stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mekoproppi
Aiheesta muualla

Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Methylchlorophenoxypropionic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Mecoprop (englanniksi)
ChemBlink: 2-(4-Chloro-2-methylphenoxy)propanoic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Mecoprop-P (englanniksi)
Harri Melin

Harri Juhani Melin (s. 9. huhtikuuta 1954 Anjala) on Tampereen yliopiston sosiologian professori. Yhteiskuntatieteiden tohtori Melin toimi vuodesta 2003 Turun yliopiston sosiologian professorina, kunnes hänet valittiin 1. lokakuuta 2008 Tampereen yliopiston sosiologian professorin virkaan. Vuoden 2009 hän toimi yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan dekaanina ja vuoden 2010 alusta lukien hän on ollut yliopiston vararehtori . Hänen alaansa on yhteiskunnallisen muutoksen, luokkarakenteen ja työelämän tutkimus. Väitöskirjassaan (Tampereen yliopisto 1996) Melin tarkasteli neuvostoliittolaisia ja venäläisiä yritysjohtajia.
Melin on toiminut Edvard Westermarckin perintöä vaalivan ja Sosiologia-lehteä julkaisevan Westermarck-seuran puheenjohtajana vuosina 2001–2003.
Näkemyksiä

Melinin mukaan kapitalismi talousjärjestelmänä päättyy kun talouskasvu loppuu.
Kirjallisuutta

Melin, Harri: Suunnitelman varjossa : tutkimus yritysjohtajista Neuvostoliitossa ja Venäjällä.  Tampere : Tampereen yliopisto, 1996.  ISBN 951-44-3953-8
Meksikonsieppari

| Meksikonsieppari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Ruskorintasiepparit Xenotriccus
Laji::  mexicanus
Kaksiosainen nimi
 Xenotriccus mexicanus  (Zimmer, 1938) 
Katso myös
   Meksikonsieppari Wikispeciesissä   Meksikonsieppari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Meksikonsieppari (Xenotriccus mexicanus) on Meksikossa ja Guatemalassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan meksikonsieppari on noin 14 cm. Väritykseltään laji on päästään ja selästään harmahtavan ruskea ja silmien ympärillä on vaaleat renkaat. Päälaella on pitkähkö töyhtö. Rinnastaan laji on väriltään ruskea ja vatsastaan valkoinen. Keskivatsassa on myös keltaista väriä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Meksikonsiepparia tavataan Meksikon keski- ja eteläosista sekä Guatemalasta Laguna del Tigren kansallispuistosta. Linnun elinympäristöä ovat kuivat ja puolikuivat metsämaat. Erityisesti laji liikkuu tiheiköissä. Meksikonsiepparin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 900–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Meksikonsiepparin elinympäristöä uhkaavat laidunmaiden ja kahvi- sekä hedelmäviljelmien leviäminen.
Elintavat

Meskikonsiepparit liikkuvat yleensä pareittain. Laji käyttää ravintonaan hyönteisiä. Niitä se pyydystää ilmasta tai matalien pensaiden lehdiltä. Linnun pesä on kuppimainen ja rakennetaan heinistä ja risuista pensaaseen ja vain naaras hoitaa pesän rakentamisen. Naaras munii kahdesta kolmeen kellertävän valkoista punaruskeapilkullista munaa ja hautoo niitä noin kaksi viikkoa.
Meksikonsiepparikannan kooksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä.
Melitopolin piiri

| Melitopolin piiri Мелітопольський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Zaporižžjan alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 46.8421°N, 35.3747°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
Perustettu:  1930, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Melitopol (150 768 as., 2021)
Pinta-ala  ():  7 008,5 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  280 816
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
 
