stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Noah

Noah tarkoittaa seuraavia:
Nooa (engl. Noah), Raamatun henkilö
Noah, miehen etunimi muun muassa suomenruotsalaisessa kalenterissa
Noah, Bob Segerin musiikkialbumi
Noah, yhdysvaltalainen vuoden 2014 elokuva
Noah, yhdysvaltalainen vuoden 1998 TV-elokuva
Noah, sukunimenä:
Bey Noah (s. 1995), japanilais-yhdysvaltalainen potkunyrkkeilijä ja karateka
Joakim Noah (s. 1985), ranskalais-yhdysvaltalainen koripalloilija
John Noah (1927–2015), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Trevor Noah (s. 1984), eteläafrikkalainen koomikko ja televisioesiintyjä
Yannick Noah (s. 1960), ranskalainen tennispelaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Noah”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nina Nordström

Nina Nordström on suomalainen diplomaatti.
Nordström suoritti ylemmät korkeakoulututkinnot kansainvälisessä politiikassa ja oikeustieteessä Åbo Akademissa ja London School of Economicsissa. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi kansainvälisessä oikeudessa Yliopistollisesta Eurooppa-instituutista Firenzessä. Nordström aloitti diplomaattiuransa vuonna 1999. Hän toimi pysyvänä edustajana Euroopan neuvostossa Strasbourgissa vuosina 2019–2023 ja aloitti työskentelyn Suomen suurlähettiläänä Israelissa 1. syyskuuta 2023.
Nordström työskenteli yli viiden vuoden ajan ihmisoikeuspoliittisen yksikön johdossa Suomen ulkoministeriössä. Hän on työskennellyt myös suurlähetystöissä Tallinnassa (2009–2011), Tukholmassa (2004–2007) ja Bukarestissa (2003–2004) sekä pysyvässä YK-edustustossa New Yorkissa (2011–2013). Nordström johti Unicefin johtokunnan sihteeristöä New Yorkissa ja on lisäksi työskennellyt Suomen ulkoministeriön aseriisunnan ja asevalvonnan yksikössä. Nordströmin kielitaitoon kuuluvat suomi, ruotsi, englanti, saksa, ranska, viro ja italia.
Nina Ostanina

Nina Ostanina
Nina Aleksandrovna Ostanina (ven. Нина Александровна Останина; s. 26. joulukuuta 1955 Kolpakovo, Altain aluepiiri) on venäläinen Venäjän federaation kommunistisen puolueen poliitikko.
Ostanina sai kandidaatin oppiarvon sosiologiassa Altain valtionyliopistosta. Hän on istunut lukuisia kausia Valtioduuman jäsenenä. Hän on johtanut duuman perhekomiteaa. Ostanina oli vuonna 2022 laatimassa aloitetta perhearvojen kiistämisen kriminalisoinniksi. Aloitteen laatijoiden mukaan "ei-perinteisten seksuaalisten suuntautumisten" hyväksyminenkin on demografinen ja taloudellinen uhkatekijä. Joulukuussa 2023 Ostanina vaati syytteitä Nastja Ivlejevan pitämiin vähäpukeisten julkisuuden henkilöiden juhliin osallistuneille.
Vuonna 2021 Ostanina tuomitsi puoluetoverinsa, poliitikko Valeri Raškinin saaman syytteen salametsästyksestä "isänmaallisten ihmisten ahdisteluun" tähtäävänä "poliittisena erikoisoperaationa".
Ostanina on Euroopan unionin, Ison-Britannian, Yhdysvaltain, Kanadan, Sveitsin, Australian, Japanin, Ukrainan ja Uuden-Seelannin asettamien pakotteiden kohteena, koska äänesti vuonna 2022 Donetskin ja Luhanskin kansantasavaltojen tunnustamisen puolesta. Ostanina nimettiin myös Free Russia Forumin "1500 warmongers" -raportissa, jossa nimetään merkittäviä Venäjän sotatoimien puolestapuhujia.
Nívea Stelmann

| Nívea Stelmann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nívea Stelmann Leôncio
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1974 (ikä 50) Paraíba do Sul, Brasilia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
www.niveastelmann.com.br
IMDb 
Nívea Stelmann Leôncio (s. 6. huhtikuuta 1974 Paraíba do Sul) on brasilialainen näyttelijä.
Aiheesta muualla

