stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maria Asunta
Ura

Nokian Siurossa asuva Asunta on käsitellyt teoksissaan yhteiskunnallisiin ilmiöitä, kuten mielenterveyshoitoa, köyhyyttä, maaseudun muuttumista sekä talouslaman häviäjiä. Asunta on työskennellyt vapaana toimittajana vuodesta 2000 lähtien. Asunta on kirjoittanut muun muassa matka-artikkeleita Kaukasukselta, Lähi-Idästä ja Namibiasta, jossa hän Lauri Dammertin kanssa toteutti taiteellisen kehitysyhteistyöhankkeen vuonna 2011. Hanketta tuki ulkoasiainministeriö. Vuonna 2011 Asunta tutki erityisopetusta JOKES-työskentelyapurahalla. Vuosina 2012–2013 Asunta tutki lastensuojelun toimintatapoja Suomen tietokirjailijoiden apurahalla, jolta hän sai apurahan myös 2015 köyhyyden vaikutusten tutkimiseen. Lokakuussa 2012 Asunta ja sosiaaliohjaaja Ani Leikonniemi perustivat Lokakuun liike -nimisen avoimen kansalaisliikkeen lastensuojeluperheiden tukemiseksi. Syvälä valittiin 2015 Perheen Suojelun Keskusliitto -nimisen järjestön toiminnanjohtajaksi, ja hän jättäytyi samalla syrjemmälle Lokakuun liikkeen toiminnasta.[lähde? ]
Asunta sai tutkivan journalismin Talikko-palkinnon vuonna 2014 ja Vuoden Perheiden Puolustaja -palkinnon 2015.
Politiikka

Vuonna 2018 Asunta jakoi julkisuuteen toimittaja Johanna Vehkoon ystävilleen jakama Facebook-päivityksen, jossa tämä kutsui äärioikeistolaista kansalaisaktivistia Junes Lokkaa ”natsipelleksi”. Vehkoo sai tapauksesta tuomion kunnianloukkauksesta, jonka Korkein oikeus lopulta kumosi. Asunta valittiin Nokian kaupunginvaltuustoon vuoden 2021 kuntavaaleissa. Hän oli perussuomalaisten ehdokkaana myös vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Asunta erosi perussuomalaisista elokuussa 2023, mutta jatkoi kuntapolitiikassa puolueen ryhmässä.
Teoksia

Tulit sitten Suomeen Basir - irakilais-suomalainen sielunmessu (Runokirja, julkaisija Palladium Kirjat)
Vessamysteeri (näytelmä) yhdessä Päivi Alasalmen kanssa
Hukassa huostassa – kertomuksia lastensuojelun runtelemista perheistäRadium-kirjat.
Lähtö (Robustos 2013)
Katuturan Lapset (Robustos 2012)
Koti (Robustos 2010)
Kielteinen kotiäiti (Robustos 2008)
Onnen tyttö (Robustos 2007)
Iltasuukko ja muita hellyysharjoituksia äideille (Aamulehti Kirjat 2006)
Älä sylje minua syliisi (Robustos 2005)
Aiheesta muualla

Maria Syvälän blogi Uusi Suomi -sivustolla
Maria Syvälän kirjoituksia Suomen Kuvalehden verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Martta Suonio

Martta Johanna Suonio (16. joulukuuta 1899 Helsinki – 25. toukokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Martta Suonio varttui näyttelijäperheessä Evert Suonion ja Kirsti Suonion kuopuksena. Käytyään Suomen Näyttämöopiston ensimmäisen kurssin vuonna 1920 hän aloitti uransa Viipurin Näyttämöltä. Hän toimi välillä noin kahdeksan vuotta Helsingissä Kansan Näyttämöllä ja Turun Teatterissa, kunnes palasi Viipuriin 1930-luvun puolivälissä kaupunginteatterin näyttelijäkuntaan. Pisimpään hän työskenteli Porin Teatterissa, jonne hän siirtyi Viipurista evakkona Lahden Teatterin kautta vuonna 1941.
Suonio oli Porin Teatterin apulaisjohtajana ja näyttelijänä kymmenisen vuotta ja sitten Oulun Teatterin taiteellisena johtajana vuodet 1953–1957 yhdessä Matti Tapion kanssa. Vietettyään vielä pari vuotta näyttelijänä ja ohjaajana Kemin teatterissa hän jäi vuonna 1959 vapaaksi taiteilijaksi.
Suoniolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955.
Filmografia

