stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nomos (Egypti)
Luettelo nomoksista > Ala-Egypti

| Nro | Egyptiläinen nimi | Egyptiläinen nimi | Kreikkalainen nimi | Pääkaupunki | Egyptiläisen nimen merkitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 𓈠 | Inbu-hedj | Memfites | Memfis | Valkea muuri |
| 2 | 𓈡 | Khepesh | Letopolites | Letopolis | Härän reisi |
| 3 | 𓈢 | Imentet | Libya | Momemfis/Hermopolis/Aleksandria | Länsi |
| 4 | 𓈣 | Neith-resi | Prosopites | Prosopis | Eteläinen Neith (tai kilpi) |
| 5 | 𓈤 | Neith-mehi | Saites | Sais | Pohjoinen Neith (tai kilpi) |
| 6 | 𓈦 | Khasuu | Ksoites | Ksois | Vuorihärkä |
| 7 | 𓈧 | Wa-em-huu-ges-imenti | Metelites | Metelis | Länsiharppuuna |
| 8 | 𓈨 | Wa-em-huu-ges-iabti | Heroopolites | Heroopolis | Itäharppuuna |
| 9 | 𓈩 | Andjeti | Busirites | Busiris | Andjeti |
| 10 | 𓈪 | Kem-wer | Athribites | Athribis | Musta härkä |
| 11 | 𓈫 | Hesbu | Leontopolites | Leontopolis | Heseb-härkä |
| 12 | 𓈬 | Tjeb-netjer | Sebennytes | Sebennytos | Vasikka ja lehmä |
| 13 | 𓈭 | Heka-andju | Heliopolites | Heliopolis | Mahtava valtikka |
| 14 | 𓈮 | Khenti-iabti | Sethroites | Sele/Pelusion | Itäisin |
| 15 | 𓈯 | Hebi | Hermopolites | Hermopolis | Ibis-lintu |
| 16 | 𓈰 | Hat-mehit | Mendesios | Mendes/Thmuis | Kala |
| 17 | 𓈱 | Behdet | Diospolites Kato | Diospolis | Valtaistuin |
| 18 | 𓈳 | Imet-khenti | Bubastites | Bubastis | Etelän prinssi |
| 19 | 𓈴 | Imet-pehet | Tanites | Tanis | Pohjoisen prinssi |
| 20 | 𓈵 | Sepdu | Arabia | Fakussai | Sulallinen haukka |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta muinaisen Egyptin nomokset Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Ylä-Egyptin nomokset.
Muinaisen Ala-Egyptin nomokset.
Novyi Oskol

| Novyi Oskol Новый Оскол |
| --- | --- |
 vaakuna
 Belgorodin alueen sijainti
 Novyi Oskol
 Koordinaatit: 50.7644°N, 37.8629°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Belgorodin alue
Piiri:  Novyi Oskol
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16 km²
Väkiluku (2010):  19 530
 – Väestötiheys:  1 221 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novyi Oskol (ven. Но́вый Оско́л) on kaupunki Belgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Oskoljoen rannalla 254 kilometriä Belgorodista itään. Kaupunki on Novyi Oskolin piirin keskus. Sen kautta kulkee Staryi Oskolin ja Valuikin välinen rautatie (Novyi Oskolin asema). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 19 530 henkeä.
Vuonna 1637 paikalle rakennettiin rajalinnoitus. Vuonna 1647 siitä tuli Tsarjov-Aleksejevin kaupunki, joka vuonna 1655 sai nimen Novyi Oskol. Vuosina 1676–1680 se kärsi krimintataarien hyökkäyksistä. Vuonna 1779 kaupungista tuli Kurskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1896 sen kautta rakennettiin rautatie. Nykyään Novyi Oskolissa on elintarvike- ja rakennusmateriaaliteollisuutta.
Aiheesta muualla

