stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pelimannin jäähyväiset
Kappaleet

Tahmela – 2.40 (humppa, säv. Simo Teuva, san. Einar Endahl)
Hiekkaan vain jäljet jää – 2.37 (humppa, säv. Simo Teuva, san. Einar Endahl)
Uusi kevät – 3.25 (tango, säv. Simo Teuva, san. Einar Endahl)
Marketta – 2.54 (tango, säv. Rauno Lehtinen, san. Lasse Liemola)
Tuuli kun kohtaa – 3.00 (foxtrot, säv. A. Semjonov, san. Orvokki Itä)
Laulu virran rannalla – 2.38 (humppa, säv. Simo Teuva, san. Einar Endahl)
Totisen pojan jenkka – 3.06 (jenkka, säv. ja san. Georg Malmstén)
Kaiteella porraspuun – 2.20 (jenkka, säv. Simo Teuva, san. Einar Endahl)
Pelimannin jäähyväiset – 3.00 (valssi, säv. ja san. Toivo Honkonen)
Kesämuistoja Tampereelta – 2.32 (valssi, säv. ja san. Pentti Salomaa)
Pieni muru onnea – 3.40 (Tuuli repi lehtiä puista, tango, säv. ja san. Usko Kemppi)
Sateinen syyskuu – 3.37 (tango, säv. Simo Teuva, san. Einar Endahl)
Hai horttokaalot – 2.38 (humppa, säv. Reino Markkula, san. Pertti Reponen)
Soittajapoika – 3.06 (Eh, Andrjusha, humppa, säv. trad. tai I. Zhak, san. Sauvo Puhtila)
Aiheesta muualla

Pelimannin jäähyväiset discogs.com -sivustolla
Myllykolu, F. E. Sillanpään syntymäkotimuseo

| Myllykolu, F>  E. Sillanpään syntymäkotimuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Kotimuseo
Sijainti:  Nobeltie 80, Hämeenkyrö
Perustettu:  1958
Ylläpitäjä:  Hämeenkyrön kunta
Kotisivut:  Myllykolu
Koordinaatit:  61°34′59″N, 23°12′43″E
 fiMyllykolu, F. E. Sillanpään syntymäkotimuseo 
    
Myllykolu on Nobel-kirjailija Frans Emil Sillanpään (s. 26.9.1888) syntymä- ja lapsuudenkoti, joka sijaitsee Kierikkalan kylässä Hämeenkyrössä ja toimii nykyään museona. Museo avattiin yleisölle vuonna 1962, ja sitä ylläpitää nykyään Hämeenkyrön kunnan kulttuuripalvelut.
F. E. Sillanpään isä hankki perheelleen mäkitupalaistontin Myllyojan töyräältä ja sinne rakennettiin perinteinen asunto, johon kuuluu pirtti, pakari ja niiden väliin porstua ja porstuan peräkamari. Pieni mäkitupa ja aitta ovat Myllyojaan viettävän mäen laella, ojan varressa on lisäksi mäkitupaan kuuluva sauna. Asuinrakennus sijaitsi Myllyojan yli kulkevan sillan päässä, ja taloa alettiinkin kutsua Sillanpääksi, josta tuli myöhemmin perheen virallinen sukunimi, Koskisen sijaan. Museo esittelee mäkitupalaisperheen elinoloja 1800-luvun loppupuolella, ja siellä kävijä pääsee tutustumaan Sillanpään lapsuudenaikaiseen käsityötaitoon, käsityöperinteeseen, maalaiselämään ja entisajan perinnerakentamiseen.
Natalia Vía-Dufresne

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Natalia Vía-Dufresne vuonna 2011. |  Natalia Vía-Dufresne vuonna 2011. |  Natalia Vía-Dufresne vuonna 2011. |  |
Maa:   Espanja
Naisten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | E-jolla |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 470 |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Auckland 1995 | E-jolla |  |
|  Pronssia | Balatonfüred 2000 | 470 |  |
|  Pronssia | Koper 2001 | 470 |  |
Natalia Vía-Dufresne Pereña (s. 10. kesäkuuta 1973 Barcelona) on espanjalainen kilpapurjehtija. Hän saavutti kaksi olympiahopeamitalia ja kolme MM-pronssia.
Vía-Dufresne kilpaili neljissä olympiakisoissa. Barcelonassa 1992 hän saavutti E-jollissa hopeaa. Tämän jälkeen hän kilpaili 470-luokassa. Sandra Azónin kanssa hän sijoittui kuudenneksi Sydneyssä 2000 ja saavutti hopeaa Ateenassa 2004. Laia Tutzon kanssa hän sijoittui kymmenenneksi Pekingissä 2008.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Vía-Dufresne saavutti pronssia E-jollissa Aucklandissa 1995 sekä 470-luokassa Balatonfüredissä 2000 ja Koperissa 2001.
Natalia Vía-Dufresnen isosisko Begoña Vía-Dufresne on purjehduksen olympiavoittaja vuodelta 1996.
Natalie Appleton