Kaikki rakastavat, 1935
Vieras mies, 1957
Syntipukki, 1957
Opettajatar seikkailee, 1960
Turkasen tenava!, 1963
Aiheesta muualla

Martta Suonio Elonetissä.
Matkalla Singaporeen

| Matkalla Singaporeen> China Seas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tay Garnett
Käsikirjoittaja:  James Kevin McGuinness Jules Furthman
Perustuu:  Crosbie Garstinin kirjaan
Tuottaja:  Irving Thalberg Albert Lewin
Säveltäjä:  Herbert Stothart
Kuvaaja:  Ray June
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Adrián
Pääosat:  Clark Gable   Jean Harlow   Wallace Beery
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  Yhdysvallat: 9. elokuuta 1935 16. elokuuta 1935 Suomi: 19. tammikuuta 1936
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Clark Gable ja Jean Harlow
Matkalla Singaporeen (engl. China Seas) on Tay Garnettin ohjaama yhdysvaltalainen toiminta-/seikkailuelokuva vuodelta 1935, jonka päätähdet Clark Gable näyttelee rohkeaa merikapteenia Alan Gaskellia, Jean Harlow näyttelee laivalla olevaa lutkaa Dolly "China Doll" Portlandia, ja Wallace Beery näyttelee erittäin epäilyttävän näköistä henkilöä, Jamesy MacArdlea. Sivuosissa ovat muiden muassa Lewis Stone, Rosalind Russell ja Robert Benchley.
James Kevin McGuinness ja Jules Furthman kirjoittivat käsikirjoituksen Crosbie Garstin romaanin pohjalta. Matkalla Singaporeen on mustavalkoinen ja pituudeltaan 87 minuuttia, eli tunti ja 27 minuuttia. Matkalla Singaporeen sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa New Yorkissa 9. elokuuta vuonna 1935. Suomeen Matkalla Singaporeen ilmestyi elokuvateattereihin 19. tammikuuta vuonna 1936. Metro-Goldwyn-Mayer -yhtiö tuotti elokuvan. Matkalla Singaporeen oli yksi vuoden 1935 menestyneimmistä elokuvista.
Juoni

Kapteeni Alan Gaskellin (Clark Gable) alus höyryää Etelä-Kiinan merellä Hongkongista kohti Singaporea. Lastissa on kultaa ja laivalla erilaisia matkustajia aina laivayhtiön omistajasta sir Guy Wilmerdingista (C. Aubrey Smith) China Doll -nimellä tunnettuun Dolly Portlandiin (Jean Harlow), jolla on outo viha-rakkaus-suhde Gaskelliin; kapteeni jopa pääsee tokaisemaan yhteen väliin "olet yhtä harmiton kuin vallankumous".
Syynä moiseen on, että Dolly on kiukutteleva ja viettelevä - ja eräänlainen proletaari luksuslinjalla, jolla matkustaa myös lady Sybil Barclay (Rosalind Russell), nyt leski, yläluokkainen englantilainen ja ennen kaikkea nainen, jonka temput aikanaan saivat Gaskellin jättämään uran Englannin laivastossa.
Matkalla laivaa riepoo monsuunisateet ja taifuunit, laivaan hyökkää Malakan merirosvot, jonka johtajana on Jamesy MacArdle (Wallace Beery), jolle Dolly antoi avaimen asevarastoon Gaskellin hytistä varastettuaan, mutta myös yritti varoittaa kapteenia MacArdlen puuhista, mutta Gaskell oli liian juovuksissa otettuaan pari ryyppyä eikä kuunnellut Dollya. Gaskell sai kyllä myöhemmin tietoonsa sen, haastoi Dollyn sekä Jamesyn merioikeuteen, mutta MacArdle kerkesi kuolla ennen sitä. Gaskell syytti myös itseään siitä, kun ei kuunnellut Dollya. Matkalla Singaporeen päättyi siihen, kun poliisi haki Dollyn laivasta ja Gaskell jatkoi töitään.
Muuta

