stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Björkenheim

Ruukinpatruuna Robert Björkenheim.
Lars Magnus Robert Björkenheim (28. elokuuta 1835 Eurajoki – 30. tammikuuta 1878 Helsinki) oli suomalainen kartanonomistaja ja ruukinpatruuna. Vuojoen kartanossa syntynyt Björkenheim perusti Kaukaan lankarullatehtaan, josta myöhemmin kehittyi metsäteollisuusyhtiö Kaukas Oy.
Björkenheim kuului ruotsalaiseen Björkmanin teollisuussukuun, joka oli 1700-luvun lopulla ostanut Suomesta Fiskarsin ruukin sekä viisi muuta länsirannikolla sijainnutta ruukkia. Hänen isänsä oli Lars Magnus Björkman (1793–1869), jonka Venäjän keisari Nikolai I aateloi 1834 nimellä Björkenheim.
Robert Björkenheim peri isältään 1856 Kellokosken kartanon ja ruukin, jotka Lars Magnus Björkman oli ostanut 1837. Hän kasvatti kartanon viljelysalan kuusinkertaiseksi, aloitti peltojen ojitukset ja vuoroviljelyn sekä alkoi käyttää myös väkilannoitteita pelloilla. Vuoroviljelyn ansiosta heinäntuotanto lisääntyi ja kartanon ayrshire-karjaa voitiin lisätä. Kartanoon perustettiin myös meijeri sekä karjanhoito-, hevoshoito- ja meijerikoulu. Björkenheim itse valmistui agronomiksi Ruotsin Ultunan maanviljelysopistosta 1863.
Björkenheim myi Kellokosken ruukin tuotantorajoitusten takia Axel Wilhelm Wahrenille vuonna 1865. Hän perusti sitten 1873 Kellokoskelle Mariefors Bränneri Ab:n viinanpolttimon ja samana vuonna läheiseen Kaukasten kylään lankarullatehtaan. Kellokoskella toimi myös Björkenheimin perustama Mariefors Ångsågs Ab:n höyrysaha 1872–1877, mutta sahan toiminta päättyi kun sitä varten varatut metsät oli kaadettu. Björkenheim oli perustamassa Tuusulaan säästöpankkia 1875 ja hän järjesti kaksi kertaa maatalousnäyttelyn Kellokosken kartanossa. Björkenheim perusti Kellokoskelle myös kansakoulun, jossa annettiin opetusta ruotsin ja suomen kielellä.
Björkenheim oli säätyvaltiopäivillä aatelissäädyssä edustaja 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878 ja kuului vapaamielisiin liberaaleihin.
Robert Björkenheim kuoli tapaturmaisesti tammikuussa 1878 43-vuotiaana pudottuaan junasta Helsinkiin tullessaan. Hänen leskensä kuoli 1882, jolloin neljä heidän jälkeläistään jäivät orvoksi, mutta asettuivat kukin toivotusti tahoilleen. Velkainen  kartano jouduttiin myymään 1882.
Robert Björkenheim oli naimisissa Augusta Johanna von Kothenin (1845–1882) kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta, joista neljä kuoli lapsina ja ovat haudattu Kellokosken hautausmaalle, johon hautaan myös vanhemmat on haudattu.(Hautakiven on veistänyt kuvanveistäjä Robert Stigell’n isä)
Kellokosken/Marieforsin kartanossa syntyi tuleva Kaukas Oy:n ja Kymin Oy:n johtajana toiminut kauppaneuvos Gösta Björkenheim, Kaukaan tehtaan teknisenä johtajana työskennellyt insinööri Bengt Björkenheim ja diakonissa, Diakonissalaitoksen taloudenhoitaja n.1903-1940 Hia Björkenheim sekä 
ELSA Hedvig Augusta Björkenheim (1898 m Carl Georg Estlander).
Ukrainan kansan vapauden kaari

