stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rikhard Ruth
Teoksia

Salanimellä Rikhard Hornanlinna:
Kellon salaisuus, Suomalaisia salapoliisikertomuksia 1. J. O. Kuosmanen, Helsinki 1910
Lähellä kuolemaa, Suomalaisia salapoliisikertomuksia 2. J. O. Kuosmanen, Helsinki 1910
Salanimellä H. R. Halli:
Neljännen ulottuvaisuuden mies. Otava 1919
Musta tohtori, Ahjon ajanviete-lukemisto 23. Ahjo, Helsinki 1920
Viimeisellä hetkellä, seikkailuromaani tulevaisilta ajoilta. Karisto 1922
Yhä murhat jatkuivat, Valittuja salapoliisiromaaneja 6. Karisto 1939
Viides ja viimeinen uhri, Valittuja salapoliisiromaaneja 16. Karisto 1942
Aiheesta muualla

Kuudennen aistin tuntuvilta. Kirj. H. R. Halli, Maailma, 01.05.1926, nro 10, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vanha kattila. Kirjoittanut H. R. Halli, Otava, 01.10.1920, nro 10, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Esaias Jeremiassonin koe. Kirjoittanut H. R. Halli, Otava, 01.02.1920, nro 2, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Waarallinen basilli. Kirj. H. R. Halli, Otava, 01.03.1920, nro 3, s. 43, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
H. R. Halli : Sebastian Jeremiasson'in omatunto, Sana, 01.05.1917, nro 5, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Puukhantel Massinen. Kirjoittanut H. R. Halli, Suomen Kuvalehti, 20.10.1917, nro 42, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ram It Down

| Ram It Down Judas Priest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : talvella 1987 Puk-studioilla, Kööpenhaminassa
 Julkaistu: 17. toukokuuta 1988
 Tuottaja(t): Tom Allom
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 58.12
 Levy-yhtiö: Columbia
Judas Priestin muut julkaisut
| Turbo 1986 | Ram It Down 1988 | Painkiller 1990 |
Ram It Down on heavy metal -yhtye Judas Priestin albumi, joka ilmestyi vuonna 1988. Levy nousi Britannian listoilla sijalle 24. Yhdysvalloissa Ram It Down myi kultaa heinäkuussa 1988 ja saavutti listasijan 31. Varsinaisina singleinä julkaistiin ”Ram It Down” ja cover-versio Chuck Berryn ”Johnny B. Goodesta”. Promosingleinä julkaistiin ”Blood Red Skies” sekä ”I'm A Rocker”. Albumi jäi Priestin pitkäaikaisen rumpalin Dave Hollandin viimeiseksi työksi, sillä hän erosi tämän jälkeen. Kappaleesta ”Johnny B. Goode” on tehty musiikkivideo.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Tipton/Halford/Downing, paitsi ”Johnny B. Goode”.
Ram It Down – 4.49
Heavy Metal – 5.58
Love Zone – 3.59
Come And Get It – 4.07
Hard as Iron – 4.10
Blood Red Skies – 7.51
I‘m a Rocker – 3.59
Johnny B. Goode – 4.39
Love You to Death – 4.37
Monsters of Rock – 5.31
Kokoonpano

Rob Halford – laulu
K. K. Downing – kitara
Glenn Tipton – kitara
Ian Hill – basso
Dave Holland – rummut
Tuotanto

Tuottaja Tom Allom
Avustavat tuottajat Tipton, Halford ja Downing
Engineering: Henrik Nilsson
Lisämateriaalin äänitys: Bill Dooley Townhousessa, Lontoossa
Kansitaide Mark Wilkinson
Valokuvaus Tony Mottram, Ross Halfin, Robert Ellis, Nigel Skeet, N. Preston, Ray Palmer ja P. G. Brunel.
Aiheesta muualla

Judas Priest Info Pages (Arkistoitu – Internet Archive), tietoa albumin synnystä (englanniksi)
Ram It Down Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ram It Down Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:   Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:   The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:   Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry
Rikhard Mäkinen

