stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rainer Pelkonen

Yrjö Rainer Pelkonen (s. 19. huhtikuuta 1928 Kuopio) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli 400 metrin aitajuoksu. Hänen valmentajinaan toimivat Bertel Storskrubb ja Armas Valste.
”Raikku” Pelkonen karsiutui Helsingin 1952 olympialaisten 400 metrin aitajuoksun toisissa alkuerissä. Hän edusti Suomea neljässä maaottelussa ja voitti vuonna 1949 Pohjoismaiden akateemisen mestaruuden 800 metrin juoksussa. Seuratasolla hän edusti HIFK:ta. Hän voitti 400 metrin aitajuoksussa Suomen mestaruuden vuonna 1952 ja saavutti SM-pronssia vuonna 1950. Hän voitti 4 × 400 metrin ja 4 × 800 metrin viestijuoksussa 11 Suomen mestaruutta vuosina 1946–1954. Hänen ennätyksensä 400 metrin aitajuoksussa on 53,6 s vuodelta 1953.
Vuonna 2009 Pelkosesta tuli kaksinkertainen veteraaniyleisurheilun maailmanmestari 80-vuotiaiden miesten sarjassa. Hän voitti 1 500 m ja oli ankkurina voittaneessa Suomen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa.
Rainer Pelkonen oli perustamassa Mäkelänrinteen yhteiskouluun luokatonta lukiota vuonna 1971 ja sittemmin urheilulukiota. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1985.
Julkaisuja

Tervetuloa luokaton lukio (1994)
Meidän Märsky, Mäkelänrinteen lukio 1957–1997 (1998)
Uch Sharif

| Uch Sharif |
| --- | --- |

 Uch Sharif
 Koordinaatit: 29°14′0″N, 71°4′0″E 
Valtio:  Pakistan
Provinssi:  Punjab
Piirikunta:  Bahawalpur
Väkiluku (2017):  42 684
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uch Sharif (pandžabiksi اچ شریف, urduksi ‏اوچ شریف‎, Ūc Śarīf) eli Uch (pandžabiksi اچ, urduksi ‏اوچ‎, Ūc) on kaupunki Pakistanin Punjabin provinssissa. Delhin sulttaanikunnan kaudella se tunnettiin suufilaisena keskuksena ja paikalla on säilynyt useiden suufilaisten pyhimysten hautamuistomerkkejä. Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 42 684.
Maantiede

Uch Sharif sijaitsee Pakistanin Punjabin provinssissa Bahawalpurin piirikunnassa. Bahawalpurin kaupunki sijaitsee noin 56 kilometriä Uch Sharifista itään.
Historia

Alexander Cunningham yhdisti Uch Sharifin joidenkin antiikin kreikkalaisten historioitsijoiden mainitsemaan Aleksanteri Suuren perustamaan Ussa-Aleksandrian kaupunkiin. Se tunnettiin varmemmin myös vanhana hindulaisena keskuksena nimellä Deogarh. Nimi Uch ilmaantuu muslimilähteissä 1100-luvulta eteenpäin.
Ghuridihallitsija Mu'izz al-Din Muhammad valtasi paikan vuonna 1176. Delhin sulttaani Iltutmiš valtasi sen puolestaan vuonna 1227 ja kaupunki tuli tunnetuksi muslimimystikkojen kotipaikkakuntana. 1300-luvulla vaikuttanut Jalal al-Din Surkh Bukhari ja hänen poikansa Jalal al-Din Husayn Makhdum-i Jahaniyan tekivät siitä suufilaisen Suhrawardiyya-veljeskunnan keskuksen, jonne nousi useita eri suufilaisten pyhimysten hautamonumentteja. Kaupungin edelleen säilyneet hautamonumentit ovat Pakistanin aielistassa Unescon maailmanperintöluetteloon. Myöhemmin kaupungista tuli Kadiriyya-veljeskunnan oppineisuuden keskus. Delhin sulttaanikuntaa seurasi Suurmogulien valtakunta, jonka hallitsija Akbar teki Uchista Multanin alaisen suba-alueen. Läheisten jokien muuttuva uoma vähensi lopulta kaupungin merkitystä ja 1800-luvulle tultaessa se oli pienentynyt seitsemän kylän rykelmäksi. Kaupunki on kuitenkin kasvanut jälleen 1900-luvulta alkaen.
Väestö

