stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Šerpan kieli
Fonologia > Konsonantit

|  |  | Labiaali | Dentaali | Alveolaari | Retrofleksi | Palatoalveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | Nasaali | m | n |  |  |  | ɲ | ŋ |  |
| Klusiili | norm. | p | b | t̪ | d̪ |  | ʈ | ɖ |  | c | ɟ | k | g |  |
| Klusiili | asp. | pʰ | t̪ʰ |  | ʈʰ |  | cʰ | kʰ |  |
| Affrikaatta | norm. |  |  | ts | dz |  | tʃ | dʒ |  |  |  |
| Affrikaatta | asp. |  |  | tsʰ |  | tʃʰ |  |  |  |
| Frikatiivi | Frikatiivi |  |  | s |  | ʃ |  |  | h |
| Likvida | Likvida |  | l̪̥ | l̪ | ɾ̥ | ɾ |  |  |  |  |  |
| Puolivokaali | Puolivokaali | w |  |  |  |  | j |  |  |
Lähde:
Kirjakieli

Kieltä voidaan kirjoittaa joko tiibetiläisellä kirjaimilla tai devanagarilla. Uusi testamentti on käännetty šerpaksi vuonna 2015.
Kirjakielen kehittymistä on haitannut se, että puhujien asenteet kieltä kohtaan eivät ole kovinkaan positiivisia. Šerpan puhujat tuppaavat kommunikoimaan kirjallisesti nepaliksi.
Kambera

| Kambera |
| --- | --- |
Oma nimi:  Hilu Humba
Muu nimi:  sumba
Tiedot
Alue:   Indonesia
Puhujia:  240 000 (2009)
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset kirjaimet
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet
ISO 639-3:  xbr
 Ohje 
Kambera (omakielinen nimi: Hilu Humba) on austronesialainen kieli, jota puhutaan Indonesiassa. Suurin osa sen puhujista asuu Sumban saaren itäosissa ja kieltä kutsutaan joskus nimellä "sumban kieli". Kielellä on noin 240 000 äidinkielistä puhujaa (2009). Kamberan läheisiä sukulaiskieliä ovat mm. mamboru ja wanukaka. Kielen katsotaan olevan elinvoimainen..
Kamberaa kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on käännetty kamberaksi vuonna 1995.
Fonologia > Konsonantit

|  |  | Bilabiaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | Nasaali | m | n |  | ŋ |  |
| Klusiili | Norm. | p | b | t | d |  | k | g |  |
| Klusiili | Impl. | ɓ | ɗ |  |  |  |
| Klusiili | Prenas. | mb | nd |  | ŋg |  |
| Affrikaatta | Norm. |  |  | tʃ | dʒ |  |  |
| Affrikaatta | Prenas. |  |  | ɲdʒ |  |  |
| Frikatiivi | Frikatiivi |  |  |  |  | h |
| Lateraali | Lateraali |  | l |  |  |  |
| Tremulantti | Tremulantti |  | r |  |  |  |
| Approksimantti | Norm. | w |  | j |  |  |
| Approksimantti | Prenas. |  |  | nj |  |  |
Lähteet:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähteet:
Gueretsat

| Gueretsat |
| --- | --- |
 Gueretsa (Colobus guereza)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Apinat Simiiformes
Heimo::  Vanhan maailman häntäapinat Cercopithecidae
Alaheimo::  Lehtiapinat Colobinae
Suku::  Gueretsat Colobus  Illiger, 1811 
Lajit
 5 lajia, katso teksti 
Katso myös
   Gueretsat Wikispeciesissä   Gueretsat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gueretsat (Colobus) on häntäapinoiden alaheimoon kuuluva suku. Sukuun kuuluvat lajit ovat väriltään mustavalkoisia. Ne muodostavat 5-20 yksilön
laumoja. Lajeja tavataan Afrikassa päiväntasaajan seudulla.
Sukuun kuuluvat lajit ovat angolangueretsa (Colobus angolensis), gueretsa (Colobus guereza), valkohäntägueretsa (Colobus polykomos), paholaisgueretsa (Colobus satanas) ja Colobus vellerosus.
Aiheesta muualla