Emil Richard (Rikhard) Mäkinen (26. syyskuuta 1875 Pornainen – 21. heinäkuuta 1944 Uskela) oli suomalainen säveltäjä, kanttori-urkuri ja musiikinopettaja, ystäviensä mukaan "Uskelan Bach".
Henkilöhistoria

Mäkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Ruskeepää ja Helena Henrika Krouvari ja puoliso vuodesta 1906 Hilma Maria Knuuttila. Hän kävi Helsingin lukkari-urkurikoulun 1898-1902 ja opiskeli sävellystä Helsingin musiikkiopistossa muun muassa Erkki Melartinin johdolla. Mäkinen toimi Uskelan kanttori-urkurina 1905-1944 ja laulunopettajana Salon yhteiskoulussa 1906-1912 ja Salon maamieskoulussa 1908-1910. Salon orkesterinjohtajana hän toimi 196-1917 ja nuorisokuoron johtajana Salo-Uskelassa 1908-1944. Hän toimi myös konsertoivana urkutaiteilijana, säestäjänä ja musiikkikriitikkona. Director cantus -arvonimi myönnettiin Mäkiselle vuonna 1920.
Taiteellinen tuotanto

Mäkisen sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
oratoriot Lunastus (1930, kantaesitys Helsingissä 1933) ja Lupaus (1943)
kantaatit Nuorukainen (1916), Viimeinen tuomio (1922), Juhlakantaatti (1923), Jeesus asettaa myrskyn (1926) ja Bartimeus (1929)
johdantovuorolauluja kirkkovuoden juhla- ja rukouspäiville
kolminaisuusylistys soololle, sekakuorolle ja uruille (1917-1918)
useita kymmeniä motetteja ja hengellisiä lauluja sekä yksinlauluja
urkusävellyksiä kuten sonaatti, alkusoitto, fuuga, kolme fantasiaa, kaksi sarjaa koraalimuunnelmia, seitsemän urkukoraalia ja koraalialkusoittoja
orkesterisävellyksiä.
Mäkinen toimitti useita vihkoja Siionin sävelmiä -kokoelmaan. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi numero 319, Sä kuljet seurassa Jeesuksen, jonka sanoitti August Verner Jaakkola, on Mäkisen säveltämä.
Retkikunta 30

Retkikunta 30 (engl. Expedition 30) oli Kansainvälisen avaruusaseman 30. miehistö. Retkikunta alkoi 21. marraskuuta 2011 Sojuz TMA-02M:n irtautuessa asemasta. Asemalle jääneet Retkikunta 29:n jäsenet jatkoivat asemalla Retkikunta 30:n miehistössä. 21. joulukuuta 2011 asemalle laukaistiin loput retkikunnasta lennolla Sojuz TMA-03M. Täydennysmiehistö telakoitui avaruusasemaan 23. joulukuuta 2011.
Euroopan avaruusjärjestön kolmas ATV-rahtialus Edoardo Amaldi telakoitui asemaan 29. maaliskuuta 2012.
Retkikunta päättyi 27. huhtikuuta 2012  Sojuz TMA-22:n irtautuessa asemasta Škaplerov, Burbank ja Ivanišin matkustajinaan. Kuipers, Kononenko ja Pettit jatkoivat asemalla Retkikunta 31:n miehistönä.
ATV-3 Edoardo Amaldi lähestyy asemaa.
Miehistö

| Asema | Ensimmäinen osa marras-joulukuu 2011 | Toinen osa joulukuu 2011-huhtikuu 2012 |
| --- | --- | --- |
Komentaja: Daniel Burbank, NASA  3. avaruuslento
Lentoinsinööri 1: Anton Škaplerov, RSA  1. avaruuslento
Lentoinsinööri 2: Anatoli Ivanišin, RSA  1. avaruuslento
| Lentoinsinööri 3 |  | Oleg Kononenko, RSA  2. avaruuslento |
| Lentoinsinööri 4 |  | André Kuipers, ESA  2. avaruuslento |
| Lentoinsinööri 5 |  | Donald Pettit, NASA  3. avaruuslento |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Retkikunta 30 Wikimedia Commonsissa
NASAn Expedition 30 Main Page (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Valokuvia Retkikunta 30:stä (Arkistoitu – Internet Archive)
Retkikuntien 30/31 lehdistöpaketti (Arkistoitu – Internet Archive) (6,3 Mt pdf) (englanniksi)
Current ISS On-Orbit Status Report (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kansainvälisen avaruusaseman NASAn kotisivu (englanniksi)
Kansainvälisen avaruusaseman miehistöt (englanniksi)
Kansainvälinen avaruusasema (ISS)()
Rico Freimuth

