stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SOS (Abban kappale)
Työstö

Elokuun 22. ja 23. päivänä 1974 Abba nauhoitti taustaraidan kaikkiaan kolmeen uuteen kappaleeseen; ”So Long”, ”Man in the Middle” ja ”SOS”. ”So Longista” kaavailtiin seuraavaa singleä, kun taas ”Man in the Middle” oli tarkoitettu albumiraidaksi ja singlen b-puoleksi. SOS:n työnimi oli tässä vaiheessa Turn Me On. Sessiossa soittivat Benny Anderssonin ja Björn Ulvaeuksen lisäksi kitaristi Janne Schaffer, basisti Mike Watson ja rumpali Ola Brunkert. Myöhemmin kappaleeseen lisättiin lauluraidat. Agnetha Fältskog lauloi säkeistöt soolona. Fältskog on myöhemmin kertonut, että hänen ja Anni-Frid Lyngstadin laulua äänitettiin todella pitkään, aina väsymiseen asti.
Kappaleen lopullisen nimen, ”SOS”, keksi yhtyeen manageri Stig Anderson, jolla oli tapana antaa Abban kappaleille kansainvälinen nimi, kuten ”Ring Ring” ja ”Waterloo”. Hän teki kappaleeseen myös sanoituksen, mutta Björn Ulvaeus kirjoitti sen lähes kokonaan uusiksi.
Marraskuussa 1974 Abba julkaisi singlenä kappaleen ”So Long”, koska se muistutti ”SOS”:ää enemmän suurhitti ”Waterloota”. Toisaalta ei ole myöskään täyttä varmuutta siitä, oliko ”SOS” tuolloin vielä täysin valmis. ”So Long” osoittautui kuitenkin flopiksi, sillä se on listasijoituksilla mitattuna eräs Abban heikoimmin menestynyistä singleistä.
Sen jälkeen, kun kappaleen perusta oli äänitetty, lisäsivät Andersson, Ulvaeus ja äänittäjä Michael B. Tretow siihen vielä kitara- ja syntetisaattoriosuuksia. Tarkasta ajankohdasta ei ole tietoa – se on saattanut tapahtua reilusti ”So Long” -singlen julkaisun jälkeen, sillä Abballe oli tavanomaista palata kehittämään äänitettyjä kappaleita jopa kuukausia myöhemmin.
Maaliskuussa 1975 Abba-albumin äänitykset alkoivat olla loppusuoralla. Levyllä oli ”SOS”:n lisäksi monia kaupallista potentiaalia omaavia kappaleita, kuten ”Mamma Mia”, ”Bang-A-Boomerang” ja ”I Do, I Do, I Do, I Do, I Do”. Niistä kaikista kuvattiin myös promovideot. Seuraavaksi singleksi valittiin ”I Do, I Do, I Do, I Do, I Do”. Vaikka se menestyi paljon paremmin kuin ”So Long”, sen 1950-lukumainen soundi ei nostanut sitä Britanniassa sijaa 38 korkemmalle.
Julkaisu ja vastaanotto