Gueretsat Tunturisusi.com. (anonyymi yksityinen sivusto)
Gravity (Bullet for My Valentinen albumi)

| Gravity Bullet for My Valentine |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2016–2017
 Julkaistu: 29. kesäkuuta 2018
 Tuottaja(t): Carl Bown
 Tyylilaji: Alternative metal, Nu metal, Post-hardcore
 Kesto: 41.37
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  12. (albumilista)    4. (fyysinen albumilista)
Bullet for My Valentinen muut julkaisut
| Venom 2015 | Gravity 2018 | Bullet for My Valentine 2021 |
Singlet albumilta Gravity
 ”Don’t Need You” Julkaistu: 6. marraskuuta 2016  ”Over It” Julkaistu: 1. huhtikuuta 2018  ”Piece of Me” Julkaistu: 27. huhtikuuta 2018  ”Lettng You GO” Julkaistu: 7. elokuuta 2018  ”Not Dead Yet” Julkaistu: 15. lokakuuta 2018
Gravity on Bullet for My Valentinen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 2018.
Kappaleet

Leap of Faith – 3.19
Over It – 3.47
Letting You Go – 3.43
Not Dead Yet – 3.21
The Very Last Time – 3.57
Piece of me – 3.26
Under Again – 4.10
Gravity – 4.00
Coma – 3.33
Don’t Need You (remastered version) – 4.50
Breather Underwater – 3.41
Kokoonpano

Matthew Tuck – laulu, rytmikitara
Michael "Padge" Paget – kitara, taustalaulu
Jamie Matthias – basso, taustalaulu
Jason Bowld – rummut, lyömäsoitin
Carl Bown – koskettimet
Arvostelut

Imperiumi: 8+/10
Kaaoszine: 7½/10
Soundi:
Gōtsu

| Gōtsu (江津市) |
| --- | --- |
 Gōtsun kaupunkikuvaa
 lippu:  Symboli
 Gōtsun sijainti Shimanen prefektuurissa
 Gōtsu
 Koordinaatit: 35°00′41″N, 132°13′16″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūgoku
Prefektuuri:  Shimanen prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  268,24 km²
Väkiluku (11/2019):  23 465
 – Väestötiheys:  87,5 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Kukka:  Atsalea
 
 https://www.city.gotsu.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gōtsu (jap. 江津市, Gōtsu-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla Gōjoen suulla prefektuurin keskiosassa. Siellä on 23 465 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 268,24 neliökilometriä. Gōtsu tunnetaan muun muassa japanilaisissa oppikirjoissa Honshūn kaupunkina, jonne on Tokiosta rautateitse kaikkein pisin matka.
Gōtsu kehittyi historiallisesti Gōjoen suun satamapaikkakuntana, mihin viittaa myös kaupungin nimen satamaa merkitsevä loppuosa tsu. Siellä sijaitsi myös yksi San’indō-tien postiasemista (shukuba). Edo-kaudella paikkakunta toimi kitamaebune-laivaliikenteen pysähtymispaikkana ja siellä on säilynyt monia aikakauden kauppiastaloja. Gōjokea pitkin ylävirtaan vietiin riisiä, suolaa ja mereneläviä, alavirtaan tuotiin raaka-aineita. Rautatien valmistumisen jälkeen satama menetti merkityksensä. Kaupunkioikeudet Gōtsu sai vuonna 1954 laajan kuntaliitoksen myötä. Vuonna 2004 siihen liitettiin Sakuraen maaseutukaupunki. Perinteinen elinkeino on punaisten Iwami-kattotiilten ja muiden keramiikkatuotteiden valmistus. Gōjoen suulle on sijoittunut paperi- ja viskoositeollisuutta, maaseutualueilla viljellään esimerkiksi riisiä, teetä, siitakesieniä ja isotakiaista.
Gōtsun nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Arifuku-onsenin kuuma lähde ja luonnonkaunis Senjōn laakso. Sakuraessa säilynyt kagura-tanssiperinne Ōmoto-kagura on otettu Japanin aineettoman kansankulttuuriperinnön luetteloon. Gōtsua palvelee JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja. Sinne johtanut Sankō-linja lakkautettiin vuonna 2018.
Kuvia

