stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hampshire Downs

Hampshire Downs ja muut Etelä-Englannin liitukiviharjanteet.
Hampshire Downs on mäkinen alue Etelä-Englannin sisämaassa, suurimmaksi osaksi Hampshiren kreivikunnassa mutta pieniltä osin myös Wiltshiren ja Berkshiren kreivikunnissa. Se on syntynyt liitukaudella osana leveää liitukiviharjannetta, joka ulottuu Etelä-Englannin poikki Dorsetin kreivikunnasta lännessä East Sussexin kreivikuntaan idässä. Maasto on korkeimmillaan luoteessa, jossa se vaihtuu lähes huomaamatta Berkshire ja Marlborough Downsiksi. Korkein huippu on Walbury Hill (297 m), joka sijaitsee Berkshiren puolella lähellä Inkpenin kylää. Sieltä maasto viettää loivasti kohti etelää, jossa sen korkeus on enää 100–150 metriä merenpinnan yläpuolella.
Hampshire Downsin pohjoisrinteet laskeutuvat jyrkkinä kohti Thamesin jokilaaksoa Inkpenin ja Kingscleren kylien välillä. Itäisimpiä kukkuloita peittää tiheä pyökkimetsä, ja ne tunnetaan nimellä East Hampshire Hangers. Ne muodostavat alueelle selvän itärajan, jonka takana levittäytyy Wealdiin kuuluva Greensand Ridge. Kaakossa Hampshire Downs vaihtuu South Downsin harjanteeksi, joka jatkuu rannikon myötäisenä Sussexin poikki ja päättyy Englannin kanaalia reunustaviin rantakallioihin. Etelässä maasto viettää loivasti kohti Etelä-Hampshiren alankoa ja Etelä-Englannin rannikkotasankoa, ja lännessä se sulautuu vähitellen Salisbury Plainin ja West Wiltshire Downsin liitukivialueisiin.
Hampshire Downsin kumpuilevaa maastoa lähellä Walbury Hilliä (297 m) Berkshiressä.
Hampshire Downs toimii tärkeänä pohjavesivarantona, jonka vedet päätyvät kolmelle eri vesistöalueelle. Loddon, Lyde, Wey ja Whitewater virtaavat sen alueelta kohti pohjoista tai itää ja yhtyvät lopulta Thamesiin; Rother saa alkunsa Hangersin juurelta ja yhtyy idässä Arunjokeen; Test ja Itchen virtaavat alueen halki pitkissä kapeissa laaksoissa ja laskevat vetensä Southampton Wateriin keskellä Hampshiren allasta.
Test ja Itchen ovat Hampshire Downsin merkittävimmät joet sekä luonnon että väestön näkökulmasta. Ne tarjoavat elinympäristön monille vesistö- ja kosteikkolajeille, ja Southamptonin ja Portsmouthin kaupungit saavat niistä talousvetensä. Ne ovat myös kansainvälisesti tunnettuja perhokalastuskohteita.
Rapsipeltoa Woodmancottin kylässä.
Hampshire Downsin alueella on paljon maataloutta, lähinnä viljan- ja rehunviljelyä ja sikojen ja nautojen kasvatusta. Alue tunnetaan myös Hampshire Down -lammasrodusta. Suurimpia asutuskeskuksia ovat Basingstoke, Andover ja Winchester. Alueen läpi kulkee useita tärkeitä liikenneväyliä Lontoosta Hampshireen ja Lounais-Englantiin, kuten M3-, A31- ja A303-tiet sekä päärata Waterloon rautatieasemalta Salisburyyn, Southamptoniin, Bournemouthiin, Pooleen ja Weymouthiin. Aluetta halkoo myös etelä-pohjoissuuntainen A34-tie, joka yhdistää Southamptonin sataman Midlandsiin.
Hampshire Downsin maisemat ovat innoittanut monia englantilaisia taiteilijoita ja kirjailijoita, muun muassa Izaak Waltonia, Gilbert Whitea, Jane Austenia ja Richard Adamsia.
HMS Calpe (L71)

