stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peto (elokuva)
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Natasha Henstridge  | … |  Sil   |
|  Michelle Williams  | … |  Nuori Sil   |
|  Ben Kingsley  | … |  Xavier Fitch   |
|  Michael Madsen  | … |  Preston Lennox   |
|  Alfred Molina  | … |  Tri. Stephen Arden   |
|  Forest Whitaker  | … |  Dan Smithson   |
|  Marg Helgenberger  | … |  Tri. Laura Baker   |
Tuotanto

Käsikirjoittaja Dennis Feldman kiinnostui aiheesta luettuaan Arthur C. Clarken artikkelin, jonka mukaan suurten etäisyyksien vuoksi avaruusmatkustus on lähes mahdotonta. Hän vakuuttui siitä, että ensitapaaminen avaruusolentojen kanssa tapahtuisi tiedonlähetyksen kautta. Hän oli myös kiinnostunut urosten ja naaraiden välisistä eroista ja erilaisista biologisista tarpeista.
Feldman teki käsikirjoituksesta kahdeksan eri luonnosta kahdeksan kuukauden aikana ennen kuin oli tyytyväinen lopputulokseen.
Avaruusolento Silin suunnittelusta vastasi H. R. Giger, joka on suunnitellut myös Alien-elokuvien nimikkohirviöt. Olennon toteutti Richard Edlundin Boss Film Studios. Giger ei itse ollut tyytyväinen olennon toteutukseen eikä Metro-Goldwyn-Mayerilta saamaansa palkkioon.
Vastaanotto

Peto on saanut pääosin kielteisiä arvosteluja, vaikka se menestyi elokuvateattereissa. Esimerkiksi Rotten Tomatoes -verkkosivuston mukaan elokuva on saanut 34 prosentilta kriitikoista myönteisen arvion. Kooste perustuu 35 arvioon.
Kriitikko Roger Ebert piti Pedon ideaa mielenkiintoisena, mutta kritisoi elokuvaa fysiikan lakien rikkomisesta ja ihmisen asettamisesta evoluution huipulle.
Aiheesta muualla

Peto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Peto Elonet.
H.R. Giger Sil-patsaan kanssa.
Pini Hellstedt

Antti ”Pini” Hellstedt (s. 24. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen elokuvaaja, joka on kuvannut muun muassa monia Solar Filmsin tuottamia elokuvia. Hän on tehnyt yhteistyötä Aleksi Mäkelän kanssa noin 15 vuotta. Hellstedt on saanut Jussi-palkinnon kahdesti, elokuvista Rölli ja metsänhenki (2001) ja Pahat pojat (2003).[lähde? ] Hän on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
Filmografia > Elokuvat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat (1994)  Häjyt (1999)  Lakeuden kutsu (2000)  Taivasta vasten (2000)  Lomalla (2000)  Joutilaat (2001)  Rölli ja metsänhenki (2001)  Hevosmiehen tarina (2003)  Pahat pojat (2003)  Joki taivaalla (2004)  Vares – yksityisetsivä (2004)  Tyttö sinä olet tähti (2005)  Matti (2006)  |  Keisarin salaisuus (2006)  V2 – Jäätynyt enkeli (2007)  Tummien perhosten koti (2008)  Rööperi (2009)  Napapiirin sankarit (2010)  Kotirauha (2011)  Kaappari (2013)  Kummeli V (2014)  Mielensäpahoittaja (2014)  Vares – Sheriffi (2015)  Love Records – Anna mulle Lovee (2016)  95 (2017)  |  Olen suomalainen (2019)  Kummeli esittää: Kontio & Parmas -elokuva (2022)  Laitapuolen hyökkääjä (2022)  |
Filmografia > Televisio-ohjelmat

Trabant Express (1996–1997)
Muodollisesti pätevä (1999)
Talossa on Saatana (TV-elokuva, 1999)
NDA – Salassapitosopimus (2005)
Veljet (2008)
Suojelijat (2008)
Kummeli esittää: Kontio & Parmas (2018-2021)
Justimus esittää: Duo (2019)
Aiheesta muualla

Pini Hellstedt Elonetissä.
Pini Hellstedt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Opilio Rossi

