stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Indiana Fever
Aiheesta muualla

Indiana Feverin verkkosivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlanta Dream | Indiana Fever | Dallas Wings | Minnesota Lynx |  |  |
| Chicago Sky | New York Liberty | Las Vegas Aces | Phoenix Mercury |  |  |
| Connecticut Sun | Washington Mystics | Los Angeles Sparks | Seattle Storm |  |  |
Entiset WNBA-seurat: Charlotte Sting ·  Cleveland Rockers ·  Houston Comets ·  Miami Sol ·  Portland Fire ·  Sacramento Monarchs
Tapahtumat: Tähdistöottelu ·  Loppuottelut ·  Pudotuspelit
Länsi-Afrikan CFA-frangi

| Länsi-Afrikan CFA-frangi FCFA |
| --- | --- |
 10000 FCFA:n arvoinen seteli.
ISO 4217 -koodi:  XOF
Keskuspankki:  Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankki
Käyttäjät:  Benin, Burkina Faso, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Norsunluurannikko, Senegal ja Togo
Jaettava yksikkö:  centime (periaatteessa; ei käytössä)
Länsi-Afrikan CFA-frangi (ransk. franc de la Communauté Financière Africaine, lyhenne FCFA, valuuttakoodi XOF) on Länsi-Afrikan valtioiden keskuspankin (BCEAO) liikkeelle laskema valuutta, jota käytetään Länsi-Afrikan rahaliittoon (UMOA) kuuluvien läntisen Afrikan valtioiden virallisena valuuttana. Rahaliiton kahdeksan jäsenmaata ovat: Benin, Burkina Faso, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Norsunluurannikko, Senegal ja Togo.
Länsi-Afrikan CFA-frangi on CFA-frangin läntisempi toteutus ja on arvoltaan yhtenevä kuudessa muussa afrikkalaisessa valtiossa käytetyn Keski-Afrikan CFA-frangin kanssa. Länsi-Afrikan CFA-frangin arvo sidottiin 1. tammikuuta 1999 euroon vaihtosuhteella 655,957 FCFA vastaa yhtä euroa. Ennen eurokytkentää FCFA:n arvo oli sidottu Ranskan frangiin. CFA-frangia on pidetty Ranskan uuskolonialismin symbolina. CFA-frangia käyttävät maat on velvoitettu tallettamaan 50 prosenttia valuutastaan Ranskan valtiovarainministeriön hallitsemille ranskalaisten pankkien tileille. Toisaalta Ranskan valtionvarainministeriö takaa valuutan vaihdettavuuden euroon, mikä on luonut vakautta valuutalle ja pitänyt sen edullisena.
FCFA:n korvaamista Länsi-Afrikan talousyhteisön (ECOWAS) yhteisellä eco-valuutalla on valmisteltu vuosikausien ajan, mutta käyttöönottoa on lykätty useasti. Muun muassa koronapandemian vuoksi myöhästetyn aikataulun tavoitteeksi on asetettu käyttöönotto vuonna 2027.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Länsi-Afrikan CFA-frangi Wikimedia Commonsissa
Kurssilaskin 655957 XOF euoina (englanniksi) (xe.com)
| Tämänhetkiset XOF-vaihtokurssit |
| --- | --- |
XE.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
OANDA.com:sta:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD JPY USD
| n k Afrikan rahayksiköt |
| --- | --- |
Etelä:  Angolan kwanza  Botswanan pula  Etelä-Afrikan randi  Lesothon loti  Malawin kwacha  Namibian dollari  Saint Helenan punta  Swazimaan lilangeni 
Itä:  Burundin frangi  Djiboutin frangi  Eritrean nakfa  Euro (Mayotte, Réunion)  Etiopian birr  Kenian šillinki  Komorien frangi  Madagaskarin ariary  Mauritiuksen rupia  Mosambikin metical  Ruandan frangi  Sambian kwacha  Somalian šillinki  Tansanian šillinki  Yhdysvaltain dollari (Zimbabwe)  Zimbabwen kulta (Zimbabwe) 
Keski:  Keski-Afrikan CFA-frangi (Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongon tasavalta)  Kongon frangi  Ugandan šillinki 
Länsi:  Eco  Gambian dalasi  Ghanan cedi  Guinean frangi  Kap Verden escudo  Keski-Afrikan CFA-frangi (Päiväntasaajan Guinea ja Gabon)  Liberian dollari  Länsi-Afrikan CFA-frangi (Benin, Burkina Faso, Norsunluurannikko, Guinea-Bissau, Mali, Niger, Senegal ja Togo)  Nigerian naira  Mauritanian ouguiya  São Tomén ja Príncipen dobra  Sierra Leonen leone 
Pohjoinen:  Algerian dinaari  Egyptin punta  Euro (Kanariansaaret, Madeira, Plazas de soberanía)  Etelä-Sudanin punta  Libyan dinaari  Marokon dirhami  Seychellien rupia  Sudanin punta  Tunisian dinaari
Eveliina Lämsä

