stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sudanin osavaltiot
Historia

Anglo-egyptiläinen Sudan jakautui kahdeksaan muridiyaan eli provinssiin, joiden rajat määriteltiin tarkemmin toisen maailmansodan aikoihin. Nuo kahdeksan provinssia olivat An Nīl al Azraq, Darfur, Al Istiwā’īyah, Kassala, Khartum, Kurdufan, Ash Shamālīyah ja A’āli an Nīl. Vuonna 1948 Bahr al-Ghazal erotettiin Al Istiwā’īyahista.
1. heinäkuuta 1973 perustettiin useita uusia provinsseja. Pohjois- ja Etelä-Darfur erotettiin Darfurista ja Kordofan jaettiin Pohjois- ja Etelä-Kordofaniksi. Al Jazirah ja An-Nil al-Abyad erotettiin An-Nil al-Azraqista ja Nahr an-Nil Ash Shamālīyahista. Al-Bahr al-Ahmar erotettiin Kassalasta.
Toinen suuri aluejakouudistus tapahtui vuonna 1976, jolloin Lakes erotettiin Bahr al-Ghazalista ja Jonglei Ylä-Niilistä. Equatoria jaettiin Itä- ja Länsi-Equatoriaksi. Tällöin maassa oli 18 provinssia. Vuonna 1991 hallitus järjesti provinssit yhdeksäksi osavaltioksi, jotka vastasivat yhdeksää aiempaa provinssia. 14. helmukuuta 1994 hallitus loi 26 wilayahia, joista suurin osa oli joko vanhoja provinsseja tai niiden hallinnollisia osa-alueita. Osana Etelä-Sudanin uutta hallintoa Bahr al-Jabal nimettiin uudelleen Keski-Equatoriaksi vuonna 2005. Seuraavana vuonna Länsi-Kordofan jaettiin kahteen osaan, jotka liitettiin Pohjois- ja Etelä-Kordofaniin.
Tammikuussa 2012 Darfurin alueelle muodostettiin Keski- ja Itä-Darfurin osavaltiot, jolloin osavaltioiden lukumääräksi tuli 17. Hallitus ilmoitti Länsi-Kordofanin uudelleenmuodostamisesta 20. joulukuuta, ja se toteutui heinäkuussa 2013. Presidentti al-Bashir antoi asetukset, joissa vahvistettiin kolmen Kordofanin osavaltion asema ja niiden kuvernöörit 13. heinäkuuta 2013 asti. Länsi-Kordofan sisältää myös Abyein alueen, jonka asema on kuitenkin epäselvä. Alueella on tarkoitus järjestää kansanäänestys liittymisestä joko Sudaniin tai Etelä-Sudaniin.
Huhtikuun 2019 jälkeen Sudanin osavaltioilla ei ole enää ollut osavaltionhallituksia eikä lainsäädäntöneuvostoja.
Historia > Osavaltiot nykyisessä Etelä-Sudanissa

9. heinäkuuta 2011 kymmenen eteläistä osavaltiota itsenäistyi Etelä-Sudanin valtioksi. Nämä osavaltiot jakautuivat 86 piirikuntaan.
Sudanin osavaltiot
Khartoum
Pohjois-Kordofan
Aš-Šamaliya
Kassala
An-Nil al-Azraq
Pohjois-Darfur
Etelä-Darfur
Etelä-Kordofan
Al-Jazira
An-Nil al-Abyad
Nahr an-Nil
Al-Bahr al-Ahmar
Al-Qadarif
Sennar
Länsi-Darfur
Keski-Darfur
Itä-Darfur
Länsi-Kordofan
Abyei (erityishallintoalue)
Kafia Kingi (kiistelty)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:States of Sudan

