stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys
Historia > 1980-luvulta nykypäivään

Lähetystyöntekijät Erik ja Eeva Barentsen surmattiin 30. joulukuuta 1980 Kabulissa. Vuonna 1982 Kansanlähetys lähetti ensimmäiset raamatunkääntäjät Keniaan. Seuraavina vuosina aloitettiin raamatunkäännöstyö Indonesiassa, Etiopiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. 1987 perustettiin Suomen teologinen instituutti kuuden muun herätysliikkeen kanssa. Vuonna 1989 allekirjoitettiin SEKL:n ja Länsi-Japanin evankelisluterilaisen kirkon välinen yhteistyösopimus. Neuvostoliiton hajottua lähetystyö aloitettiin Venäjällä ja Virossa. Raamatunkäännöstyössä valmistui burum-mindikin kielinen Uuden testamentin käännös vuonna 1996.
2000-luvun alussa Venäjällä valmistui tataarinkielinen, Etiopiassa konsonkielinen, Papua-Uudessa-Guineassa borongin- ja mendenkieliset raamatunkäännökset. Ryttylässä pidettiin yhteiskristillinen nuorten lähetyskonferenssi 2006 Nuorten kesä -tapahtuman yhteydessä.
Väisänen vihittiin 20. maaliskuuta 2010 Missionsprovinsenin piispaksi Suomeen, jossa hän toimii Luther-säätiön pappien sielunhoitajana. Lähetysjohtaja Timo Rämä, Väisäsen seuraaja Kansanlähetyksen johtajana, piti säätiön ratkaisua ongelmallisena, mutta ei silti sulje kokonaan pois mahdollisuutta toimia kirkkojärjestyksestä välittämättä, mikäli yhteistyö seurakuntien kanssa vaikeutuu.
Rämän seuraajaksi Kansanlähetyksen lähetysjohtajaksi valittiin pastori Mika Tuovinen, joka aloitti toimessa 1.1.2012. Sisäministeri Päivi Räsäsen puhe Kansanlähetyspäivillä 2013 sai aikaan vilkasta keskustelua. Hän sanoi muun muassa, että Raamattu ajaa eräissä tilanteissa lainsäädännön ohitse ja arvosteli voimakkaasti nykyistä aborttilainsäädäntöä. Useita tuhansia erosi kirkosta.
Kesällä 2014 kaksi Kansanlähetyksen avustustyöntekijää, Seija Järvenpää ja Kaija Martin, ammuttiin Afganistanissa Heratissa.
Historia > Pappisvihkimys Inkerissä

Kansanlähetys vihitytti erillisvihkimyksessä Inkerin kirkossa papiksi miehiä, jotka vastustavat naispappeutta eivätkä siksi halunneet pappisvihkimystä yhtä aikaa naisten kanssa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piispainkokous edellyttää yhdistykseltä "korjaavia toimia". Ellei näin tapahdu, piispainkokous esittää kirkolliskokoukselle, että kumppanuus järjestöjen kanssa päättyy ja järjestö menettää asemansa kirkon lähetysjärjestönä.
Kotimaantyö

Kansanlähetys toteuttaa kotimaisen työnsä 18 piirijärjestön kautta, joista yksi on Ruotsin suomenkielinen evankelisluterilainen kansanlähetys. Vapaaehtoisten panos on tärkeää kaikessa toiminnassa. Monet piirit järjestävät omia sunnuntaijumalanpalveluksiaan, joista käytetään kahta nimeä: F5 tai Leipäsunnuntai. Varojenkeruu lähetystyölle kuuluu kotimaantyön vastuualueeseen. SEKL tuottaa ohjelmia kristilliselle radioasema Radio Deille ja televisio-ohjelmia Taivas TV7:lle.[lähde? ]
Kotimaantyö > Kansanlähetysopisto

