stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ulvana

| Ulvana Улваны, Ulvany |
| --- | --- |
 Ulvana
 Koordinaatit: 61°4′34″N, 33°6′14″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Aunuksen piiri
Kunta:  Kuittinen
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  entinen kylä
Väkiluku:  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ulvana (ven. У́лваны, Ulvany) on entinen kylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Kuittisen kunnassa. Se sijaitsi samannimisen joen varrella kymmenen kilometriä Kuittisesta luoteeseen.
1900-luvun alussa Ulvana lähikylineen muodosti Riipuskalan volostiin kuuluneen kyläkunnan. 1920-luvulla perustettiin Aunuksen piirin Ulvanan kyläneuvosto, jonka keskus siirrettiin myöhemmin Suureenselkään. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli yli tuhat asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Ulvanan kylä on hävinnyt 1950-luvun jälkeen.
Uinti kesäolympialaisissa 1960

Uinti
Vuoden 1960 kesäolympialaisissa, Italian Roomassa,  uitiin yhteensä 15 uintimatkaa. Miehet kilpailivat kahdeksassa ja naiset seitsemässä lajissa. Uusina lajeina olympialaisten ohjelmassa olivat sekauintiviestit.
Mitalistit > Miehet

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m vapaauinti | John Devitt  AUS | 55,2 | Lance Larson  USA | 55,2 | Manuel dos Santos  BRA | 55,4 |
| 400 m vapaauinti | Murray Rose  AUS | 4.18,3 | Tsuyoshi Yamanaka  JPN | 4.21,4 | John Konrads  AUS | 4.21,8 |
| 1500 m vapaauinti | John Konrads  AUS | 17.19,6 | Murray Rose  AUS | 17.21,7 | George Breen  USA | 17.30,6 |
| 100 m selkäuinti | David Theile  AUS | 1.01,9 | Frank McKinney  USA | 1.02,1 | Robert Bennett   USA | 1.02,3 |
| 200 m rintauinti | William Mulliken  USA | 2.37,4 | Yoshihiko Osaki  JPN | 2.38,0 | Wieger Mensonides  HOL | 2.39,7 |
| 200 m perhosuinti | Michael Troy  USA | 2.12,8 | Neville Hayes  AUS | 2.14,6 | David Gillanders  USA | 2.15,3 |
| 4 × 200 m vapaauintiviesti |  Yhdysvallat  George Harrison  Richard Blick  Michael Troy  Jeffrey Farrell | 8.10,2 |  Japani   Makoto Fukui  Hiroshi Ishii  Tsuyoshi Yamanaka  Tatsuo Fujimoto | 8.13,2 |  Australia  David Dickson  John Devitt  Murray Rose  John Konrads | 8.13,8 |
| 4 × 100 m sekauintiviesti |  Yhdysvallat  Frank McKinney  Paul Hait  Lance Larson  Jeffrey Farrell | 4.05,4 |  Australia  David Theile  Terry Gathercole  Neville Hayes  Geoffrey Shipton | 4.12,0 |  Japani   Kazuo Tomita  Koichi Hirakida  Yoshihiko Osaki  Keigo Shimizu | 4.12,2 |
Mitalistit > Naiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m vapaauinti | Dawn Fraser  AUS | 1.01,2 | Christina von Saltza  USA | 1.02,8 | Natalie Steward  GBR | 1.03,1 |
| 400 m vapaauinti | Christina von Saltza  USA | 4.50,6 | Jane Cederqvist  SWE | 4.53,9 | Tineke Lagerberg  HOL | 4.56,9 |
| 100 m selkäuinti | Lynn Burke  USA | 1.09,3 | Natalie Steward  GBR | 1.10,8 | Satoko Tanaka  JPN | 1.11,4 |
| 200 m rintauinti | Anita Lonsbrough  GBR | 2.49,5 | Wiltrud Urselmann  GER | 2.50,0 | Barbara Göbel  GER | 2.53,6 |
| 100 m perhosuinti | Carolyn Schuler  USA | 1.09,5 | Marianne Heemskerk  HOL | 1.10,4 | Janice Andrew  AUS | 1.12,2 |
| 4 × 100 m vapaauintiviesti |  Yhdysvallat   Joan Spillane  Shirley Stobs  Carolyn Wood  Christina von Saltza | 4.08,9 |  Australia  Dawn Fraser  Ilsa Konrads  Lorraine Crapp  Alva Colqhoun | 4.11,3 |  Saksa  Christel Steffin  Heidi Pechstein  Gisela Weiß  Ursula Brunner | 4.19,7 |
| 4 × 100 m sekauintiviesti |  Yhdysvallat   Lynn Burke  Patty Kempner  Carolyn Schuler  Christina von Saltza | 4.41,1 |  Australia  Marilyn Wilson  Rosemary Lassig  Janice Andrew  Dawn Fraser | 4.45,9 |  Saksa  Ingrid Schmidt  Ursula Küper  Bärbel Fuhrmann  Ursula Brunner | 4.47,6 |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 9 | 3 | 3 | 15 |
| 2. |  Australia | 5 | 5 | 3 | 13 |
| 3. |  Iso-Britannia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 4. |  Japani | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 5. |  Saksa | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 6. |  Alankomaat | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 7. |  Ruotsi | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8. |  Brasilia | 0 | 0 | 1 | 1 |
Ullmann-reaktio

