stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Verkkovirta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Information on the electrical systems in use in most countries of the world (englanniksi)
World Plugs - International Electrotechnical Commission (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Villi kortti

Villi kortti tarkoittaa myönnettyä lupaa osallistua kilpailuun, johon pääsemiseen vaadittavaa karsintakilpailua tai -rajaa kilpailijan ei ole tarvinnut muiden ansioiden tai näyttöjensä vuoksi selvittää.
Yleisurheilu

Eräissä suurissa yleisurheilun tapahtumissa, kuten Timanttiliigassa, urheilijat tulevat mukaan osakilpailuihin järjestäjien kutsumina. Juoksulajeihin kutsutaan villillä kortilla urheilijoita yleensä toimimaan kirittäjinä.
Moottoriurheilu

Moottoriurheilussa villiä korttia käytetään varsinkin MotoGP:ssä ja jonkin verran myös rallissa. Yksityiskuljettajan ja villin kortin kuljettajan välinen ero on se, että kaikki yksityiskuljettajat kilpailevat joko yksityistiimissä tai itse omistamallaan kulkuvälineellä, kun taas villin kortin kuljettajat voivat kilpailla myös tehdastalleissa.
Muut urheilulajit

Myös joissakin muissa urheilukilpailuissa, kuten koripallon maailmanmestaruuskilpailuissa ja jääkiekon mestarien liigassa käytetään villiä korttia.
Laulukilpailut

Lisäksi Idols- ja The Voice of Finland -ohjelmaformaateissa on käytetty villiä korttia. The Voice of Finlandissa on käytetty villiä korttia Ääni ratkaisee -vaiheessa, kun kilpailijat/laulajat valittiin Radio Aalto -kanavalla.
Virtanen (yhtye)

Virtanen oli suomalainen rock-yhtye. Se perustettiin Tampereella vuoden 1973 syksyllä. Yhtyettä perustettaessa nimeksi otettiin Suomen yleisin sukunimi, yhdysvaltalaisen Smith-yhtyeen esimerkin mukaan[lähde? ].
Virtanen lopetti toimintansa vuonna 1977, kun Veltto Virtanen aloitti soolouran. Muu yhtye jatkoi nimellä Kontravirtanen, mutta muutti jo samana vuonna nimensä muotoon Kontra.
Kokoonpano

Veltto Virtanen – kitara, laulu
Moog Konttinen – laulu
Timo Huovinen – kitara, taustalaulu
Veli-Matti Toivonen – bassokitara
Kari Holm – rummut, lyömäsoittimet
Markku Lampi – kitara (1975)
Kokoonpano > Viimeinen kokoonpano

Kokoonpano esiintyy singlellä "Loinen" / "Temppu"
Veltto Virtanen – kitara, laulu
Moog Konttinen – laulu
Eetu Tuominen – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Kari Holm – rummut
Levytykset > LP:t

HAL-00 (1974)
Uusi jääkausi uhkaa (1975)
Edelliset saatavina CD:einä, mukana kaikki singleillä julkaistut kappaleet
Klassikot – Ne surkeimmat (1990, sisältää koko tuotannon)
Levytykset > Singlet

Ikiliikkuja (1974)
Lolita (1974)
Rolls Royce (1975)
Loinen (1976)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Virtanen – Elektroninen xtaasi
Vuorijärvi (Juupajoki)

| Vuorijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Juupajoki
Koordinaatit:  61°49′12″N, 24°18′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Huikonjokeen 
Järvinumero:  35.754.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142 m  
Rantaviiva:  0,81 km  
Pinta-ala:  1,427 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVuorijärvi 
Vuorijärvi  on Pirkanmaalla Juupajoella Korkeakosken Huikonkankaalla sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Korkeakosken Huikonkankaan pohjoisreunalla Ketunsuon länsipäässä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä ja sen rannat ovat osittain soistunutta kangasmetsää. Järven lounaisrannasta kohoaa pieni mäki, josta järvi on saanut nimensä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,0 metriä mpy. Järveen on johdettu Ketunsuolta kuivatusojia ja sen laskuoja lähtee länsipäästä ja yhtyy Huikonjokeen Jokihaarankankaalla.
Historiaa

