stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Romulus

Romulus Quirinuksena kuvattuna roomalaisessa rahassa ensimmäiseltä vuosisadalta eaa.
Romulus oli legendan mukaan Rooman perustaja ja sen ensimmäinen kuningas vuosina 753–715 eaa. Romuluksen ja hänen kaksosveljensä Remuksen elämänvaiheet kerrotaan Rooman perustamistarinassa, joka on kirjoitettu satoja vuosia tapahtumisajankohdan jälkeen. Romulusta ei todellisuudessa ilmeisesti ollut koskaan olemassa.
Legendan mukaan Romuluksesta tuli Rooman kuningas 21. huhtikuuta 753 eaa. hänen surmattuaan veljensä Remuksen kiistassa siitä, kumman johtamalle kukkulalle Rooman kaupunki perustettaisiin.
Romulus hallitsi Roomaa aluksi yhdessä sabiinien kuningas Tatiuksen kanssa viiden vuoden ajan, kunnes Tatius kuoli. Romulus oli Rooman kuningas 38 vuoden ajan. Sen jälkeen hän katosi myrskyssä, ja hänen julistettiin varjelevan Roomaa taivaasta käsin Quirinus-jumalana.
Vaikka Romulusta ei ollutkaan todellisuudessa olemassa, hänen tiliinsä on historiankirjoituksessa pantu kaupungin kulttiin ja hallintoon kuuluvia ilmiöitä, perustamisen lisäksi esimerkiksi Rooman väestön jakaminen kolmeen tribukseen (Tities, Ramnes ja Luceres). Kaupungin ensimmäinen armeija oli Romuluksen aikana 3 000 jalkamiehen ja 300 ratsumiehen suuruinen. Romuluksen kerrotaan myös nimittäneen ensimmäiset senaattorit.
Romanen

Romanen oli Viipurissa vuonna 1846 ilmestynyt aikakauslehti.
Cedervallerin kirjapainon julkaisema Romanen, veckoskrift för den sköna litteraturen sisälsi etupäässä vieraskielisen kaunokirjallisuuden ruotsinnoksia, mutta myös Viipurin kulttuurielämään liittyviä kirjoituksia sekä muun muassa J. L. Runebergin Hirvenhiihtäjien suomennoksen. Sen liitteenä jaettiin Eugène Suen romaani Vaeltava juutalainen, joka oli vastikään joutunut sensuurin kieltämäksi. Nelisivuinen, sivukooltaan normaalia suurempi lehti ilmestyi kerran viikossa. Sen tausta-ajatuksena oli kirjallisuuden tullimaksujen kiertäminen ja Ruotsissa ilmestyneiden teosten piraattiversioiden julkaiseminen. Romanen osoittautui kannattamattomaksi ja ilmestyi vain vuoden ajan.
Aiheesta muualla

Romanen digitoituna kansalliskirjastossa
Riikinkukkoahven

| Riikinkukkoahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Astronotus
Laji::  ocellatus
Kaksiosainen nimi
 Astronotus ocellatus  (Agassiz, 1831) 
Katso myös
   Riikinkukkoahven Wikispeciesissä   Riikinkukkoahven Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Riikinkukkoahven eli riikinkukkokirjoahven (Astronotus ocellatus) on kirjoahveniin kuuluva kalalaji, joka on akvaariokalana tunnetuimpia suuria kirjoahvenia. Kalan nimi tulee peräevän silmää muistuttavasta täplästä. Kala tunnetaan myös lempinimellä "Oskari".
Koko ja ulkonäkö

Riikinkukkokirjoahven on vankka kala. Poikaset ovat ruskeankirjavia, aikuisilla on ruskeita ja oransseja kuviota kyljissään. Lähellä pyrstöä on tunnusomainen silmätäplä, samanlainen kuin riikinkukon pyrstössä. Aikuisen kalan pituus on 30–40 cm.
Alkuperä

