stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Volodymyr Starosolskyi
Ura

Starosolskyi opiskeli oikeustiedettä Wienin, Berliinin, Grazin ja Heidelbergin yliopistoissa ja toimi valmistuttuaan asianajajana Lvivissä. Hän puolusti oikeudessa poliittisia aktivisteja, muun muassa Myroslav Sitšynskyita.
Starosolskyi oli 1902 organisoimassa ukrainalaisten opiskelijoiden eroamista Lvivin yliopistosta ja Galitsiassa laajaa talonpoikien lakkoa, yhtä vuosisadanvaihteen molemmin puolin järjestetyistä lakoista, jonka taustalla olivat maatyöläisten huonot palkat ja ankara kohtelu. Hän kuului Ukrainan vallankumouspuolueen ulkokomiteaan ja oli 1899 perustetun Ukrainan sosialidemokraattisen puolueen johtavia henkilöitä. Starosolskyi oli perustamassa puolisotilaallista Ukrainan Sitšin kiväärimiesten seuraa 1913 ja oli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli Ukrainan korkeimman neuvoston jäsen, palveli sen taisteluneuvostossa yhteyshenkilönä Sitšin kiväärimiesten seuran rintamayksiköihin ja toimi yhteistyössä Wienissä sijainneen Ukrainan vapautuskomitean kanssa. Hänestä tuli 1918 Ukrainan sotilaskomitean jäsen.
Starosolskyi nimitettiin syksyllä 1919 Ukrainan kansantasavallan varaulkoministeriksi Isaak Mazepan hallitukseen. Samaan aikaan hän toimi professorina Kamjanets-Podilskyin Ukrainan valtionyliopistossa. Starosolskyi oli vuodesta 1923 Ševtšenkon tieteellisen seuran jäsen. Hän oli Moloda Ukrajina -seuran perustajajäsen ja sen julkaisun Moloda Ukrajinan päätoimittaja. Hän asui 1920-luvulla emigranttina Wienissä ja Prahassa ja opetti valtio-oikeutta Prahassa Ukrainan vapaassa yliopistossa ja Poděbradyssa Ukrainan maatalousakatemiassa. Hän palasi Lviviin 1927, käynnisti uudestaan asianajotoimistonsa ja sai huomiota puolustaessaan Ukrainalaisten nationalistien järjestön jäseniä
Starosolskyi puolusti tieteellisessä työssään sosiologista lähestymistapaa oikeudellisiin ja poliittisiin kehityskulkuihin. Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat Das Majoritätsprinzip (1916), Teorija natsji (1921, ’Kansan teoria’), Metodolohitšna problema v nautsi pro deržavu (1925, ’Metodologinen ongelma valtion tutkimisessa’), Do pytannja pro formy deržavy (1925, ’Kysymys valtion muodoista’), Bohdan Kistiakowskyj und das russische soziologische Denken (1929) ja oppikirja Deržava i politytšne pravo (1925, ’Valtio ja poliittinen laki’).
Starosolskyi nimitettiin neuvostoaikana Lvivin yliopiston professoriksi, mutta hänet pidätettiin joulukuussa 1939 ja tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöleirille Mariinskiin Siperiaan, missä hän kuoli.
Volodymyr Starosolskyin ja hänen vaimonsa Darija Starosolskan muistolaatta on Lvivissä Lytšakivin hautausmaalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volodymyr Starosolskyi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola
Steve Wozniak

| Steve Wozniak |
| --- | --- |
 Steve Wozniak lokakuussa 2017.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Woz
Syntynyt: 11. elokuuta 1950 (ikä 74)  San José, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen  serbialainen
Muut tiedot
Yritys:  Apple
Asema:  perustaja
Tutkinnot:  Coloradon yliopisto Kalifornian yliopisto, Berkeley
Puoliso:  Alice Robertson (1976–1980) Candice Clark (1981–1987) Suzanne Mulkern (1990–2004) Janet Hill (2008–)
Lapset:  3
Lempinimet:  Woz
Aiheesta muualla
Kotisivu
Stephen ”Woz” Wozniak (s. 11. elokuuta 1950 San José, Kalifornia) on toinen Apple-tietokoneyhtiön perustajista. Wozniak suunnitteli Apple I:n ja Apple II:n 1970-luvun puolivälissä ja perusti Apple-yhtiön yhdessä Steve Jobsin kanssa. Apple II saavutti paljon suosiota, ja siitä tuli yksi eniten myydyistä henkilökohtaisista tietokoneista 1970-luvulla ja 1980-luvun alussa.
Lapsuus ja nuoruus

