stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Modern Talkingin diskografia
Studioalbumit

The 1st Album (1985)
Let's Talk About Love (1985)
Ready for Romance (1986)
In the Middle of Nowhere (1986)
Romantic Warriors (1987)
In the Garden of Venus (1987)
Back For Good (1998)
Alone (1999)
Year Of The Dragon (2000)
America (2001)
Victory (2002)
Universe (2003)
Kokoelmat

You're My Heart, You're My Soul (1988)
The Modern Talking Story (1988)
Best of Modern Talking (1988)
Romantic Dreams (1988)
Greatest Hits Mix (1988)
The Collection (1991)
You Can Win If You Want (Star Collection) (1991)
You Can Win If You Want (1994)
Selected Singles '85-'98 (2001)
We Still Have Dreams – The Greatest Love Ballads of Modern Talking (2002)
The Golden Years (2002)
The Greatest Hits of Modern Talking (2003)
The Final Album (2003)
Les Indispensables (2006)
The Hits (2007)
Remix Album (2008)
All the Best: The Definitive Collection (box set) (2009)
25 Years of Disco-pop (2010)
The 80s Hits Box (2010)
Peace on Eart (2011)
30 Years Of Modern Talking (Das Neue Best Of Album) (2014)
Maxi and Singles Collection (Dieter Bohlen Edition) (2019)
EP:t

Let’s Talk About Love (1986)
Special Dance Version (1988)
Official Funclub CD 1999 (1999)
Fan Club by Thomas Anders - CD 2000 (2000)
Fan Club by Thomas Anders - CD 2001 (2001)
Singlet

You're My Heart, You're My Soul (1984)
You Can Win If You Want (1985)
Cheri Cheri Lady (1985)
Brother Louie (1986)
Atlantis is Calling (S.O.S. For Love) (1986)
Geronimo's Cadillac (1986)
Give Me Peace On Earth (1986)
Jet Airliner (1987)
In 100 Years (1987)
You're My Heart, You're My Soul (New Mix '98) (1998)
Brother Louie (New Mix '98) (1998)
You Are Not Alone (1999)
Sexy Sexy Lover (1999)
China In Her Eyes (2000)
Don't Take Away My Heart (2000)
Win the Race (2001)
Last Exit to Brooklyn (2001)
Ready for the Victory (2002)
Juliet (2002)
TV Makes The Superstar (2003)
Videoalbumit

The Video (1986)
Let’s Talking!…Best of Modern Talking (2003)
The Final Album - The Ultimate DVD (2003)
The Super Best Hits (2007)
The Gold Video History (2008)
The Final Album + Bonus (2010)
Music & Video Stars (2013)
30 (2014)
Musiikkivideot

You're My Heart, You're My Soul (1985)
You Can Win If You Want (1985)
Cheri Cheri Lady (1985)
Brother Louie (1986)
Atlantis is Calling (S.O.S. For Love) (1986)
Geronimo's Cadillac (1986)
Give Me Peace On Earth (1986)
Jet Airliner (1987)
In 100 Years (1987)
You're My Heart, You're My Soul '98 (1998)
Brother Louie '98 (1998)
You Are Not Alone (1999)
Sexy Sexy Lover (1999)
China In Her Eyes (2000)
Don't Take Away My Heart (2000)
Win the Race (2001)
Last Exit to Brooklyn (2001)
Ready for the Victory (2002)
Juliet (2002)
TV Makes The Superstar (2003)
You're My Heart, You're My Soul 2017 (2017)
Modern Talking
| --- | --- |
Studioalbumit:   The 1st Album  Let's Talk About Love  Ready for Romance  In the Middle of Nowhere  Romantic Warriors  In the Garden of Venus  Back For Good  Alone  Year Of The Dragon  America  Victory  Universe 
Kokoelmat:   You're My Heart, You're My Soul  The Modern Talking Story  Best of Modern Talking  Romantic Dreams  Greatest Hits Mix  The Collection  You Can Win If You Want (Star Collection)  You Can Win If You Want  Selected Singles '85-'98  We Still Have Dreams – The Greatest Love Ballads of Modern Talking  The Golden Years  The Greatest Hits of Modern Talking  The Final Album  Les Indispensables  The Hits  Remix Album  All the Best: The Definitive Collection (box set)  25 Years of Disco-pop  The 80s Hits Box  Peace on Eart  30 Years Of Modern Talking (Das Neue Best Of Album)  Maxi and Singles Collection (Dieter Bohlen Edition) 
EP:t:   Let’s Talk About Love  Special Dance Version  Official Funclub CD 1999  Fan Club by Thomas Anders - CD 2000  Fan Club by Thomas Anders - CD 2001 
Videografiat:   The Video  Let’s Talking!…Best of Modern Talking  The Final Album - The Ultimate DVD  The Super Best Hits  The Gold Video History  The Final Album + Bonus  Music & Video Stars  30
Pitkävarvashyyppä