Stone on näytellyt Harlowin, Gablen ja Beeryn kanssa ennemminkin, rikoselokuvassa Salaperäinen kerho (1931). Ja Harlowin kanssa myös elokuvissa Punatukkainen Lilli (1932) ja Vaarallinen nainen (1934). Harlow ja Beery ovat näytelleet yhdessä klassikkokomediassa Päivälliset klo 8 (1933). Matkalla Singaporeen on neljäs kuudesta Harlowin ja Gablen yhteistyöstä.
Kuvauksien aikana studiossa kaksi sijaisnäyttelijää saivat melkein surmansa, kun 50 tonnia vettä huuhtoi heidät.
Matkalla Singaporeen oli kielletty Malaijassa ja Singaporessa.
Elokuvassa Jean Harlow käytti peruukkia. Hän oli leikannut hiuksensa lyhyemmäksi ja oli antanut luonnonvärinsä kasvaa. Mutta kohtauksessa, missä Harlowin hahmo, Dolly, on läpimärkä, peruukkia ei voitu käyttää, koska se olisi näyttänyt väärennetyltä. Muutamat sekunnit Harlowin hiukset ovat lyhyemmät ja eri väriset.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clark Gable  | … |  Kapteeni Alan Gaskell   |
|  Jean Harlow  | … |  Dolly "China Doll" Portland   |
|  Wallace Beery  | … |  Jamesy MacArdle   |
|  Lewis Stone  | … |  Tom Davids   |
|  Rosalind Russell  | … |  Sybil Barclay   |
|  Dudley Digges  | … |  Herra Dawson   |
|  C. Aubrey Smith  | … |  Sir Guy Wilmerding   |
|  Robert Benchley  | … |  Charlie McCaleb   |
|  William Henry  | … |  Herra Rockwell   |
|  Liev De Maigret  | … |  Rouva Olga Vollberg   |
|  Lilian Bond  | … |  Rouva Timmons   |
|  Edward Brophy  | … |  Wilbur Timmons   |
|  Soo Yong  | … |  Yu-Lan   |
|  Akim Tamiroff  | … |  Paul Romanoff   |
Aiheesta muualla

Matkalla Singaporeen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Matkalla Singaporeen Elonet.
Matkalla Singaporeen TCM Movie Databasessa
Matkalla Singaporeen Amazon
Tay Garnettin ohjaamat elokuvat
| --- | --- |
1930-luku::  O'Brien - poliisiupseeri • Bad Company (1931) • Tyynenmeren öitä (1932) • Okay, America! (1932) • S.O.S. Iceberg (1933) • Matkalla Singaporeen (1935) • Professional Soldier (1935) • She Couldn't Take It (1935) • Orjalaiva (1937) • Kulissien takana (1937) • Joy of Living (1938) • Oliko hän syyllinen? (1938) • Lemmen taikuri (1939) • Kunnialliset konnat (1939)
1940-luku::  Seitsemän syntistä (1940) • Malja neiti Bishopille (1941) • My Favorite Spy (1942) • Bataan-partio (1943) • Vapauden risti (1943) • Mrs Parkington (1944) • Tuomion laakso (1945) • Kohtalon tuomio (1946) • Wild Harvest (1947) • Jenkki kuningas Arthurin hovissa (1949)
1950-luku::  Kerskuri (1950) • Soldiers Three (1951) • Epäilty (1951) • Hyökkäys (1952) • Main Street to Broadway (1953) • Kuningas Arthurin ritarit (1954)
1960-luku::  Vastarintamiehet (1960) • Lännen taistelija (1963)
1970-luku::  Lupa rakastaa ja tappaa (1970) • Challenge to Be Free (1975) • Timber Tramps (1975)
Megatron Braineater

| Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Suomi
Kirjailija
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
Esikoisteos:  Kapteeni Shiva (2007)
Muuta tietoa
 Oikea nimi Maria Candia. 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Megatron Braineater on kirjailijanimi, jota käyttää Maria Candia. Hän on julkaissut tieteisromaanin Kapteeni Shiva 2007. Kirjan julkaisi pienlevymerkki Flamongo, ja teoksen yhteyteen kuuluu musiikki-cd. Kirjassa olennot eivät syö lihaa, rakastavat rauhaa ja kykenevät vaihtamaan sukupuoltaan. Helsingissä asuva Candia opiskelee kirjallisuutta ja työskentelee kääntäjänä.
Aiheesta muualla

SF Rediscovery. Myspace.
Markku Soikkeli: Kapteeni Shiva. Portti 4/2007.
Metal for Muthas

| Metal for Muthas useita artisteja |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1979–1980
 Julkaistu: 15. helmikuuta 1980
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 40:50 (vol. I).43:38 (vol. II)
 Levy-yhtiö: EMI, Sanctuary Records
Metal For Muthas on vuonna 1980 julkaistu kokoelmalevy, jolla esiintyy eri artisteja. Albumista julkaistiin myöhemmin samantapainen levy Metal for Muthas Volume II. Levyt julkaisi Sanctuary Records.
Kappaleet > Volume I

