stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kropía
Aiheesta muualla

Δήμος Κρωπίας. Kropían kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Attikan alue
| --- | --- |
Keski-Ateenan alueyksikkö:   Ateena  Dáfni-Ymittós  Filadélfeia-Chalkidóna  Galátsi  Ilioúpoli  Kaisarianí  Výronas  Zográfou 
Pohjois-Ateenan alueyksikkö:   Agía Paraskeví  Amaroúsio  Chalándri  Filothéi-Psychikó  Irákleio  Kifisiá  Lykóvrysi-Péfki  Metamórfosi  Néa Ionía  Papágou-Cholargós  Pentéli  Vrilíssia 
Länsi-Ateenan alueyksikkö:   Agía Varvára  Ágioi Anárgyroi-Kamateró  Aigáleo  Chaïdári  Ílio  Peristéri  Petroúpoli 
Etelä-Ateenan alueyksikkö:   Ágios Dimítrios  Álimos  Ellinikó-Argyroúpoli  Glyfáda  Kallithéa  Moscháto-Távros  Néa Smýrni  Palaió Fáliro 
Pireuksen alueyksikkö:   Keratsíni-Drapetsóna  Korydallós  Níkaia-Ágios Ioánnis Rénti  Pérama  Pireus 
Itä-Attikan alueyksikkö:   Acharnés  Diónysos  Kropía  Lavreotikí  Marathónas  Markópoulo Mesogaías  Oropós  Paianía  Pallíni  Rafína-Pikérmi  Saronikós  Spáta-Artémida  Vári-Voúla-Vouliagméni 
Länsi-Attikan alueyksikkö:   Asprópyrgos  Elefsína  Fylí  Mándra-Eidyllía  Mégara 
Saarten alueyksikkö:   Agkístri  Aígina  Hydra  Kythera  Póros  Salamis  Spétses  Troizinía-Méthana
Kung Fu taistelee

| ”Kung Fu taistelee” Frederik |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Se jokin minulla on
 Äänitetty : 1975
 Julkaistu: 1975
 Tyylilaji: disko, funk
 Kesto: 03.13
 Levy-yhtiö: CBS
Frederikin muut singlet
| ”Joka mies tekee näin” 1974 | ”Kung Fu taistelee” 1975 | ”Kohta juna lähtee” 1975 |
Kung Fu taistelee on Vexi Salmen sanoittama suomenkielinen versio Carl Douglasin vuoden 1974 hittikappaleesta ”Kung Fu Fighting”. Suomenkielisen version tunnetuin esittäjä on Frederik, jonka versio julkaistiin vuonna 1975 singlenä ja hänen albumillaan Se jokin minulla on. Singlen B-puolella oli ”East Virginia” Lisäksi se on julkaistu usealla kokoelma-albumilla. Sekä alkuperäinen että suomenkielinen versio olivat molemmat menestyksekkäitä.
Vexi Salmi on sanonut, että hän antoi käännökselleen alun perin nimeksi ”Kung Fu”, mutta Frederik lisäsi nimeen sanan ’taistelee’, koska hän luuli Kung Fun olevan joku henkilö. Omaelämäkerrassaan Frederik kiistää väitteen. Todellisuudessa Kung Fu on taistelulaji.
Kappaleen levyttivät samana vuonna myös Tapani Kansa, Markku Suominen ja Rexi eli Raimo Kero. Eläkeläiset julkaisivat vuonna 1999 kappaleesta oman version, nimellä "Peljätty humppa".
Kliment Vorošilov

Stalin ja Kliment Vorošilov (oikealla) 1935
Kliment Jefremovitš Vorošilov (ven. Климе́нт Ефре́мович Вороши́лов  kuuntele ääntämys (ohje), 4. helmikuuta (J: 23. tammikuuta) 1881 Jekaterinoslavin kuvernementti – 2. joulukuuta 1969 Moskova) oli pitkään vaikuttanut neuvostoliittolainen sotilasjohtaja ja poliitikko. Hän oli Neuvostoliiton sotilas- ja laivastoasioiden kansankomissaari (puolustusministeri) 1925–1940, politbyroon jäsen 1926–1960 ja korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja 1953–1960.
Tausta