Käännös suomeksi
Stíny plamenů

| Stíny plamenů |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:  Plzeň, Tšekki
Laulukieli:  tšekki, englanti
Jäsenet:  Lord Morbivod   Lord Egon   Lord Sheafraidh  
Levy-yhtiö:  Naga Productions
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stíny plamenů on tšekkiläinen black metal -yhtye, jonka laulaja-basisti Lord Morbivod perusti vuonna 1998. Yhtyeen nimi, vapaasti suomennettuna "hämärät liekit", syntyi Lord Morbivodin, ihailtua Pilsenin kaupungin viemäriverkoston tunneleita kynttilänvalossa. Morbivod kehitteli sanoituksiinsa black metal -lajityypille varsin epätavallisen "mytologisen" taustan erilaisine viemärien asukkeineen, joista mainittakoon esimerkiksi Pan Cistirensky ("The Sewage Disposal Lord"), Pani z Vodarny ("Lady of the Waterworks"), Syn Poklopu ("Son of the Manhole Lids") ja Mistr Jimac ("The Cesspool Master").
Lord Morbivod levytti yhtyeen kaksi ensimmäistä demoa sekä niitä seuranneet kolme albumia lähes yksin ja levyillä esiintyi vain muutama vieraileva laulaja. Hän myös soitti joitakin konsertteja Pilsenin viemäreissä. Vuonna 2005 yhtyeeseen liittyivät kitaristi Lord Egon ja rumpali Lord Sheafraidh, joka oli aikaisemmin soittanut Děčín nimisessä yhtyeessä. Lord Morbivod tarttui bassoon ja yhtye on siitä asti jatkanut tuossa muodossaan. Lähes kaikki Yhtyeen sanoitukset ovat tšekiksi.
Diskografia > Demot

Blackmetalové peklo ve špíně kanalizační vody ("Black Metal Hell in the Dirt of Wastewater" 1999)
Pokles do temnot kanalizačních hlubin ("Descend into Darkness of the Sewer Depths" 2000)
Diskografia > Kokopitkät

Ve špíně je pravda ("The Truth is in the Dirt" 2001)
Rány Černým Kovem ("Hits with Black Metal" 2002)
Železo krvácí ("Iron bleeds" 2005)
Odpadní galerie (2007)
Mrtvá komora (2009)
Diskografia > Livet

Phantoms Of The Pilsen`s Underground (2007)
Diskografia > Kokoelmat

Dive into the Wastewater... (2004)
Diskografia > DVD:t

DVD live AFOD 2005
Suomen Huiluseura

Suomen Huiluseura ry (SHS) on suomalainen soitinyhdistys. Se perustettiin 14. huhtikuuta 1983 Tampereella yhtenä ensimmäisistä huiluseuroista maailmassa. Järjestön keskeisiä tavoitteita ovat huilistien kokoaminen yhteen ja huilunsoiton edistäminen taiteena.
Suomen Huiluseura ry on muun muassa järjestänyt Finnish Flute Festival -tapahtumaa. Sen puheenjohtajien joukossa on ollut esimerkiksi aikoinaan Mikael Helasvuo. Suomen Huiluseura ry:n yhteistyötahoihin ovat kuuluneet Tampereen huiluklubi ry, Taideyliopiston Sibelius-Akatemia ja Adams European Flute Centre.
Kunniajäsenet

Aurèle Nicolet (kunniapuheenjohtaja, 1981)
Albert Cooper (1983)
Hans-Peter Schmitz (1985)
Frans Vester (1986)
Jean-Pierre Rampal (1988)
Juho Alvas (2004)
William Dyer (2004)
Herbert Lindholm (2006)
Patrick Gallois (2008)
Hannu Lehtinen (2008)
Ilari Lehtinen (2008)
Marja-Leena Mäkilä (2013)
Auli Frigård (aiemmin Tuohimäki, 2013)
Liisa Ruoho (2013)
Mikael Helasvuo (2013)
Matti Helin (2013)
Annika Gummerus-Putkinen (2020)
Sudharmono

Sudharmono
Sudharmono (12. maaliskuuta 1927 Gresik – 25. tammikuuta 2006 Jakarta) oli indonesialainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1988–1993 maansa viidentenä varapresidenttinä. Sudharmonon edeltäjä oli Umar Wirahadikusumah ja seuraaja Try Sutrisno. Sudharmono kuoli vuonna 2006 keuhkokuumeeseen, jonka vuoksi hän oli joutunut sairaalaan vuonna 2005.
ULA