Gōtsun kaupungintalo
Arifuku-onsenin rakennuksia
Gōjoen silta
Monitoimitalo Pallet Gōtsu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gōtsu Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Juojärvi (Nokia)

| Juojärvi (Nokia) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Nokia, Hämeenkyrö
Koordinaatit:  61°31′24″N, 23°14′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mahnalanselän alue (35.51)
Laskujoki:  Juojärvenoja 
Järvinumero:  35.511.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75,6 m 
Rantaviiva:  1,568 km 
Pinta-ala:  0,11834 km² 
 fiJuojärvi (Nokia) 
Juojärvi  on Pirkanmaalla Nokialla ja Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän lähialueeseen. Se laskee Mahnalanselän Pohjanlahteen ja se on Jumesniemellä Keskumaan ja Kauniaisen kylien maisemien keskeinen elementti.
Maantietoa

Järvi on 600 metriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Se sijaitsee lähes kokonaan peltojen ympäröimänä, mutta sen itäranta rajoittuu metsämaahan. järveen laskee neljä pelto-ojaa ja sen luusua sijaitseen järven kaakkoiskulmassa. Laskuoja Juojärvenoja on 1,2 kilometriä pitkä ja se putoaa 15 metriä alemmaksi laskiessaan Pohjanlahteen, joka työntyy Alhonselältä lounaaseen. Järven rannat ovat soistuneita.
Rannoilla sijaitsee seitsemän loma-asuntoa sekä Juojärven talo. Järvelle pääsee Jumesniemelle vievältä yhdystieltä 2611, kun kääntyy Kauniaisiin. Nokian ja Hämeenkyrön raja ylittää järven niin, että suurempi lounaisosa jää Nokian puolelle.
Virkistys

Juojärveä hoitaa Kauniaisten kalastuskunta.
Aiheesta muualla

Kuloveden kylät ry: Kuloveden kylien historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
(35.5)
Nokian järvet
Pyhäjärvi
• Kulovesi
• Jokisjärvi
• Teernijärvi
• Vihnusjärvi
• Tottijärvi
• Alinenjärvi
• Järvenjärvi
• Ylinenjärvi
• Tuulosjärvi
• Hätikkäjärvi
• Sanasjärvi
• Otajärvi
• Kalliojärvi
• Taulajärvi
• Ruokejärvi
• Juojärvi
• Kivikesku
• Toivasjärvi
• Porrasjärvi
• Kyynijärvi
• Murtoonjärvi
• Kirstuanjärvi
• Iso-Ahvenisto
• Iso-Tappuri
• Launiasjärvi
• Koukkujärvi
• Oksilammi
• Ruutana
• Siukolanjärvi
• Juottojärvi
• Hangaslammi
• Ylinenjärvi
• Heinijärvi
• Haukijärvi
• Korpijärvi
• Heinijärvi
• Pitkälammi
• Jouttijärvi
• Ylisenjärvenlammi
• Hangaslammi
• Vähäjärvi
• Lilträskinjärvi
• Iso Kakkurijärvi
• Kahtalammi
• Haukijärvi
• Pieni Porrasjärvi
• Pieni-Tappuri
• Kiimalammi
• Paskolampi
• Pieni Koukkujärvi
• Ylisenlammi
• Jänninjärvi
• Pikku-Matalus
• Pannukakko
Gravity Falls

