stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mu isamaa on minu arm

Mu isamaa on minu arm (suom. Isänmaani on rakkauteni) on virolaisen Lydia Koidulan runo, joka ilmestyi vuonna 1866 julkaistussa runokokoelmassa Emmajöe Öpik (suom. Emajoen satakieli). Hilkka Norkamo on kääntänyt runon suomeksi nimellä Oi sinä armas isänmaa. Aleksander Kunileid sävelsi runon lauluksi, joka esitettiin ensimmäisen kerran Viron laulujuhlien perinteen aloittaneilla Tarton laulujuhilla vuonna 1869.
Laulujuhlien olennaiseksi osaksi on noussut runon myöhempi laulusovitus, jonka sävelsi Gustav Ernesaks vuonna 1944. Sävelmä esitettiin laulujuhlilla ensimmäisen kerran vuonna 1947, ja myöhemmin se on usein laulettu juhlien viimeisenä kappaleena. Sävelmästä kasvoi Viron epävirallinen kansallislaulu neuvostomiehityksen aikana, kun miehittäjät kielsivät Viron varsinaisen kansallislaulun Mu isamaa, mu õnn ja rõõm (suom. Isänmaani, onneni ja riemuni) esittämisen. Ernesaksin sävelmää on esitetty myös viralliseksi Viron kansallislauluksi, vaikka säveltäjä itse tiettävästi vastusti ehdotusta.
Grand Forks

| Grand Forks |
| --- | --- |


 Grand Forks
 Koordinaatit: 47°55′31″N, 97°1′57″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Pohjois-Dakota
Piirikunta:  Grand Forks
Väkiluku (2010):  52 838
Aikavyöhyke:  UTC-6
 – Kesäaika:  UTC-5
 
 www.grandforksgov.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grand Forks on kaupunki Grand Forksin piirikunnassa Pohjois-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 52 838 ihmistä. Grand Forks sijaitsee Red River -joen varrella ja muodostaa joen toisella puolella Minnesotan osavaltiossa sijaitsevan East Grand Forksin kanssa kaksoiskaupungin.  Kaupungissa järjestettiin jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grand Forks Wikimedia Commonsissa
Haapalampi (Heinola, Imjärvi)

| Haapalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°18′59″N, 26°14′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskuoja:  oja Imjärveen 
Järvinumero:  14.179.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85 m  
Pituus:  510 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,317 km  
Pinta-ala:  8,009 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaapalampi 
Haapalampi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Imjärven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,0 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Imjärven valuma-alueeseen (14.179) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 85 metriä mpy.
Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa

| Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa |
| --- | --- |

Nimi:  Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa
Tekijä:  Jan van Eyck
Valmistumisvuosi:  1434
Taiteenlaji:  maalaus
Korkeus:  82 cm
Leveys:  59,5 cm
Sijainti:  National Gallery
Paikkakunta:  Lontoo
Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa on varhaisen hollantilaisen maalarin Jan van Eyckin öljyvärimaalaus puulle vuodelta 1434. Muotokuva tunnetaan useilla nimillä, kuten Arnolfinin häät. Maalaus on nykyisin National Galleryssa Lontoossa, jonne se ostettiin vuonna 1842. Teos on länsimaisen taidehistorian tunnetuimpia maalauksia.
Maalauksen arvellaan olevan muotokuva Giovanni Arnolfinista ja hänen vaimostaan, mahdollisesti kuvattuna heidän kotonaan Bruggessa. Arnolfinin puoliso maalauksessa olisi parikymmenvuotiaana 1433 kuollut Costanza Trenta, tai Arnolfinin mahdollinen toinen vaimo, jota asiakirjat eivät kuitenkaan vahvista. Edellisessä tapauksessa kaksoismuotokuvassa olisi kyse vuotta aiemmin kuolleen vaimon muistoksi tehdystä maalauksesta.
Maalauksessa on tarkasti kuvattuja yksityiskohtia, kuten kuusihaarainen kynttiläkruunu ja koristeltu peili. Peilin yläpuolella on kirjoitus ”Johannes de Eyck fuit hic” (Jan van Eyck oli täällä) ja vuosiluku 1434.
Vertauskuvia

