stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itä-Suomen Kemistiseura
Aiheesta muualla

Itä-Suomen Kemistiseuran kotisivut
Jarkko Jokelainen

Jarkko Jokelainen (s. 19. heinäkuuta 1970), taiteilijanimeltään Jay Burnside, on suomalainen toimittaja ja The Flaming Sideburns -yhtyeen rumpali. Hän on soittanut yhtyeessä vuodesta 1995 eli sen perustamisesta saakka. Aiemmin Jokelainen oli soittanut rumpuja yhtyeissä God's Lonely Men (1983–1991), Lowdown Shakin' Chills (1992–1994), The Kowalskis (1994–1995) ja The Unhinged (1994–1995).
Jokelainen työskentelee Helsingin Sanomien musiikkitoimittajana. 1990-luvulla hän oli rocklehti Junglen päätoimittaja. Ennen Junglea hän julkaisi pienlehteä nimeltä Subterranean Jungle.
Teokset

Smack- kuolemaantuomitun tarina.  like kustannus, 2021.
Aiheesta muualla

Jay Burnside Myspacessa (englanniksi)
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1990

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1990 maailmanmestaruuskisoissa jotka järjestettiin Sveitsissä.
Kokoonpano

Päävalmentaja:  Pentti Matikainen
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1989-1990) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 1 | Markus Ketterer |  TPS |
| MV | 19 | Sakari Lindfors |  HIFK |
| MV | 30 | Jukka Tammi |  Ilves |
| P | 23 | Hannu Henriksson |  HPK |
| P | 5 | Jarmo Kuusisto |  Lukko |
| P | 8 | Pekka Laksola |  Tappara |
| P | 9 | Heikki Leime |  TPS |
| P | 4 | Jyrki Lumme |  Vancouver Canucks |
| P | 3 | Kai Rautio |  HIFK |
| P | 6 | Arto Ruotanen |  HV71 |
| P | 7 | Simo Saarinen |  HIFK |
| H | 15 | Pekka Arbelius |  JyP HT |
| H | 28 | Raimo Helminen |  Malmö IF |
| H | 13 | Risto Jalo |  Ilves |
| H | 11 | Juha Järvenpää |  Ilves |
| H | 14 | Pauli Järvinen |  Tappara |
| H | 26 | Esa Keskinen |  Lukko |
| H | 24 | Reijo Mikkolainen |  TPS |
| H | 21 | Christian Ruuttu |  Buffalo Sabres |
| H | 25 | Raimo Summanen |  Ilves |
| H | 29 | Pekka Tirkkonen |  TPS |
| H | 20 | Jukka Vilander |  TPS |
| H | 22 | Ari Vuori |  TPS |
Taidepop

Taidepop on löyhästi määritelty musiikkigenre. Yleisellä tasolla se tarkoittaa mitä tahansa popmusiikkia, jossa on vaikutteita klassisesta musiikista tai runoudesta.
Tyylilaji syntyi 1960-luvun puolivälissä, kun esimerkiksi Brian Wilson, The Beatles ja Phil Spector alkoivat ottaa musiikkiinsa vaikutteita pop-taiteesta. Tyylilaji oli suosituimmillaan 1970-luvulla, jolloin sitä levyttivät muun muassa Roxy Musicin, 10cc:n ja Sparksin kaltaiset esittäjät, jotka yhdistelivät musiikissaan eri genrejä ja aikakausia. Myöhemmin taidepoppiin on yhdistetty esimerkiksi skotlantilaisyhtye Franz Ferdinand.
Suomen presidentti-instituution historia

Suomen presidentti-instituution historia alkaa vuodesta 1919, jolloin Kaarlo Juho Ståhlberg valittiin  ensimmäiseksi Suomen tasavallan presidentiksi. Suomen hallinnossa oli itsenäistymisen jälkeen päädytty monarkian sijaan tasavaltaan. Presidentti johtaa Suomen ulkopolitiikkaa yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa ja on puolustusvoimien ylipäällikkö. Hän nimittää myös eräät korkeimmat virkamiehet ja korkeimman oikeuden tuomarit. Presidentin ollessa estyneenä hänen tehtäviään hoitaa pääministeri ja tämänkin ollessa estyneenä pääministerin sijaisena toimiva ministeri.
Valintamenettely

