stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoden nainen

Vuoden nainen on Suomen liike- ja virkanaisten liiton vuonna 1955 aloittama vuoden naisen valinnan perinne ja rekisteröity tavaramerkki. Perinne on vakiintunut useissa kansainvälisen emoliiton BPW Internationalin jäsenliitoissa.
Liitto valitsee vuoden naiseksi jäsenyhdistystensä ehdotuksesta tieteen alalla, virkauralla, liike-elämässä tai yhteiskunnallisessa työssä ansioituneen naisen. Valinnan tarkoitus on ”tuoda esiin naisten osaamista, ammattitaitoa, pätevyyttä ja näkemystä yhteiskunnan kehittämisessä” ja samalla ”tarjota kannustavia roolimalleja naisille ja tytöille”.
Eteläjoki

| Eteläjoki Ahlaistenjoki Noormarkunjoki |
| --- | --- |
 Makkarakosken voimalaitos Noormarkunjoessa
Alkulähde:  Inhottujärvi
Laskupaikka:  Ahlainen
Maat:  Suomi
Pituus:  45 km
Alkulähteen korkeus:  43,1 m
Valuma-alue:  20 km²
Eteläjoki eli Ahlaistenjoki eli Noormarkunjoki on Karvianjoen vesistöön kuuluva joki Satakunnassa. Se saa alkunsa Noormarkun ja Pomarkun alueilla sijaitsevasta Inhottujärvestä. Joki virtaa kohti Noormarkkua ja sieltä edelleen Ahlaisiin ja laskee Selkämereen.
Noormarkunjoki-nimitystä käytetään vain 45 kilometriä pitkän joen ylä- ja keskiosasta. Inhottujärvestä lähtevää joen alkupäätä kutsutaan muutaman kilometrin matkalta Oravajoeksi, jonka jälkeen se muutuu Noormarkunjoeksi. Noormarkun ja Ahlaisten välillä joen nimi vaihtuu Eteläjoeksi, jonka suuhaaroja ennen mereen laskemista ovat parin kilometrin mittaiset Ahlaistenjoki ja Kristiskerinjoki.
Noormarkunjoki on tunnettu useista pienistä koskistaan, ja se on suosittu kalastus- ja melontajoki. Noormarkun keskustan tuntumassa sijaitsee kulttuurihistoriallisesti arvokas Noormarkun ruukin ja A. Ahlström Oy:n rakennuksista koostuva alue. Se levittäytyy Makkarakosken molemmille rannoille ja kuuluu Museoviraston määrittelemiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Alueella on muun muassa Makkarakosken voimalaitos sekä entinen saha.
Aiemmin Noormarkunjoen leventymänä on ollut 1900-luvulla kuivatettu Torajärvi, jolla ennen kuivatusta oli kaksikin lasku-uomaa: nykyinen Noormarkunjoki – Eteläjoki sekä pohjoiseen, Noormarkun Poosjärveen virrannut Keskisjoki, mutta Torajärven kuivatuksen myötä Keskisjoen uoma kuivui ja Torajärvessä ollut bifurkaatio hävisi.
Myös joen alajuoksulla Ahlaistenjoen varrella, joen pohjoispuolisella kapealla harjuselänteellä sijaitseva Ahlaisten kirkonkylä kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Eteläjoen suisto Ahlaistenjoen suulla on osa Pooskerin saariston Natura 2000 -suojelualuetta, josta osa kuuluu Selkämeren kansallispuistoon. Siihen liittyy samaan Natura-alueeseen kuuluva, merestä lähes irti kuroutuneen kluuvijärven muodostava merenlahti Mustalahti.
Eteläjoki on yksi useita jokibifurkaatioita sisältävän Karvianjoen vesistön kolmesta lasku-uomasta. Kaksi muuta ovat Pohjajoki Ahlaisissa ja Merikarvianjoki Merikarvialla. Pohjajoki saa alkunsa Poosjärvestä Noormarkun pohjoisosassa ja Merikarvianjoki Isojärvestä Siikaisissa.
North American X-15