Nívea Stelmann Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nikolaiviertel

Nikolaivierteliä ja Nikolaikirche, etualalla Berliinin raatihuoneen torni.
Nikolaiviertel on Saksan pääkaupungin Berliinin vanhin asuinalue. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa, Spreejoen itäisellä rannalla. Alueen keskellä sijaitsee 1200-luvulta peräisin oleva Nikolaikirchen kirkko sekä muutamia vanhoja rakennuksia, muut nykyiset rakennukset ovat pääosin 1980-luvulla rakennettuja rekonstruktioita toisen maailmansodan pommituksissa tuhoutuneesta vanhasta rakennuskannasta.
Historia

Keskiajalla alueella sijaitsi suuri kauppatie. Spreejoen yli kulki jo tuolloin silta. Joen molemmille puolille kehittyi kaksi eri kaupunkia, Berliini ja Cölln. Näistä Berliini sijaitsi joen itäisellä rannalla. Kaupunki ei tuolloin ollut suurempi kuin nykyinen Nikolaiviertel.
Myöhemmin Berliini kasvatti kokoaan ja liittyi yhteen sisarkaupunki Cöllnin kanssa, mutta Nikolaiviertelin alue ei kuitenkaan kokenut suurempia muutoksia. Alueella asui pääasiassa kauppiaita.
Toisen maailmansodan ilmapommituksissa Nikolaiviertel pommitettiin lähes maan tasalle. Jäljelle jääneet rauniot purettiin sodan jälkeen. Pitkään Itä-Saksan hallituksella ei ollut minkäänlaista mielenkiintoa alueen jälleenrakennusta kohtaan. Mielenkiinto heräsi vasta 1980-luvulla, kun Berliinin 750-vuotisjuhlat lähestyivät. Alueelle luotiin historiallista tyyliä noudatteleva rakennuskanta ja katukuva.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Das Nikolaiviertel in Berlin
Nicolas Poussin

| Nicolas Poussin |
| --- | --- |
 Omakuva, 1650.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1594 Les Andelys, Ranska
Kuollut: 19. marraskuuta 1665 Rooma, Italia
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  Klassismi
 Nimikirjoitus
Nicolas Poussin (15. kesäkuuta 1594 Les Andelys, Ranska – 19. marraskuuta 1665 Rooma, Italia) oli ranskalainen taidemaalari. Hän on 1600-luvun klassismin keskeisiä edustajia.
Poussin vietti suurimman osan työurastaan Roomassa Italiassa.
Maalauksia

La Peste d'Asdod , 1630–1631
Kesä, 1660–1664
L'enlèvement des Sabines, 1637–1638
L'été ou Ruth et Booz, 1660–1664
Et in Arcadia ego, 1637–1638
Fokionin hautaaminen, 1648
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicolas Poussin Wikimedia Commonsissa
Nicolas Poussin Europeanassa
Nívea Maria

| Nívea Maria |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nívea Maria Cândido Graieb
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1947 (ikä 77)  Brasilia São Paulo
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Nívea Maria Cândido Graieb (s. 7. maaliskuuta 1947 São Paulo) on brasilialainen näyttelijä.
Aiheesta muualla

Nívea Maria Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Noa Lange

| Noa Lange> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Noa Mihail Lange
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Lage
Aktiivisena:  2020–
Merkittävät roolit:  Rutanen (Häräntappoase) Pössy (Savela) Sebastian (UTÖ)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Noa Mihail Lange on suomalainen näyttelijä. Lange näytteli yhtä keskeisistä rooleista vuonna 2021 Elisa Viihde Viaplay -suoratoistopalvelussa julkaistussa uudessa versiossa Häräntappoaseesta. Lange on julkaissut myös musiikkia Lage-artistinimellä.
Filmografia

Häräntappoase – Rutanen (2021)
Savela – Pössy (2022)
UTÖ - Sebastian (2024)
Savela 2 - Pössy (2024)
Noah Beery, Jr.