Ennen vuotta 1994 tasavallan presidentti valittiin valitsijamiesvaalilla. Suomen valtiosääntöä laadittaessa alkujaan suunniteltiin presidentin valintaa suoralla kansanvaalilla. Mm. vuonna 1917 annetussa ensimmäisessä valtiomuotoehdotuksessa on maininta tästä. Vaalitapa, johon päädyttiin, valitsijamiesvaali, oli kompromissi suoran kansanvaalin ja eduskunnan suorittaman vaalin välillä. Lisäksi valitsijamiesvaali oli presidentin laajan vallan ohella myönnytys valtiomuotokiistan hävinneille monarkisteille. Valitsijamiesvaalissa äänestäjät valitsivat 300 valitsijamiestä suhteellisella vaalitavalla, minkä jälkeen valitsijamiehet valitsivat presidentin. Valitsijamiehiä oli 301 presidentinvaalissa 1982 ja 1988. Presidentti on valittu useita kertoja myös poikkeusmenettelyllä.
Suomen tasavallan presidentti on vuodesta 1994 lähtien valittu suoralla kansanvaalilla kuuden vuoden välein. Ehdokkaansa presidentinvaaleihin saavat asettaa sekä rekisteröidyt puolueet, joilla on vähintään yksi edustaja eduskunnassa, että yli 20 000 kannattajan nimilistan keränneet valitsijayhdistykset. Mikäli yksi ehdokkaista saa ensimmäisellä kierroksella yli puolet äänistä, hänet valitaan suoraan tasavallan presidentiksi. Muussa tapauksessa kaksi eniten ääniä saanutta ovat vastakkain toisella kierroksella, jolloin enemmän ääniä saanut voittaa.
Tasavallan presidentin toimikaudet rajoitettiin kahteen peräkkäiseen 1991 eli samaa henkilöä ei voida valita tasavallan presidentiksi useammaksi peräkkäiseksi kaudeksi kuin kahdeksi.
Valtaoikeudet > Säädetty perustuslaissa

Aikaisemmin Suomen tasavallan presidentin valtaoikeudet olivat parlamentaarisen maan presidentin valtaoikeuksiksi hyvin laajat. Suomi oli näin ollen semipresidentiaalinen maa. Tähän päädyttiin, kun kiista siitä, pitäisikö Suomen olla monarkia vai tasavalta, päättyi siihen, että Suomesta tuli tasavalta mutta myönnytyksinä monarkisteille taattiin presidentin laaja valta, joskin monarkistit olivat suunnitelleet kuninkaalle vielä laajempia valtaoikeuksia kuin presidentti lopulta sai. Vanhan perustuslain (1919–2000) aikaan ylin toimeenpanovalta Suomessa oli uskottu tasavallan presidentille ja ulkopoliittinen valta kuului yksin hänelle. Hän nimitti myös hallituksen muodostajan (käytännössä pääministerin). Tasavallan presidentti saattoi hajottaa eduskunnan ja määrätä uudet vaalit toimitettaviksi. Tasavallan presidentti toi hallituksen esitykset eduskunnalle. Hänellä oli nykyistä vahvempi veto-oikeus: laki, jonka tasavallan presidentti oli jättänyt vahvistamatta, voitiin vasta seuraavien eduskuntavaalien jälkeen käsitellä uudelleen niin, että se tuli voimaan ilman presidentin hyväksyntää. Tasavallan presidentti saattoi myös päättää vahvistamansa lain voimaantulopäivämäärästä tapauksissa, joissa eduskunta oli jättänyt voimaantulopäivämäärän avoimeksi. Myös valtiopäivien kutsuminen koolle kuului tasavallan presidentin valtaoikeuksiin, mutta tällä ei lopulta ollut suurta käytännön merkitystä, sillä eduskunta oli käytännössä aina koolla.
Presidentin oikeuksia hallituksen muodostamisessa ja eduskunnan hajottamisessa rajoitettiin 1990-luvulta lähtien ja edelleen 1. maaliskuuta 2000 voimaan tulleessa perustuslain kokonaisuudistuksessa. Nykyään eduskunta valitsee pääministerin, jonka presidentti muodollisesti nimittää. Pääministerin ehdotusten mukaisesti tasavallan presidentti nimittää muut ministerit.
Valtaoikeudet > Lainsäädäntövalta

