Mesopotamian historia
Assyrian valtakunta > Assyria nousee suurvallaksi

Tasapaino valtakuntien välillä päättyi noin vuonna 1360 eaa. Mitanni sortui sisäisiin valtataisteluihin, jolloin Assur irtaantui hallitsijansa Assur-Uballit I:n johdolla Mitannin vallasta. Entisestä Mitannin suurvallasta tuli nyt Assurin vasalli. Assur-Uballit solmi liittosuhteet Egyptin kanssa ja asetti näin oman valtakuntansa Egyptin, Babylonian ja Heetin rinnalle.
Heettiläiset muodostivat pohjoisen suunnassa uhan Assurin vallalle, mutta heettien keskuudessa vallinnut ruttoepidemia heikensi valtakuntaa siinä määrin, että Assur-Uballit kykeni valloittamaan koko entisen Mitannin alueen. Babyloniaa vastaan Assur joutui konfliktiin Babylonian kuninkaan kuoltua vuonna 1333 eaa. Tämän seuraajaksi nousi hänen assyrialaisesta vaimostaan syntynyt poikansa. Kassilainena ylimystö ei tätä voinut suvaita, vaan murhautti nuoren kuninkaan, Assur-Uballitin tyttärenpojan, ja nimitti valtaan oman kuninkaansa. Assur-Uballitin perustama Assyrian valtakunta oli kuitenkin jo niin voimakas, että se kykeni hyökkäämään Babyloniaan, surmaten valtaan nostetun kuningas Nazibugašin ja nostaen valtaan toisen tyttärenpoikansa Kurizalgu II:n.
Assyria kasvatti valtaansa Mesopotamiassa valloitussodin Salmanassar I:n ja tämän seuraajan Tukulti-Ninurta I:n aikana, 1200-luvulla eaa. Tukulti-Ninurta I:n aikana valtakunta ulottui Bahrainista Syyriaan. Tätä mahtia hän pyrki korostamaan mahtipontisin rakennushankkein. Nämä koituivat kansalle niin raskaiksi, että assyrialainen ylimystö kääntyi häntä vastaan ja hän joutui oman poikansa syrjäyttämäksi.
Assyrian valtakunnan suurin ero alueen aiemmista valtakunnista oli sen pakonomainen tarve laajentua. Tälle voidaan hakea perusteita sen maantieteellisestä sijainnista Mitannin ja Babylonian välissä, mikä teki kauppareiteistä haavoittuvia. Ottamalla keskeiset kauppaväylät hallintaansa, se saattoi taata kaupankäynnin häiriöttömyyden. Assyrialaisvallan voimistamista tehostettiin Salmanassar I:n kaudella aloitetuin väestön pakkosiirroin.
Tukulti-Ninurtan kuoleman jälkeen Assyria lamautui sisäisten valtataistelujen takia, mikä jätti babylonialaiset hetkeksi rauhaan, mutta vain hetkeksi. Toinen uhka tuli Persian tasangoilta, mistä hyökkäävät elamilaiset saivat ryöstösaaliiksi vuonna 1158 eaa. muun muassa Hammurapin kuuluisan lakikiven, joka löytyi myöhemmin Susasta. Elamilaisten uhka kukistettiin vuosina 1124–1103 eaa. hallinneen kuningas Nebukadressar I:n aikana. Tällöin babylonialaiset tekivät onnistuneen sotaretken Elamia vastaan, palauttaen muun muassa aiemmin elamilaisten ryöstämän Marduk-jumalan patsaan.
Assyrian ollessa sisäisten taistelujen heikentämä, alkoi heitä uhata fryygialaiset. Fryygialaiset olivat syrjäyttäneet heettiläiset Anatolian voimakkaimpana sotilasmahtina, ja nyt he alkoivat levittäytyä myös Assyrian itäosiin. Fryygialaiset yrittivät valloittaa Assyrian Tiglatpileser I:n noustua Assyrian valtaistuimelle vuonna 1114 eaa. Nuoren kuninkaan joukot kuitenkin löivät fryygialaiset takaisin ja etenivät aina Välimerelle saakka, alistaen valloitetut kaupungit valtansa alle. Välimerelle suuntautuneen sotaretken jälkeen Tiglatpileser I valloitti Pohjois-Babylonian tärkeimmät kaupungit, myös Babylonin.
Toisenlaisen uhan Assyrian kaupungeille muodostivat aramealaiset ahlamu-paimentolaiset, jotka vaelsivat autiomaassa kontrolloimattomasti. Vähäsateisina vuosina, kun ruohoa ei riittänyt heidän vuohilleen ja lampailleen, he tunkeutuivat kaupunkeihin ottaen tarvitsemansa ruuan väkisin. Tiglatpileserin toimet eivät riittäneet pysäyttämään paimentolaisten invaasiota ja aramealaisheimoja vaelsi alueelle lisää. Ankaran nälänhädän vuotena 1083 eaa. aramealaisia tunkeutui kaupunkeihin laumoittain, ja monet assyrialaiset pakenivat heitä idän vuorille. 930-luvulle eaa. tultaessa kaikki Tigriin länsipuoliset kaupungit Assuria lukuun ottamatta olivat aramealaisten hallinnassa.