Vorošilov syntyi Verhnejessä lähellä Jekaterinoslavia (nyt Dnipro, Ukraina) työläisperheen poikana. Hänen ensimmäinen ammattinsa oli metallityömies. Hän liittyi bolševikkeihin vuonna 1903 ja oli mukana vuoden 1905 vallankumouksessa, jonka avulla saavutettiin väliaikaisia poliittisia uudistuksia. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän oli mukana Ukrainan väliaikaishallituksessa sisäasiain kansankomissaarina.
Venäjän sisällissodan aikana hän palveli Josif Stalinin alaisuudessa, joka antoi hänen tehtäväkseen Tsaritsynin (sittemmin Stalingrad, nykyisin Volgograd) puolustuksen. Hän palveli tämän jälkeen Semjon Budjonnyin alaisuudessa. Sodan aikana Vorošilov sai mainetta kovista otteistaan.
1921–1939

Vuosina 1921–1925 Vorošilovilla oli useita sotilaskomennuksia. Vuonna 1921 hänet valittiin NKP:n keskuskomiteaan, jossa hän toimi vuoteen 1961 asti. Mihail Frunzen kuoleman jälkeen 1925 Vorošilovista tuli sotilas- ja laivastoasioiden kansankomissaari (vuosina 1934-1940 puolustuksen kansankomissaari) ja vallankumouksellisen sotilasneuvoston puhemies vuoteen 1934 asti. Vuonna 1935 hän sai Neuvostoliiton marsalkan arvon.
Vuonna 1926 hänet valittiin vastaperustettuun NKP:n politbyroohon. Vorošilov oli Stalinin läheinen liittolainen tämän poliittisessa taistelussa Lev Trotskia vastaan. Vorošilov vastusti Trotskin ja marsalkka Mihail Tuhatševskin asevoimien muutospyrkimyksiä.  Hän tuki Stalinin vainoja 1930-luvun lopussa, jolloin hänen uransa sai lisävauhtia Tuhatševskin teloituksesta. Hän nousi keskussotilasneuvostoon.
Talvisota ja toinen maailmansota

Suomea vastaan käydyn talvisodan epäonnistumisten vuoksi Vorošilov menetti asemansa puolustusministerinä (kansankomissaarina), ja hänet korvasi marsalkka Semjon Timošenko.
Yleisesikuntaan (Stavka) Vorošilov nimitettiin juuri ennen Saksan hyökkäystä kesäkuussa 1941. Vorošilov nimitettiin luoteisrintaman komentajaksi, mutta henkilökohtaisesta urheudestaan huolimatta (hän johti hyökkäystä panssareita vastaan pistooli kädessään) hän ei kyennyt estämään saksalaisia saartamasta Leningradia. Kenraalikollegansa mukaan Vorošilov ei kyennyt ymmärtämään modernia sodankäyntiä. Tässä vaiheessa suurta isänmaallista sotaa rintamakomentajat joutuivat alistumaan Stalinin määräykseen, jossa perääntyminen oli kiellettyä. Tämä jäykisti sodan ja johti puolustuksen luhistumiseen ja pakoon epäjärjestyksessä. Saksan hyökkäys kuitenkin pysäytettiin Leningradin edustalle.
Sotahistorioitsija Michael Jonesin mukaan Vorošilovin saamat tärkeät asemat johtuivat siitä, että Stalin piti häntä ehdottoman lojaalina liittolaisenaan. Hänen sotilaallinen osaamisensa oli kuitenkin alkeellista ja perustui kansalaissodassa menestystä saaneeseen siviilien käyttöön rintamalla sekä voitontahdon lietsomiseen. Vorošilov ei ollut kiinnostunut uudesta tekniikasta kuten panssareista, tykistöstä tai lentokoneista ja hänen kykynsä organisoida suuria joukkoja oli vähäinen. Vorošilov epäonnistui talvisodan rintamalla ja oli syyllinen siihen, että Leningrad jäi saarroksiin.  Hruštšovin karkean arvion mukaan Vorošilov oli "koko armeijan suurin paskakasa".
Vorošilov seurasi Stalinia Teheranin konferenssiin vuonna 1943.
Vorošilov ehdotti vuonna 1944 Neuvostoliiton ja Suomen rajan siirtämistä Kymijoelle.
Mukana Hruštšovin valtaannousussa

