stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eem-interglasiaali
Eem-kauden ilmasto > Sateet Eem-kaudella

Etelä-Aasiassa satoi Kaspianmeren ja Araljärven pohjoispuolisten arojen seuduilla noin 100 mm nykyistä enemmän ja Krimin niemimaalla jopa 200 mm nykyistä enemmän. Tämän mukaan Eurooppa oli Eem-kaudella nykyistä huomattavasti kosteampi. Niinpä Volgan suistossa satoi 60 mm/v ja Araljärven seuduilla 500 mm. Krimin niemimaalla satoi 1 000 mm samoin kuin Pohjois-Puolassa. Itä-Siperiassa Lena-joella satoi 400 mm eli 100–200 mm nykyistä enemmän.
Eem-kauden ilmasto > Eem-kauden loppu

Joissain tarkasteluissa lämpökauden katsotaan jatkuvan pienten jäätiköitymisten yli 75 000 vuoden takaiseen aikaan asti, jolloin Veiksel-jääkausi alkoi koko ankaruudessaan. Kausi päättyi noin 5 000 vuoden aikana tapahtuneeseen asteittaiseen, jossain määrin aaltoilevaan 10 asteen viilenemiseen kohti jääkautta. Eemin viileneminen näkyy kasvillisuuskäyrissä noin 120 000 vuotta sitten, ja 117 500 vuotta sitten männyn määrä romahti nopeasti ja kylmään ja kuivaan liittyvän marunan (Artemisia) määrä lisääntyi rajusti Siperiassa 500 vuodessa.
Eem-kausi Suomessa

Suomen keskilämpötila oli eräiden tietojen mukaan 2–4 °C, toisten jopa yli 4 °C korkeampi kuin nyt. Heinäkuu oli 0–4 °C nykyistä lämpimämpi, elokuu yli 3 °C lämpimämpi. Tammikuu oli Suomessa 2–8 °C nykyistä lämpimämpi, helmikuu yli 4 °C nykyistä lämpimämpi. Suomessa satoi 50–100 mm nykyistä enemmän.
Etelä-Suomesta oli suuri osa veden peitossa, ja Itämerestä oli yhteys Vienanmereen, ja suuri osa Fennoskandiaa oli saarena. Sekametsä ulottui Oulun korkeudelle tai jopa napapiirille asti, sen pohjoispuolelle Lapissa oli havumetsää. Ainavihannan lehtimetsän vyöhyke ulottui Etelä-Ruotsissa hieman Skånen pohjoispuolelle asti, ja tammi kasvoi Pietarin leveydellä.
Eem-interglasiaalin Suomen kasvistossa pistää silmään pähkinäpensaan esiintyminen suurina määrinä. Etelä-Pohjanmaalle ulottuivat saarni (Fraxinus), misteli sekä orjanlaakeri, mitkä viittaavat leutoihin talviin. Valkopyökki (Carpinus) levisi eteläiseen ja keskiseen Pohjanmaahan myöhäisessä viilenevässä Eemin vaiheessa, jolloin kuusi yleistyi. Kuusen mukana levisi maahan nykyään Etelä-Ruotsissa viihtyvä kuningassaniainen (Osmunda regalis). Ilmaston kylmetessä mänty ja koivu yleistyivät, Lappiin saapui lehtikuusta ja lopulta koivu oli kasvillisuuden päälaji Pohjanmaalla ennen tundran ruohovartisten kasvien leviämistä alueelle.
Eem-interglasiaalin kasvistoa

Eem-interglasiaalikaudella on nähtävissä kasvillisuuden kehityssarja ensin tundralajeista koivuun ja mäntyyn, sitten jalopuihin ja taas koivuun ja tundraan.
Metsiä kasvoi Nordkappissa Norjassa, nykyisellä tundra-alueella. Puita kasvoi eteläisellä Baffininsaarella nykyisellä tundralla, millä pituusasteella nykyinen puuraja on Quebecin Kuujjuaqissa. Preerian ja metsän raja oli Teksasissa nykyistä lännempänä, Lubbockin lähellä, nykyäänhän se on Dallasin lähellä. Lapissa ja Kuolan niemimaalla kasvoi havumetsää Jäämeren rannoillakin..
Englannissa kasvoi pääasiassa tammimetsiä mutta myös Etelä-Euroopan puulajeja kuten montpellier’nvaahteraa.
Etelä-Grönlantiin levisi kaudella ensin leppä, sitten kuusi, mänty ja marjakuusi.
Eem-interglasiaalin eläimistöä

