stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
7. SS-vapaaehtoisvuoristodivisioona Prinz Eugen

| 7>  SS-vapaaehtoisvuoristodivisioona Prinz Eugen |
| --- | --- |
 Divisioonan tunnus
Toiminnassa:  1942–1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Waffen-SS
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Arthur Phleps (1942–1943)  Karl Reichsritter von Oberkamp (1943–1944)  Otto Kumm (1944–1945) August Schmidthuber (1945)
7. SS-vapaaehtoisvuoristodivisioona Prinz Eugen (saks. 7.SS-Freiwilligen-Gebirgs-Division Prinz Eugen) oli toisen maailmansodan aikana Saksan Waffen-SS:ään kuulunut sotilasyksikkö.
Divisioonaan värvättiin etnisiä saksalaisia (Volksdeutsche) Baanaatista (Kroatia, Serbia) ja Transilvaniasta (Unkari, Romania).
Vuonna 1942 muodostettu divisioona toimi poliisiyksikkönä Jugoslavian alueella.
Perustaminen

Divisioonaan kerättiin joulukuun 1942 loppuun mennessä 21 102 miestä. Se perustettiin 1. maaliskuuta 1942 ja nimettiin 1600–1700-lukujen taitteessa turkkilaisia vastaan taistelleen itävaltalaisen kenraali prinssi Eugen Savoijilaisen mukaan. Yksikkö koostui aluksi vapaaehtoisista etnisistä saksalaisista lähinnä Serbian ja Kroatian alueilta, mutta myös Romaniasta ja Unkarista. Kun alueilta alettiin värvätä miehiä, myös Prinz Eugen otti vastaan värvättyjä. Se varustettiin täysin vallatuilta alueilta sotasaaliiksi saadulla materiaalilla, kuten ranskalaisilla kevyillä panssarivaunuilla ja tšekkiläisillä konekivääreillä.
Sotatoimet

Divisioonan käyttötarkoitus oli turvata Saksan valtaamat alueet lähinnä Balkanilla. Se taistelikin toistuvasti Titon ja Draža Mihailovićin johtamia partisaaneja vastaan Jugoslaviassa syksyyn 1944 saakka. Puna-armeijan edettyä Balkanille Prinz Eugen siirtyi taistelemaan neuvostoliittolaisia ja bulgarialaisia yksiköitä vastaan. Tällöin divisioona suojasi 350 000 saksalaisen vetäytymistä Kreikasta.
Loppuvuoden 1944 puna-armeija ajoi divisioonaa länteen pitkin Jugoslaviaa aiheuttaen sille kovia tappioita. Toinen alueella ollut SS-divisioona Skanderbeg kärsi niin suuria tappioita, että sen jäännökset sulautettiin Prinz Eugenin 14. rykmenttiin, joka sai puolestaan sai kunnianimen Skanderbeg.
Tammikuussa 1945 divisioona taisteli jälleen Titon partisaaneja ja myös puna-armeijaa vastaan. Se joutui vetäytymään aina Kroatiaan, jossa se sai hetkellisesti pidettyä asemat huhtikuun lopulla. Toukokuun alussa Prinz Eugen vetäytyi Sloveniaan, jossa se antautui Jugoslavian joukoille 11. toukokuuta 1945.
Sotarikokset

Prinz Eugenia syytettiin ”syyllistymisestä joihinkin toisen maailmansodan pahimmista sotarikoksista”.
Toukokuussa 1943 operaatio Mustan aikana divisioona valtasi Niksicin piirikunnan Montenegrossa. Divisioonan SS-miehet murhasivat aseettomia siviilejä, polttivat taloja ja ryöstivät koteja ja tuhosivat kokonaisia kyliä kiduttaen ja murhaten miehiä, naisia ja lapsia. Kokonaisia perheitä poltettiin talojensa mukana. 121 siviiliä, lähinnä naisia tapettiin. Mukana oli myös 29 6-14-vuotiasta lasta ja 30 60–92-vuotiasta.
Maaliskuussa 1944 Prinz Eugen valtasi Otokin, Conjin, Rudan ja Dolac Dolnjin kylät. Kaikki 834 asukasta teurastettiin ja heidän ruumiinsa poltettiin, kuten myös yli 500 taloa.
Yksiköstä käytetyt nimet