Vuodet 1946–1953 Vorošilov oli ministerineuvoston varapuhemies. Vuosina 1945–1947 hän valvoi kommunistihallinnon perustamista Unkariin. On väitetty että vuonna 1948 Stalin pidätytti hänet epäiltynä englantilaisten vakoojaksi, mikä tosin oli todellisuudessa epätodennäköistä. Vuonna 1952 Vorošilov nimitettiin presidiumin jäseneksi.
Stalinin kuolema aiheutti suuria muutoksia Neuvostoliiton johtajistossa, ja maaliskuussa 1953 Vorošilov nimitettiin presidiumin puhemieheksi, joka oli pääasiassa nimellinen virka. Nikita Hruštšov oli NKP:n pääsihteeri ja Georgi Malenkov pääministeri. Vorošilov, Hruštšov ja Malenkov järjestivät Lavrenti Berijan pidätyksen ja teloituksen 1953. Hruštšovin arvosteltua Stalinia 1956 Vorošilov liittyi stalinistiseen fraktioon Lazar Kaganovitšin, Vjatšeslav Molotovin ja Georgi Malenkovin kanssa syrjäyttääkseen Hruštšovin vallasta. Tarkoitus oli korvata asevoimiakin vastaan kääntynyt Hruštšov Nikolai Bulganinilla vuonna 1957, mutta Vorošilov vaihtoi pian puolta ja tuki Hruštšovia.
Kliment Vorošilov teki virallisen vierailun Suomeen elokuussa 1956.
Brežnevin ajan alussa uusi nousu

7. toukokuuta 1960 korkein neuvosto hyväksyi Vorošilovin ”pyynnön jäädä eläkkeelle”. Korkein neuvosto valitsi samaan aikaan Leonid Brežnevin neuvoston puheenjohtajaksi. Keskuskomitea myös vapautti Vorošilovin velvollisuuksistaan presidiumissa 16. heinäkuuta. XXII puoluekokouksessa lokakuussa 1961 hänet vapautettiin myös keskuskomitean vaalista.
Hruštšovin menetettyä valtansa 1964 Brežnev nosti Vorošilovin jälleen keulakuvan rooliin. Hänet valittiin uudelleen keskuskomiteaan 1966 ja hän sai toisen Neuvostoliiton sankarin arvonimen 1968. Vorošilov kuoli Moskovassa vuonna 1969. Hänet on haudattu Kremlin muurin edustalle.
Muuta

Vorošilovin mukaan nimettiin KV-sarjan panssarivaunut toisessa maailmansodassa ja kaksi kaupunkia: Vorošilovgrad Ukrainassa (nykyisin Luhansk) ja Vorošilov Venäjän kaukoidässä (nykyisin Ussurijsk). Ukrainan Donetskin keskustan kattava hallinnollinen alue, Vorošilovin piiri on nimetty hänen mukaansa.
Molotov, Stalin ja Vorošilov (oikealla) 1937
J.K. Paasikivi ja Kliment Vorošilov
Kristuksen kirkko, jolla on Elian sanoma (Herran varma tie)
Aiheesta muualla

Kirkon virallinen kotisivu
Kurjet (laulu)

Kurjet (ven. Журавли, Žuravli), on neuvostoliittolainen laulu, joka kertoo toisesta maailmansodasta. Vuonna 1969 julkaistun laulun on säveltänyt Jan Frenkel dagestanilaisen runoilijan Rasul Gamzatovin runoon. Sen levytti ensimmäisenä Mark Bernes. Siitä tuli yksi suosituimmista sotaa kuvaavista lauluista Neuvostoliitossa ja myös monissa muissa maissa.
Suomenkieliset sanat lauluun on tehnyt Pauli Salonen, joka suomensi monia venäläislauluja. 12/8-tahtilajiin kirjoitetun dramaattisen kappaleen ovat levyttäneet Suomessa muun muassa Vera Telenius, Marion, Pasi Kaunisto ja Esko Rahkonen.
Syntyhistoriaa