Yleinen esimerkki Ullmann-reaktiosta
Ullmann-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa aryylihalogenidit reagoivat kytkentäreaktiolla kuparin toimiessa katalyyttinä muodostaen bifenyylijohdannaisia. Reaktion on löytänyt saksalainen kemisti Fritz Ullmann ja hän julkaisi sen ensimmäisen kerran vuonna 1901. Reaktio on nimetty hänen mukaansa ja on yksi käytetyimpiä tapoja valmistaa bifenyylijohdannaisia. Samankaltaista reaktiota, jossa toisena reagoivana komponenttina on fenoli kutsutaan Ullmann-kondensaatioksi tai Ullmannin eetterisynteesiksi.
Reagenssit ja mekanismi

Useat aryylihalogenidit reagoivat Ullmann-reaktiolla. Reaktiivisimpia ovat aryylijodidit, mutta myös kloridit tai bromidit reagoivat. Reaktiota aktivoi halogeeniatomiin nähden o-asemassa sijaitseva elektroneja puoleensavetävä ryhmä kuten nitro- tai aldehydiryhmä. Amino-, hydroksyyli-, karboksyylihappo- tai sulfonamidiryhmät inhiboivat reaktiota, koska ne aiheuttavat sivureaktioita. Mikäli halogeeniatomiin nähden o-asemaan on sitoutunut suurikokoinen atomiryhmä, hidastaa se reaktiota steerisen esteen vuoksi. Reaktiossa voidaan käyttää aktivoitua hienojakoista kuparijauhetta, mutta tällöin reaktio vaatii usein yli 100 °C:n lämpötilan. Matalimpiin lämpötiloihin päästään käyttämällä eräitä kupariyhdisteitä esimerkiksi kupari(I)tiofeeni-2-karboksylaattia.
Ullmann-reaktion reaktiomekanismi ei ole täysin selvillä ja sille on esitetty muun muassa radikaalimekanismia. Todennäköisin mekanismi on, että ensimmäisessä vaiheessa aryylihalogenidi reagoi kuparin kanssa hapettavalla additiolla muodostaen välivaiheeksi organokupariyhdisteen. Tämä organokuparireagenssi reagoi kytkentäreaktiolla toisen aryylihalogenidin kanssa muodostaen bifenyylijohdannaisen.
Ulappabassit

| Ulappabassit |
| --- | --- |
 Howella atlantica
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Lyhtyahvenkalat Acropomatiformes
Heimo::  Ulappabassit Howellidae  Ogilby, 1899
Suvut
 Bathysphyraenops  Howella  Pseudohowella 
Katso myös
   Ulappabassit Wikispeciesissä   Ulappabassit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ulappabassit (Howellidae) on lyhtyahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja tavataan syvissä vesissä valtamerissä.
Lajit ja anatomia

