stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Testaccio

| Testaccio |
| --- | --- |
 Amfora on Testaccion tunnus.
 Kaupungin kartta, jossa Testaccio korostettuna.  Rooman rionet
Kaupunki:  Rooma
Suuralue:  Municipio Roma I
Koordinaatit:  41°52′23.81″N, 12°28′47.57″E
Kaupunginosa nro:  R. XX
Pinta-ala:  0,6628 km² 
Väkiluku:  8 282 (31.12.2013)
Väestötiheys:  12 495 as./km²
Lähialueet:  Ripa San Saba Ostiense
Testaccio on Rooman kahdeskymmenes rione, jota ympäröivät lännessä ja luoteessa Tiberjoki, koillisessa Ripa, idässä San Saba ja etelässä Aurelianuksen muuri. Sen koko on noin 66 hehtaaria, väkiluku 8 300 ja väestötiheys 12 500 asukasta neliökilometrillä (2013).
Testaccion maasto on alavaa lukuun ottamatta sen keskellä lähellä Aventinusta kohoavaa keinotekoista Monte Testaccion kukkulaa. Se toimi Rooman valtakunnan aikoihin Rooman jokisataman Emporiumin kaatopaikkana, jonne tuotiin kasoittain saviruukun kappaleita.
Kukkulan länsipuolelle rakennettiin 1800-luvun lopussa kaupungin teurastamo ja työväenluokkainen asuinalue. Teurastamo lopetti toimintansa vuonna 1975, ja sen tiloissa toimii nykyään Rooman nykytaiteen museo. Kaupunginosasta on tullut muutenkin huomattava kulttuurielämän keskus, ja sinne on avattu paljon perinteistä roomalaista ruokaa tarjoilevia ravintoloita.
Testaccion kaakkoisreunalla, keskellä Aurelianuksen muuria kohoaa marmorilla päällystetty Cestiuksen pyramidi, jonka preettori Gaius Cestius Epulon rakennutti hautapaikakseen noin 20 eaa. Pyramidin vieressä on protestanttinen hautausmaa, jonne on haudattu monia Roomassa asuneita ulkomaalaisia kirjailijoita ja taiteilijoita, kuten englantilaiset runoilijat John Keats ja Percy Bysshe Shelley sekä suomalainen kuvanveistäjä Johannes Takanen. Tiberjoen rannalla sijaitsee myös toinen antiikinaikainen rakennelma – 487 metriä pitkä ja 60 metriä leveä, tuffikivestä muurattu Aemiliuksen portiikki, joka toimi Rooman valtakunnan aikoina jokisataman varastorakennuksena.
Rajat

Testaccion rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
Ripa: Tiberjoki → Piazza dell’Emporio → Via Marmorata
San Saba: Via Marmorata → Via Raffaele Persichetti
Ostiense: Aurelianuksen muuri (Piazzale Ostiense → Viale del Campo Boario → Tiberjoki)
Rooman nykytaiteen museo
Cestiuksen pyramidi
Protestanttinen hautausmaa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Testaccio Wikimedia Commonsissa
Rooman rionet
Finanssikeskus

Finanssikeskus (engl. financial centre) on maailmankaupunki, joka on kansainvälisten pankkien sekä luotto- ja rahoituslaitosten keskittymä. Finanssikeskuksessa on yleensä pörssi, jossa käydään arvopaperi-, johdannais-, valuutta- tai raaka-ainekauppaa.
Luettelo suurimmista finanssikeskuksista

Vuoden 2022 lista kahdestakymmenestä suurimmasta finanssikeskuksesta Global Financial Centres Indexin mukaan:
| Sijoitus | Keskus | Arvonousua | Arvonmuutos | Muutos luokituksessa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  New York City | 763 |  |  1 |
| 2 |  Lontoo | 750 |  |  3 |
| 3 |  Hongkong | 749 |  1 |  8 |
| 4 |  Singapore | 747 |  1 |  5 |
| 5 |  San Francisco | 742 |  |  2 |
| 6 |  Chicago | 740 |  3 |  4 |
| 7 |  Los Angeles | 739 |  1 |  2 |
| 8 |  Shanghai | 738 |  2 |  1 |
| 9 |  Shenzhen | 732 |  2 |  2 |
| 10 |  Frankfurt am Main | 730 |  3 |  2 |
| 11 |  Seoul | 729 |  1 |  6 |
| 12 |  Washington, D.C. | 728 |  |  5 |
| 13 |  Geneve | 726 |  6 |  12 |
| 14 |  Dublin | 725 |  11 |  6 |
| 15 |  Pariisi | 724 |  1 |  7 |
| 16 |  Dubai | 723 |  4 |  1 |
| 17 |  Zürich | 722 |  1 |  7 |
| 18 |  Beijing | 721 |  3 |  9 |
| 19 |  Luxembourg | 720 |  2 |  8 |
| 20 |  Tokio | 719 |  1 |  6 |
Financial District New Yorkin Lower Manhattanilla.
AKM Tula

