stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kofiniittinen topologia

Kofiniittinen topologia on topologia, johon kuuluu avoimina joukkoina vain tyhjä joukko ja joukot, joiden komplementti on äärellinen; kääntäen siis ainoat suljetut joukot ovat äärelliset joukot ja koko avaruus. Symbolisesti se esitetään
Esimerkiksi luonnollisten lukujen joukon kofiniittisessä topologiassa mm. joukot ”suurempi kuin kolme” ja ”erisuuri kuin 7 tai 8” ovat avoimia. Kaikki äärettömät joukot eivät kuitenkaan ole avoimia: esimerkiksi kaikkien parillisten lukujen joukko ei ole avoin, koska sen komplementti eli parittomien lukujen joukko ei ole äärellinen.
Teknisesti jokaiselle joukolle voidaan määritellä kofiniittinen topologia. Äärellisen joukon tapauksessa tuloksena on diskreetti topologia.
Ominaisuuksia

Aliavaruudet: Kofiniittisen topologisen avaruuden aliavaruus on aina kofiniittinen.
Kompaktius: Kofiniittinen topologia on kompakti.
Erotteluaksioomat: Kofiniittinen topologia on karkein  T_{1}-topologia.  T_{2}-topologia se on vain, jos joukko on äärellinen.
Kärki (heraldiikka)

Hopeakentässä punainen kärki
Hopeakentässä punainen kumokärki
Kärki on kolmionmuotoinen, pohjaltaan lähes koko kilven levyinen heraldinen airutkuvion sukuinen tunnus. Se ulottuu pystysuunnassa kilven reunasta reunaan, ja Suomen heraldiikassa sen suunta on ylöspäin. Vastaavaa alaspäin osoittavaa kuviota kutsutaan kumokärjeksi.
Mikäli kärki ei ylety kilven yläreunaan saakka, puhutaan alennetusta kärjestä. Vielä matalampi, alle kilven puoleen väliin ulottuva kuvio on alainen kärki. Kuviona kärki on aina teräväkulmainen erotuksena polvikorosta johdettuihin samantyylisiin kuvioihin, joissa kulma on suora- tai tylppäkulmainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kärjet heraldiikassa Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kumokärjet heraldiikassa Wikimedia Commonsissa
Kultakolikko

Kultakolikko
Kultakolikko on joko osittain tai kokonaan kullasta valmistettu kolikko. Kultakolikoita on valmistettu käytännössä aina. Nykyisin kultakolikoita hankkivat yleensä numismaatikot. Osaa kultakolikoista säilytetään sijoituksena kultaan. Tällöin kolikolla ei itsessään ole rahallista arvoa, vaan sen arvo määräytyy kolikon sisältämän kullan arvon perusteella.
Kultaa on käytetty rahana useasta syystä. Kullan arvo perustuu ainoastaan massaan, eli samanpainoiset määrät kultaa ovat saman arvoisia. Kullan osto- ja myyntiarvo ovat lähellä toisiaan. Kultaa on myös helppo kuljettaa, sillä sen arvo massaan suhteutettuna on korkea. Sama määrä kultaa on arvokkaampaa kuin vastaava määrä hopeaa. Kultaa voidaan jakaa pienempiin yksiköihin ilman arvon menetystä. Kulta voidaan myös sulattaa ja jakaa uudelleen kolikoiksi. Kulta on tiheämpää kuin useimmat muut metallit, mikä tekee siitä vaikeasti väärennettävää. Kulta on myös kemiallisesti äärimmäisen vakaata. Lisäksi kullan harvinaisuus vakiinnuttaa sen arvoa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gold coin
Kirjaslampi (Valkeakoski)

| Kirjaslampi |
| --- | --- |
 Kirjaslampea ja sen uimalarakennelmia.
Valtiot:  Suomi
Koordinaatit:  61°16′21″N, 24°02′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  oja Mallasveteen 
Järvinumero:  35.711.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,2 m  
Rantaviiva:  0,509 km  
Pinta-ala:  1,373 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKirjaslampi 
Kirjaslampi , josta käytetään myös muotoa Kirjaslammi , on Pirkanmaalla Valkeakoskella sen kaupunkitaajaman lähellä sijaitseva lampi. Lampi kuuluu osana Valkeakosken ulkoilualueita .
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä. Lammen rannassa on yleinen uimala , jonka yhteyteen on rakennettu laiturirakennelma. Etelärannalla sijaitsee myös tanssilava .
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Mallasveden alueeseen (35.711) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Lammesta on laskuoja Mallasveteen.
Historiaa

