stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vihreä Lyhty (John Stewart)
Muissa medioissa > Elokuvissa

John Stewart esiintyi animaatioelokuvissa Justice League Dark, ja Justice League Dark: Apokolips War joissa häntä ääninäytteli Roger R. Cross.
John Stewart esiintyi animaatioelokuvassa Green Lantern: Beware My Power, jossa häntä ääninäytteli Aldis Hodge.
John Stewart esiintyi animaatioelokuvassa Teen Titans Go! & DC Super Hero Girls: Mayhem in the Multiverse, jossa häntä ääninäytteli Phil Lamarr.
John Stewart esiintyi animaatioelokuvassa Teen Titans Go! To the Movies, jossa häntä ääninäytteli Lil Yachty.
John Stewart esiintyi animaatioelokuvassa Superman: Red Son, jossa häntä ääninäytteli Phil Lamarr.
Muissa medioissa > Videopelit

John Stewart on pelattavana hahmona Justice League: Injustice for All -videopelissä, jossa hän seikkailee Salaman parina.
John Stewart on pelattavana hahmona vuoden 2006 Justice League Heroes -videopelissä, jossa hahmon äänenä toimii Michael Jai White.
John Stewart on sekä pelattavana ja ei-pelattavana hahmona DC Universe Online -pelissä, jossa häntä ääninäyttelevät Ken Thomas ja George Washington III.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001–2006 2013, 2017 | Phil LaMarr | Justice League Justice League Unlimited Static Shock |  | Injustice: Gods Among Us Injustice 2 |
| 2006 | Michael Jai White |  |  | Justice League Heroes |

John Stewart Justice Leaguessa.
Luotokirvinen

| Luotokirvinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Kirviset Anthus
Laji::  petrosus
Kaksiosainen nimi
 Anthus petrosus  (Montagu, 1798) 

Katso myös
   Luotokirvinen Wikispeciesissä   Luotokirvinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luotokirvinen (Anthus petrosus) on pieni, saaristossa tavattava varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Pituus 15–17 cm, paino n. 25 g.
Luotokirvinen on vihertävän-ruskehtavanharmaa, päältä tummempi ja alta vaaleapilkkuinen lintu. Voimakasrakenteinen. Nokka pitkähkö ja tumma. Pyrstön uloimmat sulat ovat vaaleanharmaat.
Ääni on sirahtava ”psriit”. Pesällä varoittelee inttävästi tititellen. Laulu on niittykirvismäinen säe, jossa on mukana karheampia aineksia ja on hieman lyhyempi. Koiras esittää sitä usein laululennossa.
Käyttäytyminen hyvin samankaltainen niittykirvisen kanssa. Muuttoaikoina voi olla pienissä parvissa.
Vanhin suomalainen rengastettu luotokirvinen on ollut 7 vuotta 1 kuukautta 30 päivää vanha. Euroopan vanhin on ollut ruotsalainen, vähintään 10 vuotta 11 kuukautta vanha luotokirvinen.
Levinneisyys

Luotokirvinen pesii harvalukuisena Pohjois- ja Länsi-Euroopan rannikoilla. Se talvehtii Pohjanmerellä ja Britteinsaarilla. Britteinsaarilla ja Ranskassa on myös ympärivuotinen kanta. Parimäärä Suomessa: 1 500 – 2 000. Euroopan parimäärä on eri arvioiden mukaan 200 000 – 1,1 miljoonaa paria. Luotokirvinen pesii vain uloimmassa saaristovyöhykkeessä ja on merellisin kaikista Suomessa pesivistä varpuslinnuista. Muuttoaikoina voidaan tavata myös rannikolla. Kevätmuutto tapahtuu maalis–huhtikuussa, syysmuutto loka–marraskuussa. Talvihavaintoja on joitakin joulu- ja tammikuulta.
Elinympäristö

Luotokirvinen pesii kivikkoisilla luodoilla ulkosaaristossa. Parit voivat hakea ruokaa naapurisaarista.
Lisääntyminen

Naaras munii 4–6, tavallisesti 5, harmaata, tummatäpläistä munaa kivenkoloon kyhättyyn pesään. Pesä voi joskus olla myös heinikossa tai kallionhalkeamassa. Naaras hautoo 13–14 vrk. Poikaset lähtevät pesästä ennen kuin ovat lentokykyisiä 12–13 päivän ikäisinä. Emot sitten huolehtivat niistä vielä parisen viikkoa. Pesii toisinaan kahdesti kesässä.
Ravinto