SEKL:n Kansanlähetysopisto korostaa toiminnassaan keskeisenä asiana raamattuopetusta. Opistossa voi opiskella raamattulinjalla, teologisella linjalla, nuorisotiimilinjalla, kristillisellä taidelinjalla, kansainvälisyyslinjalla ja lähetystyöntekijälinjalla. Raamattulinjan opinnoissa luodaan yleiskuva koko Raamatusta ja perehdytään lähetystyöhön ja kristinuskoon liittyviin kysymyksiin. Teologisella linjalla opiskellaan lisäksi teologisia aineita, ja monet opiskelijat pyrkivät linjan jälkeen teologisiin tiedekuntiin Helsingin tai Joensuun yliopistoihin. Nuorisotiimilinjalla annetaan valmiuksia toimia vastuunkantajana kristillisessä nuorisotyössä. Nuorisotiimi osallistuu myös valtakunnallisten nuorisotapahtumien suunnitteluun ja toteuttamiseen. Kansainvälisyyslinjalaiset syventyvät muutamasta kuukaudesta lähes vuoteen kestävällä ulkomaan opiskelujaksollaan vieraisiin kulttuureihin ja lähetystyöhön. Taidelinjan oppiaineita ovat Raamattu, musiikki, teatteri ja tanssi. Lukuvuoden päätteeksi kukin opiskelija valmistaa taiteellisen lopputyön. Linjojen lisäksi opisto tarjoaa useita lyhytkursseja ja tapahtumia.
Opetusministeriön myöntämä kansanopiston ylläpitämislupa tuli voimaan 1.1.2001.
Kotimaantyö > Ryttylän lähetyskeskus

Alueen historia tunnetaan 1500-luvulta saakka. Vuosina 1923–1961 paikka toimi Helsingin kaupungin poikakotina. Ryttylässä sijaitseva lähetyskeskus on ollut kansanlähetyksen omistuksessa vuodesta 1969.
Kotimaantyö > Nuorisotyö

Kansanlähetyksen nuorisotyö jakaantuu kahteen osa-alueeseen, jotka ovat varsinainen nuorisotyö (15–19-vuotiaat) ja nuorten aikuisten työ (20–29-vuotiaat). Työmuotoja ovat rippikoulutyö, aktiotyö, musiikkitoiminta, nuorten parissa tehtävä DOK-työ, nuorten aikuisten Kolme kohtaamista -työ ja valtakunnalliset nuorisotapahtumat, joista tärkein on Nuorten kesä.
Nuorten maailma on mukana julkaisemassa myös Suomen vanhinta ja suurinta kristillistä nuortenlehteä Nuottaa, jolla on noin 3 200 tilaajaa. Se on ilmestynyt vuodesta 1979 ja sitä julkaisevat Suomen Luterilainen evankeliumiyhdistys ja Kansanlähetys..
Musiikkitoiminnasta vastaavat yhtyeet Mikko goes to Heaven ja G-Powered kiertävät esiintymässä kouluissa ja nuorisotapahtumissa.
Kotimaantyö > Kustannustoiminta

Uusi Tie -yhtiö vastaa Kansanlähetyksen julkaisutoiminnasta. Kristillisen kirjallisuuden lisäksi se julkaisee Uusi tie- ja Nuotta-lehtiä. Uusi tie -lehteä on julkaistu vuodesta 1965 lähtien. Sen nykyinen päätoimittaja on Santeri Marjokorpi.
Vuonna 2005 toiminnan aloitti Operaatio Mediaenkeli -verkkosivu, jonka kautta voi tilata Uusi tie -lehden lahjaksi julkisiin laitoksiin, kuten kirjastoihin, vanhainkoteihin ja terveyskeskuksiin.
Lähetystyö

Kansanlähetys suuntaa lähetystyönsä erityisesti sellaisten kansojen pariin, joissa kristillinen todistus on vähäistä. Työn päämääränä on itsenäisten kansallisten luterilaisten kirkkojen syntyminen ja kasvaminen. Valtaosa näistä kansoista sijaitsee niin sanotun 10/40-ikkunan alueella. Muita tärkeitä painopistealueita ovat medialähetystyö, raamatunkäännöstyö, juutalaistyö ja siirtolaistyö Euroopassa. Kansanlähetyksellä oli yhteensä 91 lähetystyöntekijää 31.12.2006. Seurakuntien talousarviomäärärahat lähetystyölle muodostavat 25–30 % liikkeen tuloista. SEKL sai tukea ulkoasiainministeriöltä kehitysyhteistyöhankkeisiin Etiopiassa ja Lähi-idässä vuodelle 2007 yhteensä 340 000 euroa.
Lähetystyö > Lähi-itä ja Afrikka

