Albrecht Dürer
Takaisin Nürnbergiin

Dürer meni naimisiin 9. heinäkuuta 1494 hänen poissa ollessaan tehtyjen järjestelyjen mukaisesti paikallisen kauppiaan tyttären Agnes Freyn kanssa.
Syksyllä 1494 Dürer lähti Italiaan ja matkusti muun muassa Venetsiaan. Seuraavana vuonna hän palasi Nürnbergiin, jossa hän ilmeisesti vietti seuraavat kymmenen vuotta tuottaen suurimman osan kuuluisista piirroksistaan. Venetsialainen taiteilija Jacopo de Barbari, joka asui Nürnbergissä jonkin aikaa vuonna 1500, vaikutti Düreriin tutustuttamalla hänet uusiin kehitysaskeliin perspektiiviopin, anatomian ja mittasuhteiden alalla, mikä sai Dürerin aloittamaan näiden tutkimisen. Tämä näkyy muun muassa kuuluisan kaiverruksen Aatami ja Eeva (1504) vartalon mittasuhteissa. Kuparikaiverrustekniikassa hän oli pitkälti itseoppinut ja kehitti edelleen kaiverrustekniikkaa. Italiassa hän keskittyi maalaamiseen tehden muun muassa muotokuvia ja alttaritauluja.
Italiassa Dürer perehtyi syvällisesti renessanssin ajatusmaailmaan, ennen kaikkea näkemykseen siitä, että taiteilija on itsenäinen luova nero. Vuonna 1500 Dürer kuvasikin omakuvassaan itsensä ihannoituun tapaan Kristusta muistuttavana hahmona, joka tuijotti intensiivisesti suoraan katsojaa.
Dürerin piirrokset saavuttivat suosiota, ja niitä alettiin kopioida. Venetsiassa saavuttamastaan suosiosta huolimatta hän palasi Nürnbergiin 1507 ja oleskeli Saksassa vuoteen 1520 asti. Saksassa Dürer alkoi painattaa omia puupiirroksiaan ja kaiverruksiaan saadakseen lisätuloja. Dürer hankki huomattavan omaisuuden nimenomaan painokuvilla, ei niinkään maalauksillaan. Dürerin ensimmäinen merkittävä painokuvien kokoelma oli Apokalypsi eli Ilmestyskirja, joka ilmestyi vuosina 1497–1498 sekä saksan- että latinankielisinä painoksina. Sarjan kuuluisin kuva on Ilmestyskirjan neljä ratsastajaa, joka kuvaa Johanneksen ilmestyksen kuudennessa luvussa mainittuja vertauskuvallisia hahmoja. Luultavasti Dürer ei itse kaivertanut puupiirrostensa painolaattoja, vaan teetti työn ammattimaisella kaivertajalla, joka seurasi tarkasti Dürerin piirroksia. Dürerin dynaamisissa hahmoissa voi havaita Schongauerin vaikutusta. Dürer sovelsi Schongauerin metalligrafiikassa käyttämiä tekniikoita puupirroksissaan, joissa hän käytti monimutkaisia viivavarjostuksia. Dürerin saama kultasepänoppi näkyy töiden tarkoissa yksityiskohdissa.
Dürer lienee aloittanut kokeilut kaiverrusten parissa kesällä 1494. Hän kaiversi painolaatat itse, ja hänestä tuli tässä hyvin taitava. Dürerin kiinnostus Italian taiteeseen ja anatomiaan näkyy parhaiten vuonna 1504 valmistuneessa teoksessa  Aatami ja Eeva. Siinä Dürer esittää näkemyksensä antiikin esikuviin pohjautuvista ihmisvartalon ihanteellisista suhteista. Aatamin ja Eevan taustalla on kuitenkin pohjoiseurooppalainen maisema. Mukana on myös viiteitä humoraalioppiin, käsitykseen neljästä ihmisen temperamenttia säätelevästä kehon nesteestä, joiden vaikutuksille Aatami ja Eeva altistuivat syntiinlankeemuksen jälkeen. Neljää temperamenttia symboloivat eri eläimet. Hirvi kuvaa melankolisuutta, kissa koleerisuutta, härkä flegmaattisuutta ja kani sangviinisuutta. Dürerin silloinen asuintalo Nürnbergissä toimii nykyisin museona.
Hänen maineensa levisi ympäri Eurooppaa ja hän oli hyvissä väleissä kaikkien aikakauden mestareiden kanssa vaihtaen piirroksia muun muassa Rafaelin kanssa.
Dürerin Venetsiasta paluun ja hänen Alankomaan matkansa välinen aika jaetaan tavallisesti sen mukaan, minkä tyyppisiä töitä hän pääasiassa teki.