Ruotsinsalmen toinen meritaistelu
Taisteluun valmistautuminen > Ruotsin saaristolaivasto

Ruotsin laivaston oli murtautunut 3. heinäkuuta 1790 Viipurinlahdelta venäläisten saarrosta suuria tappioita kärsineenä. Ruotsin avomerilaivaston vetäytyessä Viaporiin, saaristolaivasto siirtyi Haapasaaren kautta Kymijoen suistoalueelle Ruotsinsalmen vesille nykyisen Kotkan edustalle. Tilanne oli äärimmäisen kriittinen ruotsalaisille. Sotilaat olivat edellisen taistelun ja paon jäljiltä lopen väsyneitä. Laivaston mukana ollut kuningas Kustaa III kuitenkin päätti, että saaristolaivasto jatkaa taistelua ja määräsi sen  taktisesti odottamaan Ruotsinsalmen vesille takaa-ajavaa vihollista.
Saaristolaivasto saapui Ruotsinsalmeen 5.7.1790. Paikalla olivat hämeenmaa-luokan Styrbjörn-soutufregattia ja turunmaa-luokan Norden-soutufregattia sekä muutamia pienempiä aluksia lukuun ottamatta kaikki Viipurinlahdelta pelastautuneet alukset. Laivastoa vahvisti Ruotsinsalmessa odottanut everstiluutnantti Carl Olof Cronstedtin johtama saksalainen eskaaderi, joka pitkälti korvasi Viipurinlahden läpimurrossa menetetyt alukset.
Ruotsalaiset eivät tienneet mistä suunnasta venäläiset lähestyisivät: etelästä avomereltä päin vai koillisesta Haminan suunnalta. Tämän vuoksi koilliseen avautuva Ruotsinsalmen väylä ja sitä ympäröivät pikkisalmet tukittiin upottein ja suojattiin patterein. Sekä Haminan suuntaan että Haapasaaren lähetettiin tiedustelualuksia seuraamaan venäläisten liikkeitä.  Kuningas määräsi laivaston jaettavaksi neljään prikaatiin, joita johtivat everstiluutnantit Victor von Stedingk, Claes Hjelmstierna, Jakob Törning ja Carl Olof Cronstedt. Prikaatit jaettiin majurien tai kapteenien komentamiin laivueisiin. Heinäkuun 7. päivä saaristolaivaston isot alukset ankkuroituivat asemiin Varissaaren ja Santakarien väliselle vesialueelle. Santakareilta katsoen linjassa olivat laivaston suurimmant alukset kutteripriki Alexander, uudenmaat Thorborg ja Ingeborg sekä hämeenmaat Starkotter ja Styrbjörn. Viimeksimainittu alus oli tässä vaiheessa ehtinyt Loviisasta paikalle. Laivaston tueksi saarille rakennettiin tykkipattereita. Turunmaa Norden ehti vielä paikalle viime hetkillä taistelupäivän aamuna.
Kun venäläisten hyökkäyssuunnitelmat selvisivät ruotsalaisille aamulla 8. heinäkuuta, kutsui kuningas prikaatien ja laivueiden komentajat neuvotteluun. Kustaa III pitäytyi edelleen suunnitelmassa odottaa venäläisten hyökkäystä. Komentajista vain Cronstedt kannatti kuningasta, sillä muut pitivät parempana vetäytyä Loviisan linnakkeiden suojiin. Kustaa III palkitsi Cronstedtin uskollisuudestaan nimittämällä hänet taistelupäivän aamuna lippukapteenikseen, samalla syrjäyttäen taistelua vastustaneen lippukapteeni eversti Georg Christian de Fresen.
Uusimman tutkimuksen mukaan Ruotsin saaristolaivaston vahvuus oli kaikkiaan 214 taistelualusta: 5 saaristofregattia, 1 kutteripriki, 16 kaleeria, 2 puolikaleeria, 4 jahtia, 11 johtoalusta, 99 tykkipurtta eli -sluuppia, 55 tykkijollaa,  6 mörssäribarkassia, 11 tykkibarkassia ja 4 ampumatarvikealusta. Taistelujoukkojen vahvuus oli yhteensä noin 12 980 miestä. Kun mukaan lasketaan Hietasen saaren luokse Sunilanlahteen sijoitettujen noin 50:n sairas-, muona- ynnä muun aluksen miehistöt, nousi ruotsalaisten miesluku yli 14 000 mieheen.