| Noah Beery, Jr>  |
| --- | --- |
 Beery elokuvassa The Carson City Kid (1940).
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1913 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 1. marraskuuta 1994 (81 vuotta) Tehachapi, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Noah Beery, Jr. (10. elokuuta 1913 New York, New York – 1. marraskuuta 1994 Tehachapi, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli Noah Beery, Sr. ja setänsä Wallace Beery. Beery esiintyi valkokankaalla ensimmäisen kerran vuonna 1920 elokuvassa Zorron merkki, jossa näytteli myös hänen isänsä. Beery näytteli vuosina 1974–1980 televisiosarjassa Rockfordin paperit, ja oli kahdesti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi roolistaan James Garnerin esittämän yksityisetsivä Jim Rockfordin isänä. Beery kuoli lyhyen sairauden jälkeen vuonna 1994. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Osittainen filmografia

Zorron merkki (The Mark of Zorro, 1920)
Hiiriä ja ihmisiä (Of Mice and Men, 1939)
The Carson City Kid (1940)
Kersantti York (Sergeant York, 1941)
Punainen virta (Red River, 1948)
Joka tuuleen kylvää (Inherit the Wind, 1960)
Texasin paras pikku porttola (The Best Little Whorehouse in Texas, 1982)
Oribe Peralta

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Oribe Peralta kesäolympialaisissa 2012. |  Oribe Peralta kesäolympialaisissa 2012. |  Oribe Peralta kesäolympialaisissa 2012. |  |
Maa:   Meksiko
Miesten jalkapallo
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Meksiko 2011 |  |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 |  |  |
Oribe Peralta Morones (s. 12. tammikuuta 1984 Torreón, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa meksikolaista Club Santos Lagunaa. Lontoon kesäolympialaisten 2012 jalkapalloturnauksen finaalissa Brasiliaa vastaan Peralta teki kaksi maalia.
Meksikon jalkapallomaajoukkue – Kesäolympialaiset 2012
1 Corona |
2 Jiménez |
3 Salcido |
4 Mier |
5 Chávez |
6 Herrera |
7 Cortés |
8 Fabián |
9 Peralta |
10 dos Santos |
11 Aquino |
12 Jiménez |
13 Reyes |
14 Enríquez |
15 Vidrio |
16 Ponce |
17 Araujo |
18 Rodríguez |
Valmentaja Tena
Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Corona |
2 Rodríguez |
3 Salcido |
4 Márquez |
5 Reyes |
6 H. Herrera |
7 Layún |
8 Fabián |
9 Jiménez |
10 dos Santos |
11 Pulido |
12 Talavera |
13 Ochoa |
14 Hernández |
15 Moreno |
16 Ponce |
17 Brizuela |
18 Guardado |
19 Peralta |
20 Aquino |
21 Peña |
22 Aguilar |
23 Vázquez |
Valmentaja M. Herrera
Meksikon joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Jo. Corona |
2 Ayala |
3 Salcedo |
4 Márquez |
5 Gutiérrez |
6 J. dos Santos |
7 Layún |
8 Fabián |
9 Jiménez |
10 G. dos Santos |
11 Vela |
12 Talavera |
13 Ochoa |
14 Hernández |
15 Moreno |
16 Herrera |
17 Je. Corona |
18 Guardado |
19 Peralta |
20 Aquino |
21 Álvarez |
22 Lozano |
23 Gallardo |
Valmentaja Osorio
Nokia 2220 Slide

| Nokia 2220 Slide |
| --- | --- |
Julkaistu:  marraskuu 2009
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800'/1900
Mitat:  97.4 × 47 × 15.9
Paino:  93,5
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 160
Värien lukumäärä:  65 000
Muisti:  sisäinen 32 Mt, ei muistikorttipaikkaa
Kamera:  VGA (640 × 480) videokuvauksella
Radio:  kyllä
Musiikkisoitin:  kyllä
Valmiusaika:  maks. 480 h
Puheaika:  maks. 5 h 20 min
Tiedonsiirto:  GPRS, EDGE
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 2220 Slide on Nokian marraskuussa 2009 julkaistu matkapuhelin. Markkinoille puhelin tuli helmikuussa 2010.
Ominaisuudet

ennakoiva tekstinsyöttö
äänimuistiinpanot
värit : vaaleanpunainen, grafiitti, turkoosi, hopea, violetti, sininen
Java MIDP 2.1
Aiheesta muualla

