stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gerolamo Cardano

Gerolamo Cardano.
Gerolamo Cardano (24. syyskuuta 1501 – 21. syyskuuta 1576) oli italialainen matemaatikko, lääkäri ja astrologi. Hän esitti ensimmäiset kliiniset kuvaukset lavantaudista. Hän alkoi puhua myös pilkkukuumeesta itsenäisenä tautina. Matematiikan alalla hänet tunnetaan parhaiten algebrasta, josta hän kirjoitti tunnetun Ars magna -teoksensa (1545). Hän perehtyi myös todennäköisyyteen. Tekniikan historiaan hän on jättänyt nimensä kardaaniakselin keksimisen ansiosta.
Cardano oli tunnetun juristi Fazio Cardanon avioton lapsi. Hän opiskeli Pavian ja Padovan yliopistoissa. Hän joutui elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä ongelmiin lain kanssa julkaistuaan Jeesus Nasaretilaisen horoskoopin. Hän vietti kuukausia inkvisition vankina.
Cardanolle kuitenkin myönnettiin myöhemmin eläke. Hän kuoli Roomassa 21. syyskuuta 1576, kuten hänen oli väitetty ennustaneen. Toisinaan hänen on väitetty tehneen itsemurhan, mutta varmaa tietoa kuoleman syystä ei ole.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gerolamo Cardano Wikimedia Commonsissa
Gary Glitter’s Greatest Hits

| Gary Glitter's Greatest Hits Gary Glitter |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP, C-kasetti
 Tuottaja(t): Mike Leander
 Tyylilaji: glam rock
 Kesto: 44.18
 Levy-yhtiö: Bell
Gary Glitterin muut julkaisut
| Touch Me 1973 | Gary Glitter's Greatest Hits 1975 | G.G. 1975 |
Gary Glitter’s Greatest Hits on Gary Glitterin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1975. Albumin on tuottanut Mike Leander.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Gary Glitter ja Mike Leander, ellei toisin mainittu.
| --- | --- |
 A-puoli Rock and Roll Part 2 – 2.57  Hello, Hello, I'm Back Again – 3.18  Lonely Boy – 2.54 (säv. Paul Anka)  Always Yours – 3.21  The Famous Instigator – 3.24 (säv. Seago, Glitter & Leander)  I Love You Love We Love – 3.11  The Wanderer – 2.45 (säv. Maresca) :  B-puoli I'm the Leader of the Gang – 3.29   Baby Please Don’t Go – 2.53 (säv. Williams)  Oh Yes! You're Beautiful – 3.50  I Didn’t Know I Loved You – 3.17  Do You Wanna Touch Me? – 3.23  Happy Birthday – 3.02  Sidewalk Sinner – 2.34
Aiheesta muualla

The Driftersin singlen There Goes My First Love (Bell Records 1 C 006-96 819, 1975) kansipaperi.
Albumin tiedot Discogsin sivustolla.
Gáidaros (Livádia)

Gáidaros Livadeiónin saari Tílokselta nähtynä.
| --- | --- |
Muut nimet:  Gáidaros Livadeión (Γάιδαρος Λιβαδειών)
Sijainti:  36°26′22″N, 27°23′54″E, Tílos Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Pinta-ala:  0,195 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gáidaros (kreik. Γάιδαρος) eli Gáidaros Livadeión (Γάιδαρος Λιβαδειών) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee lähellä Tílosta. Saaren pinta-ala on noin 0,195 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Gáidaros Livadeión kuuluu Tíloksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Gáidaroksen saari, suomeksi ”Aasi”, sijaitsee Tíloksen itärannikolla Livádian kylän edustalla. Sitä kutsutaan ”Livádian Gáidarokseksi” erotuksena Tíloksen rannikon toisesta samannimisestä saaresta, Gáidaros Megálou Chorioústa. Saarten nimi viittaa niillä pidettyihin aaseihin.
Edin Džeko

