stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Would You

| Would You Maya |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987
 Studio : Finnvox, Helsinki
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: LP-levy (062-1385251)   C-kasetti (262-1385254)
 Tuottaja(t): Maya
 Tyylilaji: pop, poprock, iskelmä, rock, stadionrock
 Kesto: 38.00
 Levy-yhtiö: EMI Finland
 Levymerkki: Parlophone
Mayan (Pave Maijasen) muut julkaisut
| Palava sydän 1985 | Would You 1987 | Maailman tuulet 1987 |
Singlet albumilta Would You
 ”Would You” / ”Gold and Silver” Julkaistu: 1987 (006-1385067)  ”Water” / ”Fever of Loving” Julkaistu: 1987 (006-1385427)
Would You on suomalaismuusikko Pave Maijasen soolouran neljäs studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuodesta 1987. Levy on kokonaan englanninkielinen ja koostuu Maijasen aiemmilta levyiltä tunnetuiksi tulleista kappaleista, jotka käännettiin englanniksi. Tekstejä käänsivät muun muassa Dingo-yhtyeen ”Autiotalo”-kappaleen englanniksi kääntänyt skotlantilainen Joseph ”Joe” Meikle, Wigwam-yhtyeen keulakuva Jim Pembroke ja Tasavallan Presidentti -yhtyeessä vaikuttanut Frank Robson.
Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina. Levyä voidaan pitää nykyään keräilyharvinaisuutena, koska siitä otettiin melko pieni painos ulkomaista promootiota ja kotimaan markkinointia varten.
Taustaa

Pave Maijanen oli 1980-luvun puolivälin tienoilla uransa huipulla ja alkoi harkitsemaan hittiensä testaamista ulkomailla. Lopulta levy-yhtiö EMI ehdotti Maijaselle levyn tekoa. Maijanen ei halunnut torjua tarjousta, koska hän oli saanut vuoden sisään Suomessa kaksi platinalevyä.
Skotlantilainen Joseph ”Joe” Meikle teki syksyllä 1986 käännökset kappaleista ”Lähtisitkö” ja ”Kultaa ja hopeaa” nimillä ”Would You” ja ”Gold and Silver”. Kyseiset kappaleet käännettiin aluksi Maijasen kansainvälistä singledebyyttiä varten. Suomen EMI:n kansainvälisen osaston managerina toimineen Heikki Puhakan mukaan etenkin Saksassa oltiin äärimmäisen kiinnostuneita ”Lähtisitkö”-kappaleen saavuttamasta suosiosta. Samoihin aikoihin julkaistiin maxisingle ”Would You / Gold and Silver”, joka sisälsi uuden version ja remix-version kappaleesta ”Would You”. Single julkaistiin Saksassa, Skandinaviassa, Alankomaissa, Belgiassa ja Itävallassa. Samoihin aikoihin Maijasen taiteilijanimeksi tuli Maya ja päätös kokonaisen albumin teosta varmistui.
Tuotantovaihe ja vastaanotto

