stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Indo-Australian laatta
Oletuksia

1960-luvulla, kun laattatektoniikkaa koskeva teoria vahvistettiin, Intian valtameren poikki uskottiin virheellisesti kulkevan valtameren keskiselänteen. Tuolta ajalta on peräisin edelleen laajalle levinnyt uskomus, jonka mukaan Intian laatan lisäksi olisi olemassa erillinen Australian laatta. Toisinaan myös asiantuntijat käyttävät Indo-Australian laatasta lyhyempiä termejä Intian laatta ja Australian laatta. On kuitenkin viitteitä siitä, että Indo-Australian laatta voisi todella jakautua erillisiksi Intian ja Australian laatoiksi muutaman miljoonan vuoden sisällä: Whartonin altaassa Intian valtameressä on useita vanhoja repeämiä ja neljä uutta syntyi kahdessa maanjäristyksessä huhtikuussa 2012. Toisaalta viimeisten 20 vuoden aikana poratut näytteet osoittavat, että Indo-Australian laatta on alkanut jakautua jo noin kahdeksan miljoonaa vuotta sitten, mikä on tarpeeksi pitkä aika siihen, että Intian ja Australian laattoja voidaan pitää erillisinä mannerlaattoina. Intian laatan länsipuolelta on mahdollisesti erkanemassa kolmaskin laatta, joka tunnetaan nimellä Capricornin laatta.
Aiheesta muualla

Tearing At the Seams: The Splitting of the Indo-Australian Tectonic Plate (englanniksi)
Mannerlaatat
| --- | --- |
Suuret laatat:   Afrikan laatta  Antarktiksen laatta  Etelä-Amerikan laatta  Euraasian laatta  Indo-Australian laatta  Pohjois-Amerikan laatta  Tyynenmeren laatta 
Pienempiä laattoja:   Adrianmeren laatta  Anatolian laatta  Arabian laatta  Egeanmeren laatta  Filippiinien laatta  Juan de Fucan laatta  Karibian laatta  Kookossaaren laatta  Nazcalaatta  Scotian laatta
Ingenio et arti

Ingenio et arti
Ingenio et arti on tanskalainen taiteilijoille ja tieteentekijöille harvoin jaettava ansiomerkki, jonka perusti Kristian VIII vuonna 1841. Ansiomerkki voidaan myöntää tanskalaisten lisäksi myös ulkomaan kansalaisille.
Kuvaus

Ansiomerkin etupuolella on sen myöntäneen hallitsijan muotokuva ja nimi, ja sen reunaan on kaiverrettu ansiomerkin saajan nimi. Vuoteen 1906 asti ansiomerkki myönnettiin kultaisena ja hopeisena. Kesäkuun 3. päivästä 1906 lähtien sitä on myönnetty ainoastaan kultaisena. Sekä miehet että naiset ovat oikeutettuja saamaan tämän palkinnon, mutta naisille se annetaan jousella.
Historia

Ingenio et Arti -ansiomerkki myönnettiin Tanskan kuningaskunnassa alun perin useimmiten ulkomaisille kirjailijoille, ja siitä käytettiin yleisesti nimitystä "kirjailijamitali". Fredrik VII:n aikana ansiomerkin myöntämisedellytyksiä laajennettiin, ja sitä myönnettiin myös esimerkiksi teknisistä keksinnöistä ansioituneille henkilöille. Vaikka ansiomerkin tarkoitus oli kunnioittaa saajansa ansioita, kaikki sen saajat eivät olleet yhtä hyvin valittuja, ja tämä heikensi sen arvoa ja mainetta. Tämä heikkeneminen johti siihen, että Kristian IX ei myöntänyt sitä kenellekään hallintokautensa aikana. Sen sijaan kuninkaallista kunnia- ja ansiomitalia, Belønningsmedaillea sekä kultaista kunniamitalia, käytettiin palkitsemisen välineinä erityisesti ulkomaisten ja kotimaisten taiteilijoiden kohdalla. Tämä muutos tehtiin todennäköisesti siksi, että uudet palkintomitalit tarjosivat joustavamman ja tarkemman tavan tunnustaa ansioita ilman Ingenio et Arti -ansiomerkin maineen heikentymisen tuomaa taakkaa.
Vuonna 1906 Fredrik VIII palautti Ingenio et Arti -ansiomerkin, ja sen jälkeen sitä on myönnetty ansioituneille tanskalaisille ja ulkomaalaisille taiteilijoille, kirjailijoille ja tiedemiehille. Tämä perinne jatkui aina vuoteen 1951 asti, jolloin Tanskan ritarikunnan arvoaste laajennettiin erityisesti kattamaan myös naisia. Aikaisemmin Ingenio et Arti -ansiomerkillä oli samanlainen asema kuin Tanskan ritarikunnan ritariristillä, mutta vuosien varrella se on muuttunut entistäkin erityislaatuisemmaksi palkinnoksi.
Ansiomerkin saajia