Aikaisemmin presidentti antoi hallituksen esitykset eduskunnalle, mutta ne siirrettiin valtioneuvostolle uuden 2012 perustuslakiuudistuksen yhteydessä.
Valtaoikeudet > Armahdusoikeus

Hallitsijan armahdusoikeudella on Suomessa pitkät perinteet, sillä jo Ruotsin kuninkailla oli myös aikoinaan armahdusoikeus. Presidentti voi armahtaa tuomitun joko kokonaan tai osittain.
Valtaoikeudet > Suhde luterilaiseen kirkkoon

Pitkään tasavallan presidentti nimitti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piispat virkoihinsa vahvistamalla piispanvaalin tulokset. Asiasta säädettiin vuoden 1919 hallitusmuodossa. Vuonna 2000 voimaan tulleessa uudessa perustuslaissa ei vastaavaa säännöstä enää ollut, ja sen mukaisesti myös kirkkolakia muutettiin niin, ettei vaalin tulosta enää alistettu presidentin vahvistettavaksi vaan tuomiokapituli antaa valitulle valtakirjan piispan virkaan.. Muutos tuli voimaan maaliskuun alussa, uskontokuntiin kuulumattoman presidentti Halosen virkakauden alussa.
Presidentti on kuitenkin jatkanut jo 1950-luvulla alkanutta perinnettä avaamalla vuosittain kirkon yhteis­vastuu­keräyksen.
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1939

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1939 maailmanmestaruuskisoissa, jotka järjestettiin Sveitsissä Davosissa ja Zürichissä
Kokoonpano

Valitsemistoimikuntaan kuuluivat Aaro Kivilinna ja Karl Rask Helsingistä sekä Risto Lindroos Tampereelta.
Joukkueen johtajana Kauko Karvonen sekä valmentajina Martti Tiitola, Erkki Saarinen ja Karl Rask.
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1938-1939) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV |  | Teuvo Castren | Ilves, Tampere |
| MV |  | Lasse Blom | Karhu-Kissat, Helsinki |
| P |  | Seppo Jaakkola | Ilves, Tampere |
| P |  | Kalevi Sutinen | Ilves, Tampere |
| P |  | Tor-Erik Hedman | KIF, Helsinki |
| P |  | Henry Lindahl | HJK, Helsinki |
| H |  | Edmund Sjöberg | KIF, Helsinki |
| H |  | Olof Nyholm | KIF, Helsinki |
| H |  | Holger Granström | KIF, Helsinki |
| H |  | Risto Tiitola | Ilves, Tampere |
| H |  | Erkki Rintala | Ilves, Tampere |
| H |  | Klaus Hagström | KIF, Helsinki |
| H |  | Pentti Lappalainen | HJK, Helsinki |
| H |  | Kalevi Ihalainen | HJK, Helsinki |
| H |  | Romeo Mikalunas | HJK, Helsinki |
Suomen joukkue Kanada-cupissa 1987

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1987 Kanada-cupissa, jossa Suomi tippui jo alkusarjassa.
Kokoonpano

Päävalmentaja:  Rauno Korpi
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1986-1987) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 1 | Kari Takko |  Minnesota North Stars |
| MV | 19 | Jarmo Myllys |  Rauman Lukko |
| MV | 30 | Jukka Tammi |  Tampereen Ilves |
| P | 2 | Teppo Numminen |  Tampereen Tappara |
| P | 3 | Timo Blomqvist |  New Jersey Devils |
| P | 4 | Jouko Narvanmaa |  Modo Hockey |
| P | 6 | Jari Grönstrand |  Minnesota North Stars |
| P | 7 | Timo Jutila |  Tampereen Tappara |
| P | 8 | Ville Sirén |  Pittsburgh Penguins |
| P | 23 | Hannu Virta |  TPS |
| H | 10 | Esa Tikkanen |  Edmonton Oilers |
| H | 12 | Markku Kyllönen |  Oulun Kärpät |
| H | 14 | Jukka-Pekka Seppo |  Tampereen Tappara |
| H | 15 | Iiro Järvi |  HIFK |
| H | 17 | Jari Kurri |  Edmonton Oilers |
| H | 18 | Raimo Helminen |  Minnesota North Stars |
| H | 20 | Matti Hagman |  HIFK |
| H | 21 | Christian Ruuttu |  Buffalo Sabres |
| H | 22 | Janne Ojanen |  Tampereen Tappara |
| H | 24 | Mikko Mäkelä |  New York Islanders |
| H | 25 | Raimo Summanen |  Vancouver Canucks |
| H | 26 | Petri Skriko |  Vancouver Canucks |
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1965