Maijanen teki maxisinglen julkaisun aikaan Puhakan kanssa promootiomatkoja Saksaan, jossa kuvattiin muutamia musiikkivideoita lähinnä televisio-ohjelmiin. Samoihin aikoihin tehtiin myös musiikkivideo kappaleesta ”Would You”. Hieman Kaurismäki-tyylisen musiikkivideon ohjasi Juha Karikoski ja videolla esiintyvät Maijasen lisäksi näyttelijät Sakari Kuosmanen, Esko Nikkari ja Rinna Paatso. Maijanen istuu videossa vintage-Mersun ratissa, jonka hän oli lainannut kosketinsoittaja Mikko Rintaselta.
Itse albumia ruvettiin tekemään helmikuussa 1987. Aluksi suunnitelmissa oli kirjoittaa levylle uutta materiaalia, mutta lopulta tyydyttiin kääntämään Maijasen vanhoja hittikappaleita vain englanniksi. Maijanen on myöhemmin kertonut väsyneensä vanhojen kappaleidensa kääntämiseen. Suurimman osan käännöksistä teki Jim Pembroke, mutta mukaan otettiin myös Frank Robsonin jo vuonna 1983 kääntämä ”Black Mercedes -62”.
Kaikki levytysversiot olivat tallella riittävän leveillä nauhoilla, joten niitä voitiin hyödyntää uuden levyn teossa. Maijanen laulaakin kaikki kappaleet alkuperäisnauhojen päälle, mutta vain englanniksi. Ainoastaan Pembroken kääntämä, Palava sydän -albumilta yli jäänyt kappale ”Money Up Front” piti äänittää uudestaan, jonka seurauksena Palava sydän -yhtye koottiin studioon, tosin vain yhden päivän ajaksi. Samalla kappaleen ”Pidä huolta” käännösversio ”Take Care” äänitettiin stadionrockhenkiseen tyyliin. Kappaleen uudessa, jyräävässä sovituksessa on kuultavissa Maijasen ihaileman Bruce Springsteenin vaikutus.
Äänityksien jälkeen Maijanen matkusti Yhdysvaltoihin viemään näytteen Capitol Records -levy-yhtiön johtajalle, joka ei edes suostunut soittamaan nauhaa ja hylkäsi täysin Maijasen ehdotuksen. Kahden viikon matkan jälkeen Maijanen palasi Suomeen miksaamaan albumia Finnvoxin C-studiolle yhdessä T. T. Oksalan kanssa. Soundi-lehden samoihin aikoihin julkaisemassa artikkelissa Maijanen ei ollut enää juurikaan kiinnostunut projektista ja ei olisi halunnut julkaista vanhoja kappaleitaan eri kielellä laulettuna. Vaikka levy masteroitiin digitaalisesti ja Oksala lisäili mehukkaita efektejä, kiinnostusta ulkomaillakaan ei enää juuri ollut. Kansainvälinen läpimurto jäi Maijasella saavuttamatta, mutta hän alkoi kesällä säveltämään uutta musiikkia seuraavalle, suomenkieliselle albumilleen Maailman tuulet.
Kappaleet

Kaikkien kappaleiden sovitukset tehnyt Pave Maijanen salanimellä Maija (M.) Paavonen, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Water – 5.10 (alkup. ”Jano”, säv. M. Paavonen, eng. san. J. Pembroke)
River and Sea – 5.16 (alkup. ”Joki ja meri”, säv. M. Paavonen, eng. san. J. Pembroke)
Midnight Sun – 4.42 (alkup. ”Keskiyön aurinko”, säv. M. Paavonen, eng. san. J. Pembroke)
Scarborough Fair / Canticle – 2.01 (suom. ”Lilja, ruusu ja kirsikkapuu”, säv. & san. P. Simon – A. Garfunkel, sov. M. Johansson)
Would You – 4.08 (alkup. ”Lähtisitkö”, säv. M. Paavonen, eng. san. J. Meikle)
Kappaleet > B-puoli

Gold and Silver – 4.18 (alkup. ”Kultaa ja hopeaa”, säv. M. Paavonen, eng. san. J. Meikle)
Money Up Front – 4.10 (säv. M. Paavonen, eng. san. J. Pembroke)
Black Mercedes -62 – 3.27 (alkup. ”Musta Mercedes -62”, säv. P. Maijanen, eng. san. F. Robson)
Take Care – 3.46 (alkup. ”Pidä huolta”, säv. P. Maijanen, eng. san. J. Pembroke)
Fever of Loving – 5.10 (alkup. ”Palava sydän”, säv. M. Paavonen, eng. san. J. Pembroke)
Tekijät > Muusikot

