stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nuoliaisahven
Levinneisyys ja elintavat

Nuoliaisahventa tavataan sekä Pohjois- että Eteläsaaren nopeasti virtaavista joista. Se elää koskien ja muiden virtapaikkojen sorapohjilla. Kala kutee meressä keväästä syksyyn ja poikaset vaeltavat jokiin aikuistumaan. Sen ravintoa ovat vesihyönteiset. Nuoliaisahven luokitellaan vaarantuneeksi. Kantaa uhkaa patojen rakentaminen, vedenotto ja jokivesien samentuminen.
Nuoro

| Nuoro |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Nuoro
 Koordinaatit: 40°8′N, 9°32′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Nuoro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  192,06 km²
Korkeus:  95–954 m
Väkiluku (1.1.2017):  36 900
 – Väestötiheys:  192 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nuoro on Sardiniassa sijaitsevan Nuoron maakunnan pääkaupunki Italiassa. Kaupungissa on noin 37 000 asukasta.
Nuorolla oli 1700-luvulla huono maine rikollisten kotipaikkana. Nykyään se on yksi Sardinian kulttuurikeskuksista. Muun muassa Nobel-kirjailija Grazia Deledda on syntynyt Nuorossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuoro Wikimedia Commonsissa
Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
Nurafshon

| Nurafshon |
| --- | --- |
 Nurafshonin moskeija.
 Nurafshon
 Koordinaatit: 41°2′26″N, 69°21′28″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Taškentin alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  56 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nurafshon (uzb. kyrill. Нурафшон, ven. Нурафшан, Nurafšan, vuoteen 2017 saakka Toʻytepa, Тўйтепа; ven. Тойтепа, Toitepa) on kaupunki Taškentin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee 37 kilometriä Taškentista etelään. Kaupungissa oli 56 200 asukasta vuonna 2024.
Nurafshonin kautta kulkee Taškentista etelään johtava valtatie ja Angrenin rautatie. Sen lounaispuolella sijaitsee Tuyaboʻgʻizin tekojärvi (”Taškentin meri”). Kaupungissa on metalli- ja tekstiiliteollisuutta.
Paavo Nuotio (urheilija)

Paavo Nuotio Salpausselän kisoissa 1932.
Paavo Ferdinand Nuotio (13. maaliskuuta 1901 Heinola – 14. marraskuuta 1968 Lahti) oli suomalainen mäkihyppääjä, yhdistetyn urheilija ja pesäpalloilija.
Paavo Nuotio voitti mäkihypyn SM-kultaa 1925–1927 ja 1932, Salpausselällä vuosina 1925, 1927 ja 1932, Ounasvaaralla 1928 ja 1930, olympiakatsastukset 1928 ja ikämiesten Suomen mestaruuden vuosina 1938 ja 1939. St. Moritzin talviolympialaisissa 1928 hän oli parhaana suomalaisena 12:s, ja vuotta myöhemmin hän sai voiton St. Moritzin kansainvälisissä kilpailuissa ja toisen sijan Davosissa.
Yhdistetyssä Nuotio saavutti 1928 olympiakatsastusten toisen sijan (Esko Järvinen voitti) ja parhaana suomalaisena neljännen sijan St. Moritzin talvikisoissa (Norjan kolmoisvoitto). Holmenkollenilla hän oli parhaimmillaan kolmas.
Paavo Nuotion urheilumenestystä täydensi pesäpallo, jossa hän voitti Lahden Mailaveikkojen joukkueessa SM-kultaa 1925 (suojeluskunnan nimissä) ja 1929–1932. Hän julkaisi vuonna 1933 yhdessä Lauri Valosen kanssa kirjan Mäenlaskun opas.
Saavutukset > Pesäpalloilijana

