stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renault Clio
Renault Clio V (2019–)

| Renault Clio V |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Slovenia  Turkki
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2019–
Muut nimet:  Mitsubishi Colt Renault Lutecia
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  B-segmentti
Edeltäjä:  Renault Clio IV
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Juke II Nissan Note (E13) Renault Arkana Renault Captur II
Pohjalevy:  Renault–Nissan CMF-B
Iskutilavuus:  1,0–1,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin CVT-automaatti
Viidennen sukupolven Clio esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2019. Se on ensimmäinen malli, jossa käytetään Renault’n ja Nissanin modulaarista CMF-B-pohjalevyä. Uuden perusrakenteen ansiosta auto on edeltäjäänsä kevyempi. Ulkomitoiltaan viides sukupolvi on myös aavistuksen neljättä pienempi. Ulkonäköön ei tehty merkittäviä muutoksia, mutta sen sijaan sisätiloissa uudistukset ovat näkyvämpiä. Clioon on esimerkiksi saatavana digitaalinen mittaristo seitsemän tai kymmenen tuuman kokoisella näyttöruudulla. Vuonna 2023 esitelty kolmannen sukupolven Mitsubishi Colt on uudelleennimetty Renault Clio.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Clio sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorivalikoimassa ovat kolmisylinteriset vapaasti hengittävä 1,0-litrainen (75 hv), turboahdettu 1,0 TCe (99 hv) sekä nelisylinterinen turboahdettu 1,3 TCe (129 hv). 1,0-litraisten yhteydessä on viisivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta turboversioon on valittavissa myös portaaton CVT-automaattivaihteisto. 1,3-litraisen yhteydessä on aina seitsenportainen kaksoiskytkinvaihteisto. Dieselmoottorina on 1,5 dCi (85 hv), jonka yhteydessä on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Clio Wikimedia Commonsissa
Clio-mallisto Renault’n kotisivuilla
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset: Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset: 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset: Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset: 4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset: Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät: 10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault: A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport: Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit: Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot: Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki: Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors: SM3 | SM5 | SM7
Renault Clio Baccara
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1994).
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1996).
Renault Clio Williams
Sedan-korinen Renault Clio, tässä Thalia-nimisenä.
Renault Clio RS
Toisen sukupolven facelift-malli (2001).
Toisen sukupolven facelift-malli (2004).
Renault Clio Campus (2006–2009)
Renault Clio Campus (2009–2012)
Renault Clio V6
Facelift-mallin Renault Clio V6.
Renault Clio RS
Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Facelift-mallin Renault Clio Grandtour.
Renault Clio Sport Tourer
Neljännen sukupolven facelift-malli.
Holiday Club

| Holiday Club Resorts Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1986
Toimitusjohtaja:  Maisa Romanainen
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  matkailu
Tuotteet:  Holiday Club viikko-osakkeet, kylpylähotellit, Holiday Club Villas, vuokramökit
Liikevaihto:   110 milj. euroa  (2021/2022)
Liikevoitto:  -5,4 milj. euroa  (2021/2022)
Emoyhtiö:  Mahindra Holidays & Resorts India /  Mahindra & Mahindra
Kotisivu:  Holiday Clubin kotisivut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Holiday Club Resorts Oy on intialaisomisteinen, Mahindra & Mahindra -yrityskonserniin kuuluva matkailualan yritys.  Holiday Clubilla on yli 30 lomakohdetta, joissa on yhteensä yli 2 000 loma-asuntoa ja kuusi kylpylähotellia. Kohteista 26 sijaitsee Suomessa, kaksi Ruotsissa, viisi Kanariansaarilla ja yksi Espanjan Aurinkorannikolla. Vuonna 2022 konsernin liikevaihto oli noin 110 miljoonaa euroa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä.
Holiday Clubin päätuote on viikko-osake, joka tarkoittaa viikon pituista osuutta lomakiinteistöstä. Holiday Club -loma-osakkeen omistajia on yli 60 000, joista yritysasiakkaita on yli tuhat. Holiday Club myös vuokraa omistamiaan loma-asuntoja. Uusin Holiday Clubin tarjoama lomailumuoto on Holiday Club Villas, joka tarjoaa mahdollisuuden ostaa koko loma-asunto omaksi.
Holiday Club on kehittänyt lomanvaihto-organisaatio RCI:n kanssa Holiday Club Points -lomanvaihtojärjestelmän. Holiday Club Points on viikko-osakkaille tarjottu etu, jonka avulla osakkaat voivat vaihtaa lomaviikkonsa yli 4 000 lomakohteeseen sadassa eri maassa.
Historiaa