Maya (Pave Maijanen) – laulu ja taustalaulu, rytmikitara, basso, kosketinsoittimet
Masa Maijanen – basso
Miri Miettinen – rummut
Peter Lerche – soolokitara, akustinen kitara
Jyrki ”Muta” Manninen – soolokitara
Jukka Hakoköngäs ja Seppo Kantonen – kosketinsoittimet
Jone Takamäki – saksofoni
Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet
Tekijät > Tuotanto

T. T. Oksala – äänitys (Finnvox, Helsinki)
T. T. Oksala ja Maya – miksaus ja digitaalinen masterointi (Finnvoxin C-studio)
Sari Poijärvi – valokuva ja kansitaide
Maya – tuottaja
Étienne Capoue

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Étienne Capoue
Syntymäaika: 11. heinäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Niort, Ranska
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 189 cm
Seura
Seura:  Villarreal
Junioriseurat
1997–2002:  Niort
2002–2004:  Chauray
2004–2005:  Angers
2005–2007:  Toulouse
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2013 |  Toulouse | 174 | (13) |
| 2013–2015 |  Tottenham | 24 | (1) |
| 2015–2020 |  Watford | 138 | (9) |
Maajoukkue
| 2012–2013 |  Ranska | 7 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. joulukuuta 2019.
Étienne Capoue (s. 11. heinäkuuta 1988 Niort) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Hän pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana tai puolustajana.
Seuraura

Debyyttinsä Ranskan pääsarjassa Capoue teki Toulousen joukkueessa 8. joulukuuta 2007 kotivoittoon 1–0 päättyneessä ottelussa Lillea vastaan. Avauskautta seuranneena viitenä kautena hän pelasi liigassa joka kausi yli 30 ottelua. Kaudella 2012–2013 hän teki liigassa seitsemän maalia.
Tottenham Hotspur osti Capouen 15. elokuuta 2013 Toulousesta 11 miljoonalla eurolla. Hän pelasi Valioliigassa kahden kauden aikana 24 ottelua ja teki ainoan maalinsa ensimmäisellä kaudella Manchester Cityä vastaan. Heinäkuussa 2015 Capoue siirtyi Watfordiin. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 33 liigaottelua tekemättä maaliakaan, mutta kaudella 2016–2017 hän pelasi 37 liigaottelua ja teki seitsemän maalia, joista neljä kauden viidessä ensimmäisessä ottelussa. Kahtena seuraavana kautena hän teki kumpanakin yhden maalin.
Capoue siirtyi tammikuussa 2022 espanjalaisseura Villarrealiin.
Maajoukkueura

Capoue pelasi Ranskan juniorimaajoukkueissa yli 30 ottelua. Ranskan A-maajoukkueessa hän debytoi 15. elokuuta 2012 ottelussa Uruguayta vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki Ranskan 3–1-voittoon päättyneessä MM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan 11. syyskuuta 2012. Hän on pelannut seitsemän maaottelua, joista viimeisen elokuussa 2013.
Örjan Sandler