Taiteilija on kuvannut maalauksessa erilaisia esineitä, joilla on vertauskuvallinen merkitys. Esimerkiksi tuolin selkämyksen Pyhän Margareetan muotokuva on raskauden ja synnytyksen suojelija. Puolisoiden jaloissa oleva pieni koira kuvaa eri tulkintojen mukaan joko uskollisuutta, onnellista avioliittoa tai intohimoa, joka osoittaa pariskunnan halua saada lapsi. Naisen valkea päähine on puhtauden vertauskuva. Joidenkin tulkintojen mukaan sandaalit lattialla kuvaavat tilanteen arvokkuutta: jalkineiden ottaminen pois on merkinnyt paikan kunnioittamista.
Pariskunnan asema maalauksessa näyttää heijastavan aikansa sukupuolirooleja. Vaimo on kuvattu maalauksen kodinpuoleisella sivustalla ja mies lähellä ulkopuoliseen maailmaan avautuvaa ikkunaa. Giovanni katsoo eteenpäin ja hänen vaimonsa kuuliaisesti miestään.
Tulkintoja

Joidenkin mielestä kyseessä on kihlaus. Arnolfini nostaa kättään, mahdollisesti vannoakseen kihlavalaa tai tervehtiäkseen ovesta tulevia vieraita, jotka heijastuvat peilistä. On myös esitetty, että kyseessä oli lahja Arnolfinin perheelle Italiaan, joka osoittaisi lahjan antajan vaurautta. Tämän vuoksi maalauksen pariskunta olisi pukeutunut kalliisiin talvivaatteisiin. Taidehistorioitsija Erwin Panofsky esitti vuonna 1934, että kyseessä oli salainen avioliitto. Todistajana olisi ollut taustan peilistä heijastuva taiteilija, jota ei ole kuvattu maalaamassa. Siksi taiteilijan signeeraus olisi juuri taulun keskellä.
Muistomaalaus

Margaret Koster on esittänyt, että kyseessä on muistomaalaus kuolleesta vaimosta, joka on mahdollisesti menehtynyt lapsivuoteeseen. Hän on esittänyt seuraavia perusteluja.
Ajan hautamuistomerkeissä on kuvattuna vastaavanlaisia pariskuntia elämänsä tärkeimmässä tilanteessa.
Ajalta tunnetaan naisten hautamuistomerkkejä, joissa on kohteen kokonaisuudessaan esittävä muotokuva ja hänen jaloissaan koira ikään kuin seuralaisena ikuisuudessa.
Giovanni on mustassa suruasussa ilman koristeita, kun taas hänen vaimonsa on kuvattu valossa.
Kruunussa on yksi palava kynttilä ja sitä vastapäätä oikealla yksi sammunut kynttilä. Yhden kynttilän sytyttämisen päivällä on katsottu olleen häätapa, kun taas Koster tulkitsee sen kuoleman vertauskuvaksi.
Monissa muissa aikakauden häämaalauksissa morsiamen hiukset ovat olleet vapaana kuvaten neitoutta. Täten kyse olisi jo solmitun liiton vahvistuksesta eikä hääkuvauksesta.
Puulattia on koruton, vaikka muissa ajan maalauksissa lattia esitetään esimerkiksi kaakelein koristeltuina.
Vuodetta kuvattiin hollantilaisissa maalauksissa synnyttäneen äidin tai kuolleen yhteydessä.
Raskautta suojeleva pyhä Margareeta on kuvattu harvinaisesti lohikäärmeen uhkaamana.
Penkin koristekaiverruksena on irvistävä hirviöhahmo tavanomaisen leijonanpää-koristeen sijasta.
Peili on ajan maalauksissa usein kuoleman vertauskuva.
Peilin koristekuvat esittävät kuolemaa edeltävää ja kuoleman jälkeistä aikaa, ja edelliset on kuvattuna Arnolfinin puolella maalausta ja jälkimmäiset Trentan.
Maalausta tutkittaessa on havaittu, että koiralle ei ole pohjahahmottelua. Peili on ollut alun perin pienempi ja kahdeksankulmainen eikä kymmenkulmainen. Koster ehdottaa, että Trenta kuoli maalauksen teon aikana tai kyse on ollut tavallisista muutoksista suunnitelmiin. Pienempänä kuvattu peili olisi tehnyt tilaa taiteilijan signeeraukselle.
Arnolfinin käsi on Kosterin mielestä suunnattu enemmän hänen vaimoaan kuin mahdollista valaa todistavaa silminnäkijää kohti.
Arnolfini oli alun perin kuvattu pitämässä vahvempaa otetta vaimonsa kädestä. Toteutuneessa maalauksessa puolison käsi näyttää Kosterin mielestä valuvan pois hänen miehensä ulottuvilta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Giovanni Arnolfini ja hänen vaimonsa National Galleryn sivulla (englanniksi)
Mystery of the Marriage[vanhentunut linkki] - Open University program (englanniksi)
Erwin Panofsky: Jan van Eyck's 'Arnolfini' Portrait (1934) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Margaret Koster: The Arnolfini double portrait: a simple solution – Critical Essay (Arkistoitu – Internet Archive). Apollo 2003. (englanniksi)
Michális Sifákis

