stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Markku Sääksjärvi
Ura

Sääksjärvi toimi Valmet Oy:n Rautpohjan tehtaan ATK-ryhmän johtajana  1967–1968, Tietotehdas Oy:n osastopäällikkönä vuodesta 1969 vuoteen 1975 ja Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vt. apulaisprofessorina 1976–1977 ja sen jälkeen siellä dosenttina. Teknillisen korkeakoulun dosentuuri hänellä oli 1977–1983. Vuodesta 1980 vuoteen 1983 hän oli Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen vt. apulaisprofessori ja sitten korkeakoulun ensimmäinen tietojärjestelmätieteen professori, aina eläkkeelle jäämiseensä saakka eli vuoteen 2006. Korkeakoulun vararehtorina hän toimi 1985–1987.
Sääksjärvellä oli useita luottamustehtäviä eri järjestöissä ja toimikunnissa, muun muassa korkeakoulujen tiede- ja tutkimuspoliittisen säätiön hallituksen jäsenyys, MTV Oy:n ohjelma-asian neuvottelukunnan jäsenyys sekä oman alansa kansainvälisten konferenssien ohjelmatoimikuntien jäsenyydet.
Sääksjärvi julkaisi yli 150 tieteellistä ja ammatillista julkaisua tietojärjestelmätieteen ja tietotekniikan alalta. Hänen tutkimuksensa liittyivät muun muassa organisaatioiden tietojärjestelmien tehokkuuteen ja ns. tuoterunkoihin tietojärjestelmien ja ohjelmistoliiketoiminnan perustana. Hänen jäähyväisluentonsa aiheena 30-vuotisen tutkijanuran jälkeen oli ”Informaatioteknologian suurten murrosten vaikutukset yrityksen IT:n johtamiseen”.
Muita saavutuksia

Sääksjärvi voitti kolmetoista Suomen-mestaruutta tenniksen seniorisarjoissa.
Aiheesta muualla

Sääksjärvi, M. 2007. Huippuyliopisto huijaa teollisuutta. Talouselämä 22.11.2007. Sääksjärvi huippuyliopistosta (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 29.2.2008)
Sääksjärvi, M. 1998. Tuoterunko. Uusi ajattelu ohjelmistotuotteiden strategisessa kehittämisessä. Suomi: Tekes, Teknologiakatsaus 62/98. 63 s.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Sääkartta

Sääkartta
Sääkartta on kartta, jossa näkyy säätilanne. Sääkartta voi olla helposti ymmärrettävä yksinkertainen sääkartta, tai hyvinkin tieteellinen analysoitu sääkartta. Sadetutkan ja sääsatelliittien kuvat eivät ole varsinaisia sääkarttoja, vaikka antavatkin monesti tarkkaa tietoa säästä, ja vaikka niitä monesti käytetään sääkarttojen yhteydessä.
Sääkarttojen lajit

Sääkarttoja on kolmenlaisia:
Yksinkertainen ennustekartta, joihin on merkitty symboleilla pilvisyys, sade ja lämpötila sekä tuulen suunta. Nämä ovat yleisiä esimerkiksi sanomalehdissä ja internetissä, koska ne ovat selkeitä.
Analysoitu sääkartta jossa näkyy esimerkiksi Euroopan alueelta ilmanpaine isobaareina ja säärintamat. Tämä karttatyyppi antaa asioita tuntevalle perusteellisempaa tietoa säätilasta.
Synoptinen säähavaintokartta, jossa näkyy yksittäisten asemien mittaustiedot, ja mahdollisesti niistä analysoidut matalapaineet ja korkeapaineet sekä säärintamat.
Erikoisia sääkarttoja

Luotauksista saadaan eri painepinnoilta (korkeuksilta) sääkarttoja, joissa näkyvät muun muassa lämpötilat.
Niistä voidaan piirtää yläkartta, joka ilmoittaa esimerkiksi 500 millibaarin pinnan korkeuden. Siinä voi olla myös ylätuulen suunnat.
Aiheesta muualla > Yksinkertainen sääkartta