Freiwilligen-Gebirgs-Division
SS-Freiwilligen-Division Prinz Eugen
SS-Freiwilligen-Gebirgs-Division Prinz Eugen
7. SS-Freiwilligen-Gebirgs-Division Prinz Eugen
Komentajat

SS-Obergruppenführer Arthur Phleps (30. tammikuuta 1942 – 15. toukokuuta 1943)
SS-Brigadeführer Karl Reichsritter von Oberkamp (15. toukokuuta 1943 – 30. tammikuuta 1944)
SS-Brigadeführer Otto Kumm (30. tammikuuta 1944 – 20. tammikuuta 1945)
SS-Brigadeführer August Schmidthuber (20. tammikuuta 1945 – 8. toukokuuta 1945)
771 Naval Air Squadron

771 Naval Air Squadron (771 NAS) on Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien Culdrosen lentotukikohtaan sijoitettu lentolaivue, joka on ensimmäisen kerran perustettu 1939. Nykyään laivueen päätehtävänä on etsintä- ja pelastuspalvelu sekä kouluttaminen.
Ensimmäinen laivue

Numeroimaton FRU-laivue (engl. Fleet Requirement Unit) perustettiin 11. elokuuta 1938 Lee-on-Solentissa, minkä tehtävänä oli toimia maalinhinaus ja koulutustehtävissä eri laivueiden tukena. Se nimettiin 771 Naval Air Squadroniksi Portlandissa 24. toukokuuta 1939, jolloin sen kalustona oli 14 Swordfish-torpedokone ja muutama Walrus-lentovene. Laivueessa oli kaksi lentuetta X ja Y, joista ensin mainitusta muodostettiin 28. syyskuuta 772 Naval Air Squadron. Laivueen Swordfishit toimivat tämän jälkeen RNAS Hatstonissa ja pieni osa RNAS Abbotsinchissä. Laivue vastaanotti kalustokseen Henley, Skua ja Roc-koneita. Uusi X-lentue perustettiin RNAS Donibristleen, kunnes siitä muodostettiin 770 Naval Air Squadron 1. tammikuuta 1941.
Laivue vastaanotti ensimmäisen helikopterinsa syyskuussa 1945, jolloin siitä tuli laivaston ensimmäinen helikopterilaivue. Laivue lakkautettiin elokuussa 1955, kun se liitettiin 703 laivueeseen muodostettaessa uutta 700 laivuetta.
Toinen laivue

771 laivue perustettiin 1961  RNAS Portlandissa uudelleen etsintä- ja pelastuslaivueeksi sekä helikoptereiden koelentolaivueeksi kalustonaan Westland Whirlwind HAR.3 helikopterit. Laivue lakkautettiin 1964 nimenmuutoksella 829 laivueeksi.
Kolmas eli edelleen palveluksessa oleva laivue

771 laivue perustettiin kolmannen kerran kesäkuussa 1967 RNAS Portlandissa kalustonaan Whirlwindit. Laivueen kalustoksi vaihdettiin marraskuusta 1969 alkaen Westland Wessex helikopterit.
Laivue siirrettiin syyskuussa 1974 RNAS Culdroseen, mutta kuusi sen Wessexeistä jäi Portlandiin muodostetulle 772 laivueelle. Wessex HAS.1:t korvattiin 1979 kahdella turbiinimoottorilla varustetuilla HU.5 malleilla. Laivueeseen liitettiin 1985 707 laivueen kalusto, kun sen tehtäviä laajennettiin Commando helikopterikoulutukseen.
Laivueen kalusto vaihtui lokakuussa 1987 Westland Sea King HAS.5 helikoptereiksi, jolloin sille luotiin joka sään pelastuskyky. Helikopterit päivitettiin myöhemmin HAR.5 versioiksi. Sille siirrettiin heinäkuussa 2001 sukellusveneidentorjuntaan erikoistuneille lentäjille ja tähystäjille suunnattu täydennyslentokoulutus sekä Sea King -kaluston tyyppikoulutus.
Aiheesta muualla

laivueen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Islantilaisnaisten vuoden 1975 lakko