Viimeksi ansiomerkki on myönnetty amerikkalais-saksalaiselle balettiohjaaja ja koreografi John Neumeierille vuonna 2021. Tätä ennen ansiomerkki on myönnetty mm. taiteilija ja professori Bjørn Nørgaardille (1999), näyttelijä Ghita Nørbylle (2006), teatteriohjaaja Kasper Holtenille (2011) ja taidehistorioitsija Hans Edvard Nørregaard-Nielsenille (2013).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ingenio et arti Wikimedia Commonsissa
Inger Alfvén

| Inger Alfvén |
| --- | --- |
 Inger Alfvén
Henkilötiedot
Syntynyt: 1940 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 26. heinäkuuta 2022 (81–82 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Esikoisteos:  Dotter till en dotter.
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Inger Alfvén (1940 Tukholma, Ruotsi − 26. heinäkuuta 2022) oli ruotsalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan sosionomi. Teosten teemana on ollut usein naisen suhde ympäristöön ja vapaus miesten hallitsemassa yhteiskunnassa. Hänen läpimurtoteoksensa oli Dotter till en dotter.
Inga Abitova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Inga Abitova |  Inga Abitova |  Inga Abitova |  |
Maa:   Venäjä
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | 10 000 m |  |
|       Hylätty | Barcelona 2010 | 10 000 m |  |
Inga Eduardovna Abitova  (ven. Инга Эдуардовна Абитова, s. 6. maaliskuuta 1982 Samara) on venäläinen kestävyysjuoksija. Abitova on 10 000 metrin euroopanmestari vuodelta 2006.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Abitova sijoittui 10 000 metrillä alun perin toiseksi, mutta hänet hylättiin myöhemmin dopingrikkomuksen takia. Hän sai biologisen dopingpassin perusteella kahden vuoden kilpailukiellon alkaen 11. lokakuuta 2012. Samalla kaikki hänen tuloksensa 10. lokakuuta 2009 lähtien hylättiin takautuvasti. Pekingin olympialaisten 10 000 metrillä vuonna 2008 hän oli kuudes, mutta hänen suorituksensa hylättiin vuonna 2016, kun hänen Pekingin olympialaisissa antamansa dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja siitä paljastui dopingaineen käyttö. Pekingin dopingtapauksesta hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 13.6.2016–12.6.2018 ja hänen tuloksensa 16.8.2008 lähtien hylättiin takautuvasti.
Abitovan Göteborgin vuoden 2006 EM-kisoissa juoksema 10 000 metrin voittoaika 30.31,42 on hänen ennätyksensä. 5 000 metrillä hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2006 Tulassa juostu 15.15,05.
Isojärvi (Janakkala)

| Isojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°57′48″N, 24°49′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sääjärvenojan valuma-alue (35.84)
Laskuoja:  Kirinmyllynoja 
Järvinumero:  35.840.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,4 m 
Rantaviiva:  15,32 km  
Pinta-ala:  2,64767 km²  
Tilavuus:  0,008826667 km³ 
Valuma-alue:  12 km² 
Saaria:  13 
 fiIsojärvi 
Isojärvi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Lempellon kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on muodostunut järven luoteispään editse kulkevan harjun taakse. Sen pinta-ala on 265 hehtaaria. Järvi on 3,1 kilometriä pitkä ja 1,8 kilometriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 15,3 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa kuivaa metsämaata. Eräissä paikoissa rantaan uolttuu kuitenkin soistuvan metsän alueita. Saaria on 13. Suurimmat saaret ovat Korkeasaari, Palosaari ja Vohlissaari. Niiden lisäksi on Nuotta- ja Selkäsaari, jotka ovat järven poikki kulkevan harjun vedenpinnalle pilkistävät huiput. Soukonsaaren ympäristössä on muitakin luotija ja laaja kivikkoinen matalikko. Kaakkoispäässä sijaitsevat Pitkänsillansaari ja Kivisaari. Kutusaari ja Naurissaari ovat nimistään huolimatta niemiä. Niiden taakse jää Taipaleenlahti, jonka rantana on Saloistenjärven vastainen kannas. Rannan läheisyydessä sijaitsee kolme maatilaa ja rannoille on rakennettu kymmeniä vapaa-ajan asuntoja. Järven pohjoispuolelta kulkee Janakkalasta lähtevä seututie 292, josta erkanee kaakkoon Lempeltoon ja Saloisiin kulkeva kylätie.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Sääjärvenojan valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 132,4 metriä meren pinnan yläpuolella. Järveen on johdettu muutama metsäoja, mutta suuri osa vedestä on peräisin Saloistenjärvestä. Isojärven laskuoja on Kirinmyllynoja, joka laskee Kesijärveen. Vesireitti jatkuu kulkien Sääjärven ja Hiidenjokeen kautta Vanajaveteen. Järven luusuan alapuolella on karttoihin merkitty kaksi patoa. Laskennallinen veden keskiviipymä järvessä on 1135 vuorokautta.
Iljušin Il-96

| Il-96 |
| --- | --- |
 Aeroflotin Il-96
Tyyppi:  matkustajalentokone kuljetuslentokone
Alkuperämaa:   Venäjä
Valmistaja:  Iljušin
Ensilento:  28. syyskuuta 1988
Esitelty:  29. joulukuuta 1992 Aeroflotin kanssa
Tila:  tuotannossa
Pääkäyttäjät:  Cubana
Valmistusmäärä:  30 
Valmistusvuodet:  1992–
Iljušin Il-96 on neljällä suihkumoottorilla varustettu laajarunkoinen pitkän kantaman venäläinen matkustajalentokone. Se on rungoltaan lyhennetty versio Iljušin Il-86:sta. Muita eroja ovat muun muassa suurempi lentomatka, lasiohjaamo sekä fly-by-wire-ohjausjärjestelmä. Ensilento tapahtui syksyllä 1988. Konetyypistä on olemassa kolme versiota: Il-96-300, Il-96M/T ja Il-96-400.
Il-96 on ensimmäinen venäläinen lentokone, joka on mahdollista varustaa länsimaisilla moottoreilla (Pratt & Whitney PW2000).
Versiot > Il-96-400M

Helmikuussa 2017 Venäjän lentokoneyhtiö Russia’s United Aircraft Corporation ilmoitti tehneensä sopimuksen aloittaaksen uuden version kehittelyn  ja ruveta rakentamaan sarjatuotantona uutta 2010-luvun venäläistä laajarunkokoneen modernisoitua versiota. Il-96-400M on rakennettu Il-96-400T rahtikoneen pohjalta. Sen pituus 9,65 m pidempi kuin nykyisin liikenteessä olevien Il-96-300 matkustajakoneiden. Suunniteltu matkustajamäärä on jopa 390 matkustajaa.
Koneen ensilento tapahtui 1. marraskuuta 2023.
Versiot > Il-96-300

Il-96-300 oli ensimmäinen versio, ja se on varustettu Aviadvigatel (Soloviev) PS-90A -suihkumoottoreilla, joiden työntövoima on 157 kN. Koneen suunnittelu aloitettiin 1980-luvun puolessa välissä ja prototyypin ensilento tapahtui 28. syyskuuta 1988. Kaupallisen liikenteen Il-96 aloitti vuonna 1993 Aeroflotilla.
Koneen kantama 262 matkustajalla ja täydellä polttoainelastilla on noin 11 000 kilometriä, mikä mahdollistaa välilaskuttomat lennot esimerkiksi Moskovasta Yhdysvaltain länsirannikolle. Konetyyppi on myös käytössä Venäjän presidentti Vladimir Putinin yksityiskoneena.
Versiot > Il-96M