Turvallisuussyistä Kansanlähetys ei yleensä kerro, missä maissa sillä on Lähi-idässä työntekijöitä, poikkeuksena Israel. Kansanlähetyksellä on alueella monenlaisia terveydenhuolto-, koulutus-, ja kehitysyhteistyöprojekteja. SEKL:in tärkein yhteistyöjärjestö alueella on SAT-7, joka on toukokuussa 1996 lähetyksensä aloittanut arabiankielistä kristillistä ohjelmaa lähettävä satelliittitelevisiokanava.
Etiopiantyössä Kansanlähetys tekee yhteistyötä Mekane Yesus -kirkon kanssa neljällä alueella: Addis Abebassa, Airassa, Arba Minchissä ja Jimmassa. South West -synodissa on käynnissä raamatunkäännösprojekti gidolen kielelle.selvennä Lounais-Etiopiassa valmistui yhteistyössä Suomen ulkoministeriön kanssa kolmivuotinen vesi-, hygienia- ja kouluhanke, jossa annettiin paikalliselle väestölle hygieniakoulutusta, rakennettiin vesihuoltojärjestelmää ja uudistettiin koulurakennuksia.
Lähetystyö > Eurooppa

Työ Saksassa on keskittynyt ELRIM-instituutin tekemään islamtutkimukseen. Instituutin tavoitteena on edistää islamilaisen uskonnon ja kulttuurin tuntemusta kirkkojen ja muitten kristillisten yhteisöjen parissa ja tehdä akateemista uskonto- ja lähetysteologista tutkimusta. Tutkimustyöstä vastaa teologian tohtori Martti Vaahtoranta.
Kansanlähetys tekee Venäjällä työtään Inkerin kirkon parissa Karjalassa, Länsi-Siperiassa, Pietarissa ja Mordvan alueella. Vähemmistökielille on myös raamatunkäännösprojekteja.
Englannin-työ on keskittynyt Lontoon alueelle, jossa tehdään diakoniatyötä maahanmuuttajien parissa ja julkaistaan The Light Noor -lehteä.[lähde? ]
Lähetystyö > Japani

Kansanlähetys on alusta asti tehnyt työtä Länsi-Japanin evankelisluterilaisen kirkon parissa. Työalueina ovat Nishinomiya, Fukuyama, Sumoto ja Otsu.
Lähetystyö > Papua-Uusi-Guinea

Kansanlähetyksen raamatunkäännöstyö Papua-Uudessa-Guineassa tehdään yhteistyössä Summer Institute of Linguistics -järjestön kanssa. 2005 Papua-Uuden-Guinean työssä valmistui mendenkielinen Uusi testamentti. Työtä jatketaan mape-kielen parissa.
Talous > Rahoitus opetus- ja kulttuuriministeriöltä

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille: 10 000 €

Järjestö käynnisti syksyllä 2023 laajat muutosneuvottelut taloudellisen tilanteensa heikennyttyä jo vuosien ajan. Henkilöstövähennyssuunnitelmat kohdistettiin myös ainoaan kansanopistoon ja lähetystyöhön kesken työkausien.
Kritiikki

Kirkkososiologian professori Eila Helanderin mukaan Kansanlähetys tunnetaan paremmin naispappeuden, homouden ja abortin vastustamisesta kuin evankeliumin julistamisesta. Liikkeen pitkäaikainen työntekijä, pastori Mika Ebeling sai marraskuussa 2015 Oulun tuomiokapitulilta nuhteita seurakuntalaisille kootusti ja säännöllisesti lähettämiensä Paimenen Ääni -kuukausikirjeiden vuoksi, joissa hän nimeää sukulaisiaan haureellisiksi.
Kirjallisuutta

Eino Honkanen: Kolme vuotta kansanlähetystä.  Uusi tie, 1970.
Juha Kauppinen: Kansanlähetyksen alueellinen leviäminen (väit.).  Kirkon tutkimuskeskus, 1990.
Kotikulmilta maailman toreille Uusi tie 1997
Eino Honkanen, Uolevi Muroma: Täyttä elämää.  Uusi tie, 2004.
Piia Latvala: Valoa itään? Kansanlähetys ja Neuvostoliitto 1967–1973. Suomen kirkkohistoriallisen seuran toimituksia 209. Väitöskirja. Helsinki: Suomen kirkkohistoriallinen seura, 2008. 373 s. ISBN: 978-952-5031-51-5. ISSN 0356-0759.
Aiheesta muualla