Verkkosivu
Melitopolin piiri (ukr. Мелітопольський район, Melitopolskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan eteläosassa Zaporižžjan alueella. Piiri on perustettu vuonna 1930. Nykyään – heinäkuun 2020 aluelaajennusten jälkeen – Melitopolin piiri rajoittuu lännessä Hersonin alueen Henitšeskin piiriin, pohjoisessa Vasylivkan piiriin, koillisessa Polohyn piiriin ja idässä Berdjanskin piiriin. Etelässä vastassa on Asovanmeri. Melitopolin piirin hallinnollinen keskus on merenrantakaupunki Melitopol (150 768 as., 2021).
Melitopolin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Zaporižžjan alueen piirien lukumäärän viiteen. Laajentuneen Melitopolin piirin pinta-alaksi tuli 7 008,5 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Melitopolin piirin väkiluvuksi 280 816 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 66,4  prosenttia piirin asukkaista (186 539 as.), eli Melitopolin kaupungin ja kuuden kaupunkityyppisen taajaman väestö. Piirin laajenemisen (7/2020) seurauksena uusi piiri on yli viisinkertaisesti aiempaa samannimistä piiriä väkirikkaampi (2017 väestöarvio oli 49 434 as.).
Melitopolin piiri oli pienialaisempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Melitopolin rautatieasema (2006).
Kastelukanava.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Melitopolin piiri Wikimedia Commonsissa
Zaporizka oblast (tietosanakirjan Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR 8. voluumin Zaporizka oblast - artikkelit Melitopolin piiristä, ja siihen 7/2020 liitetyistä muista piireistä, ja piirien paikkakunnista) (ukrainaksi) (ukrssr.com.ua)
Memphis Blues

”Memphis Bluesin” nuottijulkaisun kansilehti vuodelta 1913
”Memphis Blues” on yksi varhaisimmista julkaistuista blueskappaleista. Sen sävelsi W. C. Handy ja sanoitti George A. Norton. Sanojen kanssa kappale julkaistiin vuonna 1912, mutta Handy oli julkaissut instrumentaaliversion musiikista jo vuonna 1910. Kaksi kappaleen kolmesta osasta on 12 tahdin blueskaavassa.
Sävellys perustui Handyn memphisiläiselle poliitikolle kirjoittamaan kannustuslauluun nimeltä ”Mr. Crump”. Kampanjan loputtua Crump valittiin Memphisin pormestariksi ja Handy vaihtoi laulun nimen ”Memphis Bluesiksi”. Ajattelematta, että kappaleesta voisi tulla suosittu, säveltäjä myi oikeudet kappaleeseen 50 dollarilla. Kun sävellys nousi julkaisemisensa jälkeen Yhdysvalloissa maanlaajuiseen suosioon, se toi oikeuksien omistajille tuhansien dollarien voitot, mutta Handy itse ei saanut tuotoista mitään.
Victor Military Bandin nauhoitus vuodelta 1914 oli ”Memphis Bluesin” ensimmäinen nauhoitettu versio.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Mellersta Österbotten

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Mellersta Österbotten oli Uudessakaarlepyyssä vuosina 1881–1882 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden julkaisija oli Vaasasta kirjapainon ostanut lukkari W.J. Nessler. Toimittajana työskenteli pastori Johannes Bäck. Kerran viikossa ilmestynyt Mellersta Österbotten ilmoitti olevansa etupäässä kirkollisia asioita käsittelevä Uudenkaarlepyyn, Pietarsaaren ja Kokkolan paikallislehti. Kielikysymyksessä se oli maltillisen suomenmielinen. Lehti osoittautui pian kannattamattomaksi, ja uusi kustantaja alkoi julkaista sen tilalla ruotsinmielistä Norra Postenia.
Aiheesta muualla

Mellersta Österbotten Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Melissoksesta, Ksenofaneesta, Gorgiaasta