Hyönteiset, äyriäiset, madot, nilviäiset ja siemenet. Talviaikaan erityisesti kotilot.
Aiheesta muualla

Hario, Martti 1982: Sadekesän 1981 huono pesimätulos luotokirvisellä. – Lintumies 1.1982 s. 38. LYL.
Linkola, Pentti 1977: Luotokirvinen Anthus spinoletta Päijänteellä. – Lintumies 1.1977 s. 26. LYL.
LuontoPortti: Luotokirvinen (Anthus petrosus)
ITIS: Anthus petrosus (englanniksi)
muni Anthus petrosus
Vietnam kesäolympialaisissa 2016

Vietnam osallistui vuonna 2016 15. kertaa kesäolympialaisiin, tällä kertaa 23 urheilijan joukkueella. Lipunkantajana avajaisissa toimi Vu Thành Anh. Näissä kisoissa Vietnam sai ensimmäisen olympiakultansa, kun Hoàng Xuân Vinh voitti 10 metrin ilmapistoolin kultaa.
Uinti

| Urheilija | Matka | Alkuerät> Aika | Alkuerät> Sija | Välierät> Aika | Välierät> Sija | Loppukilpailu> Aika | Loppukilpailu> Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nguyễn Thị Ánh Viên | 400 m sekauinti | 4:36,85 | 9. | — | — | Ei edennyt | Ei edennyt |
Viljelykasvien nimistö

| Viljelykasvien nimistö Kulturväxternas namn |
| --- | --- |
 Viljelykasvien nimistön 8. painoksen kansikuva
Kirjailija:  Ella Räty (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  kasvit
Kustantaja:  Puutarhaliitto
Julkaistu:  9. uudistettu p. 2017
Ulkoasu:  nid.
Sivumäärä:  263
ISBN:  978-952-7126-05-9
Sarja: Puutarhaliiton julkaisuja 0355-080X nro 376
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viljelykasvien nimistö – Kulturväxternas namn sisältää Suomessa säännöllisesti viljeltävien tai maahan tuotavien kasvien nimiä. Luettelo sisältää noin 9 000 nimeä, sekä tieteelliset nimet että niiden suomen- ja ruotsinkieliset vastineet. Nimistöä on ollut laatimassa Viljelykasvien nimistötoimikunta yhteistyössä Suomen biologian seura Vanamon kanssa. Nimiehdotuksia on tullut runsaasti myös alalla työskenteleviltä.
Jos kasvi on nimetty useaan kertaan, alalla noudatettavan prioriteettiperiaatteen mukaisesti vanhin on oikea ja muut synonyymeja. Lähtökohtana pidetään Carl von Linnén teosta Species Plantarum (1753). Tästä syystä nimiin tulee aika ajoin muutoksia. Muutoksia aiheuttavat myös uudet tutkimustulokset lajien tai muiden taksonien välisistä sukulaisuussuhteista.
Painokset

Puutarhaliitto (silloinen Puutarhaviljelijäin liitto) julkaisi ensimmäisen nimistöoppaan vuonna 1951 nimellä Yleisimpien puutarhakasvien nimistö. Seuraavat painokset julkaistiin 1956, 1967 (Puutarhakasvien nimistö), 1983 (Viljelykasvien nimistö, toimittaneet Annikki Palmén ja Pentti Alanko), 1993, 1996, 2004 (toimittaneet Ella Räty ja Pentti Alanko) ja 2012 (toimittanut Ella Räty). Luettelon yhdeksäs, uudistettu painos ilmestyi 2017, ja sen on toimittanut Ella Räty.
Vietnamilaiset