Yritys perustettiin vuonna 1986, ja 31. maaliskuuta 2006 saakka se toimi nimellä Holiday Club Finland Oy. Ensimmäinen lomakeskus sijaitsi Kihniön Pyhäniemessä. Kymmenen vuotta myöhemmin Holiday Clubilla oli Suomessa yhdeksän lomakohdetta. Vuodesta 2006 Holiday Club Finland Oy on toiminut nimellä Holiday Club Resorts Oy.
Omistajat ja hallitus

Holiday Club Resorts Oy:n omistaa intialainen Mahindra & Mahindra -monialayhtiö tytäryhtiönsä Mahindra Holidays & Resorts India Ltd:n kautta.
Omistajat ja hallitus > Hallitus

Holiday Clubin hallitukseen kuuluivat lokakuussa 2020:
Maisa Romanainen, toimitusjohtaja
Arun Nanda, puheenjohtaja
Kavinder Singh, varapuheenjohtaja
Sridar Iyengar
Eero Suomela
Kohteet > Kylpylähotellit

Suomi
Caribia, Turku
Katinkulta, Vuokatti, Sotkamo
Kuusamon Tropiikki, Kuusamo
Saariselkä, Saariselkä, Inari
Saimaa, Rauha, Lappeenranta
Salla, Salla
Tampereen kylpylä, Tampere
Holiday Club Vierumäki, Heinola
Ruotsi
Åre, Åren kunta
Kohteet > Loma-asunnot

Suomi
Airisto, Parainen
Ellivuori, Sastamala
Hannunkivi, Kivijärvi
Himos, Jämsä
Kalajoki
Kuortane Sport Resort
Naantali Residence, Naantali
Punkaharju
Pyhä, Pelkosenniemi
Pyhäniemi, Kihniö
Ruka, Kuusamo
Rönnäs, Isnäs (Loviisa)
Tahko SpaSuites, Nilsiä (Kuopio)
Vierumäki Golf Resort, Vierumäki (Heinola)
Ylläs, Äkäslompolo (Kolari)
Ähtäri
Ruotsi
Ekerum, Öölanti
Espanja
Calahonda, Aurinkorannikko
Jardin Amadores, Gran Canaria
Playa Amadores, Gran Canaria
Puerto Calma, Gran Canaria
Sol Amadores, Gran Canaria
Vista Amadores, Gran Canaria
Lähde:
Julius Randle

| Julius Randle |
| --- | --- |
 Randle joulukuussa 2015
Henkilötiedot
Koko nimi:  Julius Deion Randle
Syntynyt: 29. marraskuuta 1994 (ikä 30) Dallas, Texas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  206 cm
Paino:  113 kg
Nyk. joukkue:   New York Knicks
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  9. varaus, 2014 Los Angeles Lakers
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2013–2014:   Kentuckyn yliopisto
Seurajoukkueet
2014–2018 2018–2019 2019–:   Los Angeles Lakers  New Orleans Pelicans  New York Knicks
Aiheesta muualla
FIBA
Julius Deion Randle (s. 29. marraskuuta 1994 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa New York Knicksiä.
NBA-ura

