stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Xuanzang

Xuanzang
Xuanzang (kiin.: 玄奘; pinyin: Xuánzàng) (602/603–664) oli kiinalainen buddhalainen munkki, tutkija, tutkimusmatkailija ja kääntäjä, joka lähensi Kiinaa ja Intiaa varhaisella Tang-kaudella.
Xuanzang syntyi Henanin maakunnassa joko vuonna 602 tai 603 ja oli jo nuorena hyvin lahjakas. Hän luki mielellään pyhiä kirjoituksia.
Hän asui Luoyangin kaupungissa ja meni 13-vuotiaana buddhalaisluostariin. Sui-dynastian kaatumisen aiheuttamien levottomuuksien takia hän matkusti Chengduun Sichuaniin. Sieltä hän lähti kiertämään Kiinaa ja etsimään buddhaisuuden pyhiä kirjoituksia. Lopulta hän päätyi Chang'anin kaupunkiin. Siellä heräsi hänen halunsa käydä Intiassa. Hän tiesi myös munkki Faxianin matkustaneen Intiaan ja tämän tavoin oli huolissaan Kiinaan päätyneiden buddhalaisten pyhien kirjoitusten epätäydellisyydestä ja väärintulkinnoista.
Xuanzangista tuli kuuluisa hänen 17 vuotta kestäneen Intian matkansa ansiosta. Hän tallensi matkan yksityiskohtaisesti omaelämäkertaansa, joka toimi pohjana ja innoituksena eeppiselle Xiyouji-romaanille. Matkan jälkeen vuonna 645 hänet toivotettiin tervetulleeksi takaisin, ja häntä pyydettiin useisiin korkeisiin maallisiin virkoihin, mutta hän kieltäytyi ja vetäytyi luostariin ja omistautui tutkimaan buddhalaisia tekstejä kuolemaansa saakka vuoteen 664.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Xuanzang Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Xuanzang
Käännös suomeksi
Matias Husgafvel

| Matias Husgafvel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. elokuuta 2003 (ikä 21)
Ammatti:  Näyttelijä, sirkusartisti
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Matias Husgafvel (s. 13. elokuuta 2003) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja, jonglööri-taikuri ja tulitaiteilija. Hän esiintyy televisiossa ja teattereissa.
Elämä ja ura

Husgafvel on kotoisin Kuusankoskelta ja asuu nyt Helsingissä.
Husgafvel on näytellyt erilaisissa harrastajateattereissa, ammattiteattereissa sekä tv-tuotannoissa. Hän on näytellyt muun muassa Kouvolan Teatterissa ja erilaisissa tv-tuotannnoissa. Husgafvel on toiminut myös usean brändin mainoskasvona. Hän on käsikirjoittanut näytelmiä ja tv-ohjelmia sekä ohjannut nuortenteatteria esimerkiksi Hämeenlinnan Miniteatterilla.
Näyttelijäntöiden lisäksi Husgafvel toimii jonglööri-taikurina ja tulitaiteilija. Hän on tehnyt satoja keikkoja ympäri Suomen. Hän kuuluu useisiin keikkaileviin esiintyjäryhmiin.
Merkittävimmät teatterityöt

Syksy, Kaarlo-leijona ja lelulaatikko (2024, Kivinokan kesäteatteri) käsikirjoitus, ohjaus, päärooli
Viulunsoittaja katolla (2024, Kivinokan kesäteatteri) sivurooli
Paperimylläri-ooppera (2022–2023, Kymin ruukin ranta) päärooli
Kolme iloista rosvoa (2022–2023, Kouvolan Teatteri) sivurooli
Kolme (2020–2021, Kouvolan Teatteri ja Pato Areena) sovitus, ohjaus, sivurooli
Anu Pentik – Nainen joka loi savesta maailman (2019–2021, Kouvolan Teatteri) sivurooli
Kustaa III:n ajasta Aleksanteri II:n aikaan – kansanooppera (2020, Virtakivi) päärooli
Peter Pan (2019, Kouvolan Teatteri) sivurooli
Aleksanterin aikaan – kansanooppera (2018–2019, Elimäen museonäyttämö) sivurooli
Merirosvot vs. Ninjat (2018–2019, Kuulas-lastenteatterifestivaali) käsikirjoitus, ohjaus, sivurooli
Filmografia