Ulappabasseihin kuuluu kolme sukua ja yhdeksän lajia. Ne ovat hoikkia ja litteähköjä kaloja. Suurimmat lajit kasvavat 10–11 cm pitkiksi. Selkäeviä on kaksi ja niistä ensimmäinen on piikikäs, rintaevät ovat pitkät ja pyrstöevä haarautunut. Ulappabassien silmät ovat hyvin suuret ja kiduskannessa on piikejä. Kalat kykenevät työntämään yläleukaansa eteenpäin. Ulappabassit ovat tummanruskeita tai mustia.
Levinneisyys ja elintavat

Ulappabasseja tavataan lauhkeissa ja lämpimissä vesissä Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä. Heimon lajit elävät aina 2 200 metrin syvyyteen asti. Päivisin ne uivat syvissä vesissä ja nousevat öisin lähemmäs pintaa.
Anatoli Samotsvetov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | moukarinheitto |  |
Anatoli Samotsvetov (27. marraskuuta 1932 – 17. elokuuta 2014) oli neuvostoliittolainen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti.
Samotsvetov saavutti moukarinheitossa olympiapronssia Melbournen 1956 olympialaisissa tuloksella 62,56 m. Vuoden parhaan tuloksensa 65,03 m hän heitti Bukarestissa syyskuussa yli kaksi kuukautta ennen olympialaisia. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 16:nneksi tuloksella 57,00 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 63,60 m.
Sammakot (Aristofanes)

| Sammakot> Βάτραχοι |
| --- | --- |
 Näytelmän esitys vuonna 1902.
Kirjoittaja:  Aristofanes
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  komedia
Kantaesitys:  405 eaa.
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Ksanthias Dionysos Herakles vainaja Kharon Aiakos Euripides Aiskhylos Pluton palvelijatar, kapakoitsijattaria yms.
Kuoro:  sammakoiden kuoro vihittyjen kuoro
Sammakot (m.kreik. Βάτραχοι, Batrakhoi, lat. Ranae) on Aristofaneen kirjoittama antiikin kreikkalainen komedia. Siinä Ateenan tragediakirjallisuuden tilaan tuskastunut Dionysos matkustaa Haadeeseen hakemaan Euripideen takaisin.
Historia

Aristofaneen Sammakot valmistui vuonna 405 eaa. esitettäväksi Ateenan Dionysoksen teatterilla Lenaia-juhlilla tammi-helmikuun vaihteessa. Euripides oli kuollut vain vuotta aiemmin, 406 eaa. Myös Sofokles, johon näytelmässä myös viitataan, kuoli hieman myöhemmin samana vuonna. Komedia sai juhlien näytelmäkilpailussa ensimmäisen palkinnon ja sikäli poikkeuksellisen kunnian, että se esitettiin uudelleen heti saman vuoden Dionysia-juhlilla. Toiseksi tuli Frynikhoksen Muusat, joka kertoi Sofokleen ja Euripideen kilpailusta, ja kolmanneksi tuli komediakirjailija Platonin Kleofon, joka kertoi samannimisestä demagogista. Sammakot on viimeinen säilynyt niin kutsutun vanhan komedian edustaja. Aristofaneen kaksi viimeistä teosta (Naishallitus ja Rikkaus) luokitellaan jo keskimmäiseen komediaan.
Sisältö

Sammakot edustaa tyyliltään ja rakenteeltaan vanhaa attikalaista komediaa. Näytelmän pituus on 1 533 runosäettä.
Tulkintoja