Ennen ammattilaiskentille siirtymistään Randle pelasi yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopiston joukkueessa. Los Angeles Lakers varasi hänet seitsemäntenä vuoden 2014 NBA:n varaustilaisuudessa.
Randle mursi NBA-debyytissään oikean sääriluunsa vain 14 peliminuutin jälkeen, ja joutui olemaan koko loppukauden sivussa. Toisen NBA-ottelunsa hän pelasi kauden 2015–2016 avauksessa.
Randle siirtyi kesällä 2018 New Orleans Pelicansiin pelattuaan neljä kautta Los Angeles Lakersissa ja kesällä 2019 New York Knicksiin. Vuonna 2024 hänet kaupattiin Minnesota Timberwolvesiin
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julius Randle Wikimedia Commonsissa
Xavi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Xavier Hernández i Creus
Syntymäaika: 25. tammikuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Terrassa, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Paino: 68 kilogrammaa
Seura
Seura: Barcelona
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1991–1997: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997–2000 | Barcelona B | 61 | (4) |
| 1998–2015 | Barcelona | 505 | (58) |
| 2015–2019 | Al-Sadd | 82 | (21) |
Maajoukkue
| 1997 | Espanja U17 | 10 | (2) |
| 1997–1998 | Espanja U18 | 10 | (0) |
| 1999 | Espanja U20 | 6 | (2) |
| 1998–2001 | Espanja U21 | 25 | (7) |
| 2000 | Espanja U23 | 6 | (2) |
| 2000–2014 | Espanja | 133 | (12) |
| 1998–2016 | Katalonia | 12 | (2) |
Valmennusura
2019–2021: Al-Sadd
2021–2024: Barcelona
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. marraskuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. tammikuuta 2020.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Etelä-Afrikka 2010 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Puola/Ukraina 2012 | Jalkapallo |  |
|  Kultaa | Itävalta/Sveitsi 2008 | Jalkapallo |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | Jalkapallo |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nigeria 1999 | Jalkapallo |  |
Xavier Hernández i Creus eli Xavi [ˈtʃavi] (s. 25. tammikuuta 1980 Terrassa, Katalonia, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Xavi oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänet tunnetaan erityisesti syöttötaidostaan, kyvystään hallita peliä sekä hyvistä kulma- ja vapaapotkuista. Kesästä 2019 syksyyn 2021 hän toimi qatarilaisen Al-Saddin päävalmentajana, ja marraskuussa 2021 hän palasi entiseen seuraansa FC Barcelonaan.
Seurajoukkueura > 1998–2001

Xavi on FC Barcelonan kasvatti. Hän siirtyi seuran junioriakatemiaan ollessaan vasta 11-vuotias. Xavi saavutti loistavilla otteillaan mahdollisuuden päästä pelaamaan Barcelonan edustusjoukkueen mukaan harjoitusottelussa Southamptonia vastaan 12. toukokuuta 1998. Xavi pelasi ensimmäisen kerran edustusjoukkueessa 18. elokuuta 1998 virallisen ottelun Supercopa de Españassa Mallorcaa vastaan tehden ottelussa myös maalin. Primera División debyytin Xavi teki 3. lokakuuta 1998 ottelussa Valenciaa vastaan. Ottelu päättyi 3–1 Barcelonan voittoon. Loistavien peliesitysten ansiosta Xavista tuli yksi tärkeimmistä avainpelaajista Louis van Gaalin mestaruuksia voittaneessa joukkueessa. Xavin debyyttikausi päättyi Xavin osalta 26 pelattuun otteluun ja Primera División mestaruuden voittoon. Xavi myös nimettiin vuoden 1999 La Liga -kauden läpimurtopelaajaksi.
Xavista tuli Barcelonan johtava pelinrakentaja Pep Guardiolan loukkaantumisen jälkeen. Kaudella 1999–2000 hän saavutti 300 virallisen ottelun rajapyykin 25-vuotiaana.
Seurajoukkueura > 2001–2003

Näinä vuosina Barcelona oli lähellä konkurssia ja taisteli paikastaan Primera Divisiónin huipulla. Xavi pelasi enemmän keskikentän puolustavampana pelaajana ja antoi 20 syöttöä ja teki seitsemän maalia näillä kahdella kaudella. 16. maaliskuuta 2002 Xavi teki ensimmäisen maalinsa El Clásicossa.
Seurajoukkueura > 2004–2008

