stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Munitus

Munitus on leikki. Munitukseen tarvitaan pallo ja jonkin verran vino katto.
Yksi pelaaja heittää pallon katolle ja huutaa toisen pelaajan nimen. Jos heittäjä huutaa vaikka Pekka, kaikki muut paitsi Pekka juoksevat mahdollisimman kauas. Pekka yrittää ottaa katolta putoavan pallon kiinni. Kun Pekka saa pallon haltuunsa, hän huutaa stop tai seis, ja kaikkien täytyy pysähtyä. Pekka saa hypätä kolme kertaa ja sitten yrittää heittää jotakuta pallolla. Jos Pekan heittämä pallo ei kuitenkaan osu kehenkään, tulee Pekalle yksi muna. Jos hän osuu Maijaan, Maijalle tulee yksi muna. Se, joka on saanut munan, on seuraava heittäjä. Jos Maija huutaa Lauri, ja Lauri saa katolta putoavan pallon suoraan ilmasta kiinni, hän voi heittää sen suoraan katolle ja huutaa jonkun toisen nimen.
Kolmesta pienestä munasta muodostuu yksi iso muna. Kolmen pienen munan jälkeen niiden omistajan selkään piirretään (eli munitetaan) jollain sormella (kaikki kymmenen sormea käytössä). Munitettu saa arvata kolme kertaa, millä sormella hänen selkään on piirretty. Jos hän arvaa oikein, peli jatkuu normaalisti, mutta jos hän ei arvaa ollenkaan, hänelle keksitään uusi "lempinimi", vaikkapa paviaani (yleensä ei mikään ihastuttava nimi). Jos joku vielä huutaa sen henkilön, jolla on "lempinimi", oikean nimen, siitä tulee yksi muna (huutajalle). Se jolla ensimmäiseksi on kolme isoa munaa on häviäjä, jota muut pelaajat saavat vähän aikaa haukkua, ei tosin liian paljon, ettei pelistä häviäisi sen hauskuus. Jokaisessa kolmessa munituksessa toimitaan samalla tavalla.
Mosambikin kanaali

Mosambikin kanaali kartalla sinisellä.
Mosambikin kanaali on Intian valtameren osa, joka sijaitsee Madagaskarin ja Kaakkois-Afrikan Mosambikin välissä. Kanaalin pituus on noin 1 600 kilometriä ja leveys noin 400–950 kilometriä. Sen läpi kulkee Persianlahdelta etelälounaaseen lämmin Agulhasin merivirta.
Kanaalissa sijaitsevat muun muassa Komorien saaristo ja Gloriososaaret sekä Bassas da Indian, Europan ja Juan de Novan saaret.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mosambikin kanaali Wikimedia Commonsissa
Monacon Grand Prix 1994

