stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Suomen Cup 2006
Seitsemäs kierros (8 ottelua) > Kierroksen ottelut

| Kotijoukkue (sarjataso) | Vierasjoukkue (sarjataso) | Tulos | Maalintekijät |
| --- | --- | --- | --- |
| FC Viikingit (Ykkönen) | HJK (Veikkausliiga) | 0-1 | Zeneli |
| OLS (Kakkonen) | FC Lahti (Veikkausliiga) | 0-3 | Kemppinen 2, Savolainen |
| KPV (Ykkönen) | IFK Mariehamn (Veikkausliiga) | ja. 2-1 | Bah, Corr; Vajanne |
| TPS (Veikkausliiga) | PoPa (Kakkonen) | 3-2 | Hakala, Rähmönen, Tursas; Silva, Pitkänen |
| KuPS (Veikkausliiga) | PP-70 (Ykkönen) | 2-1 | Oinonen, Nwanyanwu; Pasanen |
| FC Honka (Veikkausliiga) | FC Inter (Veikkausliiga) | 1-1 rp. 10-11 | Otaru; Ilo |
| Kultsu FC (Kolmonen) | Tampere United (Veikkausliiga) | 0-1 | Ojanperä |
| PS Kemi (Kakkonen) | TP-Seinäjoki (Kakkonen) | 3-0 | Salmela, Hakala, Torvikoski |
Ennakoidut voimasuhteet pitivät melko hyvin paikkansa seitsemännellä kierroksella, sillä ainoana yllätyksenä voitiin pitää KPV:n voittoa maarianhaminalaisista. Kolmosessa pelaava FC Kultsu piti myös kiitettävän ahtaalla Tampere Unitedia, mutta ottelu päättyi silti tamperelaisten 1-0 -voittoon.
Kahdeksas kierros (puolivälierät)

Puolivälieriin päässeistä kahdeksasta joukkueesta peräti kuusi pelasivat Veikkausliigassa. Mukaan mahtui myös yksi Ykkösen ja yksi Kakkosen joukkue, jotka arvottiin puolivälierissä kohtaamaan toisensa.
| Kotijoukkue (sarjataso) | Vierasjoukkue (sarjataso) | Tulos | Maalintekijät |
| --- | --- | --- | --- |
| KPV (Ykkönen) | PS Kemi (Kakkonen) | 3-0 | Bah 3 |
| HJK (Veikkausliiga) | FC Lahti (Veikkausliiga) | 2-1 | Parikka 2; Oma maali |
| TPS (Veikkausliiga) | KuPS (Veikkausliiga) | 1-0 | Heimo |
| FC Inter (Veikkausliiga) | Tampere United (Veikkausliiga) | 0-2 | Pertot, Niemi |
Yhdeksäs kierros (välierät)

Välieriin pääsi lopulta Veikkausliigan kärkikaksikko HJK ja Tampere United, liigan keskikastia edustava TPS, sekä aiemmin liigajoukkue IFK Mariehamnin pudottanut Ykkösen KPV. HJK:n ja TamU:n trilleriä odotettiin loppuotteluun, mutta Suomen maajoukkueen päävalmentaja Roy Hodgson arpoi kaksikon kohtaamaan toisensa jo välierissä.
| Kotijoukkue (sarjataso) | Vierasjoukkue (sarjataso) | Tulos | Maalintekijät |
| --- | --- | --- | --- |
| TPS (Veikkausliiga) | KPV (Ykkönen) | 0-1 | Seppälä |
| HJK (Veikkausliiga) | Tampere United (Veikkausliiga) | ja. 2-1 | Ghazi, Parikka; Kujala |
KPV:n komea cup-taival jatkui niukalla, mutta sitäkin maukkaammalla 1-0 -voitolla TPS:stä. Finaalivastustajaksi valikoitui jatkoaikavoiton TamU:sta napannut HJK.
Loppuottelu

