stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syksyn sävel (kappale)
Tausta

Juice Leskisen mukaan kappale kertoo hänen entisestä tyttöystävästään Jaanasta. Jaana jätti Leskisen heidän yhteisellä matkallaan Lontoossa. Leskinen jäi Lontooseen yksin kolmeksi viikoksi, ja hän kirjoitti kappaleen eräänä päivänä Regent’s Parkissa. Se tosin perustuu jo paljon aiemmin tehtyyn lauluun, jota Juice Leskinen ja Max Möller olivat esittäneet yhdessä jo ennen Coitus Int -yhtyeen perustamista. Toisaalla Leskinen on myös kertonut, että kappaleen ”innoittajana” oli hänen ensimmäinen vaimonsa Tarja.
Juice Leskinen ei koskaan osallistunut kappaleella Syksyn sävel -kilpailuun, vaan kappaleen nimi on eräänlainen protesti kilpailua vastaan. Leskisen väitetään tokaisseen, kun ”Marilyn” ei menestynyt kyseisessä kilpailussa, että hän tekee sitten oman Syksyn sävelensä. Hän kysyi kuitenkin Otto Donnerilta, voisiko kappaleelle antaa saman nimen kuin kilpailulle, ja sai myönteisen vastauksen.
Rakenne

Kappale alkaa lyhyellä rumpuintrolla, jonka jälkeen alkaa varsinainen intro. Sen jälkeen tulevat A-osa ja B-osa eli kertosäkeistö. B-osa on kaksiosainen: ensimmäinen osa alkaa sanoin ”En ilosta itke” ja toinen ”Häntä rakastin paljon”. B-osan jälkeen A- ja B-osat toistuvat, minkä jälkeen tulee Petteri Salmisen soittama kitarasoolo, jota on pidetty yhtenä Suomen jäljitellyimmistä. Soolo voidaan jakaa kahteen osaan. Ensimmäinen osa soitetaan melko matalalta hiljaisena. Soolon toinen osa on soitettu korkeammalta ja lujempaa. Vinyylisinglellä kappaleesta kuullaan versio, jossa sooloja on kaksi päällekkäin. Ensimmäisessä osassa päällekkäiset soolot kulkevat stemmoissa, toisessa osassa soolot ikään kuin ”kilpailevat” keskenään. Vielä kappaleen lopuksi tulee B-osan jälkimmäinen puolisko, minkä jälkeen tempo hidastuu, ja laulu päättyy E-molliin.
Juice Leskinen on kertonut, että hän oli kirjoittanut kitarasoolon alkupään nuotteina, mutta antanut loppuosasta Salmiselle ohjeen: ”Tuossa kohtaa pistät sitten hanikat auki. Nyt luukutat niin paljon kun huvittaa.”
Sanoitus

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Elämä on kuolemista on mulle se kaikkein tärkein lause.  Mä olen miettinyt sitä 80-luvulta lähtien, ja ollut siitä eri mieltä: elämä on elämää, kuolema kuolemaa. Tein kerran musiikillisen vastalauseenkin. ”Runoilija”-biisissäni päähenkilö kuuntelee radiosta Juicea ja julistaa, ettei ole syntynyt kuolemaan. Kun WTC-tornit romahtivat mä tosin jouduin muuttamaan mieltäni. Niille Al Qaida -lentäjille elämä tuntui todella olevan kuolemista. | ” |
– Heikki Salo 
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Joskus olen itsekin kokenut rakastumisen niin voimakkaana, että tuntuu kuin jumalatkin uskoisi siihen tunteeseen. Se on käsittämättömän voimakas lause, ja ”Syksyn sävel” mun evankeliumini. Viime viikolla päätin lopulta esittää sen keikalla. Lauloin sen kahdentoista jälkeen yöllä ja melkein itkin. Seuraavana päivänä tuli tekstiviesti: Juice on kuollut. | ” |
– Jippu 
Juice Leskisen sanoituksia tutkineen Lasse Halmeen mukaan ”Syksyn sävelessä” on voimakas jännite myönteisen rakkauden ja surumielisen menetyksen välillä. Laulu kertoo erosta ja ikävästä, mutta samalla myös uudesta ystävästä. Se on haikea, mutta myös lämmin ja odottaa tulevaisuudelta parempaa. Uutta rakastettua pyydetään elämään mukana ikävässä ja kaipauksessa: Ole mulle vähän aikaa hän. Laulu on kuvaus ”ihmisen irrallisuudesta ja eksistentiaalisesta ahdistuksesta”.
Sanoissa on paljon loppusointuja, joiden paikat vaihtelevat. A-osissa rimmaavat keskenään säkeet yksi ja kaksi (askelista – kuolemista), kolmas ja kuudes (hiljaa – viljaa) sekä neljäs ja viides (aamuteelle – kuihtuneelle). Kertosäkeistössä riimejä on vähemmän.
Äänitys

