stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leandro Trossard
Seurajoukkueura

Trossard nousi KRC Genkin edustusjoukkueeseen vuonna 2012 mutta pelasi seuraavina vuosina lainasopimuksilla myös Lommel Unitedissa, KVC Westerlossa ja OH Leuvenissa. Kesällä 2019 hän siirtyi englantilaisseura Brighton & Hove Albioniin. Hän teki maalin ensimmäisessä valioliigaottelussaan elokuussa 2019 West Ham Unitedia vastaan. Toisen maalin hän teki marraskuussa Norwich Cityä, kolmannen tammikuussa Aston Villaa vastaan sekä neljännen ja viidennen heinäkuussa peräkkäisissä otteluissa Norwichia ja Liverpoolia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 31 valioliigaottelua. Kaudella 2020–2021 Trossard teki 35 valioliigaottelussaan jälleen viisi maalia: kauden avausottelussa Chelseaa, tammikuussa Tottenhamia, maaliskuussa peräkkäisissä otteluissa Southamptonia ja Newcastlea sekä toukokuussa Manchester Cityä vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 34 valioliigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia, muun muassa maalin kärkipään joukkueita Liverpoolia, Arsenalia, Tottenhamia ja Manchester Unitedia vastaan. Kaudella 2022–2023 Trossard teki valioliigauransa ensimmäisen hattutempun lokakuun alussa Liverpoolia vastaan. Hän pelasi kauden aikana Brightonissa 17 valioliigaottelua ja teki seitsemän maalia.
Trossard siirtyi tammikuussa 2023 Valioliigan Arsenaliin 24 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi loppukauden aikana 20 valioliigaottelua, joista puolet avauskokoonpanossa, ja teki maalin helmikuussa Brentfordia vastaan. Lisäksi hän antoi kymmenen maalisyöttöä. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 34 valioliigaottelua, joista 18 avauskokoonpanossa. Hän teki 12 maalia, joista yhdeksän vuoden 2024 puolella. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki neljä maalia. Arsenalin voittamassa FA Community Shieldissä hän teki maalin sekä varsinaisella peliajalla että rangaistuspotkukilpailussa.
Maajoukkueura

Trossard on pelannut Belgian alle 16-, 17-, 18-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 28 ottelua. Ensimmäisen A-maaottelunsa Belgian maajoukkueessa hän pelasi syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Tanskaa vastaan. Syyskuun 2024 puoliväliin mennessä hän on pelannut 37 A-maaottelua, joista 18 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki kaksi maalia maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Valko-Venäjää vastaan, yhden maalin maaliskuussa 2022 ystävyysottelussa Burkina Fasoa vastaan, kaksi maalia kesäkuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Puolaa vastaan, yhden maalin syksyllä 2023 EM-karsintaotteluissa Viroa ja Azerbaidžania vastaan sekä yhden maalin kesäkuussa 2024 ystävyysotteluissa Montenegroa ja Luxemburgia vastaan. Kesällä 2021 järjestetyissä EM-kilpailuissa hän pelasi vain 75 minuuttia viimeisessä alkulohko-ottelussa Suomea vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle Belgian kahdessa ensimmäisessä ottelussa ja oli avauksessa ottelussa Kroatiaa vastaan. EM-kilpailuissa 2024 hän pelasi kaksi alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle.
Saavutukset

Genk
Belgian mestaruus: 2018–2019
Belgian Cup: 2012–2013
Trossard lämmittelemässä ennen ottelua Italiaa vastaan 2021.
Levottomat 3