| Pitkävarvashyyppä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Hyypät Vanellus
Laji::  crassirostris
Kaksiosainen nimi
 Vanellus crassirostris  (Hartlaub, 1855) 
Katso myös
   Pitkävarvashyyppä Wikispeciesissä   Pitkävarvashyyppä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pitkävarvashyyppä (Vanellus crassirostris) on afrikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Saharan eteläpuolisen Afrikan itä- ja eteläosan Etelä-Sudanista Etelä-Afrikan pohjoisosiin ja Angolaan. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Gustav Hartlaub Nubiasta 1855.
Männikkö

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Männikkö on suomenkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Arvo Männikkö (1917–1982), rakennusmestari ja teollisuusneuvos
Esko Männikkö (s. 1959), valokuvaaja
Juho Heikki Männikkö (Kuusamon Jukka, 1895–1973), maanviljelijä, pakinoitsija ja kirjailija
Lasse Männikkö (s. 1974), jalkapalloilija
Miikka Männikkö (s. 1979), jääkiekkoilija
Pia Männikkö (s. 1971), kuvataiteilija
Veikko Männikkö (1921–2012), painija
Modern Times

| Modern Times Bob Dylan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu 2006
 Julkaistu: 29. elokuuta 2006
 Tuottaja(t): Bob Dylan
 Tyylilaji: folk rock, blues
 Kesto: 63.04
 Levy-yhtiö: Columbia
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.
Bob Dylanin muut julkaisut
| Blues 2006 | Modern Times 2006 | Bob Dylan: The Collection 2006 |
Modern Times on Bob Dylanin elokuussa 2006 julkaistu 31. studioalbumi. Albumi julkaistiin kahdessa eri muodossa: standardimuodossa sekä erikoispainoksena, joka sisältää CD:n lisäksi DVD:n. Syyskuussa 2006 se nousi Yhdysvaltain listaykköseksi ensimmäisenä Dylan-levynä 30 vuoteen. Näin Dylanista tuli vanhin elinaikanaan ykköspaikalle noussut artisti. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 4.
Yhtye ja albumin nauhoitus

Modern Times nauhoitettiin Dylanin tämänhetkisen kiertueyhtyeen kanssa, johon kuuluvat basisti Tony Garnier, rumpali George G Receli, kitaristit Stu Kimball ja Denny Freeman sekä multi-instrumentalisti Donnie Herron.
Albumin odotus

Dylanin asema populaarimusiikin historiassa sekä hänen kaksi edellistä albumiaan, suuren menestyksen saavuttaneet Time out of Mind (1997) ja Love and Theft (2001), tekivät Modern Timesista odotetun julkaisun.
Modern Times vuosi Internetiin lukuisten BitTorrent-sivustojen kautta 21. elokuuta 2006, kahdeksan päivää ennen albumin julkaisua.
Kriitikoiden reaktio