Gamzatov sai runoonsa idean Japanissa, jossa hän näki Hiroshiman pommituksen muistomerkin ja kuuli paikallisesta uskomuksesta, että sairas ihminen voi parantua taittelemalla paperista kurkia. Hän kuuli, miten eräs ydinpommin uhri, nuori tyttö, oli epätoivoisesti taitellut tuhatkunta paperikurkea mutta kuoli siitä huolimatta säteilyvammoihin. Pian Gamzatov sai Neuvostoliitosta sähkeen äitinsä kuolemasta ja palasi nopeasti kotiin, jossa runo syntyi.
Gamzatovin runo innosti näyttelijä-laulaja Mark Bernesiä pyytämään monien menestyskappaleiden tekijää Jan Frenkeliä säveltämään sen laulettavakseen. Hän sai myös runoilijan suostumuksen muuttaa runon kuvaamat ratsumiehet sotilaiksi, jotta teksti muistuttaisi kuulijoita paremmin toisesta maailmansodasta. Sävellyksen teko oli Frenkelille vaikeaa, mutta kun hän lopulta kutsui Bernesin kuulemaan sitä, tämä puhkesi kyyneliin.
Runoilija Gamzatov on myöhemmin kertonut Neuvostoliiton viranomaisten pitäneen laulua uskonnollisuuteen viittaavana, kuin rukouksena, mikä oli maassa kiellettyä. Lopulta itse Leonid Brežnev antoi luvan laulun julkaisemiseen.
Laulu jäi Mark Bernesin viimeiseksi menestyslevyksi, sillä hän kuoli vielä samana vuonna keuhkosyöpään. Säveltäjä Frenkelistä ja runoilija Gamzatovista tuli laulun myötä elinikäiset ystävät.
Laulun levyttivät Bernesin jälkeen muiden muassa Iosif Kobzon, Müslüm Maqomayev ja Dmitri Hvorostovski.
Aiheesta muualla

Kappaleen venäjänkieliset sanat (venäjäksi)
Kuvitteellinen kieli

Taidekieli[lähde? ] (harrastajien kesken usein artlang, englannin sanoista artistic language) on keinotekoinen kieli, jota ei yleensä ole suunniteltu laajalti ihmisten käytettäväksi, vaan esimerkiksi ammattimaisesti kirjallisuuden ja elokuvien käyttöön, tai harrastelijamaisesti omaksi iloksi käyttöön keinotekoisessa maailmassa tai ilman erikoisempaa käyttötarkoitusta.
Toisin kuin kansainväliset apukielet tai suunnitelmakielet, taidekielet ovat yleensä luonnollisten kielen oloisia, jolloin niihin sisältyy monimutkaisia kielioppisääntöjä ja epäsäännöllisyyksiä. Monet taidekielet on luotu keinotekoisia maailmoja, kuten Tähtien sodan universumia tai Keski-Maata varten. Joillakin taas ei ole mitään erityistä käyttötarkoitusta, vaan ne on luotu esimerkiksi harrastuksena.
Taidekielten harrastajien keskuudessa on erilaisia koulukuntia. Huomattavimpia ovat naturalististen kielten kehittäjät, joiden kielet matkivat luonnollisten kielten monimutkaisia sääntöjä, epäsäännöllisyyksiä ja historiaa. Muita koulukuntia ovat esimerkiksi mikrovaltioiden käyttöön tarkoitetut kielet, henkilökohtaiset kielet ja vitseiksi tarkoitetut pilailukielet.
Joitakin taidekieliä

