stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Asperger
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Asperger Adults of Greater Washington ja kansainvälinen Aspergerin vuosi
Asperger's syndrome: a clinical account – lyhennelmä
International Asperger's Year listserv (Arkistoitu – Internet Archive)
Online Asperger Syndrome Information & Support
Asperger Saksan kansalliskirjastossa
Hans Asperger – selbst ein "Asperger"?
Hans Asperger: "Die Autistischen Psychopathen" im Kindesalter. – Archiv für Psychiatrie und Nervenkrankheiten 117 (1944) 73–136 (Arkistoitu – Internet Archive)
Wing L. (1981) Asperger's syndrome: a clinical account.
Hans Aspergerin esittely, Whonamedit.com (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hans Asperger
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  Leopoldina 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Lääketiedettä kuvaava osa Wienin yliopiston juhlasaliin maalatusta freskosta, joka tuhoutui liittoutuneiden pommituksessa toisessa maailmansodassa. Pommituksissa tuhoutui myös Hans Aspergerin tutkimusaineisto ja surmansa sai muun muassa Aspergerin klinikan ylihoitaja sisar Viktorine yrittäessään pelastaa pieniä hoidokkejaan.
Käännös suomeksi
Luettelo Suomen työväenliikkeen varhaisvuosien vaikuttajista

Tämä luettelo sisältää henkilötietoja Suomen vanhassa työväenliikkeessä ennen vuotta 1918 vaikuttaneista henkilöistä, joista Wikipediassa ei ole omaa artikkelia.
C > Castrén, Ola

Olof "Ola" Castrén (1. elokuuta 1882 Helsinki – 25. tammikuuta 1913 Helsinki), Helsingin yliopistossa opiskellut filosofian tohtori, väitöskirja De sociala strömningarna i Frankrike på Ludvig XIV:s tid (1911). Oli lyhyen aikaa mukana Helsingin ruotsalaisen työväenyhdistyksen toiminnassa syksystä 1902 lähtien, jolloin sen yhteyteen perustettiin ylioppilaiden nuorisoklubi. Kirjoitti vuonna 1906 Hakaniemen mellakan jälkeen Framtid-lehteen artikkelin, jossa sanoi sosialidemokraattien ennustaneen yhteiskunnallisen kehityksen suunnan oikein ja mainitsi heidän jatkossa edustavan merkittävää voimaa. Isä päätoimittaja Robert Castrén ja veli kirjallisuudentutkija Gunnar Castrén.
H > Helsing, Erik J.

Erik Johan Helsing (1881-1946), maanviljelijä Munsalassa, yksi niin sanotun munsalasosialismin perustajia ja ensimmäisiä johtohahmoja. 1900-luvun alussa siirtolaisena Pohjois-Amerikassa Otto Anderssonin kanssa. Myöhemmin SDP:n kansanedustajaehdokkaana.
K > Kemppainen, Jaakko

Jaakko Kemppainen (1869–1931), räätälimestari ja Oulun työväenyhdistyksen puheenjohtaja. Mukana työläisaktivistien toiminnassa, osallistuen muun muassa kagaalin järjestämään Bodenin kokoukseen maaliskuussa 1904. Myöhemmin jääkäriliikkeen etappimies Oulussa yhdessä värvääjinä toimineiden Hannes Uksilan ja Yrjö Mäkelinin kanssa.
K > Koponen, F. E.

Frans Edvard Koponen (1853-1903), Kuopiossa syntynyt maalari Koponen oli 1900-luvun vaihteessa Viipurin ja Talikkalan työväenyhdistysten johtohahmoja. Vaikutti myös maalarien ammattiosastossa ja toimitti Anton Huotarin kanssa lyhytaikaiseksi jäänyttä Kaikuja Karjalasta -lehteä. Kuoli Viipurissa keuhkotautiin.
K > Kukkola, August

August Kukkola, Finlaysonin Tampereen puuvillatehtaan värjäri, joka tunnettiin lempinimellä "Partaäijä". Oli perustamassa Finlaysonin värjärien ammattiosastoa vuonna 1900 ja suurlakon aikana lokakuussa 1905 hänen aloitteestaan perustettiin Finlaysonin tehtaiden sosialidemokraattinen ammattiosasto. Kuului myös Tampereen suurlakkokomiteaan ja oli mukana Suomen Ammattijärjestön perustavassa kokouksessa 1907. Osallistui vielä Tampereen työväenyhdistyksen 80-vuotisjuhlaan 1966.
K > Käärmekangas, Aappo