Opilio Rossi
Opilio Rossi (14. toukokuuta 1910 New York – 9. helmikuuta 2004 Rooma) oli katolisen kirkon pappi, joka toimi vuosina 1976–1984 paavillisen maallikkojen neuvoston puheenjohtajana.
11. maaliskuuta 1933 pappisvihkimyksensä saaneesta Rossista tuli nuntius Ecuadoriin (1953), Chileen (1959) ja Itävaltaan (1961). Hänestä tehtiin kardinaali vuonna 1976, ja hän oli kardinaaliprotodiakoni vuosina 1983–1987.
Rossi osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja vuoden 1978 kahteen konklaaviin. Hän yleni vuonna 1987 kardinaalidiakonista kardinaalipapiksi. Hän kuoli 93-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Opilio Cardinal Rossi (englanniksi)
Okarahkasammal

| Okarahkasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Sphagnopsida
Lahko::  Sphagnales
Heimo::  Sphagnaceae
Suku::  Rahkasammalet Sphagnum
Laji::  squarrosum
Kaksiosainen nimi
 Sphagnum squarrosum  Crome 
Katso myös
   Okarahkasammal Wikispeciesissä   Okarahkasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Okarahkasammal (Sphagnum squarrosum) on isokokoinen sammallaji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun. Yleisväriltään se on vaaleanvihreää. Okarahkasammalta kasvaa esimerkiksi korvissa. Lajia esiintyy koko Suomessa. Uhanalaisuusluokittelussa se on elinvoimainen.
Okarahkasammalta
Outokummun helluntaiseurakunta

| Outokummun helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1949
Pääkirkko:  Kiisukatu 1 83500 Outokumpu
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Outokummun helluntaiseurakunta on vuonna 1949 perustettu outokumpulainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Outokummun keskustassa Kiisukadulla.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, musiikkitoiminta sekä lähetystyö Japanissa. Seurakunta pitää kahviota ja kirpputoria. Outokummun helluntaiseurakunnan yhteydessä toimii Royal Rangers-partiojärjestö.
Oliveira da Figueira

Oliveira da Figueira on henkilöhahmo belgialaisen Hergén piirtämässä ja kirjoittamassa Tintti-sarjakuvassa.
Figueira esitetään ystävällisenä rihkamakauppiaana, jolla on viikset ja vihreä hattu. Hän on kotoisin Portugalista ja saa myydyksi monenlaista tavaraa eri puolilla Lähi-itää. Figueira törmää päähenkilö Tinttiin ensi kertaa kirjassa Faaraon sikarit (1934).
Figueira nähtiin Faaraon sikarien jälkeen kirjoissa Mustan kullan maa (1950) ja Seikkailu Punaisella merellä (1958). Kirjassa Castafioren korut (1963) hän on yksi henkilöistä, jotka onnittelevat Kapteeni Haddockia väitetystä kihlauksesta oopperadiiva Bianca Castafioren kanssa. Figueira oli lukenut asiasta sanomalehdestä eikä tiennyt, että huhut naimisiinmenoaikeista johtuivat vain kuulovammaisen Professori Tuhatkaunon sekaannuksesta.
Portugalin ensimmäisessä versiossa Faaraon sikareista Figueira esitettiin espanjalaisena. Figueira pyrkii olemaan mahdollisimman ystävällinen Tintille ja hänen kumppaneilleen.
| --- | --- |
Sarjakuva-albumit:  Tintti Neuvostojen maassa (1930) • Tintti Afrikassa (1931) • Tintti Amerikassa (1932) • Faaraon sikarit (1934) • Sininen lootus (1936) • Särkynyt korva (1937) • Mustan saaren salaisuus (1938) • Kuningas Ottokarin valtikka (1939) • Kultasaksinen rapu (1941) • Salaperäinen tähti (1942) • Yksisarvisen salaisuus (1943) •  Rakham Punaisen aarre (1944) • Seitsemän kristallipalloa (1948) • Auringon temppeli (1949) • Mustan kullan maa (1950) • Päämääränä kuu (1953) • Tintti kuun kamaralla (1954) • Tuhatkaunon tapaus (1956) • Seikkailu Punaisella merellä (1958) • Tintti Tiibetissä (1960) • Castafioren korut (1963) • Lento 714 (1968) • Tintti ja Picarot (1976) • Tintti ja aakkostaide (1986)
Hahmot:  Tintti • Kapteeni Haddock • Milou • Professori Tuhatkauno • Dupont ja Dupond • Bianca Castafiore • Muut hahmot
Tapahtumapaikat:  Borduria • Khemed • Moulinsartin linna • San Theodoros • Syldavia
Elokuvat:  Kultasaksinen rapu (1947) • Tintti ja merirosvon aarre (1961) • Tintti ja siniset appelsiinit (1964) • Auringon temppeli (1969) • Tintti Haijärvellä (1972) • Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011)
Animaatiosarjat:  Les aventures de Tintin d'après Hergé (1958–62) • Tintin seikkailut (1991–92)
Videopelit:  Tintin on the Moon (1989) • Tintin in Tibet (1996) • Prisoners of the Sun (1997) • Tintin: Destination Adventure (2001)
Yhteistyökumppanit:  Norbert Wallez • Bob de Moor • Edgar Pierre Jacobs • Jacques Martin • Greg • Roger Leloup • Josette Baujot • Jacques Van Melkebeke • Fanny Rodwell • Philippe Goddin • Michael Farr • Benoît Peeters • Numa Sadoul • Jean-Pierre Talbot • Yves Rodier
Muuta:  Borduuri • Casterman • Hergé-museo • Le journal de Tintin • Le Petit Vingtième • Ligne claire • Studios Hergé • Syldaavi • Tintin et le Thermozéro • Quick & Flupke • Veikko, Tette ja Jykke
Prossa järv