Marc Okrandin luoma klingon, jota käytettiin Star Trek -elokuvissa ja -televisiosarjoissa
J. R. R. Tolkienin Keski-Maan kielet: quenya, sindar ja niin edelleen
George Orwellin uuskieli
Tähtien sota -elokuvien hutt, ewok ja niin edelleen
Christian Vanderin luoma kobaïa, Magma-yhtyeen pääasiallinen laulukieli
Roma Ryanin luoma loxian, jota käytetään  Enyan Amarantine-albumilla
George R. R. Martinin Tulen ja jään laulu -kirjasarjaan keksimä ja David J. Petersonin edelleen televisiosovitusta varten kehittämä dothrakin kieli
The Sims -pelisarjassa esiintyvä Simlishin kieli.
Kunzan kieli

| Kunza> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Chile  Peru
Ajoitus:  1950-luvulle saakka
Puhujia:  sammunut
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  isolaattikieli
ISO 639-3:  kuz
 Ohje 
Kunza on sammunut Chilen ja Perun rajalla puhuttu kieli, joka sammui 1950-luvulle tultaessa. Kieli on isolaattikieli eikä sillä ole tunnettuja sukulaisia. Kunzalla ei koskaan ollut kirjoitettua muotoa.
Kunwar Digvijay Singh

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
Kunwar Digvijay Singh (2. helmikuuta 1922 Barabanki, Intia – 27. maaliskuuta 1978 Lucknow, Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1948 ja 1952. Hän myös kuului näistä kisoista kaksi olympiakultaa voittaneeseen maahockeyjoukkueeseen.
Kohokkikasvit

| Kohokkikasvit |
| --- | --- |
 Nurmikohokki (Silene vulgaris)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae  Juss.
Synonyymit
 Alsinaceae Bartl., nom. cons.  Cerastiaceae Vest  Corrigiolaceae Dumort.  Dianthaceae Vest  Herniariaceae Martynov  Illecebraceae R.Br., nom. cons.  Lychnidaceae Döll  Minuartiaceae Martynov  Ortegaceae Martynov  Paronychiaceae Juss.  Polycarpaeaceae Schur  Sabulinaceae Döll  Saginaceae Bercht. & J.Presl  Sarcocaceae Adanson  Scleranthaceae J.Presl & C.Presl  Silenaceae Bartl.  Spergulaceae Bartl.  Stellariaceae Bercht. & J.Presl  Telephiaceae Martynov 
Katso myös
   Kohokkikasvit Wikispeciesissä   Kohokkikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kohokkikasvit (Caryophyllaceae) on kaksisirkkaisten kasvien heimo, johon kuuluu 102 sukua ja noin 2 000 lajia. Kohokkikasveja esiintyy maapallon lauhkeissa osissa ja muutamia myös trooppisilla vuoristoseuduilla; useimmat lajit kasvavat Välimeren ympäristössä sekä Euroopan ja Aasian rajan tuntumassa. Myös Suomessa kasvaa noin 70 lajia. Suvuista tunnetuimpia ovat tähtimöt, kohokit ja neilikat. Erityisesti neilikat ovat hyvin suosittuja koristekasveja, ja myös muiden sukujen lajeja kasvatetaan puutarhoissa. Muutamat lajit ovat hankalasti hävitettäviä rikkaruohoja.
Tuntomerkit

Useimmat kohokkikasvit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, joiden maanpäälliset osat kuolevat talven ajaksi. Muutamat lajit ovat pensasmaisia tai jopa pieniä puita. Lehdet sijaitsevat lähes aina pareittain ja vastakkain varressa. Kaksineuvoiset kukat ovat useimmiten valkoisia tai punaisia, ja terälehtien lukumäärä on viidellä (harvoin neljällä) jaollinen. Terälehtien päät ovat varsinkin suurikukkaisilla lajeilla rosoiset tai syvään liuskaiset.
Luokittelu

