stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juggalo Championship Wrestling
Rosteri

JCW:n rosterissa on mukana indypainijoita ja rap-artisteja. Alla on lista henkilöistä jotka ovat esiintyneet JCW:ssä.
2 Tuff Tony
Abdullah the Butcher
"The Alpha Male" Monty Brown
Alofa
Balls Mahoney
Billy Bill
Brutus "The Barber" Beefcake
Bryar Wellington
Cashflow
Chick Foley
Chris Candido
Chris Hero
Corporal Robinson
"Deathdealer" Tommy Starr- AKA Hollywood "Chuck" Hogan
Doink the Clown
Evil Dead (Jumpsteady)
Fat Fuck Barrel Boy
Feminem
Gavin Starr
Greg "The Hammer" Valentine
Headhunter #1
Headhunter #2
Hizaya
Honky Tonk Man
Hornswaggling Hillbilly
Iron Sheik
Insidious
Izzy High
Jaimy Coxxx
Jamie Madrox
Josh Prohibition
Kamala
Kevin Sullivan
Kid Cock (eli Kid Kash)
King Kong Bundy
Lenny Lane
Mad Man Pondo
MDogg20
Mojo
Monoxide Child
Mr. Meaner/Big Flame- oikea nimi Russ Redmon
Necro Butcher
Norman Smiley
Nosawa
Patrick
Red Neck Devil Without a Cause/Neil- oikea nimi Chucky Dail.
Ricky Morton
Robert Gibson
Rude Boy
Sabu
Samu
Shaggy 2 Dope
Shark Boy
Skinny Fag
Spider Nate Webb
Suburban Gangsta/Dick Nipple- oikea nimi Dougie Dail
Sunny
Tarek The Great
Terry Funk
Tom Dub
Truth Martini
Vampiro
Vanilla Ice
Violent J
Juha Suorauha

Juha Suorauha (s. 9. toukokuuta 1979) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Suorauha edusti urallaan Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoita, Nurmon Jymyä, Vimpelin Vetoa ja Kankaanpään Mailaa. Superpesiksen runkosarjassa Suorauha on pelannut kaikkiaan 386 ottelua, joissa on lyönyt 30 kunnaria ja 291 tavallista juoksua ja tuonut 202 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on pelaamissaan runkosarjan otteluissa kerännyt 1 711.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2010
2 SM-pronssia: 2003, 2009
5 Itä-Länsi-ottelua: 1999, 2003-2005, 2011
Superpesiksen vuoden tulokas: 1999
Geráni (Réthymno)

| Geráni Γεράνι |
| --- | --- |
 Geráni
 Koordinaatit: 35°21′9″N, 24°24′1″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Réthymno
Kunta:  Réthymno
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7301040501
Korkeus:  81 m
Väkiluku (2011):  821
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Geráni (kreik. Γεράνι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Nikifóros Fokáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Nikifóros Fokáksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 821 (vuonna 2011).
Rantaa Geránissa.
Geránin kylä sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla noin kahdeksan kilometriä länteen Réthymnon kaupungista. Kylä on rakennettu noin 81 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Geráni muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Γερανίου, Topikí Koinótita Geraníou), johon kuuluu varsinaisen Geránin kylän lisäksi kylä Petrés. Koko yhdyskunnan väkiluku on 883.
Geráni tunnetaan ennen kaikkea Geránin luolasta, joka sijaitsee noin kaksi kilometriä kylästä koilliseen ja noin 300 metriä merenrannasta. Se uudelleenlöydettiin vuonna 1969 sillanrakennustöiden yhteydessä. Luolan suuaukolla oli suuri kivenlohkare, joka oli päätynyt siihen mahdollisesti maanjäristyksen seurauksena. Luola on 50 metriä pitkä ja sen leveys vaihtelee puolesta metristä 17 metriin. Korkeutta luolalla on enimmillään 4,5 metriä. Arkeologiset tutkimukset ovat osoittaneet, että luolassa on asuttu neoliittisella kaudella. Luolaa on käytetty hauta- ja palvontapaikkana. Sen sisältä on löydetty sekä ihmisten että eläinten luita.
Janakkalan lukio

