stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peter Holiday

Peter Holiday (s. 11. tammikuuta 1952 Durban) on eteläafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Johannesburgin hiippakuntaan 10. joulukuuta 1992 ja nimitettiin Kroonstadin hiippakunnan piispaksi 1. huhtikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jabulani Adatus Nxumalo, jota avustivat Stephen Brislin ja Buti Joseph Tihagale.
Piippuköynnökset

| Piippuköynnökset |
| --- | --- |
 Jättipiippuköynnös (Aristolochia grandiflora)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Piperales
Heimo::  Piippukukkakasvit Aristolochiaceae
Suku::  Piippuköynnökset Aristolochia  L.
Katso myös
   Piippuköynnökset Wikispeciesissä   Piippuköynnökset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piippuköynnökset eli piippukukat (Aristolochia) on piippukukkakasveihin eli piippuruohokasveihin (heimo Aristolochiaceae) kuuluva suku. Se on heimon tyyppisuku. Sen lajeja käytetään koristekasveina.
Lajeja

algerianpiippuruoho (Aristolochia fontanesii)
herttapiippuruoho eli piippuruoho (Aristolochia clematitis)
golaninpiippuruoho (Aristolochia scabridula)
idänpiippuköynnös (Aristolochia manshuriensis)
jättipiippuköynnös (Aristolochia grandiflora)
kalvaspiippuruoho (Aristolochia pallida)
kielipiippuköynnös (Aristolochia zollingeriana)
koukkupiippuköynnös (Aristolochia contorta)
kukkapiippuköynnös (Aristolochia tomentosa)
kärsäpiippuköynnös (Aristolochia macroura)
libanoninpiippuruoho (Aristolochia paecilantha)
lännenpiippukukka eli lännenpiippuköynnös (Aristolochia macrophylla)
nukkapiippuköynnös (Aristolochia tomentosa)
pelikaanipiippuköynnös (Aristolochia gigantea)
rikkipiippuköynnös (Aristolochia kaempferi)
sepopiippuruoho (Aristolochia rotunda)
siropiippuköynnös (Aristolochia littoralis, syn. A. elegans)
virginianpiippuköynnös (Aristolochia serpentaria)
välimerenpiippuruoho (Aristolochia sempervirens)
Pedon vallassa

| Pedon vallassa Peto (DVD-julkaisu)> La Bête |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Walerian Borowczyk
Käsikirjoittaja:  Walerian Borowczyk
Tuottaja:  Anatole Dauman
Säveltäjä:  Domenico Scarlatti
Kuvaaja:   Bernard Daillencourt  Marcel Grignon 
Leikkaaja:  Walerian Borowczyk
Pääosat:   Sirpa Lane  Lisbeth Hummel  Marcel Dalio 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Argos Films
Ensi-ilta:  6. tammikuuta 1975 (Ranska) 6. helmikuuta 1981 (Saksa)
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pedon vallassa (elokuvan suomenkielinen nimi Kolmoskanavan vuoden 1990 televisioesityksessä) (ransk. La Bête) on vuonna 1975 valmistunut ranskalainen eroottinen kauhuelokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut, ohjannut ja leikannut elokuvaohjaaja Walerian Borowczyk.
Elokuva olin alun perin lyhyt episodi vuonna 1974 valmistuneeseen elokuvaan Moraalittomia tarinoita. Ohjaaja Borowczyk kuitenkin laajensin tarinan pitkäksi elokuvaksi, jonka hän on sanonut olevansa kunnianosoitus Jean Cocteaun vuonna 1946 valmistuneelle elokuvalle Kaunotar ja hirviö.
Elokuvan yhtenä pääosanäyttelijänä oli suomalaissyntyinen näyttelijä-malli Sirpa Lane (1952–1999).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sirpa Lane  | … |  Romilda de l'Esperance   |
|  Lisbeth Hummel  | … |  Lucy Broadhurst   |
|  Elisabeth Kaza  | … |  Virginia Broadhurst   |
|  Pierre Benedetti  | … |  Mathurin de l'Esperance   |
|  Guy Tréjan  | … |  Pierre de l'Esperance   |
|  Roland Armontel  | … |  Pappi   |
|  Marcel Dalio  | … |  Rammondelo   |
|  Robert Capia  | … |  Roberto Capia   |
|  Pascale Rivault  | … |  Clarisse de l'Esperance   |
Elokuva Suomessa