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rico Freimuth vuonna 2016. |  Rico Freimuth vuonna 2016. |  Rico Freimuth vuonna 2016. |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2017 | kymmenottelu |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | kymmenottelu |  |
Rico Freimuth (s. 14. maaliskuuta 1988 Potsdam, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kymmenottelija.
Freimuth sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Hengelossa 2007 pistein 7524. Hän sijoittui kymmenenneksi Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009. Hän keskeytti Daegun MM-kilpailuissa 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui kuudenneksi pistein 8320. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän oli seitsemäs.
Freimuth saavutti kymmenottelussa pronssia Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ennätyspisteillään 8561. Hän keskeytti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa pistein 8564.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähteet: Tilastopaja, IAAF
Refeeding-oireyhtymä

Refeeding-oireyhtymä on oireyhtymä, joka syntyy silloin, kun vaikeasti aliravittua henkilöä ruokitaan liikaa ja liian nopeasti. Sen oireita ovat rytmihäiriöt, elektrolyyttien epätasapaino ja delirium. Pahimmillaan oireyhtymä voi johtaa kuolemaan.
Oireyhtymän kehittymisen ehkäisemiseksi aliravitsemuksen hoidossa on tärkeää tarjota potilaalle ruokaa kasvavassa määrin niin, että ensin potilas syö vain pieniä annoksia. Hoidon jatkuessa annoskokoa kasvatetaan päivä kerrallaan vähitellen, jotta potilaan elimistö saa aikaa tottua aiempaa suurempaan energian määrään.
Ensimmäisen kerran oireyhtymä kuvattiin toisen maailmansodan yhteydessä, jolloin sitä esiintyi keskitysleireiltä vapautuneilla entisillä vangeilla. Refeeding-oireyhtymää esiintyy myös anoreksiapotilailla, nopeasti laihtuneilla potilailla ja tietyillä pitkäaikaissairailla potilailla, joilla on ollut pitkään aliravitsemustila. Esimerkiksi syöpäpotilailla, alkoholisteilla, pitkään paastonneilla tai lihavuusleikkaukseen osallistuneilla potilailla voi esiintyä aliravitsemusta.
Rion julistus

Rion julistus on Yhdistyneiden kansakuntien vuonna 1992 tekemä sopimus. Se on nimetty Rio de Janeiron mukaan. Rion julistustuksessa on 27 periaatetta, jotka koskevat kestävän kehityksen edistämistä maailmassa.
Aiheesta muualla

REPORT OF THE UNITED NATIONS CONFERENCE ON ENVIRONMENT AND DEVELOPMENT Sopimuksen koko teksti (englanniksi)
Richard Avedon

