stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filppula (Kauhajoki)

| Filppula |
| --- | --- |
 Filppula
 Koordinaatit: 62°26.283′N, 022°10.634′E 
Valtio:  Suomi
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kauhajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Filppula (puhekielessä myös Filppulankylä, Filppukylä on kylä Kauhajoella. Kylässä toimii päiväkoti sekä neliluokkainen (1–4) koulu, jossa opetusta saa noin 80 oppilasta.
Filppulan alueella sijaitsee vuonna 1954 perustettu tanssipaikka Kauhajoen Kasino. Kasinolla esiintyvät erilaiset artistit, yhtyeet ja tanssiorkesterit. Myös Kauhajoen Karhun järjestämät kesämarkkinat pidetään alueella.
Koko Suomeen suhteutettuna Kauhajoella on toiseksi suurin romaniväestö. Kauhajoella romaneista suurin osa asuu Filppulan, Kuja-Kokon ja Aronkylän alueilla.
Filppula muodostaa myös oman äänestysalueensa. Esimerkiksi vuoden 2000 presidentinvaaleissa Filppulan alueella Tarja Halosen kannatus oli 29,1 % ja Esko Ahon puolestaan 70,9 %.
Historia

Venäläisten Vasili Orlov-Denisovin kasakoiden Kauhajoen kapinan aikoihin, niin sanottuna murhayönä 10.–11. heinäkuuta 1808 ryöstämä Ala-Knuuttilan tila sijaitsi suunnilleen nykyisen S-marketin paikalla Filppulan kaakkoisosassa. Venäläiset lisäksi polttivat myöhemmin Ala-Knuuttilan. Aatelis- ja lehtimies Johan August von Essenin kirjoittama Murhayö Kauhajoella kertoo, mitä kasakat tekivät Ala-Knuuttilan talolle ja sen asukkaille tuona murhayönä.
Suomen sotaan kuuluvan, 10. elokuuta 1808 käydyn Kauhajoen taistelun aikana Filppulassa oli Kauhajoen molemmin puolin reservi, joka käskystä hyökkäsi venäläisten kimppuun. Venäläiset joutuivatkin perääntymään. Kauhajoen taistelu päättyi Ruotsin voittoon.
Vuonna 1984 Filppula sai oman koulun. Talvella 2000 Kauhajokeen Filppulan kohtaan rakennettiin pohjapato.
Maantiede

Filppula rajautuu pohjoisessa Vesalan alueeseen, idässä Kauhajokeen ja Lellavan alueeseen, etelässä Heinolan alueeseen ja lännessä Kainastonjokeen.
Filppulassa sijaitsevia nimettyjä puistoja ovat Jalaspuisto ja Kaskipuisto kylän luoteisosassa, Suvipuisto keskiosassa, Tiililänpuisto lounaisosassa sekä Välskärinpuisto kaakkoisosassa. Lisäksi esimerkiksi Kevättien, Antintien ja Pätästien päissä on puisto. Vuonna 1999 Filppulan alueelta poistettiin Suvipuistosta, Kaskipuistosta, Välskärinpuistosta, Pätästien, Antintien ja Kevättien puistoista leikkivälineet. Syy poistoon oli, että puistoihin käytettävät hoitokustannukset keskitettiin suurta hoitotarvetta vaativiin paikkoihin Kauhajoen kunnan yleisten kustannusten säästötarpeen vuoksi.
Palvelut