Novyi Oskolin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)
Belgorodin alueen kaupungit
Novoazovsk

| Novoazovsk (Новоазовськ) |
| --- | --- |
 Pyhän Mikaelin kirkko Novoazovskissa.
 vaakuna
 Novoazovsk
 Koordinaatit: 47.1111°N, 38.0823°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Novoazovskin piiri
Kaupungiksi:  1966
Väkiluku (2013):  11 760
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  87600—87605
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novoazovsk (ukr. Новоазо́вськ; ven. Новоазо́вск) on Itä-Ukrainan Donetskin alueen kaakkoisosassa, Asovanmeren pohjoisrannalla sijaitseva kaupunki ja Novoazovskin piirin hallintokeskus. Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan kaupungissa oli vuoden 2013 alussa runsas 11 760 ja koko piirissä 35 737 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennassa piirin väestöstä (38 902 as.) kirjattiin 67,2 % ukrainalaisiksi ja 29,5 % etnisesti venäläisiksi.
Novoazovsk sijaitsee Etelä-Ukrainan halkaisevan valtatien M14 (Odessa–Mykolajiv–H’erson–Melitopol–Mariupol–Novoazovsk–Venäjän Rostovin alueen raja) varrella; valtatie muodostaa osan pidempää eurooppatieyhteyttä E58. Mariupol sijaitsee 41 kilometriä Novoazovskin länsipuolella ja Venäjän raja 12 kilometriä kaupungin itäpuolella.
Venäjän rajalla pitäisi toimia Ukrainan rajavartiolaitoksen ylläpitämä rajanylityspaikka. Kuitenkin elokuussa 2014 panssariajoneuvoja tunkeutui Venäjän federaation rajan yli Venäjän tiedustelupalveluiden perustaman "Donetskin kansantasavallan" eli niin sanottujen separatistijoukkojen tueksi. Yhdessä nämä miehittivät tämän ukrainalaiskaupungin.
Helmikuussa 2015 uutisoitiin yli 20 uuden panssariajoneuvon, ja satojen ("bussilasteittain") uusien Venäjän federaation puolelta tulleiden sotilaiden saapumisesta Ukrainan Novoazovskin seudulle. Kapinallisten kerrottiin testaavan eturintamassa myös uudenlaisia, Venäjän puolelta tuoduksi väitettyjä tykistöaseita.
Mig-17 patsas kaupungin keskustassa.
Rantatie Azovanmeren äärellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novoazovsk Wikimedia Commonsissa
Novovoronež

| Novovoronež Нововоронеж |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Voronežin alueen sijainti, alla taajaman sijainti alueen sisällä.
 Novovoronež
 Koordinaatit: 51.3101°N, 39.2154°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Voronežin alue
Kaupunkipiiri:  Novovoronež
Perustettu:  1957
Kaupungiksi:  1987
Väkiluku:  32 635
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novovoronež (ven. Нововоронеж) on kaupunki ja kaupunkipiiri Voronežin alueen länsiosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Donjoen itärannalla, 55 kilometriä aluekeskus Voronežista etelään. Novovoronežissa asui 32 635 ihmistä vuonna 2010.
Novovoronež on perustettu taajamaksi vuonna 1957 (tai 1958) Novovoronežin ydinvoimalaitoksen rakentamisen johdosta. Ydinvoimalaitos sijaitsee kaupungin asuinalueen eteläpuolella. Kaupungin aseman paikkakunta sai 1987..
Ydinvoimalaitos, sen laudevesiallas ja taustalla Novovoronežin kaupunki.
Novovoronežin ydinvoimalaitoksen aluetta 2018.
Ortodoksinen Kristus vapahtajan kirkko (rakennettu 2000/2009).
Katunäkymä (ulitsa Popedy).
Novovoronežin rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novovoronež Wikimedia Commonsissa
Nova (yhtye)