| Gravity Falls |
| --- | --- |
Tyyli:  Mysteeri Yliluonnollinen Seikkailu Toiminta
Kestoaika:  22 min.
Luoja(t):  Alex Hirsch
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:    Disney Channel   Disney XD
Esitetty:  15. kesäkuuta 2012 – 15. helmikuuta 2016
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  yht. 40
Tunnuskappale:  Brad Breeck - "Made Me Realize"
Tuotanto
Ohjaaja(t):  John Aoshima  Aaron Springer  Joe Pitt
Säveltäjä(t):  Brad Breeck
Tuotantoyhtiö(t):  Walt Disney Television Animation
Aiheesta muualla
IMDb 
Gravity Falls on  yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka on luonut Alex Hirsch. Se kertoo kaksosten Dipper ja Mabel Pinesin kesälomasta mystisessä Gravity Fallsin kylässä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Jason Ritter  | … |   Dipper Pines   |
|   Kristen Schaal  | … |   Mabel Pines   |
|   Alex Hirsch  | … |   Stanley Pines, Soos Ramire, Fiddleford Hadron McGucket ja Bill Cipher   |
|   J.K. Simmons  | … |   Stanford Pines   |
|   Linda Cardellini  | … |   Wendy Corduroy   |
|   Thurop Van Orman  | … |   Gideon Gleeful   |
Juoni

Kesälomalla kaksitoistavuotiaat Dipper ja Mabel Pines jätetään Oregoniin, Gravity Fallsin pikkukaupunkiin heidän isosetänsä Stanin luokse, joka pitää pientä turistikohdetta Mystery Shack. Dipper löytää metsästä mystisen päiväkirjan, joka kertoo oudoista asioista Gravity Fallsissa, sillä asiat eivät ole siellä miltä näyttävät.
Muuta

Jokaisen jakson loppussa on väläytys lauseesta, joka viittaa piilotettuun viestiin, joka on saatu selville soittamalla takaperin Brad Breeckin säveltämän tunnusmusiikin, jossa kuullaan jonkun kuiskaavan 'Three letters back' tai 'Switch a and z' (suom. 'kolme kirjainta taaksepäin') (suom. 'Vaihda a ja z'). Jaksoissa on myös muitakin salaisuuksia ja koodeja.
Galilein kuut

Jupiteria kiertävät suuret Galilein kuut koottuna vertailun vuoksi yhteen Jupiterin kanssa. Ylhäältä alas lueteltuina ne ovat Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto. Kuvassa vasemmalla on Jupiter ja sen Suuri punainen pilkku.
Galilein kuut ovat Jupiterin neljä suurinta kuuta. Ne näkyvät valopisteinä jo teatterikiikarilla ja kiertävät lähellä Jupiteria.
Galilein kuita ovat tuliperäinen Io, jäinen railojen täyttämä Europa, tummempia ja vaaleampia alueita sisältävä tumma Ganymedes ja kraatterinen Kallisto. Kuut löysi Galileo Galilei 1610.
Sisemmissä kuissa on enemmän kiveä kuin ulommissa ja ne ovat ulkoplaneettojen kuiksi tiheitä.
Kuiden löytöhistoria

