stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brittiläinen lippulause

Brittiläisen lippulauseen mukaan punaisten neliöiden pinta-alojen summa on yhtä suuri kuin sinisten neliöiden pinta-alojen summa.
Brittiläinen lippulause on Euklidisen geometrian lause.  Lauseen mukaan, kun valitaan piste P suorakulmion ABCD sisältä, pisteen P ja suorakulmion vastakkaisten kulmien välisten etäisyyksien neliöiden summa on yhtä suuri kuin toisen kahden suorakulmion vastakkaisen kulman ja pisteen P välisten etäisyyksien neliöiden summa.
Yhtälönä siis:
Lause pätee myös suorakulmion ulkopuolisiin pisteisiin, ja vielä yleisemmin Euklidisessa avaruudessa olevan pisteen etäisyyksiin avaruudessa olevan suorakulmion kulmiin. Tällöin todistus on vaikeampi havainnollistaa.
Todistus

Piirretään pisteestä P suorakulmion sivujen AB, BC, CD ja AD kanssa kohtisuorassa olevat suorat. Merkitään suorakulmion sivuja leikkaavat kohdat pisteillä w, x, y ja z, vieressä olevaa kuvaa vastaavilla tavoilla. Huomataan, että muodostuu suorakulmainen kolmio AwP, ja wP = Az.
Nyt Pythagoraan lauseen mukaan,
AP^{2}=Aw^{2}+wP^{2}=Aw^{2}+Az^{2}
Näin voimme laskea pisteen P ja suorakulmion kolmen muun kulman välisten etäisyyksien neliöt:
PC^{2}=wB^{2}+zD^{2},
BP^{2}=wB^{2}+Az^{2}, ja
PD^{2}=zD^{2}+Aw^{2}.
Täten:
Nimi

Lauseen nimi tulee siitä, kun piirretään pisteestä P viivat suorakulmion kulmiin sekä todistuksessa käytettävät suorakulmion sivujen kanssa kohtisuorat viivat, lopputulos muistuttaa joidenkin mielestä Yhdistyneen kuningaskunnan lippua.
Todistuksen kuva
Yhdistyneen kuningaskunnan lippu.
Broadcasting House

Broadcasting Housen pääsisäänkäynti.
Broadcasting House on vuonna 1932 valmistunut rakennus, joka toimii Britannian yleisradioyhtiö BBC:n pääkonttorina. Rakennusta on valmistumisen jälkeen laajennettu useaan otteeseen, ja viimeisin laajennus valmistui vuonna 2005. Viimeisimmän laajennuksen jälkeen uutta laajennusosaa on kutsuttu myös nimellä new Broadcasting House ja vanhaa osaa nimellä old Broadcasting House.
Alkuperäinen rakennus on Grade II* -luokan suojelukohde. Vastapäätä rakennusta on All Souls Church -kirkko.
Populaarikulttuurissa

BBC:n 2014–2017 tuottama sarja W1A sijoittui lähes kokonaan Broadcasting Houseen. Sarjan nimi johtui rakennuksen postinumerosta, joka on W1A 1AA.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Broadcasting House Wikimedia Commonsissa
Bobby Julich

| Bobby Julich |
| --- | --- |
 Bobby Julich vuoden 2010 Kalifornian ympäriajossa
Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert Julich
Syntynyt: 18. marraskuuta 1971 (ikä 52)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pyöräilijä
Lempinimi:  Bobby J
Pituus:  181 cm
Paino:  72 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  aika-ajon erikoismies, mäkimies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
1988–1991:  Yhdysvaltain maajoukkue
Ammattilaisjoukkue(et)
1992 1994 1995–1996 1997–1999 2000–2001 2002–2003 2004–2008:  Spago Chevrolet Motorola Cofidis Crédit Agricole Telekom Team CSC
Suurimmat voitot
 Ranskan ympäriajo joukkueaika-ajoetapin voitto (2001) Italian ympäriajo joukkueaika-ajoetapin voitto (2006) Muut etappikilpailut Pariisi–Nizza (2005) Eneco Tour (2005) Critérium International (1998, 2005) 
 Tiedot päivitetty: 4. syyskuuta 2022 
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten maantiepyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten maantiepyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten maantiepyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | miesten aika-ajo |  |
Bobby Julich kilpailemassa vuonna 2005.
Robert "Bobby" Julich (s. 18. marraskuuta 1971 Corpus Christi, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt maantiepyöräilijä. Hän sijoittui kolmanneksi Ranskan ympäriajossa vuonna 1998. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti alun perin pronssia aika-ajossa, mutta nousi myöhemmin hopeamitalistiksi kun alkuperäinen voittaja Tyler Hamilton hylättiin. Julich voitti vuonna 2005 ensimmäisenä yhdysvaltalaisena Pariisi–Nizza-ajon. Hän päätti ammattilaisuransa kauden 2008 jälkeen.
Vuonna 2012 Julich myönsi käyttäneensä doping-aineita urallaan.
Saavutuksia