Puolalaissukuinen Wozniak luki lapsena kirjoja Tom Swiftistä, nuoresta keksijästä joka suunnitteli mitä tahansa. Tom Swift edusti Wozniakille luovaa vapautta, tietämystä ja kykyä löytää ongelmiin ratkaisuja.
Nuorta Wozniakia inspiroi myös hänen isänsä, joka työskenteli insinöörinä Lockheedilla. Isänsä ansiosta Wozniak kiinnostui elektroniikasta, ja isä usein tarkisti poikansa keksinnöt.
Wozniakin arvomaailmaa muokkasi vuosien varrella niin oma perhe, itsenäinen ajattelu, eettinen ja moraalifilosofia, radioamatöörietiikka (apua tarvitsevia tulee auttaa) kuin kirjatkin (Swiftin humanitäärinen asenne).lähde?
Kouluaikana Wozniak tutki televisiopiirejä ja suunnitteli noin 50 tietokonetta paperilla, mutta hänellä ei ollut rahaa osiin niiden rakentamiseksi. 1970-luvulla useimmilla ihmisillä ei ollut varaa monitoriin, joten hän suunnitteli videosyötettä oskilloskooppiin. Hän oli myös kiinnostunut ohjelmointikielistä.
Wozniak oli 19-vuotias vuonna 1969, kun hän tutustui 14-vuotiaaseen Steve Jobsiin.lähde?  Wozniak oli jo rakentanut laitteen, jolla voi soittaa puheluita ilmaiseksi.lähde?
Hän opiskeli lukuvuoden 1968−1969 Coloradon yliopistossa ja palasi kotiseudulleen Kaliforniaan. Wozniak liittyi De Anza Collegeen.lähde?
Wozniakin kolmas lukukausi oli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja suunnitteli ottavansa vuoden vapaata ansaitakseen rahaa viimeistä vuotta varten. Hän työskenteli useille pienille elektroniikkayrityksille 1970-luvun alussa ja hän pääsi vuonna 1975 töihin Hewlett-Packardille (HP) insinööriksi. Wozniak kehittyi piirien suunnittelussa ja suunnitteli mikropiirejä HP:n laskimiin sekä teki harrasteprojekteja.
Wozniak suunnitteli Atarille Breakout-pelin. Atarin Nolan Bushnell oli tuolloin harmissaan koska heidän uudet pelinsä vaativat 130–170 mikropiiriä ja hän kiinnostui Wozniakista, jonka tekemä versio Pongista käytti vain 30 piiriä. Wozniak ja Steve Jobs, joka tuolloin työskenteli Atarille, saivat tehtäväksi suunnitella Breakoutin toimimaan pienemmällä määrällä piirejä. Wozniak oli laitteiston suunnittelija ja Jobs teki koekytkentälevyt sekä testasi.
Wozniak osallistui Homebrew Computer Clubiin San Franciscon alueella.
Applen synty