Lammen itärannat ovat olleet saarena silloin kun Mallasveden pinta oli nykyistä korkeampana. Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa tilanne näyttäisi olleen juuri sellainen . Saaressa on asuttu varhaismetallikaudella ja asuinpaikan ranta on Kirjaslammille päin.
Vuoden 1956 peruskartassa lammessa oli jo uimala ja sen etelärannalla tanssilava. Läheinen hotelli on rakennettu vasta vuoden 1986 kartan julkaisun jälkeen.
Kiljuvelka-70

| Kiljuvelka-70> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  hardcore punk
Kotipaikka:  Helsinki, Vantaa, Tampere, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Olli-Pekka Laine, basso   Pasi Vuorio, laulu   Janne Savolainen, kitara (2010–2013, 2016–)  Otto Luotonen, rummut  
Entiset jäsenet:  Timo Ahlstroem, kitara (2013–2016) 
Levy-yhtiö:  Violent Journey Records, 2010   Kilju-tuotanto, 2011   Rämekuukkeli, 2014  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiljuvelka-70 on hardcore punk -yhtye Helsinki-Vantaa-Tampere-akselilta. Se on levyttänyt ensimmäisen kerran vuonna 2010.
Historia > Jäsenet

Yhtyeen muodostivat alkujaan laulaja Pasi Vuorio ("Pate"), basisti Olli-Pekka Laine ("Oppu"), kitaristi Janne Savolainen ("Janne") sekä rumpali Otto Luotonen ("Otto"). Bändin jäsenten taustalla on toimintaa muissa yhtyeissä, kuten Rytmihäiriö, Chaosbreed, Slugstain ja Barren Earth. Vuonna 2013 kitaristiksi vaihtui Timo Ahlstroem ("Timppa"). Vuoden 2016 aikana kokoonpano muuttui jälleen: Janne Savolainen palasi Kiljuvelka-kitaristiksi.
Historia > Tyyli ja sanoitukset

Kiljuvelka-70:n sanotaan olevan uskollinen tai tribuutti -80-luvun hardcore punk -tyylille. Paitsi tuon ajan hc-punkista, yhtyeen musiikista kuuluu vaikutteita myös mm. Autopsyn varhaisesta tuotannosta. Hardcore punk yleensäkin on vaikuttanut metallimusiikkiin, ja Kiljuvelka-70:n soittajilla on tai on ollut kytköksiä myös erilaisiin metallikokoonpanoihin.
Kiljuvelka-70 on sanoituksiltaan kantaa ottava, kuten hc-tyyliin usein kuuluu. Kohteina ovat yhteiskunnalliset ilmiöt, kuten rikkaiden rikastuminen, köyhän asema tai huono-osaisen jaksaminen. Osansa kritiikistä saavat muun muassa vallanahneus, materialismi, uskonto, luonnon pilaaminen, rasistit, fasistit tai seksuaalinen hyväksikäyttö. Kaunista sanottavaa ei löydy myöskään epäuskottavista tai tekopyhistä poliitikoista (kappaleet "Räsänen" tai "Kansanmies"), tai henkilö saa kritiikkiä muista ilmeisistä syistä johtuen (Pekka Siitoin kappaleessa "Kiljukeisari"). Kappale "Talvivaara", jonka video ladattiin YouTubeen vuonna 2013, on jatkuvasti ajankohtainen.
Historia > Nimi

Yhtyeen nimen "kilju" viittaa suomalaiseen, kotitekoiseen alkoholijuomaan, jonka valmistusaineet ovat vesi, hiiva, sokeri ja esimerkiksi (mutta ei välttämättä) sitruuna makuaineena. Taitamattomasti valmistettuna kilju on pahanmakuista ja voi saada vatsan sekaisin. Kansankielellä mikä vain itse valmistettu alkoholijuoma (esim. kotiviini tai -olut) voi olla "kiljua", jos sen valmistaminen ei ole tuottanut kovin hyvää lopputulosta. Kiljuvelka-70:n tuotannossa lauletaan kaurakiljusta kappaleessa "Kauris (Jumalten Juoma)". Kappale "Kiljukeisari" käsittelee Pekka Siitointa, joka -80-luvulla pidätettiin epäiltynä kiljun valmistuksesta ja myynnistä.
Diskografia > Studioalbumit