Kylässä toimivat esimerkiksi S-market Valtti ja Tokmanni. Vuoteen 2009 saakka samassa rakennuksessa Tokmannin kanssa toimi M-ketjuun kuuluva Rabatti.
Filppulan ja Heinolan alueen väliin, 7,6 hehtaarin alueelle on suunnitteilla kerrosalaltaan 20 000–25 000 m²:n kokoinen kauppakeskus. Kauppakeskukseen tulee muun muassa K-Citymarket ja monia erikoisliikkeitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Filppula (Kauhajoki) Wikimedia Commonsissa
Tyypillistä eteläpohjalaista maisemaa Filppulassa.
Filppulan liikerakennuksia. Vasemmalla Tokmanni ja M-ketjuun kuuluva Rabatti, joka nykyisin toimii Kauhajoen keskustassa. Oikealla huonekaluliike ja muita liikkeitä. Keskellä kulkee Kauhajoen pääkatu Topeeka.
Ad maiorem Dei gloriam

Jesuiittamoton kirjaimet Ignatius Loyolaa esittävän teoksen päällä.
Ad maiorem Dei gloriam (suom. Jumalan suuremmaksi kunniaksi), tunnetaan myös muodossa ad majorem Dei gloriam on jesuiittaveljeskunnan motto. Usein se esiintyy myös lyhenteenä AMDG.
Moton alkujuuret löytyvät jesuiittaveljeskunnan perustajan Ignatius Loyolan tunnuslauseesta "Kaikki Jumalan suuremmaksi kunniaksi", mistä tuli myös veljeskunnan johtoajatus. Nykyään moton saattaa tavata paitsi jesuiittarakennuksissa ja pyhimyspatsaissa, myös jesuiittakoulujen oppilaiden töissä. Tavallinen tapa jesuiittakouluissa on nykyäänkin laittaa opiskelijat kirjoittamaan aineisiinsa moton kirjainlyhenne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ad maiorem Dei gloriam Wikimedia Commonsissa
näytä
keskustele
Jesuiitta-aiheiset artikkelit()
| --- | --- |
Historia:   Jesuiittojen historia  Regimini militantis Ecclesiae 
Hengellisyys:   Exercitia spiritualia  Ad maiorem Dei gloriam  Magis 
Tunnettuja jesuiittoja:   Ignatius Loyola  Francisco Xavier  Peter Faber  Aloysius Gonzaga  Roberto Bellarmino  Petrus Canisius  Edmund Campion
Alan Cox

| Alan Cox |
| --- | --- |
 Alan Cox FOSS.IN-tapahtumassa Intiassa vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Solihull, Englanti
Ammatti:  ohjelmoija
Puoliso:  Telsa Gwynne
Alan Cox (s. 22. heinäkuuta 1968 Solihull, Englanti) on brittiläinen ohjelmoija, joka on osallistunut Linux-käyttöjärjestelmäytimen kehittämiseen vuodesta 1991. Vuoteen 2002 häntä pidettiin yleisesti Linuxin kakkosmiehenä ytimen kehittäjän Linus Torvaldsin jälkeen.
Henkilöhistoria

Cox syntyi Solihullissa vuonna 1968 perheen kahdesta pojasta vanhempana. Hänen isänsä oli tutkija British Gas -yhtiössä ja äitinsä opettaja. Lapsena Cox halusi tulla veturinkuljettajaksi. Hän kiinnostui tietokoneista koulussa 11–12-vuotiaana, kun tietotekniikanopettajat olivat innostuneita opettamaan oppilaille muun muassa ohjelmointia BASIC-kielellä myös kouluajan ulkopuolella. Hän osti ensimmäiseksi tietokoneekseen Sinclair ZX81:n aluksi yhden ja myöhemmin 16 kilotavun muistilla ja opetteli Z80-assembly-kielen kirjan avulla. ZX81:n hän vaihtoi 128-kilotavuiseen ZX Spectrumiin.
Kouluaikanaan Cox alkoi ohjelmoida pelejä. Hän työskenteli Adventuresoft UK -peliyritykselle, ja teki Spectrumille muun muassa Blizzard Pass -pelin. Hän teki pelejä myös Amigalle. Hän aloitti tietojenkäsittelytieteen opiskelemisen Aberystwythin yliopistossa, mutta vaihtoi Swansean yliopistoon, koska ei halunnut opiskella fysiikkaa.
Opiskelujen jälkeen Cox meni töihin National Transcommunications Limited -verkkoyritykseen. Hän vaihtoi pienemmälle Cymry.net-palveluntarjoajalle, koska hän joutui matkustamaan liikaa. NTL kuitenkin osti yrityksen. Tällöin hän meni töihin Building #3 -yhtiöön, joka työskenteli Linux-yhtiö Red Hatille. Tammikuun alusta 2000 Cox on työskennellyt Red Hatilla konsulttina ja pääasiassa Linux-ytimen parissa.
Cox asuu Swanseassa, Walesissa vaimonsa Telsa Gwynnen kanssa.
Linux