Lakon on nähty edistäneen Vigdís Finnbogadóttirin valintaa presidentiksi vuonna 1980.
Islantilaisnaisten vuoden 1975 lakko (isl. Kvennafrídagurinn) oli perjantaina 24. lokakuuta 1975 järjestetty naisten mielenosoitus ja työtaistelu.
Lakon tarkoituksena oli ”osoittaa naisten korvaamatonta työtä Islannin taloudelle ja yhteiskunnalle” sekä ”protestoida palkkaeroja ja epäoikeudenmukaisia ​​työllisyyskäytäntöjä.” Ennen lakkoa naiset ansaitsivat alle 60 prosenttia miesten ansiosta. 24. lokakuuta 1975 islantilaiset naiset eivät menneet palkkatyöhönsä eivätkä tehneet kotitöitä tai lastenhoitoa kotona. 90 prosenttia Islannin naisista osallistui, mukaan lukien naiset maaseutuyhteisöissä. Kalatehtaat suljettiin, koska monet tehtaiden työntekijöistä olivat naisia.
Lakkopäivän aikana 25 000 Islannin 220 000 asukkaasta kokoontui Islannin pääkaupungin Reykjavíkin keskustaan ​​mielenosoitukseen. Naiset kuuntelivat mielenosoituksissa puhujia, lauloivat ja keskustelivat keskenään siitä, mitä voitaisiin tehdä sukupuolten tasa-arvon saavuttamiseksi Islannissa. Puhujia oli paljon, muun muassa kotiäiti, kaksi kansanedustajaa, naisliikkeen edustaja ja naistyöläinen. Päivän viimeisen puheen piti vähäpalkkaisten naisten ammattiliiton edustaja.
Työnantajat valmistautuivat päivään ilman naisia ​​ostamalla makeisia, kyniä ja paperia viihdyttääkseen lapsia, jotka heidän isänsä toivat töihin, ja lisäksi makkarat myytiin loppuun monista kaupoista sinä päivänä.
Lakon on nähty edistäneen Vigdís Finnbogadóttirin valintaa maan presidentiksi muutama vuosi myöhemmin.
Käännös suomeksi
892 Naval Air Squadron

| 892 Naval Air Squadron |
| --- | --- |
 Laivueen tunnus
Toiminnassa:  1942-1943 1945-1968 1969-1978
Valtio:   Yhdistynyt kuningaskunta
Puolustushaarat:  merivoimat
Aselajit:  tukialuslentolaivue
Rooli:  hävittäjätorjunta
Osa joukkoa:  Ison-Britannian laivaston ilmavoimia
Koko:  laivue
Kalusto:  Grumman F4F Wildcat Grumman F6F Hellcat De Havilland Sea Venom De Havilland Sea Vampire De Havilland Sea Vixen Phantom FG.1
Motto:  Venamur ut necemus
Sodat ja taistelut:  Atlantti 1943
892 Naval Air Squadron (892 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue, joka perustettiin ensimmäisen kerran 1942. Se lakkautettiin kolmasti, joista viimeksi 1978. Se on ainoa Britannian laivaston ilmavoimien laivueista, jonka kalustona olivat Phantom II -hävittäjät.
Palvelus

