stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unto Parvilahti
Jälkimaine

On edelleen epäselvää, mihin Parvilahti todellisuudessa syyllistyi. Hän puolusti muistelmakirjoissaan myös omaa mainettaan, sillä pian sodan jälkeen hänestä oli kahden entisen SS-miehen, Eric Nupnaun ja Sakari Lappi-Seppälän, muistelmissa annettu kuva juonittelijana ja äärioikeistolaisena kiihkoilijana sekä samalla syytetty häntä monenlaisista rikoksista ja halpamaisista teoista. Parvilahti itse väitti, että entinen suomalainen SS-mies Matti Tamminen oli tehnyt hänestä perättömiä ilmiantoja henkilökohtaisen katkeruuden vuoksi, sillä Parvilahti oli järjestänyt Tammisen lähetettäväksi Saksasta takaisin Suomeen. Parvilahden mukaan Tamminen oli ”homo, laiska, huolimaton, edesvastuuton, pahansuopa ja kateellinen ja isänsäkin mukaan lurjus”. Lappi-Seppälän mukaan Tamminen oli yrittänyt saada Parvilahden pois Berliinin yhdystoimiston johdosta ja Parvilahti olisi kostona yrittänyt järjestää Tammisen keskitysleirille. Parvilahti uskoi myös kolmen muun Suomeen palauttamansa SS-miehen tehneen hänestä aiheettomia kanteluita. Parvilahtea vastaan Neuvostoliitossa esitetty murhasyyte saattoi olla seurausta Tammisen vuonna 1944 Valpolle antamasta lausunnosta, jonka mukaan Parvilahti olisi humalassa kehuskellut ”tappaneensa aatteen [kansallissosialismin] puolesta”.
Parvilahti onnistui estämään eräiden itseään koskeneiden kielteisten tietojen julkisuuteen leviämisen oikeusjutuilla uhkaamalla. Vielä 1960-luvun lopulla Mauno Jokipiin suomalaisesta SS-pataljoonasta kertoneesta tutkimuksesta Panttipataljoona oli siksi jätettävä pois tieto Parvilahteen vuonna 1941 kohdistetusta vakoilusyytöksestä. Parvilahden elämästä on muun muassa Valpon arkistojen aukeamisen myötä esitetty 1980- ja varsinkin 1990-luvulta alkaen monenlaisia spekulaatioita, joihin liittyvät myös todistamattomat väitteet vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi. Ajatus mainittiin tiettävästi ensimmäisen kerran Jukka Rislakin vuonna 1982 ilmestyneessä vakoiluhistoriikissa Erittäin salainen.
Vuonna 2001 Venäjän viranomaiset ilmoittivat oma-aloitteisesti todenneensa vankileirituomion perusteina olleet syytökset Parvilahtea kohtaan perättömiksi ja palauttivat hänen kunniansa.
Muistelmateokset

Berijan tarhat: havaintoja ja muistikuvia Neuvostoliiton vuosilta 1945–1954.  Helsinki:  Otava, 1957.
Terekille ja takaisin: suomalaisen vapaaehtoisjoukon vaiheita Saksan itärintamalla 1941–43.  Helsinki:  Otava, 1958.
Unto Parvilahti Untersturmführerinä.
Parvilahti toimi aktiivisesti SS-vapaaehtoisten etujen ajajana vankeutensa päätyttyäkin. Kuvassa vasemmalta Aarne Roiha, kenraali Felix Steiner ja Parvilahti Malmin lentokentällä elokuussa 1956.
Vassdalstinden (Signaldalen)

