stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nina Rindt

| Nina Lincoln-Rindt> Nina Madeline Lincoln |
| --- | --- |
 Nina Lincoln Helsingissä vuonna 1965. (Valokuva Ismo Hölttö.)
Henkilötiedot
Muut nimet:  Nina Hood, Lady of Bridport
Syntynyt: 1943
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  malli
Vanhemmat:  isä: Curt Lincoln
Puoliso:  Jochen Rindt (vih. 1967; k. 1970) Philip Martyn (vih. 1972; ero 1974) Alexander Hood (vih. 1979; ero 1999)
Nina Madeline Rindt (o.s. Lincoln; s. 1943) on suomalainen entinen malli, joka nousi 1960- ja 1970-luvun vaihteen tyyli-ikoniksi formulakuljettaja Jochen Rindtin vaimona. Hän on suomalaisen kilpa-autoilijan Curt Lincolnin tytär.
Nina Lincoln kävi Suomessa keskikoulun ja opiskeli sitten  sisäoppilaitoksessa Sveitsin Montreux’ssä. Hän toimi 1960-luvun puolivälissä mallina New Yorkissa, Pariisissa ja Lontoossa, jossa hänen tuttavapiiriinsä kuului muun muassa ajan supermalli Twiggy. Vuonna 1967 Nina Lincoln avioitui Formula 1 -kuljettaja Jochen Rindtin kanssa, joka sai surmansa harjoituksissa Italian Monzassa 1970. Jochen Rindt voitti kuolemansa jälkeen kauden maailmanmestaruuden, ja palkinto luovutettiin Nina Rindtille.
Nina ja Jochen Rindtille syntyi vuonna 1968 tytär Natasha. Vuonna 1972 Nina Rindt avioitui brittiläisen backgammonin ammattipelaaja Philip Martynin kanssa, ja he saivat tyttären nimeltä Tamara. He erosivat vuonna 1974. Vuonna 1979 Nina Rindt avioitui skotlantilaisen investointipankkiirin, Bridportin 4. varakreivin Alexander Hoodin kanssa, ja heille syntyi poika Anthony Nelson Hood 1983. He erosivat 1999, minkä jälkeen Nina Rindt on kaihtanut julkisuutta.
Italialainen urheilulehti La Gazzetta dello Sport teki vuonna 2011 listan kaikkien aikojen kauneimmista formulavaimoista. Nina Rindt nostettiin sen ykköspaikalle.
Sveitsiläisen luksuskellomerkin Universal Genèven eräs kronometrimalli tunnetaan keräilijöiden piirissä ”Nina Rindt -mallina”, koska hänellä oli tapana käyttää sellaista formulavarikkovuosinaan. Ravintola Kosmoksen jälkiruokalistalla on ollut ”jäädytetty suklaa-juustokakku Nina Lincolnin tapaan”. Sen resepti on julkaistu myös Kotilieden Suuressa leivontakirjassa vuonna 1987.
Käännös suomeksi
Purosuikerosammal

| Purosuikerosammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Suikerosammalet Brachytheciaceae
Suku::  Suikerosammalet Brachythecium
Laji::  rivulare
Kaksiosainen nimi
 Brachythecium rivulare  Schimp. 
Katso myös
   Purosuikerosammal Wikispeciesissä   Purosuikerosammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Purosuikerosammal (Brachythecium rivulare) on suikerosammalten sukuun kuuluva laji. Lehdissä on poimuja, pitkiä johteita ja leveät tyvet. Verso on pitkä, suora ja siinä on sulkamaisia haaroja. Kasvusto kasvaa maata myöten ja saattaa muodostua vetisellä kasvupaikalla luutamaiseksi. Kasvuston väri on joko kirkkaanvihreä tai kellanruskea. Purosuikerosammalta esiintyy lähteillä ja lähdehetteiköissä.
Aiheesta muualla

Luopioisten kasvisto: Purosuikerosammal (Brachythecium rivulare)
Luomus: Purosuikerosammal (Brachythecium rivulare) (Arkistoitu – Internet Archive)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Purosuikerosammal (Brachythecium rivulare) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Brachythecium rivulare (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Brachythecium rivulare (englanniksi)
Pihla Pohjolainen

| Pihla Pohjolainen> Henkilötiedot.Aiheesta muualla |
| --- | --- |
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Pihla Pohjolainen (s. 1993) on suomalainen näyttelijä. Koulutukseltaan hän on teatteritieteen maisteri.
Ura