Melissoksesta, Ksenofaneesta ja Gorgiaasta (m.kreik. Περὶ Μελίσσου, Ξενοφάνους καὶ Γοργίου, Peri Melissū, Ksenofanūs kai Gorgiū; lat. De Melisso, Xenophane, Gorgia) ovat Aristoteleen nimiin pantuja lyhyitä teoksia, jotka eivät kuitenkaan ole todellisuudessa Aristoteleen kirjoittamia. Ne on kirjoittanut mitä ilmeisimmin joku eklektinen peripateetikko ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Ne eivät kuulu Aristoteleen koottujen teosten alkuperäiseen laitokseen eli Corpus Aristotelicumiin, vaan ne on pantu Aristoteleen nimiin vasta myöhemmin.
Sisältö

Teokset käsittelevät kolmen esisokraattisen filosofin, Melissoksen, Ksenofaneen ja Gorgiaan, esittämiä olemassaoloa koskevia väitteitä. Ne kumoavat osan näkemyksistä ja esittävät lisäksi erilaisia kritisoivia kysymyksiä.
Melissoksesta käsittelee erityisesti Melissoksen väitettä siitä, että ”jos mitään on, se on ikuista, sillä on mahdotonta, että se olisi tullut tyhjästä”, eli olemista ja sen ikuisuutta.
Ksenofaneesta käsittelee erityisesti Ksenofaneen väitettä ”jos mitään on, se ei ole voinut tulla olevaksi — koska se on tullut joko samanlaisesta tai erilaisesta, eikä kumpikaan ole mahdollista — oleva ei voi tulla ei-olevasta eikä ei-oleva olevasta”.
Gorgiaasta käsittelee erityisesti gorgiaslaista skeptismiä (”mitään ei ole; jos on, se on tuntematonta; jos se tunnetaan, sitä ei voida osoittaa muille”).
Kirjallisuutta

Aristotle: On Melissus, Xenophanes, Gorgias. Teoksessa Aristotle’s Works.  (Volume XIV: Minor Works. Loeb Classical Library 307)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99338-1  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Mehiläisvaha

Mehiläisvaha on vanhin tunnetuista luonnonvahoista, jota monet mehiläislajit käyttävät pesäkennojensa rakennusmateriaalina. Mehiläisvahaa on kahta eri lajiketta eli Cera flavaa (keltavahaa), joka on väriltään keltaista tai ruskeaa, sekä valkoista tai vaaleankeltaista Cera albaa (valkovahaa). Cera flava valmistetaan sulattamalla mehiläiskennoja kuumalla vedellä ja suodattamalla epäpuhtaudet pois sulasta vahasta. Cera alba valmistetaan valkaisemalla keltaista mehiläisvahaa (Cera flava) kaliumpermanganaatilla, aktiivihiilellä tai auringolla. Mehiläisvaha on seos, joka koostuu vähintään 284 yhdisteestä, joista yli 111 on haihtuvia. Kaikkia mehiläisvahan yhdisteitä ei ole vielä tunnistettu.
Aineen synty

Mehiläisvahaa tuottavat monet eri mehiläislajit, esimerkiksi tarhamehiläinen (Apis mellifera), Apis indica, Apis florea ja Trigona buyssoni. Kasvien hunaja-ainesosat muuttuvat hyönteisten elimistössä seoksiksi, joita ne erittävät mehiläisvahana pesäkennojensa rakennusaineeksi.
Ominaisuudet

Mehiläisvahan väri vaihtelee valkoisen ja ruskean kellertävän välillä, mikä riippuu puhdistusasteesta. Sen sulamispiste on 62–65 °C. Molempien mehiläisvahojen tiheys on noin 0,960 g/cm3, happoluku 17-24, esteriluku 70-80 ja saippuoitumisluku 87-104. Mehiläisvaha ei liukene veteen, mutta liukenee hyvin kuumaan etanoliin sekä täysin rasvoihin että haihtuviin öljyihin.
Käyttötarkoituksia