Riikinkukkokirjoahven on kotoisin Amazonin alueelta. Sitä on tavattu ainakin Amazonas-, Solimoes- ja Negro-joissa ja Perun tulvajärvissä. Laaja maantieteellinen levinneisyys on johtanut erilaisten luonnonkantojen kehittymiseen.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Riikinkukkokirjoahven on vilkas ja tarkkaavainen kala, joka voi oppia tunnistamaan ruokkijansa. Se voi myös olla aggressiivinen muita lajeja kohtaan ja syödä pienempiä kaloja. Riikinkukkokirjoahven ei sen vuoksi sovellu tavalliseen seura-akvaarioon.
Jos olot ovat suotuisat ja tilaa on riittävästi, voi kalan saada helposti kutemaan. Riikinkukkokirjoahvenet saattavat kuitenkin herkästi syödä kutunsa.
Naaraan ja koiraan erottaminen toisistaan muulloin kuin kutuaikana on vaikeaa. Parinmuodostus onnistuu parhaiten, kun hankitaan nuoria kaloja pieni parvi, annetaan kalojen itse valita sopiva pari ja siirretään sitten muut parven jäsenet pois.
Vesiolot ja ravinto

Riikinkukkokirjoahven on akvaariokalaksi erittäin suuri, joten se tarvitsee paljon tilaa. Altaan minimisuositus on 500 litraa. Laji on kaikkiruokainen ja hyvin ahnas. Sen vuoksi altaassa täytyy olla tehokas suodatus, ja se on siivottava usein. Riikinkukkokirjoahven suosii vettä, jonka pH on välillä 6,5–7,0 ja lämpötila välillä 22–28 °C.
Aiheesta muualla

Astronotus ocellatus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3442  Wikispecies: Astronotus ocellatus  ADW: Astronotus_ocellatus  AFD: Astronotus_ocellatus  BioLib: 16095  BOLD: 27136  CoL: J4RT  EoL: 218741  FishBase: 3612  GBIF: 2370243  iNaturalist: 208885  IRMNG: 10144995  ISC: 92671  ITIS: 169772  NAS: 436  NatureServe: 2.100327  NBN: NHMSYS0021203021  NCBI: 50733  Open Tree of Life: 952936  uBio: 2299913  WoRMS: 862538
Robin ja Marian

| Robin ja Marian> Robin and Marian |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Lester
Käsikirjoittaja:  James Goldman
Tuottaja:  Denis O'Dell
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  David Watkin
Leikkaaja:  John Victor-Smith
Tuotantosuunnittelija:  Michael Stringer
Lavastaja:  Gil Parrondo
Pääosat:   Sean Connery  Audrey Hepburn  Robert Shaw  Richard Harris  Nicol Williamson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:   Rastar Productions  Columbia Pictures Corporation 
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  1976
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Robin ja Marian (Robin and Marian) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut romanttinen seikkailudraama, joka kertoo ikääntyneiden Robin Hoodin ja Marian-neidon rakkaudesta. Elokuva seuraa heidän jälleenkohtaamistaan 20 vuotta Robinin nuoruudenseikkailujen jälkeen. Elokuvan pääosia esittävät Sean Connery Robin Hoodina, Audrey Hepburn Marian-neitona ja Robert Shaw Nottinghamin seriffinä. Elokuvan on ohjannut Richard Lester.
Juoni

