stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joe Kleine

| Joe Kleine |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph William Kleine
Syntynyt: 4. tammikuuta 1962 (ikä 62) Colorado Springs, Colorado
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  211 cm
NBA-varaus:  6. varaus, 1985 Sacramento Kings
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
:   Notre Damen yliopisto  Arkansas’n yliopisto
Seurajoukkueet
1985–1989 1989–1993 1993–1997 1997 1997 1997–1999 1999 1999–2000:   Sacramento Kings  Boston Celtics  Phoenix Suns  Los Angeles Lakers  New Jersey Nets  Chicago Bulls  Phoenix Suns  Portland Trail Blazers
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kolumbia 1982 |  |  |
Joseph William "Joe" Kleine (s. 4. tammikuuta 1962 Colorado Springs, Colorado) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi sentterinä NBA:ssa 15 kautta ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Kleine pelasi yliopistosarjoissa Notre Damen ja Arkansas’n yliopistojen joukkueissa. Sacramento Kings varasi hänet NBA:han kuudennella varausvuorolla vuoden 1985 varaustilaisuudessa.
Kleine edusti NBA:ssa kausina 1985–2000 seitsemää seuraa: Sacramento Kingsia, Boston Celticsia, Phoenix Sunsia kahteen otteeseen, Los Angeles Lakersia, New Jersey Netsia, Chicago Bullsia kaudella 1997–1998, jolloin Chicago voitti mestaruuden mutta Kleine ei pelannut lainkaan pudotuspeleissä, ja Portland Trail Blazersia. Hän pelasi kaikkiaan 965 runkosarjaottelua 15,2 minuutin ottelukohtaisella peliajalla ja kymmenenä kautena yhteensä 50 pudotuspeliä saaden peliaikaa keskimäärin 11,8 minuuttia. Runkosarjassa hän teki ottelua kohden 4,8 pistettä ja otti 4,1 levypalloa, ja pudotuspeleissä vastaavat tilastolukemat olivat 3,8 pistettä ja 2,7 levypalloa.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Kleine saavutti MM-hopeaa 1982 ja voitti olympiakultaa Los Angelesin kisoissa 1984.
Rudolf Klaban

Rudolf Klaban (s. 5. huhtikuuta 1938) on entinen itävaltalainen keskimatkojen juoksija.
Klaban edusti Itävaltaa kolmissa olympialaisissa. Roomassa 1960 hän karsiutui 800 metrin juoksun puolivälierissä ja 1 500 metrin juoksun alkuerissä. Tokiossa 1964 hän pääsi 800 metrin juoksun alkueristä välieriin, joissa hän sijoittui viidenneksi maansa ennätyksellä 1.47,4 ja karsiutui loppukilpailusta. Méxicossa 1968 hän karsiutui 1 500 metrin juoksun alkuerissä.
Klaban voitti Itävallan mestaruuden 800 metrin juoksussa vuosina 1959–1964 ja 1966, 1 500 metrin juoksussa vuosina 1957 ja 1960–1968 sekä 5 000 metrin juoksussa vuosina 1966–1968. Hän paransi Itävallan ennätyksiä eri matkoilla 800 metristä 3 000 metriin yhteensä 15 kertaa vuosina 1957–1968 ja alitti 10 000 metrin juoksussa ensimmäisenä itävaltalaisena puolen tunnin rajan Wienissä 27. huhtikuuta 1968.
Itävallan ennätykset

| Laji | Tulos | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| 800 metriä | 1.49,1 | 1959 |
| 800 metriä | 1.48,6 | 1959 |
| 800 metriä | 1.48,4 | 1960 |
| 800 metriä | 1.47,4 | 1964 |
| 1 000 metriä | 2.20,7 | 1964 |
| 1 500 metriä | 3.53,3 | 1957 |
| 1 500 metriä | 3.50,9 | 1957 |
| 1 500 metriä | 3.41,4 | 1968 |
| Maili | 4.05,8 | 1961 |
| 2 000 metriä | 5.16,8 | 1961 |
| 2 000 metriä | 5.14,6 | 1968 |
| 3 000 metriä | 8.34,4 | 1957 |
| 3 000 metriä | 8.09,2 | 1965 |
| 10 000 metriä | 30.07,8 | 1967 |
| 10 000 metriä | 29.53,6 | 1968 |
Lähde:
Kládeos