Galileo Galilei löysi kaukoputkellaan 7. tammikuuta 1610 Jupiterin neljä suurinta kuuta. Galileo havaitsi kuiden liikkeen usean päivän aikana ja ymmärsi niiden kiertävän Jupiterin ympäri. Tämä löytö tuki Nikolaus Kopernikuksen aurinkokeskistä maailmankuvaa ja osoitti, ettei kaikki pyöri maapallon ympärillä.
Galileo kutsui aluksi löytöään nimellä Cosmica Sidera, silloisen Toscanan herttuan Cosimo II de' Medicin kunniaksi. Herttuan ehdotuksesta hän alkoi käyttää nimeä Medicea Sidera ("Medici-tähdet"), herttuan ja hänen kolmen veljensä mukaan. Löytö julkaistiin Sidereus Nuncius-lehdessä maaliskuussa 1610, kaksi kuukautta havainnon jälkeen. Omissa muistiinpanoissaan Galileo käytti kuista järjestyslukuja I, II, III ja IV, Jupiterista poispäin laskien. Vuonna 1614 saksalainen Simon Marius julkaisi tutkimuksensa Mundus Jovialis, jossa hän väitti löytäneensä kuut jo Galileoa ennen ja käytti niistä nimiä Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto. Galileon mukaan tämä oli plagiointia, mutta Mariuksen ehdottamat nimet jäivät kuitenkin käyttöön.
Myöhemmin on väitetty että kiinalainen astronomi Gan De olisi löytänyt kuut jo vuonna 362 eaa., lähes kaksi vuosituhatta Galileoa aikaisemmin. Galilein kuut ovat saattaneet olla tunnettuja myös muinaiskansoille: babylonialaisella jumalalla Mardukilla, joka oli myös nimitys Jupiterille, sanottiin olevan neljä koiraa. Egyptiläisellä taivaanjumalalla Hathorilla, jonka nimeä käytettiin myös Jupiterista, oli niin ikään neljä poikaa. Galilein kuut olisivat tavallisen näön omaavalle ihmiselle helposti havaittavissa, elleivät ne peittyisi Jupiterin kirkkauteen. On teoriassa mahdollista, että harjaantunut tutkija pystyisi näkemään kuut paljaalla silmällä, mutta on arvailujen varassa, pystyivätkö muinaiskansat siihen. Maasta käsin kaukoputkilla 1800-luvun loppuun mennessä tehdyillä havainnoilla nähtiin kuista muun muassa niiden värit: oranssinpunainen, kirkkaan valkoinen, sinertävä ja himmeänvalkoinen.
Galilein kuut > Io

Jupiterin sisin, oranssi kuu Io on tuliperäinen siksi, että Jupiterin vetovoima purskuttaa ja kuumentaa Ion vaippaa. Keltaoranssi väri johtuu rikkiyhdisteistä. Toisin kuin muissa Jupiterin kuissa, Iossa ei ole jäätä. Osa tulivuoren purkausaineesta karkaa Ion vetovoimakentästä, ja sitä arvellaan satavan pienen kuun Amalthean pinnalle. Ion liikkeet Jupiterin magneettikentässä muuttelevat planeetan lähettämää radiosäteilyä.
Galilein kuut > Europa

Europa on valko-vaaleanruskea, melko tasainen, railojen peittämä jäinen pallo. Noin 10–15 km paksun jään alla on noin sadan kilometrin syvyinen meri ja rautasilikaattiydin. Jupiterin vetovoima on vaikuttanut voimakkaasti tähänkin kuuhun. On arveltu, että Europan jäänalaisessa meressä voisi olla elämää.
Galilein kuut > Ganymedes

Ganymedes on tummempien ja vaaleampien alueiden peittämä. Suuri pyöreä tumma alue tuo mieleen kuun meret. Tummemmat alueet lienevät tämän kuun pinnalta tullutta sulaa ainetta. Ganymedeellä näkyy kraattereita, mikä viittaa kuun pinnan uusiutuneen hitaammin kuin Ion ja Europan. Kuulla on magneettikenttä ja ohut happikaasukehä.
Galilein kuut > Kallisto

Kalliston pinta on täynnä kraattereita. Se on geologisesti vanha, pinta ei ole uusiutunut kraatteroitumisen jälkeen. Kuussa on Valhalla-niminen sisäkkäisten renkaiden muodostama asteroidin iskukohta.
Tietoja Galilein kuista