Näytelmän pääteemana on kritiikki Aristofaneen ajan tragediakirjallisuutta kohtaan. Sen sanomana voidaan nähdä se, että ”vanhassa vara parempi”. Poliittisessa mielessä näytelmä ei kuulu niihin Aristofaneen näytelmiin, joissa on selkeä rauhansanoma samaan aikaan käynnissä olleen peloponnesolaissodan suhteen; sen sijaan Aristofanes ilmaisee näytelmän lopussa Aiskhyloksen suulla, että Ateenan on taisteltava, ei antauduttava.
Euripides oli kuollut jo silloin, kun näytelmän kirjoittaminen alkoi, joten hän on päähenkilönä Haadeessa yhdessä jo paljon aiemmin kuolleen Aiskhyloksen kanssa. Sofokles, joka kuoli ilmeisesti vasta näytelmän ollessa jo viimeistelyvaiheessa, ehti ilmeisesti saada maininnan näytelmän loppuun kuolemansa jälkeen, mutta ei ehtinyt osaksi tragediakirjailijoiden väittelyä, joka oli tuolloin jo kirjoitettu valmiiksi.
Sovituksia

Broadway-musikaali The Frogs sovitettiin löyhästi Sammakoihin. Euripideen hahmo oli korvattu George Bernard Shawilla ja Aiskhylos William Shakespearella. Musikaali valmistui alun perin 1970-luvulla ja uusittiin vuonna 2004.
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristofanes: Sammakot. Teoksessa Kolme komediaa.  (Linnut; Naistenjuhla; Sammakot. Suomentanut Kaarle Hirvonen)  Helsinki:  Gaudeamus, 1972.  ISBN 951-662-023-X
Aristofanes: Sammakot. Monisteessa Aristofanes: Komediat 3.  (Sammakot, Naisten kansankokous, Plutos)  Omakustanne, 1972.
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristophanes: Ranae. Teoksessa Aristophanis Comoediae Vol. II.  (Lys., Thesm., Ran., Eccl., Plut., Fragmenta. Toim. F. W. Hall  & W. M. Geldart. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1963.  ISBN 978-0-19-814505-9  Kreikankielinen alkuteksti.
Aristophanes: Frogs. Teoksessa Aristophanes: Frogs. Assemblywomen. Wealth.  (Aristophanes Volume IV. Käännös Jeffrey Henderson. Loeb Classical Library 180)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 2002.  ISBN 9780674995963  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Griffith, Mark: Aristophanes' Frogs.  (Oxford Approaches to Classical Literature)  OUP USA, 2013.  ISBN 019532773X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sammakot Wikimedia Commonsissa
Αριστοφάνης: Βάτραχοι. Wikisource. (muinaiskreikaksi)
Αριστοφάνης: Βάτραχοι. Perseus. (kreikaksi)
Aristophanes: The Frogs, käännös Benjamin Bickley Rogers. Project Gutenberg. (englanniksi)
Aristophanes: The Frogs, käännös Matthew Dillon. Perseus. (englanniksi)
Aristofaneen näytelmät
Akharnalaiset · Ampiaiset · Linnut · Lysistrate · Naishallitus · Naistenjuhla · Pilvet · Rauha · Rikkaus · Ritarit · Sammakot
Sammakoiden käsikirjoitus vuodelta 1362. Vatikaanin kirjasto, Vaticanus graecus 918, fol. 116v.
Näytelmän mainos vuodelta 1896.
Törmäkukka

| Törmäkukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Dipsacales
Heimo::  Kuusamakasvit Caprifoliaceae
Alaheimo::  Dipsacoideae
Suku::   Törmäkukat Scabiosa
Laji::  columbaria
Kaksiosainen nimi
 Scabiosa columbaria  L. 
Katso myös
   Törmäkukka Wikispeciesissä   Törmäkukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Törmäkukka (Scabiosa columbaria) eli ketotörmäkukka, tähtiruusujuuri, kivikkotörmäkukka tai eteläntörmäkukka on purtojuurikasvien heimoon kuuluva monivuotinen kasvi.
Ulkonäkö

Törmäkukka on monivuotinen kasvi, ja se kasvaa rypäissä, jotka ovat noin 0,6 metriä korkeita ja noin 0,9 metriä leveitä.
Ulkonäkö > Lehdet

Törmäkukan lehdet ovat harmaanvihreät ja melko karvaiset.
Ulkonäkö > Kukka tai kukinto

Kasvin kukat ovat aluksi punaisensinipunaisia, mutta ne muuttuvat myöhemmin sinertäviksi. Törmäkukka kukkii heinäkuusta syyskuuhun. Siemenet kypsyvät elo–syyskuussa. Kukat ovat kaksineuvoisia. Kukkien pölytyksen hoitavat perhoset ja mehiläiset.
Levinneisyys