Mehiläisvahaa käytetään kynttilöihin, käsitöihin ja moneen muuhunkin hyötytarkoitukseen. Mehiläisvahaa voi myös syödä purukumin tavoin. Sitä voi käyttää sekä maalattujen että maalaamattomien huonekalujen puupintojen suojaukseen, hedelmien pintakäsittelyyn (E-koodi E 901) tai vaikkapa harmonikanvalmistuksessa kielten kiinnittämiseen soittimen kielipenkkeihin.
Katolisessa kirkossa jumalanpalveluksen aikana käytettyjen kynttilöiden tulee olla vähintään 51 % mehiläisvahaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mehiläisvaha Wikimedia Commonsissa
Johannes Pernaa: Hyönteisten kemiaa lukion kemian opetuksessa, Helsingin yliopisto, Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta, Kemian laitos, Pro gradu -tutkielma, 22.1.2008 (pdf)
Helsingin yliopisto: Mehiläisvaha
Mehiläisvahasta tehtyjä kynttilöitä ja muita käsitöitä
Mekyberna

| Mekyberna> Μηκύβερνα.Sijainti |
| --- | --- |
 Mekyberna
Koordinaatit:  40°16′48″N, 23°24′25″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kalýves Polygýrou, Polýgyros, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  –316 eaa.
Huippukausi:  400-luku–348 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Khalkidike, Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mekyberna (m.kreik. Μηκύβερνα, Mēkyberna; lat. Mecyberna) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Khalkidikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Polýgyroksen kunnan alueella lähellä Kalýves Polygýroun kylää.
Maantiede

Mekybernan kaupunki sijaitsi Toronenlahden pohjukassa nykyisin Chalkidikína tunnetun niemimaan rannikolla 20 stadioninmittaa kaakkoon Olynthoksesta. Lahti tunnettiin myös kaupungin mukaan Mekybernanlahtena (lat. Sinus Mecybernaus). Herodotos luki Mekybernan kuuluvaksi Sithonian niemeen. Se oli antiikin Khalkidiken aluetta, joka ei käsittänyt koko nykyistä, antiikin aikaisesta alueesta nimensä saanutta niemimaata.
Mekybernan kaupunkikeskus oli rakennettu kukkulalle lähelle merenrantaa, noin kilometrin kaakkoon nykyisestä Kalýves Polygýroun kylästä. Sen kohdalla on satamina toimineita lahdenpoukamia. Mekybernan kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 100 neliökilometriä.
Historia

Mekybernan perustamisaikaa tai perustajia ei tunneta. Kaupunki on ollut olemassa viimeistään arkaaisen kauden alkupuolella, ja se oli olemassa poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona ainakin vielä klassisen kauden. Mekyberna toimi Olynthoksen satamana. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Mēkybernaios (Μηκυβερναῖος) ja Mekypernaios (Μεκυπερναῖος).
Persialaiset ottivat Mekybernasta joukkoja ja laivoja hyökkäyksessään Kreikkaan vuonna 480 eaa. He vaikuttavat tuhonneen kaupungin vetäytyessään vuonna 479 eaa. Myöhemmin samalla vuosisadalla Mekyberna kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 454/453–433/432 eaa. sekä vielä 422/421 eaa. Se saattoi osallistua vuoden 432 eaa. kapinaan Ateenaa vastaan ja liittyä Olynthokseen synoikismoksessa. Vuoden 421 eaa. Nikiaan rauhan jälkeen se oli jälleen oma poliksensa ja ateenalaisten hallussa. Olynthoslaiset valtasivat sen vuonna 420 eaa.
Makedonian Filippos II valtasi Mekybernan petoksella vuonna 349 eaa. ennen kuin aloitti Olynthoksen piirittämisen. Hän ei ilmeisesti tuhonnut Mekybernaa tuolloin. Kaupunki hylättiin joskus vuoden 316 eaa. jälkeen, kun sen asukkaat siirtyivät kyseisenä vuonna perustettuun Kassandreiaan. Pseudo-Skymnos mainitsee, ettei kaupunkia enää ollut.
Rakennukset ja löydökset