”SOS”-single ilmestyi lopulta Skandinaviassa kesäkuussa 1975, ja Britanniassa saman vuoden syyskuussa. Kappale nousi Britanniassa kuudennelle sijalle aloittaen siellä kahdeksantoista top 10 -singlen putken. Listaykköseksi ”SOS” nousi muun muassa Australiassa, Belgiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa ja Meksikossa. Yhdysvalloissa se ylsi top 20:een.
The Who -yhtyeen Pete Townshend on sanonut ”SOS”:n olevan kaikkien aikojen paras pop-kappale.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia | 1. | 29 | 10.11.1975 |  |
|  Belgia (Flanderi) | 1. | 9 | 5.7.1975 |  |
|  Costa Rica | 1. | 13 | 1975 |  |
|  Etelä-Afrikka | 1. | 13 | 12.9.1975 |  |
|  Meksiko | 1. |  | lokakuu 1975 |  |
|  Länsi-Saksa | 1. | 30 | 4.8.1975 |  |
|  Uusi-Seelanti | 1. | 26 | 7.11.1975 |  |
|  Alankomaat | 2. | 9 | 14.6.1975 |  |
|  Italia | 2. | 28 | 1976 |  |
|  Itävalta | 2. | 24 | 15.9.1975 |  |
|  Norja | 2. | 27 | viikko 40/1975 |  |
|  Rhodesia | 2. | 15 | 15.11.1975 |  |
|  Sveitsi | 3. | 18 | 15.8.1975 |  |
|  Irlanti | 4. | 8 | 22.10.1975 |  |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 6. | 10 | 20.9.1975 |  |
|  Tanska | 7. | 16 | 28.6.1975 |  |
|  Kanada | 9. | 12 | 13.12.1975 |  |
|  Ranska | 10. | 11 | 13.9.1975 |  |
|  Yhdysvallat | 15. | 17 | 8.9.1975 |  |
Kokoonpano

Agnetha Fältskog – laulu
Anni-Frid Lyngstad – laulu
Björn Ulvaeus – kitara
Benny Andersson – kosketinsoittimet
Janne Schaffer – kitara
Mike Watson – bassokitara
Ola Brunkert – rummut
Saksan valtakunta

Antiikin aika
Germaanit
Kansainvaellusaika
Saksi
Frankkien valtakunta
Keskiaika
Itä-Frankia
Saksan kuningaskunta
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Ostsiedlung
Kleinstaaterei
Kansakunnan muodostuminen
Reinin liitto
Saksan liitto
Hullu vuosi 1848
Pohjois-Saksan liitto
Saksan yhdistyminen
Saksan valtakunta
Saksan keisarikunta
Ensimmäinen maailmansota
Weimarin tasavalta
Natsi-Saksa
Toinen maailmansota
Saksa vuoden 1945 jälkeen
Miehitys +  Ostgebiete
Saksalaisten karkotus
Länsi-Saksa +  Itä-Saksa
Saksan jälleenyhdistyminen
Saksa nykyään
Saksa
Aiheittain
Saksan sotahistoria
Saksan aluemuutokset
Saksan valtakunta (saks. Deutsches Reich) viittaa vuosien 1871 ja 1945 väliseen Saksaan. Se oli myös Saksan virallinen nimi vuodesta 1871 vuoteen 1943. Vuosina 1943–1945 virallinen nimi oli Suur-Saksan valtakunta (Großdeutsches Reich).
Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta

Ensimmäinen valtakunta -niminen saksalainen valtakunnaksi (Reich) kutsuttu laaja valtio oli Pyhä saksalais-roomalainen valtakunta, jonka valtionpäämies oli keisari. Valtiota seurasi 1806 Itävallan keisarikunta (Kaiserthum Oesterreich), joka muuttui 1867 Valtakunnanneuvostossa edustetuiksi kuningaskunniksi ja maiksi ja Unkarin Pyhän Tapanin kruunun maiksi (Die im Reichsrat vertretenen Königreiche und Länder und die Länder der heiligen ungarischen Stephanskrone). Tätä kolmen valtion seuraantoa, valtakuntaa, keisarikuntaa tai maita ei pidetä eteläsaksalaisuudestaan huolimatta Saksan valtakuntana, vaan Itävaltana.
Saksan valtakunnan vaiheet > Saksan keisarikunta