| X-15 |
| --- | --- |
 X-15 lennon alkuvaiheessa.
Tyyppi:  koelentokone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  North American Aviation
Ensilento:  8. kesäkuuta 1959
Esitelty:  17. syyskuuta 1959
Poistettu käytöstä:  joulukuu 1970
Pääkäyttäjät:  USAF NASA
Valmistusmäärä:  3 
X-15
North American X-15 on yhdysvaltalainen kokeellinen rakettikäyttöinen lentokone, jonka suunnitteli North American Aviation. Se on X-1-koneen ohella kuuluisin Yhdysvaltojen X-sarjan kokeellisista lentolaitteistakenen mukaan?. X-15 saavutti monia nopeus- ja korkeusennätyksiä 1960-luvun alussa ja keräsi paljon kokemuksia, joita käytettiin myöhemmissä lentokoneissa ja avaruussukkulan suunnittelussa.
X-15 -ohjelman aikana 13 lentoa saavutti Yhdysvaltojen 50 mailin, noin 80 kilometrin määritelmän avaruuslennon korkeudelle jolloin lentäjät saivat Yhdysvaltain ilmavoimilta astronautin statuksen. Näistä kaksi rikkoi myös FAI:n määrittelemän sadan kilometrin avaruuslennonrajan.
X-15 -koneita rakennettiin kolme kappaletta ja niillä lennettiin kaikkiaan 199 lentoa, joista ensimmäiset vuonna 1959 ja viimeinen 24. lokakuuta 1968. Kaksitoista koelentäjää ohjasi yksipaikkaista konetta, muun muassa Neil Armstrong (ensimmäinen kuukävelijä) ja avaruussukkula-ohjelmaan osallistunut Joe Engle.
Lennolla 191 15. marraskuuta 1967 koelentäjä Michael J. Adams kuoli X-15:n jouduttua pyörimisliikkeeseen ja hajottua ilmassa.
X-15 lähetettiin matkaan Boeing B-52 Stratofortress-pommittajan siiven alta noin 13 500 metrin korkeudessa ja 800 km/h nopeudessa.
23. elokuuta 2005 kahdeksasta X-15-koelentäjästä kolme, jotka eivät olleet aikoinaan sotilaslentäjiä, saivat siviiliastronautin siivet; NASAn sotilaslentäjätaustaiset lentäjät saivat astronautin siivet aselajiltaan. Huomionosoituksen saajat olivat eläkkeellä oleva NASAn lentäjä Bill Dana ja kuolleita John B. McKayta ja Joseph A. Walkeria edustaneet perheet. lähde?
Kone rakennettiin tutkimaan lentokonerakenteiden, materiaalien ja ohjainpintojen toimintaa hypersoonisilla nopeuksilla ja hyvin suurilla korkeuksilla. Lennot olivat lyhyitä ja kestivät vain noin 10 minuuttia kukin. Moottorivoimalla lentoa oli vain 85 sekuntia, jonka jälkeen kone liiti laskuun.
Koneessa oli kaksi pudotettavaa polttoainesäiliötä siipien alapuolella rungon molemmin puolin. Säiliöihin mahtui yhteensä 6 120 kg polttoainetta.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&015.045000015,45 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&06.08000006,8 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.01200004,12 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&018.058000018,58 m²
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Thiokol LR-99 -rakettimoottori; &&&&&&&&&&&&0313.&&&&00313 kN
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&07274.&&&&007 274 km/h (Mach &&&&&&&&&&&&&&06.07200006,72)
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0450.&&&&00450 km tyypillisellä testilennolla
Lakikorkeus: &&&&&&&&&0107970.&&&&00107 970 m
Kirjallisuutta

Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen Vuosikirja 1960: s. 242
Mitä-Missä-Milloin, Kansalaisen Vuosikirja 1961: s. 46 (Uutiskatsaus, elokuu 1960)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta North American X-15 Wikimedia Commonsissa
NASAn X-15 sivu
NASA Dryden X-15 kuvakokoelma
X-15 Hypersonic History
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  NARA
Bar Suxes

| Bar Suxes |
| --- | --- |
 Bar Suxesin sisätilat.
Sijainti:  Yliopistonkatu 9, Turku
Avattu:  2004
Tyyppi:  homobaari
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Bar Suxes on vuonna 2004 avattu Turussa sijaitseva homobaari. Ravintolassa järjestetään sunnuntaisin ja torstaisin karaoke-iltoja ja perjantaina ja lauantaina tanssilattia on käytössä.
Bar Suxes on yksi Turun vanhimpia samassa omistuksessa olevia samalla paikalla toimivia baareja. Ravintolan omistavat Ilari Makkonen ja Arto Juntunen.
Hardcore hip hop

