stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Napoléon Victor Bonaparte
Elämä

Napoléon Victor Bonaparten vanhemmat olivat Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte ja Savoijin prinsessa Maria Clotilde. Hänen isoisänsä olivat isän puolelta Jérôme Bonaparte ja äidin puolelta Viktor Emanuel II, Sardinian ja myöhemmin Italian kuningas.
Napoléon Victor Bonapartesta tuli vuonna 1879 kuolleen Napoléon Eugène Louis Bonaparten testamentin mukaan keisarillisen arvonimen perijä. Napoléon Eugène Louis oli ollut eläessään tietoinen Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparten vasemmistolaisista, tasavaltalaisista ja papiston vastaisista mielipiteistä, kun taas tämän poika oli "keisarillinen", imperialistinen, papistoa tukeva ja oikeistolainen. Testamentti aiheutti Bonaparten suvussa ja sen tukijoissa jakauman isää ja poikaa kannattaviin ryhmiin. Vuonna 1881 vanhempi Bonaparte ilmoitti myöntyvänsä testamentin tahtoon, mutta kesti vuoteen 1884 asti, että Napoléon Victor Bonaparte hyväksyttiin bonapartistisen liikkeen johtohahmoksi. Kaksi vuotta myöhemmin säädettiin laki, joka kielsi Ranskaa hallinneiden dynastioiden jäseniä asumasta maassa. Vuonna 1888 filosofi Friedrich Nietzsche esitti eräässä kirjeessään tukensa ajatukselle Napoléon Victor Bonapartesta Ranskan keisarina.
Dreyfusin tapauksen jakaessa kansan mielipiteen Ranskassa 1890-luvulla johtava bonapartistisen liikkeen hahmo ja Napoléon Victor Bonaparten väitetysti läheinen ystävä Jules Legoux julisti Brysselissä, että tämä olisi pian vallassa Ranskassa hallitsijanimellä Napoleon V. Tasavaltainen hallitusmuoto kuitenkin selvisi kriisistä.
Bonaparte sai Brysselissä sydänkohtauksen 29. huhtikuuta 1926. Hän kuoli muutamaa päivää myöhemmin 3. toukokuuta, seurassaan kirjailija ja monarkistisen liikkeen johtohahmo Charles Maurras. Tämä kommentoi hänen aikaansa kruununtavoittelijana seuraavasti:
»Hän ei ollut tuonut esille mitään uusia ajatuksia sitten vuoden 1884, eikä radikaaleja vaihtoehtoja tasavallalle.»
Napoléon Victor Bonapartea seurasi Ranskan keisarin arvonimen haltijana ja Bonaparten suvun päämiehenä hänen poikansa Louis.
Perhe

Bonaparte avioitui lähes 50 vuoden iässä Belgian kuninkaan nuorimman tyttären Clémentinen (1872–1955) kanssa Moncalierissa Italiassa 15. marraskuuta 1910.
Bonaparte ja prinsessa Clémentine saivat kaksi lasta:
Marie Clotilde Eugénie Alberte Laëtitia Généviève Bonaparte (1912–1996) – avioitui kreivi Serge de Wittin kanssa
Louis Jérôme Victor Emmanuel Léopold Marie Bonaparte (1914–1997) – avioitui Alix de Forestan kanssa 1949
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Napoléon Victor Bonaparte Wikimedia Commonsissa
de Witt, Laetitia: Le Prince Victor Napoleon.  Fayard, 2007.  (ranskaksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Napoléon Eugène Louis Bonaparte | Ranskan keisari (nimellinen)  1879–1926 | Seuraaja: Louis Bonaparte |
Phichit

| Phichit เทศบาลเมืองพิจิตร |
| --- | --- |

 Phichit
 16°26′35″N, 100°20′49″E 
Valtio:  Thaimaa
Provinssi:  Phichit
Väkiluku 2014:  22 299 
 www.phichitmuni.go.th 
Phichit on kaupunki Pohjois-Thaimaassa. Se on samannimisen provinssin pääkaupunki.
Paroni Munchhausenin uskomattomat seikkailut