| Prossa järv |
| --- | --- |
 Kuva kaakkoisrannasta kesäkuussa 2011
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Jõgevamaa
Kunnat:  Jõgevan kunta
Koordinaatit:  58°38′57″N, 26°34′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Amme jõen valuma-alue
Lasku-uoma:  Kohinaoja
Järvinumero:  VEE2056800
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  61  m 
Rantaviiva:  3,194 km
Pinta-ala:  25  ha 
Tilavuus:  0,000724 km³
Keskisyvyys:  2,2 m
Suurin syvyys:  4,2 m
Valuma-alue:  5,6 km²
 fiProssa järv 
Prossa järv (myös Luua järv) on Virossa Jõgevamaan Jõgevan kunnassa  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä.  
Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 61,0 metriä mpy. Siihen laskee neljä pientä ojaa pelloilta ja metsästä ja sen laskuoja Kohinaoja eli Prossa kraavi yhtyy Navan ojaan kaakossa harjun kohdalla. Navan oja laskee lopulta Raigastveren järveen. Prossan järven valuma-alueen laajuus on 5,6 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys 4,2 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000724 kuutiokilometriä eli 0,724 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja sen rantoja kiertää suoreunus, jonka takana on metsää ja jossakin paikoin peltoa. Pikkjärven kylä sijaitsee järvestä puoli kilometriä länteen.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.
Oikeudenala

Oikeuden vaaka
Oikeusjärjestys
Julkisoikeus
Valtiosääntöoikeus
Hallinto-oikeus
Finanssioikeus
Rikosoikeus
Prosessioikeus
Eurooppaoikeus
Kansainvälinen oikeus
Yksityisoikeus
Henkilöoikeus
Varallisuusoikeus
Perhe- ja jäämistöoikeus
Työoikeus
Kauppaoikeus
Ympäristöoikeus
Urheiluoikeus
Lääkintä- ja bio-oikeus
Kansainvälinen yksityisoikeus
Oikeuden yleistieteet
Oikeusteoria
Oikeushistoria
Oikeussosiologia
Oikeustaloustiede
Oikeuden ja sukupuolen tutkimus
Oikeusinformatiikka
Oikeudenala eli oikeusala on oikeusjärjestyksen osa, joka yhdessä toisten oikeudenalojen kanssa jäsentää oikeusjärjestelmän rinnakkaisiin alueisiin. Oikeusajattelussa oli 1800-luvulla keskeistä erottelu subjektiiviseen oikeuteen ja objektiiviseen oikeuteen. Subjektiivinen oikeus antaa toimintamahdollisuuksia oikeussubjekteille ja objektiivisen oikeuden keskeinen piirre on sen yhteys valtiolliseen vallankäyttöön. Tältä pohjalta on syntynyt jako valtion ja kansalaisten suhteita käsittelevään julkisoikeuteen ja kansalaisten keskinäisiä suhteita sääntelevään yksityisoikeuteen. Julkisoikeus ja yksityisoikeus jakaantuvat osa-alueiksi eli kapeiksi yksityiskohtaisiksi oikeudenaloiksi.
Oikeusalojen sisällä tapahtuu usein jäsentymistä yhä tarkempiin erityisaloihin, jolloin oikeusjärjestelmän johdonmukaisuus saattaa kärsiä. Sama vaara tulee esiin myös silloin, kun kahdella eri oikeudenalalla tarkastellaan samaa tai samantyyppistä oikeudellista kysymystä, ja päädytään erilaiseen ratkaisuun antamalla erilainen painoarvo eri tekijöille.
Oikeudenalojen yleiset opit