| Levottomat 3 |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvajuliste
Ohjaaja:  Minna Virtanen
Käsikirjoittaja:  Minna Virtanen Lara Moon
Tuottaja:  Markus Selin
Säveltäjä:  Leri Leskinen, DJ Slow
Kuvaaja:  Mark Stubbs
Leikkaaja:  Jussi Lehto
Pääosat:  Mi Grönlund Nicke Lignell Jasper Pääkkönen Amira Khalifa Saija Lentonen Jukka Puotila Hanna Karjalainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Ensi-ilta:  16. tammikuuta 2004
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  noin 1,1 milj. €
Edeltäjä:  Minä ja Morrison
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Levottomat 3 (myös nimellä Levottomat 3 – Kun mikään ei riitä) on Levottomat-trilogian viimeinen osa. Ensimmäinen osa, Levottomat valmistui vuonna 2000 ja toinen osa Minä ja Morrison vuonna 2001. Kaikki kolme osaa ovat eri käsikirjoittajien ja ohjaajien tekemiä, eivätkä ne ole tapahtumiltaan tai henkilöiltään sidoksissa toisiinsa. Yhteistä elokuville ovat ihmissuhdeongelmat ja runsaat seksikohtaukset, joiden takia kaikki kolme elokuvaa on Suomessa kielletty alle 15-vuotiailta.
Levottomat 3:n käsikirjoitus perustuu Leena Lehtolaisen novelliin. Päähenkilö on noin 30-vuotias Jonna. Hän on menestyvä uranainen, jolla on mies ja kaksi lasta. Kaikki näyttää olevan kunnossa, mutta Jonna elää kaksoiselämää. Aviosuhde ei riitä, vaan Jonnalla on lukuisia irtosuhteita.
Elokuva muistetaan etenkin taitavasta markkinoinnistaan. Sen mainostaminen aloitettiin jo vuotta ennen sen ensi-iltaa, kun esittäjää "merkittävään rooliin" haettiin Nelosella pyörineessä Haluatko filmitähdeksi? -kilpailussa. Myös elokuvan aihe, naisten seksiriippuvuus nousi pitkäksi aikaa iltapäivälehtien otsikoihin. Tekijät antoivat haastatteluita siitä, kuinka naisten seksiriippuvuus on vakava sairaus ja siitä pitää keskustella avoimesti.
Elokuvassa näyttelee myös Haluatko filmitähdeksi? -kilpailun voittaja Hanna Karjalainen. Hänen roolinsa ei tosin ole niin suuri kuin kilpailuformaatti alun perin antoi ymmärtää. Karjalainen näyttelee elokuvassa päähenkilön sihteeriä ja näkyy yhteensä noin minuutin ajan.
Levottomat 3 sai paljon kritiikkiä. Sitä on luonnehdittu pinnalliseksi ja tirkisteleväksi viihde-elokuvaksi.
Leticia Oro Melo

Leticia Oro Melo (s. 5. lokakuuta 1997) on brasilialainen pituushyppääjä. Hän voitti vuonna 2021 Etelä-Amerikan mestaruuden silloisella ennätyksellään 663 cm. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän selviytyi niukasti loppukilpailuun parantaen yhdellä senttimetrillä ennätystään 664:ään. MM-kisojen loppukilpailussa hän saavutti pronssia uudella ennätyksellään 689 cm; hän voitti neljänneksi sijoittuneen hyppääjän yhdellä sekä kaksi seuraavaa hyppääjää kahdella senttimetrillä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 12:nneksi.
Lancia Delta S4

| Lancia Delta S4 |
| --- | --- |
 Lancia Delta S4 010
Yleiset tiedot
Luokka:  B-ryhmä
Valmistaja:  Lancia
Teknisiä tietoja
Vetotapa:  neliveto
Kilpailuhistoria
Debyytti:  RAC-ralli 1985
Lancia Delta S4 on Lancian B-ryhmään kehittämä ralliauto, jolla kilpailtiin rallin MM-sarjassa. Auto kehitettiin seuraajaksi Lancia 037:lle.
Ensimmäinen kilpailu, johon Delta S4 osallistui oli RAC-ralli 1985, jonka auto voitti. B-ryhmän autoilla kilpaileminen loppui vuoden 1986 lopussa ja viimeinen rallikilpailu autolla oli Olympus-ralli 1986. Rallin MM-sarjan lisäksi autolla kilpailtiin rallin EM-sarjassa sekä Italian mestaruussarjassa.
Tulokset > WRC-voitot

