stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stampe & Renard SR-7
Tekniset tiedot

Pituus: 7,28 m
Korkeus: 2,20 m
Kärkiväli: 9,44 m
Siipipinta-ala: 14 m²
Tyhjäpaino: 560 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 930 kg
Suurin nopeus: 204 km/h
Lakikorkeus: 5 500 m
Lentomatka: 550 km
Voimalaite: Blackburn Cirrus Bombardier 702 4-sylinterinen rivimoottori, teho 180 hv.
Museokoneita

Yksi SR-7 on Brysselissä sijaitsevassa Belgian sotamuseossa.
Aiheesta muualla

Modèle 3D d'un Stampe SR-7 par Serge Desmet[vanhentunut linkki]
Appareils visibles au Musée Royal de l'armée de Bruxelles (Arkistoitu – Internet Archive)
page consacrée au Farman 500 Monitor I
Walter Steiner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Paul Egloff, Walter Steiner (keskellä) ja Roland Glas |  Paul Egloff, Walter Steiner (keskellä) ja Roland Glas |  Paul Egloff, Walter Steiner (keskellä) ja Roland Glas |  |
Maa:   Sveitsi
Miesten Mäkihyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | suurmäki |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Planica 1972 | henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Kultaa | Vikersund 1977 | henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Hopeaa | Obersdorf 1973 | henkilökohtainen kilpailu |  |
Walter Steiner (s. 15. helmikuuta 1951 Wildhaus) on sveitsiläinen, 1970-luvulla menestynyt mäkihyppääjä.
Steiner voitti kautta aikain ensimmäisen lentomäen maailmanmestaruuden Planicassa vuonna 1972. Samana vuonna Sapporon olympiakisoissa hän saavutti suurmäestä hopeaa puolalaisen yllättäjän Wojciech Fortunan takana ja sijoittui pienessä mäessä 14:nneksi.
Vuonna 1973 Oberstdorfissa Steiner oli lentomäen MM-kisoissa hopealla. Vuonna 1977 hän voitti Vikersundissa toisen lentomäen maailmanmestaruutensa. Hänen lisäkseen kahteen lentomäen maailmanmestaruuteen ovat pystyneet vain Saksan Sven Hannawald (2000 ja 2002) ja Norjan Roar Ljøkelsøy (2004 ja 2006). Hän teki mäkihypyn pituusennätyksen 169 metriä Planicassa vuonna 1974.
Falunin MM-kilpailuissa 1974 Steiner sijoittui pienessä mäessä neljänneksi. Innsbruckin olympiakisoissa 1976 hän oli sekä pienessä että isossa mäessä yhdeksäs. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui kymmenenneksi suurmäessä ja 26:nneksi pienessä mäessä.
Steiner sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaispisteissä toiseksi kausina 1973–1974 ja 1976–1977. Hän voitti Salpausselän kilpailun vuosina 1973, 1975 ja 1977, Holmenkollenin vuonna 1974 sekä Ounasvaaran vuonna 1977.
Stella by Starlight

”Stella By Starlight” on musiikkikappale vuoden 1944 Hollywood-elokuvasta Kutsumattomat vieraat. Kappaleen sävelsi Victor Young ja se esiintyi elokuvassa instrumentaalina. Ensin se soi alkutekstien taustalla, ja toisen kerran Ray Millandin esittämä päähenkilö soitti sitä serenadina Gail Russellin esittämälle Stellalle. Yleisö piti kappaleesta niin paljon, että kaksi vuotta myöhemmin Young sovitti sen lauluksi. Sanat kirjoitti Ned Washington, joka oli aiemmin työskennellyt Disneyn studioilla ja voittanut vuonna 1940 Oscarin kappaleella ”When You Wish Upon a Star” (”Tähti toiveen toteuttaa”) elokuvasta Pinocchio.
Charlie Parker levytti ensimmäisen jazzversion tammikuussa 1952. Nykyään kappale on yksi useimmin levytetyistä jazzstandardeista. Sen ovat levyttäneet muun muassa Harry James, Frank Sinatra, Axel Stordahl, Stan Getz, Bud Powell, Stan Keaton ja Miles Davis.
Kappaleen rakenne on aikajaksolle epätyypillinen A1 B C A2, ja musiikissa on vaikutteita Sergei Rahmaninovin sävellyksistä.
Stefanus V