Galilein kuut Jupiterista poispäin laskien ovat:
| Nimi | Kuva | Radan säde (km) | Radan säde   Jupiterin sädettä | Kiertoaika (päivää) | Läpimitta (km) | Massa (kg) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Io |  | 421 800 | 5,9 | 1,77 | 3643 | 8,93×1022 |
| Europa |  | 671 100 | 9,4 | 3,55 | 3122 | 4,8×1022 |
| Ganymedes |  | 1 070 400 | 15,0 | 7,16 | 5262 | 1,48×1023 |
| Kallisto |  | 1 882 700 | 26,4 | 16,69 | 4821 | 1,08×1023 |
| Nimi | Tiheys | Sisustan rakenne | Silikaatin  osuus | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Io | 3,53 |  | 100 % | rikkiyhdisteitä, silikaattia, 900 km säteinen rautaydin |
| Europa | 3,01 |  | 85–100 % | pieni rautaydin? silikaatti, vesikerros |
| Ganymedes | 1,94 |  | 43–73 % |  |
| Kallisto | 1,83 |  | 42–66 % | 40 % jäätä, 60 % kiveä |
Jupiterin magneettikenttä ulottuu Jupiterin sisimpiin kuihin voimakkaana. Tämä aiheuttaa kuiden pinnalle säteilyä, joka on tappavan voimakasta Ion ja Europan pinnalla.
Galilein kuiden rataresonanssi

Galilein kuut ovat keskenään rataresonanssissa. Tunnetuin resonanssi on Ion, Europan ja Ganymedeen kiertoaikojen tasainen suhdeluku 1:2:4 eli kulmataajuuksian suhdeluku 1:1/2:1/4.
Eräs matemaattinen tapa ilmaista Ion ja Europan kiertoaikojen suhde on
jossa n on kulmataajuus, kiertoajan käänteisluku, eli 1/kiertoaika.
Mutta yhtälössä on tarkkaan ottaen mukana myös Ion Jupiteria lähimmän pisteen, perijoven kiertyminen.
{\dot {\omega }}_{\rm {Io}} eli omega-io on Ion Jupiteria lähimmän pisteen kiertymisen kulmataajuus.
Myös kuiden keskinäisten asemien, longitudien välillä on tunnettu suhde
jossa  \lambda  on longitudi, kuun asema Jupiter-Aurinko-linjaan nähden.
Galilein kuiden synty