| Eveliina Lämsä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1997  Kiiminki 
Kansalaisuus:   Suomi
Eveliina Lämsä (s. 14. huhtikuuta 1997 Kiiminki) on suomalainen pesäpalloilija. Lämsä edustaa Superpesiksessä pelaavaa Porin Pesäkarhuja. Hän on edustanut Superpesiksessä myös Oulun Lipottaria sekä Lapuan Virkiää. Lämsä on saavuttanut yhden SM-pronssin kaudella 2019. Lämsä on pelannut kaksi Itä-Länsi-ottelua vuonna 2018. ja 2022 Hän pelaa ulkokentällä siepparina. Lämsä on pelannut 105 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt kolme kunnaria ja 54 tavallista juoksua, tuonut 75 juoksua ja kerännyt 411 kärkilyöntipistettä. Lämsä on pelannut 25 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä hän on lyönyt kymmenen tavallista juoksua, tuonut 13 juoksua ja kerännyt 86 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2021 jälkeen.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien vierailuista Suomessa

Tämä on luettelo Yhdysvaltain presidenteistä, jotka ovat käyneet Suomessa. Luettelo sisältää myös Yhdysvaltain varapresidentit.
Gerald Ford ETYKin kokouksessa.
Ronald Reagan Helsingissä 1988.
George H. W. Bush ja Mihail Gorbatšov Helsingissä 1990.
Presidentit Bill Clinton, Martti Ahtisaari ja Boris Jeltsin Helsingissä 21. maaliskuuta 1997.
Donald Trump ja Vladimir Putin Helsingissä 2018.
Virkakaudella vierailleet presidentit > 1970-luku

| Presidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| Gerald Ford | 29. heinäkuuta – 2. elokuuta 1975 | Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssi | Helsinki |
Virkakaudella vierailleet presidentit > 1980-luku

| Presidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| Ronald Reagan | 25.–29. toukokuuta 1988 | Tapaaminen presidentin Mauno Koiviston ja pääministerin Harri Holkerin kanssa. Osallistui Suomalais-amerikkalaisen ystävyysseuran juhlallisuuksiin. | Helsinki |
Virkakaudella vierailleet presidentit > 1990-luku

| Presidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| George H. W. Bush | 8.–9. syyskuuta 1990 | Osallistui Helsingin huippukokoukseen. Tapaaminen Neuvostoliiton johtajan Mihail Gorbatšovin kanssa. Yhteisen kommuikean julistaminen koskien Persianlahden kriisiä. Tapaaminen myös presidentti Mauno Koiviston kanssa. | Helsinki |
| George H. W. Bush | 8.–10. heinäkuuta 1992 | Osallistui Euroopan turvallisuus- ja yhteistyökonferenssin seurantakokoukseen. | Helsinki |
| Bill Clinton | 20.–21. maaliskuuta 1997 | Helsinki Summit 1997 | Helsinki |
Virkakaudella vierailleet presidentit > 2010-luku

| Presidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| Donald Trump | 15.–16. heinäkuuta 2018 | Helsingin huippukokous 2018 | Helsinki |
Virkakaudella vierailleet presidentit > 2020-luku

| Presidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| Joe Biden | 12.–13. heinäkuuta 2023 | Pohjoismaiden ja Yhdysvaltojen huippukokous 2023 | Helsinki |
Virkakaudella vierailleet varapresidentit > 1960-luku

| Varapresidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| Lyndon B. Johnson | 6.–10. syyskuuta 1963 | Tapaaminen presidentti Urho Kekkosen kanssa. | Helsinki, Rovaniemi ja Turku. |
Virkakaudella vierailleet varapresidentit > 1980-luku

| Varapresidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| George H. W. Bush | 1.–3. heinäkuuta 1983 | Tapaaminen presidentti Mauno Koiviston kanssa. | Naantali |
Virkakaudella vierailleet varapresidentit > 2010-luku

| Varapresidentti | Ajankohta | Vierailun status | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- | --- |
| Joe Biden | 7.–8. maaliskuuta 2011 | Tapaaminen presidentti Tarja Halosen kanssa. | Helsinki |
Entiset presidentit ja varapresidentit

| Entinen presidentti  tai varapresidentti | Ajankohta | Kaupungit joissa vieraili |
| --- | --- | --- |
| Ulysses S. Grant  | kesällä 1878 | Turku, Helsinki |
| Herbert Hoover  | 14. maaliskuuta 1938 | Helsinki |
| Herbert Hoover | 31. maaliskuuta 1946 | Helsinki |
| Richard Nixon  | huhtikuu 1965 | Helsinki, Valkeakoski |
| Gerald Ford  | 1995 | Helsinki |
| Jimmy Carter  | 1997 | Helsinki |
| Bill Clinton  | toukokuu  2006 | Tampere |
| Barack Obama  | syyskuu 2018 | Helsinki |
| Bill Clinton  | heinäkuu 2019 | Helsinki, Maarianhamina |
Yhdysvaltain presidenttien ulkomaanmatkat
1900–1920-luvut (Roosevelt T, Taft, Wilson, Harding, Coolidge & Hoover)

1930–1940-luvut (Roosevelt F.D. & Truman)

1950–1960-luvut (Eisenhower, Kennedy & Johnson)

1970–1980-luvut (Nixon, Ford, Carter & Reagan)

1990–2000-luvut (Bush G.H.W, Clinton & Bush W)

2010–nykyaika (Obama & Trump)

Yhdysvaltain presidenttien vierailut Suomessa
Varapresidentti Lyndon B. Johnson valtiovierailulla Suomessa.
Bill Clinton Sokos Hotel Ilveksessä keväällä 2006.
Rumpusetti

Rumpusetti: 1. Bassorumpu 2. Lattia-tomtom
3. Virvelirumpu 4. Iso tomtom ja pieni tomtom 5. Hi-hat 6. Crash- ja komppilautaset.
Rumpusetti (rummusto) on 1900-luvun alkupuoliskolla kehitetty, muodostelmaan aseteltu kokoelma lyömäsoittimia, joita rumpali soittaa. Useimmiten rumpusettiin kuuluu virvelirumpu, yksi tai useampi tom-tom, lattiatomi, bassorumpu ja lautaset.
Moderni viidestä rummusta koostuva rumpusetti (virveli, 3 tomia, bassorumpu) sai muotonsa 1960-luvulla. Yleisin "shell-pack" sisältää halkaisijaltaan 20-tuumaisen bassorummun, 10-, 12- ja 14-tuumaiset tom-tomit, 14-tuumaisen virvelin sekä neljä lautasta (kaksi hi-hat -lautasta, crash ja ride), jotka ovat useimmiten 14-, 16- ja 20-tuumaiset. Rummustoja löytyy käyttötarkoituksen mukaan pienistä jazzin soittoon käytetyistä seteistä isoihin metallimusiikissa käytettyihin setteihin. Bassorumpua poljetaan pedaalilla, mutta muita rumpuja sekä symbaaleja lyödään kapuloilla tai vispilöillä.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Historia