Ukrainan kansan vapauden kaari.
Ukrainan kansan vapauden kaari (ukr. Арка свободи українського народу, Arka svobody ukrajinskoho narodu) on suuri, alkujaan Neuvostoliiton aikana vuonna 1982 rakennetusta, Ukrainan ja Venäjän ystävyyden kunniaksi pystytetystä muistomerkistä pystyyn jätetty titaanikaari Ukrainan pääkaupungin Kiovan keskusta-alueella.
Alkujaan Kansojen ystävyyden kaareksi kutsuttuun muistomerkkiin kuului 35 metriä korkea titaanista rakennettu kaari, kahdeksan metriä korkea pronssipatsas, joka kuvasi Neuvostoliiton vaakunaa piteleviä venäläistä ja ukrainalaista työläistä, ja graniitista valmistettu, Perejaslavin sopimusta kuvastava veistos. Molemmat sateenkaaren muotoisen titaanikaaren alla olleet veistokset olivat ukrainalaisen kuvanveistäjän Oleksandr Skoblikovin suunnittelemia.
Vuonna 2018 ihmisoikeusaktivistit kiinnittivät titaanikaareen ystävyyden säröä kuvastavan tarran. Tällä haluttiin kiinnittää huomiota poliittisten vankien kohtalolle Venäjällä ja sen miehittämällä Krimin niemimaalla.
Pronssinen kansojen ystävyyttä kuvaava veistos poistettiin 26. huhtikuuta 2022 Venäjän Ukrainan-hyökkäyksen seurauksena. Työssä avusti arkkitehti Serhi Myrhorodsky, joka oli yksi kuvanveistäjää avustaneista teoskokonaisuuden alkuperäisistä suunnittelijoista. Myös graniittisen Perejaslavin sopimusta kuvastaneen veistoksen poistamista valmisteltiin laudoittamalla se samassa yhteydessä.
Kiovan kaupunki nimesi jäljelle jätetyn titaanikaaren Ukrainan kansan vapauden kaareksi 14. toukokuuta 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ukrainan kansan vapauden kaari Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Arch of Freedom of the Ukrainian people
Käännös suomeksi
USS Long Island (CVE-1)

| USS Long Island (CVE-1) |
| --- | --- |
 USS Long Island

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sun Shipbuilding and Drydock Company, Chester, Pennsylvania
Kölinlasku:  7. heinäkuuta 1939
Laskettu vesille:  11. tammikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  2. kesäkuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  26. maaliskuuta 1946
Loppuvaihe:  romutettu 1977
Tekniset tiedot
Uppouma:  13 499 t
Pituus:  150 m
Leveys:  21,2 m
Syväys:  7,83 m
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  970
Aseistus
Aseistus:  1 × 127 mm tykki 2 × 77 mm tykkiä 21 x lentokonetta
USS Long  Island (runkonumerot AVG-1, ACV-1 ja CVE-1) oli Yhdysvaltain laivaston Long Island -luokan saattuetukialus. Se oli samalla Yhdysvaltain ensimmäinen saattuetukialus ja luokkansa nimikkoalus.
Valmistus

Maritime Commission tilasi C3-S-A1-tyyppisen rahtialuksen SS Mormacmailin Sun Shipbuilding and Drydock Companyltä Chesteristä Pennsylvaniasta, missä köli laskettiin 7. heinäkuuta 1939. Alus laskettiin vesille 11. tammikuuta 1940 kumminaan neiti Dian B. Holt. Yhdysvaltain laivasto lunasti aluksen 6. maaliskuuta 1941. Se otettiin palvelukseen 2. kesäkuuta 1940 nimellä USS Long  Island ja runkonumerolla AVG-1 ensimmäisenä päällikkönään Donald B. Duncan.
Palvelus