Ihmis-saastaa ja pohjasakkaa (2010,  ‎Violent Journey Records)
Näen ja kuulen... Mutta puhe sammaltaa (2011,  Kilju-tuotanto)
Diskografia > EP:t

Tottele! (2014,  7" EP, Kilju-Tuotanto, Rämekuukkeli)
Videotuotanto

Suoratoistopalvelu YouTubessa on useita yhtyeen videoita. Näistä osa on jossain nurkassa kuvattuja suoria otoksia bändin soitannosta, osa taas sisältää erilaista editoitua kuvamateriaalia. Muutama videoista on sen sijaan akustisia esityksiä, joita on kuvattu muun muassa Eduskuntatalon kallioilla, Töölönlahden rannassa tai Tavastia-klubin edustalla.
Pienoisrautatie

H0-mittakaavan pienoisrautatie.
Pienoisrautatie, 1:8 (Live Steam) Malmö 1987.
Pienoisrautatie, 1:8 (Live Steam) Malmö 1987.
Pienoisrautatiellä tarkoitetaan yleisesti rautatien ja rautatiekaluston pienoismalleja, jotka on mallinnettu jossain tietyssä mittakaavassa. Vakiintuneita ja standardoituja pienoisrautatiemittakaavoja on useita.
Harrastus

Pienoisrautatie voi olla puhtaasti leikkikalu tai pikkutarkan harrastuksen kohde, jossa pyritään mallin esikuvanmukaisuuteen, tai jotain tältä väliltä. Leikkijunarata voi kehittyä pienoisrautatieksi vähitellen, ja sen painopiste voi vaihtua leikkimisestä radan, rakennusten ja kaluston rakenteluun ja todellisuuden mallintamiseen.
Pienoisrautatieharrastus voi painottua eri tavoin. Jotkut esimerkiksi haluavat rakentaa liikkuvan kalustonsa itse, toiset taas ovat enemmän kiinnostuneita maiseman rakentamisesta tai elektroniikasta tai tietotekniikasta harrastuksen osana. Rakennettaessa kalustoa itse voidaan perustana käyttää joko kaupallisia rakennussarjoja tai alkuperäisiä kalustopiirustuksia ja rakentaa niiden pohjalta malleja eri materiaaleista, kuten messingistä tai muovilevystä.
Alan teollisuus tuottaa laajaa valikoimaa harrastustarvikkeita ja liikkuvaa kalustoa. Valikoima on painottunut sellaisiin maihin, joissa pienoisrautatiet ovat vakiintuneet harrastuksena ja joissa harrastajien määrä pystyy takaamaan kaupallisille tuotteille riittävän menekin. Laajemmin saatavilla olevien tarvikkeiden ja liikkuvan kaluston valikoimat ovat painottuneet eurooppalaisten maiden osalta Keski-Eurooppaan, Ruotsiin, Espanjaan ja Britteinsaarille. Saksa on ylivoimaisesti suosituin kohde malliston runsauden takia. Myös pohjois-amerikkalaisella kalustolla on paljon ystäviä paitsi Yhdysvalloissa ja Kanadassa, myös muualla maailmassa kaluston suhteellisen helpon saatavuuden vuoksi. Suomalaisten rautatiemallien ystäville ei juuri muita mahdollisuuksia ole ollut kuin kaluston rakentaminen itse, koska käytännöllisesti katsoen mitään suomalaisen esikuvan mukaista kalustoa tai rakennuksia ei aiemmin ole ollut kaupallisesti saatavana. Nykyisin kuitenkin on jo olemassa rakennussarjoja mm. vetureille, vaunuille ja taloille. Myös ulkomaiset (tehdas)valmistajat tarjoavat satunnaisesti suomalaismalleja, esim. Sr2-sähköveturi ja Kemira-säiliövaunut tai IC2-vaunusarja Edm.
Erityyppiset radat