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Edin Džeko
Syntymäaika: 17. maaliskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Sarajevo, Jugoslavia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 193 cm
Lempinimi: Kloc (lyhtypylväs)
Seura
Seura: Fenerbahçe SK
Pelinumero: 9
Junioriseurat
1996–2003: Željezničar
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2005 | Željezničar | 40 | (5) |
| 2005–2007 | Teplice | 43 | (16) |
| 2005 | → Ústí nad Labem | 15 | (6) |
| 2007–2011 | Wolfsburg | 111 | (66) |
| 2011–2015 | Manchester City | 130 | (50) |
| 2015–2016 | → Roma | 31 | (8) |
| 2016–2021 | Roma | 168 | (77) |
| 2021–2023 | Inter | 69 | (22) |
Maajoukkue
| 2007– | Bosnia ja Hertsegovina | 129 | (64) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. kesäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. kesäkuuta 2023.
Edin Džeko (s. 17. maaliskuuta 1986 Sarajevo, Jugoslavia) on bosnialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Fenerbahçea. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut aiemmin Željezničaria, Ústí nad Labemia, Teplicea, Wolfsburgia, Manchester Cityä, Romaa ja Interiä.
Seurajoukkueura > Alkuvaiheet

Džeko teki ensiesiintymisensä kasvattajaseurassaan Željezničarissa vuonna 2003, jolloin hän pelasi vielä keskikentällä. Vuonna 2005 hän siirtyi lainasopimuksella Ústí nad Labemiin, jossa hän pelasi 15 ottelua tehden niissä kuusi maalia. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi takaisin Tepliceen, jota hän edusti vuoteen 2007 asti. Kaudella 2006–2007 Džeko oli sarjan paras maalintekijä 13 maalillaan. Bosnianlaistaiturin otteet herättivät kiinnostuksen Felix Magathissa, joka valmensi Saksan pääsarjaseura Wolfsburgia. Lopulta Džeko siirtyi Wolfsburgiin 4 miljoonaan euron siirtosummalla.
Seurajoukkueura > Wolfsburg

Džekon ura saksalaisseurassa alkoi lennokkaasti, kun hän onnistui viidesti maalinteossa ja keräsi kolme syöttöpistettä ensimmäisissä 12 ottelussa. Ruotsalaislehti Sportal nimittikin Džekon Bundesliigan 2007–2008 alkukauden parhaaksi hyökkääjäksi. Ensimmäisellä kauden päätteeksi Wolfsburg sijoittui Bundesliigassa viidenneksi, saaden karsintapaikan seuraavan kauden 2008–2009 UEFA Cupiin. Henkilökohtaiset tilastot ensimmäisen kauden osalta näyttivät Džekon osalta kahdeksaa maalia ja viittä syöttöpistettä 28 ottelussa, joista 17 hän oli avauskokoonpanossa.
Seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Wolfsburgiin saapui Džekon maajoukkuetoveri Zvjezdan Misimović. Yhteispeli miesten välillä löytyi melko nopeasti, vaikka alkukausi sujuikin hieman hiljaisemmissa merkeissä. Kauden toisella puoliskolla joukkue löysikin hyvän vireen, joka päättyi kauden lopussa Wolfsburgin historian ensimmäiseen pääsarjamestaruuteen. Toukokuussa 2009 Džeko teki hattutempun Hoffenheimia vastaan ja vain kaksi viikkoa myöhemmin toisen hattutempun Hannoveria vastaan, siivittäen näillä Wolfsburgin vahvasti kiinni kauden pääsarjamestaruuteen. Hänen maalimääränsä kaudelta oli lopulta 26 maalia, mikä oikeutti maalipörssin toiseen sijaan. Maalikuninkuuden voitti Džekon vierellä pelannut Grafite 28 maalillaan. Yhdessä Grafiten kanssa he muodostivat Bundesliigan historian parhaan hyökkäysparin yhteismaalimäärällä 54. Saksan Cupissa hän pelasi kaksi ottelua ja teki niissä kuusi maalia, UEFA Cupissa hän onnistui neljästi kahdeksassa ottelussa. Näiden hyvien esitysten perusteella hänet valittiin Bundesliigan kauden pelaajaksi. Italialaisjätti Milanin kiinnostuksesta huolimatta Džeko päätti jäädä Wolfsburgiin ja hänen sopimustaan pidennettiin vuoteen 2013 asti.
Hän teki ensimmäisen maalinsa Mestarien liigassa 30. syyskuuta 2009 Manchester Unitedia vastaan. Ottelu päättyi kuitenkin saksalaisten tappioon luvuin 2–1. Kauden 2009–2010 päätteeksi hän oli 22 maalillaan Bundesliigan paras maalintekijä.
28. elokuuta 2010 Džekosta tuli Wolfsburgin pääsarjahistorian paras maalintekijä yhteensä 59 osumallaan 96 ottelussa. Aikaisemmin ennätystä piti halussaan argentiinalainen Diego Klimowicz 57 maalilla 149 ottelussa. Kaikkiaan Džeko teki Wolfsburgissa 66 maalia 111 bundesliigaottelussa
Seurajoukkueura > Manchester City