Englannissa oli virtahepoja jopa Durhamin piirikunnassa asti. Niiden jäänteitä on löydetty muun muassa Devonista, Bockfastleighin Dart Bridgestä. Lisäksi Englannissa eli metsänorsuja ja Merckin sarvikuonoja, leijonia, täplähyeenoja, susia sekä suorasyöksyhampaisia norsuja.
Alla on listattu Eem-kauden eläinlajeja:
metsänorsu (Palaeoloxodon antiquus)
aromammutti/villamammutti
metsäsarvikuono
arosarvikuono
villasarvikuono
hevonen
euroopanvilliaasi
villisika
euroopanvirtahepo
punahirvi
Megaloceros giganteus (jättiläishirvi)
kuusipeura
metsäkauris
leveäotsahirvi
peura
saiga-antilooppi
gemssi
vuorikauris, besoaarivuohi
euroopantari
metsävisentti
arovisentti
alkuhärkä
euroopanmajava
täplähyeena
villikissa
ilves
leijona
leopardi
ahma
mäyrä
saukko
susi
kettu
naali
alkukarhu
luolakarhu
ruskeakarhu
Aiheesta muualla

Ulrich C. Müller, Stefan Klotz, Mebus A. Geyh, Jörg Pross, Gerard C. Bond: Cyclic climate fluctuations during the last interglacial in central Europe (Arkistoitu – Internet Archive)
Eemin kauden nilviäisten esiintymistä eri syvyisissä kerrostumissa esittävä kaavio.
Yhteismaan ongelma

Yhteismaan ongelma on tilanne, jossa vapaasti kaikkien saatavilla olevan resurssin ("yhteismaan") yhteiskäyttö johtaa sen ylikulutukseen: kuluttaessaan vapaata resurssia kuluttaja saa sen hyödyn itselleen mutta tämän resurssin kulumisen haitat jakautuvat kaikkien resurssin käyttäjien kesken. Tämä saa teorian mukaan yksittäiset kuluttajat toimimaan omaa etuaan tavoitellen ja vastoin yhteistä hyvää, ja siten yhteistoimin kuluttamaan resurssin loppuun tai pilaamaan sen kulutuksellaan.
Yhteismaan ongelman ratkaiseminen on erityisesti poliittisessa filosofiassa laajalti tutkittu alue. Yhteismaan ongelma on esillä myös evoluutiobiologiassa.
Käsitteen "yhteismaan ongelma" (engl. Tragedy of the Commons, yhteismaan tragedia) esitti ensimmäisen kerran William Forster Lloyd vuonna 1833 ja sen teki tunnetuksi Garrett Hardinin essee Science-lehdessä vuonna 1968.
Käsitteen yhteismaa-nimestä voi syntyä väärinkäsitys, sillä resurssi ei ole välttämättä yhteisomistuksessa kuten peltotontti vaan vain kaikkien vapaasti saatavilla kuten valtamerten kalat. Tämän huomasivat esimerkiksi Ciriacy-Wantrup ja Bishop vuonna 1975 jolloin he huomauttivat: "Emme voi käyttää termiä yhteinen resurssi sellaisesta tapauksesta jossa aiempaa virallista sopimusta ei ole. Yleinen omaisuus ei ole sama asia kuin 'kaikkien omaisuus'. Jos käsittelemme omistajatonta resurssia yhteisenä omaisuutena, kuten niin monet taloustieteilijät tekevät, päädymme ristiriitaan."
Yhteisen omaisuuden ja vapaiden resurssien käsitteiden sekoittaminen johti osaltaan Hardinin esseestä syntyneeseen hämmennykseen.
Ongelman yksityiskohtia

Garrett Hardin kuvasi vuoden 1968 esseessään tilannetta, jossa karjanomistajat voivat laiduntaa karjaansa kylän yhteisesti omistamalla laidunmaalla eli yhteismaalla. Karjanomistajan rajahyöty, eli yhden uuden eläimen laiduntamisesta koituva hyöty tulee eläimen omistajalle mutta kustannukset (ruohon kuluminen, maaperän huononeminen jne.) jakautuvat tasan kaikille laidunmaan "omistajille" eli hyödyntäjille. Näin ollen yksittäisten karjanomistajien kannattaa lisätä laiduntamista vielä silloinkin kun se on yleisen edun vastaista.
Kaikki järkiperäisesti toimivat oman hyötynsä maksimointiin pyrkivät karjankasvattajat pyrkivät kasvattamaan oman karjalaumansa kokoa. Tästä on seurauksena yhteismaan nopea täyttyminen ja kuluminen käyttökelvottomaksi.
Esimerkkejä