| AKM Tula |
| --- | --- |
Perustettu:  2021
Kaupunki:   Tula
Sarjataso:  VHL
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Aleksandr Hrapak
Päävalmentaja:   Sergei Rešetnikov
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
AKM Tula on venäläinen jääkiekkojoukkue Tulan kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2021. Joukkue on venäläisen jääkiekkokoulun Akademija Mihailovan edustusjoukkue. Joukkue tekee yhteistyötä KHL-joukkue Torpedo Nižni Novgorodin kanssa.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 35 |  | Jevgeni Kiseljov | L | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 50 |  | Ivan Nalimov | L | 2023 | Novokuznetsk, Venäjä |
| 91 |  | Ivan Kulikov | L | 2024 |  |
|   |  | Denis Popov | L | 2025 | Moskova, Venäjä |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 3 |  | Daniil Žurakov | L | 2024 | Vidnoje, Venäjä |
| 5 |  | Dmitri Aleksejev | L | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 8 |  | Igor Usmanov | L | 2025 | Toljatti, Venäjä |
| 32 |  | Nikita Lisov | R | 2023 | Zaporižžja, Ukraina |
| 77 |  | Andrei Vinogradov | R | 2024 | Zlatoust, Venäjä |
|   |  | Maksim Afanasiev | L | 2025 | Jaroslavl, Venäjä |
|   |  | Igor Mjasištsev | R | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Sergei Terjajev | L | 2025 | Kurgan, Venäjä |
|   |  | Ivan Vasin | L | 2024 | Pietari, Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 14 |  | Ivan Lapšin | L | KH | 2024 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 16 |  | Mihail Nizovkin | L | VLH | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 18 |  | Nikita Anohovski | L | KH | 2025 | Jaroslavl, Venäjä |
| 22 |  | Artjom Voronin | L | KH / OLH | 2025 | Vidnoe, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 24 |  | Daniil Anop | R | H | 2024 |  |
| 25 |  | Gleb Petrov | R | H | 2024 | Tšerepovets, Venäjä |
| 28 |  | Maksim Kazakov | R | VLH | 2025 | Omsk, Venäjä |
| 29 |  | Artjom Artjomov | R | OLH | 2023 | Petropavlovsk-Kamtšatski, Venäjä |
| 33 |  | Ruslan Šamsutdinov | L | H | 2025 | Jekaterinburg, Venäjä |
| 80 |  | Maksim Maltsev | R | H | 2025 | Tjumen, Venäjä |
|   |  | Danil Gizatullin | L | LH | 2026 | Kazan, Venäjä |
|   |  | Ivan Guskov | R | KH | 2026 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Filipp Knaub | L | KH | 2024 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Aleksandr Loktev | L | KH | 2025 | Belgorod, Venäjä |
|   |  | Nikita Mokin | L | H | 2025 | Ufa, Venäjä |
|   |  | Maksim Rasseikin | L | KH | 2026 | Jekaterinburg, Venäjä |
|   |  | Ilja Šipov | L | KH | 2025 | Elektrostal, Venäjä |
|   |  | Kirill Urakov | L | H | Laina | Iževsk, Venäjä |
|   |  | Artur Zaripov | L | H | 2025 | Kazan, Venäjä |
|   |  | Artjom Železkov | L | KH | 2025 | Nižni Tagil, Venäjä |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Sergei Rešetnikov
Apuvalmentaja: Sergei Koroljov
Apuvalmentaja: Aleksandr Perov
Apuvalmentaja: Aleksei Tšikalin
Maalivahtivalmentaja: Juri Lavretski
Fysiikkavalmentaja: Aleksandr Volodin
Toimitusjohtaja: Aleksandr Hrapak
Lähde: EliteProspects
Fraktioiva kiteytyminen