Käyttöohjeet[vanhentunut linkki]
Nimikirja

Nimikirja (ruots. matrikel) on rekisteri, jota jokainen valtion virasto tai laitos Suomessa on velvoitettu pitämään palveluksessaan olevista virkamiehistä ja työntekijöistä henkilöstön valintaa, palvelussuhteeseen perustuvien etuuksien ja velvollisuuksien määräämistä ja muiden henkilöstöasioiden hoitamista varten. Nimikirjasta säädetään nimikirjalaissa (1010/1989) ja -asetuksessa (1322/1989).
Nimikirja sisältää varmistettua tietoa muun muassa virkamiehen koulutuksesta ja työhistoriasta. Nimikirja on julkinen, mutta siitä voidaan salata tietoja julkisuuslain perusteella. Nimikirjanote oli lain säätämisen aikaan keskeinen viranhakuasiakirja. Sen avulla on pystytty helposti saamaan kokonaiskuva henkilön koulutuksesta ja kokemuksesta.
Nimikirjan käytöstä Suomen valtionhallinnossa on tarkoitus luopua, ja nimikirjalain kumoamista ehdottava lakiluonnos oli lausuntokierroksella kesällä 2022. Henkilötietojen käsittely on edennyt merkittävästi lain säätämisen ajoista ja tavoitteena on yhdenmukaistaa julkisen sektorin henkilötietojen käsittelyä yksityisen sektorin kanssa. Lain kumoamista ei ehditty valmistella, ja se siirtyi seuraavalle hallituskaudelle.
Historia

Nimikirja otettiin käyttöön 9. maaliskuuta 1920 annetulla asetuksella, jossa määriteltiin virastot, joiden on pidettävä nimikirjaa kaikista virastossa palvelevista vakinaisista ja ylimääräisistä virka- ja palvelusmiehistä. Nimikirja määrättiin pidettäväksi vahvistetun kaavan mukaan, johon on merkittävä virkamiehen suku- ja etunimien lisäksi ilmoitus syntymäpaikasta ja -ajasta, virkaylennyksistä sekä kunniamerkeistä ja palkinnoista, viransijaisuuksista sekä muista määräyksistä ja julkisista tehtävistä, virkavapaudesta, virka- ja muista syytteistä, kunnallisesta ja muusta toiminnasta viran ulkopuolella sekä opintomatkoista.
Aiheesta muualla

Nimikirja-asetus 1322/1989 Finlex.
Peter Ebdon

Peter Ebdon, 2014
Peter Ebdon (s. 27. elokuuta 1970) on englantilainen snooker-ammattilainen. Hänet tunnetaan myös lempinimellä Psycho ja The Force. Ebdon on taitava break builder ja tästä osoituksena ovat hänen urallaan tehdyt 375 yli sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa, joista kaksi on 147 pisteen maksimibreikkejä  .
Ura

