stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niittyvihersiipi
Ravintokasvi

Toukka syö suolaheiniä (Rumex).
Aiheesta muualla

Suomen Perhoset: Niittyvihersiipi
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q338461  BioLib: 48335  BOLD: 259337  Fauna Europaea: 440602  Fauna Europaea (new): 136156fb-e80e-4b17-b1e9-02583a33af52  GBIF: 4522753  iNaturalist: 333243  LepIndex: 83928  LoB: 5294  MaBENA: AdscStati  NBN: NBNSYS0000005663  NCBI: 753147  Observation.org: 1824  Open Tree of Life: 281073  PPE: adscita-statices  Laji.fi: MX.59979
Tikkanen (suku)

Tikkanen on suomalainen suku, johon on kuulunut kulttuurialan ja varsinkin lehdistön vaikuttajia.
Tikkasia on asunut Kiuruvedellä 1600-luvulta alkaen, mutta suvun alkuperä on mahdollisesti Karjalassa. Ylä-Savon seudun lukuisille Tikkanen-suvuille ei toistaiseksi ole löydetty yhdistävää kantaisää. Kuuluisimman Tikkanen-suvun merkittävät edustajat polveutuvat Kiuruveden Hingunniemen tilaa vuodesta 1818 viljelleestä talollisesta Antti (Anders) Tikkasesta (1785–1858), joka tunnettiin lempinimellä ”prokuraattori” ja jonka Kiuruvedellä asuneita esi-isiä on kyetty jäljittämään 1600-luvun alkupuolelle asti. Hänen poikansa oli tunnettu lehtimies Paavo Tikkanen. Suku on alun perin suomenkielinen, mutta Paavo Tikkasen lapset ja jälkeläiset omaksuivat ruotsin kielen varttuessaan hänen vaimonsa suvun Tengströmien piirissä. Hingunniemen tila pysyi suvun omistuksessa vuoteen 1985.
Suvun jäseniä

Paavo Tikkanen (1823–1873), Suometar-lehden perustaja, suomen kielen kehittäjä
Heikki (Henrik) Tikkanen (1829–1915), valtiopäivämies, Paavo Tikkasen veli
Johanna Schybergson (o.s. Tikkanen, 1856–1936), keksijä, Paavo Tikkasen tytär (puoliso historiantutkija Magnus Gottfrid Schybergson)
Johan Jakob (J. J.) Tikkanen (1857–1930), taidehistorioitsija, professori, Paavo Tikkasen poika
Toivo Robert Tikkanen (1888–1947), arkkitehti, ammunnan olympiamitalisti, J. J. Tikkasen poika
Eino Tikkanen (1889–1953), Suunta- ja Uusi Aura -lehtien päätoimittaja, Heikki Tikkasen pojanpoika
Ulf Tikkanen (1920–1969), kuvanveistäjä, Robert Tikkasen poika
Henrik Tikkanen (1924–1984), kirjailija, piirtäjä, Robert Tikkasen poika (puoliso kirjailija Märta Tikkanen, o.s. Cavonius)
Aino-Maija Tikkanen, myöh. Kinnunen (1927–2014), näyttelijä, lausuja, taiteilijaprofessori, Eino Tikkasen tytär (puoliso estetiikan professori Aarne Kinnunen)
Heikki Tikkanen (1930–2012), Helsingin Sanomien päätoimittaja, Eino Tikkasen poika
Mauno Tikkanen (1938–1992), toimittaja, kirjailija
Jukka Tikkanen (s. 1957), arkkitehti
Henrikki Tikkanen (s. 1970), markkinoinnin professori
Äitinsä puolelta sukuun ovat kuuluneet muun muassa historioitsija Carl Magnus Schybergson, taloustieteilijä Henrik Schybergson, näyttelijä Helka-Maria Kinnunen sekä kasvatustieteilijä Tuulikki Kärkkäinen, joka on tutkinut suvun historiaa.
Tilaustaide