Diagrammi, joka näyttää fraktioivan kiteytymisen toimintaperiaatteen. Jäähtyessään magman koostumus muuttuu mineraalien kiteytyessä sulasta. 1:oliviinia kiteytyy; 2: oliviinia ja pyrokseeniä kiteytyy; 3 pyrokseeniä ja plagioklaasia kiteytyy; 4: plagioklaasia kiteytyy. Magmasäiliön pohjalle muodostuu kumulaatteja.
Fraktioiva kiteytyminen on yksi tärkeimmistä maankuoressa ja -vaipassa tapahtuvista fysikaalisista ja geokemiallisista prosesseista. Fraktioiva kiteytyminen on mineraalisaostumien poistumista ja erottumista sulasta. Erikoistapauksia lukuun ottamatta kiteiden poistuminen muuttaa magman koostumusta. Kumulaatit muodostuvat kiteytymällä fraktioivasti.
Fraktioiva kiteytyminen silikaattisulissa (magmoissa) on monimutkainen prosessi verrattuna kiteytymiseen sellaisissa kemiallisissa systeemeissä, joissa on tasainen paine ja koostumus, koska muutokset näissä voivat vaikuttaa merkittävästi magman kehitykseen. Veden, hiilidioksidin, vedyn ja hapen lisäykset ja kadot kuuluvat niihin koostumuksen muutoksiin, jotka tulee ottaa huomioon. Esimerkiksi veden osapaine (fugasiteetti) silikaattisulissa voi olla erittäin tärkeä tekijä, kuten se on lähellä solidusta tapahtuvissa koostumukseltaan graniittisten magmojen kiteytymisissä. Oksidimineraalien (kuten magnetiitin ja ulviitin) kiteytymisjärjestys on herkkä magman hapen fugasiteetin muutoksille, ja oksidifaasien erottuminen voi muokata huomattavasti muuttuvan magman piidioksidikoostumusta, ja olla tärkeä tekijä andesiitin synnyssä.
Kokeet ovat havainnollistaneet useita esimerkkejä niistä seikoista, jotka määräävät mitä mineraaleja kiteytyy ensimmäisenä sulan jäähtyessä likviduksen alapuolelle.
Eräs esimerkki koskee mafisia ja ultramafisia kiviä muodostavien sulien kiteytymistä. MgO- ja SiO2-pitoisuudet sulissa ovat osamuuttujia siinä, saostuuko forsteriitti-oliviinia vai enstatiitti-pyrokseenia, mutta myös vesipitoisuus ja paine ovat tärkeitä tekijöitä. Joissain koostumuksissa, korkeassa paineessa vedettömästä sulasta kiteytyy ensisijaisesti enstatiittia, kun taas vedellisestä kiteytyy oliviinia.
Graniittiset magmat demonstroivat sitä, kuinka koostumukseltaan ja lämpötilaltaan samankaltaisesta magmasta voi eri paineissa kiteytyä eri mineraaleja. Paine määrittelee graniittisen magman maksimivesipitoisuuden. Vähävetisen graniittimagman fraktioiva kiteytyminen korkeassa lämpötilassa voi tuottaa yhtä alkalimaasälpää sisältävää graniittia, ja verrattain runsasvetisen magman kiteytyminen alemmassa lämpötilassa voi tuottaa kaksimaasälpäistä graniittia.
Fraktioivan kiteytymisen aikana sopeutumattomat alkuaineet rikastuvat voimakkaasti sulassa. Sen tähden tieto kiteytymisjärjestyksestä on erityisen tärkeää sulien koostumuksen kehittymisen ymmärtämisessä. Kivirakenteista voidaan päätellä joitain seikkoja, kuten 1900-luvun alun Bowenin reaktiosarjat todistavat. Yksinkertaisten kivisulien kokeellisesti määritetyt faasidiagrammit antavat tietoa yleisistä toimintaperiaatteista.
Ten Thousand Lightyears