| Kládeos Κλάδεος |
| --- | --- |
 Kládeos-joki.
Alkulähde:  Lálas
Laskupaikka:  Alfeiós-joki  37°37′59″N, 21°37′34″E
Maat:   Kreikka
Kládeos (kreik. Κλάδεος) on joki, joka virtaa Eliksessä Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se on Alfeiós-joen sivuhaara. Joki saa alkunsa Lálaksen kylän läheltä ja lähestyy Alfeiósta pohjoisesta kulkien Archaía Olympían kylän itäpuolelta. Joet yhtyvät Olympian lehdon arkeologisen alueen kohdalla, jossa Kládeos kulkee alueen länsipuolelta.
Antiikin aikana Kládeoksen reittiä muutettiin vallituksilla Olympian pyhäkköalueen suojaamiseksi tulvilta. Keskiajalla vallitukset murtuivat, ja Olympia peittyi paksujen sedimenttikerrosten alle paljastuakseen arkeologisissa kaivauksissa 1800-luvulla. (Tuoreemman teorian mukaan alue olisi kuitenkin peittynyt ennemmin tsunamien seurauksena.)
Kreikkalaisessa mytologiassa joki yhdistettiin joenjumala Kladeokseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kládeos Wikimedia Commonsissa
Luettelo pikkuplaneetoista: 92001–93000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
92001:stä ja päättyen 93000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Klassinen liberalismi (kirja)

Klassinen liberalismi on vuonna 1997 ilmestynyt Risto Harisalon ja Ensio Miettisen kirja liberalismista.
Liberalismi saattaa Harisalon ja Miettisen mukaan olla aatesuunta jota on kritisoitu enemmän kuin yritetty ymmärtää, ja se saattaa heidän mukaansa olla yksi väärinymmärretyimmistä ajattelutavoista yhteiskuntatieteissä ja politiikassa. Vastoin yleistä käsitystä liberalismi on kirjoittajien mukaan vakavasti otettava älyllinen suuntaus, joka on kestänyt ajan paineet 1700-luvulta alkaen ja kyennyt uudistumaan olosuhteiden muuttuessa. Liberalismin ihmiskuva on positiivinen ja se uskoo ihmisten voivan elää haluamallaan tavalla ja pystyvän ratkaisemaan yhteiskunnalliset ongelmat. Liberalismi ei kuulu niiden aatesuuntien joukkoon, jotka pyrkivät peräänkuuluttamaan luopumisen ja kurjuuden välttämättömyyttä, tai pakottavat yksilöitä alistumaan kulloinkin vallankahvassa olevan kollektiivin tahtoon, eikä liberalismi pyri pelottelemaan ihmisiä esimerkiksi luonnon kostolla. Tuomiopäivän profetioiden ja tulevien vaikeuksien avulla pelottelun sijaan liberalismi tarjoaa vaihtoehdon, josta ihmiset voivat vakuuttua loogisen ajattelunsa avulla. Liberalismin ymmärtäminen ja omaksuminen edellyttää järkevää ajattelua, harkittua mielikuvitusta, kriittistä pohdintaa ja vankkaa epäilyä. Se asettaa tieteellisen diskurssin arkiajattelun, ryhmäajattelun ja tavanomaisen poliittisen mielipiteenvaihdon edelle. Nämä ominaisuudet edesauttavat ihmisiä suhtautumaan kriittisesti erilaisten yhteiskunnallisten utopioiden houkutuksiin, jotka lupaavat ihmisille enemmän mitä pystyvät lopulta tarjoamaan.
Aiheesta muualla