Perinteisesti on pienoisrautatie pyritty rakentamaan kiinteästi ja yhtenä kokonaisuutena pöydälle, tasolle tai vastaavalle. Monilla alan harrastajilla on tällaisia laajoja maisemoituja pienoisrautateitä (engl. layout), joissa raiteistoa saattaa olla jopa useita satoja metrejä. Tällaisen pysyvän pienoisrautatien ongelmana saattaa olla tilantarve kotona, joskin valittu mittakaava vaikuttaa suuresti tilantarpeeseen.
Erityyppiset radat > Moduulit

Moduuli on suuremman radan osa, jossa on päädyissä jonkun moduulistandardin mukainen mekaaninen ja sähköinen liitäntä muihin moduuleihin. Viime vuosina ovat moduulirakenteiset radat kasvattaneet suosiotaan vahvasti niin kerhotoiminnassa kuin myös kotiratoina. Moduulitekniikan etuja ovat muun muassa isonkin radan helppo siirreltävyys, mahdollisuus rakentaa omaa rataa moduulin verran kerrallaan, jolloin sekä kustannukset että ajankäyttö mahdollistavat radan toteuttamisen pidemmälläkin aikavälillä siten, että rata on käyttökuntoinen kuitenkin koko ajan eikä vasta sitten, kun viimeinenkin osuus on valmistunut. Moduulein on myös helppo toteuttaa ratoja, joihin useammat osallistujat tekevät kukin omia, mutta standardiliitännän ansiosta, muiden tekemien moduulien kanssa täysin yhteensopivia moduuleitaan.
Moduulistandardeja on olemassa lukuisia. Jotkut voivat olla hyvinkin pienen kerhon tai muun harrastajaryhmän omassa keskuudessa soveltamia ja jotkut laajempien käyttäjäpiirien tukemia kansainvälisiä standardeja. H0-mittakaavassa Suomessa on rakennettu saksalaisen FREMO-moduulistandardin mukaisia moduuleita useissa kerhoissa. N-mittakaavassa on Suomessa laajemmassa käytössä N Club Finland:in tukema kansainvälinen N Club International (NCI) moduuli-standardi.
Sähkö- ja ohjausjärjestelmät

Pienoisrautatiet toimivat yleensä jänniteohjatusti matalajännitteisellä tasa- tai vaihtovirralla. Jos käyttöjännite syötetään veturiin raiteen molemmista kiskoista, puhutaan kaksikiskovirroituksesta erotuksena myös käytössä olevaan kolmikiskovirroitukseen. Jälkimmäisessä on kiskojen välissä, keskellä, lähes huomaamaton nastarivi, jota pitkin veturin ns. laahain liukuu. Kaksikiskojärjestelmässä on yleensä käytössä tasavirta ja veturin suunta vaihtuu syöttöjännitteen napaisuutta vaihtamalla. Kolmikiskojärjestelmässä on yleensä käytössä vaihtovirta ja suunnanvaihto hoidetaan ylijännitepulssilla, johon veturissa oleva mekaaninen tai elektroninen suunnanvaihtorele reagoi. Junaa ohjataan ajolaitteella, jolla voidaan radan veturin moottorille syötettävää jännitettä säätää, ja junan vauhti riippuu ajojännitteestä. Tällainen sähköjärjestelmä on analoginen.
Sähkö- ja ohjausjärjestelmät > Digitaaliset ohjausjärjestelmät

Analogisen ohjauksen vaihtoehtona on tarjolla myös digitaalinen, tietotekniikkaan perustuva ohjausjärjestelmä eli digitaalinen komento-ohjaus. Junia ohjataan keskusyksiköllä, joka lähettää radalla oleville vetureille ohjauskäskyjä, ja vetureissa on vastaanotin, dekooderi, joka säätää veturin nopeutta, ajosuuntaa, valoja ym. saamiensa käskyjen mukaan. Digitaalisessa järjestelmässä on useamman veturin samanaikainen liikkuminen radalla toisistaan riippumatta mahdollista. Digitaalijärjestelmät ovat yleistyneet hintatason laskiessa ja toisaalta yksinkertaisten, jo peruspakkaustasoon sovitettujen järjestelmien myötä.
Yksinkertaisimmillaan digitaalinen ohjausjärjestelmä ohjaa vain vetureita. Ohjausjärjestelmää voi myös laajentaa ohjaamaan radan vaihteita ja opastimia sekä tarkkailemaan radan liikennettä. Tällöin voidaan helposti toteuttaa monenlaisia automaattitoimintoja, kuten esimerkiksi linjasuojastus, ja rataa voidaan myös ohjata automaattisesti keskusyksikköön liitetyllä tietokoneella erityisillä, tälle tarkoitetuilla ohjelmistoilla.
Vaihtoehtoisia digitaalijärjestelmiä on käytössä useita, joista yleisimpiä nykyisin ovat Märklin-tehtaan Motorola-järjestelmä sekä useampien valmistajien tukemat yleiset standardit NMRA-DCC ja Selectrix.
Kerhot