”Syksyn sävel” äänitettiin Finnvoxin studiolla Helsingin Pitäjänmäessä vuonna 1975, ja Juice Leskisen tuotti sen itse. Hänen edellinen yhtyeensä Coitus Int oli juuri hajonnut, joten singleä varten soittajat koottiin erikseen ja se ilmestyi pelkästään Juice Leskisen nimellä. Leskisen mielestä äänitys oli ”aika huono” eikä se vastannut sitä kuvaa, joka hänellä oli Phil Spectorin äänitystavasta.
Singlellä ”Syksyn sävelen” soittivat seuraavat muusikot:
Juice Leskinen – laulu ja akustinen kitara
Jarno Sinisalo – urut, piano ja viulukone
Mikko Alatalo – 12-kielinen akustinen kitara
Juuso Nordlund – basso
Juke Aronen – rummut
Petteri Salminen – sähkökitara
Heikki Silvennoinen – akustinen kitara
Julkaisu ja suosio

”Syksyn sävel” ilmestyi ensimmäisen kerran singlenä vuonna 1975, B-puolenaan ’’Vaimoni on Frankenstein”. Singlen kustansi Love Records.
Kun ”Syksyn sävel” julkaistiin singlenä, se ei aluksi menestynyt, ja sitä on jopa sanottu Juice Leskisen ensimmäiseksi flopiksi. Leskisen mielestä se oli ”huikea moka”. Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan 18. sijalle helmikuussa 1976. Myöhemmin kappaleesta tuli kuitenkin hyvin suosittu. Vuonna 1995 ”Syksyn sävel” sijoittui Radiomafian top 500 -äänestyksessä 69. sijalle. Iskelmä-radion järjestämässä äänestyksessä kaikkien aikojen parhaasta iskelmästä se tuli 12. sijalle. Lasse Halmeen mukaan ”Syksyn sävel” on ”ehkä tunnetuin ja pidetyin Juice Leskisen lauluista”. Juice Leskisen on itse arvellut kappaleen suosion tärkeimmäksi syyksi ”toivokärkimäistä” melodiaa, joka on ”helppo laulaa kapakassa hieman liikuttuneena”.
Vuonna 1981 ”Syksyn sävel” julkaistiin Juice Leskinen Slamin esittämänä Tuuliajolla-kiertueen livealbumilla Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta). Lisäksi kappale on ilmestynyt lukuisilla kokoelmalevyillä. Sen ovat levyttäneet myös monet muut esittäjät, kuten Tapani Kansa. ”Syksyn sävel” on lisäksi julkaistu useissa koulujen musiikkikirjoissa. Juice Leskisen valittujen runojen kokoelmaan Sanataiteilija kävi täällä on otettu mukaan vain kaksi rock-tekstiä, ”Syksyn sävel” ja ”Viidestoista yö”, ja teoksen toimittaja Satu Koskimies on nimennyt ne ”suuriksi lauluiksi”.
Aiheesta muualla