Il-96M on pidennetty versio Il-96-300:sta. Siinä on 10 metriä pidempi runko ja se on 15 tonnia painavampi kuin Il-96-300. Lisäksi konetyyppi on varustettu länsimaisella avioniikalla sekä Pratt & Whitney PW2337 -suihkumoottoreilla. Il-96M julkistettiin vuonna 1993 ja se aloitti kaupallisen liikenteen vuonna 2000.
Toisin kuin Il-96-300:aa, Il-96M:ää voidaan lentää kahdella ohjaamohenkilöllä.
Versiot > Il-96T

Il-96T on Il-96M:stä muutettu rahtiversio.
Versiot > Iljušin Il-96-400VPU

Koneen mallista Il-96-400 on suunniteltu rakennettavan edelleenkehitetty, sodanjohtoon myös ydinsodan aikana mahdollisesti sopiva komentokeskuslentokone (Iljušin Il-96-400VPU). Tämäntyyppiseen tehtävään suunnitelluista koneista käytetään toisinaan nimitystä "tuomiopäivän kone". Ensimmäisen edelleenkehitetyn koneen valmistumisajankohtaa on lykätty useaan otteeseen. Maaliskuussa 2022 TASS uutisoi, että konemallin avioniikka valmistuisi vuoden loppuun mennessä. Uusi konemallin tuotannon alkamisajankohta olisi vuosi 2024. Uusi konemalli korvaisi aiemmat Iljušin Il-80 -mallin sodanjohtokoneet.
Tekniset tiedot

|  | Il-96-300 | Il-96-M | Il-96T |
| --- | --- | --- | --- |
| Pituus | 55,3 m | 64,7 m | 63,9 m |
Siipien kärkiväli: 60,11 m
Korkeus: 17,5 m
| Paino tyhjänä | 183 000 kg |  |  |
| Suurin lentoonlähtöpaino | 250 000 kg | 270 000 kg |  |
Nopeus: .80 Mach
Suurin nopeus: .82 Mach
| Lentomatka täydellä lastilla   |  | 11 482 km (6 195 nm) | 9 700 km (5 237 nm) |
| Moottorit (esimerkiksi) | Aviadvigatel PS-90A | Pratt & Whitney PW2000 |  |
| Ohjaamohenkilökunta | Kolme | Kaksi | Kaksi |
| Matkustajia (3 luokkaa) | 259 | 307 |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Airliners.net - Tietoa Il-96:sta
Ilyushin Finance Co. (Arkistoitu – Internet Archive)
Il-96 production list (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Iljušin Il-96 Aeroflotin värityksessä.
Ing-Marie Wieselgren

Ing-Marie Wieselgren (9. huhtikuuta 1958 Motala – 6. heinäkuuta 2022 Visby) oli ruotsalainen psykiatrian erikoislääkäri. Hän työskenteli Uppsalan akateemisessa sairaalassa ylilääkärinä ja Ruotsin kuntaliiton SKR:n julkisten mielenterveyspalveluiden koordinaattorina. Wieselgren valmistui lääkäriksi Uppsalan yliopistosta ja väitteli tohtoriksi vuonna 1995. Vuodesta 1998 lähtien hän työskenteli eri tehtävissä Uppsalan akateemisessa sairaalassa.
Wieselgren kuoli henkirikoksen uhrina heinäkuussa 2022, kun häntä puukotettiin Visbyn keskustassa käynnissä olleessa Almedalenin politiikkaviikon toritapahtumassa, ja hän kuoli myöhemmin sairaalassa. Puukottaja oli tekohetkellä 32-vuotias Theodor Engström, joka on toiminut aktiivisesti Pohjoismainen vastarintaliike -uusnatsijärjestössä. Syyttäjän mukaan miehen alkuperäisenä suunnitelmana oli murhata keskustapuolueen puheenjohtaja Annie Lööf. Joulukuussa 2022 Engström tuomittiin murhasta psykiatriseen hoitoon. Oikeus ei katsonut Wieselgrenin olevan niin merkittävässä yhteiskunnallisessa asemassa, että tekoa olisi pidetty terrorismina. Engström sai myös tuomion terrorismirikoksen valmistelusta suunniteltuaan Lööfin murhaamista.
In My Lifetime, Vol. 1