| Nro | Kausi | Osakilpailu | Kuljettaja | Kartanlukija |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1985 |  34th Lombard RAC Rally |  Henri Toivonen |  Neil Wilson |
| 2 | 1986 |  54ème Rallye Automobile de Monte-Carlo |  Henri Toivonen |  Sergio Cresto |
| 3 | 1986 |  6º Marlboro Rally Argentina |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero |
| 4 | 1986 |  28º Rallye Sanremo* |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki |
| 5 | 1986 |  21st Olympus Rally |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki |
* Sanremon rallin 1986 tulokset mitätöitiin ja pisteet eivät ole mukana mestaruussarjassa.
Tulokset > Rallin maailmanmestaruussarjan tulokset

| Vuosi | Talli | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pos | Points |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Martini Racing |  | MON | SWE | POR | KEN | FRA | GRE | NZL | ARG | FIN | ITA | CIV | GBR |  | 3 | 70 |
| 1985 | Martini Racing |  Markku Alén |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |  | 3 | 70 |
| 1985 | Martini Racing |  Henri Toivonen |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |  | 3 | 70 |
| 1986 | Martini Lancia |  | MON | SWE | POR | KEN | FRA | GRE | NZL | ARG | FIN | CIV | ITA | GBR | USA | 2 | 122 |
| 1986 | Martini Lancia |  Markku Alén | Kesk. | 2 | Kesk. |  | Kesk. | Kesk. | 2 | 2 | 3 |  | 1 | 2 | 1 | 2 | 122 |
| 1986 | Martini Lancia |  Henri Toivonen | 1 | Kesk. | Kesk. |  | Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 | 122 |
| 1986 | Martini Lancia |  Miki Biasion | Kesk. |  | Kesk. |  | Kesk. | 2 | 3 | 1 |  |  | 3 |  |  | 2 | 122 |
| 1986 | Martini Lancia |  Mikael Ericsson |  |  |  |  |  | Kesk. | 4 |  | 5 |  |  | Kesk. |  | 2 | 122 |
| 1986 | Martini Lancia |  Jorge Recalde |  |  |  |  |  |  |  | 4 |  |  |  |  |  | 2 | 122 |
| 1986 | Martini Lancia |  Kalle Grundel |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |  |  |  |  | 2 | 122 |
| 1986 | Martini Lancia |  Dario Cerrato |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |  |  | 2 | 122 |
* Sanremon rallin 1986 tulokset mitätöitiin ja pisteet eivät ole mukana mestaruussarjassa.
Vuoden 1985 Lancia Delta S4:n moottoritila, kuvattuna vuonna 2021.
S4 Stradale kuvattuna vuonna 2003.
Leppävirran Kiekko -75

| Leppävirran Kiekko -75 |
| --- | --- |
Perustettu:  1975
Kaupunki:  Leppävirta, Suomi
Kotiareena:  Leppävirran jäähalli
Sarjataso:  Jääkiekon III-divisioona
Värit:           
Puheenjohtaja:  Aku Tuomainen
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leppävirran Kiekko -75 (LeKi-75) on vuonna 1975 perustettu leppävirtalainen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelasi kaudella 2013–2014 III-divisioonassa. Seurassa on lisäksi juniorijoukkueita sekä naisjoukkue. Seura pelaa kotipelinsä Leppävirran jäähallissa.
Historia

Leppävirran Kiekko -75 perustettiin 3. lokakuuta 1975, ja seuran ensimmäinen sarjaottelu pelattiin 13. joulukuuta samana vuonna.
Kaudella 2006–2007 miesten edustusjoukkue pelasi Suomi-sarjan karsintasarjassa, muttei noussut Suomi-sarjaan. Kaudella 2007–2008 joukkue pelasi taas karsintasarjassa, ja kauden päätteeksi se nousi ensimmäistä kertaa Suomi-sarjaan. Seura otti vastaan sarjapaikan.
Kasvatit pääsarjatasolla