Pihla Pohjolainen on opiskellut näyttelemistä Tampereen yliopiston teatterityön tutkinto-ohjelmassa, minkä jälkeen hänet kiinnitettiin Helsingin Kaupunginteatteriin vuonna 2019, jossa hän oli ollut myös työharjoittelussa vuonna 2017.
Tampereen Työväen Teatterissa.
Töitä

Venla, Seitsemän veljestä, 2017
Suomen hauskin mies, 2017
Luutnantti Zhenja Chizhikova, Stalinin suloinen ruoska, 2019
Päiväni murmelina, 2020
Momentum 1900, 2022
Kitty, Anna Karenina, 2018
Aiheesta muualla

Pohjolaisen esittely TTT:n nettisivuilla
Pohjolaisen haastattelu Teatterikärpäsessä vuonna 2017
Plocospermataceae

| Plocospermataceae |
| --- | --- |
 Plocosperma buxifolium:  kukka, kukan poikkileikkaus, sikiäin ja hedelmä.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Plocospermataceae  Hutch.
Suvut ja lajit
 Plocosperma Benth. Plocosperna buxifolium Benth. 
Katso myös
   Plocospermataceae Wikispeciesissä   Plocospermataceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plocospermataceae on koppisiemenisten Lamiales-lahkoon kuuluva heimo, jossa on vain yksi laji: Plocosperma buxifolium. Aikaisemmin sitä on pidetty strykniinipähkinäkasvien (Loganiaceae) sukulaisena ja Gentianales-lahkoon kuuluvana.
Tuntomerkit

Laji on pensas tai puu, jonka soluissa on oksalaattikiteitä. Kasvilla on rauhaskarvapeite, ja karvat ovat kalkkiutuneita ja/tai niissä on kystoliitteja. Lehdet ovat vastakkaisina pareina ja melko pieniä. Lehtiruoti on kannan lähellä nivelikäs. Kasvi on kaksikotinen, joten kukat ovat yksineuvoisia. Kukinto sijaitsee lehtihangassa. Kukat ovat viisi- tai kuusilukuisia, melko kookkaita, säteittäisiä, kellomaisia tai ratasmaisia. Hedekukassa on heteiden lisäksi emiön jäänne, emikukassa joutoheteitä, mesiäinen ja sikiäimeen liittyy kahdesti haarautuva vartalo. Hedelmä on muutamasiemeninen kota. Siementen toisessa päässä on karvatupsu.
Levinneisyys

Plocosperma buxifolium kasvaa Keski-Amerikassa.
Myrkky (Karijoki)

| Myrkky |
| --- | --- |
 Myrkky
 Koordinaatit: 62°22′46.85″N, 21°33′14.19″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaan maakunta
Kunta:  Karijoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Postinumero:  64370
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Myrkky (ruots. Mörtmark) on kylä Karijoen kunnan luoteisosassa, Teuvanjoen varrella.
Myrkyssä on ollut asutusta 1500-luvun alkupuolelta, jolloin alue kuului Närpiön suurpitäjään. Vuonna 1610 Myrkystä tuli osa Lapväärtin pitäjää, joka vuoden 1865 kunnallisasetuksen antamisen jälkeen muutettiin kunnaksi. Vuonna 1927 Myrkky liitettiin Karijokeen.
Myrkky sijaitsee niin tiiviisti kiinni kunnanrajassa, että monet kylän laitama-alueet, joilla on muun muassa peltoja ja hiekkakuoppia ja jopa jonkin verran asutusta, itse asiassa kuuluvat hallinnollisesti lähikuntiin, etenkin Kristiinankaupunkiin, mutta myös Teuvaan ja Närpiöön.
Alun perin kylä on ollut maatalousvaltainen, mutta jo pitkään siellä on harjoitettu muutakin yritystoimintaa. Vuosikymmenien ajan Myrkystä on myös käyty töissä muilla paikkakunnilla. Kaskisten sellutehdas (1977–2009) oli merkittävä myrkkyläisten työllistäjä.
Myrkyn nimistöstä > Kylän nimet

