijoitettu hietahaiden heimoon Odontaspis- tai Carcharias-sukuun kuuluvaksi. Leonard Compagno sijoitti sen vuonna 1973 omaan krokotiilihaiden heimoonsa, koska se eroaa rakenteeltaan huomattavasti muista hietahaiden heimon jäsenistä. Mitokondriaalisen DNA:n eli MtDNA:n sekvenssin perusteella krokotiilihai on läheistä sukua paljon suuremmalle kitahaille.
Anatomia

Krokotiilihai on melko pienikokoinen hai, ja suurin tavattu naaras oli 1,1 metriä pitkä. Koiraat jäävät hieman pienemmiksi ja saavuttavat yleensä 74–100 cm:n pituuden. Laji painaa 4–6 kg. Lajin selkein tuntomerkki on hyvin suuri silmä, joka on sopeutuma pimeisiin ja syviin vesiin. Rakenteeltaan krokotiilihai on solakka. Sillä on kaksi pienehköä, kolmionmuotoista selkäevää, joista taaempi on kooltaan alle puolet etummaisesta. Myös muut evät ovat pienikokoiset. Väriltään kala on harmaa tai ruskea ja evissä on valkoiset reunat. Krokotiilihain leuat ovat pitkät ja hampaat ovat pitkät ja teräväkärkiset.
Levinneisyys

Krokotiilihai on sirkumtropikaalinen laji, jota tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren trooppisilta vesiltä. Se on paikoin harvinainen, mutta paikoin melko yleinen. Tyynellämerellä sitä tavataan yleisenä tropiikassa ja harvinaisena subtropiikissa. Intian valtameressä yleisyys menee toisinpäin.
Krokotiilihai on erityisesti avomeren laji, jota harvoin tavataan rannikkoseuduilta. Laji elää pääasiassa meren epipelagisessa kerroksessa eli melko lähellä pintaa, mutta sitä on tavattu myös mesopelagisesta kerroksessa aina 590 metrin syvyydestä. Krokotiilihai elää päivisin syvemmällä kuin öisin, ja täten se seuraa myös saaliseläimiensä liikehdintää.
Elintavat

Krokotiilihain elintavoista tiedetään hyvin vähän. Kalan ravintoa ovat pienemmät luukalat, nilviäiset, kuten seepiat sekä äyriäiset. Krokotiilihai saalistaa aktiivisimmillaan öisin, ja sen suuret silmät ovat todennäköisesti sopeutuneet havaitsemaan erityisesti luminoivia tai valoa heijastavia saaliseläimiä, kuten valokaloja.
Krokotiilihai on ovovivipaarinen eli poikaset kuoriutuvat munista vielä ollessaan naaraan kohdussa. Ruskuaisen lisäksi ne syövät naaraan munasoluja ja itseään pienempiä poikasia. Naaraskrokotiilihai synnyttää yleensä kerrallaan 2–4 poikasta, jotka ovat kooltaan noin 40 cm pitkiä ja kykenevät saalistamaan itse jo heti synnyttyään.
Krokotiilihaita saadaan sivusaaliina kalastettaessa avomerten kaloja, kuten makrilleja ja tonnikaloja, pitkällä siimalla. Sen liha ei ole kovinkaan arvostettua, joten yleensä ne vapautetaan takaisin mereen. Lajin suurikokoinen maksa kuitenkin sisältää huomattavat määrät skvaleenia, ja on tämän vuoksi arvokas.
Elżbieta Krzesińska