Elokuva on esitetty Suomen televisiossa yhden kerran: Kolmoskanavan Club Erotica -ohjelmapaikalla 17.7.1990. Vuonna 2001 elokuvasta julkaistiin VHS-julkaisu, ja vuonna 2004 ensimmäinen DVD-julkaisu ikärajalla K-18. Future Film julkaisi uuden painoksen DVD:stä vuonna 2010. DVD-julkaisussa elokuvan nimeksi on käännetty Peto.
Perun varakuningaskunta

Perun varakuningaskunnan audiencat: 1. Panama, 2. Santa Fé de Bogotá, 3. Quito, 4. Lima, 5. La Plata, 6. Chile.
Perun varakuningaskunta (esp. Virreinato del Perú) oli Espanjan siirtomaa Etelä-Amerikassa vuosina 1543–1824. Sen hallintokaupunki oli Lima, josta muodostui myös alueen tärkein keskus. Se oli järjestyksessä toinen neljästä varakuningaskunnasta, joita Espanja perusti siirtokuntiensa hallintaa varten. Laajimillaan se hallitsi kaikkia Espanjan alueita Etelä-Amerikassa lukuun ottamatta sitä rannikkoseutua, joka on nykyisin Venezuela.
Varakuningaskuntaa johti varakuningas, joka edusti Espanjan kuningasta. Hänet valittiin ylimystön, upseerikunnan ja papiston keskuudesta. Varakuninkaan alaisuuteen perustettiin audiencia-nimellä kutsuttuja aluehallintoyksiköitä: Panama (1535), Lima (1542), Santa Fe de Bogotá (1549), Charcas (1559), Quito (1563), Chile (1609) ja Buenos Aires (1661).
Jotta tiedonkulku toimisi paremmin, alueen pohjoisosasta erotettiin vuonna 1717 omaksi Uuden-Granadan varakuningaskunnakseen Panama, Venezuela, Kolumbia, osa Ecuadorista, Guyana ja osa Brasilian pohjoisosasta. Vuonna 1776 etelästä erotettiin La Platan varakuningaskunta, johon kuuluivat Argentina, Paraguay, Uruguay ja osa Boliviasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perun varakuningaskunta Wikimedia Commonsissa
Pescaran maakunta

| Pescaran maakunta Provincia di Pescara |
| --- | --- |

 Maakunnan sijainti Italiassa
Valtio:  Italia
Alue:  Abruzzo
Kuntia:  46
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pescara
 – maakuntajohtaja:  Giuseppe De Dominicis
Pinta-ala:  1 225 km²
Väkiluku (2015):  321 973
 – väestötiheys:  263 as./km²
Symbolit:  
 – puhelintunnus:  085
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  65010-65014, 65016-65017, 65019-65020, 65022-65024, 65026-65029
 – rekisterikilven tunnus:  PE
Pescaran maakunta on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Abruzzon alueella, ja sen pääkaupunki on Pescara, joka myös on asukasluvultaan suurin kaupunki. Maakunta on pinta-alaltaan 1 225 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 320 000 ihmistä.
Pescaran maakunnan rajamaakuntia ovat Teramon maakunta, Chietin maakunta sekä L'Aquilan maakunta, ja lisäksi sitä rajaa Adrianmeri idässä. Se keskittyy Pescara-joen laaksoon ja sen ympäristöön.
Historia