Abraham ”Aappo” Käärmekangas (myös Kärmekangas), puuseppä Viipurista. Toimi vaikuttajana muun muassa nuorelle Yrjö Sirolalle. Heinäkuussa 1899 mukana Suomen Työväenpuolueen perustavassa kokouksessa, jossa kannatti sosialistista linjaa ja valittiin puoluehallitukseen. Muutti mahdollisesti myöhemmin Kanadaan.
L > Lehtonen, Viktor

Gustaf Viktor Lehtonen (1852 Taivassalo – 1922 Taivassalolähde?), kansakoulunopettaja ja wrightiläisen työväenliikkeen vaikuttaja. Perusti maaliskuussa 1887 Porin Työväenyhdistyksen yhdessä sanomalehtimies Matti Kauppisen kanssa.
L > Lillnix, J. E.

Josef Emil Lillnix (21. joulukuuta 1867 – 1954), närpiöläisen viljelijäperheen poika joutui nälkävuosien jälkeen huutolaiseksi. Sittemmin räätälinä Vaasassa, Helsingissä, Tampereella, Raumalla ja Turussa. Myöhemmin Vaasan työväenyhdistyksen johtohahmo. Työväenliikkeen veteraani, joka oli mukana jo 1899 Suomen Työväenpuolueen perustavassa kokouksessa, kannattaen siellä sosialistista linjaa. Vuonna 1906 Oulun puoluekokouksessa menettelytapakysymystä pohdittaessa tuli tunnetuksi lausahduksestaan ”Ollaan joko sosialidemokraatteja tahi vallankumouksellisia, mutta molempia yhtaikaa ei voi olla.” SDP:n ehdokkaana vielä vuoden 1933 eduskuntavaaleissa sekä kunniaveteraanina 1952 puoluekokouksessa Helsingissä yhdessä Ida Aalle-Teljon kanssa. Vaasan kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen, presidentin valitsijamies vuonna 1931.
L > Lundelin, Vendla

Vendla Lundelin (1862–1949), kirjaltaja ja Tampereen työväenyhdistyksen pitkäaikainen kuoronjohtaja. Vuodesta 1897 lähtien mukana Suomen Kirjaltajaliiton toiminnassa. Työskenteli myös opettajana 1911 lakkautetussa Massunmäen koulussa, joka sijaitsi Tampereen Kyttälän kaupunginosan Pellavatehtaanmäellä. Tampereen suurlakkokomitean jäsen vuoden 1905 suurlakon aikana sekä Tampereen äänioikeuskomitean jäsen 1905–1906. Lundelinin isä oli kuoronjohtaja Fredrik Lundelin ja sisaruksia muusikot Sikstus, Fredrika ja August Lundelin. Kaikista on Vendlan ohella henkilökuva Helvi Jokisen tamperelaisia kulttuurivaikuttajia esittelevässä kirjassa Renkaita suvannon pinnassa (1947). Kansan Sivistysrahaston alaisuudessa toimii nykyään S.B., Frederik ja Vendla Lundelinin rahasto.
M > Mannerstam, John

Johan Bernhardsson (John Bernhard) Mannerstam (s. 25. marraskuuta 1883 Helsinki), suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Helsingin yliopistossa 1906. Mukana työläisaktivistien toiminnassa kannattaen vallankumouksellista linjaa. Vuoden 1906 Viaporin kapinan aikana kuului punakaartin johtoon yhdessä Johan Kockin ja Jean Boldtin kanssa. Lähti maanpakoon Kanadaan ja työskenteli toimittajana Ontarion Port Arthurissa ainakin vuonna 1909. Avioitui tammisaarelaisen Elin Emilia Hagströmin (s. 1880) kanssa 1905, pariskunnalle syntyi myöhemmin kahdeksan lasta.lähde?
M > Metsäranta, E. A.