Opiskellessaan Aberystwythissä Cox alkoi kehittää tekstipohjaista AberMUD-verkkopeliä. Hän ohjelmoi Amigaan Unixin kaltaisia ominaisuuksia pystyäkseen testaamaan peliään. Hän suunnitteli myös oman käyttöjärjestelmän luomista Amigalle, muttei uskonut pystyvänsä siihen. Hän päätti ostaa IBM PC -yhteensopivan tietokoneen ja tutustui Linuxiin seuratessaan keskusteluja Minixin postituslistalla. Aluksi hän oli kiinnostuneempi juuri ilmestyneestä 386BSD:stä, mutta päätyi Linuxiin, koska 386BSD tarvitsi kalliin Intel 80387-matematiikkaprosessorin eikä voinut olla samalla kiintolevyllä DOSin tai Windowsin kanssa.
Cox oli juuri lopettanut opiskelut Swanseassa, mutta piti yhteyttä vanhoihin opiskelijatovereihinsa yliopistossa. Yliopiston tietokoneseura sai 4-megatavuisen 386:n, ja siihen asennettiin Linux, jossa oli Ross Biron hiljattain ohjelmoima verkkokoodi. Miehet liittivät koneen yliopiston verkkoon, mutta kone kaatui. He olivat ensimmäisiä, jotka olivat käyttäneet Linuxia vilkkaassa, moniprotokollaisessa verkossa ja löysivät siten paljon uusia ohjelmointivirheitä. Cox oli opiskellessaan perehtynyt TCP/IP-protokollaan, ja hän alkoi lähettää Birolle korjausehdotuksia.
Verkkokoodin ylläpitäminen siirtyi Birolta Fred van Kempenin vastuulle. Kempen kirjoitti Biron koodin pohjalta uuden version nimeltään NET-2. Hän suunnitteli koko koodin kirjoittamista uudelleen. Linux-yhteisö ei kuitenkaan malttanut odottaa tätä, ja Cox alkoi korjailla NET-2:ta ja lähettää korjauksia Linus Torvaldsille. Torvalds alkoi hyväksyä Coxin koodia, ja pian tämä oli päävastuussa verkkokoodin kehittämisestä. Verkkokoodi oli Linuxin ensimmäinen osa-alue, joka tehtiin lähes täysin ilman Torvaldsia. Cox vastasi Linuxin verkon kehityksestä versioon 2.0.29 saakka.
Coxista tuli käytännössä Linuxin kakkosmies. Myöhemmin hänen roolinsa muuttui koodaajasta organisoijaksi. Hän ylläpiti ytimen 2.2-haaraa ja omaa "ac"-tunnuksella merkittyä versiotaan 2.4-haarasta. Coxin ac-versiot olivat erittäin vakaita ja sisälsivät korjauksia, joita ei ollut virallisessa ytimessä, joten monet jakelupaketit käyttivät Torvaldsin ytimen sijaan Coxin versiota. Ytimet yhdistettiin viralliseen versioon 2.4.18. Vuoden 2003 loppupuolella Cox ilmoitti ottavansa vuoden vapaata Linuxista ja Red Hatilta suorittaakseen MBA-tutkinnon ja opiskellakseen kymriä. Linuxin lisäksi hän on osallistunut myös GNOME- ja X.Org-projekteihin.
Aktivismi