Kappaleen esitys vuodelta 1991 Ylen Elävässä arkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaasan ortodoksinen seurakunta

| Vaasan ortodoksinen kappeliseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  ortodoksisuus
Kirkkokunta:  Suomen ortodoksinen kirkko
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Perustettu:  1862
Lakkautettu:  2021
Liitettiin:  Tampereen ortodoksiseen seurakuntaan
Kirkkoherra:  Aleksej Sjöberg
Pääkirkko:  Vaasan Pyhän Nikolaoksen kirkko
Jäseniä:  1 112 (31.12.2019)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seurakunnan pääkirkkona toimiva Vaasan Pyhän Nikolaoksen kirkko
Vaasan ortodoksinen kappeliseurakunta on entisen Vaasan läänin alueen kattava ortodoksinen seurakunta, jonka jäsenmäärä on noin 1 000. Seurakunnan pääkirkko on Vaasassa sijaitseva Pyhän Nikolaoksen kirkko, joka valmistui vuonna 1862 ja on vihitty käyttöön vuonna 1866. Kirkko on ruotsalaisen arkkitehdin Carl Axel Setterbergin suunnittelema ja se rakennettiin Kasarmintorille kaupungin venäläistä väestöä varten. Kirkon valmistumisvuonna 1862 seurakuntaan nimitettiin ensimmäiseksi kirkkoherraksi Ioann Tihomirov ja tätä vuotta voitaneenkin pitää myös seurakunnan perustamisvuonna. Vaasan ortodoksinen seurakunta liittyi osaksi Tampereen ortodoksista seurakuntaa vuonna 2021 osana Suomen ortodoksisen kirkon hallinnonuudistusta.
Pyhäköt

Vaasan ortodoksisella kappeliseurakunnalla on Pyhän Nikolaoksen kirkon lisäksi neljä tšasounaa, eli rukoushuonetta. Seurakunnan alueella on lisäksi myös yksityisiä rukoushuoneita Korsnäsissä, Lapväärtissä ja Alavudella.
Pyhän Nikolaoksen kirkko, Vaasa
Pyhittäjä Serafim Sarovilaisen rukoushuone, Lapua
Pyhien vanhurskaiden Simeonin ja Hannan rukoushuone, Kokkola
Pyhän profeetta Elian ja Pyhän Annan rukoushuone, Pietarsaari
Jumalanäidin suojeluksen rukoushuone, Seinäjoki
Kirkkoherrat

Vaasan ortodoksisen seurakunnan kirkkoherroina ovat toimineet vuodesta 2006 lähtien
| --- | --- |
Matti Wallgrén (nyk. Oulun metropoliitta Elia): 2006–2014
Ville Kiiveri: 2015–2016
Andrei Sõtšov: 2017–2020
Vuodesta 2021 Vaasan ortodoksisen seurakunnan liityttyä osaksi Tampereen ortodoksista seurakuntaa, kirkkoherroina ovat toimineet
| --- | --- |
Aleksej Sjöberg: 2021 – (Tampereen kirkkoherrana vuodesta 2015)
Aiheesta muualla

Vaasan ortodoksisen seurakunnan kotisivu
Ortodoksinet https://www.ortodoksi.net/index.php/Vaasan_ortodoksinen_seurakunta
Viirinlaakso

Viirinlaakson alue syyskuussa 2021.
Viirinlaakso on osa Klaukkalan taajamaa Nurmijärvellä. Viirinlaakso on tuleva asuinalue Klaukkalan keskustassa, jossa sijaitsee myös Klaukkalan matkakeskus. Viirinlaakso sijaitsee vilkkaan Klaukkalantien varrella, josta kulkee päivittäin noin 16 000 autoa. Vuoden 2017 aikana aloitettiin rakentaminen kunnallistekniikalla ja matkakeskuksella. Alueelle on kaavoitettu paljon liiketilaa, ja olemassaolevien vähittäiskaupan yksikköjen lisäksi liikerakennuksia rakennetaan lisää vähintään 12 900 neliömetriä.
Asuminen > Kerrostalot