Suomen Cupin loppuottelu pelattiin Finnair Stadiumilla 4. marraskuuta. Ykkösessä pelaavalle KPV:lle finaalipaikka oli sen historian toinen. Ensimmäinen yritys syksyllä 1982 oli päättynyt 3-2 -tappioon FC Hakalle. HJK:lla cup-finaaleja löytyi seuran historiasta peräti kaksitoista, joista kahdeksan oli päättynyt voittoon; viimeisin syksyllä 2003.
Ottelua oli katsomassa itse paikalla vain 2450 katsojaa, mutta tunnelma lehtereillä oli silti hyvä äänekkäiden kokkolalaiskannattajien ansiosta. Arviolta yli 500 vihreisiin pukeutunutta vierasjoukkueen fania oli saapunut Helsinkiin seuraamaan omiensa otteita.
Loppuottelu > Joukkueiden kokoonpanot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  HJK: 1 Ville Wallén  5 Timo Marjamaa  6 Iiro Aalto  7 Vili Savolainen  8 Antti Pohja  9 Farid Ghazi  11 Veli Lampi (90. 16 Jarno Parikka)  18 Tuomas Aho  22 Markus Halsti  24 Erfan Zeneli (73. 21 Petri Oravainen)  27 Sebastian Sorsa |   |  KPV: 37 Janne Björkgren  6 Petri Piispanen  7 Abdoulie Corr  9 Ramon Bailey  10 Dawda Bah  15 Henri Myntti  20 Arttu Seppälä (73. 18 Niko Kalliokoski)  21 Janne Suutari  23 Chad Botha  25 Juha Reini (73. 22 Joonas Pennanen)  30 Hannu Ypyä |
Loppuottelu > Ottelun tapahtumat

Ensimmäisellä puoliajalla vihreäpaitaiset kokkolalaiset olivat lähempänä maalitilin avaamista kuin isäntäjoukkue, vaikka HJK hallitsikin ottelua näennäisesti. KPV:n parhaat paikat syntyivät  kulmapotkujen jälkitilanteista, joista ainakin Henri Myntti ja Ramon Bailey pääsivät yrittämään johto-osuman tekemistä. Sinivalkoisten parhaat paikat siunaantuivat Vili Savolaiselle ja Erfan Zenelille, joiden laukaukset KPV:n maalilla hyvin torjunut Janne Björkgren kuitenkin onnistui torjumaan. Puoliajalle mentiin lopulta vailla maaleja.
Toisella puoliajalla peli ei ollut aivan yhtä avointa, ja kumpikin joukkue keskittyi tiivistämään puolustustaan. Ensimmäisenä aukko löytyi kokkolalaispuolustuksesta ottelun 63. minuutilla. Sebastian Sorsa keskitti oikealta laidalta rangaistusalueelle, jossa Farid Ghazi pelasi itsensä vapaaseen puskupaikkaan. Algerialaisen pusku oli tarkka ja terävä, eikä KPV-puolustus mahtanut ottelun avausmaalille mitään.
KPV lähti hakemaan tasoitusta ankarasti muun muassa siirtämällä Henri Myntin puolustuksesta kärkeen, mutta HJK:n onnistui pitää tilanteet varsin vaarattomina. Aivan ottelun loppuminuuteilla Antti Pohjalle tarjoutui tilaisuus sinetöidä voitto, mutta Klubin hyökkääjän sihti ei ollut aivan parhaimmillaan. Lisäosumia ei enää nähty, joten HJK pääsi juhlimaan Suomen Cupin voittoa kannattajiensa riemuksi.
Pikkufinaali ja Fair Play -finaali