Xavi nimettiin Barcelonan varakapteeniksi kaudella 2004–2005 ja hän auttoi katalonialaisseuraa voittamaan Primera Divisiónin ja Supercopa de Españan. Xavi nimettiin Primera Divisiónin vuoden pelaajaksi kaudella 2005. Kaudella 2005–2006 Xavi loukkasi polvensa harjoituksissa ja joutui sairauslomalle viideksi kuukaudeksi.  Hän joutui jäämään pois osasta kaudesta, mutta palasi takaisin huhtikuussa ja pääsi jälleen juhlistamaan Primera Divisiónin ja Supercopa de Españan mestaruuksia.
Seurajoukkueura > 2008–2009

Xavi oli jälleen yksi Barcelonan avainpelaajista kaudella 2008–2009. Hän laukoi vapaapotkusta Barcelonan neljännen maalin Copa del Reyn finaalissa Athletic Bilbaota vastaan kaudella 2008–2009. Yhtenä kauden hienoimmista muistoista niin Xavin kuin Barcelonankin kohdalla pidetään 2. toukokuuta pelattu ottelua Real Madridia vastaan. Barcelona voitti El Clásicon lukemin 6–2. Xavi syötti neljä maalia kuudesta.
Xavi auttoi Barcelonaa voittamaan kauden 2008–2009 Mestarien liigan. Barcelona kohtasi finaalissa Manchester Unitedin ja ottelu päättyi Barcelonan 2–0 voittoon. Xavi syötti Barcelonan toisen maalin, jonka viimeisteli Lionel Messi 69. minuutilla. Xavi äänestettiin UEFA:n Mestarien liigan parhaaksi keskikenttäpelaajaksi. Xavi oli Primera Divisiónin paras syöttelijä 20 maaliin johtaneella syötöllään kaudella 2008/09.
Seurajoukkueura > 2009–2010

Xavi valittiin Barcelonan toiseksi parhaaksi pelaajaksi kaudella 2009–2010, kun Barcelona voitti Primera Divisiónin ennätyksellisesti 99 pisteellä.
Seurajoukkueura > 2010–2011

9. kesäkuuta 2010 Xavi solmi neljän vuoden jatkosopimuksen Barcelonan kanssa. Xavi teki kolmannen maalinsa El Clásicoissa tehdessään maalin Real Madridia vastaan 29. marraskuuta 2010. Ottelu päättyi Barcelonan voittoon 5–0. Xavi viimeisteli jälleen maalin 18. joulukuuta RCD Espanyolia vastaan pelatussa 1–5 voitossa. 
2. tammikuuta 2011 Xavi teki 549. esiintymisensä rikkoen Miguelin seuraennätyksen pelattujen otteluiden määrässä.
Seurajoukkueura > 2011–2012

Xavi aloitti kauden 2011–2012 loistavassa maalintekokunnossa. Xavi sai pitkästä aikaa taistella pelipaikkansa peliajasta kun Cesc Fàbregas palasi katalonialaisseuraan Arsenalista ja Thiago Alcântara nostettiin ykkösjoukkueen kokoonpanoon Barcelona B:sta.
Seurajoukkueura > 2012–2013

Barcelona ilmoitti solmineensa Xavin kanssa kauden 2016 loppuun asti kestävän jatkosopimuksen.
Xavi viimeisteli jälleen maalin Real Madridia vastaan pelatussa ottelussa Supercopa de Españassa, jonka Barcelona voitti 3–2.
Seurajoukkueura > 2013–2014

16. tammikuuta 2014 Xavi pelasi 700. ottelunsa katalonialaisjoukkueelle ottelussa Getafea vastaan. Kesäkuussa 2014 ilmoitettiin, ettei Xavi jatkaisi Barcelonassa enää kaudella 2014–2015. Xavi kuitenkin itse myöhemmin ilmoitti, että aikoo pelata sopimuksensa Barcelonassa loppuun ja ilmoitti syyksi mielensä muuttumiselle lähdön suhteen uuden valmentajan Luis Enriquen.
Seurajoukkueura > 2014–2019