Ebdonin ammattilaisura alkoi vuonna 1991, ja hänen sijoituksensa ranking-listalla nousi nopeasti ollen kolmas vuonna 1996. Ebdon voitti snookerin maailmanmestaruuden vuonna 2002 lyömällä Stephen Hendryn niukasti finaalissa lukemin 18-17. Vuoden 2006 maailmanmestaruusfinaalissa Ebdon hävisi Graeme Dottille. Finaalissa pelattiin kaikkien aikojen  pitkäkestoisin erä, joka kesti hieman yli 74 minuuttia. Joulukuussa 2006 Ebdon voitti UK Championship-turnauksen, joka on lajin toiseksi arvostetuin turnaus heti maailmanmestaruusturnauksen jälkeen. Finaalissa hän kaatoi jälleen Hendryn.
Ebdon on voittanut uransa aikana yhteensä kuusi ranking-turnausta ja tehnyt kaksi maksimibreikkiä. Ebdonin pelityyliä on usein luonnehdittu epäsovinnaiseksi verrattuna muihin snooker-ammattilaisiin. 2000-luvulla hänen pelirytminsä on hidastunut selkeästi, mikä on myös aiheuttanut kritiikkiä muiden pelaajien keskuudessa.
WBPSA Player of the Year 2002
WBPSA Achievement of the Year 2002 (maailmanmestaruudesta)
Kausi 2007/2008 ei sujunut Ebdonin osalta erityisen hyvin (eikä erityisen huonosti) ennen, kuin maailmanmestaruusturnauksessa hän eteni aina neljännesfinaaliin asti. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Jamie Copen tiukasti erin 10-9 oltuaan lähes koko ottelun häviöllä. Tämä oli Copen ensimmäinen kerta Sheffieldissä, ja Ebdon antoi yhdessä yleisön kanssa kunnianosoituksena aplodit vastustajalleen, joka oli pelannut todella vakuuttavasti koko ottelun ajan. Ebdon hävisi neljännesfinaalissa Allister Carterille, joka teki ottelussa maksimibreikin. Suoritus oli historiallinen, sillä ensimmäistä kertaa yhdessä turnauksessa nähtiin kaksi maksimia: vain päivää aiemmin Ronnie The Rocket O'Sullivan oli pystynyt samaan. Kauden päätteeksi Ebdon säilytti paikkansa ranking-listan kymmenen parhaan joukossa kaudella 2008/2009.
Kauden 2008/2009 alkupuolisko sujui Ebdonilta myös mollivoittoisesti, mutta keväällä 2009 hän yllätti kilpakumppaninsa voittamalla Bank of Beijing China Open-turnauksen finaalissa John Higginsin erin 10-8. Voitto tuli kriittisellä hetkellä, sillä Ebdon oli vaarassa pudota pois Provisional Ranking-listan 16 parhaan joukosta, mikä olisi tarkoittanut joutumista karsintaturnauksiin seuraavan kauden kiertueella.
Kausi 2009/2010 oli Ebdonille vaikea. Kauden päätteeksi Ebdon menetti lopulta paikkansa 16 parhaan listalla oltuaan siellä yhtäjaksoisesti vuodesta 1994 lähtien .
Värisokea taistelija

Ebdon on yksi harvoista värisokeista snooker -pelaajista. Hän myöntää luulleensa usein ruskeaa palloa punaiseksi ja toisin päin..
Peter Ebdon on yksi taktisimmista pelaajista, vaikka häneltäkin tarvittaessa löytyy taitoa tehdä suuria lyöntisarjoja. Ebdon on myös tunnetty peräänantamattomuudestaan ja siitä, että häntä ei haittaa pitkä ja monen mielestä tuskallinen turvapeli. Ebdon ei anna tuumaakaan periksi ennen kuin on selkeästi monta snookeria jäljessä. Ebdonilta ei kukaan vastustaja saa mitään ilmaiseksi.
Hallinto

Peter Ebdon toimii aktiivisen peliuransa ohella ammattilaisten snookeria hallinnoivan World Snooker Associationin (WSA, WPBSA) jäsenenä.
Turnausvoitot > Ranking - turnaukset

Grand Prix 1993
Thailand Open 1997
British Open 2000
Scottish Open 2001
World Championship 2002
Irish Masters 2004
UK Championship 2006
China Open 2009
China Open 2012
Turnausvoitot > Muut ammattilaisturnaukset

Irish Masters 1995
Malta Grand Prix 1995
Scottish Masters 1996
Tilastot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 PETER EBDON: 
| Maailmanmestaruudet | 1 | 2002 |  |
| Maailmanmestaruusturnauksen finaalit | 3 | 1996, 2002, 2006 |  |
| UK Championship- turnauksen voitot | 1 | 2006 |  |
| Ranking- turnausvoitot | 9 | 1993, 1997, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2009, 2012 |  |
| Korkein ranking -sijoitus | 3 | 1996/1997, 2002/2003 |  |
| Suurin lyöntisarja | 147 | Stratchan Open 1991 |  |
|  |  | UK Championship 1992 |  |
| Yli 100 pisteen lyöntisarjat | 375 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Ebdon Wikimedia Commonsissa
Peter Ebdon, 2014
Nåtö