| HMS Calpe |
| --- | --- |
 HMS Calpe

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter, Wallsend
Kölinlasku:  12. kesäkuuta 1940
Laskettu vesille:  28. huhtikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  11. joulukuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  Tanskan laivastolle 1952 nimellä KDM Rolf Krake
Loppuvaihe:  romutettu 1966
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  85,34 m
Leveys:  9,62 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  6 × QF 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX asennuksina 1 × neliputkinen QF 2 naulan ilmatorjuntatykki 2 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä
HMS Calpe (viirinumero L71) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin II saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin joulukuussa 1939 vuoden 1939 hätäohjelmassa työnumerolla J4196 Swan Hunterilta Wallsendistä, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1940. Se laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1941 ja valmistui 11. joulukuuta.
HeidelbergCement

| HeidelbergCement |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Osake:  FWB: HEI
ISIN:  DE0006047004
Perustettu:  1873
Toimitusjohtaja:  Bernd Scheifele
Puheenjohtaja:  Fritz-Jürgen Heckmann
Kotipaikka:  Heidelberg
Toimiala:  rakennusmateriaali
Liikevaihto:  12,6 miljardia € (2014)
Liikevoitto:  1,595 mrd. € (2014)
Tilikauden tulos:  687 milj. € (2014)
Henkilöstö:  44 909(2014)
Kotisivu:  heidelbergcement.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HeidelbergCement on saksalainen rakennusmateriaaleja valmistava yritys. Erityisesti yritys on keskittynyt betonin valmistamiseen. Yrityksellä on toimipiste yli 40 maassa ja vuonna 2014 se työllisti yli 44 tuhatta ihmistä. Sen liikevaihto oli samana vuonna noin 12,6 miljardia euroa ja tilikauden voitto noin 687 miljoonaa euroa. Sen pääkonttori on Heidelbergissa. Sen osake noteerataan Frankfurtin pörssissä ja se on osa DAX-indeksiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HeidelbergCement Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
Heideken

| Heideken |
| --- | --- |

Sijainti:  Turku, Suomi
Koordinaatit:  60°26′37″N 22°16′11″E﻿ / ﻿60.4436°N 22.2697°E﻿ / 60.4436; 22.2697
Rakennustyyppi:  Toimistorakennus (en)
Suunnittelija:  Gustaf Nyström
Valmistumisvuosi:  1890 ja 1900
 fiHeideken 
  
Heideken on entinen synnytyslaitos Turun III kaupunginosassa. Heideken toimi synnytyssairaalana 1890-luvulta lähtien aina 1900-luvun loppupuolelle asti. Se sai nimensä perustajansa, lääketieteen ja kirurgian tohtorin Carl von Heidekenin mukaan.
Alun perin Heideken avattiin vuonna 1890 yksityiseksi synnytyslaitokseksi. Ensimmäisen puisen rakennuksen suunnitteli Viktor Reinis, mutta talo paloi vuonna 1898. Uuden vuonna 1900 avatun rakennuksen suunnitteli Gustaf Nyström ja vuonna 1928 talo sai lisäsiiven Sepänkadulle. Carl von Heideken kuoli vuonna 1914 ja leski Ida tarjosi taloa Turun kaupungille. Erinäisten käänteiden jälkeen kaupunki osti rakennuksen.
Heideken suljettiin vuonna 1995 pitkän kädenväännön jälkeen, ja kaikki synnytykset siirrettiin Turun yliopistolliseen keskussairaalaan, jossa oli jo 1970-luvulta lähtien hoidettu noin puolet Turun synnytyksistä.
Kun synnytykset Heidekenillä loppuivat, osa esineistöstä pelastettiin Turun terveydenhuoltomuseoon. Heidekenin tilat entistettiin ja muokattiin toimistokäyttöön sopiviksi. Turun ammattikorkeakoulun hallintokäytössä Heideken ehti olla kymmenisen vuotta, kunnes se myytiin joulukuussa 2007 Varsinais-Suomen Lastensuojelujärjestöt ry:lle ja Mannerheimin Lastensuojeluliiton Varsinais-Suomen piiri ry:lle. Uudet omistajat perustivat Kiinteistö Oy Heidekenin, ja talon suojissa alkoi Perhetalo Heidekenin toiminta. Nykyään Perhetalo Heidekeniltä voi vuokrata myös kokous- ja koulutustiloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heideken Wikimedia Commonsissa
Turun terveydenhuoltomuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Varsinais-Suomen Lastensuojelujärjestöt ry:n sivut
Mannerheimin Lastensuojeluliiton Varsinais-Suomen piiri ry:n sivut
Hanna Vasylenko