Vuoden 1957 peruskartassa näkyy järven molemmilla rannoilla peltopalstat, jotka kuuluivat Vuorijärven maatilalle. Ketunsuolla oli vielä heinälatoja ja suolta oli järveen kaivettu kuivatusoja. Vuoden 1977 kartassa maatilan pellot oli metsitetty ja Ketunsuon ojien laskukohdassa on nyt merkitty lahtimainen poukama.
Jean-Claude Rembanga

Jean-Claude Rembanga (s. 6. lokakuuta 1955) on keskiafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. heinäkuuta 1986 ja nimitettiin Bambarin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 10. kesäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joachim N'Dayen, jota avustivat Diego Causero ja Michel Marie Joseph Maître.
Rembangasta tuli 29. helmikuuta 1996 Bambarin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 6. marraskuuta 2004.
Jean-Baptiste Accolay

Jean-Baptiste Accolay (17. huhtikuuta 1833 – 19. elokuuta 1900) oli belgialainen pedagogi, viulisti, kapellimestari ja säveltäjä. Hänet muistetaan yhä a-mollikonsertostaan (1868), jota käytetään varsinkin viulunsoiton opetuksessa. Konserton ovat soittaneet useat maailmankuulut viuluvirtuoosit, kuten Itzhak Perlman.
Ittan-momen

Ittan-momen tuntemattoman tekijän Hyakki Yagyō -kuvakäärössä Muromachi-kaudelta.
Ittan-momen (一反木綿,  "yksi kymmenyshehtaaria puuvillaa") on aavemainen olento, joka esiintyy Kagoshiman prefektuurin mytologiassa Japanissa. Ittan-momen on Yokai-hirviö, jota kuvaillaan noin kymmenen metriä pitkän puuvillakaistaleen näköiseksi, joka leijailee öisin ilman halki. Jos Ittan-momen joutuu ohikulkijan uhkaamaksi ja pelästytetyksi, se saattaa hyökätä uhkailijan kimppuun kietoutumalla hänen päänsä ympärille ja tukehduttamalla hänet.
Ittan-momenista tuli tunnettu ympäri Japania Ge Ge Ge no Kitarō -mangasarjakuvan kautta, jossa se esiintyy yhtenä päähahmoista.
Video 8

| Video 8 |
| --- | --- |
 Video 8 kasetti
Tyyppi:  magneettinauha
Enkoodaus:  NTSC, PAL, Secam
Kapasiteetti:  120 min (PAL-SP)   180 min (PAL-LP)   120 min (NTSC-SP)  
Lukumekanismi:  helical scan
Kirjoitusmekanismi:  helical scan
Standardi:  lomitettu kuva
Kehittäjä:  Sony
Käyttötarkoitus:  audiovisuaalisen materiaalin toisto ja tallennus
Sony CCD-TR425E PAL -kameranauhuri 1990-luvun lopulta. Laitteen pituus on noin 21 cm.
Sony CCD-TR425E PAL -kameranauhuri kasettipesä auki.
Video 8 -kasetteja. 60-minuuttinen Sony, 90-minuuttinen TDK ja 120-minuuttinen BASF. Ylhäällä kasetti takaa.
Video 8 on Sonyn kehittämä kamerakäyttöön tarkoitettu videonauhurijärjestelmä. Se käyttää analogista, kasettiin pakattua magneettinauhaa, jonka leveys on kahdeksan millimetriä. Video 8 tuotiin markkinoille vuonna 1985 ja se poistui markkinoilta 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä.
Teknologia