Vassdalstinden
| --- | --- |
Sijainti:  Tromssan lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 467 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vassdalstinden on Skandeilla sijaitseva vuori Tromssan lääniin kuuluvassa Omasvuonon kunnassa, Norjassa. Se sijaitsee Signaldalenin eteläpuolella. Vuoren korkein kohta on 1 467 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Vaarinkaktukset

| Vaarinkaktukset |
| --- | --- |
 Vaarinkaktus (Cephalocereus senilis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Suku::  Vaarinkaktukset Cephalocereus  Pfeiff.
Katso myös
   Vaarinkaktukset Wikispeciesissä   Vaarinkaktukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaarinkaktukset (Cephalocereus) on meksikolainen kaktuskasvisuku, johon kuuluu viisi pylväsmäistä lajia. Suvun tieteellinen nimi viittaa kasvullisen verson sivulle kehittyvään pseudokefalioon, johon kukat kasvavat. Kasvit kukkivat öisin.
Vaarinkaktukset kuuluvat kaktuskasvien (Cactaceae) Cactoideae-alaheimon tribukseen Pachycereeae. Ne ovat pylväsmäisiä, pystykasvuisia, haaraisia tai haarattomia, noin kymmenmetrisiksi kasvavia kaktuksia, joiden varren läpimitta voi olla 40 cm. Varret ovat vaaleanvihreitä, ajan mittaan harmaantuvia, kärjestään tiheäpiikkisiä. Varsissa on vähintään 12 pitkittäissärmää, ja niissä on kahdenlaisia piikkiryhmiä eli areoleita. Kussakin niistä on paljon piikkejä, joista suurimmat saavuttavat neljän senttimetrin pituuden. Osa piikeistä on karvamaisia ja usein ne peittävät varren tiheästi. Kukat kehittyvät pseudokefalioihin, jotka ovat usein selvästi erottuvia verson osia varren sivulla. Kukat ovat piikittömiä, keskikokoisia, putkimaisia tai kellomaisia. Hedelmä on soikea, sen pinnalla on pieniä suomuja, villakarvaa ja kuihtuneet kehälehtien jäännökset. Siemenet ovat päärynämäisiä, sileitä ja mustia.
Vaarinkaktukset kasvavat usein tiheinä metsikköinä Meksikon Pueblassa, Oaxacassa, Hidalgossa, Chiapasissa ja Guanajuatossa.
Vaarinkaktuslajit

Cephalocereus apicephalium
Cephalocereus columna-trajani
Cephalocereus nizandensis
Cephalocereus senilis – vaarinkaktus
Cephalocereus totolapensis
Vainajala (albumi)

| Vainajala CMX |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu–elokuu 1998 Ylläsjärvellä
 Julkaistu: lokakuu 1998
 Tuottaja(t): Billy Gould
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 48.04
 Levy-yhtiö: Herodes/EMI
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.    Fyysinen albumilista: 2.
CMX:n muut julkaisut
| Cloaca Maxima 1997 | Vainajala 1998 | Dinosaurus Stereophonicus 2000 |
Vainajala on suomalaisen rock-yhtyeen CMX:n albumi, joka julkaistiin 1998.
Albumi äänitettiin mökissä Ylläsjärvellä Lapissa siirrettävää äänityskalustoa käyttäen. Albumin tuotti Billy Gould. Vainajalan äänitys kesti kaksi viikkoa. Levy viimeisteltiin Herodes-studiolla Helsingissä.
Albumi on luonteeltaan pelkistetty rock-levy. Ilmestyessään se nousi Suomen virallisen listan ykköseksi.
Kappalelista

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut CMX, sanoittanut A. W. Yrjänä.
Iskusävelmä – 3.38
Surunmurhaaja – 3.47
Vainajala – 6.07
Vierasta viljaa – 4.14
Ei yksikään – 3.26
Taivaan lapset – 3.50
Sillanrakentaja – 4.14
Laulu palavasta linnusta – 4.00
Eufrat – 1.29
Kirjeitä paratiisista – 3.56
Arkangeli – 3.17
Vanha talvitie – 5.59
Tekijät > Yhtye

A. W. Yrjänä – basso ja laulu
Janne Halmkrona – kitarat
Timo Rasio – kitarat
Tuomas Peippo – rummut
Tekijät > Vierailijat

Billy Gould – tuotanto
Martti Salminen – kosketinsoittimet ja taustalaulu
Susanna Eronen – taustalaulu
Teropekka Virtanen – äänitys ja miksaus
Mika Jussila – Masterointi
Janne Uotila – Kansien suunnittelu
Singlet