SEKL:n kotisivu
SEKL:n lähetystyön kotisivu
Kansanlähetyspäivien kotisivu
SEKL:in nuorisotyön kotisivu
SEKL:in lähetysjohtajan kotisivu
Kansanlähetyksen logot vuodesta 2019 lähtien. Ylhäältä: Kansanlähetyksen ja sen piirijärjestöjen logo (sininen), Nuorten Maailman logo (oranssi) ja Kansanlähetysopiston logo (vihreä).
The Fatback Band

The Fatback Band on yhdysvaltalainen soul- ja street funk -yhtye.
Siltä on ilmestynyt muun muassa albumi Keep on Steppin' vuonna 1974 Polydor-levymerkillä. Albumin nimikappale oli yhtyeen ensimmäinen merkittävä hitti. Muista alkuaikojen kappaleista on nostettu esiin "Yum Yum (Gimme Some)" ja "Wicki Wacky". Myöhempiä tunnetumpia kappaleita ovat "Spanish Hustle" ja "Party Time".
Yhtyeen alkuaikojen yhteydessä on mainittu vertailukohteena War.
Vuoden 1975 joulukuussa yhtye sai Britanniassa ensimmäisen listahittinsä singlellä Do the Bus Stop.
Vuoden 1976 helmikuussa on ilmestynyt albumi Raisin' Hell. Samana vuonna julkaistiin hittikokoelma-albumi The Best of Spring-levymerkillä. Erään arvion mukaan kokoelma osoittaa kuinka nopeasti yhtye muuttui tavanomaiseksi diskoyhtyeeksi, mutta sai samalla suosiota Britanniassa. Samana vuonna yhtyeellä olikin siellä kiertue.
7. toukokuuta 1976 on julkaistu single Party Time.
Vuonna 1979 on ilmestynyt single King Tim III (Personality Jock). Artikkelissa The Sugarhill Gang on mainittu, että tämä on ensimmäisiä rap-tyylin edustajia.
Beastie Boys -yhtyeen vuoden 1989 albumilla
Paul's Boutique kappaleessa "High Plains Drifter" on käytetty sämpleä The Fatback Bandin kappaleesta "Put Your Love (In My Tender Care)".
Tapa (Viro)

| Tapa |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Tapa
 Koordinaatit: 59°15′52″N, 25°57′46″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Länsi-Virumaa
Kunta:  Tapa
Kaupunkioikeudet:  1926–, 1993–2005
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  epäitsenäinen kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,41 km²
Väkiluku (2015):  5 706
 – Väestötiheys:  328 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  4510X
 
 Tapan kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tapan rautatieaseman vanha vesitorni.
Tapa (saks. Taps) on epäitsenäinen kaupunki Virossa Länsi-Virumaalla Tapan kunnassa. Tapa sijaitsee parikymmentä kilometriä Rakverestä lounaaseen ja 80 kilometriä Tallinnasta kaakkoon.
Tapan pinta-ala on 17,41 neliökilometriä. Siellä asui vuoden 2015 alussa 5 706 ihmistä. Asukastiheys oli 1.1.2015 328 asukasta neliökilometrillä.
Historia

Saksan joukot valtasivat Tapan kaupungin toisen maailmansodan aikana elokuussa 1941. Myöhemmin Neuvostoliitto pommitti kaupungin maan tasalle. Ainoa pommituksilta välttynyt rakennus oli Tapan apteekki.[lähde? ] Muut rakennukset kärsivät vakavia vahinkoja ja tuhoutuivat pommituksissa jopa täysin. Sodan jälkeen kaupunki rakennettiin melkein kokonaan uudelleen. Tapa tunnetaan Virossa suuresta hautausmaastaan.
Viron historian tuhoisin lento-onnettomuus tapahtui 19. huhtikuuta 1977 Moen kylässä lähellä Tapaa. Tapaan matkalla olleen Neuvostoliiton ilmavoimien kuljetuskoneen maahansyöksyssä kuolivat kaikki 21 koneessa ollutta.
Kaupunki