Vastaavia FM-moduloitujen lähetysten yleisradioalueita maailmalla. Neuvostoliitossa käytetty sekä Venäjän federaatiossa ja Ukrainassa käytettävä ns. OIRT-FM oli taajuuksilla 65,84 MHz - 74,00 MHz
ULA (fm-alue, engl. FM broadcast band, FM -lähetystoiminta-alue) on  radiotaajuusalue taajuusmoduloidulle (engl. frequency modulation, FM) yleisradiotoiminnalle.
ULA on lyhenne ultralyhyistä radioaalloista (Ultralyhyet aallot). Yleismaailmallisemmin kyseessä on 'radiotaajuusalue taajuusmoduloidulle yleisradiotoiminnalle' (engl. FM broadcast band, FM -lähetystoiminta-alue). Taajuusmoduloitua (FM) yleisradiotoimintaa ei kaikkialla kuitenkaan harjoiteta samalla radiotaajuusalueella, joskin kaikkialla FM-lähetykset sijoittuvat VHF-taajuusalueelle.
Taajuusalueesta ja lähetyksistä käytetään usein lyhenteitä FM-alue, FM-taajuus, FM-lähetys, erotuksena AM-alueesta, jolla viitattaan yleisradiotoiminnan amplitudimoduloitujen (AM) keskipitkien (MW), pitkien (LW) ja lyhyiden (SW) aaltojen radiotaajuusalueisiin. Saksassa ULA:aa vastaavan taajuusalueen lyhenne on UKW (saks. Ultrakurzwelle) ja Venäjällä[lähde? ] UKV (ven. Ultrakratkie volny).
Taajuusmodulaatio ei sinänsä liity aallonpituuteen, vaikka ultralyhyiden aaltojen lähetyksiin viitataan FM:llä käytetyn modulaation mukaan. Samalla modulaatiolla on lähetetty myös edeltänyttä ja edeltävää taajuutta, OIRT-FM:ää, mikä Neuvostoliitossa asettui taajuuksille 65,84 MHz - 74,00 MHz, ja mikä on edelleen käytössä mm. Venäjän federaatiossa ja sitä laajemmin Ukrainassa. Myös Japanissa on 87,5 MHz:n - 108,0 MHz:n taajuusalueesta poikkeava ultralyhyiden aaltojen alue. OIRT-FM:n lisäksi Venäjän federaatiossa sekä Ukrainassa on käytössä myös tavanomainen 87,5 MHz:n - 108,0 MHz:n taajuusalue.
Yleisradiotoiminnan FM-taajuusalueita maailmalla > 65.9 MHz – 74.0 MHz

Historiallinen OIRT FM on
joidenkin Itä-Euroopan maiden käytössä nykyisen 87,5-108 MHz taajuusalueen rinnalla.
Venäjällä - ja muissa entisen OIRT-liiton itäisen Euroopan jäsenmaissa - taajuusmoduloidulle (FM) yleisradiotoiminnalle ultralyhyillä radioaalloilla oli aiemmin varattu taajuusalue 65,84 MHz–74,00 MHz. Taajuudet 76–100 MHz oli tuolloin varattu television käyttöön.
1990-luvulta alkaen yleisradiotoiminnan  FM-lähetyksille on varattu taajuusalue länsimaiden tapaan. Vuonna 1993 OIRT sulautui Euroopan yleisradiounioniin (EBU)
.
OIRT FM (65.9 MHz – 74.0 MHz) -taajuusaluetta käyttävät edelleen (v. 2021) ainakin:
Valko-Venäjä
Venäjä (mukaan lukien Kaliningrad)
Moldova
Ukraina
Liettua
Turkmenistan
Yleisradiotoiminnan FM-taajuusalueita maailmalla > 76 MHz - 90 MHz

Japani
Yleisradiotoiminnan FM-taajuusalueita maailmalla > 76 MHz – 108 MHz

Brasilia
Yleisradiotoiminnan FM-taajuusalueita maailmalla > 87,5 - 108 MHz

87,5-108 MHz radiotaajuusalue FM-radiolähetyksiä varten on käytössä Euroopassa, Afrikassa ja Australiassa.

(VHF- taajuusalueen kaista II)
Yleisradiotoiminnan FM-taajuusalueita maailmalla > 88 - 108 MHz