Nova oli suomalainen progressiivista rockia soittava yhtye 1970-luvulta. Yhtyeeltä on julkaistu kaksi levytystä; single "Käytävä"/"Kaupungin naiset" (1975) ja albumi Atlantis (1976). Albumin heikko myynti sekä konserttiesiintymisten vähäisyys aiheuttivat lopulta yhtyeen hajoamisen.
Albumi Atlantis (1976) > Kappaleet

"Se Vuosi" (säv. Marjala, Ortamo; san. Ortamo) – 15:00
"Kaupungin Naiset" (Ortamo) – 3:14
"Atlantis" (säv. Kostia, Ortamo; san. Ortamo, Juhani Lindholm) – 9:17
"Vanha Surullinen" Laulu (säv. Vasenius, Ortamo; san. Ortamo) – 10:19
Albumi Atlantis (1976) > Albumilla soittaneet muusikot

Antti Ortamo (kosketinsoittimet, laulu)
Micca Vasenius (kitara)
Jouko Helatie (kitara)
Petri Peltola (basso)
Jukka Marjala (rummut, lyömäsoittimet)
Veikko Kumpula (basso - Kaupungin naiset)
Eeva Lehto (taustalaulu - Vanha surullinen laulu)
Julkaistu LP:nä (vinyyli) Love Recordsilla, uusi painos Si-Wan Recordsilla CD:nä.
Norkoampiainen

| Norkoampiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Yläheimo::  Ampiaismaiset pistiäiset Vespoidea
Heimo::  Ampiaiset Vespidae
Alaheimo::  Vespinae
Suku::  Vespula
Laji::  austriaca
Kaksiosainen nimi
 Vespula austriaca  (Panzer,1799) 
Katso myös
   Norkoampiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Norkoampiainen (Vespula austriaca) on yhteiskunta-ampiaisiin kuuluva myrkkypistiäinen. Useimmista sukulaisistaan poiketen se ei tee omaa pesää vaan elää loisena.
Koko ja ulkonäkö

Muiden sukulaistensa tapaan norkoampiaisen väritys on musta-keltainen. Silmän etuosan kurottuva uloke on yläosastaan musta ja alempaa keltainen. Leukojen yläpuolinen suukilpi on kuhnurilla kokonaan keltainen, harvoin mustapisteinen, kuningattarella suukilvessä on kolme mustaa täplää. Takaruumiin kuvioinnissa musta väri muodostaa keltaiselle pohjalle lajille tyypillisiä kaarevia kuvioita. Takimmaisen raajaparin karvat ovat pitkiä ja tummia. Kuningatar on 15–19 mm ja kuhnuri 13–16 mm pituinen.
Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Britteinsaarilta Euroopan poikki Itä-Aasiaan. Pohjoisamerikkalaiset populaatiot on nykyisin erotettu omaksi lajikseen. Suomessa sitä tavataan koko maassa.
Elinympäristö ja elintavat

Norkoampiainen on pesäloinen, joka ei tee lainkaan omaa pesää. Tämän vuoksi sillä ei myöskään esiinny työläisiä. Isäntälajina toimii yleensä puna-ampiainen (Vespula rufa) ja Aasiassa luultavasti myös Vespula nursei. Talvehtinut norkoampiaiskuningatar tunkeutuu alkukesällä, isäntälajin ensimmäisten työläisten aikuistuttua, isäntälajin pesään ja joko surmaa alkuperäisen kuningattaren tai ajaa sen ulos pesästä. Tämän jälkeen se alistaa isäntälajin työläiset, jotka  jatkavat pesän rakentamista ja päätyvät ruokkimaan norkoampiaista ja hoitamaan sen tuottamia munia. Kun alkuperäisen kuningattaren munimat munat ovat aikuistuneet, pesä tuottaa enää uusia norkoampiaiskuningattaria ja -kuhnureita. Norkoampiaisen loisimat pesät jäävät pienemmiksi kuin loisimattomat pesät. Loisittu puna-ampiaispesä ehtii tuottaa noin 200 puna-ampiaistyöläistä ja sen jälkeen noin 100 norkoampiaiskuningatarta ja 100 norkoampiaiskuhnuria.
Pesänvaltaus ei onnistu aina vaan joskus isäntälajin työläiset surmaavat norkoampiaiskuningattaren.
Norkoampiaisia tapaa helpoimmin keväällä, kun talvehtineet kuningattaret etsivät loisittavia pesiä. Ainoastaan hedelmöittyneet kuningattaret talvehtivat.
Aiheesta muualla