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 9. syyskuuta 1984 
Syntymäpaikka: Iraklion, Kreikka
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 195 cm
Seura
Seura: Aris FC
Pelinumero: 1
Junioriseurat
: Atsalenios FC   OFI Kreeta
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002-2007   2007-2008   2008- | OFI Kreeta   Olympiakos   Aris FC | 100 (0)   2 (0)   62 (0) |
Maajoukkue
| 2004   2009- |  Kreikan alle 21-vuotiaat    Kreikka | 15 (0)   2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Michális Sifákis.
Michális Sifákis (kreik. Μιχάλης Σηφάκης, s. 9. syyskuuta 1984 Iraklion) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa thessalonikilaista Arista, jossa hän on pelannut vuodesta 2008 lähtien. Sifákis on pelannut Kreikan maajoukkueessa kaksi ottelua ja oli mukana MM-kisoissa 2010, vaikkakaan hän ei pelannut turnauksessa yhtäkään ottelua.
Michális Tremópoulos

| Michális Tremópoulos> Μιχάλης Τρεμόπουλος |
| --- | --- |
 Michális Tremópoulos vuonna 2008.
Euroopan parlamentin jäsen
 2009–2012  
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1958 (ikä 66) Sérres
Ammatti:  toimittaja
Michális Tremópoulos (kreik. Μιχάλης Τρεμόπουλος, s. 3. maaliskuuta 1958) on kreikkalainen vihreä poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 vaaleissa ja hän kuului siellä Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Hän oli Aluekehitysvaliokunnan varapuheenjohtaja.
Tremópoulos jätti parlamentin 2012 ja hänen tilalleen nousi Níkos Chrysógelos.
Gluecifer

| Gluecifer |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1994–2005
Tyylilaji:  hard rock, punk rock
Kotipaikka:   Norja
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Biff Malibu, laulu (1994–2005)  Captain Poon, kitara, taustalaulu (1994–2005)  Stu Manx, basso, taustalaulu (2000–2005)  Raldo Useless, kitara (1996–2005)  Danny Young, rummut, lyömäsoittimet (1997–2005) 
Entiset jäsenet:  Sindre WexelsenGoksøyr, kitara (1994–1996)  Anders Møller, rummut, lyömäsoittimet (1994–1997)  Jon Average, basso (1994–2000) 
Levy-yhtiö:  Sony Music  
Aiheesta muualla
gluecifer.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gluecifer on Oslossa 1994 perustettu hard rock -yhtye. Ensimmäinen albumi oli "Ridin' the Tiger" (1997). Neljäs albumi "Basement Apes" julkaistiin Sonyn leivissä ja "Automatic Thrill"istä tuli Glueciferin eniten myynyt albumi. Heinäkuussa 2005 yhtye ilmoitti hajoavansa. Marraskuussa 2017 yhtye ilmoitti palaavansa lavoille ja soittavansa Azkena Rock Festivaaleilla kesäkuussa 2018.[lähde? ]
Jäsenet > Viimeisin kokoonpano

Biff Malibu - laulu (1994-2005)
Captain Poon - kitara, taustalaulu (1994-2005)
Stu Manx - basso, taustalaulu (2000-2005)
Raldo Useless - kitara (1996-2005)
Danny Young - rummut, lyömäsoittimet (1997-2005)
Jäsenet > Aikaisemmat jäsenet

Sindre Wexelsen Goksøyr - kitara (1994-1996)
Anders Møller - rummut, lyömäsoittimet (1994-1997)
Jon Average - basso (1994-2000)
Diskografia > Studioalbumit

Ridin' the Tiger (1997)
Soaring With the Eagles at Night, To Rise With the Pigs in the Morning (1998)
Head to Head Boredom (1999)
Tender is the Savage (2000)
Basement Apes (2003)
Automatic Thrill (2004)
Kings of Rock - Best Of And Rarities (2008)
Diskografia > EP:t