| Vuosi | Elokuva/sarja/muu | Rooli |
| --- | --- | --- |
2023: McDonald´s -mainokset (mainossarja)
| 2022 | VR – matkalla jouluun (mainossarja) | poika (päärooli) |
| 2022 | Räjähdysherkkä (sarja) | Arttu |
| 2021–2022 | Pikku Kakkonen (sarja) | juontaja |
| 2021 | Poikani Joel (sarja) | päähenkilön kaveri |
2020: Jälkeläiset (sarja)
| 2020 | Maria (lyhytelokuva) | poika (päärooli) |
| 2020 | Telia – Yllättävän ihana joulu (mainossarja) | isoveli (päärooli) |
| 2020 | Telia – Avaa maailmasi (mainossarja) | isoveli (päärooli) |
| 2020 | Nyrkki (sarja) | toimittaja |
| 2020 | Narttu (lyhytelokuva) | metsästäjän poika |
| 2020 | Point of no return (musiikkivideo) | taistelija (päärooli) |
| 2019 | Punainen Liitu (videosarja) | apukuljettaja |
| 2019 | Emotion's Brain SECTIONS (musiikkivideo) | Facial Expression Alien |
| 2019 | Syyllinen (lyhytelokuva) | Lasse Heikkilä (päärooli) |
| 2018 | Langat (lyhytelokuva) | poika (päärooli) |
| 2018 | Puolenpäivänkorento (elokuva) | hyönteinen (dubbaus) |
Matias Hangasmaa

Matias Hangasmaa (s. 4. kesäkuuta 1995) on suomalainen näyttelijä ja pesäpalloilija.
Hangasmaa tunnetaan parhaiten Huuma-viihdeohjelmasta, jossa hänen roolinaan oli esittää nuorta talkshow-isäntää Pikku-Lorea, joka haastatteli julkkiksia yhdessä Pikku-Jaskan tai Pikku-Heikin kanssa. Hangasmaan roolihahmo oli ohjelman varsinaisen juontajan Lorenz Backmanin minikokoinen kaksoisolento.
Hangasmaa näytteli myös Matti Nykäsen valmentajan veljenpoikaa Anttia Matti-elokuvassa Lisäksi Hangasmaa näytteli MTV3-kanavalla Käenpesä-sarjan Petteriä, jonka sarjan päähenkilöt Jussi ja Kaisa aikoivat adoptoida. Hän on ollut mukana myös sarjassa Jako kahteen, ja on ääninäytellyt useissa lastenelokuvissa. Syksyllä 2008 Hangasmaa juonsi Jackpot-perheohjelmaa MTV3:lla yhdessä Marco Bjurströmin kanssa.
Muuta

Hangasmaa pelaa pesäpalloa miesten Superpesiksessä sarjanousija Haminan Palloilijoiden riveissä. Hangasmaa on ulkopelipaikaltaan lukkari.
Aiemmin Hangasmaa on pelannut Roihuvuoren Roihussa, mistä hän siirtyi kesällä 2015 miesten Ykköspesiksessä pelaavaan Pöytyän Urheilijoihin. Vuonna 2016 Hangasmaa siirtyi pelaamaan Ykköspesistä Joensuun Mailan kakkosjoukkueeseen. Joensuun Maila tippui kauden päätteeksi sarjaporrasta alemmas. Kaudella 2017 Hangasmaa pelasi Ykköspesistä sarjanousija Jyväskylän Lohessa, joka Joensuun Mailan tavoin tippui sarjasta kauden päätteeksi.
Filmografia

Käenpesä (2005) – Petteri Kurkinen
Huuma (2005–2008) – Pikku-Lore
Matti (2006) – Antti
Up – kohti korkeuksia (2009) – nuori Carl (ääni)
Poutapilviä ja lihapullakuuroja (2009) – Flint Lockwood lapsena
Finias ja Ferb – Phineas (Finias) (ääni)
Transformers: Rescue Bots – Cody Burns (ääni)
Pentujengi supersankareina – B-Dawg (ääni)
Aiheesta muualla