Jupiterin sisimpien kuiden uskotaan syntyneen samalla tavoin kuin Aurinkokunta, mutta keskustähden paikalla oli Jupiter, joka synnyinaikanaan hehkui kuumana, kun siihen virtasi kaasua alkuaurinkosumusta kaasukiekon kautta. Tässä kaasukassaselvennä oli metalli-pöly-jäähitusia, joista kuut tiivistyivät, kun nämä hituset törmäilemällä toisiinsa kasvoivat ajan mukana yhä isommiksi. Jupiteriin putoavan kaasun kitka lämmitti planeetan punahehkuiseksi. Jupiterin väitetään olleen kymmenen kertaa nykyistä suurempi ja kutistuneen nykyiselleen noin kymmenessä miljoonassa vuodessa. Alussa Jupiterin säteilyvoima oli jopa 0,01 Aurinkoa, ja miljoonan vuoden kuluttua noin miljoonasosa Auringon säteilystä. Jupiterin kuiden tiheysjakaumassa sisin kuu Io on tihein, Europa hieman harvempi ja Ganymedes ja Kallisto vielä harvempia. Tämän mukaan Io tai Europa vastaa kappaleiden tiheyttä asteroidivyöhykkeellä. Erään teorian mukaan tiheysjakauma selittyy sillä, että kuiden syntyaikoina Jupiter loisti kuin pieni tähti, ja sulatti Ion jäät, mutta jätti paljon jäätä ulompiin kuihin.
Toisen näkemyksen mukaan Jupiterin kuita kuumensivat asteroiditörmäykset, joita tapahtui Jupiterin lähellä olevassa Iossa enemmän kuin muissa Jupiterin kuissa. Näiden törmäysten takia Ganymedeksen kivet ja jäät lajittuivat eri kerroksiin, koska Ganymedes kuumeni kyllin, mutta Callisto ei lajittunut. . 
Ion jäättömyyteen voi osaltaan vaikuttaa kuun oleminen Jupiterin lähellä, josta aiheutuu suuri vuorovesivoimien kuumentava vaikutus. Tähän kuvaan ei sovi Ion radan sisäpuolella oleva Amalthea, joka on tiheytensä puolesta harvaa jäätä, jonka tiheys on 0,84 g/cm³. Vuorovesivoimat eivät Amalthean kaltaiseen pieneen kappaleeseen vaikuta niin voimakkaina kuin suuriin Jupiterin kuihin.
Nykyään Jupiterin kuiden arvellaan muodostuneen melko myöhään harventuneessa alkuaurinkosumussa, joka tuotti Jupiterin ympärille melko hitaasti kasautuvan, melko viileän kaasukiekon.
Jupiterin kuiden radoilla on kiertoaikaresonansseja niin kuin Aurinkokunnassa, ja siis samantyyppinen etäisyysjakauma kuin Aurinkokunnassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Formation of Galilea moons (Arkistoitu – Internet Archive)
Jupiterin kuut
| --- | --- |
Amalthea-ryhmä:   Metis  Adrastea  Amalthea  Thebe 
Galilein kuut:   Io  Europa  Ganymedes  Kallisto 
Themisto-ryhmä:   Themisto 
Himalia-ryhmä:   Leda  Himalia  Lysithea  Elara 
Carpo-ryhmä:   Carpo  S/2003 J 12  S/2011 J 1 
Ananke-ryhmä:   Ananke  Praxidike  Harpalyke  Iocaste  Euanthe  Thyone  Euporie  S/2003 J 3  S/2003 J 18  S/2010 J 2  Thelxinoe  Helike  Orthosie  S/2003 J 16  Hermippe  Mneme  S/2003 J 15 
Carme-ryhmä:   Herse  S/2003 J 10  Pasithee  Chaldene  Arche  Isonoe  Erinome  Kale  Aitne  Taygete  S/2003 J 9  Carme  S/2003 J 5  S/2003 J 19  Kalyke  Eukelade  Kallichore 
Pasiphaë-ryhmä:   Eurydome  S/2003 J 23  Hegemone  Pasiphaë  Sponde  Cyllene  Megaclite  S/2003 J 4  Callirrhoe  Sinope  Autonoe  Aoede  S/2011 J 2  S/2010 J 1  Kore  S/2003 J 2 
Varmistamattomat:   S/2000 J 11 
Sisin Jupiterin kuu, tuliperäinen Io on oranssi.
Europa on valkean ruskea railojen peittämä jäinen pallo.
Aurinkokunnan suurimmalla kuulla Ganymedeellä on monenlaisia pinnanmuotoja.
Kallistossa on paljon kraattereita.
Sisimmät Galilein kuut ovat rataresonanssissa niin, että Europan kiertoaika on kaksi kertaa Ion kiertoaika, ja Ganymedeen kiertoaika kaksi kertaa Europan kiertoaika. Niinpä sisimpien kuiden kiertoaikojen suhde on 1:2:4. Myös näiden kuiden asemien välillä on riippuvuus, niin että sama kuiden asento Jupiteriin nähden toistuu usein.
Neljä Jupiterin suurinta kuuta.
Haakon Harteikas

| Haakon Harteikas |
| --- | --- |
 
Norjan kuningas
Valtakausi:  1157 – 7. heinäkuuta 1162   1157–1161 vastallitsijana Inge Koukkuselkä   1161–1162 kanssahallitsijana Maunu Erlinginpoika
Edeltäjä:  Inge Koukkuselkä   Östen II Haraldsson
Seuraaja:  Maunu Erlinginpoika

Syntynyt:  1147
Kuollut:  7. heinäkuuta 1162 Romsdalen
Suku:  Gille
Isä:  Sigurd Munn
Haakon Harteikas (Håkon II Sigurdsson Herdebrei) oli Norjan kuningas 1157–1162. Haakon oli Sigurd Munnin avioton poika, ja hän seurasi valtaistuimella setäänsä Östeniä. Haakonin surmasi Erling Skakke 7. heinäkuuta 1162.
Haakon Lie