Mekybernan paikalta on löydetty joitakin antiikin aikaisia jäänteitä. Sen varhaisimmat löydökset ovat varhaiselta arkaaiselta kaudelta. Kaupunkikukkulalla olevat jäänteet ajoittuvat vuosiin 432–316 eaa. Kaupungissa on ollut suunniteltu niin kutsuttu Hippodamoksen asemakaava, josta on tunnistettu seitsemän pohjois-eteläsuunnassa rakennettua kiveämätöntä, noin 2,5 metriä leveää katua, sekä useita taloja. Talot ovat olleet yksinkertaisia, ilman keskuspihoja tai lattiakiveyksiä. Kaupungin satamasta on jäljellä keinotekoisen, kahden lahdenpoukaman välillä olevan aallonmurtajan jäänteet.
Meldrumin happo

| Meldrumin happo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2-dimetyyli-1,3-dioksaani-4,6-dioni
CAS-numero:  2033-24-1
PubChem CID:  16249
SMILES:  CC1(OC(=O)CC(=O)O1)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H8O4
Moolimassa:  144,124 g/mol
Sulamispiste:  92–95 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen:  25 g/l (20 °C)
Meldrumin happo eli 2,2-dimetyyli-1,3-dioksaani-4,6-dioni (C6H8O4) on heterosyklisiin dilaktoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään yleisesti reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Rakenne ja ominaisuudet

Ensimmäisen kerran Meldrumin happoa syntetisoi Andrew Norman Meldrum vuonna 1908 asetonin ja malonihapon välisellä reaktiolla Meldrum arveli syntetisoimansa yhdisteen rakenteen olevan β-hydroksi-isopropyylimalonihapon β-laktonin. Vuonna 1948 David Davidson ja Sidney Bernhard osoittivat yhdisteen todellisuudessa kuitenkin olevan 2,2-dimetyyli-1,3-dioksaani-4,6-dionia perustuen tarkempaan tietämykseen yhdisteen reaktiivisuudesta.
Meldrumin happo on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin sekä veteen että poolisiin orgaanisiin liuottimiin. Meldrumin happo on laktoniksi poikkeuksellisen voimakas happo ja sen pKa-arvo vesiliuoksessa on 4,83 eli sen on vahvuudeltaan etikkahapon luokkaa. Eritysen poikkeukselliseksi tämän tekee se, että protonin luovuttaa hiiliatomi. Meldrumin happo esiintyy neutraalissa muodossa venekonformaatiossa ja esteriryhmät sijaitsevat syn-asemassa toisiinsa nähden eli samaan sunntaan molekyylitasoon verrattuna. Yhdisteen deprotonoituessa tapahtuu konformaation muutos, joka on energeettisesti edullinen johtuen suotuisammista vuorovaikutuksista eri molekyyliorbitaalien välillä ja anomeerisesta efektistä.
Valmistus ja käyttö

Meldrumin happoa voidaan valmistaa malonihapon ja asetonin välisellä reaktiolla etikkahappoanhydridin läsnä ollessa. Yhdistettä voidaan syntetisoida myös dietyylimalonaatista kaksivaiheisella reaktiolla tai isoprenyyliasetaatista rikkihapon avulla.
Meldrumin happo on hyödyllinen molekyyli orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti kaksi tai kolme hiiliatomia sisältävänä niin kutsuttuna syntonina. Yhdiste reagoi muun muassa Knoevenagel-kondensaatiolla ja sen voidaan alkyloida tai asyloida. Alkyloitujen tai asyloitujen Meldrumin hapon johdannaisten reaktio alkoholien kanssa on kätevä tapa muodostaa malonihapon monoestereitä ja β-ketoestereitä. Lisäksi yhdiste soveltuu monien heterosyklisten yhdisteiden synteesiin ja siitä on syntetisoitu erityisesti pyridiini-, pyridoni-, pyrimidiini- ja triatsiinijohdannaisia. Melrumin hapon ja sen johdannaisten pyrolyysissä muodostuu keteenejä, jotka ovat myös hyödyllisiä synteessisen kemian välituotteita.
Meldrumin esittämä virheellinen rakenne Meldrumin hapolle
Meldrumin hapon venekonformaatio
Melodraama