| Ten Thousand Lightyears Boney M>  |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1982–1984
 Julkaistu: toukokuu 1984
 Tuottaja(t): Frank Farian
 Tyylilaji: disko, elektroninen musiikki, pop
 Kesto: 48.52
 Levy-yhtiö:  Hansa Records
Listasijoitukset
  Länsi-Saksa – 23. (1984)
Boney M:n muut julkaisut
| Christmas Album 1981 | Ten Thousand Lightyears 1984 | Eye Dance 1985 |
Ten Thousand Lightyears on saksalaisen Boney M. -yhtyeen toukokuussa 1984 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Se oli samalla ensimmäinen, jolla oli mukana Bobby Farrellin korvannut uusi miesjäsen Reggie Tsiboe. Albumi oli myös yhtyeen ensimmäinen, joka julkaistiin CD:nä.
Albumi oli tarkoitus julkaista jo syksyllä 1983 samoihin aikoihin ”Jambo Hakuna-Matata” -singlen kanssa, mutta sen heikko menestys siirsi julkaisun vuoden 1984 toukokuulle. Teemallisesti uuden albumin oli tarkoitus jatkaa edellislevy Boonoonoonoosin linjoilla, mutta tuottaja Frank Farian muokkasi levyn A-puolen uudelleen avaruusteemaiseksi. Siten albumi myös nimettiin Ten Thousand Lightyearsiksi.
Ten Thousand Lightyears ilmestyi toukokuussa 1984 yhtyeen esiintyessä samanaikaisesti ZDF-televisiokanavan ohjelmassa. Albumia promotoivaksi singleksi valittiin ”Somewhere in the World”, mutta siitä muodostui Boney M:n neljäs single, joka ei yltänyt Länsi-Saksan top 40:een. Itse albumi pääsi kuitenkin sijalle 23. Sen sijaan ulkomailla Ten Thousand Lightyears ei saavuttanut menestystä, minkä vuoksi toiseksi singleksi kaavailtu ”Living Like a Moviestar” jätettiin julkaisematta.
Kappaleet

A-puoli
Exodus – 5.17 (säv. Davis/Frank Farian/Kawohl)
Wild Planet – 4.04 (säv. Bischof/Farian)
Future World – 3.48 (säv. Bischof/Farian)
Where Did You Go – 4.07 (säv. Bischof/Kawohl)
10 000 Lightyears – 4.29 (säv. Bischof/Mats Björklund/Farian/Kawohl)
I Feel Good – 3.05 (säv. Bischof/Farian/Barzscht)
B-puoli
Somewhere in the World – 4.34 (säv. Davis/Grohe/Keilhauer)
Bel Ami – 3.08 (säv. Bischof/Farian/Rainford)
Living Like a Moviestar – 3.00 (säv. Bischof/Farian/Kawohl)
Dizzy – 3.28 (säv. Tommy Roe/Weller)
The Alibama – 3.10 (säv. Davis/Farian/Reyam)
Jimmy – 2.59 (säv. Farian/Howell/Daansen)
Barbara Fortuneteller – 2.53 (säv. Davis/Farian/Kawohl)
Kokoonpano

Liz Mitchell – laulu, taustalaulu
Frank Farian – taustalaulu, rap kappaleessa ”Dizzy”
Reggie Tsiboe – laulu kappaleissa ”Wild Planet” ja ”Barbarella Fortuneteller”, taustalaulu
Marcia Barrett – laulu kappaleessa ”Wild Planet”, taustalaulu
La Mama (Madeleine Davis, Patricia Shockley, Judy Cheeks) – taustalaulu kappaleissa ”Future World”, ”I Feel Good”, ”Barbarella Fortuneteller” ja ”The Alibama”
Amy Goff – taustalaulu kappaleissa ”10 000 Lightyears” ja ”Dizzy”
Elaine Goff – taustalaulu kappaleissa ”10 000 Lightyears” ja ”Dizzy”
Bill Swisher – kertoja kappaleessa ”Wild Planet”
Sandy Davis – laulu kappaleissa ”Dizzy” ja ”The Alibama”
Mrs. Hanson and Children – lisälaulu kappaleessa ”Exodus”
Max Greger – kosketinsoittimet
Curt Cress – rummut
Johan Daansen – kitara
Mats Björklund – kitara
Pit Löw – kosketinsoittimet
Christian Schneider – saksofoni
Kristian Schultze – kosketinsoittimet
Dino Solera – saksofoni
Munich String Orchestra
Lontoon filharmoninen orkesteri
Nalle Puh ja Tiikeri kans!