Ensimmäisen kerran Tapasta tuli kaupunki vuonna 1926.
Toisen kerran Tapasta tuli kaupunki vuonna 1993, mutta Tapan kaupunki sekä Saksin ja Lehtsen kunnat yhdistyivät vuonna 2005 Tapan kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Tamsalun kunta ja Tapan kunta yhdistettiin uudeksi Tapan kunnaksi. Tapan epäitsenäinen kaupunki on Tapan kunnan hallinnollinen keskus.
Neuvostoliiton armeijan jälkeensä jättämän Tapan sotilastukikohdan otti Viron puolustusvoimat käyttöönä itsenäistymisen jälkeen. Siellä toimii Viron puolustusvoimien ensimmäinen jalkaväkiprikaati ja sen esikunta. Lisäksi tukikohdassa on yli 1 500:n sotilaan kokoinen Naton taisteluosasto.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Tapan epäitsenäisessä kaupungissa oli 5 896 asukasta, joista 3 495 (59,3 %) oli virolaisia, 1 869 (31,7 %) venäläisiä ja 522 (8,9 %) muita kansallisuuksia.
Liikenne

Tapa on rautateiden risteysasema, josta Tallinna–Narva-rautatieltä haarautuu rata Tarttoon. Valtatie 5 Pärnusta Rakvereen kulkee Tapan kautta.
Muuta

Tapa on Akaan ystävyyskaupunki.
Virolaisen kaupunkitarinan mukaan kaupungissa neuvostoaikoina julkaistun Edasi Kommunismile -lehden nimi olisi ollut jonkin aikaa Tapa Kommunist (suom. tapa kommunisti) ja Tapa Edasi (suom. tapa edelleen).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tapa (Viron tietosanakirja) EE Eesti Entsüklopeedia.  2011. Viitattu 16.8.2015. (viroksi)
Tapan musiikkikoulun kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Tauko I

| Tauko I Juice Leskinen Slam |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1978
 Julkaistu: 1978
 Tuottaja(t): Juice Leskinen
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 43.24
 Levy-yhtiö: Love Records
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta. 
Juice Leskisen muut julkaisut
| Tähän saakka 1977 | Tauko I 1978 | Tauko II 1979 |
Tauko I  on Juice Leskinen Slam -yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Albumi on osa kolmeosaista ”Tauko-trilogiaa”. CD-versio levystä ilmestyi vuonna 1992. LP-versiossa kappaleet ”Rakastellaan” ja ”Rakas” ovat toisin päin.
Kappaleet

A-puoli
Skitsofrenia – 3.32
Kehtolaulu hirtetylle – 4.10
Espooseen – 2.50
Pilvee pilvee – 5.15
Paperitähdet (- Celluloid Heroes -) – 5.39
B-puoli
Tauko – 5.31
Minea – 4.48
Rakastellaan – 4.05
Rakas – 3.51
Nero nukkuu – 3.09
Kokoonpano

Juice Leskinen – laulu, kitara
Eero ”Safka” Pekkonen – urut, piano, sähköpiano, haitari, taustalaulu
Petteri Salminen – kitarat, piano, jouset, urut, taustalaulu
Matti A. Takala – rummut, lyömäsoittmet
Hannu Tervaharju – basso
Pekka Pöyry – alttosaksofoni, huilu
Suomen Kameraseurojen Liitto

| Suomen Kameraseurojen Liitto ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1932
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  72 (1.1.2022)
Puheenjohtaja:  Jukka Kosonen
Hallitus:  Reino Havumäki, Jaana Ahola, Matti J. Niemi, Petteri Mussalo, Eero Kukkonen, Pekka Salminen, Raimo Korpela, Anu Vihavainen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Kameraseurojen Liitto ry (SKsL) on vuonna 1932 perustettu valokuvauksen harrastajien valtakunnallinen keskusliitto, jonka jäseneksi voidaan hyväksyä Suomessa toimiva valokuvausyhdistys. Sen tarkoituksena on toimia valokuvauksen edistämiseksi kansallisella ja kansainvälisellä tasolla sekä toimia edunvalvojana ja edustaa jäsenjärjestöjä näitä yhteisesti koskevissa asioissa.
Kotimaan toimintaansa liitto toteuttaa myös edustajiensa välityksellä Suomen valokuvajärjestöjen keskusliitossa Finnfotossa, Suomen valokuvataiteen museossa ja valtion valokuvataidetoimikunnassa. Liitto oli perustamassa valokuvataidemuseota ja Finnfotoa. Liitto järjestää koulutustilaisuuksia, seminaareja ja näyttelyitä eri puolilla Suomea.
Kansainvälinen toiminta tapahtuu pääasiassa kansainvälisen kattojärjestön FIAP:n (Fédération internationale de l'art photographique) kautta. SKsL on ollut jäsen sen perustamisesta, eli vuodesta 1950 lähtien, ja kaikki sen jäsenet ovat myös FIAP:n jäseniä. He voivat seuransa ja liiton kautta osallistua sen toimintaan ympäri maailman.
Vuonna 2018 liittoon kuului noin 100 seuraa, joissa on yhteensä noin 5000 jäsentä.
Liiton perustaminen