Xavi ilmoitti 21. toukokuuta 2015 siirtyvänsä qatarilaiseen Al-Saddiin kauden lopussa kolmen vuoden sopimuksella. Xavi edusti seuraa Qatar Stars Leaguessa neljän kauden ajan. Hän pelasi seurassa 86 ottelua ja oli voittamassa uransa viimeiseksi jääneellä kaudella 2018–2019 maan mestaruutta. Hän lopetti pelaajauransa kauden 2018–2019 jälkeen.
Maajoukkueura

Xavi oli voittamassa nuorten maailmanmestaruutta Espanjan riveissä vuonna 1999. Vuoden 2000 kesäolympialaisissa hän saavutti Espanjan paidassa hopeaa. Xavi on edustanut Espanjaa myös vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailussa sekä vuosien 2004, 2008 ja 2012 EM-kilpailussa.lähde tarkemmin? EM-kilpailuissa 2008 Espanja voitti mestaruuden ja Xavi valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.lähde tarkemmin? Lisäksi hän on pelannut joitakin otteluita epävirallisessa Katalonian maajoukkueessa.
Vuonna 2013 hän oli Espanjan maajoukkueen mukana vuoden 2013 Confederations Cupissa. Espanja sijoittui turnauksessa toiseksi.
Ura valmentajana

Pelaajauransa lopetettuaan Xavi teki toukokuun lopulla 2019 Al-Saddin kanssa valmennussopimuksen ja hänestä tuli seuran uusi päävalmentaja. Xavi luotsasi Al-Saddin kaudella 2018/19 AFC Champions Leaguessa välieriin, joissa hävisi Al-Hilalille yhteismaalein 6–5.
Tilastot

Tilanne 21. toukokuuta 2015
| Kausi | Seura | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998–1999 | FC Barcelona | 17 | 1 |  |  | 6 | 0 |
| 1999–2000 | FC Barcelona | 24 | 0 |  |  | 10 | 1 |
| 2000–2001 | FC Barcelona | 20 | 2 |  |  | 3 | 0 |
| 2001–2002 | FC Barcelona | 24 | 4 |  |  | 14 | 0 |
| 2002–2003 | FC Barcelona | 29 | 0 |  |  | 12 | 1 |
| 2003–2004 | FC Barcelona | 35 | 2 |  |  | 7 | 1 |
| 2004–2005 | FC Barcelona | 36 | 3 |  |  | 8 | 0 |
| 2005–2006 | FC Barcelona | 15 | 0 |  |  | 4 | 1 |
| 2006–2007 | FC Barcelona | 35 | 3 | 7 | 2 | 7 | 0 |
| 2007–2008 | FC Barcelona | 35 | 7 | 7 | 1 | 12 | 1 |
| 2008–2009 | FC Barcelona | 35 | 6 | 5 | 1 | 12 | 2 |
| 2009–2010 | FC Barcelona | 34 | 3 | 3 | 2 | 12 | 1 |
| 2010–2011 | FC Barcelona | 31 | 3 | 6 | 0 | 12 | 2 |
| 2011–2012 | FC Barcelona | 31 | 10 | 7 | 2 | 10 | 1 |
| 2012–2013 | FC Barcelona | 30 | 5 | 5 | 0 | 11 | 1 |
| 2013–2014 | FC Barcelona | 30 | 3 | 5 | 0 | 10 | 1 |
| 2014–2015 | FC Barcelona | 30 | 1 | 2 | 0 | 9 | 0 |
| Yhteensä | FC Barcelona | 505 | 69 | 69 | 9 | 172 | 13 |

| Maajoukkueessa> Vuosi | Maajoukkueessa> Ottelut | Maajoukkueessa> Maalit |
| --- | --- | --- |
| 2000–2001 | 1 | 0 |
| 2001–2002 | 5 | 0 |
| 2002–2003 | 8 | 0 |
| 2003–2004 | 5 | 0 |
| 2004–2005 | 8 | 1 |
| 2005–2006 | 13 | 0 |
| 2006–2007 | 7 | 2 |
| 2007–2008 | 16 | 4 |
| 2008–2009 | 14 | 1 |
| 2009–2010 | 17 | 0 |
| 2010–2011 | 7 | 1 |
| 2011–2012 | 14 | 1 |
| 2012–2013 | 11 | 1 |
| 2013–2014 | 7 | 1 |
| Yhteensä | 133 | 12 |
Saavutukset