| Natalie Appleton |
| --- | --- |
 Natalie Appleton vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1973 (ikä 51) Mississauga, Ontario, Kanada
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1997–
Tyylilajit:  pop, R&B
Yhtyeet:  All Saints, Appleton
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Natalie Jane Appleton Howlett (s. 14. toukokuuta 1973 Mississauga, Ontario) on kanadalainen poplaulaja. Hän on tullut tunnetuksi All Saintsin ja Appletonin jäsenenä.
Appletonilla on nuorempi sisko Nicole, joka on hänen musiikillinen yhteistyökumppaninsa. Hänen lisäkseen Appletonilla on vanhemmat siskot Lori ja Lee. Tyttöjen varttuessa perhe asui Torontossa, New Yorkissa ja Lontoossa. Vanhemmat – brittiläinen äiti Mary ja kanadanjuutalainen isä Ken – olivat eronneet 1970-luvun lopulla.
Appleton tapasi Britanniassa Carl Robinsonin, jonka kanssa hän solmi ensimmäisen avioliittonsa. Pari kuitenkin erosi pian tyttärensä Rachelin syntymän 19. toukokuuta 1992 jälkeen. Natalie ja Nicole Appleton olivat vuonna 1996 mukana perustamassa All Saints -tyttöbändiä. Muut jäsenet olivat Melanie Blatt ja Shaznay Lewis.
Appleton esiintyi vuonna 2000 elokuvassa Honest. All Saints hajosi vuonna 2001, minkä jälkeen Natalie perusti siskonsa kanssa Appleton-sisarusduon. Debyyttialbumi Everything’s Eventual (2003) nousi brittilistan yhdeksänneksi. Ensimmäinen single ”Fantasy” ilmestyi syyskuussa 2002.
Appleton solmi vuonna 2002 toisen avioliittonsa The Prodigystä tutun Liam Howlettin kanssa. Parilla on 2. maaliskuuta 2004 syntynyt poika.
All Saints palasi yhteen alkuvuodesta 2006, ja uusi albumi Studio 1 julkaistiin Parlophone Recordsin kautta saman vuoden lopulla.
Pengonpohjan rukoushuone

| Pengonpohjan rukoushuone |
| --- | --- |
 Pengonpohjan rukoushuone 2015
Sijainti:  Korpulantie 203, Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°43′24.6″N, 023°35′29.7″E
Seurakunta:  Ylöjärven seurakunta
Rakentamisvuosi:  1898
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pengonpohjan rukoushuone on Pengonpohjan kylässä Ylöjärvellä sijaitseva talkoilla rakennettu rukoushuone. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1893 ja valmistuivat 1898. Rukoushuoneen ylläpitämiseksi on toiminut ompeluseura vuodesta 1925 ja rukoushuoneyhdistys vuodesta 1932. Nykyään sen omistaa Ylöjärven seurakunta. Alttaritaulu on ompeluseuran lahjoittama, vuodelta 1928 ja nimeltään Matteus 11:28. Taulun on maalannut Anna Sahlstén. Rukoushuoneessa on urkuharmoni.
Rukoushuone oli alun perin torniton, suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jonka alttaripäädyssä on runkohuonetta kapeampi ja matalampi sakaristo, runkohuoneessa on satulakatto. Rakennusta on korjattu vuosina 1928, 1938 ja 1962. Istumapaikkoja 250 henkilölle. Rukoushuoneen suunnitelmat oli tehty Yleisten rakennusten Ylihallituksessa.
Vuonna 1954 rukoushuoneen viereen rakennettiin seiniltään avonainen kellotapulin virkaa tekevä katos, johon saatiin luovutetulle alueelle jääneen Kaukolan kirkon entinen kello. Kello on valettu vuonna 1753.
Aiheesta muualla