Elokuussa 2006 musiikkilehdet alkoivat julkaista arvioitaan albumista. Sekä Rolling Stone ja UNCUT antoivat albumille viisi tähteä. Rolling Stone -lehden kriitikko Joe Levy sanoi albumia Dylanin "kolmanneksi perättäiseksi mestariteokseksi". Myös kriitikko Robert Christgaun arvio Blender-lehdessä oli myönteinen.
Jon Pareles kirjoitti The New York Timesissa, että ”Modern Times kuulostaa kokeellisemmalta kuin yksikään sen edeltäjistä”. The Chicago Tribunen Greg Kot oli samoilla linjoilla Parelesin kanssa todetessaan, että ”liian usein yhtye kuulostaa siltä, kuin se olisi opetellut kappaleet nauhoittaessaan niitä -- (Modern Times -albumilta) Dylanin lavaesiintymisten sähköistävät aallot puuttuvat.” Tästä kritiikistä huolimatta sekä Pareles että Kot olivat yleisesti ottaen varsin myönteisiä albumia kohtaan.
The Guardian -lehden Alexis Petridis pilkkasi muuten positiivisessa arvostelussaan albumin julkaisua edeltänyttä hehkutusta.
The Chicago Sun-Times -lehden Jim DeRogatis kehui albumin kappaleiden sanoituksia, mutta ihmetteli laimeaa musiikkia. Erityisen kriittinen hän oli albumin balladeja kohtaan.
Kansikuva

Albumin kansikuva on Ted Cronerin valokuva ”Taxi, New York at Night”.
Kappaleet

Thunder on the Mountain – 5.55
Spirit on the Water – 7.41
Rollin’ and Tumblin’ – 6.02
When the Deal Goes Down – 5.04
Someday Baby – 4.56
Workingman’s Blues #2 – 6.07
Beyond the Horizon – 5.36
Nettie Moore – 6.53
The Levee’s Gonna Break – 5.43
Ain’t Talkin’ – 8.48
Arvostelut

Metacritic: 89/100
Allmusic:
The A.V. Club: A
Entertainment Weekly: A
The Guardian:
Pitchfork Media: 8.3/10
Robert Christgau:
Rolling Stone:
Soundi:
Ménakan piiri

Ménakan piiri Malin kartalla.
Ménakan piiri (ransk. Cercle de Ménaka) on paikallishallintoalue Malin Gaon alueella. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Saharan ja Sahelin siirtymäalueella. Piirin pinta-ala on 79 685 neliökilometriä. Asukkaita on 56 100 henkeä (vuonna 2009). Piirin tilalle ollaan vuonna 2016 perustamassa Ménakan aluetta.
Ménakan piiri rajoittuu pohjoisessa Kidalin alueeseen, idässä ja etelässä Nigeriin sekä lännessä Gaon alueen Ansongon ja Gaon piireihin. Pinnanmuodostukseltaan se on suurten vadien pohjois-eteläsuunnassa halkomaa hiekkaista tasankoa. Vuotuinen sademäärä on noin 200 millimetriä.
Piirin hallinnollinen keskus on Ménaka. Sen lisäksi siihen kuuluvat Alatan, Andéramboukanen, Inekarin ja Tidermènen kunnat. Kyliä on viisi ja paimentolaisryhmiä 65. Asukkaat ovat tuaregeja, hausoja, songhaita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, kamelit, aasit ja naudat. Lisäksi harjoitetaan maanviljeyä, kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Matkailu alueelle on lähes olematonta.
Aiheesta muualla

Ménakan alueelle omistettu sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
PunaMusta

PunaMusta Oy on PunaMusta Media -konserniin kuuluva painotalo. Se on yksi Suomen suurimmista painotaloista.
PunaMusta painaa muun muassa Aku Ankka -lehteä, Suomen Autolehteä, Suomen Kuvalehteä sekä Jääkiekkolehteä. PunaMusta Oy:llä on painotalot Tampereella, Joensuussa, Seinäjoella, Lahdessa, Vantaalla ja Forssassa. PunaMusta palvelee muun muassa aikakaus- ja sanomalehtien, mainospainotuotteiden ja viestinnän materiaalien suunnittelussa, sisällöntuotannossa, sivunvalmistuksessa ja painamisessa. Lisäksi PunaMustassa hoidetaan Tampereen Ratikan teippausten ja diginäyttöjen sekä digitaalisten ulkoratkaisuiden mediamyynti. PunaMusta Oy osti I-print Oy:n liiketoiminnan 29.12.2023 sekä Lehtisepät Oy:n Lahdessa sijaitsevan arkkipainoliiketoiminnan 31.1.2024. PunaMusta Oy:n toimitusjohtaja on Jari Avellan.
Vastuullisuus