Esimerkkejä yleiskäytössä olevista resursseista ovat muun muassa ilmakehä, valtameret, joet, kalakannat ja kansallispuistot.
Yhteismaan ongelmasta käytetään myös nimitystä kalastajien ongelma ("tragedy of the fishers").
Ratkaisut

Artikkeli esittää myös ratkaisuja kuten yksityistäminen, haittaverot ("pilaaja maksaa") ja sääntely. Hardin muistuttaa aiemmista yhteismaiden jaoista (Suomessa samansuuntaisia olivat isojako ja sarkajako).
Hänestä ei pidä tyytyä yksityistämisen sijaan vetoamaan "omaantuntoon", koska se suosii itsekkäitä vapaamatkustajia epäitsekkäämpien kustannuksella.
Osmo Soininvaaran mukaan liikakalastus tulee ratkaista huutokaupattavilla kalastuskiintiöillä. Hänen mukaansa tällöin 98 % kalastuslaivastosta jää tarpeettomaksi, mutta se on pienempi tehottomuus kuin se, että nyt 100 % kalastuslaivoista on hyödyttömiä 98 % kalastuskaudesta, koska saalista on niin vähän, että 2 % laivaston tehosta riittää.
Historia

Antiikin kreikkalainen Thukydides sanoi: "He uhraavat pienen murusen ajastaan pohtiakseen mitään julkisia asioita, lähinnä omiaan. Kun jokainen unelmoi, että mitään harmia ei tule hänen laiminlyönnistään, on jonkun toisen tehtävä pitää huolta asioista. Jokaisen muunkin toimiessa näin yhteiset hyvät rappeutuvat huomaamatta."
Aristoteles vastusti samoin Ateenan valtion yhteisiä resursseja ja piti niitä epäkäytännöllisinä ja sopusointua edistämättöminä ja sanoi: "Mitä useammalle jokin on yhteinen, sitä vähemmän siitä huolehditaan. Jokainen ajattelee lähinnä omaansa, tuskin yhtään yhteistä etua. Jokainen helpommin jättää huolehtimatta siitä, mistä odottaa toisten huolehtivan."
William Forster Lloyd totesi yhteismaan ongelmia kirjassaan (1833) väestönkasvusta.
Tunnettu kirjaimellinen yhteismaan ongelma oli ylilaiduntaminen, joka johti "Boston Common" -alueen yhteislaiduntamisen lopettamiseen.
Vuonna 1940 Ludwig von Mises kirjoitti ongelmasta, että omistusoikeuksien puuttuessa ihmiset käyttävät liikaa tukkia ja riistaa metsästä, kalaa vesistöistä ja mineraaleja maasta, koska käyttämättä jäävä osuus ei päätyisi heidän vaan jonkun muun hyödyksi, ja samasta syystä eivät piittaa puu-, eläin- ja kalakantojen kestävästä käytöstä, maaperän eroosiosta ja niin edelleen.
Kritiikki ja uudelleenarviointi

Myöhemmin "yhteismaan ongelmasta" esitettyjä näkemyksiä on arvioitu uudelleen. Näissä arvioissa on muun muassa tultu siihen tulokseen, että välttämättä nimenomaan yhteisomistus sinällään ei aina ole syynä resurssien tuhlaukseen. Esimerkiksi Nobelin taloustieteen palkinnolla palkittu yhdysvaltalainen taloustieteilijä Elinor Ostrom on osoittanut, että yhteisomistuksessa olevat metsät tuottavat yhtä hyvin kuin yksityisesti omistetut tutkiessaan yhteisresurssien (kastelujärjestelmien, kalastusalueiden ja yhteismetsien) ja yhteishyödykkeiden (ihmiskunnan yhdessä omistamien resurssien kuten valtamerten ja ilmakehän) hallintaongelmia.
Kirjallisuutta

Kyllönen, Simo (toim.): Kiista yhteismaista: Garrett Hardin ja selviytymisen politiikka.  Tampere:  Niin & näin, 2011.  ISBN 978-952-5503-58-6
Aiheesta muualla