| In My Lifetime, Vol>  1 Jay Z |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1997
 Julkaistu: 4. marraskuuta 1997
 Tuottaja(t): DJ Premier Teddy Riley Sean "Puffy" Combs Ski Buckwild Stevie J Poke and Tone Big Jaz Deric "D-Dot" Angelettie Ron "Amen-Ra" Lawrence Daven "Prestige" Vanderpool Anthony Dent Nashiem Myrick
 Tyylilaji:  rap/  hiphop
 Kesto: 67.51
 Levy-yhtiö: Roc-A-Fella Records
Jay Z:n muut julkaisut
| Reasonable Doubt 1996 | In My Lifetime, Vol. 1 1997 | Vol. 2... Hard Knock Life 1998 |
In My Lifetime, Vol. 1 on rap-artisti Jay Z:n toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1997.
Kappalelista

Intro/A Million and One Questions/Rhyme No More – 3.21
The City Is Mine – 4.02  (feat. BlackStreet)
I Know What Girls Like – 4.50  (feat. Puff Daddy & Lil' Kim)
Imaginary Player – 3.57
Streets Is Watching – 3.58
Friend Or Foe '98 – 2.09
Lucky Me – 5.00
(Always Be My) Sunshine – 4.43
Who You Wit II – 4.29
Face Off – 3.31  (feat. Sauce Money)
Real Niggaz – 5.07  (feat. Too $hort)
Rap Game/Crack Game – 2.40
Where I'm From – 4.26
You Must Love Me – 5.47
Wishing On A Star (D Influence Remix) – ?.??
Wishing On A Star (Track Masters Remix) – ?.??
Singlet

"Who You Wit" (20. toukokuuta 1997)
"(Always Be My) Sunshine" (16. syyskuuta 1997)
"The City Is Mine" (3. helmikuuta 1998)
"Wishing on a Star" (1998)
Iryna Burjatšok

| Iryna Burjatšok |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Ukraina
Tennispelaaja
Pituus:  167  cm
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  219 757 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  183. (14.6.2010)
Voitot/tappiot:  258–223
Nelinpeli
Paras sijoitus:  66. (17.3.2014)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  207–165
Grand Slam -turnauksissa
Ranskan avoimet:  1. kierros (2013)
Wimbledon:  1. kierros (2013)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Iryna Burjatšok (ukr. Ірина Бурячок, s. 5. heinäkuuta 1986) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 183 kesäkuussa 2010 ja nelinpelissä sijalla 66 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta nelinpelissä.
Aiheesta muualla

Iryna Burjatšok WTA:n sivuilla (englanniksi)
Iryna Burjatšok ITF:n sivuilla (englanniksi)
Ira Sullivan

Rich Matteson, Red Rodney ja Ira Sullivan
Ira Sullivan (1. toukokuuta 1931 Washington DC – 21. syyskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän oppi isältään trumpetin- ja äidiltään saksofoninsoittoa. Sullivan oli merkittävä jazzvaikuttaja Chicagossa 1950-luvulla, ja hän muun muassa teki yhteistyötä Art Blakeyn kanssa. 1960-luvun alussa hän siirtyi Floridaan. Näistä ajoista lähtien hänen huomattavin yhteistyökumppaninsa on ollut Red Rodney, jonka kvintettiin kuului myös pianisti Garry Dial. Sullivan on Scott Yanowin luonnehdinnan mukaan kokeilunhaluinen muusikko, jonka käytännössä jokainen levytys tarjoaa jotain yllätyksellistä.
Isojärvi (Mäntsälä)

| Isojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Mäntsälä, Pornainen
Koordinaatit:  60°33′10″N, 25°21′00″E
Järvinumero:  18.063.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  59 m 
Rantaviiva:  9,5 km 
Pinta-ala:  3,07 km² 
Tilavuus:  0,0058 km³ 
Keskisyvyys:  1,9 m 
Suurin syvyys:  2,7 m 
 fiIsojärvi 
Isojärvi (myös Onkimaanjärvi) on matala ja rehevä järvi Mäntsälän eteläosassa Keski-Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä. Etäisyys Helsingistä on 47 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Mäntsälän keskustasta kahdeksan kilometriä etelään. Isojärven eteläisin osa sijaitsee Pornaisissa.
Maantiede