Terho Pursiainen: Liberalismin ankaraa oppia. Helsingin sanomat 30.4.1997.
Jussi Syrjälä: Vapauden ilosanoma. Yliopisto-lehti 2/1998.
Antti Kolari: Vapaus ja vauraus ovat veljeksiä. Taloussanomat 17.12.1998.
Kirkko ja valtio -komitea

Kirkko ja valtio -komitea oli parlamentaarinen komitea, joka selvitti kirkon ja valtion välistä suhdetta. Suomen luterilainen kirkko oli toivonut komitean asettamista, ja Rafael Paasion toinen hallitus asetti komitean huhtikuussa 1972. Komitea sai työnsä valmiiksi kesäkuussa 1977. Komitea oli mietinnössään pääosin yksimielinen luterilaisen kirkon vuoden 1970 vastaavan komitean kanssa. Komitea katsoi, että kirkkojen ja valtion välinen suhde tulisi säilyttää pääpiirteissään ennallaan.
Komitean puheenjohtajana oli SDP:n poliitikko ja seurakuntatoimija Aarne Laurila sekä sihteereinä teologi Juha Seppo ja oikeustieteen lisensiaatti Lauri Tarasti. Komitean muita jäseniä olivat muun muassa tuleva arkkipiispa Mikko Juva, kansanedustaja Matti Ahde (SDP), kansanedustaja Kalevi Kivistö (SKDL), teologi Maunu Sinnemäki (SDP), kansanedustaja Raino Westerholm (SKL), pappi Juhani Simojoki (SDP) sekä asiantuntijana professori Eino Murtorinne.
Mietinnön vastaanotto ja ehdotusten toteuttaminen

Lausuntokierroksen jälkeen opetusministeriö asetti työryhmätasoisen valmisteluelimen tekemään käytännön toimenpide-ehdotuksia komiteanmietinnön pohjalta. Työryhmä kuitenkin ehdotti, että käytännöllisesti katsoen mitään komitean muutosehdotuksista ei tule toteuttaa. Puheenjohtaja Jaakko Nummisen lehdistölausuntojen mukaan ”yhteiskunnan asenneilmasto on tällä hetkellä sellainen, ettei muutoksille ole nyt sijaa”.
Osa komitean ehdotuksista on toteutettu 1990-luvulla tai myöhemmin. Vuonna 1993 säädettiin uusi, entistä selvästi suppeampi kirkkolaki, joka siirsi kirkon itse kirkkojärjestyksellä päätettäväksi monia kirkon sisäisiä asioita, joista oli ennen säädetty lailla. Komitean ehdotuksen mukaisesti myös tuomiokapitulit siirrettiin vuoden 1997 alussa kirkon yllä­pidettäviksi. Vuonna 1995 uudistettiin hallitusmuodon perusoikeuksia koskeneet säännökset, niiden joukossa myös uskonnonvapautta koskeva kohta. Oikeusasiantuntija Pauli Nopan mukaan ennen uudistusta uskonnonvapauden periaatetta ei ilmaistu lainsäädännössä lainkaan, ellei uskonnonvapauslain nimeä katsota sellaiseksi. Vuonna 2003 säädettiin uusi uskonnonvapauslaki.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lausunto

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokous antoi lausuntonsa Kirkko ja valtio -komitean mietinnöstä vuonna 1979. Komitean ratkaisut muistuttivat monissa kohdissa linjauksia, joita kirkon sisäinen, piispa Erkki Kansanahon johtama Kirkko–valtio-komitea oli esittänyt 1970-luvun alussa. Kirkolliskokous yhtyikin lähes kaikkiin Kirkko ja valtio -komitean keskeisistä linjaratkaisuista. Keskustelua herätti lähinnä se, tuliko tuomiokapitulit ja piispojen nimitysoikeus siirtää valtiolta kirkolle. Niukka enemmistö kirkolliskokousedustajista päätyi tuossa vaiheessa kannattamaan tuomiokapitulien säilyttämistä valtionhallinnon osana. Toisaalta pieni enemmistö asettui tukemaan piispojen nimitysoikeuden siirtämistä tasavallan presidentiltä kirkon omille elimille.
Vapaa-ajattelijain liiton lausunto