Arkkitehtitoimisto kaavaili Luhtajoentiestä bulevardimaista katua, jonka varrella voisi olla kivijalkakauppoja yms. Korkeimpia kerrostaloja oli suunniteltu 9-kerroksisiksi, kuitenkin Nurmijärven vuokra-asunnot Oy sai rakennusluvan 10-kerroksiselle talolle. Siitä tehdään maamerkkimäinen. Kerrostaloja rakennetaan 7. Kolme kerrostaloa Klaukkalantien varteen, ja neljä tulevan Luhtajoentien varteen. Klaukkalantien kerrostalojen rakennus tulee alkamaan toukokuussa 2018, ja suunniteltu valmistuminen on vuonna 2019.
Vaasan palo

Vaasan palo oli 3. elokuuta 1852 syttynyt laaja tulipalo, joka tuhosi suurimman osan Vaasan kaupungista. Tulipalo alkoi Läntisen Pitkänkadun varressa sijainneesta turvepehkuvarastosta. Vaasan 403 talosta tuhoutui 379 taloa ulkorakennuksineen, ja kuusi ihmistä sai palon seurauksena surmansa. Palossa tuhoutuneiden talojen arvoksi on laskettu 290 000 hopearuplaa.
Kaupungin rakennuksista säilyivät hovioikeuden talo (nykyinen Mustasaaren kirkko), rakenteilla ollut lääninhallituksen talo, lääninsairaala, kruununvankila, kruunun viljamakasiini, venäläisen varuskunnan varikkomakasiini ja ruutivarasto, niin sanottu Wasastjernan talo sekä parikymmentä yksityistä puutaloa. Tulipalon seurauksena Vaasan kaupunki määrättiin 1854 uudelleenrakennettavaksi noin seitsemän kilometriä aiemmalta paikaltaan luoteeseen Klemetsön niemelle eli nykyisen Vaasan keskustan paikalle. Carl Axel Setterbergin laatima uusi asemakaava perustui leveisiin puistokatuihin vastaisten kaupunkipalojen ehkäisemiseksi. Kaupunki myös uudelleennimettiin Nikolainkaupungiksi. Kaupungin paloa edeltänyt sijainti tunnetaan nykyisin nimellä Vanha Vaasa.
Teoriat palon aiheuttajasta

Palon aiheutti mahdollisesti vahingossa vöyriläinen torppari Mårten Pehrinpoika Ohls pudottaessaan piipun sytyttämiseen käyttämänsä tulitikun turvepehkuun. Teoria perustuu siihen, että 1900-luvun alussa kirjatun, usean henkilön kautta kulkeneen muistitiedon mukaan joku vöyriläinen olisi tunnustanut vuonna 1853 Vaasan lasaretissa kuolinvuoteellaan lääkäri Mathias Christian Churbergille sytyttäneensä palon tällä tavalla. Churbergin kerrotaan välittäneen tarinan eteenpäin omalla kuolinvuoteellaan vuonna 1865. Vuonna 2006 joukko historiantutkijoita päätteli, että tämä vöyriläinen oli todennäköisesti Ohls, jonka kuolinaika sopii kertomukseen. Vöyriltä markkinamatkalle tullut Ohls olisi ryypännyt kievarissa Vähänkyrön Ojaniemessä, kävellyt sieltä Vaasaan, nukkunut kauppias Aurénin pehkuvarastossa pois humalaansa ja sytyttänyt piippunsa aamulla krapulassa. Palon sytyttyä hän pakeni kaupungista ratsain.
Vaasan maistraatti tutki palon syttymistä heti palon jälkeen elokuussa 1852, mutta ei saanut syyllistä selville. Sytyttäjäksi epäiltiin ensin kahta kauppias Aurénin piikaa ja sitten jotakuta Vöyriltä, koska kauppiaan pihamaalta löydettiin palon jälkeen vöyriläistyyppiset kiesit. Tärkein kuulusteltava oli ensimmäisenä liekit nähnyt Aurénin kauppa-apulainen Gustaf Hoof, jonka mukaan Aurénin talossa ei palon syttymispäivänä ollut ketään matkalaista, ainoastaan palvelusväki.[lähde? ] Yksikään lähes 30 kuulusteltavasta ei maininnut nähneensä paikalta paennutta ratsukkoa, eivät edes epäiltyinä olleet Aurénin alustalaiset.[lähde? ] Lisäksi Hoofin todistuksen perusteella palo olisi alkanut vajan ulkopuolelta. Lehtori Henrik Emanuel ”Manne” Aspelin julkaisi vuonna 1894 Wasa stads historia -teoksessa kuvauksen, jonka mukaan palon olisi aiheuttanut piippunsa kanssa tuhertanut vöyriläinen matkamies, joka hyppäsi pihalla hevosensa selkään ja laukkasi pakoon.
Wasabladet uutisoi 27. elokuuta 1864, että vöyriläinen syytinkimies Johan S. oli kuolinvuoteellaan tunnustanut kirkonmiehelle syyllisyytensä palon syttymiseen. Aikalaiset huhusivat tämän olleen vuonna 1861 kuollut Johan Sundsten, vaikka mainittua kirkonmiestä ei osattu nimetä.
Kirjallisuutta