Isojärven pituus lounaasta koilliseen on 2,5 kilometriä ja leveys kaakosta luoteeseen 1,6 kilometriä. Järven kaakkoisosassa sijaitsee Vähäsaari, sen länsipuolinen Isosaari on nimestään huolimatta niemi. Isojärven rannoilla on sekä metsää että peltoa, valuma-alueella harjoitetaan runsaasti maataloutta. Järven itäkolkasta lähtee Onkimaanjoki itään kohti Porvoonjokea, joka laskee Suomenlahteen.
Isojärven syvin kohta sijaitsee järven pohjoispuoliskolla. Suuri osa järvestä on pari metriä syvää. Järven itärannan Korkeakallio kohoaa 90 metriä merenpinnan yläpuolelle eli noin 30 metriä Isojärven pinnan yläpuolelle.
Isojärven ekologinen tila oli vuonna 2013 välttävä ja vuonna 2019 huono. Vesitilavuus on 5 789 000 kuutiometriä. Näkösyvyys on 0,3 metriä. Yleisimmät kalalajit ovat hauki ja kuha. Kasvistoon kuuluu järviruoko ja järvikorte, jotka muodostavat selkeän ilmaversoisvyöhykkeen, sekä uistinvita, ahvenvita ja ulpukka.
Isojärvi (18.063.1.002) kuuluu Isojärven valuma-alueeseen (18.063), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Porvoonjoen vesistössä (18). Toinen jakovaihe on Piurunjoen valuma-alue (18.06). Isojärven alueeseen kuuluu Isojärven ohella Pivanjärvi, joka sijaitsee vajaa kaksi kilometriä Isojärveltä itään.
Isojärvi on laajin Mäntsälän 30:stä vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä.
Aiheesta muualla

Mäntsälän järvien kunnostuksen yleissuunnitelma (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive)
Irwinin parhaat

| Irwinin parhaat Irwin Goodman |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1989
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Irwin Goodmanin muut julkaisut
|   | Irwinin parhaat 1989 |   |
Irwinin parhaat on vuonna 1989 julkaistu Irwin Goodmanin kokoelmalevy.
Kappaleet

Ryysyranta – 3.24
Kun ei rahat riitä – 3.19
Kieltolaki – 2.14
Marcello Magaroni – 2.47
Ei tippa tapa – 2.39
Työmiehen lauantai – 1.59
En kerro kuinka jouduin naimisiin – 2.25
St. Pauli ja Reeperbahn – 3.27
Poing poing poing – 3.14
Yksi tykkää äidistä – 3.31
Lievestuoreen Liisa – 3.23
Kadun kasvatti – 3.22
Meni rahahommat pieleen – 3.02
Juhlavalssi – 3.32
Reteesti vaan – 2.32
Viuhahdus – 2.41
Las Palmas – 2.56
Vielä yhdet – 2.21
Oli simmarit, sammarit, kummarit ja pipo – 2.36
Vain elämää – 3.04
Kulta ei syytä huoleen – 2.42
Rentun ruusu – 3.28
Ostoskeskus ja krouvi – 2.37
Härmäläinen perusjuntti – 3.00
Silirimpsis – 3.18
Häirikkö – 3.55
Haistakaa paska koko valtiovalta – 2.34
Punaportin blues – 4.00
Hugo: Ilkeä peili

| Hugo: Ilkeä peili |
| --- | --- |

Kehittäjä:  ITE Media
Julkaisija:  ITE Media   Namco
Pelisarja:  Hugo
Julkaistu:  EU 2003NA 2003
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation,  Game Boy Advance, Game Boy Color
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Hugo: Ilkeä peili (engl. Hugo: The Evil Mirror) on ITE Median kehittämä ja Namcon kanssa julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna 2003 PlayStationille, Windowsille, Game Boy Colorille ja Game Boy Advancelle.
Juoni