Kylän suomenkielisen nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Myrkky esiintyy suomenkielisissä asiakirjoissa vasta vuoden 1900 paikkeilta. Perimätiedon mukaan suomenkieliset asukkaat olisivat olleet tyytymättömiä ruotsinkieliseen nimeen Mörtmark (’Särkimaa’) ja alkaneet kutsua kylää Myrkyksi.
Lähiseuduilla on rakenteeltaan samantyyppistä kylännimistöä: erään Isojoella sijaitsevan kylän nimi on Möykky, ja entisen Närpiön suurpitäjän alueella on useita -mark-loppuisia kylännimiä, esimerkiksi Kristiinankaupungissa varsin lähellä Myrkkyä sijaitsevan kylän ruotsinkielinen nimi on Påskmark (suomeksi Puskamarkki). – Aikanaan Närpiön suurpitäjän niin sanottuja sisämaita nimitettiin markeiksi.
Myrkyn nimistöstä > Joen nimet

Myrkkyläiset saattavat tuntea kylänsä halki virtaavan joen jopa neljällä eri nimellä. Suomenkielinen karttanimi on Teuvanjoki ja ruotsinkielinen Tjöck å. Jälkimmäisestä esiintyy laajalti myös suomennosta Tiukanjoki. Moni myrkkyläinen on kuitenkin tottunut puhumaan Myrkynjoesta etenkin tarkoittaessaan oman kylän kohdalla virtaavaa osuutta.
Myrkyn nimistöstä > Kylän osien nimet

Eräitten Myrkyn osien nimissä esiintyy sana loukko, jota käytetään Teuvanjoen varrella vielä runsaammin naapurikylässä, Teuvan Perälässä. Jatkettaessa matkaa Myrkyn Niemenloukolta Teuvan suuntaan tulee Perälän osista ensimmäisenä vastaan Kooseni, mutta sitä seuraa kokonainen loukkojen sarja, ensimmäisenä Luusinloukko. Leikkimielisesti on Myrkyn Pikku-Myrkkyäkin joskus nimitetty Rallatin-loukoksi.
Myrkyn nimistöstä > Talojen nimiä

Vanhin tieto Myrkyn talojen nimistä on 1600-luvun lopulta, jolloin kylässä oli neljä tilaa: Mattila, Norrback, Ojala ja Söderback. 1700-luvun loppupuolella perustettiin Myrkyn viides tila Storås. Ainakin osa näistä vanhimmista nimistä esiintyy Myrkyssä edelleen sekä tilan- että sukuniminä.
Myrkyn maantiedettä

Kylän kohdalla Teuvanjoki virtaa suunnilleen pohjoisesta etelään, ja sen molemmin puolin on viljelysmaata, jota rajoittavat idässä ja lännessä metsävyöhykkeet. Keskusta sijaitsee kallioisella mäenharjanteella joen länsipuolella, sillan kohdalla. Kylän muut tärkeimmät osat ovat pohjoisesta lukien, myötäpäivään lueteltuina:
Pohjapää, joka sijaitsee Teuvanjoen länsipuolella, Teuvan Perälään vievän Peräläntien (yhdystie 6650) varrella;
Niemenloukko, joka sijaitsee Teuvanjoen itäpuolella, Teuvan Perälään vievän Joentaustantien varrella;
Storåsinloukko, joka sijaitsee Teuvanjoen itäpuolella, Kristiinankaupungin Peninkylän kautta Karijoen kirkonkylään vievän Kirkkotien (yhdystie 6633) varrella;
Eteläpää, joka sijaitsee Teuvanjoen länsipuolella, Kristiinankaupungin Välikylän ja Puskamarkin kautta Tiukkaan vievän Tiukantien (yhdystie 6650) varrella; sekä
Pikku-Myrkky, joka sijaitsee keskustan länsipuolella, entisen Myrkyn rautatieaseman tienoilla.
Myrkyn maantiedettä > Tärkeitä rakennuksia