Wozniak oli käyttänyt osituskäyttöjärjestelmää ja halusi oman tietokoneen koska ei halunnut maksaa jonkun muun tietokoneen käytöstä.
Wozniak esitteli kehittämäänsä tietokonetta Homebrew Computer Clubin jäsenille, jolloin Jobs ehdotti tietokoneen myymistä kerhon jäsenille. 
Tietokoneen nimeksi tuli Apple Computer ja myöhemmin uudelleen nimettynä Apple I.
Jobs sai sopimuksen tietokoneen myynnistä ja hankki osia kolmenkymmenen päivän maksuajalla.
Wozniak arvioi, että myös Jobs olisi osannut suunnitella ohjelmistoa ja laitteistoa, mutta ei yhtä hyvin kuin hän.
Apple I:n myynnin alettua Wozniak työskenteli vielä Hewlett-Packardille ja toimi satunnaisesti Apple I:n emolevyjen testaamisessa, teki uusia ohjelmia sekä suunnitteli kasettiasemaliitännän Apple I:lle. Wozniak suunnitteli värigrafiikkaa varten piirin sekä suunnitteli keinon käyttää osa keskusmuistista näyttömuistiksi. Apple II:n suunnittelun aikaan useimmilla ihmisillä ei ollut varaa värimonitoriin, joten koneen täytyi toimia myös kotitelevisioilla. Wozniak teki myös Breakout-pelistä version BASICillä, sekä lisäsi ominaisuuksia kirjoittamaansa BASIC-tulkkiin värien esittämiseksi.
Vuonna 1977 julkaistusta Apple II:sta tuli menestys Wozniakin insinöörityön ja Jobsin estetiikan ansiosta. Kun yritys listattiin pörssiin vuonna 1980 yhtiön markkina-arvo ylitti miljardi dollaria.
Vuonna 1981 Wozniak loukkaantui lentokone-onnettomuudessa. Hän jatkoi opintojaan mutta ei käynyt kurssejaan loppuun. Yliopisto päätti myöhemmin, että Applen tietokoneiden suunnittelulla saattoi korvata puuttuvat kurssit, ja myönsi hänelle tutkinnon 1987. Wozniakin ura Applessa päättyi samana vuonna.
Varallisuus ja vapaaehtoistyö

Wozniakin nettovarallisuudeksi arvioidaan olevan noin 100–140 miljoonaa dollaria.
Applen jälkeen Wozniak on keskittynyt vapaaehtoistyöhön, etenkin lasten auttamiseen ja koululaisten tietokonekerhoihin. Hän on osallistunut erilaisten tietotekniikan alan yritysten hallituksiin, ja vuonna 2009 hän alkoi jälleen työskennellä tuotekehittäjänä Fusion-IO:ssa, joka tekee tallennuslaitteita.
Yksityiselämä

Wozniak liittyi vapaamuurareihin vuonna 1980. Hän kuuluu kalifornialaiseen loosiin ja sen kuuluisin jäsen.
Joulukuussa 2023 kerrottiin, että Wozniak sai Serbian kansalaisuuden. Kansalaisuuden sai myös Wozniakin vaimo, Janet Hill, ja asiasta ilmoitettiin vajaa pari viikkoa ennen Serbian parlamenttivaaleja.
Invarianssi

Invarianssilla tarkoitetaan säännönmukaista ja ennustettavaa tapahtumaketjua. Esimerkiksi luonnontieteille ja taloustieteille on ominaista vakioisten, ennustettavien tapahtumaketjujen eli invarianssien jäljittäminen ja löytäminen. Suhteellisuusteoriassa nimitystä invariantti käytetään suureesta, jonka arvo ei riipu havaitsijan liiketilasta -- näitä ovat mm. valonnopeus ja sähkövaraus.
Espanjan Grand Prix 1992