Uusi-Seelanti
Amerikoissaselvennä
Suomessa

Taajuusmoduloidut koelähetykset aloitettiin Suomessa vuonna 1951 Helsingin olympiastadionin tornista, mutta tuotannollisen verkon laajentaminen ULA-lähettimin alkoi toden teolla vasta vuonna 1953.
Kotimaan lähetystoiminnassa ULA-taajuusalueen FM-lähetykset käytännössä syrjäyttivät muilla radiotaajuusalueilla tapahtuneen amplitudimoduloidun (AM) lähetystoiminnan 1960-luvun aikana ja stereofoniset FM-lähetykset alkoivat Suomessa vuonna 1967. Vastaanottajia Yleisradio tuki stereovastaanottimen säätämiseksi stereotestillä.
ULA-taajuusalueen ja taajuusmodulaation (FM) käyttöönottoa edeltäneenä aikana kotimaahan ja ulkomaille suunnatut yleisradiolähetykset lähetettiin pitkillä aalloilla (LW, long wave, 153–kHz 271 kHz) ja keskipitkillä aalloilla (MW, medium wave,  522–1 611 kHz) amplitudimoduloituina eli AM-lähetyksinä.
"Ultralyhyet aallot" ovat osa VHF-taajuusaluetta. Vuonna 1963 ULA-taajuusalueella tarkoitettiin aallonpituuksia välillä 10 metriä - 1 metriä eli 30 MHz -300 MHz.
Suomessa ULA-aaltojen käytöstä määrätään liikenne- ja viestintäministeriön asetuksella, joista viimeinen on annettu 23. kesäkuuta 2010 voimaan astuvaksi 1. elokuuta 2010 alkaen. Siinä yleisradioasemien taajuudet on määritelty radiotaajuuksien käyttösuunnitelman perusteella kymmenessä taajuuskokonaisuudessa, minkä lisäksi on määrätty alueellisen ja paikallisen toimiluvanvaraisen radiotoiminnan käyttämät taajuudet.
Jakelutekniikan verkon kehityksessä on keskimääräistä pienempiä lähetysasemia poistettu käytöstä, lähetystehoja lisätty sekä muutettu yksikanavaiset monofoniset lähetykset kaksikanavaisiksi stereofonisiksi lähetyksiksi.
Aiheesta muualla

ULA-radiolähetysten kuuluvuusalueet ja lähetystaajuudet Suomessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kun ULA-lähetykset saapuivat Suomeen (Arkistoitu – Internet Archive)
Yle Elävä arkisto: Markus-setä kuuluttaa ULA-radiossa
Radio
| --- | --- |
ITU-radiotaajuusalueet:   ELF  SLF  ULF  VLF  LF  MF  HF  VHF  UHF  SHF  EHF  THF 
AM-alueet:   SW ('lyhyet aallot')  MW ('keskipitkät aallot')  LW ('pitkät aallot') 
FM-alueet:   ULA (ultralyhyet aallot) 
Modulaatiot:   Amplitudimodulaatio (AM)  Taajuusmodulaatio (FM) 
Muuta:   Aallonpituus  DAB (digiradiotekn.)  DRM (digiradiotekn.)  Radioaalto  Radiotaajuusalueet 
Sähkömagneettinen säteily
Sähkömagneettinen spektri: gammasäteily • röntgensäteily • ultraviolettisäteily • valo • infrapunasäteily • alimillimetrisäteily • mikroaallot • radioaallot
Radiotaajuusalueet: THF • EHF • SHF • UHF • VHF • HF • MF • LF • VLF • ULF • SLF • ELF
Valo: violetti • sininen • syaani • vihreä • keltainen • oranssi • punainen
Sudra (päähine)

Jemeninjuutalainen mies sudra päässään.
Sudra (hepr. סוּדָר‎) on perinteinen juutalainen huivi, jota käytetään usein päähineenä. Sudra muistuttaa turbaania tai keffiyehia. Tällaista päähinettä on käytetty juutalaisten keskuudessa muinaisista ajoista lähtien, ja sitä on käytetty sekä suojaamaan auringolta että uskonnollisiin tarkoituksiin.
Suomen Huippu-urheilijoiden Unioni

Suomen Huippu-urheilijoiden Unioni (SHU) on suomalainen ammatti- ja huippu-urheilijoita edustavien yhdistysten kattojärjestö. SHU perustettiin vuonna 2002.
Yhdistyksen tehtävänä on huippu-urheilijoiden yhteiskunnallisten, sosiaalisten ja koulutuksellisten etujen ajaminen. Jäseniä SHU:ssa oli tammikuussa 2022 noin 1 700, joista miehiä oli noin 76 %.
SHU muodostuu palloilulajien pelaajayhdistyksistä sekä yksilöurheilijoita edustavasta yhdistyksestä. Joulukuussa 2021 perustettiin uusi Joukkueurheilijat ry, joka edustaa koripallon, lentopallon, pesäpallon ja salibandyn pelaajia.
SHU:n puheenjohtajana toimi vuoteen 2020 saakka Jarmo Saarela. SHU:n puheenjohtana toimii Teemu Ramstedt ja varapuheenjohtajana Panu Autio.
SHU haki Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:n jäsenyyttä 25. lokakuuta 2012, ja keskusjärjestön hallitus hyväksyi hakemuksen 5. marraskuuta.
Jäsenyhdistykset

