stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
WSA-menetelmä

Kaavio WSA-menetelmän vaiheista
WSA-menetelmä eli niin sanottu märkä rikkihappoprosessi (engl. wet sulfuric acid process) on rikkihapon teolliseen valmistukseen käytettävä menetelmä. Menetelmä kehitettiin 1960-luvulla ja levisi laajaan käyttöön 1980-luvulla. WSA-menetelmällä voidaan valmistaa rikkihappoa lähes mistä tahansa kaasumaisesta rikkiyhdisteestä. WSA-menetelmä on kontaktimenetelmän muunnos.
WSA-prosessin ensimmäisessä vaiheessa rikkiä sisältävät kaasut kuten divetysulfidi, rikkihiili tai karbonyylisulfidi poltetaan rikkidioksidiksi. Toisin kuin tavallisessa kontaktimenetelmässä rikkidioksidia ei kuivata vaan se johdetaan kosteutta sisältävänä hapetuskammioon. Rikkidioksidi hapetetaan rikkitrioksidiksi divanadiinipentoksidikatalyytin avulla. Katalyytin avulla yli 99 % rikkidioksidista saadaan hapetettua rikkitrioksidiksi. Hapetuksen jälkeen rikkitrioksidikaasu reagoi vesihöyryn kanssa muodostaen rikkihappohöyryä. Reaktiossa vapautuu hyvin suuri määrä energiaa lämpönä. Tavallisessa kontaktiprosessissa rikkihappoa syntyy, kun rikkitrioksidi johdetaan väkevään rikkihappoon ja seokseen lisätään vettä. Höyrymäinen rikkihappo jäähdytetään ja kondensaatiotilassa siihen suihkutetaan vettä, jolloin muodostuu nestemäistä happoa. Väkevä rikkihappoliuos kerätään ja jäähdytetään. Tämän jälkeen happo laimennetaan.
WonderSwan

| WonderSwan |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bandai
Valmistaja:  Koto Laboratory
Sukupolvi:  Viides sukupolvi
Julkaisu:   1999
Tallennusväline:  Pelimoduuli
Lisälaitteet:  WonderWitch WonderMobileGate WonderWave
Liitettävyys:  PocketStation PlayStation Internet
Pelit:  Luettelo WonderSwan-peleistä
Seuraaja:  WonderSwan Color
Kotisivut:  www.bandai-asia.com
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
WonderSwan on Bandain vuonna 1999 julkaisema japanilainen käsikonsoli. Gunpei Yokoin yritys Koto Laboratory kehitti sen yhteistyössä Bandain kanssa kilpailijaksi Neo-Geo Pocket Colorille sekä Game Boy Colorille. Myöhemmin laitteesta kehitettiin uusi versio, WonderSwan Color. WonderSwanilla pystyy pelaamaan pitelemällä sitä vaakasuorassa tai pystysuorassa. Koska laite kehitettiin pääsääntöisesti Japanin markkinoille, on suurin osa peleistä japanin kielellä.
Teknisiä tietoja

Näyttö: FSTN LCD
Resoluutio: 224 × 144 pikseliä
Keskusmuisti: 512 kilotavua
Ääni: sisäänrakennettu mono
Virtalähde: 1 AA-paristo
Koko: 121 mm × 74,3 mm × 24,3 mm
Paino: 110 g
Aiheesta muualla

nexgam.de Reviews & Specials(saksa)
| n k Käsikonsolit |
| --- | --- |
Varhaiset:  Microvision  elektroniikkapelit 
Nintendo:  Game & Watch  Game Boy (Pocket  ·  Light)  Game Boy Color  Game Boy Advance (SP  ·  Micro)  DS (Lite)  DSi  DSi XL  3DS  2DS  3DS XL  New 3DS  New 3DS XL  New 2DS XL  Switch Lite 
Bandai:  WonderSwan  WonderSwan Color  SwanCrystal 
GamePark/ GamePark Holdings:  GP32  GP2X  XGP  XGP Mini  XGP Kids 
SNK:  Neo Geo Pocket  Neo Geo Pocket Color  Neo Geo X 
Sega:  Game Gear  Nomad  Mega Jet 
Sony:  PocketStation  PlayStation Portable  PlayStation Vita 
Muut:  Atari Lynx  Gamate  Watara Supervision  Game.com  Gizmondo  N-Gage  Tapwave Zodiac  PC Engine GT / TurboExpress  Pandora  Pepper Pad  GameKing  iRiver G10  SHIELD Portable
HMS Wrangel (1917)