Opetusministeriön pyynnön johdosta Vapaa-ajattelijain liitto esitti komiteamietinnöstä lausunnon. Lausunnon laativat puheenjohtaja Timo I. Vasama ja pääsihteeri Erkki Hartikainen.
Vapaa-ajattelijain liiton lausunto > Komitean muodostaminen

Lausunnossaan liitto sanoo, että määritellessään komitean tehtäväkenttää valtioneuvosto ei ole ottanut huomioon, että uskonnonvapaus ja YK:n asiakirjat edellyttävät kirkon ja valtion suhteiden tarkastelua ajatuksenvapauden ja muiden ihmisoikeuksien toteutumisen kannalta.
Nimittäessään komitean jäseniä, pysyviä asiantuntijoita ja sihteeristöä valtioneuvosto ei ole ottanut mukaan yhtään uskonnottomien oikeusturvakysymysten asiantuntijaa. Komitean kokoonpano on täysin evankelisluterilainen. Komiteatyö on muodostunut pelkästään kirkollisten näkökohtien puolustamiseksi. Liiton mukaan voidaan kysyä, oliko tällaisen tavallaan kirkon sisäisen komitean nimittäminen tarpeellista, koska kirkko on jo laatinut omia mietintöjä samoista asioista. Julkisten varojen käyttämistä tämän laatuiseen komiteatyöhön voidaan liiton mielestä pitää ajatuksenvapauden loukkauksena.
Liitto huomautti, että mietintö ei käsittele Vapaa-ajattelijain liiton tutkimusta Raportti uskonnonvapaudesta I. Mietintö sisältää vain kirkon omia tilastoja uskonnonopetuksen eri muotojen kannatuksesta. Liitto toteaa, että Suomen Gallupin mukaan Vapaa-ajattelijain liiton haastattelukysymykset olivat paremmin muotoiltuja kuin kirkon vastaavien tutkimusten. Komitea ei ole edes selvitellessään asioista käytyä keskustelua ottanut huomioon vapaa-ajattelijain esittämiä näkemyksiä ja julkilausumia. Komitea ei ehdota kirkon ja valtion eroa, joka liiton mukaan on uskonnonvapauden toteutumisen perusedellytys.
Vapaa-ajattelijain liiton lausunto > Historiallinen katsaus

Liiton mukaan komitea on historiallista katsausta rajatessaan halunnut antaa käsityksen, että historiallisista syistä nykyinen tilanne on säilytettävä. Katsaus ei sisällä juuri mitään tietoja maista, joista kirkko on erotettu valtiosta ja koulu kirkosta. Myös käyttäessään valtion virallisia asiakirjoja kuten valtiopäivien pöytäkirjoja komitea on ollut ”törkeällä tavalla valikoiva kirkon eduksi”. Julius Ailion ja Hannes Ryömän kaltaisten kirkon vastustajien esittämät puheenvuorot uskonnonvapauslaista on liiton mukaan sivuutettu.
Vapaa-ajattelijain liiton lausunto > Uskonnonvapaus perusoikeutena