Ilmatieteenlaitoksen yksinkertainen sääkartta tämänhetkisestä Suomen säätilasta
Säätila Suomessa (nyt, ei ennuste) (Arkistoitu – Internet Archive)
Sää, joka on helposti tulkittava, mutta jossa näkyvät myös rintamat, yle.fi
Foreca Ennustekartat: Suomi 1 - 3 vrk
Aiheesta muualla > Analysoitu sääkartta

FMI sää ulkomailla
Current Metsat Analysis (Arkistoitu – Internet Archive)
Current Surface Analysis (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Synoptinen säähavaintokartta

Current Weather Information - European Weather Charts - Four Daily Maps (joitain synoptisia merkkejä)
Syyläkaktukset

| Syyläkaktukset |
| --- | --- |
 Mammillaria bombycina
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cacteae
Suku::  Syyläkaktukset Mammillaria  Haw., 1812
Katso myös
   Syyläkaktukset Wikispeciesissä   Syyläkaktukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syyläkaktukset (Mammillaria) on noin 170 lajillaan eräs laajimmista kaktuskasvisuvuista. Useimmat suvun lajit ovat peräisin Meksikosta, mutta suvun lajeja esiintyy koko Yhdysvaltojen eteläosista Kolumbiaan, Venezuelaan ja Karibianmeren saarille ulottuvalla alueella. Syyläkaktukset ovat pyöreitä tai pitkänomaisia, 1–20 cm leveiksi ja 1–40 cm korkeiksi kasvavia kaktuksia. Monet lajit ovat helppohoitoisia ja siksi suosittuja huonekasveja. Monipuolisen ulkonäkönsä vuoksi Mammillaria-suku on suosittu kauppojen kaktuslajitelmissa.
Tuntomerkit

Suvun tieteellinen nimi tulee latinan sanasta mammilla, joka tarkoittaa nänniä ja viittaa sukuun kuuluvien kaktusten tyypilliseen piirteeseen; syyläkaktusten varressa ei ole kaktuksille tyypillisiä pitkittäissuuntaisia uurteita vaan nystymäisiä podarioita. Myös suomenkielinen nimi juontaa juurensa tästä. Podarioiden muoto vaihtelee pyöreästä kartiomaiseen mutta myös täysin sylinterimäisiä muotoja esiintyy (esimerkiksi M. luethyi).
Syyläkaktusten ominaisin piirre on kuitenkin areolien sijainti, sillä podarioita esiintyy myös rebutioilla. Syyläkaktuksilla on muista kaktussuvuista poiketen kahdenlaisia areoleja: podarian kärjessä sijaitsevasta areolista kasvaa tavalliseen tapaan piikkikimppu kun taas podarioiden välissä olevasta areolista ei koskaan kasva piikkejä mutta usein villamaista karvaa. Kukat puhkeavat aina piikittömästä areolista kun taas mahdolliset sivuhaarat kasvavat podarian kärjen areolista.
Syyläkaktukset kukkivat yleensä runsaasti. Kukat puhkeavat kehämäisesti kasvin yläosasta ja ne ovat tavallisesti melko pieniä, 7–40 mm leveitä. Kukkien väri on tavallisimmin punainen tai vaaleanpunainen, mutta lajista riippuen myös valkoisia tai vihreitä kukkia esiintyy. Terälehdissä on usein tumma pitkittäisjuova. Pölyttyneestä kukasta syntyy pieni, yleensä punainen, marjamainen hedelmä.
Levinneisyys

Syyläkaktusten levinneisyysalue käsittää kokonaisuudessaan Yhdysvaltojen lounaisosan, Meksikon, Karibian alueen, Keski-Amerikan ja Etelä-Amerikan pohjoisosan.
Aiheesta muualla

Syyläkaktukset CactiGuide.comissa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q311120  Wikispecies: Mammillaria  BioLib: 61910  CoL: 5KS4  EoL: 52940  EPPO: 1MAKG  FNA: 119585  FoC: 119585  GBIF: 3084158  GRIN: 7221  iNaturalist: 68192  IPNI: 331750-2  ITIS: 19778  NCBI: 130139  Open Tree of Life: 5355199  PLANTS: MAMMI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:331750-2  Tropicos: 40013021  WFO: wfo-4000022997 
Mammillaria spinosissima
Mammillaria bombycina
Mammillaria painteri
Mammillaria magnimamma
Mammillaria longimamma
Mammillaria elongata
Mammillaria microhelia
Mammillaria duwei
Mammillaria plumosa
Mammillaria vetula
Mammillaria camptotricha var. crispata
Mammillaria perbella
Mammillaria perezdelarosae
Mammillaria pectinifera
Mammillaria huitzilopochtli
Mammillaria carmenae
Mammillaria zeilmanniana
Seppo Säynäjäkangas