|  Espanjan Grand Prix 1992  |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1992. 
Päivämäärä:  3. toukokuuta 1992
Sijainti:  Barcelona, Katalonia, Espanja
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,747 km
Kilpailun pituus:  65 kierrosta, 308,555 km
Sää:  Sadekeli
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.20,190
Palkintokoroke
Voittaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Toinen:   Michael Schumacher   (Benetton-Ford)
Kolmas:   Jean Alesi   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nigel Mansell   (Williams-Renault)
Kierrosaika:  1.42,503 (kierroksella 10)
Espanjan Grand Prix 1992 oli 520. Formula 1 -osakilpailu. Se ajettiin 3. toukokuuta 1992 Circuit de Catalunya -radalla Barcelonassa. Nigel Mansell otti jo neljännen paalupaikan ja voiton tällä kaudella.
Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 1.20,190 |   |
| 2 | 19 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 1.21,195 | + 1,005 |
| 3 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 1.21,209 | + 1,019 |
| 4 | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 1.21,534 | + 1,344 |
| 5 | 28 |  Ivan Capelli | Ferrari | 1.22,413 | + 2,223 |
| 6 | 20 |  Martin Brundle | Benetton-Ford | 1.22,529 | + 2,339 |
| 7 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 1.22,711 | + 2,521 |
| 8 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 1.22,746 | + 2,556 |
| 9 | 16 |  Karl Wendlinger | March-Ilmor | 1.23,121 | + 2,931 |
| 10 | 26 |  Érik Comas | Ligier-Renault | 1.23,593 | + 3,403 |
| 11 | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 1.23,723 | + 3,533 |
| 12 | 21 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Ferrari | 1.24,054 | + 3,864 |
| 13 | 22 |  Pierluigi Martini | Dallara-Ferrari | 1.24,236 | + 4,046 |
| 14 | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Renault | 1.24,583 | + 4,393 |
| 15 | 3 |  Olivier Grouillard | Tyrrell-Ilmor | 1.24,608 | + 4,418 |
| 16 | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 1.24,634 | + 4,444 |
| 17 | 33 |  Mauricio Gugelmin | Jordan-Yamaha | 1.24,671 | + 4,481 |
| 18 | 15 |  Gabriele Tarquini | Fondmetal-Ford | 1.24,800 | + 4,610 |
| 19 | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 1.24,940 | + 4,750 |
| 20 | 14 |  Andrea Chiesa | Fondmetal-Ford | 1.24,963 | + 4,773 |
| 21 | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 1.25,202 | + 5,012 |
| 22 | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Lamborghini | 1.25,315 | + 5,125 |
| 23 | 17 |  Paul Belmondo | March-Ilmor | 1.25,467 | + 5,277 |
| 24 | 29 |  Bertrand Gachot | Larrousse-Lamborghini | 1.25,700 | + 5,510 |
| 25 | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Lamborghini | 1.25,786 | + 5,596 |
| 26 | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 1.25,786 | + 5,596 |
| DNQ | 30 |  Ukyo Katayama | Larrousse-Lamborghini | 1.25,932 | + 5,742 |
| DNQ | 7 |  Eric van de Poele | Brabham-Judd | 1.26,880 | + 6,690 |
| DNQ | 32 |  Stefano Modena | Jordan-Yamaha | 1.27,480 | + 7,290 |

| DNQ | 8 |  Damon Hill | Brabham-Judd | 1.27,763 | + 7,573 |
| DNPQ | 34 |  Roberto Moreno | Andrea Moda-Judd | 1.37,155 | + 16,965 |
| DNPQ | 35 |  Perry McCarthy | Andrea Moda-Judd | ei aikaa | - |
Kilpailun tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/keskeytyssyy | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 65 | 1:56.10,674 | 1 | 10 |
| 2 | 19 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 65 | + 23,914 | 2 | 6 |
| 3 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 65 | + 26,462 | 8 | 4 |
| 4 | 2 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 65 | + 1.20,647 | 7 | 3 |
| 5 | 9 |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 64 | + 1 krs. | 16 | 2 |
| 6 | 22 |  Pierluigi Martini | Dallara-Ferrari | 63 | + 2 krs. | 13 | 1 |
| 7 | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 63 | + 2 krs. | 19 |   |
| 8 | 16 |  Karl Wendlinger | March-Ilmor | 63 | +2 krs. | 9 |   |
| 9 | 1 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 62 | Ulosajo | 3 |   |
| 10 | 28 |  Ivan Capelli | Ferrari | 62 | Ulosajo | 5 |   |
| 11 | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Lamborghini | 61 | + 4 krs. | 22 |   |
| 12 | 17 |  Paul Belmondo | March-Ilmor | 61 | + 4 krs. | 23 |   |
| Kesk. | 21 |  Jyrki Järvilehto | Dallara-Ferrari | 56 | Ulosajo | 12 |   |
| Kesk. | 15 |  Gabriele Tarquini | Fondmetal-Ford | 56 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 11 |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 56 | Ulosajo | 21 |   |
| Kesk. | 26 |  Érik Comas | Ligier-Renault | 55 | Ulosajo | 10 |   |
| Kesk. | 29 |  Bertrand Gachot | Larrousse-Lamborghini | 35 | Moottori | 24 |   |
| Kesk. | 3 |  Olivier Grouillard | Tyrrell-Ilmor | 30 | Ulosajo | 15 |   |
| Kesk. | 24 |  Gianni Morbidelli | Minardi-Lamborghini | 26 | Ohjautuvuus | 25 |   |
| Kesk. | 33 |  Mauricio Gugelmin | Jordan-Yamaha | 24 | Ulosajo | 17 |   |
| Kesk. | 14 |  Andrea Chiesa | Fondmetal-Ford | 22 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 20 | Ulosajo | 4 |   |
| Kesk. | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 13 | Ulosajo | 26 |   |
| Kesk. | 25 |  Thierry Boutsen | Ligier-Renault | 11 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 20 |  Martin Brundle | Benetton-Ford | 4 | Ulosajo | 6 |   |
| Kesk. | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 2 | Moottori | 11 |   |
| DNQ | 30 |  Ukyo Katayama | Larrousse-Lamborghini |   |  |  |   |
| DNQ | 7 |  Eric van de Poele | Brabham-Judd |   |  |  |   |
| DNQ | 32 |  Stefano Modena | Jordan-Yamaha |   |  |  |   |
| DNQ | 8 |  Damon Hill | Brabham-Judd |   |  |  |   |
| DNPQ | 34 |  Roberto Moreno | Andrea Moda-Judd |   |  |  |   |
| DNPQ | 35 |  Perry McCarthy | Andrea Moda-Judd |   |  |  |   |
Muuta