Kylän keskustassa sijaitsevat koulu (rakennettu 1911, koulutoiminta lopetettu vuonna 2012; kansalaisopiston ja kunnankirjaston tiloja), (suomalainen) nuorisoseurantalo (rakennettu 1910; edelleen seuran käytössä) ja ruotsalainen nuorisoseurantalo (1990-luvulta lähtien yksityinen museo). Keskustassa sijaitsee myös muuhun käyttöön siirtyneitä rakennuksia, joissa aiemmin toimi ainakin huoltamo, kauppoja, kaksi pankinkonttoria ja postikonttori. Suupohjan Osuuspankki sulki Myrkyn-konttorinsa vasta 11.1.2012.
Kylän vapaa-ajankeskus eli ”Vapari” uimapaikkoineen sijaitsee Pikku-Myrkyn pohjoisosassa.
Ratsastusseuran maneesi (perustettu 2003) sijaitsee osoitteessa Kirkkotie 1131.
Urheilukenttä sijaitsee Eteläpäässä, kylän peltojen länsilaidalla, osoitteessa Tiukantie 99.
Kylässä on Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen vuonna 1954 valmistunut rukoushuone.
Joen ylittää toinen silta Pohjapään ja Niemenloukon välillä, Viitakosken kohdalla, missä sijaitsi aikanaan kylän mylly.
Entisen rautatieaseman päärakennus, mylly ja entinen ruotsinkielinen kansakoulu ovat täydellisesti tuhoutuneet tulipaloissa.
Myrkyn maantiedettä > Tieyhteyksiä

Kristiinankaupungin alueen kautta kulkeva Kirkkotie muodostaa Myrkyn tärkeimmän yhteyden oman kunnan kirkonkylään. Pohjoisempana, kokonaan Karijoen kunnan alueella, huomattavasti pienempi Päkintie vie Myrkystä Metsälehdonkylään.
Myrkyssä käytettiin öljysoraa tienpäällysteenä ensi kertaa vuonna 1974. Ensimmäinen kokonaan kestopäällystetty tieyhteys kylästä muualle saatiin vuonna 1995, Tiukkaan. Vuonna 1998 laskettiin kestopäällyste Karijoen kirkonkylään vievälle tielle.
Suupohjan radan Perälästä Kristiinankaupunkiin johtava sivuhaara kulki aikanaan Myrkyn kautta, ja Myrkyn asema oli henkilöliikenneasema. Henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1968 ja koko rataosuus 1982. Kiskot ja pölkyt purettiin vasta vuonna 1992, minkä jälkeen tasoitettua ratapengertä on käytetty muun muassa lenkkeilyyn ja ratsastukseen. Kiskoton ratalinja kulkee kylän länsilaitaa myötäillen, kuitenkin niin, että Pohjapäässä ja erityisesti Pikku-Myrkyssä taloja jää vielä sen länsipuolellekin.
Myrkyn maantiedettä > Luonto ja maisema

Suomen maisemaseutujaon mukaan Myrkyn kylä ympäristöineen kuuluu Suupohjan lakeuteen, mutta tyypillisestä lakeusalueesta ei ole kysymys, vaan korkeuserot ovat monin paikoin kohtalaiset. Keskustan kohdalla Teuvanjoki virtaa alle 25 metrin korkeudella merenpinnasta, ja runsaan neljänneskilometrin päässä jokirannasta kylän keskusmäen (”Nuorisoseuranmäki”) kallioinen huippu kohoaa hallitsevana maastonkohtana 48 metrin korkeuteen. Teuvanjoen laaksoa reunustavat metsäiset selänteet ovat kuitenkin 50–60 metrin korkuiset ja paikoitellen vieläkin korkeammat, joten niihin verrattuna Myrkyn kalliohuippu jää vähäiseksi kukkulaksi.
Kylän lähistöllä on hyvin vähän järviä ja lampia, ja ne ovat pieniä. Lähin järvi on Kristiinankaupungin puolella, kilometrin verran Pikku-Myrkystä länsiluoteeseen sijaitseva Pikkujärvi, jonka rannalle on helppo patikoida. Myrkkyä erottaa Pikkujärvestä yli 70 metrin korkuinen Järvimäki, jonka huipuista suurin osa kuuluu Karijoen kuntaan. Huomattavasti kauempana Pikkujärven takana, Närpiön kunnan alueella, sijaitsee Bredmossträsket-niminen lampi, jota ympäröi Bredmossenin yksityinen luonnonsuojelualue.
Yhdistystoiminta ja muu yleishyödyllinen toiminta