Varsinaisen finaalin lisäksi pelattiin myös Pikkufinaali ja Fair Play -finaali. Pikkufinaalissa kohtasivat paras Kakkosen ja paras Kolmosen seura. Fair Play -finaalissa taas kohtasivat paras Nelosen joukkue ja paras JKKI-joukkue.
Pikkufinaali
| Kotijoukkue  | Vierasjoukkue  | Tulos | Maalintekijät |
| --- | --- | --- | --- |
| Kultsu FC (Kolmonen) | PS Kemi (Kakkonen) | 1–1, 6–5 rp. | Seppälä; Uimaniemi |
Fair Play-finaali
| Kotijoukkue  | Vierasjoukkue  | Tulos | Maalintekijät |
| --- | --- | --- | --- |
| Pappa Zulut (JKKI) | FC Terminal (Nelonen) | 1–0 | Hakkarainen |
Parhaat maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sami Hellström | EBK | 9 |
| - |  Mikko Järvinen | FC Futura | 9 |
| 3. |  Dawda Bah | KPV | 7 |
| - |  Jan Hermans | Norrvalla FF/2 | 7 |
| - |  Jari Koivulahti | EBK | 7 |
| - |  Petri Kuntola | Rakuunat | 7 |
| - |  Heikki Poola | EBK | 7 |
| - |  Arttu Seppälä | KPV | 7 |
| - |  Toni Tanninen | Riverball/1 | 7 |
Aiheesta muualla

RSSSF:n tilastot (englanniksi)
Siri Hustvedt

Siri Hustvedt vuonna 2014.
Siri Hustvedt (s. 19. helmikuuta 1955 Northfield, Minnesota) on amerikannorjalainen kirjailija, taidekriitikko ja kirjallisuustieteen tohtori.
Hustvedt valmistui kandidaatiksi historiasta St. Olaf Collegesta 1977 ja opiskeli englantia Columbian yliopistossa vuodesta 1978. Hän väitteli tohtoriksi keväällä 1986 aiheenaan Charles Dickens.
Hustvedt tunnetaan parhaiten romaaneistaan, joista on suomennettu Kaikki mitä rakastin (2007), Amerikkalainen elegia (2008), Lumous (2009), Kesä ilman miehiä (2011), Säihkyvä maailma (2014) ja Muistoja tulevaisuudesta (2019), joka on omaelämäkerrallinen "taiteilijan omakuva nuorena naisena". Hustvedtin Vapiseva nainen (2011) on omaelämäkerrallinen essee-romaani, jossa hän tutkii hysteria-ilmiön historiaa saatuaan kontrolloimattoman vapinakohtauksen pitäessään muistopuhetta kuolleelle isälleen. Kriitikko Mervi Kantokorpi on arvioinut Siri Hustvedtin vetovoiman perustuvan siihen, että tämä kykenee kirjoittamaan rinnakkaisille yleisöille.
Hustvedtin äiti oli norjalainen ja isä yhdysvaltalainen. Isän isovanhemmat olivat muuttaneet Norjasta ja hän puhui sujuvaa norjaa, joka oli myös Hustvedtin ensimmäinen kieli. Hän tapasi Paul Austerin vuonna 1981 ja he avioituivat seuraavana vuonna. Heillä on vuonna 1987 syntynyt tytär Sophie Auster. Hustvedt asuu Brooklynissa New Yorkissa.
Teokset > Romaanit

The Blindfold (1992)
Lumous.  (The Enchantment of Lily Dahl, 1996.)  Suomentanut Kristiina Rikman. Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-23780-8.
Kaikki mitä rakastin.  (What I Loved, 2003.)  Suomentanut Kristiina Rikman. Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21069-6.
Amerikkalainen elegia.  (The Sorrows of an American, 2008.)  Suomentanut Kristiina Rikman. Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22975-9.
Kesä ilman miehiä.  (The Summer Without Men, 2011.)  Suomentanut Kristiina Rikman. Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-25196-5.
Säihkyvä maailma.  (The Blazing World, 2014.)  Suomentanut Kristiina Rikman. Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-27901-3.
Muistoja tulevaisuudesta. (Memories of the Future, 2019). Suomentanut Kristiina Rikman. Otava, 2014. ISBN: 978-951-1-33534-4
Teokset > Runot