| HMS Wrangel |
| --- | --- |
 HMS Wrangel

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lindholmens varv, Göteborg
Laskettu vesille:  25. syyskuuta 1917
Palveluskäyttöön:  4. toukokuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 uponnut maalilaivana 1960
Tekniset tiedot
Uppouma:  472 t (kuiva)
Pituus:  72 m
Leveys:  6,9 m
Syväys:  1,9 m
Koneteho:  11000 shp
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  4 75 mm/L53 Boforsin M/12 tykkiä 2 6,5 mm M/14 konekivääriä 6 457 mm M/14 torpedoputkea
HMS Wrangel (runkonumerot 9 ja vuodesta 1940 25) oli Ruotsin laivaston Wrangel-luokan hävittäjä.
Palvelus

HMS Wrangel aloitti palveluksensa 4. toukokuuta 1918. Aluksen hiilikäyttöiset kattilat vaihdettiin 1927 öljypolttoisiin. Toisen maailmansodan puhjetessa alus aloitti jälleen puolueettomuuden valvonnan. Vuonna 1940 aluksen aseistusta muutettiin, ja se koostui muutoksen neljästä 75 millimetrin tykistä, yhdestä 25 millimetrin 44 pituuskaliiperin M/32-ilmatorjuntatykistä, kahdesta 8 millimetrin M/36-ilmatorjuntakonekivääristä ja neljästä torpedoputkesta. Samalla aluksen uppouma kasvoi.
Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947, ja se upposi maalilaivana 1960.
Sundacarpus amarus

| Sundacarpus amarus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae
Suku::  Sundacarpus  (J.Buchholz & N.E.Gray) C.N.Page, 1989
Laji::  amarus
Kaksiosainen nimi
 Sundacarpus amarus  (Blume) C.N.Page, 1989 
Synonyymit
 Podocarpus amarus Blume, 1827  Nageia amara (Blume) F.Muell., 1876  Stachycarpus amarus (Blume) Gaussen, 1974  Prumnopitys amara (Blume) de Laub., 1978 
Katso myös
   Sundacarpus amarus Wikispeciesissä   Sundacarpus amarus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sundacarpus amarus eli Prumnopitys amara on podokarpuskasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on suuri ainavihanta puu, joka kasvaa luonnossa laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Alun perin podokarpusten (Podocarpus) sukuun kuvattu laji siirrettiin omaan yksilajiseen sukuunsa Sundacarpus vuonna 1989, mutta 2010-luvulla suoritettujen geneettisten tutkimusten mukaan laji sisältyy sukuun Prumnopitys.
Nimet

Suvun tieteellinen nimi Sundacarpus viittaa Indonesian Sundasaariin. Lajin tieteellinen nimi amarus on latinaa ja tarkoittaa karvasta.
Kuvaus