Ennen hyökkäystä Pearl Harboriin alus oli saattuetehtävissä Pohjois-Atlantilla. Se siirrettiin keväällä 1942 Tyynelle valtamerelle, jossa se oli Midwayn taistelun jälkeen ilmasuojatehtävissä. Alukselta lähetettiin ensimmäiset merijalkaväen lentokoneet, jotka laskeutuivat Henderson Fieldille Guadalcanalin taistelussa. Alus luokiteltiin uudelleen 20. elokuuta 1942 ACV-1:ksi ja 15. heinäkuuta 1943 CVE-1:ksi. Sodan lopun alus oli koulutus- ja kuljetustehtävissä.
Alus poistettiin 26. maaliskuuta 1946 palveluksesta ja myytiin 24. huhtikuuta 1947 romutettavaksi. Se myytiin edelleen ja muutettiin siirtolaisia Euroopan ja Kanadan väliä kuljettavaksi kauppalaivaksi nimellä Nelly. Alus myytiin 1953 ja muutettiin koululaivaksi Seven Seas-nimellä. Alus myytiin 1960-luvun puolivälissä Rotterdamin yliopistolle opiskelija-asuntolaivaksi ja romutettiin lopulta  1977 Belgiassa.
Aiheesta muualla

http://www.history.navy.mil/photos/sh-usn/usnsh-l/cve1.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Vesisänky

Vesisänky.
Vesisänky on vuodetyyppi, jonka patja on täytetty vedellä. Vesitäytetty patja muotoutuu nukkujan vartalon mukaan, jolloin ihoon kohdistuva paine vähenee ja verenkierto paranee. Vesisängyn veteen lisätään aineita, jotka estävät biokasvuston kasvun vedessä. Vesisänkyjen suosio oli parhaimmillaan 1970–1980-luvuilla, minkä jälkeen niiden suosio on vähentynyt. Suomessa vesisängyn suosion huippu osui 1980-luvun jälkipuoliskolle.
Vesisängyn patjaan kuuluu sähkökäyttöinen vedenlämmitin, jotta ihmisellä olisi nukahtaessa miellyttävä olo eikä nukkuessa ruumiin lämpötila laskisi liiaksi. Vesisängyn ominaisuuksiin kuuluvat veden hydrauliset ominaisuudet. Kun ihminen vaihtaa asentoa tai toinen ihminen tulee vuoteelle, se aiheuttaa patjan vesimassaan aaltoliikettä. Tätä aaltoilua on pyritty vähentämään vesisängyissä patjan sisäisillä väliseinillä ja lokeroinnilla.
Vesisängyn haittoihin lasketaan vuotovaara tai rikkimenovaara. Patjojen mukana toimitetaan yleensä paikkaussarja. Vesisänky on työläs tyhjentää, mikä tekee vuodetyypistä varsinkin muutoissa epäkäytännöllisen.
Historiaa

Ensimmäisen vesisängyn patentoi brittilääkäri William Hooper vuonna 1883 vähentämään vuodepotilaiden makuuhaavoja. 1900-luvun alussa tieteiskirjailija Robert Heinlein kuvaili veden päällä nukkumista romaaneissaan. Suosio lähti todelliseen nousuun, kun vuonna 1968 Charles Prior Hall suunnitteli vedellä täytetyn, vinyylimuovista valmistetun sängyn opinnäytetyönä San Franciscon valtionyliopiston muotoilutiedekunnassa.
Vesisängystä tuli 1970–1980-luvuilla yksi seksuaalisen vapautumisen ja elintason kasvun tunnusmerkeistä länsimaiden suurille ikäluokille. 1970-luvun alussa se levisi ensin loistohotellien parhaisiin sviitteihin. Time-lehti kertoi 1971 Playboyn kustantajan Hugh Hefnerin hankkineen tasmanialaisen opossumin turkiksella päällystetyn king size -vesisängyn.
Vahvasti seksuaalisviritteinen ja vesisängyn statussymbolimerkitystä korostanut markkinointi aiheutti 1990-luvulle tultaessa yhdessä vesisänkyjen epäkäytännöllisten ominaisuuksien kanssa vastareaktion, ja vuodetyyppi meni pois muodista. Vesisänky todisti kuitenkin kuluttajien avoimuuden nukkumiseen liittyville innovaatioille ja teki tilaa esimerkiksi Tempur-patjan kaltaisille seuraavan sukupolven sänkykeksinnöille.
Tyrannit (suku)

| Tyrannit (suku) |
| --- | --- |
 Pihatyranni (Tyrannus tyrannus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Tyrannit Tyrannus  Lacepède, 1799
Katso myös
   Tyrannit (suku) Wikispeciesissä   Tyrannit (suku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyrannit (Tyrannus) on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Lajit