Rukoushuoneen virtuaaliesittely
Penicillium glaucum

| Penicillium glaucum |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Luokka::  Euascomycetes
Alaluokka::  Eurotiomycetidae
Lahko::  Eurotiales
Heimo::  Trichomaceae
Suku::  Penicillium
Laji::  glaucum
Kaksiosainen nimi
 Penicillium glaucum  Link 
Katso myös
   Penicillium glaucum Wikispeciesissä   Penicillium glaucum Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Penicillium glaucum on home, jota käytetään useiden eri juustolaatujen, muiden muassa gorgonzolan ja stiltonin valmistuksessa.
1800-luvun lopussa Ernest Duchesne osoitti, että tämä home tappaa bakteereita. 30 vuotta myöhemmin Alexander Fleming kehitti penisilliinin käyttäen toista Penicillium-suvun homelajia.
Aiheesta muualla

Encyclopedia of Life (EOL): Penicillium glaucum (englanniksi)
Nazanin Fatehi

Nazanin Fatehi (pers. ‏نازنین فاتحی‎; s. 1987) on iranilainen nainen, jonka tuomitseminen kuolemaan ja myöhempi vapauttaminen oli laajaa kansainvälistä julkisuutta saanut ihmisoikeustapaus. Tuomion aiheuttama kansainvälinen painostus johti uuteen oikeudenkäyntiin, jossa Fatehin saama tuomio kumottiin.
Maaliskuussa 2005 Karajissa kolme miestä hyökkäsi 17-vuotiaan Fatehin ja tämän hieman nuoremman sukulaistytön kimppuun epäonnistuneessa raiskauksen yrityksessä. Fatehi puukotti yhden miehistä kuoliaaksi itsepuolustuksena. Miehet olivat tätä ennen muun muassa heitelleet kiviä uhrejaan kohti. Fatehi tuomittiin kuolemaan 3. tammikuuta 2006.
Tammikuussa 2007 Fatehi vapautettiin, koska hänen katsottiin toimineen itsepuolustuksena. Oikeuden mukaan hän oli kuitenkin syyllistynyt liialliseen voimankäyttöön ja määrättiin siksi maksamaan korvauksia puukoniskusta kuolleen omaisille. Fatehin juristit päättivät vielä valittaa korvausten määräämisestä. Fatehin vapautumiseksi välittömästi tarvittiin takuusumma, joka saatiin maksettua enimmäkseen lahjoitusten avulla. Ihmiset lahjoittivat rahaa internetissä, ja tunnettu lahjoituksen antaja oli Kanadan parlamentin jäsen Belinda Stronach.
Fatehin kuolemantuomion kumoamisen puolesta kampanjoi Amnestyn lisäksi muiden muassa missi Nazanin Afshin-Jam. Käynnistämänsä laajan kampanjan yhteydessä hän keräsi satojatuhansia nimiä vetoomukseen, joka esitettiin Yhdistyneille kansakunnille ja Iranin hallitukselle.
Fatehi on etnisesti kurdi.
Patti LaBelle

Patti LaBelle.
Patti LaBelle (s. 24. toukokuuta 1944) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen R&B- ja soul-laulaja-lauluntekijä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
LaBelle tuli alun alkaen tunnetuksi yhtyeistään Patti LaBelle & the Bluebelles ja Labelle. Ensimmäisen sooloalbuminsa hän julkaisi vuonna 1977. Hänellä todettiin vuonna 1995 diabetes, ja hän on sittemmin julkaissut kaksi diabeetikoille suunnattua keittokirjaa.
Diskografia > Albumit