Monacon Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. toukokuuta 1994 Monacon katuradalla. Karl Wendlinger kolaroi voimakkaasti aika-ajoissa, minkä takia hän joutui kahdeksi viikoksi koomaan. Hän kuitenkin selvisi tilanteesta hengissä. Vain yksi Williams osallistui kilpailuun, eikä sekään pystynyt ajamaan edes yhtä kierrosta loppuun kolarin takia. Kilpailun voitti ylivoimaisesti Michael Schumacher.
Ennen starttia kaksi ensimmäistä lähtöruutua oli jätetty tyhjiksi ja niihin oli maalattu Brasilian ja Itävallan liput edellisessä kilpailussa kuolleiden Ayrton Sennan ja Roland Ratzenbergerin muistoksi. Itse kilpailun startissa ruudusta 2 lähtenyt Mika Häkkinen ja Damon Hill kolaroivat. Molemmat keskeyttivät. Michael Schumacher saavutti ensimmäisen paalupaikkansa lisäksi kyseessä oli Benetton-tallin ensimmäinen paalupaikka kahdeksaan vuoteen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 78 | 1'49:55.372 | 1 | 10 |
| 2 | 8 |  Martin Brundle | McLaren-Peugeot | 78 | +37.278 | 8 | 6 |
| 3 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 78 | +1:16.824 | 3 | 4 |
| 4 | 15 |  Andrea de Cesaris | Jordan-Hart | 77 | +1 krs. | 14 | 3 |
| 5 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 77 | +1 krs. | 5 | 2 |
| 6 | 24 |  Michele Alboreto | Minardi-Ford | 77 | +1 krs. | 12 | 1 |
| 7 | 6 |  Jyrki Järvilehto | Benetton-Ford | 77 | +1 krs. | 17 |   |
| 8 | 19 |  Olivier Beretta | Larrousse-Ford | 76 | +2 krs. | 18 |   |
| 9 | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Renault | 76 | +2 krs. | 20 |   |
| 10 | 20 |  Érik Comas | Larrousse-Ford | 75 | +3 krs. | 13 |   |
| 11 | 11 |  Pedro Lamy | Lotus-Mugen-Honda | 73 | +5 krs. | 19 |   |
| Kesk. | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Mugen-Honda | 68 | Vaihdelaatikko | 16 |   |
| Kesk. | 33 |  Paul Belmondo | Pacific-Ilmor | 53 | Kuljettaja | 24 |   |
| Kesk. | 34 |  Bertrand Gachot | Pacific-Ilmor | 49 | Vaihdelaatikko | 23 |   |
| Kesk. | 9 |  Christian Fittipaldi | Footwork-Ford | 47 | Vaihdelaatikko | 6 |   |
| Kesk. | 31 |  David Brabham | Simtek-Ford | 45 | Kolari | 22 |   |
| Kesk. | 4 |  Mark Blundell | Tyrrell-Yamaha | 40 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 38 | Vaihdelaatikko | 11 |   |
| Kesk. | 25 |  Éric Bernard | Ligier-Renault | 34 | Ulosajo | 21 |   |
| Kesk. | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Hart | 27 | Sähköt | 15 |   |
| Kesk. | 7 |  Mika Häkkinen | McLaren-Peugeot | 0 | Kolari | 2 |   |
| Kesk. | 0 |  Damon Hill | Williams-Renault | 0 | Kolari | 4 |   |
| Kesk. | 10 |  Gianni Morbidelli | Footwork-Ford | 0 | Kolari | 7 |   |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 0 | Kolari | 9 |   |
| WD | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Mercedes |   |  | 25 |   |
| DNQ | 30 |  Karl Wendlinger | Sauber-Mercedes |   | Loukkaantui | 26 |   |
MM-tilanne kilpailun jälkeen

| Sija | Kuljettaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 | Michael Schumacher | 40 |
| 2 | Gerhard Berger | 10 |
| 3 | Damon Hill | 7 |
| 4 | Rubens Barrichello | 7 |
| 5 | Martin Brundle | 6 |
Muuta

Nopein kierros: Michael Schumacher 1,21.076
Sauber vetäytyi kilpailusta Karl Wendlingerin onnettomuuden takia
Michael Schumacherin uran ensimmäinen paalupaikka sekä "hattutemppu" (paalupaikka, voitto ja kilpailun nopein kierros)
Mika Häkkisen ensimmäinen eturivin lähtöpaikka
Larrousse ajoi erikoisväritteisellä ja ruutukuvioidulla autolla, koska talli mainosti sponsorinsa Kronenbourgin olutta.
Nikolaj Znaider

