stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metapontionin teatteri
Rakennusvaiheet

Vaihe I
Teatterin paikalla on ollut jonkinlainen rakennus jo arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Sitä on arveltu jonkinlaiseksi oikeusistuimen rakennukseksi tai ikriaksi. Paikalle rakennettiin jonkinlaista istuinpengerrystä 500-luvun eaa. alkupuolella, ja siitä tehtiin ekklesiasterion. Rakennuksen koko tässä vaiheessa oli noin 20 x 30 metriä.
Vaihe II
500-luvun eaa. puolessa välissä rakennus sai monumentaalisemman muodon. Rakennuksen keskiössä oli nyt suorakulmiomainen alue kooltaan noin 12,8 x 19,1 metriä. Lyhyemmillä sivuilla oli sisäänkäynnit, joiden leveys oli noin 7,5 metriä. Neliömäisen alueen sivuilla oli maapenkereet kokousyleisöä varten. Niitä tuki noin kaksi metriä korkea tukimuuri. Katsomon penkit olivat puiset. Katsomo oli jotakuinkin ellipsin muotoinen, koska keskiosan suorakulmiomainen alue ei ollut neliö, mutta silti ulkosivulta rakennus oli pyöreä, halkaisijaltaan noin 62 metriä.
Vaihe III
Rakennelmaa muutettiin noin 500–475 eaa. Tukimuuri korotettiin kolmimetriseksi ja katsomo muutettiin jyrkemmäksi. Samalla osa penkkiriveistä tehtiin kivestä. Tässä vaiheessa rakennus oli saman kokoinen kuin vaiheessa II. Ekklesiasterioniin mahtui suurimmillaan noin 7 500–8 000 henkeä. Tästä on päätelty, että rakennus on todennäköisesti ollut liian suuri pelkästään kansankokouksen käyttöön, joten sen on arveltu olleen jo varhaisemmassakin vaiheessa myös muussa käytössä, kuten teatterina.
Rakennus vaikuttaa jääneen pois käytöstä klassisella kaudella 300-luvun eaa. alkupuolella, ja sen kivipenkit poistettiin.
Vaihe IV
Klassisen ja hellenistisen kauden taitteessa noin vuonna 325–300 eaa. rakennus uusittiin kokonaan ja muutettiin teatteriksi, tekemällä suorakulmaisesta rakennelmasta tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus. Katsomo muodostettiin edelleen samalla tavalla kuin aikaisemminkin tukimuurin tukemasta maapengerryksestä. Orkhestra oli puoliympyrän muotoinen, ja sen takana oli näyttämörakennus. Teatterivaiheessa rakennuksen katsomoon mahtui noin 6 500 henkeä.
Teatteri vaikuttaa jääneen keskeneräiseksi. Osa siitä rikkoutui 200-luvulla eaa., jonka jälkeen sitä on korjailtu jonkin verran. Lopulta teatteri muutettiin jonkinlaiseksi linnoitukseksi sulkemalla sen sisäänkäynnit, mikä liittynee kaupungin loppuvaiheen sotiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metapontionin teatteri Wikimedia Commonsissa
Teatterin uudelleenpystytettyä seinämää.
Messina

| Messina |
| --- | --- |
 Messinan kaupunki ja satama ilmasta.
 lippu:  vaakuna
 Sijainti Messinan metropolikaupungissa.
 Messina
 Koordinaatit: 38°11′N, 15°33′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Sisilia
Metropolikaupunki:  Messina
Väkiluku (31.12.2015):  238 439
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Messina (sisiliaksi Missina, lat. Messana) on Sisilian kolmanneksi suurin kaupunki Italiassa Messinansalmen rannalla. Se on Messinan metropolikaupungin pääkaupunki. Messinan asukasluku on noin 238 000.
Messina on merkittävä kauppa- ja satamakaupunki. Sen satama on merkittävä sekä Manner-Italiaan suuntautuvan laivaliikenteen että muun muassa sitrushedelmien viennin ansiosta. Messinassa on tekstiili-, huonekalu- ja kemianteollisuutta.
Maantiede