| Mitalit> Maa:   Ukraina.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Naispaini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ukraina.Naispaini.MM-kilpailut  | Maa:   Ukraina> Naispaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Istanbul 2011 | 59 kg |  |
|  Pronssia | Herning 2009 | 59 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 2012 | 59 kg |  |
|  Pronssia | Sofia 2007 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Dortmund 2011 | 59 kg |  |
|  Pronssia | Tbilisi 2013 | 63 kg |  |
Hanna Viktorivna Vasylenko (ukr. Ганна Вікторівна Василенко, s. 21. helmikuuta 1986) on ukrainalainen naispainija, maailmanmestari ja Euroopan-mestari.
Pääasiassa 59 kg:n painoluokassa kilpaileva Vasylenko voitti maailmanmestaruuden Istanbulissa 2011 ja MM-pronssia Herningissä 2009. EM-kilpailuista hän on voittanut yhden kultamitalin ja kolme pronssia.
Hanna Tuomaala

Hanna Tuomaala (s. 30. marraskuuta 1976) on suomalainen pesäpalloilija. Tuomaala edusti urallaan Superpesiksessä Lapuan Virkiää, Ylihärmän Pesis-Junkkareita ja Porin  Pesäkarhuja. Tuomaala saavutti kaksi SM-kultaa kaudella 2001 ja kaudella 2002, yhden SM-hopean kaudella 2005 ja kaksi SM-pronssia kaudella 2004 ja kaudella 2006. Tuomaala pelasi kaksi Itä-Länsi-ottelua vuosina 2003 ja 2004. Hän pelasi sisäpelissä kotiuttajana. Tuomaala pelasi 223 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kymmenen kunnaria ja 307 tavallista juoksua, toi 42 juoksua ja keräsi 719 kärkilyöntipistettä. Tuomaala pelasi 73 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi kolme kunnaria ja 108 tavallista juoksua, toi 11 juoksua ja keräsi 289 kärkilyöntipistettä.
Heidi Mark

Heidi Mark (s. 18. helmikuuta 1971 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Mark valittiin Playboy-lehden ”Playmate of the Monthiksi” heinäkuussa 1995. Hän oli esiintynyt lehden kannessa jo huhtikuussa 1994. Markilla on ollut muun muassa rooli elokuvassa Bad As I Wanna Be (1998) sekä lukuisia televisiorooleja. Heidi Mark meni toukokuussa 2000 naimisiin rockmuusikko Vince Neilin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon elokuussa 2001.
Aiheesta muualla

Heidi Mark Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hampshiren piirikunta (Massachusetts)

Hampshiren piirikunta (engl. Hampshire County) on Yhdysvaltojen Massachusettsin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 160 830 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Northamptonin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1662.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hampshiren piirikunta (Massachusetts) Wikimedia Commonsissa
Hanna Tšubatš

Hanna Tšubatš
Hanna Tanasivna Tšubatš (ukr. Ганна Танасівна Чубач; 6. tammikuuta 1941 – 19. helmikuuta 2019) oli ukrainalainen runoilija.
Tšubatš aloitti runojen kirjoittamisen lapsuudessaan. Hänen ensimmäinen kokoelmansa oli Žuravka (1970). Hänet hyväksyttiin 30-vuotiaana Ukrainan kirjailijaliiton jäseneksi Platon Voronkon ja Pavlo Usenkon suosituksilla. Tšubatš kirjoitti myös lapsille ja teki sanoitukset satoihin lauluihin. Hänelle myönnettiin Ukrainan kunniataiteilijan arvonimi vuonna 2001. Hän sai myös monia muita palkintoja ja tunnustuksia. Hänen tyttärensä on runoilija, kuvataiteilija Oksana Rumelidi.
Tšubatšin kirjallisuutta on käännetty venäjäksi, englanniksi, saksaksi, tšekiksi, bulgariaksi, unkariksi ja mongoliksi.
Hammaskaarten ahtaus