Pescaran maakunta perustettiin vuonna 1927, kun siihen liitettiin kuntia Abruzzon alueen kolmesta muusta maakunnasta. Maakuntaa puuhattiin alueelle vuosien ajan. Nykyisen Pescaran kaupungin paikalla oli vain kaksi kylää. Sopimukseen päästiin vasta ensimmäisen maailmansodan jälkeen, kun vuonna 1918 kaupunkien johtajat hyväksyivät liittymissopimuksen, jolla uusi kaupunki nimeltään "Aterno" tulisi perustaa. Runoilija Gabriele D’Annunzion avulla sopimus allekirjoitettiin ja virallistettiin 2. tammikuuta 1927.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pescaran maakunta Wikimedia Commonsissa
Pescaran maakunta
Abbateggio | Alanno | Bolognano | Brittoli | Bussi sul Tirino | Cappelle sul Tavo | Caramanico Terme | Carpineto della Nora | Castiglione a Casauria | Catignano | Cepagatti | Città Sant’Angelo | Civitaquana | Civitella Casanova | Collecorvino | Corvara | Cugnoli | Elice | Farindola | Lettomanoppello | Loreto Aprutino | Manoppello | Montebello di Bertona | Montesilvano | Moscufo | Nocciano | Penne | Pescara | Pescosansonesco | Pianella | Picciano | Pietranico | Popoli | Roccamorice | Rosciano | Salle | San Valentino in Abruzzo Citeriore | Sant’Eufemia a Maiella | Scafa | Serramonacesca | Spoltore | Tocco da Casauria | Torre de’ Passeri | Turrivalignani | Vicoli | Villa Celiera
Peittoalueen ulkopuolella

| Peittoalueen ulkopuolella Plutonium 74 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. toukokuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rytmimusiikki psykedeelinen musiikki
 Kesto: 57.30
 Levy-yhtiö: Stupido
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 24.
Plutonium 74:n muut julkaisut
| Pasilasta Kallioon 2003 | Peittoalueen ulkopuolella 2008 | Matkalla Perille 2020 |
Peittoalueen ulkopuolella on Plutonium 74:n toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Stupido Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 24.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Rumba  | negatiivinen |  |
Soundi : 

Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Soundin Asko Kauppinen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi sen olevan oikkuineen itsensä kuuloista niin hyvässä kuin pahassakin. Kehuja saivat erityisesti huoliteltu viimeistely, hallitumpi kaoottisuus sekä soitinnuksen luontevuus. Rumban arvioija oli pettynyt albumin räjähtävyyden ja ennakkoluulottomuuden vaihtumiseen AOR-musiikkiin. Hän piti musiikin rauhallisuuden korostavan ongelmallisuutta laulaja Ylermin ulosannissa, ja olisi toivonut suurempaa kokonaisuutta pelkän akustisen kitaran vallitsevuuden sijaan.
Kappaleet

Muut jotka itkee – 2.47
Alakerran orkesteri – 5.06
Kaisa meni discoon – 3.36
Kaipuun lohduton tie – 3.48
Radioaktiivisen kalan salat – 3.51
Lokkien sulkia – 4.13
Ihmisestä toiseen – 3.34
Tuubajuuba – 4.48
Pilvikumpujen laet – 3.51
Loppulaulu – 21.56
Tekijät

| --- | --- |
 Yhtye Ylermi Rajamaa – laulu, kosketinsoitin, sello, kitara, vihellys, mandoliini, kuorolaulu (kappale 1)  Otso – kitara  Joonatan – basso, mandoliini, akustinen kitara, urut – Joonatan  Ville Pystynen – rummut, rumpukone  Olli – haitari, concertina, trumpetti  Ilja – lyömäsoittimet Tuotanto Antti Patronen – äänittäjä  Joonatan Kotila – äänittäjä  Ville Pystynen – äänittäjä  Jasse Kesti – miksaaja  Svante Forsbäck – masteroija  Lassi Rajamaa – grafiikka  Tatu Marttila – layout :  Vierailevat muusikot Heikki – pasuuna (kappaleet 2 ja 3)  Nissinen – pasuuna (kappaleet 2, 3, 8 ja 10)  Riikka Sarvimäki – taustalaulu (kappale 5)  Markus Larjomaa – tuuba (kappale 8)  Markus Larjomaa – bassopasuuna (kappale 10)  Petra Vehviläinen – laulu (kappale 7), kuorolaulu (kappale 1)  Lotta Hagfors – kuorolaulu  Aino Eerikäinen – kuorolaulu (kappale 2)  Anna Huuskonen – kuorolaulu (kappale 2)  Laura Perjo – kuorolaulu (kappale 2)  Mervi Aavikko – kuorolaulu (kappale 2)
Pikkumyrskysukeltaja

| Pikkumyrskysukeltaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Myrskysukeltajat Pelecanoididae
Suku::  Myrskysukeltajat Pelecanoides
Laji::  georgicus
Kaksiosainen nimi
 Pelecanoides georgicus  (Murphy & Harper, 1916) 
Katso myös
   Pikkumyrskysukeltaja Wikispeciesissä   Pikkumyrskysukeltaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pelecanoides georgicus
Pikkumyrskysukeltaja (Pelecanoides georgicus) on myrskysukeltajien heimoon kuuluva ulappalintu. Se elää Etelämannerta ympäröivän merialueen saarilla Etelä-Georgiassa sekä eteläisen Intian valtameren ja Uuden-Seelannin eteläisessä saaristoissa. Populaation koko on noin 15 miljoonaa yksilöä. Robert Cushman Murphy ja Francis Harper kuvailivat lajin holotyypin Etelä-Georgian Cumberland Baysta 1916.
Peter Holst

Peter Fredrik Holst (23. joulukuuta 1861 Trondheim – 5. tammikuuta 1935) oli norjalainen lääkäri ja professori.
Holst nimitettiin professoriksi 1902, ja hänen tieteellinen tuotantonsa kohdistui mikrobiologiaan. Varsinkin sydän- ja munuaissairauksista hän oli kiinnostunut ja näistä aiheista hän myös kirjoitti.
Hän oli Johan Holstin isä.
Peter Horton

Peter Horton vuonna 1988.
Peter Horton (s. 20. elokuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Horton tunnetaan parhaiten televisiosarjasta Kolkyt ja risat. Hänen muita tunnettuja roolejaan ovat mm. elokuvissa Maissilapset ja Vaarojen laakso, ja televisiosarjassa Dallas. Ohjaajana hän on työskennellyt mm. televisiosarjassa Greyn anatomia ja elokuvassa Rohto.
Käännös suomeksi
Piipunhattu

Piipunhattu
Piipunhattu on savupiipun yläpäähän asennettava piipun sade- ja sääsuoja. Piipunhattu suojaa savuhormia sadevedeltä ja lumelta, estää piipun rapautumisen ja parantaa hormin vetoa.
Rakenne ja materiaali

Savupiipun ja piipunhatun suojan väli tulee olla vähintään 200 mm ja korkeintaan 300 mm. Nuohouksen helpottamiseksi piipunhatussa olisi hyvä olla saranointi.
Nuohousalan Keskusliitto on suositellut piipunhatun rakennusmateriaaliksi syöpymistä vastaan suojattua metallia. Kestävin materiaali savupiipun yläpäähän on ruostumaton eli jaloteräs.
Piipunhatun lisävarusteet

Piipunhattu voidaan varustaa nuohousta helpottavilla saranoilla, lintu-/kipinäverkolla ja/tai öljyhormin läpivientiputkella. Nuohousalan Keskusliitto suosittelee öljyhormille läpivientiputkea piipunhatun kannen läpi, jotta öljyn palamisesta muodostuvat syövyttävät savukaasut eivät tiivisty sadesuojan kannen alapinnalle.
Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan vaakuna

Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan vaakuna on suunniteltu esikuvanaan Kyproksen tasavallan vaakuna, mutta muun muassa vuosiluku 1960 korvattiin vuosiluvulla 1983, jolloin Pohjois-Kyproksen alueen oma hallinto perustettiin. Vaakunan yläosassa on lisäksi tähti ja kuunsirppi viitaten turkkilaisuuteen.
Piia Lehti