Messina sijaitsee Sisilian saaren Manner-Italiasta eli Apenniinien niemimaasta erottavan Messinansalmen rannalla lähellä saaren koilliskärkeä. Kaupungissa on luonnonsatama, jota suojaa sirpin muotoinen niemi. Etäisyys Messinasta Palermoon on noin 224 kilometriä ja saaren koilliskärkeen noin kymmenen kilometriä. Messinansalmen toisella puolella sijaitsee Reggio di Calabrian kaupunki.
Historia > Antiikki

Messina perustettiin kreikkalaisena siirtokuntana joskus vuoden 735 eaa. jälkeen. Sen alkuperäinen nimi oli Zankle (”Sirppi”), mikä viittasi kaupungin satamalahtea suojaavan niemen muotoon. Noin vuonna 488/487 eaa. kaupungille annettiin uusi nimi Messene (doorilaisittain Messana) Kreikan Messenen mukaan.
Kaupunki sijaitsi keskeisellä paikalla merenkulun kannalta ja hallitsi Sisilian ja Italian välistä salmea, minkä ansiosta se nousi kukoistavaksi merenkulku- ja kauppakaupungiksi. Kaupunki hallitsi salmea 400-luvun eaa. alkupuolelle, jolloin herruus siirtyi Rhegionille. Se säilyi kuitenkin merkittävänä ja kukoistavana läpi koko antiikin ajan. Hellenistiseltä kaudelta lähtien Messeneä asuttivat mamertiinit. Kaupunki tuli Rooman vallan alle ensimmäisen puunilaissodan (264–241 eaa.) myötä. Rooman kansalaisoikeudet kaupunkilaiset saivat noin vuonna 36 eaa.
Historia > Myöhempi historia

Kaupunki säilyi keskeisen sijaintinsa ansiosta merkittävänä läpi keskiajan. Saraseenit valtasivat sen vuonna 843.
Messina tuhoutui lähes kokonaan voimakkaassa vuoden 1908 maanjäristyksessä. Järistyksessä kuoli eri arvioiden mukaan 75 000–200 000 ihmistä. Siellä on kuitenkin säilynyt yliopisto vuodelta 1548 ja katedraali 1100-luvulta. Antiikin aikaisia jäänteitä kaupungissa ei ole säilynyt.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Città di Messina (Arkistoitu – Internet Archive). Messinan kaupungin sivusto. (italiaksi)
Città Metropolitana di Messina (Arkistoitu – Internet Archive). Messinan metropolikaupungin sivusto. (italiaksi)
Università degli Studi di Messina. Messinan yliopiston sivusto. (italiaksi)
Messinan metropolikaupunki
Acquedolci | Alcara Li Fusi | Alì | Alì Terme | Antillo | Barcellona Pozzo di Gotto | Basicò | Brolo | Capizzi | Capo d’Orlando | Capri Leone | Caronia | Casalvecchio Siculo | Castel di Lucio | Castell’Umberto | Castelmola | Castroreale | Cesarò | Condrò | Falcone | Ficarra | Fiumedinisi | Floresta | Fondachelli-Fantina | Forza d’Agrò | Francavilla di Sicilia | Frazzanò | Furci Siculo | Furnari | Gaggi | Galati Mamertino | Gallodoro | Giardini-Naxos | Gioiosa Marea | Graniti | Gualtieri Sicaminò | Itala | Leni | Letojanni | Librizzi | Limina | Lipari | Longi | Malfa | Malvagna | Mandanici | Mazzarrà Sant’Andrea |  Merì | Messina | Milazzo | Militello Rosmarino | Mirto | Mistretta | Mojo Alcantara | Monforte San Giorgio | Mongiuffi Melia | Montagnareale | Montalbano Elicona | Motta Camastra | Motta d’Affermo | Naso | Nizza di Sicilia | Novara di Sicilia | Oliveri | Pace del Mela | Pagliara | Patti | Pettineo | Piraino | Raccuja | Reitano | Roccafiorita | Roccalumera | Roccavaldina | Roccella Valdemone | Rodì Milici | Rometta | San Filippo del Mela | San Fratello | San Marco d’Alunzio | San Pier Niceto | San Piero Patti | San Salvatore di Fitalia | San Teodoro | Sant’Agata di Militello | Sant’Alessio Siculo | Sant’Angelo di Brolo | Santa Domenica Vittoria | Santa Lucia del Mela | Santa Marina Salina | Santa Teresa di Riva | Santo Stefano di Camastra | Saponara | Savoca | Scaletta Zanclea | Sinagra | Spadafora | Taormina | Terme Vigliatore | Torregrotta | Torrenova | Tortorici | Tripi | Tusa | Ucria | Valdina | Venetico | Villafranca Tirrena
Messinan katedraali.
Messinan satama.
Jukka-Pekka Metsola