Juha Jatkola
Sini Jokinen
Tomi Karhunen (aloitti jääkiekkoilun)
Janina Kolehmainen
Kim Nousiainen
Aiheesta muualla

LeKi-75:n sivut
Les Sables-d’Olonne

| Les Sables-d’Olonne |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin vuonna 2010
 vaakuna
 Les Sables-d’Olonne
 Koordinaatit: 46°29′50″N, 01°47′00″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Pays de la Loire
Departementti:  Vendée
Arrondissementti:  Les Sables-d’Olonne
Kantoni:  Les Sables-d’Olonne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  85,7 km²
Väkiluku (2017):  44 017 
 – Väestötiheys:  513 as./km²
Kunnan numero:  85194
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Les Sables-d’Olonne on Ranskan kaupunki Pays de la Loiren alueella Vendéen departementissa. Se sijaitsee Atlantin valtameren Biskajanlahden rannikolla.
Les Sables-d’Olonne uusi kunta perustettiin 1.1.2019. Tällöin kolme kuntaa, Château-d'Olonne, Olonne-sur-Mer ja Les Sables-d’Olonne yhdistyivät. Uuden kunnan hallintokeskus on Les Sables-d’Olonne.
Les Sables-d’Olonne on tunnettu etenkin Vendée Globe -purjehduskilpailun lähtösatamana. Kaupungissa on kilpailun voittajille omistettu Walk of Fame.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Les Sables-d’Olonne Wikimedia Commonsissa
Les Rougon-Macquart

| Les Rougon-Macquart, Histoire naturelle et sociale d'une famille sous le Second Empire |
| --- | --- |
 Ensimmäinen sivu "Rougonien omaisuus"-kirjasta (La Fortune des Rougons)
Kirjailija:  Émile Zola
Genre:  naturalismi
Julkaistu:  1871–1893

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Les Rougon-Macquart on kollektiivinen otsikko kirjailija Émile Zolan kirjoittamalle romaanisarjalle. Sarja koostuu 20 romaanista.
Kirjat seuraavat kunnioitettavien Rougonien ja alaluokkaisten Macquartien perheiden elämää viiden sukupolven ajan Ranskan toisen keisarikunnassa (1852 -1870).  Zola aloitti kirjallisen hankkeensa tarkoituksenaan aikansa Ranskan sosiaalisia, poliittisia ja moraalisia mullistuksia.
Sarja alkaa vuonna 1871 julkaistulla "La Fortune des Rougon" kirjalla ja päättyy vuonna 1893 julkaistulla Le Docteur Pascal teoksella.
Les Rougon-Macquart-romaanisarja on yksi merkittävimmistä naturalistisista teoksista.[lähde? ]
Zolan naturalistisen tuotannon taustalla on Hippolyte Tainen esittämä miljööteoria, joka korostaa ympäristön ja perimän vaikutusta ihmiseen. Zola pyrki kokeellisen romaanin metodin kautta tarkastelemaan ihmisiä objektiivisesti tietyssä ympäristössä tiettynä ajankohtana.
Romaanisarjan kirjat

La Fortune des Rougon, 1871
La Curée, 1871
Le Ventre de Paris, 1873
La Conquête de Plassans, 1874
La Faute de l'Abbé Mouret, 1875
Son Excellence Eugène Rougon, 1876
L'Assommoir, 1877
Une Page d'amour, 1878
Nana, 1880
Pot-Bouille, 1882
Au Bonheur des Dames, 1883
La Joie de vivre, 1884
Germinal, 1885
L'Œuvre, 1886
La Terre, 1887
Le Rêve, 1888
La Bête humaine, 1890
L'Argent, 1891
La Débâcle, 1892
Le Docteur Pascal, 1893
Les Septvallons

| Les Septvallons |
| --- | --- |
 Glennesin kirkko
 Les Septvallons
 Koordinaatit: 49°21′36″N, 3°39′12″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Aisne
Arrondissementti:  Soissons
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  38,1 km²
Väkiluku (2013):  1 184       
 – Väestötiheys:  31,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Les Septvallons on kunta Pohjois-Ranskassa Aisnen departementissa Hauts-de-Francen alueella.
Historia

