stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaskö Wood

Oy Kaskö Wood, nimi vuoteen 1971 saakka Osakeyhtiö Kaskö Wood C:o Ltd oli suomalainen Kaskisissa vuosina 1921–1990 toiminut sahatavaran vienti- ja laivausyhtiö. Alueen sahojen ulkomaankaupan yhteismarkkinointia varten perustama ja omistama yhtiö osti sahatavaran enimmäkseen Pohjanmaalla sijainneilta jäsensahoiltaan ja myös muilta sahoilta. Yhtiöllä oli vuodesta 1929 alkaen oma iso höyläämö ja laatikkotehdas Kaskisissa.
Kaskö Wood osti vuonna 1949 suurimman osan vuonna 1920 Kaskisiin perustetun ahtausalan yrityksen Ab Kaskö Stevedoring Ltd:n (nykyinen Oy Silva Shipping Ab) osakkeista. Vuonna 1979 tapahtui fuusio Kristiinan Puunviejät Oy:n kanssa. Vuonna 1983 Kaskö Wood siirtyi Oy Metsä-Botnia Ab:n tytäryhtiöiden Luhtapuu Oy:n ja Oy Botnia Wood Ab:n omistukseen. Hankkeella pyrittiin turvaamaan Metsä-Botnian Kaskisten selluloosatehtaan raaka-aineen saanti. Kaskö Wood fuusioitiin emoyhtiöön vuonna 1989.
Kirjallisuutta

Tauno Aro : Oy Kaskö Wood c:o ltd. Kertomus 25-vuotistoiminnasta v. 1921–1946. Vaasa 1946
Katsuko Saruhashi

| Katsuko Saruhashi> 猿橋 勝子 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. maaliskuuta 1920 Tokio, Japani
Kuollut: 29. syyskuuta 2007 (87 vuotta) Tokio, Japani
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tohon yliopisto   Tokion yliopisto
Instituutti:  Meteorologian tutkimusinstituutti/Japanin ilmatieteen laitos
Tutkimusalue:  geokemia
Tunnetut työt:  Saruhashin taulukko   ydinlaskeuman mittaus merivedestä
Katsuko Saruhashi (jap. 猿橋 勝子, Saruhashi Katsuko; 22. maaliskuuta 1920 Tokio, Japani – 29. syyskuuta 2007 Tokio, Japani) oli japanilainen geokemisti, joka oli pitkään Japanin ilmatieteen laitoksen Geokemian laboratorion tutkijana. Hän kehitti uransa aikana nimeään kantavan taulukon, jota meritieteilijät käyttivät kolmen vuosikymmenen aikana meriveden hiilidioksidipitoisuuden määrittelemiseksi. Saruhashi oli myös osoittamassa, miten Tyynellämerellä tehtyjen ydinkokeiden laskeuma ei levinnyt meressä tasaisesti.
Saruhashi oli perustamassa eläköitymisensä jälkeen nimeään kantavaa palkintoa, jota jaetaan luonnontieteen parissa kunnostautuneille naisille. Saruhashi oli muutenkin tukemassa naistieteilijöiden asemaa Japanissa.
Nuoruus ja opiskelu

Saruhashi syntyi vuonna 1920 Tokiossa Japanissa. Hän oli nuorena ujo ja sisäänpäin kääntynyt mutta kuitenkin kiinnostunut ympäröivästä maailmasta. Saruhashi kiinnostui häneen liitetyn tarinan mukaan tieteestä, kun hän katseli peruskoulunsa ikkunaa pitkin valuvia sadepisaroita, jolloin hän alkoi pohtia sateen syntysyytä.
Saruhashin vanhemmat tukivat hänen koulutustaan, vaikka he eivät alkujaan suunnitelleet korkeakoulutusta. Saruhashi teki 21-vuotiaana töitä vakuutusyrityksessä, kun hän onnistui vakuuttamaan vanhempansa yliopisto-opiskeluista. Hän irtisanoitui ja alkoi käydä Keisarillisessa naisten tiede-collegessa (nykyinen Tohon yliopisto). Toisen maailmansodan aikana Japanissa huomattiin monien naisten olevan vaikeuksissa kotirintamalla, kun isät ja aviomiehet eivät olleet kotona, ja siksi myös Saruhashin äiti kannusti tytärtään hankkimaan teknistä koulutusta.
Merivesitutkimukset