Matias Hangasmaa Pesiksen Maailma -sivustolla
Vuoden I perustuslaki

Vuoden I perustuslain kansilehti.
Vuoden I perustuslaki (myös vuoripuolueen perustuslaki) oli Ranskan ensimmäiselle tasavallalle vuonna 1793 säädetty perustuslaki, joka ei koskaan astunut voimaan. Lain nimi viittaa Ranskan vallankumouskalenteriin, jossa ajanlasku aloitettiin uudelleen tasavallan perustamisesta.
Ensimmäinen Ranskan vallankumouksen jälkeen säädetty perustuslaki, vuoden 1791 perustuslaki, oli päätetty hylätä jo elokuussa 1792 monarkian kumoamisen yhteydessä. Syyskuussa 1792 työnsä aloittanut kansalliskonventti oli tarkoitettu uudeksi perustuslakia säätäväksi kansalliskokoukseksi. Se asetti lokakuussa 1792 Nicolas de Condorcet’n johtaman perustuslakikomitean, joka sai työnsä valmiiksi helmikuuhun 1793 mennessä, mutta tämä girondistien johdolla laadittu esitys hylättiin. Kun girondistit oli erotettu konventista kesäkuun 1793 alussa, vuoripuolueen edustajat asettivat uuden komitean, jota johti Marie-Jean Hérault de Séchelles ja johon kuuluivat muun muassa Georges Couthon ja Louis Antoine de Saint-Just. Tämä komitea sai esityksensä valmiiksi pikavauhtia 10. kesäkuuta mennessä ja se hyväksyttiin konventissa 24. kesäkuuta. Sen jälkeen se annettiin vielä paikallisten edustajakokousten vahvistettavaksi. Perustuslain oli tarkoitus astua voimaan vallankumoussodan päätyttyä. Lakiteksti suljettiin juhlallisesti setripuiseen arkkuun konventin istuntosaliin.
Vuoden I perustuslain mukaan lakiasäätävä kansalliskokous valittaisiin vuosittain. Äänioikeutettuja olisivat kaikki vähintään 21-vuotiaat miehet. Toimeenpanovaltaa edustaisi kansalliskokouksen valitsema 24-jäseninen toimeenpaneva neuvosto. Myös kansanäänestysten mahdollisuus mainittiin. Vuoden 1789 ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistuksessa mainittuihin oikeuksiin oli liitetty vielä oikeudet työhön, koulutukseen ja toimeentuloon.
Sodan jatkumisen vuoksi vuoden I perustuslaki ei koskaan tullut voimaan. Kansalliskonventti päätti 10. lokakuuta 1793, että rauhan saavuttamiseen asti olisi voimassa poikkeuksellinen vallankumoushallinto. Terrorin ajan jälkeen vuonna 1795 säädettiin lopulta niin sanottu vuoden III perustuslaki.
Wilho Kyttä

Turun ja Porin läänin maaherra Wilho Kyttä (oik.) vastaanottaa Kankaanpään asemalla Pori-Haapamäki-radan juhlajunaa 1938.
Frans Wilho Kyttä (21. elokuuta 1881 Kiikka – 28. elokuuta 1960 Turku) oli suomalainen hallintomies ja juristi, joka toimi Turun ja Porin läänin maaherrana vuosina 1932–1949. Hänellä oli runsaasti luottamustehtäviä ja hän osallistui politiikkaan kokoomuksen edustajana.
Ura

