stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maalaiskunta
Kanada

Kanadassa jokainen provinssi päättää itse kunnallishallinnostaan. Alberta, Manitoba, New Brunswick ja Saskatchewan ovat ainoat provinssit, joissa on maalaiskuntia. Maalaiskunnilla on kevyemmät lakisääteiset velvoitteet kuin kaupunkikunnilla.
Venäjä

Venäjän kunnat ovat kaupunkikuntia tai maalaiskuntia.
Viro

Viron kunnat ovat kaupunkeja tai maalaiskuntia.
Thomas Harriot

Thomas Harriot vuonna 1602
Thomas Harriot (n. 1560 – 2. kesäkuuta 1621) oli englantilainen tähtitieteilijä, matemaatikko, etnografi ja kääntäjä. Joissakin lähteissä hänen sukunimekseen ilmoitetaan vaihtoehtoisesti Harriott tai Hariot. Hänen on arveltu tuoneen perunan Britteinsaarille. Tuoreet tutkimukset osoittavat Harriotin laatineen ensimmäiset piirrokset Kuusta hänen tarkkailtuaan Maan kiertolaista kaukoputkella heinäkuussa 1609, joitakin kuukausia ennen Galileo Galileita.
Harriot tutki Kuuta kaukoputkella 26. heinäkuuta 1609 ja piirsi sen perusteella karttoja, mutta hänen löytönsä tulivat julki paljon myöhemmin kuin Galilein. Tähän lienee vaikuttanut se, että Harriotilla ei ollut juurikaan suhteita hoviin tai ylhäisöön, toisin kuin Galileilla.
Brittiläinen kuuluisa tähtitieteilijä Sir Patrick Moore väittää, että Harriotin kuukartta on parempi kuin Galilein ja vuosina 1612–1613 tehdyt kartat ovat suorastaan mestariteoksia. Niihin on kuvattu tarkasti Kuun vuoret, kraatterit ja tasangot.
Aiheesta muualla

Harriot, Thomas
The Englishman who beat Galileo (Arkistoitu – Internet Archive)
The Soft Logic of Thomas Harriot (Arkistoitu – Internet Archive)
Annotated Translation of Harriot's Praxis
The Thomas Harriot Seminar (Arkistoitu – Internet Archive)
A Brief and True Report of the New Found Land of Virginia (1588) online pdf text edition
UK Telescope400 Event (July 26th 2009)
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 437.  ("Thomas Harriot (1560–1621)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Tomi Niemi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 24. huhtikuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
0000–1993: MäKi
1994–1995: PiTU
1996–1999: Jazz
1999–2000: Ipswich Town
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001 | MuSa | 26 | (0) |
| 2002–2003 | Jazz | 33 | (0) |
| 2016 | MäKi | 14 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 73 | (2) |
Maajoukkue
| 1998 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 1998–1999 | Suomi U17 | 4 | (0) |
| 2000 | Suomi U18 | 2 | (0) |
| 2001 | Suomi U19 | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. heinäkuuta 2017.
Tomi Niemi (s. 24. huhtikuuta 1982 Pori) on suomalainen entinen jalkapallomaalivahti.
Niemen ensimmäinen seura oli Mäntyluodon Kiri, josta hän siirtyi 12-vuotiaana Pihlavan Työväen Urheilijoihin ja kahden vuoden jälkeen  FC Jazzin C-junioreihin. Vuodet 1999–2000 Niemi vietti Englannissa Ipswich Townin junioriakatemiassa. Hän pelasi myös seuran reservijoukkueessa ja palasi Suomeen joulukuussa 2000. Seuraavan kesän Niemi edusti Ykkösessä Musan Salamaa ja oli Suomen 18-vuotiaiden maajoukkueen ykkösmaalivahti samana kesänä Suomessa pelatuissa alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa.
Veikkausliigassa Niemi teki debyyttinsä kauden 2002 avauskierroksella. Hän pelasi Jazzissa kahden kauden aikana yhteensä 33 liigaottelua. Toukokuussa 2003 Niemi loukkaantui vakavasti ja oli sääriluun murtumisen takia poissa kentiltä kolme kuukauden ajan.
Loukkaantumisten vuoksi Niemi lopetti liigauransa kauteen 2003 ja on sen jälkeen esiintynyt kenttäpelaajana Mäntyluodon Kirin riveissä Satakunnan piirin alasarjoissa.
The Hours that Remain