Olympialaiset:
2004: Maantieaika-ajossa hopeaa
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut
Maantieajon MM-kilpailu: 1996 11.
Aika-ajon MM-kilpailu: 2003 13., 2005 11.
UCI ProTour -sarja: 2005 yhdeksäs
Ranskan ympäriajo:
1997 kokonaiskilpailussa 17., etapilla 18 kolmas
1998 kokonaiskilpailussa kolmas, etapilla 20 (aika-ajo) toinen, etapeilla 7 (aika-ajo), 11 ja 16 kolmas
2001 kokonaiskilpailussa 18.
2005 kokonaiskilpailussa 17.
Espanjan ympäriajo:
1996 kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Pariisi–Nizza-ajo:
2004 kokonaiskilpailussa kolmas
2005 kokonaiskilpailun voitto
2006 prologin voitto
Baskimaan ympäriajo:
2004 kokonaiskilpailussa neljäs, etapin 5 b (aika-ajo) voitto
2005 kokonaiskilpailussa viides
Eneco Tour:
2005 kokonaiskilpailun ja etapin 7 (aika-ajo) voitto
Critérium International:
1998 kokonaiskilpailun voitto
2005 kokonais- ja pistekilpailun sekä etapin 3 (aika-ajo) voitto
Route du Sud: 1997 etappien 2 a ja 2 b (aika-ajo) voitto
Tour de l'Ain: 1997 kokonaiskilpailun ja etapin 5 b (aika-ajo) voitto
Tour du Limousin: 1998 kokonaiskilpailussa toinen
Välimeren ajo: 2000 kokonaiskilpailussa toinen
LuK Challenge (parina Jens Voigt): 2004 voitto, 2005 voitto
GP Eddy Merckx (parina Jens Voigt): 2004 toinen
Kalifornian ympäriajo: 2006 kokonaiskilpailussa kolmas
Sachsen-Tour International: 2007 kokonaiskilpailussa toinen
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Borghild Langaard

| Borhild Langaard |
| --- | --- |
 Langaard vuonna 1920.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Borghild Bryhn Langaard
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1883 Kongsvinger, Norja
Kuollut: 20. marraskuuta 1939 (56 vuotta) Oslo, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  oopperalaulaja
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Borhild Bryhn Langaard (23. heinäkuuta 1883 Kongsvinger – 20. marraskuuta 1939 Oslo) oli norjalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli Gina Oselion ja Nina Griegin johdolla ja teki ensiesiintymisensä Norjan kansallisteatterissa vuonna 1907. Hän esiintyi myös muun muassa Covent Gardenissa Lontoossa, Dramatenissa Tukholmassa ja Wienin valtionoopperassa. Erityisesti hänet tunnettiin Richard Wagnerin tulkitsijana. Langaard kuoli vuonna 1939 ja hänet on haudattu Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle Osloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Borghild Langaard Wikimedia Commonsissa
Caroline Hagman

