stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intendentti

Intendentti (lat. in + tendere 'jännittää, innokkaasti harjoittaa jotakin' > ransk. intendant > ruots. intendent ’laitoksen tai osaston johtaja’) on tiede- tai taidelaitoksen johtajan virka tai orkesterin hallinnollisen ja usein myös taiteellisen johtajan virka. Eri aikoina intendentuuri on merkinnyt erilaisia esimiehen, valvojan tai tarkastajan tehtäviä.lähde? Intendentuuri on ollut useimpien maiden armeijan hallinto- ja huolto-osaston aikaisempi nimitys. Intendentuuri vastasi joukkojen huollosta ja sotatarvikkeiden sekä muonan hankinnasta.
Suomeen perustettiin 1800-luvulla Yleisten rakennusten intendentinkonttori johtamaan ja valvomaan valtion rakennustöitä. Konttorin päällikkö oli virkanimikkeeltään intendentti. Pääesikunnan taloushuolto-osaston nimi oli vuoteen 1960 saakka intendenttiosasto, ja talouspäällikön nimike oli intendentti. Sen vuoksi varusteissa luki SA int., josta tuli puolustusvoimien puhekielinen nimitys inttilähde?. Ranskassa intendentti puolestaan oli ennen vallankumousta hallituksen korkein edustaja maakunnissa.
Myös Suomen toiseksi vanhin pursiseura NJK perusti intendentin viran: tehtävänä oli toimia seuran paviljongin vastaavana hoitajana, nykytermein isännöitsijänä.
Aluksi Korkeasaaren eläintarhan toimintaa johti intendentti, mutta nimike muutettiin vuonna 1988.
Intendentin arvonimi

Intendentti on myös suomalainen arvonimi.
Edvin Ingberg

| Edvin Ingberg |
| --- | --- |
 Ingberg 1930-luvun alussa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1884 Helsinki
Kuollut: 25. toukokuuta 1961 (77 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Palkinnot
 Pro Finlandia (1954) 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Edvin Viktor Ingberg (12. toukokuuta 1884 Helsinki – 25. toukokuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli teatterinäyttelijänä erityisesti Svenska Teaternissa Helsingissä, ja hänellä oli lisäksi useita elokuvarooleja.
Ingberg aloitti uransa vuonna 1902 Folkteaternissa, näytteli vuosina 1905–1913 Turun ruotsalaisessa teatterissa ja vuodesta 1913 alkaen Helsingin Svenska teaternissa.
Ingbergille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1954.
Elokuvaroolit

Kun onni pettää (Konrad Tallroth, 1913), Paul
Venusta etsimässä eli erään nuoren miehen ihmeelliset seikkailut (Konrad Tallroth, 1919), pankkiiri
Herrat ovat herkkäuskoisia (Helmer Adler, 1939), yliopiston lähetystön puheenjohtaja
Biljett till äventyret / Botte i farten (Gösta Rodin, 1945), poliisikomisario
Viikon tyttö (Valentin Vaala, 1946), valokuvaaja Jysä
Aiheesta muualla

Edvin Ingberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva  Elonet
Intermedio

Näytelmän La Pellegrina ensimmäinen intermedio Sfäärien harmonia vuodelta 1589.
Intermedio (lat. intermedium) oli eräs Italian renessanssin  musiikin muoto, joka käsitti lyhyitä esityksiä. Intermedioita esitettiin lähinnä puhedraamojen väliajoilla. Intermedio oli eräs keskeinen oopperan edelläkävijä.
Intermedioita kirjoitettiin ja esitettiin 1400-luvun loppupuolelta 1600-luvulle saakka. Huippunsa tämä musiikin taidemuoto saavutti kuitenkin 1500-luvun lopulla. Noin vuoden 1600 jälkeen tämä muoto yhdistyi oopperaan. Yleisesti intermedioita esitettiin kuitenkin enimmäkseen ei-musiikillisten näytelmien yhteydessä, etenkin akateemisissa yhteyksissä. Muoto sai myös sijansa oopperassa näytösten välissä.
Aiheesta muualla

