stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tapani Kuningas
Rajatiedosta elämänura

Kuningas syntyi evakkomatkalla 1945 ja vietti lapsuutensa Luumäellä. Ylioppilaaksi päästyään hän opiskeli Tampereella Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa aikuiskasvatusta ja kansainvälistä politiikkaa, mutta opinnot jäivät, kun kiinnostus ufoihin tuli elämäntyöksi. Työrauhan saadakseen hän muutti perheineen Tampereelta Kuhmoisten Kylämälle, jonne perustettiin kustannusyhtiö, lehden toimitus ja rajatiedon keskus.
Kuningas kutsuttiin 1972 perustettavan Ufoaika-lehden päätoimittajaksi. Lehden nimi muuttui 1974 Ultraksi, ja sitä alkoi julkaista Kustannus Oy Rajatieto, jonka toimitusjohtajaksi tuli Tapani Kuningas. Itse rajatieto-käsitekin on Kuninkaan lanseeraama. Myöhemmin, rajatiedon saatua ei-toivottuja sävyjä, hän ehdotti uudeksi termiksi "rajatonta tietoa".
Kuningas muutti 1973 Arja-vaimoinsa kanssa Tampereen keskustasta Kuhmoisten Kylämälle vanhaan puutaloon, jonka viereen kohosi pian uusi rakennus Ultran toimitukselle ja kirjastolle. Kansainvälisiä yhteyksiä ylläpidettiin Kuninkaan vetämillä Ultran lukijamatkoilla Lontoon rajatietomessuille. Idea siirrettiin vuonna 1983 Suomeen, ja Hengen ja tiedon messuista on tullut toistuva tapahtuma.
Kolmannen asteen yhteys odotuttaa

Henkilökohtaiset ufokokemukset jäivät Tapani Kuninkaan elämästä puuttumaan, mikä ei lainkaan vähentänyt hänen tutkimusintoaan. "Lopullinen todiste voi tulla milloin tahansa", hän totesi lehtihaastattelussa vuonna 2001, "tai voi olla, ettei sitä tule koskaan. Yhteydenotto korkeammasta sivilisaatiosta olisi vielä nyt ihmiskunnalle lamaannuttava järkytys. Kenties odotetaan, että löydämme heidät itse, omin ponnistuksin."
Julkaisut

Ufoja Suomen taivaalla, 1970
Ufojen jäljillä: uusimmat ufo-havainnot Suomesta ja muualta, 1971
Operaatio ufo: 25 vuotta lentäviä lautasia sanomalehtien sivuilla, 1972
Muukalaisia ja humanoideja – suomalaisia havaintoja, 1973
100 ufoa Suomessa, 1994 (yhdessä Teuvo E. Laitisen ja Markku Löfmanin kanssa)
Aiheesta muualla

Tapani Kuningas Ylen Elävässä arkistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle
One Thing (One Directionin kappale)

| ”One Thing” One Direction |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”I Should Have Kissed You”
 Julkaistu: 6. tammikuuta 2012
 Tekijä(t): Rami Yacoub, Carl Falk, Savan Kotecha
 Tuottaja(t): Rami Yacoub & Carl Falk
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 03.17
 Levy-yhtiö: Syco, Columbia
One Directionin muut singlet
| ”Gotta Be You” 2011 | ”One Thing” 2011 | ”More Than This” 2012 |
”One Thing” on One Directionin musiikkikappale yhtyeen vuonna 2011 julkaistulta esikoisalbumilta Up All Night. Syco Music julkaisi kappaleen singlenä useissa maissa 6. tammikuuta 2012 ja Britanniassa 13. helmikuuta 2012. Kappaleen ovat kirjoittaneet Carl Falk, Savan Kotecha ja Rami Yacoub.
Maggie Grace

| Maggie Grace |
| --- | --- |
 Maggie Grace vuonna 2018
Henkilötiedot
Koko nimi:  Margaret Grace Denig
Syntynyt: 21. syyskuuta 1983 (ikä 41) Worthington, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Brent Bushnell
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Merkittävät roolit:   Lost  Taken  Taken 2  Lockout 
Palkinnot
 SAG   2005 Lost 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Margaret ”Maggie” Grace Denig (s. 21. syyskuuta 1983 Worthington, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Shannon Rutherfordina televisiosarjassa Lost.
Ura