| Paroni Munchhausenin uskomattomat seikkailut> Baron Prášil |
| --- | --- |
 Digitaalisesti restauroidun elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Karel Zeman
Käsikirjoittaja:  Karel Zeman
Säveltäjä:  Zdeněk Liška
Kuvaaja:  Jiří Tarantík
Tuotantosuunnittelija:  Zdeněk Rozkopal
Pääosat:   Miloš Kopecký  Rudolf Jelínek  Jana Brejchová 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Krátký Film Praha
Ensi-ilta:   Tšekkoslovakia 21. syyskuuta 1962  Suomi 20. joulukuuta 1963 
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  tšekki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paroni Munchhausenin uskomattomat seikkailut (tšek. Baron Prášil) on tšekkoslovakialainen elokuva vuodelta 1961. Siinä on yhdistetty animaatiota ja elävien näyttelijöiden kuvausta. Elokuvan visuaalinen ilme on omintakeinen ja vahvasti tyylitelty.
Elokuva voitti Locarnon elokuvajuhlilla vuonna 1962 hopeaa.
Elokuvasta on digitaalisesti restauroitu versio jonka ensi-ilta oli Telluriden elokuvajuhlissa 6. syyskuuta 2016.
Aiheesta muualla

Baron Prášil (1961) – Film o restaurování filmu DVDPremierycz / Youtube.  10.11.2016. Viitattu 12.9.2021. (englanniksi)
Baron Prášil, 1961 / Československo Nadace české bijáky. Viitattu 12.9.2021. (tšekiksi)
Mount&Blade: With Fire & Sword

| Mount&Blade: With Fire & Sword |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Snowberry Connection Sich Studio TaleWorlds
Julkaisija:  Paradox Interactive 1C Company CD Projekt
Jakelija:  Steam ja GOG.com
Pelisarja:  Mount&Blade
Julkaistu:  RU 10. joulukuuta 2010PL 10. joulukuuta 2010NA 3. toukokuuta 2011EU 3. toukokuuta 2011
Lajityyppi:  toimintaroolipeli, strategia, simulaatio
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Mount&Blade: With Fire&Sword on Sich Studiosin ja TaleWorldsin kehittämä toimintaroolipeli. Peli julkaistiin Itä-Euroopassa 10. joulukuuta 2010 ja Pohjois-Amerikassa sekä muualla Euroopassa 3. toukokuuta 2011. Peli perustuu With Fire&Sword -romaaniin.
Pelaaminen > Valtiot

Moskovan keisarikunta
Kartassa Moskovan keisarikunta sijaitsee Pohjois-Idässä ja on yksi kolmesta päävaltiosta. Sillä on keskiverto jalkaväki, kiväärimiehet ja ratsuväki. Kiväärimiehillä tosin on se etunaan, että heillä on käytössä pertuskakirveet.
Kasakkien Hetmanaatti
Kartassa Kasakkien Hetmanaatti sijaitsee suurin piirtein keskellä ja on myös yksi päävaltio Moskovan ja Puola-Liettuan rinnalla. Kasakoilla on puutetta hyvistä kiväärimiehistä ja jalkamiehet ovat keskivertoja, mutta etuna ovat lukuisat erityyppiset pistoolit. Ratsuväen vahvuudet on lähemmin ammunnassa kuin lähitaistelussa.
Puola-Liettua
Puola-Liettua sijaitsee kartan länsirajalla ja on yksi kolmesta päävaltiosta. Valtion vahvuus on ratsailla erinomaisia, hyvän haarniskansa ja erikoisen pitkän peitsensä ansiosta taistelukentällä menestyvät husaarit. Jalkaväki ja kiväärimiehet ovat keskivertoja.
Ruotsin kuningaskunta
Ruotsin kuningaskunta sijaitsee kartan pohjoisosassa Baltian alueella eikä ole yksi päävaltioista. Sen jalkaväellä on hyvät lähitaisteluaseet, kuten hilpari ja claymore. Ratsuväki ja kiväärimiehet ovat keskivertoja.
Krimin kaanikunta
Krimin kaanikunta sijaitsee kartan alaosassa Krimin niemimaalla ja tämän ympärillä, eikä ole päävaltio. Joukoissa on paljon hevosmiehiä, erityisesti hevosjousiampujia, jotka ampuvat tarkasti, melko tehokkaita nuolia.
Pelaaminen > Moninpeli