4. tammikuuta 2011 lehtitietojen mukaan Wolfsburg ja Manchester City olisivat päässeet sopimukseen Džekon siirtymisestä englantilaisseuraan. Seuraavana päivänä seura vahvisti hänen läpäisseen lääkärintarkastuksen ja lopulta 7. tammikuuta 2011 siirto vahvistettiin virallisesti. Džekosta maksettiin 32,5 miljoonan euron siirtokorvaus ja hän allekirjoitti joukkueen kanssa 4½-vuotisen sopimuksen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 15. tammikuuta 2011 ottelussa Wolverhamptonia vastaan. Ensimmäisen maalinsa mancesterilaisseurassa Džeko teki Notts Countya vastaan käydyssä FA Cupin neljännen kierroksen ottelussa, joka päättyi 1–1-lukemiin. Seuraavan kerran Džeko onnistui maalinteossa otteluparin toisessa osassa, kun City latoi tauluun luvut 5–0. Muutamaa päivää myöhemmin bosnialainen onnistui maalinteossa kahdesti Eurooppa-liigan ottelussa Aris Thessalonikia vastaan. Uran ensimmäinen valioliigamaali syntyi vieraskentällä Blackburnia vastaan, kun hän iski melkein heti vaihdosta kentälle tultuaan ottelun ainoan maalin. Džeko onnistui maalinteossa myös Valioliigakauden päätösottelussa, kun hän viimeisteli Cityn jälkimmäisen osuman 0–2-voitossa Boltonista. Hän ei päässyt kentälle Cityn voittaessa FA cupin loppuottelussa Stoken.
Kauden 2011–2012 Džeko aloitti vahvasti ja teki Community Shieldissa Cityn toisen osuman Manchester Unitedin verkkoon. Valioliigakauden avauksessa Džeko teki avausmaalin sarjanousija Swanseaa vastaan, kun City otti 4–0-voiton. Seuraavassa pelissä Džeko laukoi Citylle voittomaalin, kun joukkue kaatoi Boltonin vieraskentällä 2–3. Hurja maaliputki sai jatkoa, kun bosnialainen kuritti Tottenhamia neljällä osumallaan 28. elokuuta. Džeko oli Cityn seurahistorian ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt Valioliigassa neljä maalia yhdessä ottelussa. Džeko palkittiin elokuun parhaana pelaajana Valioliigassa.
Seuraavan kerran Džeko onnistui maalinteossa 23. lokakuuta, kun hän teki Cityn 1–4- ja 1–6-maalit Unitedin verkkoon 1–6-voitossa. Džeko teki maalin myös kahdessa seuraavassa Valioliigaottelussa ja onnistui liigacup-ottelussa Wolverhamptonia vastaan kahdesti. Tämän jälkeen Džeko alkoi kärsiä tehottomuudesta ja seuraava maali syntyi vasta 16. tammikuuta, kun hän iski ottelun ainoan maalin Wigania vastaan. Kevään aikana Džeko onnistui maalinteossa harvakseltaan, eikä hän enää nauttinut manageri Roberto Mancinin suosiota loppukaudesta. Kauden viimeisessä ottelussa Džeko oli kuitenkin ratkaisevassa roolissa Cityn jahdatessa mestaruutta, kun hän puski Citylle elintärkeän tasoitusmaalin ottelun lisäajalla ja nosti Cityn maalin päähän mestaruudesta. Valioliigamestaruuden lisäksi hän voitti 2012 myös Community Shieldin.
Džeko teki kaudella 2012–2013 jälleen 14 valioliigamaalia, yhtä monta kuin edelliselläkin. Kaudella 2013–2014 City voitti valioliigan ja liigacupin mestaruudet, ja Džeko teki 16 valioliigamaalia. Seuraavalla kaudella hän teki vain neljä valioliigamaalia pelaamissaan 22 ottelussa.
Seurajoukkueura > Roma