PunaMusta tarjoaa mahdollisuutta ostaa painotuotteet 100-prosenttisesti hiilineutraaleina. Tuotannon jäljelle jääneet päästöt kompensointiin Verified Carbon Standard (VCS) -sertifioidun ilmastoprojektin kautta. PunaMustan emoyhtiö PunaMusta Media asetti omat kunnianhimoiset ilmastotavoitteensa, jotka hyväksyttiin Science Based Targets -hankkeessa toukokuussa 2024. PunaMustalle on myönnettu Avainlippu-tunnus merkkinä tuotteiden ja palveluiden kotimaisuudesta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kotisivut
Punahatut

| Punahatut |
| --- | --- |
 Kaunopunahattu (Echinacea purpurea)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Punahatut Echinacea  Moench
Katso myös
   Punahatut Wikispeciesissä   Punahatut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punahatut (Echinacea) on suku asterikasvien (Asteraceae) heimossa. Suvun lajit ovat ruohovartisia perennoja, joilla on jäykät varret. Varret ja lehdet ovat karheita. Kukinnot ovat suuria mykeröitä, joiden laitakukat ovat harvahkoja ja riippuvia.
Lajeja

Echinacea angustifolia – kaitapunahattu eli kaitapäivänhattu
Echinacea pallida – rohtopunahattu eli rohtopäivänhattu (auringonhattu)
Echinacea paradoxa – keltapunahattu
Echinacea purpurea – kaunopunahattu (punahattu)
Echinacea tennesseensis – tennesseenpunahattu
Nimeä auringonhattu on käytetty rohtopunahatusta, kaunopunahatusta ja kaitapäivänhatusta.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Punahatut – Echinacea
ITIS: Echinacea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Echinacea (englanniksi)
Musiikkiopisto

Savonlinnan musiikkiopisto
Musiikkiopisto on suomalainen musiikkikoulutusinstituutio, joka antaa tavoitteellista ja tasolta toiselle etenevää soitto- ja laulukoulutusta. Koulutus noudattaa opetushallituksen määrittelemää taiteen perusopetuksen musiikin laajaa oppimäärää.
Opetuksen sisältö

Musiikkiopistot ovat yleisimmin painottuneita taidemusiikkiin. Monissa opistoissa on tosin myös pop-, jazz- sekä kansanmusiikkiopetusta.
Oppiaineet

Musiikkiopistoissa voi opiskella yleensä orkesteri- ja yhtyesoittimia, sekä laulua, harmonikkaa, kanteletta, harppua sekä pianonsoittoa. Instrumenttiopinnot kattavat yksilöllisen soittimen hallinnan sekä myös yhteissoittoa. Oppilaat koulutetaan hallitsemaan laajoja musiikillisia kokonaisuuksia sekä oppimaan musiikin tulkintaa ja vuorovaikutusta.
Pääaineen lisäksi opetukseen kuuluvat orkesteri- tai kuoromusisointi sekä musiikin perusteet.
Musiikkiopiston opintokokonaisuuden suorittamisesta on mahdollista saada päättötodistus. Se antaa yhdessä ylioppilastutkinnon kanssa kelpoisuuden hakeutua musiikin korkeakoulutusta antaviin oppilaitoksiin.
Opetuksen organisointi