Jukka-Pekka Metsola (s. 13. toukokuuta 1964 Tampere) on suomalainen judoka, jonka suurimmat menestykset tulivat 1980-luvulla.
Metsolan varsinainen kansainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 1987, kun hän voitti British Judo Openin 78 kg:n sarjan 1987. Seuraavana vuonna hän oli mitaleilla kaikissa kansainvälisissä kilpailuissa, joihin hän osallistui ennen Soulin olympialaisia, kuten World Masters Russelsheim, Tournoi de Paris ja British Judo Open London. Soulin olympialaisissa 1988 hän voitti 78-kiloisissa kolme ottelua ja neljännessä ottelussa hävisi virheellisen tuomarituomion päätteeksi sijoittuen jaetulle 7. sijalle . Keväällä 1989 Metsola reväytti olkapäänsä, jolloin olkapään ulkokierjäjä katkesi, joka johti olkapääleikkaukseen. Tämän seurauksena olkapäästä tuli liikerajoitteinen ja judoura hiljeni.
Metsola edusti seuratasolla Tampereen Fusegia vyötasolla 5. dan. Judouransa aikana Metsola sai kunniamaintana Suomen judokan tittelin vuosina 1984 ja 1987 sekä pääsi osaksi Suomen judon Hall of Famea vuonna 2018.
Judouransa päätteeksi Metsola työskenteli Suomen Judon päävalmentajana vuosina 2004-2008. Päävalmentajakautensa päätteeksi Metsola palasi palomieheksi, jossa marraskuussa 2008 sai aivoverenvuodon kesken työtehtävän, jonka seurauksena Metsola toispuolihalvaantui.
Jukka-Pekka Metsolan mainittavimmat saavutukset:
Nuorten sarjassa:
SM kultaa vuosina -78, -79, -80, -83 ja -84
Pohjoismaiden mestaruus kultaa vuonna -83
EM-kisoissa 3. sija vuonna -83
Miesten sarjassa:
SM kultaa vuosina -87, -88 ja -90 ja SM-kilpailuiden joukkuekategoriassa kultaa vuosina -84, -85, -86, -87 ja -88
Finlandia Cupissa kultaa vuosina -86 ja -89
Pohjoismaiden mestaruus kultaa vuosina -84 ja -90
Skandinavia Open kultaa vuosina -85 ja -88
Ruotsin avoin kultaa vuosina -86, -87 ja -88
British Open kultaa vuonna -87 ja pronssia vuonna -88
Saksan avoimessa pronssia vuonna -88
Saksan avoimessa pronssia vuonna -88 ja 5. sija vuonna -89
World Cup (Itävalta) hopeaa vuonna -86
EM-kilpailuissa 7. sija vuonna -88 ja 5. sija vuonna -89
Soulin Olympiakisat vuonna -88 7. sija
Soulin MM-kilpailut vuonna 1985 7. sija
Veteraanien (alle 40-v) maailmanmestaruus kulta
Kunniamaininnat:
Valittu vuoden judokaksi vuonna -84 ja -87
Valittu Suomen Judon Hall of Famen 13. jäseneksi vuonna 2018
Metsäkansan kirkko

| Metsäkansan kirkko |
| --- | --- |
 Metsäkansan kirkko kesällä 2012.
Sijainti:  Aaltosentie, Metsäkansa, Valkeakoski
Koordinaatit:  61°14′10.7″N, 023°52′31.8″E
Seurakunta:  Sääksmäen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1938
Suunnittelija:  Jaakko Tähtinen
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Metsäkansan kirkon sankarihaudat
Metsäkansan kirkko on Valkeakosken Sääksmäen Metsäkansan kylässä sijaitseva suorakaiteinen rapatusta tiilestä 1938 rakennettu pitkäkirkko. Kirkon alttarisyvennys erkanee kuoripäädystä runkohuonetta kapeampana. Toiselta pitkältä sivulta taas ulkonee matala siipirakennus ja sisäänkäynnin päätyharjalla on isokokoinen kattoratsastaja. Korkeat ikkunat ovat kaaripäätteiset lukuun ottamatta alttarisyvennyksen sivuikkunaa. Ulkokatot ovat satulakattoja, sisällä on puinen taitekatto. Kirkon lahjoitti ja rakennutti synnyinkyläänsä vuorineuvos Emil Aaltonen. Kirkon suunnitteli tamperelainen arkkitehti Jaakko Tähtinen. Aaltonen lahjoitti myös kirkon urut, alttaritaulun ja erillisen kellotapulin kellot. Kirkon hankkimista varten perustettu rukoushuoneyhdistys lahjoitti kirkon seurakunnalle 1972. 11-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas 1939, alttaritaulu on jäljennös Bartolomé Esteban Murillon Neitsyt Mariaa ja Jeesus-lasta esittävästä maalauksesta.
Metalloseenit