| Janakkalan lukio |
| --- | --- |

Sijainti:  Turenki ja Tervakoski, Janakkala
Tyyppi:  Lukio
Perustettu:  2013
Rehtori:  Timo Hillman
Luokat:  1–4 (lukio)
Oppilaita:  260
Verkkosivut
Janakkalan lukio on Janakkalassa sijaitseva lukio. Lukio syntyi, kun Tervakosken ja Turengin lukiot yhdistyivät 1.8.2013.
Yleislinjan lisäksi Turengin toimipisteessä toimii urheilulinja. Opiskelijoita lukiossa on yhteensä noin 260. Koulun rehtorina toimii Timo Hillman.
Historiaa > Turengin lukio

Turengin lukion toiminta alkoi vuonna 1960 perustetun Turengin yhteiskoulun yhteydessä. Lukion toiminta alkoi vuonna 1964, jolloin 26 opiskelijaa aloitti lukio-opintonsa. Keskiarvoraja lukioon oli 6,5. Lukio jakautui kahteen ryhmään, humanistiseen ja matemaattiseen. Humanistisella linjalla opiskeltiin erityisesti kieliä. Valikoimasta löytyi saksa, englanti ja latina. Matemaattisella linjalla opiskelu painottui matematiikkaan, jota opiskeltiin kahdeksan tuntia viikossa. Ryhmävalinnan lisäksi opiskelijat saivat valita opiskeltavaksi joko psykologian tai biologian.
Ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat vuonna 1967. Tuolloin valmistuneita opiskelijoita oli 15. Valmistuneet oppilaat istuttivat päättäjäispäivän aamuna koulun pihaan itsenäisyyden kuusen, joka edelleen tänäkin päivänä sijaitsee ja kasvaa samaisella paikalla.
Vuonna 2009 Turengin lukiossa alkoi urheilulinja. Tuolloin opiskelunsa linjalla aloitti 12 opiskelijaa.
Historiaa > Tervakosken lukio

Tervakosken lukion toiminta alkoi myöskin Tervakoskelle vuonna 1947 perustetun yhteiskoulun yhteydessä. Lukio perustettiin vuonna 1962.
Historiaa > Koulujen yhdistyminen Janakkalan lukioksi

Janakkalan kunnanvaltuusto päätti kokouksessaan 14.1.2013, että Janakkalan kaksi lukiota yhdistetään hallinnollisesti. Janakkalan lukio perustettiin virallisesti 1.8.2013. Koulun rehtorina aloitti entisen Tervakosken lukion rehtori Sinikka Luoma (ent. Pulkkinen).
Koulurakennusten historiaa > Turenki

Katso Turengin yhteiskoulu
Koulurakennusten historiaa > Tervakoski

Katso Tervakosken yhteiskoulu
Opiskelu ja toiminta nykyään

| Keskiarvorajat 2014–2021> Vuosi | Keskiarvorajat 2014–2021> Janakkalan lukio, Tervakosken toimipiste | Keskiarvorajat 2014–2021> Janakkalan lukio, Turengin toimipiste | Keskiarvorajat 2014–2021> Janakkalan lukio, Turengin toimipisteen urheilulinja | Keskiarvorajat 2014–2021> Aloituspaikat yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 |  7,83 |  7,00 |  |  108 |
| 2015–2016 |  7,08 |  7,08 |  |  108 |
| 2016–2017 |  7,08 |  7,00 |  8,25 |  118 |
| 2017–2018 |  7,25 |  7,00 |  7,50 |  122 |
| 2018–2019 |  7,15 |  7,00 |  7,17 |  123 |
| 2019–2020 |  7,25 |  7,08 |  7,25 |  123 |
| 2020–2021 |  7,00 |  7,00 |  7,00 |  123 |
| 2021–2022 |  7,08 |  7,00 |  7,00 |  123 |
Janakkalan lukio jakoi Parolan lukion kanssa ensimmäisen sijan STT:n lukiovertailussa Kanta-Hämeen lukioista vuonna 2017. STT:n lukiovertailussa ylioppilastutkintomenestystä verrataan lukiolaisten lähtötasoon. Taasen Ylen tekemässä listauksessa, jossa lukiot listataan pelkän ylioppilastutkintomenestyksen perusteella, Janakkalan lukio sijoittui sijalla 72 ollen Kanta-Hämeen toiseksi paras.
Keskiarvorajat Janakkalan lukioon vuonna 2021 olivat Tervakosken toimipisteeseen 7,08, Turengin toimipisteeseen 7,00 ja urheilulinjalle 7,00.
Rehtorit > Turengin lukio