Harmaatyranni (Tyrannus dominicensis)
Isotyranni (Tyrannus cubensis)
Karibiantyranni (Tyrannus caudifasciatus)
Laahustyranni (Tyrannus savana)
Livertäjätyranni (Tyrannus melancholicus)
Meksikontyranni (Tyrannus couchii)
Niittytyranni (Tyrannus verticalis)
Paksunokkatyranni (Tyrannus crassirostris)
Pihatyranni (Tyrannus tyrannus)
Saksityranni (Tyrannus forficatus)
Savannityranni (Tyrannus albogularis)
Tarhatyranni (Tyrannus vociferans)
Valkokurkkutyranni (Tyrannus niveigularis)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Tyrannus (englanniksi)
Tyrannikipuajat

| Tyrannikipuajat |
| --- | --- |
 Ruskokipuaja (Dendrocincla fuliginosa)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Tyrannikipuajat  Dendrocincla   G. R. Gray, 1840
Katso myös
   Tyrannikipuajat Wikispeciesissä   Tyrannikipuajat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyrannikipuajat (Dendrocincla) on etelä- ja keskiamerikkalainen kipuajien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 6 lajia.
Lajeja

Meksikontyrannikipuaja Dendrocincla anabatina
Punakipuaja Dendrocincla homochroa
Rastaskipuaja Dendrocincla turdina
Ruskokipuaja Dendrocincla fuliginosa
Tyrannikipuaja Dendrocincla tyrannina
Valkoleukakipuaja Dendrocincla merula
Aiheesta muualla

ITIS: Dendrocincla (englanniksi)
Tyranninapsijat

| Tyranninapsijat |
| --- | --- |
 Pikkutyranninapsija (Camptostoma obsoletum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Tyranninapsijat Camptostoma  P. L. Sclater, 1857
Katso myös
   Tyranninapsijat Wikispeciesissä   Tyranninapsijat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyranninapsijat (Camptostoma) on tyrannien heimoon kuuluva lintusuku.
Tyranninapsijoihin (Camptostoma) kuuluvia lajeja

Pikkutyranninapsija (Camptostoma obsoletum)
Tyranninapsija (Camptostoma imberbe)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Camptostoma (englanniksi)
Renault 3

Renault 3
Renault 3 oli Renault 4 -pikkuauton halvempi versio, jota valmistettiin vuosina 1961 ja 1962. Autojen ero oli että Renault 3:ssa ei ollut kolmatta sivuikkunaa, pölykapseleita, jäähdyttimen säleikköä eikä oviverhoilua, ja siinä oli pienempi 603 cm³ moottori. Renault 3:n myynti oli heikkoa sillä paremmin varusteltu Renault 4 maksoi vain hieman enemmän.
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset:  Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset:  3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset:  Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset:  4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset:  Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät:  10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault:  A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport:  Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit:  Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot:  Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki:  Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors:  SM3 | SM5 | SM7
Työllisyysaste

15–64-vuotiaiden työllisyysaste (%) viimeisten kuuden hallituksen aikana vuosina 2010–2022.
Työllisyysaste on vähintään tunnin verran ansiotyötä viikoittain tekevien osuus 15-64-vuotiaasta väestöstä. Ansiotyötä tehdään rahapalkkaa tai luontoisetua vastaan tai tarkoituksena tuottaa voittoa omalle tai perheenjäsenen omistamalle yritykselle.
Tutkimusviikolla työstä tilapäisesti poissa olleet lasketaan työllisiksi, jos syynä on ollut sairaus tai äitiys-/isyysvapaa tai jos poissaolo on kestänyt alle kolme kuukautta.
Alityöllisyyttä ei tilastoida virallisesti