Hammaskaarten ahtaus on kaikkein tavallisin purentavirhe. Ahtautta esiintyy eniten alahammaskaaren etualueella. Hampaiden ahtaus voi aiheuttaa sekä toiminnallisia että kosmeettisia haittoja.
Etiologia

Perinnölliset tekijät altistavat selvästi ahtauden kehittymiselle. Lisäksi ahtautta aiheuttavat paikalliset tekijät kuten ennenaikaiset maitohampaiden (erityisesti maitoviitosten) menetykset, koska kuutoset siirtyvät hyvin nopeasti eteenpäin vieden kaiken saatavilla olevan tilan. Hampaiden vaihduntavaiheeseen liittyy normaalina ilmiönä tilapäinen hampaiden ahtaus, joka johtuu siitä, että maitomolaarit vievät hammaskaarella enemmän tilaa kuin niitä korvaavat pysyvät hampaat. Hampaiden vaihduttua lievä ahtaus korjautuu yleensä itsestään.
Hammaskaaren ahtauteen vaikuttaa lisäksi lapsuusajan ruokavalio. Ihmisellä leuka kasvaa voimakkaasti 6–9 vuoden iässä sekä murrosiässä. Leukaluut kasvavat normaaleiksi, jos lapsi saa pureskeltavaa ruokaa jo mahdollisimman nuorena heti imetyksen loppumisen jälkeen. Pelkällä pehmeällä ruoalla leuka jää alikehittyneeksi ja pieneksi, ja hammaskaari ahtaaksi. Ahtauden ilmaantumisen nykyväestössä arvellaan johtuvan pääasiassa siitä, että sivilisaation myötä ruoan pureskelu on vähentynyt. Tällöin leukaluiden kehitys on jäänyt vajaaksi, mutta hampaiden koko on säilynyt ennallaan.
Hoito

Hammaskaarten ahtaus hoidetaan joko laajentamalla hammaskaaria tai poistamalla hampaita. Pysyviä hampaita ei poisteta ennen kuin on ehdottoman varmaa, ettei kaikille hampaille ole mahdollista tehdä tilaa hammaskaarella. Poistojen jälkeen purenta on vielä hoidettava kiinteillä kojeilla.
HMAS Vampire (D11)

| HMAS Vampire |
| --- | --- |
 Australian National Maritime Museumin aluksia, kuten HMAS Vampire.

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cockatoo Island Dockyard, Sydney
Kölinlasku:  1. heinäkuuta 1953
Laskettu vesille:  27. lokakuuta 1956
Palveluskäyttöön:  23. kesäkuuta 1959
Poistui palveluskäytöstä:  13. elokuuta 1986
Loppuvaihe:  museoitu
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 800 t (standardi) 3 560 t (kuormattu)
Pituus:  118,6 m
Leveys:  13,1 m
Syväys:  3,9 m
Koneteho:  54 000 shp (40 MW)
Nopeus:  yli 30 solmua
Miehistöä:  20 upseeria ja 300 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  6 × QF 4,5″/L45 Mk V kaksiputkisina UD Mk VI -asennuksina 4 × Bofors 40 mm/L60 kaksiputkisina STAAG Mk II -asennuksina 2 × Bofors 40 mm/L60 yksiputkisina asennuksina 4 × 0.50″ Browning-konekivääriä 5 × 21″ torpedoputkea 1 × Limbo-sukellusveneentorjuntaheitin
HMAS Vampire (viirinumero D11) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1959 palvelukseen otettu Daring-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 3. joulukuuta 1946 Cockatoo Island Dockyardilta Sydneystä, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1952. Alus laskettiin vesille 23. kesäkuuta 1956 kumminaan kenraalikuvernööri Sir William Slimin puoliso ja otettiin palvelukseen 23. kesäkuuta 1959 Sydneyssä ensimmäisenä päällikkönään Eric J. Peel.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä ovat olleet:
Eric J. Peel 23. heinäkuuta 1959 -
A. M. Synnot 4. tammikuuta 1961 -
G. J. Willis 19. huhtikuuta 1962 -
R. J. Scrivener 5. elokuuta 1963 -
D. J. Hamer 2. joulukuuta 1963 -
J. L. Merson 9. elokuuta 1965 -
N. E. McDonald 5. joulukuuta 1966 -
N. A. Boase 6. marraskuuta 1967 -
P. V. Blackman 8. tammikuuta 1970 -
G. J. Woolrych 17. lokakuuta 1971 -
G. M. Jude 5. helmikuuta 1974 -
A. R. Horton 18. helmikuuta 1976 -
N. E. Lee 4. kesäkuuta 1977 -
A. L. Beaumont 7. heinäkuuta 1978 -
R. G. Taylor 29. kesäkuuta 1979 -
M. B. Taylor 23. lokakuuta 1980 -
G. P. Martin 19. huhtikuuta 1982 -
D. A. Jones 11. kesäkuuta 1983 -
J. W. Hewett 22. lokakuuta 1984 -
R. Richards 11. huhtikuuta 1986 -
Alus noin vuonna 1962.
Vampire Punaisellamerellä noin vuonna 1975.
Hennig Brand