Emil Arvid Metsäranta, ammattiyhdistysmies Helsingistä, joka toimi muun muassa Suomen Ammattijärjestön sihteerinä 1921–1924. Puoliso vuodesta 1921 kansanedustaja Elsa Metsäranta.
S > Salmela, Kaarlo

Kaarlo Salmela (synt. Sandelin, myös Salmelin, 10. toukokuuta 1875 – 21. maaliskuuta 1929) asianajaja ja toimittaja Tampereelta. Oli 1898 perustamassa Kansan Lehteä julkaissutta Tampereen Työväen Sanomalehti Osakeyhtiötä, kuuluen sen suurimpiin osakkaisiin yhdessä Anton Salakarin ja Akusti Samuel Vuorelan kanssa. Tampereen suurlakkokomitean jäsen vuoden 1905 suurlakon aikana.
S > Stolt, Hannes

Hannes Stolt (1887–1941), suomenkieliseen perheeseen syntynty ruotsinkielinen toimittaja Uudeltamaalta. Vuoden 1918 sisällissodan jälkeen pidetyssä suuressa sosialidemokraattisen työväen kokouksessa valittiin SDP:n väliaikaiseen puoluetoimikuntaan. Arbetarbladetin päätoimittaja vuonna 1921. Puoliso Gustaf Wistbackan tytär Edith (k. 1958). Haudattu Helsinkiin Kulosaaren hautausmaalle.
W > Wistbacka, Gustaf

Gustaf Alfred Wistbacka (s. 7. helmikuuta 1864 Teerijärvi), Pohjanmaalla syntynyt puuseppä, joka muutti Helsinkiin 1886. Aloitteentekijä Helsingin ruotsalaisen työväenyhdistyksen perustamisessa vuonna 1898 ja toimi sen ensimmäisenä puheenjohtajana. Kuului myös 1899 perustetun Finlands Svenska Arbe­tarförbundin ensimmäisiin johtohahmoihin. Lähti siirtolaiseksi Pohjois-Amerikkaan ilmeisesti jo vuoteen 1901 mennessä. Wistbackan tytär Edith (k. 1958) avioitui Arbetaren-lehden päätoimittajan Hannes Stoltin kanssa ja toimi myös itse työväenliikkeessä.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1985

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1985 pelattiin Alankomaissa heinäkuussa. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta, jotka pelasivat aluksi yksinkertaisen sarjan. Kaksi parasta pelasi loppuottelusarjan mestaruudesta ja muut pelasivat sarjamuotoisesti pronssista ja muista sijoituksista.
Alkulohko

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 5 | 5 | 0 | 1.000 |  | - | 11-1 | 31-2 | - | - |
|  Italia | 5 | 4 | 1 | .800 | 4-5 |  | - | - | - | 12-1 |
|  Belgia | 5 | 3 | 2 | .600 | - | 2-9 |  | - | 7-2 | - |
|  Ruotsi | 5 | 2 | 3 | .400 | - | 2-12 | 12-16 |  | 1-0 | - |
|  Espanja | 5 | 1 | 4 | .200 | 1-12 | 1-11 | - | - |  | 10-4 |
|  San Marino | 5 | 0 | 5 | .000 | 7-18 | - | 1-9 | 8-9 | - |  |
Jatkosarjat > Alempi jatkosarja

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | 18-0 | - | 10-0 |
|  Ruotsi | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | - | 13-9 |
|  Espanja | 3 | 1 | 2 | .333 | 5-6 | 2-3 |  | - |
|  San Marino | 3 | 0 | 3 | .000 | - | - | 2-6 |  |
Loppuottelut

| Alankomaat – Italia  | Alankomaat – Italia  | Alankomaat – Italia  | Alankomaat – Italia  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Alankomaat | Italia | 6–4 |  |
|  | Italia | Alankomaat | 4–12 |  |
|  | Alankomaat | Italia | 11–8 |  |
|  | Italia | Alankomaat | 6–8 |  |
Alankomaat Euroopan-mestari otteluvoitoin 4-0.
Henkilökohtaiset palkinnot

| Palkinto | Pelaaja |
| --- | --- |
Arvokkain pelaaja (MVP):  Marcel Joost
Paras syöttäjä:  Frank Lauwers
Paras lyöjä:  Judsel Baranco
The C++ Programming Language