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Krzesińska vuonna 2008. |  Krzesińska vuonna 2008. |  Krzesińska vuonna 2008. |  |
Maa:   Puola
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | pituus |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | pituus |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1962 | pituus |  |
|  Pronssia | Bern 1954 | pituus |  |
Elżbieta Maria Krzesińska (o.s. Duńska, 11. marraskuuta 1934 Varsova – 29. joulukuuta 2015) oli puolalainen pituushyppääjä ja olympiavoittaja.
Krzesińska hyppäsi Budapestissa 20. elokuuta 1956 pituushypyn maailmanennätyksen 635 cm ja voitti kolme kuukautta myöhemmin olympiakultaa Melbournen olympialaisissa sivutessaan ME-tulostaan. Rooman olympialaisissa 1960 hän hyppäsi tuloksen 627 cm ja saavutti hopeaa. Hän oli vuoteen 1992 saakka ainoa nainen, joka oli saavuttanut pituushypyssä kaksi olympiamitalia. Ensimmäisen kerran hän osallistui olympialaisiin jo 17-vuotiaana Helsingissä 1952 sijoittuen 12:nneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Krzesińska saavutti kaksi mitalia, pronssia Bernissä 1954 ja hopeaa Belgradissa 1962. Hänen aviomiehensä ja valmentajansa Andrzej Krzesiński hyppäsi seiväshypyssä ennätyksekseen 450 cm vuonna 1960.
Krzesińska kuoli pitkän sairauden jälkeen joulukuun 28. ja 29. päivien välisenä yönä 2015.
Krokodeilopolis (Keski-Egypti)

| Krokodeilopolis> Κροκοδειλόπολις𓄞𓂧𓏏𓏭𓅆.Sijainti |
| --- | --- |
 Krokodeilopolis
Koordinaatit:  29°18′54″N, 30°50′24″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  Al-Fayyum, Al-Fayyum
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Krokodeilopolites/Arsinoites, Heptanomis, Egypti
Aiheesta muualla
  Krokodeilopolis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Krokodeilopolis (usein Krokodilopolis; m.kreik. Κροκοδειλόπολις eli Κροκοδείλων πόλις, Krokodeilōn polis, lat. Crocodilopolis) eli Shedet (egypt. 𓄞𓂧𓏏𓏭𓅆, Šdt; kopt. Ⲡⲉⲓⲟⲙ), myöhemmin Ptolemais Euergetis (Πτολεμαὶς Εὐεργέτις) ja sitten Arsinoe (Ἀρσινόη, Arsinoē), oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Keski-Egyptissä eli Heptanomiissa ja kuului Krokodeilopoliteen eli myöhemmin Arsinoiteen nomokseen, jonka pääkaupunki se oli.
Maantiede

Krokodeilopoliin kaupunki sijaitsi Niilin länsirannalla joen ja Moiris-järven (lat. Moeris, nyk. Qarun) välisellä alueella, lounaaseen Memfiistä. Kaupungin seutu eli nykyinen Faijumin keitaan alue oli Egyptin hedelmällisintä, ja tuotti viljan ja kasvisten lisäksi taateleita, viikunoita, ruusuja ja viiniä. Se oli myös Egyptin ainoa paikka, jossa kasvoi merkittävä määrä oliivipuita. Arsinoiteen nomos rajautui lännessä Moiris-järveen, joka sai vetensä niin kutsutusta Bahr Yussefista eli ”Joosefin kanavasta”.
Keski-Egyptin Krokodeilopolista ei tule sekoittaa toiseen Krokodeilopolis-nimiseen kaupunkiin Ylä-Egyptissä.
Historia

Kaupungin alkuperäinen kreikkalainen nimi oli Krokodeilopolis eli ”Krokotiilikaupunki”. Hellenistisellä kaudella, jolloin alueen asutusta laajennettiin, kaupungin nimi oli lyhyen aikaa Ptolemais Euergetis. Se sai nimen Arsinoe, kun kuningas Ptolemaios II nimesi sen vaimonsa Arsinoen mukaan.
Kaupungin alkuperäisen nimen mukaisesti sen pääkultti oli omistettu krokotiilijumalalle Sobekille (kreik. Sukhos), ja sen toteemieläimenä oli krokotiili. Kaupungissa oli pyhä vesiallas, jossa pidettiin kesytettyä krokotiilia, jonka nimi oli Sukhos tai Petsukhos (”Sukhokselle kuuluva”).
Kaupunki toimi Moiriksen alueen hallinnollisena ja kulttuurisena keskuksena. Myöhäisellä roomalaisella kaudella kaupunki tuli osaksi Rooman Arcadian provinssia. Varhaiskristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimeltä Arsinoe in Arcadia.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungista on säilynyt laajoja raunioita. Kaupungin lähellä sijaitsi useita pyramideja sekä Labyrintti. Seudun löytöihin lukeutuu myös kaupungin hautausmaita, mukaan lukien muumioituja krokotiileja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krokodeilopolis Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arsinoe Wikimedia Commonsissa
Krokotiilin muumio Krokodeilopoliista, n. 2000–1001 eaa.
Krivtsy