Seppo Juhani Säynäjäkangas (1. lokakuuta 1942 Kemijärvi – 6. huhtikuuta 2018 Kempele) oli yrittäjä ja tutkija, joka tunnetaan erityisesti Polar Electro Oy:n perustajana ja sykemittarin kehittäjänä. Hän oli Oulun yliopiston elektroniikan professori 1976–1994. Vuodesta 1995 vuoteen 2003 hän toimi Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan osa-aikaisena yrittäjäprofessorina.
Henkilöhistoria

Seppo Säynäjäkangas syntyi maanviljelijä Arvo Säynäjäkankaan ja emäntä Alma Kärpän perheeseen. Hän meni naimisiin 1965 Ritva Hietalan kanssa ja heillä on neljä lasta Sari, Satu, Vesa ja Kari. Ylioppilaaksi Säynäjäkangas tuli Kemijärven yhteislyseosta vuonna 1963 ja valmistui Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi vuonna 1969 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1971. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli 1973, väitöskirjan aiheenaan A non-destructive electromagnetic method for structural studies of ferrons alloys. Säynäjäkangas oli ensimmäinen Oulun yliopiston maaliskuussa 1967 perustetulta sähkötekniikan osastolta valmistunut diplomi-insinööri ja sen lisäksi yliopiston järjestyksessä kolmas väitellyt tohtori. Edelleen, hän oli ensimmäinen teknillisessä tiedekunnassa opiskelleista, joka nimitettiin Oulun yliopiston professoriksi.
Ammatillinen ja muu toiminta

Säynäjäkangas toimi Oulun yliopistossa assistenttina  1969–1970, sähkötekniikan vt. apulaisprofessorina 1970–1973, ylimääräisenä laboratorioinsinöörinä 1972–1976, elektroniikan vt. professorina 1974–1976, elektroniikan professorina 1976–1994, sähkötekniikan osaston johtajana 1978–1981 ja osa-aikaisena yrittäjäprofessorina vuodesta 1995 vuoteen 2003. Kaiken kaikkiaan Seppo Säynäjäkangas työskenteli Oulun yliopistossa kuuden eri rehtorin alaisena yhteensä 38 vuotta.
Sykemittareita kehittävän Polar Electro Oy:n, joka toimii Kempeleessä,  Säynäjäkangas perusti vuonna 1977. Yrityksen perustamiseen hän pyysi ja sai luvan Oulun yliopiston tuolloiselta rehtorilta Markku Mannerkoskelta. Yrityksen ensimmäinen toimipaikka oli Oulun Heinäpään kaupunginosassa kerrostalohuoneistossa. Ensimmäiset tuotteet tulivat markkinoille jo vuoden kuluttua yrityksen perustamisesta. Ensimmäinen sykkeen mittaukseen liittyvä patentti Säynäjäkankaalla on vuodelta 1975. Amerikkalainen Success-lehti listasi hänet vuonna 1996 maailman yhdentoista parhaan yrittäjän joukkoon.  Keksintösäätiö puolestaan listasi sykemittarin vuonna 2000  yhdeksi vuosituhannen viidestätoista merkittävimmistä suomalaiskeksinnöstä maailmassa.
Säynäjäkangas  perusti nimeään kantavan tiedesäätiön 50-vuotispäivänään 1992. Säätiön tarkoituksena on edistää suomalaista tutkimusta, kehittää suomalaisten kansainvälistymistä ja nostaa suomalaisen tieteen tasoa uuden tekniikan ja elektroniikan aloilla. Säätiö jakaa vuosittain apurahoja lahjakkaiden suomalaisten, erityisesti pohjoissuomalaisten tutkijoiden ja korkeakouluopiskelijoiden jatko-opintojen ja kansainvälistymistä edistävien henkilökohtaisten tutkimusohjelmien rahoittamiseen.
Vuonna 2009 Säynäjäkangas osallistui AC Oulu Oy:n osakeantiin ja nousi sijoituksellaan AC Oulu Oy:n suurimmaksi osakkeenomistajaksi. Samalla Säynäjäkangas valittiin osakeyhtiön kunniapuheenjohtajaksi.
Palkintoja ja tunnustuksia