Törmäkukka kasvaa Euroopassa, Britannia mukaan lukien, napapiiriltä etelään Pohjois-Afrikkaan ja itään Siperiaan ja Länsi-Aasiaan. Suomessa törmäkukkaa on tavattu Pohjois-Pohjanmaalla ja Uudellamaalla harvinaisena satunnaiskasvina.
Elinympäristö

Kasvi elää hiekkaisessa, savisessa, happamassa, neutraalissa ja emäksisessä maaperässä. Varjossa se ei viihdy. Se vaatii kostean tai kuivan maaperän.
Törmäkukkaa tavataan kuivilla ja aurinkoisilla ruohikkomailla, kallioisilla rinteillä ja avoimissa metsissä.
Käyttö

Törmäkukka on ihanteellinen kasvi muun muassa perhos- ja kivikkopuutarhoihin. Kasvin makealta tuoksuvat kukat houkuttelevat perhosia.
Aiheesta muualla

Kasvi Plants For A Futuressa (englanniksi)
Kasvi Floridatassa (englanniksi)
ITIS: Scabiosa columbaria (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Scabiosa columbaria (englanniksi)
Den virtuella floran: Ketotörmäkukka (Scabiosa columbaria) (ruotsiksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159263  Wikispecies: Scabiosa columbaria  APDB: 1698  BioLib: 40512  CoL: 6XSRV  EoL: 467223  EPPO: SCBCO  EUNIS: 169381  GBIF: 2888802  GRIN: 33234  iNaturalist: 85047  IPNI: 319793-1  IRMNG: 11441787  ISC: 116936  ITIS: 35412  NatureServe: 2.152728  NBN: NBNSYS0000004350  NCBI: 180561  NZOR: 534fbc7f-4533-4fb1-96a6-14806ce656c9  Observation.org: 2735  Open Tree of Life: 470599  PfaF: Scabiosa columbaria  PFI: 5252  Plant List: kew-2593679  PLANTS: SCCO6  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:319793-1  RHS: 16772  SANBI: 2742-9  Tropicos: 11200037  WFO: wfo-0000500277  Laji.fi: MX.41460
Ulpu

| Ulpu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  4. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Ulpukka
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ulpu on suomalainen naisen etunimi. Nimi on alkuperältään luontoaiheinen ja johtuu vesikasvin nimestä ulpukka.
 Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Ulpu on Suomessa annettu vuoden 1920 alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 606 henkilölle.
Ulpun nimipäivä on 4. heinäkuuta. Ulpu lisättiin nimipäiväkalenteriin vuonna 1973.
Tunnettuja Ulpuja

Ulpu Hozjajenok (s. 1984 tai 1985), laulaja ja lauluntekijä
Ulpu Iivari (s. 1948), poliitikko, toimittaja ja viestintäkonsultti
Ulpu Järvinen (1905–2002), tietokirjailija ja Helsingin kotitalousopettajaopiston lehtori
Ulpu Riikonen (s. 1983), kuvanveistäjä
Uleåborgs Tidning

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Uleåborgs Tidning oli Oulussa vuosina 1877–1891 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Oulun tervaporvarien perustama Uleåborgs Tryckeri Ab julkaisi Uleåborgs Tidningin lisäksi myös suomenkielistä Pohjois-Suomi -lehteä. Ruotsinkielinen lehti oli aluksi liberaali, mutta myöhemmin yhä selkeämmin ruotsinmielinen. Sen ilmestyminen lakkasi kilpailuun syksyllä 1891 aloittaneen Uleåborgsbladetin kanssa.
Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1880 lähtien kerran ja vuodesta 1886 jälleen kahdesti viikossa. Sen levikki oli 400 kappaletta vuonna 1885.
Päätoimittajat

Evald Ferdinand Jahnsson (1877)
Arno Wilhelm Heikel (1877 ja 1880–1891)
Elis Furuhjelm (1878–1880).
Aiheesta muualla