Metalloseenien yleinen rakenne. M tarkoittaa metallikationia.
Nikkeloseenia
Metalloseenit ovat organometalliyhdisteitä, joissa metallikationi on koordinoitunut kahden syklopentadienyyliligandin π-orbitaalien elektroneihin. IUPAC:n määritelmän mukaan termi metalloseeni on varattu yksinomaan yhdisteille, joissa metalliatomi on koordinoitunut kahden vastakkaisen syklopentadienyyliligandin väliin. Termiä käytetään usein myös muista analogisista johdannaisista. Monilla metalloseeneilla on käyttöä muun muassa polymeeriteollisuudessa katalyytteinä.
Metalloseenien rakenne

Tyypillisin metalloseenien rakenne on niin kutsuttu sandwich-rakenne, jossa metallikationi on koordinoitunut kahden tasomaisen syklopentadienyyliligandin väliin ja ligandien haptisuus on 5. Tällaisia ovat esimerkiksi 8. ryhmään kuuluvien raudan, ruteniumin ja osmiumin metalloseeniyhdisteet, ferroseeni, rutenoseeni ja osmoseeni. Näissä yhdisteissä on 18 sitoutumiseen osallistuvaa elektronia, ja rakenne on hyvin stabiili, koska kaikki sitovat molekyyliorbitaalit ovat miehitettyjä. 9. ja 10. ryhmän metalloseeneilla, kuten kobolttoseenilla ja nikkeloseenilla on yksi tai kaksi elektronia hajottavilla orbitaaleilla, ja tämän vuoksi ne ovat paramagneettisia ja huomattavasti esimerkiksi ferroseenia reaktiivisempia. Sandwich-rakenteesta tunnetaan myös muunnoksia, joissa metallikationit ja syklopentadienyyliligandit ovat kerroksittain. Suurimmat tällaiset rakenteet ovat kuusikerroksisia.
4.–7. ryhmän siirtymämetalleilla on käytössään metalloseenikomplekseissa vähemmän kuin 18 elektronia, ja tämän vuoksi esimerkiksi vanadoseeni, kromoseeni ja manganoseeni muodostavat polymeerejä, joissa metalliatomi sitoutuu kahden syklopentadienyyliligandin kahteen atomiin ja yhden ligandin kolmeen atomiin. Kahden syklopentadieeniligandin haptisuus on siis 2 ja yhden 3. Eräät näiden ryhmien metalleista pystyvät sitoutumaan myös yhteen, kahteen tai kolmeen muuhun ligandiin kahden syklopentadienyyliligandin lisäksi. Näiden kompleksien rakenteessa syklopentadienyylirenkaat eivät ole kohdakkain vaan rakenne on taipunut. Tällaisia metalloseeneja ovat muun muassa titanoseenidikloridi ja vanadoseenidikloridi ja monet zirkonoseenijohdannaiset.
Valmistus ja käyttö