Suomessa toimi jo ennen ensimmäistä maailmansotaa useita kameraseuroja, ainakin Turussa, Tampereella, Vaasassa, Porvoossa, Kotkassa ja Helsingissä. Ne olivat pääasiassa ruotsinkielisiä, mutta vähitellen myös suomenkielisiä seuroja syntyi eri puolille Suomea.
Viipurissa toiminut Karjalan kameraseura lähetti 11 kameraseuralle kutsun saapua 12. marraskuuta 1932 Lahden seurahuoneelle perustamaan valtakunnallista keskusliittoa. Kutsua noudatti viisi seuraa, kutsujan lisäksi helsinkiläinen Kameraseura, Turun kamerat, Kuopion museoseurojen valokuvauskerho ja Lahden kamerakerho. Muutkin kutsutut seurat ilmoittivat kannattavansa liiton perustamista, joten kokous päätti perustamisesta ja hyväksyi liitolla Karjalan kameraseuran valmistelemat säännöt.
Liiton toimintakeskus toimi aluksi Viipurissa, mutta siirtyi sitten Turun kautta Helsinkiin, jossa se pysyikin käytännössä 1970-luvulle saakka. Sotavuosina 1940–1942 liiton toiminta oli käytännössä katsoen pysähtynyt, mutta muita häiriöitä sen toiminnassa ei ole ilmennyt.
Toimintaa

Suomen kameraseurojen liiton näkyvintä toimintaa kotimaassa ovat erilaiset koulutustilaisuudet ja näyttelyt. Liiton omia näyttelyitä järjestetään kahdesti vuodessa eri jäsenseurojen toimiessa vastuullisina järjestäjinä. Keväisin järjestettävä vuosinäyttely (entinen vuosikilpailu) on aiheeltaan vapaa, ja syksyiselle teemanäyttelylle (vuodesta 1974 lähtien) valitaan aihe järjestävän seuran aloitteesta. Näiden näyttelyiden yhteydessä pidetään myös liiton omat sääntömääräiset kevät- ja syyskokoukset.
Jo 1970-luvulta lähtien järjestettyä jokavuotista kesäkurssia voidaan pitää SKsL:n tärkeimpänä koulutustapahtumana. Sen lisäksi liitto kouluttaa itse, ja myöntää koulutustukea ns. aluekursseille.
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | - | - | - | 3 500 € | 4 000 € | 4 000 € | 4 000 € |
Puheenjohtajat

A. Hyrkkö, Viipuri, 1932–1933
Totti Sora, Turku, 1934
Aarne Pietinen, Helsinki, 1935–1946
Santeri Levas, Helsinki, 1947–1953
Trond Hedström, Helsinki, 1954–1958
Nils Snellman (vpj), Tampere, 1958
Hilja Raviniemi, Helsinki, 1959–1960
P. K. Jaskari, Helsinki, 1961–1967
Mikko Karjanoja, Espoo, 1968–1969
Bert Carpelan, Helsinki, 1970–1971
Ari Yrjänä, Toijala, 1972–1976
Pauli Kokko, Turku, 1977
Timo Haavisto, Hyvinkää, 1978
Eino Perälahti, Hyvinkää, 1979–1982
Marko Moisio, Lohja, 1983
Reino Savén, Kajaani, 1984–1985
Leena Ikkala, Helsinki, 1986–1987
Kari Tolonen, Lempäälä, 1988–1992
Pertti Pitkänen, Helsinki, 1993–1995
Maria Hakokorpi-Jumppanen, Helsinki, 1996–1999
Jorma Kytölä, Valkeakoski, 2000–2001
Erik Lauraeus, Helsinki, 2002
Markku Huhta, Pusula, 2003–2004
Tatu Kosonen, Ylämaa, 2005–2009
Reino Havumäki, Nurmijärvi, 2010–2014
Tapio Karjalainen, Vihti 2015–2017
Jukka Kosonen, Lappeenranta 2018–
Aiheesta muualla