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1965 maailmanmestaruuskisoissa, jotka järjestettiin Suomessa Tampereella. Pentti Lindegren korvasi joukkueeseen jo valitun, mutta viime hetkellä loukkaantuneen Seppo Lindströmin.
Kokoonpano

Päävalmentaja:  Joe Wirkkunen
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1964-1965) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 1 | Juhani Lahtinen | Ilves |
| MV | 16 | Urpo Ylönen | TuTo |
| P | 4 | Kalevi Numminen | Tappara |
| P | 5 | Ilkka Mesikämmen | TPS |
| P | 3 | Pentti Lindegren | HIFK |
| P | 2 | Jarmo Wasama | Ilves |
| P | 6 | Lalli Partinen | SaiPa |
| H | 15 | Lasse Oksanen | Ilves |
| H | 10 | Heino Pulli (A) | TK-V |
| H | 14 | Reijo Hakanen | Ilves |
| H | 11 | Matti Keinonen | Lukko |
| H | 9 | Matti Reunamäki | TK-V |
| H | 17 | Jaakko Honkanen | Karhut |
| H | 7 | Raimo Kilpiö (C) | RU-38 |
| H | 13 | Pentti Rautalin | Lukko |
| H | 12 | Seppo Nikkilä | TK-V |
| H | 8 | Juhani Wahlsten (A) | TPS |
Susanna Batazzi

Susanna Batazzi (s. 29. elokuuta 1957 Chiaravalle, Anconan maakunta) on italialainen entinen miekkailija. Hän oli vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa mukana sijoittumassa viidenneksi naisten floretin joukkuekilpailussa.
Vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa Batazzi jäi floretin yksilökilpailussa 27. sijalle. Lisäksi hän osallistui sen joukkuekilpailuun ja sijoittui taas joukkueineen viidenneksi.
Syyskuun kyy

| ”Syyskuun kyy” Lauri Tähkä |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Polte
 Julkaistu: 5. syyskuuta 2011
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tyylilaji: suomipop
 Kesto: 02.59
 Levy-yhtiö: Universal Music Group
Lauri Tähkän muut singlet
| ”Sytytä mun sydämeni” 2010 | ”Syyskuun kyy” 2011 | ”Polte” 2011 |
Syyskuun kyy on suomalaisen muusikko ja lauluntekijä Lauri Tähkän ensimmäinen soolosingle, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2011. Kappale sisältyy hänen lokakuussa 2011 julkaistulle ensimmäiselle soolouransa studioalbumilleen Polte. Tähkä työsti kappaletta vuoden.
Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Jukka Salo. Video on kuvattu Helsingin Vasikkasaaressa sijaitsevassa vanhassa öljysäiliörauniossa.
Single debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12. Parhaimmillaan se on ollut listan sijalla yhdeksän.
Muusikot

Lauri Tähkä – laulu, akustinen kitara, sävellys, sanoitus
Marko Timonen – rummut
Arttu Hasu – basso
Milla Viljamaa – piano
Riku Mattila – akustinen kitara
Anssi Växby – jousisovitus
Suruntuoja

| Suruntuoja Mustan kuun lapset |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu 2001 Popstudio, Loimaa
 Julkaistu: kesäkuu 2002
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 43.17
 Levy-yhtiö: Northern Sound Records
Mustan kuun lapsien muut julkaisut
|   | Suruntuoja 2002 | Kauniinhauta 2003 |
Suruntuoja on suomalaisen black metal -yhtyeen Mustan kuun lapsien esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Northern Sound Records.
Albumista julkaistaan uusintapainos 10. kesäkuuta 2022. Albumin on remasteroinut Teemu Liekkala. Albumi sisältää livetaltiointeja vuodelta 2016 sekä demoja albumin valmistelun ajoilta. CD-painos sisältää myös musiikkijournalisti Natalie Humphriesien toimittaman historiikin albumin tuotannon vaiheista. Albumi julkaistaan ensimmäistä kertaa myös digitaalisissa musiikkipalveluissa.
Kappaleet

Ajaton – 5.14
Seremonia – 5.14
Suruntuoja – 7.28
Ennen unta – 6.40
Köysi – 4.31
Sodoman ilmestys – 3.04
Toisten laskettua seppeleet – 7.50
Taivaan takana – 3.16
Kokoonpano

