Kannaksen suurhyökkäys 1944
Ilmatorjuntajoukkojen osallistuminen torjuntataisteluihin

Karjalankannakselle oli suurhyökkäyksen alkaessa keskitetty vähäisempi määrä ilmatorjuntajoukkoja kuin Itä-Karjalaan. Varsinaiselle taistelualueelle oli hyökkäyksen alkaessa keskitettynä 17 kevyttä ilmatorjuntapatteria. Lisäksi Viipurin ja Vuoksenlaakson suojana oli kesäkuun alussa 1944 kolme raskasta iilmatorjuntapatteria, yhdeksän kevyttä ilmatorjuntapatteria ja kymmenen kevyttä ilmatorjuntajaosta. Kesäkuun lopulla taisteluiden polttopisteeseen keskitettiin Itä-Karjalasta saapuneet seitsemän kevyttä ilmatorjuntapatteria lisää.
Suurhyökkäyksen alkuvaiheessa ilmatorjunnan suurimpina ongelmina oli ampumatarvikkeiden toistuva loppuminen ja jalkaväen lähes paniikinomainen pakeneminen. Jälkimmäisestä syystä neljä ja puoli jaosta menetti kalustonsa suurhyökkäyksen alkuvaiheessa.
Johtosuhteissa tapahtuvien jatkuvien muutosten ja maavoimien jatkuvan vetäytymisen aiheuttamista hankaluuksista huolimatta ilmatorjuntajoukot kykenivät kesäkuun 1944 aikana pudottamaan ainakin 150 viholliskonetta (neuvostolähteiden mukaan 60–65 konetta menetetty ilmatorjuntatulessa, niistä 45 Il-2 koneita) ja toiminnallaan mitä ilmeisimmin muuttamaan puna-armeijan ilmavoimien taktiikkaa siten, että muun muassa maataistelukoneet hyökkäsivät huomattavasti aiempaa suuremmista lentokorkeuksista, joka vähensi suomalaisten maavoimien tappioita.lähde? 1990-luvulta lähtien avautuneet neuvostoarkistot viittaavat huomattavasti pienempiin määriin sekä hävittäjien että ilmatorjunnan alasampumista koneista. Leningradin Rintaman 13. ilma-armeija menetti kesäkuussa 1944 hävittäjien alasampumina 89 lentokonetta, 35 ilmatorjunnan ampumina sekä 36 konetta, jotka oli merkitty ”kadonneiksi”. Lisäksi Neuvostoliiton Itämeren laivasto menetti kaikkiaan 48 lentokonetta, mutta näihin tappioihin sisältyy koko kesä–heinäkuu sekä myös Viron suunnalla menetetyt koneet. Yksikköraporttien perusteella neuvostotappiot kesäkuussa olisivat olleet vihollisvaikutuksesta 194 lentokonetta joista ilmatorjunta pudotti 60–65 ja noin 130 ilmataisteluissa alasammuttuja tai pakkolaskuissa tuhoutuneita.
Neuvostoliiton kaukotoimintailmajoukkojen (ADD) oli tarkoitus pommittaa rajusti Viipuria aamuyöllä 10. kesäkuutatarkistettava. Jos operaatio olisi onnistunut, olisi vaikutus Suomen puolustustaisteluun ollut huomattava. Kaupunkia ei esimerkiksi ollut evakuoitu, ja joukkojen keskittäminen tulevaa Talin–Ihantalan taistelua varten oli tekemättä. Pommitus oli kuitenkin peruttava huonon sään takia, eikä sitä voitu siirtää seuraaville päiville, koska ADD:tä tarvittiin Saksan-vastaisiin operaatioihin.
Kesäkuun alun ja aselevon solmimisen välisenä aikana ilmatorjuntajoukot kykenivät tuhoamaan ainakin 198 vastustajan lentokonetta ja sen lisäksi vaurioittamaan 256 konetta, joista ainakin osa tuhoutui ennen paluutaan tukikohtaansa. Ilmatorjunnan pudottamien lentokoneiden lukumäärän laskeminen kesäkuusta 1944 aselevon solmimiseen asti kertoo ilmatorjunnan tuloksellisuudesta hyökkäyksen alkuvaiheessa ja sen aiheuttamasta vastustajan taktiikan muuttamisesta.
Suomalainen ilmatorjunta ampui alas oman ilmoituksensa mukaan vuonna 1944 kaikkiaan 598 vihollislentokonetta. Näistä noin 80 prosenttia pudotettiin kesän torjuntataisteluissa. Pudotusväitteistä saattaa uuden tutkimuksen (Carl-Fredrik Geust, Hannu Valtonen) mukaan pitää paikkansa vain kolmasosa. Esimerkiksi Kannaksella ja Viipurinlahdella ilmatorjunta olisi kesä–heinäkuussa 1944 ampunut alas noin 80 konetta mutta Laatokan Karjalassa kesä-elokuussa 1944 jopa noin 120.
Carl Fredrik Geustin tutkimien neuvostoarkistojen asiakirjojen mukaan hyökkäyksen ensimmäisen viikon aikana (9.6.44-15.6.44) Neuvostoliiton lentojoukot menettivät ilmataisteluissa 8 konetta, ilmatorjunnan pudottamana 20 ja 8 konetta kirjattu kadonneiksi.(Erkki Rahkola: Vaiettu Elisenvaaran pommitus : evakkohelvetti 20. kesäkuuta 1944). Tappiot olivat huomattavasti pienemmät mitä Suomen Ilmavoimat ja ilmatorjunta esittivät.
Leningradin rintama myös vähensi lentosuorituksia Kannaksella jo 14. kesäkuuta jälkeen. Tuona päivänä se lensi noin 1 550 sotalentoa mutta myöhemmin vain noin 700–950. Ensimmäinen pommituslentorykmentti siirrettiin Kannaksen operaatioista pois 20. kesäkuuta. Yksi maataistelulentorykmentin (999 ShAP) siirrettiin myös pois Kannakselta muutama päivä Viipurin valtauksen jälkeen.