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Örjan Sandler vuonna 1968. |  Örjan Sandler vuonna 1968. |  Örjan Sandler vuonna 1968. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 | 10 000 m |  |
Örjan Sandler (s. 28. syyskuuta 1940 Sunne) on ruotsalainen pikaluistelun olympiamitalisti, joka oli lajissaan maailman huippuja 1960-luvun puolivälissä.
Örjan Sandler oli ennen kaikkea 5 000 ja 10 000 metrin pikaluistelija. Kansainvälisen uransa hän aloitti sijoittumalla 13:nneksi vuoden 1964 EM-kisoissa Oslossa.
Urallaan hän osallistui kaikkiaan viisiin olympialaisiin vuosina 1964–1980. Hän aloitti olympiakisauransa Innsbruckissa 1964. Niissä kisoissa hän oli 10 000 metrillä 17., 1 500 metrillä 17. ja 5 000 metrillä 19. Parhaat sijoituksensa hän luisteli Grenoblen olympialaisissa 1968. Niissä Sandler saavutti pronssia 10 000 metrillä. Lisäksi hän oli 5 000 metrillä kuudes ja 1 500 metrillä 10. Sapporon kisoissa 1972 hän oli 5 000 metrillä 14. ja 10 000 metrillä 15. Vuoden 1976 kisoissa Innsbruckissa hän saavutti toiseksi parhaat sijoituksensa, kun hän saavutti 10 000 metrillä viidennen ja 5 000 metrillä kahdeksannen sijan. Viimeisissä olympialaisissaan Lake Placidissa 1980 hän saavutti 10 000 metrillä 14. sijan.
Parhaat EM- ja MM-kisasijoitukset ovat vuoden 1969 MM-kisoista ja vuoden 1975 EM-kisoista. Jälkimmäisissä kisoissa hän otti myös 10 000 metrillä matkavoiton. Viimeisen kerran hän osallistui MM-kisoihin vuonna 1976 Heerenvenissä. Hän kilpaili urheilu-uransa aikana myös kestävyysjuoksussa, pyöräilyssä ja suunnistuksessa.
Urheilu-uransa jälkeen Sandler opiskeli urheilukorkeakoulussa ja työskenteli liikunnan opettajana ja urheilujohtajana Strömsundissa. Urheilu-uraansa Sandler jatkoi myöhemmin triathlonin parissa. Siinä hän menestyi myös kansainvälisesti erittäin hyvin.,
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä: 41,2
1 000 metriä: 1.21,9
1 500 metriä: 2.04,2
3 000 metriä: 4.21,3
5 000 metriä: 7.22,5
10 000 metriä: 15.09,0
William Mapother

| William Mapother |
| --- | --- |
 William Mapother vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  William Reibert Mapother
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1965 (ikä 59) Louisville, Kentucky, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:  Vaarallinen tehtävä II Satimessa Kauna Toinen maailma
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
William Reibert Mapother (s. 17. huhtikuuta 1965 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mapother kävi St. Xavierin lukion syntymäkaupungissaan Louisvillessa. Myöhemmin hän valmistui Notre Damen yliopistosta pääaineenaan englanti ja toimi kolme vuotta opettajana ennen kuin ryhtyi näyttelijäksi. Hän on myös valmistunut Kalifornian Santa Monicassa toimivasta Joanne Baronin ja D. W. Brownin näyttelijäkoulusta.
Mapother on näyttelijä Tom Cruisen serkku ja onkin esiintynyt tämän kanssa viidessä elokuvassa: Syntynyt 4. heinäkuuta (1989), Magnolia (1999), Vaarallinen tehtävä II (2000), Vanilla Sky (2001) ja Minority Report (2002).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Mapother Wikimedia Commonsissa
William Mapother Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
William Mapother Elonetissä.
Yrjö Tyynelä

Yrjö Tyynelä (1. marraskuuta 1907 Impilahti – 15. marraskuuta 1977 Jyväskylä) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Tyynelän vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Tyynelä, aiemmin Feodor Ivanovits Porfiljajeff, ja talollisen tytär Outi Aalto, aiemmin Jevdokija Aleksandrovna Vasiljevna. Hänen puolisonsa vuodesta 1931 oli Edith Esteri Reinikainen. Tyynelä kävi kansakoulun ja yhden talven kestäneen iltakauppakoulun kurssin Sortavalassa, samoin kuin useita liikealan kursseja. Hän oli kauppias Aleks Ignatiuksen kauppa-apulainen Pitkärannassa, Impilahdella ja Sortavalassa 1922–1926, Pitkärannan myymälän hoitaja 1926–1931, Toiminimi Y. Tyynelän omistaja Sortavalassa 1931–1932, Pitkärannassa 1932–1939, Vaajakoskella 1940–1946 ja Jyväskylässä 1946–1949 sekä Tavaratalo Tyynelä Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1949. Tyynelä oli myös Oy Savo-Karjalan Tukkuliikkeen ja Keskon osakas.
Hänellä oli useita liike-elämän luottamustehtäviä. Molempiin sotiin osallistunut Tyynelä oli sotilasarvoltaan reservin kersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1971. Yrjö Tyynelän kuoleman jälkeen Tavaratalo Tyynelän toimitusjohtajana toimi Edith Tyynelä, joka oli siihen asti toiminut Tyynelän kaupallisena johtajana.
Yrjö Tykkyläinen

