stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Airuiden ja torvensoittajien kilpailut
Torvensoittajien kilpailu

| Olympiadi | Vuosi | Voittaja | Kotipaikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 96. | 396 eaa. | Timaios | Elis |
| 113. | 328 eaa. | Herodoros | Megara |
| 114. | 324 eaa. | Herodoros | Megara |
| 115. | 320 eaa. | Herodoros | Megara |
| 116. | 316 eaa. | Herodoros | Megara |
| 117. | 312 eaa. | Herodoros | Megara |
| 118. | 308 eaa. | Herodoros | Megara |
| 119. | 304 eaa. | Herodoros | Megara |
| 120. | 300 eaa. | Herodoros | Megara |
| 121. | 296 eaa. | Herodoros | Megara |
| 189. | 24 eaa. | Demosthenes | Miletos |
| 190. | 20 eaa. | Demosthenes | Miletos |
| 191. | 16 eaa. | Demosthenes | Miletos |
| 212. | 69 jaa. | Diogenes | Efesos |
| 213. | 73 jaa. | Diogenes | Efesos |
| 214. | 77 jaa. | Diogenes | Efesos |
| 215. | 81 jaa. | Diogenes | Efesos |
| 216. | 85 jaa. | Diogenes | Efesos |
| 249. | 217 jaa. | Publius Aelius Aurelius Serapion | Efesos |
Dioskuurit

Roomalainen marmoriveistos dioskuureista 300-luvulta eaa. Metropolitan Museum of Art, New York. Dioskuurien päässä ei ole myssyä vaan munankuoret muistona siitä, että he kuoriutuivat joutsenen munasta.
Dioskuurit (m.kreik. Διὸς κοῦροι, Dios kūroi, ”Zeuksen pojat”) olivat kreikkalaisessa mytologiassa jumalkaksoset Kastor (Κάστωρ, Kastōr) ja Polydeukes (Πολυδεύκης, Polydeukēs), latinaksi Castor ja Pollux.
Veljeksistä Kastor oli tavallinen kuolevainen, kun taas Polydeukes oli kuolematon kuten isänsäkin. Myöhemmin Polydeukes menetti veljensä, kun tämä surmattiin häissä, ja Polydeukes pyysi isältään kuolemattomuuden poistamista. Zeus ei kuitenkaan voinut niin tehdä, sillä kerran kuolematon on aina kuolematon. Kaksoset kuitenkin korotettiin taivaalle.
Merimiesten auttajina Kastor ja Polydeukes kuvattiin myös tähtipariksi. Heidän mukaansa on nimetty Kaksosten tähtikuvio ja sen kaksi kirkkainta tähteä, Castor ja Pollux.
Mytologia

Kastor ja Polydeukes olivat Ledan ja Joutsenen hahmossa esiintyneen Zeuksen jälkeläisiä. Leda synnytti munan, josta kaksoset kuoriutuivat. Helena, joka oli myöhemmin kuuluisa Troijan sodan aiheuttajana, oli heidän sisarensa.
Kun Theseus ja hänen ystävänsä Peirithoos olivat vienyt Helenan Spartasta, nuoret sankarit Kastor ja Polydeukes seuraajineen ryntäsivät häntä pelastamaan. Theseus oli poissa Attikasta ja veljet onnistuivat saamaan sisarensa takaisin.
Kastor oli kuuluisa hevosten kesyttämisestä ja hallinnasta ja Polydeukes nyrkkeilytaidosta. Heitä yhdisti lämmin kiintymys ja erottamattomuus kaikissa toimissaan. He liittyivät argonauttien retkikuntaan. Matkan aikana nousi myrsky ja Orfeus rukoili Samothraken ​​jumalia ja soitti harpullaan, minkä jälkeen myrsky laantui ja veljien päihin ilmestyi tähdet. Tästä tapauksesta johtuen Kastoria ja Polydeukesta pidettiin myöhemmin merimiesten ja matkailijoiden suojelusjumaluuksina, ja loimotusta, joka tietyissä ilmanoloissa ilmestyy alusten purjeiden ja mastojen ympärille, kutsuttiin heidän nimillään.
Argonauttien matkan jälkeen Kastor ja Polydeukes osallistuivat sotaan Idaksen ja Lynkeuksen kanssa. Kastor surmattiin, ja Polydeukes, joka oli lohduton veljensä menetyksestä, anoi Zeusta, että hänen sallittaisiin antaa oma henkensä lunnaiksi tämän herättämiseksi henkiin. Zeus suostui, että kaksi veljeä voisivat nauttia elämän siunauksesta vuorotellen, viettäen yhden päivän maan alla ja seuraavan taivaallisissa asuinsijoissa. Tarinan toisen muodon mukaan Zeus palkitsi veljien kiintymyksen asettamalla heidät tähtien joukkoon Kaksosina.
He saivat jumalallisen kunnianosoituksen Dioskuurien eli Zeuksen poikien arvonimen muodossa. Heidän uskottiin ilmestyneen satunnaisesti myöhempinä aikoina, osallistuen jommallakummalla puolella kovaa taistelua, ja heidän sanottiin sellaisissa tilanteissa ratsastaneen mitä upeimpien valkeiden ratsujen selässä. Rooman varhaisessa historiassa heidän sanotaan näin auttaneen roomalaisia Regillusjärven taistelussa, ja voiton jälkeen heidän kunniakseen pystytettiin temppeli paikalle, jossa he ilmestyivät.
Michelangelon suunnittelema Piazza del Campidoglio, Castorin ja Polluxin patsaat hevosineen portaiden yläpäässä. Dioskuurit olivat antiikin Roomassa suosittuja hahmoja.
Oona Kinnunen