Kytän vanhemmat olivat talollinen Johan Wilhelm Kyttä ja Amanda Maria Haukka (Milbrandt). Kyttä kirjoitti ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta vuonna 1900. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1906 ja maisteriksi vuonna 1907. Hän suoritti molempain oikeuksen kandidaatin tutkinnon vuonna 1912 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1914. Kyttä oli Viipurin hovioikeuden notaarina 1913–1917 ja 1919, kanslistina 1918, viskaalina 1920, kanneviskaalina 1921, asessorina 1921–1930 ja hovioikeudenneuvoksena 1930–1932. Sittemmin hän toimi Turun ja Porin läänin maaherra vuosina 1932–1949. Hän oli myös raskaan kenttätykistörykmentin sotatuomarina vuosina 1924–1932 ja Suomen sahateollisuuskoulun yhteiskuntaopin opettajana vuosina 1921–1932.
Kyttä oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja Viipurin tuomiokirkkoseurakunnan kirkkovaltuuston jäsen, kirkolliskokouksen edustaja vuonna 1928 sekä presidentin valitsijamies vuonna 1950. Hänen puolueensa oli kokoomus.
Kyttä oli Savo-Karjalan Osake-Pankin hallintoneuvoston jäsen 1923–1940 ja puheenjohtaja 1925–1933, Turun Suomalaisen Säästöpankin isännistön puheenjohtaja vuodesta 1935, Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin hallintoneuvoston jäsen 1943–1953, Suomen Punaisen Ristin Varsinais-Suomen piirihallituksen puheenjohtaja 1935–1950, Satakunnan maakuntaliiton hallituksen puheenjohtaja 1941–1952, Käyrän turvakodin laitosneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1933, Lausteen poikakodin johtokunnan puheenjohtaja 1941–1946 ja Turun yliopiston hoitokunnan puheenjohtaja 1951–1956. Lisäksi hän oli Mannerheimin Lastensuojeluliiton liittoneuvoston, Vakuutusyhtiö Sammon hallintoneuvoston, Suomen Pipliaseuran johtokunnan, Turun tuomiokirkon isännistön, Viipurin Taloudellisen Korkeakouluseuran hoitokunnan sekä Suomen Säästöpankkiliiton valtuuskunnan jäsen.
Kyttä kutsui koolle Turunseudun Kodinpuolustussäätiön perustamiskokouksen, ja toimi säätiön puheenjohtajana vuosina 1940–1949. Säätiön alkuperäinen tarkoitus oli edistää paikallispuolustusta Turussa ja muualla Varsinais-Suomessa mahdollisten vaarojen torjumiseksi. Kyttä perusti vuonna 1942 Maaherra Wilho Kytän säätiön edistämään sotainvalidien ja heidän lastensa ammattikasvatusta.
Perhe

Kytän puoliso oli Suoma Katariina Jaamala (1883–1966). Heidän poikansa oli kansanedustaja Harras Kyttä. Toisesta pojasta Jyrki Tuomas Kytästä (1922–2007) tuli lääkäri, joka avioitui professori Einar W. Juvan tyttären  Sirkka Annikki Juvan (1925–2022) kanssa.
Aiheesta muualla

Timo Kautto: / Kyttä, Wilho (1881 - 1960) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Vuoden 774 aurinkomyrsky

Vuoden 774 aurinkomyrsky on todennäköisesti ollut voimakas Auringon pyrskähdys, josta on kohdistunut valtava määrä hiukkasia maapallolle. Tästä todisteena on suuret määrät hiilen C-14 isotooppia, jota on löydetty pohjoisen pallonpuoliskon puiden lustoissa ja napa-alueiden jääkerrostumissa. Toisena vaihtoehtona C-14 kertymille on pidetty gammasädepurkausta.
Mikäli hiukkassäteily on aurinkomyrskystä, on se voimakkain tunnettu aurinkomyrsky, joka on osunut maapallolle. Revontulien on täytynyt näkyä eteläisillä leveysasteilla saakka. Anglosaksien kronikka mainitsee, että 774 taivaalla on näkynyt punainen krusifiksi ja käärmeitä, mikä saattaa kuvastaa revontulia.
Vuoden III perustuslaki

Vuoden III perustuslain kansilehti.
Vuoden III perustuslaki oli Ranskan ensimmäisen tasavallan perustuslaki vuosina 1795–1799, niin sanottuna direktorion aikana. Lain nimi viittaa Ranskan vallankumouskalenteriin, jossa ajanlasku aloitettiin uudelleen tasavallan perustamisesta.
Syksyllä 1792 perustetulle tasavallalle oli aluksi kesäkuussa 1793 hyväksytty niin sanottu vuoden I perustuslaki, mutta vallankumoussodan jatkumisen vuoksi sen voimaantulo lykkääntyi eikä lopulta toteutunut koskaan. Thermidorin vallankaappauksen jälkeen Pariisin radikaalit sanskulotit vaativat edelleen tämän demokraattisen perustuslain voimaansaattamista, mutta uudet poliittiset johtajat (ns. thermidoriaanit) pelkäsivät sen mahdollistavan jakobiinien valtaanpaluun. Uutta perustuslakia valmistelemaan asetettiin 3. huhtikuuta 1795 komitea, johon kuuluivat muun muassa La Révellière-Lépeaux, Daunou, Louvet de Couvrai, Thibaudeau ja Lanjuinais. Kansalliskonventti hyväksyi perustuslain 22. elokuuta, se hyväksyttiin kansanäänestyksessä 6. syyskuuta ja ilmoitettiin voimaanastuneeksi 23. syyskuuta 1795.
Vuoden III perustuslaki muistutti vuoden 1791 perustuslakia, mutta sisälsi enemmän konservatiivisuutta suosivia varmistuksia, poikkeuksena kuninkaan puuttuminen. Parlamentti muutettiin kaksikamariseksi: alempana kamarina olisi 500-jäseninen viidensadan neuvosto ja ylempänä kamarina 250-jäseninen vanhojen neuvosto, jonka edustajien oli oltava vähintään 40-vuotiaita. Edustajaehdokkaiden oli täytettävä melko korkea varallisuusehto. Toimeenpanovallan ylimpänä elimenä oli viisihenkinen direktorio, jonka jäsenet vanhojen neuvosto valitsi viidensadan neuvoston laatimalta ehdokaslistalta. Parlamentin paikoista täytettiin vuosittaisissa vaaleissa aina kolmasosa kerrallaan.
Vuoden III perustuslaki ehti olla voimassa neljä vuotta. Marraskuussa 1799 brumairekuun 18. päivän kaappauksella valtaan noussut kenraali Napoleon Bonaparte esitteli 13. joulukuuta 1799 uuden perustuslain (vuoden VIII perustuslaki).
Merja Laitinen