| The Hours that Remain Mercenary |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. elokuuta, 2006
 Tuottaja(t): Jacob Hansen
 Tyylilaji: melodinen death metal, progressiivinen metal, power metal
 Kesto: 61.51
 Levy-yhtiö: Century Media
Mercenaryn muut julkaisut
| 11 Dreams 2004 | The Hours that Remain 2006 | Architect of Lies 2008 |
The Hours that Remain on Mercenaryn neljäs studioalbumi. Levy on ensimmäinen, jolla Henrik "Kral" Andersen, yksi perustajajäsenistä, ei ole mukana. Tällä albumilla yhtye on valinnut edellisiä tuotoksiaan progressiivisemman lähestymistavan, mutta mukana on yhä elementtejä melodisesta death metalista ja power metalista.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD Redefine Me – 6.06  Year of the Plague – 5.29  My World is Ending – 5.26  This Eternal Instant – 6.10  Lost Reality – 8.02  Soul Decision – 5.03  Simplicity Demand – 6.35  Obscure Indiscretion – 4.46  My Secret Window – 6.29  The Hours that Remain – 8.07 Erikoispainoksen bonuskappaleet Into the Sea of Dark Desire/World Hate Center – 6.27 (live)  11 Dreams – 6.50 (live) :  DVD Vain erikoispainos. Firesoul – 4.56 (Video Edit)  Intro — reDestructDead – 5.45 (Live Dynamo, 2005)  Firesoul – 8.04 (Live Dynamo, 2005)  Intro — World Hate Center – 6.45 (Live Dynamo, 2005)  11 Dreams – 8.20 (Live Dynamo, 2005)  Intro — reDestructDead – 6.18 (Live, Pratten 2006)  Firesoul – 8.27 (Live, Pratten 2006)  Sharpen The Edges – 5.42 (Live, Pratten 2006)  Into The Sea — World Hate Center – 6.51 (Live, Pratten 2006)  11 Dreams – 8.18 (Live, Pratten 2006)
Kokoonpano

Mikkel Sandager – laulu
Jakob Mølbjerg – kitara
Martin Buus – kitara
Mike Park – rummut
Morten Sandager – kosketinsoitin
Kokoonpano > Vierailijat

Jacob Hansen – bassokitara
Björn "Speed" Strid (Soilwork) – laulu (kappale "Redefine Me")
Marcus Bischoff (Heaven Shall Burn) – laulu (kappale "Soul Decision")
Arvostelut

Allmusic:
Imperiumi: 7½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

The Hours that Remain Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Hours that Remain Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tirso

Fordongianuksen silta
Sähköistykseen tarvittavan padon rakentamisessa käytetty hevosavusteinen juna Tirsolla noin vuonna 1919
Tirso on joki Italian Sardiniassa, ja on pituudeltaan Sardinian saaren mittavin, 152 kilometriä. Se laskee Välimereen saaren länsipuolella sijaitsevaan matalaan Oristanon lahteen Oristanon kaupungin lähellä. Valuma-alueen tärkein järvi on Lago Omodeo, sähköntuotantoa varten padottu tekojärvi, joka on rakennettu vuonna 1924.
Tikka

Tikka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
tikat (Picidae), lintuheimo
tikka, tikanheiton peliväline
tikka, intialainen ruoka
Tikka, kaupunginosa Jyväskylässä
Tikka, asemerkki
Tikka T3, pulttilukkoinen metsästyskivääri
Espoon Tikka, Espoon Iivisniemessä toimiva urheiluseura
Tikka communications, Joensuussa toiminut puhelinyhtiö
Tikkakosken Tikka, jyväskyläläinen urheiluseura
Venäläinen tikka, HF-radiotaajuusaluetta häirinnyt signaali
Henkilöt