Reading to You (1983)
Teokset > Muut

Yonder (1998)
Mysteries of the Rectangle: Essays on Painting (2005)
A Plea for Eros (2005)
Vapiseva nainen. Hermojeni tarina.  ((The Shaking Woman or A History of My Nerves, 2009.) Suomentanut Kaisa Sivenius)  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-24796-8.
Elää, ajatella, katsoa.  (Living, Thinking, Looking, 2012)  Suomentanut Kaisa Sivenius. Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-27657-9.
The Delusions of Certainty: Reflections on the Mind-Body Problem (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siri Hustvedt Wikimedia Commonsissa
Siri Hustvedtin verkkosivut
Riekko, Iida: Siri Hustvedt on surujen seuloja MeNaiset.fi. 16.12.2008.
Skogshorn

| Skogshorn |
| --- | --- |
 Vuori etelästä nähtynä.
Korkeus:  1 728 m
Sijaintitiedot
 Skogshorn
 Koordinaatit: 60°52′59″N, 8°41′44″E 
Sijainti:  Hemsedal, Norja
Skogshorn on vuori Hemsedalin kunnassa eteläisessä Norjassa. Sen korkein kohta on 1 728 metriä merenpinnan yläpuolella.
Vuoren huipulle on pystytetty risti, jossa lukee norjaksi ”Jumala siunatkoon kuningasta ja isänmaata”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skogshorn Wikimedia Commonsissa
Siperiaan karkottaminen

Venäläisten vuonna 1863 kukistaman Puolan tammikuun kansannousun johdosta karkotettuja puolalaisia pysähtyneenä matkallaan Siperiaan. Aleksander Sochaczewskin maalaus Hyvästit Euroopalle.
Siperiaan karkottaminen on Venäjällä jo tsaarinvallan aikana alkanut rangaistuskäytäntö. Järjestelmä tunnettiin nimellä katorga (ven. ка́торга). Vangit vietiin kaukaisiin asumattomiin osiin Siperiaa, jossa työleirit sijaitsivat. Katorga perustettiin jo 1600-luvulla ja bolševikit jatkoivat sen käyttöä keisarin syrjäyttämisen jälkeen Gulageina. Karkotus Siperiaan sai nykyäänkin ikävältä kuulostavan kaiun. Siitä käytetään Venäjällä yhä vielä vanhaa nimitystä ”puiden laskeminen”. Näin on siksi, että jostain syystä syntyi käsitys, ettei karkotetuilla olisi mitään muuta tekemistä kuin laskea metsien puita. Sanonnasta tuli yhä elävä lentävä lause.
Järjestelmän historia ja piirteet