"Ei yksikään" (lokakuu 1998)
B-puoli: "Linnunhammas" (live)
"Sillanrakentaja" (marraskuu 1998)
B-puoli: "Punainen nro 6"
"Surunmurhaaja" (maaliskuu 1999)
B-puoli: "π" and "Aivosähköä" (live)
Aiheesta muualla

Vainajala (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Vasama

Vasama tai Wasama voi tarkoittaa seuraavia:
vasama, tylppäpäinen nuoli
Erkki Vasama (1933–2015), suomalainen opettaja ja kansalaisaktivisti
Jarmo Wasama (1943–1966), suomalainen jääkiekkopuolustaja
Jukka Wasama (1956–2016), suomalainen rumpali
Jussi Vasama (s. 1974), suomalainen aitajuoksija
Kaarlo Vasama (1885–1926), suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti
Karl Vasama (1864–1939), suomalainen kapellimestari ja musiikkikapteeni
Matti Wasama (1918–1970), suomalainen jääkiekkoilija
Raimo Vasama (1928–2006), suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos, professori ja jääkiekkovalmentaja
Tuukka Vasama (s. 1978), suomalainen näyttelijä
Yrjö Vasama (1903–1989), suomalainen everstiluutnantti, toimittaja, järjestömies, kirjailija ja sosiaalineuvos.
Mauri Vasama, oik. Hugo M. Ahokanta (1894–1981), suomalainen toimittaja ja kirjailija
Veikko Vasama, oik. Huvi Vuorinen (1883–1965), suomalainen kirjailija ja kääntäjä
Oulunsalon Vasama
Suonenjoen Vasama
Vaasan Vasama
Moottoritorpedovene Vasama, Suomen merivoimien moottoritorpedovene
PIK-16 Vasama, suomalainen purjelentokone
Wasama Quartet, suomalainen yhtye
Vasama, ”valtiososialistinen ylioppilasyhdistys”, Yrjö Ruudun kannattajien 1920-luvulla toiminut järjestö
"Vasama", Helkaman valmistama mopo- ja kevytmoottoripyörämalli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vasama”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vasaparken

Näkymä Vasaparkenista.
Vasaparken on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman puistoista. Se sijaitsee Vasastadenin kaupunginosassa, ja se on nimetty kuninkaallisen Vaasa-suvun mukaan. Puisto perustettiin 1800-luvulla. Toisen maailmansodan aikaan puistossa viljeltiin perunoita kaupungin tarpeita varten.
Kuuluisa ruotsalainen lastenkirjailija Astrid Lindgren asui puiston laidalla sijaitsevassa rakennuksessa. Vasaparken mainitaankin useissa hänen kirjoissaan, ja hänen kuolemansa jälkeen yksi osa puistosta nimettiin hänen mukaansa.
Vuonna 1917 puistoon pystytettiin Arbetaren ("Työläinen") -nimen saanut veistos. Sen suunnitteli taiteilija Gottfrid Larsson, ja se pystytettiin Ruotsin työläisluokan kunniaksi. Puistossa sijaitsee myös toinen veistos, nimeltään Romeo och Julia ("Romeo ja Julia"), jonka tekijä on Olov Thorwald Olsson.
Valorinne

| Valorinne> Keljon työväentalo Valorinne |
| --- | --- |

Osoite:  Kyllöläntie 16
Sijainti:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62.2257°N, 25.7100°E
Valmistumisvuosi:  1949
Rakennuttaja:  Keljon työväenyhdistys
Omistaja:  Keljon Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Keljon työväentalo. Kuva: Kansan Arkisto.
Keljon työväentalon näyttämö. Kuva: Kansan Arkisto.
Keljon työväentalon ravintola. Kuvaaja: J.M.Eriksson, Kansan Arkisto.
Keljon työväentalo Valorinne on Jyväskylässä sijaitseva työväentalo, joka on maakunnallisesti arvokas.
Historia

Keljon työväentalo on valmistunut vuonna 1949. Talo on maalattu valkoiseksi. Sisäkatto on paneloistu. Talon lämmityksenä on ollut ensin uunit ja vuonna 1977 taloon on asennettu keskuslämmitys. Vesijohto on saatu vuonna 1948 samoin viemäröinti. WC on rakennettu vuonna 1958. Myös ulko-ovet on uusittu vuonna 1958.
Rakennus

Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen, huoneen ja keittiön asunto, voimailusali ja teatterin harjoitushuone.
Toimintaa työväentalolla

Talossa on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa, urheiluharjoituksia, juhlia ja teatteria.
Uzbekistan olympialaisissa

Uzbekistan osallistui olympialaisiin itsenäisenä valtiona ensimmäisen kerran Lillehammerissa 1994, jossa se sai myös ensimmäisen olympiakultansa Lina Tšerjazovan voittaessa freestylehiihdon naisten hyppykilpailun. Se on edelleen maan ainoa mitali talviolympialaisissa. Kesäkisoissa maa on saanut 10 kulta-, 6 hopea- ja 20 pronssimitalia. Vuonna 1992 uzbekistanilaisurheilijat kilpailivat yhdistetyllä joukkueella Georgian ja muiden IVY:n jäsenmaiden kanssa, tätä ennen maa oli osa Neuvostoliittoa.
Uzbekistanin menestyksekkäimmät olympialajit ovat nyrkkeily ja paini. Maan menestynein urheilija olympialaisissa on painija Artur Taimazov, joka voitti vapaapainin superraskaan sarjan hopeaa Sydneyssä 2000 ja kultaa Ateenassa 2004 ja Lontoossa 2012. Alun perin hän voitti kultaa myös Pekingissä 2008, mutta tuli diskatuksi jäätyään kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä vuoden 2016 uusintatesteissä.
Olympiamitalistit > Kesäolympialaiset

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 Hopeaa | Armen Bagdasarov | 1996  1996 Atlanta |  Judo | Miesten 86 kg |
| 3 Pronssia | Karim Tulyaganov | 1996  1996 Atlanta |  Nyrkkeily | Kevyt keskisarja |
| 1 Kultaa | Muhammadkadyr Abdullajev | 2000  2000 Sydney |  Nyrkkeily | Kevyt välisarja |
| 2 Hopeaa | Artur Taymazov | 2000  2000 Sydney |  Paini | Vapaapainin superraskassarja |
| 3 Pronssia | Sergey Mikhaylov | 2000  2000 Sydney |  Nyrkkeily | Kevyt raskassarja |
| 3 Pronssia | Rustam Saidov | 2000  2000 Sydney |  Nyrkkeily | Superraskassarja |
| 1 Kultaa | Aleksandr Dokturishvili | 2004  2004 Ateena |  Paini | Kreikkalais-roomalaisen painin välisarja |
| 1 Kultaa | Artur Taymazov | 2004  2004 Ateena |  Paini | Vapaapainin superraskassarja |
| 2 Hopeaa | Magamed Ibragimov | 2004  2004 Ateena |  Paini | Vapaapainin raskassarja |
| 3 Pronssia | Bakhodirdzhon Sultanov | 2004  2004 Ateena |  Nyrkkeily | Kääpiösarja |
| 3 Pronssia | Utkirbek Khaydarov | 2004  2004 Ateena |  Nyrkkeily | Kevyt raskassarja |
| 2 Hopeaa | Abdullo Tangrijev | 2008  2008 Peking |  Judo | Miesten yli 100 kg |
| 3 Pronssia | Rishod Sobirov | 2008  2008 Peking |  Judo | Miesten 60 kg |
| 3 Pronssia | Anton Fokin | 2008  2008 Peking |  Voimistelu | Miesten nojapuut |
| 3 Pronssia | Ekaterina Khilko | 2008  2008 Peking |  Voimistelu | Naisten trampoliini |
| 1 Kultaa | Artur Taymazov | 2012  2012 Lontoo |  Paini | Vapaapainin superraskassarja |
| 3 Pronssia | Abbos Atayev | 2012  2012 Lontoo |  Nyrkkeily | Keskisarja |
| 3 Pronssia | Rishod Sobirov | 2012  2012 Lontoo |  Judo | Miesten 60 kg |
| 1 Kultaa | Hasanboy Dusmatov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Nyrkkeily | Kevyt kärpässarja |
| 1 Kultaa | Šakhobidin Zoirov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Nyrkkeily | Kärpässarja |
| 1 Kultaa | Fazliddin Gaibnazarov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Nyrkkeily | Kevyt välisarja |
| 1 Kultaa | Ruslan Nurudinov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Painonnosto | Miesten 105 kg |
| 2 Hopeaa | Shakhram Giyasov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Nyrkkeily | Välisarja |
| 2 Hopeaa | Bektemir Melikuziev | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Nyrkkeily | Keskisarja |
| 3 Pronssia | Elmurat Tasmuradov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Paini | Kreikkalais-roomalaisen painin kääpiösarja |
| 3 Pronssia | Ikhtiyor Navruzov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Paini | Vapaapainin kevytsarja |
| 3 Pronssia | Magomed Ibragimov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Paini | Vapaapainin raskassarja |
| 3 Pronssia | Murodjon Akhmadaliev | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Nyrkkeily | Kääpiösarja |
| 3 Pronssia | Rustam Tulaganov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Nyrkkeily | Raskassarja |
| 3 Pronssia | Dijorbek Urozbojev | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Judo | Miesten 60 kg |
| 3 Pronssia | Rishod Sobirov | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Judo | Miesten 66 kg |
Lähteet:
Olympiamitalistit > Talviolympialaiset