Richard Avedon vuonna 2004.
Richard Avedon (15. toukokuuta 1923 New York – 1. lokakuuta 2004 San Antonio, Texas) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti muoti- ja henkilökuvistaan.
Avedon opiskeli lyhyen aikaa Columbian yliopistossa, minkä jälkeen hän aloitti valokuvaajan työt Yhdysvaltain kauppalaivastolle vuonna 1942 kuvaamalla miehistön tunniste-/ID-kuvia. Vuonna 1944 Avedon ryhtyi työskentelemään tavaratalon mainoskuvaajana, kunnes Harper's Bazaar -lehden AD Alexey Brodovich löysi hänet. Avedon avasi oman studion 1946 ja kuvasi lehtiin, esimerkiksi Lifeen ja Vogueen. Pian hänestä tuli Harper's Bazaarin johtava valokuvaaja. Avedon ei pitäytynyt vanhassa tavassa kuvata malleja ilmeettömin kasvoin vaan toi kuviinsa tunnetta, hymyilyä, naurua ja usein liikettä.
Avedon jätti Harper's Bazaarin vuonna 1966 ja aloitti työskentelyn Vogue-lehdelle. Muotikuvien lisäksi hän alkoi kuvata muita kohteita, kuten vuoden 1963 kansalaisoikeusliikkettä, Vietnamin sotaa vastustavia ja Berliinin muurin murtumisen.
Avedon oli viisi vuotta naimisissa Dorcar Nowellin kanssa. Nowell oli malli ja käytti työssä nimeä Doe Avedon. Vuonna 1951 Avedon nai Evelyn Franklinin, mutta hekin erosivat myöhemmin.
Näyttelijä Fred Astaire esitti Avedonia kuvitteellisessa musikaalissa Funny Face, jossa hänen roolihahmonaan oli muotivalokuvaaja Dick Avery.
Avedonista tuli ensimmäinen The New Yorker -lehden vakiohenkilökuntaan kuulunut valokuvaaja vuonna 1992. Hän sai useita palkintoja, muun muassa Hasselblad-palkinnon 1991, International Center of Photography Master of Photography -palkinnon 1992, Prix Nadarin 1994 valokuvakirjasta Evidence ja Royal Photographic Societyn 150-juhlavuoden mitalin vuonna 2003.
Avedon sairastui aivoverenvuotoon 25. syyskuuta 2004 San Antoniossa Texasissa ja kuoli siellä 1. lokakuuta.
Avedonin teoksia huutokaupattiin marraskuussa 2010 Pariisissa Christie’sin huutokaupassa. Myyntiin tuli 60 kuvaa, joiden tuotto meni Avedonin nimeä kantavaan lahjarahastoon. Kaupattaviin kuviin kuului muun muassa Dovima and the Elephants -niminen muotikuva 1950-luvulta. Avedonin kuvia on huutokaupattu aiemminkin.
Tunnettuja valokuvia

Dovima elefanttien kanssa (1955)
Marilyn Monroe, näyttelijä (1957)
Ronald Fischer, mehiläistarhaaja (1981)
Dwight David Eisenhower, Yhdysvaltojen presidentti (1964)
Teokset

Observations (1959): Avedonin ja Truman Capoten yhteistyötä, kirjassa on useiden maineikkaiden henkilöiden, kuten Picasson ja Mae Westin kuvia
Nothing Personal (1964)
Alice in Wonderland (1973)
Portraits (1976)
Portraits 1947–1977 (1978)
In the American West (1985)
An Autobiography (1993): Kuvia Avedonin 50-vuotiselta uralta. 284 kuvaa mielenterveyspotilaista Marilyn Monroe'hin ja Andy Warholiin. Kuvat eivät ole aikajärjestyksessä, vaan ovat järjestettynä elämäkerrallisesti
Evidence (1994): Yli 600 kuvan kokoelma sisältää lisäksi Avedonista kertovia esseitä ja muita kirjoituksia.
The Sixties (1999)
Made in France (2001)
Richard Avedon Portraits (2002)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Richard Avedonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Richard Avedonin virallinen sivusto
Avedonin kirja The Sixties
Refik Memišević