20 vuotta on kulunut siitä, kun Robin Hood varasti rikkailta köyhille, uhmasi Nottinghamin seriffiä ja suisti prinssi Juhanan valtaistuimelta. Sittemmin Robin Hood on taistellut kuningas Rikhardin kanssa ristiretkillä. Tämän kuoltua Robin palaa takaisin Sherwoodin metsään ottaakseen itselleen takaisin Marian-neidon. Nunnaksi ryhtynyt Marian on Nottinghamin seriffin vankina, ja Robin joutuu jälleen kohtaamaan vanhan vihollisensa saadakseen elää rauhassa Marianin kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sean Connery  | … |  Robin Hood   |
|  Audrey Hepburn  | … |  Marian   |
|  Robert Shaw  | … |  Nottinghamin seriffi   |
|  Nicol Williamson  | … |  Pikku John   |
|  Richard Harris  | … |  Rikhard I Leijonamieli   |
|  Denholm Elliott  | … |  Will Scarlet   |
|  Ronnie Barker  | … |  Veli Tuck   |
|  Kenneth Haigh  | … |  Sir Ranulf   |
|  Ian Holm  | … |  Juhana Maaton   |
|  Bill Maynard  | … |  Mercadier   |
|  Esmond Knight  | … |  Old Defender   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Robin ja Marian saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Ebert, Roger: Robin and Marian RogerEbert.com.  21.4.1976. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
Nathan, Ian: Robin And Marian Review Empire.  31.7.2006. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
Robin and Marian 1976 Letterboxd. Viitattu 11.6.2021. (englanniksi)
Romanaisi

Romanaisin taajamaa.
Romanaisi (ven. Рома́новка, Romanovka) on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläosassa Seuloskoin kaupungin koillispuolella Pietarin ja Laatokan välisen rautatien varrella. Taajamassa on asukkaita 5 600 ja kunnassa 7 300 henkeä (vuonna 2007).
Kunnan hallinnollinen keskus on Romanaisin taajama. Lisäksi siihen kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Kähy (ven. Углово, Uglovo), Leppisaari (ven. Лепсари, Lepsari), Kähyn taajama ja Kornevan (ven. Корнево, Kornevo) asemanseutu. Toiseen maailmansotaan asti seudun pääväestön muodostivat inkerinsuomalaiset, jotka kuuluivat Rääpyvän luterilaiseen seurakuntaan. Suomalaisväestö karkotettiin muualle Neuvostoliittoon vuonna 1942. 
Toisen maailmansodan aikana seudun läpi kulki ”Elämän tieksi” kutsuttu piiritetyn Leningradin huoltotie.
Romanaisissa toimii lihan, maidon ja vihannesten tuotantoon erikoistunut maatalousyritys ZAO Sovhoz ”Romanovka”. 1980-luvulla Leppisaareen rakennettiin yksi Luoteis-Venäjän suurimmista sikaloista, jonka toimintaa jatkaa OAO Sputnik. Kähyyn on sijoitettu varuskunta.
Kunnan ja samalla myös kunnanhallinnon päämies on Sergei Beljakov.
Aiheesta muualla

Romanaisin kunta Seuloskoin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Romanaisin kunnan sivusto (venäjäksi)
Rohmutokot

| Rohmutokot |
| --- | --- |
 Hammastokko (Odontobutis obscura)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tokkokalat Gobiiformes
Heimo::  Rohmutokot  Odontobutidae  Gill & Hoese, 1993
Suvut
 Micropercops  Neodontobutis  Odontobutis  Perccottus  Sinelotris  Terateleotris 
Katso myös
   Rohmutokot Wikispeciesissä   Rohmutokot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rohmutokot (Odontobutidae) on tokkokalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Rohmutokot elävät pääasiassa Aasian makeissa vesissä.
Taksonomia

Rohmutokkojen heimoon kuuluu kuusi sukua ja 23 lajia, muun muassa hammastokko (Odontobutis obscura) ja rohmutokko (Perccottus glenii). Aikaisemmin lajit katsottiin kuuluvaksi torkkujien (Eleotridae) kanssa samaan heimoon, mutta erotettiin omaksi heimokseen vuonna 1993, koska torkkujat ja rohmutokot eivät samaan heimoon luettuna välttämättä muodosta monofyleettistä ryhmää.
Ruumiinrakenne

Rohmutokot ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia melko suuripäisiä kaloja. Selkäeviä on kaksi ja ne ovat pyöreähköt.
Levinneisyys