1963 Sweethearts of the Apollo
1965 The Bluebelles on Stage
1966 Over the Rainbow
1967 Dreamer
1971 Gonna Take a Miracle (Laura Nyron kanssa; #46 US)
1975 Nightbirds (LaBelle) (#7 US)
1975 Phoenix (LaBelle) (#44 US)
1976 Chameleon (LaBelle) (#94 US)
1977 Patti LaBelle (#62 US)
1978 Tasty (#129 US)
1979 It's Alright with Me (#145 US)
1980 Released (#114 US)
1981 The Spirit's in It (#156 US)
1982 Pressure Cookin'
1983 I'm in Love Again (#40 US)
1985 Patti (#72 US)
1986 Winner in You (#1 US, #30 UK, #29 US Dance)
1989 Be Yourself (#86 US)
1990 This Christmas
1991 Burnin' (#71 US)
1992 Live! (#135 US)
1994 Gems (#48 US)
1997 Flame (#39 US)
1998 Live! One Night Only (#182 US)
2000 When a Woman Loves (#63 US)
2001 Love Songs
2004 Timeless Journey (#18 US)
2005 Classic Moments (#24 US)
2006 Gospel According to Patti Labelle
Diskografia > Singlet

1962 "I Sold My Heart to the Junkman" (The Bluebelles) (#15 US)
1963 "Down the Aisle (Wedding Song)" (Patti LaBelle and Her Bluebelles) (#37 US)
1964 "You'll Never Walk Alone" (Patti LaBelle and Her Bluebelles) (#34 US)
1965 "Danny Boy" (Patti LaBelle and Her Bluebelles) (#76 US)
1966 "All Or Nothing" (Patti LaBelle and Her Bluebelles) (#68 US)
1967 "Take Me For A Little While" (Patti LaBelle and Her Bluebelles) (#89 US)
1975 "Lady Marmalade" (LaBelle) (#1 US, #17 UK, #7 US Dance)
1975 "What Can I Do For You?" (LaBelle) (#48 US, #7 US Dance)
1975 "Messin' With My Mind" (LaBelle) (#8 US Dance)
1977 "Dan Swit Me" (#29 US Dance)
1979 "Music Is My Way Of Life" (#10 US Dance)
1980 "Release (The Tension)" (#48 US Dance)
1981 "The Spirit's In It" (#49 US Dance)
1983 "I'll Never, Never Give Up" (#57 US Dance)
1984 "If Only You Knew" (#46 US)
1984 "Love Has Finally Come At Last" (muk. Bobby Womack) (#88 US)
1985 "New Attitude" (#17 US, #1 US Dance)
1985 "Stir It Up" (#41 US, #18 US Dance)
1986 "On My Own" (muk. Michael McDonald) (#1 US, #2 UK)
1986 "Oh, People" (#29 US, #26 UK)
1987 "Something Special (Is Gonna Happen Tonight)" (#10 US Dance)
1989 "If You Asked Me To" (#79 US)
1991 "Feels Like Another One" (#17 US Dance)
1994 "The Right Kinda Lover" (#61 US, #1 US Dance)
1995 "Turn It Out" (LaBelle) (#1 US Dance)
1997 "When You Talk About Love" (#56 US, #1 US Dance)
1998 "Shoe Was On the Other Foot" (#10 US Dance)
Diskografia > Vierailijana

mm.
1984 Bobby Womack: The Poet II
Nakfa

| Nakfa |
| --- | --- |

 Nakfa
 Koordinaatit: 16.6656°N, 38.4769°E 
Valtio:   Eritrea
Alue:  Pohjoinen Punaisenmeren alue
Väkiluku (1997 (arvio))  ():  4 312
Aikavyöhyke:  UTC+03:00
Suuntanumero(t):  +291
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nakfa (tigrinjaksi ናቕፋ, IPA: [naxʼfa]) on pieni kaupunki Eritrean Pohjoisen Punaisenmeren alueella (Zoba Seménawi-Qeyh-Bahri). Nakfa on myös yksi kymmenestä Pohjoisen Punaisenmeren alueen alialueesta (Nus-Zoba).
Nakfan kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 155 kilometriä pääkaupunki Asmarasta pohjoiseen ja noin 157 kilometriä aluekeskus Massawasta luoteeseen. Sudanin raja on linnuntietä noin 103 kilometrin päässä luoteessa ja Punainenmeri 70 kilometriä kaupungista itään. Maanteitse etäisyydet ovat edellä kuvattua pidempiä.
Nakfa oli vuoteen 1996 asti Eritrean Sahelin provinssin keskus. Sahelin provinssi oli yksi kymmenestä Eritrean provinssista (awraja), mikä aluejako pohjautui varhaisempaan, Italian siirtomaahallinnon (1890–1941) käyttämään aluejakoon (commissariati).
Yhden Eritrean nakfan seteli.
Eritrean rahayksikkö, Eritrean nakfa on saanut nimensä kaupungin mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nakfa Wikimedia Commonsissa
Paul Greengrass