Tragedy of the Commons? Science.
Viljelyyn raivattua sademetsää Meksikossa.
Conor Timmins

| Conor Timmins> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. syyskuuta 1998 (ikä 26) St. Catharines, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Pittsburgh Penguins
Sarja:  NHL
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Colorado Eagles (AHL)   Colorado Avalanche (NHL)   Arizona Coyotes (NHL)   Tucson Roadrunners (AHL)   Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  32. varaus, 2017 Colorado Avalanche
Conor Timmins (s. 18. syyskuuta 1998 St. Catharines, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsia. Hän on Colorado Avalanchen toisen kierroksen varaus vuodelta 2017. Pelipaikaltaan Timmins on puolustaja.
Ura

Timmins varattiin CHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2014 neljännellä kierroksella OHL-joukkue Soo Greyhoundsiin, johon hän siirtyi kaudeksi 2015–2016. Tulokkaana Timmins teki 60 ottelussa tehot 4+9=13. Toisella kaudellaan Timmins oli joukkueensa tehokkain puolustaja seitsemällä maalilla ja yhteensä 61 tehopisteellä. Hänet valittiin CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun. Kausi 2017–2018 oli Timminsin junioriuran viimeinen. 36 runkosarjaottelussa hän teki tehot 8+33=41. Lisäksi hän pelasi 23 ottelua pudotuspeleissä ja teki niissä 18 tehopistettä. Timmins valittiin OHL:n toiseen tähdistöön.
Timmins edusti Kanadan maajoukkuetta vuoden 2018 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänet valittiin Kanadan kolmen parhaan pelaajan joukkoon joukkueen voittaessa maailmanmestaruuden. Lisäksi hänellä oli koko turnauksen paras plus/miinus -tilasto.
Maaliskuussa 2018 Timmins teki hänet toisella kierroksella varanneen NHL-seura Colorado Avalanchen kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Viimeisen juniorikautensa aikana hän kuitenkin kärsi aivotärähdyksestä, jonka oireiden vuoksi ei voinut pelata Avalanchen organisaatiossa yhtäkään peliä kauden 2018–2019 aikana.
Timmins teki ammattilaisdebyyttinsä 3. lokakuuta 2019 ottelussa Calgary Flamesia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.59 minuuttia. Timmins pelasi vielä toisen ottelun Avalanchessa, jonka jälkeen hänet lähetettiin AHL-farmiseura Colorado Eaglesiin. Timmins pelasi AH:ssä 40 runkosarjaottelua tehoin 3+24=27.
Heinäkuussa 2021 Avalanche kauppasi Timminsin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuodelle 2022 Arizona Coyotesiin vaihdossa maalivahti Darcy Kuemperiin.
Marraskuussa 2022 Coyotes kauppasi Timminsin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Curtis Douglasiin.
Helmikuussa 2023 Timmins teki Maple Leafsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 2,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2025 Maple Leafs kauppasi Timminsin ja Connor Dewarin Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa viidennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Mogata

| Mogata |
| --- | --- |
 Mogatan kirkko
 Mogata
 Koordinaatit: 58°27′08″N, 16°27′03″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Söderköping
Väkiluku (31.12.2023):  399
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mogata on taajama Söderköpingin kunnassa Itä-Götanmaan läänissä samannimisessä  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 399 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Tunnettuja henkilöitä

Ewert Karlsson (1918–2004), pilapiirtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mogata Wikimedia Commonsissa
Suomen Nuorisovaltuustojen Liiton Lounais-Suomen piiri

| Suomen Nuorisovaltuustojen Liitto - Nuva ry:n Lounais-Suomen piiri ry>  |
| --- | --- |
Perustettu:  2010
Toimiala:  Nuorten osallisuus
Kotipaikka:   Turku, Suomi
Puheenjohtaja:  Pinja Tranberg
Varapuheenjohtaja:  Eetu Suneli
Piirihallitus (2025):   Noa Stenros  Vinski Pakkanen  Emil Bergbom  Matias Toivola    
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Nuorisovaltuustojen Liiton Lounais-Suomen piiri (ruots. Finlands Ungdomsfullmäktiges Förbunds Sydvästra Finlands distriktsorganisation) on Suomen Nuorisovaltuustojen Liiton yksi kymmenestä piirijärjestöstä. Piiri toimii Varsinais-Suomen ja Satakunnan alueella. Piiri voitti viimeksi vuoden piirin palkinnon vuonna 2018.
Piiri on nuorisovaltuustojen ja muiden paikallisten nuorisovaltuustoihin rinnastettavien nuorten vaikuttajaryhmien alueellinen edunvalvonta-​, tiedotus-​, koulutus-​ ja yhteistyöjärjestö. Piiri pyrkii osaltaan vaikuttamaan nuorten osallistumismahdollisuuksien lisäämiseksi sekä nuorten elinolojen ja tasa-​arvon parantamiseen. Lisäksi piiri pyrkii toiminnallaan lisäämään nuorten demokratiakasvatusta.
Hallitus