| người Việt Vietnamilaiset |
| --- | --- |

Väkiluku:  77 000 000
Asuinalueet:   Vietnam 74 000 000 (2008 arvio.)   Yhdysvallat  1 642 950   Kambodža  600 000   Ranska  250 000    Kiinan tasavalta  120 000 - 200 000   Australia 174 200  Kanada  151 410   Laos 100 000  Malesia  87 000  Saksa  83 526    Britannia  55 000-70 000   Tšekki 60 931    Puola 45 000  Japani  41 136    Venäjä 36 225   Kiina30 000   Filippiinit 27 600    Thaimaa 19 876   Norja 18 333  Alankomaat 18 000  Suomi 4 000  Bulgaria 1 500
Kielet:  vietnamin kieli
Uskonnot:  buddhalaisuus (mahajana) taolaisuus, konfutselaisuus roomalaiskatolisuus, Hoa Hao, Cao Đài,  protestantismi
Vietnamilaiset ovat alun perin Vietnamista ja eteläisestä Kiinasta kotoisin oleva etninen ryhmä. He muodostavat Vietnamin pääväestön (86 %) ja Kiinassa yhden vähemmistöryhmistä. Vaikka Vietnam sijaitsee maantieteellisesti Kaakkois-Aasiassa, vietnamilaisten kulttuuriin on aikojen saatossa tullut paljon kiinalaisia vaikutteita. Vietnamilaisia on yhteensä maailmassa 75 miljoonaa. Useimmat vietnamilaiset puhuvat äidinkielenään vietnamia ja ovat joko mahayana-buddhalaisia tai kungfutselaisia.
Diaspora

Moni vietnamilainen on muuttanut pois kotimaastaan monista mahdollisista syistä. Slovakiassa vietnamilaiset ovat yksi maan neljästätoista virallisesta vähemmistöetnisyydestä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vuokko

Vuokko tarkoittaa seuraavia asioita:
vuokot (Anemone), leinikkikasvien heimoon kuuluva kasvisuku
Vuokko, naisen nimi
Vuokko, kylä Juuassa
Vuokko Oy, Vuokko Nurmesniemen yritys
Vuokko, saamelaisen tietäjän apulintu.
Vuokko, Omenalajike.
Aikaisemmin vuokkojen sukuun (Anemone ), mutta nykyisin omiin sukuihinsa luettuja leinikkikasveja:
sinivuokko (Hepatica nobilis)
kangasvuokko (Pulsatilla vernalis), kylmänkukkien sukuun kuuluva kasvi
vuorivuokko (Pulsatilla montana) eli vuorikylmänkukka, kylmänkukkien sukuun kuuluva kasvi
Muita kasveja ja eläimiä, joiden nimessä esiintyy sana vuokko:
lapinvuokot (Dryas), kasvisuku
merivuokot (Actiniaria), eläinlahko
Vuokko, sukunimenä:
Aksel Vuokko (1897–1951), jääkärieversti ja suojeluskuntaupseeri
Eino A. Wuokko (1904–1984), toimittaja, urheiluvaikuttaja ja talousneuvos
Reetta Vuokko-Syrjänen, kirjailija ja kriitikko
Riina Vuokko (s. 1975), kirjallisuuden suomentaja
Seppo Vuokko (s. 1946), kasvitieteilijä ja luontotoimittaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vuokko”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viipurin kaupunginmuuri

Viipurin linna ja kaupunginmuuri 1700-luvun alun asussaan ennen suurta Pohjan sotaa. Kaupunginmuuri torneineen näkyy rannan ja kaupungin välissä.
Viipurin kaupunginmuuri oli Viipurin vanhan kaupunginosan ympärille rakennettu suojamuuri. Viipurin linnan käskynhaltijana 1467–1480 ollut tanskalaissyntyinen Eerik Akselinpoika Tott rakennutti muurin 1470-luvulla. Muurin rakensivat samat ulkomaalaiset muurimestarit, jotka rakensivat myös Olavinlinnaa vuonna 1477. Se oli ainoa suomalaisen kaupungin suojaksi rakennettu täydellinen kaupunginmuuri.
Keskiaikainen muuri

Alkuperäisen muurin paksuus oli todennäköisesti noin kaksi ja puoli metriä ja korkeus viidestä kuuteen metriä. Siinä oli alun alkaen ilmeisesti kymmenisen nelikulmaista ja pyöreää tornia, joista nykypäiviin on säilynyt ainoastaan ns. Raatitorni. Muita nimettyjä torneja olivat ainakin Pyhän Andreaksen torni itäisessä muurissa, Vesiportintorni pohjoisessa muurissa, ns. Pamppalan torni lounaassa, Hiekka- tai Kiviportintorni läntisessä merenpuoleisessa muurissa ja Munkkitorni joka oli eteläinen kulmatorni. Osa näistä sen aikaisessa puolustustaistelussa merkittävistä torneista oli rakennettu suojaamaan tärkeitä kaupungin portteja.
Myöhemmät vahvistukset