Liiton mukaan komitea tulkitsee YK:n ihmisoikeuksien julistuksen 18 artiklaa täysin väärin väittäessään, että se sisältää samat asiat kuin Suomen hallitusmuodon 8 §. Eduskunnan oikeusasiamies totesi päätöksessään n:o 1992/1977, ettei Suomen hallitusmuoto määrittele eikä turvaa uskonnonvapautta. Ihmisoikeuksien julistuksen 18 artikla asettaa uskonnon ja uskonnottoman vakaumuksen samaan asemaan.
Liitto huomautti, että mietinnössä ei oteta huomioon oikeutta kieltäytyä uskonnollisista menoista. Hartikainen toimi peruskoulun matematiikan opettajana, ja lausunnon antamisen aikana hän oli tekemässä valitusta  YK:n ihmisoikeuskomitealle siitä kuinka hänet pakotetaan Vapaa-ajattelijain liiton sihteerinä jatkuvasti virkansa vuoksi osallistumaan hartaustilaisuuksiin. Liiton mukaan ”komitea antaa täysin valheellisen kuvan Suomen uskonnonvapaudesta väittäessään, että Suomen lainsäädäntö täyttää moitteettomasti kansainväliset vaatimukset. Vapaa-ajattelijain liitolla on laaja todistusaineisto siitä, että uskonnottomien ihmisoikeuksia rikotaan Suomessa törkeästi ja että tämä johtuu puutteellisesta lainsäädännöstä”.
Komitean esittämä käsitys, jonka mukaan uskonnonvapautta koskevia säädöksiä ei tule laajentaa koskemaan ei-uskonnollisia vakaumuksia on liiton mukaan ”pöyristyttävä loukkaus vapaa-ajattelijain ihmisoikeuksia vastaan”. Liiton mukaan komitea ”menee uskonnonvapauden vastaisuudessaan jopa niin pitkälle, että se vastustaa uskonnonvapauden lähempää määrittelyä hallitusmuodossa”. Liiton mielestä hallitusmuodon säädökset on korjattava pääpiirteissään siten kuin Pauli Noppa esitti 1973 valtiosääntökomitealle tutkielmassaan Uskonnonvapaus ja valtion suhde kirkkoon valtiosääntöä uudistettaessa.
Klasipruuki

| Klasipruuki |
| --- | --- |
 Klasipruuki ja ympäröiviä asuinalueita ilmakuvassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Läntinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  89
Väkiluku:  136 (2017)
Postinumero(t):  28600
Klasipruuki (ruots. Glasbruket) on Porin 89. kaupunginosa. Alue on kaavoitettu omakotitaloasumiseen ja sen rakennuskanta koostuu pääosin 2010-luvun lopulla sekä 2020-luvun alussa rakennetuista taloista. Klasipruuki sijaitsee Länsi-Porissa, sen viereiset kaupunginosat ovat Paratiisinmäki ja Tuorsniemi. Peltoaukeiden takana on kaakossa Liikastenmäki ja lännessä Leppäkorpi.
Aiheesta muualla

Porin kaupungin katusuunnitelmia (Arkistoitu – Internet Archive)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Konrad Kivekäs

Konrad Fredrik Kivekäs (vuoteen 1876 Stenbäck; 12. toukokuuta 1847 Alavus – 20. helmikuuta 1918 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja suomenmielinen vaikuttaja.
Elämä

Kivekkään vanhemmat olivat kirkkoherra Karl Fredrik Stenbäck ja Emilia Ottilia Christina von Essen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1867, valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1873 ja pedagogian kandidaatiksi 1877.
Kivekäs toimi vuosina 1876–1882 Oulun suomalaisessa yksityislyseossa historian, suomen ja ruotsin kielten opettajana. Varsinaisen elämäntyönsä Kivekäs kuitenkin teki sanomalehtialalla. Jo vuodesta 1874 hän oli ollut pari vuotta aputoimittajana Uusi Suometar-lehdessä. Oulussa hän oli ensin Oulun Wiikko-Sanomia -lehden toimittajana, mutta perusti vuonna 1877 oman sanomalehden Kaiun. Kivekäs oli Kaiun toimittajana ja kustantajana vuoteen 1905 asti. Hän oli hyvin suomenmielinen, ja Kaiku-lehteä pidettiin liian radikaalina. Kivekäs saikin painokanteen ja vankeustuomion ja joutui lopulta luopumaan lehdestään ensimmäisen sortokauden aikaisen painostuksen takia.
Kaiusta luopumisen jälkeen Kivekäs sekä suomensi teoksia että kirjoitti itsekin muun muassa elämäkerrat George Washingtonista ja Oliver Cromwellista.
Kivekäs oli toiminut Oulun kaupungin köyhäinhoitolautakunnan esimiehenä vuosina 1894–1901, jolloin hän otti ensimmäisenä Suomessa käyttöön niin sanotun Eberfeldin eli kaitsijajärjestelmän.
Perhe