1960 (Tervakosken yhteiskoulu)
Teuvo Ylöstalo, 1976–1994
Marja-Leena Mahlamäki (ent. Kekki), 1994 – lokakuu 2012
Raimo Laurila, lokakuu 2012–2013
Rehtorit > Tervakosken lukio

Aimo Markkula (Tervakosken yhteiskoulu), 1962–...
Mikko Vähäkangas, 1976–...
Lea Ahonen, ... – helmikuu 2011
Sinikka Luoma (ent. Pulkkinen), helmikuu 2011 – 2013
Rehtorit > Janakkalan lukio

Sinikka Luoma (ent. Pulkkinen), 2013–2014
Timo Hillman, 2014–
Aiheesta muualla

Lukion kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
John Lindsay, Crawfordin 20. jaarli

| John Lindsay |
| --- | --- |
 John Lindsay vuonna 1753 julkaistun elämäkertansa kansikuvassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1702
Kuollut: 25/26. joulukuuta 1749
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1726–1749
Taistelut ja sodat:  Puolan perimyssota Venäjän–Turkin sota (1735–1739) Itävallan–Turkin sota (1737–1739) Itävallan perimyssota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
John Lindsay, Crawfordin 20. jaarli  (4. lokakuuta 1702 – 25/26. joulukuuta 1749) oli skotlantilainen pääri ja sotilas. Hänestä tuli Black Watch -nimellä tunnetun linjajalkaväkirykmentin ensimmäinen komentaja. Sotilasuransa aikana hän palveli Britannian lisäksi Itävallan ja Venäjän armeijoissa.
Nuoruus

John Lindsay oli kenraaliluutnantti John Lindsayn, Crawfordin 19. jaarlin poika. Hän peri isänsä arvonimen tämän kuoltua joulukuussa 1713. Myös hänen äitinsä Emilia Stuart kuoli kun Lindsay oli vielä lapsi. Argylen herttuatar lähetti orvoksi jääneen Lindsayn opiskelemaan Glasgowin yliopistoon. Hänen kerrotaan nauttineen historiasta ja erityisesti Quintus Curtius Rufuksen Aleksanteri Suuren elämäkerrasta. Filosofia ja logiikka eivät niinkään kiinnostaneet häntä, mutta hänen kerrotaan pohdiskelleen mielellään Julius Caesarin strategioita. Hän osoitti mielenkiintoa ja taipumusta sotilaaksi, jolloin hänen ystävänsä lähettivät hänet pariisilaiseen sotilasakatemiaan opiskelemaan sotatiedettä.
Sotilasura