1500-luvulla muuria vahvistettiin muun muassa keskiaikaisen Karjaportin viereen rakennetulla tykkitornilla, joka on myös säilynyt nykypäiviin ja tunnetaan yleisesti Viipurin Pyöreänä tornina, ja itäiseen muuriin yhdistetyllä Sarvilinnoituksella, joka edusti uutta linnoittamistekniikkaa bastionijärjestelmineen valmistuen 1500-luvun lopulla. Sarvilinnasta on säilynyt osittain vain yksi, ns. Pantsarlahden bastioni.
Nykyisin

Viipurin kaupunginmuuri vallituksineen purettiin käytännössä kokonaan 1860-luvulla laajentuvan kaupungin tieltä, mutta aikaisemmin mainittujen säilyneiden osien lisäksi esimerkiksi eteläisiä merenpuoleisia valleja on osin vielä nähtävissä.
Tarinoita

Legendan mukaan yksi muurin alkuperäisistä torneista räjähti venäläisen sotaväen piirittäessä kaupunkia vuonna 1495. Tämä tarina tunnetaan Viipurin pamauksena.
Kaupunginmuuri ja Viipurin asemakaava 1750-luvulla.
Madtsoiidae

| Madtsoiidae |
| --- | --- |
 Madtsoian nikama
 Myöhäisliitukausi - Pleistoseeni 99,7–0,012 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Osalahko::  Alethinophidia
Heimo::  †Madtsoiidae  Hoffstetter, 1961
Suvut
 Katso teksti 
Katso myös
   Madtsoiidae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Madtsoiidae on sukupuuttoon kuollut käärmeiden heimo. Se ilmestyi myöhäisliitukauden Cenomanum-vaiheella, ja heimon edustajia tavattiin pääasiassa Gondwanan mantereella. Yksi ensimmäisitä suvuista oli Madtsoia, joka useiden muiden Madtsoiidae-sukujen tapaan tunnetaan vain yksittäisistä nikamista. Parhaimmista jäänteistä tunnetut suvut ovat Wonambi ja Yurlunggur, jotka elivät Australiassa heimon kukoistuskauden jälkeen. Eoseenin loppuun mentäessä Madtsoiidaen edustajia oli tiettävästi jäljellä vain Australiassa ja Argentiinassa, ja myöhäisellä pleistoseenilla hävinnyt Wonambi oli heimon viimeinen suku.
Jotkut Madtsoiidae-heimon jäsenistä kasvoivat hyvin suuriksi, kuten Pohjois-Afrikassa elänyt 9-metrinen Gigantophis.
Luokittelu

Madtsoiidae luokiteltiin aluksi jättiläiskäärmeiden alaheimona Madtsoiinae. Myöhemmät tutkimukset ja uudet löydöt johtivat sen siirtämiseen omaksi heimokseen. Viimeaikaiset fylogeneettiset tutkimukset sijoittavat Madtsoiidaen joko nykyisten käärmeiden (Serpentes) kladiksi, tai mahdollisesti parafyleettiseksi ryhmäksi kladin Serpentes ulkopuolelle, ja laajempaan ryhmään Ophidia (katso kladogrammi alempana).
Madtsooidaen suvut:
†Adinophis
†Alamitophis
†Gigantophis
†Herensugea
†Madtsoia
†Menarana
†Nanowana
†Nidophis
†Patagoniophis
†Platyspondylophis
†Rionegrophis
†Sanajeh
†Wonambi
†Yurlunggur
Joissakin lähteissä heimoon luetaan myös suku Najash.
Luokittelu > Fylogenia

Alla on kladogrammi Wilson et al. (2010) tutkimuksen pohjalta.
Erilainen kladogrammi Caldwell et al. (2015) mukaan:
Liitukaudella elänyt Sanajeh hyökkäämässä sauropodinpoikasen kimppuun.
Wonambi ja pussileijona Thylacoleo.
Viomysiini

| --- | --- |

Viomysiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(3S)-3,6-diamino-N-[(3S,6Z,9S,12S,15S)-3-[(4S,6R)-2-amino-4-hydroksi-1,4,5,6-tetrahydropyrimidin-6-yyli]-6-[(karbamyyliamino)metylideeni]-9,12-bis(hydroksimetyyli)-2,5,8,11,14-pentaokso-1,4,7,10,13-penta-atsasykloheksadek-15-yyli]heksanamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 32988-50-4
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 3037981
Kemialliset tiedot
Kaava: C25H43N13O10 
Moolimassa: 685,691
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Intramuskulaarinen injektio
Viomysiini (VM) on antibiootti. Se on suuresti kanamysiinin ja streptomysiinin kaltainen, mutta SM:aa heikkotehoisempi. Edellisten tapaan, sitä saatettiin käyttää tuberkuloosin hoitoon, muttei juuri ensisijaisesti. Tämän lääkkeen haittavaikutukset olivat nekin samantyyppisiä.
Viomysiinin toksisuus oli suurta, ja se saattoi vahingoittaa munuaisia ja kuulohermoa. Yleensä viomysiinin käyttöönotto tuberkuloosia hoidettaessa oli johtunut hoidettavan tbc:n bakteerikannan hoitoresistenssistä. Lääke ruiskutettiin sulfaattina ja pistoksina lihakseen eli intramuskulaarisesti. Annos oli 2 grammaa, joka jaettiin kahteen osaan. Lääkettä annosteltiin kolmasti viikossa.
Aiheesta muualla