Jalkapallon Pelaajayhdistys
Joukkueurheilijat
Suomen Jääkiekkoilijat
Urheilijayhdistys Kilpa
Suomen kriketti

Krikettiottelu Keravalla.
Suomessa kriketti on marginaalilaji, jota kohtaan kiinnostus on kuitenkin lisääntynyt hitaasti. Vuonna 2021 Suomessa oli noin tuhat seuratason krikettiharrastajaa.
Krikettiä tuli Suomeen vähitelleen 1970- ja 1980-luvulla. Suomen ensimmäinen krikettiseura perustettiin kriketin suurmaista kuten Intiasta ja Pakistanista tulleiden maahanmuuttajien toimesta 1970-luvulla. Alussa toiminta oli kuitenkin melko järjestäytymätöntä ja epäorganisoitua. Suomen Krikettiliitto perustettiin vuonna 1999.
Suomen krikettimaajoukkue otti osaa European Cricket Championships (ECC) -turnaukseen vuonna 2021.
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012 – miesten 3 metrin ponnahduslaudan parihypyt

| Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012 > Yksilökilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 m ponnahduslauta |  | Miehet |  | Naiset |
| 10 m kerroshypyt |  | Miehet |  | Naiset |
Parikilpailu
| 3 m ponnahduslauta |  | Miehet |  | Naiset |
| 10 m kerroshypyt |  | Miehet |  | Naiset |
Miesten 3 metrin ponnahduslaudan parihypyt kilpailtiin 1. elokuuta London Aquatics Centressä. Joukkueita oli yhteensä kahdeksan.
Aikataulu

| Päivä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| Keskiviikko 1. elokuuta 2012 | 15:00 (17:00) | Loppukilpailu |
Suluissa Suomen aika (EEST)
Tulokset

Joukkueet hyppäsivät kukin kuusi hyppyä.
| Sija | Urheilija | 1>  hyppy | 2>  hyppy | 3>  hyppy | 4>  hyppy | 5>  hyppy | 6>  hyppy | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  Kiina   Luo Yutong / Qin Kai | 56,40 | 52,20 | 85,68 | 88,74 | 104,88 | 89,10 | 477,00 |

| 2 |  Venäjä   Ilja Zaharov / Jevgeni Kuznetsov | 54,00 | 51,60 | 84,66 | 79,80 | 89,25 | 100,32 | 459,63 |

| 3 |  Yhdysvallat   Troy Dumais / Kristian Ipsen | 51,60 | 53,40 | 80,91 | 90,09 | 84,00 | 86,70 | 446,70 |
| 4 |  Ukraina   Oleksi Pryhorov / Illja Kvaša | 51,00 | 51,00 | 83,64 | 87,78 | 81,60 | 79,20 | 434,22 |
| 5 |  Yhdistynyt kuningaskunta   Chris Mears / Nicholas Robinson-Baker | 52,20 | 52,20 | 77,22 | 78,54 | 84,66 | 87,78 | 432,60 |
| 6 |  Kanada   Alexandre Despatie / Reuben Ross | 54,00 | 50,40 | 72,00 | 82,62 | 80,19 | 82,62 | 421,83 |
| 7 |  Meksiko   Yahel Castillo / Julián Sánchez | 54,60 | 50,40 | 86,70 | 79,80 | 65,10 | 78,54 | 415,14 |
| 8 |  Malesia   Huang Qiang / Bryan Lomas | 52,80 | 52,20 | 78,12 | 80,19 | 63,24 | 78,54 | 405,09 |
Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012 – miesten 10 metrin kerroksen parihypyt

| Uimahypyt kesäolympialaisissa 2012 > Yksilökilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 m ponnahduslauta |  | Miehet |  | Naiset |
| 10 m kerroshypyt |  | Miehet |  | Naiset |
Parikilpailu
| 3 m ponnahduslauta |  | Miehet |  | Naiset |
| 10 m kerroshypyt |  | Miehet |  | Naiset |
Miesten 3 metrin kerroksen parihypyt kilpailtiin 30. heinäkuuta London Aquatics Centressä. Joukkueita oli yhteensä kahdeksan.
Aikataulu

| Päivä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| Maanantai 30. heinäkuuta 2012 | 15:00 (17:00) | Loppukilpailu |
Suluissa Suomen aika (EEST)
Tulokset