Rohmutokot ovat makean veden kaloja, jotka luontaisesti elävät puroissa ja joissa. Niitä tavataan Aasiassa Laosin pohjoisosista Vietnamiin, Thaimaahan, Kiinaan, Etelä-Koreaan ja Venäjälle. Lähellä Suomea rohmutokko esiintyy vieraslajina Suomenlahden itäosissa Pietarin ympäristössä ja Viron rannikkoseudulla. Suomesta laji tavattiin vuonna 2022.
Romanos IV Diogenes

Romanos ja Eudokia Makrembolitissa.
Romanos IV Diogenes (1032–1072) oli Bysantin keisari 1067–1071. Romanos kuului erääseen tunnettuun kappadokialaiseen sukuun. Hän palveli armeijassa kunnes hänet tuomittiin petturuudesta Konstantinos X Dukasin poikia vastaan. Odottaessaan teloitustaan Romanos pääsi Konstantinoksen lesken Eudokia Makrembolitissan puheille. Keisarinna armahti Romanuksen ja pian he menivät naimisiin.
Romanus taisteli seldžukkeja vastaan ja ajoi heidät Eufratin taakse. Mutta vuonna 1071 sulttaani Alp Arslan kukisti Romanuksen kohtalokkaassa Manzikertin taistelussa. Romanus itse jäi Alp Arslanin vangiksi.
Seldžukit päästivät kuitenkin Romanoksen palaamaan Konstantinopoliin jossa Mikael VII oli ottanut vallan käsiinsä. Romanos joutui maksamaan seldžukeille suuria lunnaita ja hän joutui allekirjoittamaan rauhansopimuksen heidän kanssaan.
Romanus yritti palata valtaan, mutta Mikaelin joukot kukistivat hänet. Romanos vetäytyi luostariin jossa hän pian kuoli.
Kirjallisuutta

John Julius Norwich: Byzantium: The Apogee.  Viking, 1991.  ISBN 0-394-53779-3
Georg Ostrogorsky: History of the Byzantine State.  Rutgers University Press, 1969.  ISBN 0-8135-1198-4
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikael VII | Bysantin keisari | Seuraaja: Mikael VII |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Kreikka 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Rokkorasvakala

| Rokkorasvakala |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Rasvakalat Cyclopteridae
Suku::  Eumicrotremus
Laji::  spinosus
Kaksiosainen nimi
 Eumicrotremus spinosus  (Fabricius, 1776) 
Katso myös
   Rokkorasvakala Wikispeciesissä   Rokkorasvakala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rokkorasvakala (Eumicrotremus spinosus) on rasvakaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Atlantin pohjoisosista ja Pohjoiselta jäämereltä.
Koko ja ulkonäkö

Rokkorasvakala voi kasvaa suurimmillaan 13–14 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on tukeva, suuripäinen ja pallomainen. Kalan tunnusomainen piirre ovat kartiomaiset nystyt, joita on ihossa runsaasti. Nystyjen määrä ja sijainti eroaa hieman koiraiden ja naaraiden välillä. Rokkorasvakalalla on kaksi piikikästä selkäevää. Lajin väri on usein ruskea ja vaalenee vatsaa kohden. Nystyjen ympärillä on tumma rengas.
Levinneisyys ja elintavat

Rokkorasvakalaa tavataan Hudsoninlahdelta etelään Massachusettsiin asti ja itään Frans Joosefin maalle. Kala liikkuu kivi- tai mutapohjaisilla alueilla useimmiten alle 100 metin syvyydessä. Rokkorasvakalan ravintoa ovat  kalat, äyriäiset ja Oikopleura-suvun pyrstökkäät. Laji kutee pohjalle ja kutuaika on maaliskuusta alkusyksyyn.
Ned Romero

Ned Romero vuonna 1970
Ned Romero (4. joulukuuta 1926 Franklin – 4. marraskuuta 2017 Palm Desert) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi useissa televisiosarjoissa 1960-luvulta lähtien. Elokuvien joukossa ovat Viimeinen mohikaani (1977) ja Expiration Date (2006).
Romero oli intiaanitaustainen. Alun alkaen hän työskenteli oopperalaulajana.
Aiheesta muualla