Laivue perustettiin hävittäjälaivueena 15. heinäkuuta 1942 kalustonaan kuusi Martlet IV -hävittäjää Norfolkissa Virginiassa. Laivue oli alun perin suunniteltu sijoitettavaksi HMS Trackerille, mutta laivue siirrettiin joulukuussa HMS Battlerille kuljetettavaksi Britteinsaarille. Helmikuussa 1943 laivue oli HMS Archerilla suojaamassa saattueita ja sen vahvuus oli kesäkuussa enää kolme konetta. Jäljellä olevat koneet siirrettiin 819 laivueeseen ja laivue lakkautettiin 11. elokuuta 1943 HMS Archerilla.
Laivue perustettiin uudelleen 1. huhtikuuta 1943 Eglintonissa kalustonaan kuusitoista Grumman F6F Hellcat IINF -hävittäjää. Dremissä pidetyn yöhävittäjäkoulutuksen jälkeen laivue siirrettiin HMS Oceanille joulukuussa. Välimerellä purjehduksen päätyttyä laivue lakkautettiin 19. huhtikuuta 1946 Gosportissa.
Laivue perustettiin uudelleen joka sään hävittäjälaivueena 4. heinäkuuta 1955 Yeoviltonissa kalustonaan kahdeksan Sea Venom FAW.21 -konetta. Laivue siirrettiin tammikuussa 1956 HMS Albionille, jonka mukana se lähti Välimerelle ja Kauko-Itään. Laivue palasi Britteinsaarille toukokuussa. Heinäkuussa laivue siirrettiin Maltalle, mistä se kuukautta myöhemmin siirtyi HMS Eaglelle osallistuakseen Egyptin vastaisiin sotatoimiin Suezin kriisissä. Laivueen koneet hyökkäsivät muun muassa lentokentille. Laivue sulautettiin 893 laivueeseen joulukuussa sen ollessa edelleen HMS Eaglellä.
Laivue perustettiin uudelleen 700 laivueen Y lentueesta 1. heinäkuuta 1959 Yeoviltonissa kalustonaan kaksitoista Sea Vixen FAW.1 -hävittäjää. Neljästä koneesta muodostettiin marraskuussa kuitenkin erillinen B lentue, josta tehtiin koelentolaivue testattaessa Firestreak-ohjusta. A lentue siirrettiin maaliskuussa 1960 HMS Ark Royalille ja se lähti Välimerelle harjoituksiin. Elokuussa lentueet jälleen yhdistettiin. Britteinsaarille palattuaan laivue siirrettiin lokakuussa HMS Victoriousille harjoituksen loppuosan ajaksi, kunnes vuoden vaihteessa laivue aloitti aluksen mukana matkan Kauko-Itään. Laivue palasi Britteinsaarille joulukuussa 1961.
Toukokuussa 1962 laivue siirtyi HMS Hermekselle Kauko-Itään suuntautuneelle matkalle, mistä laivue palasi hetkeksi Britteinsaarille ennen uutta matkaa itään joulukuussa 1963 HMS Centaurilla. Heinäkuusta 1965 alkaen laivue oli maissa Yeoviltonissa lähes vuoden ja se varustettiin joulukuusta alkaen kahdellatoista Sea Vixen FAW.2 -koneella. Laivue siirtyi syyskuussa 1966 kalustoineen HMS Hermekselle, jonka mukana se lähti Kauko-Itään seuraavana vuonna. Laivue lakkautettiin 4. lokakuuta 1968 Yeoviltonissa.
Yeoviltonissa laivue perustettiin uudelleen 31. maaliskuuta 1969 kalustonaan Phantom FG.1 -koneet käyttäen runkona 700 laivueen P lentuetta. Laivue teki lukuisia matkoja HMS Ark Royalilla  ollen Välimerellä 1971-1972 sekä vieraillen Karibialla ja Yhdysvalloissa vuosina 1975, 1976 ja 1978. Laivue lakkautettiin 15. joulukuuta 1978.
Päälliköt