Tikka on myös seuraavien ihmisten sukunimi:
Eeva Tikka (s. 1939), kirjailija
Erja Tikka (s. 1953), poliitikko
Esko Tikka (1924–2016), yritysjohtaja, teollisuusneuvos, Jussi Tikan poika
Eveliina Tikka (s. 1995), malli ja missi
Hannu Tikka, arkkitehti
Heikki Tikka, muusikko
Iida Tikka, televisiotoimittaja
Juha Tikka (1929–2001), kontra-amiraali, Suomen merivoimien komentaja 1983–1990
Juha Tikka (s. 1955), säveltäjä, kapellimestari ja muusikko
Juha-Pekka Tikka, toimittaja
Jussi Tikka (1895–1963), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Kari S. Tikka (1944–2006), veroprofessori
Kari Tikka (1946–2022), säveltäjä, kapellimestari ja oboisti
Maija Sofia Tikka, Sofia Martikka (1928–2000), kirjailija
Marko Tikka (s. 1970), historiantutkija
Olavi Tikka, laulaja ja lauluntekijä
Olli Tikka (1923–2012), eversti ja Pohjan prikaatin ja Panssariprikaatin komentaja
Otto Tikka (s. 1990), salibandyn pelaaja
Pertti Tikka (s. 1955), hiihtosuunnistaja
Pia Tikka (s. 1961), elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Pirkkoliisa Tikka (s. 1947), oopperalaulaja ja näyttelijä
Raimo Tikka (s. 1938), kestävyysjuoksija
Saara Tikka, oik. Saara Malmqvist (s. 1942), taidemaalari
Seppo Tikka (1942–2015), kansanedustaja ja toimittaja
Taija Tikka (s. 1998), lentopalloilija
Taneli Tikka (s. 1978), internet-yrittäjä
Tommi Tikka (s. 1995), jääkiekkoilija
Yrjö Tikka (1898–1973), eversti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tikka”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Thomas Hardwicke

Thomas Hardwicke,
John Grayn litografia, 1830
Cyprinus auratus, kultakala,
Hardwicken vesiväri
Thomas Hardwicke (1755 – 3. toukokuuta 1835) oli englantilainen ammattisotilas ja eläintieteilijä.
22-vuotiaana Hardwicke liittyi Itä-Intian komppaniaan ja asui Intiassa 1777–1823. Hän sai kenraalimajurin arvon 1819, erosi virastaan ja muutti Englantiin 1823. Täällä hän kirjoitti yhdessä John Edward Grayn kanssa teoksen Intian eläimistä, Illustrations of Indian Zoology (1830–35).
Intiassa asuessaan Hardwicke matkusteli eri puolilla niemimaata. Näillä matkoilla hän keräsi eläintieteellisiä näytteitä ja keräsi myös huomattavan kokoelman eläinaiheisia maalauksia, joita hän hankki paikallisilta taiteilijoilta. Useimmat maalauksista olivat kuolleista eläimistä, joita Hardwicke osti ja sai keräilijöiltä, mutta paljon oli myös elävistä eläimistä. Jättäessään Intian hänellä oli suurin kokoelma piirroksia ja maalauksia intialaisista eläimistä mitä koskaan oli kenelläkään ollut. Taiteilijat jäivät tuntemattomiksi, mutta he olivat taitavia ja huolellisia, ja heidän tyylinsä oli kehittynyt vesiväreillä maalaamiseen. Kokoelma liitettiin British Museumin kokoelmiin 1835 ja jaettiin myöhemmin Luonnonhistoriallisen museon (Natural History Museum) kanssa, ja se käsittää 4 500 taideteosta.
Hardwicken innostus Intian luonnonhistoriaan tarttui hänen maanmiehiinsä, joiden kanssa hän oli kirjeenvaihdossa. Hän oli yhteydessä Sir Joseph Banksin kanssa, joka oli Royal Societyn puheenjohtaja, ja hänestä tuli Royal Societyn jäsen 1813. Hänen kokoelmaansa käyttivät hyväkseen monet eläintieteilijät, kuten J. E. Gray. Hardwicke itse kustansi Illustrations of Indian Zoologyn ja se käsitti 202 suurta käsinmaalattua taulua, mutta hän ehti kuolla ennen kuin tekstiosa oli kirjoitettu.
Hardwicke tutki etenkin lintuja ja kuvaili ja nimesi muun muassa viiruhelmikanan (Acryllium vulturinum). Nisäkkäistä hän nimesi goraalin. Hänen kunniakseen on nimetty japaninkurppa (Gallinago hardwickii) ja rusovatsalehvi (Chloropsis hardwickii).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Hardwicke Wikimedia Commonsissa
Muotokuva (tekstissä on elinaika väärin) (Arkistoitu – Internet Archive)
Threshold (albumi)