Alkemisti etsimässä viisasten kiveä ja sen sijaan löytää fosforin, Joseph Wrightin maalaus vuodelta 1771.
Hennig Brand (noin 1630, Hampuri – noin 1710) oli saksalainen kauppias ja alkemisti. Hän palveli upseerina kolmikymmenvuotisen sodan lopussa vuoteen 1648 asti. Hän meni naimisiin rikkaan lesken kanssa, mikä teki mahdolliseksi hänen keskittymisensä alkemistisiin tutkimuksiin. Heillä oli yhdessä useampia lapsia. Myöhemmin hänen vaimonsa kuoli ja hän meni uusiin naimisiin toisen rikkaan lesken Margarethan kanssa.
Brand löysi fosforin vuonna 1669. Brand haihdutti tynnyreissä virtsaa, keräsi pohjalle jääneen sakan pois, tislasi sen ja asetti jäljelle jääneen aineen tiivistymään kylmään vesiastiaan. Hän piti tuotantotavan salassa, mutta englantilainen kemisti Robert Boyle löysi sen uudelleen vuonna 1680 omien tutkimustensa perusteella. Virtsasta eristettiin fosforia vuoteen 1769 asti kunnes ruotsalainen kemisti Carl Wilhelm Scheele kehitti paremman ja tehokkaamman menetelmän fosforin eristämiseksi luista.
Aiheesta muualla

Stories About Chemistry - 13 - Henning Brand’s "Philosopher’s Stone" Todayinsci. Viitattu 22.8.2018.
Cole, Adam: Phosphorus Starts With Pee In This Tale Of Scientific Serendipity National Public Radio.  2.2.2016. Viitattu 22.8.2018.
Blitz, Matt: How One Man's Attempt to Create the Philosopher's Stone Out of Human Urine Led to the First Element Discovered Since Ancient Times todayifoundout.com.  28.5.2014. Viitattu 22.8.2018.
Haukinen (Multia, Pirttiperä)

| Haukinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°25′16″N, 24°57′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pengerjoen valuma-alue (14.54)
Laskujoki:  suo-oja Pengerjokeen 
Järvinumero:  14.543.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  173,4 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,464 km  
Pinta-ala:  1,38 ha  
Tilavuus:  0.000043 km³ 
Keskisyvyys:  3,14 m  
Suurin syvyys:  4,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukinen 
Haukinen  on Keski-Suomessa Multialla Pirttiperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 43 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,1 metriä ja suurin syvyys on 4,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Pengerjoen valuma-alueella (14.54), jonka Pengerjoen yläosan alueeseen (14.543) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 173,4 metriä mpy.
Henri Préaux