Cox on vastustanut julkisesti ohjelmistopatentteja, DMCA-lakia ja CBDTPA-lakiehdotusta. Vuonna 2002 hän erosi USENIXin alaryhmästä ja sanoi, ettei aikoisi matkustaa Yhdysvaltoihin, koska venäläinen ohjelmoija Dmitri Skljarov oli pidätetty DMCA-rikkomuksista. 21. syyskuuta 2003 Cox ja Linus Torvalds lähettivät Euroopan parlamentin jäsenille avoimen kirjeen, jossa he vetosivat ehdotettua ohjelmistopatenttidirektiiviä vastaan.
Palkinnot

21. helmikuuta 2004 Cox sai Free Software Foundationin Award for the Advancement of Free Software -palkinnon FOSDEM-konferenssissa Brysselissä. 5. lokakuuta 2005 hänet palkittiin elämäntyöstään LinuxWorld-tapahtumassa Lontoossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cathedrals, Bazaars and the Town Council. Coxin artikkeli avoimen lähdekoodin yhteisöstä. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät :  ResearcherID 
Cox pitämässä puhetta European Open Source Convention -kokouksessa vuonna 2005.
Tony Björk

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. lokakuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Vaasa, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
1993–2002: VIFK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2007 | VIFK | 114 | (29) |
| 2008–2015 | VPS | 188 | (14) |
| 2012 | → VIFK (laina) | 1 | (0) |
| 2016–2017 | VIFK | 41 | (14) |
| 2018–2022 | Kungliga Wasa | 64 | (13) |
| Yhteensä | Yhteensä | 408 | (70) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tony Björk (s. 25. lokakuuta 1983 Vaasa) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Björk teki syksyllä 2013 kaksivuotisen jatkosopimuksen Vaasan Palloseuran kanssa. Hän pelasi yhteensä 188 pääsarjaottelua ja teki niissä 14 maalia VPS:ssa kausina 2008–2015.
Aiheesta muualla

Tony Björk Vaasan Palloseuran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tony Björk Veikkausliigan sivuilla
VPS – Ykkönen
1 Pöyhönen |
2 Lo Giudice |
3 Ceesay |
4 Nuorela |
5 Pitkänen |
6 Nuutinen |
7 Pahkasalo |
8 Strandvall |
9 Jääskä |
10 Morrissey |
11 Sillah |
12 Moses |
13 Suokko |
14 Kassim |
15 Lehtimäki |
16 Laatikainen |
17 Multanen |
18 Abdi |
21 Gatambiye |
22 Marttinen |
23 Niemi |
25 Lindeman |
26 Almén |
27 Sillanpää |
28 Hudd |
29 Ketola |
30 Vahtera |
Valmentaja Nuorela
Richard Halliburton

| Richard Halliburton |
| --- | --- |
 Richard Halliburton
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1900 Brownsville, Tennessee,Yhdysvallat
Kuollut: 24. maaliskuuta 1939 (38 vuotta) Tyyni valtameri
Ammatti:  kirjailija, journalisti
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Richard Halliburton (s. 9. tammikuuta 1900 – katosi 24. maaliskuuta 1939) oli amerikkalainen lehtimies ja maailmankulkuri. Luonteeltaan hän oli kuuluisan huoleton hetkessä eläjä ja hedonisti, eräänlainen uuden ajan epikurolainen.
Halliburton oli rikkaan miehen poika, joka suoritti Princetonin yliopistossa vuonna 1921 Master of Arts –tutkinnon (vastaa filosofian maisterin tutkintoa Suomessa) parhain arvosanoin, mutta huolettoman kulkuriluonteensa johdosta rupesi piankin freelancer -lehtimieheksi. Hänestä tuli maailmankansalainen ja -kulkuri, jonka matkat veivät “ruhtinaalliselle retkelle romantiikan maille“, kuten hän nimesi tunnetuimman kirjansa. Hänen ehkä kuuluisin tempauksensa oli kokeilla surmanhyppyä maya-kansan uhrilähteeseen Guatemalassa, mistä tempusta hän selvisi niukin naukin hengissä. Myöhemmin hänen uteliaisuutensa vei hänet mm. Gibraltarin vankiloihin, joista pois pääseminen olikin työn takana.
Halliburton kirjoitti useitakin matkakirjoja; niistä on suomennettu ainakin Ruhtinaallinen retki romantiikan maille ja Lentävä matto. Halliburtonin kirjallinen tuotanto on varsin mittava, ja siitä on suomennettu vasta hyvin vähän.
Tsaarin tappajan kuolinvuodelausunto