Päinvastoin kun keskitysleirit, katorga oli normaali osa rangaistuskäytäntöä, vaikka sillä olikin samoja piirteitä, yksinkertaiset leirimäiset olot ja pakkotyö. Katorgat perustettiin Siperian kaukaisiin osiin, joissa ei ollut kaupunkeja eikä teitä, mutta jotkut vangit pääsivät silti pakenemaan takaisin kotiseuduilleen. Noin 20 000 ihmistä lähetettiin 1800-luvun puolivälissä vuosittain Siperiaan, 2/3 ilman oikeudenkäyntiä. 1 500 kovaan pakkotyöhön tuomittua vietiin kaivoksiin Itä-Siperiaan. Matka taittui aluksi kävellen, sittemmin jokia pitkin höyrylaivojen vetämillä proomuilla.
Karkotettuja on ja on ollut kahdenlaisia: rikosvangit ja poliittiset karkotetut. Viimeksi mainittu kattaa myös juutalais- ja muut rotuvainot, joita varsinkin Josif Stalinin aikana esiintyi erittäin runsaasti. Alun pitäen Siperiaan karkotettiin rangaistusvankeja. Eräs tunnetuimpia tällaiseen tuomittuja suomalaisia oli kuuluisa murhamies Matti Haapoja. Myöhemmin, rautateiden myötä, vankeja ryhdyttiin käyttämään rautateiden rakentajina, ja kun Siperiasta löytyi malmiesiintymiä, vankityövoimaa sijoitettiin myös kaivostyöhön.
Autonomisesta Suomesta lähetettiin yli 3 000 rikosvankia ja irtolaista Siperiaan vuosien 1826 ja 1888 välillä.
Poliittisia vankeja alettiin lähettää Siperiaan Pietari Suuren aikana. Heistä käytettiin nimitystä ”maanpakolainen”, ja heillä oli huomattavasti helpommat oltavat kuin rangaistusvangeilla. Maanpakolaisten piti vain asua määrätyssä paikassa ja ilmoittautua määräajoin viranomaisille, eli he olivat tiettyyn asuinpaikkaan sidottuja ehdonalaisvankeja. Yksi esimerkki tsaarinajan poliittisista Siperiaan karkotetuista on myöhempi Suomen presidentti Pehr Evind Svinhufvud, joka oli karkotettuna Tomskissa vuosina 1914–1917 ja eli kertomusten mukaan siellä varsin mukavasti.
Stalinin aikana järjestelmä paisui ja siitä tuli äärimmäisen pahamaineinen Gulag-järjestelmä, josta joskus käytettiin salaisen poliisin päällikön mukaan nimitystä "Berijan tarhat".
Leningradin alueelta, historialliselta Inkerinmaalta karkotettiin 45 000 inkerinsuomalaista 1930-luvulla Siperiaan ja muualle Neuvostoliittoon pakkotyön oloihin.  Sota-aikana vuosina 1941 ja 1942 kaikki suomalaiset karkotettiin piiritetystä Leningradista ja heistä valtaosa joutui Siperiaan.
Kuuluisia karkotettuja

Yksi kuuluisista Siperiaan tuomituista oli kirjailija Fjodor Dostojevski, joka vietti Siperiassa vuodet 1849–1854 tuomittuna vallankumouksellisesta toiminnasta Nikolai I:tä vastaan. Dostojevski hylkäsi rangaistusta suorittaessaan vasemmistolaiset aatteensa, ja hänestä tuli konservatiivi ja syvästi uskonnollinen. Myös monet Venäjän vallankumoukseen osallistuneet olivat viettäneet aikaa Siperiassa.
Myös 1700-luvun valistuksesta innoituksensa saanut yhteiskuntakriitikko Aleksandr Radištšev vältti kuolemantuomion teoksensa Matka Pietarista Moskovaan julkaisemisen vuoksi vuonna 1790 ja karkotettiin Siperiaan kaksi kertaa. Nikolai Tšernyševski, 1800-luvun johtava radikaalikriitikko, jonka romaani "Mitä on tehtävä? Kertomus uusista ihmisistä" vuodelta 1863 oli käänteentekevä V. I. Leninille, karkotettiin pakkotyöhön Kiinan rajalle saakka ja hän sai palata Euroopan puoleiselle Venäjälle vasta vuonna 1883.
Anton Tšehov vieraili vuonna 1891 Katorga-leirillä Sahalinin saarella Venäjän Kaukoidässä ja kirjoitti leirin oloista vuonna 1893 julkaistussa teoksessaan "Sahalinin saari". Aleksandr Solženitsyn vertasi myöhemmin Tšehovin ajan oloja Neuvostoliiton vankileirien saaristoon teoksessaan Gulag: Vankileirien saaristo havainnollistaakseen selviytymismahdollisuuksien olemattomuutta Gulageilla.
Myös Pjotr Kropotkin kirjoitti kirjan valtakunnan vankilajärjestelmän tilasta ollessaan Transbaikalin kuvernöörin apulaisena.
Muita kuuluisia Siperiaan lähetettyjä olivat muun muassa Matti Haapoja, Jaan Kross, Lennart Meri, Aleksandr Solženitsyn ja P. E. Svinhufvud
Justinas Marcinkevičius