| Threshold HammerFall |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Lundgård Studios, Tanska
 Julkaistu: 18. lokakuuta, 2006
 Tuottaja(t): Charlie Bauerfiend
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 50.09
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  Ruotsi – 1.   Itävalta – 30.   Sveitsi – 32.   Ranska – 192. 
HammerFallin muut julkaisut
| Chapter V: Unbent, Unbowed, Unbroken 2005 | Threshold 2006 | Steel Meets Steel – Ten Years of Glory 2007 |
Threshold on power metal -yhtye HammerFallin seitsemäs albumi, ja se julkaistiin 18. lokakuuta Euroopassa. Hammerfall pääsi albumillaan Ruotsissa listaykköseksi.
Kappaleet

Threshold – 4.43 (säv. Dronjak/Cans)
The Fire Burns Forever – 3.20 (säv. Dronjak/Cans)
Rebel Inside – 5.32 (säv. Dronjak)
Natural High – 4.13 (säv. Dronjak/Cans)
Dark Wings, Dark Words – 5.01 (säv. Dronjak/Cans)
Howlin' With The 'Pac – 4.04 (säv. Dronjak/Cans)
Shadow Empire – 5.13 (säv. Dronjak/Cans/Elmgren)
Carved In Stone – 6.10 (säv. Dronjak/Cans)
Reign Of The Hammer – 2.48 (säv. Elmgren)
Genocide – 4.41 (säv. Dronjak/Cans/Elmgren)
Titan – 4.24 (säv. Dronjak/Cans)
Kokoonpano

Joacim Cans – laulu
Oscar Dronjak – kitara
Stefan Elmgren – kitara
Magnus Rosén – basso
Anders Johansson – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Soundi:
Aiheesta muualla

Threshold (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Threshold (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Marcel Pagnol

Marcel Pagnol vuonna 1948.
Marcel Pagnol (28. helmikuuta 1895 Aubagne – 18. huhtikuuta 1974 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvaohjaaja, jonka tyylilajina oli useimmiten lämmin komedia. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1946 ensimmäisenä elokuvantekijänä.
Elämä ja teokset

Pagnol syntyi Etelä-Ranskan Aubagnessa Marseillen lähellä ja opiskeli englanninopettajaksi, jona hän toimi viitisen vuotta kotiseudullaan ja vuosina 1922–1927 Pariisissa. Hänet vapautettiin terveyssyistä sotilaspalveluksesta tykistössä 1915, ensimmäisen maailmansodan alkuhetkillä.
Pagnol kirjoitti Pariisissa väljästi omaelämäkerrallisen näytelmän Topaze sekä suuren suosion saaneen "Marseille-trilogian" Marius, Fanny ja César, jota esitettiin 1930-luvulla Suomenkin teattereissa ja josta on tehty useita elokuva- ja televisiosovituksia. Vuonna 1926 Pagnol näki Lontoossa yhden ensimmäisistä äänielokuvista ja päätti suuntautua elokuva-alalle. Hän otti yhteyttä Paramount Pictures -elokuvayhtiöön, minkä tuloksena Alexander Korda ohjasi filmiversion Pagnolin näytelmästä Marius vuonna 1931. Se oli yksi suosituimpia varhaisia ranskankielisiä äänielokuvia, ja pian Pagnol perusti Marseillen lähelle oman elokuvastudion, josta tuli suuri menestys. Sekä näytelmissään että elokuvissaan Pagnol käytti aikansa tunnetuimpia ranskalaisnäyttelijöitä kuten Fernandel, Raimu ja Blavette.
1950-luvulla Pagnol kirjoitti lapsuusmuistoihinsa pohjautuvat nostalgiset romaanit La Gloire de mon père (suom. Isäni kunnian päivä), Le Château de ma mère ja Le Temps des secrets. Kahdesta ensimmäisestä Yves Robert teki 1990-luvun alussa elokuvat Isäni kunnian päivä ja Äitini linna. 1960-luvulla Pagnol julkaisi niin ikään Provenceen sijoittuvan romaanin L’Eau des collines, joka koostui kahdesta osasta: ”Jean de Florette” ja ”Manon des sources”. Näistä jälkimmäinen perustui Pagnolin jo 1952 käsikirjoittamaan ja ohjaamaan samannimiseen elokuvaan. Vuonna 1986 Claude Berri ohjasi romaanin pohjalta elokuvat Jean de Florette (suomeksi myös nimellä Katkeruuden lähde) ja Rakkauden lähde, joiden pääosia esittivät Yves Montand, Gérard Depardieu, Emmanuelle Béart ja Daniel Auteuil.
Muuta