| Krivtsy Кривцы |
| --- | --- |
 Krivtsy
 Koordinaatit: 61°48′13″N, 36°57′47″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Puudožin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 802,44 km²
Väkiluku (2011):  1 300
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Krivtsyn kunta Puudožin piirin kartalla.
Krivtsy (ven. Кри́вцы) on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä erillinen kylä Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Vodlajoen varrella 28 kilometriä Puudožista maanteitse itään. Taajamassa on 814, kylässä 39 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus

Krivtsyn kunnan pinta-ala on 1 802,44 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Pudožin piirin Kubovon ja lännessä Puudožin sekä Krasnoborskin kuntiin, idässä Arkangelin ja etelässä Vologdan alueisiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Seudulla virtaavat Vodlajoki ja sen sivujoet Koloda ja Somba. Suurimmat järvet ovat Pelusozero, Kolodozero ja Tambitšozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora ja turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Priretšnyin asutus sekä Dubovskajan, Jeršovan, Krivtsyn, Ostrovin, Peluzozeron, Pirzakovon, Pogostin, Pjalozeron, Steševskajan, Štšanikovskajan, Tatarskaja Goran, Ust-Rekan ja Zaozerjen kylät. Toiseksi suurin asutuskeskus on vajaan 200 asukkaan Priretšnyi. Jeršovassa, Pelusozerossa, Pjalozerossa, Štšanikovskajassa ja Tatarskaja Gorassa ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Historia

Seudun kylät kuuluivat 1900-luvun alussa Puudožin kihlakunnan Kolodozeron, Kolovon ja Korbozeron volosteihin. Krivtsyn kylänosat ja lähikylät muodostivat Kolovon volostiin kuuluneen kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin Puudožin piiriin kuulunut Krivtsyn kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassa asutuksessa oli 800 asukasta, jotka kaikki olivat venäläisiä. Krivtsyn taajama on syntynyt metsätyöläisten asutukseksi toisen maailmansodan jälkeen.
Liikenne, talous ja palvelut

Krivtsyn kautta kulkee Puudožin ja Kargopolin välinen maantie. Talous perustui aikaisemmin puunhankintaan, jota nykyään harjoittaa vain 60 henkeä työllistävä Krivtsyn puunhankintayritys. Suuri osa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat koulu, kerhotalo, pieni poliklinikka ja hoitokoti.
Nähtävyydet

Kunnan alueella on useita historiallisen asutuksen statuksen omaavia kyliä. Rakennusmuistomerkkejä ovat Koldozeron pogostan rakennukset, Kuznetsovskaja-Pogostin, Suman ja Tatarskaja Goran kirkot, Jeršovan, Kostina Goran, Kuznetsovskaja-Mininon, Kuznetsovskaja-Rubtsovon, Ostrov-Levyi Beregin, Pirzakovo-Kukasovon, Pjalozeron ja Štšanikovskajan tsasounat sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.
Aiheesta muualla