Iron Maiden – "Sanctuary"
Sledgehammer – "Sledgehammer"
E.F.Band – "Fighting For Rock And Roll"
Toad the Wet Sprocket – "Blues In A"
Praying Mantis – "Captured City"
Ethel the Frog – "Fight Back"
Angel Witch – "Baphomet"
Iron Maiden – "Wrathchild"
Samson – "Tomorrow Or Yesterday"
Nutz – "Bootliggers"
Kappaleet > Volume II

Trespass – "One Of These Days"
Eazy Money – "Telephone Man"
Xero – "Cutting Loose"
White Spirit – "High Upon High"
Dark Star – "Lady Of Mars"
Horsepower – "You Give Me Candy"
Red Alert – "Open Heart"
Chevy – "Chevy"
The Raid  – "Hard Lines"
Trespass – "Storm Child"
Merimieshuone

Merimieshuone oli laitos, joka suoritti laivaväen otto- ja päästökatselmuksen, piti luetteloa merimiehistä ja suoritti merimiesten työnvälitystä, ellei kaupungin työnvälityksessä ollut merimiesosastoa. Lisäksi se kokosi tilastotietoja piirinsä aluksista ja merimiehistä sekä varojensa salliessa avusti paikkakunnan puutteessa eläviä merenkulkijoita ja heidän omaisiaan.
Merimieshuoneet perustettiin Ruotsin kauppalaivureille ja meriväelle annetulla ohjesäännöllä vuonna 1748 ja kuninkaallisella selityksellä vuonna 1752. Suomessa merimieshuoneet lakkautettiin vuoden 1938 alussa, ja niiden varat siirrettiin valtion hoitamaan merimiesten avustusrahastoon. Merimieshuoneiden arkistot siirrettiin maakunta-arkistoihin.
Suomen merimieshuonelaitos

Suomen merimieshuonelaitos uudistettiin vuonna 1874 annetulla asetuksella. Sen mukaan merimieshuone tuli olla jokaisessa kaupungissa, jonka satamista harjoitettiin ulkomaille suuntautuvaa kauppamerenkulkua. Merimieshuoneita valvoi senaatin valtiovaraintoimikunta läänien kuvernöörien avustuksella. Kaupungeissa, jotka eivät kyenneet ylläpitämään merimieshuonetta, merimieshuoneen tehtävät hoiti maistraatti tai järjestysoikeus. Merimieshuone voitiin perustaa myös maalaiskuntaan, jos laivanisännät niin halusivat.
Merimieshuonetta johti johtokunta, johon kuului viisi merenkulun ja kaupan tuntevaa jäsentä. Johtokunnan apuna oli yksi asiamies ja tarpeellinen määrä muita palvelijoita. Johtokunnan valinta tapahtui kaupungeissa maistraatin tai järjestysoikeuden edessä ja maalaiskunnissa kunnalliskokouksen edessä. Laivanisännät saivat valita johtokuntaan kaksi jäsentä, merimieshuoneeseen kuuluvat laivanpäällysmiehet myös kaksi jäsentä ja merimieshuoneeseen kuuluvat merimiehet yhden jäsenen. Johtokunnan jäsenet valittiin neljäksi vuodeksi kerrallaan, ja johtokunta kokoontui puheenjohtajan kutsusta tarvittaessa.
Asiamiehen tuli olla purjehdusaikana joka päivä ja muulloin tarpeen vaatiessa merimieshuoneen toimistossa. Hän piti luetteloa laivoista, joiden pääisännät asuivat kaupungissa, sekä merimieshuoneeseen kuuluvista päällysmiehistä, perämiehistä, merimiehistä, konemiehistä ja lämmittäjistä. Luetteloon merkittiin henkilön nimi, syntymävuosi ja -paikka, oliko hän naimisissa vai naimaton, missä tehtävissä hän oli merellä palvellut, tiedot hänen maineestaan ja muista elinoloista.
Merimieshuoneeseen otettiin ja sen eduista pääsi nauttimaan jokainen kauppalaivalla palveleva merenkulkija, ellei häntä ollut syytetty tai rangaistu häpeällisestä rikoksesta tai ellei hän ollut niin pahamaineinen, ettei häntä sen vuoksi voitu ottaa merimieshuoneeseen. Henkilö, jota ei otettu merimieshuoneeseen, saattoi työskennellä laivoilla, mutta hän ei päässyt osalliseksi merimieshuoneen tarjoamista eduista. Laivaväkeen kuuluville merimieshuoneen jäsenille annettiin mainekirja, joka laivaan pestattaessa jätettiin laivan päällikölle.
Suomen merimieshuonelaitos > Suomen merimieshuoneet