»Menin koe-esiintymiseen koe-esiintymisen jälkeen. Sain muutaman pienen osan; ei mitään erikoista, mutta LA opetti minua kasvamaan… Olin onnekas kun en jäänyt mihinkään koukkuun, mutta näin huumeet ja bilettämisen. Tulen pienestä, uskonnollisesta kaupungista, jossa on Keski-Lännen arvot ja Hollywood avasi silmäni.» 
(Maggie Grace ensireaktiostaan Hollywoodista)
Grace palkkasi agentin ja kirjoittautui näyttelemistunneille. Hän sai ensimmäisen roolinsa nettiperusteiseen videosarjaan Rachel’s Bloom (2001), joka kertoi teinitytön makuuhuonesuhteista. Seuraavan roolinsa Grace sai vuonna 2002 televisiosarjasta Septuplets, jonka esittäminen kuitenkin peruttiin. Gracen läpimurtorooliksi osoittautui rooli televisioelokuvassa Murder in Greenwich vuonna 2002, joka perustuu oikeasti tapahtuneeseen 15-vuotiaan Martha Moxleyn murhaan. Grace sai Young Artist Award -ehdokkuuden roolistaan Moxleynä, mutta hävisi Clara Bryantille. Grace sai pieniä rooleja televisiosarjoista, kuten C.S.I., The Lyon’s Den, Miracles, Like Family, Todistettavasti syyllinen ja Kova laki: Erikoisyksikkö sekä elokuvista Twelve Mile Road ja Creature Unknown, ennen esiintymistään ruotsalaisena vaihto-oppilaana sitcom-sarjassa Oliver Beene.
Onnistuneen koe-esiintymisen jälkeen hän sai Shannon Rutherfordin roolin, josta hän oli ehdolla Teen Choice Award -palkintoon ”parhaasta läpi­murto­roolista”. Lostin ensimmäisen tuotanto­kauden kuvausten aikana Grace asui Havaijilla, ja lupautui näyttelemään Tom Wellingin vasta­näyttelijää vuoden 1980 kauhu­elo­kuvan uudelleen­kuvauksessa Usva (2005). Hän palasi Lostin toiselle tuotantokaudelle, mutta hänen hahmonsa kuitenkin tapettiin kauden kahdeksannessa jaksossa. Sarjan tuottajista tuntui, että hahmon ”tarinan tiet olivat rajoitetut”. Tuottaja Carlton Cuse sanoi, että Gracen lähtö sarjasta oli ”kuin voitto”, koska Grace oli innokas aloittamaan koko­päiväisen elo­kuva­uran. Jätettyään sarjan Grace liittyi muiden Lost-näyttelijöiden joukkoon SAG-palkinto­gaalaan, jossa sarja voitti ”Outstanding Performance by an Ensemble in a Drama Series” -palkinnon.
Gracen seuraava rooli oli vuoden 2007 elokuvassa Sub­urban Girl Sarah Michelle Gellarin ja Alec Baldwinin kanssa. Vuonna 2007 hän näytteli myös elo­kuvassa The Jane Austen Book Club, joka perustuu Karen Joy Fowlerin samannimiseen teokseen. Grace on Jane Austenin fani ja on lukenut Fowlerin kirjan, joka julkaistiin vuonna 2004. Kun hänelle annettiin elo­kuvan käsi­kirjoitus, hän tapasi sen ohjaajan Robin Swicordin, joka antoi hänelle roolin Allegrana. Elokuvan kuvausten loputtua Grace palasi lyhyeksi aikaa Havaijille näyttelemään Lostin kolmannen kauden jaksossa "Paljastus".
Grace näytteli vuoden 2008 trillerissä Taken Liam Neesonin ja Famke Janssenin kanssa, ja hän sai Simon Fellowsin elo­kuvan Malice in Wonder­land, uuden version Lewis Carrollin kirjasta Liisa ihmemaassa, kuvaukset loppuun. Taken sai myöhemmin vielä kaksi jatko-osaa. 2010-luvulla Grace on esiintynyt myös Twi­light-elo­kuva­sarjassa ja Fear the Walking Dead -televisio­sarjassa.
Yksityiselämä