Hardcore hip hop on hip hopin alalaji, jolle ominaisia piirteitä voivat olla muun muassa usein vihainen tai vähintäänkin tavallista energisempi räppäys, aggressiiviset sanoitukset, voimakas ja kärjistävä mielipiteiden ilmaisu sekä raskassointisemmat biitit. Vaikka useat artistit määrittelevät itsensä puhtaasti hardcore hip hop-artisteiksi, sitä voidaan käyttää myös sateenvarjoterminä kaikelle muuta hip hopia synkemmälle tai väkivaltaisemmalle musiikille kuten gangsta rapille, horrorcorelle tai drillille. Voidaankin sanoa, että esimerkiksi valtaosa gangsta rapista on hardcore hip hopia mutta harvoin hardcore hip hop on gangsta rapia.
Käsitteenä alalaji on hyvin löyhä ja määritelmä on usein varsinkin biittien suhteen hyvin kuulijakohtainen. Yleiset teemat ovat kuitenkin usein samoja ja niitä ovat muun muassa väkivalta, aseet, nihilismi, päihteet, seksi, mielenterveysongelmat, lähiöelämä, poliittinen aktivismi ja kritiikki muita artisteja kohtaan.
Artisteja > Ulkomaisia

Eminem
DMX
M.O.P
Wu-Tang Clan
Tech N9ne
Ice Cube
Jedi Mind Tricks
Redman
Immortal Technique
Kool G Rap
Big Pun
Necro
KRS-One
Public Enemy
Canibus
Big L
La Coka Nostra
N.W.A
Capone-N-Noreaga
Sido
Cypress Hill
Vinnie Paz
Krizz Kaliko
Three 6 Mafia
Ill Bill
Snowgoons
Jewelz
Prophet Posse
XXXTentacion
Artisteja > Suomalaisia

Korpilaki
Sairas T
Altis
Ambassa
Amoc
Julma-Henri
Ironface
Mikidimaski
Eino Antiwäkki
Petos
Lasse K
Emesis
Bulle
Steen1
Konna
Korstoraatio
Opaali
Notkea Rotta
Selittämätön
Tommishock
Agenda
Juan Muteniac
Retale
Panama Rayo
Solonen
Kosola
Ezkimo
Beisfjord

Beisfjord on kylä Norjassa noin 15 km Narvikista kaakkoon. Se sijaitsee Ofotfjordin haarassa Beisfjordenissa. Siellä on 630 asukasta (2009) ja asukastiheys on 663 as./km2. Kylässä on noin 100 oppilaan koulu Beisfjord skole.
Kylä on kuuluisa siellä toisen maailmansodan aikana olleista keskitysleireistä. Leirillä oli ensin jugoslavialaisia vuonna 1942 ja sitten venäläisiä vankeja vuodesta 1943 sodan loppuun asti.
Aiheesta muualla

Ole Magnus Rapp: Gransker nordmenns rolle i leirene. Aftenposten 17.7.2009. (norjaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Jaavantiikeri

| Jaavantiikeri |
| --- | --- |
 Ujung Kulon kansallispuistosta vuonna 1938 otettu kuva jaavantiikeristä.
Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Suku::  Panthera
Laji::  Tiikeri tigris
Alalaji::  sondaica
Kolmiosainen nimi
 Panthera tigris sondaica  Temminck, 1844 
 Jaavantiikerin levinneisyys
Katso myös
   Jaavantiikeri Wikispeciesissä   Jaavantiikeri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jaavantiikeri (Panthera tigris sondaica) on tiikerin luultavasti sukupuuttoon kuollut alalaji. Se eli yksinomaan Jaavan saarella Indonesiassa. Tiikerit olivat vielä 1800-luvulla yleisiä Jaavassa, mutta toisen maailmansodan jälkeen ne olivat jo harvinaisuuksia. Jaavantiikerin olemassaolosta ei ole saatu varmoja todisteita vuoden 1979 jälkeen.
Jaavantiikerin kantavanhemmat tulivat Manner-Aasiasta, alun perin ehkä Kiinan alueelta. Ne saapuivat Jaavalle luultavasti pleistoseenikauden lopulla noin 50 000 vuotta sitten, jolloin saari oli yhteydessä mantereeseen. Merenpinnan noustua tiikerit jäivät saarelle eristyksiin ja kehittyivät omaksi alalajikseen. Jotkut tutkijat ovat ehdottaneet, että jaavantiikeri ja balintiikeri luokiteltaisiin omaan Panthera sondaica -lajiinsa.
Tuntomerkit