Kohokkikasvien heimossa on 11 tribusta:
1. Corrigioleae Dumort.
Lehdet kierteisesti; kehälehdissä kalvomaiset reunat; sikiäimen väliseinät epätäydellisiä; hedelmä rakkomainen tai pieni pähkinä. Sukuja kaksi (varsanpolvet Corrigiola ja Telephium), lajeja 16. Välimeren alueelta Pakistaniin, Afrikka, Chile.
2. Paronychieae Dumort.
Korvakkeet parillisia tai yksittäisiä; kehälehdet huppumaisia, niissä vihne; hedelmä pikku pähkinä. Sukuja 15, lajeja 190. Levinneisyys yleismaailmallinen, monet suvut Välimeren alueella ja Lähi-idässä. Vuohenpolvia (Paronychia) 110 lajia, tyräruohoja (Herniaria) 45 lajia.
3. Polycarpeae B.L.Rob.
Lehdet korvakkeellisia; verholehdet tavallisesti huppumaisia ja vihneellisiä; vartalot yhdistyneet tyvestään. Levinneisyys miltei yleismaailmallinen. Herikkejä (Polycarpaea) 50 lajia, suvussa hankokukat (Drymaria) 48 lajia.
4. Sperguleae Dumort.
Korvake pariton ja kasvanut varren ympäri; verholehdissä kalvomaiset reunat. Levinneisyys lähes yleismaailmallinen. Hatikoita (Spergula) 60 lajia.
5. Sclerantheae DC.
Heteitä 1–10. Pohjoinen pallonpuolisko, Australaasia ja Etiopia. Runsaslajisin suku on Schiedea, siinä 34 lajia.
6. Sagineae J.Presl
Pohjoinen pallonpuolisko, tropiikin vuoristot, eteläisen pallonpuoliskon lauhkeat alueet. Piirtonätiä (Sabulina) 65 lajia, nätiä (Minuartia) 55 lajia.
7. Arenarieae Kitt.
Pohjoinen pallonpuolisko, Keski-Amerikka ja Etelä-Amerikan länsiosa. Suomuarhoja eli arhoja (Arenaria) 135 lajia.
8. Alsineae Lam. & DC.
Terälehtimäiset kukkalehdet puikeita. Levinneisyys yleismaailmallinen, erityisesti kuitenkin Euraasiassa. Tähtimöitä (Stellaria) 175 lajia, härkkejä (Cerastium) 100 lajia, suvussa Odontostemma 38 lajia.
9. Sileneae DC.
Pohjoinen lauhkea vyöhyke, Afrikan vuoristot. Sukuja 6, lajeja 738; kohokkeja (Silene) 700 lajia.
10. Caryophylleae Lam. & DC.
Erillisiä emilehtiä tavallisesti kaksi, harvoin kolme. Euraasia (enimmäkseen), Afrikka, Australia, Uusi-Seelanti. Neilikoita (Dianthus) 300 lajia, harsoja ja raunikkeja (Gypsophila) 150 lajia, piikkilehtiä (Acanthophyllum) 80–90 lajia.
11. Eremogoneae Rabeler & W.L.Wagner
Lehdet tasasoukkia, ruusukkeina; pohjusmalja tavallisesti heikosti kehittynyt; verholehdet erillisiä, niissä kalvomaiset reunat; terälehdet kynnettömiä. Sukuja kaksi, lajeja 92. Euraasia, läntinen Pohjois-Amerikka. Piirtoarhojen (Eremogone) suvussa 90 lajia.
Sukuja