Grace asui Honolulussa, Havaijilla työskennellessään Lostin parissa, sanoen ”Rakastan olla täällä, mutta tämä ei ole juurikaan sellainen paikka jossa voi panostaa näyttelemiseen”. Huhtikuusta 2006 lähtien Gracen ja Ian Somerhalderin huhuttiin tapailevan. Kun Gracelta kysyttiin Somer­halderista elo­kuussa, hän sanoi ”Ian on mahtava, jumaloin häntä, vaikka olenkin vain 22 – aivan liian nuori edes harkitsemaan vakavaa seurustelu­suhdetta”. Vuodesta 2008 vuoteen 2009 Grace tapaili Blake Mycoskieta, TOMS Shoesin luojaa.
Helmi­kuussa 2017 Grace kihlautui Brent Bushnellin kanssa ja he avioituivat touko­kuussa kolmen kuukauden kuluttua kihlauksesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maggie Grace Twitterissä
/ Maggie Grace Facebookissa
Maggie Grace Rotten Tomatoes. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet 
Muut:  IdRef 
Grace vuonna 2009.
Vivian

| Vivian |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  2. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  2. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Viivi, Vivi, Vivan
Vastineita eri kielissä:  Vivien, Viviane, Vivianne, Bibiana
Nimen alkuperä:  latinalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vivian on naisen etunimi, jonka nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2025 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 2. toukokuuta. Suomessa nimi Vivian on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2020 loppuun mennessä noin 1910 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen..
Nimi Vivian tulee latinan sanasta vivus, elävä. Englanninkielisissä maissa se on käytössä sekä miesten että naisten etunimenä.
Tunnettuja Vivianeja

Vivian Campbell (s. 1962), irlantilainen kitaristi
Vivian Cheruiyot (s. 1983), kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija
Vivian Fine (1913–2000) yhdysvaltalainen säveltäjä
Vivian Mary Hartley, [[Vivien Leigh (1913–1967), englantilainen näyttelijä
Vivian Jemutai, Yasemin Can (s. 1996), kenialais-turkkilainen kestävyysjuoksija
Vivian Kong (s. 1994), hongkongilainen miekkailija
Vivian Kubrick (s. 1960), yhdysvaltalainen elokuvantekijä ja säveltäjä
Vivian Maier (1926–2009), yhdysvaltalainen katuvalokuvaaja
Vivian Richards (s. 1952), antigualainen kriketinpelaaja
Vivian Sin'amor, suomalainen kitaristi
Vivian Stanshall (1943–1995), englantilainen muusikko ja koomikko
Vivian Woodward (1879–1954), englantilainen jalkapalloilija
Vivian Wu, Wu Jun Mei (s. 1966), kiinalainen näyttelijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vivian Wikimedia Commonsissa
14. heinäkuuta

14. heinäkuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 195. päivä (196. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 170 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Aliisa, Alisa, Alissa
suomenruotsalainen kalenteri: Alice, Alicia
ortodoksinen kalenteri: Aki, Eeli
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Aliissá
vanhemmissa kalentereissa: Bonavent, Eleonora, Fale, Fokas, Hely, Ingrid, Joel, Phocas
Tapahtumia