Vuonna 1936 Stalin valitsi juuri Halliburtonin siksi ulkomaalaiseksi toimittajaksi, jonka päästi Neuvostoliittoon kiillottamaan jo alkaneiden sisäisten puhdistusten likaamaa kilpeään. Tietenkin amerikkalaiselle näytettiin vain kulisseja ja haastattelutkin olivat tarkkaan valmisteltuja.
Halliburton onnistui löytämään Sverdlovskista kurkkusyövän runteleman entisen paikallisen puoluekomissaari Pjotr Jermakovin, viimeisen vielä elossa olevan tsaariperheen pyöveleistä. Tämä kertoi Halliburtonille koko kaamean tarinan alusta loppuun, joskin myöhemmät tutkimukset ovat osoittaneet hänen liioitelleen pahan kerran, itse asiassa säveltäneen tarinan suurelta osin omasta päästään.
Tähän viittaa mm se, että hän väitti koko kymmenpäisen murhattujen joukon tulleen poltetuksi kahdessa vuorokaudessa kokonaan tuhkaksi bensiinin ja rikkihapon avulla. Väite osoittautui patologien mukaan fysikaaliseksi mahdottomuudeksi – etenkin kun Jermakov väitti jopa hampaidenkin palaneen tuhkaksi. Sitä ei aina tapahdu edes krematorioiden valvotuissa oloissa, saati pakkovankien hoitamalla avoroviolla. Tuhkan Jermakov sanoi levittäneensä arolla tuuleen auton lavalta käsin lapioiden. Tämäkin osoittautui täydeksi valheeksi. Totuuden kaivoi esiin venäläinen kirjailija Geli Rjabov joka sai teloitusta johtaneen Jakov Jurovskin pojalta hiilipaperikopion alkuperäisestä Trotskille laaditusta salaisesta teloitusta käsitelleestä muistiosta.
Halliburton julkaisi tarinan Amerikassa “Tsaarin tappajan kuolinvuodelausuntona“, mutta tällä välin Sverdlovskissa Jermakov nousi yllättäen kuolinvuoteeltaan. Hän kuoli vasta vuonna 1953.
Katoaminen

Kyltymätön seikkailija Halliburton katosi jäljettömiin Tyynellä merellä Hongkongista San Franciscoon matkalla olleen vanhan kiinalaisen džonkin tuhoutuessa taifuunin kourissa maaliskuussa 1939. Halliburton lähti matkalle Hongkongista 4. maaliskuuta 1939 ja hän tiedoitti viimeisen kerran asemansa 24. maaliskuuta, jolloin džonkki oli 1600 kilometriä länteen Midwayn atollista. Aluksella oli Halliburtonin lisäksi kymmenen amerikkalaista ja kolme kiinalaista. Hänet julistettiin virallisesti kuolleeksi vasta vuonna 1964 (lehtiuutisen mukaan jo kesäkuussa 1939).
Suomennettuja teoksia