Uleåborgs Tidning Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
HMS Ulf

| HMS Ulf |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Motala varv, Norrköping
Laskettu vesille:  1873
Palveluskäyttöön:  22. lokakuuta 1873
Poistui palveluskäytöstä:  1919
Loppuvaihe:  romutettu 1970
Tekniset tiedot
Uppouma:  454 t (tyhjä) 459 t (kuormattu)
Pituus:  39,79 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,02 m
Syväys:  2,52 m
Koneteho:  155 hv
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  42
Aseistus
Aseistus:  1 x 240 mm/L20,5 M/69 -kanuuna
HMS Ulf oli alun perin saaristotykistölle (ruots. Kungliga Skärgårdsartilleriet) suunniteltu ja sen Ruotsin laivastoon liittämisen jälkeen 1872 alkaen laivaston vuonna 1873 vesillelaskettu monitori. Ruotsissa alus luokiteltiin 3. luokan panssarilaivaksi (ruots. Pansarbåtar af 3:e klassen ja vuodesta 1895 alkaen ruots. 3:e klass pansarbåt).
Valmistus

Alus tilattiin Motalan telakalta Norrköpingistä ja se laskettiin vesille vuonna 1873. Alus otettiin palvelukseen saman vuoden lopulla 22. lokakuuta.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1919 ja se myytiin seuraavana vuonna Västkustens Petroleum AB:lle, joka muutti sen öljyproomuksi nimellä Perseus I. Alus poistettiin käytöstä vuonna 1966 ja se romutettiin vuonna 1970.
Uikujärvi (kunta)

| Uikujärvi Валдай, Valdai |
| --- | --- |
 vaakuna
 Uikujärvi
 Koordinaatit: 63°25′40″N, 35°30′40″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Segežan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3 778 km²
Väkiluku (2013):  1 600
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uikujärven kunta Segežan piirin kartalla.
Uikujärvi eli Valdai (ven. Валда́й) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Segežan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uikujärven itärannalla 70 kilometriä Segežasta kaakkoon. Taajamassa on 1 200 ja kunnassa 1 600 asukasta (vuonna 2013).
Maantiede ja asutus

Valdain kunnan pinta-ala on 3 778 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Karhumäen piirin Poventsan ja Tsolmuisen kuntiin, lännessä Segežan piirin Segežan ja Papinkosken kuntiin, pohjoisessa Vojatšun ja Idelin kuntiin sekä idässä Belomorskin piirin Suman kuntaan ja Arkangelin alueeseen.
Seudulla virtaa Uikujoki sekä joukko pieniä jokia kuten Umba, Unduža, Šigerendža ja Vokša. Järviä ovat Uikujärven ohella Vikšozero, Suhoje ja Samozero. Kunnan alueella sijaitsee kaksi luonnonmuistomerkkeinä suojeltua suoaluetta. Suunnitteilla on Uikujärven rauhoitusalueen perustaminen.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Vuosmavaaran (ven. Vožmogora) ja Vuosmajärven (Vožmozero) asutukset sekä Polgan kylä. Polgassa on reilut 200 ja Vuosmavaarassa yli sata asukasta. Kunnan alueella sijainnut Petrovski Jamin kylä on nykyään autiona. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 75 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 15 % valkovenäläisiä, 4 % ukrainalaisia, 2 % karjalaisia ja 1 % suomalaisia.
Historia

Alkuperäinen Uikujärven kylä sijaitsi lännempänä Ylä-Uikujoen suussa, mutta Vienanmeren–Itämeren kanavan rakennustöiden yhteydessä Uikujärven pintaa nostettiin huomattavasti ja kylä jäi veden alle.
Nykyinen taajama on syntynyt kanavan rakennustöiden yhteydessä 1930-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen sinne perustettiin metsäteollisuuspiiri.
Liikenne, talous ja palvelut

Valdain kautta kulkee Vojatšun ja Vuosmajärven välinen maantie. Kunnan talous perustuu metsäteollisuuteen. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, yleinen sauna, posti ja joukko kauppoja.
Aiheesta muualla