Dick Disguised as Pussy - 1996
Nineteen Inches of Rock (CD) - 1996
Gary O´Kane
Respect the Rock (split Hellacopters) (CD)
Head to Head Boredom (CD)
Reversed - 2002
Diskografia > 7":t

God's Chosen Dealer - 1995
Leather Chair - 1997
Shitty City - 1997
Dambuster - 1997
Mano-a-Mano - 1998
Lard Ass Hagen - 1998
Get the Horn (myös CD-Single) - 1998
The Year of Manly Living (myös CD-Single) - 1998
Boiler Trip (split Electric Frankenstein) - 1998
Get That Psycho Out of My Face - 1999
Splitsingle Gluecifer / Murder City Devils - 1999
Diskografia > 10":t

Get the Horn (myös Mini-CD) - 2000
Respect the Rock (myös Mini-CD) - 2002
Ritual Savage (split Danko Jonesin sekä Peter Pan Speedrockin kanssa) - 2003
Diskografia > Mini-CD:t

Get the Horn (myös 10") - 2000
Respect the Rock (myös 10") - 2002
Diskografia > CD-Singlet

Get the Horn (myös 7") - 1998
The Year of Manly Living (myös 7") - 1998
Easy Living
Losing End - 2002
A Call From the Other Side - 2004
Aiheesta muualla

Glueciferin viralliset sivut
HL7

HL7 on lyhenne, jolla yleensä viitataan yhdysvaltalaiseen terveydenhuollon standardeja kehittävään voittoa tavoittelemattomaan organisaatioon Health Level Seven, Inc.:iin. Sekaannusta aiheuttaa se, että termillä usein viitataan myös yhteen tai useampaan kyseisen organisaation tai sen paikallisessa maassa toimivan sisarorganisaation julkaisemaan standardiin.
HL7 keskittyy kliinisen terveydenhuollon ja terveydenhuollon hallinnon tietojärjestelmien standardien kehitykseen. Painopiste ei ole pelkästään Yhdysvalloissa, vaan myös kansainvälisessä yhteistyössä. Joissakin, erityisesti vanhemmissa, standardeissa alkuperämaa on kuitenkin havaittavissa muun muassa merkistövalinnoista.
Organisaatio

HL7:llä on maailmanlaajuisesti yli 2200 jäsentä, joista noin 500 on yrityksiä. Lisäksi HL7:llä on sisarorganisaatioita useissa maissa. HL7:ää johtaa johtokunta, ja pääosa sen työstä tehdään erillisissä komiteoissa (esimerkiksi standardien sisällöstä vastaavissa teknisissä komiteoissa sekä aputoiminnoista, koulutus- ja markkinointitoimista ja vastaavista vastaavissa hallinnollisissa komiteoissa) sekä erityiskiinnostusryhmissä, joissa mietitään uusia sovelluskohteita, -aloja ja -tarpeita. Organisaation toiminta siis muistuttaa jossakin määrin IETF:n, W3C:n ja muiden vastaavien standardointiorganisaatioiden kehitystoimintaa.
Organisaatio > Sisarorganisaatiot

HL7:llä on kansainvälisiä sisarorganisaatioita 33 maassa. Sisarorganisaatiot sekä osallistuvat HL7:n pääjärjestön toimintaan että soveltavat HL7:n standardeja paikallisiin oloihin ja lainsäädäntöön sopiviksi. Erittäin aktiiviset sisarorganisaatiot on muun muassa Australiassa ja Suomessa. Suomen sisarorganisaatio on nimeltään HL7 Finland ry.
Organisaatio > HL7 Finland ry

HL7:n suomalainen sisarorganisaatio HL7 Finland ry perustettiin vuonna 1995 edistämään terveydenhuollon järjestelmäintegraatiota. Sen jäseninä ovat kaikki kolme suurta paikallista terveydenhuollon järjestelmätoimittajaa. Lisäksi jäseninä on muiden muassa julkishallinnon organisaatioita kuten sairaanhoitopiirejä sekä pienempiä toimijoita konsultti- ja koulutusyrityksistä ohjelmistotaloihin.
HL7 Finlandin toimintaa edistävät vahvasti julkishallinnon, erityisesti Sosiaali- ja terveysministeriön ja Stakesin, toimet terveydenhuollon kehittämiseksi. Lainsäädännöllisellä työllä on pyritty ehkäisemään järjestelmätoimittajien mahdollista keskinäistä kyräilyä sekä tutkimus- ja pilottiprojekteilla hakemaan käytännön kokemusta ja jalkauttamaan standardeja.
Standardit