Kylässä toimivat vuonna 2012
suomenkielinen nuorisoseura Myrkynkylän Nuorisoseura Valonsoihtu (rekisteröity 1921; tunnetaan yleisesti nimellä Myrkyn nuorisoseura);
metsästysseura Myrkyn Metsänkävijät (rekisteröity 1937);
Myrkyn Kyläyhdistys
Myrkyn Vesiosuuskunta (rekisteröity 1981); sekä
ratsastusseura Myrkyn Yksityisratsastajat (rekisteröity 1994).
Ainakin vielä 1990-luvulla kylässä toimivat aktiivisesti Myrkyn maa- ja kotitalousseura (yhdistysrekisterissä 1993–2009) sekä urheiluseura Karijoen Tapparan (rekisteröity 1970) Myrkyn alaosasto. Kylässä on ollut Isojoen-Karijoen 4H-yhdistyksen toimintaa.
Myrkyn Kyläyhdistys rekisteröitiin 1998, useitten vuosien toiminnan jälkeen. 2010-luvun aikana kyläyhdistyksen toiminta on sulautettu nuorisoseuran toimintaan.
Kaksikielisyys

Karijoki on virallisesti yksikielinen suomenkielinen kunta (ruotsinkielisten osuus 1,7 % vuonna 2011), ja Karijoen kirkonkylä lähikylineen on vanhastaan suomenkielinen. Myrkky on kuitenkin hyvin pitkään ollut kaksikielinen kylä, jossa ruotsinkielisiä oli aikanaan paljon ja he muodostivat elinvoimaisen yhteisön.
Jo vuosikymmeniä sitten ruotsinkieliset ovat jääneet pieneksi vähemmistöksi, jonka lapset käyvät koulua Kristiinankaupungin puolella. Kylän oma ruotsinkielinen kansakoulu toimi vuodesta 1896 vuoteen 1956. Nykyään (2018) Myrkyn kaksikielisen kulttuurihistorian näkyvimpinä muistomerkkeinä seisovat kylän keskustan mäellä lähekkäin kaksi nuorisoseurantaloa, joista ruotsalainen valmistui vuonna 1909. Ruotsalainen nuorisoseura Mörtmark Ungdomsförening perustettiin vuonna 1907 ja lakkautettiin toiminnan hiivuttua 1989. Talostaan seura luopui jo 1983. Myrkyn viimeinen muodollisestikin järjestäytynyt ruotsinkielinen yhteisö on ollut marttayhdistys Mörtmark Marthaförening (yhdistysrekisterissä 1949–2008).
Tapahtumia ja huomionosoituksia

Myrkyssä on järjestetty vuosittain Norrback-harmonikkaviikko.
Ratsastusseura on järjestänyt useina vuosina hevosaiheisia tapahtumia.
Myrkky on valittu vuoden 2004 eteläpohjalaiseksi kyläksi.
Kuuluisia myrkkyläisiä

Leander Norrback, harmonikansoittaja
Paul Norrback, harmonikansoittaja ja säveltäjä
Mikko Paananen, keihäänheittäjä
Esa Viitasalo, kolmiloikkaaja
Aiheesta muualla

Myrkyn Kyläyhdistyksen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Plateau des Glières

Plateau des Glières
Plateau des Glières on ylänkö Ranskan Alpeilla Bornesin massiivilla. Se sijaitsee Auvergne-Rhône-Alpesin alueella, Haute-Savoien departementissa, Fillièren ja Le Petit-Bornand-les-Glièresin kuntien alueella.
Plateau des Glières on vaikeapääsyinen ja harvaan asuttu ylänkö 1 300 – 1 800 metrin korkeudessa. Sen laajoja alppilaitumia ympäröivät mäntymetsät ja kiviset kalliot.
Historia