Moninpeli on paikoin samanlainen kuin Mount&Blade: Warbandissakin (lukuun ottamatta uusia valtioita ja aseita), mutta With Fire & Swordissa on kolme uutta pelimuotoa: Captain Team Deathmatch, Captain Co-op ja Captain Battle.
Taistelu (Battle)
Taistelussa pelaajien pitää kukistaa kaikki vihollisen pelaajat. Jos pelaaja kuolee, on hänen odotettava että jommankumman joukkueen kaikki pelaajat on kukistettu, minkä jälkeen alkaa uusi erä ja pelaaja pääsee mukaan peliin.
Kapteenitaistelu (Captain Battle)
Muuten samanlainen kuin taistelukin, mutta kapteenitaistelussa pelaaja voi valita tietyn määrän tekoälypelaajia puolelleen. Tämä kuitenkin maksaa. Isäntä (host) päättää tekoälypelaajien enimmäismäärän.
Kuolinkamppailu (Deathmatch)
Pelaajat taistelevat kaikki kaikkia vastaan. Kuollut pelaaja joutuu odottamaan noin kaksi sekuntia, minkä jälkeen hän pääsee takaisin peliin.
Joukkuemuotoinen Kuolinkamppailu (Team Deathmatch)
Kuten kuolinkamppailussa, pelaaja pääsee tässäkin noin kaksi sekuntia kuoleman jälkeen takaisin peliin. Pelimuodossa kaksi joukkuetta taistelee toisiaan vastaan.
Joukkuemuotoinen Kuolinkamppailu-Kapteeni (Captain Team Deathmatch)
Samanlainen kuin joukkuemuotoinen kuolinkamppailu, mutta tässä pelaaja pystyy ostamaan sotilaita ja muodostamaan niistä oman yksikön.
Lipunryöstö (Capture the Flag)
Lipunryöstössä on tarkoitus ryöstää toisen joukkueen lippu ja viedä se oman lipun luokse. Mikäli pelaajan lippu viedään, on hänen palautettava ensin oma lippu paikoilleen, kunnes hän voi ryöstää vihollisen lipun.
Piiritys (Siege)
Tässä pelimuodossa puolustajat ja hyökkäävät eivät ole tasapainossa, sillä puolustajilla on siinä mielessä parempi asema, että he alittavat muurien takaa. Tosin he pääsevät kuoleman jälkeen vasta 30 sekunnin kuluttua takaisin peliin. Pelimuodossa hyökkääjien on pysyttävä lipun alla niin kauan, että lippu laskeutuu alas asti, kun puolustajien taas on puolustettava lippua ajan loppumiseen saakka.
Kapteeni-yhteistyö (Captain Co-op)
Tässä pelaajien on tehtävä yhteistyötä ja torjuttava vaihe vaiheelta kasvavia tekoälyjoukkoja (mitä enemmän pelaajia, sitä enemmän botteja) ja kuten muissakin kapteenimuotoisissa pelimuodoissa, pelaaja voi ostaa enintään kahdeksan sotilasta yksikköönsä, joka auttaa torjumaan tekoälypelaajien invaasioita.
Aiheesta muualla

Mount & Blade: With Fire and Sword MobyGamesissa (englanniksi)
TaleWorldsin kotisivut
Mil Mi-26

| Mil Mi-26 |
| --- | --- |
 Mil Mi-26
Tyyppi:  helikopteri
Valmistaja:  Mil Moskovan Helikopteritehdas
Ensilento:  14. joulukuuta 1977
Esitelty:  1983
Tila:  käytössä
Pääkäyttäjät:  Venäjän ilmavoimat  Aeroflot  Ukrainan ilmavoimat Intian ilmavoimat
Valmistusmäärä:  n. 310 
Valmistusvuodet:  1980–
Kehitetty mallista:  Mil Mi-6
Muunnelmat:   muunnelmat V-29 -prototyyppi  Mi-26 Sotilakäytön kuljetushelikopteri  Mi-26A päivitetty lento- ja navigointijärjestelmä  Mi-26M päivitetty suorituskyky  Mi-26MS lääkinnälinen avakuointi  Mi-26NEF-M Sukellusveneentorjunta  Mi-26P matkustajaversio  Mi-26PP radiolinkki  Mi-26PK lentävä nosturi  Mi-26S katastrofiapu  Mi-26T siviilikäytön kuljetushelikopteri  Mi-26TC rahtihelikopteri  Mi-26TP palontorjunta  Mi-26TZ  Mi-26T2 Mi-26T parannettu versio, mahdollisti jokasään ympärivuorokautisen käytön  Mi-26TC vientiversio 
Mil Mi-26 (ven. Миль Ми-26, Nato-raportointinimi Halo) on raskas venäläisvalmisteinen sekä armeija- että siviilikäytössä käytettävä helikopteri. Se on raskain ja tehokkain koskaan tuotantoon asti päässyt helikopteri (suurin prototyyppi oli Mil V-12). Mi-26 suunniteltiin korvaamaan aiemmat Mi-6 ja Mi-12-helikopterimallit.
Ensilentonsa Mi-26 lensi 14. joulukuuta 1977 ja otettiin neuvostoarmeijan käyttöön vuonna 1985. Vuonna 1986 helikopteria käytettiin Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa muun muassa säteilymäärien mittauksessa. Sitä käytettiin myös Afganistanissa sotilaskäytössä.
Mi-26:n suurin lentoonlähtöpaino on 56 000 kg. Suurimpia julkisuuteen tulleita nostoja on vuonna 1999 Siperian tundralla 25 tonnin painoisen jäälohkareen nostaminen. Jäälohkare sisälsi kokonaisen jäätyneen villamammutin, ja se kuljetettiin kopterilla suoraan tutkimuslaitokseen.
Suunnittelu ja kehitys