| Stefanus V |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: Rooma
Kuollut: 14. syyskuuta 891 Rooma
Paavi
Paavius alkoi:  syyskuu 885
Paavius päättyi:  14. syyskuuta 891
Edeltäjä:  Pyhä Hadrianus III
Seuraaja:  Formosus
Stefanus V oli paavina syyskuusta 885 – 14. syyskuuta 891. Fotiosta koskevissa kiistoissa hän jatkoi paavi Pyhä Nikolaus I:n jyrkkää linjaa. Hän nousi paaviksi joulukuussa 885 ilman, että asiasta olisi sovittu frankkien kuninkaan Kaarle Paksun kanssa. Kuningas pahastui ja epäsi paavilta apujoukot taisteluissa saraseeneja vastaan. Paavi kääntyi silloin Guido Spoleton, Italian mahtavimman ruhtinaan puoleen. Kaarle Paksun kuoltua paavi joutuikin kruunaamaan Guidon Rooman keisariksi ja Italian kuninkaaksi. Tuohon aikaan oli useita kilpailevia mahtimiehiä, jotka käyttivät kuninkaan ja keisarin titteliä.
Stefanus-nimisten paavien numeroinnissa on erilaisia käytäntöjä, sillä ennen Stefanus II:ta ehdittiin valita toinen Stefanus-niminen paavi, jota ei ehditty kuitenkaan siunata tehtäväänsä, ennen kuin hän kuoli sydänkohtaukseen.
Renate Stecher

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Renate Stecher |  Renate Stecher |  Renate Stecher |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | 100 metriä |  |
|  Kultaa | München 1972 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 4 × 100 metriä |  |
|  Hopeaa | München 1972 | 4 × 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Montréal 1976 | 100 metriä |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | 200 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1969 | 4 × 100 metriä |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | 100 metriä |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Rooma 1974 | 4 × 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Ateena 1969 | 200 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1971 | 4 × 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | 200 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 1970 | 60 metriä |  |
|  Kultaa | Sofia 1971 | 60 metriä |  |
|  Kultaa | Grenoble 1972 | 50 metriä |  |
|  Kultaa | Göteborg 1974 | 60 metriä |  |
|  Pronssia | Praha 1967 | 4×1 kierrosta |  |
Renate Stecher (o.s. Meißner, s. 15. maaliskuuta 1950 Süptitz, Itä-Saksa) on Itä-Saksaa edustanut pikajuoksija ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Stecher menestyi jo nuorten arvokilpailuissa: hän voitti 16-vuotiaana nuorten Euroopan-mestaruuden 4 × 100 metrin viestissä, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai hopeaa viestin lisäksi 100:lla ja 200 metrillä. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Euroopan-mestaruuskisoissa 1969, missä sai hopeamitalin 200 metrillä ja kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Seuraavissa EM-kilpailuissa 1971 hän voitti 100 metrin ja 200 metrin juoksut sekä sai hopeaa viestissä. Hän sivusi 100 metrin juoksun maailmanennätystä 11,0 ensimmäisen kerran elokuussa 1970 ja ylsi samaan aikaan heinäkuussa 1971 ja kesäkuussa 1972.
Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Stecher voitti kultaa 100 metrillä sähköajanoton maailmanennätyksellä 11,07 ja 200 metrillä ajalla 22,40, joka sivusi myös käsiajanoton maailmanennätystä. Viestijuoksussa hän saavutti hopeaa. Seuraavana vuonna Stecher alitti ensimmäisenä naisena käsiajanotolla 11 sekuntia 100 metrillä, kun hän juoksi kesäkuussa Ostravassa ajan 10,9 ja heinäkuun puolivälin jälkeen Dresdenissä ajan 10,8. Jälkimmäistä seuranneena päivänä hän teki ison parannuksen 200 metrin juoksun maailmanennätykseen ajallaan 22,1.
Stecher voitti Rooman EM-kilpailuissa 1974 kultaa 4 × 100 metrin viestissä maailmanennätysajalla 42,51 sekä saavutti hopeaa 100:lla ja 200 metrillä hävittyään niillä Puolan Irena Szewińskalle. Montrealin kesäolympialaisissa 1976 voitti viestissä kultaa sekä saavutti 100 metrillä hopeaa ja 200 metrillä pronssia.
Stecher oli lahjakas urheilija ja kilpaili pikajuoksun lisäksi myös pituushypyssä. Myöhemmin hän myönsi käyttäneensä aktiiviaikanaan anabolisia steroideja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renate Stecher Wikimedia Commonsissa
Naisten 100 metrin juoksun olympiavoittajat
Naisten 200 metrin juoksun olympiavoittajat
Naisten 100 metrin juoksun euroopanmestarit
Naisten 200 metrin juoksun euroopanmestarit
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Steariinihappo

| Steariinihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  oktadekaanihappo
CAS-numero:  57-11-4
PubChem CID:  5281
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H36O2
Moolimassa:  284,5 g/mol
Ulkomuoto:  kiinteä (valkoisia kiteitä)
Sulamispiste:  69–72 °C (342–345 K)
Kiehumispiste:  376 °C (649 K) hajoaa
Tiheys:  0,83–0,94 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene veteen
Steariinihappo
Steariinihappo on tyydyttynyt pitkäketjuinen rasvahappo, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, valkoisia kiteitä tai jauhetta, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C18H36O2 ja rakennekaava CH3(CH2)16COOH. Steariinihaposta käytetään myös nimityksiä 1-heptadekaanikarboksyylihappo ja setyylietikkahappo. Steariinihapon nimi johtuu kreikan sanasta στέαρ "stéar", mikä merkitsee talia.
Steariinihapon moolimassa on 284,5 g/mol, sulamispiste 68,8 °C, kiehumispiste 376 °C (hajoaa), tiheys 0,94–0,83 g/cm3, leimahduspiste 196 °C, itsesyttymislämpötila 395 °C ja CAS-numero 57-11-4. Steariinihappo ei liukene veteen.
Steariinihappo on tyydyttyneistä rasvahapoista yleisin palmitiinihapon jälkeen. Rasvoissa se esiintyy muiden rasvahappojen tavoin glyserolin kanssa esteröityneenä.
| Rasva | Osuus (%) |
| --- | --- |
ihra eli sianrasva: 15
tali: 14
voi eli maitorasva: 10
ihmisen rasvakudos: 8
oliiviöljy: 5
maissiöljy: 4
kookosöljy: 2
Kynttilöiden valmistukseen käytetty steariini on steariinihapon ja palmitiinihapon seosta.
Steariinihapon suolat ja esterit ovat stearaatteja.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Steariinihapon kansainvälinen kemikaalikortti
Liber Herbarum II: Luettelo steariinihappoa sisältävistä kasveista
PubChem: Stearic acid (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Stearic acid (englanniksi)
DrugBank (englanniksi)
KEGG: Stearic acid (englanniksi)
ChemBlink: Stearic acid (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Stearic acid (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound – stearic acid (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – stearic acid (englanniksi)
Rasvahapot
| --- | --- |
Tyydyttyneet:   Etikkahappo (C2)  Propionihappo (C3)  Voihappo (C4)  Valeriaanahappo (C5)  Kapronihappo (C6)  Enantyylihappo (C7)  Kapryylihappo (C8)  Pelargonihappo (C9)  Kapriinihappo (C10)  Hendekaanihappo (C11)  Lauriinihappo (C12)  Tridekyylihappo (C13)  Myristiinihappo (C14)  Pentadekyylihappo (C15)  Palmitiinihappo (C16)  Margariinihappo (C17)  Steariinihappo (C18)  Nonadekyylihappo (C19)  Arakidihappo (C20)  Heneikosyylihappo (C21)  Beheenihappo (C22)  Trikosyylihappo (C23)  Lignoseriinihappo (C24)  Pentakosyylihappo (C25)  Keroottihappo (C26)  Heptakosyylihappo (C27)  Montaanihappo (C28)  Nonakosyylihappo (C29)  Melissiinihappo (C30)  Henatriakontyylihappo (C31)  Lakkerihappo (C32)  Psylliinihappo (C33)  Geddiinihappo (C34)  Keromuovihappo (C35)  Heksatriakontyylihappo (C36) 
Omega-1:  Undekyleenihappo (11:1)
Omega-3:   Alfalinoleenihappo (18:3)  Rumeleenihappo (18:3)  Parinaarihappo (18:4)  Stearidonihappo (18:4)  Eikosapentaeenihappo (20:5)  Dokosaheksaeenihappo (22:6) 
Omega-5:   Myristoleiinihappo (14:1)  Granaattiomenahappo (18:3)  Trumpettipuuhappo (18:3) 
Omega-6:   Linolihappo (18:2)  γ-linoleenihappo (18:3)  Kehäkukkahappo (18:3)  Pinoleenihappo (18:3)  Dihomo-γ-linoleenihappo (20:3)  Podokarpiinihappo (20:3)  Arakidonihappo (20:4)  Dokosatetraeenihappo (22:4) 
Omega-7:   Palmitoleiinihappo (16:1)  Vakseenihappo (trans-18:1)  Rumeenihappo (18:2)  Paulliinihappo (20:1) 
Omega-9:   Oleiinihappo (18:1)  Elaidiinihappo (trans-18:1)  Eikoseenihappo (20:1)  Erukahappo (22:1)  Nervonihappo (24:1)  Meadin happo (20:3) 
Omega-12:  Petroseliinihappo (18:1)
Adin Steinsaltz