Merja Laitinen (s. 1973) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä, joka on toiminut sosiaalityön, erityisesti kuntouttavan sosiaalityön professorina Lapin yliopistossa 1. maaliskuuta 2011 lähtien. Hän väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Lapin yliopistossa vuonna 2004. Hän on tutkinut muun muassa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä.
Julkaisut

Merja Laitinen ja Anneli Pohjola: "Ei tää niin syrjässä": tutkimus elämisen mahdollisuuksista ja palveluista syrjäkylissä. Lapin yliopisto 2001.
Merja Laitinen ja Johanna Hurtig (toim.): Pahan kosketus: ihmisyyden ja auttamistyön varjojen jäljillä. PS-kustannus 2002.
Merja Laitinen ja Anneli Pohjola (toim.): Sosiaalisen vaihtuvat vastuut. PS-kustannus 2003.
Merja Laitinen: Häväistyt ruumiit, rikotut mielet: tutkimus lapsina läheissuhteissa seksuaalisesti hyväksikäytettyjen naisten ja miesten elämästä (väitöskirja). Vastapaino 2004.
Merja Laitinen, Pekka Ojaniemi ja Marja-Sisko Tallavaara: "Nyt kuullaan meitä asiakkaita": tutkimus kohtaamisesta, tiedosta ja osallisuudesta lastensuojelun työprosesseissa. Lapin yliopisto 2007.
Merja Laitinen, Elina Virokannas, Kirsi Juhila, Ilse Julkunen ja Antti Karisto: Suunniteltua ja sattumaa: väitöskirjojen synty sosiaalityön tutkijakouluryhmässä. Lapin yliopisto 2007.
Merja Laitinen ja Anneli Pohjola (toim.): Tabujen kahleet. Vastapaino 2009.
Merja Laitinen ja Anneli Pohjola (toim.): Asiakkuus sosiaalityössä. Gaudeamus 2010.
Johanna Hurtig, Merja Laitinen ja Katriina Uljas-Rautio (toim.): Ajattele itse! Tutkimuksellisen lukutaidon perusteet. PS-kustannus 2010.
Merja Laitinen ja Asta Niskala (toim.): Asiakkaat toimijoina sosiaalityössä. Vastapaino 2013.
Anneli Pohjola, Merja Laitinen ja Marjaana Seppänen (toim.): Rakenteellinen sosiaalityö. Unipress 2014.
Marjo Romakkaniemi, Jari Lindh ja Merja Laitinen: Nuorten aikuisten osallisuus ja sosiaalinen kuntoutus Lapissa. Kansaneläkelaitos 2018.
Aiheesta muualla