Saruhashi suoritti 1943 alemman korkeakoulututkinonsa kemiasta. Hän pääsi tämän jälkeen meteorologian tutkimusinstituutin geokemian laboratorioon, missä hän alkoi tutkia meriveden hiilidioksidipitoisuuksia.
Saruhashi julkaisi 1955 tutkimuksensa, jossa oli myös mukana taulukko veden hiilihappojen koostumuksen määrittämiseen. Taulukkoa alettiin myöhemmin kutsua Saruhashin taulukoksi. Meritietielijät käyttivät sitä yli 30 vuoden ajan, kunnes tietokoneet korvasivat sen. Saruhashi oli määrittänyt, miten hiilidioksidipitoisuuden voi laskea meriveden lämpötilan, pH-arvon ja suolaisuuden perusteella.
Yhdysvallat teki toisen maailmansodan jälkeen ydinkokeita Tyynellämerellä, erityisesti Bikinin atollilla yli 3 500 kilometrin päästä Japanista. Japanin hallitus kääntyi Saruhashin puoleen, kun vuonna 1954 kaksi japanilaista kalastajaa sairastui tuntemattomaan tautiin, jonka epäiltiin johtuneen ydinkokeista. Saruhashin tarkoitus oli tutkia ydinlaskeuman mahdollisia vaikutuksia.
Saruhashi kehitti ryhmänsä kanssa tarkat mittauslaitteet, joiden avulla he pystyivät todistamaan, että laskeuma ei levinnyt meressä tasaisesti. Radioisotooppien avulla he osoittavat, että merivirrat painoivat Bikinin atollin saastunutta vettä myötäpäivään, minkä seurauksena laskeuma oli huomattavasti suurempi Japanissa kuin Yhdysvaltain länsirannikolla.
Saruhashin tulokset otettiin Yhdysvalloissa vastaan ristiriitaisesti. Hänet kutsuttiin Yhdysvaltoihin Scrippsin meritieteen instituuttiin vertailemaan japanilaista ja yhdysvaltaista tekniikkaa ydinlaskeuman mittaamiseksi. Saruhashin metodi osoittautui huomattavasti tarkemmaksi kuin Theodore Folsomin kehittämä tekniikka. Saruhashin tulokset olivat lopulta keskeisiä ydinkoekieltosopimusten aikaansaamiseksi.
Ensimmäisenä naisena Japanissa

Saruhashi väitteli vuonna 1957 ensimmäisenä naisena Tokion yliopistosta kemian tohtoriksi, ja vuonna 1980 hänet valittiin ensimmäisenä naisena Japanin tiedeneuvostoon.
Saruhashi valittiin 1979 geokemian laboratorion johtoon. Hän eläköityi tehtävästä jo seuraavana vuonna, ja vuonna 1981 hän perusti Saruhashi-palkinnon, joka annetaan vuosittain japanilaiselle naiselle merkittävästä luonnontieellisestä saavutuksesta.
Saruhashi oli jo uransa alkuvaiheissa, vuonna 1958, perustanut Japanin naistieteilijöiden seuran, jonka tarkoituksena oli luoda tunnustusta myös naisille ja antaa paikka, jossa keskustella naistieteilijöiden kohtaamista ongelmista. Saruhashi antoi tunnustusta geokemian laboratorion johtajalle Yasuo Miyakelle, jolle Saruhashin mukaan ei ollut merkitystä, tekikö tutkimusta mies tai nainen. Saruhashia kohdeltiin kuitenkin huonosti sekä Tokion yliopistossa että Yhdysvaltain Scrippsin meritieteen instituuttissa. Minami Eiichi ei alkujaan luottanut Saruhashin kykyihin ja antoi tälle jo testattuja näytteitä, vaikka Saruhashi tunnettiin jo tuossa vaiheessa osaavana mikroanalyysien tekijänä. Yhdysvalloissa hänet sijoitettiin pieneen puiseen majaan, eikä instituutin ydinlaskeumien johtava tutkija Theodore Folsom pitänyt tarpeellisena, että Saruhashi tulisi joka päivä instutuutille. Tälle annettiin tutkimuksia varten myös pienempiä pitoisuuksia sisältäneitä ja siten vaikeammin mitattavia näytteitä, mutta tämä onnistui silti osoittamaan menetelmänsä paremmaksi.
Saruhashi kuoli syyskuussa 2007.
Ken Carpenter