Mi-12 -prototyypin kehityksen jälkeen alkoi 1970-luvun alussa raskaan kuljetushelikopterin kehitys projektinimellä Izdelije 90. Helikopterilta vaadittiin tyhjäpainoa, joka on alle puolet suurimmasta lentoonlähtöpainosta. Helikopterin suunnitteli Mihail Milin suojatti Marat Tištšenko.
Mi-26 suunniteltiin raskaana helikopterina sekä sotilas- että siviilikäyttöön, sekä korvaamaan aiemmat Mi-6 ja Mi-12 -helikopterit. Mi-26:ssa on kaksi kertaa suurempi hyötykuorma kuin Mi-6:ssa, joka oli tuolloin suurin ja nopein tuotantohelikopteri.
Pääasiallinen käyttötarkoitus oli raskaan sotilaskaluston, kuten miehistönkuljetusvaunujen ja ballististen ohjusten kuljetus syrjäisiin paikkoihin, joihin raskailla kuljetuslentokoneilla (Antonov An-22, Iljušin Il-76) ei pääse.
Ensimmäinen lento tapahtui vuonna 1977, ja ensimmäinen Mi-26 valmistettiin tehtaassa 4. lokakuuta 1980. Kehitys valmistui vuonna 1983, ja Neuvostoliitto otti helikopterin palveluskäyttöön vuonna 1985.
Käyttäjät > Sotilaskäytössä

| --- | --- |
  Valko-Venäjä Valko-Venäjän ilmavoimat  Kambodža Kambodžan kuninkaalliset ilmavoimat  Kongon demokraattinen tasavalta Kongon demokraattisen tasavallan ilmavoimnat  Päiväntasaajan Guinea Päiväntasaajan Guinean ilmavoimat  Intia Intian ilmavoimat  Kazakstan Kazakstanin ilmavoimat :   Meksiko Meksikon ilmavoimat  Peru Perun ilmavoimat  Venäjä Venäjän ilmavoimat  Ukraina Ukrainan ilmavoimat  Venezuela Venezuelan maavoimat
Käyttäjät > Siviilikäyttäjät

Belgia
Skytech
Venäjä
UTair Aviation
Sveitsi
Heliswiss
Käyttäjät > Entiset käyttäjät

Neuvostoliitto
Aeroflot
Neuvostoliiton ilmavoimat
Tekniset tiedot (Mi-26) > Yleisominaisuudet

Miehistö: 5
Kapasiteetti :
90 sotilasta tai 60 paarit
20 000 kg rahtia
Pituus: 40,025 m
Roottoreiden halkaisija: 32 m
Korkeus: 8,145 m
Tyhjäpaino: 28 200 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 56 000 kg
Moottorit: 2 x Lotarev D-136 Turboshaft, 8 500 kW kummassakin
Tekniset tiedot (Mi-26) > Suorituskyky

Huippunopeus: 295 km/h
Lentomatka: 1 920 km
Lakikorkeus: 4 600 m
Rostvertol Mi-26T2
Kambodžan ilmavoimien Mi-26
Venäjän hätätilaministeriön Mi-26T
Venäjän ilmavoimat