Džeko siirtyi kesällä 2015 vuoden lainasopimuksella AS Romaan. Hän teki Serie A:ssa kahdeksan maalia pelaamissaan 31 ottelussa kaudella 2015–2016. Hän siirtyi vakinaisesti AS Romaan 11 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2016. Kaudella 2016–2017 hän oli Serie A:n paras maalintekijä tehtyään 37 ottelussa 29 maalia. Seuraavina kausina hän teki Serie A:ssa kuusitoista, yhdeksän, kuusitoista ja seitsemän maalia. Hän teki Romalle Mestarien liigassa 15 maalia, joista kahdeksan kaudella 2017–2018, kun Roma ylsi välieriin. Eurooppa-liigassa hän teki Romalle 17 maalia.
Seurajoukkueura > Inter

Džeko siirtyi elokuussa 2021 Inter Milanon joukkueeseen korvaamaan Englantiin siirtynyttä Romelu Lukakua maalintekijänä. Džeko teki maalin kauden ensimmäisessä Serie A -ottelussaan Genoaa vastaan ja kahden maalittoman ottelun jälkeen kaksi maalia Bolognaa vastaan. Kahdeksassa ensimmäisessä liigaottelussaan hän on teki yhteensä kuusi maalia. Mestarien liigassa hän teki maalin kolmannessa alkulohko-ottelussa Sheriff Tiraspolia vastaan.
Maajoukkueura

Džeko teki ensiesiintymisensä Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2008 Turkkia vastaan. Hän onnistui myös maalinteossa debyyttiottelussaan, kun hän pääsi laukomaan aivan rangaistusalueen rajalta ensimmäisen puoliajan lisäajalla. Vuoden 2010 MM-karsinnoissa hän teki yhdeksän maalia ja oli näin karsintojen toiseksi paras maalintekijä yhdessä englantilaisen Wayne Rooneyn kanssa. MM-kilpailujen 2014 karsinnoissa hän teki kymmenen maalia, yhden vähemmän kuin kolme kärkimiestä. Brasilian MM-kilpailuissa hän pelasi kaikissa kolmessa Bosnia ja Hertsegovinan ottelussa, ja teki maalin ottelussa Irania vastaan
Džeko pelasi sadannen maaottelunsa maaliskuussa 2019. Hän on maansa eniten maaotteluita pelannut ja eniten maaottelumaaleja tehnyt pelaaja.
Saavutukset