Ken Carpenter tai Kenneth Carpenter voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Ken Carpenter, yhdysvaltalainen radiokuuluttaja
Ken Carpenter, yhdysvaltalainen pyöräilijä
Ken Carpenter, yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Kenneth Carpenter, yhdysvaltalainen yleisurheilija
Kenneth Carpenter, yhdysvaltalainen paleontologi
Ken Carpenter, näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ken Carpenter”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kingston (troolari)

Kingston (tunnus FIN-1102 U) oli suomalainen troolari, joka upposi Selkämerellä 24. helmikuuta 2000. Troolarin nelihenkinen miehistö menehtyi turmassa. Miehistön jäsenistä kaksi oli suomalaisia ja kaksi virolaisia. Kingston oli rakennettu vuonna 1967 Roßlauer Schiffswerftillä Itä-Saksassa. Sen vetoisuus oli 202 brt, pituus 30 metriä, leveys 6,6 metriä ja koneteho 662 kW.
Kingston oli lähtenyt 23. helmikuuta 2000 Kustavin Laupusten kalasatamasta pyytämään silakkaa troolilla Gävlen koillispuolella sijaitsevan Finngrundetin matalikon vesille. Kun alus ei palannut takaisin määräpäivään 25. helmikuuta mennessä, käynnistettiin Selkämeren alueella etsinnät, joihin osallistui sekä suomalaisia että ruotsalaisia aluksia ja lentokoneita.
Troolarin uppoamispaikka löydettiin meressä olevien dieselöljyläikkien perusteella, ja eräs venäläinen kauppa-alus poimi talteen myös Kingstonin kaksi pelastuslauttaa, jotka ajelehtivat merellä tyhjinä. Kingstonin hylky löytyi seuraavana päivänä 80 metrin syvyydestä miehittämättömän ruotsalaisen pienoissukellusveneen avulla.
Kingston upposi tutkimusten perusteella todennäköisesti 24. helmikuuta klo 16 iltapäivällä, kun siihen oltiin nostamassa kalansaalista. Sää oli tapahtumahetkellä huono, ja alus kallistui yli 20 astetta, jolloin sen laidan avoimista aukoista sisään virrannut vesi upotti aluksen. Kingstonin vakautta olivat heikentäneet siihen aiemmin Ruotsissa tehdyt muutostyöt ja sen rakenteen yläosiin Helsingissä tehdyt laiteasennukset. Osa aluksen teknisistä laitteista ei myöskään ollut toimintakunnossa, ja sen miehistö ei tuntenut kovin hyvin joulukuussa 1999 Ruotsista Suomeen ostettua alusta.
Ken Caminiti

Kenneth Gene ”Ken” Caminiti (21. huhtikuuta 1963 – 10. lokakuuta 2004) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli Major League -tason kolmantena pesämiehenä vuosina 1987–2001, yksittäisistä joukkueista pisimpään Houston Astrosissa.
Caminiti pelasi San Diego Padresissa voittaessaan kolme Gold Glovea vuosina 1995–1997. Hän oli All-Star-pelaajana 1994 ja 1996–1997 sekä National Leaguen Most Valuable Player vuonna 1996.
Caminiti myönsi vuonna 2002 käyttäneensä ammattilaisuransa aikana anabolisia steroideja. Pitkäaikaiset alkoholi- ja huumausaineongelmat johtivat hänen ennenaikaiseen kuolemaansa 41-vuotiaana.
Karel Tilga

| Karel Tilga |
| --- | --- |
 Karel Tilga vuoden 2022 EM-kisoissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 1998 (ikä 26) Puka, Valgamaa
Kansalaisuus:   Viro
Uran tiedot
Pituus:  201 cm
Laji:  kymmenottelu
Seura:  Audentese SK Georgia Bulldogs (2021-)
Kilpauran kesto:  2010-
Valmentaja:  Jaan Tiitsaar (2014–17)  Petros Kyprianou (2018-21)   Karl Robert Saluri (2022)  Jeff Huntoon (2023-)
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  Maailmantilastossa  kymmenottelussa : 2018: 23. (8 101)  2021: 7. (8 484)  2023: 5. (8 681)
 Tietolaatikko päivitetty 20. toukokuuta 2024 
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Karel Tilga |  Karel Tilga |  Karel Tilga |  |
Maa:   Viro
Miesten yleisurheilu
|  Kultaa | 	Grosseto 2017 | kymmenottelu |  |
Karel Tilga (s. 5. helmikuuta 1998 Puka, Valgamaa) on virolainen kymmenottelija, joka on edustanut Viroa kaksi kertaa EM-kisoissa, kerran MM-kisoissa ja olympialaisissa 2010-luvun lopulta lähtien. Paras saavutus on ollut MM-kisojen neljäs sija vuonna 2023.
Nuorten sarjan kymmenottelun EM-mitalisti