Ned Romero Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Yhdysvallat  Puola 
Muut:  Europeana
Henrik Rödl

| Henrik Rödl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Henrik Rödl
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Offenbach am Main, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:   Saksa
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  201 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1989–1993:  Pohjois-Carolinan yliopisto
Seurajoukkueet
1993–2004:  ALBA Berlin
Maajoukkueet
1987–2002:   Saksa
Ottelut (pisteet):  178 (1749)
Valmennusura
2004–2005 2005–2007 2010–2015  2017–:  TuS Lichterfelde Berlin ALBA Berlin TBB Trier   Saksa
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2002 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 1993 |  |  |
Henrik Rödl (s. 4. maaliskuuta 1969 Offenbach am Main) on saksalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on toiminut TBB Trierin päävalmentajana.
Pelaajaura

Rödl siirtyi pelaamaan EOSC Offenbachiin vuonna 1987. Kaksi vuotta myöhemmin hän lähti Yhdysvaltoihin pelaamaan NCAA:han. Viimeiselä kaudellaan Rödl voitti seurassa NCAA:n mestaruuden. Hän palasi Saksaan ja ALBAn joukkueeseen. Vuonna 1996 hänet palkittiin Bundesliigan arvokkaimpana pelaajana. Rödl lopetti pelaajauransa vuonna 2004.
Pelaajaura > Maajoukkue

Rödl voitti Saksan miesten maajoukkueessa Euroopan mestaruuden vuoden 1993 kotikisoissa. Lisäksi hän oli mukana maan MM-pronssia vuonna 2002 voittaneessa joukkueessa. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Rödl sijoittui Saksan joukkueessa seitsemänneksi.
Valmennusura

Pelaajauransa jälkeen Rödl siirtyi valmentamaan ALBAn kakkosjoukkuetta TuS Lichterfelde Berliniä. Vuonna 2005 hänet hankittiin ALBAn päävalmentajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2007 saakka. Vuonna 2010 Rödl jatkoi valmennusuraansa, sillä hänet hankittiin TBB Trierin päävalmentajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henrik Rödl Wikimedia Commonsissa
Saksan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1993
4 Kleine-Brockhoff |
5 Rödl |
6 Koch |
7 Welp |
8 Öztürk |
9 Harnisch |
10 Behnke |
11 Baeck |
12 Gnad |
13 Nürnberger |
14 Kujawa |
15 Jackel |
Valmentaja Pešić
Saksan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2002
4 Demirel |
5 Okulaja |
6 Lütcke |
7 Pešić |
8 Roller |
9 Rödl |
10 Nikagbatse |
11 Garris |
12 Arigbabu |
13 Femerling |
14 Nowitzki |
15 Maras |
Valmentaja Dettmann
Saksan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
4 Lô ·
5 Giffey ·
7 Voigtmann ·
8 Akpınar ·
10 Theis ·
12 Benzing ·
17 Schröder ·
21 Zipser ·
22 Barthel ·
24 Kleber ·
32 Thiemann ·
42 Obst ·
Valmentaja Rödl
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB
Johanna Rojola

Johanna Rojola Helsingin kirjamessuilla 2011.
Johanna Rojola (s. 1970 Borås, Ruotsi), taiteilijanimeltään Roju on sarjakuvapiirtäjä ja sarjakuva-alan monitoimija. Hän on valmistunut Angoulemen taidekoulusta vuonna 1995 ja opettaa sarjakuvan tekemistä. Omien albumeiden lisäksi hänen sarjakuviaan on julkaistu useissa lehdissä ja kokoelmissa. Piirtämisen lisäksi Rojola on toimittanut, tuottanut ja organisoinut näyttelyitä, työpajoja, seminaareja sekä festivaaleja. Suomen sarjakuvaseura myönsi Rojolalle vuonna 2016 sarjakuvaneuvoksen arvonimen.
Johanna Rojola on myös perustanut kaksi naissarjakuvajulkaisua: Naarassarjat-lehden 1990-luvulla ja Nettinarttu-verkkolehden 2000-luvulla.
Albumit