Hän palasi Britanniaan vuonna 1726 ja sai ensimmäisen upseerinpestinsä 3. kaartinjalkaväkirykmentistä. Hänen mainitaan olleen yksi ikäänsä nähden eniten aikaansaaneista nuorista herroista. Vuonna 1732 hänestä tuli Royal Societyn jäsen ja yksi Skotlannin edustajista parlamentin ylähuoneeseen. Lindsay oli vapaamuurari ja hän toimi Lontoon suurloosin suurmestarina vuonna 1734.
Vuonna 1735 hän liittyi vapaaehtoisena prinssi Eugen Savoijilaisen itävaltalaisiin ja osallistui Puolan perimyssodan Klausenin taisteluun. Hän siirtyi Venäjän keisarilliseen armeijaan taistelemaan Osmanien valtakuntaa vastaan Venäjän–Turkin sodassa. Hän oli mukana Burkhard Christoph von Münnichin vuoden 1738 sotaretkellä. Vuonna 1739 hän palveli taas Venäjän liittolaisen Itävallan joukoissa ja osallistui Grockan taisteluun, jossa hän haavoittui vaikeasti. Hänet leikattiin Belgradissa ja hän toipui, mutta hänen haavansa ei parantunut koskaan täydellisesti. Toipilasaikanaan hän kirjoitti kuvauksen Grockan taistelun vaiheista sekä osallistui kirjeitse skotlantilaisen Black Watch -nimellä tunnetun linjajalkaväkirykmentin kehittämiseen.
Lindsay osallistui Itävallan perimyssotaan ja oli mukana Dettingenin taistelussa 1743. Hän yleni prikaatinkenraaliksi 1744 ja kenraalimajuriksi 1745. Samana vuonna hän oli mukana tappioon päättyneessä Fontenoyn taistelussa, jossa hän organisoi tappion kärsineet joukot perääntymään hyvässä järjestyksessä. Vuonna 1746 hän osallistui Rocouxin taisteluun. Vuonna 1747 hän yleni kenraaliluutnantiksi ja hänestä tuli 3. rakuunarykmentin (nimellä Scots Greys) komentaja. Tässä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka. John Lindsay kuoli jouluna 1749 Grockassa saamansa vamman komplikaatioon.
Hänen palvelijansa Henry Köpp pelasti hänet Grockan taistelun aikana, ja julkaisi hänen muistelmansa vuonna 1753.
Perhe

Lindsay meni naimisiin Lady Jane/Jean Murrayn kanssa, mutta hänen vaimonsa kuoli vain yhdeksän kuukautta häiden jälkeen. Hänelle ei jäänyt jälkeläisiä.
Teoksia

Memoirs of the life of the late Right Honourable John, Earl of Craufurd and Lindesay; Lord Lindesay of Glenesk and Lord Lindesay of the Byers; One of the Sixteen Peers of Scotland; Lieutenant-General of His Majesty's Forces; And Colonel of the North Royal British Grey Dragoons, Richard Rolt (toim.), Henry Köpp, 1853.
Aiheesta muualla

Memoirs of the Life of ... John Lindesay, Earl of Craufurd and Lindesay (etc.) John Lindsayn muistelmat vuodelta 1753 Google Books -palvelussa (englanniksi)
Gabriel (Ruotsin prinssi)

| Prinssi Gabriel |
| --- | --- |
 Taalainmaan herttua
 
Syntynyt:  31. elokuuta 2017 (ikä 7) Danderydin kunta, Ruotsi
Koko nimi:  Gabriel Carl Walther
Suku:  Bernadotte
Isä:  Prinssi Carl Philip
Äiti:  Prinsessa Sofia
Prinssi Gabriel, Taalainmaan herttua (koko nimi Gabriel Carl Walther; s. 31. elokuuta 2017 Danderydin kunta, Ruotsi) on Ruotsin prinssi Carl Philipin ja prinsessa Sofian toinen lapsi ja prinssi Alexanderin nuorempi veli. Hänet kastettiin 1. joulukuuta 2017 Drottningholmin linnan kirkossa.
Prinssi Gabriel on kuudentena Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä kruununprinsessa Victorian, prinsessa Estellen, prinssi Oscarin, prinssi Carl Philipin ja prinssi Alexanderin jälkeen.
Kuningas Kaarle XVI Kustaa päätti syksyllä 2019 että prinssi Gabrielilla ja hänen veljellään prinssi Alexanderilla ei ole enää kuninkaalliseen perheeseen kuuluvia oikeuksia, eivätkä he tulevaisuudessa osallistu hovin edustustehtäviin. Heille jo aiemmin myönnetyt herttuoiden tittelit kuitenkin säilyvät.
Julia Sawalha