Uch Sharifin asukasluku oli Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 42 684. Vuonna 1998 vastaava lukema oli 20 476.
SS Yarmouth Castle

| SS Yarmouth Castle |
| --- | --- |

Tyyppi:  Risteilyalus
Lippuvaltio:  Panama
Kotipaikka:  Miami
Aiemmat nimet:  Evangeline
Omistaja:  Chadade Steamship Company
Rakennustelakka:  William Cramp & Sons, Philadelphia, Yhdysvallat 
Rakennusnumero:  524
Vesillelasku:  1927
Status:  Uponnut 1965
Tekniset tiedot
Pituus:  115 m
Bruttovetoisuus (GT):  5002
SS Yarmouth Castle on vuonna 1965 Karibianmerellä uponnut risteilylaiva.
Historia

Alkujaan Yarmouth Castle oli yhdysvaltalainen laiva nimeltään SS Evangeline, joka rakennettiin vuonna 1927 Philadelphiassa. Toisen maailmansodan aikana laiva palveli joukkojenkuljetuslaivana. Vuonna 1954 laiva myytiin liberialaiselle yritykselle, minkä jälkeen se vaihtoi useasti omistajaa. Vuonna 1958 laiva päätyi Panaman lipun alle. Vuonna 1964 laivan omistajaksi tuli Chadade Steamship Company, ja sen nimi muutettiin SS Yarmouth Castleksi. Risteilylaivan kotisatama oli Miami, mistä se teki risteilyjä Bahaman pääkaupunkiin Nassauhun.
Onnettomuus

12. marraskuuta 1965 laiva lähti normaalin aikataulun mukaiselle risteilylle Miamista kohti Nassauta mukanaan 376 matkustajaa ja 176 miehistön jäsentä. Puolenyön jälkeen 13. marraskuuta laivan konehuoneessa havaittiin savua, ja sen lähdettä alettiin etsiä. Savu tuli huoneessa 610 syttyneestä tulipalosta. Tulipaloa yritettiin sammuttaa, tuloksetta. Sammutusjärjestelmät eivät toimineet, ja laivalla syntyi sekasorto. Laivaa ryhdyttiin evakuoimaan, mutta sekään ei onnistunut kovin hyvin. Osa pelastusveneistä oli laskettaessa vajaita, ja osaa ei saatu ollenkaan vesille. Laivan lähettyvillä oli suomalainen rahtilaiva M/S Finnpulp, josta SS Yarmouth Castlen tulipalo havaittiin kiikareilla. Finnpulpin kurssi käännettiin välittömästi kohti palavaa laivaa, ja samalla lähetettiin ilmoitus tulipalosta. Pelastuspaikalle Finnpulp saapui kello 02.15, ja sen miehistö ryhtyi pelastustoimiin. 10 minuuttia myöhemmin pelastustöihin saapui toinenkin laiva, SS Bahama Star. SS Yarmouth Castle upposi kello 06.03. Laivan mukana upposi syvyyksiin 85 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä. Lisäksi kolme matkustajaa kuoli onnettomuudessa.
Arinakääpä