Ilkeä noita Skylla miettii uutta suunnitelmaa Hugoliinan vangitsemiseksi. Kun hänen apurinsa Don Kroko kompastuu ja rikkoo tarjottimen, Skylla saa idean. Hugo lapsineen on viimeistelemässä taikinaa leivontaa varten, Hugoliinan ollessa hankkimassa metsämarjoja. Skylla ja Don Kroko saapuvat ja vangitsevat Hugon peilin sisään. Skylla hajottaa peilin kolmeen osaan ja lähettää ne ympäri Peikkometsää, minkä jälkeen hän lähtee etsimään Hugoliinan ja vangitsemaan tämän. Hugon lapset Rut, Rit ja Rat päättävät etsiä palaset ja koota peilin taas yhteen isänsä pelastamiseksi.
Ensimmäinen peilinpalanen päätyy Pähkinämafian haltuun ja Rut päättää hyökätä heidän päämajaansa sen saamiseksi. Toinen peilinpalanen päätyy viikinkien haltuun, jotka aikovat käyttää sitä palkintona villisika-ajokilpailussaan, johon Rit osallistuu sen voittamiseksi. Kolmas peilinpalanen päätyy roomalaisten majavien haltuun ja Rat hyökkää lumitykin kanssa linnakkeeseen sen saamiseksi. Sillä välin, Hugo oli päätynyt peilin kautta toiseen maailmaan, jossa hänen on selvitettävä tiensä siellä sijaitsevan linnan, kellotornin ja sateenkaarisillan läpi.
Äänirooleissa > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jarkko Tamminen  | … |  Hugo, Rut, Rat, majavakeisari, oravagangsterit   |
|  Tiia Louste  | … |  Skylla   |
|  Puntti Valtonen  | … |  Don Kroko, Pähkinämafian johtaja, tuomariviikinki, roomalaismajavat   |
Aiheesta muualla

Hugo: The Evil Mirror MobyGamesissa (englanniksi)
Hugo
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Klassikkopelit: PC: Hugo Classic • Hugo Viidakkoseikkailu • Hugo Talvipelit PlayStation: Hugo • Hugo 2
Opetuspelit: Hugo Taikatammi • Hugo Taikamatka • Hugo Taikajuoma • Hugo Taikavuoristorata • Hugo ja meren eläimet • Hugo ja savannin sankarit • Hugo ja luonnonvoimat • Hugo avaruudessa
2000–2005: Hugo ja kadonneet jalokivet • Hugo: Musta timanttikuume • Hugo sammakkojahdissa • Hugo: Ilkeä peili • Hugo Bukkazoom! • Hugo Palloralli • Hugo Runamukka • Hugo: CannonCruise • Hugo Penguin Battle
Agent Hugo: Agent Hugo • Agent Hugo: RoboRumble • Agent Hugo: Lemoon Twist • Agent Hugo: Hula Holiday
2009-2010: Hugo: Peikkometsän taika • Hugo: Tornin arvoitus • Hugo: Ensimmäiset merkit
Mobiilipelit: Hugo Retro Mania • Hugo Troll Race • Hugo Troll Wars • Hugo World • Ronaldo & Hugo: Superstar Skaters • Hugo Troll Race 2
Ilmojen kiitäjät

| Ilmojen kiitäjät> Strategic Air Command |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Anthony Mann
Käsikirjoittaja:   Valentine Davies  Beirne Lay, Jr. 
Tuottaja:  Samuel J. Briskin
Säveltäjä:  Victor Young
Kuvaaja:  William H. Daniels
Leikkaaja:  Eda Warren
Pääosat:   James Stewart  June Allyson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1955
Kesto:  112 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilmojen kiitäjät (Strategic Air Command) on Anthony Mannin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1955. Elokuvassa James Stewart näyttelee toisessa maailmansodassa lentäjänä palvellutta ja nykyistä baseballammattilaista everstiluutnantti Hollandia, joka kutsutaan takaisin palvelukseen ilmavoimien tarvitessa kokeneita lentäjiä uusiin suihkupommittajiinsa. Hänen puolisoaan Sallya esittää June Allyson.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Stewart  | … |  everstiluutnantti Robert 'Dutch' Holland   |
|  June Allyson  | … |  Sally Holland   |
|  Frank Lovejoy  | … |  kenraali Ennis C. Hawkes   |
|  Bruce Bennett  | … |  kenraali Espy   |
|  Barry Sullivan  | … |  everstiluutnantti Rocky Samford   |
|  Alex Nicol  | … |  Ike Knowland   |
|  Jay C. Flippen  | … |  Tom Doyle   |
|  Harry Morgan  | … |  kersantti Bible   |
Aiheesta muualla

Ilmojen kiitäjät Internet Movie Databasessa (englanniksi)