stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fra Angelico

Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Luca Signorelli, n. 1501, Fra Angelico (osa teoksesta Antikristuksen teot).
Marian ilmestys, n. 1431
Fra Angelico, n. 1437–1446, Transfiguratio Domini.
Fra Angelico, n. 1447, San Lorenzo riceve i tesori della Chiesa.
Fra Angelico, tunnettu myös nimellä Il Beato Fra Giovanni Angelico da Fiesole (1387 tai 1395 Vicchio – 1455 Rooma) oli tunnettu firenzeläinen varhaisrenessanssin ajan taidemaalari. Giorgio Vasari kertoo hänen elämästään kirjassaan Taiteilijaelämänkertoja.
Elämänvaiheita

Kaksikymmenvuotiaana Fra Angelico liittyi Fiesolessa dominikaanisääntökuntaan. Hänen maallikkoveljensä, syntymänimeltään Guido di Pietro oli ennen noviisiksi ryhtymistään opiskellut käsikirjoitusten kuvittajaksi yhdessä veljensä kanssa. Hän teki suuria kuvitustöitä luostarille, ja tilaustöitä Cosimo de’ Medicille. [lähde? ]
Vuosina 1436–1445 Fra Angelico opiskeli teologiaa ja filosofiaa Cortonassa. Hän maalasi näinä vuosina sekä munkkina Fiesolessa ollessaan madonnankuvia, kuten Viimeinen tuomio, Neitsyt Marian kruunaus, Kristuksen itkeminen ja Ristiltä ottaminen. selvennä
Fra Angelico vietti vuodet 1436–1445 Firenzessä. Taiteensuosijan ja tukijan Cosimo de’ Medicin tilauksesta hän maalasi San Marcon madonnan ja 33 Kristuksen elämästä kertovaa teosta. Fra Angelicon ansiota on, että San Marcon luostarista tuli huomattava kristillisen taiteen keskus.
Paavin kutsumana Fra Angelico lähti vuonna 1445 Roomaan, missä hän työskenteli Vatikaanin palveluksessa tehden muun muassa freskon Profeettojen kuoro sekä Viimeinen tuomio. Hän oli vielä vähän aikaa Fiesolessa, mutta palasi sitten Roomaan, missä hän kuoli 1455.
Vaikutteet ja tyyli

Fra Angelicon ennen vuotta 1436 syntyneissä teoksissa katsotaan olleen paljon vaikutteita Giottolta, mutta myöhemmät teokset kuuluvat varhaisrenessanssiin. Gotiikan aikana maalaukset sommiteltiin kolmiosaisiksi. Niissä oli keski- ja sivuosat. Hahmot erotettiin toisistaan ja etäisyysvaikutuksia ei kuvattu. Fra Angelicon työt kuvastavat tyylikaudesta riippumatta syvää rauhaa.
Teoksia

yksityiskohta teoksesta Ristiinnaulittu ja San Domenico (1437–1446)
Neitsyt Marian ilmestys
Neitsyt Maria, Kristus-lapsi ja pyhimykset (1437–1446)
yksityiskohta teoksesta Enkelin ilmoitus
yksityiskohta teoksesta Mare de Déu de la Humilitat , 1435
Apostoli Jaakob vapauttaa Hermogeneen n. 1426
Kristuksen hautaus, n. 1450
San Marcon alttaritaulu, 1438–1440
Kristus tuomitsee, 1447
Profeetat, 1447
Fresko, Cappella di San Brizio, 1447
Kuolleen Kristuksen surijat, 1436
Viimeinen tuomio, 1431
Marian ilmestys 1437–1446
Marian ilmestys, pyhä Dominicus,  1437–1446
Itsesytyntä

Itsesytyntä (spontaani itsesyttyminen) on oletettu ilmiö, jossa ihminen syttyy palamaan ilman mitään näkyvää syytä. Itsesytyntää on tarjottu esimerkiksi paranormaalista ilmiöstä, jota tiede ei pysty selittämään. Itsesytyntänä pidettyjä tapauksia tunnetaan lukuisia.
Eläimiin kohdistuneita itsesytyntätapauksia ei tunneta.
Huomiota herättäneenä ilmiönä itsesytyntää on käsitelty usein myös fiktiossa. Fiktiviisiä esimerkkejä löytyy jo muiden muassa Charles Dickensin ja Nikolai Gogolin kirjallisuudesta 1800-luvulta. Myös väitettyjä todellisia itsesytyntätapauksia on käsitelty kirjoissa; ilmiöstä kirjoittaneisiin kuuluu Larry E. Arnold.
Hypoteeseja itsesytynnän mekanismista