Yrjö Tykkyläinen (20. heinäkuuta 1925 Eno – 22. elokuuta 2000 Lappeenranta) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Tykkyläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Mikko Tykkyläinen ja emäntä Riitta Alina Tirronen ja puoliso vuodesta 1947 Riitta Nousiainen. Tykkyläinen tuli ylioppilaaksi Nurmijärven yhteiskoulusta 1946 ja valmistui merkonomiksi Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1948. Kauppateknikko hänestä tuli 1953. Tykkyläinen oli Oy Vuoksenniska Ab:n työsuunnittelija Imatralla 1948–1952, Osuusliike Liiton konttoripäällikkö Kotkassa 1952–1953 sekä Lappeenrannan Seudun Osuusmeijerin, vuodesta 1955 Lappeenrannan Ympäristön Osuusmeijeri ja vuodesta 1984 Etelä-Karjalan Osuusmeijeri, konttoripäällikkö 1953–1956 ja toimitusjohtaja 1956–1988.
Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen hän oli  1961–1966, minkä lisäksi hänellä oli useita liike-elämän ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Sotilasarvoltaan Tykkyläinen oli reservin korpraali. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1979.
Yli-Kirjamo

| Yli-Kirjamo |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°31′40″N, 24°51′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  oja Ali-Kirjamoon 
Järvinumero:  35.784.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,4 m  
Rantaviiva:  1,031 km  
Pinta-ala:  5,067 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYli-Kirjamo 
Yli-Kirjamo  on Pirkanmaalla Kangasalla  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,1 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Vesijaon valuma-alueeseen (35.784) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,4 metriä mpy.
Ylösnousemuksen kappeli (Bryssel)

Brysselin ylösnousemuksen kappeli, Statue of Europe
Ylösnousemuksen kappeli (hollanniksi Verrijzeniskapel, ranskaksi Chapelle de la Résurrection) eli Eurooppa-kappeli on ekumeenisesti suuntautunut roomalaiskatolinen kirkko, joka sijaitsee Brysselissä keskellä sitä aluetta, jonne eurooppalaiset instituutiot ovat keskittyneet (ns. eurooppa- tai eurokortteli). Nykyisen kirkon edeltäjä, joka juontaa juurensa 1400-luvulta, sijaitsi Brysselin kaupungin keskustassa, josta se purettiin uuden kaupunkisuunnitelman vuoksi vuonna 1907. Sitä korvaamaan rakennettiin ulkoisesti alkuperäisen näköinen kopio nykyiselle paikalle. Perusteellisen korjaustyön jälkeen vuonna 2001 kirkko sai nykyisen nimensä sekä nykyisen ekumeenisen luonteensa. Kappelin hengellisen toiminnan ohjaaminen on uskottu jesuiittojen sääntökunnalle.
Historia