Karel Tilga kilpaili ensin ​​vuonna 2014 pääasiassa korkeushypyssä ja heittolajeissa. Vuonna 2015 hän heitti keihästä 66,17, mutta karsiutui Calin alle 18-vuotiaiden MM-kisojen karsinnassa. Samana vuonna hän osallistui ensimmäiseen kymmenenotteluunsa Viron alle 18-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa kotona ja sijoittui viidenneksi. Vuonna 2017 hän kilpaili alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Grossetossa ylittäen ensimmäisen kerran 8 000 pisteen rajan, jolla hän saavutti ikäluokkansa EM-pronssia.
Aikuisura kymmenottelussa

Vuonna 2018 Karel Tilga osallistui Götzisin kuuluisaan kevään kymmenotteluun ja saavutti sen hetkisen ennätyksensä 8101 pistettä, jotka oikeuttivat hänet Berliinin EM-kisoihin. Tilga joutui keskeyttämään kuitenkin EM-ottelunsa toisena kilpailupäivänä.
Suoritettuaan lukion Tartossa Tilga siirtyi Yhdysvaltoihin Georgian yliopistoon Athens'iin opiskeluaineena taloustiede. Hän kuului vuodesta 2019 lähtien yliopiston urheilujoukkue Georgia Bulldogsiin. Vuoden 2021 aikana hän voitti NCAA:n mestaruudet tuloksella 8 261 kymmenottelussa ja 6 264 seitsemäottelussa. Lisäksi huhtikuussa 2021 Tilga teki Athens'ssa Tokion olympialaisten kymmenenottelun karsintarajan tuloksella 8 484 pistettä. Tilga oli Tokioon tullessaan kuitenkin loukkaantunut, jonka vuoksi ottelu meni alle odotusten eli loppusijoitus oli 20. sija tuloksella 7 018 pisteellä johtuen seiväshypyn epäonnistumisesta.
Vuodesta 2023 tuli Tilgan urheilu-uran paras. Huhtikuussa 2023 Italian Desenzano del Gardassa hän saavutti tuloksen 8 482 pistettä, ja toukokuussa hän sijoittui 4:ksi Itävallan Götzisissa tuloksella 8 403 pistettä. Vuoden huipentumana oli elokuussa Budapestin MM-kisoissa Tilgan saavuttama 4. sija tuloksella 8 681 pistettä.
Omat ennätykset

60 m 7,07 (2022, Belgrad)
100 m 10,84 (2023, Budapest)
400 m 48,49 (2023, Götzis)
1 000 m 2.36,32 (2021, Fayatville)
1 500 m 4,20,73 (2023, Budapest)
60 aidat 8,24 (2021, Fayatville)
korkeushyppy 2,10 (2021, Athens)
seiväshyppy 4,96 (2021, Fayatville)
pituushyppy 7,69 (2021, Athens)
kuulantyöntö 16,19 (2023, Desenzano del Garda)
kiekonheitto 51,39 (2023, Tartto)
keihäänheitto 73,36 (2021, Tokio)
kymmenenottelu 8 681 (2023, Budapest)
Saavutukset

Kymmenottelussa:
U20 EM-pronssia 2017
MM-kisasijoitukset:
2023 Budapest: 8 681 (4.)
Yhdysvaltain ylopistomestaruuskisoissa (NCAA):
1. sija vuoden 2021 kymmenottelussa, tuloksella 8 261
1. sija vuoden 2021 seitsenottelussa (sisähalli), tuloksella 6 264
Viron mestaruuskisoissa:
2. sija vuoden 2017 kymmenottelussa, tuloksella 7 489
3. sija vuoden 2018 pituushypyssä tuloksella 7,33
3. sija vuoden 2018 korkeushypyssä tuloksella 2,05
2. sija vuoden 2022 kuulantyönnössä tuloksella 15,99
2. sija vuoden 2022 kiekonheitossa tuloksella 49,49
Muut tunnustukset:
Viron vuoden miesurheilija 2023.
Budapestin vuoden 2023 MM-kisojen kymmenottelijat yhteisessä lopputervehdyksessään. Karel Tilga kuvassa toinen vasemmalta. Virolaisia oli kisassa kaikkiaan kolme eli Tilgan lisäksi Janek Õiglane (kuudes vasemmalta) ja Johannes Erm (neljäs vasemmalta).
Komsomolskajan metroasema (Nižni Novgorodin metro)