Itsesytyntätapauksissa on todettu joukko toistuvia piirteitä, joista osa erottaa ne muunlaisista tulipaloista.
Vaikka itsesytynnän väitetään tapahtuvan spontaanisti, monessa tunnetuissa tapauksissa käsillä on ollut jokin sytytyslähde (usein savuke), mutta ei mitään sytytystä helpottavaa ainetta kuten bensiiniä. Jotkin tapaukset ovat tapahtuneet todistajien silmien edessä ilman näkyvää sytytyslähdettä ulkotilassa.
Tulipalo on yleensä rajoittunut uhrin ruumiiseen. Läheiset huonekalut ja kodinkoneet eivät ole merkittävästi vaurioituneet. Uhrin välittömässä läheisyydessä esiintyy hyvin vähän jos lainkaan vaurioita.
Uhrin ruumis on yleensä pahemmin palanut kuin tavallisessa tulipalossa. Palovammat eivät kuitenkaan jakaudu tasaisesti eri ruumiinosien kesken. Yleensä vartalo on pahimmin vahingoittunut, joskus lähes täysin tuhkaksi palanut, mutta ääreisosat ovat vahingoittumattomat.
Useimmat itsesytyntätapaukset ovat sattuneet sisätiloissa.
Korkealla, esimerkiksi kaappien päällä, olevat laitteet kuten televisiot ovat vaurioituneet joskaan eivät palaneet.
Itsesytyntä on ollut vaikeasti selitettävä ilmiö. Ihmisruumis, josta noin 75 % on vettä, palaa huonosti. Kuitenkin useissa itsesytyntätapauksissa uhrin ruumis on palanut lähes tuhkaksi. Ruumiin polttamisen näin täydellisesti on katsottu vaativan yli 1 700 °C:n lämpötiloja – nykyaikaisissa krematorioissa poltto tapahtuu noin 1 100 °C:n lämpötilassa, minkä jälkeen luut on vielä hienonnettava mekaanisesti. Henkirikosten uhrien ruumiita on usein yritetty hävittää polttamalla (murhia on jopa yritetty lavastaa itsesytynnäksi) palavien nesteiden avulla, mutta polttoaineen loputtua ruumis lakkaa palamasta.
Hypoteeseja itsesytynnän mekanismista > Kynttilänsydänefekti

Yleisen hypoteesin mukaan itsesytynnässä on kyse "kynttilänsydänefektistä" (englanniksi "wick effect"): ruumiin rasva toimii polttoaineena ja vaatteet sydämenä. Tuli olisi syttynyt ulkoisesta lähteestä, esimerkiksi tupakasta. Hypoteesi on testattu BBC:n järjestämässä kokeessa, jossa huopaan kääritty sian ruho sytytettiin pienen bensiinimäärän avulla. Ihon palettua puhki ihonalainen rasva alkoi sulaa ja valua ulos, ja myöhemmin rasvaa vapautui polttoaineeksi myös luuytimestä. Seitsemän tunnin palamisen jälkeen palo karkasi käsistä sytyttäen koko huoneen voimakkaasti palamaan ja palo sammutettiin. Sian todettiin palaneen pahoin, muttei tuhkaksi. Palon lämpötila oli koko ajan pysynyt melko tasaisena, eikä se noussut yli 800 °C:n. Ympäröivät huonekalut ja huone vaurioituivat palossa pahoin. Jopa palon kestävä kamera oli sulanut muodottomaksi möykyksi.
Kokeen perusteella ei pystytty selittämään täysin itsesytyntätapausten ominaispiirteitä:
Kokeessa havaittiin liekkien jäävän mataliksi (korkeimmillaan noin 50 cm).
Huoneessa olevat esineet vaurioituivat pahasti, koska palon tuottama lämpö sytytti ne palamaan.
Ruho paloi erittäin pahoin, mikä johtui palon pitkästä kestosta, mutta se ei palanut tuhkaksi.
Koska polttoaineena toimii rasva, vähän rasvaa sisältävät ruumiinosat jäävät palamatta.
Lisäksi palamisen tulisi oletetusti tapahtua suljetussa tilassa, jottei synny vetoa, joka voimistaisi palamista ja aiheuttaisi tulen leviämisen. Tosin BBC:n kokeessa tuli levisi seitsemän tunnin palamisen jälkeen rajusti koko koetilaan. Eivätkä kaikki itsesytyntätapaukset ole tapahtuneet suljetussa tilassa sisällä.
Hypoteeseja itsesytynnän mekanismista > Ketoosi