Haminan merimieshuone
Hangon merimieshuone
Helsingin merimieshuone
Kaskisen merimieshuone
Kemiön merimieshuone
Koiviston merimieshuone
Kokkolan merimieshuone
Kotkan merimieshuone
Kristiinankaupungin merimieshuone
Kuopion merimieshuone
Kustavin merimieshuone
Loviisan merimieshuone
Maarianhaminan merimieshuone
Mikkelin merimieshuone
Nauvon merimieshuone
Oulun merimieshuone
Pietarsaaren merimieshuone
Porin merimieshuone
Porvoon merimieshuone
Raahen merimieshuone
Rauman merimieshuone
Savonlinnan merimieshuone
Sortavalan merimieshuone
Taivassalon merimieshuone
Tammisaaren merimieshuone
Tornion merimieshuone
Turun merimieshuone
Uudenkaarlepyyn merimieshuone
Uudenkaupungin merimieshuone
Vaasan merimieshuone
Viipurin merimieshuone
Vårdön merimieshuone
Aiheesta muualla

Merimieshuoneet arkistolaitoksen Portissa
Mauritz Wolmar Waenerberg

Mauritz Wolmar Waenerberg (9. heinäkuuta 1842 Porvoon pitäjä – 31. joulukuuta 1922 Inari) oli suomalainen merikapteeni ja metsäpäällysmies. Hänet tunnettiin Lapin sedän nimellä.
Mauritz Wolmar Waenerbergin vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Otto Vilhelm Waenerberg (1815–1893) ja Elise Konstantia Kristina Gyllenberg (1818–1843). Hänen nuorempi veljensä oli aluemetsänhoitaja Otto Gabriel Waenerberg (1855–1901).
Mauritz Wolmar Waenerberg lähti heti koulusta päästyään merille 1857 priki Justitialla. Hän suoritti perämiestutkinnon 1864 Kristiinankaupungissa ja 1869 merikapteenin tutkinnon Helsingissä. Waenerberg oli sitten perämiehenä ja myöhemmin päällikkönä Björkö-nimisessä fregatissa. Waenerberg oli kolmen vuoden ajan merenmittauskunnan palveluksessa. Hän siirtyi sitten metsäalalle toimien ensin vt. metsäpäällysmiehenä Sotkamon hoitoalueella ja sitten vuodesta 1877 Inarin hoitoalueen metsäpäällysmiehenä. Hän jäi eläkkeelle 1910 mutta hoiti vielä vuodesta 1907 alkaen Inarin postitoimistoa. Waenerberg toimi Inarissa myös meteorologisten säähavaintojen tekijänä.
Waenerberg omisti Inarin Kaamasessa Thule-nimisen maatilan. Thulen tilan oli perustanut Utsjoen ja Inarin kirkkoherra Jakob Fellman Kaamasjoen suulle vuonna 1822. Tilasta tuli sittemmin kruunun metsänhoitajan virkatalo kun metsänhoitaja Frans Johan Frithiof Silén osti puolet tilasta 1869 ja rakensi sinne virkatalonsa. Waenerberg asui Thulessa vuodesta 1877 alkaen ja hän harjoitti tilalla muun muassa lavaviljelyä tuotaaen kurkkuja ja tomaatteja omaan käyttöön. Waenerberg oli 1900-luvun alussa mukana Aktiebolaget Prospektorin kullanetsinnässä Ivalojoen alueella, jossa hänellä oli valtauksia.
Vieraanvaraisen "Lapin sedän" Thulen tilalla vierailivat Lapissa käyneet virkamiehet, tutkijat, matkailijat, kullanetsijät, metsästäjät ja kalastajat usein kysymässä neuvoja veneiden ja soutajien sekä muonan saannista, kulkureiteistä ja muista kysymyksistä. Lapin setä Waenerberg kuoli 80-vuotiaana ja hänet haudattiin helmikuussa 1923 Inarin hautausmaalle.
Waenerbergin poika Uno Waenerberg (s. 1882) toimi Inarin nimismiehenä ja postinhoitajana ja piti Thulen tilaa isänsä jälkeen. Thulen tila jäi Petsamon maantien valmistuttua syrjään liikennevirroista mutta siellä vieraili edelleen Lapin kävijöitä.
Aiheesta muualla