| Oona Kinnunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. helmikuuta 2003 (ikä 22) Kinnula
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Kintsi
Ulkopelipaikka:  kolmospolttaja
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Mailattaret
Pelinumero:  5
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Kinnulan Kimmot Haapajärven Pesä-Kiilat Kirittäret
Ammattilaisjoukkueet
2019 2020-2024 2025-:  Haapajärven Pesä-Kiilat Kirittäret Mailattaret
Oona Kinnunen (s. 4. helmikuuta 2003 Kinnula) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Mailattaria.
Seurajoukkueet > Haapajärven Pesä-Kiilat

Kinnunen on Kinnulan Kimmojen kasvatti ja pelasi joukkueen Maakuntasarja joukkueessa vuonna 2019 ollen mukana nostamassa seuraa Suomensarjaan. Samana kautena hän pelasi Haapajärven Pesä-Kiilojen edustuksessa Suomensarjaa. Kinnunen pelasi ensimmäisen ammattilaisottelun Pesä-Kiilojen kanssa Kannuksen Uraa vastaan.
Seurajoukkueet > Kirittäret

Kinnunen liittyi Kirittäriin kaudeksi 2020 ja pelasi joukkueessa Suomensarjaa ja tyttöjen Superpesistä. Kinnunen voitti kaudella 2021 tyttöjen Superissa SM-hopeaa ja pelasi Ykköspesistä samaan aikaan reservijoukkueessa. Kinnunen sai kauden 2021 hyvien suoritusten perusteella kolmen vuoden jatkosopimuksen Kirittäristä. Kinnunen pelasi ensimmäisen ottelunsa Superpesiksessä Roihuttaria vastaan kaudella 2023. Kinnuselle allekirjoitettiin myös sopimus kaudeksi 2025.
Seurajoukkueet > Mailattaret