Nikolaj Znaider.
Nikolaj Znaider (s. 5. heinäkuuta 1975) on tanskalainen viulisti. Hänellä on puolalais-israelilaisia sukujuuria. Hän on tehnyt yhteistyötä useiden kansainvälisten, varsinkin yhdysvaltalaisten orkesterien kanssa ja levyttänyt muun muassa Johannes Brahmsia. Hän voitti belgialaisen Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun vuonna 1997.
Mil Mi-24

| Mil Mi-24 ”Krokodil” (Nato: ”Hind”) |
| --- | --- |
 Yhdysvaltain ilmavoimien harjoituskäytössä oleva Mil Mi-24.
Kuvaus
Tyyppi:  Taisteluhelikopteri
Miehistö:  2–3
Matkustajamäärä:  8–10
Ensilento:  19. syyskuuta 1969
Valmistaja:  Mil
Valmistusmäärä:  2 000
Mitat
Pituus: 17,5 m
Roottorikehän halkaisija: 17,3 m
Pyrstöroottorikehän halkaisija: 3,91 m
Korkeus: 6,5 m
Massa
Tyhjämassa: 8 500 kg
Lentoonlähtömassa: 11 800 kg
Voimanlähde
Moottori:  2 x Isotov TV-3
Teho:  1 600 kW
Suoritusarvot
Lentonopeus:  335 km/h
Nousunopeus:  9,6 m/s
Lentomatka:  450 km
Lakikorkeus:  4 500 m

Mil Mi-24 (Nato-raportointinimi Hind) on entisessä Neuvostoliitossa ja nykyisin Venäjällä valmistettava raskas taisteluhelikopteri. Mi-24 on yksi nykyajan suurikokoisimmista ja laajimmin käytetyistä taisteluhelikoptereista, ja se on palveluskäytössä yli 30 maan ilmavoimissa, lähinnä Itä-Euroopan ja kolmannen maailman valtioissa.
Mi-24 tunnetaan Venäjän ilmavoimissa koodinimellä ”Krokodil”, mikä viittaa helikopterin väritykseen ja muotoiluun. Sotilasliitto Natossa helikopterille on annettu tunnusnimeksi ”Hind”. Vientiversiot tunnetaan nimillä Mi-25 (Hind-D) ja Mi-35 (Hind-E).
Suurikokoisuutensa ja raskaan aseistuksensa vuoksi neuvostoliittolaiset sotilaslentäjät viittasivat helikopteriin ”lentävänä panssarivaununa”. Kopterin erikoisuutena on että ohjus- ja rakettiaseistuksen lisäksi se voi myös kuljettaa sotilaita tai laskuvarjomiehiä.
Yleistietoa

Mi-24 on kaksimoottorinen taisteluhelikopteri, joka suunniteltiin tukemaan ja kuljettamaan maajoukkoja. Helikopteri on erittäin kestävä ja on käytännössä vahingoittumaton käsiaseiden tulitukselle. Kopterin ainoa varsinainen heikko kohta on sen panssaroimaton peräroottori.[lähde? ]
Kopterin ohjaamo muodostuu kahdesta peräkkäisestä kuplamaisesta kuomusta, paitsi aikaisemmissa versioissa, joissa on vain yksi V:n muotoinen kuomu. Ohjaamo on paineistettu, minkä tarkoitus on suojella lentäjiä kemiallisilta aseilta. Ensimmäisissä koptereissa ohjaamossa oli erittäin huono näkyvyys, minkä seurauksena kopteri täytyi suunnitella uudestaan. Alun perin ohjaamon varustus oli hyvin pelkistetty, mutta kopterin uudemmissa malleissa on nykyisin GPS-paikannin ja kehittyneet sensorijärjestelmät. Varhaisissa Mi-24 on nykypäivän standardeihin verrattuna melko alkeelliset LLTV-sensorit, jotka tarjosivat helikopterille pimeätaistelukykyä. Tätä on parannettu myöhemmissä versioissa FLIR-järjestelmillä.[lähde? ]
Yksi helikopterin eduista on erittäin suuri lentonopeus, jonka ansiosta niiden oli esimerkiksi Irakin ja Iranin sodan aikana erittäin helppo saada kiinni ja tulittaa 12,7 mm konekiväärillä pakoon pyrkineitä Iranin AH-1 Cobra -helikoptereita.[lähde? ]
Mi-24 on aseistettu versiosta riippuen erilaisilla konekivääreillä tai tykeillä. Ensimmäiset versiot oli aseistettu 23 mm tykillä. Se vaihdettiin kuitenkin gatling-tyyppiseksi 12,7 mm neljäpiippuiseksi sähkömoottorilla toimivaksi konekivääriksi. Myöhemmät mallit on aseistettu kaksiputkisella 30 mm tykillä. Mi-35:ssa on 30 mm tykki. Kopterin aseistus vaihtelee tehtävän mukaan ja koostuu erilaisista aseista pommeista ja ohjuksista. Useimmista taisteluhelikoptereista poiketen Mi-24:ssa on matkustamotila, jossa on tila kahdeksalle sotilaalle tai esimerkiksi neljille paareille.
Historia