| Komsomolskaja> Комсомольская |
| --- | --- |

 Nižni Novgorodin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Avtozavodskaja linja
Sijainti:  56°15′09″N, 43°53′24″E
Paikkakunta:  Nižni Novgorod, Venäjä
Avattu:  8. elokuuta 1987
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Komsomolskaja (ven. Комсомольская) on yksi Nižni Novgorodin metron asemista. Se avattiin 8. elokuuta 1987.
Komsomolsk (Kalmukia)

| Комсомольск Комсомольский |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Kalmukia
Piiri:  Harğazrin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
 – Hallinnon tyyppi:  Kylä
Väkiluku (2002):  5 983
Aikavyöhyke:  UTC+3
 – Kesäaika:  UTC+4
 Harğazrin piirin hallinnollinen keskus 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Komsomolsk (kalmukiksi Комсомольск, ven. Комсомольский, Komsomolski) on kylä Harğazrin piirissä Kalmukian eteläosassa Venäjällä. Se sijaitsee 204 kilometriä tasavallan pääkaupungista Elistasta itään. Vuonna 2002 Komsomolskissa oli 3 983 asukasta. Komsomolsk on Harğazrin piirin hallinnollinen keskus.
Kander

| Kander |
| --- | --- |
 Kanderin alkupurot virtaavat Gasterntalissa.
Alkulähde:  Kanderfirn, Kandersteg, Bern
Laskupaikka:  Thuninjärvi, Spiez → Aare → Rein
Maat:  Sveitsi
Pituus:  46 km
Alkulähteen korkeus:  2 300 m
Virtaama:  ilman Simmeä 21 m³/s
Valuma-alue:  ilman Simmeä 496 km²
Kanderin oikaisu-uoma Spiezissä.
Kander on joki Keski-Sveitsissä. Joen pituus on 45,8 km. Se saa alkunsa Bernin Alpeilta, Tschingelhornin länsipuolelta, Kanderfirnjäätiköltä, Kanderstegin itäpuolelta. Joki laskee Thuninjärveen. Vesistössä on kaksi järveä, Daubensee ja Oeschinensee. Simme on lähes pääuoman kokoinen sivujoki, joka laskee Kanderiin sen loppumetreillä Spiezissä.
Vesivoima

Vesistössä ei ole patoaltaita. Kanderissa ja sen yläjuoksun sivujoissa on yhteensä kuusi vesivoimalaitosta:
Kandersteg-Eggeschwand Alpbach-sivujoessa
Kandersteg-Zilfuri ja Kandersteg-Dorf Öschibach-sivujoessa
Moosweid ja Engstlige Adelbodenissa, Entschlige-sivujoessa
Kandergrundin voimalaitos pääuomassa.
Virtaama

Kanderin virtaama vaihtelee vuosien 1981–2008 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Hondrichissa - ennen Simmen yhdistymistä Kanderiin - on ollut 21 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (26 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1996 (16 m³/s). Päivittäinen vaihtelu on suurempaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2005 elokuussa (273 m³/s) ja pienin vuoden 2006 helmikuussa (3,4 m³/s).
Oikaisu

Kander laskee nykyään Thuninjärveen Spiezissä. Alun perin joki laski Aareen viitisen kilometriä pohjoisempana, Thunissa. Oikaisu tehtiin vuosina 1711–1713, kun harjun läpi tehtiin 250 metriä pitkä uoma tulvien estämiseksi alajuoksulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kander Wikimedia Commonsissa
Kaukopalvelu