Acanthophyllum – piikkilehdet
Agrostemma – aurankukat
Arenaria – suomuarhot eli arhot
Atocion – vahakohokit
Bufonia – raipikit
Cerastium – härkit eli viuhkohärkit
Chaetonychia – pikkuvuohenpolvet, ainoa laji pikkuvuohenpolvi (Chaetonychia cymosa)
Cherleria – naskalinädät
Colobanthus
Corrigiola – varsanpolvet
Dianthus – neilikat eli tuoksuneilikat
Dicheranthus – rotkokukat, ainoa laji rotkokukka (Dicheranthus plocamoides)
Dichodon – torahärkit
Drymaria – hankokukat
Drypis – piikkikohokit, ainoa laji piikkikohokki (Drypis spinosa)
Eudianthe – sinikohokit
Eremogone – piirtoarhot
Gymnocarpos – paljikit
Gypsophila – raunikit eli harsot eli harsoraunikit
Heliosperma – vitikohokit
Herniaria – tyräruohot
Holosteum – sarjahärkit
Honckenya – suola-arhot, ainoa laji suola-arho (Honckenya peploides)
Illecebrum – rustokit, ainoa laji rustokki eli kiehkurarustokki (Illecebrum verticillatum)
Lepyrodiclis – viuhkorennokit eli rennokit
Loeflingia – jäsenyrtit
Lychnis – käenkukat
Minuartia – nädät
Moehringia – hippuarhot eli lehtoarhot
Myosoton – vadat, ainoa laji vata (Myosoton aquaticum eli Stellaria aquatica) → yhdistetään sädetähtimöihin
Paronychia – vuohenpolvet eli isovuohenpolvet
Petrorhagia – kehtoneilikat
Polycarpaea – herikit
Polycarpon – kynsiyrtit
Pteranthus – siipiviuhkot, ainoa laji siipiviuhko (Pteranthus dichotomus)
Psammophiliella – lankaraunikit
Rabelera – kevättähtimöt, ainoa laji kevättähtimö (Rabelera holostea)
Sabulina – piirtonädät
Sagina – haarikot
Saponaria – suopayrtit
Scleranthus – jäsenruohot
Sclerocephalus – rustolatvat → yhdistetään paljikkeihin
Silene – kohokit eli rakkokohokit (myös ailakit)
Spergula – hatikat
Spergularia – solmukit
Stellaria – sädetähtimöt eli tähtimöt
Vaccaria – toukokukat → yhdistetään raunikkeihin
Viscaria – tervakot
Wilhelmsia, ainoa laji Wilhelmsia physodes
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Caryophyllaceae
Suomen Lajitietokeskus: Kohokkikasvit – Caryophyllaceae
Kohokkikasvisuvut: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/genera/caryophyllaceaegen.html
Levinneisyyskartta: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/carypohyllaceaemap.gif
Kun mikään ei riitä

| Kun mikään ei riitä Itse valtiaat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2005
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Kesto: 40.32
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland
Itse valtiaiden muut julkaisut
| Luuserien olympialaiset 2004 | Kun mikään ei riitä 2005 |   |
Kun mikään ei riitä on Itse valtiaat -satiirisarjan hahmojen imitaatioäänillä tehty neljäs musiikki CD-levy vuonna 2005, joka sisältää 22 laulua. Se pohjautuu tv-elokuvaan Itse valtiaat – Agenttimusikaali sekä jaksoihin Kova vai pehmeä Sauli?, Demarihengen joululahja, Uusi tuleminen, Hyvinvoinnin lähteillä ja Viimeinen sanasota.
Kappaleet

Itse valtiaat – 0:34
Tarja yllättää – 0:53
Kun mikään ei riitä – 2:59
Pentti on kateellinen – 0:30
Eeron enkelit (Syytön) – 4:03
Ei kateellisen testamentti – 0:32
Kaksi suurta kohtaa (Perhonen) – 3:25
Muistelemassa – 0:37
Esko hei (Kuusamo) – 4:31
Hipit kohtaavat – 0:32
Ikuinen hippi (Psykedeliaa) – 3:38
Pentti aavetalossa – 0:34
Zyssen StasiKGBCIA – 3:10
Savolainen agentti – 0:24
Pohjois-Savon politiikkaa (Elämää ja erotiikkaa) – 3:09
Hirviö ovella – 0:35
Paavo Rautahammas (Tartu tiukasti hanuriin) – 2:56
Pentti näkee haaveunta – 0:15
Tanjan muodonmuutos (Polvistukaa) – 2:51
Pohdiskeleva kolmikko – 0:29
Mäntyniemen vangit – 2:54
Salaiset agentit Manu ja Mara – 0:59
Itse valtiaat
| --- | --- |
TV-elokuvat:   Avaruusmusikaali  Kuningasmusikaali  Urheilumusikaali  Agenttimusikaali  Länkkäri: Haaveratsastajat 
Elokuvat:   Keisarin salaisuus 
CD-levyt:   Menneisyyden vangit  200 apinaa – Paavo kuninkaaksi  Luuserien olympialaiset  Kun mikään ei riitä 
Muuta:   Operation ESC  Luettelo jaksoista
Kynosárgous