Pete Lehtinen – laulu, kitara, syntetisaattori, grafiikka & layout
Pete Tamminen – laulu, kitara
Kari Kinnunen – bassokitara
Mikko Hautala – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Mika Haapasalo – äänittäjä, miksaaja
Toni Haataja – grafiikka, layout, valokuvat
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Aiheesta muualla

Suruntuoja Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Suruntuoja Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jarkko Jussila

Jarkko Jussila (s. 28. kesäkuuta 1979) on suomalainen potkunyrkkeilijä. Jussila voitti WAKO-Pro:n maailmanmestaruuden Fight Festival 33 -tapahtumassa Helsingissä 5.10.2013. Potkunyrkkeilyn lisäksi hän otteli myös ammattinyrkkeilyssä. Jussila toimi Wasa Fightsportin päävalmentajana.
Ottelulista

Amatööripotkunyrkkeily: 78-19-1  [lähde? ]
Ammattilaispotkunyrkkeily: 15-5-1  [lähde? ]
Amatöörinyrkkeily: 17-14-0  [lähde? ]
Ammattilaisnyrkkeily: 6-4-0
Saavutukset

| --- | --- |
 Nyrkkeilyn Suomen Mestari 2009  Kahdeksan Suomen Mestaruutta potkunyrkkeilyssä  Vuoden potkunyrkkeilijä 2010  Vuoden potkunyrkkeilyvalmentaja 2010  EM-pronssi 2008  MM-pronssi 2009  EM-hopea 2010  MM-pronssi 2011  SportAccord Combat Games pronssi 2010  WKC Intercontinental Mestaruus 2010  WAKO-PRO Euroopan Mestaruus 2010 -64,5kg  WAKO-PRO Maailman Mestaruus 2013 -66,8kg  WKF Maailman Mestaruus 2013 -64,5kg  WKF Maailman Mestaruus 2014 -62,3kg :  World Cup I Brasilia 2010  World Cup I Itävalta 2010  World Cup I Italia 2009 ja 2011  World Cup I Unkari 2009 ja 2011  CzechOpen I  BihacOpen I  SkandinavianOpen I  EstOpen I  LatviaOpen I  Adidas Kickboxing Cup I  PosavjeOpen I  NordicOpen I  AustrianClassics I 
Lähde:
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 1991

Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 1991 maailmanmestaruuskisoissa jotka järjestettiin Suomessa.
Kokoonpano

Päävalmentaja:  Pentti Matikainen
| Pelipaikka | Num>  | Pelaaja | Joukkue (1990-1991) |
| --- | --- | --- | --- |
| MV | 30 | Markus Ketterer |  TPS |
| MV | 19 | Sakari Lindfors |  HIFK |
| MV | 1 | Kari Takko |  Edmonton Oilers |
| P | 3 | Hannu Henriksson |  HPK |
| P | 5 | Timo Jutila |  Luleå HF |
| P | 29 | Jyrki Lumme |  Vancouver Canucks |
| P | 2 | Teppo Numminen |  Winnipeg Jets |
| P | 6 | Arto Ruotanen |  HV71 |
| P | 9 | Ville Sirén |  HPK |
| P | 23 | Hannu Virta |  TPS |
| H | 16 | Hannu Järvenpää |  Lukko |
| H | 14 | Pauli Järvinen |  Luleå HF |
| H | 26 | Esa Keskinen |  Lukko |
| H | 13 | Teppo Kivelä |  HPK |
| H | 20 | Risto Kurkinen |  HV71 |
| H | 17 | Jari Kurri |  HC Devils Milano |
| H | 15 | Mika Nieminen |  Ilves |
| H | 27 | Timo Peltomaa |  Ilves |
| H | 21 | Christian Ruuttu |  Buffalo Sabres |
| H | 8 | Teemu Selänne |  Jokerit |
| H | 25 | Raimo Summanen |  HPK |
| H | 22 | Pekka Tirkkonen |  TPS |
| H | 18 | Pekka Tuomisto |  HIFK |
Taiderock