Wolfsburg :
Bundesliiga: 2008–2009
Manchester City :
FA Cup: 2010–2011
Valioliiga: 2011-2012, 2013-2014
Community Shield: 2012
Englannin liigacup: 2014
Henkilökohtaiset :
Bundesliigan paras maalintekijä: 2009–2010
Bundesliigan kauden pelaaja: 2008–2009
Serie A:n paras maalintekijä: 2016–2017
Kultainen pallo:
13. sija: 2009
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edin Džeko Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (englanniksi) (saksaksi) (bosniaksi)
Edin Džekon esittely Manchester Cityn virallisella kotisivustolla (englanniksi)
Internazionale – Serie A
1 Sommer |
2 Dumfries |
6 De Vrij |
7 Zieliński |
8 Arnautović |
9 Thuram |
10 Martínez |
11 Correa |
12 Di Gennaro |
13 Martínez |
15 Acerbi |
16 Frattesi |
17 Buchanan |
20 Çalhanoğlu |
21 Asllani |
22 Mkhitarjan |
23 Barella |
28 Pavard |
30 Carlos Augusto |
31 Bisseck |
32 Dimarco |
36 Darmian |
42 Palacios |
95 Bastoni |
99 Taremi |
Valmentaja Inzaghi
Bundesliigan maalikuninkaat
1964: Seeler • 1965: Brunnenmeier • 1966: Emmerich • 1967: Emmerich & G. Müller • 1968: Löhr • 1969: G. Müller • 1970: G. Müller • 1971: Kobluhn • 1972: G. Müller • 1973: G. Müller • 1974: Heynckes & G. Müller • 1975: Heynckes • 1976: Fischer • 1977: D. Müller • 1978: D. Müller & G. Müller • 1979: K. Allofs • 1980: Rummenigge • 1981: Rummenigge • 1982: Hrubesch • 1983: Völler • 1984: Rummenigge • 1985: K. Allofs • 1986: Kuntz • 1987: Rahn • 1988: Klinsmann • 1989: T. Allofs & Wohlfarth • 1990: Andersen • 1991: Wohlfarth • 1992: Walter • 1993: Kirsten & Yeboah • 1994: Kuntz & Yeboah • 1995: Basler & Herrlich • 1996: Bobic • 1997: Kirsten • 1998: Kirsten • 1999: Preetz • 2000: Max • 2001: Barbarez & Sand • 2002: Amoroso & Max • 2003: Christiansen & Élber • 2004: Aílton • 2005: Mintál • 2006: Klose • 2007: Gekas • 2008: Toni • 2009: Grafite • 2010: Džeko • 2011: Gómez • 2012: Huntelaar • 2013: Kießling • 2014: Lewandowski • 2015: Meier • 2016: Lewandowski • 2017: Aubameyang • 2018: Lewandowski • 2019: Lewandowski • 2020: Lewandowski • 2021: Lewandowski • 2022: Lewandowski
Götlundan piiri

Götlundan piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Götlundan piiri (Länsi-Götanmaa), piiri Skövden kunnassa
Götlundan piiri (Närke), piiri Arbogan kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Götlundan piiri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gruinard

Gruinard
| --- | --- |
Muut nimet:  Ghruinneard
Sijainti:  57.89°N, 5.47°W Ylämaa, Skotlanti Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Sisä-Hebridit
Vesialue:  Gruinardinlahti
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  An Eilid, 106 m
Pinta-ala:  1,96 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gruinard (gaeliksi Eilean Ghruinneard) on pieni, noin kaksi kilometriä pitkä Sisä-Hebrideihin kuuluva saari Skotlannissa.
Historiaa

Toisen maailmansodan aikana 1942 Gruinardin saarella testattiin Vollum 14578 tyypin pernaruttoa biologisena aseena. Saaren puhdistaminen kokeiden jälkeen epäonnistui ja se jäi saastuneena vaaralliseksi kaikille nisäkkäille. Saarta alettiin vuonna 1986 määrätietoisesti puhdistaa 280 tonnilla formaldehydiä sisältävää merivettä. Vuonna 1990, 48 vuoden karanteenin jälkeen, saari julistettiin turvalliseksi.
Guillemette Laurens

Guillemette Laurens (s. 1957 Fontainebleau) on ranskalainen mezzosopraano.
Laurens sai varhaisimman oppinsa isältään. Myöhemmin hän valmistui kunniamaininnoin Toulousen aluekonservatoriosta. Louis Erlo kiinnitti huomionsa Laurensiin tämän ollessa 16-vuotias. Tämän myötä Laurens sai kiinnityksen Opéra-Comiqueen. 20-vuotiaana hän osallistui Opéra-Comiquessa Igor Stravinskyn Hulttion tien esitykseen Sylvain Cambrelingin johdolla. Vuonna 1979 Laurens oli mukana perustamassa barokkimusiikkiin erikoistunutta Les Arts Florissants -kokoonpanoa. Hän on esiintynyt myös monien muiden merkittävien barokkikokoonpanojen, kuten La Chapelle Royalen ja Alankomaiden barokkiorkesterin kanssa.
Laurens on tulkinnut ooppera- ja konserttiohjelmistoa keskiajan musiikista oman aikansa ohjelmistoon, kuten János Komives'n ja Roland Auzet'n teoksiin. Hän sai vuonna 2002 Ranskan hallitukselta Ordre des Arts et des Lettres'n Chevalier-arvon. Vuonna 2011 Laurens aloitti laulun opettamisen Pariisin Berlioz-konservatoriossa. Hän on opettanut myös Toulousen aluekonservatoriossa.
HMS Cobra