Ruhtinaallinen retki romantiikan maille; suomentanut Helmi Krohn. Schildt, Helsinki 1926, 2. painos WSOY 1949 (alkuteos The royal road to romance)
Mainehikas seikkailu; englanninkielestä suomentanut Heikki Teittinen. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1928 (alkuteos The glorious adventure)
Lentävä matto; englanninkielestä suomentanut Werner Anttila. WSOY 1935 (alkuteos The flying carpet)
Sebastião José de Carvalho e Melo

Pääministeri e Melo Louis-Michel van Loon maalaamana.
Sebastião José de Carvalho e Melo (13. toukokuuta 1699 – 15. toukokuuta 1782) oli 1700-luvulla elänyt portugalilainen valtiomies ja maansa pääministeri vuodet 1750–1777. Hän oli myös Oeirasin kreivi ja Pombalin markiisi.
E Melo syntyi vuonna 1699 Lissabonissa. Nuoruusvuotensa hän opiskeli Coimbran yliopistossa, jonka jälkeen hän palveli jonkin aikaa armeijassa. Siirryttyään politiikkaan hänen urakehityksensä oli hidasta ja hän toimi vain Portugalin lähettiläänä eri hoveissa, mutta kuninkaan vaihduttua hänelle suotuisampaan Joosef I:hin, nimitettiin e Melo mukaan hallitukseen. E Melo toimi sisäministerinä vuodesta 1750 vuoteen 1777 ollen tosiasiassa muita ministereitä ja jopa itse kuningasta merkittävämpi vallankäyttäjä valtion asioissa. Vuonna 1755 hänestä tuli maan pääministeri. Pombal muistetaan Portugalissa lähinnä Lissabonin vuoden 1755 maanjäristyksen nopeasta ja tehokkaasta jälkihoidosta sekä roolistaan Portugalin talouden ja yhteiskunnan uudistajana. Markiisi de Pombalin valtakaudella kontrollipolitiikka ankaroitui huomattavasti. "Sellit ja vankilat ovat ainoa asia, jonka tiedän tepsivän tähän hulluun kansaan", kerrotaan hänen sanoneen.
Pääministeriksi tultuaan e Melo ryhtyi reformeihin ja uudistuksiin. Hän muun muassa lakkautti orjuuden Portugalin Intian-siirtomaista. Hän on myös jäänyt historiaan yhtenä jesuiittaveljeskunnan vihollisista valistusajalla. Pääministerinä ollessaan e Melo esimerkiksi takavarikoi jesuiittojen omaisuuden valtiolle ja karkotti nämä maasta.
E Melo kuoli Pombalissa vuonna 1782.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sebastião José de Carvalho e Melo Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Maan mitta. Maanmittauksen historia Suomessa 1633–2008

| Maan mitta>  Maanmittauksen historia Suomessa 1633–2008 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mikko Huhtamies
Kansitaiteilija:  Marjut Heikkinen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Edita
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  549
ISBN:  978-951-37-5305-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maan mitta. Maanmittauksen historia Suomessa 1633–2008 on vuonna 2008 ilmestynyt filosofian tohtori Mikko Huhtamiehen kirjoittama maanmittauksen historiaa Suomessa käsittelevä historiateos. Teoksen ilmestyminen liittyi Maanmittauslaitoksen vuonna 2008 vietettyyn 375-juhlavuoteen.
Aiemmin Maanmittauslaitoksen ja sen edeltäjän Maanmittaushallituksen historiateoksia on ilmestynyt Maanmittaushallituksen 300-vuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1933 ja Maanmittaushallituksen 350-vuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1983.
Suostunta