Kivekkään puoliso vuodesta 1877 oli Erika Herminia Durchman (k. 1925). Hänen veljiään olivat asianajaja Lauri Kivekäs ja arkkitehti Josef Stenbäck.
Julkaisuja

Suomen sota wuosina 1808-1809; kirjoittanut K. F. Kiwekäs. Kansanvalistusseuran toimituksia 8. Helsinki 1876, 2. painos 1879, 3. painos 1899
Elberfeldin järjestelmä, sen synty ja kehitys : yleinen asevelvollisuus sodassa köyhyyttä vastaan. Tekijä, Oulu 1910
Yrjö Washington: Amerikan vapaussodan johtaja ja Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti. Kansanvalistusseuran elämäkertoja 22. Helsinki 1916
Oliver Cromwell. Otava 1917
Suomennoksia

William Ellery Channing: Itsensä-kasvatus: esitelmä sivistyksen laaduista ja välikappaleista. Kivekäs, Oulu 1885
David Lewis: Raittiuskysymys mitenkä ratkaistava. WSOY 1887
Benjamin Ward Richardson: Väkevät juomat: terveysopillisia luentoja kouluja ja perheitä varten; englannink. mukailemalla suom. K. F. Kivekäs. Oulussa: Kivekäs 1887; 2. painos Raittiuden ystävät, Kuopio 1898
C. Hilty: Onni. 1. Porvoo : WSOY 1906. Lisäpainos: WSOY 1906, 2. painos 1910
V. Ullmann: Yleinen historia. Ensi osa, Historia Kristuksen syntymään asti. Karjalan kirjakauppa, Sortavala 1906
V. Ullmann: Yleinen historia. Toinen osa, Apostolisen seurakunnan ajoilta Martti Lutheriin asti. Karjalan kirjakauppa, Sortavala 1907
V. Ullmann: Yleinen historia. Kolmas osa, Historia uskonpuhdistuksen ajoista vuoteen 1814. Karjalan kirjakauppa, Sortavala 1908
Luettelo pikkuplaneetoista: 97001–98000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
97001:stä ja päättyen 98000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Klaus K

Lars Sonckin suunnittelema Rake-talo, nykyinen hotelli Klaus K
Klaus K on Helsingissä Erottajalla, Bulevardin ja Erottajankadun kulmassa sijaitseva hotelli.
Hotelli on osa Nordic Choice Hotels -konsernia. Hotellikiinteistön omistaa kuitenkin Rake Real Estate Oy.
Nykyisin hotellina toimiva rakennus muodostuu kahdesta osasta. Erottajankadun puolella on vuonna 1883 valmistunut Frans Sjöströmin suunnittelema rakennus. Bulevardin puolella oleva rakennus on Lars Sonckin käsialaa vuodelta 1912. Rakennuksen omistaa Rake Real Estate Oy. Hotellin lisäksi talossa toimi pitkään myös Raken rauta- ja rakennustarvikeliike.
Hotelli avattiin rakennusryhmässä vuonna 1938.  Alun perin sen nimi oli Klaus Kurki. Se sai nimensä Elias Lönnrotin muistiinmerkitsemän ikivanhan Elinan surma -balladin mukaan, jossa päähenkilönä oli Klaus Kurki.  Omistajan vaihdoksen yhteydessä vuonna 2005 hotellin nimi lyhennettiin nykyiseen muotoon Klaus K.
Aiheesta muualla