Työllisyysaste sisältää myös alityölliset eli henkilöt, jotka haluaisivat tehdä enemmän työtä kuin hänelle on tarjolla. Alityöllisyyttä ei erotella virallisessa työllisyysasteessa, mutta Tilastokeskuksen ja Työvoimatutkimuksen pohjalta on pääteltävissä, että vuosina 2016 ja 2017 alityöllisyys on ollut Suomessa noin 5,5-6 prosenttia työllisyysasteesta. Alityöllisyydellä on yhteys käsitteeseen pienituloinen työssäkäyvä.
Ikääntyneiden työllisyysaste

Päättäjät olivat 2000-luvun alussa huolissaan siitä, että niin monet jäivät työkyvyttömyys-, työttömyys- tai varhaiseläkkeelle ennen kuin olivat saavuttaneet vanhuuseläkeiän. Ikääntyneiden eli 55-64-vuotiaiden työllisyysaste saatiin kohoamaan 2000-luvun ensimmäisen kymmenen vuoden aikana 37 prosentista 57 prosenttiin, ja se on tällä hetkellä enää 12 prosenttiyksikköä alhaisempi kuin väestöllä keskimäärin. Kansainvälisesti tarkasteltuna Suomessa pysytään työelämässä nykyisin merkittävästi pidempään kuin muissa maissa, sillä vain 7 prosentissa maailman valtioista yli puolet 55-64-vuotiaista osallistuu työelämään.
Työllisyysasteen jakautuminen säännöllisen viikkotyöajan mukaan

Työllisyysaste raportoidaan usein summattuna eli kerrotaan esimerkiksi, kuinka 15–64-vuotiaiden työllisyysaste oli 73,8 % vuonna 2022. Summatun työllisyysasteluvun pohjalta ei kuitenkaan voida arvioida, kuinka paljon työtunteja on tehty, koska työlliseksi lasketaan henkilö, joka on tutkimusviikolla tehnyt työtä vähintään tunnin palkkaa tai yrittäjätuloa saadakseen tai on työskennellyt palkatta perheenjäsenen omistamassa yrityksessä tai maatilalla. Työllisyysasteen monipuolinen tulkinta ja tarkastelu edellyttää siis tiedon luokittelua esimerkiksi säännöllisen viikkotyöajan mukaan. Taulukosta nähdään, kuinka työllisyysaste jakaantuu moniin eri viikkotyöaikaluokkiin ja kuinka vuonna 2022 jokainen työllinen teki keskimäärin 34,1 tuntia töitä viikossa päätyössään.
| Viikkotyöaika | Työllisyysaste (%) |
| --- | --- |
1-4 tuntia: 1,2
5-9 tuntia: 2,5
10-14 tuntia: 1,4
15-19 tuntia: 1,6
20-24 tuntia: 2,8
25-29 tuntia: 1,8
30-34 tuntia: 4,7
35-40 tuntia: 46,8
41-44 tuntia: 1,7
45-49 tuntia: 2,6
50-54 tuntia: 2,2
55-59 tuntia: 0,6
60+ tuntia: 1,6
Tuntematon: 1
Tunnit vaihtelevat: 1,4
Työllisyysaste yht.: 73,9
Vaihtoehtoiset työllisyyskehityksen mittarit

Työllisyysaste ei kerro eikä pyri kertomaan koko totuutta työ­markkinoista, puhumattakaan laajemmasta talouden tai ihmisten hyvin­voinnin näkö­kulmasta.
Asiantuntijoiden mielestä tehdyt työtunnit tai reaalinen palkkasumma olisivat työllisyysastetta parempi mittari työllisyyden kehitykselle.
Venrock