| Arinakääpä |
| --- | --- |
 Arinakääpä tammen kyljessä
Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen 
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Hymenochaetales
Heimo::  Hymenochaetaceae
Suku::  Arinakäävät Phellinus
Laji::  igniarius
Kaksiosainen nimi
 Phellinus igniarius  (L.)  Quél.  
Katso myös
   Arinakääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arinakääpä (Phellinus igniarius) on lehtipuilla esiintyvä sieni, joka muiden kääpien tapaan lahottaa puuta solunulkoisilla entsyymeillään. Laji toimii valkolahottajana elävilläkin puilla.
Itiöstä kasvanut sienirihmasto tunkeutuu puuhun kuoren vioittumien kautta. Sienirihmasto aiheuttaa valkolahoa ja tuhoaa puun hitaasti. Vielä elävään tai kuolleeseen puuhun ilmestyvä, 5–20 senttimetriä leveä kääpä on monivuotinen. Arinakääpä lahottaa varsinkin koivuja ja muita lehtipuita, mutta haapoja lahottaa vain haavanarinakääpä.
Ruotsissa arinakäävästä on tiettävästi tehty taulaa kuin myös taulakäävästä (Fomes fomentarius), mistä juontunee arinakäävän ruotsinkielinen nimi eldticka. Kenties suomalainen nimi juontunee samasta asiasta.
Mustakääpä (Phellinus ignarius var. trivialis) on nykytiedon (2016) mukaan hieman toisennäköinen arinakäävän muoto, joka suosii suuria pajupuita. Lepänarinakääpä (Phellinus alni) risteytyy toisinaan arinakäävän kanssa. Kaiken kaikkiaan arinakääpien taksonomia on yhä ongelmallinen DNA-selvittelyistä huolimatta.
Aiheesta muualla

Lepän arinakääpä (Arkistoitu – Internet Archive) valokuva
Koivun kääpiä
Luontonetti: Arinakääpä (Phellinus igniarius)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Phellinus igniarius:  Wikidata: Q1356296  Wikispecies: Phellinus igniarius  AusFungi: 60027496  BioLib: 60120  CoL: 4FZDR  EoL: 133575  EPPO: PHELIG  Fungorum: 120661  GBIF: 2520862  iNaturalist: 125136  IRMNG: 11402026  MycoBank: 120661  NatureServe: 2.911932  NBN: NHMSYS0001493150  NCBI: 40472  NZOR: 15a6d5c1-fe06-42eb-85e2-131d84d3da02  Laji.fi: MX.205711 
Boletus igniarius:  Wikidata: Q21872030  AusFungi: 60027497  CoL: MCN2  Fungorum: 218237  GBIF: 5237986  MycoBank: 218237  NZOR: e5ed76c9-2f67-4c0e-b5b1-637adde9b5f2
Konserttikeskus