Adin Steinsaltz vuonna 2010.
Adin Steinsaltz (1937 – 7. elokuuta 2020) oli israelilainen rabbi, yksi maailman arvostetuimmista rabbeista. Hän julkaisi yli 60 kirjaa lähinnä uskonnollisista aiheista. Steinsaltzin tunnetuin työ on Talmudin käännös nykyhepreaksi.
Rabbiopintojen ohella Steinsaltz opiskeli matematiikkaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa.
Stalingrad (vuoden 1993 elokuva)

| Stalingrad |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joseph Vilsmaier
Käsikirjoittaja:  Jürgen Büscher Johannes Heide
Tuottaja:  Hanno Huth Günter Rohrbach
Säveltäjä:  Norbert Jürgen Schneider Martin Grassl
Kuvaaja:  Peter von Haller Rolf Greim
Leikkaaja:  Hannes Nikel
Tuotantosuunnittelija:  Jindrich Goetz Wolfgang Hundhammer
Pääosat:  Dominique Horwitz Thomas Kretschmann Jochen Nickel Sebastian Rudolph Dana Vávrová Martin Benrath Sylvester Groth
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Tuotantoyhtiö:  B. A. Produktion
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  21. tammikuuta 1993
Kesto:  134 minuuttia
Alkuperäiskieli:  saksa venäjä
Budjetti:  20 000 000 DM
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stalingrad on Joseph Vilsmaierin ohjaama saksalainen sotaelokuva, jonka ensi-ilta oli 21. tammikuuta 1993. Elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 13. toukokuuta 1994. Elokuvan pääosissa esiintyvät Dominique Horwitz, Thomas Kretschmann, Jochen Nickel, Sebastian Rudolph, Dana Vávrová, Martin Benrath ja Sylvester Groth. Osa Stalingradin kohtauksista kuvattiin Italiassa, Tšekkoslovakiassa sekä Suomessa. Kohtaus, jossa kahdeksan neuvostopanssaria hyökkää saksalaisasemia kohti, on kuvattu Suomessa. Kuvauspaikkoja Suomessa olivat Kemijärvi, Kajaani ja Kontiomäki.
Stalingradin tapahtumat sijoittuvat toisen maailmansodan itärintamalle vuosille 1942–1943. Elokuva kertoo Stalingradin taistelusta, joka oli toisen maailmansodan käännekohtia ja sotahistorian verisimpiä taisteluita. Elokuvassa saksalaisten sotilaiden joukko siirretään Stalingradiin, jossa he pääsevät todistamaan saksalaisten ja neuvostoliittolaisten inhimillisiä kärsimyksiä itärintamalla. Elokuva kuvaa kaunistelemattomasti sodan julmuutta ja raakuutta. Elokuva voidaan siten rinnastaa moniin sodanvastaisiin sotaelokuvan klassikoihin, kuten Francis Ford Coppolan Ilmestyskirja. Nyt ja Oliver Stonen Platoon – nuoret sotilaat. Elokuva on toinen Saksassa valmistunut sotaelokuva Stalingradin taistelusta vuoden 1959 länsisaksalaisen elokuvan Koirat, ettekö jo kuole jälkeen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dominique Horwitz  | … |  Obergefreiter Fritz ”Fritzi” Reiser   |
|  Thomas Kretschmann  | … |  Leutnant Hans von Witzland   |
|  Jochen Nickel  | … |  Unteroffizier Manfred ”Rollo” Rohleder   |
|  Sebastian Rudolph  | … |  Oberschütze GeGe Müller   |
|  Dana Vávrová  | … |  Irina   |
|  Martin Benrath  | … |  General Hentz   |
|  Sylvester Groth  | … |  Otto   |
|  Karel Heřmánek  | … |  Hauptmann Hermann Musk   |
|  Dieter Okras  | … |  Hauptmann Haller   |
|  Christian Knoepfle  | … |  Dieter   |
|  Pavel Mang  | … |  Kolja   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Olavi Similä kutsuu elokuvaa ontosti kolisevaksi ja venytetyksi ja sen roolihahmoja ohuiksi. Hän antaa Stalingradille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Staryi Krym (Donetskin alue)