Nåtö voi tarkoittaa seuraavia:
Nåtö, kylä ja saari Houtskarissa Paraisilla Varsinais-Suomessa Suomessa
Nåtö, kylä ja saari Lemlandissa Ahvenanmaalla Suomessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nåtö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Näkökulma

| Näkökulma |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Zagros Manuchar
Käsikirjoittaja:  Tuomas Parviainen
Tuottaja:  Zagros Manuchar
Säveltäjä:  Olli Juutilainen
Kuvaaja:  Zagros Manuchar
Leikkaaja:  Zagros Manuchar
Pääosat:  Abshir Sheikh Nur
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Ensi-ilta:  30. syyskuuta 2007
Kesto:  21 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näkökulma on Zagros Manucharin ohjaama vuonna 2007 valmistunut suomalainen lyhytelokuva, joka kertoo nuoren somalimiehen sokeutumisen kauaskantoisista seurauksista. Tarina kertoo tragikoomisin keinoin, kuinka rasismi ja ystävyys synnyttävät ristiriitoja maahanmuuttajien välillä.
Elokuvan ensi-ilta oli 30. syyskuuta 2007 Louhisalissa, Espoon Kulttuurikeskuksessa. Lyhytelokuva sai kunniamaininnan Digitaika-festivaaleilla 2007 ja voitti Vasemmistonuorten dokumentti- ja lyhytelokuvakilpailun vuonna 2008. Samana vuonna lyhytelokuva sai myös ehdokkuuden Upcoming Scandinavia -kategoriassa Århus Festival Of Independent Arts -tapahtumassa Tanskassa mutta jäi palkinnoitta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Abshir Sheikh Nur  | … |  Awil   |
|  Charles Nikander  | … |  Labaan   |
|  James Nikander  | … |  Korfa   |
|  Frank Freeman  | … |  Roble   |
|  Pierlin Mpaka  | … |  Ghedi   |
|  Sophia Wekesa  | … |  Nadifa   |
|  Zagros Manuchar  | … |  Marco   |
Parhaan puvustuksen Oscar-palkinto

Parhaan puvustuksen Oscar-palkinto  on Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama niin kutsuttu Oscar-palkinto parhaalle elokuvaa varten tehdylle puvustukselle. Sitä on jaettu vuodesta 1948 lähtien. Vuoteen 1966 asti palkinto jaettiin erikseen mustavalko- ja värielokuville, paitsi vuosina 1957–1958.
Palkitut ja ehdokkaat > Mustavalko