Laivueenpäällikköinä olivat:
French, R. G. 15. heinäkuuta - 13. joulukuuta 1942
Firth, K. 13. joulukuuta 1942 - 1. maaliskuuta 1943
Large, J. G. 1. maaliskuuta - 1. elokuuta 1943
Armour, J. O. 1.-19. huhtikuuta 1945
Petrie, M. H. J. 4. heinäkuuta 1955 - 27. marraskuuta 1956
Ferguson, W. A. M. 27. marraskuuta -26. joulukuuta 1956
Petrie, M. H. J. 1. heinäkuuta 1959 - 18. huhtikuuta 1960
Hamilton, D. M. A. H. 18. huhtikuuta 1960 - 1. kesäkuuta 1961
Gray, A. 1. kesäkuuta 1961 - 8. huhtikuuta 1963
Blake, I. F. 8. huhtikuuta 1963 - 17. elokuuta 1964
Trounsen, E. J. 17. elokuuta 1964 - 25. elokuuta 1965
Young, B. G. 24. elokuuta - 8. marraskuuta 1965
Anderson, J. N. S. 8. marraskuuta 1965 - 19. toukokuuta 1967
Idiens, S. 19. toukokuuta 1967 - 4. lokakuuta 1968
Davies, B. 31. maaliskuuta 1969 - 2. lokakuuta 1970
Kerr, N. H. 2. lokakuuta 1970 - 7. heinäkuuta 1972
Hunneyball, C. R. 7. heinäkuuta 1972 - 7. tammikuuta 1974
Peppe, W. L. T. 7. tammikuuta 1974 - 10. joulukuuta 1975
Drake, H. S. 10. joulukuuta 1975 - 31. maaliskuuta 1977
Harris, N. R. 31. maaliskuuta - 4. lokakuuta 1977
Ellis, J. E. 4. lokakuuta 1977 - 15. joulukuuta 1978
816 Naval Air Squadron

| 816 Naval Air Squadron |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1939-1948 1848 -
Valtio:   Yhdistynyt kuningaskunta  Australia
Puolustushaarat:  Laivasto
Aselajit:  ilmavoimat
Rooli:  torpedopommittajatiedustelulaivue
Osa joukkoa:  Fleet Air Arm
Koko:  laivue
Kalusto:  Fairey Swordfish Supermarine Seafire Grumman Wildcat Fairey Barracuda Fairey Firefly
Motto:  Imitate the action of the tiger
Sodat ja taistelut:  Norja 1940 Narvik 1940 Maltan saattueet 1941 Välimeri 1941 Atlantti 1943 Jäämeri 1944 Normandia 1944
Vuosipäivät:  ei
816 Naval Air Squadron (816 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue toisessa maailmansodassa. Laivue siirrettiin sodan jälkeen Australian laivaston ilmavoimille, jossa se palvelee tänäkin päivänä kalustonaan S-70 Seahawk helikopterit.
Palvelus > Australian laivasto