| Staryi Krym Старий Крим |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Staryi Krym
 Koordinaatit: 47.1607°N, 37.4907°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Mariupolin piiri
Perustettu:  1780
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1938
Väkiluku (2021)  ():  5 789
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Staryi Krym  (ukr. Старий Крим, suom. Vanha Krim) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Donetskin alueen Mariupolin piirissä. Taajama sijaitsee noin kymmenen kilometriä piirikeskus Mariupolin keskustasta pohjoisluoteeseen.  Pientalovaltainen taajama sijaitsee käytännössä Mariupolin luoteisosan pientalovaltaisen rakennuskannan jatkeena. Ukrainan tilastokeskus arvioi Staryi Krymin taajaman väkiluvuksi 5 789 asukasta vuoden 2021 alussa.
Taajaman eteläpuoliset joukkohaudat (2022)

Osana helmikuun 24. päivänä aloittamaansa hyökkäyssotaa Venäjä piiritti Mariupolin ja tulitti kaupunkia raskain asein useiden viikkojen ajan. Myös Staryi Krymin taajama on ollut venäläissotilaiden miehittämä 10. maaliskuuta 2022 lähtien. Radio Svoboda uutisoi 25. huhtikuuta 2022 havaitsemastaan kolmannesta sodassa tapettujen Mariupolin asukkaiden joukkohautausalueesta. Radio Svobodan havainnot perustuvat paljolti yhdysvaltalaisen Planet Labs Inc. -yhtiön toimittamiin satelliittikuviin, ja osaksi esimerkiksi Mariupolista saatuihin tietoihin. Tätä aiemmin uutiskanava oli uutisoinut Mariupolin länsipuolisen Manhušin taajaman laajoista joukkohaudoista ja sitten Mariupolin itälaidalla sijaitsevan Vynohradnen kylän joukkohaudoista.
Mariupolin kaupungin pormestari kertoi Radio Svobodalle kaupungin tienneen, että venäläissotilaat hautasivat kuolleita Mariupolin asukkaita Staryi Krymin taajaman eteläpuolella sijaitsevalle hautausmaalle (ukr. Старокримське кладовище, Starokrymske kladovyštše, Starokrymsken hautausmaa). Paikallisia ihmisiä oli pormestarin mukaan pakotettu auttamaan venäläissotilaita hautaamisessa näiltä "fasisteilta" ruokaa saadakseen. Radio Svobodan mukaan tälle hautausmaalle olisi kaivettu suuria joukkohautoja, joista ensimmäiset näkyivät maaliskuun 24. päivän 2022 satelliittikuva-aineistossa (koordinaatit noin 47.1387°N, 37.4835°E). Tuolloin otetussa kuvassa näkyy Radio Svobodan mukaan 60-70 metrin mittaisella alueella uusia hautakaivantoja. Tarkasteltaessa hautausmaata huhtikuun 7. päivän satelliittikuvasta voidaan havaita hautakaivantojen lisääntyneen; osa kaivannoista on täytetty. Huhtikuun 24. päivän kuvissa näkyy hautoja kaivetun yli 200 metriä lisää. Hautakaivantojen laajuus viittaisi suuren ihmisjoukon hautaamiseen. Toukokuun alkupuolella uutisoitiin venäläisten joukkohautaukseen käyttämän alueen laajentuneen 140 metrillä 8. toukokuuta mennessä.
Starokrymsken hautausmaa on Mariupolin kaupungin päähautausmaa. 2010-luvun alkupuolella se oli ainoa kaupungissa toiminnassa ollut hautausmaa. Ukrainalaiset luonnehtivat sitä pinta-alaltaan (1,63 neliökilometriä) Euroopan suurimpiin kuuluvaksi. Vuosittain hautausmaalla oli tuolloin enimmillään 5 000 hautausta. Staryi Krymin taajaman oma pienempi hautausmaa sijaitsee taajaman pohjoispuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Staryi Krym (Donetskin alue) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Старий Крим (смт)
Käännös suomeksi
Stenia