DrugBank: Viomycin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Viomycin (englanniksi)
ChemBlink: Viomycin (englanniksi)
Voitto on Suomen!

| Voitto on Suomen! Veltto Virtanen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 2007
 Tyylilaji: rock
Veltto Virtasen muut singlet
| Huhtamäen hölkkä 1990 | Voitto on Suomen! 2007 |   |
Voitto on Suomen! on Veltto Virtasen johtaman Wellto & The Theraboys-yhtyeen promosingle, joka sisältää saman nimisen kappaleen. Promosingleä tehtiin vain 50 kappaletta, eikä se ole ollut koskaan julkisessa myynnissä, vaan Virtanen on jakanut sitä haluamilleen tahoille.
Kokoonpano

Olli Karavirta – koskettimet
Olli Salminen – rummut
Pertti "Wellto" Virtanen – kitara, laulu
Timo Ahonen – kuorolaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Kimmo Lehtonen & Teppo Välimäki – kuorolaulut
Tommi Evilä – soolokitara
Milja Saresvaara – piirrokset
Aiheesta muualla

Veltto esittää biisin Youtubessa
Viljelytuppisieni

| Viljelytuppisieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Pluteaceae
Suku::  Tuppisienet Volvariella
Laji::  volvacea
Kaksiosainen nimi
 Volvariella volvacea  (Bull.) Singer 1951 
Katso myös
   Viljelytuppisieni Wikispeciesissä   Viljelytuppisieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viljelytuppisieni (Volvariella volvacea) on tuppisienilaji. Se muodostaa pieniä, harmahtavanruskeita itiöemiä. Lajia käytetään ruokasienenä lähinnä Aasiassa ja erityisesti Kiinassa. Se on kypsennettynä pehmeä ja maultaan hyvin mieto. Sientä myydään usein tölkitettynä tai kuivattuna.
Puhkeamattomia viljelytuppisieniä myytävänä Thaimaassa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Viljelytuppisieni (Volvariella volvacea)
Encyclopedia of Life (EOL): Volvariella volvacea (englanniksi)
Mushroom Expert: Volvariella volvacea (englanniksi)
Vuokko (taruolento)

Vuokko oli noidan apuolento saamelaisessa mytologiassa.  Vuokko toimitti asioita noidan puolesta, kuten toi rikkautta varastamalla muilta. Vuokko saattoi myös kuljettaa noidan sielua transsitilan aikaisella matkalla.
Toisaalta vuokko oli eräässä tarinassa jättiläismäinen lintu, joka vaani kivisaarella ohikulkevia laivoja. Vuokko on laina vaakaa tarkoittavasta sanasta.
Makrý Gialós

| Makrý Gialós Μακρύ Γιαλός |
| --- | --- |
 Makrý Gialóksen kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Makrý Gialós
 Koordinaatit: 35°02′13″N, 25°58′18″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Ierápetra
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  720202
Väkiluku (2011):  3 894
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  AN
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Makrý Gialós (kreik. Μακρύ Γιαλός; myös Makrí Gialós) eli Makrygialós (Μακρυγιαλός; myös Makrigialós) on Kreikan kylä sekä samanniminen Ierápetran kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μακρύ Γιαλού, Dimotikí Enótita Makrý Gialoú) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Lasíthin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 894 ja varsinaisen Makrý Gialóksen kylän väkiluku 760 (vuonna 2011).
Makrý Gialóksen Pyhän Panteleimonin (Ágios Panteleímon) kirkko.
Makrý Gialóksen kylä, suomeksi ”Pitkä ranta”, sijaitsee Kreetan saaren kaakkoisosassa sen etelärannikolla noin 38 kilometriä etelään Siteíasta ja 25 kilometriä itään Ierápetrasta. Kylä on nykyisin turistikohde. Makrý Gialós oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ierápetran kuntaan.
Kylän lähellä sijaitsee minolaisaikaisen huvilan arkeologinen kohde, joka tunnetaan kylän mukaan nimellä Makgygialóksen minolainen huvila.
Kunnallisyksikön osat