Suuremman radan makuun voi nuorikin harrastaja päästä helposti jossakin alan kerhoista, joissa voi tavata muita aiheesta kiinnostuneita. Toimivia pienoisrautateitä voi nähdä myös alan tapahtumissa ja messuilla sekä Suomen Rautatiemuseossa.
Luettelo pienoisrautatiekerhoista
Suomessa julkisesti nähtävillä olevia pienoisrautateitä

Lelumuseo Hevosenkenkä (Arkistoitu – Internet Archive), Espoo (Pienoisrautatiekerhon Löylymäki)
Suomen Rautatiemuseo (Arkistoitu – Internet Archive), Hyvinkää
Kouvolan pienoisrautatiemuseo, Kouvola
Pappilan pienoisrautatie (Arkistoitu – Internet Archive), Suomusjärvi
Kiteen pienoisrautatie (HUOM! Rata on suljettu. Kaupunki hakee radalle uutta paikkaa.)
noark world (Arkistoitu – Internet Archive), Ilola (Porvoo)
Vuodesta 1984 alkaen on pidetty Pienoisrautatiepäiviä vuosittain eri puolilla Suomea
Vuosittain järjestetään näyttelyitä ja muita tapahtumia, joissa on yleensä esillä pienoisrautateitä. Esimerkiksi ModelExpo.
alppirautatie
Pienoisrautatievalmistajia

Näillä kaikilla tuotannossa liikkuvaa kalustoa:
Bemo
Brawa
Gützold
HAG
Hornby
Arnold
Jouef
Lima
Rivarossi
KATO
Lenz
Liliput
Mestarimallit
Märklin
Trix
LGB
Piko
Roco
Fleischmann
Tillig
Sachsenmodell
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
N Club Finlandin NCF wiki (Arkistoitu – Internet Archive)
Kauppiaita, pienoisrautatiekauppoja (Taprk:n sivulla)
Pienten junien maailmasta (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen Rautatiemuseon Web-näyttely
Juha Telimaan pienoisrautatiesivut (mm. pienoismallien valmistus)
Tietoa N-mittakaavan pienoisrautatieharrastuksesta
Pirkanmaan rautatieharrastajien pienoisrautatieopas
Ylen Elävä arkisto: Kiteellä pienoisjunat kiisivät alppimaisemassa ja Kwaijoen sillalla
Wikipediassa:
Pienoismallivalmistajia (englanniksi)
Pienoismallivalmistajia (saksaksi)
Julkisesti nähtävillä olevia pienoisrautateitä (saksaksi)
FREMO-modulit (Standardimuotoiset maisemoidut ratamoduulit - Freundeskreis Europäischer Modellbahner eV., sivut mm. englanniksi ja saksaksi).
NCF-moduulit (Arkistoitu – Internet Archive) (Suomessa käytössä oleva N-mittakaavan NCI/NCF-moduulistandardi).
Perusasioita tekniikasta (Arkistoitu – Internet Archive) (Järvenpään junakerho)
DCC Komento-ohjaus (Tapiolan srk:n pienoisrautatiekerho)
DCC decoder for model railroad (Arkistoitu – Internet Archive) (US patentti)
Aiheesta muualla > Rautatieharrastajien keskustelupalstoja