"Intermedio." The New Grove Dictionary of Music and Musicians, toim. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
Reese, Gustave: Music in the Renaissance.  New York, W.W. Norton & Co., 1954.  ISBN 0-393-09530-4
The New Harvard Dictionary of Music, toim. Don Randel. Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986. ISBN 0-674-61525-5
Maria Ohisalo

| Maria Ohisalo |
| --- | --- |
 Ohisalo vuonna 2024.
Euroopan parlamentin jäsen
 16.7.2024–  
Ryhmä:  Vihreät/EFA
Suomen ympäristö- ja ilmastoministeri
 Marinin hallitus 7.6.2022–20.6.2023  
Edeltäjä:  Emma Kari
Seuraaja:  Kai Mykkänen
Suomen sisäministeri
 Rinteen hallitus 6.6.2019–10.12.2019 Marinin hallitus 10.12.2019–19.11.2021  
Edeltäjä:  Kai Mykkänen
Seuraaja:  Krista Mikkonen
Vihreiden puheenjohtaja
 15.6.2019–10.6.2023  
Edeltäjä:  Pekka Haavisto
Seuraaja:  Sofia Virta
Kansanedustaja
 17.4.2019–16.7.2024  
Ryhmä/puolue:  Vihreä eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsinki
Henkilötiedot
Koko nimi:  Maria Karoliina Ohisalo
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1985 (ikä 39) Helsinki
Puoliso:  Miika Johansson
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  Vihreä liitto
Koulutus:  Yhteiskuntatieteiden tohtori (2017)
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto Itä-Suomen yliopisto
Uskonto:  evankelis-luterilainen
Aiheesta muualla
Kotisivu
Maria Karoliina Ohisalo (s. 8. maaliskuuta 1985 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja tutkija. Hän toimi Suomen ympäristöministerinä vuosina 2022–2023 ja sitä ennen Suomen sisäministerinä vuosina 2019–2021. Ohisalo oli vihreiden puheenjohtajana kesäkuusta 2019 kesäkuuhun 2023, ja Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton yhteispuheenjohtajana hän oli vuosina 2013–2014. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän on ollut vuodesta 2017. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hänet valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä.
Vuoden 2024 Eurovaaleissa  hänet valittiin Euroopan parlamenttiin.
Tausta

Ohisalo syntyi vuonna 1985 Helsingin Vesalaan parikymppisten vanhempien lapseksi. Ohisalo eli varhaislapsuutensa köyhyydessä Helsingin lähiöissä. Yksivuotispäivänsä hän vietti turvakodissa. Vanhemmat olivat vaihtelevasti työttöminä ja pätkätöissä. Isän alkoholiongelma johti lopulta vanhempien eroon. Äiti puolestaan jatkoi opiskelua ja teki samalla töitä iltaisin ja viikonloppuisin. Ohisalo harrasti nuorena jalkapalloa ja yleisurheilua.
Ohisalo on pelannut jalkapalloa FC Konnussa ja FC Viikingeissä sekä yleisurheillut Helsingin Kisa-Veikoissa.  Aikuisiällä Ohisalo on voittanut palkintoja ratapyöräilyssä.
Ura

Ohisalo valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta vuonna 2004 ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2011 pääaineenaan sosiaalipolitiikka. Ohisalo väitteli vuonna 2017 Itä-Suomen yliopistossa yhteiskuntatieteiden laitoksella sosiologiasta tohtoriksi. Kaudella 2014–2017 Ohisalo oli Yhteiskunta-alan korkeakoulutettujen liittovaltuuston jäsen.
Ohisalo on tutkinut ruoka-apua ja pitkäaikaisasunnottomuutta Helsingin kaupungin sosiaali- ja terveysviraston alaisuudessa toimivassa pääkaupunkiseudun sosiaalialan osaamiskeskuksessa Soccassa ja ruoka-apua Itä-Suomen yliopistossa sekä toiminut tutkijana Y-säätiöllä.
Ura > Poliittinen ura