| The C++ Programming Language |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Bjarne Stroustrup
Kieli:  englanti
Genre:  Tietokirjallisuus
Kustantaja:  Addison-Wesley
Julkaistu:  1998 (3.) 2015 (4.)
Sivumäärä:  911 (3.) 1347 (4.)
ISBN:  0-201-88954-4 (3.) 0-321-56384-0 (4.)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
The C++ Programming Language on Bjarne Stroustrupin kirja C++-ohjelmointikielestä.
Kirja on kattava teos C++-kielen ominaisuuksista ja niiden käytöstä. Kirja on kasvanut kielen uusien versioiden ja ominaisuuksien julkaisun myötä, kirjan neljäs painos on päivitetty ja laajentunut kattamaan kielen C++11-version.
Kirjan ensimmäinen painos on julkaistu vuonna 1986 (ISBN 020112078X).
Hanna Brooman

Hanna Brooman
Hanna (Johanna Amalia) Brooman (21. elokuuta 1809 – 7. helmikuuta 1887 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja opettaja. Hän toimi useiden aineiden opettajana Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa vuosina 1847–1851 ja 1856–1887.
Elämäkerta

Hanna Brooman oli oopperalaulajien Johan Erik Brooman ja Margareta Sofia Lagerqvist kasvattitytär ja työskenteli Tukholmassa musiikin- ja kieltenopettajana. Hänet palkattiin Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskouluun vuonna 1847, ja hän pääsi vakituiseksi vuonna 1848. Wilhelmina Fundinin äiti Christina oli lopettanut koulun oppilaskodin eli täysihoitolan toiminnan vuonna 1846, mutta Hanna Brooman sai vastuulleen oppilaiden päivittäisen alkeisopetuksen, joka oli aiemmin kuulunut oppilaskodin johtajalle. Brooman opetti monia aineita: hänen vastuullaan oli kristinuskon, kirjoituksen, pianonsoiton, ranskan, saksan, historian, maantieteen ja italian alkeiden opettaminen tytöille ja pojille sekä ompelun ja käsitöiden opettaminen tytöille. Vuonna 1857 hän teki teatterinjohdon toimeksiannosta selvityksen oopperan balettioppilaille järjestettävästä koulutuksesta.
Erik af Edholm kuvaili häntä vuonna 1869 "kelvolliseksi opettajaksi ja ihmiseksi". Hanna Brooman myös käänsi näytelmiä Tukholman eri teattereita varten ja sävelsi lauluja pianolle, joista mainittakoon "Norrlänningens hemlängtan".
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1979

Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1979 pelattiin Triestessa ja Ronchi dei Legioniarissa, Italiassa 11. - 19. elokuuta. Mukana olleet neljä joukkuetta pelasivat yhdessä alkulohkossa, jonka kaksi parasta selvisi finaaleihin kahden muun jäädessä pronssikamppailuun. Italia pystyi jälleen löylyttämään Alankomaita, tällä kertaa voitoin 4-1, ja voitti jo kolmannen peräkkäisen ja kaikkiaan neljännen Euroopan-mestaruutensa.
Alkulohko

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Italia | 3 | 3 | 0 | 1.000 |  | 3-2 | 21-5 | 6-0 |
|  Alankomaat | 3 | 2 | 1 | .667 | - |  | 14-0 | 9-0 |
|  Belgia | 3 | 1 | 2 | .333 | - | - |  | 5-4 |
|  Ruotsi | 3 | 0 | 3 | .000 | - | - | - |  |
Pronssiottelut

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG | Peli 2 | Peli 3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 3 | 2 | 1 | .667 | 13-11 | - |
|  Ruotsi | 3 | 1 | 2 | .333 | - | 7-5 |
Alkusarjan keskinäinen ottelu laskettu 1.pronssiotteluksi
Loppuottelut

| joukkue | Ot>  | V | H | AVG | Peli 2 | Peli 3 | Peli 4 | Peli 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Italia | 5 | 4 | 1 | .800 | 14-1 | 5-0 | 8-4 | - |
|  Alankomaat | 5 | 1 | 4 | .200 | - | - | - | 8-5 |
Alkusarjan keskinäinen ottelu laskettu 1.loppuotteluksi
Henkilökohtaiset palkinnot