| Stenia> Στήνια |
| --- | --- |
Tyyppi:  uskonnollinen juhla Demeterin kunniaksi
Päivämäärä:  Pyanopsion 9. (loka-marraskuu)
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Ateena, Attika, Kreikka
Stenia (m.kreik. Στήνια, Stēnia) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Demeterille. Sitä vietettiin Pyanopsion-kuun 9. päivä eli nykyisen loka-marraskuun aikoihin.
Stenia-juhla oli vain naisten viettämä Thesmoforia-juhlan valmistajaisjuhla, joka sijoittui päivää ennen Halimuksen demoksen omaa Thesmoforiaa ja kaksi päivää ennen varsinaista koko kaupungin Thesmoforiaa. Juhlaan kuuluivat muun muassa ritualisoidut molemminpuoliset solvaukset ja muu alatyylinen kielenkäyttö. Tästä tuli myös 'solvaamista' tarkoittava verbi stēniōsai (στηνιῶσαι). Juhlaan liittyi oletettavasti myös rituaalinen puhdistautuminen ennen Thesmoforiaa.
Helkko Stenvall

Helkko Stenvall (13. heinäkuuta 1939 Rauma – 30. lokakuuta 2021) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1958–1972 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Stenvall edusti koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukkoa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 219 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 29 + 24 = 53 ja jäähymääränsä 122 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Stenvall pelasi Suomen maajoukkueessa kaksi maaottelua.
Walter Stenmark

Walter Stenmark (1. tammikuuta 1892 Parainen – 18. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Stenmark syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1911 ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1916. Stenmark työskenteli opiskeluaikanaan opettajana Paraisilla ja Turun ruotsinkielisen saariston kiertävän kansanopiston johtajana vuosina 1917–1919.
Stenmark liittyi vuonna 1919 Svenska Tidningenin toimitukseen, mutta siirtyi sitten Lantmannabankenin Turun konttoriin. Vuosina 1920–1928 hän työskenteli turkulaisen Västra Finlandin päätoimittajana ja vuosina 1928–1932 Åbo Underrättelserin toimituspäällikkönä. Vuodesta 1932 aina kuolemaansa saakka Stenmark oli Hufvudstadsbladetin toimitussihteerinä ja artikkelitoimittajana.
Stenmark osallistui vuoden 1918 sisällissotaan saariston vapaajoukoissa. Hän toimi suomenruotsalaisten kansankäräjien edustajana, Ruotsalaisen kansanpuolueen Turun paikallis- ja piirisihteerinä vuosina 1920–1923 ja Åbo Akademin ylioppilaskunnan puheenjohtajana lukuvuonna 1922–1923. Stenmark on laatinut Turun ruotsinkielisen maatalousopiston kymmenvuotishistoriikin.
Jevgeni Štepa