| Nalle Puh ja Tiikeri kans!> Winnie the Pooh and Tigger Too |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Lounsbery
Käsikirjoittaja:  A. A. Milne
Perustuu:  A. A. Milnen kirjaan Nalle Puh rakentaa talon
Tuottaja:  Wolfgang Reitherman
Säveltäjä:  Buddy Baker Robert B. Sherman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Productions
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 21.10.1974 Suomi: 16.12.1977
Kesto:  25 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Nalle Puh ja tuulinen päivä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nalle Puh ja Tiikeri kans! (engl. Winnie the Pooh and Tigger Too!) on yhdysvaltalainen lyhyt animaatioelokuva vuodelta 1974.
Se oli kolmas A. A. Milnen Nalle Puh -kirjohin perustuva Disney-elokuva. Siinä Puolen hehtaarin metsän asukkaat kyllästyvät Tiikerin ainaiseen pomppimiseen ja koettavat saada hänet pomppimaan hiukan vähemmän. Tämä ja kaksi aiempaa Nalle Puh -lyhytelokuvaa yhdistettiin vuonna 1977 pitkäksi elokuvaksi Nalle Puh (The Many Adventures of Winnie the Pooh).
Elokuvan ääniraita sai parhaan lastenelevyn Grammy-palkinnon, ja itse elokuva oli Oscar-ehdokkaana lyhytanimaatioiden sarjassa.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä (alkuperäinen teatterikierros, 1977) | Suomalainen näyttelijä (Nalle Puh, 1997) | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| Sterling Holloway | Martti Järvinen | Jarmo Koski | Nalle Puh |
| Paul Winchell | Olli Tuominen | Jarkko Rantanen | Tiikeri |
| John Fiedler | Leena Uotila | Antti Pääkkönen | Nasu |
| Junius Matthews | Seppo Kolehmainen | Aarre Karén | Kani |
| Barbara Luddy | Tiia Luoste | Tiina Bergström | Kengu |
| Clint Howard | Anitta Niemi | Pekka Parviainen | Ruu |
| Jon Walmsley | Perttu Pesä | Tuomas Oksanen | Risto Reipas |
| Howard Morris | ? | Veikko Honkanen | Myyrä |
| Sebastian Cabot | Matti Ranin | Veikko Honkanen | Kertoja |
Suomenkielinen ohjaus: Matti Ranin (1977), Pekka Lehtosaari (1997).
Suomenkielinen käännös: Mikko Ranin ja Matti Ranin (1977), Pekka Lehtosaari ja Matti Ranin (1997).
Suomenkielinen tuotanto: Suomi-Filmi Oy (1977).
Aiheesta muualla

Nalle Puh ja Tiikeri kans! Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Päiväeläin

Päiväeläin tarkoittaa eläintä, joka nukkuu yöllä ja valvoo päivällä. Yöeläimet ovat puolestaan aktiivisia öisin ja hämäräeläimet hämärän aikaan iltaisin ja aamuisin.
Usea päiväeläin on muuttunut yöliikkujaksi ihmisen toiminnan myötä.
Juan Antonio Bayona

Juan Antonio Bayona vuonna 2018.
Juan Antonio Bayona (s. 1975) on espanjalainen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi muiden muassa musiikkivideoita jo ennen läpimurtoaan kauhuelokuvalla Orpokoti (2007).
Barcelonassa syntynyt Bayona palkittiin parhaan uuden ohjaajan Goyalla vuonna 2008. Hän on ohjannut muun muassa myös vuoden 2012 elokuvan Selviytyminen ja vuoden 2018 elokuvan Jurassic World: Kaatunut valtakunta.
Aiheesta muualla

Juan Antonio Bayona Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef
Kallaveden lukio

| Kallaveden lukio |
| --- | --- |

 Punatiilinen Kallaveden lukio toimii Piispanpuiston pohjoispuolella Kuopiossa.
Sijainti:  Maaherrankatu 2, 70100 Kuopio 
Koordinaatit:  62.8896°N, 27.6877°E
Tyyppi:  suomenkielinen yleislukio
Rehtori:  Ensio Vatanen
Luokat:  10–12
Verkkosivut
Kallaveden lukio toimii osoitteessa Maaherrankatu 2.
Kallaveden lukion sisäpihaa.
Kallaveden lukio on kuopiolainen lukio, jonka juuret ulottuvat vuoteen 1879 Suomalaisen tyttökoulun perustamiseen. Nimi muuttui vuonna 1928 Kuopion tyttölyseoksi, Kallaveden yhteislyseoksi vuonna 1973 ja Kallaveden lukioksi vuonna 1975.
Kallaveden lukio on yksi Kuopion neljästä päivälukiosta. Sitä käy noin 500 opiskelijaa. Opettajia on noin 40. Rehtorina on Ensio Vatanen.  Samassa rakennuksessa toimi aikaisemmin myös Kuopion aikuislukio.
Arkkitehti Magnus Schjerfbeckin suunnittelema, alkujaan nelikerroksinen punatiilinen koulurakennus valmistui Piispanpuiston pohjoislaidalle (Maaherrankatu 2) vuonna 1924. Koulu oli alkujaan Kuopion suomalaisen tyttökoulun käytössä. Nykyisen korkeutensa koulu sai 1950-luvulla.
Lukio hyväksyttiin Unesco-kouluksi vuonna 1984. Unesco-koulu korostaa kansainvälisyyttä eri toiminnoissaan.
Opiskelu