| Paul Greengrass |
| --- | --- |
 Paul Greengrass heinäkuussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1955 (ikä 69) Cheam, Surrey, Englanti
Ammatti:  ohjaaja, käsikirjoittaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Medusan isku United 93 Medusan sinetti Captain Phillips
Palkinnot
 Parhaan ohjauksen BAFTA  2006 United 93 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Paul Greengrass (s. 13. elokuuta 1955 Cheam, Surrey) on Oscar-ehdokkuuden saanut brittiläinen elokuvaohjaaja. Greengrass palkittiin parhaan ohjauksen BAFTAlla elokuvastaan United 93 vuonna 2006.
Filmografia

Resurrected (1989)
Ainoana hengissä (The One That Got Away, 1996)
Lentämisen teoria (The Theory of Flight, 1998)
Bloody Sunday – verinen sunnuntai  (Bloody Sunday, 2002)
Medusan isku (The Bourne Supremacy, 2004)
United 93 (2006)
Medusan sinetti (The Bourne Ultimatum, 2007)
Green Zone (2010)
Captain Phillips (2013)
Jason Bourne (2016)
22 July (2018)
Aiheesta muualla

Paul Greengrass Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Paul Greengrassin ohjaamat elokuvat
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
1980-luku: Resurrected (1989)
1990-luku: Open Fire (1994) · Ainoana hengissä (1996) · The Fix (1997) · Lentämisen teoria (1998)
2000-luku: Bloody Sunday – verinen sunnuntai (2002) · Medusan isku (2004) · United 93 (2006) · Medusan sinetti (2007)
2010-luku: Green Zone (2010) · Captain Phillips (2013) · Jason Bourne (2016)
Malesian historia

Varhaiset kuningaskunnat
Langkasuka (100-1300 -luku)
Srivijaya (650–1377)
Singhasari (1222–1293)
Majapahit (1293–1500)
Sulttaanikuntien aika
Malakan sulttaanikunta (1401-1511)
Johoren sulttaanikunta (1528- )
Kolonialismin aika
Salmisiirtokunnat (1826-1946)
Sarawakin kuningaskunta (1841-1946)
Pohjois-Borneo (1882-1946)
Liittoutuneet malaijivaltiot (1895-1946)
Liittoutumattomat malaijivaltiot (1909-1946)
Sota ja itsenäisyys
Malaijan taistelu (1942)
Malaijan liitto (1946-1948)
Malaijan federaatio (1948-1963)
Malaijan kriisi (1948-1960)
Konfrontasi (1963-1966)
Nykyisen Malesian valtion alue oli 800-luvulta 1400-luvulle asti Jaavan ja Sumatran suunnalta tulleiden kuningaskuntien vallan alla. Kun kuningaskunnat rappeutuivat, Malakan niemimaalle syntyi useita pienempiä kuningaskuntia, jotka harjoittivat elinkeinoinaan merenkulkua ja kaupankäyntiä. Huomattavin valtio oli Malakan sulttaanikunta, joka kehittyi tärkeäksi satamakaupungiksi. Malakan niemimaa on jo varhaisista ajoista lähtien sijainnut Kiinan ja Intian välisten kauppareittien varrella, ja maa on historiansa aikana saanut kulttuuriinsa vaikutteita Kiinan, Intian ja Arabian suunnalta.
Eurooppalaiset tulivat alueelle 1500-luvulla ja Malakan sulttaanikunnan valloittivat ensin portugalilaiset ja 1600-luvulla hollantilaiset. Britit saapuivat alueelle 1800-luvulla ja perustivat ensin Singaporen kauppatukikohdan ja yhdistivät sen jälkeen Singaporen, Malakan ja Penangin Salmisiirtokunniksi. 1900-luvulle tultaessa koko nykyisen Malesian alue oli vähitellen siirtynyt brittien hallintaan.
Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät maan. Sodan päätyttyä niemimaan sulttaanikunnat yhdistettiin vuonna 1946 Malaijan liitoksi, joka muutettiin vuonna 1948 Malaijan federaatioksi. Britannia myönsi Malaijalle itsenäisyyden vuonna 1957. Vuonna 1963 Malaijaan liitettiin Singapore, Sarawak ja Pohjois-Borneo, samalla valtion nimeksi tuli Malesian liittovaltio. Singaporen ja Malesian valtioliitto purettiin jo kahden vuoden kuluttua, syynä olivat jännitteet Malesian malaijiväestön ja Singaporen kiinalaisväestön välillä.
1980-luvulla Malesia alkoi modernisoitua ja teollistua Mahathir Mohamadin johdolla. Malesia muuttui raaka-aineiden viejästä teollisuuden ja valmistuksen keskukseksi, houkutellen ulkomaisia investointeja ja parantaen infrastruktuuria.
Esihistoria