Rakennuksen historia johtaa vuonna 1455 rakennettuun Ihmeitä tekevän sakramentin kappeliin (Chapelle du Saint-Sacrement de Miracle), joka sijaitsi Brysselin kaupungin keskustassa osoitteessa Rue des Sols/Stuiversstraat. Uuden kaupunkisuunnitelman myötä kappelin oli tehtävä tilaa keskusrautatieasemalle. Alkuperäinen kappeli ja siihen liittyvä nunnaluostari pakkolunastettiin ja purettiin, ja luostarisisaret (Dames de l'adoration perpetuelle) rakennuttivat niistä kopion Van Maerlantstraat -nimiselle kadulle. Tämä uusi kappeli vihittiin käyttöön 14.10.1908. Vuonna 1974 sisaret päättivät myydä luostarin, joka käsitti koko suuren rakennuskompleksin. Nykyisin luostarin entisessä päärakennuksessa sijaitsee Euroopan komission kirjasto ja vierailupalvelun toimitilat. Kappeli myytiin kansainväliselle yhdistykselle, joka toimii Belgian lakien alaisuudessa ja jonka perustajina olivat Euroopan instituutioiden jäsenet, jotka halusivat säilyttää kappelin rukous- ja jumalanpalveluskäytössä. Lukuisilta tahoilta, mm. Euroopan katolisten piispojen konferenssilta, Euroopan kirkkojen konferenssilta, jesuiittojen sääntökunnalta, kuningas Baudouinin säätiöltä sekä Saksan evankeliselta kirkolta, samoin kuin Suomen evankelis-luterilaiselta kirkolta, saatujen varojen avulla kappeli uudistettiin perusteellisesti vuosina 1999-2000. Belgian roomalaiskatolinen arkkipiispa, kardinaali Godfried Danneels toimitti virallisen uuden kirkon vihkimisen 25. syyskuuta 2001.
Arkkitehtuuri

Kappelin uusrenessanssia edustava ulkoasu pysyi muuttumattomana, mutta sisäosat uudistettiin täysin, suunnittelusta vastasi brysseliläinen arkkitehtitoimisto Marionex Architects. Nykyisin rakennuksessa on neljä kerrosta. Kappeliin tullessaan vierailija astuu ensimmäiseksi tilavaan eteisaulaan, jossa järjestetään tapaamisia ja taidenäyttelyitä. Kellarikerroksessa on krypta, joka on varattu hiljaiseen rukoukseen. Kullattu risti on belgialaisen kuvanveistäjä Philippe Denisin työtä. Kirkkosali sijaitsee toisessa kerroksessa, sinne pääsee sekä portaita pitkin että hissillä. Kirkko menetti uudistuksessa alkuperäisen sisätilojensa korkeuden, joten tarvittiin myös uudet ikkunat. Ikkunat on suunnitellut wieniläinen taiteilija Thomas Reinhold ja ne on valmistettu Schlierbachin luostarin työpajalla Ylä-Itävallan osavaltiossa, Itävallan kaikkien yhdeksän osavaltion rahoituksella. Sivuikkunoiden teemoina ovat luominen, inkarnaatio, palava pensas ja helluntai, julkisivun ikkuna puolestaan kuvaa ylösnousemusta. Lehterillä sijaitsevat urut on lahjoittanut Saksan evankelinen kirkko ja ne on tehty Etienne Debaisieux’n urkuvalmistamolla. Rakennuksen ylimmässä kerroksessa on kokoushuone ja toimistotiloja, jotka eivät näy kappelin ulkopuolelta.
Hengellinen lähestymistapa ja nykyinen toiminta