Justinas Marcinkevičius
Justinas Marcinkevičius (10. maaliskuuta 1930 Važatkiemis Liettua – 16. helmikuuta 2011 Vilna Liettua) oli liettualainen kirjailija, Liettuan kansallisrunoilijaksi sanottu.
Marcinkevičius syntyi maanviljelijäperheeseen. Hänen jopa 50 000 kappaleen painoksina julkaistuja teoksiaan luonnehtivat luonto ja isänmaallisuus. Hänellä oli yhteiskunnallisena vaikuttajana ja Liettuan kansanrintaman Sajdisin toiminnassa merkittävä osuus 1990 Liettuan itsenäisyyden palautumisessa.
Marcinkevičius on tehnyt 1972 julkaistun uusintakäännöksen Kalevalasta. Käännöksen pohjana hän suomen kielen taidottomana käytti 1922 tehtyä käännöstä ja sen ohella venäjän- ja latviankielisiä käännöksiä. Hänen käännöksensä on ollut myyntimenestys . Marcinkevičiusin tuotannosta on suomennettu ainoastaan yksittäisiöä runoja aikakauskirjoissa.
Someday

Someday tarkoittaa seuraavia asioita:
”Someday” Mariah Careyn kappale.
”Someday” The Strokesin kappale.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Someday”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Justinas Lagunavičius

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1947 |  |  |
|  Kultaa | Ranska 1951 |  |  |
|  Kultaa | Neuvostoliitto 1953 |  |  |
Justinas Lagunavičius (ven. Юстас Казимирович Лагунавичюс, Justas Kazimirovitš Lagunavitšjus, 4. syyskuuta 1924 Kaunas – 15. heinäkuuta 1997 Kaunas) oli liettualainen koripalloilija. Hän edusti Neuvostoliiton maajoukkuetta.
Lagunavičius pelasi Helsingin kesäolympialaisissa 1952, jolloin Neuvostoliitto voitti hopeaa.
Somebody to Love

Somebody to Love voi viitata:
”Somebody to Love”, Queenin kappale
”Somebody to Love”, Jefferson Airplanen kappale
”Somebody to Love”, Leighton Meesterin kappale
”Somebody to Love”, Justin Bieberin kappale
”Somebody to Love”, Big Bangin kappale
”Everybody Needs Somebody to Love”, Solomon Burken kappale
”Somebody to Love”, bonuskappale Nelly Furtadon albumilla Loose
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Somebody to Love”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Seututie 800

Seututie 800 on Suomen tieverkon osuus Ylivieskasta Haapaveden, Siikalatvan Piippolan ja Kestilän, Vaalan sekä Puolangan ja Suomussalmen kautta Taivalkoskelle, jonne tie päättyy. Tien pituus on noin 310 kilometriä, ja se on Suomen pisin seututie. Suurin nopeusrajoitus tiellä on 100 kilometriä tunnissa.
Tie on syntynyt numeroimalla useassa vaiheessa joukko entisiä seututeitä.
Reitti

Tietä on markkinoitu Koillistie-nimisenä matkailutienä, joka on lyhin reitti Keski-Suomesta ja Pohjanmaalta Koillismaalle. Tie haarautuu valtatieltä 27 Ylivieskan kaakkoispuolella, ja kulkee aluksi itä-länsisuuntaisena Haapaveden kirkonkylän läpi Leskelän kylään, jossa tie risteää valtatien 4 kanssa. Piippolan taajamassa tie risteää kantatien 88 kanssa, ja kääntyy koilliseen Uljuan tekojärven itäpuolitse kohti Pihkalanrantaa.
Tästä tie jatkuu kohti Kestilän taajamaa seuraten Siikajokea. Kestilästä tie kulkee edelleen Siikajokilaaksossa Mäläskän, Leiviskänrannan ja Veneheiton kylien kautta, ja edelleen Oulujärven länsipuolitse kohti Vaalan keskustaa, jonka koillispuolella se risteää valtatien 22 kanssa.
Tie jatkuu edelleen Oterman ja Puokion kylien kautta kohti Puolankaa, jossa se risteää kantatien 78 (Paltamo–Rovaniemi) kanssa, ja jatkuu Suomussalmen Vaarannivan ja Näljängän ja Taivalkosken Kuusijärven kylien kautta aina Taivalkosken kirkonkylälle, jossa se päättyy valtatien 20 (Oulu–Kuusamo) risteykseen.
Julius Rudel