Mi-26:n lastiruuma
Pekka Kari

Pekka Johannes Kari  (30. elokuuta 1931 Tampere – 9. tammikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija ja Helsingin kaupunginorkesterin konserttimestari.
Pekka Kari aloitti viulunsoiton opiskelun kymmenvuotiaana Tampereen musiikkiopistossa ja jatkoi opintoja Sibelius-Akatemiassa vuosina 1946–1953. Ensikonserttinsa vuonna 1952 hän valmisti Arno Granrothin ohjauksessa mutta jatkoi perehtymistään ranskalaiseen viulukouluun myöhemmin muun muassa Léon Nauwinckin johdolla Pariisissa.
Pitkän orkesteriuransa Kari aloitti 1953 vastaperustetun Radion sinfoniaorkesterin (RSO, aikaisemmin Radio-orkesteri, RO) ensiviulussa ja päätti tämän vaiheen orkesterin 2. konserttimestarina 1966. Saman vuoden syksyllä hänet valittiin Helsingin Kaupunginorkesterin (HKO) 1. konserttimestariksi. Hän oli tehtävässä 25 vuotta eli 1990-luvun alkuun, jolloin jäi orkesterityöstä eläkkeelle.
Pekka Kari oli vuodesta 1959 pitkään Sibelius-Akatemian viulunsoiton opettajana. Opetustehtävien ja julkisten esiintymisten ohella hän kuului usein merkittävimpien viulukilpailujen tuomaristoon ja oli Suomessa arvoviuluja hallinnoivan Cremona-säätiön hallituksen jäsenenä.
Kari on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Pekka Karttunen

Pekka Karttunen (15. helmikuuta 1879 Liperi – 30. tammikuuta 1948 Kuopio) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Karttusen vanhemmat olivat pienviljelijä Antti Karttunen ja Anna Lappalainen ja puoliso vuodesta 1919 Katri Pehkonen. Ministeri, vuorineuvos Osmo P. Karttunen oli heidän poikansa. Pekka Karttunen kävi kansakoulun ja suoritti Helsingissä yksityisen kauppakoulun kurssin 1906. Hän oli kauppias J. Kuokkasen palveluksessa kauppa-apulaisena ja liikkeenhoitajana Kuusjärvellä vuodesta 1891 ja Herman Saastamoisen kauppamatkustajana Kuopiossa 1911–1916.
Karttunen perusti johtaja Roinilan kanssa Savon Kauppa Oy:n vuonna 1916 ja hän oli sen osakkaana ja toimitusjohtajana 1916–1918 ja sen jälkeen Kuopion intendentuurin kassa- ja kirjanpito-osaston johtajana 1918. Vuonna 1918 Karttunen oli mukana perustamassa tukkuliike Nevala & Karttusta ja oli tämän yhtiön osakas ja toimitusjohtaja 1918–1934 kunnes liike lopetettiin 1934. Karttunen oli H. Saastamoinen & Pojat -yhtiön toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1934. Hän oli myös Oy H. Saastamoinen Ltd:n ja Saastamoisen Faneeri Oy:n johtokuntien jäsenenä sekä jäsenenä Pohjois-Savon Rautakauppa Oy:n, Kansalliskauppa Oy:n, Kallan Kirjakauppa Oy:n, Suomen Tukkukauppiaiden Liiton, Kuopion Uusi Kirjapaino Oy:n, Talo Oy Suojan ja muiden liikkeiden johtokunnissa sekä Tukkukunta r.l. ja Suomen Tukkukauppiaiden Oy:n hallintoneuvostoissa.
Kuopion rahatoimikamarin eli sittemmin kaupunginhallituksen jäsen Karttunen oli 1922–1934 ja Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1933, edustaen Kansallista Kokoomusta. Hänellä oli myös useita muita luottamustehtäviä. Karttunen oli muun muassa Kuopion kaupungin säästöpankin isännistön varapuheenjohtajana ja tilintarkastajana, Suomen Punaisen Ristin Kuopion piirin piirihallituksen rahastonhoitajana, Suomen Pankin Kuopion konttorin valvojana, Kuopion kauppakamarin työvaliokunnan jäsenenä sekä Kuopion Puhelinyhdistyksen ja Kuopion Kauppakoulun johtokuntien jäsenenä. Kauppaneuvoksen arvonimen Karttunen sai 1943.
NEC V800