Ann-Mari Häggman: Vaasan kaupungin palo. Finlands svenska folkmusikinstitut, Vaasa 2002.
Aiheesta muualla

Kansalliskirjasto: Vaasan paloa käsitteleviä lehtileikkeitä vuodelta 1852
80-vuotismuisto. Kun Vaasa paloi, Kansan kuvalehti, 29.07.1932, nro 31, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suure

Suure on jokin mitattavissa tai muuten määritettävissä oleva ominaisuus esimerkiksi matematiikassa tai fysiikassa. Suureen arvo ilmoitetaan usein käyttäen mittayksikköä, joka on sovittu määrä kyseistä ominaisuutta. Jotkin suureet ovat yksiköttömiä, kuten radiaani. Suure ilmoitetaan lukuarvon ja (mitta)yksikön tulona:
Esimerkki: pituus on viisi metriä. 
Tässä pituus on suure, viisi on lukuarvo ja metri on yksikkö.
Arkisia suureita ovat muun muassa seuraavat:
| Mitattava suure | Suureen tunnus | Yksikön nimi | Yksikön tunnus | Selitys |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| pituus | l, s | metri | m | kahden paikan välinen etäisyys (kappaleen pituus tai matkan pituus) |
| massa | m | kilogramma | kg | jonkin esineen, olion tai kappaleen aineen määrä |
| aika | t | sekunti | s | tapahtumien kesto |
| lämpötila | T | kelvin | K | ainemäärän sisältämän lämpöenergian aiheuttama tila |
| lämpötila | T | celsiusaste | °C | ainemäärän sisältämän lämpöenergian aiheuttama tila |
Näistä perussuureista voidaan muodostaa johdannaissuureita: esimerkiksi nopeus on edetty matka tietyssä ajassa. Nopeuden yksikkö on siten m/s (metri sekunnissa) tai km/h (kilometri tunnissa).
Perussuure ja johdannaissuure