Konserttikeskus ry (vuoteen 1973 saakka Koulujen musiikkikeskus r.y.) on vuonna 1963 perustettu voittoa tavoittelematon yhdistys ja konserttitoimisto, joka järjestää musiikkiesityksiä kouluihin ja päiväkoteihin yhteistyössä paikallisten järjestäjien kanssa.
Konserttikeskus perustettiin välittämään lasten ja nuorten kuultavaksi lähinnä klassista musiikkia. Vähitellen sen ohjelmistoon tuli mukaan myös jazzia, lastenmusiikkia, kansan- ja maailmanmusiikkia sekä populaarimusiikkia. Konserttikeskuksen ohjelmistoon valittavilla tulee korkeatasoisten musiikillisten taitojen lisäksi olla kyky esiintyä ja olla vuorovaikutuksessa yleisön kanssa.[2]
Yhdistyksen tarkoituksena on tutustuttaa lapset ja nuoret monipuolisesti musiikillisiin ilmaisumuotoihin elävän musiikin tilaisuuksissa oppilaitosten kasvatus- ja opetustavoitteita tukien ja tarjota samalla korkea-tasoisia taiteellisia elämyksiä sekä edistää konserttitoimintaa myös muulla tavoin.
Konserttikeskus järjestää nykyään noin 1 200–1 700 konserttia ja työpajaa vuodessa.[5] Olennainen osa konserteista on vuodesta 2008 lähtien toteutettu Konsertti joka kouluun -toimintamallilla, jossa yhteistyökuntien kaikki peruskoululaiset saavat vuosittain vähintään yhden konsertin.[4].
Konserttikeskus on osallistunut useisiin hankkeisiin ja järjestänyt yhteistyökumppaneiden kanssa kaksi ohjelmakilpailua: Kilpalaulu Kalevalasta ja Kotiseudun tarinoita.
Vuonna 2013 perustamallaan Inkku-palkinnolla Konserttikeskus haluaa nostaa esiin henkilöitä, yhtyeitä, työryhmiä tai yhteisöjä, jotka ovat ansioituneet elävän musiikin välittämisessä lapsille ja nuorille osallistavalla, innostavalla ja kasvatuksellisella tavalla. Samalla halutaan kunnioittaa Inkeri ”Inkku” Simola-Isakssonin elämäntyötä. Ensimmäinen Inkku-palkinto myönnettiin Sibelius-Akatemian lehtori Soili Perkiölle[7  vuonna 2014 ja toinen musiikin erityispalvelukeskus Resonaarille vuonna 2016.
Yhdistys on vuodesta 2004 lähtien järjestänyt kansainvälisiä Korvat kävelylle! -koulukonserttifestivaaleja.
Konserttikeskus osallistuu alan kansainväliseen yhteistyöhön Jeunesses Musicales International -järjestössä (JMI) sekä pohjoismaisten koulukonserttijärjestäjien verkostossa (NNS).
Konserttikeskuksen välittämiä esiintyjiä

Konserttikeskuksen kautta ovat kouluissa ja päiväkodeissa esiintyneet muun muassa
Jorma Hynninen
Pepe Willberg
Kimmo Pohjonen
Anssi Tikanmäki
Heikki Sarmanto ja Matti Koskiala
Carita Holmström ja Teppo Hauta-aho
Heikki Salo
Angelit
Kosti Kotiranta & Marjatta Meritähti
Mikko Perkoila
Jani Uhlenius
Ilo Ensemble
lastenorkesteri Ammuu
jazzyhtye Mopo
rockyhtye My First Band
kansanmusiikkiyhtye Freija
nokkahuilukvartetti Bravade
Levymerkkinä

Konserttikeskus julkaisi vuonna 1975 kaksi albumia nimeään kantavalla levymerkillä, pianotaiteilija Liisa Pohjolan sooloalbumin sekä UMO Jazz Orchestran varhaiskokoonpanon New Music Orchestran ensimmäisen albumin Our Latin Friends (Konserttikeskus KKLP-175).
Aiheesta muualla

Konserttikeskus ry
Koululaiskonsertteja puoli vuosisataa, toiminnanjohtaja Kari Vasen ym. haastattelu Yle Areenassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Muut:  MusicBrainz label
Ojajärven junaonnettomuus