Jaavantiikerit olivat intiantiikeriin ja siperiantiikeriin verrattuna pienikokoisia, mutta sumatrantiikeriä hieman suurempia. Urosten paino oli 110–140 kiloa ja pituus häntä mukaan lukien 2,5 metriä. Naaraiden paino oli 75–115 kiloa, ja ne olivat uroksia 20–30 senttiä lyhyempiä. Karvoitus on tiheää ja lyhyttä. Alalajin väritys muistutti suuresti sumatrantiikerin ja balintiikerin väritystä. Selän karvapeite oli ruosteenruskea, vatsapuolelta ruskeankeltaista. Juovat olivat hyvin kapeita, usein haaroittuneita tai pilkuista rakentuneita. Sumatrantiikeriin verrattuna niiden juovat olivat tummempia ja tiheämpiä. Lisäksi viiksikarvat olivat pidemmät kuin millään muulla tiikerin alalajilla. Jaavantiikerin erotti muista tiikereistä edellä mainittujen piirteiden ohella myös takaraivoluussa olevan selvästi havaittavan kavennuksen perusteella.
Elintavat

Jaavantiikerin tärkeimpiä saaliseläimiä olivat villisiat ja timorinhirvet. Niiden puutteessa se söi myös muun muassa makakeja, piikkisikoja, lintuja ja palmunäätiä. Myös riikinkukot osasivat varoa tiikereitä. Jaavalaiset väittivät, että riikinkukko ilmoittaa metsän asukeille hetken, jolloin tiikeri lähtee liikkeelle piilopaikastaan. Jaavantiikeri oli erittäin hyvä uimari. Muiden tiikerien tavoin se oli lisääntymisaikaa lukuun ottamatta yksineläjä. Naaraan kantoaika kesti noin sata päivää, minkä jälkeen se synnytti yleensä 2–3 sokeaa, noin kilon painoista pentua. Pennut tulivat sukukypsiksi 1,5–2 vuoden ikäisinä.
Häviäminen

Vielä 1800-luvun alussa jaavantiikeri oli runsaslukuinen, ja sitä tavattiin kaikkialla kotisaarellaan. Tiikereitä pidettiin kuitenkin tuhoeläiminä Vielä 1800-luvun puolivälissä ne aiheuttivat ongelmia tiheään asutuilla alueilla. Aina 1930-luvulle saakka saaren tiikerien määrä pysyi niin suurena, että suojelua ei pidetty tarpeellisena. Metsästys pysyikin voimallisena, ja ennen toista maailmansotaa Jaavassa lunastettiin vuosittain melkein 9 000 tiikerinmetsästyslupaa. Siirtolaiset alkoivat perustaa Jaavaan viljelmiä vuonna 1940, ja tiikerit joutuivat vetäytymään syrjäisemmille alueille saaren keskiosiin. Uusille alueille siirtyneet ihmiset myös metsästivät ja myrkyttivät tiikereitä. Lisäksi tiikerit joutuivat kilpailemaan yhä kiihkeämmin ravinnosta leopardien ja kulkukoirien kanssa. Toisen maailmansodan ja sitä seuranneen nousukauden seurauksena jaavantiikerit taantuivat yhä, ja niitä tavattiin enää Leuweung Sancangin luonnonpuistossa, Ujung Kulonin ja Baluranin kansallispuistossa sekä saaren eteläosan vuorilla. 1950-luvun puolivälissä alalajin kokonaismäärä oli enää 20–25 yksilöä, joista noin puolet eli Ujung Kulonin kansallispuistossa. Tiikerit hävisivät puistosta 1960-luvulle tultaessa. Sittemmin levottomuudet vuonna 1965 ja tärkeimmän saaliseläimen timorinhirven kantojen romahdus heikensi tilannetta entisestään. Alalajin viimeinen tunnettu turvapaikka oli Gunung Betirin syrjäisellä rannikkoalueella, jonne perustettiin vuonna 1972 Meru-Betirin kansallispuisto. Kansallispuisto liitettiin tutkimuspaikaksi vuonna 1973 aloitettuun kansainväliseen tiikerinsuojeluohjelmaan. Tuolloin alueella eli enää 15 tiikeriä. Vuonna 1976 löydettiin vain kolme eläintä eivätkä ne olleet lisääntyneet. Vuonna 1979 löydettyjen jälkien perusteella lukumääräksi arvioitiin jälleen kolme yksilöä. Sittemmin ei varmoja jälkiä tai havaintoja ole saatu. Vahvistamattomia havaintoja on tämän jälkeenkin välillä tehty, mutta todennäköisintä on, että jaavantiikeri on kuollut sukupuuttoon.
Länsi-Jaavassa vuonna 1941 tapettu tiikeri.
Entakaponi