Metalloseeneja valmistetaan usein metallin kloridisuolan ja syklopentadieenin suolan kuten syklopentadienyylinatriumin tai syklopentadienyylitalliumin välisellä reaktiolla. Syklopentadienyylitalliumin etuna on ilmankestävyys, mutta haittapuolena sen suuri myrkyllisyys. Metalloseeneja voidaan valmistaa myös niin kutsutuista ”half-sandwich”-yhdisteistä, joissa metalliatomi on sitoutunut yhden syklopentadienyyliilgandin lisäksi muihin ligandeihin ja yhdiste reagoi syklopentadienyylijohdannaisen esimerkiksi bromisyklopentadieenin kanssa metalloseeniksi. Kolmas valmistustapa on syklopentadieenin ja metalliyhdisteen välinen reaktio.
Metalloseenijohdannaiset ovat laajasti käytettyjä katalyyttejä polymeeriteollisuudessa. Erityisesti titanoseenijohdannaisia, joita kutsutaan Ziegler–Natta-katalyyteiksi käytetään huomattavissa määrin polyeteenin, isotaktisen polypropeenin ja syndiotaktisen polystyreenin valmistukseen. Metalloseenikatalyyttejä käytetään myös syklisten alkeenien, kuten syklopenteenin ja norborneenin polymeroimiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Metalloseenit Wikimedia Commonsissa
Kolmikerroksinen nikkeloseenijohdannainen
Manganoseenin rakenne
Titanoseenidikloridi on esimerkki metalloseenijohdannaisesta, jonka rakenne on taipunut.
Metron

Metron (m.kreik. μέτρον) on antiikin kreikkalaisten runomittojen perusyksikkö, joka vastaa runojalkaa tai koostuu useammasta jalasta.
Kreikkalaisessa metriikassa ajan perusyksikkö on mora (mon. morai, lat. morae). Lyhyt tavu  on kestoltaan yhden moran ja pitkä tavu  kaksi moraa. Yli kolmen moran pituisista tavuyhdistelmistä voi muodostaa runojalkoja. Kreikkalaisessa metriikassa runojalkoja ei kuitenkaan yleensä käytetä, vaan sen sijaan puhutaan metroneista. Metron vastaa yleensä runojalkaa, mutta jambin, trokeen ja anapestin tapauksessa muodostuu kahdesta jalasta.
Metroneita

Kreikkalaisen runouden tavallisimmat metronit niiden runojalkojen pituuksien mukaan ovat:
3 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
jambi  (kaksi jambijalkaa)
trokee  (kaksi trokeejalkaa)
tribrakhys
4 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
daktyyli
spondee
anapesti  (kaksi anapestijalkaa)
amfibrakhys
5 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
bacchaeus
creticus
paion  tai  tai  tai
6 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
khoriambi
ionicus a minore
ionicus a maiore
molossus
7 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
epitriitti  tai  tai  tai
8 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
dokhmius
Otto Metsänen

Otto Akselinpoika Metsänen (14. marraskuuta 1884 – 17. toukokuuta 1918) oli mouhijärveläinen työmies ja kunnan punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän syyllistyi miehineen ainakin yhteen murhaan, nimittäin Karkun suojeluskunnan päällikön Roope Aunion ampumiseen. Sodan lopussa hän pakeni neljän esikuntaansa kuuluneen miehen kanssa Mikkeliin, missä he jäivät lopulta kiinni eräästä syrjäisestä torpasta kesken saunomisen. Kaikki viisi tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Mikkelissä toukokuussa. Ampumisesta uutisoitiin muun muassa Uudessa Suomettaressa.
Metoksikloori

| Metoksikloori |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-metoksi-4-[2,2,2-trikloori-1-(4-metoksifenyyli)etyyli]bentseeni
CAS-numero:  72-43-5
PubChem CID:  4115
SMILES:  COC1=CC=C(C=C1)C(C2=CC=C(C=C2)OC)C(Cl)(Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C16H15Cl3O2
Moolimassa:  345,63 g/mol
Sulamispiste:  89 °C
Tiheys:  1,41 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Metoksikloori (C16H15Cl3O2) on aromaattinen organoklooriyhdiste. Ainetta on käytetty kasvinsuojelussa hyönteismyrkkynä. Aineen käyttö Euroopan unionin alueella kiellettiin vuonna 2002.
Ominaisuudet

Huoneenlämmössä metoksikloori on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin.
DDT:n tavoin metoksikloori on umpieritysjärjestelmän toimintaa häiritsevä aine ja sen myrkyllisyys hyönteisille perustuu hormonitoiminnan häiritsemiseen. Sen aktiivisia metaboliitteja ovat eläimissä muodostuvat hydroksyloidut johdannaiset. Nisäkkäille se ei ole erityisen myrkyllinen, ja sen LD50-arvo on esimerkiksi kaneille suun kautta yli 6 g/kg. Metoksikloorille altistuminen voi vaurioittaa maksaa, munuaisia ja keskushermostoa. DDT:hen verrattuna metoksikloori biohajoaa luonnossa nopeammin, mutta voi silti kertyä ravintoketjussa.
Valmistus ja käyttö