Julius Rudel (6. maaliskuuta 1921 Wien, Itävalta – 26. kesäkuuta 2014 New York, Yhdysvallat) oli kapellimestari. Hän oli itävaltalaissyntyinen, mutta asui Yhdysvalloissa 17-vuotiaasta saakka.
Rudel aloitti opintonsa synnyinmaassaan ja jatkoi niitä New Yorkissa. Hänet muistetaan parhaiten pitkästä urastaan (1944–1979) New Yorkin kaupunginoopperassa. Hänelle myönnettiin vuonna 1959 Ditsonin kapellimestaripalkinto.
Rudel voitti myös Grammy-palkinnon ja oli seitsemästi ehdolla. Hän teki Metropolitan-debyyttinsä 1978 ja sai vuonna 1979 nimityksen Buffalon filharmonisen orkesterin musiikilliseksi johtajaksi. Hän julkaisi uransa aikana useita tunnustettuja oopperalevytyksiä.
Rudel oli Ranskan Chevalier des Arts et des Lettres, ja hänelle myönsivät tunnustuksia myös Itävallan, Saksan ja Israelin hallitukset. Hän sai Yhdysvalloissa lisäksi useita kunniatohtorinarvoja.
Just a Little More Love

| Just a Little More Love David Guetta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. kesäkuuta 2002
 Tuottaja(t): David Guetta, Joachim Garraud
 Tyylilaji: house, pop, electronica
 Kesto: 49.06
 Levy-yhtiö: Virgin Records
David Guettan muut julkaisut
|   | Just a Little More Love 2002 | Guetta Blaster 2004 |
Singlet albumilta Just a Little More Love
 ”Just a Little More Love” Julkaistu: 9. huhtikuuta 2004  ”Love Don’t Let Me Go” Julkaistu: 28. helmikuuta 2002  ”People Come People Go” Julkaistu: 12. heinäkuuta 2002  ”Give Me Something” Julkaistu: 6. lokakuuta 2002  ”Just for One Day (Heroes)” Julkaistu: 16. kesäkuuta 2002
Just a Little More Love on ranskalaisen DJ:n David Guettan debyyttialbumi. Albumi julkaistiin kesäkuussa 2002 Virgin Recordsin kautta.
Kappaleet

"Just a Little More Love" (Elektro edit) – 3.20
"Love Don't Let Me Go" (Original edit) (feat. Chris Willis) – 3.36
"Give Me Something" (Vocal edit) (feat. Barbara Nucke) – 5.44
"You" (Remix edit) (feat. Chris Willis) – 3.23
"Can't U Feel the Change" (feat. Chris Willis) – 4.53
"It's Allright (Preaching Paris)" (feat. Barbara Tucker) – 3.49
"People Come, People Go" (feat. Chris Willis) – 3.19
"Sexy 17" (feat. Juan Rozof) – 3.27
"Atomic Food" (feat. Chris Willis) – 3.09
"133" – 3.41
"Distortion" (feat. Chris Willis) – 3.11
"You Are the Music" (feat. Chris Willis) – 5.58
"Lately" – 1.40
Singlet