Rumpusetti syntyi Yhdysvaltojen eteläosissa, kun afrikkalaisperäisen väestön (orjien) musiikki- ja soittokulttuuri kohtasi eurooppalaisperäisen musiikki- ja sotilassoittokuntakulttuurin. Yhdysvaltain sisällissodan jäljiltä alueella oli paljon sotilassoittokuntien jälkeensä jättämiä soittimia, myös virveli- ja bassorumpuja sekä käsisymbaaleja. Virveliä kutsuttiin myös pikku- tai marssirummuksi. Näitä soittimia afrikkalaiset ottivat käyttöönsä osin siksi, että heidän omat perinnesoittimensa eivät olleet sallittuja.
Jo 1800-luvun puolella keksittiin laittaa bassorumpu maahan, siihen asti se oli ollut hihnoilla kiinni soittajassa. Bill Ludwig ja eräät muut kehittivät maassa olevaan bassorumpuun pedaalin jo 1900-luvun alussa, virvelirummulle oli tuolloin jo teline. Näin rumpali saattoi istua soittaessaan. Bassorummun päällä oli usein myös erilaisia lehmänkellon ja puupenaalin tapaisia lyömäsoittimia, joilla soittoa väritettiin. Myöhemmin settiin lisättiin ns. lattia-tomi ja rumpujen kehäkoon pienentyessä myös bassorumpuun kiinnitettävä pikku-tomi.
Vasta 1920-luvulla syntyi Hi-Hat (haitsu/haikka), jonka esiasteena oli niin sanottu sock symbals, joka koostui maassa olevasta ja jalkaan kiinnitetystä symbaalista, jota soitettiin jalalla. Hi-hatin hyvänä puolena on tarpeeksi korkea teline, jonka avulla sitä saattoi soittaa jalkapedaalin lisäksi kapuloilla. Sen aikaiset pellit eli symbaalit olivat halkaisijaltaan melko isoja (n. 20" ja yli), varsinaisia crasheja ei aluksi ollut ja komppipellin sijasta käytettiin nykyistä china- eli kiinapeltiä muistuttavaa symbaalia.
Rumpusetin osat > Virveli

Rumpusetin tärkein osa on virveli- eli pikkurumpu (engl. snare drum), jota pidetään jalkojen välissä telineessä. Virveli on marssimusiikista tuttu rämisevää ääntä tuottava rumpu. Räminä saadaan aikaan metallisista jousista muodostuvalla virvelimatolla, joka nostetaan virvelikoneiston avulla rummun alakalvoa vasten.
Maton kireyttä voi säätää ja sen saa kokonaan pois käytöstä mattokoneistolla. Virvelin halkaisijat vaihtelevat yleensä välillä 12"–15" (tuumaa), yleisin koko on 14". Syvyys vaihtelee välillä 3"–8", yleensä 5"–6,5". Hyvin pienen halkaisijan virveliä sanotaan sopraanovirveliksi ja matalat virvelit ovat nimeltään pikkolovirveleitä. Virveleitä valmistetaan metallista tai puusta, lähinnä koivusta tai vaahterasta.
Rumpusetin osat > Bassorumpu

Bassorumpu (engl. bass drum) makaa kyljellään ja sitä soitetaan jalalla poljettavalla pedaalilla, joka kiristetään bassorummun vanteeseen. Bassorumpuja saattaa olla rumpusetissä kaksikin kappaletta tai vastaavasti yhtä bassorumpua voidaan soittaa ns. tuplapedaalilla, jolloin on mahdollista soittaa molempia jalkoja käyttäen tavanomaista nopeampia bassorumpukuvioita. Bassorummun halkaisija vaihtelee välillä 16"–30", mutta yleisimmät koot ovat 18", 20" ja 22" (melko usein myös 24"). Syvyys on välillä 14"–20".
Rumpusetin osat > Lautaset

Hi-hat-lautaset kiinnitetään hi-hat-telineeseen niin, että toinen makaa huovan päällä kupu alaspäin vapaana ja toinen kiristetään kupu ylöspäin niin sanotusti lukkoon (engl. clutch). Lukko kiinnitetään pystysuoraan tankoon, jonka liikettä ohjataan hi-hat-pedaalilla. Ääni voi olla lyhytsointinen, kun lautaset on puristettu täysin yhteen, tai pidempään kahiseva ja suhiseva, jos lautaset ovat toisistaan täysin erillään, tai mitä vain tältä väliltä. Hi-hattia soitetaan myös pedaalilla, jolloin saadaan jälleen erityyppinen ääni. Kyseinen tyyli on suosittu jazzmusiikissa, jossa pedaalia painetaan 4/4 tahtilajin 2. ja 4. iskulla.
Rumpusetin osat > Tom-tom