Video 8 -järjestelmässä kamera ja videonauhuri on sijoitettu samaan yksikköön eli kameranauhuriin. 1970-luvulla kehitetyissä kotikäyttöön suunnatuissa järjestelmissä, kuten CVC, kamera ja nauhuri olivat erillisiä yksiköitä. Myös pöytämallisiin videonauhureihin oli mahdollista liittää erillinen videokamera.
Video 8:n erottelukyky on 240 vaakajuovaa, eli sama kuin VHS-järjestelmän. Sen äänenlaatu on parempi kuin standardi-VHS:n tai Betamaxin. Video 8 käyttää samantyyppistä pyörivää kuvarumpua eli helical scan -tekniikkaa kuin VHS ja Betamax. Se mahdollistaa kohtalaisen audiovisuaalisen laadun alhaisella nauhannopeudella, joka taasen mahdollistaa kompaktin kasetin.
PAL-televisiojärjestelmään tarkoitettujen Video 8 -nauhojen enimmäiskapasiteetti on standardinopeudella (SP) 120 minuuttia. Longplay (LP) -nopeudella kapasiteetti on puolitoistakertainen, mutta kuvan- ja äänenlaatu heikkenee matalamman nauhannopeuden takia. Video 8 -nauhoja on valmistettu myös 30-, 60- ja 90-minuuttisina. 60-minuuttisen nauhan pituus on 75 metriä. Nauhan sekuntinopeus standardinopeudella on noin 2 senttimetriä.
Markkinointi

Video 8 suunniteltiin ensisijaisesti kotikäyttöön. Sen kilpailija oli VHS-C-järjestelmä, jonka kasetin voi adapterin avulla toistaa pöytämallin VHS-nauhurissa. VHS-C-järjestelmän enimmäistallennusaika normaalinopeudella on 60 minuuttia eli puolet Video 8:n maksimista. VHS-C-kasetti on kooltaan hieman Video 8 -kasettia suurempi.
Video 8 -järjestelmään valmistettiin myös pöytänauhureita, mutta ne olivat harvinaisia. Järjestelmään oli saatavana jonkin verran elokuvia, jotka nekin jäivät kuriositeeteiksi.
Betamovie

Ennen Video 8 -järjestelmää - vuonna 1983 - Sony esitteli Betamovie-kameranauhurin. Se käyttää normaalia Betamax-kasettia. Se oli kuluttajamarkkinoiden ensimmäinen kameranauhuri ja teknisesti alkeellinen. Sony korvasi sen varsin pian Video 8 -järjestelmällä. Betamovie poistui markkinoilta Betamaxin myötä.
Hi8 ja Digital8

Video 8 -järjestelmästä kehitettiin paranneltu versio Hi8, joka esiteltiin 1989. Vuonna 1999 markkinoille tuotiin Digital8, jonka kilpailija oli MiniDV-järjestelmä. Hi8:n erottelukyky on 400 vaakajuovaa ja Digital8:n erottelukyky on 520 vaakajuovaa. Nauhoihin perustuvat videojärjestelmät poistuivat markkinoilta 2010-luvulle tultaessa, jolloin alettiin tallentaa yksinomaan muistikorteille.
Aiheesta muualla

Youtube: A First Look At A Sony Video 8 Camcorder From 1994 (CCD-FX630)
Voore ökopaisjärv

| Voore ökopaisjärv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Jõgevamaa
Kunnat:  Mustveen kunta
Koordinaatit:  58°42′55″N, 26°45′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Kullavere jõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Kullavere jõgi
Laskujoki:  Kullavere jõgi 
Järvinumero:  VEE2055720
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  51 m  mpy. 
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  0,18 km  
Rantaviiva:  3,5 km  
Pinta-ala:  11,2 ha  
Valuma-alue:  yli 119 km²  
Keskivirtaama:  0,045 – 39 m³/s  
Saaria:  1 
 fiVoore ökopaisjärv 
Voore ökopaisjärv (myös Leedimäe järv ) on Virossa Jõgevamaalla Mustveen kunnan Vooren ja Vassevere kylissä sijaitseva patojärvi. Se on muodostettu patoamalla Kullavere jõgeen kaksi peräkkäistä patojärveä, joista ylempi on nimeltään Voore paisjärv. Virolaisessa vesistönimistössä paisjärv tarkoittaa patojärveä.
Maantietoa