Mi-24 suunniteltiin 1960-luvun loppupuolella, jolloin Neuvostoliitto halusi yhdistää silloisten sotilashelikopterien taistelu- ja kuljetusominaisuudet. Kopterin suunnitteli Mihail Mil, joka sai rakennepiirrokset valmiiksi vuonna 1967. Ensimmäinen prototyyppi rakennettiin samana vuonna ja sen ensilento oli vuonna 1969. Sotilaskäyttöön kopteri otettiin vuonna 1972.
Mi-24 osallistui sotatoimiin ensimmäistä kertaa Ogadenin sodassa, jossa ne toimivat Neuvostoliiton tukeman Etiopian puolella ja karkottivat Etiopian maaperälle tunkeutuneet somalialaiset joukot. Vietnam käytti 1978 taistelukoptereita sodassa Kambodžaa hallitsevia punaisia khmerejä vastaan.[lähde? ]
Historia > Afganistanin sisällissota

Mi-24 -koptereilla oli merkittävä rooli Neuvostoliiton puolella Afganistanin sisällissodassa 1979–1989. Afganistanin karun ja kallioisen maaston vuoksi Neuvostoliittoa vastustavat mujahideen-sissitaistelijat eivät kyenneet piiloutumaan koptereilta, eikä heillä ollut riittävää ilmatorjunta-aseistusta. Koska mujahideenit olivat huonosti aseistettuja, kopterit kohtasivat vain vähäistä vastarintaa. Yleensä kopterit toimivat tukemassa sotilaita ja panssarivaunuja, mutta toisinaan ne suorittivat hyökkäyksiä mujahideenien asemia vastaan. Kopterit kykenivät tehokkaasti pommittamaan viholliskohteita ja kuljettamaan neuvostosotilaita paikasta toiseen, minkä vuoksi neuvostokomentajat pitivät niitä suuressa arvossa. Kertoman mukaan mujahideenit vihasivat koptereita niin paljon, että he alkoivat kutsua niitä ”paholaisen vaunuiksi”.
Neuvostoliitto piti Mi-24-koptereita ylivoimaisina, kunnes Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu (CIA) alkoi tukea sissejä ja lahjoitti heille FIM-92 Stinger -ilmatorjuntaohjuksia. Pakokaasuputkien IR-vaimentimet paransivat tilanteen ja harhasoihdut auttoivat helikoptereita siten, että alkumenestyksestä huolimatta Stingereistä tuli melko tehottomia. Neuvostoliitto menetti kaiken kaikkiaan 333 helikopteria Afganistanissa, joista osa oli Mi-24:a. Tätä voi verrata USA:n Vietnamin sotaan, jossa Yhdysvallat menetti yli 5 000 helikopteria.[lähde? ]
Historia > 1980-luvulta 2000-luvulle