Roju: Kapinapeitto.  (Parasiittisarjat 5)  Helsinki:  Jalava, 1997.  ISBN 951-887-107-8
Rojola, Johanna: Täti jaksaa heilua.  Sammakko, 2006.  ISBN 952-483-020-5
Aiheesta muualla

Sarjakuvablogit.com.
Mervi Miettinen: Arjen politiikkaa ja arkisia havaintoja. Megafoni 27.2.2011.
Jukka Laine: Roju on jaksanut heilua. Kvaak.fi 3.5.2007.
Ari Tiippana: Johanna Rojola teki sarjakuvista ammatin (Arkistoitu – Internet Archive). Länsi-Savo 24.02.2009.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Muut:  IdRef
RN Roma (1865)

| RN Roma |
| --- | --- |
 Roma

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Foce, Genova
Kölinlasku:  helmikuu 1863
Laskettu vesille:  18. joulukuuta 1865
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1869
Poistui palveluskäytöstä:  alusluettelosta 1895
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 698 t (normaali) 6 151 t (kuormattu)
Pituus:  79,67 m
Leveys:  17,33 m
Syväys:  7,57 m
Koneteho:  3 670 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  549-551
Aseistus
Aseistus:  5 × 10" tykkiä 12 × 8" tykkiä
RN Roma (ital. Regia Nave Roma) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu Roma-luokan ironclad.
Valmistus

Alus tilattiin Genovasta La Focelta ja sen köli laskettiin helmikuussa 1863. Alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1865 ja se liitettiin laivastoon toukokuussa 1869.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1895.
Antti Ronkainen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 7. kesäkuuta 1958 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Mikkeli, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1968: MiPK
1969–1976: MP
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1973–1977 | MP | 52 | (4) |
| 1978–1979 | Haka | 49 | (16) |
| 1980–1984 | Vasalunds IF | 98 | (18) |
| 1985–1987 | MP | 41 | (4) |
| 1988 | JoKu | 16 | (3) |
| 1989–1992 | MP | 94 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 350 | (45) |
Maajoukkue
| 1974–1975 | Suomi U17 | 12 | (0) |
| 1975–1976 | Suomi U18 | 14 | (1) |
| 1976–1979 | Suomi U21 | 9 | (1) |
| 1978–1981 | Suomi | 13 | (0) |
Valmennusura
1993: PU-62
2000–2001: MiPa
2005–2006: MP
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Antti Ronkainen (s. 7. kesäkuuta 1958 Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, mutta uransa loppuvuosina esiintyi yleensä puolustavassa roolissa liberona. Pelaajana Ronkainen tunnettiin vapaapotkuspesialistina.
Keskikentällä pelannut Ronkainen edusti urallaan Mikkelin Palloilijoita 1973–1977, 1985–1987 ja 1989–1992. Lisäksi hän pelasi Valkeakosken Hakassa 1978–1979, ruotsalaisessa Vasalunds IF:ssa 1980–1984 ja Joutsenon Kullervossa 1988. Kaikkiaan Ronkainen pelasi 13 kauden aikana 221 mestaruussarjan ja Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki 20 maalia.
Ronkainen pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1978–1981 yhteensä 13 maaottelua. Ronkainen pelasi ensimmäisen MM-karsintaottelunsa 4. kesäkuuta 1980 Bulgariaa vastaan. Samalla hän menetti edustusoikeutensa olympiajoukkueessa Moskovan olympialaisiin.
Pelaajauran jälkeen Ronkainen on toiminut muun muassa Mikkelin Palloilijoiden päävalmentajana Ykkösessä 2005–2006.
Riihimäki–Pietari-rata