Varhaisin todiste asutuksesta Borneolla on Sarawakin osavaltion alueella olevan Niahin kansallispuiston luolista löydetty ihmisen pääkallo, joka on radiohiiliajoituksen perusteella noin 40 000 vuotta vanha. Malakan niemimaalta löytyneet vanhimmat ihmisasutuksen merkit ovat noin 10 000 vuoden takaa. Tuolla ajanjaksolla orang asli -alkuasukasheimojen elinalue levisi pohjoisesta niemimaan eteläosiin. Ensimmäinen muuttoaalto Malakan niemimaalle saapui nykyisen Etelä-Kiinan alueelta noin 3000 eaa. Alueen varhaiset asukkaat olivat metsästäjä-keräilijöitä, ja heitä kutsutaan protomalaijeiksi.
Noin vuonna 300 eaa. alueelle saapui deuteromalaijeja ja protomalaijit siirtyivät heidän tieltään sisämaahan. Orang asli -alkuasukasheimoja elää edelleen maan sademetsäalueen reservaateissa. Deuteromalaijeja pidetään nykyisten malaijien kantaisinä. Deuteromalaijit asettuivat rannikoille ja jokien varsiin, ja he solmivat kauppasuhteita Kiinan ja Intian suunnalta tulleiden kauppiaiden kanssa. Intian ja Kiinan väliset kauppalaivat kulkivat Malakansalmea pitkin ja näin malaijikansat saivat vaikutteita kiinalaisista ja intialaisista kulttuureista. Ajanlaskun alussa hindulaisuus ja buddhalaisuus levisivät Malesian alueelle. Levittäjinä olivat nykyisen Intian alueella sijainneesta Pallavan kuningaskunnasta tulleet kauppiaat. Myös sanskritin kirjoitusjärjestelmä omaksuttiin 400-luvulla.
Varhaiset kuningaskunnat > Srivijaya

Malakan niemimaalla oli 300–400-luvulla kolmisenkymmentä varhaista kuningaskuntaa, jotka sijaitsivat pääosin maan itäosissa. Malaijilaisten kirjoitusten mukaan Gangga Negaran hindukuningaskunta sijaitsi nykyisen Perakin alueella. Ajankohdasta ei ole varmuutta, mutta sen epäillään olleen olemassa 200–1100-luvulla. Kelantanin tai Terengganun osavaltion alueella uskotaan sijainneen 300–500-luvuilla Pan Panin kuningaskunta. Muinaisen Langkasukan kuningaskunta sijaitsi 200-luvulta aina 1400-luvulle asti nykyisen Malesian pohjoisosassa ja Thaimaan eteläosassa. 600-luvulla myös nykyisen Kambodžan alueella sijainnut Funanin kuningaskunta hallitsi niemimaan itäosia.
Malaijien ensimmäinen merkittävä kauppaa harjoittanut kuningaskunta oli Sumatralta lähtöisin ollut Srivijaya, joka hallitsi 700-luvulta lähtien Malakansalmen laivaliikennettä ja merkittävää osaa niemimaan eteläosasta. Srivijayan mukana Malakan niemimaalle levisi myös malaijin kieli. Srivijayan valtakunnan vaikutusalue ulottui laajimmillaan muidenkin varhaisten kuningaskuntien alueelle. Srivijayan pääkaupunki oli Sumatralla sijaitseva Palembang, ja epäillään että maalla oli valtakeskus Malakan niemimaalla Kedahin alueella tai eteläisen Thaimaan alueella.
Shrivijaya kohtasi 1000-luvun alussa ulkoisia uhkia, kun Jaavan ja Intian kuningaskunnat yrittivät horjuttaa sen valta-asemaa. Intialainen Chola-dynastia sai Malakan niemimaan haltuunsa vuonna 1025 noin 20 vuoden ajaksi. Chola valloitti 1068 Kedahin Srivijayalta lopullisesti. Chola ei saanut koko Shrivijayan valtakuntaa haltuunsa, mutta valtakunta heikkeni niin paljon, että sen vaikutusalueelle alkoi muodostua pienempiä kuningaskuntia, kuten Kedirin kuningaskunta Jaavalle. Shrivijaya jakoi 1100-luvulla valta-asemansa Kedirin kanssa Malaijien saaristossa. Shrivijaya hallitsi länsiosia ja Malakan niemimaan aluetta ja Kediri saariston itäosia.
Srivijayan voimakas vaikutus alueella alkoi hiipua 1200-luvulla. Valtakunnalla oli toistuvasti konflikteja jaavalaisten kuningaskuntien kanssa, joille se jäi alakynteen. Pääsyynä valtakunnan murenemiseen oli sen kauppavallan heikkeneminen. Valta jakautui tasaisemmin alueen pienemmille keskuksille, kuten Shrivijayasta irtautuneelle Jambille ja Kedahin satamalle.
Varhaiset kuningaskunnat > Singhasari ja Majapahit