Identification Atlas of the Vespidae (Hymenoptera, Aculeata) of the northeastern Nearctic region (englanniksi)
Pistiäiswiki (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q303605  Wikispecies: Vespula austriaca  BioLib: 69866  BOLD: 308725  CoL: 7FQW4  EPPO: VESUAU  EUNIS: 216090  Fauna Europaea: 167806  Fauna Europaea (new): a7da6937-6427-40c7-b12c-1d07b0eb7b4c  GBIF: 1311651  iNaturalist: 233557  IRMNG: 10785923  NatureServe: 2.744956  NBN: NHMSYS0000876780  NCBI: 1667569  Observation.org: 8268  Open Tree of Life: 3251167  Laji.fi: MX.204121
Röntgendiffraktio

Röntgendiffraktometri Helsingin yliopiston Fysikaalisten tieteiden laitoksella. Punainen nuoli osoittaa röntgensäteilyn suunnan tyhjiöputkessa ennen kuin se osuu näytteeseen. Röntgenputkesta tuleva röntgensäteily leikataan raoilla sopivan kokoiseksi ennen kuin se osuu näytteeseen. Näytteen läpi mennyt siroamaton säteily pysähtyy primäärisäteen pysäyttimeen eikä pääse ilmaisimelle asti. Sironnut säteily eli näytteen röntgendiffraktiokuvio havaitaan kuvalevyilmaisimella.
Röntgendiffraktio (lyhenne XRD, engl. x-ray diffraction) on ilmiö, jossa röntgensäteily diffraktoituu kiteestä. Säteilyn sirontakulma riippuu diffraktoivien tasojen välimatkasta. Siten röntgendiffraktio on myös materiaalitutkimuksen menetelmä, jolla saadaan tietoa kiteisten aineiden atomitason järjestyksestä, kiderakenteesta. Röntgendiffraktiota käytetään muun muassa mineraalien ja kemiallisten yhdisteiden tunnistamisessa sekä uusien materiaalien rakenteen tutkimuksessa.
Röntgendiffraktiomenetelmällä voidaan tarkoittaa jauhediffraktiomenetelmää, missä näyte on kiteistä jauhetta, tai se voi viitata  röntgendiffraktioon yksittäiskiteestä. Molemmat menetelmät perustuvat samaan diffraktioilmiöön. Röntgenkristallografialla tarkoitetaan kiderakenteen tutkimista röntgendiffraktion avulla. Yleensä hyvin tarkkaa tietoa kiderakenteesta saa vain yksittäiskiteestä tehdyistä mittauksista.
Historia

Wilhelm Röntgenin löydettyä röntgensäteilyn 1895 ei kestänyt kauan, että se jo löysi sovellutuksia, jotka perustuivat röntgensäteilyn absorptioon. Vuonna 1912 keksittiin uusi tapa käyttää röntgensäteilyä, kun Max von Lauen idean perusteella röntgensäteiden diffraktio kiteestä todennettiin kokeellisesti. Pian löydön jälkeen vuosina 1913 ja 1914 William Henry Bragg ja William Lawrence Bragg omalta osaltaan edistivät havainnon kehittämistä menetelmäksi. Laue sai löydöstä Nobelin fysiikanpalkinnon 1914 ja Braggit 1915. Laue-kuva tarkoittaa nykyään polykromaattisella röntgensäteilyllä otettua diffraktiokuviota yksittäiskiteestä. Braggien nimi taas jäi elämään Braggin laissa, johon röntgendiffraktion käyttö menetelmänä tänäkin päivänä suurelta osin perustuu.
Myöhemmin röntgendiffraktiomenetelmän kannalta tärkeitä henkilöitä ovat olleen muun muassa Peter Debye (Nobelin kemianpalkinto 1936), Paul Scherrer, ja vuonna 1962 Nobelin kemianpalkinnolla palkitut proteiinien röntgenkristallografian kehittäjät Max F. Perutz ja John C. Kendrew.
Röntgensäteilyn vuorovaikutus aineen kanssa