Hän liittyi vihreiden jäseneksi 2008. Kunnallisvaaleissa 2012 Ohisalo sai Helsingissä 612 ääntä ja valittiin varavaltuutetuksi. Vuonna 2013 hän oli nuorisolautakunnan jäsen ja loppukauden 2014–2017 Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin hallituksen jäsen. Helsingin kaupunginvaltuustoon Ohisalo valittiin vuoden 2017 kuntavaaleissa 4 400 äänellä.
Ohisalo toimi Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton (ViNO) kansainvälisten asioiden työryhmän puheenjohtajana vuonna 2011. Vuonna 2012 hän oli järjestön hallituksen jäsen ja kansainvälisten asioiden vastaava. Vuonna 2013 hän toimi ViNOn puheenjohtajana yhdessä Veli-Matti Partasen kanssa ja vuonna 2014 Aaro Häkkisen kanssa.
Ohisalo on ollut Vihreän liiton sosiaali- ja terveyspoliittisen ohjelmatyöryhmän jäsen 2010–2011. Hän oli vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen vuosina 2013–2015. Kesäkuussa 2015 hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi.
Ohisalo oli ehdolla vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa ja sai 3 089 ääntä. Hän oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, sai 4 087 ääntä ja jäi 109 äänen päähän kansanedustajan paikasta.
Seurakuntavaaleissa 2010 Ohisalo valittiin Kallion seurakunnan seurakuntaneuvoston jäseneksi, mutta hän erosi tehtävästä muuttaessaan pois alueelta lokakuussa 2011. Kaudella 2015–2018 hän on Helsingin yhteisen kirkkovaltuuston ja Paavalin seurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen.
Vuonna 2012 Ohisalo toimi ulkoasiainministeriön pohjoismaisen yhteistyön tulevaisuutta pohtineen nuorten työryhmän puheenjohtajana. Hän oli myös Pohjola-Nordenin Nuorisoliiton hallituksen jäsen vuonna 2012.
Ohisalo oli ehdolla vihreiden puheenjohtajaksi vuoden 2017 Tampereen puoluekokousta edeltäneessä jäsenäänestyksessä ja herätti huomiota päästyään tuolloin verrattain tuntemattomana ehdokkaana hyvin lähelle puheenjohtajavaalin toista sijaa kuuden ehdokkaan vaalissa. Ohisalo nimettiin 18. syyskuuta 2018 vihreiden viralliseksi puheenjohtajan sijaiseksi, kun Touko Aalto oli edellisellä viikolla jäänyt sairauslomalle. Sijaisuus päättyi 3. marraskuuta 2018, kun puoluevaltuusto nimesi loppukauden ajaksi Pekka Haaviston puheenjohtajaksi.
Ura > Poliittinen ura > Kansanedustajaksi ja ministeriksi 2019

Ohisalo asettui ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja hänet valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä. Ohisalo sai 11 897 ääntä ja oli koko maan seitsemänneksi eniten ääniä saanut naisehdokas. Vihreät päätti kesäkuussa 2019 esittää Ohisaloa Antti Rinteen hallituksen sisäministeriksi.
Kesäkuussa 2019 Ohisalo valittiin vihreiden puheenjohtajaksi puoluekokouksessa Porissa.
Ohisalo jäi vanhempainvapaalle 19. marraskuuta 2021. Hän aloittaa vanhempainvapaan jälkeen ympäristö- ja ilmastoministerinä.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Ohisalo valittiin uudelleen kansanedustajaksi 6 937 äänellä. Vihreiden kärsittyä vaalitappion Ohisalo ilmoitti, ettei hae jatkokautta puheenjohtajana kesän puoluekokouksessa.
Kritiikki