| Vuosi | Palkittu | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1948 | Roger K. Furse | Hamlet |  Irene Lentz – Rikkaan miehen tytär |
| 1949 | Edith Head ja Gile Steele | Perijätär |  Vittorio Nino Novarese – Veijareiden kuningas |
| 1950 | Edith Head ja Charles LeMaire | Kaikki Eevasta |  Jean Louis – Eilen syntynyt  Walter Plunkett – The Magnificent Yankee |
| 1951 | Edith Head | Paikka auringossa |  Walter Plunkett ja Gile Steele – Kind Lady  Charles LeMaire ja Renie Conley – Aviomiehiä myytavänä  Edward Stevenson ja Margaret Furse – The Mudlark  Lucinda Ballard – Viettelyksen vaunu |
| 1952 | Helen Rose | Särkyneiden haaveiden kaupunki |  Jean Louis – Trinidad  Edith Head – Viattomuuden kasvot  Charles LeMaire ja Dorothy Jeakins – Serkkuni Raakel  Sheila O'Brien – Pelko |
| 1953 | Edith Head | Loma Roomassa |  Walter Plunkett – Näyttelijätär  Helen Rose ja Herschel McCoy – Ihannevaimo  Jean Louis – Täältä ikuisuuteen  Charles LeMaire ja Renie Conley – Kielletty nainen |
| 1954 | Edith Head | Kaunis Sabrina |  Georges Annenkov ja Rosine Delamare – Salaperäiset korvarenkaat  Helen Rose – Arpa on heitetty  Christian Dior – Kohtalokas laituri  Jean Louis – Yllätystyttö |
| 1955 | Helen Rose | Itken vasta huomenna |  Beatrice Dawson – Pickwick-kerhon paperit  Jean Louis – Naisen vallassa  Edith Head – Tatuoitu ruusu  Tadaoto Kainoscho – Ugetsu – kalpean kuun tarinoita |
| 1956 | Jean Louis | Dollarityttö |  Kohei Ezaki – Seitsemän samuraita  Helen Rose – Tehtävä Lontoossa  Edith Head – Ylpeä ja pakanallinen  Charles LeMaire ja Mary Wills – Murrosikäisen kapina |
| 1959 | Orry-Kelly | Piukat paikat |  Edith Head – Uudet tähdet syttyvät  Charles LeMaire ja Mary Wills – Anne Frankin päiväkirja  Helen Rose – The Gazebo  Howard Shoup – Mies Philadelphiasta |
| 1960 | Edith Head ja Edward Stevenson | Kommelluksia Kerrakseen |  Danny Vachlioti – Ei koskaan sunnuntaisin  Howard Shoup – Jack Diamond – gansteri  Bill Thomas – Varkaita Rivieralla  Marik Vos – Neidonlähde |
| 1961 | Piero Gherardi | Ihana elämä |  Dorothy Jeakins – Huhu  Howard Shoup – Claudell Inglish  Jean Louis – Nürnbergin tuomio  Yoshiro Muraki – Yojimbo – onnensoturi |
| 1962 | Norma Koch | Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? |  Donfeld – Viinin ja ruusujen aika  Edith Head – Mies joka ampui Liberty Valancen  Ruth Morley – Ihmeidentekijä  Denny Vachlioti – Faedra |
| 1963 | Piero Gherardi | 8½ |  Edith Head – Yö muukalaisen kanssa  William Travilla – Ei ruusuja morsiamelle  Bill Thomas – Rikotut leikit  Edith Head – Vaimoja ja rakastajia |
| 1964 | Dorothy Jeakins | Liskojen yö |  Edith Head – Madame Pollyn ilotalo  Norma Koch – Murha asuu sydämessä  Howard Shoup – Tällaistakin voi sattua  René Hubert – The Visit |
| 1965 | Julie Harris | Kultaseni |  Moss Mabry – Morituri  Howard Shoup – Kiihko elää  Bill Thomas ja Jean Louis – Narrilaiva  Edith Head – 30 min. kuolemaan |
| 1966 | Irene Sharaff | Kuka pelkää Virginia Woolfia? |  Danilo Donati – Matteuksen evankeliumi  Danilo Donati – Lemmenjuoma  Helen Rose – Nainen ilman kasvoja  Jocelyn Rickards – Morgan – toivoton tapaus |
Palkitut ja ehdokkaat > Yhtenä palkintona > 1950-luku

| Vuosi | Palkittu | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1957 | Orry-Kelly | Tytöt |  Charles LeMaire – Unohtumaton rakkaus  Edith Head ja Hubert de Givenchy – Rakastunut Pariisissa  Jean Louis – Ystävämme Joey  Walter Plunkett – Sadepuun maa |
| 1958 | Cecil Beaton | Gigi |  Jean Louis – Hurmaava noita  Ralph Jester, Edith Head ja John Jensen – Lafitte – musta merirosvo  Charles LeMaire ja Mary Wills – Muuan hymy  Walter Plunkett – Yli kaiken ymmärryksen |
Palkitut ja ehdokkaat > Yhtenä palkintona > 1960-luku

| Vuosi | Palkittu | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1967 | John Truscott | Camelot |  Danilo Donati ja Irene Sharaff – Kuinka äkäpussi kesytetään  Jean Louis – Moderni Millie  Bill Thomas – Onnellinen miljonääri  Theadora Van Runkle – Bonnie ja Clyde |
| 1968 | Danilo Donati | Romeo & Julia |  Donald Brooks – Star! – tähti  Phyllis Dalton – Oliver!  Margaret Furse – Leijona talvella  Morton Haack – Apinoiden planeetta |
| 1969 | Margaret Furse | Tuhannen päivän kuningatar |  Ray Aghayan – Riehakas ja syntinen Chicago  Donfeld – Ammutaanhan hevosiakin...  Edith Head – Sweet Charity  Irene Sharaff – Hello, Dolly! |