Röntgensäteily läpäisee helposti keveitä alkuaineita sisältäviä materiaaleja. Sitä käytetäänkin paljon lääketieteessä, missä läpivalaisu röntgenlaitteella paljastaa murtumakohdat luissa johtuen kudoksen ja luiden erilaisesta absorptiosta. Röntgendiffraktio ei kuitenkaan perustu alkuaineiden erilaisiin absorptiokertoimiin vaan niiden kykyyn sirottaa röntgensäteilyä. Atomien sirontatekijät f kertovat, miten atomit sirottavat säteilyä. Koska röntgensäteet vuorovaikuttavat lähinnä vain atomien elektronien kanssa, sirontatekijöiden suuruus riippuu lineaarisesti alkuaineen elektronien määrästä eli järjestysluvusta Z. Näin ollen röntgensäteilyä siroaa enemmän raskaista alkuaineista kuin keveistä. Toisin on esimerkiksi neutronidiffraktiossa, missä vastaavaa lineaarista riippuvuutta ei ole.
Diffraktioilmiössä röntgensäteen sironta tapahtuu koherentisti koko kiteestä eikä säteilyn energia muutu sironnassa. Sironneen säteilyn kulma riippuu kiteen hilatasojen välimatkasta. Röntgensäteet vuorovaikuttavat elektronien kanssa kuitenkin myös muilla tavoin. Näitä vuorovaikutusprosesseja ovat valosähköinen ilmiö ja epäelastinen röntgensironta, missä osa fotonin energiasta siirtyy elektronille.
Diffraktioilmiö nähdään, kun diffraktoivan hilan tasojen välimatkan on suunnilleen sama kuin käytetyn säteilyn aallonpituus. Tämä selittää miksi juuri röntgendiffraktiolla saadaan tietoa atomitason järjestyksestä kiteissä. Röntgensäteilyn aallonpituus on noin ångströmin suuruusluokkaa, kuten myös atomien välimatka kiteessä. Myös pidempiaallonpituuksista säteilyä voitaisiin käyttää diffraktiotutkimuksessa. Ultravioletti- ja infrapunasäteilyä käytetään kuitenkin lähinnä spektroskopiamenetelmissä, koska näillä aallonpituusalueilla molekyylit absorboivat säteilyä voimakkaammin kuin röntgenalueella.
Sirontateoria

Röntgendiffraktiota voidaan tarkastella matemaattisesti joko kinemaattisen tai dynaamisen sirontateorian kautta. Kinemaattinen sirontateoria on yksinkertaisempi, mutta se perustuu useille yksinkertaistuksille, jotka eivät yleensä päde yksittäiskiteiden tapauksessa. Kinemaattisen teorian perusoletukset ovat:
Vain hyvin pieni osa säteilystä siroaa
Kaukana näytteestä sironnut säteily voidaan olettaa tasoaalloksi (Fraunhoferin diffraktio)
Sironta on koherenttia eli pieniä eroja säteilyn aallonpituudessa ei oteta huomioon
Mittausgeometria