Ohisalo on kutsunut poliittisia virkanimityksiä ongelmaksi ollessaan vihreiden varapuheenjohtaja. Perussuomalaiset kansanedustajat Ville Tavio ja Wille Rydman kritisoivat hänen ministerinä tehneen poliittisia virkanimityksiä.
Ministerinä Ohisalo nosti sisäministeriön kansliapäälliköksi Kirsi Pimiän, joka oli toiminut aiemmin yhdenvertaisuusvaltuutettuna ja vihreiden eduskuntaryhmässä. Nimitys herätti laajaa keskustelua poliittisista virkanimityksistä. Pimiän lisäksi valinnan toiselle kierrokselle ylsivät Suojelupoliisin kokoomustaustainen päällikkö Antti Pelttari ja Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkö Markku Hassinen. Pimiän valintaa perusteltiin sillä, että sisäasiainhallinnossa korostuvat erityisesti perus- ja ihmisoikeuksiin liittyvät kysymykset. Hän on aiemmin korostanut haluavansa edistää laajaan turvallisuuskäsitykseen pohjaavaa politiikkaa. Hänen mukaansa Suomen suurin sisäisen turvallisuuden uhka on syrjäytyminen. Entinen professori Olli Mäenpää ja  professori Markku Jokisipilä pitivät Pimiän valintaa poliittisena virkanimityksenä.
Valittaessa Maahanmuuttoviraston ylijohtajaa Ohisalo nimitti virkaan Joutsenon vastaanottokeskuksen johtajan Jari Kähkösen. Kähkönen ohitti valinnassa muun muassa Maahanmuuttoviraston entisen ylijohtajan Jaana Vuorion. Nimitystä arvostelivat perussuomalaiset kansanedustajat Jussi Halla-aho ja Jani Mäkelä sekä yliopistonlehtori Matti Muukkonen. Valituksi tulleella Kähkösellä ei kuitenkaan ollut puoluetaustaa Vihreässä liitossa.
Keskustalainen kansanedustaja Pekka Aitokumpu Ohisaloa kritisoi ymmärtävästä suhtautumisestaan ympäristöliike Elokapinan mielenosoituksia kohtaan. Ohisalo on kommentoinut, ettei hän yksittäisenä poliitikkona voi ottaa kantaa yksittäisiin mielenosoituksiin. Ohisalo sanoi myös, ettei pidä ”hyvänä sitä, että poliitikko menee mielenosoittajia ohjeistamaan tai opastamaan jossain tämänkin kaltaisessa avoimessa demokratiassa, jossa ihmisillä tämä oikeus on”.
Yksityiselämä

Ohisalo avioitui Miika Johanssonin kanssa joulukuussa 2019. Heillä on vuonna 2021 syntynyt tytär.
Kunnianosoituksia

Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 2022)
Inkaliljat

| Inkaliljat |
| --- | --- |
 Kultainkalilja (Alstroemeria aurea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Liliales
Heimo::  Inkaliljakasvit Alstroemeriaceae
Suku::  Inkaliljat Alstroemeria  L.
Katso myös
   Inkaliljat Wikispeciesissä   Inkaliljat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Inkaliljat eli alströmeriat (Alstroemeria) on kasvisuku, joka kuuluu lähes ainoana inkaliljakasvien (Alstroemeriaceae) heimoon. Suku on tullut tunnetuksi koristekasvikäytöstään, Suomessa huonekasveina ja leikkokukkina.
Lajeja

kultainkalilja (Alstroemeria aurea)
Alstroemeria ligtu
jaloinkalilja (Alstroemeria Ligtu-ryhmä)
siroinkalilja (Alstroemeria pulchella)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Alstroemeria
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q917833  Wikispecies: Alstroemeria  APNI: 83977  BOLD: 314343  CoL: 8VTMQ  EoL: 38062  EPPO: 1ALTG  FloraBase: 21226  FNA: 101212  FoAO2: Alstroemeria  FoC: 101212  GBIF: 2753642  GRIN: 461  iNaturalist: 81938  IPNI: 1332-1  IRMNG: 1008314  ITIS: 185471  NBN: NHMSYS0000455804  NCBI: 56741  NZOR: cf6047ed-d06f-46fe-b1a5-f0154af6598c  Open Tree of Life: 442515  PLANTS: ALSTR  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:326331-2  Tropicos: 40010974  VicFlora: afb71570-1f42-49e5-ad9a-6fcbe9010798  WFO: wfo-4000001408
Robert Ingpen