HL7:llä on tusinoittain eri standardeja ja määrityksiä sekä niiden versioita. Useissa yhteyksissä johonkin käytössä olevaan standardiin viitataan huolimattomasti vain "HL7:nä", jolloin standardin tarkka nimi ja versio joudutaan selvittämään erikseen. Nimiepäselvyyksiin on sorruttu jopa HL7 Finlandin omassa materiaalissa.
HL7:n standardit pyrkivät määrittelemään lähinnä vain tietosisällön tai viestit ja sanomat, joita terveydenhuollon järjestelmät toisilleen voivat standardien mukaisesti lähettää. Prosesseja, joista kyseiset viestit lähetetään, ne eivät yleensä kovinkaan tarkasti määrittele – prosessineutraalius on itse asiassa eräs HL7:n alkuperäisistä painotuksista. Omat viestityyppinsä on muun muassa laboratoriotuloksille, lähetteelle ja hoitopalautteelle. Terveyssektorin viestien lisäksi HL7:n standardit levittäytyvät osittain myös muille alueille, esimerkiksi tiedon esittämiseen.
Suomessa tärkeimmät käytössä olevat HL7:n standardit ovat HL7 Finlandin soveltamia versioita alkuperäisistä; ne jakautuvat kahteen haaraan: vanhempaan, HL7 Version 2:n ajantasaisimpaan v2.3 -määritykseen pohjautuvaan, EDI-tyyppiseen sanomien vaihtoon sekä tuoreeseen, HL7 Version 3:n jonkin verran paremmin Internet-aikaan soveltuvaan standardiperheeseen. HL7 Finlandin sovellukset standardeista ovat melko pitkälti uskollisia alkuperäisversioilleen, mutta joukkoon mahtuu myös omia lisiä kuten OpenCDA-palvelurajapinta.
Aiheesta muualla

Sosiaali- ja terveysministeriön Terveyshanke (Arkistoitu – Internet Archive)
Haapalampi (Kouvola)

| Haapalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Jaala)
Koordinaatit:  61°04′31″N, 26°21′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (14.12)
Laskuoja:  oja Musta-Ruhmakseen 
Järvinumero:  14.126.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,1 m  
Pituus:  550 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  1,303 km  
Pinta-ala:  6,021 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaapalampi 
Haapalampi  on Kouvolan Jaalassa, Raajärvellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,0 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Musta-Ruhmaksen valuma-alueeseen (14.126) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 91,1 metriä mpy.
Grand Hotel Europe

Grand Hotel Europe on ylellinen viiden tähden hotelli Pietarin keskustassa Nevski prospektin varrella.
Grand Hotel Europe (ven. Гранд Отель Европа)  (alkuperäinen nimi  Hôtel d’Europe, ven. Европейская, Jevropeiskaja). on Pietarin arvostetuimpia hotelleja Nevsky Palacen ja Astorian ohella. Se sijaitsee kaupungin pääkadun Nevski prospektin ja Mihailovskaja-kadun kulmassa lähellä Kazanin katedraalia, Gostinyi Dvor -tavarataloa ja Venäläistä museota.
Hotelli rakennettiin vuosina 1873–1875 arkkitehti L. F. Fontanin suunnitelman mukaan ja avattiin 28. tammikuuta 1875. 1910-luvulla Fredrik Lidval lisäsi julkisivuun jugendtyylisiä aiheita.
Rakennus peruskorjattiin vuosina 1989–1991, jolloin nimeksi tuli Grand Hotel Europe.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Grand Hotel Europen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Hannes Leiviskä

Johannes (Hannes) Leiviskä (15. maaliskuuta 1873 Muhos – 26. toukokuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen pappi ja kirjallisuuden suomentaja.
Leiviskän vanhemmat olivat seppä Johan Leiviskä ja Maria Johanna Kujala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Oulun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologian erotutkinnon 1903. Leiviskä vihittiin papiksi samana vuonna.
Leiviskä toimi siirtolaispappina Yhdysvalloissa 1903–1905. Hän oli Jämsän kappalaisena 1908–1916 ja viimeksi Helsingin eteläisen suomalaisen seurakunnan kappalaisena vuodesta 1916.
Leiviskä suomensi muun muassa Rudyard Kiplingin romaanin Kim sekä yhdessä Matti Tarkkasen kanssa John Bunyanin elämäkerran (Ylenpalttinen armo syntisistä suurimmalle eli John Bunyanin omatekemä elämäkerta).
Hannes Leiviskä oli naimisissa vuodesta 1901 Elin Johanna Sjögrenin kanssa.
Teoksia