5 SM-kultaa: 1925, 1929, 1930, 1931, 1932
2 SM-hopeaa: 1927, 1933
2 SM-pronssia: 1934, 1935
Timo Nummelin

| Timo Nummelin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1948 (ikä 76) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nasta, Viulu, Viulunsoittaja, Numppa
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1964–1987, 1994
Seurat:  TPS (SM-liiga)
Timo Nummelin, 1979
Timo Kalevi Nummelin (s. 7. syyskuuta 1948 Turku) on suomalainen jääkiekkopuolustaja ja jalkapalloilija. Hän tuli tunnetuksi tuuletuksestaan, jossa hän oli soittavinaan viulua käyttäen mailaansa ”jousena”.
Nummelin on ainoa suomalainen urheilija, joka on valittu sekä vuoden parhaaksi jääkiekkoilijaksi (1981) että vuoden parhaaksi jalkapalloilijaksi (1968).
Jääkiekkoura

Nummelin pelasi koko 23 kautta kestäneen jääkiekon pääsarjauransa Turun Palloseurassa vuosina 1964–1987. Hänen lisäkseen vain Pertti Lehtonen on pelannut 23 kautta Suomen pääsarjassa. Nummelin voitti urallaan yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä kahdeksan SM-mitalia. Hän pelasi kaikkiaan 691 runkosarjaottelua SM-sarjassa ja -liigassa tehden pisteet 147+147. Nummelin pelasi 83 pudotuspeliottelua pistein 7+13.
Nummelin pyöräili harjoituksiin. Tämän takia hänen ei tarvinnut rakentaa peruskuntoa erikseen. Fyysisesti vahva Nummelin tuli tunnetuksi pelaajana, joka ei voi loukkaantua.
Pääsarjauransa jälkeen Nummelin pelasi vielä useita kausia alemmilla sarjatasoilla. Hän edusti 45-vuotiaana Kiekko-67:ää I-divisioonassa. Nummelin pelasi yhden ottelun SM-liigassa (TPS–KalPa) kaudella 1993–1994, jolloin hänestä tuli sillä hetkellä SM-liigan historian vanhin ottelussa pelannut pelaaja. Nummelin lopetti aktiiviuransa kauteen 1994–1995 jolloin hän pelasi II-divisioonan Turku HT:n riveissä yhdessä ottelussa.
Nummelin teki pienimuotoisen comebackin kaudella 2012–2013 III-divisioonan Paimion Hakan joukkueessa. Hän pelasi kolmella perättäisellä kaudella yhden ottelun Hakassa ja 2014–2015 kaudella myös yhden ottelun Suomi-sarjan HCIK:n joukkueessa. Nummelin juhlisti 70-vuotissyntymäpäiväänsä syksyllä 2018 pelaamalla yhden ottelun poikansa Petterin kanssa IV-divisioonassa Paimion Kiekkoseuran joukkueessa.
Nummelin pelasi A-maajoukkueessa 225 ottelua tehopistein 18+22. Hän edusti Suomea kahdeksan kertaa MM-kisoissa, kerran olympialaisissa ja kahdesti Kanada Cupissa.
Jalkapalloura

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. syyskuuta 1948 (ikä 76)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: tukimies
Pituus: 177 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1965–1974 | TPS | – | (15) |
| 1981–1982 | TuPa | – | (–) |
| 1988 | P-Iirot | – | (–) |
| 1991 | Veijarit | – | (–) |
Maajoukkue
|  | Suomi (pojat) | 6 | (–) |
|  | Suomi (nuoret) | 12 | (–) |
|  | Suomi | 14 | (–) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Nummelin pelasi kakkoslajissaan jalkapallossa tukimiehenä. Hän edusti vuosina 1966–1974 TPS:aa 185 Mestaruussarjan ottelussa, joissa hän teki 14 maalia. Nummelin voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1968, 1971 ja 1972.
Suomen A-maajoukkuessa Nummelin pelasi 14 ottelua. Lisäksi hän pelasi 12 nuorten ja kuusi poikien maaottelua.
Yksityiselämä

Timo Nummelinilla on kaksi poikaa: jääkiekkoilija Petteri Nummelin ja valmentaja Kari Nummelin, sekä tyttäret Birgit ja Jonna. Jääkiekkomaalivahti Antti Niemi on hänen vävynsä. Nummelinilla on kahdeksan lastenlasta ja yksi lapsenlapsenlapsi (kesällä 2024). Nummelin sai aivoinfarktin vuoden 2016 toukokuussa.
Saavutukset ja palkinnot > Jääkiekko