Veturitalli.fi, pienoisrautatieharrastajien keskustelufoorumi
N Club Finland ry:n foorumi N-mittakaavan harrastajille (Arkistoitu – Internet Archive)
Pienoismallit.net, yleistä pienoismallikeskustelua
sfnet.harrastus.rautatiet Katso myös FAQ (Arkistoitu – Internet Archive)
Resiina-lehden hallinnoimat keskustelufoorumit
1:24(G), 1:48(O), 1:64(S),1:87(HO), Brio, 1:160(N), 1:220(Z)
Kroger

| The Kroger Company |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NYSE: KR
ISIN:  US5010441013
Perustettu:  1883
Perustaja:  Bernard Kroger
Toimitusjohtaja:  Rodney McMullen
Puheenjohtaja:  David Dillon
Kotipaikka:  Cincinnati, Ohio
Toiminta-alue:  Yhdysvallat
Toimiala:  päivittäistavarakauppa, elintarviketeollisuus
Tuotteet:  supermarket- ym. vähittäisketjut, kaupan omat merkit
Liikevaihto:  122,66 mrd. USD (2017)
Henkilöstö:  443 000 (2017)
Tytäryhtiöt:  useita kauppaketjuja
Kotisivu:  www.thekrogerco.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Krogerin pääkonttori Cincinnatissa.
The Kroger Company on yhdysvaltalainen päivittäistavaroiden vähittäiskauppayritys, jonka osake noteerataan New Yorkin pörssissä. Sen on perustanut Bernard Kroger vuonna 1883 Ohion osavaltion Cincinnatissa, jossa yrityksen pääkonttori yhä sijaitsee. Liikevaihdoltaan Kroger oli vuonna 2013 Yhdysvaltain suurin supermarketketju, toiseksi suurin vähittäiskauppayritys Walmartin jälkeen ja 23:nneksi suurin yritys.  Kroger oli myös maailman viidenneksi suurin vähittäiskaupan yritys. Krogerilla on suoraan tai tytäryhtiöidensä kautta hallussaan noin 2 600 myymälää.
Krogerilla on vähittäiskauppatoimintaa 31 Yhdysvaltain osavaltiossa, lähinnä Keskilännessä ja Etelävaltioissa. Niihin kuuluu supermarketeja, laatikkomyymälöitä, tavarataloja, pitkään auki olevia pikkumyymälöitä sekä ostoskeskusten korumyymälöitä. Tytäryhtiöiden kautta yritys on toimii muun muassa Kalifornian markkinoilla.[lähde? ]
Krogerilla on myös parituhatta apteekkia, joista useimmat toimivat elintarvikemyymälöiden yhteydessä. Vuodesta 1998 yritys on alkanut myydä autojen polttoaineita marketiensa pysäköintipaikkojen yhteydessä. Tankkauspisteitä oli vuonna 2012 vajaat 1 200.
Historiaa

Vuonna 1883 kauppiaan poika Bernard ”Barney” Kroger sijoitti kaikki säästönsä ja perusti elintarvikeliikkeen Cincinnatin Mount Airyn kaupunginosaan. 1930-luvulle tultaessa yrityksestä oli kasvanut yli 5 500 myymälän ketju, joka ensimmäisenä Yhdysvalloissa testasi itse myymiään elintarvikkeita ja sijoitti myymälänsä isoille tonteille, jotka tarjosivat autoille pysäköintitilaa myymälärakennuksen jokaisella sivulla.[lähde? ]
Vuodesta 1955 Kroger aloitti voimakkaan laajentumisen yritysostoin. Se hankki omistukseensa 26 myymälän Henke & Pillot -ketjun Texasin Houstonista, 18 myymälän Krambo-ketjun Milwaukeesta Wisconsinista sekä Childs-ketjun, jolla oli myymälöitä Teksasissa, Arkansas’ssa ja Louisianassa. Pian Kroger osti Louisianasta lisäksi Big Chain Stores -yhtiön seitsemän myymälää Shreveportissa. Toisaalta Kroger myi vuonna 1957 pois 16 myymäläänsä Kansasin Wichitassa J. S. Dillon and Sons -yhtiölle.[lähde? ]
Lokakuussa 1963 Kroger osti 56 myymälän Market Basket -yhtiön ja laajeni näin eteläiseen Kaliforniaan, kun sen läntisimmät myymälät olivat siihen asti sijainneet Kansasissa. Floridassa Kroger toimi 1960-luvulta vuoteen 1986. Kroger laajeni Pohjois-Carolinaan 1977 mutta myi toimintonsa osavaltiossa Aholdille 1988.
1980-luvulla Kroger vetäytyi joistakin osavaltioista ja isoista kaupungeista mutta toisaalta osti muun muassa kansasilaisen Dillon Company -vähittäiskauppaketjun, johon kuuluivat tytäryhtiöt Dillons, King Soopers, Fry’s Food and Drug, Gerbes, Baker's ja Kwik Shop. Dillon Companyn perheyrityksen neljännen sukupolven edustaja David Dillon toimi siitä lähtien Krogerin toimitusjohtajana vuoden 2014 alkuun saakka ja toimii vuoden 2014 loppuun hallituksen puheenjohtajana.[lähde? ]
Vuonna 1997 Kroger fuusioitui tuolloin viidenneksi suurimman kauppaketjun Fred Meyerin kanssa, ja kaupan mukana tulivat myös Ralphs-, QFC- ja Smith’s Food and Drug -ketjut. Kaupan myötä Krogerista tuli Yhdysvaltain suurin ruokakauppias.
Omaa teollisuutta