Caroline Hagman (o. s. Backa, s. 26. tammikuuta 1987) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen pikajuoksija. Hän edusti IK Falkenia ja vuodesta 2006 lähtien hänen valmennuksestaan vastasi Mats-Johan Hagman. Kalevan kisoissa Hagman saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 2007. Lisäksi hän voitti viestijuoksun SM-kisoissa pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa sekä kultaa, hopeaa ja kaksi pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Sisäratojen SM-kisoissa Hagman saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa vuonna 2010 sekä kultaa 300 metrin aitajuoksussa vuonna 2008.
Baja California

| Baja California (Estado Libre y Soberano de Baja California) |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:   Meksiko
Osavaltio:  Baja California
Perustettu:  1952
Järjestys:  29.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Mexicali
 – suurin kaupunki:  Tijuana
 – Kuvernööri:  Francisco Vega de Lamadrid (PAN)
 – Senaattorit:   Ernesto Ruffo Appel (PAN)  Victor Hermosillo Celada (PAN)  Marco Antonio Blasquez (PRD) 
Väkiluku (2014):  3 432 900
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  21, 22
 – ISO 3166:  MX-BCN
 
Verkkosivu
Baja California (esp. Estado Libre y Soberano de Baja California) on Meksikon pohjoisin osavaltio. Se sijaitsee Kalifornian niemimaan pohjoisosassa. Osavaltio rajoittuu lännessä Tyyneen valtamereen, etelässä Baja California Surin osavaltioon, idässä Kalifornianlahteen ja Sonoran osavaltioon sekä pohjoisessa Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltioon. Baja Californiassa on 3 315 766 asukasta (2015). Yli 75 prosenttia heistä asuu Mexicalin, Ensenadan ja Tijuanan kaupungeissa. Osavaltion pääkaupunki on Mexicali. Baja Californiasta tuli vuonna 1952 Meksikon 29. osavaltio.
Historia

Ensimmäiset ihmiset saapuivat niemimaalle yli 10 000 vuotta sitten. Kolme eri alkuperäiskansaa asuttivat tuolloin aluetta, Cochimít, Guaycurat ja Pericu-heimot. Eurooppalaiset saapuivat Baja Californiaan vuonna 1532 Hernán Cortésin johdolla. Vuonna 1539 Francisco de Ulloa teki tiedusteluretkiä Baja Californian itärannoilla ja huomasi alueen olevan niemimaa, eikä aiemmin luultu saari. Myöhemmin aluetta asuttivat jesuiitat, fransiskaanit ja dominikaanit.
Espanjan siirtokunta California jaettiin kahteen osaan vuonna 1804, jolloin niemimaan eteläosasta tuli Baja California. Entinen pohjoisosa Alta California on kuulunut Yhdysvalloille sitten vuoden 1848.
Maantiede

Alueeltaan pienellä niemimaalla on varsin rikas maantiede. Vuoristo jakaa niemimaan keskeltä kahtia itä- ja länsiosiin. Vuorten välissä olevat laaksot ovat oivaa maata maanviljelylle. Miedot tuulet Tyyneltä valtamereltä ja kylmä Kalifornianvirta tekevät ilmastosta miellyttävän. El Rosario -joesta etelään, maisema vaihtuu välimerellisestä aavikkoiseen.
Maantiede > Eläimet ja kasvillisuus

Tyypillisiä puita alueelle ovat jeffreynmänty, sokerimänty ja pinyonmänty. Alueelle tyypillisiä eläimiä ovat matelijat ja nisäkkäistä erityisesti puumat, punailvekset, muulipeurat, jänikset ja oravat. Lintulajeista esiintyy valkopäämerikotkia, maakotkia, jalohaukkoja, tikkoja, mustakondoreita ja variksia.
Hallinto ja politiikka

Baja Californian osavaltio jakautuu viiteen eri kuntaan, jotka ovat Ensenada, Mexicali, Tecate, Tijuana ja Rosarito.
Väestö

Suurin osa alueen väestöstä on mestizoja, vaikka osavaltiossa on myös 40 prosenttia valkoisia eurooppalaisia meksikolaisia. Pieniä Guyacurien ja Pericu-alkuperäiskansojen jälkeläisten yhteisöjä on myös olemassa. Mexicalissa on suuri kiinalainen yhteisö, sekä filippiiniläinen yhteisö. Tijuana ja Ensenada toimivat tärkeinä satamina aasialais–amerikkalaisten saapuessa Baja Californian kautta Yhdysvaltoihin.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa Baja Californian väestöstä 72,1 prosenttia oli roomalaiskatolisia, 15,1 muita kristittyjä, kymmenen prosenttia ateisteja ja loput muita uskontoja tai määrittelemättömiä.
Koulutus