| Piia Lehti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Piia Annukka Lehti-Teder
Syntynyt: 21. syyskuuta 1973 Halikko
Kuollut: 6. helmikuuta 2017 (43 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidegraafikko
Piia Annukka Lehti-Teder (21. syyskuuta 1973 Halikko – 6. helmikuuta 2017) oli suomalainen taidegraafikko.
Lehti vietti lapsuutensa Halikossa ja opiskeli lukion jälkeen valokuvausta Kuusamon kansanopistossa 1992–1993. Hän vietti nuoruudessaan vuoden Meksikossa, jossa tutustui taidegrafiikkaan. Taidealaa Lehti opiskeli Virossa Tallinnan taideakatemiassa (Eesti Kunstiakadeemia) 1995–1999, jossa opiskeli myös virolainen taiteilija Ramo Teder, jonka kanssa Piia Lehti avioitui. Lehti palasi Suomeen opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun vuosiksi 1999–2001, jolloin valmistui taiteen maisteriksi.
Opintojen jälkeen Lehti asettui perheineen asumaan Teijon kylään Salon kaupunkiin Varsinais-Suomeen. Kasvimaa oli luontoa rakastavalle Lehdelle tärkeä rentoutumispaikka, jossa hän havainnoi kasvien kasvua. Hän ja hänen perheensä pyrkivät arjessaan toteuttamaan ekologista elämänmuotoa. Taiteessaan Lehti yhdisti ihmisen, eläimet ja kasvit niin, että niiden rajapinnat yhtyivät. Hän saattoi tutkia teoksissaan esimerkiksi ihmisen ja puun samankaltaisuutta piirtämällä oksat ja juuret osaksi ihmisen sisäelimiä ja verenkiertoa.
Piia Lehden teoksia on ollut monissa yhteis- ja ryhmänäyttelyissä sekä kotimaassa että ulkomailla. Hänen yksityisnäyttelynsä on järjestetty Salon taidemuseossa 1999, Galleria Justissa Turussa 2000, Galleria Mariassa Helsingissä 2000, Galleria Duetossa Helsingissä 2001 ja Kunstihoone galeriissa Tallinnassa Virossa 2001. Sittemmin hän on pitänyt yksityisnäyttelyitä Helsingissä, Kuopiossa, Salossa, Tampereella, Turussa, Valkealassa sekä ulkomailla Tallinnassa, Viljandissa ja Islannin pääkaupungissa Reykjavikissa.
Piia Lehti kuoli syöpään 43-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Piia Lehti Kuvataiteilijamatrikkeli. Suomen Taiteilijaseura. Viitattu 16.4.2022.
Pennijärvi

| Pennijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  61°52′40″N, 25°45′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Haapalampeen 
Järvinumero:  14.227.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,3 m  
Pituus:  460 m  
Leveys:  390 m  
Rantaviiva:  1,34 km  
Pinta-ala:  12,228 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPennijärvi 
Pennijärvi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Putkilahtin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 12,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Tammijärven–Hauhajärven valuma-alueeseen (14.227) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 120,3 metriä mpy.
Perun lippu

Perun lippu
Valtiolippu
Sotalippu
Perun lippu otettiin käyttöön 25. helmikuuta 1825. Sen mittasuhteet ovat 2:3.
Historia

Argentiinasta ja Chilestä Peruun vuonna 1820 saapunut itsenäisyystaistelija José de San Martín suunnitteli Perulle aluksi punavalkoisen lipun, jonka värit kertoman mukaan tulivat hänen maahan saapuessaan näkemistään flamingoista. Hänen lippunsa koostui kolmionmuotoisista kentistä ja vaakunasta. Perulaiset itsenäisyystaistelijat ottivat vuonna 1822 käyttöön samanvärisen lipun, jossa oli punaiset ja valkoiset vaakakentät sekä punainen aurinko, perinteinen Inkavaltakunnan symboli. Lippu muistutti liikaa Espanjan lippua, joten kentät käännettiin pystysuuntaisiksi. Lopullisessa lipussa, joka otettiin käyttöön vuonna 1825, auringon korvasi uusi vaakuna, jota käytetään valtiolipussa. Lipun punaiset raidat edustavat isänmaanystävien verta ja valkoinen raita puhtautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perun lippu Wikimedia Commonsissa
Pennejä taivaasta (televisiosarja)