| --- | --- |

Entakaponi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(E)-2-syano-3- (5-dihydroksiamino-3, 4-diokso-1-sykloheksa-1,5-dienyyli)- N,N-dietyyli-prop-2-enamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 130929-57-6
ATC-koodi: N04BX02
PubChem CID: 5281081
DrugBank: APRD00416
Kemialliset tiedot
Kaava: C14H15N3O5 
Moolimassa: 305,286 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 35 %
Proteiinisitoutuminen: 98 % (sitoutunut seerumin albumiiniin)
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 0,4–0,7 tuntia
Ekskreetio: 90 % ulosteessa, 10 % virtsassa
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C (USA)
Reseptiluokitus:  Reseptivalmiste (Suomi)
Antotapa: Oraalinen
Entakaponi on Orion Pharman kehittämä Parkinsonin taudin hoitoon tarkoitettu lääkeaine. Entakaponi tehostaa taudin hoitoon perinteisesti käytetyn levodopan vaikutusta. Levodopa muuttuu aivoissa dopamiiniksi, joka pilkkoutuu ennenaikaisesti COMT-entsyymin katekoli-O-metyylitransferaasin vaikutuksesta. Entakaponi on vaikutustavaltaan COMT-estäjä, joka estää levodopan perifeeristä muuttumista hyödyttömäksi 3-O-metyylidopaksi. Entaponia myydään kauppanimillä Comtess, Comtan ja Stalevo (yhdistelmälääke, johon on yhdistetty kolme Parkinsonin taudin hoidossa käytettävää lääkeainetta: levodopa, karbidopa ja entakaponi).
Entakaponin kemiallinen kaava on C14H15N3O5, moolimassa 305,286 g/mol ja CAS-numero 130929-57-6.
Aiheesta muualla

KEGG: Entacapone (englanniksi)
ChemBlink: Entacapone (englanniksi)
Bulgarian alueet

Blagoevgrad
Burgas
Dobritš
Gabrovo
Haskovo
Kărdžali
Kjustendil
Lovetš
Montana
Pazardžik
Pernik
Pleven
Plovdiv
Razgrad
Ruse
Šumen
Silistra
Sliven
Smoljan
Sofia
Stara Zagora
Tărgovište
Varna
Veliko Tărnovo
Vidin
Vratsa
Jambol
Kartta vuosien 1987–1999 aluejaosta
Bulgaria jaetaan 28 alueeseen (bulg. области, oblasti, yksikkö област, oblast) vuodesta 1999 lähtien. Alueet vastaavat suunnilleen 28 okrugia, jotka olivat olemassa vuoteen 1987 saakka. Vuosien 1987–1999 välillä Bulgaria oli jakautunut yhdeksään isompaan maakuntaan.
Alueet on jaettu edelleen kuntiin (bulg. община, obština).
Luettelo alueista