Saksan valtakunta (Deutsches Reich) oli keisarikunta vuosina 1871–1918 Saksan valtioiden yhdistymisestä ensimmäisen maailmansodan päättymiseen. Valtionpäämiehenä toimi Preussin kuningaskunnan kuningas. Preussin kuningas oli mahtavin liittoprinssi ja kun Preussi oli joutunut sotaan Itävaltaa vastaan, haluttiin Pohjois-Saksan liiton piirissä osoittaa, että sen johtovaltion päämies voisi olla myös Itävallan johtaja. Tämän vuoksi vuonna 1871 pohjois- ja keskisaksalaisten valtioiden yhdistyessä otettiin Preussin kuninkaan virkanimitykseksi Saksan keisari, koska valtiosäännön mukaan Preussin kuningas oli Saksan valtakunnan valtionpäämies, vaikka muodostunut Saksan valtakunta ei ollutkaan nimeltään keisarikunta. Historiantutkimuksessa on kuitenkin yhdytty alkujaan suursaksalaiseen näkemykseen ja tyydytty käyttämään tämän mukaisesti Saksan valtakunnasta nimitystä Saksan keisarikunta.
Saksan valtakunnan vaiheet > Weimarin tasavalta

Saksan valtakunta oli tasavalta vuosina 1918–1933. Maassa oli liittovaltiomalliin, toimeenpanofederaatioon perustuva monipuoluejärjestelmä. Tästä ajanjaksosta on käytetty historiantutkimuksessa nimitystä Weimarin Saksa ja Weimarin tasavalta, koska tasavallan perustuslaki oli vahvistettu Weimarin kaupungissa Saksassa. Weimarissa laaditun perustuslain rakenne oli parlamentaarinen, mutta presidentillä oli myös laajoja valtuuksia puoluehajaannuksen aiheuttamien epäjatkuvuuskohtien selvittämiseksi.
Saksan valtakunnan vaiheet > Kansallissosialistinen Saksa

Saksan valtakunta oli diktatuuri vuosina 1933–1943, jolloin maassa vallitsi kansallissosialistinen yksipuoluejärjestelmä periaatteessa tasavaltalaisessa hallitusmuodossa, jossa kuitenkin valtakunnankanslerin ja Saksan presidentin tehtävät oli vuodesta 1934 yhdistetty ja jossa Saksan valtiopäivät olivat luovuttaneet valtansa hallitukselle. Tästä ajanjaksosta on käytetty historiantutkimuksessa nimitystä kansallissosialistinen Saksa. Kansallissosialistit itse käyttivät myös nimitystä kolmas valtakunta ja heidän vastustajansa nimitystä natsi-Saksa.
Saksan valtakunnan alettua menettää valtaamiaan alueita liittoutuneille nimi muutettiin Suur-Saksan valtakunnaksi. Nimitys Suur-Saksan valtakunta oli käytössä vuosina 1943–1945.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saksan valtakunta Wikimedia Commonsissa
Deutsches Reich, kartta vuodelta 1893.
Ramli Ahmad

Ramli Ahmad (12. lokakuuta 1956 Labuan – 16. marraskuuta 2002 Labuan) oli malesialainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa, mutta putosi sekä miesten 100 että 200 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella.
Ahmad teki 1970-luvulla 200 metrin juoksussa uuden Malesian-ennätyksen (aika: 20,7), jota hän piti edelleen hallussaan kuollessaan 47-vuotiaana aivoverenkiertohäiriöön. Hän oli saanut sairaskohtauksen ollessaan lenkkeilemässä. Urheilu-uransa jälkeen Ahmad oli tehnyt työtä Malaysia Airlinesille.
Santa Ana (1729)

| Santa Ana |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Guarnizo, Santander
Palveluskäyttöön:  14. helmikuuta 1729
Loppuvaihe:  myytiin romutettavaksi 30. marraskuuta 1744
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 095 t
Pituus:  55,47 m (kokonaispituus) 48,77 m (köli)
Leveys:  15,24 m
Syväys:  7,62 m
Miehistöä:  noin 600
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 26 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 28 × 18 naulan tykkiä puolikansi: 10 × 8 naulan tykkiä etukansi: 6 × 8 naulan tykkiä
Santa Ana oli vuonna 1729 vesille laskettu Espanjan laivaston Santa Ana -luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Guernizosta Santanderista. Se otettiin palvelukseen 14. helmikuuta 1729.
Palvelus