Sundacarpus amarus on suurikokoinen ainavihanta puu. Se voi kasvaa noin 60 metriä korkeaksi ja rungon läpimitaltaan puolitoistametriseksi. Suurilla puilla on lankkujuuria, jotka voivat olla 3–5 metriä korkeita. Rungon kuori on aluksi sileää ja tumman ruskeaa. Vanhemmiten kuori on yleensä tumman harmaata, ja suurilla puilla halkeilee neliömäisinä liuskoina. Ulkopinnan alta paljastuva sisempi kuori on punaruskeaa. Tiheässä metsässä kasvavalla puulla on tavallisesti korkealle oksaton runko. Suuret oksat voivat olla pystyjä, kohenevia tai siirottavia. Pienet kasvuversot ovat usein riippuvia. Kasvulliset silmut ovat pieniä ja pallomaisia. Niitä peittävät limittäiset silmusuomut.
Lehdet ovat ruodillisia ja asennoltaan kierteisiä. Lehdet siirottavat yleensä versorangasta kampamaisesti tasossa. Nuorten kasvien varhaislehdet ovat hieman lyhyempiä ja leveämpiä kuin vanhempien kasvien myöhäislehdet. Varhaislehdet ovat 4–12 senttimetriä pitkiä ja enimmillään noin 20 millimetriä leveitä. Niiden lehtilapa on pitkänpyöreä, jyrkän suippotyvinen ja kärkinipukallinen. Lehtilapa kaventuu jyrkästi kärjestään jopa 20 millimetriä pitkäksi ja noin kaksi millimetriä leveäksi kärkiulokkeeksi. Myöhäislehdet ovat 5–15 senttimetriä pitkiä ja 6–14 millimetriä leveitä. Myöhäislehden lehtilapa on tasasoukka, pitkän suippotyvinen ja kärjestään pitkäsuippuinen tai terävä. Lehden laidat voivat olla ehyitä tai aaltopoimuisia. Lehdessä on keskisuoni, joka on lehden yläpinnalla kourumainen ja alapinnalta koholla. Lehtiruoti on 3–5 millimetriä pitkä, myöhäislehdillä hieman pidempi kuin varhaislehdillä. Ilmarakoja on lehden alapinnalla useassa rivissä, jotka muodostavat kaksi suurempaa ilmarakojuovaa.
Suvun kasvit ovat kaksikotisia, mikä tarkoittaa hede- ja emikukintojen kehittyvän erillisiin hede- ja emipuihin. Kukinnot kasvavat pienissä hankasilmuista kehittyvissä versoissa. Hedekävyiksi kutsutut hedekukinnot voivat kasvaa yksittäin tai jopa seitsemän hedekävyn ryhmissä. Ne ovat lieriömäisiä ja 15–30 millimetriä pitkiä. Hedekäpy koostuu useista kolmiomaisista tai kulmikkaanpuikeista hedelehdistä. Jokaisessa hedelehdessä on kaksi pitkittäin avautuvaa siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.
Kävyiksi kutsutut perälliset emikukinnot kasvavat yksittäin tai pienissä ryhmissä lyhyissä lehdettömissä versoissa. Käpy koostuu useasta siirottavasta tai taakäänteisestä peitinsuomusta. Peitinsuomun hangassa on yksi pieneen emisuomuun kiinnittynyt siemenaihe. Siemenaiheista vain yksi kehittyy tavallisesti siemeneksi muiden kehityksen keskeytyessä. Kävyn kehittyessä hedelmättömät suomut varisevat pois. Siemenen kypsyessä sen emisuomusta muodostuu vaippa, josta käytetään nimitystä epimatium. Kypsä käpy muistuttaa hedelmää suuren ja mehevän epimatiumin täysin ympäröidessä kävyn ainoaa siementä. Käpy on kypsänä muodoltaan lähes pallomainen, läpimitaltaan 22–30 millimetriä leveä ja väritykseltään purppurainen. Kävyn epimatiumin kärjessä on pieni nysty.
Luokittelu

Sundacarpus amarus on podokarpuskasveihin kuuluva havupuu. Carl Ludwig Blume kuvasi sen tieteellisesti alun perin vuonna 1827 laajan podokarpusten suvun (Podocarpus) lajina nimellä Podocarpus amarus. Jo vuonna 1948 laji luokiteltiin podokarpusten suvun sisällä omaan sektioonsa Sundacarpus. Vuonna 1978 David John de Laubenfels sijoitti lajin sukuun Prumnopitys, jonka sisällä se hänen luokittelussaan muodosti yhä yksilajisen sektion Sundacarpus. Vuonna 1989 podokarpuskasvien luokittelua uudistanut Christopher Nicholas Page erotti sektion Sundacarpus omaksi yksilajiseksi suvukseen. Tämä on vieläkin laajalti käytetty luokitus, mutta useat 2010-luvulla suoritetut molekyylibiologiset genetiikan tutkimukset puoltavat selvästi lajin sisällyttämistä sukuun Prumnopitys, jolloin lajin nimeksi tulisi Prumnopitys amara.
Levinneisyys