Baja Californiassa on yksi Meksikon parhaista koulutusjärjestelmistä. 6–14-vuotiaista peruskoulua käyvistä oppilaista 87 prosenttia käy julkisessa koulussa. Julkinen koulujärjestelmä toimii esikoulusta yliopistoon asti.
Osavaltiossa on 32 yliopistoa, jotka tarjoavat 103 eri ammattitutkintoa.
Carlyle (Illinois)

| Carlyle |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 38°36′46″N, 89°22′15″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Illinois
Piirikunta:  Clinton
Hallinto:  
 – Pormestari:  -
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  8 km²
 – Josta vettä:  - km² 
Korkeus:  139 m
Väkiluku (2006):  3 405
 – Väestötiheys:  439 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
 
 - 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Carlyle on kaupunki Clintonin piirikunnassa, Illinois’ssa, Yhdysvalloissa. Siellä oli 3 406 asukasta vuoden 2000 väestönlaskennassa. Se on piirikuntansa pääkaupunki.
Carl Stalling

Carl W. Stalling (10. marraskuuta 1891 Lexington, Missouri – 29. marraskuuta 1972) oli yhdysvaltalainen animaatiomusiikin säveltäjä ja sovittaja. Hän työskenteli pitkään Warner Bros. -tuotantoyhtiölle ja hänet muistetaan varsinkin suosittujen Merrie Melodies - ja Looney Tunes -sarjojen musiikeista.
Stallingin vanhemmat olivat saksalaistaustaisia siirtolaisia. Stalling aloitti uransa elokuvateatterin urkurina mykkäelokuvien aikana ja sai jo tuolloin tilaisuuden improvisoida musiikkia elokuviin. Työskennellessään Kansas Cityssä elokuvateatterin orkesterinjohtajana hän tutustui nuoreen Walt Disneyyn, joka palkkasi hänet vuonna 1928 ryhtyessään tuottamaan äänellä varustettuja animaatioita. Stalling sävelsi musiikin noin viiteentoista Disney-yhtiön varhaiseen lyhytanimaatioon, mukaan lukien Silly Symphonies -sarjan ensimmäiseen osaan The Skeleton Danceen (1929). Stalling myös ääninäytteli Mikki Hiirtä yhdessä varhaisessa animaatiossa. Stalling lähti Disneyltä vuonna 1930 ja työskenteli seuraavan kuuden vuoden aikana eri animaatiostudioilla, pisimpään Disneyltä samaan aikaan lähteneen Ub Iwerksin palkkalistoilla.
Vuonna 1936 Stalling palkattiin Warner Bros.:ille, jossa hän toimi studion animaatio-osaston musiikillisena johtajana vuoteen 1958. Hän sävelsi tänä aikana musiikin noin 600 lyhyeen piirrosanimaatioon, joiden ohjaajina toimivat muun muassa Robert McKimson, Bob Clampett, Chuck Jones ja Tex Avery. Stalling työskenteli nopeassa tahdissa ja sävelsi yhden lyhytelokuvan viikossa. Äänityksissä hänellä oli käytössään Milt Franklynin johtama Warner Bros.:in 50 soittajan orkesteri. Stallingin aikana Warnerin animaatiosarjat saivat kuuluisat tunnusmusiikkinsa: Merrie Melodies -sarjan tunnuksena toimi instrumentaalinen versio laulusta ”Merrily We Roll Along” ja Looney Tunes -sarjan tunnuksena vastaavasti ”The Merry-Go-Round Broke Down”. Stalling kehitti myös tuotantoyhtiön alkutunnuksen yhteydessä käytetyn musiikillisen ääniefektin, sähkökitaran kielellä luodun ponnahtavan äänen.
Stallingin animaatiosävellyksille oli ominaista musiikin kytkeytyminen tiukasti valkokankaalla tapahtuneeseen toimintaan, mikä merkitsi poikkeamista perinteisistä säveltämisen periaatteista kuten teemojen kehittelystä. Stallingin onkin sanottu luoneen animaatiomusiikin sävellystyylin, jossa musiikki on alistettu kuvalle, ja jota on kutsuttu pilkallisesti ”mikkihiireilyksi” (Mickey mousing). Toisaalta jotkut ovat ylistäneet Stallingia postmodernismin edelläkävijäksi elokuvamusiikissa hänen yhdistellessään eri tyylilajeista poimittuja elementtejä perinteiset musiikkiteosten muodot rikkoen. Hänellä oli tapana lainata musiikissaan runsaasti valmiiksi tunnettuja melodioita ja hän yhdisteli rohkeasti klassista musiikkia, jazzia, kansanlauluja ja aikansa pop-musiikkia. Erityisen mielellään hän lainasi Raymond Scottin säveltämää kokeilevaa viihdemusiikkia, johon Warner Bros. oli hankkinut oikeudet. Stalling käytti myös vitsikkäitä musiikillisia lainauksia, esimerkiksi instrumentaalisia melodianpätkiä lauluista, joiden sanat sopivat kunkin kohtauksen sisältöön.
Caroline Harvey

| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Yhdysvallat> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2021 |  |  |
Caroline Harvey (s. 14. lokakuuta 2002) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana.
Harvey saavutti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiahopeaa vuonna 2022 ja MM-hopeaa 2021. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2020 ja saavutti hopeaa vuonna 2019.
Harvey edustaa yliopistosarjoissa kaudesta 2021–2022 alkaen Wisconsinin yliopistoa.
Candice Night

Candice Night.
Candice Night (oikealta nimeltään Candice Lauren Isralow, 8. toukokuuta 1971 Hauppauge, Long Island, New York) on yhdysvaltalainen laulaja ja Blackmore's Night -yhtyeen solisti. Hän on seurustellut vuodesta 1989 lähtien Deep Purplen entisen kitaristin Ritchie Blackmoren kanssa. Tuolloin 1989 Candice näki Ritchien pelaavan jalkapalloa hyväntekeväisyysottelussa ja paikallisradion toimittajana pääsi tulevan kumppaninsa kanssa keskustelemaan. Night toimi aiemmin taustalaulajana Blackmoren vanhassa yhtyeessä Rainbow’ssa. Night ja Blackmore perustivat vuonna 1997 renessanssihenkisen yhtyeen Blackmore's Nightin, jonka nimi sai alkunsa parin sukunimistä – tosin Night on Candicen taiteilijasukunimi. Night on siitä lähtien toiminut yhtyeen solistina. Lisäksi hän kirjoittaa sanoituksia kappaleisiin ja soittaa torvea ja huilua.
»Biisit ja sanat syntyvät helposti minulta ja Ritchieltä. Hän tekee yleensä melodiat ja sovitukset. Sen jälkeen minä kirjoitan sanat. Tämän jälkeen muovaan laulustemmat, joten biisit ovat täysin kasassa ennen studioon menoa» 
(Candice Night)
Aiheesta muualla

Candice Nightin internetsivut. (englanniksi)
Caroline Knapp

Caroline Knapp (k. 4. kesäkuuta 2002) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käsitteli teoksessaan Drinking: A Love Story (1996) omaa alkoholiongelmaansa ja taisteluaan sen voittamiseksi. Lisäksi Knapp muun muassa julkaisi teoksen Pack of Two: The Intricate Bond Between People and Dogs (1998) ja toimi The Boston Phoenixin kolumnistina. Hän oli valmistunut Brownin yliopistosta.
Knapp kärsi myös anoreksiasta. Hän kuoli 42-vuotiaana Cambridgessa, Massachusettsissa sairastettuaan keuhkosyöpää. Hän oli sairautensa aikana avioitunut Mark Morellin kanssa.
Borgbjerg Banken uhrikätköt