Kinnunen siirtyi Mailattariin kaudeksi 2025.
Saavutukset > Pelaajana

1 Tyttöjen SM-hopea: 2021
Miami Vice

| Miami Vice |
| --- | --- |

Tyyli:  rikossarja, toimintasarja
Pääosissa:   Don Johnson  Philip Michael Thomas  Michael Talbott  Olivia Brown  Saundra Santiago  Edward James Olmos 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:    NBC   MTV, MTV3   Sub 
Esitetty:  16. syyskuuta 1984 – 25. tammikuuta 1990
Tuotantokausia:  5
Jaksoja:  111
Tuotanto
Tuottaja(t):   John Nicolella  Richard Brams  Dick Wolf 
Vastaava(t) tuottaja(t):  Michael Mann
Tuotantoyhtiö(t):  NBC Universal
Aiheesta muualla
IMDb 
Miami Vice on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka Michael Mann tuotti NBC-televisioyhtiölle. Sarjassa Don Johnson ja Philip Michael Thomas esittivät peitetoimissa työskentelevää miamilaista poliisiparia, James ”Sonny” Crockettia ja Ricardo ”Rico” Tubbsia. Sarjaa tehtiin viisi tuotantokautta vuosina 1984–1989.
Sarjan ensimmäiset kaudet olivat sävyltään varsin keveitä, ja sarjassa nähtiin Noogien ja Izzyn kaltaisia koomisia sivuhahmoja. Crockett muun muassa asuu purjeveneessä Elvis-nimisen lemmikkialligaattorinsa kanssa, joka ajoittain aiheuttaa tempuillaan hankaluuksia. Myöhemmin sarjan tyyli muuttui synkemmäksi ja kyynisemmäksi.
Monet kuuluisat tai sittemmin kuuluisaksi tulleet näyttelijät – esimerkiksi Bruce Willis, Liam Neeson, Veronica Cartwright ja Ben Stiller – ovat esiintyneet Miami Vicessa vierailevina näyttelijöinä. Jaksossa ”Kuolema korjaa satoa” (Red Tape) esiintyi Annette Bening, Viggo Mortensen ja Lou Diamond Phillips. Myös Don Johnsonin vaimo Melanie Griffith vieraili ainakin jaksossa ”Rakkaani, kyyhkyläiseni” (By Hooker, by Crook). Lisäksi sarjassa nähtiin paljon muusikkoja, esimerkiksi Leonard Cohen, Gene Simmons, Frank Zappa, Ted Nugent ja Miles Davis.
Sarjan tunnusmerkkejä > Autot

Crockettin ensimmäisenä ajokkina toimi musta Ferrari Daytona Spyder, joka itse asiassa oli Chevrolet Corvetten rungolle rakennettu kopio eli replika Ferrarin kieltäydyttyä toimittamasta autoja televisiosarjoille. Kolmannelle tuotantokaudelle Ferrarin maahantuoja toimitti Sonnyn ajokiksi kuitenkin kaksi mustaa Testarossaa. Stunt-kohtauksia varten kahden aidon Testarossan lisäksi käytössä oli myös De Tomaso Panteran rungolle rakennettu replika. Tarinassa automalli vaihtui, kun rikollinen asekauppias räjäytti Daytonan esitellessään myymiään Stinger-merkkisiä ilmatorjuntaohjuksia. Todellisuudessa Ferrari oli uhannut kopioautojen valmistajia oikeustoimilla ja Miami Vicen tekijät suostuivat tuhoamaan kopio-Daytonan vastineena aidoille Testarossille. Crockettin uusi Testarossa tuli poliisille tarinan mukaisesti rikollistakavarikon yhteydessä huumekauppiaalta ja se maalattiin mustasta valkoiseksi.
Sarjan tunnusmerkkejä > Musiikki

Sarjan musiikki herätti huomiota, erityisesti Jan Hammerin instrumentaalimusiikki. Hammer vastasi myös sarjan tunnusmusiikista. Se oli käytännössä ensimmäinen televisiosarja, jossa populaarimusiikilla oli merkittävä osa. Monet tuntemattomammat artistit saivat huomiota sarjassa olevan musiikkinsa ansiosta. Tunnetuin kohtaus lienee pilottijaksossa nähty Sonnyn ja Ricon öinen autoajelu Phil Collinsin ”In the Air Tonightin” soidessa taustalla. Sarjaan liittyviä ääniraita-albumeita on julkaistu useita.
Sarjan tunnusmerkkejä > Muoti

Sarjan henkilöiden vaatetuksella oli suuri merkitys tuolloisiin ja myöhempiinkin muotivirtauksiin. Erityisesti Crockettin valkoinen puku, Armani-takin alla pidetyt T-paidat, pastellivärit, Ray-Banin Wayfarer-aurinkolasit, parransänki, sekä kengät ilman sukkia määrittelevät yhden osan 1980-luvun pukeutumisesta. Muotisuunnittelijat, kuten Gianni Versace, Vittorio Ricci, ja Hugo Boss vastasivat joidenkin asujen suunnittelusta. Tubbsin tyyli puolestaan on muodollisemman puoleinen, joka muistettaneen tummanharmaasta puvusta, luoden kontrastia Sonnyn rennompaan pukeutumiseen. Miami Vicen muoti on noussut sarjan, sekä sen musiikin tavoin kulttimaineeseen, ja sillä on vahva kannattajakuntansa.
Sarjaan pohjautuvia muita teoksia > Elokuva