Keksintösäätiön tunnustuspalkinto Polar Electro Oy:lle 1981
Tuottava idea -palkinto, 1984
Suomalainen insinöörityöpalkinto 1989 (elektronisten mittalaitteiden kehittäminen ja merkittävän yrityksen perustaminen, mm. Sport Tester -sykemittari)
Tasavallan presidentin vientipalkinto Polar Electro Oy:lle 1992
Valtakunnallisen yrittäjäpalkinto 1994
Oulun yliopiston kunnia-alumni 2003
Ensimmäinen Pohjois-Pohjanmaa-palkinto 2005
Kirjallisuutta

Kulju,  M. 2002. Oulun ihmeen tekijät. Ajatus Kirjat, 215 s. ISBN 951-20-6230-5
Hannus, M. 2008, Voitin elämän. Pertti Sankilammen kunnian latu. Maahenki, 221 s. ISBN 978-952-5652-33-8
Aiheesta muualla

Lilius, A.-L.. Urheiluhullut eivät riitä Polarille[vanhentunut linkki]. Talouselämä 22.4.2003. Brändinrakennus
Mikkola, M. Keksijäesittelyssä: Seppo Säynäjäkangas (s. 1942), YleTeema 2003. Polar-sykemittarin kehittämisestä
Tafti

Silkkitaftileninki vuodelta 1725.
Tafti (ital. taffetà < persia tafte) on naisten pukuihin, puseroihin ja asusteisiin käytettävä, ohut palttinasidoksinen kangas, joka on tiivis ja melko jäykkä. Neliömetri taftia painaa noin sata grammaa. Sen materiaalina oli aiemmin raakasilkkilanka, josta oli poistettu silkkiliima eli serisiini saippualiuoksessa keittämällä. Nykyisin materiaalina on silkki, asetaatti tai muu tekokuitu kuten esimerkiksi polyamidi tai viskoosi.
Vahatafti

Vahatafti on aiemmin käytössä ollut ohut palttinasidoksinen kangas, joka oli päällystetty molemmin puolin pellavaöljyseoksella. Sitä käytettiin etenkin sairaanhoidossa kääreenä. Vahataftin syrjäyttivät muovikankaat ja muut muovituotteet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tafti Wikimedia Commonsissa
Särkisalmi

Särkisalmea leipomon kohdalta kuutostielle päin.
Särkisalmi on kylä Parikkalan kunnassa Etelä-Karjalan maakunnassa.
Historiaa

Särkisalmi sijaitsee valtatie 6:n ja valtatie 14:n risteyksen alueella, Parikkalan kuntakeskuksesta muutama kilometri Joensuuhun päin. Kylä on perinteinen kulkureittien risteyspaikka suuren järven kapeikossa, minkä merkkinä se on myös yksi Parikkalan seudun esihistoriallisista asuinpaikoista. Särkisalmi kuului aikoinaan Savikummun kylän alueeseen, josta 1750-luvulla erkani Mäntylahti omaksi kyläkseen. Salmen vastarannan eli Parikkalan keskustaajaman puoli taas oli Järvenpäätä.
Mäntylahden tienoon salmen ranta muovautui kyläkunnaksi Simpelejärven laskujen yhteydessä, samalla tuli mahdolliseksi rakentaa silta Särkisaaren kautta salmen yli, perinteiset maantiereitit kiersivät järven joko etelä- tai pohjoispuolelta.
Historiaa > Salmen sillat