Suomen kameraseurojen liitto ry
Leena Saraste: Valo, muoto vai elämä - Kameraseurat kohti modernia 1950-luvulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Liiton vuosittaiset vuosi- ja teemanäyttelyt ovat merkittäviä tapahtumia, jotka keräävät koko maan valokuvausharrastajat kulloisellekin paikkakunnalle. Vuoden 2014 teemanäyttely "Kivi" järjestettiin Ylämaalla.
Liiton sääntömääräiset kokoukset järjestetään vuosi- ja teemanäyttelyiden yhteydessä. Kuvassa syyskokouksen 2014 osanottajia Ylämaalla.
SKsL:n kesäkurssi järjestettiin Joutsenon taidekesän yhteydessä 2012–2015. Kuvassa vuoden 2013 osanottajia.
Tataouine

| Tataouine تطاوين‎ |
| --- | --- |
 Ksar Ouled Soltane.
 Tataouine
 Koordinaatit: 32°55′32″N, 10°26′39″E 
Valtio:  Tunisia
Kuvernoraatti:  Tataouine
Väkiluku (2004):  59 346
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tatouine (arab. تطاوين‎, berberiksi Tittawin) on 59 346 (2004) asukkaan kaupunki Etelä-Tunisiassa. Se tunnetaan pääosin berberien rauniokylänähtävyyksistä Ksar Ouled Soltanesta, Cheninistä ja Douiretistä. 1970-luvun lopulla se sai tunnettavuutta, kun ensimmäisen Tähtien sota -elokuvan aavikkoplaneetta Tatooinelle sijoittuvat kohtaukset kuvattiin Tataouinessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tataouine Wikimedia Commonsissa
Tara Moore

| Tara Moore |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. elokuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Tennispelaaja
Pituus:  163 cm
Paino:  65 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  587 440 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  183. (12.8.2013)
Voitot/tappiot:  374–315
Grand Slam -turnauksissa
Wimbledon:  2. kierros (2016)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  77  (11. heinäkuuta 2022)
Voitot/tappiot:  259–213
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Tara Moore (s. 6. elokuuta 1992 Brittiläinen Hongkong) on brittiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 183 elokuussa 2013. Hän on voittanut urallaan seitsemän ITF-turnausta kaksinpelissä ja kuusi turnausta nelinpelissä.
Moore saavutti ensimmäisen voittonsa WTA-kiertueella kesäkuussa 2012 voitettuaan Birminghamin WTA-turnauksen ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 53 olleen Iveta Benešován. Toisella kierroksella hän hävisi Casey Dellacqualle kolmessa erässä.
Aiheesta muualla

Tara Moore WTA:n sivuilla (englanniksi)
Tara Moore ITF:n sivuilla (englanniksi)
Tatanua

Tatanua-naamio Berliinin etnologisessa museossa
Tatanua on perinteinen koristeellinen naamari, joitaon valmistettu ja käytetty Papua-Uuden-Guinean Uuden-Irlannin saarella. Näitä puusta ja muista luonnonmateriaaleista valmistettuja naamareita käytetään malagan-nimisessä seremoniassa.
Naamiot kaiverretaan yleensä Alstonia-suvun puusta ja koristellan sokeriruo'osta saaduilla kuiduilla, villalla ja muilla eläinten karvoilla. Kasvot värjätään kalkkimaalilla ja muilla luonnonväreillä. Hiukset rakennetaan erilaisista kuiduista, ja niillä jäljitellään tyypillistä surevan miehen kampausta. Paikallisilla heimoilla on tapana, että vainajan lähiomaiset ajavat puoli päätä kaljuksi surun merkiksi. Silmän paikalle on laitettu maalattu simpukankuori, ja korvat on kuvattu venytetyiksi ja niissä on usein koruja. Naamiot ovat kaikkiaan noin 40–50 cm korkeita.
Malagan on vainajan muistelujuhla, joka voidaan pitää noin vuoden kuluttua kuolemasta, sillä naamioiden kaivertamiseen menee aikaa. Naamioiden valmistamiseen osallistuvat kaikki kylän miehet yhdessä. Värilliset kuviot liittävät naamiot sotamaalauksiin.
Tatanua-naamioita on kerätty moniin länsimaisiin museoihin kuten Berliinin etnologiseen museoon, Derbyn kaupunginmuseoon ja Indianapolisin taidemuseoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tatanua Wikimedia Commonsissa