Musiikkiopistotaso on tarkoitettu etupäässä kouluikäisille lapsille ja nuorille. Opiskelun musiikkiopistoissa voi aloittaa yleensä samalla kun koulunkäynnin yleensäkin, tai hieman vanhempana. Eräissä aineissa, kuten fagotti, tuuba ja laulu, voi opiskelun aloittaa jopa 15–20-vuotiaana.
Opetus tapahtuu enimmäkseen yksityistunteina. Lukukausimaksut ovat yleensä 100-450 euroa. Valtakunnallisesti lukukausimaksuilla katetaan noin 17 % opetuksesta aiheutuvista menoista. Kalleimmat lukukausimaksut ovat pääkaupunkiseudulla sijaitsevissa yksityisissä opistoissa, halvimmat puolestaan valtionosuuksia nauttivissa kunnallisissa musiikkiopistoissa.
Oppilaaksi ottaminen

Opiskelijat valitaan erityisissä valintakokeissa. Uusia oppilaita otetaan pääosin kerran vuodessa, touko-kesäkuun vaihteessa. Joissakin tapauksissa oppilaaksi voidaan ottaa myös ennen lukuvuoden alkua. Musiikkiopistot määrittelevät valintakokeidensa sisällöt ja ajankohdat itsenäisesti. Kokeista ja niihin valmistautumisesta ilmoitetaan yleensä paikallislehdissä sekä yleisissä ilmoitustauluissa.
Valintakokeissa on testejä, joissa tarkkaillaan pyrkijän sävelkorkeuden ja -kestojen erottelukykyä ja musiikkimuistia. Yleensä pyrkijältä pyydetään laulunäytettä ja mikäli oppilaaksi pyrkivä henkilö jo taitaa instrumenttiaan jonkin verran, häntä yleensä pyydetään esittelemistään instrumenttinsa osaamista. Kokeisiin voi liittyä myös pyrkijän ja hänen vanhempiensa haastattelu, jossa kartoitetaan pyrkijän motivaatio sekä käytännön edellytykset musiikkiharrastuksen suhteen.
Mikäli opiskelija ei erityisesti toivo jotain erityistä instrumenttia, saattaa olla hyödyllistä kysyä paikallisesta musiikkiopistosta, mikäli sinne kaivataan erityisesti jonkin soittimen soittajia. Valintakokeisiin voi osallistua myös uudelleen, mikäli ensimmäinen kerta ei tuo toivottua menestystä.
Aiheesta muualla

Luettelo suomalaisista musiikkiopistoista Musiikinopetus Suomessa -sivustolla
Mount Kenyan kansallispuisto

Mackinderin laakso
Mount Kenyan kansallispuisto on alue, joka suojelee Afrikan toiseksi korkeimman vuoren Mount Kenyan ympäristöä. Puisto on perustettu 1949. Metsänraja kulkee tällä lähes päiväntasaajalla sijaitsevalla alueella kolmen kilometrin korkeudessa. Sen alapuolella on metsäaluetta, jossa asuu apinoita ja puhveleita, alemmilla rinteillä (1 500 metriin asti) myös norsuja. Vuoren vulkaaninen maaperä ja vuorenrinteitä valuvat purot tekevät alueesta houkuttelevaa maanviljelyn kannalta. Niinpä puiston rajalle on tehty vahva sähköaita estämään norsujen ryöstöretket ympäröiville viljelyksille.
Puisto on UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 1997 alkaen.
Mustaruostepyrstö

| Mustaruostepyrstö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Ruostepyrstöt Cercotrichas
Laji::  podobe
Kaksiosainen nimi
 Cercotrichas podobe  (Statius Müller, 1776) 
Katso myös
   Mustaruostepyrstö Wikispeciesissä   Mustaruostepyrstö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustaruostepyrstö (Cercotrichas podobe) on afrikkalainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 18 cm, siipien kärkiväli 23–28 cm ja paino noin 25 g. Mustaruostepyrstö muistuttaa olemukseltaan ruostepyrstöä, mutta sen höyhenpuku on musta, ja sen pyrstö on huomattavasti pitempi ja koivet hieman korkeammat kuin ruostepyrstöllä. Pyrstösulissa on valkeat kärjet samoin kuin pyrstön alapeitinhöyhenissä. Sukupuolet ovat samanväriset.
Esiintyminen