| Robert Ingpen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. lokakuuta 1936 (ikä 88) Geelong, Victoria, Australia
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija, kuvittaja, graafinen suunnittelija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
robertingpen.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ingpenin suunnittelema Australian Pohjoisterritorion lippu.
Robert Roger Ingpen (s. 13. lokakuuta 1936 Geelong, Victoria, Australia) on australialainen kirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija.
Ingpen opiskeli kuvittamista 1955–1958 RMIT-yliopistossa. Hän on työskennellyt freelancerina sen jälkeen, kun hän oli ollut 1958–1967 CSIRO:ssa graafisena suunnittelijana. Hän on suunnitellut Pohjoisterritorion lipun ja vaakunan, mitaleita ja niin edelleen, maalannut muraaleja ja tehnyt suunnittelutöitä Yhdistyneille kansakunnille.
Ingpen on tehnyt kuvituksia moniin englanninkielisiin lastenkirjaklassikoihin, esimerkiksi kirjoihin Viidakkokirja, Maailman ympäri 80 päivässä, Peter Pan ja Kaislikossa suhisee. Hän hyödyntää mielikuvitusmaailmaa, ja kuvituksista ilmenee kiinnostus kulttuuriperintöön ja ympäristöasioihin.
Palkinnot ja tunnustukset

Henkilökohtaiset palkinnot:
2016 Children’s Book Councilin vuoden kirja -palkinto - elämäntyöpalkinto
2007 Order of Australia
1989 Dromkeen Medal
1986 Hans Christian Andersen -palkinto (Sveitsi), palkinto lastenkirjojen kuvittajana
Suomennetut teokset

Jouto-Nalle (The Idle Bear), suom. Hannele Huovi. Weilin + Göös, 1987 ISBN 951-35-4226-2
Tammenterhojen aikaan (The Age of Acorns), suom. Hannele Huovi. Tammi, 1989 ISBN 951-30-9141-4
Intian niemimaa

| Intian niemimaa |
| --- | --- |

Sijainti:  Etelä-Aasia
Merialue:  Intian valtameri
Vesialue:  Arabianmeri Bengalinlahti
Pinta-ala:  4 440 000 km²
Korkein kohta:  Mount Everest
Valtio
Valtio:   Bangladesh  Bhutan  Intia    Nepal  Pakistan
Väestö
Väkiluku:  n. 1,8 miljardia
Suurin kaupunki:  Mumbai
Asutuskeskukset:  Delhi Dhaka Karachi Kalkutta Chennai Lahore Bangalore Hyderabad Ahmedabad
Kielet:  bengali, dzongkha,  englanti, hindi , dhivehi,  nepali, sinhali, tamili ja urdu
Intian niemimaa eli Etu-Intia on maantieteellinen Euraasiassa Intian tektonisella laatalla sijaitseva alue, keskisessä Etelä-Aasiassa, joka rajoittuu pohjoisessa Himalajan vuoristoon, lännessä Hindukuš-vuoristoon, idässä Chin Hills -vuoristoon ja etelässä Intian valtamereen. Arabianmeri on lounaassa ja Bengalinlahti kaakossa. Intian lisäksi niemimaan alueella sijaitsevat Pakistanin, Bangladeshin, Nepalin sekä Bhutanin valtiot ja sen edustalla Malediivien sekä Sri Lankan saarivaltiot. Alueen kokonaispinta-ala on noin 4,4 miljoonaa neliökilometriä, joka on noin 10 prosenttia Aasian maanosan ja 2,4 prosenttia maapallon maapinta-alasta.
Inti

”Toukokuun aurinko” eli Inti Argentiinan lipussa.
Inti (ketšuaksi "aurinko") oli auringon jumala inkojen mytologiassa. Yleensä hänet kuvattiin luojajumala Viracochan pojaksi. Intin palvonta oli inkavaltiossa keskeisellä sijalla, sillä inkojen kuninkaat Sapa Incat pitivät itseään Intin jälkeläisinä. Intin symbolina oli ihmiskasvoinen kultainen kiekko, josta lähti säteitä. Intin sisar ja puoliso oli Kuun jumalatar Mama Quilla, joka puolestaan kuvattiin hahmona, jonka kasvot olivat hopeinen kiekko siitä irtoavien säteiden kera.
Ketšuoiden keskuudessa Inti sekoitetaan toisinaan Kristukseen tai Jumalaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inti Wikimedia Commonsissa
Gordon Ramsay