Kallaveden lukiossa painotetaan viestintää ja mediakasvatusta, kuvataidetta, käsi- ja taideteollisuutta sekä kansainvälisyyttä. Lukiodiplomin suorittaminen on mahdollista musiikissa, kuvataiteessa, tekstiilityössä, mediassa ja liikunnassa. Samassa rakennuksessa toimii myös Kuopion aikuislukio, jonka kursseja oppilaiden on mahdollista hyödyntää.
Lehti ja radioasema

Kallaveden lukiossa julkaistaan perinteistä Oras -lehteä, jonka perustaminen ajoittuu aivan 1800-luvun loppuun, mikä tekee siitä yhden Suomen vanhimmista opiskelijalehdistä.
Siellä on toiminut myös 10 vuoden ajan lukiolaisten oma radioasema, Putkiradio.
Ystävyyskoulut

1980-luvun alusta on Kallaveden lukiolla ollut viisi ystävyyskoulua: Nowy Wisniczin taidelukio (Puola), Tarton 14. taidekoulu (Viro), Himmelsthurin lukio (Saksa) ja 15. lyseo Pihkovassa (Venäjä) Desenzanon lukio (Italia) . Koulut pitävät yhteyttä toisiinsa mm. vuosittaisten vierailujen merkeissä.
Curia Julia

Curia Julia.
Rakennuksen takasivu, vieressä Santi Luca e Martina -kirkko.
Curia Julia (lat. Curia Iulia) on Rooman keskustassa Forum Romanumin alueella sijaitseva rakennus, joka toimi Rooman senaatin kuuriana eli kokouspaikkana Rooman keisarikunnan aikana. Se sijaitsee Santi Luca e Martina -kirkon ja Septimius Severuksen riemukaaren vieressä.
Curia Julia rakennettiin Julius Caesarin määräyksestä ja se on nimetty hänen mukaansa, joskin se valmistui vasta hänen kuoltuaan ja rakennettiin keisariaikana kahdesti uudelleen.
Historia