Krivtsyn kunta Puudožin piirin sivustolla (venäjäksi)
Ksnjatin

Ksnjatin eli Sknjatin (ven. Кснятин, Скнятин) oli Volgaan laskevan Nerljoen suussa sijainnut muinaisvenäläinen kaupunki. Juri Dolgoruki perusti sen vuonna 1137. Vuonna 1216 kaupungin hävittivät novgorodilaiset, vuonna 1236 mongolivalloittajat ja vuonna 1288 se poltettiin ruhtinaiden välisessä yhteenotossa. 1300-luvun lopulta lähtien Ksnjatin kuului Kašinin ruhtinaskuntaan. Vuonna 1459 se mainitaan enää kylänä.
Kaupungin jäännökset jäivät 1930-luvulla Volgan muodostaman Uglitšin tekojärven alle. Paikalla sijainnut Sknjatinon kylä siirrettiin uuteen paikkaan nykyisen Tverin alueen Kaljazinin piirissä.
Krotonaldehydi

| Krotonaldehydi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  But-2-enaali
CAS-numero:  4170-30-3
PubChem CID:  20138
SMILES:  CC=CC=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6O
Moolimassa:  70,088 g/mol
Sulamispiste:  −74 °C
Kiehumispiste:  104–105 °C
Tiheys:  0,850 g/cm3
Liukoisuus veteen:  180 g/l
Krotonaldehydi eli 2-butenaali (C4H6O) on tyydyttymätön aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään kemian teollisuudessa laajasti valmistettaessa muita kemikaaleja. Luonnossa krotonaldehydiä esiintyy muun muassa vihreissä pavuissa, soijapavuissa ja rapsin siementen öljyssä.
Ominaisuudet

Krotonaldehydi on huoneenlämpötilassa väritöntä erittäin pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee veteen sekä moniin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin, asetoniin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Sillä esiintyy cis-trans-isomeriaa ja trans-isomeeri on termodynaamisesti stabiilimpi ja noin 95 % krotonaldehydistä esiintyy trans-isomeerina. Koska krotonaldehydi sisältää sekä aldehydin että alkeenin funktionaalisen ryhmän, on se erittäin reaktiivista ja kondensoituu helposti dimeeriksi dikrotonaldehydiksi erityisesti happojen ja emästen vaikutuksesta. Krotonaldehydi voidaan pelkistää vedyttämällä ja olosuhteista riippuen tuotteena muodostuu joko butanaalia, butanolia tai krotyylialkoholia. Krotonaldehydi voidaan hapettaa krotonihapoksi. Diels–Alder-reaktioissa yhdiste toimii dienofiilinä.
Valmistus ja käyttö

Krotonaldehydiä valmistetaan asetaldehydista aldolikondensaatiolla. Emäksisissä olosuhteissa muodostuu ensin aldoliadditiolla 3-hydroksibutanaalia, josta eliminoituu vettä tislattaessa happamista olosuhteista etikkahapon läsnä ollessa. Reaktorissa muodostuu veden ja krotonaldehydin atseotrooppinen seos, josta krotonaldehydi erotetaan. Reaktiossa voidaan käyttää lähtöaineena myös parasetaldehydiä.
Tärkeimmät krotonaldehydin käyttökohteet ovat sorbiinihapon ja E-vitamiinin synteesissä tarvittavan 2,3,6-trimetyylihydrokinonin valmistus. Yhdistettä käytetään myös lääkeaineiden, värien, kumien ja hartsien, kumien hapettumisenestoaineiden, korroosionestoaineiden ja nahanparkitusaineiden valmistamiseen. Yhdistettä voidaan käyttää myös metallurgiassa.
Myrkyllisyys

Krotonaldehydi on myrkyllinen ja voimakkaasti hengitysteitä ja silmiä ärsyttävä yhdiste. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskää, kurkkukipua ja pistelevää tunnetta kurkussa, päänsärkyä ja huimausta. Yhdiste on lakrymaattori eli aiheuttaa kyynelvuotoa. Iholle ja silmiin joutuessaan aine voi aiheuttaa myös syöpymisvammoja.
Krusis