Toisessa maailmansodassa liittoutuneet valitsivat Plateau des Glièresin kohteeksi, jonne he pudottivat laskuvarjoilla aseita Haute-Savoien vastarintaliikkeen käyttöön. Operaatio järjestettiin helmi-maaliskuussa 1944, ja sitä oli toteuttamassa 460 Ranskan vastarintaliikkeen sotilasta eli markiisia. 26. maaliskuuta 1944 Natsi-Saksan armeija hyökkäsi vastarintaliikkeen kimppuun ja he joutuivat vetäytymään ylängöltä. Tämä oli ensimmäinen vastarintaliikkeen suora taistelu miehittäjiä vastaan. Nykypäivänä ylängöllä on tämän tapahtuman muistoksi pystytetty muistomerkki (Monument national à la Résistance du plateau des Glières) Glièresin markiisien ensimmäisen johtajan luutnantti Tom Morelin haudalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plateau des Glières Wikimedia Commonsissa
Vastarintaliikkeen muistomerkki
Plomári

| Plomári Πλωμάρι |
| --- | --- |
 Plomárin kaupunki.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Plomári
 Koordinaatit: 38°58′33″N, 26°22′07″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Pohjois-Egean saaret
Alueyksikkö:  Lesbos
Kunta:  Mytilíni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  530112
Väkiluku (2011):  5 602
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  3 276
 – Kaupunki:  2 996
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  MY
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plomári (kreik. Πλωμάρι; kath.kreik. Πλωμάριον, Plomárion) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Mytilínin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Πλωμαρίου, Dimotikí Enótita Plomaríou) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Lesboksen saarella, Lesboksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 5 602 ja varsinaisen Plomárin kaupungin väkiluku 2 996 (vuonna 2011).
Plomárin satama.
Plomárin kaupunki sijaitsee Lesboksen etelärannikolla noin 42 kilometriä Mytilínistä. Se on saaren toiseksi suurin kaupunki ja merkittävä kauppa- ja teollisuuskaupunki. Kunnallisyksikkö käsittää alueen saaren eteläosassa.
Plomári syntyi 1800-luvulla, kun suuri osa saaren sisäosissa sijaitsevan Megalochórin asukkaista hakeutui rannikolle. Megalochórin kylää kutsutaan joskus edelleen ”Vanhaksi Plomáriksi”. Plomárissa tuotetaan useita tunnettuja ouzomerkkejä, ja sitä kutsutaan Lesboksen tai koko Kreikan ”ouzopääkaupungiksi”. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Ouzomaailma -niminen museo.
Plomári oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Lesboksen kunnaksi yhdessä Agía Paraskevín, Agiásoksen, Eresós-Ántissan, Evergétoulaksen, Géran, Kallonín, Loutrópoli Thermíin, Mantamádoksen, Míthymnan, Mytilínin, Pétran ja Polichnítoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Mytilínin kuntaa.
Kunnallisyksikön osat

Plomárin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Akrási | Akrási | 214 |
| Akrási | Dróta | 3 |
| Akrási | Paralía Drótas | 11 |
| Ampelikó | Ampelikó | 326 |
| Megalochóri | Megalochóri | 325 |
| Megalochóri | Spídes | 22 |
| Neochóri | Neochóri | 169 |
| Palaiochóri | Melínta | 23 |
| Palaiochóri | Palaiochóri | 314 |
| Palaiochóri | Rachídi | 1 |
| Plagiá | Agía Varvára | 67 |
| Plagiá | Evangelístria | 13 |
| Plagiá | Miliés | 9 |
| Plagiá | Plagiá | 529 |
| Plomári | Ágios Isídoros | 241 |
| Plomári | Áno Chorió | 5 |
| Plomári | Káto Chorió | 32 |
| Plomári | Kournéla | 2 |
| Plomári | Mésouna | 0 |
| Plomári | Plomári | 2 996 |
| Trýgonas | Kolymvátera | 0 |
| Trýgonas | Trýgonas | 300 |
Yhteensä: 5 602
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plomári Wikimedia Commonsissa
Ouzomaailma, ouzonvalmistusta esittelevä museo.
PlayStation Camera

Playstation Camera
Playstation Camera on Sonyn kehittämä lisälaite PlayStation 4:lle ja PlayStation 5:lle. Se on PlayStation Eyen seuraaja. Playstation Camera vaaditaan PlayStation Move -ohjaimien käyttämiseen ja sen avulla voidaan käyttää myös PlayStation VR ja PlayStation VR2 -laseja.
Historia