Ojajärven junaonnettomuus 1. syyskuuta 1928.
Ojajärven junaonnettomuus tapahtui 1. syyskuuta 1928 kello 10.50 Karjalan radalla Viipurin ja Hiitolan välillä lähellä Ojajärven rautatieasemaa, kun Viipurista lähtenyt postijuna syöksyi järveen ratapenkereen petettyä. Onnettomuudessa loukkaantui kymmenkunta henkilöä, heistä suurin osa lievästi. Aineelliset vahingot olivat useita miljoonia markkoja.
Postijuna n:o 711, jossa oli toistakymmentä vaunua, lähti Viipurista kello 8.27 aamulla. Onnettomuus tapahtui pari kilometriä Ojajärven asemalta Hiitolaan päin, kun juna oli Ojajärven ja lähellä Kentän vartiotupaa sijainneen kalliorinteen välisellä ratapenkereellä. Veturi ja vaunut alkoivat keikkua ja veturi suistui sitten radan vasemmalle puolelle ja veturin tenderi ja junan ensimmäiset vaunut toiselle puolelle rataa viereiseen Ojajärveen ja ratapenkereelle. Tenderi ja sen perässä ollut 3. luokan makuuvaunu vierivät järven pohjaan noin 20 metrin päähän rannasta. Makuuvaunu vajosi 10 metrin syvyyteen, mutta siellä olleet matkustajat pääsivät pelastautumaan ja uimaan rantaan. Makuuvaunun perässä olleet yhdistetty 1. ja 2. luokan boggievaunu ja yhdistetty 2. ja 3. luokan päivävaunu vajosivat osittain veteen. Kaikkiaan raiteelta suistui 5 vaunua, loput junan vaunut pysyivät raiteilla. Konduktöörinvaunu rikkoutui onnettomuudessa pahoin ja rata kärsi vaurioita niin että sen korjaaminen kesti useampia päiviä. Onnettomuuden syynä oli se, että sateisen kesän aikana vesi oli päässyt syövyttämään ratapenkerettä aiheuttaen sitten sen sortumisen junan alla.
Aiheesta muualla

Vakava juna-onnettomuus, Suomen Kuvalehti 8.9.1928, nro 37, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Luettelo Suomessa pesivistä pöllölinnuista

Tämä on luettelo Suomessa pesivistä pöllölinnuista. Suomessa on kymmenen pesivää pöllölajia, joista äärimmäisen uhanalainen tunturipöllö ei pesi joka vuosi. Normaalivuosina suopöllö on runsaslukuisin.
| Tietellinen nimi ja järjestys | Nimi | Vähintään | Keskimäärin | Enintään | Uhanalaisuusluokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Asio flammeus | Suopöllö | 500 | 7 000 | 14 000 | elinvoimainen (LC) |
| Surnia ulula | Hiiripöllö | 300 | 3 500 | 7 200 | elinvoimainen (LC) |
| Glaucidium passerinum | Varpuspöllö | 2 700 | 3 500 | 4 200 | vaarantunut (VU) |
| Strix uralensis | Viirupöllö | 2 700 | 3 100 | 3 700 | elinvoimainen (LC) |
| Aegolius funereus | Helmipöllö | 1 900 | 2 900 | 4 200 | silmälläpidettävä (NT) |
| Asio otus | Sarvipöllö | 900 | 1 500 | 2 000 | elinvoimainen (LC) |
| Strix aluco | Lehtopöllö | 1 000 | 1 200 | 1 400 | elinvoimainen (LC) |
| Bubo bubo | Huuhkaja | 850 | 940 | 1 100 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Strix nebulosa | Lapinpöllö | 500 | 600 | 900 | elinvoimainen (LC) |
| Bubo scandiacus | Tunturipöllö | 0 | 2 | 12 | äärimmäisen uhanalainen (CR) |
Lasse Heimonen

Lasse Heimonen (s. 1945) on suomalainen muusikko ja laulaja-säveltäjä. Heimonen tuli tunnetuksi ensimmäisenä helluntailaisena soololevyttäjänä. Hänen ensimmäinen levy, Prisma-studion Lasse Heimonen-vinyylilevy myi yli 7 000 kappaletta vuonna 1971. Heimonen on julkaissut urallaan 15 äänitettä, joiden yhteinen myyntimäärä on lähes 60 000 kappaletta. Erityisesti Heimonen tuli tunnetuksi vuonna 1972 julkaistusta Jeesus sai mut pilviin-äännitteestä, joka herätti keskustelua niin kansikuvan kuin musiikin osalta. Lasse Heimonen toimi vaimonsa, Leenan, kanssa yli 41 vuotta (1966 - 2007) lähetyssaarnaajana Japanissa.
Tuotanto