| HMS Cobra |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth
Laskettu vesille:  28. kesäkuuta 1899
Palveluskäyttöön:  8. toukokuuta 1900
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 19. syyskuuta 1901
Tekniset tiedot
Uppouma:  375 t (standardi)
Pituus:  65,11 m (pp)
Leveys:  6,25 m
Syväys:  2,13 m
Koneteho:  11 500 shp
Nopeus:  36,63 solmua (koeajot)
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Cobra oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1899 vesille laskettu torpedovenehävittäjä, jonka laivasto lunasti itselleen vuonna 1900.
Valmistus

Armstrong Whitworth valmisti aluksen ilman tilausta telakkanumerolla 674 tarjoten sen kuitenkin 12. joulukuuta 1899 Amiraliteetin lunastettavaksi. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1899. Laivasto lunasti 8. toukokuuta 1900 aluksen 70 000 punnalla vuosien 1900-1901 laivasto-ohjelman täydennyksenä. Alus valmistui 1901.
Palvelus

Cobra ura päättyi perän katkettua 18. syyskuuta 1901 lähellä Cromeria. Alukselta pelastui kaksitoista henkeä ja kaikkiaan 44 laivaston ja 23 valmistajan edustajaa sai turmassa surmansa. Pääosa surmansa saaneista siviileistä oli Parsons Marinen turbiinimoottoria testaamassa olleita.
HMS Cockatrice (1912)

| HMS Cockatrice |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Newcastle-upon-Tyne
Kölinlasku:  23. lokakuuta 1911
Laskettu vesille:  8. marraskuuta 1912
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1913
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 9. toukokuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 072 t 1 300 t (max)
Pituus:  81,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,2 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  24 500 shp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  73
Aseistus
Aseistus:  3 × BL 4 tuuman Mk VIII -tykkiä 2 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Cockatrice oli Britannian kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin vuosien 1911-1912 laivasto-ohjelmassa Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastle-upon-Tynestä, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1911. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta 1912 ja valmistui maaliskuussa 1913.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1921.
HMS Sirius (1903)

| HMS Sirius |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsunds Mekaniska Verkstads
Laskettu vesille:  12. syyskuuta 1903
Palveluskäyttöön:  18. marraskuuta 1903
Poistui palveluskäytöstä:  24. heinäkuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  92 t
Pituus:  39,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,8 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  1 x 3-sylinterinen kolmivaihehöyrykone, 1 350 ihp
Nopeus:  23 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 x 38,1 cm M/93 torpedoputkea 2 x 47 mm kan M/95 -tykkiä 2 x 37 mm kan M/98
HMS Sirius (runkonumero vuodesta 1921 alkaen V36) oli Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus

Alus tilattiin Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1903 ja liitettiin laivastoon 18. marraskuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1921 yhteysveneeksi runkonumerolla V36, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1942.
Halldór Smárason

Halldór Smárason (s. 1989) on islantilainen säveltäjä. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Ensemble InterContemporainin, Orchestre Philharmonique de Radio Francen, Stuttgartin radion sinfoniaorkesterin, Sinfonia UK:n ja Oslo Sinfoniettan kanssa. Hänellä on ollut säveltäjäresidenssejä Musiikin aika -festivaalissa Viitasaarella vuonna 2017 ja muissa tapahtumissa.
Halldór sai kandidaatin arvon Islannin taideyliopistosta ja maisterin arvon Manhattan School of Musicista, jossa hän opiskeli Fulbright-stipendillä. Vuonna 2015 hän pääsi stipendin turvin työskentelemään Beat Furrerin kanssa Wieniin ja Graziin. Hänen keskeisiin opettajiinsa ovat kuuluneet Reiko Füting ja Atli Ingólfsson.
Aiheesta muualla

