Matti Edvard Takala
Elämä

Ylihärmässä syntyneen Matti Takalan isä oli maakauppias Iisakki Matinpoika Takala. Uittolan tilaa viljellyt Takala tutustui tolstoilaisuuteen 1890-luvulla. Vuonna 1901 hän lähti siirtolaiseksi Pohjois-Amerikkaan mutta palasi jo parin vuoden kuluttua. Tämän jälkeen hän perusti Ylihärmään maatyöväenyhdistyksen, joka kuitenkin erosi pian sosialidemokraattisesta puolueesta. Tästä huolimatta Takalaa pidettiin edelleen sosialistina tolstoilaisten näkemystensä vuoksi. Lisäksi hän oli vielä vuonna 1916 ehdolla SDP:n kansanedustajaehdokkaaksi Vaasan läänin pohjoisessa vaalipiirissä, mutta puolue piti Takalan näkemyksiä liian tolstoilaisina. Ehdokkaaksi valittiin lopulta Oskari Tokoi, minkä jälkeen Takala luopui kokonaan politiikasta. Hänen isänsä oli aikoinaan ollut suomalaisen puolueen valtiopäiväehdokkaana.
Takalan näkemykset kristinuskosta olivat omintakeisia ja poikkesivat usein kirkon opetuksista. Hän ei muun muassa hyväksynyt lapsikastetta, mikä johti riitaan Ylihärmän kirkkoherran kanssa. Takala määrättiin Turkuun selvittämään asiaa arkkipiispa Gustaf Johanssonin luokse. Takalan lapset oli merkitty kirkonkirjoihin ainoastaan etunimellä ja syntymävuodella lyijykynällä kirjoitetulla tekstillä. Kastamattomuuden vuoksi hänen vuonna 1911 vuoden ikäisenä kuollutta poikaansa pidettiin syntisenä. Takala ei hyväksynyt kirkon käsitystä vaan hautasi poikansa omalle pihamaalleen. Takalan mukaan myös hänen tilansa maa on Jumalan luomaa ja näin ollen aivan yhtä pyhää kuin kirkonkin maat. Takalan perustama sukuhautausmaa on edelleen käytössä, ja se siunattiin lopulta 1980-luvun puolivälissä. Hautausmaalla on myös pieni kappeli ja kellotapuli. Takala erosi Sofia-puolisonsa kanssa kirkosta heti, kun uskonnonvapauslaki salli sen vuonna 1923.
Tolstoilaisena pasifistina Takala vastusti Ylihärmän suojeluskunnan perustamista. Sisällissodan sytyttyä Takala kieltäytyi lähtemästä hevosineen kuljetustehtäviin Lempäälän rintamalle, minkä vuoksi hänet vangittiin huhtikuun puolivälissä ja siirrettiin Seinäjoen vankileirille. Hänet sijoitettiin samaan kuolemanselliin tutun ylihärmäläisen miehen kanssa, joka myöhemmin ammuttiin Paukanevan teloituksissa. Vankeusaikanaan Takala kirjoitti Orisbergin kartanon omistajalle Adolf Edvard Björkenheimille, joka pelasti hänet teloitukselta ottamalla yhteyttä kihlakunnantuomariin. Toukokuussa Takala siirrettiin Närpiön vankileirille. Hänen vapauttamistaan ajoivat aktiivisesti paikallisten hevosmiesten lisäksi myös muun muassa Santeri Alkio. Lopulta Takalan veli Sanfrid otti yhteyttä Seinäjoen suojeluskuntapiirin päällikkönä toimineeseen koulutoveriinsa Artturi Leinoseen, joka määräsi hänet vapautettavaksi, ja hän pääsi viimein vankileiriltä 21. toukokuuta. Seuraavana syksynä Takala erotettiin sisällissodan aikaisten toimiensa vuoksi Etelä-Pohjanmaan hevosjalostusliiton johtokunnasta, minne hänet kuitenkin valittiin uudelleen vuonna 1923. Vuotta myöhemmin Takalan poika Kalle erotettiin väliaikaisesti aliupseerikoulusta Lappeenrannassa isänsä sisällissodan aikaisten toimien vuoksi vuoksi. Kalle Takala kaatui myöhemmin talvisodan aikana Taipaleenjoella tammikuussa 1940. Takalan ensimmäisen puolison Sofian kuoltua hän meni vielä 67-vuotiaana uudelleen naimisiin ja muutti viljelemään puolisonsa perintötilaa Ylistaroon.