Kulmadispersiivisessä röntgendiffraktiomenetelmässä käytetään monokromaattista säteilyä. Jauhediffraktiomenetelmässä yleisimmät mittausgeometriat ovat röntgendiffraktometrillä mitatut symmetrinen läpäisy ja heijastus. Näissä menetelmissä jauhenäyte on puristettu laattamaiseksi. Läpäisygeometriassa sironneen säteilyn intensiteettiä havainnoidaan sirontakulman  2\theta  funktiona yksiulotteisella ilmaisimella näytteen takaa ja heijastusgeometriassa samalta puolella kuin näytteeseen tuleva säteily. Myös epäsymmetrisiä menetelmiä voidaan käyttää, mutta silloin diffraktiokuvioon tehtävät korjaukset ovat hankalampia. Jauhenäyte voi olla myös sylinterin muotoinen.
Yksittäiskiteitä tutkittaessa kide asetetaan goniometrin päähän.
Energiadispersiivistä röntgendiffraktiomenetelmää käytetään harvemmin kuin edellä kuvattua monokromaattisen säteilyn käyttöön perustuvaa menetelmää. Energiadispersiivisessä menetelmässä käytetään polykromaattista säteilyä ja tarkastellaan vakiosirontakulmaa. Tällöin tarvitaan energiaherkkä ilmaisin, esimerkiksi puolijohdeilmaisin tai analysaattorikide.
Käsitteitä > Millerin indeksit

Röntgendiffraktiossa diffraktiomaksimit, joita kutsutaan heijastuksiksi, numeroidaan Millerin indekseillä hkl. Heijastuksen Millerin indeksi hkl vastaa kiteessä heijastustasoa (hkl).
Käsitteitä > Braggin laki

Braggin laki kertoo, kuinka heijastuskulma riippuu heijastustasojen välimatkasta.
Käsitteitä > Käänteishila

Käänteishila on reaaliavaruuden hilan Fourier'n muunnos. Esimerkiksi tilakeskisen kuutiollisen hilan käänteishila on pintakeskinen kuutiollinen hila ja päinvastoin. Käänteishilan hilapisteiden etäisyydet ovat kääntäen verrannollisia reaaliavaruuden etäisyyksiin.
Käsitteitä > Ewaldin pallo

Ewaldin pallon avulla voidaan selvittää käänteisavaruuden hilasta mitkä heijastukset kiteestä ovat sallittuja käytetyllä säteilyn aallonpituudella.
Aiheesta muualla

Nobelprize.org Sir William Henry Braggin elämäkerta (englanniksi)
Nobelprize.org Max F. Perutzin ja John C. Kendrewin Nobelin kemianpalkinto 1962 (englanniksi)
Max von Laue
Yksinkertaistettu kuva symmetrisestä läpäisygeometriasta. S on röntgensäteilyn lähde, O on näyte, D on ilmaisin, ja  2\theta  on sirontakulma. Heijastusgeometriassa näytteen pinta on katkoviivan suuntainen. Lähde ja ilmaisin liikkuvat symmetrisesti näytteen suhteen.
Ewaldin palloja 2-ulotteisessa käänteishilassa (katkoviivoilla).
Noste

Objektiin vaikuttavat voimat
Noste on kappaletta ympäröivän väliaineen staattisen paineen kappaleeseen kohdistama voima. Noste johtuu hydrostaattisen paineen erosta kappaleen eri puolilla. Esimerkkejä nosteen vaikutuksesta ovat kuumailmapallon nouseminen ylöspäin, veneen kelluminen veden pinnalla sekä ilmakehän pystyvirtaukset, jotka muodostavat sääilmiöitä kumpupilvistä ukkosiin. Nosteessa on kyse staattisen paineen vaikutuksesta, eli voima ei ole peräisin kappaleen tai sitä ympäröivän väliaineen liikkeestä. Siten noste on eri asia kuin esimerkiksi siiven tuottama nostovoima, joka syntyy siiven taittaessa sen ympärillä virtaavan ilman kulkusuuntaa.
Nosteen muodostuminen