Rumpusetissä on näinä päivinä yleensä vähintään yksi pikku tom-tom (engl. mounted tom tai rack tom) ja yksi lattia-/iso tom-tom (engl. floor tom). Useammat tom-tomit mahdollistavat laaja-alaisemmat fillit. Pienet tomit on kiinnitetty omaan telineeseen, bassorumpuun, lautastelineeseen tai räkkiin. Niiden halkaisija vaihtelee välillä 6"–14" ja syvyys on n. 6"–12". Lattiatomit (iso tom) seisovat omilla jaloillaan tai ne on kiinnitetty lautastelineeseen tai räkkiin. Niiden halkaisija vaihtelee välillä 14"–18" ja syvyys välillä 12"–16".
Rumpusetin osat > Symbaali

Tärkein symbaali hi-hatin lisäksi rumpusetissä on ride-symbaali, jolla nimensä mukaisesti ”ratsastetaan”, eli soitetaan kapulan päällä symbaalin ”selkään”, ei reunaan. Ride on kiinnitetty joko bassorummussa olevaan telineeseen tai omaan lattiatelineeseensä. Riden koko on yleensä välillä 18"–24".
Rumpuseteissä on yleensä myös ainakin yksi crash- eli aksenttisymbaali, kooltaan yleensä välillä 14"–20". Muita symbaaleja ovat pienikokoinen splash (koko 6"–12"), china (koko 8"–27"), chinasplash, bell ja stack selvennä.
Rumpusettien valmistajia > nykyisiä

yhdysvaltalainen DW
yhdysvaltalainen Gretsch
suomalainen Kumu Drums
yhdysvaltalainen Ludwig-Musser
taiwanilainen Mapex
japanilainen Pearl
englantilainen Premier
yhdysvaltalainen Remo
suomalainen Saari
saksalainen Sonor
belgialainen Stagg
japanilainen Tama
japanilainen Yamaha
Rumpusettien valmistajia > entisiä

yhdysvaltalainen Slingerland
brittiläinen Beverley Drums
Aiheesta muualla

Rumpuihin liittyvää sanastoa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rhadamanthys

Rhadamanthys (Makedonialainen hautakuva ajalta 325 – 300 eaa.
Rhadamanthys (m.kreik. Ῥαδαμάνθυς) oli kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvä viisas kuningas. Hän oli Hefaistoksen tai Zeuksen sekä Europen poika, Minoksen ja Sarpedonin veli.
Kreetan kuningas Asterion kasvatti Rhadamanthyksen. Hän oli kuuluisa oikeamielisyydestään ja viisaudestaan ja antoi kreetalaisille lakikokoelman. Hänestä tuli lopulta yksi Manalan tuomareista. Myös Minos oli yksi Manalan tuomareista. Rhadamanthyksella oli kaksi poikaa Gortys ja Erythros.
Taiteessa

Thomas Mannin romaanissa Taikavuori tuberkuloosiparantolan johtavalle lääkärille yksi potilaista, Lodovico Settembrini, antaa lisänimen Rhadamanthys.
Rolf Zinkernagel

| Rolf Zinkernagel |
| --- | --- |
 Rolf Zinkernagel vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1944 (ikä 81) Basel, Sveitsi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Zürichin yliopisto
Tutkimusalue:  Immunologia
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto
 Nimikirjoitus
Rolf M. Zinkernagel  (s. 6. tammikuuta 1944) on sveitsiläinen tutkija, joka sai vuonna 1996 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Peter Dohertyn kanssa immuunijärjestelmään liittyvistä tutkimuksistaan.
Zinkernagel valittiin Zürichin yliopiston apulaisprofessoriksi 1979 ja professoriksi 1988.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
2.0 (Aikakoneen albumi)

| 2> 0 Aikakone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. lokakuuta 2015
 Formaatti: CD
 Levy-yhtiö: Sony Music
muut julkaisut
| Vuosisadan rakkaustarina 2010 | 2.0 2015 |   |
2.0 on Aikakoneen studioalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2015. Tupla-albumin toinen levy sisältää yhtyeen hittejä.
Kappaleet > CD 1