Blagoevgrad
Burgas
Dobritš
Gabrovo
Haskovo
Jambol
Kărdžali
Kjustendil
Lovetš
Montana
Pazardžik
Pernik
Pleven
Plovdiv
Razgrad
Ruse
Silistra
Sliven
Smoljan
Sofia
Sofian kaupunki
Stara Zagora
Šumen
Tărgovište
Veliko Tărnovo
Varna
Vidin
Vratsa
Alueet väkiluvun, pinta-alan, ja väestötiheyden mukaan

| alue | Väkiluku (2004) | Väestönkasvu (2003/2004) | Pinta-ala (km²) | Väestötiheys (/km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Blagoevgrad | 334 907 | -0,8 % | 6 478 | 51,70 |
| Burgas | 418 925 | -0,2 % | 7 618 | 55,00 |
| Dobritš | 206 893 | -0,8 % | 4 700 | 44,02 |
| Gabrovo | 137 461 | -1,2 % | 2 053 | 66,96 |
| Haskovo | 268 335 | -0,7 % | 4 033 | 66,53 |
| Kărdžali | 159 878 | -0,7 % | 4 032 | 39,65 |
| Kjustendil | 154 468 | -1,2 % | 3 027 | 51,03 |
| Lovetš | 161 190 | -1,3 % | 4 134 | 38,99 |
| Montana | 170 217 | -2,0 % | 3 595 | 47,35 |
| Pazardžik | 300 092 | -1,0 % | 4 393 | 68,31 |
| Pernik | 142 251 | -1,3 % | 2 377 | 59,84 |
| Pleven | 310 449 | -1,5 % | 4 216 | 73,64 |
| Plovdiv | 709 861 | -0,2 % | 5 588 | 127,03 |
| Razgrad | 140 743 | -1,0 % | 2 648 | 53,15 |
| Ruse | 259 173 | -0,7 % | 2 616 | 99,07 |
| Silistra | 135 701 | -1,3 % | 2 862 | 47,41 |
| Sliven | 211 005 | -1,0 % | 3 646 | 47,41 |
| Smoljan | 133 015 | -1,5 % | 3 532 | 37,66 |
| Sofian kaupunki | 1 221 157 | +1,0 % | 1 119 | 1 091,29 |
| Sofian alue | 262 032 | -1,1 % | 7 277 | 36,01 |
| Stara Zagora | 362 090 | -0,5 % | 4 959 | 73,02 |
| Šumen | 199 577 | -0,6 % | 3 365 | 59,31 |
| Tărgovište | 136 806 | -1,0 % | 2 735 | 50,02 |
| Varna | 458 392 | -0,1 % | 3 847 | 119,16 |
| Veliko Tărnovo | 285 677 | -0,5 % | 4 684 | 60,99 |
| Vidin | 120 192 | -2,0 % | 3 071 | 39,11 |
| Vratsa | 212 656 | -1,7 % | 4 098 | 51,89 |
| Jambol | 147 906 | -1,1 % | 4 209 | 35,14 |
Euroopan maiden ylimmän tason hallinnollinen jako
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia²
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Irlanti
Islanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kosovo
Kreikka
Kroatia
Kypros²
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Valko-Venäjä
Venäjä¹
Viro
Yhdistynyt kuningaskunta
¹ Sijaitsee sekä Euroopassa että Aasiassa

² Aasiassa sijaitseva, kulttuurihistoriallisesti eurooppalainen valtio
McKinney (Texas)

| McKinney |
| --- | --- |
 McKinneyn historiallista keskustaa.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Texas
Piirikunta:  Collin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  175,35 km²
 – Josta vettä:  1,91 km² 
Väkiluku (2020):  195 308
 – Väestötiheys:  1 110 as./km²
Motto::  "Unique by nature"
 
 https://www.mckinneytexas.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
McKinney on kaupunki Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa McKinneyssä oli 195 308 asukasta. Kaupunki toimii Collinin piirikunnan hallintokeskuksena. McKinney kuuluu Dallasin–Fort Worthin metropolialueeseen.
McKinney oli Yhdysvaltain neljänneksi nopeimmin kasvava kaupunki vuosina 2010–2019.
Väestö