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Lina Tšerjazova | 1994  1994 Lillehammer |  Freestylehiihto | Naisten hypyt |
Lähteet:
Utværin majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Solund Norja
| --- | --- |
Korkeus:  31  m 
Luokitus:  kulttuuriomaisuus 
| --- | --- |
Valmistunut:  1900 
Automatisoitu:  1986 
| --- | --- |
Valon korkeus:  45,0  m 
Valonkanto:  34,4  km 
Valon ominaisuudet:  Fl W 30s 
| --- | --- |
ARLHS:  NOR264 
Admiralty:  L0004 
NGA:  115-4620 
Norsk fyrliste:  226400 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Utværin majakka (norj. Utvær fyr) on Solundin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1900, automatisoitiin 1986 ja jätettiin miehittämättömäksi 2004. Utvær on Norjan läntisin majakka ja sijaitsee lähellä Norjan läntisintä pistettä, Holmebåenin luotoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Utværin majakka Wikimedia Commonsissa
Vahteristo

| Vahteristo |
| --- | --- |
Kaupunki:  Riihimäki
Kaupunginosa nro:  30.
Väkiluku:  545 (2015)
Postinumero(t):  11130
Lähialueet:  Patastenmäki, Uhkola, Pohjankorpi
Vahteristo on luonnonläheinen kaupunginosa Riihimäellä. Se sijaitsee muutaman kilometrin päässä Riihimäen keskustasta itään kuusimetsien tuntumassa. Alueella on yksinomaan omakoti- ja rivitaloasutusta. Alueen väkiluku oli vuonna 2015 noin 545.
Vahteriston alue liitettiin Riihimäkeen yhdessä Patastenmäen kanssa vuonna 1946 Hausjärvestä. Kaupunginosaksi alue asemakaavoitettiin 2007. Alueen kadut on nimetty pääosin luonnon mukaan, kuten Haperolenkki sienimaaston ja Linnustajanpolku riistan mukaan. Kun kaupungin tekninen lautakunta teki syksyllä 2001 päätöksen runsaasta avohakkuusta Vahteristossa yli 600 kaupunkilaista allekirjoitti adressin hakkuita vastaan.
Kaupunginosan länsi- ja eteläpuolella sijaitsee Vahteriston luonnonsuojelualue, joka perustettiin Riihimäen ensimmäisenä luonnonsuojelualueena 26. toukokuuta 2008. Luonnonsuojelualue käsittää osan Vahteristonmäestä sekä Huhtionmäen länsipuolen ja itäreunan. Erityisen arvokkaita kohteita ovat luonnonsuojelualueen tuoreen kankaan kuusimetsissä sijaitsevat Vahteristonmäen lähteikkö, suolaikut ja Huhtionmäen itärinteeseen rajoittuva korpinotko. Luonnonsuojelualueen läpi kulkee myös ulkoilureitti Uhkolasta Suonummen majalle. Riihimäen puistoista Vahteristossa sijaitsevat Tattipuisto sekä Vahteriston leikkipuisto.
Uudenkylänlammi

| Uudenkylänlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  uusimaa
Kunnat:  Lohja (Pusula)
Koordinaatit:  60°37′23″N, 23°57′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  metsäoja Mustyijokeen 
Järvinumero:  35.986.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,8 m 
Rantaviiva:  0,949 km 
Pinta-ala:  0,03124 km² 
 fiUudenkylänlammi 
Uudenkylänlammi  on järvi Pusulassa Lohjalla Uudenmaan maakunnassa. Se kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen. Tämän sisällä se on osa Liesjärveen laskevan Mustijoen valuma-aluetta.
Maantiede

Järven pinta-ala on 3,1 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 130 metriä. Järvi on keskeltä kapeampi, joten järvessä on kaksi allasta. Siihen laskee neljä metsäojaa ja yhden varrella on rakennuksia lähellä rantaa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä Haukilammiin.
Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat lähes rakentamattomia eikä rantaan johda teitä. Valtatie 2 ohittaa lammen 150 metrin etäisyydeltä.
Historia

Järvi on piirretty nimettömänä näkyviin vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa. Se on merkitty monta kertaa suurempana kuin Haukilammi on piirretty nykykarttoihin. Vuoden 1884 Senaatin kartastossa sen nimi kirjoitettiin "Laihalampi". Sen eteläpuolella sijaitsi "Uuskylä". Nykykartoissa järvellä on keskellä kaventuma, mutta vanhoissa kartoissa se on soikio.
Vahriselän offensiivi

Etulinja ennen Olhavan rintaman hyökkäystä
Neuvostojoukkojen pisin eteneminen alueella
Saksalaisten vastahyökkäys
Vahriselän offensiivi[lähde? ] oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Leningradin rintaman ja Olhavan rintaman joukkojen tekemä hyökkäys Saksan Pohjoista armeijaryhmää vastaan elokuussa 1942. Hyökkäyksen tarkoitus oli murtaa Leningradin piiritys ja luoda huoltolinjat kaupunkiin. Hyökkäys alkoi 19. elokuuta 1942 juuri ennen kuin Saksan 11. armeijan oli tarkoitus aloittaa massiivinen hyökkäys Leningradiin 23. elokuuta. Myöhemmin Neuvostoliiton Olhavan rintaman joukot aloittivat päähyökkäyksen 27. elokuuta 1942. Neuvostoliiton hyökkäys muuttui myöhemmin pattitilanteeksi molempien osapuolten välillä. Saksalaisten aloitettua vastahyökkäyksen 21. syyskuuta he onnistuivat 10. lokakuuta 1942 mennessä palauttamaan eturintaman samalle alueelle kuin ennen puna-armeijan hyökkäystä. 15. lokakuuta saksalaiset tuhosivat viimeisetkin puna-armeijan muodostelmat alueella. Saksalaiset joutuivat hyökkäyksen seurauksena peruuttamaan suunnitellun hyökkäyksensä Leningradiin, ja Pohjoinen armeijaryhmä joutui puolustuskannalle sekä luovuttamaan joukkojaan Stalingradin taisteluun etelässä.
Merkinnän syy: taistelu kuvaus puuttuu
Valter Kostilainen