Särkisalmen ylittävä silta rakennettiin 1835, erityisesti Mäntylahden ja Järvenpään kyläläisten pyynnöstä, mutta myös Parikkalan kirkkoherran kannattamana ja osin rahoittamanakin. Kun 188-metrinen silta saatiin valmiiksi, Lemmikon lautta ja lauttatupa myytiin. Myrsky kuitenkin hajotti puisen sillan heti seuraavana vuonna, salmelle piti hankkia lautta ennen kuin uusi puinen silta valmistui. Se palveli parikymmentä vuotta, jonka jälkeen tehtiin kiviarkkuinen puukantinen silta. Syvään salmeen kerrotaan upotetun kaikki Järvenpään ja Mäntylahden kylien mailta irti saadut kivet, jotka vedätettiin tilaverojen mukaisesti. Kivensä toimittamatta jättäneet joutuivat maksamaan oman osansa rahana, josta muodostui siltarahasto.
Silta uusittiin vuonna 1913, sen rakensi rakennusmestari Otto Helenius insinööri Pulkkisen tekemän suunnitelman mukaisesti. Kunta ja urakoitsija riitelivät sillasta oikeudessa. Uusi silta oli vetosilta, joka voitiin avata vesiliikenteelle kauppias Vainion hallussa olleilla avaimilla. Maantieliikenne keskeytyi sillan avauksen yhteydessä puoleksi tunniksi. Kaarisilta salmen yli rakennettiin 1947, nykyinen kuutostien silta on ollut särkisalmelaisille ja ohikulkijoille tuttu 1960-luvulta saakka, rautatiesilta jo radan valmistumisesta lähtien.
Historiaa > Maanteiden risteys- ja asemapaikka

Vuonna 1835 valmistui myös maantie Koitsanlahdelta kirkolle ja edelleen Särkisalmen kautta Säämingin rajalle eli Puruveden suuntaan, sen linjauksesta tosin riideltiin Senaatissa saakka. Tie Särkisalmelta Kirjavalaan eli nykyisen kuutostien ja Joensuun suuntaan puolestaan valmistui vuosien 1842 ja 1844 välisenä aikana. Tästä tiestä oli vielä suurempi riita, pitäjänkokous vastusti sitä todeten teitä olevan jo 124 virstaa ja siltojakin 826 kyynärää, mutta maaherra määräsi tien tehtäväksi. Savikummun ja Rautalahden alueen neljä korkeaa mäkeä tekivät tien teon vaikeaksi.
Savonlinna-Elisenvaara -rautatietä puuhattiin 1889 alkaen, Parikkalan kuntakokous pyrki ”kaikilla luvallisilla keinoilla” saamaan radan kulkemaan pitäjänsä kautta. Rata tehtiin vuosien 1902 ja 1906 välisenä aikana. Parikkalan alueelle tulivat Elisenvaarasta päin Syväoron, Parikkalan ja Särkisalmen asemat sekä Tiviän pysäkki. Särkisalmelle alun perin tarkoitettu pysäkki muutettiin V luokan asemaksi, ja kun sen liikenne oli kesäisin Parikkalan asemaakin suurempi, se korotettiin pian IV luokan asemaksi. Ensimmäinen asemapäällikkö, vuoteen 1918 asti, oli Arvid Josef Arppe.
Historiaa > Yritys- ja yhdistystoiminnan juuria