Julia Sawalha (s. 9. syyskuuta 1968) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan muiden muassa televisiosarjoista Lehtijengi, Ylpeys ja ennakkoluulo ja Todella upeeta sekä Candlefordin postineiti. Hän oli myös yksi ääninäyttelijöistä Kananlennossa (2000).
Lontoossa syntyneellä Sawalhalla on mm. jordanialaista sukutaustaa. Myös isä Nadim ja sisar Nadia ovat näyttelijöitä.
Aiheesta muualla

Julia Sawalha Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juri Danilov

Juri Danilov
Juri Nikiforovitš Danilov (ven. Юрий Никифорович Данилов; 13. elokuuta 1866 Kiova, Venäjän keisarikunta – 3. helmikuuta 1937 Pariisi, Ranska) oli venäläinen kenraali, joka oli suunnittelemassa Venäjän armeijan tärkeimpiä operaatioita ensimmäisen maailmansodan alla ja toimi armeijan päämajoitusmestarina ensimmäisen sotavuoden aikana 1914–1915.
Danilov valmistui tykistöupseeriksi vuonna 1886 ja esikuntaupseeriksi 1892. Vuodesta 1903 hän toimi eri tehtävissä pääesikunnassa, vuosina 1909–1914 sen pääosaston (GUGŠ) päämajoitusmestarina. Hän suurelta osin laati vuonna 1910 Venäjän sotasuunnitelman, niin sanotun suunnitelma 19:n, jota korjattiin vuonna 1912 ja jonka pohjalta maa lähti ensimmäiseen maailmansotaan. Suunnitelman mukaan Saksan hyökätessä Venäjän liittolaista Ranskaa vastaan Venäjä hyökkäisi Saksaan Itä-Preussin ja Sleesian kautta sekä käyttäisi linnoituksia puolustaakseen rajojaan mahdollisia hyökkäyksiä vastaan. Vastoin Danilovin alkuperäistä ajatusta Venäjän voimat päätettiin kuitenkin jakaa siten, että vain kaksi neljästä armeijasta hyökkäisi Saksaa vastaan kahden muun jäädessä puolustamaan rajoja Itävalta-Unkarin hyökkäykseltä.
Maailmansodan puhjettua Danilov nimitettiin elokuussa 1914 Venäjän päämajan eli Stavkan päämajoitusmestariksi. Hänet ylennettiin lokakuussa 1914 jalkaväenkenraaliksi. Danilov oli muodollisesti kolmantena komentoketjussa ylipäällikkö Nikolai Nikolajevitšin ja esikuntapäällikkö Nikolai Januškevitšin jälkeen, mutta sai aktiivisuutensa vuoksi dominoivan roolin Venäjän operaatioiden johtamisessa. Kommunikaatiovaikeuksien vuoksi johtaminen tosin osoittautui hyvin tehottomaksi ja armeijoiden komentajat tekivät strategiset päätökset omin päin. Tämän seurauksena alkuperäisen sotasuunnitelman toteuttaminen epäonnistui, sillä Venäjän hyökkäys Itä-Preussiin kilpistyi heti sodan alussa kirveleviin tappioihin Tannenbergin ja Masurian järvien taisteluissa.
Keisari Nikolai II:n ottaessa syyskuussa 1915 ylipäällikkyyden itselleen Danilov siirrettiin pääesikunnasta pohjoisrintamalle. Hän toimi ensin XXV armeijakunnan komentajana, marraskuusta 1916 alkaen pohjoisrintaman esikuntapäällikkönä ja huhtikuusta 1917 alkaen 5. armeijan komentajana. Hänet siirrettiin pois komentajantehtävistä syyskuussa 1917. Danilov osallistui sotilasasiantuntijana Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin maaliskuussa 1918, mutta vastusti rauhansopimuksen hyväksymistä. Rauhan solmimisen jälkeen hän erosi ja siirtyi Ukrainaan vastavallankumouksellisen vapaaehtoisen armeijan alueelle. Vuonna 1920 Danilov emigroitui valkoisten joukkojen mukana Konstantinopolin kautta Pariisiin, jossa hän asui lopun elämänsä ajan. Hän julkaisi 1920- ja 1930-luvuilla useita sotahistoriallisia teoksia ensimmäisestä maailmansodasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juri Danilov Wikimedia Commonsissa
Julien Clerc