Suomen mestaruus (1976)
4 SM-hopeaa ja 3 -pronssia
Lynces Academicin parhaan puolustajan patsas (1976, 1981)
Valinta SM-sarjan tai -liigan tähdistökentälliseen (1972, 1976, 1981)
Suomen paras jääkiekkoilija (1981)
Tehopelaaja (1982)
Herrasmiespelaaja (1982)
Suomen Jääkiekkoleijona numero 80
TPS on jäädyttänyt Nummelinin pelinumeron 3 (poika Petterillä käyttöoikeus)
Saavutukset ja palkinnot > Jalkapallo

Suomen mestaruus 1968, 1971 ja 1972
Suomen paras jalkapalloilija (1968)
14 A-maaottelua
Nurbanu Sultan

| Nurbanu> Haseki Sultan Selim II:n lempivaimo |
| --- | --- |
Valtakausi:  1566 – 1574
Valide Sultan Murat III:n äiti
Valtakausi:  1574 – 1583

Syntynyt:  1525
Kuollut:  1587
Hautapaikka:  Hagia Sofia, Istanbul
Puoliso:  Selim II
Lapset:  Murat III
Nurbanu Sultan  (1525–1587) oli  Osmanien valtakunnassa Valide Sultan eli hallitsevan sulttaanin Murat III:n äiti. Valide Sultanina hän oli myös todellinen rinnakkaishallitsija 1574–1583, jolloin hän johti hallintoa yhdessä suurvisiiri Sokollu Mehmed Paššan kanssa. Hän oli myös ensimmäinen Naisten sulttaanikunnan aikakauden rinnakkaishallitsija.
Hänen kerrotaan olleen venetsialaisen suvun avioton lapsi, joka kaapattiin vuonna 1537 ottomanien haaremiin, mistä Selim II valitsi hänet lastensa äidiksi. Heille syntyi kolme tytärtä ja vallanperijä Murat III.
Nurbanu Sultan rakennutti useita uskonnollisia rakennuksia, joista tärkempiin kuuluu Üsküdarissa vuonna 1583 avattu Eski Validen moskeija lisärakennuksineen. Moskeijan rahoittamiseksi Nurbanu rakennutti useita kylpylöitä ja niihin tarvittavat vesijohtojärjestelmät.
Nurbanu Sultan kuoli poikansa hallituskaudella vuonna 1583. Hänet haudattiin miehensä Selim II:n mausoleumiin.
Auvo Nuotio

Auvo Nuotio esiintymässä vuonna 1972.
Auvo Elis Nuotio (21. elokuuta 1917 Viipuri – 7. heinäkuuta 1985 Espoo) oli suomalainen laulaja, kuoronjohtaja ja näyttelijä. Nuotio aloitti laulajanuransa 1930-luvulla viipurilaisessa Sinipojat-yhtyeessä, joka teki muun muassa tanssikeikkoja. Sotien jälkeen hän teki myös joitakin rooleja silloisessa Suomalaisessa oopperassa, mutta ei kuulunut koskaan vakituisesti solistikuntaan. Pysyvää kiinnitystä tarjottaessa hän kieltäytyi.lähde?
Nuotio lauloi 1. tenoria Kipparikvartetissa vuosina 1950–1983 ja Bel canto -kvartetissa vuosina 1948–1985. Lisäksi hän teki yli kahden vuosikymmenen mittaisen uran muun muassa Helsingin NMKY:n Mieskuoron johtajana. Hän lauloi usein kuoron äänitteillä ja esiintymisissä soolo-osuudet ja teki mieskuorolle monia sovituksia. Hän oli kuoronjohtajana, vaikka ei ollut saanut siihen varsinaista koulutusta.
Nuotion levytystuotanto koostui suurimmaksi osaksi iskelmistä. Hän näytteli 1950- ja 1960-luvulla muutamissa elokuvissa mutta esitti usein Kipparikvartetin jäsentä tai muusikkoa. Nuotio on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle, kortteliin 22b-19-366.
Nuotion poika Vesa Nuotio on esiintynyt trubaduurina sekä muun muassa Finntrio- ja Kivikasvot-kokoonpanojen jäsenenä. Veljenpoika Pekka Nuotio saavutti kansainvälistäkin menestystä oopperalaulajana.
Filmografia