Lapin yliopiston tutkimusportaali
Matokoski (Renko)

| Matokoski |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°54′41″N, 24°13′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  Renkajoen Kärmekoski 
Järvinumero:  35.884.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,8 m  
Rantaviiva:  1,35 km  
Pinta-ala:  4,462 ha  
 fiMatokoski 
Matokoski  tai myös Kärmekoski  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Rengon kylän lähellä sijaitseva lampi. Sen vedenpinta on samalla tasolla Myllyjärven kanssa ja näitä voidaankin pitää saman järven eri altaina.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se on Renkajoen läpivirtausjärvi, jonka vedenpintaa on keinotekoisesti nostettu Ylijärven luusuassa olevalla padolla. Järven ympäristö sisältyy Renkajärvestä Rengon kautta Tunturivuorelle ja siitä edelleen kaakkoon jatkuvaan harjujakson jäätikköjokimuodostumaan. Järvi on ilmeisesti syntynyt harjulla olevaan painaumaan eli suppaan . Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Lammen eteläranta on jyrkkää harjun rinnettä, mutta pohjoispuolen rannat ovat tasalakisten deltamuodostumien rinteitä. Rannoille on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet yhdystieltä 2855.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,8 metriä mpy.
Zabel

Zabel tai Zabell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Erik Zabel (s. 1970), saksalainen maantiepyöräilijä
Eugen Zabel (1851–1924), saksalainen kirjailija, kääntäjä, kriitikko
Theresa Zabell Lucas (s. 1965), espanjalainen purjehtija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Washington (osavaltio)

Washington on Yhdysvaltain osavaltio länsirannikolla, maan luoteisnurkassa Kanadan rajalla. Sitä ei tule sekoittaa itärannikolla sijaitsevaan maan pääkaupunkiin, Washingtoniin, joka ei siis sijaitse Washingtonin osavaltiossa. Washingtonin osavaltion suurimmat kaupungit ovat Seattle, Spokane ja Tacoma; pääkaupunki on Olympia.
Washington tunnetaan suurista Kaskadivuoristaan, jylhistä havumetsistään ja punaisista omenoistaan. Washington on nimetty Yhdysvaltojen ensimmäisen presidentin George Washingtonin mukaan, mutta nimi on vain kunnianosoitus, sillä hän oli ollut pitkään kuolleena ennen osavaltion perustamista, eikä hän ikinä käynyt lähelläkään sen aluetta. Itse asiassa alue oli Washingtonin aikaan täysin tuntematonta muille paitsi intiaaneille. Washingtonin osavaltion suurin kaupunki Seattle on puolestaan nimetty tunnetun intiaanipäällikön Seattlen mukaan.
Maantiede

Washington rajautuu lännessä Tyyneen valtamereen, etelässä Oregoniin (rajana toimii suurimmaksi osaksi Columbiajoki), idässä Idahoon ja pohjoisessa Kanadan puolella Brittiläiseen Kolumbiaan. Point Roberts on Washingtoniin kuuluva eksklaavi, jonne pääsee maitse ainoastaan Kanadan puolelta.
Washingtonin pinta-ala on 184 824 km², josta 172 348 km² on maata ja 12 317 km² vettä. Veden osuus on 6,67 %.
Kaskadien korkea vuorijono kulkee osavaltion läpi pohjois-eteläsuunnassa. Vuorijonon länsipuolelle jäävässä läntisessä Washingtonissa on enimmäkseen lämpötilaltaan leuto merellinen ilmasto, jota leimaavat märät talvet ja kuivat kesät. Osavaltion länsiosassa esiintyy runsaasti tiheitä havumetsiä ja lauhkean vyöhykkeen sademetsiä. Vuorijonon itäpuolelle jäävä itäinen Washington on ilmastoltaan kuivahko. Osavaltion itäosassa esiintyy laajoja puolikuivia aroja ja joitakin kuivia aavikoita. Aivan itäisimmissä osissa ilmasto muuttuu vähemmän kuivaksi. Palousen alueella osavaltion rajalla on huomattavaa maataloutta, mutta myös metsäisiä ja vuoristoisia alueita esiintyy.
Kaskadien vuorijonossa on useita tulivuoria, jotka ovat huomattavasti korkeampia kuin muut vuoret. Pohjoisesta etelään tulivuoret ovat Mount Baker, Glacier Peak, Mount Rainier, Mount St. Helens ja Mount Adams. Vaikka ne kaikki luokitellaan aktiivisiksi, St. Helens on ainoa, joka purkautuu aktiivisesti – viimeksi vuonna 1980 johtaen 57 ihmisen menehtymiseen.
Maantiede > Ilmasto

Koska Washington sijaitsee mantereen tuulenpuoleisella rannikolla, sen ilmasto on merellinen rannalta aina Kaskadivuoristoon asti. Vuorten itäpuolella ilmasto on sekoitus meri- ja mannerilmastosta.
Vuoden lämpimimmät kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila Seattlessa on noin 24,5 astetta. Keskimääräinen alin on aina nollan yläpuolella, kylmimmillään joulukuussa +2 astetta. Korkein osavaltiossa koskaan mitattu lämpötila on ollut 47,8 °C ja alin −44,4 °C.
Historia