Refik Memišević (14. toukokuuta 1956 Bačko Novo Selo – 4. tammikuuta 2004 Subotica) oli jugoslavialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija yli 100 kilogramman painoluokassa.
Subotican Spartakia edustanut Memišević voitti vuonna 1973 ikäluokkansa Jugoslavian mestaruuden ja seuraavana vuonna vapaapainissa Balkanin kisoissa junioreissa yli 100 kilogramman sarjan. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, hopeaa, hän saavutti 1977 Göteborgin MM-kisoista 100 kilogramman painoluokassa. Samana vuonna hän voitti ensimmäisen aikuisten Jugoslavian-mestaruutensa. Vuotta myöhemmin Mexico Cityn MM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Hän voitti Välimeren kisoissa 100 kilogramman painoluokan vuonna 1979 ja +100 kilogramman painoluokan vuonna 1983.
1980 Moskovan olympialaisissa Memišević jäi neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti MM-kultaa Oslon kisoissa ja 1982 Katowicen MM-kisoissa sijoittui hopealle. 1984 Los Angelesin olympialaisissa Memišević sijoittui hopealle ruotsalaisen Tomas Johanssonin kärähdettyä dopingista. Viimeisissä kansainvälisissä arvokisoissaan 1985 Kolbotnin MM-kisoissa hän jäi neljänneksi 130 kilogramman painoluokassa.
MM- ja olympiamitaleita saavuttanut Memišević osallistui urallaan myös neljiin aikuisten EM-kisoihin, mutta jäi joka kerta mitalisijojen ulkopuolelle.
Hän oli naimisissa Liljanan kanssa. Heillä oli tytär Sanja ja pojan Amir.
Rico Strieder

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 6. heinäkuuta 1992
Syntymäpaikka: Dachau, Saksa
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seura
Seura:  Utrecht
Pelinumero: 15
Junioriseurat
:  TSV Arnbach
2003–2011:  Bayern München
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2015 |  Bayern München II | 93 | (3) |
| 2015 |  Bayern München | 1 | (0) |
| 2015– |  Utrecht | 87 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. marraskuuta 2019.
Rico Strieder (s. 6. heinäkuuta 1992 Dachau) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Alankomaiden Eredivisiessa pelaavaa Utrechtia. Oikeajalkainen Strieder on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura

Strieder on Bayern Münchenin kasvatti. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2011–2015 yhteensä 93 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Ainoan bundesliigaottelunsa seuran ykkösjoukkueessa hän pelasi toukokuussa 2015 Bayer Leverkusenia vastaan ja oli kentällä koko ottelun.
Heinäkuussa 2015 Strieder siirtyi alankomaalaisseura Utrechtiin.
Retkikunta 31

Retkikunta 31 (engl. Expedition 31) oli  Kansainvälisen avaruusaseman 31. miehistö. Retkikunta alkoi 27. huhtikuuta 2012 kello 08:15 UTC Sojuz TMA-02M:n irtautuessa asemasta. Asemalle jääneet Retkikunta 30:n jäsenet Kononenko, Kuipers ja Pettit jatkoivat asemalla Retkikunta 31:n miehistössä. Acaba, Padalka ja Revin saapuivat ISS-asemalle 17. toukokuuta 2012 kello 4:36 UTC Sojuz TMA-04M:n telakoituessa Kansainväliseen avaruusasemaan Telakointi tapahtui ennätysmäisen korkealla, 399 kilometrissä.
Retkikunta päättyi 1. heinäkuuta 2012 kello 4:48 UTC Kononenkon, Pettitin ja Kuipersin irrottautuessa asemasta Sojuz TMA-03M:n kyydissä He laskeutuivat samana päivänä Kazakstaniin kello 8:14 UTC. Asemalle jääneet Acaba, Padalka ja Revin jatkoivat Retkikunta 32:n miehistössä.
Miehistö

| Asema | Ensimmäinen osa huhti-toukokuu 2012 | Toinen osa toukokuu-heinäkuu 2012 |
| --- | --- | --- |
Komentaja: Oleg Kononenko, RSA  2. avaruuslento
Lentoinsinööri 1: André Kuipers, ESA  2. avaruuslento
Lentoinsinööri 2: Donald Pettit, NASA  3. avaruuslento
| Lentoinsinööri 3 |  | Joseph Acaba, NASA  2. avaruuslento |
| Lentoinsinööri 4 |  | Gennadi Padalka, RSA  4. avaruuslento |
| Lentoinsinööri 5 |  | Sergei Revin, RSA  1. avaruuslento |