Uusimman hypoteesin mukaan itsesytynnän aiheuttaisi ketoosissa syntyvä asetoni. Ketoosin voi aiheuttaa muun muassa paastoaminen tai alkoholismi. Biologi Brian J. Fordin järjestämässä kokeessa asetonissa marinoitu sianliha paloi tuhkaksi puolessa tunnissa. Raajat jäivät palamatta kuten usein itsesytyntätapauksissa, ilmeisesti koska niissä on vähemmän rasvaa, johon asetonia voi kertyä.
Oletettuja itsesytynnän uhreja

Robert Francis Bailey
John Irving Bentley
Alan J. Hinkle
George I. Mott
Mary Hardy Reeser
Jeannie Saffin
Henry Thomas
Anne Gertrude Web
Michael Faherty
Oletettuja itsesytynnästä selvinneitä

Jack Angel
Frank Clewer
Wilfred Gowthorpe
Aiheesta muualla

Kokeesta BBC:n sivuilla (englanniksi)
Ihmisen spontaani palaminen Skepsiksen sivuilla
Voiko ihminen viinnanjuonnista palaa?, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 12.10.1930, nro 41, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nykanor Onatskyi

| Nykanor Onatskyi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. tammikuuta 1875 Homenkove, Pultavan kuvernementti
Kuollut: 23. marraskuuta 1937 (62 vuotta) Pultava
Ammatti:  kuvataiteilija, runoilija, museonjohtaja
Taiteilija
Taidesuuntaus:  realismi
Nykanor Onatskyi, ukr. Никанор Онацький (9. tammikuuta 1875 Homenkove, Pultavan kuvernementti – 23. marraskuuta 1937 Pultava) oli ukrainalainen museonjohtaja, taidemaalari ja runoilija. Opiskeltuaan 1900–1905 Odessan taidekoulussa ja sen jälkeen 1905 Ilja Repinin oppilaana Pietarin taideakatemian taidekoulussa hän työskenteli piirustuksenopettajana Lebedynin (1906–1913) ja Sumyn kouluissa.
Onatskyi perusti Sumyn taidemuseon ja toimi sen johtajana 1920–1933. Museo on sittemmin nimetty hänen mukaansa. Hän johti Pultavan paikallismuseota 1933–1937. Hän liittyi 1929 Kommunistisen Ukrainan taiteilijaliittoon. Hänen värikkäät ja realistiset maalauksensa esittävät lähinnä maisemia ('Kuutamoyö', 1908, 'Auringonkukkia', 1916, ja 'Heinärukoja', 1933) ja maalasi myös asetelmia ('Syreenit', 1935). Hänen runojaan ilmestyi Ridnyi Krai -lehdessä ja antologioissa. Hän kirjoitti myös näytelmiä.
NKVD pidätti Onatskyin 1934, 1935 ja 1937. Häntä syytettiin "vastavallankumouksellisesta toiminnasta", ja hänet teloitettiin.
Törebodan kunta

| Törebodan kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Keskustaajama:  Töreboda
Kuntakoodi:  1473
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  540,69 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  9 207
 – Väestötiheys:  17,0 as./km²
 
 www.toreboda.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Törebodan kunnan alueella sijainneet pitäjät.
Törebodan kunta (ruots. Töreboda kommun) on Länsi-Götanmaan läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Länsi-Götanmaahan. Kunnan keskustaajama on Töreboda.
Kunnan maapinta-ala on 540,69 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 9 207 henkeä (31.12.2021).
Vuonna 2007 kunnassa oli 164,27 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 30,2 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Vuonna 1909 osa Björkängin maalaiskunnasta erotettiin Törebodan kauppalaksi, ja samalla jo vuonna 1883 perustettu taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin. Vuonna 1939 maalaiskunta liitettiin Törebodan kauppalaan. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin kolme "suurkuntaa":
Moholm (Beateberg, Bällefors, Ekeskog, Fägre, Hjälstad, Mo, Sveneby ja Trästena)
Undenäs (Halna ja Undenäs)
Hova (Hova ja Älgarås)
Näistä Moholm sai nimensä Moholmin taajaväkisen yhdyskunnan mukaan. Lisäksi Bäckin ja Fredsbergin maalaiskunnat liitettiin Törebodan kauppalaan. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa muodostettiin Törebodan kunta yhdistämällä kauppala ja Moholmin maalaiskunta sekä Halnan seurakunta Undenäsin maalaiskunnasta ja Älgaråsin seurakunta Hovan maalaiskunnasta. Kahdesta viimeksi mainitusta kunnasta Undenäs liitettiin Karlsborgin kuntaan ja Hova Gullspångin kuntaan.
Väestönkehitys