Lasse Heimonen-LP, 1971 Ristin Voitto ry
Jeesus sai mut pilviin : Lasse Heimonen laulaa, 1972 Ristin Voitto ry
Albert Szent-Györgyi

| Albert Szent-Györgyi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. syyskuuta 1893 Budapest
Kuollut: 22. lokakuuta 1986 (93 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Hartog Jacob Hamburger
Tutkimusalue:  Biokemia ja fysiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1937)
 Nimikirjoitus
Albert Szent-Györgyi (16. syyskuuta 1893 Budapest – 22. lokakuuta 1986) oli unkarilainen fysiologi. Hänelle myönnettiin vuonna 1937 Nobelin lääketieteen palkinto, josta saadut palkintorahat hän lahjoitti Suomeen matkaaville unkarilaisille talvisodan vapaaehtoisille 1939. Hän toimi myös toisen maailmansodan aikaisessa vastarintaliikkeessä ja otti sodan jälkeen osaa Unkarin sisäpolitiikkaan.
Szent-Györgyi tutki 1940-luvulta alkaen lihaksen supistusmekanismia. Sitä ennen hän oli eristänyt heksuronihapon, jonka hän osoitti olevan identtinen c-vitamiinin kanssa.
Jiri Kuronen

Jiri Kuronen (s. 14. lokakuuta 1974 Espoo) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hän on opiskellut musiikkikasvatusta Sibelius-Akatemiassa pääinstrumenttinaan piano. Hän on opettanut musiikkia muun muassa Teatterikorkeakoulussa ja Sibelius-Akatemiassa.
Kuronen on työskennellyt musiikkiteatterin parissa muun muassa Teatteri Vantaassa (ent. Teatteri Kehä III), Kansallisteatterissa,Helsingin Kaupunginteatterissa,Svenska Teaternissa, sekä monissa erilaisissa ravintolateatteriprojekteissa ja lauluilloissa.
Kuronen perusti vuonna 2004 Kiima-levyt-levy-yhtiön yhdessä serkkunsa Olavi Uusivirran kanssa. Yhtiön ensimmäinen julkaisu oli Jiri Kuronen & Lähiö -kokoonpanon albumi Lauluja. Kokoonpanossa ovat mukana muun muassa näyttelijä-laulajat Maria Ylipää ja Petja Lähde sekä tuottaja Janne Halonen.
Jiri Kuronen soitti koskettimia Olavi Uusivirran yhtyeessä vuoteen 2014 asti ja on osallistunut Uusivirran albumien sovittamiseen ja tuotantoon. Kuronen toimii myös kosketinsoittajana ja haitaristina Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani -yhtyeessä. Jiri Kuronen isännöitsi Poppia kyydissä -ohjelmaa TV1:llä yhdessä Aki Sirkesalon kanssa.
Lisäksi Kuronen on vieraillut muutamien artistien kuten Mimmit-yhtyeen levyillä.
Fridtjof Nansen (1930)

| Fridtjof Nansen |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlsjohansvern, Horten
Kölinlasku:  1928
Laskettu vesille:  5. marraskuuta 1930
Palveluskäyttöön:  29. toukokuuta 1931
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut ajettuaan karille 8. marraskuuta 1940 Jan Mayenin edustalla
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 275 t
Pituus:  72,8 m
Leveys:  10,5 m
Syväys:  5,7 m
Koneteho:  2 000 hv
Nopeus:  15 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  2 x 10 cm tykkiä 2 x 47 mm tykkiä
Fridtjof Nansen oli Norjan laivaston partioalus. Se oli Norjan laivaston ensimmäinen nimenomaan arktisen alueen rannikonvartiointiin ja kalastuksen valvontaan valmistettu alus. Se osallistui toiseen maailmansotaan, kunnes ajoi karille Jan Mayenin edustalla marraskuussa 1940.
Valmistus

Alus tilattiin Hortenin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1928 telakkanumerolla 118. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1930 ja valmistui 29. toukokuuta 1931.
Palvelus