| Taiderock |
| --- | --- |
Alkuperä:  klassinen musiikki, kamaripop, psykedeelinen folk, jazz, blues, taidemusiikki, kokeellinen rock
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Kehittymisen ajankohta:  1960-luvun loppu
Tyypillisiä soittimia:  koskettimet, syntetisaattori, kitara, bassokitara, rummut, laulu
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  glam rock, post-punk, new wave, goottirock, post-rock
Taiderock (engl. art rock) on termi, jota käytetään joskus kuvailemaan rockmusiikkia, jolle ovat luonteenomaisia kunnianhimoiset tai avantgardistiset sanoitusaiheet sekä melodiset, harmoniset tai rytmilliset kokeilut. Usein nämä kokeilut ulottuvat modernin populaarimusiikin peruskaavojen ja tyylilajien ulkopuolelle, kohti jazzin, klassisen musiikin, maailmanmusiikin tai kokeellisen avantgarden vaikutteita.
Taiderock on käsitteenä toisinaan yhdistetty 1970-luvulla valtavirtaan nousseisiin progressiivisen rockin yhtyeisiin, mutta nykyään termejä käytetään yleensä eri merkityksissä. Progressiivinen rock vakiintui lopulta nimitykseksi rockmusiikin erityiselle lajityypille, kun taas taiderock säilyi laajempana, subjektiivisempana ja vaikeammin luokiteltavana käsitteenä.
Taiderockin yhteydessä mainitaan  usein Roxy Music, David Bowie, Steve Harley & Cockney Rebel sekä Sparks. Bowie toi lavaesiintymisiinsä teatterielementtejä kun taas Roxy Music loi tietoisen glamour-tyylin. Brian Enon vaikutuksesta yhtyeen musiikissa oli alkuaikoina kokeiluja elektronisella musiikilla. Sparks ja Cockney Rebel käyttivät absurdeja ja nokkelia sanoituksia jokapäiväisiltä näyttävistä aiheista.
Rockin suuntauksia
Aikuisrock
Bluesrock
Brittipop
Country rock
Elektroninen rock
Folkrock
Funkrock
Garage rock
Glam rock
Goottirock
Grunge
Hard rock
Instrumentaalirock
J-rock
Katurock
Klassinen rock
Kristillinen rock
Metallimusiikki
Poprock
Post-rock
Progressiivinen rock
Psychobilly
Psykedeelinen rock
Punk
Rap rock
Rock and roll
Rockabilly
Sinfoninen rock
Soft rock
Southern rock
Space rock
Stadionrock
Suomirock
Taiderock
Vaihtoehtorock
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Art rock
Susanna Dickinson

Susanna Dickinson
Susanna Wilkerson Dickinson (1814 – 7. lokakuuta 1883) oli eräs Alamon taistelussa hengissä selvinneistä. Vuonna 1836 Texasin tasavallassa käyty taistelu vaati vähintään 189 Alamon puolustajan hengen, heidän joukossaan Susannan aviomies Almaron Dickinson. Meksikolaisten joukkoja johtanut generalissimus Santa Anna vangitutti Dickinsonin ja hänen pienen tyttärensä Angelinan. Genaralissimus olisi halunnut adoptoida tytön ja kouluttaa tästä hienon naisen, mutta Dickinson kieltäytyi ehdotuksesta jyrkästi.
Muutaman päivä kuluttua Santa Anna antoi Dickinsonille ja hänen tyttärelleen vapautensa. Kahden tiedustelijan saattamina he ratsastivat Gonzalesin kylään, jonne oli kokoontunut texasilaisia vapaustaistelijoita.  Dickinsonista tuli tärkeä silminnäkijä taistelulle ja hänen kertomuksiaan on käytetty monen kirjan lähdetietoina.
Syyslaulu (albumi)

| Syyslaulu Anki ja Cumulus |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD-levy
 Kesto: 57.36
 Levy-yhtiö: Warner Music
20 suosikkia – Syyslaulu on vuonna 1995 20 suosikkia -sarjassa julkaistu Ankin ja Cumulus-yhtyeen kokoelmalevy.
Kappaleet