Sundacarpus amarus kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa. Sitä esiintyy luontaisena Filippiineillä Mindanaon ja Luzonin saarilla, Malesiassa Sabahin osavaltiossa Borneon saarella, usealla Indonesian saarella, Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean Uuden-Britannian ja Uuden-Irlannin saarilla sekä Australiassa Queenslandin osavaltion koillisosissa.
Elinympäristö ja ekologia

Sundacarpus amarus on trooppisten ainavihantien sademetsien puu. Se kasvaa usein metsän latvuskerroksen yläpuolelle suureksi ylispuuksi. Sitä esiintyy tyypillisesti 500–2 200 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta Kinabalun vuorella Malesian Sabahissa sitä on tavattu jopa noin 3 000 metrin korkeudessa. Laji kasvaa yleensä trooppisille sademetsille tyypillisellä latosolimaannoksella. Se voi joskus kasvaa myös hiekkaisella maalla ja soisilla alueilla.
Kasvitieteellinen piirros vuodelta 1915.
Witold Woyda

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 1972 | floretti |  |
|  Kultaa | München 1972 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | México 1968 | floretin joukkuekilpailu |  |
Witold Woyda (10. toukokuuta 1939 Poznań, Puola – 5. toukokuuta 2008 Bronxville, New York) oli puolalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Woyda sijoittui Rooman 1960 olympialaisissa florettimiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja Méxicon 1968 kisoissa joukkuekilpailussa pronssia, mutta kummallakaan kerralla hän ei menestynyt henkilökohtaisessa kilpailussa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa. Hän voitti alkukierrosten 20 ottelustaan vain 14, mutta finaalikierroksella hän voitti kaikki viisi vastustajaansa. Toisen kultamitalin hän voitti joukkuekilpailussa.
Witold Woydan hauta.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Woyda sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa vuonna 1962.
Woyda kuoli 5. toukokuuta 2008 keuhkosyöpään.
Saavutukset

Olympiakultaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1972
Olympiakultaa floretin joukkuekilpailussa 1972
Olympiahopeaa floretin joukkuekilpailussa 1964
Olympiapronssia floretin joukkuekilpailussa 1968
MM-hopeaa floretin henkilökohtaisessa kilpailussa 1962
Suojeluskuntaselkkaus

Suojeluskuntaselkkaus (tunnetaan myös nimellä Suojeluskuntakriisi) oli kesäkuussa 1921 tapahtunut Suomen sisäpoliittinen kriisi, joka olisi pahimmassa tapauksessa voinut johtaa suojeluskuntien toteuttamaan vallankaappaukseen.
Tapahtuma sijoittuu kuumentuneeseen sisäpoliittiseen ilmapiiriin, joka oli syntynyt oikeiston, keskustan ja vasemmiston välisistä jännitteistä. Kriisi sai alkunsa Hufvudstadsbladetissa julkaistusta kenraalimajuri Paul von Gerichin kirjoittamasta artikkelista.
Kriisi oli yksi osa sisäpolitiikan kiristymistä, joka johti lopulta sisäasianministeri Heikki Ritavuoren murhaan, johon myös von Gerich oli todennäköisesti sekaantunut omalla tavallaan.
Kriisin taustaa