Tervetuloa aamukahville eli Tottako toinen puoli (1952)
Kipparikvartetti (1952)
Mitäs me taiteilijat (1952)
Senni ja Savon sulttaani (1953)
Pekka Puupää kesälaitumilla (1953)
Onnelliset (1954)
Hei, rillumarei! (1954)
Minä soitan sinulle illalla (1954)
Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955)
Kaunis Kaarina (1955)
Suuri sävelparaati (1959)
Kankkulan kaivolla (1960)
Taape tähtenä (1962)
Tähdet kertovat, komisario Palmu (1962)
Täällä alkaa seikkailu (1965)
Nurmeksen maalaiskunnan vaakuna

Nurmeksen maalaiskunnan vaakuna (1953–1972)
Nurmeksen maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa alueen luonnosta ja metsätaloudesta, joita vaakunan mänty symboloi.
Vaakunan selitys on ”puna-mustahalkoisessa kilvessä hopeamänty, jossa kaksi kultakäpyä”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. huhtikuuta 1953. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Nurmeksen maalaiskunnan liityttyä Nurmeksen kauppalaan.
Nuristanilaiset kielet

Nuristanilaiset kielet ovat Afganistanin Nuristanissa puhuttujen indoiranilaisten kielten ryhmä. Ne muodostavat indoarjalaisten ja iranilaisten kielten rinnalla indoiranilaisten kielten kolmannen erillisen alaryhmän.
Nuristanilaisia kieliä ovat mm. kati eli bašgali (noin 10 000 puhujaa), waigali (4 000–5 000), prasuni (2 000) ja aškuni (2 000). Katia käytetään jonkin verran kirjakielenä. Nuristanilaisten kielten puhujat osaavat yleensä myös paštua tai daria.
Nuotinnus

Nuotinnus eli nuotintaminen tarkoittaa nuottikirjoituksen eli notaation tekemistä.
Suurin osa länsimaisesta taidemusiikista on säilynyt näihin päiviin ainoastaan nuotinnettuina dokumentteina. Vasta 1900-luvulta lähtien musiikkia on voitu tallentaa muullakin tavoin. Nuottikirjoituksen historia on monivaiheinen. Keskiajalta 1600-luvulle nuotinnustapa vaihtui monin tavoin (neumit, mensuraalinuottikirjoitus jne.), mutta viimeiset 300 vuotta notaatio on ollut suhteellisen samannäköistä. Toisen maailmansodan jälkeen on yleistynyt myös graafinen nuottikirjoitus, joka saattaa olla jopa teoskohtaista.
Nuotinnuksen alkeita opiskellaan musiikinteorian tunneilla musiikkiopistoissa ja konservatorioissa. Sävellyksen akateemisiin pääaineopintoihin nuotinnuksen opiskelu kuuluu luonnollisena osana. Nuotinnuksen itseopiskelua voi harjoittaa esimerkiksi partituureja lukemalla.
Nuottigraafikot tekevät ammatikseen nuotinnusta esimerkiksi painettuihin sävellyksiin. Nykyään julkaistavat nuotit kirjoitetaan nuotinkirjoitusohjelmilla (esim. Finale, Sibelius, Dorico), joiden avulla säveltäjä voi myös itse kirjoittaa julkaisukelpoisia nuotteja.
Nuottikirjoituksen "kielioppi" ja käytettävät symbolit ovat epäyhtenäisiä, sillä nuottikirjoitus on syntynyt pitkän ajan kuluessa ja eri kielialueilla. Merkittävä osa kehityksestä tapahtui renessanssiajan Italiassa, mistä syystä italia on yhä tärkeä kieli nuotinkirjoituksessa. Monivaiheinen historia on myös ollut este nuottikirjoituksen myöhemmälle yhtenäistämiselle.
Kirjallisuutta

Oksala, Yrjö: Musiikin perusteet I: Nuottikirjoitus.  Helsinki:  Musiikki Fazer, 1984.  ISBN 951-757-006-6
Aiheesta muualla