| Törebodan kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 12 216 | 12 216 |
| 1955 | 1955 |    | 11 787 | 11 787 |
| 1960 | 1960 |    | 11 316 | 11 316 |
| 1965 | 1965 |    | 10 870 | 10 870 |
| 1970 | 1970 |    | 10 192 | 10 192 |
| 1975 | 1975 |    | 10 231 | 10 231 |
| 1980 | 1980 |    | 10 393 | 10 393 |
| 1985 | 1985 |    | 10 204 | 10 204 |
| 1990 | 1990 |    | 10 481 | 10 481 |
| 1995 | 1995 |    | 10 425 | 10 425 |
| 2000 | 2000 |    | 9 642 | 9 642 |
| 2005 | 2005 |    | 9 470 | 9 470 |
| 2010 | 2010 |    | 9 113 | 9 113 |
| 2015 | 2015 |    | 9 293 | 9 293 |
| 2020 | 2020 |    | 9 281 | 9 281 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 1 120 | 12,1 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 177 | 1,9 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 387 | 4,2 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 7 609 | 81,9 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 129 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,4 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 2,4 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 113 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,1 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 165 021 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 52 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 18,3 %
18–64-vuotiaat: 58,4 %
65 vuotta täyttäneet: 23,2 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 8,1 | 6,2 |
|   | jalostus | 37,9 | 33,7 |
|   | palvelut | 51,5 | 58,0 |
|   | tuntematon | 2,5 | 2,1 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 3 366 | 3 972 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 84,7 |  |
Taajamat

Kunnassa on 3 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 57,6 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 3 868 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Töreboda | 4 189 |
| 2 | Moholm | 640 |
| 3 | Älgarås* | 416 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kuntaan vain osittain, ja edellä on merkitty kunkin taajaman tähän kuntaan kuuluvan osan väestö. Koko Älgaråsin taajamassa on 417 asukasta, ja se kuuluu pieniltä osin myös Gullspångin kuntaan.
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Lagerfors
Slätte
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Fägre
Hajstorp
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Törebodan kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 6 | 7 | 7 | 8 | 8 | 7 | 8 | 8 | 8 | 8 | 8 | 7 | 7 | 9 | {{{m2022}}} |
|   | Keskustapuolue | 16 | 16 | 15 | 13 | 12 | 12 | 11 | 10 | 10 | 10 | 6 | 7 | 6 | 5 | {{{c2022}}} |
|   | Liberaalit | 4 | 3 | 3 | 2 | 3 | 3 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 | 1 | {{{fp2022}}} |
|   | Kristillisdemokraatit | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 2 | 3 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | {{{kd2022}}} |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | {{{mp2022}}} |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 13 | 15 | 15 | 16 | 16 | 16 | 13 | 17 | 13 | 14 | 11 | 12 | 11 | 10 | {{{s2022}}} |
|   | Vasemmistopuolue | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 4 | 3 | 2 | 2 | 2 | 2 | {{{v2022}}} |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 3 | 4 | {{{sd2022}}} |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | {{{övr2022}}} |
|   | Yhteensä | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 41 | 31 | 31 | 31 | 31 | Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”{”. |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Beatebergin piiri
Bäckin piiri
Bälleforsin piiri
Ekeskogin piiri
Fredsbergin piiri
Fägren piiri
Halnan piiri
Hjälstadin piiri
Mon piiri (Länsi-Götanmaa)
Svenebyn piiri
Trästenan piiri
Törebodan piiri
Älgaråsin piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Töreboda
Fredsberg-Bäck
Fägre
Hova-Älgarås*
Asteriskilla (*) merkitty Hova-Älgaråsin seurakunta kuuluu osittain Törebodan kuntaan ja osittain Gullspångin kuntaan.
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Beateberg (Ruda)
Bäck
Bällefors
Ekeskog
Fimmerstad*
Fredsberg
Fägre
Halna
Hjälstad
Kyrketorp*
Mo
Sveneby
Säckestad*
Tiberg* (Hunnekulla)
Trästena
Töreboda (Björkäng)
Älgarås
Seurakunnat > Kirkot

Beatebergin kirkko
Halnan kirkko
Hjälstadin kirkko
Mon kirkko
Svenebyn kirkko
Trästenan kirkko
Törebodan kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Törebodan kunnan kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Töreboda kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä tästä ja maalaiskuntia koskevista artikkeleista.
Länsi-Götanmaan läänin kunnat
Kartta Törebodan kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Valtakunnanvouti