Suostunta eli suostuntavero (ruots. bevillning) tarkoitti pysyvien verojen lisäksi kannettua väliaikaista veroa.
Suostuntaveron käsite liittyy Ruotsissa jo keskiajalla vakiintuneeseen kansan itseverotusoikeuteen. Kuningas tarvitsi pysyvien verojen lisäksi perittäviin veroihin valtiopäivien suostumuksen. Säätyvaltiopäivät hyväksyi suostunnan, jota käytettiin kattamaan sellaisia menoja, joihin vakinaiset verotulot eivät riittäneet. Suostunnasta päättäessään valtiopäivät päätti myös, mihin tarkoitukseen sen tuotto oli käytettävä. Jos muut tulot riittivät, ei valtiontalouden hoitoon tarvittu valtiopäivien suostumusta.
Suostuntaverot erosivat paljon toisistaan. Suostuntaveroja olivat mm. leimavero (leimasuostunta), mallasjuomavero, paloviinavero ja pelikorttivero.
Venäjän vallan aika

Venäjän vallan aikana suostuntaverojen käyttöönotto tuli Suomessa mahdolliseksi 1860-luvulla, kun säädyt kutsuttiin koolle ensimmäisen kerran sitten vuoden 1809. Tuolloin alettiin periä tulosuostuntaveroa ja elinkeinosuostuntaveroa. Tulosuostuntavero oli tuloveron edeltäjä. Sitä perittiin valtiolle Suomessa asuvilta tulojen perusteella 1865–1885. Elinkeinosuostuntaveroa perittiin ulkomaisilta elinkeinonharjoittajilta 1865–1897. Näiden lisäksi perittiin lisäsuostuntaveroa pelikorttien sekä oluen ja portterin tuottajilta.
Säätyvaltiopäivien jälkeinen Suomen eduskunta pystyi ennen itsenäisyyden aikaa vain suostunnan avulla ratkaisevasti vaikuttamaan vuotuiseen talousarvioon. Vaikka senaatti ei olisikaan tehnyt suostuntaesitystä, eduskunta saattoi hyväksyä suostuntasäännöksiä ja pyytää hallitsijaa julkaisemaan ne. Hän saattoi olla käyttämättä hyväkseen suostuntaa tai käyttää sitä, mutta vain sellaiseen tarkoitukseen, johon eduskunta oli määrännyt.
Itsenäisyyden aika

Valtiontalouden oikeusperusteista 1919 annettu laki käyttää vielä suostunta-nimitystä, mutta vuoden 1928 valtiopäiväjärjestys ei sitä enää käytä, vaan siinä käytetään nimitystä määräajaksi säädetty vero.
Jorma Kivinen

Jorma Kivinen (s. 5. toukokuuta 1942) on Suomen kokeneimpia judokoita ja Suomen ensimmäinen 8. danin judoka ja samalla pohjoismaiden korkea-arvoisin judoka. Hänellä on judon harjoittelusta yli 40 vuoden kokemus. Suomen Judoliiton päävalmentajaksi Kivinen valittiin vuonna 1982. Hänen kotiseuransa on helsinkiläinen Meido-Kan.
Kivinen voitti Suomenmestaruuden 80 kg:n painoluokassa 1966, 1968 ja 1973 sekä otteli samassa sarjassa SM-hopeaa 1967.
Nuoruus

Kivinen aloitti judoharjoittelun 1962 jolloin hän ilmoittautui Väinö Haukan vetämälle alkeiskurssille. Kun Meido-kan perustettiin vuonna 1963 liittyi Kivinen siihen. Vuonna 1970 Ichiro Abe takasi Kivisen opiskelijaviisumin jolloin Kivinen pääsi opiskelemaan judoa Japaniin, Kōdōkan- Waseda- ja Meijin-yliopistoihin.
Työ suomalaisen judon hyväksi

Kivinen valittiin vuonna 1972 Suomen Judoliiton valmennuspäälliköksi. Kivinen kiersi Suomen judoseuroja pitäen viikonloppuleirejä.  Kivinen myös aloitti yhteistyön Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen laitoksen ja Judoliiton välillä. Maajoukkueen edustusvalmennusleirit aloitettiin 1970-luvun lopulla Vierumäelle josta ne siirtyivät 1980–1990-lukujen taitteessa Tampereelle Varalan urheiluopistoon.
Kivisen toiminta Suomen Judoliitossa