Seurajoukkue
Espanjan pääsarjamestaruus: 1999, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013, 2015
Espanjan cup: 2009, 2012, 2015
Espanjan supercup: 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013
Qatarin pääsarjamestaruus: 2019
Emir of Qatar Cup: 2017
Qatarin cup: 2017
Qatarin supercup: 2017
Mestarien liigan voitto 2006, 2009, 2011, 2015
Maajoukkue
Nuorten maailmanmestaruus 1999
Olympiahopea: 2000
Euroopan-mestaruus: 2008, 2012
Maailmanmestaruus: 2010
Henkilökohtaiset
Euroopan-mestaruuskilpailuiden paras pelaaja: 2008
Asturian ruhtinaan palkinto: 2012 (jaettu Iker Casillasin kanssa)
Valmentajana
Qatarin supercup: 2019
Ooredoo Stars Cup: 2019-20
Qatarin liigacup: 2019-20 ja 2020-21
Qatarin cup: 2019-20 ja 2020-21
Qatarin mestaruus: 2020-21
Supercopa de España: 2022-23
Espanjan mestaruus: 2022-23
Juha Martelius

| Juha Martelius |
| --- | --- |
 Martelius kesäkuussa 2023.
Suojelupoliisin päällikkö
 1.4.2024–  
Edeltäjä:  Antti Pelttari
Henkilötiedot
Syntynyt: 1965 (ikä 58–59)
Ammatti:  Virkamies
Tiedot
Koulutus:  Valtiotieteiden tohtori (1999)
Juha Martelius (s. 1965) on suomalainen virkamies, joka on toiminut suojelupoliisin päällikkönä huhtikuusta 2024 alkaen.
Martelius on aiemmin työskennellyt puolustusministeriössä apulaisosastopäällikkönä ja tutkimusjohtajana, puolustusvaliokunnassa valiokuntaneuvoksena sekä suojelupoliisissa erikoistutkijana ja analyysiyksikön päällikkönä. Hän on myös toiminut puolustusministeri Jussi Niinistön erityisavustajana ja sisäministeri Mari Rantasen valtiosihteerinä.
Ura

Martelius valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1990 ja valtiotieteiden lisensiaatiksi vuonna 1995. Valtiotieteiden tohtoriksi hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1999.
Martelius työskenteli vuosina 1995–1996 projektipäällikkönä Aleksanteri-instituutissa. Hän työskenteli vuosina 2000–2001 Haagissa Jugoslavian sotarikoksia tutkivassa Jugoslavia-tuomioistuimessa.
Martelius toimi vuosina 1992–2002 suojelupoliisissa erikoistutkijana, joista viimeiset vuodet analyysiyksikön päällikkönä. Hän aloitti vuonna 2002 puolustusministeriön tutkimusjohtajana ja toimi tehtävässä aina vuoteen 2022 saakka. Välillä hän toimi puolustusvaliokunnan valiokuntaneuvoksena eduskunnassa vuosina 2013–2014 ja vuosina 2015–2019 puolustusministeri Jussi Niinistön erityisavustajana.
Vuosina 2022–2023 Martelius toimi puolustusministeriössä apulaisosastopäällikkönä. Kesäkuussa 2023 hän aloitti sisäministeriössä sisäministeri Mari Rantasen valtiosihteerinä.
Martelius nimettiin maaliskuussa 2024 suojelupoliisin päälliköksi, ja hän aloitti virassa 1. huhtikuuta. Hänen kautensa kestää vuoteen 2029 saakka.
Yksityiselämä

Martelius on perussuomalaisten jäsen.
Aiheesta muualla

Tietokirjailija Pekka Virkki analysoi Jälkisuomettumisen ruumiinavaus -ohjelmasarjassa Marteliuksen nimitystä ja sen aiheuttamaa keskustelua sarjan 16. jaksossa Supon uusi päällikkö ja kylmä hiki poliitikkojen otsilla, 4.5.2024.
Oskari Lahdensuo