| Venrock |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Rajavastuuyhtiö (LLC)
Perustettu:  1969
Perustaja:  Laurance Spelman Rockefeller
Kotipaikka:   Palo Alto, Kalifornia
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Tuotteet:  Venture capital -rahoitus
Kotisivu:  www.venrock.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Venrock (sanoista venture ja Rockefeller) on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii varhaisen vaiheen yritysten venture capital -rahoittajana. Yritys on eräs alan vanhimmista. Se perustettiin
vuonna 1969 pohjautuen menestyksekkääseen, 1930-luvulla alkunsa saaneeseen Rockefeller-suvun sijoitustoimintaan.
Venrockin päätoimipaikka on Piilaakson Palo Altossa. Yrityksellä on toimistot myös New Yorkissa, Cambridgessa (Massachusetts) ja Israelissa. Venrock on sijoittanut toimintansa aikana noin 2 miljardia dollaria 430 yritykseen. Näistä 124 on myöhemmin listautunut pörssiin ja 126 on ostettu tai fuusioitu.
Taustaa

Pääomasijoittaja Laurance Spelman Rockefeller (1910–2004) oli varhaisimpia venture capital -rahoittajia. Hän oli neljäs kaikkiaan kuudesta John D. Rockefeller, Jr.:n lapsesta. Tammikuussa 1946 Laurance S. Rockefeller perusti Rockefeller Brothers, Inc. -yhtiön, joka oli ensimmäisiä toisen maailmansodan jälkeen perustettuja venture capital -rahoittajia. Yritys aloitti 1,5 miljoonan dollarin sijoitusomaisuudella. Osakkaita oli kuusi - Rockefellerin veljesviisikko sekä sisar Abby. Elokuussa 1969 yritys vaihtoi nimeä Venrock Associatesiksi. Venrockin ensimmäisiä sijoituksia vuonna 1969 oli Intel.
Sijoituksia

3Com
3Dfx
American Superconductor
Apple
Check Point
Intel
Nanosys
Slideshare
StrataCom
Zoominfo
Aiheesta muualla

Venrock (englanniksi)
Renault 5 (2025)

| Renault 5 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2025–
Käyttövoima:  sähkö
Renault 5 on Renault’n tuleva sähköauto, jonka valmistuksen on suunniteltu alkavan vuonna 2025.
USS Lexington (CV-16)

| USS Lexington (CV-16) |
| --- | --- |
 USS Lexington Corpus Christissä
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bethlehem Steel Company, Quincy, Massachusetts
Kölinlasku:  15. heinäkuuta 1941
Laskettu vesille:  23. syyskuuta 1942
Palveluskäyttöön:  17. helmikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  8. marraskuuta 1991
Loppuvaihe:  museolaiva
Tekniset tiedot
Uppouma:  27 100 t
Pituus:  266 m
Leveys:  45 m
Syväys:  10,41 m
Koneteho:  150 000 shp (110 MW)
Nopeus:  33 solmua (61 km/h)
Miehistöä:  348
Aseistus
Aseistus:  ilmatorjuntatykkejä 110 lentokonetta
USS Lexington (runkonumerot CV/CVA/CVS/CVT/AVT-16) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus, joka rakennettiin toisen maailmansodan aikana. Se on viides alus, joka on nimetty Yhdysvaltain vapaussodan Lexingtonin taistelun mukaan. Nimeksi aiottiin ensin antaa USS Cabot, mutta rakennusvaiheessa päädyttiin nimeämään se Korallimeren taistelussa uponneen USS Lexingtonin mukaan.
Lexington poistettiin palveluksesta vuonna 1991 sen jälkeen, kun se oli ollut palveluksessa pitempään kuin yksikään toinen Essex-luokan tukialus, ja se lahjoitettiin museolaivaksi Corpus Christiin Teksasiin. Vuonna 2003 siitä tehtiin historiallinen maamerkki.
Valmistus

Alus tilattiin Bethlehem Steel Companyltä Quincystä Massachusettsista, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1941 nimellä USS Cabot. Alus nimettiin USS Lexingtoniksi 16. heinäkuuta 1942. Alus laskettiin vesille 23. syyskuuta kumminaan Theodore D. Robinsonin puoliso ja otettiin palvelukseen 17. helmikuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään Felix B. Stump.
Palvelus