Heimosodat eivät olleet menestyneet odotetusti ja niissä Suomeen liittyneet Itä-Karjalan Repolan ja Porajärven kunnatkin oli menetetty Tarton rauhassa Neuvosto-Venäjälle. Tämä ärsytti erityisesti heimoaktivisteja ja oikeistoa, jonka erityisesti ruotsinkielinen osa piti yleensä koko sopimuksen solmimista bolševikkien kanssa häpeällisenä. Oikeistoa ärsytti myös se, että monarkistit olivat hallitusmuototaistelussa hävinneet ja Suomesta oli tullut tasavalta Heikki Ritavuoren tekemän hallitusmuotoehdotuksen perusteella. Tasavallan ensimmäiseksi presidentiksi oli vielä kaiken lisäksi valittu entinen jääkäriliikkeen vastustaja, myöntyväisyyspoliitikko Kansallisen Edistyspuolueen K. J. Ståhlberg valkoisen armeijan ylipäällikön, kenraali Gustaf Mannerheimin sijaan. Lisäksi Mannerheimin kaavailema sotaretki Pietariin, joka oli tuolloin vielä heiveröisesti bolševikkien hallussa, ei toteutunut hyväksytyn Ritavuoren laatiman uuden hallitusmuotoesityksen takia. Näin ollen valkoinen kenraali sysättiin pois päivänpolitiikasta. Oikeistoa ärsytti huomattavasti myös se, että punavankeja oli alettu armahtaa. Edistyspuolueen ja Maalaisliiton SDP:n kanssa toteuttama ns. kansallisen eheytymisen politiikka, jonka perusteella armahdukset toteutettiin, nähtiin oikeiston piirissä vanhojen kapinoitsijoiden ja maanpetturien kanssa veljeilynä. Lisäksi Edistyspuolueen ja Maalaisliiton johtamat hallitukset eivät katsoneet suosiolla oikeiston kannattamaa suojeluskuntien itsenäisyyttä. Keskustapuolueet halusivat sulauttaa suojeluskunnat valtion alaisuuteen osaksi puolustuslaitosta. Nämä kaikki tapahtumat ärsyttivät syvästi oikeistoa, joka katsoi Valkoisen Suomen perinnön tulleen hävitetyksi.
Aiheesta muualla

Von Gerichin Hufvudstadsbladet-lehdessä 9.6.1921 ilmestynyt mielipidekirjoitus:
Från allmänheten : Skall Finland ingå i ett baltiskt försvarsbund, Hufvudstadsbladet, 09.06.1921, nro 155, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suojeluskuntain ylipäällikkö eversti Didrik von Essen
Wulfred

Wulfred (k. 832) oli Canterburyn arkkipiispa. Jouduttuaan riitoihin Mercian kuninkaan Coenwulfin luostarien hallintaoikeudesta hänet erotettiin tehtävästään ja ajettiin maanpakoon, mikä luultavasti tapahtui vuosina 817–821. Syyskuussa 822 hän oli palannut virkaansa, koska tuolloin hän kruunasi Ceolwulfin Mercian kuninkaaksi. Noin vuonna 820 hän joutui suostumaan Coenwulfin kanssa sopimukseen, jonka mukaan hän sai kiisteltyjen luostarien hallinnan itselleen maksettuaan kuninkaalle suuren määrän kultaa ja luovutettuaan maatilan.
Wulfred kuoli vuonna 832.
Harmaakärpässieni

| Harmaakärpässieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Amanitaceae
Suku::  Kärpässienet Amanita
Laji::  vaginata
Kaksiosainen nimi
 Amanita vaginata  (Bull.) Lam. 
Katso myös
   Harmaakärpässieni Wikispeciesissä   Harmaakärpässieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmaakärpässieni (Amanita vaginata, aikaisemmin "renkaaton kärpässieni") on kellomainen, harmaalakkinen kärpässienilaji. Sienen lakissa erottuu suojusjätteitä ja se on reunaltaan uurteinen. Heltat ovat valkoiset, kuivuneissa sienissä oranssit. Heltan terä on valkoinen. Jalka on harmaanvaalea tai valkoinen eikä siinä ole rengasta. Sieni kasvaa puistoissa ja lehtimetsissä. Harmaakärpässieni on yleinen laji Suomessa.
Kehäkärpässieni muistuttaa harmaakärpässientä. Kehäkärpässienen erottaa sen tummemmasta lakista ja heltan terän väristä.
Lajin aiempi nimi oli "renkaaton kärpässieni". Lajin renkaattomuudesta on ollut erimielisyyttä, joten sienen nimi muutettiin. Mauri Korhosen mukaan renkaattomillakin kärpässienillä on rengas, mutta se jää kehittymättömänä aiheena tupen sisälle. Kuitenkaan Sieniatlas ei tulkitse muodostelmaa varsinaisesti renkaaksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Harmaakärpässieni (Amanita vaginata)
Luontoportti: Harmaakärpässieni (Amanita vaginata)
UniProt: Taxonomy - Amanita vaginata (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Amanita vaginata:  Wikidata: Q913459  Wikispecies: Amanita vaginata  AusFungi: 60022960  BioLib: 60480  CoL: 5TYQY  EoL: 6691294  EPPO: AMANVA  Fungorum: 114685  GBIF: 5240306  iNaturalist: 55482  IRMNG: 10385421  MycoBank: 114685  NatureServe: 2.878674  NBN: NHMSYS0001474496  NCBI: 67736  NZOR: 8745188c-78b2-4f9a-b5bd-a8491a83581c  Open Tree of Life: 440644 
Agaricus vaginatus:  Wikidata: Q12229302  AusFungi: 60022961  CoL: 65PT6  GBIF: 2526209  IRMNG: 11404300  MycoBank: 148746  NZOR: 549d5519-ab9e-46ff-afac-3a22b6791c45
Sydney Wooderson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sydney Wooderson |  Sydney Wooderson |  Sydney Wooderson |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1938 | 1 500 metriä |  |
|  Kultaa | Oslo 1946 | 5 000 metriä |  |
Sydney Wooderson (30. elokuuta 1914 Lontoo – 21. joulukuuta 2006) oli brittiläinen keskimatkojen juoksija. Hän on ainoa yleisurheilija, joka voitti Euroopan mestaruuden sekä ennen toista maailmansotaa että sen jälkeen.
Silmälasipäinen, 168-senttinen ja 57-kiloinen Sydney Wooderson juoksi Motspur Parkissa 28. elokuuta 1937 mailin juoksun maailmanennätyksen 4.06,4. Samassa paikassa 20. elokuuta 1938 hän juoksi maailmanennätykset 800 metrillä (1.48,4) ja 880 jaardilla (1.49,2). Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän voitti kultaa 1 500 metrillä ajalla 3.53,6.
Sotien jälkeen vuonna 1945 Wooderson juoksi mailin aikaan 4.04,2, mutta tuolloin maailmanennätys oli jo muutaman sekunnin parempi. Oslon EM-kilpailuissa 1946 hän juoksi elämänsä ensimmäistä kertaa kilpailussa 5 000 metriä ja voitti kultaa ajalla 14.08,6, joka oli tuolloin maailman kaikkien aikojen toiseksi paras tulos.
Sotien vuoksi kahdet 1940-luvun olympialaiset peruttiin. Berliinin 1936 olympialaisiin Wooderson ei päässyt jalan murruttua juuri ennen kisoja ja Lontoon 1948 olympialaisten aikaan hän oli jo juoksijan uransa ehtoossa. Uransa viimeisessä kilpailussa vuonna 1948 hän voitti Britannian maastojuoksumestaruuden 14 kilometrin matkalla.
Henkilökohtaiset ennätykset

440 jaardia: 49,3
800 metriä: 1.48,4
3/4 mailia: 2.59,5
1 500 metriä: 3.48,4
Maili: 4.04,2
2 mailia: 9.05,0
5 000 metriä: 14.08,6
Aiheesta muualla

Armas Valste : Englantilainen ihmemaileri, Helsingin Sanomat, 22.05.1938, nro 136, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Elroy Robinson Iso-Britannia | Miesten 800 metrin maailmanennätyksen haltija 20. elokuuta 1938-15. kesäkuuta 1939 | Seuraaja: Rudolf Harbig, Belgia |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Glenn Cunningham Iso-Britannia | Miesten mailin maailmanennätyksen haltija 28. elokuuta 1937-1. heinäkuuta 1942 | Seuraaja: Gunder Hägg, Ruotsi |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Wu Jiaduo