Paul Belmondon ensimmäinen kilpailu
Michael Schumacher saavutti uransa ensimmäisen eturivin paikan (2.) aiko-ajoissa
Renault -moottoreille 40. nopein kierros
Muuta > Johtokierrokset

| Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- |
|  Nigel Mansell | Williams-Renault | 1-65 |
Kilpailun Jälkeen > MM-tilanne -kuljettajat

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | 40 |
| 2 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 18 |
| 3 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 17 |
| 4 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 8 |
| 5 |  Jean Alesi | Ferrari | 7 |
| 6 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 4 |
| 7 |  Michele Alboreto | Footwork-Mugen-Honda | 3 |
| 8 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Ilmor | 2 |
|  |  Ivan Capelli | Ferrari | 2 |
| 10 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 1 |
|  |  Mika Häkkinen | Lotus-Ford | 1 |
|  |  Pierluigi Martini | Dallara-Judd | 1 |
Kilpailun Jälkeen > Valmistajien MM-tilanne

| Sija | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Williams-Renault | 58 |
| 2 |  Benetton-Ford | 17 |
| 3 |  McLaren-Honda | 12 |
| 4 |  Ferrari | 9 |
| 5 |  Tyrrell-Ilmor | 2 |
Aiheesta muualla

Kuvia kilpailusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Formula 1 -luokan Espanjan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Circuit de Pedralbes (1951, 1954) Circuito del Jarama (1968, 1970, 1972, 1974, 1976–1979, 1981) Circuit de Montjuïc (1969, 1971, 1973, 1975) Circuito Permanente de Jerez (1986–1990) Circuit de Catalunya (1991–)
Formula 1 -kausi 1992
Etelä-Afrikka |  Meksiko |  Brasilia |  Espanja |  San Marino |  Monaco |  Kanada 
  Ranska |  Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Portugali |  Japani 
  Australia
Espanjan Grand Prix 1997