Mustaruostepyrstö elää Afrikan kuivilla alueilla Saharan eteläpuolella Senegalista Punaiselle merelle ja Arabian niemimaan eteläosissa. Nimialalaji podope elää Afrikassa ja alalaji melanoptera Arabiassa. Laji on paikkalintu, mutta jotkut yksilöt voivat suorittaa vaelluksia, jolloin niitä on tavattu Algeriassa ja Israelissa. Lajin elinalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä.
Elinympäristö

Mustaruostepyrstöt elävät kuivilla akasiaa kasvavilla savanneilla ja aavikoiden reunamien pensaikoissa. Se viihtyy myös puutarhoissa.
Lisääntyminen

Pesä on kolossa tai halkeamassa, esimerkiksi puunrungossa, pienen rakennuksen kattorakenteissa tai taatelipalmun lehtiruusukkeessa.
Ravinto

Mustaruostepyrstöt syövät ainakin hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Myytit vaaleaihoisista ei-euripidisistä kansoista

On olemassa myyttejäkenen mukaan? kansoista ja heimoista, jotka eivät kuulu euripideihin, mutta joiden piirteisiin silti kuuluu yleensä euripideihin yhdistetty vaalea iho, hiukset tai silmät. Yleensä vaaleahiuksisuus yhdistetään euripideihin, vaikka valtaosa euripideistä on tummahiuksisia. Vaaleita silmiä on vain euripideillä. Kuitenkin vaaleahiuksisuutta löytyy Australian aboriginaalien ja melanesialaisten keskuudesta paikoin erittäin yleisesti, vaikka heidän ihonvärinsä on tumma.
Vaaleahiuksiset eskimot

Vilhjamur Stefansson ja eräät muut arktisten seutujen tutkijat ovat väittäneet löytäneensä vaaleahiuksisia eskimoita.
Valkoiset intiaanit

1920-luvulla väitettiin, että Amazonin viidakosta on löydetty valkoisten intiaanien heimo.
Portugalin restauraatiosota

Portugalin restauraatiosota (port. Guerra da Restauração) oli Portugalin ja Espanjan välinen sota, joka alkoi vuonna 1640 ja päättyi Lissabonin rauhaan 1668. Sodan seurauksena Portugali itsenäistyi uudelleen Espanjasta.
Joulukuussa 1640 portugalilaiset nousivat Espanjan-vastaiseen kapinaan ja entiseen kuningassukuun kuulunut Bragançan herttua julistautui Portugalin kuninkaaksi nimellä Juhana IV. Siten Portugali erosi Iberian unionista, johon se oli Espanjan kanssa kuulunut vuodesta 1580 alkaen.
Espanja osallistui 1640-luvulla kolmikymmenvuotiseen sotaan ja Katalonian rauhoittamiseen, joten se kävi uuteen sotaan lähinnä palkkasoturien voimin. Portugali sai ensimmäisen voittonsa Elvasissa marraskuussa 1644. Tämän jälkeen sota muuttui pienimuotoisiksi rajakahakoiksi Extremaduran alueella. Vaikka Espanja pääsi irti muista sodista, sen resurssit (erityisesti armeijan koko) eivät riittäneet Portugalin lyömiseen. Kesäkuussa 1663 Portugalin 17 000 miehen armeija kukisti 3 000 miehen englantilaisjoukon tukemana Espanjan varuskunnan Évorassa (Ameixialin taistelu, espanjaksi Estremozin taistelu). Seuraavan vuoden heinäkuussa Portugali voitti pienehkön Castelo Rodrigon taistelun ja vuoden 1665 kesäkuussa Montes Clarosin taistelun.
Espanjan kuningatar Maria Anna oli tämän jälkeen valmis rauhantekoon. Lissabonin rauhassa 13. helmikuuta 1668 Espanja tunnusti Bragançan suvun Portugalin hallitsijasuvuksi. Portugali sai pitää myös siirtomaansa lukuun ottamatta Pohjois-Afrikan Ceutaa, jonka Espanja sai itselleen.
Mänkeri