Helmikuussa 1729 alus lähti Santanderista kohdatakseen López Pintadon laivueen, joka oli tulossa Havannasta saattaen Gallo Indianoa ja fregatti Concepciónia. Alus palasi Ferroliin vaurioiduttuaan myrskyssä maaliskuussa. Alus saapui 10. kesäkuuta Cádiziin Ferrolista lähteneiden alusten kanssa.
Vuonna 1730 alus partioi Välimerellä. Huhtikuussa 1731 alus liitettiin Ferrolissa Francisco Javier Cornejon laivueeseen. Vuoden 1731 alus operoi Ferrolin ja Cádizin välillä. Kesäkuussa 1732 alus liitettiin Cornejon laivueeseen Algerin sotaretkeen ja hyökättäessä Oraniin. Alus lähti 14. kesäkuuta 1733 Ferrolista Cornejon laivastossa, jonka muina aluksina olivat linjalaivat Santiago, San Isidro ja Reina sekä fregatti Hermione ja rahtialus San Diego. Laivaston tehtävänä oli liittyä Cádizissa Antonio Serranon laivastoon. Alus siirrettiin 12. huhtikuuta 1734 Cádizissa reserviin odottamaan telakalle siirtoa. Huhtikuussa 1737 alus oli Cádizissa reservissä.
Vuonna 1738 alus palautettiin palvelukseen Ferrolissa saman aikaisesti San  Felipen, Reinan ja Real Carlosin kanssa. Se lähti 31. heinäkuuta 1740 Karibialle Rodrigo de Torresin laivueessa. Kesäkuussa 1741 kuljetti onnistuneesti aarrelastin Havannasta Cádiziin vältettyään amiraali John Norrisin laivaston.
Alus myytiin 30. marraskuuta 1744 romutettavaksi Havannassa.
Raita Karpo

Raita Karpo vuonna 1978. (Valokuva Salme Simanainen.)
Raita Hilja Karpo (o.s. Marila; 12. huhtikuuta 1941 Taipalsaari – 11. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen laulaja. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Liisa Linko-Malmion johdolla ja esiintyi Suomen Kansallisoopperassa ensi kertaa vuonna 1974 Pohjalaisten Liisana. Liisan roolin lisäksi hän tulkitsi muun muassa karjalaisia kansanlauluja. Hän sai Pro Carelia -mitalin vuonna 2008.
Raita Karpo oli vuoteen 1997 saakka naimisissa Hannu Karpon kanssa. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Protokolla

Tarmo Manni tervehtii presidentti ja rouva Kekkosta 1965.
Reaganit tarjoavat illallisen prinssi Charlesille ja prinsessa Dianalle. Protokolla auttaa tällaisten tilaisuuksien istumajärjestyksen suunnittelussa.
Protokolla on säännöstö, joka kertoo kuinka esimerkiksi diplomaattien välisessä vuorovaikutuksessa juhlaseremonioissa ja virallisissa esiintymisissä tulee käyttäytyä. Protokollan noudattamisen tarkoituksena on saada asiat luistamaan aikataulun mukaan, tehdä kanssakäymisestä selkeää ja miellyttävää ja vähentää epävarmuutta. Protokolla sääntelee esimerkiksi kunnioituksen osoittamisen valtion päämiehille ja diplomaattien arvojärjestyksen, jolloin on kyse tarkemmin sanottuna valtiollisesta protokollasta. Protokollaan liittyy läheisesti myös etiketti, joka perustuu kansainvälisesti hyväksyttyihin tapoihin ja kohteliaisuuteen, sekä joukko sääntöjä ja kaavoja, joita noudatetaan tietyissä virallisluonteisissa tilanteissa ja tilaisuuksissa, kuten valtiovierailuiden yhteydessä.
Protokolla määrää henkilöiden keskinäisen arvojärjestyksen valtion lisäksi muissa julkisyhteisöissä kuten kunnissa, seurakunnissa ja yliopistoissa. Kunnallisen protokollan mukaan esimerkiksi luottamushenkilö ja viranhaltijajohto asetetaan järjestykseen seuraavasti: I valtuuston puheenjohtaja (tai pormestari), II hallituksen puheenjohtaja ja III kunnanjohtaja. Sen sijaan seurakunnissa oman perinteensä mukaisesti järjestys on I kirkkoherra, II valtuuston puheenjohtaja ja III neuvoston varapuheenjohtaja.
Aiheesta muualla