Vuonna 2006 ilmestyi Michael Mannin tuottama ja ohjaama Miami Vice -elokuva, jossa Crockettin ja Tubbsin rooleja esittävät Colin Farrell ja Jamie Foxx.
Sarjaan pohjautuvia muita teoksia > Tietokonepelit

Miami Viceen perustuvia tietokonepelejä on julkaistu kolme. Vuonna 1986 Ocean Software julkaisi Miami Vice -pelin Amstrad CPC:lle, Commodore 64:lle ja ZX Spectrumille. Pelissä tarkoitus on sarjan juonen mukaisesti etsiä, väijyä, sekä pidättää huumediilereitä. Pelissä ajellaan ympäri Miamia Ferrari Daytonalla, ja seinään ajettaessa peli alkaa kokonaan alusta. Muun muassa tämän takia peli muistetaan hankalasta pelattavuudestaan.
Vuonna 2004 Davilex Games julkaisi Miami Vice -pelin PlayStation 2:lle, Xboxille ja PC:lle. Vuonna 2006 Vivendi Games ja Sierra Entertainment julkaisivat saman vuoden Miami Vice -elokuvaan perustuvan pelin Miami Vice: The Game PSP:lle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Don Johnson  | … |  etsivä James ”Sonny” Crockett   |
|  Philip Michael Thomas  | … |  etsivä Ricardo ”Rico” Tubbs    |
|  Edward James Olmos  | … |  komisario Martin Castillo   |
|  Saundra Santiago  | … |  etsivä Gina Navarro Calabrese   |
|  Olivia Brown  | … |   etsivä Trudy ”Big Booty” Joplin    |
|  Michael Talbott  | … |  etsivä Stanley ”Stan” Switek   |
|  John Diehl  | … |  etsivä Laurence ”Larry” Zito   |
|  Martin Ferrero  | … |  Izzy Moreno   |
|  Charlie Barnett  | … |  Noogie Lamont   |
|  Sheena Easton  | … |  Caitlin Davies-Crockett   |
|  Pam Grier  | … |  Valerie Gordon   |
|  Belinda Montgomery  | … |  Caroline Crockett   |
Sarja Suomessa

Sarja ensiesitettiin Suomen televisiossa MTV-kanavalla vuosina 1986–1991, jonka välissä oli ajoittaisia esitystaukoja. Ensimmäisellä esityskerralla sarjan pitkää pilottijaksoa ei esitetty, vaan ensimmäinen MTV.ssä 6, syyskuuta 1986 esitetty Miami Vice oli pilottijakson jälkeinen jakso. Sarjan pilottijakso oli Suomessa julkaistu ennen sarjan ensiesityskertaa MTV:llä Esselte Videon julkaisemana vuokra- ja myyntivideojulkaisuna. Lisäksi myöhemmin sarjan muutamia jaksoja julkaistiin myös videojulkaisuina. Sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran uusintana MTV3-kanavalla vuosina 1995–1998. Tällä esityskerralla esitettiin ensi kertaa Suomen televisiossa myös sarjan pilottijakso. Ensimmäisen uusinnan jälkeen sarjaa on Suomen televisiossa esittänyt muun muassa Subtv.
Kirjallisuutta

Aitio, Tommi: ”Miami Vice – pinnan estetiikka”, Filmihullu 3/1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miami Vice Wikimedia Commonsissa
http://www.wildhorse.com/MiamiVice/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Miami Vice Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Miami Vice (1984 – Sarjan pilotti) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Miami Vicessa käytetty Ferrari Testarossa.
Jenni Puoliväli-Oksala

Jenni Puoliväli-Oksala (s. 1990) on lääkäri, somevaikuttaja ja yhteiskunnallinen keskustelija, joka on tullut tunnetuksi yhtenä Tiedenaiset-yhteisön jäsenistä. Puoliväli-Oksala valmistui lääkäriksi Oulun yliopistosta vuonna 2018. Hän on erikoistunut anestesiologiaan ja tehohoitoon. Hän juontaa lääkäri Anni Saukkolan kanssa Lääkäripodi-podcastia, jossa käsitellään erilaisia terveyteen liittyviä kysymyksiä vierailevien asiantuntijoiden kanssa.
Puoliväli on esittänyt näkemyksiä lääkärien palkkatasosta sekä kertonut ansioistaan. Vuonna 2021 hän oli ehdolla JCI Ten Outstanding Young Persons of the World -kilpailussa.
Vuonna 2021 Puoliväli julkaisi To do: terveys -kirjan muiden Tiedenaisten kanssa.
Teokset