Makrý Gialóksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Ágios Stéfanos | Ágios Stéfanos | 131 |
| Ágios Stéfanos | Makrý Gialós (Makrygialós) | 760 |
| Chrysopigí | Bémponas | 11 |
| Chrysopigí | Chrysopigí | 179 |
| Lithínes | Azáli | 2 |
| Lithínes | Lagkáda | 22 |
| Lithínes | Lithínes | 322 |
| Oreinó | Ágios Panteleímonas | 118 |
| Oreinó | Andrianós | 0 |
| Oreinó | Kalyvítis | 5 |
| Oreinó | Oreinó | 101 |
| Péfkoi | Análipsi | 584 |
| Péfkoi | Áspros Potamós | 35 |
| Péfkoi | Péfkoi | 85 |
| Péfkoi | Pilalímata | 59 |
| Perivolákia | Epáno Perivolákia | 0 |
| Perivolákia | Kaló Neró | 78 |
| Perivolákia | Kapsáksen luostari (Moní Kapsá) | 2 |
| Perivolákia | Perivolákia | 21 |
| Perivolákia | Pezoúlas | 2 |
| Schinokápsala | Achliá | 133 |
| Schinokápsala | Galíni | 108 |
| Schinokápsala | Mávros Kólympos | 99 |
| Schinokápsala | Schinokápsala | 87 |
| Stavrochóri | Koutsourás | 775 |
| Stavrochóri | Lápithos | 25 |
| Stavrochóri | Stavrochóri | 147 |
| Stavrochóri | Tsikkalariá | 3 |
Yhteensä: 3 894
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makrý Gialós Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makrý Gialóksen kunnallisyksikkö Wikimedia Commonsissa
Luettelo erityisen koulutustehtävän saaneista lukioista
Aiheesta muualla

Opintoluotsi-palvelun vastaava luettelo (Tämän luettelon pääasiallinen lähde, viitattu 31.8.2006)
Viipurin kimnaasin kirjapaino

Viipurin kimnaasin kirjapaino perustettiin Viipurin piispan Petrus Bångin aloitteesta vuonna 1689. Se toimi vuoteen 1710 saakka, jolloin Venäjä valloitti kaupungin Ruotsilta suuressa Pohjan sodassa.
Perustamisvaiheet

Vuonna 1641 avatun Viipurin kimnaasin (lukion) opetus kärsi pitkään oppikirjojen puutteesta. Viipurin hiippakunnan papisto esitti ilmeisesti vuoden 1650 valtiopäivillä toivomuksen, että kimnaasia varten saataisiin kirjasto, kirjapaino ja paperimylly. Kuningatar Kristiina torjui pyynnön varojen puutteen takia, ja samoin kävi muutamia vuosia myöhemmin, jolloin papisto anoi privilegiota kirjapainolle. Koulun lehtoreiden vuonna 1667 esittämään anomukseen vastattiin, että he voisivat perustaa kirjapainon omilla varoillaan. Tämä ei ollut käytännössä mahdollista, koska lehtorien palkat oli jätetty jatkuvasti maksamatta eikä varoja ollut edes huonokuntoisen kimnaasirakennuksen korjaukseen. Kaarle XI vahvisti kimnaasin privilegiot vuonna 1675, mutta luvattu kirjasto ja kirjapaino saivat varojen puuttuessa jäädä odottamaan.
Tilanne alkoi muuttua, kun Petrus Bångista tuli Viipurin piispa vuonna 1681. Tarmokkaalla piispalla oli hyvät suhteet kuninkaaseen ja valtaneuvostoon, ja hän koki kirjapainotoimintaa harjoittaneen Turun piispan Johannes Gezeliuksen kilpailijakseen. Viipurin tuomiokapitulin esittämän anomuksen johdosta kimnaasi sai vuonna 1688 luvan kirjapainon ja paperinvalmistamon perustamiseen sekä nuorison opiskelua hyödyttävän kirjallisuuden julkaisemiseen. Kirjapainohankkeen rahoittajina toimivat Bång ja hiippakunnan papisto. Vuonna 1692 anottua paperimyllyä ei kuitenkaan saatu.