Tilaustaide tarkoittaa taidetta joka on tehty tilauksesta tiettyä tilaa tai käyttötarkoitusta varten.
Perinteisesti tilauksesta tehty teos kuvataiteessa on ollut muotokuva tai julkinen teos, esimerkiksi veistos. Esimerkiksi Wäinö Aaltosen museo kertoo erikoistapauksissa hankkivansa kokoelmiinsa taidetta taiteilijalta tai ryhmältä tilaustaiteena. Tavallisesti he ostavat taidetta näyttelyistä tai suoraan taiteilijoilta.  Tilaustyöt ovat yleinen käytäntö musiikin säveltämisessälähde?.
Prosenttiperiaate on viime vuosina ajankohtaistanut tilaustaiteen tyyppistä käytäntöälähde?. Periaatteella tarkoitetaan sitä, että julkisen rakennuksen kustannuksista noin yksi prosentti varataan taiteeseen. Muutamissa kunnissa, kuten Oulussa ja Salossa onkin julkisten rakennushankkeitten yhteydessä käytetty 1-2 prosenttia rakennuskustannuksista taidehankintoihinlähde?.
Historiaa

Aina 1800-luvulle asti suuri osa taiteesta tehtiin periaatteessaselvennä tilaustyönä.
Myöhemmin muun muassa sosialistisessa realismissa tilauksesta työskentely oli tavallista. Neuvostoliitossa luotiin Fordistisen mallin mukainen taiteen tuotantojärjestelmä, jossa taiteilija työskenteli  tuotantojohtajien ja ideologien tilauksesta valtion hyväksi.
Kuten monet muut, Rubens työskenteli enimmäkseen tilausten perusteella. Maria de' Medici tilasi häneltä vuonna 1621 kaksikymmentäviisi suurikokoista maalausta Luxemburgin palatsiin Pariisiin. Rubens maalasi teoksia kaksi vuotta. Maalauksista kaksikymmentäyksi kuvaa Maria de' Medicin saavutuksia. Loput maalauksista ovat hänen ja hänen vanhempiensa muotokuvia.
Pääosin tilauksen mukaan työskentelyllä on kuitenkin positiivinen sävy kuvataiteessa. Tilaajat ja mesenaatit, kuten Medicit renessanssin aikaan ovat mahdollistaneet monien merkittävien taideteosten olemassaolon. Rembrandtin maalauksen Yövartio tilaajina pidetään kapteeni Frans Banning Cocqia ja hänen kaartilaisiaan. Maalaus tilattiin ripustettaviksi vasta valmistuneen Kloveniersdoeleniin eli Musketöörien kokoussaliin Amsterdamiin.
Rembrandt sai maksuksi 1 600 guldenia, mikä oli siihen aikaan suuri summa. Jokainen kuvassa mukana oleva tilaaja maksoi sata guldenia. Samoihin aikoihin tilattiin eri taiteilijoilta sotilaista seitsemän vastaavanlaista maalausta, joista tämä oli yksi.lähde?
Muotokuvataiteessa tilaustyöskentely on nykyisinkin suorastaan peruskäytäntö. Muotokuvien maalaaminen on myös ollut tärkeä osa monien taiteilijoiden, kuten Akseli Gallen-Kallelan, toimeentuloa.lähde?
Yksi maalaus Rubensin 25 maalauksen sarjasta. Maalaus kuvaa Maria de’ Medicin saapumista Marseillen satamaan. Louvressa olevan maalauksen koko on 394 × 295 cm.
Tomi Timonen

Tomi Timonen (s. 14. maaliskuuta 1973 Pudasjärvi) on ollut Pudasjärven kaupunginjohtaja vuodesta 2014. Sitä ennen hän oli Posion kunnanjohtaja. Posion kunnanvaltuusto valitsi hänet kunnanjohtajaksi yksimielisesti, ja Pudasjärven kaupunginvaltuuston valitessa kunnanjohtajan hän voitti Anne Sormusen 28–6. Ennen valintaansa Posion kunnanjohtajaksi hän työskenteli Kemijärven hallinto- ja talousjohtajana.
Koulutukseltaan Timonen on hallintotieteiden maisteri.
Pekka Timonen