Espanjan Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Circuit de Catalunya -radalla Espanjassa 25. toukokuuta 1997.  Kilpailun voitti Jacques Villeneuve, jolle voitto oli kauden kolmas. Ensimmäistä kertaa kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Giancarlo Fisichella Jordanilla aikaan 1,22.242. Olivier Panis saavutti uransa viimeisen palkintosijan.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 64 | 1'30:35.896 | 1 | 10 |
| 2 | 14 |  Olivier Panis | Prost-Mugen-Honda | 64 | 5.804 | 12 | 6 |
| 3 | 7 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 64 | 12.534 | 4 | 4 |
| 4 | 5 |  Michael Schumacher | Ferrari | 64 | 17.979 | 7 | 3 |
| 5 | 16 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 64 | 27.986 | 10 | 2 |
| 6 | 10 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 64 | 29.744 | 3 | 1 |
| 7 | 9 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 64 | 48.785 | 5 |   |
| 8 | 4 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Renault | 64 | +1:04.139 | 2 |   |
| 9 | 12 |  Giancarlo Fisichella | Jordan-Peugeot | 64 | +1:04.767 | 8 |   |
| 10 | 8 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 64 | +1:05.670 | 6 |   |
| 11 | 18 |  Jos Verstappen | Tyrrell-Ford | 63 | +1 krs. | 19 |   |
| 12 | 6 |  Eddie Irvine | Ferrari | 63 | +1 krs. | 11 |   |
| 13 | 23 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 63 | +1 krs. | 22 |   |
| 14 | 17 |  Gianni Morbidelli | Sauber-Petronas | 62 | +2 krs. | 13 |   |
| 15 | 14 |  Jarno Trulli | Minardi-Hart | 62 | +2 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 2 |  Pedro Diniz | Arrows-Yamaha | 53 | Moottori | 21 |   |
| Kesk. | 11 |  Ralf Schumacher | Jordan-Peugeot | 50 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 22 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 37 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Ford | 35 | Rengas | 14 |   |
| Kesk. | 15 |  Shinji Nakano | Prost-Mugen-Honda | 34 | Vaihdelaatikko | 16 |   |
| Kesk. | 1 |  Damon Hill | Arrows-Yamaha | 17 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 20 |  Ukyo Katayama | Minardi-Hart | 11 | Vaihdelaatikko | 20 |   |
Shukri al-Quwatli

Shukri al-Quwatli
Shukri al-Quwatli (arab. شكري القوّتلي‎; 1891 Damaskos – 30. kesäkuuta 1967 Beirut) oli syyrialainen poliitikko, joka toimi itsenäistyneen Syyrian ensimmäisenä presidenttinä vuosina 1943–1949 ja pääsi uudelleen presidentiksi vuosiksi 1955–1958.
Al-Quwatli johti antikolonialistista liikettä Syyriassa ja toimi Syyrian politiikassa 1930-luvulta lähtien. Hän edusti ranskalaisten valtaa vastustanutta Kansallista blokkia ja nousi sen johtoon vuonna 1940. Al-Quwatli valittiin ensimmäiseksi itsenäisyyden ajan presidentiksi vuonna 1943. Hän sai Isolta-Britannialta tukea Ranskan vallan päättämiseen, ja viimeiset ulkomaiset joukot poistuivat Syyriasta vuonna 1946. Al-Quwatli poisti Syyrian perustuslaista presidentille asetetut kausirajoitukset vuonna 1947. Tämä mahdollisti hänen jälleenvalintansa vuonna 1948. Maaliskuussa 1949 al-Quwatli syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella. Hänen seuraajansa oli Husni al-Za'im.
Al-Quwatli oli lyhyesti vangittuna Syyriassa ja lähti sitten maanpakoon Egyptiin. Vuonna 1955 hänet valittiin jälleen Syyrian presidentiksi, jolla oli enää lähinnä seremoniallinen virka. Al-Quwatli johti Kansallista blokkia seurannutta Kansallispuoluetta. Hän luopui asemastaan Yhdistyneen arabitasavallan muodostamisen yhteydessä vuonna 1958.
Werner Kuusikko