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wu Jiaduo |  Wu Jiaduo |  Wu Jiaduo |  |
Maa:   Saksa
Naisten pöytätennis
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Pronssia | Moskova 2010 | joukkuekilpailu |  |
| Euroopan-mestaruuskilpailut  | Euroopan-mestaruuskilpailut  | Euroopan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 2009 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Schwechat 2013 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Belgrad 2007 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Belgrad 2007 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Herning 2012 | nelinpeli |  |
Wu Jiaduo (s. 19. syyskuuta 1977) on saksalainen, kiinalaissyntyinen pöytätennispelaaja, joka on voittanut Euroopan-mestaruuden kaksinpelissä ja joukkuekilpailussa.
Wu saavutti ensimmäiset arvokisamitalinsa Belgradin EM-kilpailuissa 2007, kun hän sijoittui pronssille Elke Schallin kanssa naisten nelinpelissä ja Saksan joukkueen mukana joukkuekilpailussa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän hävisi kaksinpelissä ensimmäisen ottelunsa ja kuului joukkuekilpailussa Saksan jaetulle yhdeksännelle sijalle päätyneeseen joukkueeseen. Stuttgartin EM-kilpailuissa 2009 Wu voitti kultaa kaksinpelissä. Loppuottelussa hän voitti Ukrainan Margaryta Pesotskan.
Moskovan MM-kilpailuissa 2010 Wu saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui kaksinpelissä jaetulle yhdeksännelle sijalle hävittyään toisen ottelunsa ja joukkuekilpailussa Saksan joukkueen mukana jaetulle viidennelle sijalle. Saman vuoden EM-kilpailuissa Herningissä hän saavutti nelinpelissä pronssia parinaan Kristin Silbereisen. Schwechatin EM-kilpailuissa 2013 hän voitti joukkuekilpailussa kultaa yhdessä Han Yingin, Shan Xiaonan, Kristin Silbereisenin ja Petrissa Soljan kanssa.
Wu on maailmanrankingissa sijoittunut parhaimmillaan 11:nneksi heinä-elokuussa 2010.
Albert Wulff

Albert Erik Wulff (6. maaliskuuta 1866 Turku – 17. toukokuuta 1939) oli suomalainen yli-insinööri, joka työskenteli varsinkin kanavien parissa, toimien muun muassa yli 20 vuotta Saimaan kanavan kanavapäällikkönä.
Albert Wulffin vanhemmat olivat tehtailija Fredrik Wilhelm Wulff ja Carolina Elisabeth Edlund ja puoliso vuodesta 1896 Aina Winckelmann (k. 1933). Wulff valmistui tie- ja vesirakennusinsinööriksi 1889 ja teki opinto- ja tutkimusmatkoja useisiin Euroopan maihin. Hän toimi tie- ja vesirakennushallituksen insinöörinä 1889–1900,  nuorempana insinöörinä 1900–1904 ja vanhempana insinöörinä vuodesta 1904 vuoteen 1913, jolloin hänestä tuli Saimaan kanavan kanavapäällikkö. Wulffin asemapaikkoja olivat Oulun, Tampereen ja Kuopion piirit ja Saimaan kanavapäällikkönä Viipuri. Pielisjoen kanavalaajennus- ja parannustöitä Wulff johti 1900–1902 ja Heinäveden reitillä kanavarakentamista 1902–1905. Hän oli Länsi-Hämeen vt. piiri-insinööri 1910–1912 ja osallistui useisiin alansa komiteoihin jäsenenä tai puheenjohtajana. Tie- ja vesirakennusyhdistyksen puheenjohtaja Wulff oli 1913–1916.
Yli-insinöörin arvonimen Wulff sai vuonna 1937, ensimmäisenä Suomessa.
Apportti

Apportti tarkoittaa muunlaista kuin rahallista sijoitusta yhtiöön eli tavaraa tai muuta omaisuutta, josta voi olla yhtiölle taloudellista hyötyä.
Osakkeen merkintähinta voidaan maksaa apporttiomaisuutena yhtiötä perustettaessa ja maksullisessa osakeannissa.
Apporttiomaisuuden on oltava yhtiöllä vähintään sen arvoinen, mikä määrä sillä on tarkoitus suorittaa yhtiölle. Apportin arvo voi olla myös tätä korkeampi.
Apportti ei voi olla työsuoritus eikä sitoumus palvelun suorittamiseen.
Liike apporttina

Jos liike sijoitetaan apporttina yhtiöön, on tästä otettava perustamissopimukseen maininta. Perustamissopimuksessa on oltava riittävä selvitys liikkeen taloudellisesta asemasta (esimerkiksi tilinpäätösinformaation muodossa) ja kaupparekisteriin on oheistettava liitteeksi hyväksytyn tilintarkastajan antama lausunto apporttiomaisuuden selvityksestä ja siitä oliko omaisuudella vähintään maksua vastaava taloudellinen arvo yhtiölle.