Charles Crawford (1.2.2021) Diplomatic Protocol Explained (englanniksi) (diplomatmagazine.com)
Radio Times

Ensimmäisen lehden kansi (28. syyskuuta 1923)
Radio Times on brittiläinen viikkolehti, joka sisältää kuluvan viikon radio- ja televisio-ohjelmatiedot. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1923 alkaen, ja se perustettiin Newspaper Publishers' Associationin vaadittua korvauksia radio-ohjelmatietojen julkaisemisesta jäsenlehdissään.
Aluksi lehti tehtiin BBC:n ja kustantamo George Newnes Ltd:n yhteistyönä, mutta vuonna 1935 koko vastuu lehdestä siirtyi BBC:lle. Televisio-ohjelmat lehteen lisättiin marraskuussa 1936. ITV:n aloittaessa 1955, se alkoi julkaista omia alueellisia ohjelmalehtiään, kuten TV Times, The Viewer ja Look Westward, ja lukijat joutuivat ostamaan sekä ITV:n että BBC:n lehdet, saadakseen täydellisen luettelon lähetettävistä ohjelmista. BBC Twon aloittaessa värilähetykset heinäkuussa 1967, myös Radio Timesin kansikuva painettiin useammin väreissä. Aikaisemmin värikansia oli ollut pääasiassa lehden joulunumeroissa.
Lehden levikkiennätys on vuoden 1988 joulunumerolla, jota myytiin 11 220 666 kappaletta. Se on samalla eniten myynyt brittiläinen aikauslehti kautta aikain. Vuoden 1990 Broadcasting Actin voimaantuloon saakka, sanomalehdet saivat julkaista ainoastaan ilmestymispäivänsä radio- ja televisio-ohjelmat. Viikoittaisten ohjelmalistausten julkaisuun oli yksinoikeus televisio- ja radioyhtiöillä. Vuoden 1990 lain jälkeen Radio Times on julkaissut kaikkien kanavien ohjelmatiedot. Vuonna 2017 lehden levikki oli noin 660 000 kappaletta.
Radio Times oli BBC:n omistuksessa vuoteen 2011 asti, ja tammikuussa 2017 saksalainen mediaryhmä Hubert Burda osti sen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Radio Timesin kotisivu (englanniksi)
Rainbow (tavaramerkki)