Eräästä Karl Resen matkakertomuksesta. Inarin pitäjä[vanhentunut linkki]
Mercurial

| Mercurial |
| --- | --- |


Luoja:  Matt Mackall
Kehityshistoria
Vakaa versio:  6.4rc0 (2. maaliskuuta 2023), 6.8 (8. heinäkuuta 2024) ja 6.8.1 (1. elokuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  versionhallintajärjestelmä
Alusta:  Linux, macOS, POSIX, Solaris, Windows
Lisenssi:  GPL v2
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Mercurial (usein lyhenteenä hg) on alustariippumaton, hajautettu versionhallintajärjestelmä lähdekoodin sekä ohjelmistokehityksen tiimityöskentelyyn ja versionhallintaan. Versionhallintajärjestelmää valittaessa Mercurialia rinnastetaan usein Git- ja GNU Bazaar (Bzr) -ohjelmistoihin.
Mercurial on toteutettu Python-kielellä.
Mercurial-tuki on saatavilla myös Eclipse-alustaan Mercurial Eclipse -laajennuksen avulla. Vastaavasti tuki Trac-järjestelmään onnistuu TracMercurial-komponentilla. Mercurial-tuki löytyy myös useista ylläpidetyistä kehitysympäristöistä, erityisesti Sunin Kenai-palvelusta sekä Bitbucket-palvelusta. Mercurial-tuki on saatavilla myös Githubiin Hg-Git-rajapinnalla.
Muun muassa Facebook käyttää ja kehittää Mercurialia. Sapling on Mercurialin laajennuksista lähtenyt versionhallintajärjestelmä.
Historia

Matt Mackall ilmoitti version 0.1 julkaisusta 20. huhtikuuta 2005. Mackall on kertonut Linus Torvaldsilla olleen muutaman päivän etumatka Gitin kehitykseen.
Aiheesta muualla

Projektin virallinen sivusto (englanniksi)
Managing source code with Mercurial (englanniksi)
Mercurial: The Definitive Guide (englanniksi)
Meinhard

Meinhard von Segeberg (1130- tai 1140-luku – 1196) oli saksalainen Liivinmaan piispa. Hänen kaudellaan piispanistuin sijaitsi nykyisessä Ykskylässä (saks. Uexküll).
Nuorena Meinhard eli Bad Segebergin agustiinilaisluostarissa. Liivinmaalle hän tuli 1180-luvun alussa ja sai vuonna 1184 luvan Bremenin arkkipiispa Hartvig II:lta alkaa käännyttää liiviläisiä. Meinhard otti tukikohdakseen Ykskylen, jossa oli jo aikaisemmin ollut saksalaisten kauppatukikohta. Yhdessä paikallisten käännytettyjen kanssa hän rakensi paikalle kaksi kivilinnaa. Vuonna 1187 Hartvig II teki hänestä Liivinmaan piispan. Hän käännytti liiviläisiä rauhanomaisesti, mutta tämä muuttui hänen seuraajansa Bertoldin kaudella Meinhardin kuoltua vuonna 1191.
Merckinsarvikuono

| Merckinsarvikuono |
| --- | --- |
 Kallo
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kavioeläimet Perissodactyla
Heimo::  Sarvikuonot Rhinocerotidae
Suku::  †Stephanorhinus
Laji::  kirchbergensis
Kaksiosainen nimi
 † Stephanorhinus kirchbergensis  Jäger, 1839 
 Fossiililöydöt vuoden 2011 tilanteen mukaan
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Merckinsarvikuono (Stephanorhinus kirchbergensis) on sukupuuttoon kuollut sarvikuonolaji joka eli Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa pleistoseeniepookin lopulla. Se eli samaan aikaan villasarvikuonon kanssa, mutta merckinsarvikuono eli lämpimämmässä ilmastossa.
Esiintymisaika- ja alue