Ryynänen, Matti: Automatic Transcription of Pitch Content in Music and Selected Applications (Arkistoitu – Internet Archive) (nuotinnus- ja sovellusesimerkkejä).
| n k Nuottikirjoitus |
| --- | --- | --- |
| Nuotit |  etumerkit  nuotti  sävel  tauko  |  |
| Nuottiviivasto |  al fine  da capo  dal segno  dynamiikka  kooda  klaavi  sävellaji  tahti  tahtilaji  tempo  |  |
| Keskeistä teoriaa |  harmonia  intervalli  isku  melodia  sävelasteikko  sointu  teema  transponointi  |  |
| Muuta |  mensuraalinotaatio  musiikkitermejä  nuotinnus  partituuri  tabulatuuri  |  |
Nuffield

Nuffield Universal Four "liukunavoin"
Nuffield (Suomessa kansanomaisesti 'nuhvi') oli englantilaisen Wolseley Motors Ltd:n (myöh. Morris Motors ltd:n) tuotemerkki, jota käytettiin ko. ajoneuvovalmistajan traktoreissa. Myöhemmin Morris Motors ltd:n ja Austin Motor Companyn yritysfuusion yhteensaattamana BMC:n (British Motor Corporation) omistama traktorivalmistaja.
Nimensä nämä unikon oranssit traktorit saivat Morris Motors ltd:n pääjohtajalta William Morrikselta, joka sai lordin arvonimen 1934. Hän otti käyttöön tällöin Lordi Nuffield -lisänimen kotikylänsä mukaan.
Syy Nuffieldin valmistamiseen oli toisen maailmansodan jälkeen Britanniassa vallinnut valuuttapula ja sota-aikana loppuun ajettu maan traktorikanta. 1930-luvulla ja toisen maailmansodan aikana Britannian valtatraktorimerkki oli Fordson, joita valmistettiin Dagenhamissa. Muodostui tarve tuottaa täysin brittiläinen vastine Fordsoneille.
Nuffieldin mallihistoriaa

Ensimmäinen Nuffield-traktorin prototyyppi oli valmis jo 1946, mutta sitä ei saatu teräspulan vuoksi tuotantoon ennen vuotta 1948. Tuolloin esiteltiin sekä moottoripetrolikäyttöinen kolmipyöräinen Nuffield M3 riviviljelyyn että niin ikään moottoripetrolikäyttöinen nelipyöräinen Nuffield M4 peltoviljelyyn. Nuffield M4:n hinta 1948 oli 500 puntaa. Alussa valinnaisvarusteina oli kolmipistenostolaite ja voiman ulosotto, joista tuli myöhemmin vakiovarusteita. Traktori valmistettiin Birminghamissa.
Ensimmäiset Nuffieldit olivat edellä aikaansa: suuri maavara, suuri teho, paljon työkoneiden kiinnityspisteitä, tyylikäs muotoilu ja luotettava moottori tekivät siitä suositun.
Nuffieldin mallihistoriaa > Moottorit

Nuffield käytti alkuun Morris Commercial petrolimoottoria ja 1950 alkaen lisäksi Perkinsin P4 dieselmoottoreita. Moottoripetrolimoottori (TVO) oli diesel- ja bensiinimoottoria heikkotehoisempi, mutta petroli oli halvinta polttoainetta. Kuitenkin jo 1955 95 % kaikista Britanniassa myydyistä Nuffieldeista oli dieselkäyttöisiä. 80 % Nuffieldeista meni vientiin.
Vuonna 1954 valmistui ensimmäinen Nuffield-traktori, joka oli varustettu tehtaan omalla BMC-moottorilla. Tuo moottori oli erittäin pehmeäkäyntinen ja aikansa tehokkaimpia traktorimoottoreita Euroopassa. Se sisälsi paljon ostettuja patentteja muun muassa Saurerilta. Siksi ensimmäisen sarjan BMC-dieselmoottorit olivat mallimerkinnältään OES (Oil Engine Saurer). Pienin muutoksin kyseistä moottorikonstruktiota valmistettiin 1970-luvun loppuun.
Nuffieldin mallihistoriaa > Vaihteisto