Lähde:
SpaceX Dragonin koelento

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dragonin koelento Wikimedia Commonsissa
Ensimmäinen kaupallinen rahtialus SpaceX Dragon laukaistiin 22. toukokuuta Floridasta kohti ISS-asemaa koelennolle. 25. toukokuuta kello 16.56 Suomen aikaa Donald Pettit tarttui aseman Canadarm2-robottikäsivarrella Dragoniin, mikä kytketään aseman Harmony-yhdysmoduliin.
Alus kuljettaa asemalle 460 kilogrammaa rahtia, ei matkustajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Retkikunta 31 Wikimedia Commonsissa
NASAn Expedition 31 Main Page (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Retkikuntien 30/31 lehdistöpaketti (Arkistoitu – Internet Archive) (6,3 Mt pdf) (englanniksi)
Valokuvia Retkikunta 31:stä (Arkistoitu – Internet Archive)
Current ISS On-Orbit Status Report (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kansainvälisen avaruusaseman NASAn kotisivu (englanniksi)
Kansainvälisen avaruusaseman miehistöt (englanniksi)
Kansainvälinen avaruusasema (ISS)()
Dragon 2,4 km:n etäisyydellä ISS:stä 24.5.2012.
Video: Dragon lähestyy ja telakoidaan ISS:ään (14 min 18 s)
Ajoneuvon vaihtoehtoiset polttoaineet

Biodiesel -bussi
Ajoneuvojen vaihtoehtoiset polttoaineet tarkoittavat muita kuin fossiiliseen mineraaliöljyyn perustuvia ajoneuvon energianlähteitä.
Kaasu

Ajoneuvot voivat toimia erilaisilla kaasuilla, kuten maakaasulla, nestekaasulla tai biokaasulla. Polttomoottori voi toimia myös kaasumaisella vedyllä. Häkäkaasulla toimivia polttomoottoriautoja käytettiin Suomessa viime sodan aikana. Näissä häkä saatiin aikaan puuhiilestä.
Kaasun käyttö polttoaineena vähentää saasteita, sillä se palaa öljyä puhtaammin. Olemassa olevat bensiinikäyttöiset autot voidaan muuttaa maakaasulla käyviksi, mutta nykyään yhä suurempi osa maailman autoista valmistetaan suoraan kaasukäyttöisiksi. Pienemmissä kaasukäyttöisissä autoissa on usein myös bensiinitankki, mutta suuremmissa autoissa on pelkkä maakaasusäiliö. Maakaasuauton hankintaan houkuttelee polttoaineen edullinen hinta sekä matalammat hiilidioksidi-, typenoksidi- ja hiukkaspäästöt. Autojen polttoaineeksi maakaasu myydään massan mukaan, maakaasun hinta on noin 1,30 euroa per kilo. Bensalitraa vastaavaksi energiaksi laskettuna maakaasu maksaa noin 0,832 euroa.
Maailmassa oli vuonna 2006 noin 5,7 miljoonaa kaasukäyttöistä kulkuneuvoa. Eniten kaasukäyttöisiä kulkuneuvoja on Argentiinassa, Brasiliassa ja Pakistanissa. Euroopassa ne ovat suosittuja Italiassa (433 000 kpl), Ukrainassa (100 000 kpl), Venäjällä (75 000 kpl), Saksassa (55 300) ja Ruotsissa (14 530). Jonkin verran autoja on myös Ranskassa (10 200) ja Valko-Venäjällä (5 500). Maakaasun hinta on näissä Euroopan maissa 40–80 % bensiinin hinnasta. Joissakin Euroopan maissa ja Japanissa, jossa kaikki taksit liikkuvat kaasulla, kaasuautot käyttävät pääasiassa nestekaasua. Nestekaasun etu on sen varastointi maakaasua huomattavasti pienemmässä paineessa, jolloin voidaan käyttää kevyempää kaasupulloa.
Kaupunkilinja-autot, jäteautot, jakeluautot, taksit ja yksityiset henkilöt mukaan lukien maakaasuajoneuvojen lukumäärä Suomessa oli vuonna 2011 noin 800. Helsingin Bussiliikenne Oy ja Tammelundin Liikenne Oy omistavat tällaisia maakaasubusseja.
Helsingin Malmilla avattiin Suomen ensimmäinen julkinen maakaasuautojen tankkauspiste kesäkuussa 2005. Suomessa on 16 julkista maakaasun tankkausasemaa (2011) ja Gasumin on tarkoitus rakentaa lähivuosien aikana 30 aseman verkosto. Ruotsissa tankkauspisteitä on jo nyt yli 160, Saksassa 900, Italiassa 850, Itävallassa 210 ja Venäjällä 240. Euroopassa käytetään standardeja maakaasun tankkausliittimiä henkilöautoille NVG-1 ja raskaalle kalustolle NVG-2.
Aurinko