Merckinsarvikuono eli keski-pleistoseenikaudella aikavälillä MIS 15-13 aina eem-interglasiaalille eli MIS 5e. Lajia esiintyi laajalla alueella Euraasiassa aina Ranskasta Kiinaan. Sen jäännöksiä on löydetty paitsi Ranskasta ja Kiinasta, mutta myös Englannista, Saksasta, Itävallasta, Italiasta, Sloveniata, Kroatiasta, Unkarista, Tšekistä, Slovakiasta, Puolasta, Romaniasta, Moldovasta, Venäjältä, Kazakstanista ja Koreasta. Epävarmoja löytöjä on myös Ukrainasta, Armeniasta, Azerbaidžanista ja Tadžikistanista. Kaiken kaikkiaan löytöjä on tehty huomattavasti enemmän Länsi-Euroopasta kuin muilta lajin esiintymisalueilta.
Elintavat

Merckinsarvikuono oli erikoistunut elämään metsäympäristöissä, kun taas vastaavasti samaan aikaan elänyt Stephanorhinus hemitoechus asutti aroja. Molemmat lajit kehittyivät todennäköisesti Aasiassa, ja Eurooppaan levitessään ne syrjäyttivät vanhemman sarvikuonolajin Stephanorhinus hundsheimensis.
Ennallistuspiirros vuodelta 1918.
M. A. R. Barker

| M>  A. R. Barker.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. marraskuuta 1929 Spokane, Washington, Yhdysvallat
Kuollut: 16. maaliskuuta 2012 (82 vuotta) Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat
Ammatti:  kielitieteilijä, professori
Uskonnollinen kanta:  muslimi
Kirjailija
Salanimi: Phil Barker
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  1949–2012
Tyylilajit:  fantasia, sci-fi
Kirjallinen suuntaus: tieteisfantasia miekka ja planeetta
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Muhammad Abd-al-Rahman Barker (synt. Phillip Barker, 3. marraskuuta 1929 Spokane, Washington – 16. maaliskuuta 2012 Minneapolis, Minnesota) oli yhdysvaltalainen kielitieteilijä, pelisuunnittelija ja fantasiakirjailija. Hän oli klamathin kielen johtava asiantuntija ja toimi pitkään Etelä-Aasian tutkimuksen professorina Minnesotan yliopistossa.
Barkerin kiinnostus esikolumbiaanisiin ja intialaisiin kieliin ja kulttuureihin innoitti hänet luomaan Tékumel-fantasiamaailman. Barker julkaisi 1970-luvulta alkaen lukuisia Tékumel-aiheisia rooli- ja strategiapelejä, romaaneja sekä keinotekoisia kieliä. Vuonna 1975 julkaistu Empire of the Petal Throne oli ensimmäisiä koskaan julkaistuja roolipelejä ja ensimmäinen, jossa oli juoni ja miljöö.
Barker kääntyi islamiin Intiassa 1950-luvun alussa ja oli kiinnostunut myös okkultismista. Enimmäkseen hän piti yksityiselämänsä ja poliittiset mielipiteensä poissa julkisuudesta. Barkerin kuoltua kävi ilmi, että hänellä oli ollut läheiset välit uusnatsijärjestöihin ja että hän oli vuonna 1991 julkaissut antisemitistisen romaanin Serpent’s Walk.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus

Barkerin esivanhemmat olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin vuonna 1626. Phillip Barker syntyi Spokanessa vuonna 1929 ja vietti lapsuutensa Washingtonin ja Idahon osavaltioissa. Hän oli keski-ikäisten vanhempien ainoa lapsi. Perhe muutti usein.
Barker oli lapsena kiinnostunut saduista, historiasta ja kirjallisuudesta. Hän leikki mielellään yksin ja luki paljon. Hän imi vaikutteita myös pulp-lehdistä sekä Bagdadin varkaan (1940) kaltaisista seikkailuelokuvista. Niiden innoittamana hänen sotaleikkeihinsä ilmaantui fantastisia piirteitä. Barker sai ideoita myös leikkitovereiltaan. Koska keskiaikaisia sotureita esittävät pikku-ukot olivat Barkerin lapsuudessa harvinaisia, hän alkoi itse veistää niitä puusta.
Barkerin naapurustossa asui baskia puhuvia lapsia, jotka käyttivät kieltään salakielenä. Tämä lisäsi hänen kiinnostustaan kieliä kohtaan. Samoin muinainen Väli-Amerikka ja Egypti kiinnostivat häntä suuresti. Aikansa kuluksi Barker alkoi jo lapsena opiskella muinaisen Egyptin ja mayaintiaanien kieltä ja historiaa.