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun seitsemän kuntaa, Glennes, Longueval-Barbonval, Merval, Perles, Révillon, Vauxcéré ja Villers-en-Prayères yhdistyivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Les Septvallons Wikimedia Commonsissa
Leandro Paredes

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Leandro Daniel Paredes
Syntymäaika: 29. kesäkuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka:  San Justo, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Paino: 75 kg
Seura
Seura:  AS Roma
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2015 |  Boca Juniors | 28 | (5) |
| 2014 | →  Chievo | 1 | (0) |
| 2014–2015 | →  Roma | 10 | (1) |
| 2015–2017 |  Roma | 27 | (3) |
| 2015–2016 | →  Empoli | 33 | (2) |
| 2017–2019 |  Zenit Pietari | 43 | (7) |
| 2019–2023 |  Paris Saint-Germain | 72 | (2) |
| 2022–2023 | →  Juventus | 25 | (1) |
| 2023– |  AS Roma | 16 | (0) |
Maajoukkue
| 2011 | Argentiina U17 | 6 | (2) |
| 2017– | Argentiina | 58 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. joulukuuta 2023 .  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 27. joulukuuta 2023 .
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Qatar 2022 | Jalkapallo |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2021 | jalkapallo |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2024 | jalkapallo |  |
|  Pronssia | Brasilia 2019 | jalkapallo |  |
Leandro Daniel Paredes (s. 29. kesäkuuta 1994 San Justo) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa italialaisseura AS Romaa. Hän on maailmanmestari vuodelta 2022.
Seurajoukkueura

Paredes teki ensiesiintymisensä Argentiinan Primera Divisiónissa 16-vuotiaana 7. marraskuuta 2010, kun hänen edustamansa Club Atlético Boca Juniors hävisi kotonaan 0–2 Argentinos Juniorsille. Hän tuli kentälle 83. minuutilla Lucas Viatrin tilalle. Ottelu oli Paredesin ainoa liigaottelu kaudella 2010–2011. Kaudella 2011–2012 hän pääsi kertaalleen avauskokoonpanoon pelaten yhteensä kolme ottelua. Läpimurtonsa Paredes teki kaudella 2012–2013, jonka aikana hän pelasi 20 liigaottelua ja teki neljä maalia.
Kaudella 2013–2014 hän ehti pelata neljä liigaottelua, kunnes Boca Juniors lainasi hänet tammikuussa 2014 Italian Serie A -seura AC Chievo Veronaan. Paredes pelasi ainoan sarjaottelunsa Chievossa 4. toukokuuta joukkueen hävitessä kotonaan Torino FC:lle 0–1. Hän korvasi Cyril Théréaun ottelun 75. minuutilla. Heinäkuussa 2014 Boca Juniors lainasi hänet kaudeksi 2014–2015 niin ikään Serie A:ssa pelaavaan Romaan. Romassa Paredes pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa 27. syyskuuta, kun joukkue voitti kotonaan Hellas Veronan maalein 2–0. Hän tuli ottelunsa kentälle 83. minuutilla Radja Nainggolanin tilalle. Hän teki kauden kymmenessä Serie A -ottelussaan yhden maalin, ja siirtyi Romaan kuudella miljoonalla eurolla heinäkuussa 2015.
Roma lainasi Paredesin kaudeksi 2015–2016 Serie A:n Empoliin, jossa hän pelasi 33 liigaottelua ja viimeisteli kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Romassa 27 Italian pääsarjaottelua, ja teki kolme maalia. Hän siirtyi FC Zenit Saint Petersburgin 23 miljoonalla eurolla kesällä 2017. Avauskaudellaan Venäjän Valioliigassa hän viimeisteli 28 ottelussa neljä ja syötti kahdeksan maalia. Seuraavalla kaudella hän ehti pelata 15 ottelua ja tehdä kolme maalia lopulta mestaruuden voittaneessa Zenitin joukkueessa ennen kuin siirtyi Ligue 1:n Paris Saint-Germainiin 40 miljoonalla eurolla tammikuussa 2019.
Paredes pelasi kevätkauden 2019 aikana 16 Ligue 1:n ottelua PSG:n voittaessa mestaruuden. Koronaviruspandemian vuoksi kesken jääneellä ja Paris Saint-Germainin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2019–2020 hän pelasi 17 liigaottelua. Hän voitti myös Ranskan cupin, liigacupin ja Trophée des Championsin. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja oli avauskokoonpanossa myös tappiollisessa loppuottelussa. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Ranskan liigassa 21 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kauden voittoja olivat Ranskan cup ja Trophée des Champions. Mestarien liigassa, jossa PSG ylsi välieriin, Paredes pelasi kahdeksan ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 15 Ranskan liigan ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän voitti liigamestaruuden ja pelasi Mestarien liigassa viisi ottelua. Seuraavan kauden alussa Paredes voitti Trophée des Championsin ja pelasi kolme liigaottelua mutta siirtyi elokuun lopussa lainalle italialaisseura Juventukseen.
Paredes pelasi Juventuksessa kauden 2022–2023 aikana 25 Serie A:n ottelua ja teki yhden maalin. Hän pelasi neljä ottelua sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa. Hän siirtyi AS Romaan 2,5 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2023. Jouluun 2023 mennessä hän oli pelannut Romassa 16 Serie A:n ja kuusi Eurooppa-liigan ottelua.
Maajoukkueura