| NEC V800> Perustietoja |
| --- | --- |
Kehittäjä:  NEC
Valmistaja:  NEC
Julkaistu:  1992
Arkkitehtuuri ja luokitus
Arkkitehtuurityyppi:  RISC
Osoiteavaruus:  32-bit
Tavujärjestys:  Little endian
NEC V800 on japanilaisen NEC Corporationin valmistama 32-bittinen RISC-suoritinperhe.
Suoritin tukee neljän gigatavun muistiavaruutta.
Renesas Electronics valmistaa nykyisin V850-mallisarjaa käytettäväksi autoteollisuudessa ja sulautetuissa järjestelmissä.
Mallisarjat

V805
V810
V820
V821
V830
V850
V851
Käyttökohteita

Käyttökohteita ovat muun muassa sulautetut järjestelmät ja pelikonsolit:
Nintendo Virtual Boy (V810)
NEC PC-FX (V810)
Ohjelmistotuki

UClinux on siirretty suorittimelle.
Paul von Etter (1861)

Ministerivaltiosihteerin apulaisen tehtävästä reserviin siirtynyt kenraalimajuri Paul von Etter (1913)
Paul von Etter (4. joulukuuta 1861 Pietari – 21. lokakuuta 1938 Helsinki) oli Venäjällä upseeriksi kouluttautunut ja palvellut sotilas ja virkamies, josta tuli vajaan kuukauden ajaksi myös Suomen armeijan kenraalimajuri.
Paul von Etter syntyi kenraaliluutnantti Sebastian Albrekt von Etterin ja Emilia von Jacobsonin ensimmäisenä lapsena 4. joulukuuta 1861. Von Etter  toimi paašina keisarin hovissa vuodesta 1865 ja kävi keisarin paašikoulua vuodesta 1873. Sieltä valmistuttuaan hän palveli ensin aliluutnanttina ja sitten vänrikkinä kenttätykistöprikaatissa vuodesta 1880. Nikolain yleisesikunta-akatemiassa von Etter opiskeli 1883–1884, mutta ei suorittanut loppututkintoa. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1887, alikapteeniksi 1895, kapteeniksi 1896 ja everstiksi 1898. Vuodesta 1902 von Etter oli keisarin kenttäkanslian rahastonhoitaja. Hän erosi tehtävästä 1906 kenraalimajurina ja keisarin hovin kunniatallimestarina. Von Etter toimi seuraavasta vuodesta keisarin kanslian virkamiehenä ja vuosina 1909–1913 Suomen ministerivaltiosihteerin apulaisena. Työskenneltyään vuosina 1914–1917 Venäjän Punaisen Ristin edustajana Suomessa hänestä tuli Suomen sisällissodan aikana Suomen Punaisen Ristin edustaja valkoisten päämajassa huhtikuussa 1918. Toukokuun 3. päivänä hänet merkittiin kenraalimajurina Suomen armeijan upseeriluetteloihin, mutta hän siirtyi reserviin jo toukokuun 29. päivä.
Paul von Etter edusti aatelissäädyssä sukuaan valtiopäivillä 1905–1906.
Paul von Etterin nuorempia veljiä olivat kenraalimajurit Johan Emil von Etter ja Nikolai. Nuorempi veli Alexander von Etter palasi vallankumousten jälkeen, kuten vanhemmat veljensäkin Paul, Johan Emil ja Nikolai, takaisin Suomeen.
Pekka Kasari

| Pekka Kasari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1966
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Orpo, Isokainalo
Aktiivisena:  1985–
Tyylilajit:  metalli
Soittimet:  rummut, lyömäsoittimet
Yhtyeet:  Stone, Amorphis, Road Crew, Ajattara, Demolisher
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Veli Pekka Kasari (s. 1966) on suomalainen rumpali. Hän soitti Stonessa yhtyeen koko uran ajan. Myöhemmin hän soitti Amorphis-yhtyeessä vuosina 1996 – 2002. Kasari on soittanut myös mm. Ajattarassa (taiteilijanimellä Orpo), Road Crewissa, Demolisherissa ja Pahuuden Prototyypissä.
Pethia atra

| Pethia atra> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Pethia
Laji::  atra
Kaksiosainen nimi
 Pethia atra  (Linthoingambi ja Vishwanath, 2007) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pethia atra on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Manipurin osavaltiossa, Intiassa. Se kasvaa yleensä noin 5,8 senttimetrin mittaiseksi. Lajin kuvasivat tieteelle Irengbam Linthoingambi ja Waikhom Vishwanath vuonna 2007. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin vaarantuneeksi.
Aiheesta muualla