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Henri Préaux keskellä |  Henri Préaux keskellä |  Henri Préaux keskellä |  |
Maa:   Ranska
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | perämiehellinen kaksikko |  |
Henri Camille Préaux (25. marraskuuta 1911 Loivre – 21. helmikuuta 1992 Châlons-en-Champagne) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa perämiehellisessä kaksikossa.
Henri Bouchard

| Henri Bouchard |
| --- | --- |
 Carolus-Duranin maalaama Henri Bouchardin muotokuva (1906)
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1875 Dijon
Kuollut: 30. marraskuuta 1960 (84 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:  Ranska
Taiteilija
Ala:  kuvanveisto
Henri Bouchard (13. joulukuuta 1875 – 30. marraskuuta 1960) oli ranskalainen kuvanveistäjä ja mitalitaiteilija.
Bouchard aloitti vuonna 1889 taideopinnot dijonilaisessa École nationale supérieure d'art de Dijon -taidekoulussa. Vuonna 1895 hän muutti Pariisiin ja jatkoi opintoja Académie Julianin taidekoulussa. Sieltä hän siirtyi opiskelemaan Pariisin École des Beaux-Arts -taidekouluun, missä hänen kanssaan samaan aikaan opiskelivat kuvanveistäjät Paul Landowski ja Charles Despiau. Vuonna 1901 Bouchard sai Prix de Rome -palkinnon. Vuonna 1906 hän muutti Pariisin Montparnassen taiteilijakaupunginosaan ja alkoi saada tunnettavuutta kuvanveistäjänä. Hän alkoi myös opettaa kuvanveistoa Académie Julianissa. Vuonna 1913 hän meni naimisiin taidemaalari Suzanne Schnellerin kanssa. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä hän lähti rintamalle vuonna 1915 ja palasi takaisin Pariisiin vuonna 1919. Paluunsa jälkeen hän muutti Auteuiliin ja suurempaan studioon. Siellä hän työskenteli koko lopun uransa tehden samalla opetustyötä taidekouluissa.
Henri Bouchardin studio La Piscine -museossa
Bouchard teki urallaan yli tuhat erilaista teosta. Hän säilytti pronssivaluja, kiviveistoksia ja monia alkuperäisiä kipsiteoksia, ja jotka jäivät hänen studioonsa hänen kuolemansa jälkeen. Tätä laajaa kokoelmaa ylläpiti hänen perheensä, kunnes se vuonna 1984 annettiin yhdistykselle jonka tavoitteena oli säilyttää ja julkistaa kuvanveistäjän työtä. Studio oli avoinna yleisölle vuosina 1962–2007. Studio suljettiin vuonna 2007, ja sen kokoelmat siirrettiin Taide- ja teollisuusmuseo La Piscineen Pohjois-Ranskan Roubaix'ssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henri Bouchard Wikimedia Commonsissa
Henri Peslier

| Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten vesipallo | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten vesipallo | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten vesipallo | Maa:   Ranska> .Miesten vesipallo |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Henri François Peslier (4. tammikuuta 1880 Uzel – 12. toukokuuta 1912 Pariisi) oli ranskalainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli siellä mukana samassa pronssia Libellule de Paris -joukkueen kanssa.
Hanna Varis

Hanna Leena Kristiina Varis (3. toukokuuta 1959 Kuusankoski) on suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko.
Varis on valmistunut 1990 taiteen maisteriksi Taideteollisesta Korkeakoulusta. Vuosina 2006-2009 hän jatko-opiskeli kansainvälisessä liikkuvassa yliopistossa: NUROPE, Nomadic University for Art, Philosophy and Enterprise in Europe (www.nurope.eu). Hän on pitänyt yli 50 yksityisnäyttelyä ja osallistunut yli sataa yhteisnäyttelyyn kotimaassa sekä ulkomailla.Hänen töitään on merkittävissä kokoelmissa niin kotimaassa kuin ulkomaillakin, muun muassa Kiasmassa, Amos Andersonin taidemuseossa, Helsingin kaupungin taidemuseossa ja Eduskunnan kokoelmissa sekä ulkomailla Wienin Albertina-museossa.
Varis on myös tehnyt graafista suunnittelua, muun muassa taittoa Taide-lehdelle ja Imagelle.
Aiheesta muualla