Paredes pelasi Argentiinan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Singaporea vastaan ja teki siinä ensimmäisen maaottelumaalinsakin. Hän teki maalin myös syyskuussa 2019 Meksikoa, lokakuussa 2019 Ecuadoria, kesäkuussa 2021 MM-karsintaottelussa Kolumbiaa ja kesäkuussa 2023 Indonesiaa vastaan. Hän saavutti pronssia vuoden 2019 Copa Américassa ja pelasi turnauksessa Argentiinan kaikki kuusi ottelua alusta loppuun. Vuoden 2021 Copa Américassa hän voitti mestaruuden ja pelasi Argentiinan seitsemästä ottelusta kuusi ja niistä neljässä ottelussa avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2022 hän oli avauskokoonpanossa kahdessa ja pelasi kaikkiaan viidessä ottelussa. Voittoisassa loppuottelussa Ranskaa vastaan hän tuli jatkoajalla vaihdosta kentälle, ja laukoi rangaistuspotkukilpailussa Argentiinan kolmannen maalin. Hän on pelannut 19 MM-karsintaottelua ja kaikkiaan 58 maaottelua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leandro Paredes Wikimedia Commonsissa
Roma – Serie A
3 Angeliño |
4 Cristante |
5 Ndicka |
7 Pellegrini |
11 Dovbyk |
12 Abdulhamid |
14 Shomurodov |
15 Hummels |
16 Paredes |
17 Koné |
18 Soulé |
19 Çelik |
21 Dybala |
22 Hermoso |
23 Mancini |
26 Dahl |
28 Le Fée |
35 Baldanzi |
56 Saelemaekers |
59 Zalewski |
61 Pisilli |
92 El Shaarawy |
98 Ryan |
99 Svilar |
Valmentaja De Rossi
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Armani |
2 Foyth |
3 Tagliafico |
4 Montiel |
5 Paredes |
6 Pezzella |
7 De Paul |
8 Acuña |
9 Álvarez |
10 Messi |
11 Di María |
12 Rulli |
13 Romero |
14 Palacios |
15 Correa |
16 Almada |
17 Gómez |
18 Rodríguez |
19 Otamendi |
20 Mac Allister |
21 Dybala |
22 La. Martínez |
23 E. Martínez |
24 Fernández |
25 Li. Martínez |
26 Molina |
Valmentaja Scaloni
Argentiinan joukkue – Copa América 2024
1 Armani |
2 Martínez Quarta |
3 Tagliafico |
4 Montiel |
5 Paredes |
6 Pezzella |
7 De Paul |
8 Acuña |
9 Álvarez |
10 Messi |
11 Di María |
12 Rulli |
13 Romero |
14 Palacios |
15 González |
16 Lo Celso |
17 Garnacho |
18 Rodríguez |
19 Otamendi |
20 Mac Allister |
21 Carboni |
22 La. Martínez |
23 E. Martínez |
24 Fernández |
25 Martínez |
26 Molina |
Valmentaja Scaloni
Lehmusvaahtera