FishBase
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pethia atra
Käännös suomeksi
Paul von Etter (1790)

Paul  von Etter (24. tammikuuta 1790 Pietari – 27. maaliskuuta 1878 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraaliluutnantti.
Paul von Etterin vanhemmat olivat Wienissä syntynyt Sebastian Etter ja Hedvig von Manstein ja puoliso vuodesta 1827 Johanna Tesche. Heidän pojistaan Sebastian Albrekt von Etteristä,  Nikolai Paul Karl von Etteristä ja Paul von Etteristä tuli kenraaleita, samoin kuin ensin mainitun kahdesta pojasta.
Von Etter tuli kanslistiksi Pietarin postiosastoon vuonna 1807. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Venäjän armeijan kenttäpostiosaston palvelukseen Suomeen. Kollegiregistraattorin arvon hän sai  1810 ja hänet nimitettiin kuvernementin sihteeriksi 1811. Tittelineuvoksen arvon von Etter sai  1812. Seuraavana vuonna hänet määrättiin apukapteeniksi 1. Suomen jääkärirykmenttiin, joskin hän palveli erikoistehtävissä Suomen kenraalikuvernöörin esikunnan sotilaskansliassa. Hänet siirrettiin alikapteenina Nisovan jalkaväkirykmenttiin 1813, mutta hän palveli kuitenkin tuolloin Suomen kenraalikuvernöörin adjutanttina. Von Etter ylennettiin kapteeniksi 1816, everstiluutnantiksi 1818 ja everstiksi 1822, jolloin hänestä tuli Lappeenrannan jalkaväkirykmentin pataljoonankomentaja.
Viipurin jalkaväkirykmenttiin von Etter siirrettiin toukokuussa 1824 ja nimitettiin rykmentin komentajaksi marraskuussa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1829 ja määrättiin 15. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi ja seuraavana vuonna 21. eli myöhemmän 19. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi. Hän toimi samalla Helsingin kaupungin komendanttina. Vuonna 1835 von Etter siirtyi uudelleen muodostetun 21. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1840 ja eron sotapalveluksesta hän sai tammikuussa 1843.
Von Etter aateloitiin 1843 ja hänen sukunsa merkittiin samana vuonna Suomen ritarihuoneeseen aatelissukuna numero 210.
Paul von Hase

| Paul von Hase |
| --- | --- |
 Paul von Hase vuonna 1941
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1885  Hannover, Saksa
Kuollut: 8. elokuuta 1944 (59 vuotta)  Plötzenseen vankila, Berliini, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1905–1944
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraalimajuri
Paul von Hase (24. heinäkuuta 1885 Hannover – 8. elokuuta 1944 Berliini) oli saksalainen upseeri ja Berliinin kaupunginkomendantti toisen maailmansodan aikana natsi-Saksassa. Hän osallistui sodassa Puolan ja Ranskan valtauksiin. Arvoltaan hän oli kenraalimajuri. Hase otti osaa heinäkuun 20. päivän salaliittoon yhdessä Claus von Stauffenbergin ja toisten kanssa. Salaliiton epäonnistuttua hänet vangittiin, tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin Plötzenseen vankilassa.
Paul von Hase oli teologi Dietrich Bonhoefferin ja tämän sisarusten serkku.
Nantong

| Nantong (南通市) |
| --- | --- |
 Näkymä Hao-joelta

 Nantong
 Koordinaatit: 31°59′0″N, 120°54′0″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Jiangsu
Korkeus:  2 m
Väkiluku (2016)  (Arvio):  7 302 000
Aikavyöhyke:  UTC+8
Lempinimi::  "Joen ja meren helmi"
 
 nantong.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nantong on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Jiangsun maakunnassa. Vuoden 2016 arvioiden mukaan siellä oli 7,302 miljoonaa asukasta.
Maantiede

Nantong sijaitsee Jangtsejoen suun pohjoisrannalla Jiangsun maakunnan itäosissa. Kaupungin liikenneyhteyksiä parantavat useat kanavat.