| Gordon Ramsay |
| --- | --- |
 Ramsay vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1966 (ikä 58) Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  kokki
Arvonimi: Brittiläisen imperiumin ritarikunta
Puoliso:  Tana Ramsay
Lapset:  6
Aiheesta muualla
Kotisivu
Gordon James Ramsay (s. 8. marraskuuta 1966 Johnstone, Skotlanti) on yksi Britannian tunnetuimmista kokeista ja televisiopersoonista. Hän on lisäksi yksi Britannian kolmesta kokista, jotka ovat onnistuneet ylläpitämään arvostetun kolmen Michelin-tähden luokituksen ravintoloissaan. Ramsay on ensimmäinen skotti, joka on saanut ravintolalleen kolme Michelin-tähteä. Vuonna 2006 kuningatar Elisabet II myönsi Ramsaylle Brittiläisen imperiumin upseerin arvon.
Henkilöhistoria

Gordon Ramsay syntyi Skotlannissa vuonna 1966 ja vietti nuoruutensa Stratford-upon-Avonissa, Englannissa. Nuorena Ramsay pelasi jalkapalloa ja haaveili urasta ammattilaisena. Hän pääsi harjoittelemaan glasgow’laisen suosikkiseuransa Rangers FC:n kanssa, mutta joukkueen valmentajan suositeltua Ramsaylle tämän pettymykseksi yrittämistä alemmalla sarjatasolla ja lopulta squashin parissa hankitun vamman myötä jalkapallounelma sai jäädä.
Ramsay läpäisi 12. lokakuuta 2013 Havaijin Ironman-triathlonin (uinti 3,9 km, pyöräily 180 km, juoksu 42,195 km) ajalla 14.04.48
Ura kokkina

Kokin uransa Ramsay aloitti 19-vuotiaana. Ensin hän työskenteli Albert Roux’n ravintolassa Lontoossa ja Guy Savoyn sekä Joel Robuchonin ravintolassa Pariisissa. Varsinaisena pääkokkina Ramsay työskenteli Aubergine-ravintolassa vuonna 1993. Vuonna 1996 Aubergine luokiteltiin kahden Michelin-tähden ravintolaksi. Kaksi vuotta myöhemmin Ramsay lähti Auberginesta ja perusti oman nimeään kantavan ravintolan Chelseaan. Vuonna 2001 hänen ravintolansa luokiteltiin kolmen Michelin-tähden arvoiseksi.
Elokuussa 2009 Ramsay omisti jo useita ravintoloita. Ravintolat kärsivät taloudellisista vaikeuksista taloustaantuman vuoksi, ja niiden velat olivat yli 11 miljoonaa euroa.
Vuonna 2012 Ramsay omisti ympäri maailmaa 23 ravintolaa., ja niillä oli yhteensä 10 Michelin-tähteä
Ramsay on julkaissut useita keittokirjoja ja esiintynyt lukuisissa televisio-ohjelmissa, kuten Kauhukeittiö, Kurjat kuppilat ja Gordon Ramsay – pannu kuumana. Ramsay on yksi tuomareista Yhdysvaltain Junior Masterchef -ohjelmassa.
Yksityiselämä

Ramsay on ollut vuodesta 1996 naimisissa Cayetana "Tana" Ramsayn (s. 1974, o.s. Hutcheson) kanssa. Heillä on yhteensä seitsemän lasta, joista neljä ovat jo aikuisia. Viimeisin syntyi vuonna 2023. Parin keskospoika menehtyi vuonna 2016.
Suomen-vierailu

Ramsay kävi Suomessa lokakuussa 2007 esittelemässä uutta keittokirjaansa Sunnuntairuokaa ja muita herkullisia reseptejä (Gordon Ramsay’s Sunday Lunch and Other Recipes from The F Word). Hän on myös käynyt Lapissa kuvaamassa ohjelmaansa Gordon Ramsay – pannu kuumana (The F Word). Gordon Ramsay: Uncharted -sarjan kolmannella tuotantokaudella oli Suomessa kuvattu jakso.
Ravintoloita