Nykyinen osavaltion alue on ollut asuttuna tuhansien vuosien ajan. Marmesin luolasta on löytynyt metsästäjä-keräilijöiden työkaluja kymmenentuhannen vuoden ajalta ja läntisen pallonpuoliskon vanhimpiin kuuluvia luurankoja. Washingtonin alueella on elänyt sekä luoteisrannikon intiaaneja että ylätasangon intiaaneja.
Eurooppalaisten ensimmäinen kiinnostus alueeseen liittyi Koillisväylän etsimiseen, turkiskauppaan ja lähetystyöhön. Turkiskauppa oli pääosin Yhdysvaltojen käsissä vuodesta 1812 alkaen, mutta Britannian Hudson’s Bay Company hallitsi tiettyjä alueita 1840-luvulle asti.
Washington on erotettu Oregonista vuonna 1853.
1850-luvulla kultaa etsittiin Washingtonin alueelta, mutta merkittävämpää oli alueen toimiminen tukikohtana Alaskan ja Yukonin kultaryntäyksissä 1890-luvulla.
1800-luvun loppuun mennessä pääosa intiaaneista oli siirretty reservaatteihin.
Toisen maailmansodan aikana monet Yhdysvaltojen raskaista pommikoneista rakennettiin Boeingin tehtailla Washingtonissa, ja telakoilla tehtiin sota-aluksia. Hanford Worksin ydinvoimala valmistui vuonna 1943, ja sillä oli tärkeä osa ydinaseen kehittelyssä.
Vuonna 1980 St. Helensin tulivuori purkautui.
Vuonna 1999 Maailman kauppajärjestö WTO kävi Seattlessa pitkään neuvotteluja vapaakauppasopimuksista. Neuvottelut tulivat kuuluisiksi laajoista mielenosoituksista globalisaatiota vastaan.
Washingtonilaiset yritykset menestyivät maailmanmarkkinoilla, etunenässä Microsoft, Boeing ja Starbucks.
Hallinto

Washingtonin lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 49 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 98 jäsentä. Parlamentti aloittaa istuntokautensa tammikuun toisena maanantaina. Parittomina vuosina se kestää 105 päivää, parillisina vuosina 60 päivää. Kuvernööri saa kutsua parlamentin ylimääräiseen istuntoon, ja parlamentti saa myös itse päättää ylimääräisestä istunnosta kahden kolmasosan enemmistöllä.
Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.
Osavaltio on jaettu 39 piirikuntaan.
Talous

Washingtonin bruttokansantuote vuonna 2010 oli 341 miljardia Yhdysvaltain dollaria, jolla se sijoittui 14. sijalle liittovaltiossa. Henkeä kohti tulot olivat 45 599 dollaria.
Merkittävät toiminnat osavaltiossa ovat lentokoneiden suunnittelu ja valmistus (Boeing), tietotekniikka, elektroniikka, bioteknologia, alumiinituotanto, puutuotteet, kaivostoiminta ja turismi.
Kaivostoiminta tuottaa kivihiiltä, mursketta, sementtiä, kultaa, hiekkaa ja soraa.
Maatalouden tuottavimmat haarat ovat omenat, maitotuotteet, nautakarja, vehnä ja perunat. Kalastus on merkittävä elinkeino, saaliina saadaan erilaisia lohikaloja, turskaa, kampelaa, silliä, tonnikalaa, kampasimpukoita ja taskurapuja.
Osavaltiossa on merkittävä määrä vesivoiman tuotantoa. Merkittäviä määriä kaupasta Aasian kanssa tapahtuu Washingtonin satamien kautta.
Osavaltion suurimmat työllistäjät ovat Microsoft Redmondissa, lentokenttäyhtiö Sea-Tac Intl Airport-Sea ja terveydenhoitoalalla toimiva Providence Health & Svc.
Talous > Liikenne

Washingtonissa on kaikkiaan 52 lentoasemaa. Suurin niistä ovat Seattle-Tacoman kansainvälinen lentoasema.
Washingtonissa on 42 satamaa. Suosituimmat niistä ovat Olympia, Seattle ja Tacoma.