Johan Mauritz Nordenstam
Elämänvaiheet > Uran huippu

Nordenstam nimitettiin huhtikuussa 1858 Lars Gabriel von Haartmanin seuraajana senaatin talousosaston varapuheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän oli kuolemaansa saakka. Nimityksen yhteydessä hän jätti Uudenmaan läänin kuvernöörin tehtävät, mutta jatkoi sensuuriylihallituksen johdossa vielä vuoteen 1865. Nordenstamilla oli hyvä yhteistyösuhde kenraalikuvernööri Friedrich Wilhelm von Bergin kanssa. Kun senaattiin vuonna 1861 perustettiin uusi maanviljelystoimituskunta, Berg halusi antaa myös sen päällikkyyden Nordenstamille tämän entisten virkojen lisäksi, mutta keisari Aleksanteri II ei suostunut siihen.
Nordenstam toimi virkaatekevänä kenraalikuvernöörinä viiteen otteeseen varsinaisten kenraalikuvernöörien ollessa estyneitä: hän sijaisti kreivi Bergiä 29. toukokuuta – 24. syyskuuta 1861, Platon Rokassovskia 5. elokuuta – 16. marraskuuta 1864 sekä Nikolai Adlerbergiä 20. heinäkuuta – 18. lokakuuta 1868, 7. toukokuuta – 11. syyskuuta 1870 ja 19. marraskuuta 1872 – 24. maaliskuuta 1873. Bergin virkavapaan aikana vuonna 1861 Nordenstam määräsi lieventämään sensuuria, mikä mahdollisti melko avoimen julkisen keskustelun niin sanotun tammikuun valiokunnan toiminnasta.
Nordenstamin on katsottu vaikuttaneen myönteisesti vuoden 1863 säätyvaltiopäivien koollekutsumiseen. Hän sai kunnian tuoda keisarin valtiopäiväkutsu Pietarista Helsinkiin, ja hänet nimitettiin syyskuussa 1863 maamarsalkaksi eli aatelissäädyn puhemieheksi. Vaikka hän ei kuulunut liberaaleihin, joita huomattava osa aatelissäädyn valtiopäivämiehistä tuolloin oli, hän onnistui kuitenkin voittamaan säädyn luottamuksen ja arvostuksen. Nordenstam käytti asemansa suomia valtaoikeuksia taitavasti linjatessaan valtiopäivien toimintaa. Hän oli uudelleen maarmarsalkkana vuosien 1867 ja 1872 valtiopäivillä. Useimmat säätyjen keisarille tekemät anomusesitykset perustuivat Nordenstamin ja ministerivaltiosihteeri Armfeltin yhteiseen etukäteisvalmisteluun. Vuosien 1877–1878 valtiopäiville Nordenstam osallistui vain tavallisena valtiopäivämiehenä, mutta myötävaikutti silti tärkeän asevelvollisuuslain hyväksyntään.
Nordenstam oli puheenjohtajana vuonna 1864 asetetussa perustuslakikomiteassa, joka laati esitykset Suomen uudesta valtiopäiväjärjestyksestä ja hallitusmuodosta. Nordenstam lienee valittu komitean johtoon, jotta sen esityksistä tulisi maltillisia ja siten venäläisille kelpaavia, mutta hänen rajallisen asiantuntemuksensa vuoksi komitean liberaalit juristijäsenet pääsivät sanelemaan esitysten sisällön. Keisari Aleksanteri II kieltäytyi vahvistamasta komitean laatimaa hallitusmuotoesitystä, koska se näyttäytyi liian selvästi uutena perustuslakina, ja ajatus perustuslaista oli itsevaltaisella Venäjällä pannassa. Saman komitean laatima uusi valtiopäiväjärjestys sen sijaan nähtiin lähinnä vanhan lainsäädännön ajanmukaistamisena, joten se sai keisarin vahvistuksen huhtikuussa 1869.
Poliittiselta profiililtaan Nordenstam oli puoluejaon ulkopuolinen, hallitsijan valtaoikeuksia tiukasti suojeleva ”keisarin mies” ja henkisesti Nikolai I:n ajan kasvatti. Hän hoiti usein tehtäviään arvostelua herättäneellä komentajan otteella. Maamarsalkkana hän rajasi useasti omasta mielestään hallitsijalle kuuluvia asioita säätyvaltiopäivien päätösvallan ulkopuolelle, mikä herätti vastalauseita aatelissäädyn keskuudessa. Hän kannatti venäjän kieltä pakolliseksi oppiaineeksi Suomen kouluihin. Nordenstam pystyi kuitenkin säilyttämään asemansa Suomen hallinnon ja politiikan uudistuessa, ja oli yksi Suomen hallitsevista hahmoista koko Aleksanteri II:n ”liberaalin” valtakauden ajan. Hän oli vuoden 1864 hallitusmuotokomitean puheenjohtajana jopa valmistelemassa toteutumatonta perustuslakiesitystä, jota Venäjällä pidettiin liian ”separatistisena”.
Nordenstam palkittiin ansioistaan monin kunnianosoituksin. Hänet korotettiin vapaaherran aatelisarvoon vuonna 1860 ja hänen sukunsa merkittiin seuraavana vuonna Ritarihuoneelle vapaaherrallisena sukuna numero 46. Hänet myös ylennettiin jalkaväenkenraaliksi 1870 ja keisarin kenraaliadjutantiksi 1874. Jo vuonna 1848 hänet oli nimetty Suomen Tiedeseuran ja Societas pro Fauna et Flora Fennica -seuran kunniajäseneksi. Nordenstam asui Helsingissä yksityistalossa osoitteessa Pohjoisesplanadi 35, samassa korttelissa useiden muiden senaattorien kanssa.
Nordenstam jatkoi senaatin johdossa keisari Aleksanteri III:n ja kenraalikuvernööri Fjodor Heidenin valtakauden alkuaikoihin saakka. Hänet nimitettiin vielä toukokuussa 1882 uudelle kolmivuotiskaudelle talousosaston varapuheenjohtajana, mutta hän kuoli vain kuukautta myöhemmin. Nordenstam on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle. Hänen hautamuistomerkkinsä on alueen suurikokoisimpia.