Joukkueet hyppäsivät kukin kuusi hyppyä.
| Sija | Urheilija | 1>  hyppy | 2>  hyppy | 3>  hyppy | 4>  hyppy | 5>  hyppy | 6>  hyppy | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  Kiina   Cao Yuan / Zhang Yanquan | 56,40 | 55,80 | 89,28 | 93,06 | 92,88 | 99,36 | 486,78 |

| 2 |  Meksiko   Iván García / Germán Sanchez | 51,60 | 50,40 | 87,69 | 95,94 | 92,07 | 91,20 | 468,90 |

| 3 |  Yhdysvallat   David Boudia / Nicholas McCrory | 54,60 | 54,00 | 82,56 | 92,13 | 85,14 | 95,04 | 463,47 |
| 4 |  Yhdistynyt kuningaskunta   Tom Daley / Peter Waterfield | 56,40 | 56,40 | 91,08 | 71,28 | 87,69 | 91,80 | 454,65 |
| 5 |  Kuuba   Jeinkler Aguirre / José Guerra | 54,00 | 51,60 | 81,60 | 80,64 | 89,10 | 93,96 | 450,90 |
| 6 |  Venäjä   Ilja Zaharov / Viktor Minibajev | 52,20 | 52,80 | 84,48 | 84,15 | 88,56 | 87,69 | 449,88 |
| 7 |  Saksa   Patrick Hausding / Sascha Klein | 52,80 | 54,00 | 84,48 | 78,84 | 84,15 | 91,80 | 446,07 |
| 8 |  Ukraina   Oleksandr Horškovozov / Oleksandr Bondar | 52,20 | 51,00 | 83,16 | 75,60 | 82,56 | 88,80 | 433,32 |
Veikko Ström

Veikko Ström (14. heinäkuuta 1915 Hamina – 30. elokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen ekonomi, toimittaja, suomentaja, elokuvakäsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija.
Teoksia

Bolagistit rakastuvat : 1-näytöksinen, 2-kuvaelmainen hupaelma opiskelijain elämästä. Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 137. WSOY 1935
Elokuvakäsikirjoituksia

Herrat ovat herkkäuskoisia 1939
Totinen torvensoittaja 1941 (salanimellä Veikko Syväoro)
R.U.K. - Miehisten miesten koulu, lyhytdokumentti 1941
Suomennoksia

Ad. Gremo : Tuottakaa enemmän ja parempaa maitoa ; suomentanut Veikko Ström ; asiallisesti tarkastanut Torsten Storgårds. Painopalvelu, Helsinki 1946
Otfried von Hanstein : Kleopatra. Versio, Helsinki 1965
Valon pisaroita

| Valon pisaroita Tuure Kilpeläinen & Kaihon Karavaani |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. toukokuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Sampo Haapaniemi
 Tyylilaji: pop rock, iskelmä
 Kesto: 05.55
 Levy-yhtiö: Warner Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 10. (3/2011)
Tuure Kilpeläisen & Kaihon Karavaanin muut julkaisut
| Kysymyksiä sudelle 2006 | Valon pisaroita 2010 | Erämaa 2011 |
Singlet albumilta Valon pisaroita
 ”Valon pisaroita” Julkaistu: 2010  ”Vaeltava aave” Julkaistu: 2010  ”Lohtu” Julkaistu: 2010 (Promo)
Valon pisaroita on Tuure Kilpeläisen neljäs ja Kaihon Karavaanin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 5. toukokuuta 2010. Albumi oli parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalla 10  puoli vuotta julkaisunsa jälkeen. Kilpeläinen pitää joitakin levyn kappaleita laahaavina balladeina.
Albumin sanoitukset noudattivat paljolti iskelmämusiikin perinteisiä teemoja.
Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Tuure Kilpeläinen paitsi Tuulipallo Tuure Kilpeläinen ja Timo Kiiskinen.
Kaihon karavaani saapuu – 0.53
Valon pisaroita – 3.17
Unkarinsyreenit – 4.08
Vaeltava aave – 4.02
Rakkaudella on nälkä – 3.30
Lohtu – 3.01
Heikot ja vahvat naiset – 3.35
Sinä olet vapaa – 3.47
Tuulipallo – 3.54
Musta sulhanen – 3.31
Kanna mukanasi unelmaa – 3.54
Meksikolainen viltti – 4.12
Arvostelut