Ylösnousemuksen kappeli ei ole alueseurakunnan kirkko. Erityisen sijaintinsa vuoksi – lähellä sekä liike-elämän keskusta että Euroopan instituutioita, kuten Euroopan neuvostoa, Euroopan parlamenttia ja Euroopan komissiota – se tarjoaa monien ihmisten työpaikkoihin liittyen keskustelu-, tapaamis- ja rukouspaikan. Sen vuoksi kappeli on auki erityisesti arkipäivisin. Kappelissa on tarjolla laaja kirjo jumalanpalveluksia, joissa otetaan huomioon kristillisten kirkkokuntien, kielten ja kansallisuuksien moninaisuus kävijäkunnan joukossa. Kappelissa pidetään kuukauden ensimmäinen ja kolmas sunnuntai roomalaiskatolinen nuorten iltamessu, joka toteutetaan useammalla kielellä. Kappelia käyttävät säännöllisesti myös Suomen evankelis-luterilainen kirkko (Benelux-maiden suomalainen merimieskirkko) ja Brysselissä asuvien liettualaisten roomalaiskatolisten yhteisö. Koska kappeli sijaitsee Euroopan unionin toimistojen läheisyydessä, sitä käytetään myös EU-virkamiesten hää-, kaste- ja muistojuhlissa. Kappelin toimintaa ohjaa johtoryhmä, johon kuuluu sekä sääntökuntiin kuuluvia että maallikkoja, jotka toimivat vapaaehtoispohjalta. Säännöllisten arkipäivän aamurukoushetkien lisäksi kappelissa järjestetään roomalaiskatolisia, luterilaisia ja ortodoksisia jumalanpalveluksia tai hartaushetkiä. Nämä ovat pääsääntöisesti lounasaikaan, englannin ja ranskan kielillä.[lähde? ]
Kappelissa järjestettäviin tilaisuuksiin mahtuu 130 ihmistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chapelle de la Résurrection
krypta
Zográfoun metroasema

| Zográfou> Ζωγράφου |
| --- | --- |
 Zográfoun metroaseman rakennuspaikka.
 Ateenan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   Linja 4
Sijainti:  37°58′38″N, 23°46′16″E
Paikkakunta:  Zográfou, Keski-Ateena, Attika, Kreikka
Zográfoun metroasema (kreik. Ζωγράφου eli Σταθμός Ζωγράφου, Stathmós Zográfou) on Ateenan metron rakenteilla oleva asema linjalla 4 (oranssi). Se sijaitsee Zográfoun kaupungissa Ateenan itäpuolella.
Aseman lähellä sijaitsevat muun muassa Alexandrísin aukio (Plateía Alexandrí), Zográfoun kunnallinen stadion (Dimotikó Stádio Zográfou) ja Zográfoun huvila (Víla Zográfou) sekä Pyhän Theraponin (Ágios Therápontas) ja Pyhän Georgioksen (Agios Geórgios) kirkot. Seuraava asema lounaaseen on Ilísia ja pohjoiseen Goudí.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zográfoun metroasema Wikimedia Commonsissa
Ateenan metro
| --- | --- |
Linja 1:   Pireus  Fáliro  Moscháto  Kallithéa  Távros - Elefthérios Venizélos  Petrálona  Thiseío  Monastiráki  Omónoia  Viktória  Attikí  Ágios Nikólaos  Káto Patísia  Ágios Elefthérios  Áno Patísia  Perissós  Pefkákia  Néa Ionía  Irákleio  Eiríni  Neratziótissa  Maroúsi  KAT  Kifisiá 
Linja 2:   Anthoúpoli  Peristéri  Ágios Antónios  Sepólia  Attikí  Stathmós Larísis  Metaxourgeío  Omónoia  Panepistímio  Sýntagma  Akrópoli  Syngroú-Fix  Néos Kósmos  Ágios Ioánnis  Dáfni  Ágios Dimítrios - Aléxandros Panagoúlis  Ilioúpoli - Grigóris Lamprákis  Álimos  Argyroúpoli  Ellinikó 
Linja 3:   Dimotikó Théatro  Pireus  Maniátika  Níkaia  Korydallós  Agía Varvára  Agía Marína  Aigáleo  Elaiónas  Kerameikós  Monastiráki  Sýntagma  Evangelismós  Mégaro Mousikís  Ampelókipoi  Panórmou  Katecháki  Ethnikí Ámyna  Cholargós  Nomismatokopeío  Agía Paraskeví  Chalándri  Doukíssis Plakentías  Pallíni  Paianía-Kántza  Koropí  Aerodrómio 
Linja 4:   Álsos Veḯkou  Galátsi  Elikónos  Kypséli  Dikastíria  Alexándras  Exárcheia  Akadimía  Kolonáki  Evangelismós  Kaisarianí  Panepistimioúpoli  Ilísia  Zográfou  Goudí