| Pekka Timonen |
| --- | --- |
 Timonen toukokuussa 2022.
Vantaan kaupunginjohtaja
 2023–  
Edeltäjä:  Ritva Viljanen
Lahden kaupunginjohtaja
 2018–2023  
Edeltäjä:  Jyrki Myllyvirta
Seuraaja:  Niko Kyynäräinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1966 (ikä 58–59)
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Koulutus:  filosofian maisteri
Pekka Timonen (s. 1966) on Vantaan kaupunginjohtaja vuodesta 2023. Hän toimi Lahden kaupunginjohtajana vuosina 2018–2023. Timonen on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Hän aloitti Vantaan kaupunginjohtajana syyskuun 2023 alussa.
Juhani Niskavuori

| Juhani Niskavuori |
| --- | --- |
 Juhani Niskavuori Tauno Palon näyttelemänä elokuvassa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946).
Luoja(t):  Hella Wuolijoki
Näyttelijä(t):  Veikko Honkanen Tauno Palo Urho Somersalmi
Ensi- esiintyminen:  Niskavuoren nuori emäntä
Viimeinen esiintyminen:  Niskavuoren Heta
Henkilötiedot
Status:  suurtilan isäntä
Ammatti:  maanviljelijä
Sukupuoli:  mies
Kotipaikka:  Häme
Asuinpaikka:  Häme
Luonteenpiirteet:  naisiin- ja viinaanmenevä, intohimoinen, työteliäs
Suhteet
Sisarukset:  Heta, Antti, Kustaava, Sauna-Maija
Puoliso(t):  Loviisa Niskavuori
Lapset:  Juhani, Fredrik, Kaarle, Matti, Aarne, Saima, Anna-Liisa
Lastenlapset:  useita, mm. Aarnen poika Paavo Niskavuori
Sisarusten lapset:  Jaakko, Aliina, Kerttu
Muut sukulaiset:  lanko Akusti Harjula, miniät Martta Niskavuori ja Ilona Ahlgren
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juhani Niskavuori on kuvitteellinen henkilö Hella Wuolijoen kirjoittamassa Niskavuori-näytelmäsarjassa. Hän on sarjan keskushenkilön Loviisan aviomies, Niskavuoren perijä ja valtiopäivämies. Hahmolla on miespääosa 1880-luvulle ajoittuvassa näytelmässä Niskavuoren nuori emäntä ja sivuosa 1890–1920-luvuille ajoittuvassa näytelmässä Niskavuoren Heta.
Kuvitteellinen henkilöhistoria

Juhanin ikää ei ole kerrottu, kuten ei muidenkaan Niskavuoren hahmojen; hän on puolisen vuosikymmentä vaimoaan Loviisaa vanhempi - Loviisa puolestaan täyttää 80 vuotta 1940-luvun puolivälissä. Hänellä on yhteinen poika, Juhani, meijerska Malviina Multian kanssa. Loviisan kanssa hänellä on neljä poikaa: Fredrik, Kaarle, Matti ja Aarne sekä kaksi tytärtä: Saima ja Anna-Liisa. 1930- ja 1940-lukujen tapahtumista kertovissa Niskavuori-näytelmissä Aarne ja Juhani nousevat miespääosaan. Sisaruksia Juhanilla on kolme: Heta, Antti ja Kustaava. Lisäksi hänellä on siskopuoli, Sauna-Maija.
Juhanin suhde meijerska Malviinaan järisyttää hänen avioliittoaan, mutta ei riko sitä. Hän taipuu niskavuorelaisiin perinteisiin ja luopuu Malviinasta, mutta haluaa silti pitää tämän lähellään. Loviisa lähettää Malviinan pois Niskavuorelta. Juhani hukuttaa suruaan viinaan, mutta onnistuu lopulta kokoamaan itsensä. Juhani Niskavuori kuolee ennen Niskavuoren naiset -näytelmän tapahtumia, jotka alkavat 1930-luvun alusta. Suurtilan isännäksi ryhtyy Aarne, muut lapset suuntautuvat akateemisille urille.
Esikuva