Koska eräät suureet voidaan mitata helposti suoraan ja toiset suureet taas useiden mittauksien kombinaatioina, on eräille suureille annettu erityisasema. Perussuureeksi kutsutaan niitä seitsemää suuretta, joista kaikki muut suureet voidaan tavalla tai toisella johtaa. Perussuureiksi on valittu suureet matka, massa, aika, sähkövirta, lämpötila, ainemäärä ja valovoima. Koska perussuureiksi olisi voitu valita muitakin suureita, sovittiin ne yhteisellä sopimuksella (Systeme International d'Unites eli 11. yleinen paino- ja mittakonferenssi) vuonna 1960. Sama sopimus sisälsi myös ehdotukset yksiköiksi, joita kutsutaan siksi SI-yksiköiksi. Perussuureiden yksiköitä voidaan nimittää perusyksiköiksi.
Perussuureista voidaan muodostaa johdannaissuureita. Esimerkiksi suureen nopeus määrittämiseksi mitataan kuljetun matkan pituus ja kulkemiseen käytetty aika. Nopeus voidaan laskea näiden perussuureiden osamääränä
Nopeuden johdannaisyksikkö saadaan saman suureiden määritelmän avulla jakamalla pituuden yksikkö metri ajan yksiköllä sekunti. SI-yksikköjä käyttämällä nopeuden yksikkö on siten m/s (metri sekunnissa). Jos pituus ilmoitetaan muina yksiköissä esimerkiksi jaloissa (tunnus ft), tulee nopeuden yksiköksi ft/s eli "jalkaa sekunnissa". Koska monet johdannaisyksiköt sisältävät useita perusyksiköitä potenssimuodossa, merkitään tai nimetään ne uudelleen muuksi yksiköksi. Esimerkiksi voiman yksikkö on newton, vaikka voima määritellään massan ja kiihtyvyyden tuloksi.
Skalaarisuure ja vektorisuure

Suure voi olla skalaarisuure tai vektorisuure. Skalaarisuureen ja vektorisuureen arvot ilmaistaan lukuarvon ja yksikön tulona. Skalaarisuureella ilmaistaan vain mitattavan ominaisuuden suuruus, kun taas vektorisuurella ilmaistaan sekä ominaisuuden suuruus että suunta. Skalaarisuureita ovat esimerkiksi pituus, lämpötila, massa ja energia. Vektorisuureita ovat esimerkiksi siirtymä, nopeus, voima ja sähkökenttä.
Fysiikassa suureita merkitään myös tunnuksilla. Skalaarisuureen tunnukset kirjoitetaan yleensä normaalein aakkosin, kun vektorisuureiden päälle lisätään viiva tai nuoli (esimerkiksi nopeus  {\bar {v}} tai  {\vec {v}}) tai aakkonen pelkästään lihavoidaan (nopeus  \mathbf {v} ).
Vektorisuureen käsittelytapa riippuu käytettävästä koordinaatistosta. Jos mittauksia tehdään 1-ulotteisessä avaruudessa, esimerkiksi junan kulkua kiskoilla, riittää suunnan ilmaisemiseen suureen etumerkki. Tällöin plus merkitsee suuntaa sovittuun positiiviseen suuntaan ja miinus vastakkaiseen suuntaan. Mikäli mittaukset käsitellään 2-ulotteisessa avaruudessa, valitaan kaksi koordinaattiakselia (yleensä x- ja y-akselit) ja muodostetaan kantavektorit näiden suuntaisiksi. Kantavektorit ovat yksikkövektoreita, joiden pituudet ovat esimerkiksi 1 m tai 1 m/s tai 1 m/s². Kantavektorit olisivat silloin  e_{x}=(1,0)\ {\text{m}}\ \ {\text{ja}}\ \ e_{y}=(0,1)\ {\text{m}}. Voimavektori esitetään näillä merkinnöillä
Laskutoimituksissa merkinnät voivat olla
Kolmannessa ulottuvuudessa käytettäisiin kolmea koordinaattiakselia ja kolmipaikkaista vektoria.
Suureen arvo - lukuarvo ja yksikkö

Jos halutaan viitata suureen arvon osaan, käytetään aalto- ja hakasulkeita. Jos pituuden arvo on  s=20\ {\text{m}}, on pituuden lukuarvo  \{s\}=20 ja pituuden yksikkö on  [s]={\text{m}}. Siten on  s=\{s\}\cdot [s].
Suureiden ja yksiköiden järjestelmät

Tarkemmin suureita ja niiden yksiköitä esitellään kansainvälistä yksikköjärjestelmää käsittelevässä artikkelissa. Siinä esitellään myös vain tieteellisemmässä käytössä olevat suureet.
Mittaustulokset