Halldór Smárason: viralliset sivut (englanniksi)
Greg Gibson

| Greg Gibson |
| --- | --- |
 Gibson helmikuussa 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Greg Gibson
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Siler City, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
–1992:  Etelä-Carolinan yliopisto, Aiken
Seurajoukkueet
    2000–2001:  (USBL) (Saksa) (Australia) (Malesia) Kauhajoen Karhu (I-div.)
Valmennusura
2003–2009 2010–2016 2016–2018 2018–2019 2019-:  Kauhajoen Karhu LoKoKo / Bisons Loimaa Joensuun Kataja Limburg United BC Nokia
Greg Gibson (s. 15. maaliskuuta 1969 Siler City, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Gibson valittiin vuonna 2012 Korisliigan vuoden valmentajaksi, ja hän on voittanut päävalmentajana neljä miesten Suomen mestaruutta ja yhteensä viisi miesten SM-mitalia.
Gibson toimii Korisliigassa pelaavan BC Nokian valmentajana.
Pelaajaura

Gibson valmistui Etelä-Carolinan yliopistosta 1992 ja oli aikoinaan koulunsa kaikkien aikojen paras pistemies. Hänen pelinumeronsa 30 on "jäädytetty" yliopiston seinälle. Valmistumisen jälkeen hän pelasi muun muassa kuusi vuotta Australian CBA-sarjaa ja kauden Malesiassa.
Uransa Suomessa hän aloitti vuoden 1999 keväällä Kauhajoen Pesukarhujen II-divisioonajoukkueessa. Seuraavana vuonna hän saapui jälleen alkukeväästä vahvistamaan Kauhajokea, jonka kausi päättyi huhtikuussa nousuun I-divisioonaan. Gibson oli yksi nousun pääarkkitehdeista. Hän pelasi Kauhajoen Karhussa myös seuran historian ensimmäisen I-divisioonakauden 2000–2001.
Valmentajaura

Pelaajauransa jälkeen Gibson siirtyi valmennustehtäviin Kauhajoen Karhuun kaudeksi 2003–2004, josta lähtien hän toimi joukkueen päävalmentajana. Kauden 2006–2007 päätteeksi Gibson johdatti joukkueen I-divisioonan voittoon ja suoraan nousuun Korisliigaan. Seura putosi korisliigakautensa päätteeksi takaisin I-divisioonaan mutta nousi uudelleen pääsarjaan kaudeksi 2009–2010. Toinen korisliigakausi ei alkanut hyvin ja lopulta Gibson erotettiin päävalmentajan paikalta ja hänen tilalleen valmentajaksi valittiin Timo Hakamaa.
Vuosina 2010–2016 Gibson valmensi Loimaan Korikonkareita (myöh. Bisons), joka hänen johdollaan nousi Korisliigaan. Korisliigan lisäksi EuroCupissa ja VTB-liigassa pelannut Loimaa saavutti Gibsonin päävalmentajakaudella Suomen mestaruudet vuosina 2012 ja 2013, ja keväällä 2012 Gibson valittiin Korisliigan vuoden valmentajaksi.
Kesäkuussa 2016 Gibson siirtyi Joensuun Katajan päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella, johon sisältyi ulkomaille siirtymisen ensimmäisen kauden jälkeen mahdollistanut optio. Kataja oli yrittänyt saada Gibsonia seuraan aikaisemmin sekä valmentajana että jo pelaajana. Gibson luotsasi Katajan kaudella 2016–2017 Korisliigan loppuotteluun, jossa joensuulaisseura voitti Salon Vilppaan otteluvoitoin 4-2. Gibsonille Suomen mestaruus oli valmennusuran kolmas, Katajalle seuran historian toinen. Kataja menestyi Gibsonin johdolla myös eurokentillä. Kaudella 2017–2018 loukkaantumisista kärsinyt Kataja jäi Gibsonin johdolla puolivälieriin, joissa BC Nokia oli parempi otteluvoitoin 3-0. Huhtikuun lopussa 2017 Kataja Basket kertoi, että Gibson käyttää sopimuksensa purkuoptiota. Hän jätti Suomen 19 vuoden jälkeen ja siirtyi valmentamaan Belgian pääsarjaan Limburg Unitedin joukkueeseen.
Toukokuussa 2019 BC Nokia ilmoitti, että Gibson aloittaa seuran päävalmentajana kolmen vuoden mittaisella sopimuksella.