Kroger valmistaa monet omien merkkiensä tuotteet 37 omassa tehtaassaan, jotka sijaitsevat 17 osavaltiossa. Niihin kuuluvat muun muassa 15 meijeriä, kaksi jäätelötehdasta, kaksi juustotehdasta, kuusi leipomoa, kaksi pakastetaikinatehdasta, yksi delituotetehdas, kaksi lihanjalostuslaitosta ja kaksi virvoitusjuomatehdasta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kroger Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kroger
Käännös suomeksi
Kuin leivoset langalla

| Kuin leivoset langalla> Skřivánci na niti |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jiří Menzel
Käsikirjoittaja:   Bohumil Hrabal  Jiří Menzel 
Perustuu:  Bohumil Hrabalin romaaniin
Tuottaja:  Karel Kochman
Säveltäjä:  Jirí Sust
Kuvaaja:  Jaromír Sofr
Leikkaaja:  Jirina Lukesova
Tuotantosuunnittelija:  Oldřich Bosák
Lavastaja:  Oldrich Bosák
Pääosat:   Rudolf Hrusínský  Vlastimil Brodský  Václav Neckár  Jitka Zelenohorská 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Filmové Studio Barrandov
Levittäjä:  Ústřední půjčovna filmů
Ensi-ilta:  1990
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  tšekki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuin leivoset langalla (1969) on Jiří Menzelin ohjaama elokuva, joka kiellettiin jo ennen ensi-iltaansa, kun Neuvostoliitto oli miehittänyt Tšekkoslovakian 1968. Se pääsi ensi-iltaan vasta 1990. Elokuva perustuu Bohumil Hrabalin romaaniin.
Elokuvan tarina ajoittuu 1950-luvulle. Silloisessa kommunistisessa Tšekkoslovakiassa porvallisen ajattelun tartunnan saaneet ihmiset joutuivat uudelleenkoulutukseen kaatopaikalle metallisulattamoon.
Elokuva sai ensi-iltavuonnaan Berliinin elokuvajuhlien Kultainen karhu -palkinnon. Se pilkkaa rohkeasti maan silloista poliittista ilmapiiriä ja on kiinnostava paitsi historiallisesti, myös taiteellisesti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rudolf Hrusínský  | … |  luottamusmies   |
|  Vlastimil Brodský  | … |  professori   |
|  Václav Neckár  | … |  Pavel Hvezdar   |
|  Jitka Zelenohorská  | … |  Jitka   |
|  Jaroslav Satoranský  | … |  Andel   |
|  Vladimír Ptácek  | … |  Mlíkar   |
|  Míla Myslíková  | … |  Elza   |
Laahustyranni

| Laahustyranni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Tyrannit Tyrannus
Laji::  savana
Kaksiosainen nimi
 Tyrannus savana  Vieillot, 1808 
Katso myös
   Laahustyranni Wikispeciesissä   Laahustyranni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Laahustyranni (Tyrannus savana) on tyrannien heimoon kuuluva amerikkalainen varpuslintu. Sen laaja esiintymisalue ulottuu Meksikon eteläosista läpi Keski-Amerikan Etelä-Amerikan pohjoisosaan, Brasiliaan, Paraguayhin, Bolivian itä- ja pohjoisosiin, Uruguayhin ja Argentiinaan, jossa sitä tavataan paikoin Patagoniassa asti. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Surinamesta vuonna 1808.