Hallitus valitaan yhden vuoden kaudelle joka vuosi järjestettävässä vuosikokouksessa, joka järjestetään loppuvuodesta. Piirihallituksen koko päätetään yleensä vuosikokouksen yhteydessä, jolloin otetaan usein huomioon myös ehdokkaiden määrä. Hallituksen vähimmäiskoko on 3 henkilöä ja enimmäiskoko noin 10 henkilöä, kummassakin puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja mukaan laskettuna.
Hallitus > Piirihallitus 2023

Aisha Abudu
Roger Penter
Aapo Tuominen
Amanda Vierjoki
Kaarlo Kairisto
Maisa Kari
Markus Mäkelä
Masi Pietikäinen
Matias Toivola
Veeti Kantola
Hallitus > Piirihallitus 2022

Verna Myllymaa
Eino Koskinen
Ronja Laakso
Vilja Haapaniemi
Amanda Vierjoki
Vera Kunnari
Veeti Kantola
Matti Sjöholm
Laura Töykkälä
Cristina Badoi
Hallitus > Piirihallitus 2021

Verna Myllymaa
Eemeli Tuominen
Cristina Badoi
Veeti Kantola
Aada Hakula
Viivi Laiho
Annina Lindh
Helmi Rantanen
Matti Sjöholm
Hallitus > Piirihallitus 2024

Joanna Slama
Maisa Kari
Pinja Tranberg
Veeti Kantola
Eetu suneli
Erica Savila
Lauri Korkeakangas
Sanni Peltoluhta
Matias Toivola
Atiy Saaresranta
Aiheesta muualla

Lounais-Suomen piiri[vanhentunut linkki]
Pauli Lyytinen

| Pauli Lyytinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1983
Ammatti:  saksofonisti, säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  jazz, avantgarde-jazz, pop
Soittimet:  saksofoni, EWI, syntetisaattori, piano
Yhtyeet:  Elifantree Pauli Lyytinen Magnetia Orkesteri Equally Stupid Raoul Björkenheim Ecstasy Ville Vokkolainen & Kusipäät Ville Vokkolainen & Kadotettujen Paratiisi Jean Erik Astro Can Caravan Kauhukakara Sole Azul Laser Skalle & Sharon Dramophone Defekt
Levy-yhtiöt:  Eclipse Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pauli Lyytinen (s. 1983) on suomalainen saksofonisti ja säveltäjä.
Pauli Lyytinen opiskeli musiikkia Kuopion konservatoriossa, Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa ja Göteborgin musiikkikorkeakoulussa. Maisteriopinnot hän suoritti yhteispohjoismaisessa maisteriohjelmassa (Nordic Masters in Jazz) Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa. Hän on valmistunut pohjoismaisen jazzmusiikin maisteriksi vuonna 2011.
Pauli Lyytinen on esiintynyt yhtyeidensä kanssa vuodesta 2006 lähtien kymmenillä kiertueilla ja lukuisilla festivaaleilla Euroopassa, Afrikassa, Etelä-Amerikassa ja Aasiassa. Lyytinen on erityisesti tullut tunnetuksi kokeellisen popahtavaa jazzia soittavan Elifantree-yhtyeen jäsenenä, jossa soittavat Lyytisen lisäksi Olavi Louhivuori (rummut) sekä Anni Elif Egecioglu (laulu, kosketinsoittimet, sello). Vuonna 2007 perustettu yhtye (entinen rumpali: Tatu Rönkkö) on esiintynyt ulkomailla ja julkaissut viisi albumia: Love & Trees (2010), Time Out (2012), Movers and Shakers (2015), Anemone (2018) ja Hachi (2021). Brittiläinen jazzkriitikko Stuart Nicholson nimesi Elifantreen esiintymisen Maarianhaminan Alandia Jazz -festivaalilla vuoden 2009 keikaksi The Wire -lehdessä.
Vuonna 2018 Pauli Lyytinen työskenteli työryhmänsä kanssa Koneen Säätiön apurahalla, jonka turvin Hachi tehtiin seitsemässä eri maassa kahdeksan eri lyömäsoittajan kanssa.
Pauli Lyytinen opettaa vuonna 2012 perustetussa Laponia Improvisations -kollektiivissa. Hän voitti Jukka Perko -saksofonikilpailun vuonna 2007. Hänet on palkittu Pori Jazzin Ted Curson -palkinnolla vuonna 2017.
Diskografia > Sooloalbumit