Alus lähti 21. joulukuuta 1933 Hammerfestistä itäisen Finnmarkin merialueiden valvontaan. Vestervågenissa alus ajoi karille Måsøyssä upoten yön aikana. Alus nostettiin vuotta myöhemmin ja se kunnostettiin Hortenissa.
Saksan hyökättyä Norjaan 9. huhtikuuta 1940 alus kuului 3. meripuolustusalueeseen ja oli sijoitettu Finnmarkiin. Alukselle nousi 8. kesäkuuta Tromssassa kontra-amiraali Henry Diesen ja Norjan ulkoministeri Halvdan Koht sekä joukko muita pakolaisia. Selviydyttyään ilmahyökkäyksistä alus saapui 13. kesäkuuta Tórshavniin Färsaarilla, josta se jatkoi edelleen Britteinsaarille. Alus liittyi 12. elokuuta kahdentoista muun Norjan laivaston aluksen kanssa liittoutuneiden Britteinsaarilla olleeseen laivastoon.
Alus oli 29. elokuuta alkaen Islannissa. Se törmäsi 8. marraskuuta merkitsemättömään matalikkoon Jan Mayenin edustalla upoten nopeasti. Aluksen miehistö pelastui kokonaisuudessaan Jan Mayenin radioasemalle, josta aseistettu troolari KNM Honningsvåg nouti miehistön takaisin Islantiin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:HNoMS Fridtjof Nansen OPV
Käännös suomeksi
Luettelo Suomessa pesivistä kurkilinnuista

Tämä on luettelo Suomessa pesivistä kurkilinnuista. Suomessa pesii seitsemän kurkilintujen lahkoon kuuluvaa lintulajia, joista kuusi kuuluu rantakanojen heimoon.
| Tietellinen nimi ja järjestys | Nimi | Vähintään | Keskimäärin | Enintään | Uhanalaisuusluokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Grus grus | Kurki | 37 000 | 45 000 | 51 000 | elinvoimainen (LC) |
| Crex crex | Ruisrääkkä | 4 300 | 10 000 | 16 000 | elinvoimainen (LC) |
| Fulica atra | Nokikana | 2 100 | 2 900 | 3 600 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Porzana porzana | Luhtahuitti | 700 | 1 100 | 1 500 | elinvoimainen (LC) |
| Rallus aquaticus | Luhtakana | 700 | 1 000 | 1 300 | elinvoimainen (LC) |
| Gallinula chloropus | Liejukana | 100 | 150 | 200 | vaarantunut (VU) |
| Porzana parva | Pikkuhuitti | 1 | 7 | 15 | erittäin uhanalainen (EN) |
Luettelo Suomessa pesivistä tikkalinnuista

Tämä on luettelo Suomessa pesivistä tikkalinnuista. Suomessa pesii seitsemän tikkalintulajia, joista käpytikka on runsaslukuisin.
| Tietellinen nimi ja järjestys | Nimi | Vähintään | Keskimäärin | Enintään | Uhanalaisuusluokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Dendrocopos major | Käpytikka | 230 000 | 290 000 | 530 000 | elinvoimainen (LC) |
| Dryocopus martius | Palokärki | 23 000 | 31 000 | 35 000 | elinvoimainen (LC) |
| Picoides tridactylus | Pohjantikka | 20 000 | 25 000 | 34 000 | elinvoimainen (LC) |
| Jynx torquilla | Käenpiika | 3 500 | 8 000 | 12 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Picus canus | Harmaapäätikka | 4 900 | 5 400 | 6 000 | elinvoimainen (LC) |
| Dendrocopos minor | Pikkutikka | 1 400 | 2 900 | 5 000 | elinvoimainen (LC) |
| Dendrocopos leucotos | Valkoselkätikka | 180 | 230 | 400 | vaarantunut (VU) |
Luettelo Suomessa pesivistä uikkulinnuista