Jevgeni Štepa (s. 28. helmikuuta 1962) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa kaudella 1990–1991 edustaen Turun Palloseuraa ja voittaen Suomen-mestaruuden. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa 12 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 8 + 4 = 12 ja jäähymääränsä kaksi minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi yhdeksän ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 1 + 5 = 6 ja jäähyminuutteja kaksi.
Martti Pihkala

| Martti Aleksander Pihkala |
| --- | --- |
 Martti Pihkala asepuvussaan vuonna 1918.
Kansanedustaja
 21.10.1930 – 31.8.1933  
Vaalipiiri:  Vaasan läänin itäinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1882 Pihtipudas
Kuollut: 10. kesäkuuta 1966 (84 vuotta) Helsinki
Tiedot
Puolue:  Kokoomus (–1933), Isänmaallinen kansanliike (1933–)
Martti Aleksander Pihkala (vuoteen 1906 Gummerus, 18. tammikuuta 1882 Pihtipudas – 10. kesäkuuta 1966 Helsinki) oli Kokoomuksen kansanedustaja, joka tuli tunnetuksi jääkäriliike-aktivistina, Pohjanmaan suojeluskuntien perustajana, 1920- ja 1930-luvulla lakkojen murtamiseen keskittyneen Vientirauha-yhtymän eli ”Pihkalan kaartin” johtajana sekä lapuanliikkeen ja Isänmaallisen kansanliikkeen vaikuttajana.
Elämä

Martti Pihkala syntyi pappis- ja sivistyssukuna tunnettuun Gummerus-sukuun. Hänen vanhempansa olivat valtiopäiväedustajana toiminut Pihtiputaan rovasti Aleksanteri Gummerus ja Alma Maria Nordlund. Martti Pihkalan veljiä olivat Tampereen piispa Jaakko Gummerus sekä professorit Lauri ”Tahko” Pihkala ja Rurik Pihkala. Pihkalan poika oli maatalouspolitiikan professori K. U. Pihkala. Hän on myös piispa Juha Pihkalan isoisä. Gummerus-kustantamon perustaja Kaarle Jaakko Gummerus oli Martti Pihkalan setä. Keskikoulun suoritettuaan Pihkala valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1903. Hän toimi tämän jälkeen opettajana Jyväskylän kuuromykkäin koulussa vuosina 1904–1920.
Elämä > Jääkäriliike, suojeluskunnat ja sisällissota

Pihkala oli mukana jääkärivärväyksessä. Vuonna 1917 hän kiersi yhdessä veljensä Lauri Pihkalan kanssa Keski-Suomessa ja Etelä-Pohjanmaalla puhumassa suojeluskuntien perustamisen tärkeydestä. Yhdessä Sakari Kuusen kanssa hän oli merkittävin vaikuttaja Keski-Suomen suojeluskuntien perustamiseen. Pihkala osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella virolaisen Hans Kalmin johtamassa Pohjois-Hämeen rykmentin 1. pataljoonassa, joka on myöhemmin tullut tunnetuksi väkivallastaan ja sotarikoksistaan. Hän oli valkoisen armeijan esikunnassa organisoimassa lentäviä osastoja, joiden osuus sisällissodan aikana tapahtuneessa valkoisessa terrorissa oli keskeinen. On esitetty, että Pihkala olisi osallistunut myös vankileirien teloituksiin.
Vuoden 1918 huhtikuussa Pihkala julkaisi kirjan Minkälainen Suomi meidän on luotava? Kirjassaan hän piti kulttuurin suurimpana vihollisena nautinnonhimon yliotetta elämässä suvun jatkuvuuden tavoitteen sijaan. Hän kannatti pakkosterilointeja ja paheellista elämää viettäneiden eristämistä yhteiskunnasta keinona jalostaa suomalaista rotua. Pihkala asetti yhteiskuntaluokkien välisen harmonian vastapainoksi moraaliselle rappiolle ja sosialismille.