Laivue perustettiin uudelleen 24. elokuuta 1948 RNAS Eglingtonissa kalustonaan Fairey Firefly AS.5 -koneet ja päällikkönään komentajakapteeni C. R. J. Coxon. Laivue muodosti yhdessä laivueen 805 kanssa Australian laivaston lentotukialus HMAS Sydneyn 20. Tukialuslentorykmentin, joka siirrettiin 15. helmikuuta 1949 alukselle koulutettavaksi. Se lähti 12. huhtikuuta kohti Australiaa, jonne saavuttiin 25. toukokuuta.
Laivue siirrettiin maihin Nowran lentotukikohtaan (HMAS Albatros), joka oli Australian laivaston ensimmäinen maatukikohta. Se palasi lentotukialukselle tammikuun puolessa välissä 1951, mistä se palasi huhtikuussa Nowraan. Laivue liitettiin kesäkuussa 1953 HMAS Vengeancelle yhdessä laivueen 805 kanssa. Se ei palvellut aluksen kannella kuin lyhyitä hetkiä ennen lakkauttamistaan 27. huhtikuuta 1955 Nowrassa.
Laivue perustettiin uudelleen 15. elokuuta 1955 Culdrosessa kalustonaan seitsemän Fairey Gannet AS.1 sukellusveneentorjuntakonetta. Laivue siirrettiin helmikuussa 1956 HMAS Melbournella Australiaan, jonne saavuttiin 23. huhtikuuta. Siihen liitettiin heinäkuussa 1964 lentue de Havilland Sea Venom FAW.53 joka sään hävittäjiä. Se lakkautettiin 25. elokuuta 1967 Nowrassa.
Laivue perustettiin 10. tammikuuta 1968 Nowrassa kalustonaan neljätoista Grumman S-2E Trackeriä, jotka olivat 21. marraskuuta 1967 saapuneet Australiaan HMAS Melbournen mukana. Australian laivastossa otettiin pian perustamisen jälkeen käyttöön Yhdysvaltain laivaston yksiköiden etuliitteet, jolloin laivueen nimeksi vaihtui VS816 (kiinteä siipisin ilmaa raskaammin aluksin varustettu sukellusveneentorjuntayksikkö).
Pääosa laivueen ja sen sisarlaivueen VC851:n Trackereistä tuhoutui 4. joulukuuta 1976 hangaaripalossa Nowrassa. Kolmea lukuun ottamatta kaikki joko tuhoutuivat tai tulivat korjauskelvottomiksi. Paloon syylliseksi todettiin 19-vuotias henkisesti sairas laivueenjäsen. Tilannetta paransi se, että kuusi Trackeria oli tilattu lokakuussa hieman ennen paloa ja niiden toimituksen piti käynnistyä joulukuussa. Laivue lakkautettiin 2. heinäkuuta 1982 perustamispaikassaan.
Laivue perustettiin 9. helmikuuta 1984 Nowrassa nimellä HU816 kalustonaan Westland Wessex helikopterit. Laivue sijoitettiin HMAS Tobrukille. Se lakkautettiin 30. kesäkuuta 1987, jolloin se palautti kalustonsa laivueelle 723. Laivueen perustamista pidettiin todennäköisenä 1988, jolloin sen kalustona olisivat olleet Sikorsky S-70B Seahawk helikopterit, mutta sen sijaan perustettiin koulutusyksikkö (engl. Seahawk Introduction and Transition Unit, SITU). Koulutusyksikön toiminta keskeytettiin Irakin sodan vuoksi 2. elokuuta 1990.
Laivue perustettiin (virallisesti) uudelleen 23. heinäkuuta 1992 Persian lahdella HMAS Canberran ja HMAS Darwinin kannella olleista lentueista. Laivueen kalustona olivat S-70B-2  Seahawkit. Laivue palvelee edelleen lentueittain Adelaide-luokan ohjusfregateilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fairey Gannet HMAS Melbournen kannella 1958
S2G Tracker laskeutuu HMAS Melbournelle
816 laivueen S-70B-2 Seahawk
Carl Johan Hartman

| Carl Johan Hartman |
| --- | --- |
 Carl Johan Hartman
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. huhtikuuta Gävle
Kuollut: 28. elokuuta 1849 (59 vuotta) Tukholma
Kansalaisuus:  Ruotsi
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kasvitiede
Carl Johan (Johann) Hartman (14. huhtikuuta 1790 Gävle – 28. elokuuta 1849 Tukholma) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja lääkäri.
Hartman valmistui lääkäriksi 1820-luvulla ja toimi lääkärinä ensin Tukholman lähellä Ulriksdalissa ja myöhemmin Eskilstuna sekä Gävlessä. Hartmanin kasvitieteellinen pääteos oli Handbok i Skandinaviens flora, innefattande Sveriges och Norges växter till och med mossorna; med inledning, afhandlande grunderna för botanikens studium (1820, yhdestoista painos 1879). Teoksen kuusi viimeisintä painosta julkaisi hänen poikansa Carl Hartman, joka oli myös kasvitieteilijä.
Hartmanin auktorilyhenne on Hartm.. Hän on kuvannut tieteelle uutena taksonina muun muassa pussikämmekän (Coeloglossum) suvun.
A134