1964 esiteltiin uusi Ten Speed -mallisto eli 10/42 ja 10/60, joiden tärkein muutos edeltäjiinsä oli vaihteiston varustaminen kertojalla, eli vanhasta 5+R siirtopyörävaihteistosta saatiin nyt 10+2R. Kolmas 1960-luvun puolivälin malli oli pieni BMC Mini -traktori.
Nuffieldin mallihistoriaa > Kehittely

Nuffieldin perusrunkoratkaisu säilyi myös Leyland-traktoreiden ajalle, vaikka mallit vaihtuivat. Muutokset olivat pieniä, mutta sitäkin tarpeellisimpia. Kiistelty tasauspyörästön lukko tuli "Nuffin" vakiovarusteeksi vuonna 1959, jolloin muilla englantilaismerkeillä sitä ei vielä ollut.
1957 esiteltiin Fourille pikkuveli, kolmisylinterinen Universal Three, joka oli tarkoitettu kilpailemaan lähinnä Fordson Dextan ja Massey-Ferguson 35:n kanssa. Koska siinä oli käytetty hyvin paljon samoja osia kuin Fourissa se jäi painavaksi ja teho/paino suhteeltaan heikoksi kilpailijoihinsa nähden. Vetotehoa taas siinä oli saman verran kuin kokoluokkaa isommasta Fordson Majorista (Vakolan koetusselostus).
Vuonna 1961 esiteltiin näiden seuraajamallit 342 ja 460. Ensimmäinen numero merkitsi sylinterimäärää ja kaksi jälkimmäistä hevosvoimalukua. Malli 460 järkytti Nuffieldin mainetta heikohkon moottorin takia, sillä iskutilavuutta oli suurennettu ohentamalla sylinteriputkia 5 mm edellismalliin nähden. Putket halkesivat herkästi, mutta ongelma korjaantui vaihtamalla 95 mm putket uusien 100 mm tilalle. Tehtaalla oli moottori suunniteltu jäähdytysnesteiden käyttöä ajatellen, mutta koska tätä ei käytetty, söi putket kavitaatio, joka aiheutti halkeamisen.
1964 Nuffieldin valmistus siirrettiin Bathgate:en.
Nuffieldin mallihistoriaa > Muutos Leylandiksi

Viimeiset Nuffield-mallit tulivat markkinoille vuonna 1967, jolloin esiteltiin mallit 3/45 ja 4/65. Nuffieldin ulkonäkö oli muuttunut koko tuotannon aikana hyvin vähän, mutta 5-sarjan varsin futuristinen muotoilu ampui monien mielestä yli ja samoihin aikoihin Nuffieldien myynti romahti. Itse traktori oli kyllä samaa perustekniikkaa kuin edeltäjänsäkin, myös laatu pysyi samalla tasolla.
Vuonna 1968 varmistui yhdistyminen Leyland Corporationin kanssa, ja Nuffin historiankirjat alkoivat sulkeutua. Vuonna 1970 tulivat uudet siniset "Nuffit" markkinoille Leyland-merkkisinä. Nuffieldin ajoista jäi jäljelle perusrakenne ja pieni Nuffield-teksti mallinumeron yläpuolelle. Sekin hävisi seuraavassa Leyland malliuudistuksessa.
Nuffield Suomessa

Suomi oli BMC agricultural divisionin suurimpia vientimaita muiden pohjoismaiden ohella. Täällä Nuffield oli suosittu ja omistajat olivat erittäin merkkiuskollisia loppuun asti, mikä osaltaan selittyy myös vahvalla edustajalla. Traktoria toi Suomeen koko tuotannon ajan Kesko.
1960-luvun lopulle asti Nuffield oli Fordsonin/Fordin ohella suosituimpia traktorikaivureiden peruskoneita. Suomessa Lännen konepaja asensi muutamiin UM 355-traktorikaivurin peruskoneena toimineeseen 4/65:een jo uutena BMC:n 6-sylinterinen, 90 hevosvoiman raskasajoneuvomoottori, jolloin konepellin kyljessä komeili merkintä Nuffield 6.
Suomessa muutettiin 1958–1961 DM4-mallisia Nuffieldeja nelivetoisiksi. Myöhemmät Bray-nelivedot valmistettiin Englannissa käyttäen Bray-kauhakuormaajan akseleita. Mallit olivat Bray 10/60:iä ja Bray 4/65:ia.
Oma lukunsa oli puutavaran ajossa ja muissa pitemmän matkan kuljetuksissa käytetty niin sanottu Kylmäkosken kertoja, joka oli varsin suosittu Nuffieldien lisävaruste. Tällä kylmäkoskelaisen Toivo Santalahden suunnittelemalla ja valmistamalla, alun perin voimanoton nopeuksien lisäämiseen tarkoitetulla, ylimääräisellä ratasparilla saatiin traktorin nopeudeksi noin 45–70 km/h. Se oli kallis lisävaruste, hinnaltaan silloin noin 75 000 mk, kun koko traktori maksoi 500 000 mk. Sitä oli saatavissa vain tilauksesta.lähde?
Nuffield -mallit

