Bill Watterson
Elämä > Ura > Lassi ja Leevi (1985–1995)

Pikkupojasta ja hänen lelutiikeristään kertova sarjakuvastrippi Calvin and Hobbes (suom. Lassi ja Leevi) alkoi ilmestyä 35 yhdysvaltalaisessa lehdessä 18. marraskuuta 1985. Pian Watterson jätti työnsä taittajana ja pilapiirtäjänä pystyäkseen keskittymään sarjakuvaansa. Hän kertoi seuraavana vuonna olleensa aluksi huolissaan vain siitä, saavuttaisiko sarjakuva riittävästi suosiota pysyäkseen lehdissä. Lassi ja Leevi menestyi kuitenkin hyvin heti alusta lähtien, ja sitä alettiin nopeasti julkaista yhä useammassa lehdessä.
Watterson alkoi saada välittömästi ihailijapostia ja erilaisia pyyntöjä. Hän oli hämillään kuuluisuudestaan ja alkoi heti kartella julkisia esiintymisiä kuten markkinointitapahtumia tai haastatteluja, toisin kuin Charles Schulz tai Karvisen tekijä Jim Davis. Watterson halusi keskittyä ainoastaan piirtämiseen eikä halunnut antaa julkisuuden vaarantaa työnsä laatua. Wattersonit muuttivatkin Hudsoniin Ohioon, missä Bill saattoi työskennellä rauhassa. Watterson ei osallistunut edes sarjakuvapiirtäjien Reuben-palkintojen jakotilaisuuteen, missä hänet palkittiin vuoden 1986 parhaana sarjakuvataiteilijana.
Lassi ja Leevi oli sikäli vallankumouksellinen sarjakuva, että subjektiivisen todellisuuden teema on siinä niin näkyvä ja oleellinen: Leevi on elävä tiikeri Lassin silmin, mutta täytetty lelutiikeri muiden silmissä. Watterson on itse kertonut, että hän ei näe Leeviä eläväksi muuttuvana nukkena tai mielikuvitusolentona, vaan että hän on vain halunnut esittää kaksi järkeenkäypää versiota todellisuudesta, joista lukija voi valita mielestään todellisemman.
Watterson on kertonut olevansa asioista usein eri mieltä kuin Lassi, mikä on tehnyt hahmosta hänelle hauskemman kirjoittaa. Lassi heijastaa Wattersonille enemmän tämän aikuisuutta kuin lapsuutta, ja moni asia Lassissa on metafora Wattersonin omasta elämästä aikuisena. Lassin luonnetta tai mielikuvitusmaailmaa Watterson ei lapsenakaan mielestään jakanut, ja viittaukset Wattersonin omaan lapsuuteen ovat löyhiä. Leevin hahmon luonne sai kuitenkin vaikutteita Wattersonin Sprite-kissasta, Susanna (Susie Derkins) hänen Melissa-vaimostaan, ja Lassin isä Wattersonin omasta isästä ulkonäköä myöten.
Wattersonin viimeinen julkinen esiintyminen oli puhe vuonna 1990 Kenyon Collegessa. Vuonna 1991 Watterson pakotti Universal-syndikaatin suostumaan sopimukseen, joka takasi hänelle täydet oikeudet sarjakuvalleen. Sopimuksen seurauksena Universal joutui luopumaan aikeistaan luoda Lassille ja Leeville mahdollisesti hyvin tuottoisia oheistuotemarkkinoita. Watterson sai myös oikeuden pitää kaksi yhdeksän kuukauden mittaista taukoa piirtämisestä ja lisää tilaa sunnuntaistripeilleen. Wattersonin ensimmäinen tauko alkoi vuonna 1991 pian sen jälkeen, kun hän oli muuttanut vaimonsa kanssa Santa Fehen New Mexicoon, missä hän sai olla rauhassa faneilta ja lehdistöltä.
Palattuaan tauolta vuoden 1992 helmikuussa Watterson alkoi hyödyntää saamaansa lisätilaa kuvallisesti näyttävillä sunnuntaistripeillä, jotka rikkoivat sarjakuvan perinteisen muodon. Vuonna 1994 Watterson aloitti toisen yhdeksänkuukautisen tauon. Vuoden 1995 lopulla Watterson kirjoitti lukijoilleen avoimen kirjeen, joka julkaistiin Lassia ja Leeviä julkaisevissa lehdissä 9. marraskuuta 1995:
»Lopetan Lassin ja Leevin tekemisen vuoden lopussa. Tämä päätös ei ole tuore eikä helppo, ja lähden surullisin mielin. Mielenkiintoni on kuitenkin siirtynyt toisaalle, ja uskon että olen tehnyt voitavani päivittäisten määräaikojen ja pienten ruutujen parissa. Odotan pääseväni työskentelemään hitaammassa tahdissa ja vähempien taiteellisten kompromissien alla. En ole vielä päättänyt tulevista hankkeistani, mutta suhteeni Universal Press -syndikaatin kanssa jatkuu. Se että niin moni lehti julkaisi Lassia ja Leeviä on minulle kunniaksi pitkäksi aikaa, ja arvostan suuresti tukeanne ja omistautumistanne viimeisen vuosikymmenen aikana. Stripin piirtäminen on ollut kunnia ja ilo, ja kiitän teitä tästä tilaisuudesta.» 
(Bill Watterson 1995)
Vuoden 1995 lopussa Lassia ja Leeviä julkaistiin yli 2 400 lehdessä ja kokoelmakirjat olivat myyneet 23 miljoonaa kappaletta. Watterson piirsi yhteensä 3 160 strippiä.