Playstation Camera julkistettiin 21. helmikuuta 2013, päivää Playstation 4:n julkaisun jälkeen. Se tuli myyntiin yhdessä Playstation 4:n kanssa 15. marraskuuta 2013.
Pete Ahonen

| Pete Ahonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Suomi
Ammatti:  muusikko,
Muusikko
Tyylilajit:  heavy metal, power metal
Soittimet:  kitaristi, laulaja, lauluntekijä
Yhtyeet:  Burning Point, Ghost Machinery, Sarcofagus, Stargazery, Fire Action
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pete Ahonen on suomalainen muusikko ja lauluntekijä. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Burning Point -yhtyeen äänenä ja yhtenä perustajista. Hän on perustanut myös yhtyeet Ghost Machinery ja Stargazery.
Ahosen innostus kitaransoittoon lähti siitä, kun hänen kaverinsa soitteli kitaralla Iron Maidenin kappaletta "Number of the Beast". Hänen suurimmat musiikilliset vaikuttajansa ovat olleet 1980-luvun saksalaisessa heavy metal -yhtyeissä kuten Accept, Scorpions, Running Wild ja Helloween. Muina vaikuttajinaan hän on maininnut Yngwie Malmsteenin, Queensrÿchen, Iron Maidenin, Dion, Whitesnaken ja Judas Priestin.
Ahonen perusti Burning Pointin yhdessä Jukka Kyrön kanssa vuonna 1999. Hän perusti Ghost Machineryn vuonna 2002 tehdessään kappaleita, jotka eivät sopineet Burning Pointin power metal -tyyliin. Ghost Machinery julkaisi debyyttilevynsä Haunting Remains vuonna 2004. Stargazery-yhtye syntyi myöhemmin hieman samalla tavalla kuin Ghost Machinery. Ensimmäinen Stargazery-levy Eye on the Sky ilmestyi vuonna 2011.
Ahonen on toiminut vuodesta 2021 myös laulajana yhtyeissä Fire Action ja Wallen. Molemmilta yhtyeiltä on tulossa debyyttialbumi 2024.
Diskografia > Burning Point

Salvation by Fire (2001)
Feeding the Flames (2003)
Burned Down the Enemy (2006)
Empyre (2009)
The Ignitor (2012)
Burning Point (2015)
The Blaze (2016)
Arsonist Of The Soul  (2021)
Diskografia > Ghost Machinery

Haunting Remains (2004)
Out for Blood (2010)
Evil Undertow (2015)
Diskografia > Sarcofagus

Back from the Valley of the Kings, kappaleet 14–16 (2013)
Diskografia > Stargazery

Eye on the Sky Guitars (2011)
Stars Aligned (2015)
Constellation (2020)
Nimikkokappale

Nimikkokappale on musiikkikappale (tai joissakin tapauksissa yksi muutamasta sellaisesta) johon suosittu ja hyvin vakiintunut laulaja tai yhtye on läheisimmin samaistunut tai josta on parhaiten tunnettu, vaikka laulajalla tai yhtyeellä olisi ollut muitakin erilaisia menestyskappaleita. Nimikkokappaleilla voi olla seurausta spontaaniin julkiseen tunnistamiseen ja/tai musiikkiteollisuuden kehittämään markkinointityökaluun mainostamaan artisteja, myymään heidän nauhoitteita sekä luomaan fanisivuja. Nimikkokappale on tärkeä monille artisteille. Nimikkokappaleen saaneet yhtyeet valitsevat usein sellaisen esitettäväksi joka konsertissa.
Käännös suomeksi
Nina Rahkola

Nina Maarit Rahkola (s. 6. huhtikuuta 1984 Nakkila) on suomalainen toimittaja ja media-alan yrittäjä. Hän on työskennellyt MTV3:n Huomenta Suomen juontajana ja tapahtumien juontajana.
MTV:llä syksyllä 2017 esitetyssä dokumenttiohjelmien sarjassa nimeltä Say What Rahkola kiersi toimittajana eri puolilla maailmaa. Say what voitti vuoden 2017 Kouran uutis-, urheilu- ja ajankohtaissisältöjen sarjan pääpalkinnon. Hänen dokumenttisarjansa on ollut ehdolla Venla-palkinnon saajaksi.
Aiheesta muualla

KOKOmedia (Arkistoitu – Internet Archive)