Valter Kostilainen vuonna 1978.
Valter Kostilainen (8. syyskuuta 1928 Suojärvi – 23. heinäkuuta 2000 Lahti) oli suomalainen professori, joka vaikutti keskeisesti laiva-alan tutkimukseen.
Kostilainen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta vuonna 1947 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1954. Vuonna 1966 hänestä tuli tekniikan tohtori. Hän hankki käytännön laivansuunnittelukokemusta teollisuuden palveluksessa, ja vuonna 1968 hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun laivanrakennusopin professoriksi, jota virkaa hän hoiti eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1991 saakka.
Kostilainen tutki ilmapulputuksen käyttöä laivanpropulsiona, mikä johti 1970-luvun alussa jäänmurtajien jäissä liikkumista parantavaan uuteen tuotteeseen. Hän osallistui Teknillisessä korkeakoulussa 1970-luvulla laivamallikoelaboratorion suunnitteluun ja rakentamiseen sekä vaikutti siihen, että VTT perusti kaupallisesta laivamallikoetoiminnasta huolehtivan laiva-alan tutkimuslaboratorion kokeiden uhatessa siirtyä ulkomaille. Hän toteutti 1980-luvulla avovesi-laivamallialtaan muuttamisen jääaltaaksi vastaamaan lisääntyvän arktisen laivantutkimustoiminnan tarpeita. Jo 1970-luvulla hän johti tutkijaryhmää, joka selvitti laivan liikeradan dynamiikkaa matalassa vedessä sekä laivaonnettomuuksia ja niiden syy-yhteyksiä.
Kostilainen kuoli 71-vuotiaana auto-onnettomuuden seurauksena heinäkuussa 2000.
Vartkes Tevekeljan

Vartkes Arutjunovitš Tevekeljan (17. heinäkuuta 1902 Şebinkarahisar – 8. kesäkuuta 1969 Moskova) oli armenialaissyntyinen neuvostokirjailija.
Turkissa syntynyt Tevekeljan osallistui Venäjän sisällissotaan ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1921. Hän valmistui Idän kansojen instituutista vuonna 1933 ja työskenteli tekstiilitehtaiden johtajana vuosina 1937–1952.
Tevekeljanin ensimmäiset romaanit sijoittuvat Turkkiin, Armeniaan ja Iraniin. Kaksiosainen Läpi vastuksen (Za Moskvoju-rekoi, 1959–1966) kertoo tekstiiliteollisuuden työntekijöistä. Romaani Graniitti ei sula (Granit ne plavitsja, 1962) on omistettu salaisen poliisin työntekijöille.
Suomennettuja teoksia

Graniitti ei sula: tšekistin muistelmia: romaani. Suom. Leo Holm. Moskova–Petroskoi: Edistys, 1964.
Läpi vastuksen. Suom. Maire Peterzens. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1962.
Valter Nyström

Valter Nyström on seuraavien henkilöiden nimi:
Valter Nyström, suomalainen jääkärikapteeni
Valter Nyström, ruotsalainen kestävyysjuoksija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Valter Nyström”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Verifikationistinen merkitysteoria

Verifikationistinen merkitysteoria (< lat. verificare 'todentaa' < verus 'tosi'; merkityksen verifikaatioteoria, merkityksen todentamisteoria, merkityksen verifiointikriteeri) on Wienin piirin loogisten empiristien kehittämä filosofinen teoria lauseiden merkityksestä. Se on keskeinen osa verifikationismia sellaisena kuin looginen empirismi sen ymmärsi.
Verifikationistisen merkitysteorian mukaan lauseen merkityksen määrittelee se menetelmä, jonka kautta lause verifioidaan empiirisesti. Jos jotain lausetta ei voida verifioida empiirisesti, se on mieletön. Esimerkiksi lause ”nyt sataa” on mieletön, ellei ole olemassa tapaa, jolla voitaisiin ainakin periaatteessa verifioida, sataako todella vai ei. Tällä perusteella looginen empirismi luki muun muassa metafysiikan ja suuren osan etiikkaa mielettömiksi.
Verifikationismista luovuttiin, koska se oli liian ankaraa. Mitään universaalista väitettä ei voida todistaa oikeaksi. Esimerkiksi Carl Gustav Hempelin lause ”kaikki korpit ovat mustia” voitaisiin todentaa tarkastamalla kaikki nykyiset, menneet ja tulevat korpit. Emme voi siis koskaan saada mitään asiaa havainnoin todennetuksi. Toisaalta tämä kritiikki on epäpätevää, sillä olisi mieletöntä väittää, että ylipäätänsä millään teorialla olisi mahdollista todistaa induktiivista väitettä -kuten "kaikki korpit ovat mustia"- todeksi, mikä on myös tieteissä hyvin tiedostettua. Ja jos verifikationistinen merkitysteoria otetaan ulos filosofisesta kontekstistaan, niin voidaan todeta, että sitä käytetään jatkuvasti tieteissä, erityisesti luonnontieteissä.