| Rainbow |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  elintarvikkeet ja muut päivittäistavarat
Omistaja:  Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta
Valmistaja:  useita
Alkuperämaa:  useita
Perustettu:  1967
Markkina-alueet:  Suomi, Viro
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rainbow on Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan omistama kaupan oma tuotemerkki, jota valmistuttaa S-ryhmän hankintayhtiö Inex Partners. Vuosien 2024–2025 aikana Rainbow-merkki korvautuu vähitellen Coop-tuotemerkillä.
Vuonna 1967 lanseerattu Rainbow on S-ryhmän vanhin ja ostetuin oma merkki. Ensimmäinen Rainbow-tuote oli Rainbow-rusinat, jonka jälkeen tuoteryhmiä laajennettiin säilykkeisiin ja muihinkin elintarvikkeisiin. Rainbow-tuotteet korvasivat vähitellen Daily-tuotteet, ja ne kattavat kaikki päivittäistavarakauppojen tuoteryhmät. Rainbow-tuotteet ovat noin 20–40 % edullisempia kuin vastaavan brändin tuotteet, koska niiden markkinointikulut minimoidaan. Rainbow-tuotteita on myyty Prismoissa ja S-marketeissa sekä osaa tuotteista Alepoissa, Prisma Raudoissa, Saleissa ja ABC-liikennemyymälöissä. Joitakin käyttötavaroita on ollut myös Sokoksissa.
Vuoteen 2006 asti Rainbow-tuotteita myytiin myös Tradeka Oy:n kaupoissa (Euromarket, Valintatalo ja Siwa), kunnes ne poistuivat niistä yhdessä Daily- ja X-tra-tuotteiden kanssa Tradekan vaihdettua päivittäistavaroidensa logistiikkayhtiöksi Inex Partnersin sijasta Tuko Logistics Oy:n. Sen mukana Tradekan kauppoihin tulivat tilalle Eldorado- ja First Price -tuotteet.
Kansalaisjärjestö Finnwatch kertoi vuonna 2013 Rainbow-tuotemerkillä myytävän tuotteita, joiden valmistuksessa loukattiin ihmisoikeuksia ja työntekijöiden oikeuksia. S-ryhmä ilmoitti ryhtyneensä toimenpiteisiin ongelmien korjaamiseksi.
Vuoden 2023 marraskuussa S-ryhmä ilmoitti lopettavansa Rainbow-tuotemerkin. Rainbow korvataan Coop-merkillä tuoteryhmä kerrallaan vuosien 2024–2025 aikana.
Radio Televisyen Malaysia

| Radio Televisyen Malaysia |
| --- | --- |

Perustettu:  1. huhtikuuta 1946
Avainhenkilöt:  Ruzain bin Idris (pääjohtaja)
Kotisivu:  www.rtm.gov.my
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Radio Televisyen Malaysia (RTM) on Malesian valtion omistama kansallinen yleisradioyhtiö. Yhtiö perustettiin huhtikuussa 1946 nimellä Department of Broadcasting ja vuonna 1963 Malesian valtion muodostamisen jälkeen alettiin käyttämään nimeä Radio Malaysia. Yhtiö ylläpitää kahta päätelevisioverkkoa ja 33 radiokanavaa.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
Rostovin alue

| Rostovin alue Росто́вская о́бласть |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Rostovin alueen sijainti Venäjän federaatiossa
 Koordinaatit: 47.23°N, 39.7°E 
Valtio:   Venäjä
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Donin Rostov
 – suurin kaupunki:  Donin Rostov (1 089 851 as.)
 – kuvernööri:  Vasily Golubev
Pinta-ala:  100 800 km²
Väkiluku (2010)  ():  4 277 976
Kielet:  venäjä
BKT (2010):  632 196,9 milj. RUB (eli 1,69 % Venäjän BKT:stä)
 – asukasta kohti:  147 779 RUB, noin 3 620 EUR (eli 56 % Venäjän keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Symbolit:  
 – lippu:  Rostovin alueen lippu
 – vaakuna:  Rostovin alueen vaakuna
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  61, 161
 – ISO 3166:  RU-ROS
 
donland.ru
Rostovin alue (ven. Росто́вская о́бласть, Rostovskaja oblast) on hallinnollinen alue Lounais-Venäjällä Itä-Euroopassa Donin alajuoksulla Asovanmeren äärellä.
Maantiede

Rostovin alue rajoittuu luoteessa Voronežin alueeseen, koillisessa Volgogradin alueeseen, kaakossa Kalmukiaan, etelässä Stavropolin ja Krasnodarin aluepiireihin sekä lännessä Asovanmereen ja Ukrainaan. Alueen pinta-ala on 100 800 km².[lähde? ]
Rostovin alue sijaitsee Itä-Euroopan tasangon eteläosassa Donin alajuoksun ympärillä. Doniin laskevia jokia ovat muun muassa Donets ja Manytš. Alueen itäosaan ulottuu suuren Tsimljanskin tekojärven eteläpää. Lisäksi alueen eteläosassa on Veselyin tekojärvi.[lähde? ]
Historia