| Lehmusvaahtera |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Saippuamarjakasvit Sapindaceae
Suku::  Vaahterat Acer
Laji::  distylum
Kaksiosainen nimi
 Acer distylum  Sieb. & Zucc. 
Katso myös
   Lehmusvaahtera Wikispeciesissä   Lehmusvaahtera Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Lehmusvaahtera (Acer distylum) on vaahteroiden (Acer) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta puu, joka voi kasvaa noin 15 metriä korkeaksi. Lajin kukat ovat yksineuvoisia, mutta kasvit ovat kuitenkin yksikotisia. Lehmusvaahtera kukkii kesäkuussa ja sen siemenet kypsyvät lokakuussa.
Lehmusvaahtera kasvaa luontaisena Japanissa. Sitä tavataan temperaattisista kausivihannista metsistä 700–1600 metrin korkeudella merenpinnasta.
Lehmusvaahteraa voi kasvattaa koristepuuna. Lisäksi lehmusvaahteran sokeripitoisesta maitiaisnesteestä voi valmistaa juomia tai sitä voi konsentroida siirapiksi keittämällä siitä vettä pois ja valmistettua siirappia voi sitten käyttää makeutusaineena erilaisiin ruokiin. Lehmusvaahteran maitiaisnesteen sokeripitoisuus on kuitenkin selvästi matalampi kuin sokerivaahteralla (Acer saccharum).
Aiheesta muualla

Trees and Shrubs Online: Acer distylum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Acer distylum (englanniksi)
Lehmäjoki

| Lehmäjoki |
| --- | --- |
 Lehmäjoen huoltoasema
 Lehmäjoki
 Koordinaatit: 63°03.490′N, 22°27.188′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Isokyrö
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Postinumero:  61520
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lehmäjoki on kylä Isonkyrön pohjoisosassa. Kylässä toimii huoltoasema. Talouksia on noin 140, joista noin puolet saa ainakin osan elannostaan maataloudesta.  Asukkaita on vähän alle 300, ja mökkeilijät kasvattavat lukua vielä noin 30:llä.
Lehmäjoki sijaitsee asfaltoidun tien varrella Isonkyrön kunnan koillisosassa, Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Isonkyrön kunnan keskustaan on kylästä matkaa noin 14 kilometriä. Lähimmät kaupungit ovat Seinäjoki ja Vaasa.
Aiheesta muualla

Lehmäjoen Facebook-sivut
Levottomat sukupolvet

| Levottomat sukupolvet Uusin suomalainen elokuva |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sakari Toiviainen
Kansitaiteilija:  Jari Koski
Kieli:  suomi
Genre:  elokuvatutkimus
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  2002
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  302
ISBN:  951-746-424-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Levottomat sukupolvet. Uusin suomalainen elokuva on Sakari Toiviaisen vuonna 2002 ilmestynyt kirja suomalaisesta elokuvasta. Teoksen julkaisi Suomen elokuva-arkiston julkaisusarjassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Aiheesta muualla

Welin, Marja: Elokuvat aikansa heijasteena. Yliopisto 4/2003.