Loviisan esikuvana pidetään Wuolijoen rusthollin pitkäaikaista emäntää Serafina Wuolijokea. Tämän puolison, Juho Wuolijoen, elämässä on paljon yhtäläistä Juhanin kanssa, mutta häntä ei varsinaisesti pidetä Juhanin esikuvana. Juho Wuolijoki oli huomattavasti määrätietoisempi kuin Juhani Niskavuori. Wuolijoki oli myös oppimishaluinen ja luontainen johtaja. Harteikas ja väkivahva Wuolijoki laskettiin jo 16-vuotiaana täydeksi mieheksi, ja hän oli päättämässä Hauhon kunnan asioista jo ennen kuin hänen ikänsä olisi sen lain puolesta sallinut.
Wuolijoen tilalla oli 1800-luvun lopussa meijerskana parikymppinen Maija Olander, jolla oli 1893 syntynyt poika Kaarlo Iisakki Olander. Isästä ei ollut tietoa, mutta Juho Wuolijoki oli vahvasti epäilty ja hän huolehti Olanderien toimeentulosta. Kaarlo Iisakki Olander kuoli melko nuorena, päinvastoin kuin Malviinan ja Juhanin poika, joka palaa Niskavuorelle täysissä sielun ja ruumiin voimissa toisen maailmansodan loppuvaiheiden aikana.
Tulkitsijoita

Niskavuoren nuoren emännän kantaesityksessä Suomen Kansallisteatterissa marraskuussa 1940 Juhania näytteli Urho Somersalmi. Valentin Vaalan elokuvassa Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä Juhania näyttelee Tauno Palo. Vuoden 1987 televisioelokuvissa Niskavuoren nuori emäntä ja Niskavuoren Heta häntä näyttelee Veikko Honkanen. Edvin Laineen Niskavuoren Hetassa Juhanina on Kullervo Kalske.
Artturi Nikula

Artturi Alarik Armas Nikula (1. joulukuuta 1892 Isokyrö – 12. joulukuuta 1942) oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan talouspäällikkönä. Nikula osallistui vielä talvi- ja jatkosotaan, jossa viimeksi mainitussa hänen sotilasuransa päättyi haavoittumiseen Uhtualla.
Perhe ja koulutus

Nikulan vanhemmat olivat kruununvouti Matti Nikula ja Maria Hyyppä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Rauha Elisabet Hannukselan kanssa. Hän kävi viisi luokkaa Kokkolan suomalaista yhteiskoulua. Hän suoritti Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1930.
Jääkärikausi

Nikula työskenteli konttorialalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 15. marraskuuta 1915. Hän osallistui taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Nikula astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan talouspäälliköksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä, Kämärällä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Nikula palveli sisällissodan jälkeen nuorempana upseerina Kaartin jääkäripataljoonassa, josta hänet siirrettiin päälliköksi 22. tammikuuta 1919 alkaen Jääkäriprikaatin polkupyöräosastoon (myöhemmin polkupyöräkomppania). Seuraavaksi hänet siirrettiin 31. maaliskuuta 1920 alkaen Pohjanmaan jääkäripataljoonan 2. komppanian ja 21. maaliskuuta 1923 alkaen Lapin rajavartioston 1. komppanian. Lapin rajavartiostosta Nikula siirrettiin 16. lokakuuta 1928 Kainuun rajavartioston 2. komppanian ja edelleen 1. tammikuuta 1930 alkaen päälliköksi Salmin rajavartioston 1.  komppaniaan.
Talvi- ja jatkosota

Nikula osallistui talvisotaan Erillisen pataljoona 8:n komentajana ja osallistui taisteluihin Ruokojärvellä, Hippalassa, Lemetillä, Repomäellä, Kelivaarassa, Warojenkivellä, Ukonlammilla, Ruunaviidanmäellä ja Lavajärvellä. Välirauhan aikana hän toimi III pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 25:ssä ja myöhemmin 10. Prikaatissa. Prikaatista hänet siirrettiin aluepäälliköksi Raahen suojeluskuntapiiriin.
Jatkosodan puhjettua Nikula siirrettiin pataljoonan komentajaksi Jalkaväkirykmentti 32:een, jonka komentajana hän osallistui taisteluihin Uhtualla, jossa hän haavoittui 21. heinäkuuta 1941 Pistajoella. Haavoittumisensa jälkeen hän oli hoidettavana useassa sotasairaalassa viimeksi 13. Sotasairaalassa Viipurissa. Hänet haudattiin Laihialle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 25. joulukuuta 1917  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 27. toukokuuta 1918  Kapteeni 6. joulukuuta 1920  Majuri 1940 |     |  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania kuvattuna Libaussa vuonna 1917.
Nikean uskontunnustus