Machinery (2016)
Diskografia > Albumit joilla soittaa (valikoima)

Taistelu pahoja kelloja vastaan (2008)
.​.​.​And He Woke Up in Petroskoi (2009)
Mainio matka (2009)
Planet Caravan (2010)
Love & Trees (2010)
Pete's Game Machine (2010)
Urban Ritual (2012)
Time Out (2012)
Exploding Head (2014)
Ville Vokkolainen & Kadotettujen Paratiisi (2014)
Out of the Blue (2015)
Movers and Shakers (2015)
I (2016)1
I (2017)2
Edith (2017)
Anemone (2018)
Hachi (2021)
1  Ville Vokkolainen & Kusipäät 
 2 Pauli Lyytinen Magnetia Orkesteri
Aiheesta muualla

Kotisivu
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Mikko Mäkelä (ohjaaja)

Mikko Mäkelä on suomalais-brittiläinen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on tunnettu queer-aiheisista elokuvistaan.
Mäkelän käsikirjoittama ja ohjaama draamaelokuva A Moment in the Reeds (2018) on yksi ensimmäisistä suomalaisista kokoillan elokuvista, jotka käsittelevät hlbt-vähemmistöä.
Mäkelän ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva Sebastian sai ensi-iltansa vuonna 2024. Elokuva sai yhdeksän Jussi-ehdokkuutta, joista Mäkelä sai henkilökohtaisesti ehdokkuudet parhaasta ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja leikkauksesta.
Yksityiselämä

Mäkelä on kotoisin Lappeenrannasta. Hän on asunut Lontoossa 2000-luvulta lähtien.
Autiotalo

| ”Autiotalo” Dingo |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kerjäläisten valtakunta
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): Pave Maijanen
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Dingon muut singlet
| ”Pistoolisankari” 1984 | ”Autiotalo” 1984 | ”Kirjoitan” 1985 |
Autiotalo on Dingon singlejulkaisu syksyltä 1984 ja samalla kaikkien aikojen menestynein Dingon single. "Autiotalo" on myös yhtyeen tunnetuimman kokoonpanon ensimmäinen levytys. Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle.
Kappaleesta tehtiin vuonna 1986 englanninkielinen versio "The House Without a Name". Vuonna 2004 kappaleesta tehtiin remix-versio "Autiotalo update 04".
Kappaleet > Alkuperäinen, vuoden 1984 julkaisu

Autiotalo
Nimeni on Dingo
Kappaleet > Vuoden 1986 englanninkielinen julkaisu

The House Without a Name (Autiotalo)
Tell Me Now (Kirjoitan)
Kappaleet > Vuoden 2004 uusiojulkaisu

Autiotalo update 04
The House Without a Name
Autiotalo (alkuperäinen versio)
Kokoonpano

Pertti Neumann ‎– laulu
Jonttu Virta ‎– kitara
Pepe Laaksonen ‎– basso, laulu
Pete Nuotio ‎– koskettimet
Juha Seittonen ‎– rummut
Cover-versiot