| Palkinto | Pelaaja |
| --- | --- |
Arvokkain pelaaja (MVP):  Davide DiMarco
Paras syöttäjä:  Dario Borghino
Paras lyöjä:  Giuseppe Del Sardo
Aiheesta muualla

baseball-reference
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Pääsarjan turnaukset
| 1950-luku |  |  |  |  | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 |  |
| 1960-luku: | 1960 |  | 1962 |  | 1964 | 1965 |  | 1967 |  | 1969 |
| 1970-luku: |  | 1971 |  | 1973 |  | 1975 |  | 1977 |  | 1979 |
| 1980-luku: |  | 1981 |  | 1983 |  | 1985 |  | 1987 |  | 1989 |
| 1990-luku: |  | 1991 |  | 1993 |  | 1995 |  | 1997 |  | 1999 |
| 2000-luku: |  | 2001 |  | 2003 |  | 2005 |  | 2007 |  |  |
| 2010-luku: | 2010 |  | 2012 |  | 2014 |  | 2016 |  |  |  |
B-sarjan turnaukset ja karsinnat pääsarjaan
| 1970-luku: |  |  |  |  | 1974 |  |  |  |  |  |
| 1980-luku: |  |  | 1982 |  | 1984 |  | 1986 |  | 1988 |  |
| 1990-luku: | 1990 |  | 1992 |  | 1994 |  | 1996 |  | 1998 |  |
| 2000-luku: | 2000 |  | 2002 |  | 2004 |  | 2006 |  | 2008 |  |
| 2010-luku: |  | 2011 |  | 2013 |  | 2015 |  | 2017 | 2018 |  |
C-sarjan turnaukset
| 2010-luku: |  |  |  |  | 2014 |  | 2016 |  | 2018 |  |
James Baker

| James Baker |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 61. ulkoministeri
 20. tammikuuta 1989– 23. elokuuta 1992  
Presidentti:  George H. W. Bush
Edeltäjä:  George P. Shultz
Seuraaja:  Lawrence Eagleburger
Yhdysvaltain 67. valtiovarainministeri
 4. helmikuuta 1985– 17. elokuuta 1988  
Presidentti:  Ronald Reagan
Edeltäjä:  Donald Regan
Seuraaja:  Nicholas F. Brady
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1930 Houston, Texas
Puoliso:  Mary Stuart McHenry Susan Garrett Baker
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  Episkopaali
 Nimikirjoitus
James Addison Baker III (s. 28. huhtikuuta 1930) oli Yhdysvaltain presidentti Ronald Reaganin ensimmäisen hallinnon Valkoisen talon kansliapäällikkö ja valtiovarainministeri 1985–1988 Reaganin toisella kaudella, sekä George H. W. Bushin ulkoministeri ja Valkoisen talon kansliapäällikkö. Hän perusti myöhemmin James Baker Instituten.
Varhainen elämä

Baker on kotoisin Houstonista Texasista. Hän opiskeli Princeton Universityssa ja valmistui 1952. Tämän jälkeen hän palveli kaksi vuotta merijalkaväessä ja kotiutui luutnanttina, jonka jälkeen jatkoi lakiopintoja Texasin yliopiston oikeustieteellisessä ja valmistui tohtoriksi 1957. Hän työskenteli Andrews & Kurth, L.L.P:ssa vuoteen 1975.
Poliittinen ura

Baker oli alun perin demokraatti, mutta vaihtoi republikaaniseen puolueeseen ja johti epäonnistunutta senaatinvaalikampanjaa ystävänsä George Bushin kanssa 1970. Hän oli presidentti Gerald Fordin hallinnon kaupan alivaltiosihteerinä 1975 ja johti Fordin epäonnistunutta uudelleenvalintakampanjaa 1976. Baker pyrki myös vuonna 1978 Texasin osavaltion oikeusministeriksi.
Poliittinen ura > Reaganin hallinnossa