Hanna Variksen kotisivu
Heran temppeli

Heran temppeli/pyhäkkö tai Heraion (m.kreik. Ἡραίον, Hēraion; kreik. Ηραίο, Iraío) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin Heralle omistettuihin temppeleihin tai pyhäköihin:
Heran temppeli eli Heraion, Argos
Heran temppeli eli Heraion, Delos
Heran temppeli eli Heraion, Samos
Heran temppeli eli Heraion, Olympia
Heran temppeli, usein ”Tavole Palatine”, Metapontion
Heran temppeli I, usein ”Basilika”, Poseidonia eli Paestum
Heran temppeli II, usein ”Poseidonin temppeli”, Poseidonia eli Paestum
Hera Argeian temppeli eli Heraion, lähellä Poseidoniaa eli Paestumia nykyisessä Foce del Selessä
Hera Basileian temppeli, Pergamon
Hera Lakinian temppeli, Akragas, Sisilia
Hera Lakinian temppeli, Kroton, Suur-Kreikka
Heraion, Perachóra, Korinthia
Hannu Seristö

Hannu Seristö (s. 1962) on suomalainen professori. Hän on Aalto-yliopistossa Verkostot, vaikuttavuus ja kansainväliset suhteet (Knowledge Networks) -alueen vararehtori. Seristö on väitellyt tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulussa ja toiminut HSE:n vararehtorina, kansainvälisen liiketoiminnan professorina ja kansainvälisen liiketoiminnan tehtävissä Polar Electro Oy:ssä, Suunto Oy:ssä ja Finnairilla sekä konsulttina McKinseyssä.
Koulutukseltaan Seristö on kauppatieteiden tohtori Helsingin kauppakorkeakoulusta (1995) väitöskirjalla Airlane Performance and Costs. An Analysis of Performance Measurement and Cost Reduction in Major Airlanes. Englannissa Cranfieldin yliopistossa tehtyyn tutkimukseen pohjautuva väitöskirja käsitteli lentoyhtiöiden suorituskyvyn mittaamista ja kustannusten leikkaamista.
Seristö on opettanut kansainväliseen liiketoimintaan liittyviä teemoja Suomessa ja ulkomailla, painopisteen ollessa kansainvälisen markkinoinnin johtamisessa. Julkaisuissaan hän on käsitellyt lähinnä kansainvälistä markkinointia ja johtamista, lentoliikennetoimialaa, viime aikoina erityisesti kansainvälisiä strategisia alliansseja.
Henning Carlsen

Henning Carlsen (4. kesäkuuta 1927 Ålborg, Tanska – 30. toukokuuta 2014 Mindebog) oli tanskalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja, joka muistetaan parhaiten dokumenttielokuvistaan ja cinéma vérité -tyylisuunnan edistäjänä. Hänen palkituin näytelmäelokuvansa on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut, Knut Hamsunin romaaniin perustuva Nälkä. Se oli Cannesissa ehdolla Kultainen palmu -palkinnon saajaksi, ja vuonna 2006 se valittiin mukaan Tanskan kulttuurikaanoniin.
Vuosina 1968–1981 Carlsen toimi perinteikkään kööpenhaminalaisen Dagmar-elokuvateatterin johtajana.
Elonet-tietokannan mukaan Henning Carlsen toimi kamera-assistenttina vuonna 1950 ensi-iltansa saaneessa suomalaisessa lyhytelokuvassa Tukkijoella tapahtuu, ohjaus Brita Wrede ja Felix Forsman.
Filmografiaa

De Gamle (dokumentti, 1961)
Veri polttaa (Dilemma, 1962, Nadine Gordimerin romaanista Vieraat toisilleen)
Entä me...? (Hvad med os?, 1963)
Kissat (Kattorna, 1964, Walentin Chorellin näytelmästä)
Nälkä (Sult, 1966, Knut Hamsunin romaanista)
Ihmiset kohtaavat ja suloinen musiikki soi sydämessä (Mennesker mødes og sød musik opstaar i hjertet, 1967, Jens August Schaden romaanista)
Meren miehiä (Klabautermannen, 1969)
Kantavieraat (Man sku’ vaere noget ved musikken, 1972)
Onnellinen avioero (En lykkelig skilsmisse, 1975)
Kuka nauroi? (Hör, var der ikke en, som lo? 1978)
Susi ovella (Oviri / Gauguin, le loup dans le soleil, 1986)
Hyppy (Springet, 2005)
Erndringer om mine bedrøvelige ludere (2012, Gabriel García Márquezin romaanista Muistojeni ilottomat huorat)
Käännös suomeksi