Suureen arvo on saatu mittaamalla se. Mittaamisen tarkkuutta rajoittaa käytettävän mittavälineen erottelukyky. Jos tiedetään, että etäisyysmittarilla pystytään aina määrittämään etäisyys oikein metrien tarkkuudella, voidaan tulos ilmoittaa sillä yksiköllä  s=1424\ {\text{m}}. Työntömitalla on mahdollista mitata lyhyitä etäisyyksiä kymmenesosan millimetrin tarkkuudella. Sellaisen mittauksen tulos voidaan ilmoittaa
Siinä suureen tulos on ilmoitettu kolmen merkitsevän numeron tarkkuudella.
Jos tiedetään, että mittaamisessa esiintyy virhettä, joka voidaan arvioida, esitetään mittausvirhe suureen arvon yhteyteen. Virheen suuruus voidaan esittää absoluuttisena virheenä. Jos virheen suuruus on  \vartriangle x=1\ {\text{mm}}, voidaan mitattu leveys ilmoittaa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Conversion tables / unit conversion online
Fysikaaliset suureet ja yksiköt (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF) –  kokeiden tietojen käsittelystä ja tarkkuuden määrittämisessä. (210 kB)
Vicente Sardinero

Vicente Sardinero (12. tammikuuta 1937 – 9. helmikuuta 2002) oli espanjalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hän syntyi Barcelonassa ja tulkitsi paitsi useita rooleja oopperassa (mm. Puccinia), myös zarzuelaa. Hänen La Scala -debyyttinsä tapahtui Lucia di Lammermoorissa vuonna 1967.
Sardinero kuoli lähellä Madridia 65-vuotiaana.
Vicente Ramón Hernández Peña

Vicente Ramón Hernández Peña (19. heinäkuuta 1935 – 25. maaliskuuta 2018) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. lokakuuta 1960 ja nimitettiin Caracasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sullectumin titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio del Giudice, jota avustivat José Alí Lebrún Moratinos ja Luis Eduardo Henríquez Jiménez.
28. tammikuuta 1976 Hernández Peña sai nimityksen Trujillon hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja hänestä tuli sen piispa 11. kesäkuuta 1982.
ViewVC

ViewVC (aiemmin ViewCVS) on avoimen lähdekoodin ohjelmisto CVS- ja SVN-versionhallintatiedostojen selaamiseen Internet-selaimella. ViewVC on kirjoitettu Pythonilla, ja sen lisenssi on BSD.
ViewVC-ohjelmistoa käytetään Sourceforge.netissä.
Aiheesta muualla

ViewVC
Suomen paras kuoro (televisio-ohjelma)

| Suomen paras kuoro |
| --- | --- |
 Suomen paras kuoro 2011 logo
Kestoaika:  50 minuuttia
Pääosissa:  Timo Koivusalo Seppo Murto Tomi Metsäketo
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  5. syyskuuta 2009 – 23. huhtikuuta 2011
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  20
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Van Der Media Oy
Suomen paras kuoro oli vuosina 2009 ja 2011 Yle TV2-kanavalla esitetty musiikkiohjelma, jonka suoriin lähetyksiin kilpailemaan ylsi 12 kuoroa. Juontana toimi Timo Koivusalo ja vakiotuomareina Seppo Murto ja Tomi Metsäketo. Jokaisessa jaksossa nähtiin myös yksi vieraileva tuomari.
Ensimmäinen tuotantokausi

Ensimmäinen tuotantokausi alkoi 5. syyskuuta 2009.  Kisan voitti Kuopion Nuorisokuoro ja toiseksi tuli Philomela Helsingistä.
Ensimmäinen tuotantokausi > Kuorot

Sibelius-lukion kamarikuoro, Helsinki
Carmeninae, Turku
Lahden Gospelkuoro, Lahti
Higher Ground Vocals, Helsinki
Philomela, Helsinki
Kuopion nuorisokuoro, Kuopio
Könsikkäät, Helsinki
Äänipäät, Veteli
Pytinki-kuoro, Siikajoki
Grex Musicus, Helsinki
Naiskuoro Viihdepiikkarit, Haukipudas
Aino, Turku
Toinen tuotantokausi