Paljain jaloin – 3.39
J Lo – 3.27
Mama Mama – 3.42
Hopeasiivet – 3.56
Liian vanha – 3.36
Arabia – 3.51
Galleria – 4.11
Sirius – 3.51
Lumotar – 3.14
Pidän sulle paikkaa – 3.51
Kohoan ilmaan – 3.28
Kappaleet > CD 2

Tähtikaaren taa – 3.46
Alle vaahterapuun – 3.43
Odota – 4.31
Nti Groove – 4.08
Keltainen – 4.28
Aarresaari – 4.31
Opettelen salaa – 4.12
Tulisitko – 4.06
Perhosten yö – 4.47
Anna mun bailaa – 4.22
Hiljaisuus – 5.08
Nti Groove – Remix 2015 – 3.39
Friedrich Meili

Friedrich Meili
Friedrich Meili (2. huhtikuuta 1848 Hinwil – 15. tammikuuta 1914 Zürich) oli sveitsiläinen juristi ja oikeustieteilijä. Hänellä oli asianajotoimisto Zürichissä, kun hän oli ensin opiskellut Sveitsissä ja Saksassa oikeustieteitä ja saanut tohtorinarvon Jenassa vuonna 1870. Hänestä tuli Zürichin yliopiston dosentti ja professori. Hän oli juristina monipuolinen, hallitsi sekä yksityis- että julkisoikeutta sekä kansainvälistä oikeutta sekä talousjuridiikkaa. Erityisen kiinnostunut hän oli liikenne-, myös tietoliikenneasioiden juridiikasta. Hän myös julkaisi teokset "Das internazionale Zivilprozessrecht" ja "Die Kodifikazion des Automobilrechts" sekä "Die drachtlose Telegraphie im internen Recht und Völkerrecht" ja paljon muuta etenkin 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä.
Kaarinan seurakunta

| Kaarinan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Kaarinan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Turun tuomiorovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Kaarinan kirkko
Perustettu:  1309
Jäsenmäärä:  17 409 (2022)
– Osuus asukkaista:  67,5 %
Kirkollisvero:  1,20 %
Kirkkoherra:  Ville Niittynen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaarinan seurakunta on seurakunta Varsinais-Suomessa, Kaarinan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Turun arkkihiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan ja on osa Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Ville Niittynen.  Vuoden 2022 lopussa seurakuntaan kuului 17 409 jäsentä, mikä on 67,5 % alueen asukkaista.
Seurakunnan kirkkona on Kaarinan keskustassa, Hovirinnassa sijaitseva, vuonna 1980 valmistunut Kaarinan kirkko.
Historia