Järvi on 1 200 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11,2 hehtaaria, johon sisältyy saaren ala. Saari on 190 metriä pitkä, 60 metriä leveä ja se on pinta-alaltaan 0,7 hehtaaria. Vesialueen pohjoisosassa on pitkä niemi, joka jää vanhan joenuoman ja lahdenpoukaman väliin. Järvi on muodostettu rakentamalla uoman saareen maapato, jonka yli vesi valuu kivikkoista koskea myöten alas. Patojärven länsipuolella sijaitsee Vooren kylän taajama-alue ja muualla järvi on peltomaiden ympäröimänä. Sen rannat ovat nurmikkopuistoa ja sen rantaan ulottuu vain parin asunnon pihamaat. Itärantaan tulee kylätieltä tie, jossa on parkkialue. Järven uimaranta ja sen laituri sijaitsee vanhan uoman haarassa järven pohjoispäässä.
Vesistösuhteita

Voore ökopaisjärv kuuluu Kullavere jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Järvi alkaa heti siitä, mihin edellinen patoallas loppuu. Järvillä on selvästi eri vedenpinnan korkeudet ja tälle järvelle vedenpinnan korkeus sijaitsee säännöstelyrajojen 50,70–51,45 metriä mpy. välissä. Siihen tulee yksi lyhyt kuivatusoja pohjoisesta, jonka vuoksi tämänkin kohdan valuma-alue on yli 120 neliökilometriä. Kullavere jõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

↑  Kohteen rantaviivan pituus on mitattu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Itte Detenamo

Itte Detenamo (s. 22. syyskuuta 1986 Buada, Nauru) on naurulainen painonnostaja.
Detenamo sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 yli 105 kilon sarjassa neljänneksitoista. Vuoden 2005 junioreiden MM-kilpailuissa Busanissa hän sai pronssia työnnössä ja oli yhteistuloksessa viides. Seuraavana vuonna hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa pronssia. Oseanian mestaruuskisoissa Detenamo voitti vuonna 2006 Apiassa kultaa molemmissa nostomuodoissa ja yhteistuloksessa. Yhteistuloksesta hän saavutti kultaa myös vuotta myöhemmin niin ikään Apialla pidetyissä maanosansa mestaruuskilpailuissa. Vuoden 2007 Etelä-Tyynenmeren kisoissa Detenamo voitti kolme kultaa. Vuoden 2008 Oseanian mestaruuskisoissa Aucklandissa hän voitti kultaa tempaustuloksellaan ja sijoittui hopealle työnnössä ja yhteistuloksessa. Detenamo oli Naurun ainut edustaja Pekingin olympialaisissa 2008, missä hän sijoittui kymmenenneksi yhteistuloksella 385. Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän sai yli 105 kilon sarjassa hopeaa.
Detenamo on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 150 kilogrammaa.
Jeanette Nilsen

| Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Naisten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | käsipallo |  |
Jeanette Nilsen (s. 27. kesäkuuta 1972 Skien) on norjalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on saavuttanut olympiapronssia ja voittanut maailmanmestaruuden. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 91 maaottelua heinäkuusta 1991 joulukuuhun 2000 ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Nilsen saavutti olympiapronssia Sydneyn olympialaisissa 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1999, jolloin Norja voitti loppuottelussa Ranskan jatkoajalla maalein 25–24.
Jeanette Marty

| Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Maa:  Sveitsi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Riika 1995 | jääkiekko |  |
Jeanette Marty (myöh. Krauer; s. 11. elokuuta 1975 Zug, Sveitsi) on sveitsiläinen hyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Sveitsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2006 Torinossa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan, kun se oli A-sarjatasolla Kanadassa 1990, Suomessa 1992, Kanadassa 1997 ja oli joukkueen kapteeni, Suomessa 1999 sekä Kanadassa 2004 ja kun se  oli B-sarjatasolla Kanadassa 2000 ja Yhdysvalloissa 2001. EM-kilpailuissa Marty edusti Sveitsiä Riiassa 1995, jolloin Sveitsi saavutti pronssia. Seuratasolla hän edusti urallaan Sveitsin naisten ylimmällä jääkiekkosarjatasolla Küssnachter SC:ta, DHC Lyssia ja EV Zugia.
Whitehall-tutkimus