Mänkeri.
Mänkeri on vanha suomalainen klarinettisoitin. Erityisesti se tunnetaan Länsi-Suomessa, mutta mänkeriä on soitettu myös Pohjois-Pohjanmaalla, Lapissa, osissa Savoa sekä Itä-Uudellamaalla. Mänkerin itäsuomalainen vastine on varsinkin Karjalassa tunnettu liru.
Perinteinen mänkeri on noin 10–30 cm:n pituinen ja se on yleensä valmistettu männystä. Viistoksi muotoiltuun puhalluspäähän on kiinnitetty tuohesta tai katajasta tehty lehdykkä. Putken alapäässä voi olla kiinnitettynä pieni tuohinen äänisuppilo. Mänkereitä on männyn lisäksi valmistettu muun muassa eläinten sääriluista sekä koiranputkesta.
Mänkereitä on olemassa myös sormiaukollisina. Ne ovat aukottomia mänkeitä pidempiä, noin 20–40 senttimetrin mittaisia. Sormiaukkoja on 3–5 kappaletta. Niitä ovat käyttäneet lähinnä paimenet, mutta onnistuneen virityksen omanneita mänkereitä tiedetään käytetyn esimerkiksi tanssimusiikin soittamiseen.
Soittimen alkuperää ei tunneta varmaksi, mutta sen arvellaan olevan klarinetin kansanomainen jäljitelmä, joita on suuremmissa määrin alettu valmistamaan 1800-luvulla.
Mänkeriä on viime vuosikymmeninä tehnyt tunnetuksi erityisesti vuonna 1984 perustettu The World Mänkeri Orchestra.
Aiheesta muualla

The World Mänkeri Orchestran kotisivut
Mikko Koskinen (jääkiekkoilija)

| Mikko Koskinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1988 (ikä 36) Vantaa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kolmen metrin Koskinen, Kossu
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  200 cm
Paino:  92 kg
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–2024
Seurat:  Blues (SML) Bridgeport Sound Tigers (AHL) Utah Grizzlies (ECHL) New York Islanders (NHL) KalPa (SML) Sibir Novosibirsk (KHL) SKA Pietari (KHL) Edmonton Oilers (NHL) HC Lugano (NL)
NHL-varaus:  31. varaus, 2009 New York Islanders
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Venäjä 2016 | miehet |  |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2014 | miehet |  |
Mikko Koskinen (s. 18. heinäkuuta 1988 Vantaa) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkomaalivahti.
Ura

Koskinen nostettiin kauden 2007–2008 lopulla Espoo Bluesin A-nuorista SM-liigajoukkueeseen luukkuvahdiksi, kun Blues kauppasi Jere Myllyniemen loppukaudeksi Elitserien-joukkue Luleå HF:ään. Koskinen debytoi liigassa vierasottelussa Jokereita vastaan pelaamalla heti nollapelin. Kaudella 2008–2009 Koskinen sai enemmän peliaikaa ja onnistui nappaamaan ykköstorjujan paikan Bernd Brückleriltä. Runkosarjassa hän pelasi 33 ottelua torjuntaprosentilla 93,18. Lukema oli kauden kolmanneksi paras SM-liigassa ja Koskinen pääsi ehdolle parhaalle tulokkaalle jaettavan Jarmo Wasama -palkinnon saajaksi.
Ura > NHL

New York Islanders varasi Koskisen NHL:ään numerolla 31 kesän 2009 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Koskinen oli tilaisuuden ensimmäinen varattu suomalainen ja ensimmäinen varattu maalivahti. Koskinen siirtyi Islandersin organisaatioon kolmivuotisella tulokassopimuksella syksyllä 2009.
Koskinen pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa New York Islandersin paidassa 8. helmikuuta 2011 kotihallissa Toronto Maple Leafsia vastaan. Koskinen torjui ottelussa 21 kertaa, mutta Toronto voitti maalein 3–5. Seuraavassa ottelussaan 11. helmikuuta 2011 Koskinen saavutti ensimmäisen voittonsa, kun Montreal Canadiens hävisi Islandersille rangaistuslaukausten jälkeen 4–3.