Krusis (Crusis) merkittynä vanhaan Chalkidikín niemimaan karttaan.
Krusis (m.kreik. Κρουσίς, Krūsis tai Krousis, lat. Crusis) eli Krossaie (Κροσσαίη, Krossaiē, myös Κροσσαία, Krossaia, lat. Crusaea, Crossaea) oli antiikin aikainen alue ja myöhempi Makedonian valtakunnan osa Chalkidikína nykyisin tunnetun niemimaan länsiosassa pohjoisessa Kreikassa.
Maantiede

Krusis luettiin joskus osaksi Mygdoniaa, mutta muun muassa Herodotos erotti sen omaksi alueekseen. Hänen mukaansa se käsitti niemimaan länsirannikon Thermainlahden rannalla Poteidaiasta aina Thermeen saakka, josta alkoi Mygdonian rannikko. Krusiin pohjoispuolella sijaitsi Kissos (nyk. Chortiátis) -vuori, itäpuolella Anthemus sekä antiikin aikana Khalkidikeksi kutsuttu alue, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä, ja kaakkoispuolella Bottike.
Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa alue sai nimensä Krusiista, joka oli Mygdonin poika. Mygdon oli puolestaan Mygdonian eponyymi heeros, ja näin mytologia kytki alueet yhteen.
Krusiista asutti alun perin krusislaisten (Krusaioi, Κρουσαῖοι) heimo. Nämä olivat antiikin lähteiden perusteella traakialaisia. Krusislaiset vaikuttavat hellenisoituneen suhteellisen varhain. 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla alueen kaupungit kuuluivat Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Thukydides mainitsee alueen peltastisotilaat, joiden varustus oli puoliksi kreikkalainen ja puoliksi traakialainen, ja välimuoto raskas- ja kevytaseisesta sotilaasta.
Krymtšakit

Kriminjuutalainen rabbi Chaim Hezekiah Medini perheensä kanssa 1890-luvulla kuvattuna.
Krymtšakit (krymtšakiksi кърымчах qrımçax tai кърымчахлар qrımçaxlar) eli kriminjuutalaiset ovat Krimin niemimaalta kotoisin oleva juutalaisryhmä. Heidän perinteinen kielensä on krimintataaria lähellä oleva krymtšakin kieli. Nimitystä krymtšakki ryhdyttiin käyttämään 1800-luvulla erotukseksi karaiimeista ja Krimille muuttaneista aškenasijuutalaisista.
Vuonna 1989 krymtšakkeja oli Neuvostoliitossa 1 448 henkeä. Ukrainassa oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 408 krymtšakkia ja Venäjällä vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 157.
1300–1500-luvuilla Krimin juutalaisten keskuksena toimi Kaffa eli nykyinen Feodosijan kaupunki. 1700-luvun lopulla keskukseksi tuli Karasubazar eli nykyinen Bilohirsk (ven. Belogorsk). 1800-luvulla krymtšakit muodostivat pienen köyhän yhdyskunnan, jonka jäsenet harjoittivat käsityöammatteja, maanviljelystä ja kauppaa. Vuoden 1897 väestönlaskennassa rekisteröitiin 3 345 krymtšakkia, mutta vuonna 1912 heitä arvioitiin olleen jo 7 500 henkeä. Myöhemmin luku väheni Venäjän sisällissodan, nälänhädän ja Palestiinaan muuton seurauksena. Vuonna 1926 krimtšakkeja oli Neuvostoliitossa 6 383 henkeä, joista pääosa asui Krimillä, osa Novorossijskissa ja Suhumissa. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset tuhosivat valtaosan kansasta. Vuonna 1948 Krimillä oli enää 700–750 krymtšakkia ja koko maassa noin 1 400–1 500.
Krymtšakeilla on rikas kansanperinne. Kirjakielinään he ovat käyttäneet krymtšakin lisäksi jiddišiä, hepreaa ja venäjää.
Aiheesta muualla

Elektronnaja jevreiskaja entsiklopedija: krymtšaki (venäjäksi)
Etnografija Kryma: krymtšaki (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
The Red Book of the Peoples of the Russian Empire: the Crimean Jews (englanniksi)