Mäntylahden eli Särkisalmen Osuuskassa perustettiin 12. kesäkuuta 1908, sen ensimmäinen kassanhoitaja oli Heikki Sinkkonen. Särkisalmen Sahayhtiön kaksiraaminen saha oli perustettu jo vuotta aiemmin eli 1907. Vuonna 1908 26. tammikuuta oli perustettu myös Särkisalmen nuorisoseura, joka avasi kirjaston 1909, julkaisi seuralehteä ”Särkisalmen Sanomat” ja sai oman talon 1912 eli samana vuonna kuin Särkisalmen Osuusmeijeri perustettiin. Nuorisoseuran toimintaan kuuluivat myös oma torvisoittokunta, lukurengas ja iltamat. Parikkalan maamiesseurasta taas jakaantui 1919 muun muassa Mäntylahti-Särkisalmen seura. Osuusmeijerin kukoistuskausi alkoi Savo-Karjalan maitokunta –osuuskunnan perustamisesta 1957, huippumodernin meijerin vihkiäisiä kunnioittivat läsnäolollaan presidentti Urho Kekkonen ja rouva Sylvi Kekkonen 2. elokuuta 1961, seuraavana vuonna meijerissä työskenteli 61 henkilöä. Meijeri tuli tunnetuksi muun muassa juustoistaan, joiden valmistus kuitenkin päättyi Särkisalmella 1996. Jo 1970 itsenäinen osuuskunta oli sulautunut Savonlinnan Osuuskunta Tuotteeseen.
Tahvo Ahokkaalla oli kauppa Särkisalmella jo 1900-luvun alussa, sen omistajaksi tosin tuli Edvard Anttonen. Juho Laukkanen oli perustanut yksityisen kaupan jo viisi vuotta aiemmin. Matti Vainion ja J. Terävän Särkisalmelle 1902 perustamasta kaupasta taas tuli yksi seudun suurimmista, heillä oli myös nahkatehdas ja puutavaraliike. Liikemies Sipi Ahokkaalla oli Särkisalmella jo vuodesta 1896 harja- ja pensselitehdas, joka työllisti toistakymmentä henkilöä, mutta joutui sittemmin Elias Koistiselle siirryttyään vuonna 1909 vararikkoon. Artturi Heleniuksen perustamalla Särkisalmen Sahalla työskenteli 1917 yli 30 henkilöä, saha oli kaksiraaminen ja sitä käytti 72 hevosvoiman höyrykone.
Särkisalmi eilen ja tänään

Särkisalmelaiset ovat eteläkarjalaisina värikkäitä ja omatoimisia henkilöitä, he ovat muun muassa keksineet elokuvakoneen, kehottaneet sillalla parveilevia kylän nuoria komennolla ”hajaantukaa taikka minä ammun”, paenneet poliisien käsiraudoista kyläsepän avulla, hoitaneet vaativia tienpitotöitä Särkisalmen TVH:n asemalta, nikkaroineet, suutaroineet ja räätälöineet, olleet koko seudun maalaritaidon kehittäjiä ja ylläpitäjiä, perustaneet leipomoita, kauppoja, sahoja ja myllyjä, nahkurinverstaita sekä vapaaehtoisen palokunnan 1946 ja Työväenyhdistyksen jo yli sata vuotta sitten 1907 eli samana vuonna kuin Mäntylahden kansakoulun, korjanneet autoja ja koneita, harjoittaneet hengellistä elämää Särkisalmen rukoushuoneella ja maallisempaa menoa kylän ravintoloissa ja baareissa sekä seuranneet läheltä rajavartioston toimintaa Simpelejärven Rajaniemessä vuodesta 1947 aina viime vuosiin saakka. Jo 1915 Särkisalmelle perustettu 100 asukkaan Parikkalan kunnalliskoti muutti sekin vasta 1990 kuntataajaman keskustaan valmistuneeseen uuteen Käskynkkään.
Särkisalmi on nykyään hiljentynyt, mutta ei pysähtynyt, vaikka meijeritoiminta loppuikin. Salmella on edelleen paloasema, osuuskauppa ja posti sen yhteydessä, leipomo, pellavayritys ja -kauppa, vaateliike, huonekaluja myyvä liike sekä motelli. Perinteikkään Esson tilalle avattiin 28. toukokuuta 2009 ABC-ketjun liikennemyymälä. Paikkakunnalla toimii myös Nesteen huoltoasema ja veistotaidepaja. Särkisalmen kautta kulkee vilkkaasti liikennettä useaan suuntaan. Seudun maisemaan kuuluvat Simpelejärven näkymät.
Kansan Raamattuseuran Oronmyllyn toimintakeskus sijaitsee Särkisalmen kirkasvetisten lampien ja korkeiden harjujen tuntumassa. Kohteessa järjestetään kristillisiä tapahtumia ympäri vuoden. Tarjolla pidetään myös majoitus- ja retkeilymahdollisuuksia kaikkina vuodenaikoina.
Tunnettuja särkisalmelaisia