Toinen tuotantokausi alkoi 19. helmikuuta 2011.  Kisan voitti Hankasalmelta kotoisin oleva Voice, toiseksi tuli Ruamjai Jyväskylästä ja kolmanneksi Prima Vista Järvenpäästä.
Toinen tuotantokausi > Kuorot

Ruamjai, Jyväskylä
Prima Vista, Järvenpää
Aventur, Helsinki
Sibelius-lukion kamarikuoro, Helsinki
Rokki Soi, Oulu
Aiolis, Kerava
Teekkarikuoro, Tampere
Voice, Hankasalmi
Espoon Laulu, Espoo
Sekakuoro Kulkuset, Turku
Ruppukuoro, Helsinki
Vanajan Laulu, Hämeenlinna
Aiheesta muualla

Suomen paras kuoro Facebook-sivut [vanhentunut linkki]
View-Master

View-Master Model G, julkaistu vuonna 1962
Alice in Wonderland, Liisa Ihmemaassa, sisältää 3 kiekkoa (21 kuvaa) ja suomenkielisen satulehtisen (16 sivua). Valmistettu Belgiassa.
All Rights Reserved Sawyer's Europe N.V.
View-Master on laite, jolla voidaan katsoa seitsemän paperikiekolla olevaa kolmiulotteista kuvaa. Vaikka sitä nykyään pidetään lasten leluna, sitä se ei aluksi ollut.
View-Masterin keksi William Gruber, Portlandissa asunut urkujen tekijä ja valokuvaaja. Hän jatkokehitteli vanhaa, kolmiulotteisten kuvien katseluun tarkoitettua stereoskooppia käyttämällä uutta Kodachrome-diafilmiä, joka oli juuri tullut markkinoille. View-Master kiekossa on 14 kuvaa, mutta tietenkin vain 7 stereoskooppista kuvaa; kummallekin silmälle on oma erillinen kuvansa, jotta syvyysvaikutelma syntyisi. Stereokuvaus on menetelmä, jossa luodaan 3-D vaikutus kohteesta kuvaparilla.
Gruber tapasi kuvapostikortteihin erikoistuneen Sawyer’s Inc. -yrityksen johtajan Harold Gravesin, joka otti keksinnön innokkaasti vastaan ja View-Master korvasi pian Sawyer’sin postikorttikaupan.
New Yorkin maailmannäyttelyssä View-Master esiteltiin yleisölle ensimmäisen kerran. Sen oli tarkoitus olla vaihtoehto maisemapostikortille, ja sitä myytiin aluksi erityisesti valokuvausliikkeissä, paperikaupoissa ja matkamuistomyymälöissä.
Vuonna 1951 Sawyer’s osti View-Masterin pääkilpailijan nimeltä Tru-Vue. Yritysosto toi mukanaan Walt Disneyn studioiden lisenssioikeudet. Sawyer’s tarttui tilaisuuteen ja tuotti suuren määrän kiekkoja, joissa oli Disney-hahmoja ja kuvia vasta-avatusta Disneylandista.
View-Master valmistettiin aluksi bakeliitista, joka oli ensimmäinen synteettinen muovi (kertamuovi). Vuodesta 1959 runko on tehty kestomuovista.
Vuonna 1952 Euroopan markkinoita varten perustettiin Belgiaan Sawyers Europe -sisaryhtiö. Vuonna 1962 myyntiin tuli eurooppalainen View-Master Mark II -stereokamera.
Lukuisten yritysostojen ja -järjestelyjen (General Aniline & Film Corporation, View-Master International Group, View-Master Ideal Group, Tyco Toys, Mattel) jälkeen View-Masteria myy nykyään lelufirma Fisher-Price.
View-Master-laitteista ja kuvakiekoista on tullut suosittuja keräilyesineitä.
Aiheesta muualla

Official View-Master Site (Arkistoitu – Internet Archive) at Fisher-Price
View-Master Resource