1223 – Ludvig VIII nousi Ranskan kuninkaaksi isänsä Filip II:n kuoleman jälkeen.
1789 – Ranskan vallankumouksen alkuvaiheisiin liittynyt, suuren vertauskuvallisen merkityksen saanut Bastiljin valtaus, jonka vuosipäivää vietetään Ranskan kansallispäivänä.
1808 – Suomen sota: Lapuan taistelu.
1865 – Edward Whymper seurueineen nousi ensimmäistä kertaa Matterhornvuorelle.
1902 – Pyhän Markuksen kellotorni romahti Venetsiassa.
1933 – Gleichschaltung: Saksassa kiellettiin muut puolueet paitsi Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue.
1958 – Irakin sotilasvallankaappauksessa syrjäytettiin ja surmattiin kuningas Faisal II perheineen.
1965 – Mariner 4 -avaruusluotain otti Marsin ohilennolla ensimmäiset lähikuvat vieraasta planeetasta. Kuvat todistivat Marsin pinnalla olevan kraattereita.
1969 – Jalkapallosota (tai 100-tuntinen sota) alkoi. Hondurasin hävittyä jalkapallo-ottelun El Salvadorille Hondurasissa puhkesi mellakoita salvadorilaisia vierastyöläisiä vastaan.
1969 – Yhdysvaltain dollarin arvoltaan suurimmat setelit: 500, 1 000, 5 000 ja 10 000 dollaria, vedettiin pois setelikierrosta.
2002 – Qiqi, pisimpään vankeudessa elänyt uhanalainen Kiinan jokidelfiini eli baiji menehtyi.
2016 – Ainakin 70 ihmistä kuoli kuorma-auton ajettua väkijoukkoon Ranskan Nizzassa.
Kuolleita

1223 – Filip II, Ranskan kuningas (s. 1165)
1510 – Rothesayn herttua Arthur, Jaakko IV:n ja Margareeta Tudorin poika (s. 1509)
1742 – Richard Bentley, englantilainen oikeusoppinut ja utilitaristinen filosofi (s. 1662)
1827 – Augustin Jean Fresnel, ranskalainen fyysikko (Fresnel-linssin keksijä) (s. 1788)
1881 – Henry McCarty (”Billy the Kid”), yhdysvaltalainen lainsuojaton (s. 1859)
1887 – Alfried Felix Alwyn Krupp, saksalainen teollisuusjohtaja (Krupp-yhtymä) (s. 1812)
1904 – Paul Kruger, Transvaalin tasavallan presidentti (s. 1824)
1910 – Marius Petipa, ranskalainen balettitanssija, koreografi ja ”klassisen baletin isä” (s. 1818)
1938 – Abel Adams, alk. Aapeli Korhonen, suomalainen elokuvatuottaja, Adams Filmi Oy:n perustaja (s. 1879)
1939 – Alfons Mucha, tšekkiläinen taidemaalari, julistetaiteilija, graafikko ja muotoilija (s. 1860)
1953 – Richard von Mises, itävaltalais-yhdysvaltalainen matemaatikko ja fyysikko (s. 1883)
1954 – Jacinto Benavente, vuoden 1922 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut espanjalainen kirjailija (Veijareita) (s. 1866)
1958 – Faisal II, Irakin kuningas (s. 1935)
1960 – Maurice de Broglie, ranskalainen fyysikko (s. 1875)
1965 – Adlai Stevenson, yhdysvaltalainen poliitikko (moninkertainen presidenttiehdokas) (s. 1900)
1966 – Julie Manet, ranskalainen taidemaalari (s. 1878)
1972 – Oskari Olavi Ilmén (Olavi Virta), suomalainen laulaja (”Hopeinen kuu”) (s. 1915)
1976 – Varma Lahtinen, suomalainen näyttelijä (s. 1894)
1998 – Ray Hogan, yhdysvaltalainen lännenkirjailija (s. 1908)
2002 – Joaquin Balaguer, Dominikaanisen tasavallan presidentti (kahdesti) (s. 1906)
2003 – André Claveau, ranskalainen laulaja (s. 1915)
2006 – Alice Kaira, suomalainen taidemaalari (s. 1913)
2008 – Henki Kolstad, norjalainen näyttelijä (s. 1915)
2009 – Lucio Ceccarini, italialainen vesipalloilija (s. 1930)
2010 – Charles Mackerras, australialainen kapellimestari (s. 1925)
2012 – Rolf Mulka, saksalainen kilpapurjehtija ja maailmanmestari (s. 1927)
2016 – Péter Esterházy, unkarilainen kirjailija (s. 1950)
2016 – Philip von Knorring, suomalainen taiteilija (s. 1948)
2016 – Pentti Suomela, suomalainen diplomaatti (s. 1917)
2019 – Carl-Gustaf Jernström, suomalainen sirkustaiteilija, Sirkus Finlandian perustaja (s. 1944)
2020 – Adalet Ağaoğlu, turkkilainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti (s. 1929)
2022 – Ivana Trump, tšekkiläis-yhdysvaltalainen liikenainen ja malli (s. 1949)
2023 – Sari Peltoniemi, suomalainen kirjailija, opettaja, laulaja ja sanoittaja (s. 1963)
Juhlapäiviä