Whitehall-tutkimus viittaa kahteen Britanniassa tehtyyn terveystutkimukseen. Niissä tutkittiin työolojen ja yleensä työelämän vaikutusta terveyteen. Tutkimuksista Whitehall I tehtiin 1967–1977, ja Whitehall II aloitettiin 1985, ja se jatkuu edelleen.
Tutkimuksessa todettiin, että heikoimmin palkatuissa tehtävissä työskentelevät miehet kuolevat ennenaikaisesti useammin kuin paremmin palkatut. Matalapalkkaiset miehet olivat myös pienempikasvuisia, ja pituuteen nähden he painoivat enemmän. Veren kolesteroli ja verenpaine olivat korkeammat, ja he tupakoivat enemmän ja liikkuivat vähemmän. Vaikka eri muuttujien vaikutus poistettiin, kuolleisuus säilyi suurempana kuin korkeampipalkkaisilla.
Brittiläinen professori Michael Marmot aloitti 1985 Whitehall II -tutkimuksen, jossa tutkimuskohteeksi otettiin myös naiset. Johtopäätökset olivat samat eli että sosiaaliset olot ja työolot vaikuttavat hyvin merkittävällä tavalla ihmisen terveyteen.
Aiheesta muualla

Whitehall-tutkimuksen verkkosivusto (englanniksi)
Jeanette Kessler

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kessler laskemassa syöksyä vuoden 1936 talviolympialaisissa. |  Kessler laskemassa syöksyä vuoden 1936 talviolympialaisissa. |  Kessler laskemassa syöksyä vuoden 1936 talviolympialaisissa. |  |
Maa:   Iso-Britannia
Naisten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Mürren 1931 | pujottelu |  |
|  Pronssia | Innsbruck 1933 | alppiyhdistetty |  |
Jeanette Anne Kessler-Riddell (o.s. Kessler, 4. lokakuuta 1908 Aberdeenshire, Skotlanti – 18. maaliskuuta 1972 Lontoo) oli brittiläinen alppihiihtäjä. Kessler edusti Isoa-Britanniaa alppiyhdistetyssä Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa 1936 ja sijoittui kahdeksanneksi. Mürrenissa 1931 järjestetyissä alppihiihdon MM-kisoissa Kessler sijoittui kolmanneksi pujottelussa ja neljänneksi syöksylaskussa. Vuoden 1933 MM-kisoissa Innsbruckissa hän saavutti pronssia alppiyhdistetyssä ja oli pujottelussa neljäs ja syöksylaskussa viides. Vuoden 1934 MM-kisoissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi. Kessler oli naimisissa alppihiihtäjä-kirjailija James Riddellin kanssa.
Jeanette Thompson

Jeanette Thompson (s. 1965) on yhdysvaltalainen konsertti- ja oopperalaulaja, joka on äänialaltaan sopraano.
Thompson sai toisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa vuonna 1988. Hän tulkitsi finaalissa ohjelman, joka koostui Henri Duparcin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Edward Boatnerin, Alfredo Catalanin ja Gian Carlo Menottin sävellyksistä. Thompson on saavuttanut arvostelumenestyksiä muun muassa Giuseppe Verdin Requiemin esityksestä Carnegie Hallista. Hänen muuhun konserttiohjelmistoonsa ovat kuuluneet muiden muassa Johannes Brahmsin Saksalainen sielunmessu, Gioacchino Rossinin Stabat Mater ja Francis Poulencin Gloria.
Thompson teki Toledon sinfoniaorkesterin kanssa ensimmäisen esiintymisensä Benjamin Brittenin War Requiemissa huhtikuussa 1995. Hänet kutsuttiin esittämään Toledon sinfoniaorkesterin kanssa myös Richard Straussin Vier letzte Lieder toukokuussa 1997. Thompson on esiintynyt myös useiden muiden orkesterien kanssa ja pitänyt sooloresitaaleja paitsi Yhdysvalloissa, myös Kamerunissa, Keniassa ja Zairessa (Kongon demokraattinen tasavalta). Hän on tehnyt opetustyötä Dokuz Eylül -yliopiston valtionkonservatoriossa Turkin Izmirissä.
Jamo Niemi