Lexington saapui Pearl Harboriin Panaman kanavan kautta 9. elokuuta 1943. Alus siirtyi Kwajaleinin atollille 4. joulukuuta, jossa se upotti rahtilaiva SS Kembumarun, vahingoitti kahta risteilijää ja pudotti 30 vihollislentokonetta. Illalla 19.20 alkoi ilmahyökkäys sen ollessa matkalla Kwajaleinille. Kello 23.22 japanilaisten tiputtamat soihdut valaisivat aluksen, ja 10 minuuttia myöhemmin siihen osui torpedo. Se saapui Pearl Harboriin tärkeimpiä korjaustöitä varten 9. joulukuuta ja Bremertoniin 22. joulukuuta perusteellisempaan korjaukseen, joka valmistui 20. helmikuuta 1944.
Yllätyshyökkäys Saipanille 11. kesäkuuta tuhosi saaren lentokoneet. 16. kesäkuuta Lexington taisteli Guamilla tukikohtaansa pitäneitä japanilaisia torpedokoneita vastaan. Vaikka se selvisi vahingoittumatta, Japanin propaganda julisti sen kolmatta kertaa upotetuksi. Sillä oli tärkeä rooli Task Force 58:n voittaessa Filippiinienmeren taistelun.
Leytenlahden taistelussa sen koneet upottivat taistelulaiva Musashin. Aluksen lentokoneet upottivat 25. lokakuuta lentotukialus Zuikakun ja yhdessä USS Essexin kanssa Chitosen. Myöhemmin samana päivänä sen lentokoneet osallistuivat Zuihōn upottamiseen. Saavuttuaan korjattavaksi Ulithille 9. marraskuuta saatiin tieto, että japanilaiset olivat taas väittäneet sitä tuhotuksi.
Sodan päätyttyä Lexington suoritti partiolentoja Japanin ilmatilassa ja tiputti tarvikkeita Honshūn sotavankileireille. Se lähti Tokionlahdelta kohti San Franciscoa 3. joulukuuta kuljettaen mukanaan kotiin palaavia veteraaneja ja saapui perille 16. joulukuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 8. marraskuuta 1991, ja se lahjoitettiin 15. kesäkuuta 1992 museoksi Corpus Christiin Texasiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Lexington (CV-16) Wikimedia Commonsissa
USS Lexington Museum
Historical Naval Ships Association: USS Lexington (Arkistoitu – Internet Archive)
Essex-luokan lentotukialukset
Vesisulka

| Vesisulka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ericales
Heimo::  Esikkokasvit Primulaceae
Alaheimo::  Primuloideae
Suku::  Vesisulat Hottonia
Laji::  palustris
Kaksiosainen nimi
 Hottonia palustris  L. 
Katso myös
   Vesisulka Wikispeciesissä   Vesisulka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vesisulka eli sorjavesisulka (Hottonia palustris) on monivuotinen vesikasvi esikkokasvien heimossa. Se muodostaa rönsyjen avulla tiheitä, kelluvia kasvustoja. Lehdet kasvavat veden alla kiehkuramaisesti ja niiden liuskat ovat litteät ja hyvin kapeat. Lehtiruusukkeen keskeltä kasvaa 15–40 senttimetriä korkea ontto, yläosastaan nystykarvainen varsi, jonka päähän kehittyy kukinto. Kukat kasvavat kiehkuroina ja niiden teriö on halkaisijaltaan 15–25 millimetriä, väriltään valkeanvioletti ja keskeltä keltainen. Hedelmä on pallomainen kota. Vesisulka kasvaa matalissa ravinteisissa vesissä.
Levinneisyys

Vesisulka kasvaa Euroopassa, erityisesti sen keskiosissa. Euroopan pohjoisimmista ja eteläisimmistä maista tai niiden osista se puuttuu. Vesisulka esiintyy Suomessa luonnonvaraisena uustulokkaana Turussa, missä kasvia on havaittu 2019 alkaen.