To do: terveys. Tuuma-kustannus, 2021. ISBN 978-952-370-106-9
Aiheesta muualla

Jenni Puolivälin tili Instagramissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Ruben Rafkin

| Ruben Rafkin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. tammikuuta 2002 (ikä 23) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rafa, Barrichello
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Örebro HK
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  TPS (SML) Tappara (SML)
Ruben Rafkin (s. 8. tammikuuta 2002 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin SHL-joukkue Örebrossa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2022 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
Rafkin pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2021 ja 2022, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja ensimmäinen turnaus pronssiin. Vuoden 2021 turnauksessa hän pelasi ainoastaan alkulohkon ottelussa Sveitsiä vastaan, ja Rafkin sai siinä peliaikaa alle kaksi minuuttia.
Rafkin pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019. Hän edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018 voittaen hopeaa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2019, jolloin Rafkin voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 25 nuorten ja 23 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Rafkin on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 16. marraskuuta 2023 Swiss Ice Hockey Gamesin toisessa ottelussa Zürichissä Ruotsia vastaan. Rafkin merkittiin Suomen nelospuolustajapariin Tobias Winbergin viereen. Hän sai ottelussa myös kaksi jäähyä.
Pelityyli

Tapparan urheilutoimenjohtaja Antti Tuomenoksan mukaan Rafkin on taitava kahden suunnan fyysinen puolustaja ja omaa erittäin vahvan luistelun. Tuomenoksan mukaan hän on myös taitava pelaaja kiekon kanssa.
Yksityiselämä

Rafkinin isoisä on Pizzeria Dennis-ravintoloista tunnettu ravintoloitsija ja talousneuvos Dennis Rafkin. Tätä kautta Rafkinilla on juutalaisia sukujuuria.
Tšekin jääkiekkomaajoukkue

| Tšekki |
| --- | --- |

Liitto:  Český svaz ledního hokeje
Valmentaja:  Radim Rulík
Eniten otteluita:  Jiri Holik (319)
Eniten pisteitä:  Josef Maleček (285)
IIHF-ranking:  4. (27.5.2024)

Ensimmäinen ottelu
  Tšekki 6–1 Venäjä  (Helsinki, Suomi; 2. marraskuuta, 1993) 
Suurin voitto
  Tšekki 11–0 Italia  (Hannover, Saksa; 6. toukokuuta 2001) 
Suurin tappio
  Suomi 7–0 Tšekki  (Tukholma, Ruotsi; 11. helmikuuta 2012) 
MM-kilpailut
 Kultaa:  7
 Hopeaa:  1
 Pronssia:  6
Olympialaiset
 Kultaa:  1
 Hopeaa:  0
 Pronssia:  1
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tšekin joukkue talviolympialaisissa 2002. |  Tšekin joukkue talviolympialaisissa 2002. |  Tšekin joukkue talviolympialaisissa 2002. |  |
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Nagano 1998 |  |  |
|  Pronssia | Torino 2006 |  |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Itävalta 1996 |  |  |
|  Kultaa | Norja 1999 |  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2000 |  |  |
|  Kultaa | Saksa 2001 |  |  |
|  Kultaa | Itävalta 2005 |  |  |
|  Kultaa | Saksa 2010 |  |  |
|  Kultaa | Tšekki 2024 |  |  |
|  Hopeaa | Latvia 2006 |  |  |
|  Pronssia | Saksa 1993 |  |  |
|  Pronssia | Suomi 1997 |  |  |
|  Pronssia | Sveitsi 1998 |  |  |
|  Pronssia | Slovakia 2011 |  |  |
|  Pronssia | Suomi & Ruotsi 2012 |  |  |
|  Pronssia | Suomi 2022 |  |  |
Tšekin jääkiekkomaajoukkue edustaa Tšekin tasavaltaa jääkiekossa. Tšekki kuuluu jääkiekon suurmaihin. Joukkue menestyi parhaiten vuosituhannen vaihteessa, kun se voitti olympiakultaa vuonna 1998 ja jääkiekon maailmanmestaruuden kolme kertaa peräkkäin vuosina 1999–2001. Maan viimeisin maailmanmestaruus on vuodelta 2024. Vuonna 2021 maassa oli 200 jäähallia sekä yli 95 000 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa.
Maa on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen jo vuodesta 1908 alkaen. Sitä pidetäänkin joskus yhtenä samana vuonna syntyneen IIHF:n perustajajäsenistä. Tarkalleen ottaen tuolloin ei ollut kyse Tšekin tasavallasta tai sen edeltäjävaltiosta Tšekkoslovakiasta, vaan Böömistä. Böömi ei ollut itsenäinen valtio, vaan osa Habsburgien valtakuntaa. Böömin edustajat eivät myöskään ottaneet osaa IIHF:n perustavaan kokoukseen toukokuussa toisin kuin varsinaiset perustajajäsenet, vaan liittyivät mukaan vasta myöhemmin saman vuoden aikana marraskuussa, kuitenkin jo ennen joulukuista Böömin oman jääkiekkoliiton perustavaa kokousta.
Tšekin maajoukkue oli vuonna 2024 Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämällä rankinglistalla 4. sijalla. Joukkue pelaa punaisissa ja valkoisissa pelipaidoissa. Joukkueen tunnuksena on ollut vuodesta 2018 alkaen leijonan pää, joka korvasi aiemmin käytetyn Tšekin vaakunan.
Historiaa