| Jamo Niemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. tammikuuta 1972 (ikä 52)
Muusikko
Levy-yhtiöt:  Helsinki records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jamo Niemi (oik. Jari-Matti Niemi, s. 3. tammikuuta 1972[lähde? ]) on ähtäriläinen laulaja, esiintyjä ja juontaja. Hän aloitti 1980-90-lukujen taitteessa laulajan uransa ähtäriläisessä Surmanajotivoli-yhtyeessä, joka solmi levytyssopimuksen Warner Musicin kanssa 90-luvun puolivälissä. Tuon jälkeen Niemi on vaikuttanut muun muassa Laiska Koira -yhtyeessä ja tehnyt paljon keikkoja trubaduurina, duo-kokoonpanoissa sekä muissa yhtyeissä. Niemi on tehnyt myös teatteria ja esiintynyt musikaaleissa Rockville, Brian Carr (2013), Hääkeikka ja Robin Harma (2016-2017). Lisäksi hän on ollut mukana useassa muussa teatteriproduktiossa kotiseudullaan Ähtärissä.
Niemen ensimmäinen single Kiitollinen julkaistiin vuoden 2017 loppupuolella levy-yhtiön Heremusicin kautta. Jamo Niemen toinen single Turkoosiin julkaistiin suoratoistopalveluissa 12.9.2018.
Aiheesta muualla

Jamo Niemi Discogsissa. (englanniksi)
Visamäki

Visamäkeä Hattelmalanharjun rinteeltä kuvattuna
Visamäki on osa-alue Kankaantaustan kaupunginosassa Hämeenlinnassa. Visamäki sijaitsee valtateiden 3 sekä 10 liittymän läheisyydessä. Visamäen itäpuolella rajana on Vanajavesi. Alueen eteläosassa sijaitsee Hämeen ammattikorkeakoulun HAMK:in Visamäen kampus sekä Innopark-teknologiakeskus. Visamäen asuntokanta koostuu pääasiassa omakoti- ja rivitalo- asunnoista. Alueella on myös opiskelija-asuntoja. Visamäki on saanut nimensä alueen keskiosassa kohoavasta mäestä, jonka juurella sijaitsee myös entisen Visamäen tilan vanha päärakennus.
Historia

Vielä 1900-luvun alussa Visamäen alue on ollut pääasiassa peltoa tai vesijättömaata. Alueen eteläosassa aloitti 1930-luvulla toimintansa Hattelmalan piirimielisairaala, joka lakkautettiin 1990-luvulla. Sairaala-alueesta on jäljellä nykyisin Hämeen ammattikorkeakoulun käytössä olevia sairaalarakennuksia, liikuntahalli, henkilökunnan asuntoina toimineet 5-8 kerroksiset kerrostalot sekä Visamäentien varressa olevat koivurivistöt.
Ennen vuoden 1967 kuntaliitosta Visamäki sijaitsi vielä Vanajan kunnassa. Suurin osa Visamäen pientaloalueista on rakennettu 2000-luvun alussa.
Palvelut

Alueen lähimmät suuret palvelut löytyvät Hämeenlinnan keskustasta noin kahden kilometrin päästä. Alueella sijaitsevia palveluita ovat Hämeen ammattikorkeakoulu, Innopark, Hattelmalan päiväkoti, Hattelmalan liikuntahalli, kaksi lounasravintolaa, autoliike, K-Market sekä kampaamo.
Liikenneyhteydet > Tieliikenne