Baker oli George H. W. Bushin kampanjapäällikkönä republikaanien esivaalikampanjassa 1980. Puolueen ehdokkaaksi tuli kuitenkin Ronald Reagan, joka voitti vaalit ja nimitti Bakerin Valkoisen talon kansliapäälliköksi 1981. Bakerilla nähdään olleen runsaasti vaikutusvaltaa Reaganin ensimmäisen kauden hallinnon sisäpolitiikkaan. Baker johti Reaganin menestyksekästä uudelleenvalintaa 1984 ja Reagan nimitti hänet toiselle kaudellaan valtiovarainministeriksi Donald Reganin tilalle, joka puolestaan sai Bakerin entisen paikan.
Poliittinen ura > Bushin hallinnossa

Reaganin jälkeen presidentiksi valittu entinen varapresidentti George H. W. Bush nimitti Bakerin ulkoministeriksi 1989. Hän oli luomassa 34 valtion koalitiota Irakia vastaan Persianlahden sotaan 1991. Vuosina 1992–1993 hän oli Bushin Valkoisen talon kansliapäällikkö.
Myöhempi elämä

Vuonna 1993 hän perusti James A. Baker III Institute of Public Policyn Rice Universitylle Houstoniin. Hän julkaisi 1995 muistelmansa The Politics of Diplomacy: Revolution, War and Peace, 1989–1992 (ISBN 0-399-14087-5).
Maaliskuussa 1997 Baker nimitettiin YK:n pääsihteeri Kofi Annanin lähettilääksi Länsi-Saharaan neuvottelemaan rauhaa Polisarion ja Marokon välille. Hän erosi tehtävästä kesäkuussa 2004 tuskastuneena rauhanneuvottelujen etenemättömyyteen. YK:n turvallisuusneuvosto hyväksyi hänen Baker II -suunnitelmansa, jonka Marokko kuitenkin hylkäsi.
Baker oli presidenttiehdokas George W. Bushin pääoikeusavustaja vuoden 2000 vaaleissa ja valvoi Floridan äänten uudelleenlaskentaa. Vuonna 2003 presidentti Bush nimitti hänet erikoisavustajakseen selvittämään Irakin velkoja. Samaan aikaan hän oli yksityisen pääomasijoitusyhtiön Carlyle Groupin vanhempi neuvonantaja ja ehdotti velkojen siirtämistä pankin puoliksi hallitsemalle konsortiolle. Maaliskuussa 2006 kongressi nimesi hänet sodan ja Irakin tilannetta tutkivaan Iraq Study Groupiin, jossa hän on republikaanien puolen puheenjohtaja.
Gdańsk

| Gdańsk saks>  Danzig |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Gdańsk
 Koordinaatit: 54°21′07″N, 18°38′48″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Pommeri
Perustettu:  900-luvulla
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Aleksandra Dulkiewicz v.t.
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  261,96 km²
Korkeus:  13 m
Väkiluku (2014):  462 454
 – Väestötiheys:  1763 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  80-008–80-958
Suuntanumero(t):  58
Motto::  Nec Temere, Nec Timide
 
 www.gdansk.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gdańsk ([ˈgdanʲsk]  kuuntele ääntämys (ohje) saks. Danzig, kašubiksi Gduńsk) on tärkeä satamakaupunki Gdańskinlahden rannalla Pohjois-Puolassa, Motławan ja Veikselin erään suuhaaran varrella. Gdańsk on Pommerin voivodikunnan pääkaupunki ja Puolan kuudenneksi suurin kaupunki. Sen asukasluku on 460 000 (2012) ja esikaupunkeineen (Trójmiasto yhdessä Gdynian ja Sopotin kanssa) yli miljoona.
Nimi

Nimi Gdańsk tulkitaan yleensä Gdaniajoen varrella sijaitsevaksi kaupungiksi. Gdanian ajatellaan olevan sen Motławajoen haaran alkuperäinen nimi, jonka varrella kaupunki sijaitsee. Paikallisella kašubin kielellä nimi kuuluu Gduńsk. Saksankielinen nimi Danzig on jossain määrin yhä käytössä myös saksalaisen kielialueen ulkopuolella, etenkin kun viitataan kaupunkiin ennen toista maailmansotaa.
Siirtokunnan nimi kirjoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 997 urbs Gyddanyzc, 1148 Kdanzk, 1188 Gdanzc, 1236 Gdansk, 1263 Danzc, 1311 Danczk, 1399 Danczik, 1414 Danczig ja 1454 Gdansk. Näistä muodoista erottuvat kaikki kolme päämuotoa: pommerilainen Gduńsk, puolalainen Gdańsk ja saksalainen Danzig.
Maantiede ja ilmasto