| Borgbjerg Banken uhrikätköt Skatten fra Borgbjerg Banke |
| --- | --- |

Löytyminen
Valtio:  Tanska
Löytöpaikka:  Skælskør, Boeslunde Bakke/Borgbjerg
Löytäjä:  Jeppe Carstensen ja Rasmus Sørensen
Löytöpäivä:  1842, 1874, 1981 ja 1993
Säilytys
Paikkakunta:  Kööpenhamina
Kokoelma:  Tanskan kansallismuseo
Näytteillä:  Tanskan kansallismuseo
Luettelotunnus:  7046, B1066, B1067, DNF6/81, DNF7/81, DNF9/93 ja DNF55/93
Kuvaus
Esinetyyppi:  kulhot, käsirenkaat
Materiaali:  kulta ja pronssi
Valmistettu
Kulttuuri:  Skandinavian pronssikausi
Ajanjakso:  pronssikausi, periodi IV ja V, 1000–700 eaa.
 fiBorgbjerg Banken uhrikätköt 
Borgbjerg Banken uhrikätköt (tansk. banke tarkoittaa rinnettä) löytyivät Tanskassa vuosina 1842 ja 1874. Ne sisälsivät kuusi kullasta ja pronssista valmistettua pronssikauden astiaa, jotka oli piilotettu mataliin kuoppiin Lounais-Sjællannin Slagelsessa sijaitsevan Boeslunden kylän Borgbjergin mäen rinteeseen. Kätkön esineet saattoivat myös olla votiiviuhreja, jotka on kosteikon sijaan laskettu maakuoppaan. Edellisestä kohteesta 1,5 kilometriä luoteeseen tehtiin vuosina 1981 ja 1993 Gammelgårdilla neljän kultaisen käsirenkaan löydöt. Kaikki esineet ovat esillä Tanskan kansallismuseossa.
Historiaa > Kulhot ja kauhat

Heinäkuussa 1842 katsahti Jeppe Carstensenin vaimo miehensä kyntämistä, kun hän huomasi kyntövaossa kaksi metallista kulhoa (Museon luettelointinumero B1066). Ne oli kaivettu maahan keskelle Boeslunde Bakken rinnettä aivan maanpinnan alle. Auran terä oli vaurioittanut toista kulhoa ja siitä puuttui osa, jota ei etsimisen jälkeenkään löydetty. Toinen kulho oli haudattu syvemmälle kuin toinen ja ne ovat voineet olla maassa päällekkäin. Löytöpaikalta huomattiin tuhkaa, hiilenkappale ja pieniä kiviä. Paikallinen kouluopettaja toimitti löydöt Tanskan kansallismuseoon ja esineistä maksettiin 454 riikintaaleria.
Toukokuussa 1874 Rasmus Sørensen oli kyntämässä saman mäen pohjoissivua, kun auran terä nosti kulta-astian maasta. Kyntäjä palasi pian takaisin ja kaapi varovasti maata löytöpaikan ympäriltä. Hän löysi kolme muuta kultaista astiaa, jotka olivat pareittain samat. Astiat (museon luettelonumerot B1067 ja 7046) oli haudattu maahan kuoppaan, jonne astiat oli aseteltu rinnakkain nelikulmion muotoon. Pastori Richter lähetti Tanskan kansallismuseolle jo löytöpäivänä tiedon kultaesineiden löytymisestä. Astiat lunastettiin valtiolle 548 riikintaalerin hinnasta.
Ilmoituksen jälkeisenä päivänä matkusti arkeologi Henry Petersen Boeslundeniin haastattelemaan paikallisia asukkaita. Hän totesi, että uudet astiat löytyivät 70 alenin päästä vanhojen kulta-astioiden löytöpaikasta. Hän kuuli, että astiat olivat löytyneet saman Borgbjergin harjun eri puolilta. Borgbjerg oli aikaisemmin ollut ”vanha linnoitus”, jonka rinteillä oli sijainnut kolme erikorkuista terassia ja jonka huipulla oli ollut nelikulmainen tasanne. Terassit olivat vuosittaisten kyntämisten takia pyöristyneet lähes huomaamattomiksi. Ensimmäiset astiat löytyivät huipun keskeltä ja toiset astiat pohjoissivun rinteen puolivälistä. Petersen suoritti paikalla kaivaukset, mutta mitään tähdellistä ei löytynyt.
Viimeisimmän kaivauksen suoritti vuonna 1979 Tanskan kansallismuseon puolesta H. Nielsen. Paikalta löytyi mesoliittiseen kivikauteen kuulunut kulttuurimaakerros, joka alkoi huipulta ja jatkui länteen päin. Pronssikauden jälkiä ei tavattu ollenkaan. Suurimman rakenteen muodosti vallihaudan jäännökset, joka kiersi mäen. Sen pohjalta löytyi 49 senttimetriä pitkä tikari. Tikari ja vallihaudan pohjalta löytynyt luumateriaali ajoitettiin 1300-luvulle jaa.
Lähikuva kauhasta (B1066)
Suuret kulhot (NM 7046)
Historiaa > Käsirenkaat