| Pennejä taivaasta> Pennies from Heaven |
| --- | --- |

Tyyli:  musiikkikomedia
Kestoaika:  n. 75 min
Luoja(t):  Dennis Potter
Pääosissa:  Bob Hoskins Gemma Craven Cheryl Campbell
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Alkuperäiskieli:  englanti
Julkaistu:  1978
Jaksoja:  6
Tunnuskappale:  ”Pennies from Heaven”
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Piers Haggard
Käsikirjoittaja(t):  Dennis Potter
Tuotantoyhtiö(t):  BBC
Aiheesta muualla
IMDb 
Pennejä taivaasta (Pennies from Heaven) on Dennis Potterin käsikirjoittama television minisarja vuodelta 1978. Siinä yhdisteltiin nostalgista 1930-luvun populaarimusiikkia draamaan ennennäkemättömällä tavalla, ja se sai sekä monia palkintoja että suuren yleisönsuosion. Pääroolia, seksihalujensa mukaan suunnistavaa nuottijulkaisujen myyjää Arthuria, esittää Bob Hoskins. Sekä Potterille että Hoskinsille sarja muodostui läpimurroksi heidän myöhemmälle uralleen..
Juoni

Vuoteen 1935 sijoittuva sarja kertoo kiertelevästä nuottivihkokauppiaasta Arthurista (Hoskins), jonka bisnekset menevät heikosti. Myös kotona on ongelmia vaimon (Gemma Craven) kanssa. Arthur tapaa eräällä matkallaan viehkeän kyläkoulunopettajan Eileenin (Cheryl Campbell), joka tulee raskaaksi ja ajautuu suhteen päätyttyä prostituoiduksi. Arthur ja Eileen tapaavat myöhemmin uudelleen Lontoossa, ja tapahtumat alkavat vyöryä.
Normaalin dialogin keskellä sarjan henkilöhahmot puhkeavat tämän tästä yllättäen laulamaan jotain 1930-luvun iskelmää ”playbackinä” eli alkuperäislevytyksen tahdissa huuliaan liikuttaen, kameraan katsoen, usein jopa miehet naisten äänellä ja päinvastoin. Näihin kohtauksiin on usein tehty myös tanssillinen koreografia.
Vastaanotto

Pennejä taivaasta ensiesitettiin Britanniassa BBC:n ykköskanavalla maaliskuusta 1978 alkaen. Baftan televisiopalkintogaalassa sarja palkittiin luovuudestaan, ja Hoskins ja Campell saivat rooleistaan Bafta-ehdokkuudet.
Sarja ensiesitettiin Suomessa keväällä 1979 MTV:n ohjelmistossa, ja uusittiin kesällä 1980. Helsingin Sanomien tv-arvostelija Jukka Kajava piti sarjaa ensimmäisen jakson perusteella ”mitä hurmaavimpana viihteenä”, jollaista ei ole nähty aiemmin: ”Tässä ei nyt juoni kulje kuin juna asemalta toiselle, vaan irtoaa paikoin rohkeasti ja iloisesti keittiörealismin tiskirättiongelmista.” Uusintaesityksen alla Kajava kirjoitti, että sarja ”ylistää ihastuttavan auvoisesti tunteen ja mielikuvituksen, heittäytymisen ja hurjuuden mahdollisuuksia”.
Myöhemmin sarjan arvostus on vain kasvanut. Vuonna 2000 British Film Institute äänestytti tv-ammattilaisilla päättyneen vuosisadan sataa parasta brittitelevision ohjelmaa, ja Pennejä taivaasta tuli sijalle 21.
Elokuvaversio

Potter toimi käsikirjoittajana myös sarjan pohjalta tehdyssä yhdysvaltalaisessa elokuvassa Pennejä taivaasta, jonka ohjasi Herbert Ross ja jossa pääosaa näyttelee Steve Martin. Elokuva ei menestynyt yhtä hyvin kuin alkuperäinen tv-sarja.
Piiraan maku makea

| Piiraan maku makea> The Sweetness at the Bottom of the Pie |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Alan Bradley
Kieli:  englanti
Genre:  salapoliisiromaani
Julkaistu:  2009
Suomennos
Suomentaja:  Maija Paavilainen
Kansitaiteilija:  Satu Kontinen
Kustantaja:  Bazar
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  388
ISBN:  978-952-279-051-4
Sarja: Flavia de Luce
Seuraava:  Kuolema ei ole lasten leikkiä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Piiraan maku makea (The Sweetness at the Bottom of the Pie) on Alan Bradleyn kirjoittama salapoliisiromaani. Se aloittaa Flavia de Luce -sarjan. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi 2009 ja suomennos 2014. Bradley on voittanut teoksella useita palkintoja.
Juoni