Vuonna 2006 Thierry Chabert ohjasi Pagnolin lapsuus- ja nuoruusmuistoihin perustuvan kaksiosaisen tv-draaman Marcel Pagnolin nuoruusvuodet (Le Temps des secrets, le temps des amours).
Kirjalliset teokset

Topaze (1930, näytelmä)
Marius (1930, näytelmä)
Fanny (1932, näytelmä)
César (1936,  näytelmä)
La Gloire de mon père ( 1957, omaelämäkerta, suom. Isäni kunnian päivä, 1964)
Le Château de ma mère (1957, omaelämäkerta)
Le Temps des secrets (1959, omaelämäkerta)
L'Eau des collines (sis. Jean de Florette, Manon des sources) (1962)
Le Temps des amours (1977, omaelämäkerta)
Le Secret du masque de fer (1965, essee)
Elokuvaohjaukset

Jofroi (1933)
Angèle (1934
Merlusse (1935)
Cigalon (1935)
Topaze (1930)
César (1936)
Regain (1937)
Le Schpountz (1938)
La Femme du boulanger (Leipurin vaimo, 1938)
La Fille du puisatier (Kaivontekijän tytär, 1940)
La Prière aux étoiles (1941, keskeneräinen)
Naïs (1945)
La Belle meunière (1948, värillinen)
Topaze (1950, pääosassa Fernandel)
Manon des sources (1952)
Les Lettres de mon moulin (1954)
Kirjallisuutta

Castans, Raymond: Marcel Pagnol m'a raconté, Editions de Provence, Editions de Table Ronde 1975.
Timonen, Lauri: ”Marcel Pagnol – leipää, rakkautta ja unelmia”. Filmihullu 2/2017.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marcel Pagnol Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Official Marcel Pagnol's website (ranskaksi) (englanniksi)
Tikkabulbuli

| Tikkabulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Viherbulbulit Phyllastrephus
Laji::  flavostriatus
Kaksiosainen nimi
 Phyllastrephus flavostriatus  Sharpe, 1876 
Katso myös
   Tikkabulbuli Wikispeciesissä   Tikkabulbuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tikkabulbuli (Phyllastrephus flavostriatus) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tikkabulbulia tavataan Afrikan itä- ja kaakkoisosissa. Etelässä sen levinneisyysalue ulottuu Etelä-Afrikan tasavaltaan ja pohjoisessa Ugandaan. Sen on kuvattu olevan yleinen tai paikallisesti runsaslukuinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elintavat

Tikkabulbuli elää metsissä merenpinnan tasosta 3 000 metrin korkeuteen asti. Se käyttää ravinnokseen pääasiassa kovakuoriaisia, mutta myös hedelmiä. Se etsii ravintonsa metsän keski- ja yläkerroksista. Tikkabulbuli on äänekäs ja silmiinpistävä laji, joka liikkuu usein pienissä parvissa tai useiden lajien muodostamissa sekaparvissa.
Torckell