Julien Clerc
Paul Alain Leclerc eli Julien Clerc (s. 4. lokakuuta 1947) on ranskalainen laulaja.
Clerc teki tiivistä yhteistyötä lauluntekijä Étienne Roda-Gilin kanssa aina vuoteen 1980. Hän oli noussut Ranskassa maineeseen jo vuonna 1969 esittämällä pääroolin Hair-musikaalin ranskankielisessä tuotannossa.
Vuonna 2003 Julien Clercistä tehtiin UNHCR:n hyvän tahdon lähettiläs. Eräs hänen tunnetuimmista lauluistaan on "Partir", jonka oikeudet hän myi YK:lle. Hänellä ja näyttelijätär Miou-Mioulla on vuonna 1978 syntynyt yhteinen tytär.
Levytyksiä

Julien Clerc (1968)
Des jours entiers à t'aimer (1970)
Julien Clerc (1971)
Liberté, égalité ou la mort (1972)
Julien (1973)
Terre de France (1974)
N°7 (1975)
À mon âge et à l'heure qu'il est (1976)
Enregistrement public au Palais des Sports (1977)
Jaloux (1978)
Clerc Julien (1980)
Sans entracte (1980)
Vendredi 13 (1981)
Femmes, indiscrétion, blasphème (1982)
Pantin 1983 (1983)
Aime-moi (1984)
Les aventures à l'eau (1987)
Fais-moi une place (1990)
Amours secrètes... passions publiques (1991)
Utile (1992)
Préférences (1993)
Olympia intégral 94 (1994)
Julien (1997)
Si on chantait (1997)
Le 4 octobre (1997)
Intégrale 68-98 (1998)
Aimer + Danser + Partir (kokoelmia, 1999)
Si j'étais elle (2000)
Julien déménage électrique-acoustique (2002)
Studio (2003)
Double enfance (2005)
100 chansons (2006)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jorma Karvonen

Jorma Karvonen (s. 16. lokakuuta 1949 Lammi) on entinen suomalainen suunnistaja ja hiihtosuunnistuksen maailmanmestari.
Karvonen osallistui hiihtosuunnistuksen ensimmäisiin epävirallisiin MM-kisoihin Velingradissa 1972 ja sijoittui toiseksi parhaana suomalaisena neljänneksi. Seuraavana vuonna Sundsvallissa hän oli kuudes ja sijoittui joukkuekilpailussa hopealle. Hiihtosuunnistuksen ensimmäiset viralliset MM-kisat järjestettiin Hyvinkäällä 1975, ja Karvosesta tuli siellä kaksinkertainen mitalisti. Henkilökohtaisessa kisassa vain Olavi Svanberg oli Karvosta nopeampi, ja viestissä Pekka Pökälä, Heimo Taskinen, Karvonen ja Svanberg voittivat kultaa yli 25 minuutin erolla Ruotsiin. Vielä Velingradin MM-kisoissa 1977 Karvonen oli mukana saavuttaen henkilökohtaisen pronssin, mutta viesti päättyi Suomen osalta hylkäykseen.
Kesäsuunnistuksen MM-kisoihin Jorma Karvonen osallistui Kongsbergissa 1978. Henkilökohtaisella matkalla hän oli kolmanneksi parhaana suomalaisena yhdeksäs. Viestissä hän suunnisti kakkososuuden ja oli hankkimassa Suomelle pronssia.
Suomen mestaruuden tämä Lammin Säkiää ja Joutsenon Kullervoa edustanut mies voitti kerran kesällä ja kerran talvella.
Saavutukset > Hiihtosuunnistuksessa

MM-kultaa viestissä 1975
MM-hopeaa joukkuekilpailussa 1973 (epäviralliset kisat) ja henkilökohtaisessa kilpailussa 1975
MM-pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa 1977
MM-kisoissa henkilökohtaisessa kilpailussa neljäs 1972 (epäviralliset kisat) ja kuudes 1973 (epäviralliset kisat)
SM-kultaa viestissä 1977
Saavutukset > Suunnistuksessa