Kaukopalvelu on kirjastojen välistä aineiston lainausta. Mikään kirjasto ei pysty pitämään kokoelmissaan kaikkea aineistoa, joka on olisi hyödyllistä sen asiakkaille. Kaukopalvelun avulla eri kirjastojen kokoelmat muodostavat yhtenäisen tietovarannon, joka on kaikkien tarvitsijoiden käytössä.
Kaukopalvelussa aineiston tilaa kirjastosta toinen kirjasto tai tietopalveluyksikkö, joka antaa sen asiakkaan käyttöön. Kaukopalvelu on kaukolainausta tai jäljennepalvelua, jossa aineiston omistava kirjasto lähettää tilaavalle kirjastolle valo- tai digitaalisen kopion esim. tieteellisestä artikkelista. Molemmissa tapauksissa aineiston tarvitsija voi asioida paikallisen kirjastonsa kanssa, joka huolehtii aineiston paikantamisesta ja tilaamisesta. Lähettävä kirjasto voi periä maksuja tilaavalta kirjastolta, ja tilaava kirjasto puolestaan asiakkaalta.
Kaukopalvelutoiminta on Suomessa viime vuosina vähentynyt. Vuonna 2010 Suomen tieteelliset kirjastot lähettivät noin 55 000 kaukolainaa ja 27 000 jäljennettä; 1980-luvulla vuosittaisten toimitusten määrä lähenteli 300 000:ta. Tämä ei kuitenkaan ole kansainvälinen trendi.
Kirjasto- ja institutionaalinen yhteistyö on asianmukainen tapa vastata haasteiden ratkaisemiseen oikeudellisella ja eettisellä tavalla tarjoamalla luonnollinen yhdistelmä ICT-tuotteisiin: laitteisiin, sovelluksiin, sosiaalisiin verkostoihin, muotoihin ja tukiin jne., Joihin se syvästi hyödyntää sen yhteisön tuen henki, jolle se on velkaa.
Varastokirjaston toiminta perustuu kokonaan kaukopalveluun.
Aiheesta muualla

Kaukopalvelun käsikirja (Arkistoitu – Internet Archive)
Kimbundu

| Kimbundu> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Angola
Puhujia:  4,000,000 (2012)
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  atlantinkongolaiset kielet voltankongolaiset kielet benuenkongolaiset kielet bantukielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  kmb
ISO 639-3:  kmb
 Ohje 
Kimbundu on Angolassa Luandan maakunnassa puhuttu bantukieli. Sitä puhuu vuoden 2012 The World Factbookin mukaan äidinkielenään neljä miljoonaa ihmistä.
Kimbundusta käytetään myös nimiä ”pohjois-mbundu” tai ”luandan-mbundu” erotuksena Angolan itäosassa puhutusta mbundun eli umbundun kielestä.
Khufun aurinkolaiva

Aurinkolaivan tila löydettäessä
Khufun aurinkolaivan kaivanto löytöajankohtana
Khufun aurinkolaiva on faarao Khufun (tunnetaan myös kreikkalaisella nimellä Kheops) pyramidin vierestä löydetty alus, joka oli tarkoitettu faaraon kuoleman jälkeisiin matkoihin auringon jumala Ran kanssa. Löydettäessä alus oli osina ja se oli purettu mahdollisesti faaraon viimeisen ja aurinkolaivan ainoan matkan jälkeen, jolla faaraon ruumis oli tuotu pyramidille. Laiva löydettiin 1950-luvun alussa kallioon hakatusta kaivannosta, joka oli peitetty suurilla kivipaaseilla. Alus on koottu ja asetettu näytteille vuonna 1982 avattuun Gizan aurinkolaivamuseoon.
Rekonstruoitu faarao Khufun aurinkolaiva Gizan aurinkolaivamuseossa.
Faarao Khufun hallitsijakauden mukaan ajoitettuna hänelle rakennetulla aurinkolaivalla on ikää noin 4 500 vuotta. Pyramidin vierestä löytyi myös toinen laiva, jonka annettiin olla kaivannossaan pidempään, mutta se on myöhemmin nostettu ja on vielä konservoitavana. Sen iäksi on radiohiilimenetelmällä saatu 4 500 vuotta.
Aurinkolaivan löytäminen

Aluksen löysi arkeologi Kamal el-Mallakh, joka alkoi ihmetellä Kheopsin pyramidin ympäristöä puhdistettaessa löytynyttä muuria. Hänellä heräsi epäily, että epätavallisen lähellä pyramidia olevalla muurilla haluttiin piilotella jotakin. Aikaisemmin vastaavista paikoista oli löytynyt kuiluja, jotka todennäköisesti oli tarkoitettu faaraon tuonpuoleisen elämän tavaroille, kuten laivoille, mutta haudanryöstäjät olivat nämä ehtineet aikaisemmin tyhjentää. Kamal el-Mallakh arveli muurin olevan kuilun katto, ja hän porautti kattoon reiän. Siitä näkyi airo. Kun kaivanto avattiin, löydettiin mattojen ja köysien alta laiva, joka oli 1 224 osassa. Osien nostaminen kesti kaksi vuotta ja niiden konservointi ja laivan kokoaminen kymmenen vuotta.
Aurinkolaivan rakenne