A134 (Avtodoroga-134) on merkittävä itä–länsi-suuntainen maantie Karjalan tasavallassa. Se alkaa Pietarin ja Murmanskin välisen M18-valtatien Sumskin kohdalta ja päättyy Rukajärven ja Tiiksin kautta Repolaan Mujejärven piirissä. Tien pituus on 118 km. Tie ylittää Pietarin ja Kostamuksen välisen radan noin 50 km ennen Repolaa.
Tiestä erkanee luoteeseen Kostamukseen ja Kuhmoon johtava maantie. Tätä reittiä on käytetty muun muassa puunkuljetukseen ja Segežan säkkipaperitehtaan vientikuljetuksiin.
Tämä yhteys Kostamuksen kautta on yksi harvoista poikkiteistä Murmanskin valtatieltä Vartiuksen raja-asemalle.
Tämä kulkuneuvo Mujejärveltä lienee suunniteltu tälle tielle
Reitti

Kotškoma
Sumski ( → M18 Kantalahti / Petroskoi)
→ Mustakoski - Tšornyi Porog
→ Perttijärvi - Pertozero
→ Rukajärvi -  Rugozero
Tiiksi - Tikša
→ Kostamuslähde?
→ Mujejärvi - Mujezerski
Omelia - Jemeljanovka
Repola - Reboly.
A129

A129 on Värtsilän ja Pietarin välinen maantie. Tie yhtyy tiehen A122:n Pietarin pohjoispuolella. Sen kokonaispituus 325 km. Sortavalan ja Käkisalmen välinen osuus on 135 km ja Käkisalmi-Pietari 140 km. Tie ylittää Vuoksen Kiviniemen sillan kautta. Sortavalan ja Käkisalmen välillä tie seurailee Laatokan länsirantaa, jossa sen on hyvin mutkainen ja mäkinen, siinä on paljon jyrkkiä mutkia, laskuja ja nousuja. Maisemallisesti hyvin arvokas tieosuus. Tie ylittää Karjalan Tasavallan ja Leningradin alueen välisen rajan Hiitolan lähistöllä.Tietä on peruskorjattu, oikaistu ja rakennettu uusia eritasoliittymiä Hiitolan kohdalla  vuonna 2014.
Tiereitti

Värtsilä (raja-asema)
Sortavala
Lahdenpohja
Kurkijoki
Käkisalmi
Pyhäjärvi
Kiviniemi, ven. Losevo (silta)
Rautu
Lempaala
A122 (risteys)
Pietari
A130

A130 on Karjalan tasavallassa Aunuksen kaupungista luoteeseen Sortavalaan johtava 205 km pitkä maantie. Tie erkanee Aunuksessa Pietarin ja Murmanskin välisestä Kuolan valtatiestä (M18), seuraa Laatokan rantaa luoteeseen Sortavalan pohjoispuolelle, jossa se risteytyy tiehen A129, jota pitkin tie jatkuu Sortavalaan tai  52 km pohjoiseen Värtsilän rajanylityspaikalle.
Matkailutienä tunnetun,  Petroskoista Värtsilän kautta Skandinaviaan johtavan Sinisen tien reitti seuraa A130-tietä sen läntisellä osuudella Impilahden Leppäsillasta Värtsilään.  Valtakunnanrajalla tie liittyy Suomen valtatie 9:ään (Niirala - Kuopio - Turku).
Tiereitti

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  M18  Aunus  Putilitsa  Riipuskala  Kapšoila  Alavoinen  Bolšakovo  Eroila  Kotsila  Tuulos  |   |  Vitele  Rajakontu  Räimälä  Salmi  Uuksu  Pitkäranta → A131 Suojärvi  Koirinoja  Leppäsilta  Sumeria  Impilahti  |   |  Metsäkylä  Kerisyrjä  Läskelä  Rautalahti  Kirjavalahti  ←→ A129 Sortavala ja Värtsilä  |
James Gamble (yrittäjä)