Irakin-Iranin sodan aikana Irak käytti Mi-24 -koptereita Irania vastaan, jolloin syntyi rajuja ilmataisteluita niiden ja Iranin ilmavoimien AH-1J SeaCobrien välillä. Myöhemmin Irak käytti koptereita Kuwaitin miehityksessä ja Persianlahden sodassa. Irakin sodan aikana irakilaiset Mi-24:t eivät koskaan ehtineet taistelutoimiin, mutta Irakiin lähetetyillä puolalaisjoukoilla oli käytössään kuusi Mi-24 -kopteria, joista yksi putosi 18. heinäkuuta 2006 Al-Diwaniyahissa.[lähde? ]
Neuvostoliiton romahdettua Venäjä on käyttänyt Mi-24 -koptereita sekä ensimmäisessä että toisessa Tšetšenian sodassa. Sotien aikana kopterit ovat Afganistanin sodan tavoin osoittautuneet haavoittuviksi ilmatorjuntaohjuksille, mutta kopterien putoamisiin ovat liittyneet myös huollon puute, kopterien ikääntyminen ja lentäjien kokemattomuus. Suomen lähistöllä venäläisiä Mi-24 -koptereita on Alakurtin sotilastukikohdassa.[lähde? ]
Mi-24 -taisteluhelikoptereita on myös käytetty muiden muassa Sri Lankan sisällissodassa, 1991–1995 Kroatian sodassa, 1996–1999 Kosovon sodassa, 1991–2002 Sierra Leonen sisällissodassa, 2006 Somalian sodassa ja 2014 Krimin miehityksessä.[lähde? ]
Muunnelmat

Kopterin muunnelmia:
Mi-24A tuotantoon kiirehditty malli
Mi-24B välivaiheen malli joka ei edennyt tuotantoon
Mi-24D (Hind-D) tuotantomalli, jota on valmistettu vuodesta 1973 vuoteen 1977
Mi-24P
Mi-24V (Hind-E)
Mi-24VM
Mi-25 on vientiversio
Mi-35M (Hind-E) on vuonna 1999 esitelty vientiversio Mi-24VM-mallista.
Mi-35M1 yöhyökkäysmalli
Mi-35M2 päivitetty versio Venezuelan armeijalle
Mi-35M3 päivitetyllä avioniikalla
Mi-35M4, myös nimellä AH-2 Sabre, päivitetty malli Israelilaisella avioniikalla Brasilian armeijalle
Mi-35MS VIP-henkilöiden kuljetukseen
Mi-35P, vientiversio Mi-24P-mallista
Neljä Mil Mi-24 -kopteria muodostelmassa.
Mil Mi-24D Hindin ohjaamo.
Nathan Gamble

Nathan Gamble
Nathan Gamble on lapsinäyttelijä, joka näyttelee elokuvassa Marley & Me. Hän esittää kymmenvuotiasta Patrick Grogania. Hän on myös esittänyt Austinia sarjassa Onnea matkaan, Charlie!.
Aiheesta muualla

Nathan Gamble Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nikolai Andrjuštšenko

Nikolai Andrjuštšenko (ven. Николай Андрющенко; s. 24. helmikuuta 1931) on Neuvostoliittoa edustanut entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä.
Andrjuštšenko osallistui olympialaisiin kerran, Helsingissä 1952. Hän oli tuolloin karsinnan 22. eli neljänneksi heikoin tuloksen saanut tuloksellaan 674 cm. Andrjuštšenko oli hypännyt ennätyksensä 733 cm vuotta aikaisemmin.
Natalja Matvejeva