Torckell on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Albin Torckell (1878–1944), metsänhoitaja, virkamies ja yritysjohtaja, metsäneuvos
Frans Joakim Torckell (1827–1895), pappi ja valtiopäivämies
Huldi Torckell (1871–1942), opettaja ja kirjailija, Frans Joakim Torckellin tytär
Olga Torckell (1859–1941), opettaja ja kirjailija, Huldi Torckellin sisar.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tobias Foss

| Tobias Foss |
| --- | --- |
 Tobias Foss vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tobias Svendsen Foss
Syntynyt: 25. toukokuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Norja
Pyöräilijä
Pituus:  184 cm
Paino:  74 kg
Joukkue:  Ineos Grenadiers
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
1−8/2016 9−12/2016:  Lillehammer CK Team Joker (harjoittelija)
Ammattilaisjoukkue(et)
2017 2018–2019  2020–2023 2024–:  Joker-Icopal Uno-X Norwegian Development Team Team Jumbo-Visma Ineos Grenadiers
Suurimmat voitot
 Aika-ajon maailmanmestaruus 2022 Tour de l*Avenir 2019  Maantiejon Norjan-mestaruus 2021  Aika-ajon Norjan-mestaruus 2021, 2022 
 Tiedot päivitetty: 1. tammikuuta 2024 
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Norja> Miesten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Wollongong 2022 | sekaviesti |  |
Tobias Svendsen Foss (s. 25. toukokuuta 1997 Vingrom, Lillehammer) on norjalainen maantiepyöräilijä, aika-ajon maailmanmestari.
Foss aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Joker-tallissa syksyllä 2016, ja jatkoi samassa joukkueessa seuraavan kauden. Vuodet 2018−2019 hän edusti Uno-X Norwegian Development Teamia. Kausina 2020–2023 hän ajoi UCI World Tour -tason Team Jumbo-Vismassa ja vuodesta 2024 lähtien Ineos Grenadiers -joukkueessa. Hän voitti aika-ajon maailmanmestaruuden vuonna 2022 kolmen sekunnin erolla Stefan Küngiin.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling archives
Thomas Harris

| Thomas Harris> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1940 (ikä 84) Jackson, Tennessee
Aiheesta muualla
thomasharris.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thomas Harris (s. 11. huhtikuuta 1940 Jackson, Tennessee) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten elokuvaksi sovitetusta romaanistaan Uhrilampaat.
Harris valmistui vuonna 1964 yliopistosta Wacossa, Teksasissa pääaineenaan äidinkieli ja alkoi työskennellä toimittajana vuodesta 1968 New Yorkissa.[lähde? ] Thomas Harris välttelee julkisuutta, eikä juuri anna haastatteluja. Hän viimeistelee romaanejaan erittäin pitkään ja onkin sanottu, että Harrisin käsikirjoitukset ovat kustantajalle tullessaan niin valmiita, että tarvitsevat tuskin lainkaan toimittamista.[lähde? ]
Yhdentoista israelilaisen urheilijan kuolema Münchenin olympialaisten yhteydessä tapahtuneessa Münchenin verilöylyssä 1972 sai Harrisin kirjoittamaan vuonna 1975 julkaistun romaanin nimeltä Musta sunnuntai (Black Sunday), joka kertoo Super Bowl -otteluun suunnitellusta terrori-iskusta. Romaanista tuli menestys ja siitä tehtiin myös elokuva. Romaania on sanottu ensimmäiseksi amerikkalaiseksi romaaniksi, joka kertoo Yhdysvaltain maaperällä tehtävästä terrori-iskusta.[lähde? ]
Vuonna 1981 Harris kirjoitti romaanin Punainen lohikäärme (Red Dragon), jonka sivuhenkilönä esiintyi ensimmäistä kertaa hänen tunnetuin hahmonsa, sarjamurhaaja Hannibal Lecter. Romaanista on tehty kaksi elokuvaversiota, Psykopaatin jäljillä (Manhunter, 1986) ja Punainen lohikäärme (Red Dragon, 2002).
Vuonna 1988 Harris kirjoitti Hannibal Lecterille isomman osan romaanissaan Uhrilampaat, josta tuli menestys. Jonathan Demme ohjasi siitä sekä yleisömäärillä että palkinnoissa mitaten erittäin menestyneen elokuvan vuonna 1991. Harrisin vuonna 1999 julkaisema Uhrilampaiden jatko-osa, Hannibal tehtiin niin ikään elokuvaksi vuonna 2001. Romaani sai ilmestyttyään ristiriitaisen vastaanoton, koska se erosi merkittävästi Harrisin aiempien Hannibal Lecter -romaanien tyylistä, minkä takia elokuvaversion käsikirjoitukseen tehtiin paljon harkittuja muutoksia. Harrisilla on sopimus Bantam Books -kustantamon kanssa kahdesta romaanista, joista ensimmäinen, Hannibal Lecterin lapsuutta ja nuoruutta käsittelevä Nuori Hannibal (Hannibal Rising) julkaistiin joulukuussa 2006.
13 vuoden tauon jälkeen, vuonna 2019, Harris julkaisi seuraavan teoksensa Cari Mora. Kriitikko Pertti Avola haukkui sen Helsingin Sanomissa "täydelliseksi mahalaskuksi", "pohjanoteeraukseksi" ja "röpellykseksi, jossa ei ole jälkeäkään hänen aikaisempien kirjojensa huolellisuudesta".
Teokset