Metoksiklooria valmistetaan kondensoimalla kloraalia ja anisolia. Katalyyttinä reaktiossa toimii rikkihappo.
Metoksiklooria on käytetty useiden tuhohyönteisten kuten koiden, kehrääjien ja mittarien hävittämiseen. DDT:lle vastustuskykyiset hyönteiset ovat usein vastustuskykyisiä myös metoksikloorille.
Metsämaan vaakuna

Metsämaan vaakuna (1964–1975)
Metsämaan vaakuna oli Metsämaan kunnan tunnus ja puhuva vaakuna.
Vaakunan selitys kuuluu  ”punaisessa kentässä yläreunaltaan kuusikoroinen hopeahirsi.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Metsämaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 20. joulukuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. huhtikuuta 1964.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1976, kun Metsämaa yhdistyi Loimaan maalaiskuntaan.
Metsolan koulu (Jalasjärvi)

Metsolan koulu on noin 60 oppilaan alakoulu Kurikassa, entisen Jalasjärven kunnan Jokipiin kylässä, valtatie 3:n varrella. Koulunjohtajana toimii Arto Putkonen. Koulu aloitti toimintansa kansakouluna vuonna 1920.
Historiaa

Metsolan kansakoulu alkoi vuonna 1904 aloittaneen Harrin koulun jälkeen toisena kouluna Jalasjärven Kurikan puoleisissa kylissä. Metsolaa kävivät Jokipiin, Paidannevan, Kettukylän ja Kivistön lapset. Koulutaloksi ostettiin nimismies Petterssonin leskeltä entinen kruununvoudin virkatalo. Ensimmäinen opettaja oli Multialta tullut Edvard Lemponen, joka työskenteli Metsolan koulussa kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1951. Hänen vaimonsa Signe opetti tyttöjen käsitöitä koko tämän ajan. Vuonna 1926 alkaneen alakoulun ensimmäinen opettaja oli Siiri Autionmäki ja hänen jälkeensä Rauha Kataja.
Uusi kivinen koulurakennus valmistui samalle tontille kolmostien varteen vuonna 1953. Samoihin aikoihin uusiksi opettajiksi tulivat aviopari Kalle ja Martta Keskinen sekä kolmanneksi Ritva Kangas (myöhemmin Kalliokoski), kunnes oppilasmäärä väheni niin että syksyllä 1957 palattiin kahden opettajan malliin. 1960-luvun alussa aloitti uusi opettajapariskunta, Veli-Matti ja Hilkka Rajala, jotka tekivät koulussa 30 vuoden uran.
Pienimmillään Metsolan koulun oppilasmäärä oli peruskouluun siirtymisen jälkeen vuosina 1980–1984, vain nelisenkymmentä oppilasta. Vanha puukoulu voitiin antaa kansalaisopiston käyttöön.
Jouko Lehtola

| Jouko Lehtola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. elokuuta 1963 Helsinki
Kuollut: 11. syyskuuta 2010 (47 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  valokuvaus
Taidesuuntaus:  valokuvataide, nykytaide
Kuuluisimpia töitä:  Nuoret sankarit (1995-1996), Finlandia (kirja, julkaistu 2004)
Jouko Antero Lehtola (15. elokuuta 1963 Helsinki – 11. syyskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen valokuvataiteilija. Taiteellisen työskentelynsä rinnalla Lehtola teki töitä lehti- ja rockkuvaajana.
Taiteellinen työskentely