Noste syntyy, kun kappaletta ympäröivä väliaine (tavallisesti kaasu tai neste) painaa kappaleen pintaa eri voimalla kappaleen eri puolilta. Tämä voimavaikutus selittää kappaleen kyvyn kellua vedessä tai nousta ilmakehässä ylöspäin.
Tarkastellaan esimerkkinä veteen upotettua kappaletta. Koska paine kasvaa syvyyden kasvaessa, kappaleen pintaan kohdistuu suurempi paine kappaleen alaosissa kuin yläosissa. Tämä paine-erosta syntyvä voima, noste, työntää kappaletta suoraan kohti pienempää painetta. Jos väliaineessa ei esiinny paine-eroa kappaleen ympärillä, ei myöskään nostetta muodostu. Käytännössä tällainen tilanne on epätavallinen, kuten esimerkiksi kiertorata. Muissa tapauksissa noste vaikuttaa aina kaikkiin väliaineen ympäröiviin kappaleisiin.
Kappaleen liiketilan muutos johtuu kaikkien voimavaikutusten yhteisvaikutuksesta. Esimerkiksi heliumpallo nousee ylöspäin, koska palloon ympäröivästä ilmasta aiheutuva noste on suurempi kuin pallon kokema painovoima. Vastaavasti kivi putoaa maahan, koska sen kokema painovoima on suurempi kuin ilman aiheuttama noste. Sama periaate pätee myös vedessä ja kaikissa muissakin väliaineissa.
Arkhimedeen lain mukaan kappaleeseen kohdistuu voima eli noste, jos kappale on osittain tai kokonaan upotettu nesteeseen tai kaasuun. Noste on yhtä suuri, mutta suunnaltaan vastakkainen, kuin kappaleen syrjäyttämän neste- tai kaasumäärän paino. Nosteen suunta on suoraan kohti alempaa painetta ja vaikutuspiste kappaleen syrjäyttämän "väliainekappaleen" massakeskipiste. Esimerkiksi tilavuudeltaan 1 litran kokoinen kappale kokee veteen upotettuna noin 1 kg x 9,81 m/s² = 9,81 N nosteen riippumatta siitä, mistä materiaalista kyseinen kappale on tehty, minkä muotoinen tai miten raskas se on. Sama kappale kokee maan pinnalla ilmakehän vaikutuksesta noin 0,001 m³ x 1,2 kg/m³ x 9,81 m/s² = 0,01 N nosteen. Voidaan yleistää, että jos kappaleen tiheys on pienempi kuin ympäröivän väliaineen tiheys, on noste suurempi voima kuin paino.
Nosteen vaikutussuunta on siis suoraan suuremmasta paineesta kohti pienempää painetta. Käytännön tavallisissa ilmiöissä nosteen havaitaan vaikuttavan lähes aina suoraan ylöspäin, koska tavallisissa tilanteissa veden- ja ilmanpaine alenee suoraan ylöspäin mentäessä. Kuitenkin esimerkiksi kiihtyvässä autossa olevan ilmapallon havaitaan pyrkivän eteenpäin, koska ilma pakkaantuu auton takaosaan ja muodostaa pystysuorasta hieman etuviistossa suuntautuvan painegradientin, ja ilmapallo pyrkii nosteen vaikutuksesta kohti pienempää painetta eli eteenpäin. Jarrutuksessa pallo pyrkii vastaavasti taaksepäin. Pallon ollessa narun varassa narun kallistuskulma voi olla huomattava riippuen auton suorituskyvystä ja tien kitkasta.
Miten noste ei muodostu