Khufun aurinkolaiva on yksi suurimmista ja parhaiten säilyneistä muinaisaluksista. Sen pituus on 43,6 metriä ja leveys 5,9 metriä. Alusta pidetään puuveneveistämisen mestariteoksena, ja se on niin hyvin säilynyt, että se voisi tilkittynä pysyä yhä pinnalla. Laiva on rakennettu lähes kokonaan setripuusta. Libanoninsetriä ei kasva Egyptissä, ja puutavara laivan rakentamiseen on tuotu itäiseltä Välimereltä. Pisimmät lankut ovat 7,23 metriä pitkiä. Laivan laipiot on rakennettu ensin, ja sitten on tehty pohjakaaret ja sivutuet. Tätä laivanrakennustapaa käytettiin Välimeren alueella tuhansia vuosia. Tappiliitoksissa on käytetty kärsimyskruunupuuta (Paliurus spina-christi). Laivan puusta veistetyt keula ja perä muistuttavat kaislaveneitä, joita Niilin varrella oli tehty aikaisemmin papyruskaislasta. Aluksen keskellä on yhdeksän metriä pitkä ikkunaton hytti, jossa on kaksi huonetta. Näistä pienempi sopii ihmisruumiille. Köliä aluksessa ei ollut. Kölit tulivat egyptiläisiin aluksiin tuhat vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Khufun aurinkolaivamuseo
Tietoja Khufun aurinkolaivan rekonstruktiotyöstä
Laivan löytöpaikkaa peittäneet kivet aurinkolaivamuseossa
Airoja lähikuvassa
Laivan mukana löydettyä alkuperäistä köyttä
Aurinkolaivan ikkunaton hytti
Aurinkolaivan kansi ja laipiolaudat on liitetty puutappiliitoksilla ja sidottu toisiinsa köysillä. Rauta ja naulat olivat vielä tuntemattomia.
Kartell

Kartellin myymälä Milanon Via Turatilla.
Kartell on italialainen huonekalualan yritys, joka on erikoistunut moderneihin muovikalusteisiin, -valaisimiin ja muihin sisustustuotteisiin. Se sai alkunsa autonosien valmistajana muun muassa Fiatille 1949. Kartellin perusti insinööri Giulio Castelli ja sen pääsuunnittelijana toimi pitkään hänen vaimonsa, muotoilija ja arkkitehti Anna Castelli Ferrieri.
Kun toimitusjohtajaksi vuonna 1988 tuli Claudio Luti, Kartell alkoi panostaa valaisinten ja muiden pienesineiden ohella yhä enemmän huonekaluihin ja käyttää tunnettuja ulkopuolisia suunnittelijoita. Kartell on tehnyt yhteistyötä muun muassa Ron Aradin, Antonio Citterion, Joe Colombon, Michele De Lucchin, Patrick Jouinin, Piero Lissonin, Ferruccio Lavianin, Vico Magistrettin, Enzo Marin, Alberto Medan, Paolo Rizzatton, Richard Sapperin, Philippe Starckin, Patricia Urquiolan, Maarten Van Severenin, Tokujin Yoshiokan ja Marco Zanuson kanssa. Yrityksen tuotteet on huomioitu kymmenkunta kertaa Compasso d'Oro -palkinnolla.
Kartellin strategiana on edistää heräteostoksia pitämällä varastossa tuotteita melko edullisella hintatasolla ja useina värivaihtoehtoina. Kartellilla on yli 130 omaa myymälää, 250 shop-in-shopia ja 2 500 jälleenmyyjää yli 130 maassa.
Kartellin tuotteita

Bourgie-pöytävalaisin
Anna Castellin baarituoli
Philippe Starckin läpinäkyvä Louis Ghost- ja punainen Victoria Ghost -tuoli
Kartell-valaisin vuodelta 1954
Aiheesta muualla

Kartellin sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Kartell & sv:Kartell S.p.A
Käännös suomeksi