Piirteitä Amerikan suomalaisten seurakunnallisista oloista. Helsinki 1908
Harmaatinami

| Harmaatinami |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tinamilinnut Tinamiformes
Heimo::  Tinamit Tinamidae
Suku::  Isotinamit Tinamus
Laji::  tao
Kaksiosainen nimi
 Tinamus tao  Temminck, 1815 
 Harmaatinamin levinneisyys
Alalajit
 T. t. septentrionalis Brabourne & C. Chubb, 1913  T. t. larensis Phelps & Phelps, 1949  T. t. kleei (Tschudi, 1843)  T. t. tao Temminck, 1815 
Katso myös
   Harmaatinami Wikispeciesissä   Harmaatinami Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaatinami (Tinamus tao) on tinamien (Tinamidae) heimoon ja isotinamien (Tinamus) sukuun kuuluva Etelä-Amerikassa tavattava lintulaji. Coenraad Jacob Temminck kuvasi lajin tieteelle vuonna 1815 Parásta Brasiliasta.
Koko ja ulkonäkö

Harmaatinamin pituus vaihtelee 42,5 ja 49 senttimetrin välillä. Koiras painaa 1 325–1 863 grammaa, naaras 1 430–2 080 grammaa. Täten harmaatinami on heimonsa suurikokoisin laji.
Levinneisyys ja elinympäristö

Harmaatinamia tavataan Andien itäisillä rinteillä ja Brasilian Cerradossa. Larensis-alalaji on levinnyt Kolumbian keskiosiin ja Venezuelan luoteisosiin. Alalajia kleei taas tavataan Kolumbian eteläosista ja Ecuadorin itäosista Peruun, Boliviaan ja Brasilian länsiosiin. Alalaji septentrionalis elää luoteisessa Venezuelassa ja mahdollisesti myös Guyanassa, mistä sitä ei kuitenkaan ole tavattu viime aikoina. Nimialalaji tao on kotoperäinen Brasilian pohjoisosissa. Nykyisin lajilla on arvioitu elossa 100 000–499 999 sukukypsää yksilöä. Arvio perustuu lajin runsauteen Perussa. Metsäkato on harmaatinamin suurin uhka, koska se vaatii menestyäkseen koskematonta metsää ja on siten erityisen altis pirstoutumiselle ja muille häiriötekijöille. Lajin levinneisyys on jo valmiiksi hajanainen. Paikoin myös metsästys vähentää harmaatinamien lukumääriä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokitteli harmaatinamin elinvoimaiseksi lajiksi vuosien 2004–2009 arvioissaan, mutta on vuoden 2012 arviosta lähtien pitänyt sitä vaarantuneena.
Ravinto ja elintavat

Harmaatinamin ravinto koostuu pääasiassa hedelmistä, joskus siemenistä, selkärangattomista ja toisinaan pienistä selkärankaisista. Lisääntymisaika on Kolumbiassa tammikuusta maaliskuuhun ja Venezuelassa kesäkuussa. Harmaatinami pesii yleensä pienissä karikkeen koloissa suurten puiden juurella tai pensaiden juurien joukossa.
Haapalampi (Jyväskylä)

| Haapalampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°15′35″N, 25°51′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.231.1.039
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,705 km  
Pinta-ala:  1,859 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaapalampi 
Haapalampi on Keski-Suomessa Jyväskylässä Vaajakosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Savonmäen juurella se länsipuolella. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen metsäisen rantaviivan pituus on 700 metriä. Savonmäellä risteilevät polut kulkevat aivan lammen itärannan lähellä. Länsirannassa sijaitsee kuusi omakotitaloa. Lammen pohjoispuolella on soistuvaa metsämaata.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) se kuuluu. Sen eteläpäästä alkaa puro, joka laskee 1,7 kilometrin päässä sijaitsevaan Päijänteen Haapalahdesta erotettuun lampeen. Lammen vedenpinnan korkeus on 114 metriä mpy., joten purolle kertyy pudotusta noin 36 metriä.