Ranskan kansallispäivä
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 14. heinäkuuta: |  |
:  Ranskan kansallispäivä.  Abbas II 1789 – Ranskan vallankumouksen alkuvaiheisiin liittynyt, suuren vertauskuvallisen merkityksen saanut Bastiljin valtaus, jonka vuosipäivää vietetään Ranskan kansallispäivänä.  1808 – Suomen sodan ensimmäinen kenttätaistelu Lapuan taistelu käytiin.  1874 – Egyptin kediivi Abbas II syntyi.  1881 – Sheriffi Pat Garrett ampui lainsuojaton Billy the Kidin.  1942 – Espanjalainen poliitikko ja Naton entinen pääsihteeri Javier Solana syntyi.  1977 – Ruotsin kruununprinsessa Victoria syntyi.  
Katso myös: kalenteri ~ 13. heinäkuuta, 15. heinäkuuta
Vuoden kuukaudet ja päivät
| --- | --- |
tammikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu: 1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Tietokirjallisuus

Tietokirjallisuutta: filosofian klassikkoja.
Tietokirjallisuus (asiateksti, asiaproosa) on määritelmällisesti tietoon perustuvaa kirjallisuutta, vaikkakin tietokirjoihin lasketaan myös esimerkiksi muisteluita ja uskomuksia sisältävät teokset. Tietokirjat tarjoavat lukijalle eri alojen tietoa, informaatiota tai ohjeita. Niiden sisältö voi olla laaja-alaista, kuten tietosanakirjoissa, erikoistietoa, mielipiteitä tai ohjeita lukijalle pieniltäkin erikoisaloilta.
Kirjoittaminen

Tietokirjan kirjoittamisen vaiheita voivat olla muun muassa:
Tavoitteiden ja kohderyhmän täsmentäminen
Tyylilajin ymmärtäminen, esimerkiksi tarinallisuuden tai selittämisen painottaminen
Tarinallisen rakenteen hahmottaminen, esimerkiksi johdanto-vastakkainasettelu-ratkaisu (jännite ja huipentuma) tai hyppivä, rinnakkainen tai kehämainen järjestys
Sisällyksen hahmottelu, kuten käsiteltävien aiheiden listaaminen ja järjestäminen luvuiksi
Tyylikäytännön täsmentäminen (esimerkiksi numeroiden käyttö)
Aiheisiin perehtyminen ja tutkiva työ
Lukujen kirjoittaminen
Väitteiden ja tietojen todenmukaisuuden tarkistaminen
Luettavuuden ja viihdyttävyyden kehittäminen, kuten aistikuvausten, henkilöhahmojen ja keskustelun rikastuttaminen; ylimääräisen informaation vähentäminen, sanaston yksinkertaistaminen ja lauseiden lyhentäminen; kappaleiden irrallisuuden vähentäminen
Viihdyttävän tietokirjan piirteitä ovat esimerkiksi tarinallisuus, mysteeri, ennakoimattomuus, yllätyksellisyys, merkityksellisyys, samaistuttavuus, huumori, tunteikkuus, kuvallisuus, kielikuvat, havainnollisuus, ymmärrettävyys, yksinkertaisuus ja provokatiivisuus. Tietokirjan voi kirjoittaa aluksi kokoelmana lyhyitä tarinoita, esseitä. Usein persoonallinen, henkilökohtainen, yhdelle henkilölle kohdistuva kirjoitustyyli on viihdyttävin.
Tietokirjallisuus Suomessa