Melodraama (kreikan sanoista meloidia, ’laulu’, ja drama, ’toiminta’) on tunteisiin voimakkaasti vetoava, ylitunteellinen ja teatraalinen kuvaus, yleensä näytelmä tai elokuva.
Melodraaman aiheena ovat usein perhe- ja parisuhdeongelmat, identiteetin etsiminen, luokkaerot sekä miehen ja naisen roolit. Melodraamaan kuuluu tavallisesti paatos, moraalinen vastakkainasettelu, deus ex machina -ratkaisut, fyysinen toiminta ja jännitys. Keskeiset henkilöt ovat tavallisesti stereotyyppisesti joko äärimmäisen hyveellisiä sankareita tai poikkeuksellisen epäinhimillisiä konnia.
Melodraaman rakenteessa on usein toistoa ja takaumia. Loppu on usein onnellinen. Kertomusta tehostavat usein vaikuttava musiikki, kirkkaat värit ja kliseiset symbolit.
Historia

Melodraaman juuret ovat italialaisen oopperan alkuvaiheissa 1500-luvun lopulla, jolloin klassisen tragedian elvytyksessä musiikin ja näytelmän yhdistelmästä tuli joko oopperaa tai melodraamaa. 1700-luvun alkupuolella Georg Friedrich Händel nimitti joitain sävelteoksiaan melodraamoiksi. 1700-luvun lopulla melodraama kehittyi Ranskassa omaksi lajikseen, jossa korostuivat spektaakkelimaisuus, toiminnallisuus ja kiihkeät tunteet. Ensimmäisenä tyylipuhtaana melodraamana pidetään Jean-Jacques Rousseaun näytelmää Pygmalion (1762). Melodraama nousi kukoistukseensa Englannissa ja Ranskassa 1800-luvulla saadessaan kauhuromanttisia virikkeitä goottilaiselta romaanilta.
1920-luvulta alkaen teatterin melodraamojen tilalle tulivat elokuvan melodraamat ja myöhemmin television. Mykkäelokuviin tunteita herättävä, musiikkiin nojaava ja liioittelevan teatraalinen esittämisen tapa soveltui hyvin. Aluksi melodraaman käsite liitettiin elokuvissa toimintaan, seikkailuun, jännitykseen ja työväenluokkaisiin miehiin. Keskiössä oli usein sankari–sankaritar–roisto-asetelma. Myöhemmin melodraamalla on alettu useammin viittaamaan naisten elokuviin, joissa käsitellään perheasioita.
Tunnetuimpia melodraamojen ohjaajia ovat olleet Hollywoodissa Douglas Sirk ja Suomessa Teuvo Tulio.
Edison Méndez

Edison Méndez maajoukkueessa
Edison Méndez (s. 16. maaliskuuta 1979 Valle del Chota, Ecuador) on ecuadorilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Méndez pelasi muun muassa Alankomaiden Eredivisiessä PSV Eindhovenin joukkueessa. Aiemmin urallaan hän pelasi Ecuadorin ja Meksikon pääsarjoissa.
Méndez pelasi Ecuadorin maajoukkueessa 112 maaottelua ja teki niissä 18 maalia vuosina 2000–2014. Hän edusti Ecuadoria MM-kisoissa vuosina 2002, 2006 ja 2014.
Melody (nimi)

| Melody |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Melodia, Melodie, Mélodie 
Nimen alkuperä:  engl. ’melodia’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Melody on englantilainen naisen etunimi. Se pohjautuu melodiaa (sävelmää) merkitsevään sanaan melody. Taustalla on kreikan kielen melōdi’ā, joka tarkoittaa laulamista.
Melody-etunimi on tullut käyttöön englantilaisella kielialueella 1700-luvun lopulla. Suomessa tämännimisiä naisia on Digi- ja väestötietoviraston mukaan tilastoitu lokakuuhun 2021 mennessä noin 130–140. Suurin osa Suomen Melodyista on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla.
Tunnettuja Melodyja