Hotelli Klaus K Rake-Group. Arkistoitu 21.2.2020. Viitattu 21.2.2020.
Klassiset alkuaineet

Monet vanhan ajan filosofisista näkemyksistä jäsensivät maailman rakennetta ja sen ilmiöitä klassisten alkuaineiden eli elementtien avulla. Kreikkalaisessa katsannossa näitä aineita oli neljä:
maa (kuiva ja kylmä)
vesi (märkä ja kylmä)
ilma (märkä ja kuuma)
tuli (kuiva ja kuuma)
Platonin mukaan tämän jaon oli kehittänyt filosofi Empedokles.
Lisäksi Aristoteles lisäsi luetteloon viidennen alkuaineen, eetterin, jota hän uskoi avaruuden olevan täynnä. Sana eetteri elvytettiin uudelleen 1800-luvun fysiikassa, jossa sillä tarkoitettiin koko maailmankaikkeudessa esiintyvää näkymätöntä väliainetta.
Klassiset alkuaineet voidaan myös tulkita väärinymmäretyksi esitykseksi aineen olomuodoista: Maa=kiinteä aine, vesi=neste, ilma=kaasu, tuli=plasma.kenen mukaan?selvennä
Kiinalaiset elementit

Kiinassa katsottiin, että maailman lukemattomat asiat syntyivät qin (energian) kulkiessa viiden vaiheen, puun (ylöspäin), tulen (ulospäin säteilevä), maan (keräävä), metallin (sisäänpäin tiivistyvä, spiraalimainen) ja veden (laskeutuva) läpi.
Näitä vaiheita kutsutaan nimellä  wǔxíng 五行. 
wǔ = viisi;
xíng = kävellä, kulkea
Länsimaissa on vakiintunut sanan "elementti" käyttö niitä kuvaamaan, mutta on ymmärrettävä, että ne eivät ole kreikkalaisen filosofian mukaisia alkuaineita.
Kaikki maailman ilmiöt voi jakaa viiden elementin mukaan.  Tavallisimmin käytettyjä vastaavuuksia ovat ilmansuunnat, värit, muodot ja vuodenajat:
火 Tuli — etelä, punainen, kolmio, kesä
金 Metalli — länsi, valkoinen, pyöreä, syksy
木 Puu — itä, vihreä/sininen, pylväsmäinen, kevät
水 Vesi — pohjoinen, musta, aaltoileva, talvi
土 Maa — keskusta, keltainen, neliö, vuodenaikojen vaihtuminen
Oppi liitettiin jin-jang-ajatteluun hyvin pian sen syntymisen jälkeen.
Luettelo pikkuplaneetoista: 90001–91000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
90001:stä ja päättyen 91000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Kivennäisaine

Kivennäisaineet ovat ravinnon mukana saatavia alkuaineita. Laajemman määritelmän mukaan kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, jotka jäävät tuhkaan, kun esimerkiksi kudos tai ruoka poltetaan. Välttämättömiä kivennäisaineita ovat ne alkuaineet, joita tulee olla ravinnossa aineenvaihdunnan pysymiseksi normaalina. Ravinnon mukana elimistöön joutuu myös useita ei-välttämättömiä kivennäisaineita, joista osa on haitallisia. Tällaisia ovat esimerkiksi raskasmetallit. Myös monet välttämättömät kivennäisaineet muuttuvat hyödyllisistä haitallisiksi, jos niitä joutuu elimistöön liian suuria määriä.
Kivennäisaineet jaetaan makrokivennäisiin (vaaditaan yli 100 mg per päivä) ja mikrokivennäisiin eli hivenaineisiin sen mukaan, paljonko elimistö niitä tarvitsee. Hivenaineiksi kutsutaan niitä elimistölle tarpeellisia alkuaineita, joita elimistö tarvitsee alle 100 milligrammaa vuorokaudessa.