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Natalja Matvejeva vuonna 2019. |  Natalja Matvejeva vuonna 2019. |  Natalja Matvejeva vuonna 2019. |  |
Maa:   Venäjä
Naisten hiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 2017 | parisprintti (p) |  |
Natalja Konstantinovna Matvejeva (ven. Наталья Константиновна Матвеева s. 23. toukokuuta 1986) on venäläinen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttihiihtoon.
Matvejeva on kilpaillut kansainvälisellä tasolla kaudesta 2004–2005 lähtien. Hän saavutti hopeaa junioreiden MM-kilpailujen sprinttikilpailussa Kranjissa vuonna 2006, mutta jäi Torinon olympialaisten sprintissä sijalle 30. Düsseldorfin maailmancup-kilpailussa hän oli kolmas niin henkilökohtaisessa kuin parisprintissäkin.
Kaudella 2006–2007 Matvejeva voitti Venäjän sprinttimestaruuden ja sijoittui toiseksi maailmancupin sprinttikilpailuissa Düsseldorfissa ja Changchunissa. Sprintticupin loppupisteissä hän sijoittui kolmanneksi Virpi Kuitusen ja Petra Majdičin jälkeen. Sapporon MM-kilpailuissa Matvejeva oli henkilökohtaisessa sprintissä 23. ja pariprintissä sijalla 12.
Matvejeva voitti maailmancup-kauden 2007–2008 avaussprintin Düsseldorfissa ja sijoittui parisprintissä Natalja Korosteljovan kanssa toiseksi. Liberecissä hän oli parisprintissä kolmas ja Lahdessa vapaan sprintissä toinen. Sprintticupin loppupisteissä Matvejeva oli neljäs. Hän voitti lisäksi Venäjän sprinttimestaruuden. Kaudella 2008–2009 hän sijoittui Düsseldorfin henkilökohtaisessa sprintissä toiseksi ja voitti parisprintin Korosteljovan kanssa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli henkilökohtaisessa vapaan sprintissä neljäs ja perinteisen parisprintissä yhdeksäs.
Matvejeva antoi EPOa sisältäneen dopingnäytteen Whistlerin maailmancupkilpailussa tammikuussa 2009. Hänet tuomittiin joulukuussa kahden vuoden kilpailukieltoon, joka määritettiin alkaneen jo maaliskuusta.
Matvejeva sijoittui maailmancup-kaudella 2011–2012 Düsseldorfin sprintissä toiseksi ja parisprintissä kolmanneksi. Hän oli toinen Davosin ja kolmas Otepään sprintissä. Sprintticupissa hän sijoittui viidenneksi. Kaudella 2012–2013 hän oli toinen Sotšin parisprintissä. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa hän oli sprintissä 21:s ja Sotšin olympialaisissa 2014 20:s. Maailmancup-kaudella 2014–2015 hän sijoittui Rybinskin sprintissä toiseksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli sprintissä kuudestoista. Kaudella 2015–2016 hän oli kolmas Drammenin sprintissä.
Matvejeva voitti Maailmancup-kaudella 2016–2017 Toblachissa sekä vapaan hiihtotavan sprintin että parispintin. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti perinteisen hiihtotavan parisprintissä Julija Belorukovan kanssa hopeaa sekä sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksänneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Natalja Matvejeva Wikimedia Commonsissa
Nikolai Alin

Nikolai Alin on suomalainen ammattilaisrullalautailija. Hän skeittaa Ponke's:in tiimissä. Hän on voittanut kaksi skeittauksen suomenmestaruutta vuosina 2011 ja 2012.
Nastasia Iavorscaia