Alkuperäinen Kaarinan seurakunta on yksi Suomen vanhimmista seurakunnista, ja se on mainittu jo vuonna 1309. Sen alueeseen kuului nykyisen Kaarinan kunnan lisäksi myös laaja nykyisin Turkuun kuuluva alue kantakaupungin itä- ja eteläpuolella. Seurakunnan kirkkona oli nykyisin Turun alueella sijaitseva Pyhän Katariinan kirkko.  Nimensä kirkko ja sen mukaisesti myös seurakunta ja nykyinen Kaarinan kunta saivat Pyhän Katariina Aleksandrialaisen mukaan.
Vuosina 1616–1812 Kaarinan seurakunta kuului anneksina Turun ruotsinkieliseen tuomiokirkkoseurakuntaan. Kaarinan seurakunnasta erotettiin Kakskerta rukoushuonekuntana vuonna 1764, kappeliseurakuntana 1858 ja itsenäisenä seurakuntana 1904.
Kun Suomen maaseudulle 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, muodostettiin Kaarinan seurakunnan alueesta Kaarinan kunta. Vuonna 1939 osa sen alueesta liitettiin Turkuun, ja myös vanha Pyhän Katariinan kirkko sijaitsee tällöin Turkuun liitetyllä alueella.  Liitoksesta huolimatta kunnan entinen alue pysyi kuitenkin yhtenä seurakuntana vuoteen 1991 saakka, jolloin se jaettiin kahtia. Tällöin muodostettiin nykyinen Kaarinan kunnan alueella toimiva Kaarinan seurakunta sekä Turun alueella toimiva Katariinanseurakunta. Molemmat kuuluvat kuitenkin Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymään.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaarinan seurakunnan kirkkoherroina:
| --- | --- |
 1556–15XX: kirkkoherra Matias Henrici Raukka  1589–1603: kirkkoherra Jacobus Erici  1603–160X: kirkkoherra Pietari Melartopaeus  1606–1616: kirkkoherra Simo Antinpoika  1616–1640: kirkkoherra Joakim Matiaanpoika Stutaeus  1640–1648: kirkkoherra Eskil Petraeus  1648–1660: kirkkoherra Georg Alanus  1660–1688: kirkkoherra Enevald Svenonius  1688–1694: kirkkoherra Jakob Flachsenius  1694–1694: kirkkoherra Petrus Laurbecchius  1698–1705: kirkkoherra David Lund  1706–1711: kirkkoherra Torsten Rudeen  1711–1713: kirkkoherra Ingemund Bröms  1722–1724: kirkkoherra Gabriel Juslenius  1724–1728: kirkkoherra Juhana Haartman  1728–1735: kirkkoherra Jonas Fahlenius  1735–1744: kirkkoherra Anders Bergius  1745–1746: kirkkoherra Juhani Wallenius :  1746–1749: kirkkoherra Juhana Browallius  1749–1752: kirkkoherra Gabriel Lauraeus  1754–1779: kirkkoherra Samuel Pryss  1779–1788: kirkkoherra Jaakko Gadolin  1789–1812: kirkkoherra Kristian Cavander  1815–1830: kirkkoherra Erik Gabriel Melartin  1831–1835: kirkkoherra Kristian Grönlund  1836–1844: kirkkoherra Kristian Blanqvist  1846–1854: kirkkoherra Karl Gustaf Mellberg  1854–1862: kirkkoherra Fredrik Gabriel Hedberg  1863–1870: kirkkoherra Daniel Ezekiel Hildeen  1871–1904: kirkkoherra Gustaf Ferdinand Mellberg  1906–1911: kirkkoherra Emil Savolin  1913–1935: kirkkoherra Konrad Ahlman  1937–1966: kirkkoherra Väinö Marjanen  1967–1971: kirkkoherra Miika Tarna  1991–2000: kirkkoherra Paavo Väntsi  2001–2014: kirkkoherra Pirjo Vahtola  2015– kirkkoherra Ville Niittynen
KKS Lech Poznań

Poznańin kunnallisstadion
Lech Poznań 2:0 FC Red Bull Salzburg
KKS Lech Poznań on puolalainen, 19 maaliskuuta vuonna 1922 perustettu jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Poznańin kaupunki. Se pelaa kaudella 2022–2023 maansa pääsarjassa Ekstraklasassa. Seura on voittanut maansa mestaruuden kahdeksan kertaa, viimeksi vuonna 2022.
Vuodesta 1933 vuoteen 1994 seura oli Puolan rautatieyhtiö PKP:n tukema, ja seuran nimilyhenne KKS tarkoittaakin "rautatieläistä urheiluseuraa" (Kolejowy Klub Sportowy, Lech puolestaan on Puolan legendaarinen perustaja). Vuonna 2006 Lech Poznań sai tukijakseen kodinkoneita valmistavan Amica-tehtaan ja yhdistyi samalla tehtaan oman Amica Wronki -pääsarjaseuran kanssa. Uusi joukkue koostettiin molempien seurojen parhaista pelaajista ja Amica Wronki siirtyi Lechin reservijoukkueeksi alasarjoihin. Lech pelasi kotiottelunsa Wronkissa stadionremontin aikana vuonna 2009.
Saavutukset

Puolan mestaruus (8): 1983, 1984, 1990, 1992, 1993, 2010, 2015, 2022.
Puolan cupin voitto (5): 1982, 1984, 1988, 2004, 2009.
Puolan supercupin voitto (6): 1990, 1992, 2004, 2009, 2015, 2016.