Haakon Lie 99-vuotiaana vuonna 2005.
Haakon Lie (22. syyskuuta 1905 Kristiania, Norja – 25. toukokuuta 2009 Oslo, Norja) oli norjalainen poliitikko. Hän toimi Norjan työväenpuolueen puoluesihteerinä vuosina 1945–1969 sekä Eurooppa-liikkeen sihteerinä 1970–1973. Hän oli perustamassa Arbeidernes Opplysningsforbund -yhdistystä, jonka sihteerinä hän toimi 1932–1940. Toisen maailmansodan aikana Lie toimi Norjan ammattiliittojen keskusjärjestö LO:n Lontoon konttorissa.
Aktiiviaikanaan Lie tuli tunnetuksi kommunismin ja oman puolueensa vasemmistosiiven vastustajana ja sodan jälkeen hän oli tärkeässä roolissa kyseisten liikkeiden valvonnassa. Hän oli innokas Naton ja EU:n kannattaja ja hänen mukaansa Norjan tuli jatkuvasti ylläpitää tiiviitä turvallisuuspoliittisia suhteita Britanniaan ja Yhdysvaltoihin. Lie tunnettiin myös Israelin ystävänä sekä monien kirjojen kirjoittajana. Vuoden 1967 puoluekokouksessa kärjistyneet poliittiset erimielisyydet Einar Gerhardsenin kanssa kuuluvat edelleen Norjan sodanjälkeisen politiikan dramaattisimpiin hetkiin.
Lie vetäytyi myöhempinä vuosinaan Floridaan, mutta palasi sittemmin Norjaan.
Lie julkaisi viimeisimmän kirjansa, Slik jeg ser det nå, 103-vuotispäivänään vuonna 2008 yhteistyössä historioitsija Hans Olav Lahlumin ja journalisti Hilde Harbon kanssa.
Haakon Lie oli suomalaista sukujuurta. Hän ei ollut sukua YK:n pääsihteeri Trygve Lielle.
Käännös suomeksi
Haakon Hyvä

| Haakon Hyvä |
| --- | --- |
 Haakon Hyvä. Peter Nicolai Arbon maalaus.
Norjan kuningas
Valtakausi:  934–961
Edeltäjä:  Eerik Verikirves
Seuraaja:  Harald Harmaaturkki

Syntynyt:  920 Hordalandin lääni
Kuollut:  961 Hordalandin lääni
Lapset:  Tora Haakonintytär
Suku:  Kaunotukka
Isä:  Harald Kaunotukka
Äiti:  Tora Mosterstong
Haakon Hyvä (myös Haakon Adalsteninkasvatti, muinaisnorjaksi Hákon Aðalsteinsfóstri, norj. Håkon Adalsteinsfostre, n. 920–961) oli Norjan kuninkaana vuosina 934–961 tai mahdollisesti noin 946–961. Hän oli Norjan ensimmäisen kuninkaan Harald Kaunotukan nuorin poika.
Haakon oli nuorena Englannin kuningas Athelstanin (Ethelstan) kasvattipoikana. Athelstan tutustutti Haakonin kristinuskoon. Saatuaan tiedon isänsä kuolemasta Haakon varusti sotajoukon ja lähti Norjaan vastustaakseen velipuoltaan Eerik Verikirvestä. Haakon sai taakseen Norjan ylhäisön lupaamalla luopuvansa kuninkaan verotusoikeudesta maaomaisuuteen. Eerik joutui pakenemaan ja asettumaan Britteinsaarille. Eerikin pojat yrittivät vielä saada kruunua tanskalaisten avustuksella, mutta Haakon voitti heidät toistuvasti.
Haakon pani alulle useita hallinnollisia uudistuksia. Hän ei kuitenkaan onnistunut käännyttämään norjalaisia kristinuskoon. Haakon kuoli tanskalaisia vastaan käydyssä Fitjarin meritaistelussa vuonna 961.