MM-pronssia viestissä 1978
MM-kisoissa yhdeksäs henkilökohtaisessa kilpailussa 1978
SM-kultaa normaalimatkalla 1978
Gabriel (futsalpelaaja)

| Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Brasilia.Miesten futsal.MM-kilpailut  | Maa:  Brasilia> Miesten futsal. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Brasilia 2008 |  |  |
|  Kultaa | Thaimaa 2012 |  |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2007 |  |  |
Gabriel da Silva Dias (tunnetaan paremmin nimellä Gabriel; s. 17. marraskuuta 1980 Pelotas) on brasilialainen futsalpelaaja, joka edustaa espanjalaista FC Barcelona Futsalia ja Brasilian futsalmaajoukkuetta. Gabriel on pelipaikaltaan ala.
Hän on kaksinkertainen maailmanmestari vuosilta 2008 ja 2012. Vuonna 2007 Gabriel voitti Brasilian kanssa kultaa Pan-Amerikan kisoista Rio de Janeirosta. Seuratasolla Gabriel on edustanut vuodesta 2011 FC Barcelona Futsalia. Sitä ennen hän edusti toista espanjalaisseuraa, Inter Movistaria. Hän on voittanut useita Espanjan mestaruuksia sekä kolme UEFA Futsal Cupia. Hän on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin, joista molemmista hän on voittanut kultaa.
Käännös suomeksi
Iso-Palannes

| Iso-Palannes |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°14′08″N, 24°08′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskuoja:  oja Hirvijärveen 
Järvinumero:  35.481.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,3 m  
Rantaviiva:  2,316 km  
Pinta-ala:  14,293 ha  
Saaria:  1 
 fiIso-Palannes 
Iso-Palannes  on Pirkanmaalla Virroilla Piilin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,3 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,3 metriä mpy.
Fjodor Simašev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | 4x10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | 15 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tatra 1970 | 4x10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Falun 1974 | 4x10 km viesti |  |
| Talviuniversiadit  | Talviuniversiadit  | Talviuniversiadit  |  |
|  Kultaa | Rovaniemi 1970 | 15 km |  |
|  Kultaa | Rovaniemi 1970 | 4x10 km viesti |  |
Fjodor Petrovitš Simašev (13. maaliskuuta 1945 Tataarien ASNT – 19. joulukuuta 1997 Zainsk) oli venäläinen hiihtäjä, joka edusti aktiiviaikoinaan 1970-luvulla Neuvostoliittoa.
1970 Tatran MM-kisoissa Simašev voitti viestikultaa sekä pronssia 15 kilometriltä. Kaksi vuotta myöhemmin Sapporon olympialaisissa hän voitti jälleen viestikultaa sekä saavutti hopeamitalin 15 kilometrin kilpailussa. 1974 Falunin MM-hiihdoissa hän hiihti vielä Neuvostoliiton hopealle jääneessä viestijoukkueessa.
Seuratasolla Simašev edusti Moskovan Dynamoa. Hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden 15 kilometrillä vuonna 1968, 30 kilometrillä vuosina 1969, 1971 ja 1973 ja viestissä vuosina 1968–1970, 1972 ja 1973.
Jorma Kapari

Jorma Tauno Kapari (17. syyskuuta 1937 Helsinki – 29. toukokuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kääntäjä ja runoilija.
Kapari suomensi muun muassa René Goscinnyn Asterix- ja Ahmed Ahne -sarjakuva-albumeita. Niiden suomentaminen jaettiin 1970-luvulla hänen ja Outi Wallin kesken. Kapari käänsi myös Italo Calvinon, Françoise Saganin ja Patrick Modianon teoksia.
Teoksia

Medusan lautta. Tammi 1981
Fiktiivisiä runoja. Tammi 1984
Moratorio. Tammi 1986
Elokuun illat. Tammi 1989
Palkinnot

Valtion kääntäjäpalkinto 1974, 1980