Oikeudenalat saavat identiteettinsä yleisistä opeistaan, joihin kuuluvat kunkin oikeudenalan yleiset oikeuskäsitteet, oikeusperiaatteet ja oikeudelliset teoriat. Erityinen sääntelykohde ei yksinään riitä osoitukseksi siitä, että jotain normistoa voitaisiin pitää erityisenä oikeudenalana, vaan tähän tarvitaan vielä normistoa jäsentävää käsitteistöä, sen normatiivisia perusteita kokoavia yleisiä oikeusperiaatteita sekä käsitteitä ja periaatteita yhdistäviä oikeudellisia teorioita. Erityisesti mannereurooppalaisissa oikeuskulttuureissa oikeustieteellä, ja nimenomaan teoreettisella lainopilla, on päävastuu eri oikeudenalojen yleisten oppien muotoilemisessa ja uudistamisessa. Yleiset opit muodostavat keskeisen osan lakimiesten ammatitaitoon kuuluvasta hiljaisesta tiedosta.
Yleisten oppien tehtävistä oikeusjärjestelmän kokonaisuudessa ja näiden tehtävien keskinäisistä painotuksista ei ole yksimielisyyttä. Kaarlo Tuori on eritellyt yleisten oppien tehtäviä seuraavalla tavalla.
Systematisoiva tehtävä: Yleiset opit luovat oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä eli koherenssia systematisoimalla oikeusjärjestystä.
Pedagoginen tehtävä: Yleisten oppien avulla systematisoitu oikeusjärjestys voidaan esittää pedagogisesti mielekkäällä tavalla.
Konstitutiivis-epistemologinen tehtävä: Yleisten oppien välityksellä yhteiskunnalliset tai psykologiset asiantilat muuntuvat oikeudellis-institutionaalisiksi tosiasioiksi, kuten sopimuksiksi, avioliitoiksi ja rikoksiksi.
Heuristinen tehtävä: Yleisten oppien avulla paikannetaan ja muotoillaan oikeudelliset ongelmat.
Argumentatiivis-normatiivinen tehtävä: Yleiset opit perustelevat yksittäisiin oikeudellisiin ongelmiin annettavia ratkaisuja.
Pojat (albumi)

| Pojat Pojat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 23. heinäkuuta – 3. elokuuta 1990, Harasoo-studio
 Julkaistu: syksy 1991
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Jani Viitanen
 Tyylilaji: ramopunk
 Kesto: 38.45
 Levy-yhtiö: Poko Records Rocket Records (2010)
Poikien muut julkaisut
|   | Pojat 1990 | Irti 1992 |
Pojat on saman nimisen ramopunk-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin syksyllä 1990 levymerkillä Ayshire levyt. Siitä julkaistiin ainoastaan 500:n kappaleen painos.
Vuonna 2010 Rocket Records julkaisi albumista uusintapainoksen, joka sisältää livemateriaalia yhtyeen Turun Kårenin esityksestä helmikuulta 1991.
Kappaleet