Sähköauto voidaan varustaa aurinkokennoilla, jolloin saadaan aikaan aurinkoenergialla kulkeva auto, "aurinkoauto". Auringosta saatavan energian suhteellisen niukkuuden vuoksi aurinkoautot rakennetaan keveiksi ja samalla yritetään maksimoida aurinkokennojen pinta-ala. Aurinkoautoissa on mukana myös pieni akku, jolla saadaan enemmän tehoa kiihdytyksiin ja varmistetaan sujuvaa kulkua puolipilvisellä säällä.
Biopolttoaineet

Biopolttoaineet käyvät sekä diesel- että bensiinimoottoreihin korvaamaan fossiilisia polttoaineita. Biopolttoaineita ovat muun muassa biodiesel, biokaasu ja etanoli.
Biopolttoaineet > Biokaasu

Biokaasu on pääosin metaania ja ominaisuuksiltaan lähellä maakaasua. Biokaasun polttoainekäyttö säästää ympäristöä jo kasvihuonekaasujen osalta, sillä biokaasuauto lasketaan nettopäästöiltään hiilidioksidineutraaliksi. Noin 60 kiloa ruokajätettä riittää tuottamaan kaasun noin 100 kilometrin ajomatkalle, ja lehmän vuosituotanto lantaa noin 4 000 kilometrin ajomatkalle. Pakoputkesta tulee lähinnä vettä ja hiilidioksidia, joka on uusiutuvaa. Lisäetuna biokaasun laajemmasta käytöstä olisi muun muassa riskialttiiden öljykuljetusten väheneminen.
Biopolttoaineet > Etanoli

Etenkin Saksassa, Yhdysvalloissa ja Ruotsissa biopolttoaineita tai niiden seoksia öljypohjaisten polttoaineiden kanssa saa laajasti polttoaineiden jakeluasemilta. Muutama prosentti etanolia voidaan sekoittaa bensiiniin ilman ongelmia moottorin toiminnan suhteen. Tätä on suunniteltu tehtäväksi myös Suomessa mahdollisesti jo vuoden 2008 alusta, vaikka kotimaiset polttoaine-etanolitehdashankkeet eivät käynnistyneetkään. Moottorin säätöjä muuttamalla polttomoottori saadaan toimimaan myös 85- tai jopa 100-prosenttisella (E85 tai E100).
Biopolttoaineet > Metanoli

Metanolia on käytetty ajoneuvojen polttoaineena hyvällä menestyksellä Kaliforniassa ja Indianapolis 500 autokilpailuissa vuosina 1965–2006. Metanolia valmistetaan tavallisimmin maakaasusta, mutta sitä voidaan valmistaa myös biomassasta, kuten jätepuusta. Etanolin valmistuksessa tavallista mikrobikäymistä ei metanolin valmistuksessa tarvita.
Biopolttoaineet > 100-prosenttinen biodiesel

Suomessa Neste Oil on kehittänyt Neste Green Diesel 100% -polttoaineen, jonka koko elinkaaren hiilidioksidipäästömäärät ovat Nesteen omien arvioiden mukaan aiempiin dieseleihin verrattuna 40–80 prosenttia pienemmät. Kyseessä on kokonaan mineraaliöljytön biodiesel, jota tulee olemaan tarjolla dieselpolttoainetta tarvitseville ajoneuvoille. Tämä 100-prosenttinen biodiesel oli vuonna 2010 koekäytössä Nesteen omilla polttoaine-asemilla, ja sen arvioitiin tulevan pian kaupalliseen jakeluun.