Kreikkalainen ikoni, jossa on kuvattu keisari Konstantinus ja Nikean 1. kirkolliskokoukseen osallistuneet kirkkoisät. Heidän pitämässä käärössä on uskontunnustuksen teksti kreikaksi sanoihin:"kärsi ja haudattiin" asti.
Nikean uskontunnustus eli Nikealais-konstantinopolilainen uskontunnustus (lat. Symbolum Nicaenum, m.kreik. Σύμβολον τῆς Νικαίας, Sýmbolon tês Nikaías) on yksi kolmesta niin sanotun vanhan kirkon uskontunnustuksesta.
Uskontunnustuksen historiaa

Nikean uskontunnustus laadittiin, kun ilmeni tarve ilmaista käsitteellisesti kristillisten seurakuntien yhteinen usko näiden järjestäytyessä vuonna 325 pidetyssä Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa, ja sitä täydennettiin Konstantinopolin ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 381. Nikean uskontunnustus perustuu Apostoliseen uskontunnustukseen.
Kristillisten kirkkojen mukaan Nikean uskontunnustuksessa Raamatun keskeinen oppi kootaan tiivistettyyn muotoon, ja sen keskeinen periaate on kertoa Jumalan teoista Kristuksessa.
Nikean uskontunnustusta käytetään yleisesti eri kirkkokuntien jumalanpalveluksissa. Katolisessa messussa Nikean uskontunnustus lauletaan, ja se muodostaa messun Credo-osan (credo, ’minä uskon’, latinankielisen uskontunnustuksen ensimmäinen sana).
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa Nikean uskontunnustus on käytössä apostolisen uskontunnustuksen vaihtoehtona.
Eri kirkkokuntien käyttämissä versioissa on pieniä eroja sanamuodoissa. Lisäksi on huomattava, että ortodoksisen sanamuodon mukaan Pyhä Henki "lähtee Isästä", kun taas läntisten kirkkokuntien piirissä Pyhä Henki "lähtee Isästä ja Pojasta". Kyseinen ns. filioque -lisäys (lat. filio 'pojasta'; -que 'sekä' > "sekä pojasta")  tuli yleisesti käyttöön lännen kirkossa 600–700-luvuilla. Tarkoituksena oli korostaa ylösnousseen Pojan läsnäoloa Pyhän Hengen kautta maailmassa. Lisäys syvensi eroja idän ja lännen kristillisyyden välillä ja oli yksi ortodoksisen ja katolisen kirkkokunnan eron ja lähes tuhatvuotisen molemminpuolisen ekskommunikaation syistä vuonna 1054. Ruotsin kirkossa on kuitenkin mahdollista ekumeenisissa jumalanpalveluksissa, joihin osallistuu myös ortodoksisen kirkon edustajia, käyttää uskontunnustusta ilman "ja Pojasta" lisäystä.
Uskontunnustuksen sisältö > Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käyttämä sanamuoto.