Vuonna 1288 Kedirin kuningaskunnan valtaansa alistanut Singhasari valloitti Shrivijayalta Malakan niemimaan itä- ja eteläosat sekä Sumatralla sijainneita alueita. Singhasarin valtakausi ei kestänyt kauan, sillä mongolit saapuivat 1270-luvulla Kiinan alueelle. Kublai-kaanin johtaman mongolien Yuan-dynastian lähettiläät saapuivat Kiinasta Kaakkois-Aasiaan ja vaativat jaavalaisilta vasalliveron maksamista. Tähän ei Singhasarin hallitsija Kertanagara suostunut, vaan lähetti mongolien lähetystön takaisin. Kublai-kaani kokosi suuren laivaston jaavalaisten rankaisemiseksi, mutta ennen mongolien hyökkäystä Kertanagara murhattiin vuonna 1292 Kedirin kapinoidessa Singhasaria vastaan.
Shrivijayan uusi kuningas Kertarajasa, Kertanegaran vävy, pakeni Kedirin kapinaa Majapahitiin, mihin hän perusti uuden pääkaupungin. Kertarajasa liittoutui mongolien kanssa 1293 Kedirin kukistamiseksi. Kun Kedirin joukot oli kukistettu, Kertarajasan johtamat majapahijoukot tekivät yllätyshyökkäyksen mongoleja vastaan ja karkottivat heidät juuri syntyneestä Majapahitin valtakunnasta. Näin myös nykyinen Malakan niemimaan alue päätyi Majapahitien hallintaan. Myös pohjoisesta tullut Ayutthayan kuningaskunta valtasi hallintaansa Shrivijayan entisten vasallimaiden alueita.
Majapahitin kuningaskunta hallitsi 1300-luvulla suurinta osaa nykyisestä Malesiasta ja Indonesiasta. Vuonna 1377 Majapahitin laivasto valloitti myös Palembangin, joka oli viimeisiä jäänteitä Shrivijayan valtakunnasta. Palembangin prinssi Paramesvara kapinoi Majapahitin hallintoa vastaan perustamalla uuden valtakeskuksen Malakan niemimaalle. Hän pakeni Majapahitin valloituksia Temasekin, nykyisen Singaporen saarelle. Hän perusti Temasekiin uuden valtakeskuksen syrjäytettyään sen hallitsijan, mutta saari osoittautui liian turvattomaksi. Vuonna 1398 Paramesvara pakeni Temasekista ja yritti perustaa uuden tukikohdan Malakaan.
Majapahitin valtakausi alueella ei kestänyt kauan. Valtakunnan viimeisimmän pääministerin Gajah Madan kuoltua vuonna 1364 maa alkoi rapistua. 1400-luvun alussa maa ajautui sisällissotaan ja sen hallitsemat alueet alkoivat itsenäistyä. Myös Malakan niemimaan alueelle muodostui useita pieniä sulttaanikuntia ja kaupunkivaltioita, jotka harjoittivat elinkeinoinaan kauppaa ja merenkulkua.