Melody Gardot (s. 1985), yhdysvaltalainen jazzlaulaja ja lauluntekijä
Melody Klaver (s. 1990), alankomaalainen näyttelijä
Melody Thomas Scott (s. 1956), yhdysvaltalainen näyttelijä
Melody Thornton (s. 1984), yhdysvaltalainen laulaja-tanssija ja malli
Melanpagos

| Melanpagos> Μελανπάγος.Sijainti |
| --- | --- |
 Melanpagos
Koordinaatit:  38°36′37″N, 27°08′36″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Eski Emiralem, Emiralem Merkez, Menemen, İzmir
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aiolis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Melanpagos (m.kreik. Μελανπάγος, lat. Melampagus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä İzmirin maakunnan Emiralem Merkezin kaupunkia.
Maantiede

Melanpagos sijaitsi Aioliin etelälaidalla Hermos-joen laaksossa. Kaupungin akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi nykyisin nimellä Gökkaya tunnettu kukkula, joka sijaitsee nykyisen Amanara (Yamanlar) -vuoren pohjoisrinteessä. Erään löydetyn rajakiven mukaan Melanpagoksen poliksella oli yhteistä rajaa Herakleian poliksen kanssa.
Historia

Melanpagos oli olemassa arkaaisen kauden alusta hellenistisen kauden lopulle. Siitä ei ole kuitenkaan säilynyt mitään tietoja ajan kirjallisuudessa. Kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi sillä perusteella, että monet seikat tukevat tällaista tulkintaa, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään antiikin aikaisessa lähteessä. Melanpagos vaikuttaa syntyneen asutuksena pyhäkön ympärille. Persian vallan aikana kaupunki vaikuttaa toimineen linnoituspaikkana strategisesti merkittävän, Smyrnaan johtaneen tien varrella. Kaupunki hylättiin 100-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Rooman vallan alussa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Melanpagitēs (Μελανπαγίτης). Kaupungin nimi ei esiinny antiikin lähteissä sellaisenaan, vaan on johdettu tutkimuksessa etnonyymistä.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungin paikalta on löydetty linnoitusmuurien, pyhäkön sekä muiden rakennusten osien jäänteitä. Varhaisimmat löydöt, jotka ovat aiolialaisia kapiteeleja, ajoittuvat arkaaiselle kaudelle noin vuosiin 540–520 eaa., ja liittyvät ilmeisesti johonkin pyhäkköön. Muurien osia on löydetty erityisesti kaupunkikukkulan itäsivulta. Myös useita kaupunkiin liittyviä hautoja on löydetty. Löydetyt rajakivet ajoittuvat hellenistiselle kaudelle ja kertovat tuon aikaisista rajariidoista.
Menesjoen valuma-alue

Menesjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 71.7) on Paatsjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 468,28 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,09 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Paatari.
Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta :
Menesjoen alaosan alue (71.71)
Menesjoen yläosan alue (71.72)
Ahvenjoen valuma-alue (71.73)
Villinkijoen valuma-alue (71.74)
Megara

| Megara> Μέγαρα |
| --- | --- |
 Thegeneen lähdekaivon raunioita.
Sijainti
 Megara
Koordinaatit:  37°59′44″N, 23°20′37″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Mégara, Länsi-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  n. 700–400-luvut eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Megaris
Aiheesta muualla
  Megara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Megara (m.kreik. Μέγαρα) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Megariin alueella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Mégaran kaupungin paikalla.