Musta sunnuntai (Black Sunday, 1975)
Punainen lohikäärme (Red Dragon, 1981)
Uhrilampaat (The Silence of the Lambs, 1988)
Hannibal (Hannibal, 1999)
Nuori Hannibal (Hannibal Rising, 2006)
Cari Mora (Cari Mora, 2019) Suom. Jorma-Veikko Sappinen. WSOY 2020.
Thorkild Hansen

| Thorkild Hansen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1927 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 1989 (61–62 vuotta) Guadeloupe
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thorkild Hansen (1927 Kööpenhamina, Tanska – 1989 Guadeloupe) oli tanskalainen kirjailija, kriitikko ja ulkomaankirjeenvaihtaja.
Hansen kiersi maailmaa tutkimassa historiallisia ja arkeologisia paikkoja ja kirjoitti matkojensa pohjalta dokumentaarisia romaaneja. Onnellinen Arabia (Det lykkelige Arabien, 1962) ja Jens Munk (1965) kertovat kahdesta unohtuneesta löytöretkestä. Hän kirjoitti tanskalaisesta orjakaupasta trilogiassaan Slavernes kyst (1967), Slavernes skibe (1968) sekä Slavernes øer (1970), josta hän sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon 1971.
Suomennetut teokset

Onnellinen Arabia: tanskalainen retkikunta 1761–67 (Det lykkelige Arabien), suom. Marja Niiniluoto, Helsinki: WSOY 1963
Tommy Schmid

| Tommy Schmid> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Trondheim, Norja
Uran tiedot
Laji:  yhdistetty 
Maailmancup
Kaudet:  2007–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  1
 Tietolaatikko päivitetty 2. joulukuuta 2014 
Aiheesta muualla
www.schmidx2.com
Tommy Schmid (s. 12. huhtikuuta 1988 Trondheim, Norja) on sveitsiläis-norjalainen uransa päättänyt yhdistetyn hiihtäjä.
Schmidin vanhemmat ovat sveitsiläisiä, mutta hän on asunut koko ikänsä Norjassa. Maajoukkuetasolla Schmid edusti kuitenkin Sveitsiä, toisin kuin niin ikään yhdistetyssä kilpaileva isoveljensä Jan Schmid, joka edustaa nykyisinkin Norjaa.
Tommy Schmid debytoi yhdistetyn maailmancupissa joulukuussa 2007 Oberhofissa ja saavutti ensimmäiset pisteensä vajaata kuukautta myöhemmin Val di Fiemmessä ollen suurmäen sprinttikilpailussa 13. Schmidin paras sijoitus maailmancupissa on toinen helmikuulta 2008 Zakopanen suurmäen sprinttikilpailusta. Tuo palkintokorokesija on myös Schmidin ainoa ja myös ainoa sijoitus kymmenen parhaan joukkoon. Hän kilpaili myös vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa, jossa hän oli parhaimmillaan 16. suurmäen kilpailussa.
Schmid lopetti uransa vuonna 2011.
Käännös suomeksi