Utajärven yöt – 2.59
Känni seis – 2.13
Koko kesä – 2.33
Paha iski – 2.04
Hapa sanoo – 1.41
Hotelliin asumaan – 1.54
Missä olit viime yönä? – 2.33
Tyttö – 2.01
Kevät – 2.01
Mä haluun rahaa – 2.26
RUK – 2.01
Kamalaa ja kylmää – 2.25
Mari – 2.48
Itkupilli – 2.03
Tampereen yöt – 1.54
Eka kerta – 2.03
Se laulu taas – 1.42
Verotonta korkoa – 1.24
Kappaleet > Uusintapainos: Live – Kåren, Turku 23.2.1991

Kamalaa ja kylmää
Känni seis
Tyttö
Partaradikaali
RUK
Mari
Tampereen yöt
Itkupilli
Mä haluun rahaa
Kevät
Herra postimies
Pala maata hautausmaalta
Missä olit viime yönä?
Utajärven yöt
Eka kerta
Hapa sanoo
Hotelliin asumaan
Kokoonpano

Miika Söderholm – laulu, kitara
Mikko Hôlmström – kitara
Jussi Santalahti – basso, laulu
Manu Ojanen – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Kalle Grotenfelt – urut (kappale 3), piano (kappale 11), taustalaulu (kappaleet 5 ja 11)
Martti Ripaoja – taustalaulu (kappaleet 5 ja 11)
Anne Olsson – laulu (kappale 8)
Jani Viitanen – vihellys (kappale 1), efektit (kappale 14), taustalaulu (kappaleet 5 ja 14), tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Arvostelut

Soundi: suopea
Aiheesta muualla

Discogs
Finnmusic
Pininfarina

Pininfarinan logo.
Carrozzeria Pininfarina (BIT: PINF) on italialainen Torinossa sijaitseva suunnitteluyritys ja autojen korimuotoilija sekä erikoisautojen valmistaja. Pininfarinan perusti vuonna 1930 korimuotoilija Battista ”Pinin” Farina. Hänen poikansa Sergio Pininfarina johti yritystä vuosina 1966–2001. Sergio kuoli 85-vuotiaana vuonna 2012. Hänen poikansa Andrea Pininfarina toimi yrityksen johdossa kuolemaansa saakka vuoteen 2008 ja nykyään yritystä johtaa Andrean nuorempi veli Paolo Pininfarina. Yritys säilyi pitkään perheen omistuksessa. Joulukuussa 2015 uutisoitiin kuitenkin intialaiseen monialayritys Mahindra Groupiin kuuluvan ajoneuvokonserni Mahindra & Mahindran ostavan Pininfarinan noin 168 miljoonan euron kaupalla.
Pininfarina on suunnitellut automalleja monelle autonvalmistajalle, erityisesti Ferrarille, Maseratille, Cadillacille, Alfa Romeolle, Fiatille, Peugeot’lle sekä Lancialle.
Pininfarina on muotoillut muutakin kuin autoja. Sillä on muun muassa sopimus Motorolan kanssa kännyköiden muotoilusta, ja se on muotoillut Suomessa nimellä Sr2 käytössä olevan sveitsiläisen sähköveturin Lok 2000 / Re 460. 1970–1980-lukujen taitteessa Pininfarina muotoili traktoreita Fiat-yhtymälle. Myös vuoden 2006 Torinon talviolympialaisten olympiatulen pidike on Pininfarinan luomus.
Pininfarina Ruotsi

Vuonna 2006 Volvo C70:stä tuli ensimmäinen Pininfarinan valmistama auto Italian ulkopuolella. Yritykset muodostivat Pininfarina Sverige AB -yhtiön Uddevallaan, Ruotsiin. Yhteenliittymän omistavat Pininfarina 60 % ja Volvo 40 %.
Kuuluisia luomuksia