| Merkki | Malli | Maa | Teho | Iskutilavuus | Sylinterit | Polttoaine | Vuosi | Myyjä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nuffield |  | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | Bray | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | EKA | Britannia, Suomi |  |  |  |  |  |  |
| BMC | MINI | Britannia |  |  |  |  | 1960-luvun puoliväli |  |
| Nuffield | 4WD (Cantatore) | Britannia, Suomi |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | 3/45 | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | 4/65 | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | 10/42 | Britannia |  |  |  |  | 1960-luvun puoliväli |  |
| Nuffield | 10/60 | Britannia |  |  |  |  | 1960-luvun puoliväli |  |
| Nuffield | 342 | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | 460 | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | Nuffield Universal M3 | Britannia |  |  |  |  | 1948 |  |
| Nuffield | Universal M4 | Britannia |  |  |  |  | 1948 |  |
| Nuffield | Universal 3DL | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | Universal 4DM | Britannia |  |  |  |  |  |  |
| Nuffield | Universal DM 4 | Britannia |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nuhvi.net
1967 Nuffield 10/60
Nuoret sankarit

| Nuoret sankarit> Young Guns |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christopher Cain
Käsikirjoittaja:  John Fusco
Tuottaja:   Christopher Cain  Joe Roth 
Säveltäjä:  Brian Banks Anthony Marinelli
Kuvaaja:  Dean Semler
Leikkaaja:  Jack Hofstra
Pääosat:   Emilio Estevez  Kiefer Sutherland  Lou D. Phillips  Charlie Sheen  Dermot Mulroney  Casey Siemaszko  Jack Palance  Terry O'Quinn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1988
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Nuoret sankarit 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuoret sankarit (engl. Young Guns) on John Fuscon käsikirjoittama ja Christopher Cainin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1988. Sen tuotti 20th Century Fox. Pääosissa nähdään Emilio Estevez, Kiefer Sutherland, Lou Diamond Phillips, Charlie Sheen, Dermot Mulroney ja Casey Siemaszko. Elokuvalle tehtiin jatko-osa Nuoret sankarit 2 vuonna 1990.
Juoni

Englantilainen karjatilan pitäjä John Tunstall löytää kodittoman lainsuojattoman William H. Bonneyn. Tunstall ottaa Bonneyn töihin maatilalleen, jossa on muitakin kodittomia hylkiöitä, kuten Doc Shurlock, Jose Chavez, "Dick" Brewer, Steve Stephens ja Charlie Bowdre. irlantilainen Murphy tavoittelee samaa lihakauppasopimusta Tunstallin kanssa ja murhauttaa tämän, minkä jälkeen Bonney ja kumppanit saavat apulaissheriffien valtuudet ja heidän pitäisi pidättää kaikki tiedetyt osasyylliset Tunstallin murhaan. Lainvalvojiksi värvätty joukko kuitenkin joutuu itse lain väärälle puolelle ja lain kouran jahtaamaksi, kun Bonney päättää syyllisten pidättämisen sijaan lähteä sotapolulle murhanhimoisin toimenpitein. Elokuva on siis kuvaus Uudessa Meksikossa vuonna 1878 tapahtuneesta Lincolnin kauppasodasta, johon Billy the Kid merkittävästi sekaantui.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa pienen budjetin koskettavaksi nuorisoleffaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Young Guns Internet Movie Databasessa.