"Just a Little More Love" (2001)
"Love Don't Let Me Go" (2002)
"People Come, People Go" (2002)
Somebody to Love (Queenin kappale)

| ”Somebody to Love” Queen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: A Day at the Races
 B-puoli: ”White Man”
 Julkaistu: 12. marraskuuta 1976
 Formaatti: 7” vinyyli
 Tekijä(t): Freddie Mercury
 Tuottaja(t): Queen
 Tyylilaji: rock, gospel
 Kesto: 04.57
 Levy-yhtiö: EMI, Elektra
Queenin muut singlet
| ”You’re My Best Friend” 1976 | ”Somebody to Love” 1976 | ”Tie Your Mother Down” 1977 |
Somebody to Love on Queenin single albumilta A Day at the Races. Se on yksi albumin tunnetuimmista kappaleista ja ensimmäinen albumilta julkaistu single. A Day at the Races on Queenin viides albumi ja se julkaistiin vuonna 1976. Albumi nousi Yhdistyneen kuningaskunnan myyntilistan ensimmäiseksi 24 myyntiviikon aikana ja se palkittiin myöhemmin kultalevyllä.
Jihaengin asema

| Jihaeng 지행 紙杏 |
| --- | --- |

 Soulin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   1 
Sijainti:  37°53′32″N, 127°03′20″E
Osoite:  424-1 Jihaeng-dong, 2285 Pyeonghwaro, Dongducheon-si, Gyeonggi-do
Paikkakunta:  Dongducheon
Avattu:  30. tammikuuta 2005 15. joulukuuta 2006 (metro)
Käyttäjiä (ark.):  14 540
Etäisyydet
Dongducheonjungang:  1,0 km
Deokjeong:  5,6 km
Rakenne
Tyyppi:  maanpäällinen
Laituriraiteita:  4
Jihaengin asema (kor. 지행역, hanja 紙杏驛, engl. Jihaeng Station) on metroasema Dongducheonissa, Etelä-Koreassa. Aseman avattiin 30. tammikuuta 2005 ja sen kautta alkoi kulkea Gyeongwon-linja. Soulin metron linja 1 aloitti 15. joulukuuta 2006.
Laiturit

Laiturilta 1: Ganeung / Soulin asema / Incheon
Laiturilta 2: Ganeung / Soulin asema / Incheon
Laiturilta 3: Soyosan / Dongducheon
Laiturilta 4: Soyosan / Dongducheon
Uloskäynnit

Uloskäynti 1: Idan-ala-aste, Dongducheonin koulutuksen virasto, Dongducheonin paloasema
Uloskäynti 2: Jihaengin postitoimisto, Saengyeonin yläaste
Uloskäynti 3: Dongducheonin väestörekisterikeskus, Dongducheonin vieraiden kielten lukio
Uloskäynti 4: Jihaengin ala-aste, Korean sähkövoimayhtiö, Dongducheon Jungangin lukio, Jungangin yläaste
Valokuvia

Asemalaiturit
Aseman sisäänkäynti
Aseman kauppa
Näkymä asemalta pohjoiseen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Dongducheonjungang Soyosaniin päin |  Linja 1 | Seuraava asema: Deokjeong Incheoniin päin |
Johan Strøm

| Johan Strøm> Tanskan sosiaaliministeri |
| --- | --- |
 Hans Hedtoftin III ja Hans Christian Hansenin I hallitus 30. syyskuuta 1953 – 28. toukokuuta 1957  
Edeltäjä:  Poul Sørensen
Seuraaja:  Julius Bomholt
 Hans Hedtoftin I ja II hallitus 13. marraskuuta 1947 – 30. lokakuuta 1950  
Edeltäjä:  Jens Sønderup
Seuraaja:  Poul Sørensen
Tanskan työministeri
 Hans Hedtoftin III hallitus 30. syyskuuta 1953 – 1. lokakuuta 1953  
Edeltäjä:  Poul Sørensen
Seuraaja:  Jens Otto Krag
Kansankäräjäedustaja
 1932–1958  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Johan Niels Alexander Strøm
Syntynyt: 21. joulukuuta 1898 Aalborg, Tanska
Kuollut: 11. joulukuuta 1958 (59 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Johan Niels Alexander Strøm (21. joulukuuta 1898 Aalborg – 11. joulukuuta 1958) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän istui kansankäräjillä vuosina 1932–1958 ja toimi Tanskan sosiaaliministerinä 1947–1950 sekä 1953–1957. Hän oli myös työministeri yhden vuorokauden ajan 1953.