James Gamble
James Gamble (3. huhtikuuta 1803 lähellä Enniskilleniä – 29. huhtikuuta 1891 Cincinnati) oli irlantilaissyntyinen, vuodesta 1819 lähtien Yhdysvalloissa asunut saippuanvalmistaja. Hänet tunnetaan yhtenä Procter & Gamblen perustajista.
Gamble syntyi vanhimpana George Gamblen ja tämän vaimon Mary Norrisin kuudesta lapsesta. Koko perhe muutti vuonna 1819 Yhdysvaltoihin, jossa isä toimi metodistisaarnaajana ja harjoitti puutarhataloutta. Gamble sairastui vakavasti matkan aikana, mutta toipui ja aloitti harjoittelun saippuanvalmistajana. Vuosina 1828–1829 hän aloitti oman liiketoimintansa. Vuodesta 1837 lähtien hän teki yhteistyötä kynttiläntekijä William Procterin kanssa. Gamblen ja Procterin yhteistyössä valmistamien tuotteiden myyntiä edisti rautatieverkoston laajeneminen. Vuonna 1859 myynti ylitti jo miljoonan dollarin rajapyykin. Gamble ja Procter toimittivat Unionin armeijalle saippuaa ja kynttilöitä Yhdysvaltain sisällissodan aikana.
Gamble meni 21. maaliskuuta 1833 naimisiin Elizabeth Ann Norrisin (k. 1888) kanssa. Pariskunnalle syntyi yhteensä seitsemän poikaa ja kolme tytärtä. Yksi pojista ja yksi tyttäristä kuolivat lapsuudessaan. Gamblen vanhin poika James Norris Gamble (1836–1932) laajensi ja monipuolisti huomattavasti liiketoimintaa, jota hänen isänsä oli ollut aloittamassa.
Saint-Sauveur-sur-Tinée

| Saint-Sauveur-sur-Tinée |
| --- | --- |
 Näkymä kunnan keskustasta
 vaakuna
 Saint-Sauveur-sur-Tinée
 Koordinaatit: 44°05′05″N, 7°06′20″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Provence-Alpes-Côte d’Azur
Departementti:  Alpes-Maritimes
Arrondissementti:  Nizza
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32,3 km²
Väkiluku (2021):  301 
 – Väestötiheys:  9 as./km²
Kunnan numero:  06129
 
 Kunnan kotisivut 
Saint-Sauveur-sur-Tinée on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee Tinéejoen varrella, noin 60 kilometriä Nizzan kaupungista pohjoiseen.
Saint-Michelin kirkko
Kunnan keskustassa oleva Saint-Michelin kirkko on rakennettu 1200- ja 1400-luvuilla. Se lisättiin historiallisten monumenttien luetteloon vuonna 1939.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Sauveur-sur-Tinée Wikimedia Commonsissa
James Gamble

James Gamble on ollut seuraavien henkilöiden nimi:
James Gamble (1803–1891), Procter & Gamblen perustaja
James Gamble (1809–1883), yhdysvaltalainen poliitikko
James Sykes Gamble (1847–1925), brittiläinen kasvitieteilijä
James Gamble (1995–2015), yksi Halifaxin joukkomurhasuunnitelman tekijöistä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”James Gamble”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
J. B. S. Haldane

| J>  B. S. Haldane.John Burdon Sanderson Haldane |
| --- | --- |
 J. B. S. Haldane
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Burdon Sanderson Haldane
Syntynyt: 5. marraskuuta 1892 Oxford, Englanti
Kuollut: 1. joulukuuta 1964 (72 vuotta) Bhubaneswar, Intia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Oxfordin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Frederick Gowland Hopkins
Oppilaat:  John Maynard Smith
Tutkimusalue:  Biologia
Tunnetut työt:  Populaatiogenetiikka Entsyymi
Palkinnot:  Darwin Medal (1952)
John Burdon Sanderson Haldane (5. marraskuuta 1892 – 1. joulukuuta 1964) oli brittiläinen geneetikko ja evoluutiobiologi. Hän oli Ronald Fisherin ja Sewall Wrightin ohella yksi populaatiogenetiikan keksijöistä.
Haldane otti ensimmäisenä käyttöön sanan klooni vuonna 1963 puheessaan Biological Possibilities for the Human Species of the Next Ten-Thousand Years.