Vuonna 1981 9- ja 11-vuotiaat lapset löysivät kumpikin käsirenkaan samasta kynnetystä pellosta. Toisella käsirenkaalla oli ennennäkemätön ”kolmirenkainen muoto”. Vanhemmat arvasivat, että käsirenkaat olivat kullasta ja siksi muinaisesineitä. He ottivat yhteyttä Tanskan kansallismuseoon. Käsirenkaat olivat löytyneet peltoalueen painaumasta, missä aikoinaan oli sijainnut nykyään kuivatettu kosteikko. Museoväki vieraili löytökohteessa toiveenaan löytää vielä lisää renkaita, mutta he pettyivät.
Vuonna 1993 löytyi maatilan töissä vielä yksi käsirengas. Kansallismuseon tutkija P. Poulsen haravoi alueen metallinpaljastimella ja löysi samanlaisen käsirenkaan.
Käsirengas, jossa kolme lenkkiä  (DNF 6/81)
DNF 7/81
DNF 8/81
Lähikuva käsirenkaasta (DNF 9/93)
Metallipaljastimella löydetty (DNF 55/93)
Esineet ja niiden ajoitukset > Kulhot ja kauhat

Vuonna 1842 löydetyt kulhot (B1066) olivat samanlaiset, 9,4 senttimetriä korkeat ja 17,5 senttimetriä leveät. Astiat oli koristeltu samankeskisillä ympyröillä, pisteriveillä ja narukuvioisilla ornamenteillä.
Vuonna 1874 löydetyt astiat olivat pareittain samanlaiset (B1067 ja 7046). Pienemmässä astiaparissa oli hevosenpäähän päättyvät pronssiset kahvat. Kahva antaa vaikutelman kauhasta, jolla kauhottiin isommasta kulhosta juotavaa. Suurempien astioiden koristelussa oli käytetty samankeskisiä ympyröitä sekä naru- ja pisterivikuvioita ornamentteina. Astioiden pohjat olivat pyöreät. Kaikki neljä astiaa olivat noin 10 senttimetriä korkeat ja halkaisijat olivat 10,5–11,0 senttimetriä pitkät.
Kaikki astiat on ajoitettu tyyliseikkojen perusteella myöhäispronssikaudelle Monteliuksen periodille IV. Tämä periodi vastaa ajoitusta 1100–900 eaa. Tanskan kansallismuseo ilmoittaa verkkosivuillansa ajoitukseksi hieman myöhäisempää 1000–800 eaa.
Esineet ja niiden ajoitukset > Käsirenkaat

Löydetyt käsirenkaat ovat erityistä myöhäispronssikauden tyyppiä, jota kutsutaan nimellä tansk. edsring. Nimitys on vanha ja se liittyy vanhoihin saagoihin. Vaikka nimitys onkin harhaanjohtava, käytetään sitä edelleen esineiden luokittelussa. Näitä käsirenkaita on löydetty vain rikkaimpien maatilojen ympäristöistä ja niillä on ilmeisesti ollut jokin erityinen merikys. Nämä renkaat olivat lisäksi valmistettuja kullasta, joka oli tuolloinkin erityisen arvokasta. Vastaavia käsirenkaita on löydetty myös Etelä-Fynin Vester Hæsingesta (neljä), josta saatiin talteen vuonna 2009 viideskin rengas.
Renkaat tunnetaan museon luettelonumeroilla DNF6/81, DNF7/81, DNF9/93 ja DNF55/93. Ne ovat kaikki kultaa ja ne on ajoitettu myöhäispronssikauteen Monteliuksen periodille V, joka ajoitetaan 900–700 eaa.