Juho Oskari Lahdensuo (vuoteen 1906 Lagerstedt; 22. kesäkuuta 1864 Lapua – 3. heinäkuuta 1935 Lapua) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos, valtiopäivämies ja Maalaisliiton kansanedustaja. Hän toimi myös lukuisissa luottamustehtävissä. Lahdensuo omisti useita maatiloja Etelä-Suomessa, muun muassa Löyttymäen tilan Janakkalassa.
Lahdensuon vanhemmat olivat maanviljelijä Fredrik Vilhelm Lagerstedt ja Katariina Justiina Keisala. Hänen veljensä Jalo Lahdensuo oli niin ikään Maalaisliiton kansanedustaja. Toinen veli Jalmari Lahdensuo oli tunnettu teatterivaikuttaja. Oskari Lahdensuon puoliso vuodesta 1886 oli Justiina Niemi. Lahdensuo työskenteli isänsä liikkeessä maanviljelystuotteiden ostajana vuodesta 1883 vuoteen 1898. Hän toimi myös Mustanmaan ja Lapuan osuusmeijerien johtajana sekä Hourun sahan ja saarimyllyn johtajana 1900-luvun vaihteen molemmin puolin. Maanviljelijänä Lahdensuo aloitti vuonna 1897. Hän kuului vuonna 1904 toimintansa aloittaneen Lapuan yhteiskoulun perustajiin, jonka johtaja hänen veljensä Jalmari Lahdensuo oli alkuaikoina.
Lahdensuo kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Lapuan edustajana ja oli Alavuden tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905. Maalaisliiton kansanedustajana hän toimi 1. maaliskuuta 1910 – 31. maaliskuuta 1919. Hänet valittiin tehtävään Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Kansanedustajakaudellaan Lahdensuo oli jäsenenä pankkivaliokunnassa, työväenasiainvaliokunnassa sekä valtiovarainvaliokunnassa.
Kansanedustajakautensa jälkeen Lahdensuo työskenteli muun muassa Lapuan rauta- ja rakennuskauppa oy:n johtajana 1928–1935. Vuonna 1925 hänet valittiin presidentin valitsijamieheksi.
Oskari Lahdensuon poika oli sahanomistaja ja puukkotehtailija Eino Lahdensuo (1889–1972).
Ranskan Guayana

Ranskan Guayana (ransk. Guyane), viralliselta nimeltään Guayanan merentakainen departementti (ransk. Département d’outre-mer de la Guyane), on Ranskan merentakainen departementti ja hallintoalue Etelä-Amerikassa, Karibianmeren rannalla Surinamen ja Brasilian välissä. Osana Ranskaa se on myös osa Euroopan unionia ja euroaluetta.
Maantiede

Ranskan Guayana sijaitsee Etelä-Amerikan pohjoisrannikolla, ja sen rajanaapuri lännessä on Suriname ja idässä ja etelässä Brasilia. Ranskan Guayana voidaan jakaa maantieteellisesti kolmeen alueeseen, rannikkotasankoon, keskiosien kukkulaiseen ylätasankoon ja etelän Tumuk Humak -vuoriin. Suurin osa sisämaasta on tiheän sademetsän peitossa, ja maata halkovat useat joet. Tärkeimmät joet ovat Brasilian vastaisella rajalla virtaava Oyapock ja Surinamen vastaisen rajan Maroni.
Ranskan Guayanaan kuuluvat Salutsaaret (ransk. Îles du Salut). Sen aluetta on pyritty 1990-luvun lopusta lähtien kehittämään myös turismia varten.
Päiväntasaaja sijaitsee vain hieman Ranskan Guayanan eteläpuolella, ja maan ilmasto onkin sen sijainnin takia trooppinen. Maa saa paljon sadetta, ja sen lämpötilat vaihtelevat ympäri vuoden 20 ja 32 asteen välillä. Pasaatituulet vaikuttavat rannikon ilmastoon.
Alueen eteläosissa sijaitsee Guayanan Amazonia -kansallispuisto. Se kattaa 40 % koko departementin pinta-alasta (3,4 miljoonaa hehtaaria), mikä tekee siitä sekä Ranskan että koko Euroopan unionin suurimman kansallispuiston.