Vuonna 2020 McKinneyn väkiluku oli 195 308. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 60,6 %, aasialaisia 13,0 %, mustia 12,3 %, alkuperäisasukkaita 0,5 % ja Tyynenmeren alkuperäisasukkaita 0,1 %. Asukkaista 11,1 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 25,1 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 18,4 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta McKinney (Texas) Wikimedia Commonsissa
Frisco (Texas)

| Frisco |
| --- | --- |
 Friscon kaupungintalo.
 lippu:  vaakuna

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Texas
Piirikunta:  Collin, Denton
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  179,21 km²
 – Josta vettä:  1,44 km² 
Väkiluku (2020):  200 509
 – Väestötiheys:  1 120 as./km²
 
 https://www.mckinneytexas.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frisco on kaupunki Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Friscossa oli 200 509 asukasta. Kaupunki sijaitsee Collinin ja Dentonin piirikunnissa. Frisco kuuluu Dallasin–Fort Worthin metropolialueeseen.
Frisco oli Yhdysvaltain nopeimmin kasvava kaupunki vuosina 2010–2019.
Väestö

Vuonna 2020 Friscon väkiluku oli 200 509. Arvion mukaan asukkaista valkoisia on 51,2 %, aasialaisia 27,0 %, mustia 8,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,2 %. Asukkaista 10,3 % kuuluu kahteen tai useampaan rotuun. 32,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 26,5 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frisco (Texas) Wikimedia Commonsissa
Divišov

| Divišov |
| --- | --- |
 Divisovin kaupungintalo
 vaakuna
 Divišov
 Koordinaatit: 49°47′21″N, 14°52′42″E 
Valtio:  Tšekki
Lääni:  Keski-Böömi
Piirikunta:  Benešov
Hallinto:  
 – Pormestari:  Zdeněk Pekárek
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,0 km²
Korkeus:  511 m
Väkiluku (2020)  (arvio):  1 758
 – Väestötiheys:  56,7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 https://www.divisov.cz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Divišov (saks. Diwischau) on kaupunki Sázavan varrella Tšekissä. Se sijaitsee Benešovin piirikunnassa Keski-Böömin läänissä 39 kilometriä Prahasta kaakkoon. Divišovin asukasluku oli vuoden 2020 arvion mukaan 1 758.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Divišov Wikimedia Commonsissa
Kaupungin sivut
Speedway (Arkistoitu – Internet Archive)
Linna
Synagoga
Coitus Int
Julkaisut > Juice Leskinen & Coitus Int

Juice Leskinen & Coitus Int (1973)
Marilyn / Einarin polkupyörä (1974)
Jyrki boy / Napoleonin mopo (1974)
Per Vers, runoilija (1974)
Se oli jautaa / Tarzanin kalsarit (1975)
Löyly löi / Seminoloogie boogie woogie (1975)
Julkaisut > Coitus Int 50 Revival

Coitus Int 50 Revival (2023)
Erich Hoepner

| Erich Hoepner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Der Alte Reiter (suom. Vanha ratsumies)
Syntynyt: 14. syyskuuta 1886 Frankfurt an der Oder
Kuollut: 8. elokuuta 1944 (57 vuotta) Plötzenseen vankila, Berliini
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Saksan keisarikunta, Weimarin tasavalta,  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1905–1944
Komentajuudet:  XVI armeijakunta,   4. Panssariryhmä
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota   Toinen maailmansota * Puolan offensiivi * Taistelu Ranskasta * Operaatio Barbarossa  * Operaatio Taifuuni
Sotilasarvo:  Kenraalieversti
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Erich Hoepner (14. syyskuuta 1886 Frankfurt an der Oder, Brandenburg, Saksa – 8. elokuuta 1944 Plötzenseen vankila, Berliini, Saksa) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. Sukunimi esiintyy lähinnä ei-saksalaisissa lähteissä joskus myös virheellisesti muodossa Höpner.
Taitava panssarikenraali Hoepner lukeutui Adolf Hitlerin vastustajiin ja osallistui tämän salamurhaamiseen ja vallankaappaukseen tähdänneeseen heinäkuun 20. päivän salaliittoon. Hankkeen epäonnistuttua Hoepner teloitettiin Plötzenseen vankilassa. Sodan jälkeen Hoepneria arvostettiin yhtenä Hitleriä ja natsivaltaa vastaan nousseista vastarintaliikkeen jäsenistä, mutta sittemmin hänen motiivejaan on kritisoitu.