Me uskomme yhteen Jumalaan,
Kaikkivaltiaaseen Isään,
taivaan ja maan, kaiken näkyvän ja näkymättömän Luojaan.
Me uskomme yhteen Herraan, Jeesukseen Kristukseen,
Jumalan ainoaan Poikaan,
joka on syntynyt Isästä ennen aikojen alkua,
Jumala Jumalasta,
valo valosta,
tosi Jumala tosi Jumalasta,
syntynyt, ei luotu,
joka on samaa olemusta kuin Isä
ja jonka kautta kaikki on saanut syntynsä,
joka meidän ihmisten
ja meidän pelastuksemme tähden astui alas taivaista,
tuli lihaksi Pyhästä Hengestä ja neitsyt Mariasta
ja syntyi ihmiseksi,
ristiinnaulittiin meidän puolestamme Pontius Pilatuksen aikana,
kärsi kuoleman ja haudattiin,
nousi kuolleista kolmantena päivänä, niin kuin oli kirjoitettu,
astui ylös taivaisiin,
istuu Isän oikealla puolella
ja on kirkkaudessa tuleva takaisin tuomitsemaan eläviä ja kuolleita ja jonka valtakunnalla ei ole loppua.
Me uskomme Pyhään Henkeen,
Herraan ja eläväksi tekijään,
joka lähtee Isästä ja Pojasta,
jota yhdessä Isän ja Pojan kanssa kumarretaan ja kunnioitetaan
ja joka on puhunut profeettojen kautta.
Uskomme yhden, pyhän, yhteisen ja apostolisen kirkon.
Tunnustamme yhden kasteen syntien anteeksiantamiseksi,
odotamme kuolleiden ylösnousemusta
ja tulevan maailman elämää.
Uskontunnustuksen sisältö > Katolisen kirkon käyttämä sanamuoto

Uskon yhteen Jumalaan, Isään kaikkivaltiaaseen, taivaan ja maan, kaikkien näkyvien ja näkymättömien Luojaan.
Ja yhteen Herraan, Jeesukseen Kristukseen, Jumalan ainosyntyiseen Poikaan, joka ennen aikojen alkua on Isästä syntynyt, Jumala Jumalasta, valkeus valkeudesta, tosi Jumala tosi Jumalasta, syntynyt eikä luotu, joka on samaa olemusta kuin Isä ja jonka kautta kaikki on tehty.
Meidän ihmisten tähden ja meidän pelastuksemme tähden hän astui alas taivaista,
tuli lihaksi Pyhästä Hengestä ja Neitsyt Mariasta ja tuli ihmiseksi;
meidän edestämme ristiinnaulittiin Pontius Pilatuksen aikana, kärsi ja haudattiin, nousi kuolleista kolmantena päivänä kirjoitusten mukaan, astui ylös taivaisiin, istuu Isän oikealla puolella ja on kunniassa tuleva takaisin tuomitsemaan elävät ja kuolleet ja hänen valtakunnallaan ei ole loppua.
Ja Pyhään Henkeen, Herraan ja eläväksi tekijään, joka Isästä ja Pojasta lähtee, jota yhdessä Isän ja Pojan kanssa palvotaan ja kunnioitetaan ja joka on puhunut profeettojen kautta.
Ja yhteen, pyhään, katoliseen ja apostoliseen kirkkoon. Tunnustan yhden kasteen syntien anteeksi antamiseksi, odotan kuolleiden ylösnousemusta ja tulevan maailman elämää.
Aamen.
Kirjallisuutta

Thurén, Jukka: Israelin usko. SLEY-kirjat, 1977 ISBN 9516173934
Thurén, Jukka Kirkon usko: nikaialaisen uskon tunnustajan opas. Joensuun yliopiston teologisia julkaisuja, 2002 ISBN 9789524581998
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikean uskontunnustus Wikimedia Commonsissa
Vanhin säilynyt Nikean uskontunnustuksen käsikirjoitus, joka on ajoitettu 500-luvulle.
Tietoisuus

Tietoisuuden kuvaus 1600-luvulta. Robert Fludd: Utriusque cosmi maioris scilicet et minoris – – historia, tomus II (1619), tractatus I, sectio I, liber X, De triplici animae in corpore visione.
Tietoisuus tai tajunta viittaavat sanojen jokapäiväisessä merkityksessä joko yksilön kullakin hetkellä kokemien aistimusten, elämysten, tunteiden, muistikuvien ja ajatusten kokonaisuuteen tai yksilön tietoisuuteen itsestään ja ympäristöstään tai vain hereilläoloon unitilan ja kooman vastakohtana.
Filosofiassa, psykologiassa ja kognitiotieteessä tietoisuus-sanalla tarkoitetaan tavallisesti kokemuksellisuutta yleensä. ”Tietoisuuteen” voidaan katsoa myös kuuluvan sellaisia ominaisuuksia kuin subjektiivisuus, itsetajunta, aistivuus, äly sekä kyky hahmottaa itsen ja ympäristön välisiä suhteita, mutta näistä monet ovat  korkeampia kognitiivisia kykyjä, jotka eivät sisälly kokemuksellisuuden käsitteeseen. Jotkut ovatkin pyrkineet korvaamaan tietoisuus-sanan termillä ”tuntoisuus”.
Tietoisuuteen liittyviä ontologisia kysymyksiä käsitellään mielenfilosofiassa. Tietoisuutta on myös yritetty tutkia empiirisen tieteen menetelmin muun muassa psykologian, kognitiotieteen ja neurotieteen aloilla.
Käsitteen historiaa