Riihimäki–Pietari-radan loppupäässä oleva Suomen asema Pietarissa, Venäjällä.
Riihimäki–Pietari-rata, jota kutsutaan usein lyhyesti nimellä Pietarin rata, on Riihimäeltä Lahden, Kouvolan ja Viipurin kautta Pietariin kulkeva rautatie. Sen pituus oli alun perin 371 kilometriä ja nykyään 385 km.selvennä
1850-luvulla suunniteltua, mutta toteuttamatta jäänyttä Riihimäki–Lahti-rataa päästiin rakentamaan Venäjän valtion rahoittamana Pietariin asti vuonna 1867, ja se valmistui kokonaisuudessaan 1870. Rata oli Helsinki–Hämeenlinna-radan jälkeen järjestyksessä toinen Suomeen rakennettu leveäraiteinen rata. Suurten nälkävuosien aikana hätäaputyönä rakennettu rata sai lisänimekseen ”Nälkärata”.
Rata on rakennettu silloisten sotilasstrategisten syiden johdosta sadan kilometrin etäisyydelle Suomen etelärannikosta, jotta Englannin laivasto ei olisi kyennyt sitä katkaisemaan.
Rautatie koostuu hallinnollisesti useammasta erillisestä rataosasta, jotka ovat Suomen puolella Riihimäki–Lahti-rata, Lahti–Kouvola-rata, Karjalan rata (vain osuus Kouvolasta Luumäelle) sekä Vainikkalan rata (Luumäeltä Lappeenrannan Vainikkalaan) ja Venäjän puolella Vainikkala–Viipuri-rata sekä Viipuri–Pietari-rata.
Historia > Ensimmäinen suunnitteluvaihe

Suomen ensimmäisen rautatien, Helsinki–Hämeenlinna-radan suunnitteluvaiheessa 1850-luvulla pohdittiin jo Päijänteen vesireitin liittämistä eteläiseen Suomeen. Suunnitelmien taustalla oli Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II:n pyyntö selvittää liikenneyhteyksien järjestäminen sisämaan ja satamien välillä, sekä keisarikunnan pääkaupunkiin Pietariin.
Helsinki–Hämeenlinna-radan suunnitelman valmistuttua ja saatua keisarin hyväksyvän päätöksen oli vuorossa ratasuunnitelmien jatkaminen muualle Suomeen sekä Pietariin. Kaksi mielekkäintä ratalinjauksen vaihtoehtoa olivat Hämeenlinnasta Anianpeltoon ja Riihimäeltä Lahteen johtaneet ratalinjat. Lahteen suunnattu linjaus oli tarkoitettu hyödyntämään Vesijärven kautta kulkevaa vesiliikennettä, mutta vaikka Anjalanpellon kanavahankkeesta (nyk. Vääksyn kanava) oli keskusteltu jo 1850-luvulla, tarkempaa suunnitelmaa, eikä päätöstä sen toteuttamiseen oltu vielä tehty. Knut Stjernvallin joulukuussa 1857 esittämä Anianpellon vaihtoehto olisi ollut suoraan yhteydessä Päijänteen vesiliikenteen kanssa, mutta se puolestaan kulki vaikeammassa maastossa ja jatkoyhteydet sieltä edelleen Pietariin olivat huonosti toteutettavissa. Ratalinjauksesta muodostui nopeasti suuren luokan poliittinen kysymys, joka ratkesi senaatin asettamassa komiteassa Riihimäki–Lahti-radan hyväksi vuonna 1861.
Historia > Toinen suunnitteluvaihe

Hämeenlinnaan päättyvän rautatien jatkosuunnitelmia ratkottiin vuosien 1863–1864 valtiopäivillä, jossa Riihimäki–Lahti-radan kilpailijaksi tuli vielä Hämeenlinnasta Tampereelle johtava rata. Valtiopäivillä päädyttiin rakentamaan molemmat radat, vaikkakin niiden toteutus kariutui 1860-luvulle osuneiden useiden perättäisten pulavuosien heikentämän valtiontalouden vuoksi. Hallitus teki vielä uuden päätöksen toteuttaa ainoastaan radan Riihimäeltä Lahteen, joka sekin jäi varojen puutteessa odottamaan talouden kohenemista.