Tämä on luettelo Suomessa pesivistä uikkulinnuista. Suomessa pesii neljä uikkulintulajia, joista silkkiuikku on selvästi runsaslukuisin.
| Tietellinen nimi ja järjestys | Nimi | Vähintään | Keskimäärin | Enintään | Uhanalaisuusluokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Podiceps cristatus | Silkkiuikku | 32 000 | 36 000 | 40 000 | silmälläpidettävä (NT) |
| Podiceps grisegena | Härkälintu | 2 800 | 4 000 | 5 100 | silmälläpidettävä (NT) |
| Podiceps auritus | Mustakurkku-uikku | 2 500 | 2 700 | 3 000 | erittäin uhanalainen (EN) |
| Tachybaptus ruficollis | Pikku-uikku | 10 | 15 | 20 | äärimmäisen uhanalainen (CR) |
Luettelo Suomessa pesivistä haikaralinnuista

Tämä on luettelo Suomessa pesivistä haikaralinnuista. Suomessa pesii säännöllisesti kolme haikaralajia. Lisäksi kattohaikara on pesinyt yhden kerran.
Nykyisen jaottelun mukaan kattohaikara kuuluu haikaralinnut-nimisen lahkon kattohaikarat-heimoon ja muut Suomessa pesivät haikarat kuuluvat pelikaanilinnut-nimisen lahkon haikarat-heimoon.
| Tietellinen nimi ja järjestys | Nimi | Lahko | Heimo | Vähintään | Keskimäärin | Enintään | Uhanalaisuusluokka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Botaurus stellaris | Kaulushaikara | Pelikaanilinnut | Haikarat | 1 200 | 1 300 | 1 400 | elinvoimainen (LC) |
| Ardea cinerea | Harmaahaikara | Pelikaanilinnut | Haikarat | 1 000 | 1 300 | 1 500 | elinvoimainen (LC) |
| Egretta alba | Jalohaikara | Pelikaanilinnut | Haikarat | 0 | 1 | 5 | arvioimatta jätetty (NE) |
| Ciconia ciconia | Kattohaikara | Haikaralinnut | Kattohaikarat | 0 | 0 | 1 | arvioimatta jätetty (NE) |
Hans-Gunnar Liljenwall

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hans-Gunnar Liljenwall |  Hans-Gunnar Liljenwall |  Hans-Gunnar Liljenwall |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten nykyaikainen viisiottelu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Jönköping 1967 | joukkuekilpailu |  |
Hans-Gunnar Liljenwall (9. heinäkuuta 1941) on ruotsalainen nykyaikainen viisiottelija, joka voitti kertaalleen maailmanmestaruushopeaa. Hän oli myös ensimmäinen olympialaisissa dopingista kärähtänyt urheilija.
Liljenwall osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Tokiossa 1964. Hän sijoittui tuolloin henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi ja oli mukana Ruotsin neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Jönköpingissä pidetyissä MM-kilpailuissa 1967 Liljenwall oli osa Ruotsin hopealle sijoittunutta joukkuetta.
Méxicossa 1968 Liljenwall osallistui toisiin olympialaisiinsa. Ruotsi sijoittui joukkuekilpailussa pronssille, mutta se joutui myöhemmin luovuttamaan mitalinsa Liljenwallin jäätyä kiinni dopingista. Méxicon kisat olivat ensimmäiset kisat, joissa tehtiin dopingtestejä, ja Liljenwall oli ensimmäinen dopingista kärynnyt urheilija. Tuohon aikaan viisiottelijoilla oli tapana ennen ammuntaa nauttia hieman alkoholia hermojen rauhoittamiseksi. Liljenwall veressä oli alkoholia 0,81 promillea, ja hän myönsi ottaneensa ”kaksi olutta”. Liljenwall jatkoi tapauksen jälkeen uraansa ja Münchenissä 1972 osallistui kolmansiin olympialaisiinsa. Tällä kertaa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 25. ja joukkuekilpailun 5:s.