Rooman senaatin alkuperäinen kuuria tunnettiin nimellä Curia Hostilia, koska sitä pidettiin myyttisen Rooman kolmannen kuninkaan Tullus Hostiliuksen rakennuttamana. Lucius Cornelius Sulla rakennutti sen uudelleen alkuperäistä suuremmaksi kasvattaessaan senaatin edustajamäärää. Kun tämäkin rakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 52 eaa., Sullan poika Faustus Cornelius Sulla rakennutti sen uudelleen ja sitä alettiin kutsua nimellä Curia Cornelia. Caesar, joka oli laajentanut forumia jo vuodesta 54 eaa. alkaen rakennuttamalla sen pohjoislaidalle Caesarin forumina tunnettua kokonaisuutta, päätti uudelleenrakentaa kuurian eri suuntaiseksi kytkeäkseen sen omaan forumiinsa. Caesarin liittolainen konsuli Lepidus purki Curia Cornelian ja rakennutti sen tilalle vuonna 44 eaa. valmistuneen Felicitas-jumalattaren temppelin. Curia Juliaa alettiin rakentaa samana vuonna. Näin saatiin myös kilpailevan Cornelius-suvun nimi pois kuurian nimestä.
Rakennus valmistui vasta Augustuksen aikana ja vihittiin vuonna 29 eaa. Se sijaitsi Caesarin forumin etelänurkassa Basilica Aemilian luoteispuolella. Kansankokousten pitopaikka Comitium sijaitsi puolestaan suoraan Curia Julian edessä. Curia Julia rakennettiin myöhemmin uudelleen vielä kahdesti tulipalojen jäljiltä, ensin keisari Domitianuksen aikana vuonna 94 jaa. ja sitten keisari Diocletianuksen aikana vuoden 283 tulipalon jälkeen. Nykyinen rakennus on Diocletianuksen aikainen, sillä aiempi tuhoutui kokonaan.
Curia Julia muutettiin vuonna 630 Sant’Adriano-nimiseksi kirkoksi paavi Honorius I:n määräyksestä. Keskiajalla kirkon yhteyteen rakennettiin sittemmin purettu kellotorni. Rooman kaupunginhallintoa varten rakennettiin vuonna 1143 uusi senaatin talo, Palazzo Senatorio. Kirkkoon tehtiin hautauksia, ja kristittyjen marttyyrien Nereuksen ja Achilleuksen haudat siirrettiin sinne 1200-luvulla. Kirkko muutettiin 1600-luvun puolivälissä barokkityyliseksi arkkitehti Martino Longhi nuoremman suunnitelmien mukaan. Alkuperäiset ulko-ovet siirrettiin 1600-luvulla Rooman Lateraanikirkon pääportaaliin ja ne korvattiin kopioilla.
Rakennuksen alkuperäinen käyttötarkoitus unohtui vuosisatojen kuluessa, mutta 1800-luvun lopulla arkeologi Rodolfo Lanciani tunnisti Sant’Adrianon kirkon entiseksi kuuriaksi. Rakennuksen käyttö kirkkona lopetettiin ja se restauroitiin takaisin antiikinaikaiseen asuunsa vuosina 1930–1936, jolloin kaikki Diocletianuksen ajan jälkeiset lisäykset poistettiin. Restaurointi liittyi keisariforumien kaivaustöihin ja läheisen Via dell’Impero -kadun rakentamiseen, jotka olivat osa diktaattori Benito Mussolinin rakennusohjelmaa Roomassa. Mussolini halusi ”vapauttaa” antiikin Rooman monumentit myöhempinä aikoina tehdyistä ”keskinkertaisista” lisäyksistä.
Arkkitehtuuri ja taide

Rakennuksen tiilisten ulkoseinien alaosat oli alun perin päällystetty marmorilaatoilla ja yläosat marmoria jäljitelleillä stukkolaatoilla. Julkisivussa on kolme suurta ikkunaa. Siinä on myös nelikulmaisia aukkoja, jotka lienevät olleet sittemmin puretun portiikin kattopalkkien kiinnityskohtia, sekä pitkänomaisia painaumia, jotka ovat jälkiä keskiajalla seinän viereen tehdyistä hautauksista. Maanpinta rakennuksen ympärillä oli tuolloin nykyistä korkeammalla, joten poistettujen hautojen jäljet näkyvät nyt ylhäällä seinällä. Sisäseinillä on jäännöksiä Bysantin valtakunnan aikaisista seinämaalauksista.
Salin korkeus on 21 metriä eli noin puolet sen leveyden ja pituuden summasta, mikä vastaa Vitruviuksen suositusta kuurian ihanteellisista mittasuhteista. Salissa oli aikanaan istumapaikat noin kolmellesadalle senaattorille kolmella eri korokkeella. Marmorilattia on koristeltu opus sectile -menetelmällä. Caesarin forumille johtavien takaovien edessä on matala tasanne, jossa keisariaikana sijaitsivat keisarin kuva sekä Victorian alttari, joka tosin poistettiin 300-luvun lopulla kristittyjen keisarien tahdosta.
Curia Juliassa on esillä kaksi Trajanuksen tai Hadrianuksen ajoilta olevaa reliefipaneelia, jotka esittävät Rooman poliittisen historian tapahtumia: kansalaisten vapauttamista veroista ja hätäapupäätöksen tekemistä. Paneelit on löydetty forumin aukiolta ja niiden alkuperäinen sijainti on epävarma.
Kuvagalleria

Yleisnäkymä rakennuksen ympäristöstä.
Julkisivu.
Näkymä sisätilasta.
Seinämaalauksen jäännöksiä sisäseinällä.
Lattian koristeluja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Curia Julia Wikimedia Commonsissa
Curia Julia (englanniksi) Livius.org
Kirkoksi muutettu Curia Julia (oik.) ja Septimius Severuksen riemukaari, Étienne Dupéracin piirros vuodelta 1575.