Böömissä pelattiin jääkiekkoa jo 1800-luvulla, ja se olikin yksi ensimmäisistä paikoista Euroopassa, jossa peliä pelattiin. Tšekin jääkiekkomaajoukkuetta edelsi Böömin jääkiekkomaajoukkue, sittemmin Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkue, jolla oli useita maailmanmestaruusmitaleita. Joukkueen merkittäviä hahmoja olivat aikanaan Václav Nedomanský ja Jan Suchý. Tšekkoslovakian hajotessa Tšekki sai edustuspaikan korkeimmalla tasolla, A-sarjassa, Slovakian joukkue aloitti C-sarjan karsijana. Ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailunsa Tšekki pelasi Saksassa vuonna 1993 saavuttaen pronssia.
Historiaa > 2000-luvulla

Vuonna 2004 Tšekki järjesti ensimmäiset kotikisansa itsenäisenä valtiona. Maa on voittanut maailmanmestaruuden edellisen kerran vuonna 2024.
Tšekki menetti kolme huipputason jääkiekkopelaajaa lento-onnettomuudessa, joka tapahtui Venäjällä Jaroslavlissa 7. syyskuuta 2011. Menehtyneet pelaajat olivat Josef Vašíček, Karel Rachůnek, ja Jan Marek.
Vuonna 2012 Tšekki kärsi kaikkien aikojen suurimman tappionsa, kun se hävisi Suomelle Ruotsin EHT-turnauksessa. Samana vuonna se saavutti maailmanmestaruuskilpailuista pronssia.lähde?
Maa järjesti maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2015. Vuonna 2012 voitetun pronssin jälkeen Tšekin menestys hiipui, eikä joukkue yltänyt mitalisijoille maailmanmestaruuskilpailuissa tai olympialaisissa. Tuo onkin pisin aika, kun Tšekki on jäänyt mitaleitta. Vuoden 2022 talviolympialaisissa Tšekki pelasi historiansa huonoimmat arvokisansa jäätyään turnauksessa 9. sijalle. Samana keväänä joukkue saavutti viimeinen mitalin arvokisoista, kun se voitti maailmanmestaruuskilpailuiden pronssiottelun. Joukkueen valmentaja Kari Jalonen oli joukkueen ensimmäinen ulkomaalaisvalmentaja. Samalla hänestä tuli ensimmäinen suomalaisvalmentaja, joka voitti arvokisamitalin jonkin muun maanjoukkueen kuin Suomen päävalmentajana. Hänen apuvalmentajanaan toimi Kalle Kaskinen. Kuitenkin seuraavana vuonna joukkue oli maailmanmestaruuskilpailujen kahdeksas, mikä on joukkueen kaikkien aikojen huonoin sijoitus maailmanmestaruuskilpailuissa.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailuissa

1993 – pronssia
1994 – 7.
1995 – 4.
1996 – kultaa
1997 – pronssia
1998 – pronssia
1999 – kultaa
2000 – kultaa
2001 – kultaa
2002 – 5.
2003 – 4.
2004 – 5.
2005 – kultaa
2006 – hopeaa
2007 – 7.
2008 – 5.
2009 – 6.
2010 – kultaa
2011 – pronssia
2012 – pronssia
2013 – 7.
2014 – 4.
2015 – 4.
2016 – 5.
2017 – 7.
2018 – 7.
2019 – 4.
2021 – 7.
2022 – pronssia
2023 – 8.
2024 – kultaa
*Vuosi lihavoituna jolloin Tšekki on ollut kisaisäntä.
Sijoitukset > Olympialaisissa

1994 – 5.
1998 – kultaa
2002 – 7. (joukkue)
2006 – pronssia (joukkue)
2010 – 7.
2014 – 6.
2018 – 4.
2022 – 9.
Sijoitukset > World Cup

1996 – alkulohkot
2004 – 3.
2016 – 6.
Sijoitukset > Maailmanranking

Vuodelta 2002 ei ole julkaistu virallista rankingia. Kun Kansainvälinen jääkiekkoliitto julkaisi vuonna 2003 ensimmäisen listauksen, sen yhteydessä kuitenkin listattiin joukkueiden teoreettiset sijoitukset vuonna 2002. Tuolloin Tšekin jääkiekkomaajoukkue oli 1. sijalla. Virallisissa listauksissa joukkue ei ole koskaan ollut 1. sijalla.
2003 – 3.
2004 – 4.
2005 – 3.
2006 – 2.
2007 – 4.
2008 – 5.
2009 – 6.
2010, helmikuu – 6.
2010, toukokuu – 5.
2011 – 5.
2012 – 3.
2013 – 4.
2014, helmikuu – 5.
2014, toukokuu – 5.
2015 – 6.
2016 – 6.
2017 – 6.
2018, helmikuu – 5.
2018, toukokuu – 6.
2019 – 5.
2020 – 5.
2021 – 6.
2022, helmikuu – 7.
2022, toukokuu – 6.
2023 – 8.
2024 – 4.
Tunnetuimpia pelaajia

Ondrej Palat
Jaroslav Bednář
Petr Bříza
Petr Čajánek
Jan Čaloun
Roman Čechmánek
Roman Červenka
Jiří Doležal
Radek Dvořák
Patrik Eliáš
Martin Erat
Roman Hamrlík
Dominik Hašek
Martin Havlát
Milan Hejduk
Aleš Hemský
Jan Hlaváč
Milan Hnilička
Roman Horák
Jan Hrdina
Vladimír Hudáček
Jaromír Jágr
Otakar Janecký
Tomáš Jelínek
František Kaberle
Tomáš Kaberle
Drahomír Kadlec
Tomáš Kapusta
Petr Kořínek
Filip Kuba
Pavel Kubina
František Kučera
Jiří Kučera
Tomáš Kucharčík
Jaroslav Kudrna
Jiří Lála
Robert Lang
Marek Malík
Jan Marek
Milan Michálek
David Moravec
Petr Nedvěd
Pavel Patera
Ondřej Pavelec
Kamil Piroš
Martin Procházka
Václav Prospal
Petr Průcha
Martin Prusek
Karel Rachůnek
Robert Reichel
Pavel Rosa
Petr Rosol
Martin Ručínský
Miloslav Hořava
Dárius Rusnák
Bedřich Ščerban
Marek Schwarz
Jiří Šejba
Roman Šimíček
Jaromír Šindel
Martin Škoula
Jiří Šlégr
Jaroslav Špaček
Antonín Stavjaňa
Martin Štěpánek
Patrick Štefan
Martin Straka
Oldřich Svoboda
Petr Sýkora
Petr Tenkrát
Radek Ťoupal
Roman Turek
Viktor Ujčík
Oldřich Válek
Josef Vašíček
Otakar Vejvoda
Tomáš Vlasák
Jakub Voráček
Tomáš Vokoun
Vladimír Vůjtek
David Výborný
Jiří Vykoukal
Richard Žemlička
Marek Židlický
Kokoonpanoja

Olympiakisat 1994
Olympiakisat 1998
Olympiakisat 2002
World Cup 2004
Olympiakisat 2006
MM-kisat 2008
MM-kisat 2009
MM-kisat 2010
MM-kisat 2012
MM-kisat 2013
MM-kisat 2014
MM-kisat 2015
MM-kisat 2017