Allan Granlund, mestariampuja
Sirkka Laine, kirjailija (luultavasti saanut teoksiinsa paljon vaikutteita syntymäpaikkansa maisemista ja ihmisistä)
Aaro Littunen, talousneuvos
Valtateiden 6 ja 14 risteys Parikkalaan päin.
Särkisalmen meijeri kuutostien vieressä.
Tuomas Tahko

Tuomas Tahko (s. 1982) on vakituinen Professor of Metaphysics of Science Bristolin yliopistossa Englannissa ja teoreettisen filosofian dosentti sekä entinen Akatemiatutkija ja yliopistonlehtori Helsingin yliopistossa. Hänen erikoisalojaan ovat metafysiikka, tieteenfilosofia, tietoteoria, metafilosofia, mielen filosofia, filosofinen logiikka ja filosofian metodologia. Tahko väitteli filosofian tohtoriksi Durhamin yliopistossa vuonna 2008, ohjaajanaan Professori E.J. Lowe. Tahko on julkaissut kymmeniä artikkeleja kansainvälisissä lehdissä kuten Mind ja Philosophical Quarterly sekä lukuisia artikkeleita toimitetuissa teoksissa. Lisäksi hän on toimittanut useita teoksia ja kirjoittanut kaksi kirjaa. Vuonna 2017 Tahko voitti liki kahden miljoonan euron rahoituksen Euroopan tiedeneuvostostolta (Consolidator Grant) projektilleen tieteen metafyysisestä ykseydestä.
Teoksia

Tahko, Tuomas E.: Unity of Science. Cambridge: Cambridge University Press, 2021. ISBN 9781108581417.
Tahko, Tuomas E.: An Introduction to Metametaphysics.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2015.  ISBN 978-1-107-07729-4
Tahko, Tuomas E. (toim.): Contemporary Aristotelian Metaphysics.  Cambridge:  Cambridge University Press, 2012.  ISBN 978-1-107-00064-3
Aiheesta muualla

Tuomas Tahkon kotisivu
Tuomas Tahkon sivu yliopistolla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  PhilPeople 
Muut:  IdRef
Karl Söderholm (jääkäri)

Karl Edvin Söderholm (14. kesäkuuta 1890 Porvoo – 4. kesäkuuta 1960) oli suomalainen jääkärieverstiluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Myöhemmin hän osallistui vielä talvi- ja jatkosotaan pataljoonan komentajana rintamajoukoissa.
Perhe ja opinnot

Söderholmin vanhemmat olivat maanviljelijä Karl Fredrik Söderholm ja Anna Karolina Petersen. Hänet vihittiin vuonna 1922 avioliittoon Anna-Liisa Kakolan kanssa, heidän pojastaan Raimo Kaarle Söderholmista (s. 1932) tuli lääkäri. Söderholm kävi kansakoulun ja Helsingin teollisuuskoulun koneosaston sekä suoritti yksityisesti kahdeksannen luokan Lahden yhteiskoulussa vuonna 1928. Söderholm kävi hyökkäysvaunukurssin vuonna 1923 ja sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925 sekä Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin vuonna 1929. Pataljoonan komentajakurssin hän suoritti Tuusulassa vuonna 1943.
Jääkärikausi

Söderholm liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 26. helmikuuta 1915. Hän kuului sen ja myöhemmin perustetun 27. Jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota

Söderholm saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja hänet sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan aluksi komppanianpäälliköksi 3. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 19. huhtikuuta 1918 komppanianpäälliköksi 5. Jääkärirykmentin 13. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Söderholm otti osaa sisällissodan taisteluihin Kuokkalassa ja etenemiseen Rajajoelle.
Sisällissodan jälkeinen aika

Söderholm palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. komppanian päällikkönä 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Kuopion jalkaväkirykmentti 4 ja sitten Tampereen rykmentti. Hän osallistui kesäkuuta – 29. maaliskuuta 1920 välisenä aikana Porajärven puolustukseen. Hänet määrättiin Tampereen rykmentissä 16. toukokuuta 1921 alkaen päälliköksi 1. komppaniaan. Hän erosi armeijasta 2. helmikuuta 1926, mutta astui uudelleen palvelukseen 13. kesäkuuta 1929 ja sijoitettiin komppanianpäälliköksi Tampereen rykmenttiin 5. komppaniaan.