Kappaleesta on tehty lukuisia cover-versioita. ”Autiotalon” ovat levyttäneet muun muassa Tese vuonna 2004 sekä Jorma Kääriäinen Riku Niemi Orchestran kanssa ja Lordi vuonna 2008 Melkein vieraissa – Nimemme on Dingo -tribuuttilevylle. Lordin versio ”Autiotalosta” on englanninkielinen ja sen sanoituksia on muutettu Lordille sopivimmiksi. Lordin versio ”Autiotalosta” on nimeltään ”The House”.
Niinivaaran lukio

| Niinivaaran lukio |
| --- | --- |
 Niinivaaran lukio toimi samassa rakennuksessa ensin Niinivaaran yläasteen, myöhemmin Juhanalan koulun ja sen jälkeen Niinivaaran koulun kanssa.
Sijainti:  Tikkamäentie 17, 80200 Joensuu
Tyyppi:  lukio
Perustettu:  1974
Lakkautettu:  2015
Rehtori:  Esa Räty
Niinivaaran lukio oli Joensuussa Niinivaaran kaupunginosassa kevääseen 2015 saakka toiminut lukio, jossa oli viimeisenä lukuvuotena noin 375 opiskelijaa sekä noin 30 opettajaa. Vuonna 2015 lukio yhdistettiin Joensuun yhteiskoulun lukioon. Lukio sijaitsi Niinivaaran mäellä noin kilometrin päässä Joensuun kaupungin keskustasta Tikkamäentie 17:ssä. Niinivaaran lukion lakkauttamisen jälkeen rakennukseen muutti väistötiloihin Nepenmäen koulu. Rakennus purettiin vuonna 2023.
Lukio sijaitsi Pohjois-Karjalan keskussairaalaa vastapäätä, joten lukioon oli hyvät liikenneyhteydet ja kaukolinjojen bussitkin pysähtyivät koulun kohdalla tuoden opiskelijoita lähikunnista.
Historia

Lukion edeltäjä on vuonna 1962 perustettu Pielisjoen yhteiskoulu, joka toimi myöhemmin Pielisjoen koulun olleissa tiloissa tiloissa. Yksityinen oppikoulu toimi aluksi viisiluokkaisena ja sai laajentumisluvan 8-luokkaiseksi 1965. Keskikoulu muuttui peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1974 Karsikon yläasteeksi ja myöhemmin Pielisjoen kouluksi. Samana vuonna perustettiin myös erillinen Niinivaaran lukio, joka muutti syksyllä 1976 Tikkamäelle. Lukio vietti 50-vuotisjuhliaan toukokuussa 2012, kun oli kulunut 50 vuotta Juhani Soilan Pielisjoen yhteiskoulun perustamisesta. Koulun rehtoreita ovat olleet Juhani Soila (1955–1988), Asko Jokiranta (1988–2001), Virpi Koponen (2001–2003), Riitta Rauma (2003–2004) ja Esa Räty (2004–2015). Koulun viimeinen rehtori Esa Räty jatkoi rehtorina uudessa Joensuun yhteiskoulun lukiossa.
Koulussa toimi yleislinjan lisäksi myös musiikin ja ilmaisun linja. Koulu painotti opetusta myös LUMA-aineisiin (luonnontiede ja matematiikka). Valtakunnallisten kurssien lisäksi koululla oli monipuolinen koulukohtaisten kurssien tarjonta. Koulun opiskelijoille pyrittiin antamaan mahdollisuudet painottaa opiskelua haluamissaan oppiaineissa.
Joensuun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 2013 Joensuun yhteiskoulun lukion ja Niinivaaran lukion yhdistymisestä Papinkadulle syksyllä 2015 noin 650 opiskelijan yksiköksi. Uudessa Joensuun yhteiskoulun lukiossa on kolme linjaa: urheilulinja, musiikin ja ilmaisun linja sekä yleislinja. Vuosina 2014-2015 Papinkadulle rakennettiin Pasi Siistosen suunnittelema uudisrakennus vanhan Wivi Lönnin suunnittelemaan rakennuksen jatkeeksi. Samassa rakennuksessa toimii Joensuun seudun kansalaisopisto.
Musiikin ja ilmaisun linja

Niinivaaran lukion musiikkipainotteinen linja aloitti toimintansa syksyllä 1998, jolloin linjalle valittiin ensimmäiset opiskelijat. Syksyllä 2011 linja laajennettiin musiikin- ja ilmaisun linjaksi. Musiikkiopinnoissa pääpaino oli pop-jazz-tyyppisessä musiikissa muiden musiikinlajien lisäksi. Ilmaisun puolella painotettiin teatteritaidetta sekä kuvataidetta. Linjalle haettiin kolmen erilaisen soveltuvuuskokeen, eli musiikin, draaman ja kuvataiteen kautta. Musiikin ja ilmaisun linja oli suosittu lukioon pyrkijöiden keskuudessa.