| Kynosárgous Κυνοσάργους |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Kynosárgous korostettuna.
Kaupunki:  Ateena, Attika, Kreikka
Suuralue:  2.
Koordinaatit:  37°57′45″N, 23°43′50″E
Lähialueet:  Dáfni, Koukáki, Makrygiánni, Mets, Néos Kósmos
Kynosárgous (kreik. Κυνοσάργους, aiemmin Δουργούτι, Dourgoúti) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan keskustan eteläpuolella ja kuuluu kaupungin 2. suuralueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä antiikin aikaisesta Kynosargesin gymnaasista, joka sijaitsi alueella.
Kaupunginosan koillispuolella sijaitsee Metsin kaupunginosa, luoteispuolella Koukáki ja Makrygiánni, lounaispuolella Néos Kósmos ja eteläpuolella Dáfnin kaupunki.
Ateenan kaupunginosat ja alueet
Aérides
Ágios Artémios
Ágios Elefthérios
Ágios Loúkas
Ágios Nikólaos
Ágios Panteleímonas
Akadimía
Akadimía Plátonos
Akrópoli
Ampelókipoi
Anafiótika
Anáktora
Asteroskopeío
Attikí
Chílton
Elaiónas
Ellinoróson
Erythrós Stavrós
Evangelismós
Exárcheia
Filopáppou
Girokomeío
Gkázi
Gkráva
Gkýzi
Goudí
Goúva
Ilísia
Kallimármaro
Kansallispuutarha
Kerameikós
Klafthmónos
Kolokynthoú
Kolonáki
Kolonós
Koukáki
Kountouriótika
Kynosárgous
Kypriádou
Kypséli
Lampriní
Lófos Skouzé
Lykavittós
Makrygiánni
Metaxourgeío
Mets
Monastiráki
Néa Filothéi
Neápoli
Néos Kósmos
Omónoia
Pagkráti
Patísia
Pedíon Áreos
Pefkákia
Petrálona
Pláka
Plateía Amerikís
Plateía Koliátsou
Plateía Koumoundoúrou
Plateía Mavíli
Plateía Viktorías
Polýgono
Profítis Daniíl
Profítis Ilías
Promponás
Psyrí
Rizoúpoli
Rouf
Sepólia
Stathmós Larísis
Sýntagma
Thiseío
Thymarákia
Treis Géfyres
Váthi
Votanikós
Záppeio
Kun mies unelmoi

| Kun mies unelmoi Costello Hautamäki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. maaliskuuta 2013
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Okko Laru   Mikko Tamminen   Kassu Halonen
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 35.32
 Levy-yhtiö: HighLight Music
Listasijoitukset
  14.
Costello Hautamäen muut julkaisut
| 13 Reasons to Rock 2003 | Kun mies unelmoi 2013 |   |
Singlet albumilta Kun mies unelmoi
 ”Aurinko valvoo” Julkaistu: 16. toukokuuta 2012  ”Matka tuntemattomaan” Julkaistu: 2. marraskuuta 2012  ”Pintakiilto” Julkaistu: 15. helmikuuta 2013
Kun mies unelmoi on kitaristi Costello Hautamäen uran kolmas sooloalbumi. Albumi ilmestyi 8. maaliskuuta 2013 kansainvälisenä naistenpäivänä.
Albumin ensimmäinen singlejulkaisu "Aurinko valvoo" ilmestyi digitaalisena julkaisuna 16. toukokuuta 2012, ja se nousi Iskelmän listalla korkeimmillaan toiselle sijalle ollen kesän 2012 suurimpia radiohittejä. Digitaalisen julkaisun ohella "Aurinko valvoo" ilmestyi myös CD-singlenä 27. kesäkuuta. 2. marraskuuta ilmestyneellä kakkossinglellä "Matka tuntemattomaan" Costello osallistui myös Syksyn säveleen, Albumin kolmas single, "Pintakiilto" ilmestyi digitaalisesti 15. helmikuuta 2013.