Werner Kuusikko noin 1930, Oulu.
Anders Werner Kuusikko (3. toukokuuta 1903 Haaparanta, Ruotsi – 3. lokakuuta 1938 Neuvosto-Karjala) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja, joka käytti toimittajana myös nimimerkkiä Venni Kuusio.
Werner Kuusikon vanhemmat olivat suomalaisia. Isä Antti Granlund toimi räätälinä Tornionjoen molemmilla puolilla kunnes hän lasten kasvun ja kouluun menon myötä asettui Suomen puolelle. Antti Granlund toimi Tornion työväenyhdistyksessä ja kuului Tornion työväenneuvostoon vuonna 1917. Hänet vangittiin keväällä 1918 ja hän sai lyhyen vankeustuomion. Perhe muutti 1920-luvulla Kemiin.
Werner kirjoitti 22-vuotiaana Aavasaksalla-nimisen ensimmäisen näytelmänsä. Sitä seurasi Huomenkellot, jota pidetään työväenkirjallisuuden kannalta hänen arvokkaimpana teoksenaan. Sen kustantaja on sosiaalidemokraattien omistama Oulun läänin Työväen Kirjateollisuus oy, joka aloitti 1918 lakkautetun Kansan Tahdon julkaisemisen uudelleen vuonna 1919 nimellä Pohjan Kansa. Viranomaisten julkaisukieltojen takia lehti ilmestyi myöhemmin muun muassa nimellä Pohjan Voima 1924–1930. Kun lehden vastaava toimittaja sai vankeustuomion keväällä 1930, joutui Werner ottamaan hänen tehtävänsä. Lehti lakkautettiin jo kesäkuussa 1930. Vernerin poliittisia runoja julkaistiin Pohjan Voimassa vuodesta 1927 alkaen nimimerkillä Venni Kuusio.
Oulun läänin Työväen Kirjateollisuus lähti vuonna 1926 kilpailemaan Revontulet-nimisellä lehdellä viikkolehtirintamalla. Werner toimitti tätä Pohjan Voiman sivujulkaisua vuodesta 1928. Revontulet oli merkittävä tulonlähde lehtiyhtiölle, ja se piti myös hengissä Pohjan Voimaa. Myös Revontulet lakkautettiin 1930, vaikka sen sisältö ei juurikaan eronnut vastaavista porvarillisista kilpailijoistaan. Lehti julkaisi rakkaus-, jännitys- ja rikoskertomuksia, pakinoita, runoja ja jatkokertomuksia. Revontulten merkittävintä antia ovat kuitenkin sen päätoimittajan kirjalliset pikkutyöt, lähinnä lyriikkaa mutta myös jonkin verran proosaa. Revontulten jälkeen Werner ystävineen halusi perustaa uuden lukemistolehden, mutta se ei saanut julkaisulupaa.
Työttömyydestä kärsivä sosiaalidemokraatti Werner meni Neuvosto-Karjalaan. Hän kirjoitti alkuvuosina ahkerasti kotiinsa kirjeitä. Vuonna 1933 Wenne kirjoittaa: ”Työ täällä radiossa käy entistä latuaan. Nyt minulla on sellainen paikka, josta sielläkin usein haaveilin. Saan palkkaa siitä, että yksinomaan kirjoittelen – mitään muuta ei tehtäviini kuulu.  …. Teatteri harjoittelee muun ohessa parhaillaan minunkin kahta 1-näytöksistä näytelmääni, ”Tulivuori” ja ”Uittokämpällä”. Kaikki näytti olevan hyvin.
Stalinin puhdistukset koituivat Wernerin kohtaloksi, joka oli vuosikymmeniä tuntematon perheellekin. Kirjeiden tulo loppui 1933. Eila Lahti-Argutinan mukaan Werner toimi Karjalan radiokomiteassa vuosina 1933–1934 ja myöhemmin Karhumäen piirissä Tshelmuzhissa metsätyöläisenä.
Neuvostoliiton arkistojen avauduttua on selvinnyt, että Werner pidätettiin kesäkuussa 1938 ja asetettiin syytteeseen vakoilijana, tuomittiin kuolemaan syyskuussa ja teloitettiin ampumalla 3. lokakuuta 1938. Hautapaikka on Petroskoin ympäristössä. Vernerin maine palautettiin Petroskoissa 7. toukokuuta 1989.
Teoksia

Aavasaksalla : yksinäytöksinen kansannäytelmä, laulut säveltänyt Jaakko Tuuri.  Seuranäytelmiä 270.  Karisto 1926.
Lulu-serkku : yksinäytöksinen ilottelu lauluineen, laulut säveltänyt Arvi Jokinen.  Seuranäytelmiä 325.  Karisto 1932.
Nainen on aina nainen : yksinäytöksinen huvinäytelmä.   Seuranäytelmiä 327.  Karisto 1932.
Huomenkellot : 3-näytöksinen työväen näytelmä.  Oulun läänin työväen kirjateollisuus-oy, Oulu 1927.
Näytelmiä maaseudun dramaattisille kerhoille, kirjoittajat L. Subbotin, I. Personoff, Venni Kuusio ja Matti Husu. Valtion kustannusliike Kirja, Petroskoi 1934.
Käännöksiä

Sophia I. Wakkure: Siirtolaistytön kohtalo : kertomus luokkataistelun pyörteistä.  Oulun läänin työväen kirjateollisuus-oy, Oulu 1929