1933 Alfa Romeo 8C 2300
1936 Lancia Aprilia
1952 Ferrari 250
1955 Ferrari 410 Superamerica
1955 Peugeot 403
1956 Austin A40 Farina
1957 Lancia Flaminia
1962 British Leyland 1100 (ADO16) line
1964 BMC 1800 (ADO17) line
1964 Ferrari 275
1965 Dino 206
1966 Alfa Romeo 1600 Spider Duetto
1966 Ferrari 330 GTC
1966 Fiat 124 Spider
1966 Fiat Dino Spider
1968 Ferrari Daytona
1968 Peugeot 504 Cabriolet
1969 Peugeot 504 Coupé
1971 Fiat 130 Coupe
1973 Ferrari 365 GT4 BB
1975 Lancia Monte Carlo
1975 Rolls-Royce Camargue
1978 Jaguar XJ-S
1982 Talbot Samba Cabriolet
1984 Ferrari Testarossa
1986 Peugeot 205
1987 Alfa Romeo 164
1987 Cadillac Allanté
1987 Ferrari F40
1992 Ferrari 456
1994 Fiat Coupé
1997 Peugeot 306 Cabriolet
1997 Peugeot 406 Coupé
1999 Peugeot 406 Berlina
1999 Songhuajiang Zhongyi Hafei
1999 Mitsubishi Pajero
2000 Daewoo Tacuma
2000 Ferrari 550 Barchetta
2000 Hispano Habit
2002 Ferrari 575M Maranello
2002 Enzo Ferrari
2002 Daewoo Nubira
2003 Maserati Quattroporte
2005 Peugeot 1007
2006 Ferrari 599 GTB Fiorano
2006 Mitsubishi Colt CZC
2006 Volvo C70
2007 Brilliance BS4
2007 Ford Focus Coupé-Cabriolet
2008 Maserati GranTurismo
2009 Ferrari 458 Italia
2010 Lancia Stratos
2011 Ferrari FF
2012 Ferrari F12 Berlinetta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pininfarina - Official Site
Alfa Romeo Spider Veloce
Peugeot 504
Ferrari Testarossa
Fiat Coupé
Osbert Sitwell

| Osbert Sitwell |
| --- | --- |
 Osbert Sitwell (oik.) veljensä Sacheverell Sitwellin kanssa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1892 Lontoo, Britannia
Kuollut: 1969 (76–77 vuotta) Firenzen lähellä, Italia
Kansalaisuus:  Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Osbert Sitwell (1892 Lontoo, Britannia – 1969 Firenzen lähellä, Italia) oli brittiläinen kirjailija. Hän kirjoitti proosaa, lyriikkaa ja viisiosaiset muistelmat. Hänen sisarensa oli kirjailija Edith Sitwell.
1926 ilmestyneessä romaanissaan Before the Bombardement Sitwell antaa satiirisen kuvan viktoriaanisesta yhteiskunnasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osbert Sitwell Wikimedia Commonsissa
Oyn kieli

| Oy |
| --- | --- |
Oma nimi:  oy
Tiedot
Alue:  Laos
Virallinen kieli:  ei virallista asemaa
Puhujia:  14 947 (1995)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  -
Kielenhuolto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austroaasialaiset kielet
Kieliryhmä:  mon-khmer-kielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  oyb
 Ohje 
Oy on austroaasialainen kieli, jolla on noin 15 000 puhujaa Laosissa. Suurin osa kielen puhujista asuu Attapun provinssissa. Kieli jakautuu kuuteen murteeseen.
Oliver!