Syyslaulu – 3.47 (”Höstvisan”, säv. Erna Tauro, san. Tove Jansson, suom. Esko Elstelä, sov. Lasse von Hertzen)
Tulta isken missä taula on – 2.51 (”Flash of Fire”, säv. Hoyt Axton, C. E. Smith, san. J. Lehmus, sov. Kaj Westerlund)
Sua kaipaan – 2.31 (”I Need You”, säv. Gerry Beckley, san. Hector, sov. Matti BergströmPirjo Bergström)
Marseillen poika – 2.54 (tv-sarjasta ”Il Marsigliese”, säv. Guido De Angelis, Maurizio De Angelis, san. Irina Milan, sov. Cumulus)
Ne kesäyöt – 1.51 (”Summer Nights”, säv. Ben Henderson, Liza Strike, san. Ulf-Erik, sov. Jörgen Petersen)
Tänään en voi luokses tulla – 2.45 (säv. Stanisław Magierski, san. Saukki, sov. Petri Hohenthal)
Sokolovin kitara – 2.47 (säv. trad., san. Hector, sov. Petri Hohenthal)
Maan lapset – 2.23 (”Fils de”, säv. Gerard Jouannest, Jacques Brel, san. Hector, sov. Matti Bergström, Pirjo Bergström)
Samarkandiin ehkä tiesi vie – 4.22 (”Om du nånsin kommer fram till Samarkand”, säv. Thorstein Bergman, san. Anki Lindqvist, sov. Kaj Westerlund)
Idylli – 2.43 (”Idyllvisan”, säv. Erna Tauro, san. Bengt Ahlfors, suom. Esko Elstelä, sov. Cumulus)
Puuvillapellot – 2.49 (”Cotton Fields”, säv. Leadbelly, san. Hector, sov. Ilpo Saastamoinen)
Naistentanssit – 2.47 (säv. Anki Lindqvist, san. Marita Lindquist, sov. Cumulus)
Länsituuli – 2.50 (säv. ja san. Hector, sov. Cumulus)
Oi beibi, maailmasi muuttuu – 2.46 (”Wild World”, säv. Cat Stevens, san. Hector, sov. Cumulus)
Jos nyt menet pois – 3.51 (”Ne me quitte pas”, säv. Jacques Brel, san. Saukki, sov. Jörgen Petersen)
Lumet tulevat – 1.54 (säv. trad. (Ukraina), san. Hector, sov. Petri Hohenthal)
Säkkijärven polkka – 1.47 (säv. trad. (Karjala), san. Pertti Reponen, sov. Petri Hohenthal)
Synnyin kohdussa tuulen – 3.34 (”Piney Wood Hills”, säv. Buffy Sainte-Marie, san. ja sov. Hector)
Aamu rannalla – 2.52 (”My Fair Share”, elokuvasta Yhden miehen peli, säv. Charles Fox, san. Paul Williams, suom. Jussi Tuominen, sov. Kaj Westerlund)
Höstvisa – 3.29 (säv. Erna Tauro, san. Tove Jansson, sov. Lasse von Hertzen)
Suomen Ranskan-instituutti

Institut finlandais'n julkisivu.
Suomen Ranskan instituutti (ransk. Institut finlandais) on suomalainen kulttuuri-instituutti Pariisissa. Se sijaitsee Pariisin latinalaiskorttelissa osoitteessa 60 Rue des Écoles ja avattiin yleisölle vuonna 1990.
Instituutin johtajana on toiminut syksystä 2023 alkaen Tuula Yrjö-Koskinen.
Toiminta

Instituutin toiminnan keskiössä on tuottaa monimuotoista kulttuuriohjelmistoa yhteistyössä kansainvälisten luovien alojen toimijoiden kanssa instituutin omissa tiloissa ja sen ulkopuolella. Instituutin toiminnalla vahvistetaan kansainvälistä keskustelua eri taiteen ja luovien alojen kontekstissa, esimerkiksi muotoilun, muodin, arkkitehtuurin ja elokuvien aloilla.
Instituutin päärahoittajana toimii Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö. Instituutti saa myös projektiluontoista rahoitusta yksityisiltä säätiöiltä ja organisaatioilta. Vuonna 2021 toimintaa rahoittivat ministeriön lisäksi Alfred Kordelinin säätiö, Suomen Kulttuurirahasto, Jenny ja Antti Wihurin rahasto, Svenska kulturfonden, Opetushallitus, Nordisk Kulturfond ja Pro Helvetia.
Instituutin aiempina johtajina ovat toimineet muun muassa Johanna Råman, Meena Kaunisto, Marja Sakari, Marjatta Levanto, Iris Schwanck ja Kimmo Pasanen.[lähde? ] Instituutin ensimmäisenä johtajana toimi Tarmo Kunnas (1989–1995).