Valmennuspäällikkö (1972–1988)
Suomen Judoliiton päävalmentaja (1982–)
Judon Dan-kollegion perustajajäsen (1966)
Judon Dan-kollegion hallituksen jäsen (1966–1990, 2012–)
Budolajeissa suoritetut graduoinnit > Judossa

8. dan 2013
7. dan 9. marraskuuta 2002
6. dan 17. syyskuuta 1990
5. dan 25. tammikuuta 1982
4. dan 29. lokakuuta 1976
3. dan 20. syyskuuta 1971
2. dan 13. heinäkuuta 1968
1. dan 17. heinäkuuta 1966
Budolajeissa suoritetut graduoinnit > Jōdōssa

1. dan 1. maaliskuuta 1973
Venäjän lähestymislennot

Venäjän lähestymislennot ovat sarja toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on näyttää sotilaallista läsnäoloa ilmassa. Lähestymislennoilla kokeillaan puolustajien valvonnan tarkkuutta ja puolustusvalmiutta. Diplomaattisena tarkoituksena voi olla osoittaa tyytymättömyyttä. Kylmän sodan aikana kaikkien osapuolten lähestymislennot ja tiedustelulennot toisten ilmatilassa olivat toistuvia käytäntöjä. Venäjä aloitti lennot strategisilla pommikoneilla 2007.
Lähestymislentoja suoritetaan strategisilla Tupolev Tu-95MS-, Tupolev Tu-22M -ja Tupolev Tu-160 -pommikoneilla. Strategisten pommikoneiden tarkoituksena oli kylmän sodan aikana siirtää ydinaseet kohteeseensa, mutta ne ovat paljolti korvautuneet mannertenvälisillä ballistisilla ohjuksilla ja sukellusveneistä ammuttavilla ohjuksilla.
Venäjän presidentti Vladimir Putin ilmoitti 17. elokuuta 2007, että vuonna 1992 lopetetut lennot aloitetaan uudelleen.
Lennoilla on uskottukenen mukaan? olevan tarkoituksena vaikuttaa Nato-maiden ulkopoliittiseen päätöksentekoon muun muassa Tšekkiin sijoitettavan tutka-aseman ja ainakin aluksi Puolaan sijoitettavan kymmenen ohjustentorjuntaohjuksen vuoksi, joita Venäjä katsoo yritykseksi poistaa Venäjän vastaiskumahdollisuus sekä samalla horjuttavan kauhun tasapainoa.lähde?
Skotlantiin kohdistuvat lähestymislennot on katsottu vastalauseeksi siitä, että Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt luovutuspyynnön Andrei Lugovoin kuolemaan liittyvien murhatutkimusten johdosta.lähde?
Tanska

24. joulukuuta 2007 kello 23:45 kaksi tanskalaista F-16-hävittäjää nousi tunnistamaan Tupolev Tu-160:ia, jotka olivat lähestyneen kansainvälisessä ilmatilassa Tanskan ilmatilan ulkopuolella olevaa turvallisuusvyöhykettä. Koneet tulivat Murmanskista Norjan rannikkoa pitkin norjalaisten hävittäjien valvomina, minkä jälkeen valvontaa jatkoivat tanskalaiset Pohjois-Jyllantia lähestyen. Koneet lensivät lopulta Gorm-öljykentälle päin, jossa valvontaa jatkoivat norjalaiset ja britit. Venäläiset lensivät tanskalaisten valvonnassa 25. joulukuuta 2007 00:18 – 00:39, jonka jälkeen valvontaa jatkoivat britit. Tupolev Tu-160 pysyivät koko ajan kansainvälisessä ilmatilassa ja olivat lähimmillään 120 kilometrin päässä Tanskan ilmatilasta.
30. toukokuuta 2007 pommikoneet lähestyivät Tanskan turvallisuusvyöhykettä.