Flavia on 11-vuotias tyttö, joka asuu leski-isänsä ja kahden isosiskonsa kanssa englantilaisessa Bishop's Laceyn kylässä vanhassa sukukartanossa. Nokkela Flavia on taitava kemisti. Eräänä päivänä kartanon portailta löytyy kuollut lintu, jonka nokkaan on tökätty vanha postimerkki. Myöhemmin Flavia kuulee isänsä huoneesta riitelyä, jota ei ole hänen kuultavakseen tarkoitettu. Tilanne kääntyy vielä huonompaan, kun puutarhasta löytyy eräänä varhaisena aamuna ruumis. Paikallinen poliisi saapuu tutkimaan tapausta ja epäilysten kohteeksi joutuu Flavian isä. Flavia haluaa pelastaa isänsä ja alkaa tutkia tapausta omin keinoin.
Palkintoja ja tunnustuksia

Agatha Award, paras esikoisjännitysromaani, 2009
Arthur Ellis Award, paras esikoisromaani, 2010
Barry Award, paras esikoisromaani, 2010
Dilys Award, 2010
Macavity Award ("Best First Mystery Novel") 2010
Spotted Owl Award, 2010
Amelia Bloomer List (sarjassa "Young Adult Fiction", 18 teoksen joukossa), 2010
Anthony Award, paras esikoisromaani -ehdokas, 2010
Pentre Ifan

| Pentre Ifan |
| --- | --- |

Sijainti
 Pentre Ifan
Koordinaatit:  51°59′56″N, 4°46′12″W
Valtio:   Iso-Britannia
Paikkakunta:  Nevern, Pembrokeshire
Aiheesta muualla
   Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pentre Ifan -paasikammio sivusta
Näkymä portaaliin
Rekonstruktiomalli.
Pentre Ifan on asuinpaikka Nevernin kunnassa Pembrokeshiressa Walesissa. Siellä on  Walesin suurin ja parhaiten säilynyt kivikautinen paasikammio.
Historia

Paasikammio on peräisin suunnilleen ajalta 3 500 eaa. ja sitä on mahdollisesti käytetty yhteishautana. Olemassaolevista kivistä muodostuu portaali ja haudan päätila, joka on alkujaan saattanut olla suuren kiviröykkiön peitossa, jonka koko on voinut olla noin 36,6 × 17 metriä. Osa kivistä on levällään, mutta ainakin seitsemän on alkuperäisillä paikoillaan. Päällyskiven pituus on 5,1 metriä, ja sen arvioidaan painavan 16 tonnia, ja se on 2,4 metrin korkeudessa maanpinnasta. Se on hyvin tarkasti tukeutunut kolmen pystykiven kapeisiin kärkiin. Portaalia ympäröivä fasadi on rakennettu huolellisesti kuivamuurauksena.
Arkeologisia kaivauksia on tehty paikalla vuosina 1936–1937 ja 1958–1959, ja molempia johti William Francis Grimes.
Paasikammion omistaa ja sitä ylläpitää Walesin historiallisista ympäristöistä vastaava virasto Cadw,. Paikasta huolehditaan hyvin, ja sinne pääsy on maksuton. Se on noin 17 kilometrin päässä Cardiganista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Geograph.co.uk : kuvia Pentre Ifanista ja ympäristöstä (englanniksi)
The best preserved megalithic site in Wales - Extrageographic (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
QuickTime VR of Pentre Ifan: British Tours Ltd (englanniksi)
Article and photos of Pentre Ifan (englanniksi)
Artikkeleita, Megalithic.co.uk (englanniksi)