Uikujärven kunta Segežan piirin sivustolla (venäjäksi)
Segežan piirin kunnat
Hallinnollinen keskus: Segeža

Idel  –
Vojatsu (Nadvoitsy)  –
Papinkoski (Popov Porog)  –
Mustakoski (Tšornyi Porog)  –
Uikujärvi (Valdai)
Ulluko

| Ulluko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Basellakasvit Basellaceae
Suku::  Ullucus  Caldas
Laji::  tuberosus
Kaksiosainen nimi
 Ullucus tuberosus  Caldas 
Katso myös
   Ulluko Wikispeciesissä   Ulluko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ullucon mukuloita
Ulluko (Ullucus tuberosus) on etelä­amerikkalainen viljelys­kasvi, joka tuottaa perunan tapaisia syötäviä maan­alaisia mukuloita. Sitä viljellään lähes yksinomaan Andeilla, mutta tutkijat pitävät mahdollisena, että sitä voitaisiin tulevaisuudessa viljellä suuressa määrin laajalti muuallakin. Andien seudulla siitä käytetään yleisesti myös nimitystä papa lisa.
Ullukon mukulat ovat pinnalta sileitä, tärkkelyspitoisia, miedon makuisia, yleensä pienempiä kuin perunat. Niiden väri vaihtelee; niitä on punaisia, keltaisia, valkoisia ja vihreitä.
Ullukoa on viljelty Etelä-Amerikassa jo tuhansia vuosia. Se kasvaa Kolumbiasta Argentiinan pohjois­osiin ulottuvalla alueella, pää­asiassa 3 000–4 000 metrin korkeudessa Andien vuoristossa. Vaikka tämä alue on lähellä päiväntasaajaa, näin korkealla vuoristossa on jo selvästi viileämpää kuin tropiikissa alavilla mailla. Ulluko onkin sopeutunut erityisesti juuri Andien olo­suhteisiin, minkä vuoksi sen viljelys ei olekaan sanottavasti levinnyt muualle. Erityisesti päivittäinen valoisa aika ei saa olla liian pitkä, minkä vuoksi se ei tuota mukuloista lauhkeassa vyöhykkeessä, jossa kesäisin on valoisaa suurimman osan vuoro­kaudesta.
Ullukoa lisätään kasvullisesti mukuloista, sillä hedelmiä ja siemeniä kasviin ei useimmiten muodostu lainkaan. Vielä 1980-luvulla ei edes tiedetty, minkälaisia sen hedelmät ja siemenet ovat, vaan kasvin luultiin kokonaan menettäneen kykynsä muodostaa siemeniä. Ullukoa on kuitenkin tutkittu Turun yliopistossa yhteistyössä eteläamerikkalaisten tutkijoiden kanssa, ja tällöin kasvi on saatu eräillä edellytyksillä tuottamaan siemeniä, jotka on saatu myös itämään. Havaintoa on pidetty erityisen merkittävänä, koska se tekee mahdolliseksi risteyttää eri kantoja keskenään uusien lajikkeiden kehittämiseksi. Tämä saattaa tehdä mahdolliseksi ullukon laajamittaisen viljelyksen muuallakin kuin Andeilla.
Ullukon etuina on, että se tulee toimeen niukkaravinteisessakin maaperässä, eivätkä sitä vaivaa kasvitaudit läheskään yhtä pahasti kuin perunaa.
Aiheesta muualla

ITIS: Ullucus tuberosus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1478038  Wikispecies: Ullucus tuberosus  CoL: 7DG8L  Ecocrop: 2120  EoL: 595290  EPPO: ULLTU  FNA: 242434521  GBIF: 3083518  GRIN: 40814  iNaturalist: 431718  IPNI: 167633-1  IRMNG: 10762717  ITIS: 506585  NCBI: 108055  NZOR: b732363a-f42b-4574-b7d8-b44fef6916ae  Open Tree of Life: 631080  PfaF: Ullucus tuberosus  Plant List: kew-358073  PLANTS: ULTU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:167633-1  Tropicos: 3200027  WFO: wfo-0000820362