Lehtola tunnetaan suomalaisia nuoria ja erityisesti helsinkiläistä nuorisokulttuuria kuvaavista valokuvasarjoistaan (mm. Nuoret sankarit, Stadin nuoret, Marked Skin) sekä yhteiskunnallisia aiheita sivuavista kuvasarjoistaan (Finnish View, OD Helsinki, End of Innocence). Lehtolan teoksia on nähty yksityis- ja ryhmänäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen kuviaan on myös monissa suomalaisissa ja ulkomaisissa taidekokoelmissa.
Lehtola opiskeli valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1986–1993 ja maalausta Vapaassa taidekoulussa 1983–1986. Hän tuli suuren yleisön tietoisuuteen sarjallaan Nuoret sankarit, joka kuvasi mutkattomaan tyyliin nuoria Suomen kesässä, festivaaleilla ja tanssilavoilla. Sarja alkoi osana pohjoismaista Nuori Pohjolassa -projektia. Nuoret sankarit -näyttely järjestettiin Helsingissä Vanhalla ylioppilastalolla 1996. Lehtola kuvasi nuoria useamman vuoden ajan. Yhdessä Stefan Bremerin kanssa hän kuratoi aiheesta myös ryhmänäyttelyn Stadin nuoret Helsingin kaupungin taidemuseoon 2000.
Lehtolan taiteellisen työskentelyn suunta muuttui vuosituhannen vaihteessa. Sarjaansa OD Helsinki hän kuvasi paikkoja, joissa joku oli kuollut huumeisiin: helsinkiläisiä porttikongeja, vessoja ja muita epäpaikkoja. Tiedot paikoista hän sai Helsingin rikospoliisilta. Hyvinvointiyhteiskunnan karumpi puoli näkyi muissakin Lehtolan kuvasarjoissa. Hän ikuisti teräaseita, joita oli käytetty kotiväkivaltatilanteissa sekä kolaroituja henkilöautoja. Synkkien aiheiden vastapainoksi Lehtola kuvasi maisemia Helsingissä ja Turun ulkosaaristossa. Vuonna 2008 hän matkusti Barcelonaan ja Bangkokiin kuvaamaan ladyboy-prostituoituja sarjaansa Some Girls.
Lehtolan yhteiskunnallisesti virittyneiden kuvasarjojen lähtökohtana olivat omasta elämästä tutut tai mediassa esillä olevat aiheet. Kuolinpaikkoja kuvaava OD Helsinki -sarja sai alkunsa, kun Lehtolan avovaimon poika kuoli heroiinin yliannostukseen vuonna 1998. Autokuvien innoittajana oli 9-vuotiaan tytön yliajo Helsingin Huopalahdentiellä vuonna 2002. Onnettomuusauton kuljettaja valitti jälkeenpäin lehdessä, että hänen automallinsa oli raportoitu onnettomuusuutisissa väärin.  Kuvillaan Lehtola otti osaa yhteiskunnalliseen keskusteluun.
Vuonna 2004 Lehtola piti ensimmäisenä suomalaisena valokuvataiteilijana yksityisnäyttelyn Helsingin Taidehallissa. Vuonna 2013 Nykytaiteen museo Kiasma järjesti Lehtolan yksityisnäyttelyn Viattomuuden loppu.
Lehtolalla todettiin maksasyöpä vuonna 2008, ja hän kuoli siihen 47-vuotiaana vuonna 2010. Lehtolan testamentti sisälsi toiveen säätiön perustamisesta. Vuonna 2011 perustettu Jouko Lehtolan säätiö tukee dokumentaariseen kuvaukseen suuntautuneita nuoria valokuvaajia ja tekee tunnetuksi Lehtolan taiteellista tuotantoa.
Rock-kuvaaja

Lehtola kuvasi levynkansia ja promokuvia lukuisille suomalaisille artisteille. Tunnetuin lienee otos Ville Valosta HIMin Razorblade Romance -levyn kannessa. Muita Lehtolan kuvaamia artisteja olivat mm. The Rasmus, PMMP, Anssi Kela, Kalle Ahola ja Samuli Edelmann.
Lehtikuvaaja

Lehtolan kuvia julkaisivat muun muassa Image, Rumba ja Helsingin Sanomien Kuukausiliite.
Opetustyöt

Lehtola opetti valokuvausta Taideteollisessa korkeakoulussa, Lahden muotoiluinstituutissa ja Turun taideakatemiassa.
Valokuvateoksia kokoelmissa

Arken, Museum for Moderne Kunst, Denmark
Moderna Museet, Sweden
Deutsche Bank
Nykytaiteen museo Kiasma, Valtion taidemuseo
Suomen valokuvataiteen museo
Helsingin taidemuseo
Espoon taidemuseo
Suomen valtio
Lähde
Palkintoja

1996 Taiteen keskustoimikunnan ja valtion taidetoimikuntien Suomi-palkinto