Venäjän sisällissodan aikana alueella oli bolševikkeja vastustavien venäläisten muodostama Donin tasavalta, jonka bolševikit kuitenkin valtasivat ja liittivät Neuvostoliittoon. Toisessa maailmansodassa Saksa miehitti kesällä 1941 alueen länsiosan, mutta joutui perääntymään alueelta myöhemmin samana vuonna. Vuonna 1942 Saksa valloitti koko alueen. Neuvostoliitto valtasi alueen takaisin 1943.[lähde? ]
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Vuosi | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&03311747.&&&&003 311 747 | &&&&&&&&03831262.&&&&003 831 262 | &&&&&&&&04080647.&&&&004 080 647 | &&&&&&&&04308654.&&&&004 308 654 | &&&&&&&&04404013.&&&&004 404 013 | &&&&&&&&04277976.&&&&004 277 976 |
Väestö > Suurimmat kaupungit

Rostovin alueen kartta: Rostovin alueen suurimmat kaupungit ja muita piirikeskuksia (VL2010).
Alueen suurimmat kaupungit ja niiden asukasluvut vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan olivat Donin Rostov (1 089 851 as.), Taganrog (257 692 as.) ja Šahty (240 152 as.). Yli 50 000 asukkaan kaupunkeja ovat myös Volgodonsk (170 621 as.), Novotšerkassk (169 039 as.), Bataisk (111 856 as.), Novošahtinsk (111 087 as.), Kamensk-Šahtinski (95 306 as.), Azov (82 882 as.), Gukovo (67 268 as.), Salsk (61 312 as.) ja Donetsk (50 085 as.). Kooltaan 20 000-50 000 asukkaan kaupunkeja (2010) ovat Belaja Kalitva (Белая Калитва; 43 651 as.), Aksai (41 969 as.), Krasnyi Sulin (Красный Сулин; 40 866 as.), Millerovo (36 499 as.), Morozovsk (Морозовск; 27 642 as.), Zernograd (Зерноград; 26 842 as.), Semikarakorsk (Семикаракорск; 23 884 as.), Zverevo (22 411 as.) ja Proletarsk (Пролетарск; 20 267 as.).
Vuonna 2002 väestöstä on venäläisiä 89 prosenttia (3 934 835), ukrainalaisia 2,7 prosenttia (118 486), armenialaisia 2,5 prosenttia (109 994), turkkilaisia 0,64 prosenttia (28 285), valkovenäläisiä 0,6 prosenttia (26 604) ja muita 4,54 prosenttia. Kansallisuuttaan ei ilmoittanut 0,02 prosenttia väestöstä. Kaikkiaan alueen väestö jakaantuu 157 etniseen ryhmään.[lähde? ]
Hallinto

Rostovin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Donin Rostov (ven. Rostov-na-Donu). Rostovin alueella on oma kuvernööri, hallitus ja lakiasäätävä kokous.[lähde? ]
Talous

Rostovin alueen bruttokansantuote oli Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 632,2 miljardia ruplaa eli 1,69 prosenttia Venäjän federaation BKT:stä. Jokaista alueen asukasta kohti BKT:tä kertyi vuodessa vain 147 800 ruplaa eli noin 3 620 euroa. Se oli 56 prosenttia Venäjän keskiarvotasosta.
Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus, elintarvike-, kevyt-, kemianteollisuus sekä rauta- ja värimetallurgia. Lisäksi louhitaan kivihiiltä. Maanviljely tuottaa viljaa, auringonkukan- ja sinapinsiemeniä, korianteria, vihanneksia, meloneja ja viinirypäleitä. Lisäksi valmistetaan viiniä.[lähde? ]
Alueelta on rautatieyhteydet Ukrainaan, Kaukasiaan, Keski-Venäjälle ja Volgan seudulle. Asovanmerellä ja Donilla on laivaliikennettä ja Donin Rostovissa on tärkeä lentokenttä. Tärkeimmät satamat ovat Rostov-na-Donu, Taganrog, Ust-Donetski ja Azov.
Aiheesta muualla