Monien kielien tietoisuutta vastaava sana on peräisin latinan kielen sanasta conscientia, joka tarkoitti erityisesti moraalista tietoisuutta, omatuntoa. Kirjaimellisesti sana tarkoittaa ”yhdessä-tietämistä” eli jaettua tietoa. Se esiintyi ensimmäisen kerran sellaisilla roomalaisilla oikeudesta kirjoittaneilla kirjailijoilla kuin Cicero, ja tarkoitti sellaista tietoa, joka todistajalla oli jonkun toisen teoista. Kristillisessä teologiassa conscientia tarkoitti moraalista omatuntoa, johon ihmisen teot ja aikomukset rekisteröityvät ja jonka ainoastaan Jumala tuntee täysin. Keskiajan filosofit, kuten Tuomas Akvinolainen, kuvasivat conscientian teoksi, jossa ihminen soveltaa käytännöllistä ja moraalista tietoa omaan toimintaansa.
René Descartesin on sanottu olleen ensimmäinen filosofi, joka käytti termiä conscientia merkityksessä, joka ei näytä sopivan yhteen sen aiemman merkityksen kanssa. Tämän vuoksi kääntäjät, jotka käänsivät hänen latinankielisiä teoksiaan ranskan ja englannin kielille, kehittivät uusia sanoja viittaamaan pelkästään fysiologiseen tietoisuuteen. Näin syntyivät esimerkiksi ranskan conscience, englannin consciousness ja saksan Bewusstsein. Toisaalta John Locken voidaan katsoa olleen ensimmäinen, joka käytti termiä tietoisuus sen nykyaikaisessa merkityksessä teoksessaan An Essay Concerning Human Understanding, vaikkakin hänellä se on edelleen läheisesti yhteydessä omatuntoon. Hänen voidaan kuitenkin katsoa liittäneen tietoisuuden henkilökohtaiseen identiteettiin – identiteetin sai aikaan ja sitä ylläpiti henkilön tietoisuuden jatkumo.
Lähestymistapoja > Filosofia

Mielenfilosofiassa on useita erilaisia näkemyksiä tietoisuudesta, samoin kuin mielen luonteesta ja mielen ja ruumiin välisestä suhteesta yleensä. Näitä ovat muun muassa behaviorismi, dualismi, idealismi, funktionalismi, refleksiivinen monismi, fenomenalismi, fysikalismi, emergentismi, mysterianismi ja niin edelleen.
Jotkut mielenfilosofit jakavat tietoisuuden fenomenaaliseen tietoisuuteen, jolla tarkoitetaan subjektiivista kokemusta itseään, ja pääsytietoisuuteen, jolla tarkoitetaan sitä, että mielessä oleva informaatio on aivojen prosessointijärjestelmien saatavilla. Fenomenaalinen tietoisuus on yhtä kuin olla jotakin, pääsytietoisuus on yhtä kuin olla tietoinen jostakin.
Ymmärrys tietoisuudesta voi mahdollistaa erilaisten eettisten kysymysten käsittelyn. Tällaisia kysymyksiä ovat muun muassa: Kuinka vakavasti sairaiden tai vammautuneiden ihmisten tietoisuuteen tulisi suhtautua? Missä määrin eläimet ovat tietoisia? Missä vaiheessa sikiönkehitystä tietoisuus saa alkunsa? Voivatko koneet saavuttaa tietoisuutta? Nämä kysymykset liittyvät toisten olentojen eettiseen kohteluun, olivat kyseessä sitten eläimet (kysymys eläinten oikeuksista), sikiöt (kysymys abortista) tai koneet.