Yksi tavallisista väärinkäsityksistä nosteen synnyssä on ajatella, että esimerkiksi ilmalaivan sisällä oleva heliumkaasu pyrkisi nousemaan itsestään ylöspäin ja vetäisi ilmalaivan mukanaan. Näin ei voi olla, sillä painovoima vaikuttaa ilmalaivan sisällä olevaan heliumkaasuun kuten mihin tahansa aineeseen, eli vetää sitä kohti Maata.
Kuten jo todettiin, noste on peräisin kappaletta ympäröivästä väliaineen, tässä ilman, erisuuruisesta staattisesta paineesta ilmalaivan ympärillä sen ylä- ja alaosien välillä. Ilmalaiva nostaisi suuremman kuorman, jos heliumkaasua imettäisiin ilmalaivasta pois sen tilavuus säilyttäen. Käytännössä ilmalaivaa olisi sisä- ja ulkopuolisen paine-eron vuoksi yhä vaikeampaa tehdä riittävän lujaksi kestämään ilmakehän paine luhistumatta ja samaan aikaan kevyemmäksi kuin tilavuutensa verran ympäröivää ilmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noste Wikimedia Commonsissa
Novyi Rozdil

| Novyi Rozdil (Новий Розділ) |
| --- | --- |
 Taras Ševtšenkon muistomerkki kaupungissa.
 lippu:  vaakuna
 Novyi Rozdil
 Koordinaatit: 49.4696°N, 24.1320°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Lvivin alue
Piiri:  Stryin piiri
Perustettu:  1953
Kaupungiksi:  1965
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  24 km²
Väkiluku (2021):  28 081
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novyi Rozdil (ukr. Новий Розділ, ven. Новый Раздол, Novyi Razdol) on kaupunki Lvivin alueen Stryin piirissä Länsi-Ukrainassa.
Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 28 081 (2021). Vuonna 2001 väkiluku oli 28 227, pääosa asukkaista oli etnisestu ukrainalaisia.
Novyi Rozdil sijaitsee 54 kilometriä aluekeskus Lvivstä etelään ja linnuntietä noin 31 kilometriä piirikeskus Stryistä koilliseen. Kaupunkiin johtaa teollisuutta palveleva rautateiden pistorata.
Paikkakunta on perustettu vuonna 1953 kaivospaikkakunnaksi. Kaupunkityyppisen taajaman aseman se sai 1959 ja kaupunkiksi se tuli 1965.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novyi Rozdil Wikimedia Commonsissa
Kevät Nousiainen

Kevät Nousiainen.
Kevät Iiris Maaria Nousiainen (o.s. Nieminen, s. 15. helmikuuta 1950 Helsinki) on Turun yliopiston oikeusvertailun ja yleisen oikeustieteen emeritaprofessori. Koulutustaustaltaan hän on oikeustieteen tohtori. Nousiainen jäi eläkkeelle 1. kesäkuuta 2017.
Nousiainen toimi Turun yliopiston vertailevan ja yleisen oikeustieteen professorina vuonna 1996 ja Helsingin yliopiston naisoikeuden ja oikeusteorian määräaikaisena professorina 1997–2006. Minna Canth -akatemiaprofessori hän oli vuosina 2005–2009. Vuonna 2009 hän palasi hoitamaan aiempaa professuuriaan Turun yliopistoon.
Nousiainen on tehnyt Suomessa uraauurtavaa työtä sukupuoleen, tasa-arvoon ja syrjintään liittyvien oikeudellisten kysymysten tutkimuksessa ja opetuksessa. Hän on toiminut eri tahojen asiantuntijana käsiteltäessä tasa-arvoa, syrjintää, naisten ihmisoikeuksia ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa.
Nousiaiselle myönnettiin Helsingin yliopiston Maikki Friberg -tasa-arvopalkinto vuonna 2003. Hän on saanut myös Kettil Bruun -palkinnon vuonna 2004.
Teoksia

Kantola, Johanna & Nousiainen, Kevät & Saari, Milja (toim.): Tasa-arvo toisin nähtynä: Oikeuden ja politiikan näkökulmia tasa-arvoon ja yhdenvertaisuuteen.  Helsinki:  Gaudeamus, 2012.  ISBN 978-952-495-251-4