| Oliver! |
| --- | --- |
 Musikaalin juliste, David Occhino 2011
Kirjoittaja:  Lionel Bart, Charles Dickensin Oliver Twistin pohjalta
Alkuperäiskieli:  englanti
Tyylilaji:  musikaali
Aihe:  orpopojan kohtalo
Tapahtumapaikka ja -aika:  1800-luvun alun Lontoo
Kantaesitys:  1960
Kantaesityspaikka:  New Theatre, Lontoo
Henkilöt
Henkilöt:  Oliver Twist  Nancy  Bill Sikes  Fagin  Pitkäkynsi
Oliver! on brittiläinen musikaali, joka pohjautuu Charles Dickensin orpopojasta kertovaan romaaniin Oliver Twist. Lionel Bartin käsikirjoittama, säveltämä ja sanoittama musikaali kantaesitettiin Lontoon West Endissä 1960 ja New Yorkin Broadwayllä 1963. Sittemmin siitä on tehty monia tuotantoja ympäri maailmaa sekä ammatti- että harrastajateattereissa.
Oliver! oli ensimmäinen Dickensin tekstiin perustuva musikaali, josta tuli suurmenestys näyttämöllä. Sitä ennen 1950-luvulla oli tehty vain pari televisiosovitusta Dickensin Joulukertomuksesta. Bart tiivisti Dickensin alkuperäistarinaa poistamalla lukuisia kohtauksia etenkin romaanin loppupuolelta hyvin samaan tapaan kuin oli tehty David Leanin vuoden 1948 elokuvassa Oliver Twist. Pahasta juutalaisesta Fagin-hahmosta Bart, itsekin juutalainen, teki romaania sympaattisemman ja koomisemman.
Oliver! sai kantaesityksensä Lontoon New Theatressa (nykyisin Noël Coward Theatre) 30. kesäkuuta 1960 ja jatkoi ohjelmistossa 2 618 esityksen verran. Ohjaajana toimi Peter Coe, koreografina Malcolm Clare ja lavastaja-pukusuunnittelijana Sean Kenny. Ron Moody esitti Faginiä, Georgia Brown Nancyä, Davy Jones Artful Dodgeria ja Barry Humphries Mr. Sowerberryä. Oliver-lapsiroolia esittänyt Keith Hamshere (s. 1946) toimi sittemmin Hollywoodissa elokuvien stillkuvaajana.
Musikaalin suomenkielinen versio kantaesitettiin nimellä Oliver Twist Tampereen Teatterissa vuonna 1965, jossa se sai 73 esitystä. Joensuun kaupunginteatteri esitti sitä 1983, Rauman kaupunginteatteri 1985, Kuopion kaupunginteatteri 1987, Kotkan kaupunginteatteri ja Porin Teatteri 1994. Vuonna 2000 Tampereen Työväen Teatteri otti musikaalin ohjelmistoonsa Heikki Salon suomentamana ja Tommi Auvisen ohjaamana. Muita 2000-luvun suomalaistuotantoja musikaalista on tehty Kemin kaupunginteatterissa 2002, Lahden kaupunginteatterissa 2009 ja Vaasan kaupunginteatterissa 2013. Ruotsiksi musikaalin ovat toteuttaneet Svenska Teatern 1991 ja Wasa Teater 1996.
Vuonna 1968 musikaali sovitettiin Carol Reedin ohjaamaksi elokuvaksi Oliver!, jossa nimiosaa näyttelee Mark Lester.
Käännös suomeksi
Oscar Vilhelm Johansson

Oscar Vilhelm Johansson (5. heinäkuuta 1878 Helsinki – 4. maaliskuuta 1956 Helsinki) oli Helsingin yliopiston ensimmäinen meteorologian professori, joka loi perustan meteorologian opetukselle yliopistossa. Johanssonin erikoisalaa olivat ilmastokysymykset.
Johansson pääsi ylioppilaaksi Svenska normallyceumista vuonna 1897 ja aloitti samana vuonna opinnot Helsingin yliopistossa. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1901. Hän toimi yliopiston fysiologisessa laboratoriossa assistenttina vuosina 1900–1902. Valmistuttuaan hän toimi Suomen Tiedeseuran alaisessa Meteorologisessa Päälaitoksessa ylimääräisenä virkamiehenä vuosina 1901–1909 sekä vuosina 1902–1903 ylimääräisenä assistenttina Wienin meteorologisessa laitoksessa. Hän suoritti lisensiaatin tutkinnon vuonna 1909. Johanssonin väitöskirjan aihe oli Über die Bestimmung der Lufttemperatur am Meteorologischen Observatorium in Helsingfors. Väiteltyään hän sai nimityksen yliopiston meteorologian dosentiksi ja hoiti samalla vuosina 1909–1918 assistentin tointa Meteorologisessa Päälaitoksessa. Laitoksen ilmasto-osaston johtajana hän toimi vuosina 1918–1921. Meteorologian henkilökohtaiseksi ylimääräiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1921. Tässä virassa Johansson oli vuoteen 1948. Suomen Tiedeseura myönsi Johanssonille Theodor Homénin palkinnon vuonna 1938.
Esimerkkejä julkaisuista

Om den dagliga gången av temperature in Sodankylä under polaråret sept. 1882-aug.1883 (1903)
Om vindförhållandena i Fennoskandia (1914)
Väderlekens inverkan på skörden (1924)
Blir Europas klimat mera oceaniskt (1929)
Die Hauptcharakteristika des jährlichen Temperaturganges (1931)
Ålands klimat (1947) Ålands natur
Finlands sommartemperatur. (1948)