Suomessa julkaistuista kirjoista 80 prosenttia on tietokirjallisuutta. Kotimaisten kirjoittajien julkaisuista 90 prosenttia on tietokirjallisuutta.
Suomessa ehkä suosituin tietokirjallisuuden laji on historia. Vuonna 2007 ilmestyneessä Suomennoskirjallisuuden historiassa todetaan, että tietokirjallisuuden suomentamisessa kielivalikoima on paljon yksipuolisempi kuin kaunokirjallisuudessa. Tietokirjoja suomennetaan siis lähinnä vain muutamista kielistä.
Pirjo Hiidenmaa aloitti Suomen ensimmäisessä tietokirjallisuuden ja -kirjoittamisen professuurissa Helsingin yliopiston humanistisessa tiedekunnassa vuonna 2014.
Tietokirjallisuus Suomessa > Suomen tietokirjallisuuden vaiheita

Suomessa tehdyt tietokirjat olivat menneinä vuosisatoina latinan- tai ruotsinkielisiä. Suomeksi kirjoitettiin aluksi vain hengellistä kirjallisuutta. Niiden kirjoittajista merkittävimpiä olivat piispat Mikael Agricola, Ericus Erici Sorolainen ja Johannes Gezelius vanhempi. Turun akatemian perustaminen vuonna 1640 lisäsi Suomessa tehtyjä tietokirjoja lähinnä latinankielisten väitöskirjojen muodossa. Niillä oli hallitseva asema 1700-luvun puoliväliin asti. Sen jälkeen maallista tietokirjallisuutta alkoi ilmestyä myös ruotsiksi ja suomeksi. Esimerkiksi merkittävät luonnontieteilijät Pehr Kalm ja Pehr Adrian Gadd julkaisivat väitöskirjojaan ruotsiksi. Sen sijaan historioitsijat Algoth Scarin ja Henrik Gabriel Porthan käyttivät latinaa, kuten myös oikeustieteilijä Matthias Calonius.
Tieteellinen julkaisutoiminta muuttui vähitellen 1800-luvulla entistä kansankielisemmäksi ja populaarimmaksi. Merkittäviä tietokirjailijoita olivat Y. S. Yrjö-Koskinen, Zachris Topelius, Elias Lönnrot ja August Ahlqvist. Kansa- ja oppikoulujen yleistyminen kasvatti tietokirjallisuuden myyntiä. Julkaisutoiminnan pääpaino siirtyi vuosisadan vaihteessa suomenkieliseen kirjallisuuteen. Tällöin syntyivät ensimmäiset suomenkieliset tietosanakirjatyyliset suurteokset: Yleinen ihmiskunnan historia, XIX vuosisata, Tietosanakirja, Oma maa, Maantiede ja löytöretket, Maapallon eläimistö.
Myös 1900-luvulla suurin osa tietokirjallisuudesta syntyi akateemisen alan piirissä. Selvä poikkeus tästä on kansatieteilijä Samuli Paulaharju, joka teki julkaisutyötä opettajantyön sivussa. Lisäksi muutamat kaunokirjailijat tuottivat merkittäviä tietokirjoja: Volter Kilpi, Aaro Hellaakoski, Eila Pennanen, Veijo Meri, Yrjö Hirn, Sigurd Frosterus, Rolf Lagerborg. Akateemisista tutkijoista monetkin ovat eteviä tietokirjailijoita: kansatieteilijä Kustaa Vilkuna, historioitsijat Eino Jutikkala, Matti Klinge ja Mauno Jokipii, sosiologit Matti Kuusi ja Elina Haavio-Mannila, filosofit Georg Henrik von Wright ja Jaakko Hintikka sekä biologit Anto Leikola ja Arvi Ulvinen. Tietokirjojen myyntiä vauhdittivat 1970-luvulla peruskoulujen runsas oppikirjojen käyttö ja Suomen koteihin myydyt eri alojen suurteokset. Vuonna 1981 suurteosten osuus oli 55 prosenttia Suomen Kustannusyhdistyksen jäsenyritysten tietokirjamyynnin arvosta, 35 prosenttia yleisen kirjallisuuden myynnin arvosta ja 24 prosenttia koko kirjamyynnin arvosta.
Kirjallisuutta