| Nastasia Iavorscaia> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. helmikuuta 1991 (ikä 33) Chișinău
Kansalaisuus:   Moldova
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2013–2020
Pituus:  155 cm
Paino:  55 kg
Painoluokka:  Kevytsarja
Kätisyys:  oikea
Seura(t):  En Sune Club Kyokushinkai Sekai Kan
Vyöarvo:  2. dan
| Mitalit> Maa:   Moldova.Naisten kyokushin.Ranskan Cup  | Mitalit> Maa:   Moldova.Naisten kyokushin.Ranskan Cup  | Mitalit> Maa:   Moldova.Naisten kyokushin.Ranskan Cup  | Maa:   Moldova> Naisten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2018 | -65 kg |  |
|  Kultaa | Pariisi 2019 | -55 kg |  |
|  Kultaa | Pariisi 2020 | -55 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2014 | -65 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2015 | -65 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2016 | -65 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2017 | -65 kg |  |
| Ranskan Open  | Ranskan Open  | Ranskan Open  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2017 | kata |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2016 | kata |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2018 | kata |  |
| Moldovan Cup  | Moldovan Cup  | Moldovan Cup  |  |
|  Kultaa | Chișinău 2013 | -55 kg |  |
|  Kultaa | Chișinău 2015 | -55 kg |  |
|  Kultaa | Chișinău 2016 | -55 kg |  |
| Belgian Open  | Belgian Open  | Belgian Open  |  |
|  Kultaa | 2017 | kata |  |
| Bayeux Open  | Bayeux Open  | Bayeux Open  |  |
|  Pronssia | Bayeux 2017 | kata |  |
| Saksan Open  | Saksan Open  | Saksan Open  |  |
|  Kultaa | Dortmund 2018 | -65 kg |  |
| Espanjan Open  | Espanjan Open  | Espanjan Open  |  |
|  Hopeaa | Badalona 2019 | -55 kg |  |
Maa:   Ranska
Naisten kyokushin
| Ranskan Open  | Ranskan Open  | Ranskan Open  |  |
|  Pronssia | Lyon 2015 | -55 kg |  |
Nastasia Iavorscaia (s. 11. helmikuuta 1991 Chișinău) on moldovalainen karateka. Hän on sijoittunut kahdesti neljänneksi Kyokushinin EM-kilpailuissa 2014 ja 2017. Iavorscaia on voittanut Moldova Cupin kolmesti ja Ranskan mestaruuden kolmesti. Hän on voittanu myös katassa kultaa Ranskan Openissa.
Kilpaura

Iavorscaia aloitti kamppailulajien harrastamisen Ashiharalla ja Shōtōkanilla. Hänellä on 1. danin musta vyö Ashiharassa ja on saavuttanut nuorten tasolla menestystä molemmissa tyylisuunnissa.
Kilpaura > Kyokushin

Iavorscaia osallistui toukokuussa 2013 painoluokallisiin EM-kilpailuihin Kiovassa harjoitellessaan vielä Ashiharaa. Hän saavutti kisojen jälkeen historian toisissa Moldovan cupissa mestaruuden 2013. Vuotta myöhemmin hän otteli EM-kilpailuissa Bulgariassa, jossa hän selvitti tiensä pronssiotteluun. Iavorscaia hävisi kevytsarjan pronssiottelussa Agata Zjawinskalle.
Helmikuussa 2015 Iavorscaia saavutti pronssia Ranskan cupissa. Hän saavutti pronssia myös Lyon Openissa alle 55-kiloisten sarjassa voitettuaan Ginger Alumin. Hän kilpaili myös katassa, jossa tuloksena oli neljäs sija. Iavorscaia oli mukana myös Saksan EM-kilpailuissa 2015, jossa hän sijoittui 5–8 parhaan joukkoon. Lokakuussa Iavorscaia otteli vielä Moldova Cupissa, jossa hän voitti kultaa alle 55-kiloisten sarjassa.
Iavorscaia voitti pronssia Ranskan cupissa 2016, kuten edellisvuoden tapaan. Sitä vastoin Ranska Openin kata-kilpailussa hän saavutti hopeaa. Toukokuussa Iavorscaia oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa hän eteni 8 parhaan joukkoon. Lokakuussa 2016 Iavorscaia voitti Moldova Cupin. Hän kohtasi loppuottelussa Inna Velixarin.
Tammikuussa 2017 Iavorscaia voitti Ranskan Openissa kultaa katassa. Helmikuussa hän sen sijaan voitti uransa neljännen pronssimitalin Ranskan Cupissa. Toukokuussa hän otteli toistamiseen EM-kilpailuissa pronssista, mutta hävisi tällä kertaa Lyonissa Lilia Baistiuchenkolle. Lokakuussa Iavorscaia saavutti Belgian Openin mestaruuden katassa. Joulukuussa hän saavutti Bayeux Openissa pronssia katassa.
Iavorscaia saavutti tammikuussa 2018 hopeaa katassa Ranskan Openissa. Pian helmikuussa hän saavutti Ranskan mestaruuden keskisarjassa voitettuaan loppuottelussa Juliette Lebonin tuomariäänin. Huhtikuussa Iavorscaia saavutti Saksan mestaruuden voitettuaan loppupottelussa Natalia Stachowiczin. Hänet palkittiin turnauksen naisten parhaasta taisteluhengestä.
Iavorscaia saavutti helmikuussa 2019 uransa toisen Ranskan mestaruuden. Tällä kertaa kevytsarjassa, jossa hän voitti loppuottelussa Camille Fostierin. Maaliskuussa Iavorscaia otti hopeaa kevytsarjassa Espanjan Openissa. Toukokuun EM-kisoissa Puolassa hänen matka päättyi alkukierrokselle.
Iavorscaia voitti uransa kolmannen Ranskan mestaruuden helmikuussa 2020, voitettuaan loppuottelussa Maeva Guigonisin.
Nathan Farragut Twining