Valtakunnanvouti (ruots. riksfogde) on Suomen ulosottohallinnon päällikön virkanimike.
Valtakunnanvouti johtaa Ulosottolaitosta, joka aloitti toimintansa 1. joulukuuta 2020. Virasto toimii Turussa. Suomen ensimmäinen valtakunnanvouti on Juhani Toukola. Hän toimi aiemmin oikeusministeriön ulosottojohtajana, joka virka lakkautettiin samalla kun valtakunnanvoudinvirasto perustettiin 2010 uudeksi keskusvirastoksi oikeusministeriön alaisuuteen. Vuodesta 2020 lähtien valtakunnanvoudinvirasto on ollut osa uutta Ulosottolaitosta.
Tasavallan presidentti nimitti 8.12.2023 uudeksi valtakunnanvoudiksi oikeustieteen kandidaatti, varatuomari Veikko Minkkisen viiden vuoden määräajaksi 1.1.2024 lukien.
Lenkkimakkara

Lenkkimakkara
Makkarangrillausta Saksan Thüringenissä
Lenkkimakkara on vaalea homogeenisen makkaramassan muodostama ruokamakkara, paksumpi kuin nakki. Se on usein lenkin muotoinen, koska se on aikoinaan kypsennetty vartaaseen pujotettuna. Muoto on antanut makkaralle nimen. Lenkkimakkaraa käytetään enimmäkseen ruoanvalmistukseen palasina, esimerkiksi makkarakastikkeeseen tai makkarakeittoon. Sitä voi myös grillata tai valmistaa uunimakkaraksi, mutta toisin kuin grillimakkaran kuori, lenkkimakkaran kollageeni- tai muovikuori ei ole tarkoitettu syötäväksi. Lenkkimakkaraa voi käyttää myös kylmänä arkisiin voileipiin tai salaattiin.
Lenkki- ja grillimakkaroita tavataan lämmittää hiili-, kaasu- ja sähkögrilleissä. Lenkkimakkaraa valmistetaan usein myös uunissa tai saunan kiukaalla lämmittämällä, jolloin makkara usein kiedotaan folioon. Makkaraa lämmitetään syötäväksi toisinaan myös mikroaaltouunissa tai paloiteltuna paistinpannulla.
Kesäisin makkaroiden grillaaminen grillissä on suosittua. Makkaroita voidaan paistaa nuotiolla tai sisätiloissa takassa. Erityisesti juhannus on Suomessa makkaran sesonkiaikaa.
Kirjallisuutta

Vuorela, Toivo 1961. Die finnischen Würste (Studia Fennica, Revue de linguistique et d'ethnologie finnoises, Tome IXe) Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura
Aiheesta muualla

Rahola, Jaakko: Makkarasanoja (Arkistoitu – Internet Archive)
Sigurd Lewerentz

| Sigurd Lewerentz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. heinäkuuta 1885
Kuollut: 29. syyskuuta 1975 (90 vuotta)
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  arkkitehti
    
Sigurd Lewerentz (29. heinäkuuta 1885 – 29. syyskuuta 1975) oli ruotsalainen arkkitehti, joka tunnetaan erityisesti Gunnar Asplundin kanssa suunnittelemastaan Skogskyrkogårdenin hautausmaasta. Hänen käsialaansa on muun muassa hautausmaalla sijaitseva uusklassistinen Ylösnousemuskappeli.
Töitä

Ylösnousemuskappeli, Skogskyrkogården (1926)
Riksförsäkringsverket, Tukholma (1931)
Pyhän Pietarin kirkko, Klippan (1966)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sigurd Lewerentz Wikimedia Commonsissa
Heinälaatikko

Saksalainen heinälaatikko museossa
Heinälaatikko on keittolaatikko, joka on vuorattu heinillä. Se on pitkää kypsymistä vaativan ruoan valmistamiseen tarkoitettu laatikko. Aiemmin käytettiin heinälaatikoita tai muita keittolaatikoita, jotka oli vuorattu esimerkiksi sanomalehdillä. Heinälaatikkoa käytettiin paljon ensimmäisen maailmansodan jälkeisenä aikana, jolloin enrgian säästämiseen oli suuri tarve. Nykyisin vastaavaan tehtävään käytetään joko itse tehtyjä styrokslaatikoita, muovista tehtyjä haudepesiä tai valmiina ostettuja haudutuslaatikoita.
Ruoka valmistetaan alustavasti liedellä ja annetaan sen kypsyä 10–15 minuuttia. Sen jälkeen se siirretään heinälaatikkoon tai sen nykyaikaiseen vastineeseen, laatikon kansi suljetaan, ja ruoka jätetään hautumaan useaksi tunniksi tai yön yli. Välillä voi katsoa onko ruoka riittävän kypsä, mutta kypsymisajan oppii kokemuksen kautta.
Aiheesta muualla

Heinälaatikko