Visamäki on teiden risteyksessä, vierestä kulkee seututie 130 , valtatie 10 sekä valtatie 3.
Liikenneyhteydet > Joukkoliikenne

Visamäkeen kulkee Hämeenlinnan seudun joukkoliikenteen linja-auto numero 2. Linja 2 ajaa reittiä Visamäki - Rautatieasema - Aulanko. Lähistöltä kulkee myös linja 13 Miemala - Kankaantausta - Rautatieasema - Laaniitty sekä muutama Turengin suunnan seutulinja arkisin.
J. W. Juvelius

Johan Wilhelm Juvelius (10. syyskuuta 1863 Pyhäjoki – 12. tammikuuta 1927 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja kansanrunouden sekä kirjallisuuden tutkija.
Henkilöhistoria

Juveliuksen vanhemmat olivat lääninmaanmittari Johan Henrik Juvelius ja Ida Maria Åkerman. Hän  pääsi ylioppilaaksi 1882 ja valmistui filosofian maisteriksi 1886 sekä tohtoriksi 1906. Juvelius teki 1886 muinaistieteellisen tutkimusmatkan Venäjän Karjalaan ja hän teki myös opintomatkoja Saksaan, Sveitsiin ja Ruotsiin.
Juvelius toimi Raahen alkeiskoulun apulaiskollegana 1888–1893, Turun suomalaisen  tyttökoulun kollegana 1893–1911 sekä Turun suomalaisen lyseon lehtorina 1911.  Juvelius oli Suomen kouluviraston eläkekassan johtokunnan jäsen vuodesta 1915. Raahessa asuessaan Juvelius oli Raahen kaupunginvaltuuston sihteeri 1888–1893 ja Raahen Sanomain vastaava toimittaja 1888–1889.
Juvelius oli naimisissa kaksi kertaa, 1889–1902 Helmi Teresia Gestrinin (k. 1902) kanssa ja vuodesta 1903 Edit Emilia Björklundin kanssa. J. W. Juveliuksella oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjailija Valter Juva (1865–1922), vankilanjohtaja V. O. Juvelius (1869–1937), lähetyssaarnaaja ja diakoni Ester Juvelius (1876–1962), näytelmäkirjialija ja suomentaja Veera Roos (1882–1961) sekä kirjailija Siiri Juva (1886–1974).
Teoksia

Muistoja pohjoisen Venäjän Karjalan muinaisuudesta.     Helsinki 1889
Länsi–Suomen käärmeen loitsut, väitöskirja.    Turku 1906
Piirteitä Turun suomalaisen tyttökoulun vaiheista lukuvuosina 1882–1907 : tyttökoulun uuden talon vihkiäisissä 19 2/3 07 teoksessa Turun suomalainen tyttökoulu 1906–1907.     Turku 1907
Muistiinpanoja äidinkielen opetuksesta Saksassa, Sveitsissä ja Ruotsissa : matkakertomus teoksessa Turun suomalainen tyttökoulu 1908–1909.     Turku 1909
Svensk prosa : läsebok för läroverkens högre klasser;  utgiven av J. W. Juvelius.      Otava 1910, 6. painos 1944
Karhun synty : suomalainen loitsuruno. Suomalaisen kansanrunousseminaarin julkaisuja 2.       Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1912
Eräs "läävämadon" (käärmeen) synty".         Suomalais–ugrilainen seura, Helsinki 1913–1918
Suomen kansalliskirjallisuuden vaiheet : kouluja varten.    Otava 1914, 7. painos 1934, 11. painos 1946
Keskiaikainen Turku;  nuorisolle esittänyt J. W.  Juvelius.       Turku 1915
Runousopin alkeet.     WSOY 1921
Suomalaisen Kirjallisuuden seura 1831–1921.       Tekijä, Porvoo 1921
Kantele : koulun runokirja : valikoima suomalaista  runoutta;  toim. J. W. Juvelius.       WSOY 1922, 2. painos 1927
Lyhyt runousopin oppikirja : kouluja varten.      WSOY 1922, 6. painos 1939, 7. painos 1945