| Nathan Farragut Twining |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1897
Kuollut: 29. maaliskuuta 1982
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1919–1960
Komentajuudet:  Puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtaja Ilmavoimien esikuntapäällikkö
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraali
Kunniamerkit:  The Legion of Merit Bronze Star Brittiläisen imperiumin ritarikunta Kunnialegioona
Nathan Farragut Twining (11. lokakuuta 1897 – 29. maaliskuuta 1982) oli yhdysvaltalainen kenraali, joka toimi ilmavoimien esikuntapäällikkönä vuosina 1953–1957 ja Puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajana vuosina 1957–1960.
Sotilasura

Twining valmistui West Pointista vuonna 1918. Vuonna 1943 hän aloitti 13. ilmavoimien komentajana. Sodan päätyttyä hänet nimitettiin Alaskan ilmapuolustuksen komentajaksi. Ilmavoimien varaesikuntapäällikön Muir S. Fairchildin kuoltua yllättäen sydänkohtaukseen Twining ylennettiin kenraaliksi ja nimitettiin hänen seuraajakseen. Hän seurasi Hoyt Vandenbergia esikuntapäällikkönä vuonna 1953. Presidentti Dwight D. Eisenhower nimitti hänet puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajaksi.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Arthur W. Radford | Puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtaja 1957–1960 | Seuraaja: Lyman Lemnitzer |
Nathu La

Solan sijainti (kartassa nimi ”Natula Pass”).
Portaat raja-asemalle Intian puolelta.
Nathu La on korkea sola Himalajalla, Intian Sikkimin ja Kiinan Tiibetin rajalla. Solan korkeus on eri lähteiden mukaan noin 4 300 – 4 550 metriä.
Nathu Lan kautta kulki aikoinaan yksi Silkkitien kauppareiteistä. Rajaliikenne on ollut suljettuna vuodesta 1962 Kiinan–Intian sodan jälkeen, mutta se avattiin uudelleen vuonna 2006.
Munir Dar (kriketinpelaaja)

Munir Ahmed Dar (s. 12. huhtikuuta 1974 Gujrat, Pakistan) on Hongkongia edustava kriketinpelaaja, joka on kahdesti osallistunut One Day International -kisoihin.
Aiheesta muualla

CricketArchive (englanniksi)
Cricinfo (englanniksi)
Munikonjärvi

| Munikonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Laitila 
Koordinaatit:  60°49′42″N, 21°40′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Viikinojaan 
Järvinumero:  32.008.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  18,9 m 
Rantaviiva:  0,756 km 
Pinta-ala:  3,151 ha  
 fiMunikonjärvi 
Munikonjärvi on Varsinais-Suomessa Laitilan Koukkelassa	oleva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistön Härinänjoen valuma-alueeseen.