Nyt.fi:
Soundi:
Aiheesta muualla

Valon pisaroita discogs.com -sivustolla
Sunleif Rasmussen

Sunleif Rasmussen
Sunleif Rasmussen (s. 1961 Sandoy) on färsaarelainen säveltäjä. Hän on muun muassa voittanut Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon sinfoniallaan Oceanic Days vuonna 2002. Hänen musiikissaan ovat esillä hänen kotisaartensa luonnon ja vanhojen laulujen vaikutteet. Rasmussenin tuotantoon lukeutuu orkesteriteoksia, kamarimusiikkia, soolokappaleita, elektroakustisia sävellyksiä sekä kuoromusiikkia.
Rasmussen valmistui Tanskan kuninkaallisesta musiikkikonservatoriosta, jossa hänen opettajiinsa kuului Ib Nørholm. Hän opiskeli lisäksi Norjassa.
Sunlight

|  Sunlight |
| --- | --- |
 Byrne esittämässä kappaletta toisen semifinaalin harjoituksissa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Nicky Byrne
Julkaistu:  12. helmikuuta 2016
Säveltäjä(t):  Nicky Byrne, Wayne Hector, Ronan Hardiman
Sanoittaja(t):  Nicky Byrne, Wayne Hector, Ronan Hardiman
Euroviisutiedot
Vuosi:  2016
Maa:  Irlanti
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  15.
Pisteet semifinaalissa:  46
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Sunlight (suom. Auringonvalo) on irlantilaislaulaja Nicky Byrnen kappale, jolla hän edusti Irlantia Eurovision laulukilpailussa 2016. Se julkaistiin 12. helmikuuta 2016. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Byrne itse, Wayne Hector ja Ronan Hardiman.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa se sai 46 pistettä, jäi sijalle 15 eikä päässyt finaaliin.
Suomen valesairaanhoitajapaljastukset

Valesairaanhoitajatapauksia on paljastunut Suomessa sen jälkeen kun ensimmäiset valelääkäritapaukset tulivat vuonna 2011 julki.
Räikein tapaus on toistaiseksi Salossa vanhustenpalveluyritystä vaimonsa kanssa pitänyt mies, joka paljastui valehoitajaksi marraskuussa 2014. Miestä epäillään yhden vanhuksen murhasta ja anastuksista, jotka hän on tehnyt yhdessä vaimonsa kanssa. Anastuksissa omaisuutta on varastettu useilta vanhuksilta, jotka olivat tehneet sopimuksen hoidosta heidän yrityksensä kanssa.
Veikko Talvi

Veikko Tuomo Talvi (21. kesäkuuta 1911 Valkeala – 9. lokakuuta 2011 Kouvola) oli opetusneuvos, maakuntaliiton johtaja ja kymenlaaksolainen kulttuurivaikuttaja.
Henkilöhistoria

Veikko Talven vanhemmat olivat kaasumestari Tuomo Viljo Talvi, vuoteen 1906 Flaming, ja Hilja Backman. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1939 oli Hilkka Teikari (k. 1940) ja toinen vuodesta 1943 Irja Margareta Saajos (Söderling). Talvi tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1938. Hän työskenteli Kouvolan Sanomien toimitussihteerinä 1939–1941 ja Valkekosken Sanomien toimitussihteerinä 1941–1944 sekä sitten päätoimittajana ja taloudenhoitajana 1944–1945. Kuusankosken työväenopiston johtaja Talvi oli 1946–1951 ja Kymi-yhtiön tiedottaja vuodesta 1951, myöhemmin tiedotus- ja suhdetoimintapäällikkö vuoteen 1974 asti.  Talvi toimi Kymenlaakson maakuntaliiton sihteerinä 1937–1945 ja 1946–1948 ja toiminnanjohtajana 1948–1952. Hän oli myös orkesterinjohtaja Valkeakoskella ja Kuusankoskella ja hänellä oli useita luottamustoimia. Historioitsijana Talvi laati ja toimitti useita Kymenlaaksoon liittyviä teoksia. Opetusneuvoksen arvon hän sai vuonna 1971.