Gdańsk sijaitsee Puolan pohjoisosassa Pommerin voivodikunnassa. Se muodostaa yhdessä Gdynian ja Sopotin kanssa yhtenäisen taajama-alueen, jota kutsutaan kolmoiskaupungiksi, Trójmiasto.
Gdańskin keskusta (vanha kaupunki) sijaitsee Veikselin sivujoen Motlawan varrella kolme kilometriä rantaviivasta sisämaahan päin. Kaupungilla on kaksi satama-aluetta. Uusi satama on telakoiden ja teollisuuden keskus. Pohjoissatama rakennettiin vuonna 1975.
Vuoden lämpimintä aikaa on heinä-elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on noin 21 astetta. Kylmintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen alin lämpötila on −3,4 astetta.
Elinkeinot ja talous

Perinteisistä perinteisin teollisuudenala Gdańskissa on laivanrakennus, jossa kaupunki on kunnostautunut kautta värikkään historiansa. Sijainti Itämeren ja Veikselin yhtymäkohdan vetisessä ympäristössä takaa alan tärkeyden edelleen, vaikka perinteisten laivanrakennus-, kemian- ja elintarviketeollisuuden ohelle ovatkin viime vuosikymmeninä nousseet muun muassa erilaisten farmasia- ja teknologiatuotteiden valmistus. Gdańskin ja Gdynian sataman kautta kulkee yli puolet Puolan ulkomaankaupasta.lähde?
| --- | --- |
n. 1000: 1000
1235: 2000
1600: 40 000
1650: 70 000
1700: 50 000
1750: 46 000
1793: 36 000
1800: 48 000
1825: 61 900
1840: 65 000
1852: 67 000
1874: 90 500
1880: 13 701
1885: 108 500
1900: 140 600
1910: 170 300
1920: 360 000
1925: 210 300
1939: 250 000
1946: 118 000
1960: 286 900
1970: 365 600
1975: 421 000
1980: 456 700
1994: 464 000
2002: 460 000
Liikenne ja kulkuyhteydet

Gdańskiin pääsee säännöllisesti laivalla Kööpenhaminasta Tanskasta ja Nynäshamnista Ruotsista. Finnlines on liikennöinyt Helsingistä naapurikaupunki Gdyniaan uusilla Star-luokan matkustajarahtilaivoilla vuodesta 2009 alkaen.
Gdańskin lentoyhteyksistä huolehtii Gdańsk Lech Wałęsan lentoasema, jonne lentävät Helsingistä päivittäin Flybe (kesäkuun 2012 loppuun saakka) ja Turusta Wizz Air. Finnair aloitti 11.5.2015 Norran operoimat päivittäiset lennot Helsingistä Gdanskiin. Junalla kaupunkiin pääsee kaikkialta Puolasta. Gdańskin päärautatieasema lukeutuu Puolan vilkkaimpiin matkustajamäärältään.
Hallinto

Gdańsk on Pommerin voivodikunnan pääkaupunki ja yksi Puolan taloudellisista ja hallinnollisista keskuksista. Pommerin voivodikunta muodostettiin vuonna 1999 kolmesta voivodikunnasta: Gdańskin voivodikunnasta, Słupskin voivodikunnasta ja Elblągin voivodikunnasta. Alueen pinta-ala kasvoi 7 394 neliökilometristä 18 293 km²:iin ja väkiluku 1 333 800:sta (1980) 2 198 000:een (2000). Kolmen kaupungin muodostaman Trójmiaston alueella asuu näistä suurin osa.
Gdańskin kaupunginjohtaja oli tammikuuhun 2019 Paweł Adamowicz. Häntä puukotettiin 13. tammikuuta hyväntekeväisyystilaisuudessa, jossa hän oli puhujana. Hän ei toipunut vaikka hänet leikattiin, vaan kuoli 14. tammikuuta vammoihinsa. Puukottaja oli gdańskilainen mies, jolla oli rikostausta ja mahdollisesti mielenterveyden häiriö.