Hiidenmaa, Pirjo & Jussila, Raimo & Nissinen, Annika (toim.): Hyvä kirja.  Helsinki:  Suomen tietokirjailijat, 2006.  ISBN 951-96737-7-6
Jokinen, Heikki: Tietokirjailijan eväät. Tekijänoikeus, sopimukset, apurahat.  Helsinki:  Suomen tietokirjailijat, 2008.  ISBN 978-951-96737-8-3
Jussila, Raimo & Ojanen, Eero & Tuominen, Taija (toim.): Tieto kirjaksi.  Helsinki:  Kansanvalistusseura, 2006.  ISBN 951-9140-33-6
Kuortti, Joel & Pietiäinen, Jukka-Pekka: 100 merkittävää suomalaista tietokirjaa. Abckiriasta Mustaan orkideaan.  Helsinki:  Paasilinna, 2014.  ISBN 978-952-2990-34-1
Linko, Maaria: Asiantuntija vai julkkis? Tietokirjallisuus ja tietokirjailijat mediassa.  Helsinki:  Suomen tietokirjailijat, 2010.  ISBN 978-952-67356-1-0
Paloposki, Outi & Riikonen, H. K. (toim.): Suomennetun tietokirjallisuuden historia. 1800-luvulta 2000-luvulle.  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2010.  ISBN 978-952-222-216-9
Mertanen, Virve: Tietokirjoittajan käsikirja.  Tampere:  Vastapaino, 2007.  ISBN 978-951-768-207-7
Niku, Risto: Suomalaisia tietokirjailijoita.  Helsinki:  BTJ, 2008.  ISBN 978-951-692-694-3
Niku, Risto: Suomalaisia tietokirjailijoita 2.  Helsinki:  Avain, 2010.  ISBN 978-951-692-819-0
Seppänen, Esa: Raavi niskaa. Löytöretki tietokirjailijan maailmaan.  Helsinki:  Avain, 2016.  ISBN 978-952-304-089-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen tietokirjailijat ry.
Karemo, Tuomas & Kangassalo, Olli: Myykö vain tietokirja, jonka voi värittää? Yle.fi, Kulttuuricocktail 11.9.2015.
Räikkä, Jyrki: Tietokirjojen kääntäminen suomeksi yhä vaikeampaa Helsingin Sanomat. 30.7.2007. Arkistoitu 30.9.2007.
Lukkarila, Annina: Saksankielisen tietokirjallisuuden suomennokset 1975–2015. Pro gradu, Helsingin yliopisto 2019. (PDF)
Kirja tutkimusmenetelmistä.
Werwolf

Werwolfin tunnus, heraldinen nimike Susikoukku.
Werwolf (suom. ”Ihmissusi”) tunnetaan myös nimellä SS-Werwolf, oli Natsi-Saksan vastarintayksikkö, jonka tarkoitus oli tehdä vastarintaa Saksan miehittäjien selustassa sekä jatkaa taistelua miehittäjiä vastaan mahdollisen tappion tullessa. SS:n johtaja Heinrich Himmler perusti Werwolf-joukot maaliskuussa 1945. Werwolf-joukot suorittivat salamurhia, sabotaasitehtäviä ja kävivät sissisotaa Liittoutuneiden joukkoja vastaan Saksassa vuoteen 1946 saakka. Saksan poliittisen ja sotilaallisen johdon suurista kuvitelmista huolimatta Werwolfin toiminnalla ei ollut ratkaisevaa merkitystä sodan kulun kannalta.