Rostov Region (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (kommersant.com)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rostovin alue Wikimedia Commonsissa
Sasha Huber

Sasha Huber
| --- | --- |
Syntynyt:  1975  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sasha Huber (s. 1975) on suomalainen nykytaiteilija, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Hänen työnsä käsittelee kolonialistisia ja postkolonialistisia suhteita,  afrikkalaisen ja karibialaisen diasporan kontekstissa. Hän käyttää valokuvausta, liikkuvaa kuvaa, performanssin keinoja, maisemaa, tutkimusta ja yhteistyötä henkilökohtaisten ja kollektiivisten kolonialistisen pseudotieteen, rodullisen luokittelun, transatlanttisen orjakaupan kautta tapahtuvan muuttoliikkeen, muistamisen ja ylikansallisen kapitalismin ilmaisujen tutkimiseen.
Elämäkerta ja koulutus

Huber syntyi vuonna 1975 Zürichissä Sveitsissä haitilaisen äidin ja sveitsiläisen isän lapsena. Hänen äidinpuoleinen isoisänsä muutti New Yorkiin vuonna 1965 paetakseen Haitin diktaattorin François Duvalierin hallintoa.
Huber suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon graafisessa suunnittelussa Zürichin University of Artissa. Hän muutti Suomeen kumppaninsa Petri Saarikon kanssa.  Vuonna 2006 hän suoritti visuaalisen kulttuurin maisteritutkinnon Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun yliopistosta Helsingissä. Tällä hetkellä hän on siellä taidetutkimuksen tohtoriopiskelijana. Hän asuu Helsingissä miehensä ja poikansa kanssa ja osallistuu kansainvälisesti taiteilijaresidensseihin ja näyttelyihin.
Näyttelyt ja yhteistyö

Huber alkoi työskennellä yhdessä Demounting Louis Agassiz -kollektiivin kanssa. Se on vaatinut Agassizin huipun uudelleennimeämistä Sveitsin Alpeilla vuodesta 2007 lähtien. Louis Agassiz oli sveitsiläis-yhdysvaltalainen pseudotieteilijä ja professori, joka tuki tieteellistä rasismia ja edisti eurokeskeisiä rotuluokitteluja 1800-luvulla. Demounting Louis Agassiz -vetoomus on kerännyt kansainvälisesti yli 2500 allekirjoitusta, jotta huipun nimi voitaisiin muuttaa kunnioittamaan Rentyä, kongolaista alkuperää olevaa orjaa, joka valokuvattiin eteläcarolinalaisella plantaasilla Agassizin hankkeessa. Huber jatkoi Agassizin tutkimista brasilialaisen historioitsijan Maria Clara Machadon kanssa julkaisemalla (T)races of Louis Agassiz: Photography, Body and Science, Yesterday and Today (2010) osana 29. São Paulon biennaalin näyttelyä vuonna 2010.
Huberin nykykulttuurin ja historiallisen sorron välisen toiston kritiikki nykytaiteen, kulttuurimaantieteen ja poliittisen aktivismin leikkauspisteessä on huomioitu mm. Venetsian biennaalissa (2015) ja São Paulon biennaalissa (2010). Lisäksi nykytaiteen museo Kiasma on hankkinut Huberin työn pysyviin kokoelmiinsa.
Huberille myönnettiin 2021 valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha.
Huberin ja Petri Saarikon suunnittelema kolmiosainen veistossarja Perusta paljastettiin elokuussa 2023 Helsingin Tapulikaupungissa.
Sasha Huber ja Petri Saarikko: Perusta, Helsinki, 2023.