Gordon Ramsay at Royal Hospital Road (kolme Michelin-tähteä)
Gordon Ramsay at Claridge’s (yksi Michelin-tähti)
The Boxwood Cafe at the Berkeley Hotel
The Connaught Hotel (yksi Michelin-tähti), Angela Hartnett (yhteistyökumppani)
The Savoy Grill (yksi Michelin-tähti)
Banquette at the Savoy Grill
Petrus at the Berkeley Hotel (kaksi Michelin-tähteä vuoden 2007 alusta), Marcus Wareing (yhteistyökumppani)
Gordon Ramsay at Conrad Tokyo, Tokio
Verre at the Hilton Dubai Creek, Dubai
Televisiosarjat

Kiehumispiste (Boiling Point, 1998)
Kiehumispisteen takana (Beyond Boiling Point, 2000)
Kurjat kuppilat UK (Ramsay’s Kitchen Nightmares, 2004–2014)
Kauhukeittiö (Hell’s Kitchen UK, 2004–2009)
Kauhukeittiö (Hell’s Kitchen USA, 2005–)
Gordon Ramsay – pannu kuumana (The F Word, Gordon Ramsay's F Word, 2005–2009)
Kurjat kuppilat USA (myös nimellä Kuppilat kuntoon, Gordon Ramsay! Kitchen Nightmares, 2007–2014)
Gordon Ramsay maailmalla (Gordon’s Great Escape, 2010–2011)
Gordon Ramsay Intiassa (Gordon’s Great Escape, 2010)
Gordon Ramsay Aasiassa (Gordon’s Great Escape, 2010)
Masterchef USA (MasterChef U.S., 2010–)
Gordon Ramsay ja paras ravintola (Ramsay's Best Restaurant, 2010)
Simpsonit (The Simpsons, äänirooli, 2011)
Gordon Ramsay kiven sisässä (Gordon Behind Bars, 2012)
Hotellit kuntoon, Gordon Ramsay (Hotel Hell, 2012–)
Gordon kokkaa tykimmin (Gordon Ramsay's Ultimate Cookery Course, 2012)
Gordon Ramsay ja kokaiini (Gordon Ramsay on Cocaine, 2017)
Gordon Ramsay’s 24 Hours to Hell and Back (2018–)
Gordon Ramsay: Uncharted (2019–)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gordon Ramsayn virallinen sivusto (englanniksi)
Gordon Ramsay Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 2  Portugali 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Sotkamon Jymy

| Jymy-Pesis ry |
| --- | --- |

Koko nimi:  Jymy-Pesis ry
Perustettu:  1909
Kaupunki:  Sotkamo
Kenttä:   Terrafame Stadion(Hiukan pesäpallostadion) (1946–)  Rientola (1922–1926)  Akkoniemi (1932–1939) 
Miesten sarjataso:  Superpesis
Värit:  Pesäpallo:              Yleisseura:            

Toimitusjohtaja:  Mikko Kuosmanen
Puheenjohtaja:  Juha Tanskanen
Miesten pelinjohtaja:  Iiro Haimi
Omistaja:  Sotkamon Jymy ry   (Yleisseura)   Jymy-Pesis ry   (Pesäpallo: 1998-)  SuperJymy Oy   (Superpesis: 2001-)
Miesten SM-mitalit
Kultaa:  21 (1963, 1990, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 2001, 2002, 2003, 2004, 2006, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2023, 2024)
Hopeaa:  7 (1991, 2000, 2007, 2008, 2016, 2017, 2019)  
Pronssia:  3 (1994, 2005, 2010)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sotkamon Jymyn pelaajia kaudella 2020.
Sotkamon Jymy on vuonna 1909 perustettu sotkamolainen urheiluseura. Seuran lajeihin kuuluvat ampumahiihto, pesäpallo, maastohiihto, mäkihyppy, yhdistetty, lentopallo, suunnistus ja yleisurheilu. Jymy tunnetaan parhaiten pesäpallojaostostaan, joka on lajissaan Suomen kaikkien aikojen menestynein seura 21 Suomen mestaruudellaan.
Sotkamon Jymyn miesten edustusjoukkue pelaa Superpesiksessä. Jymy pelaa kotiottelunsa Sotkamon keskustassa, Sapsojärven rannalla sijaitsevalla Hiukan pesäpallostadionilla.
Historia > Perustaminen ja toiminnan alkuvuodet

1900-luvun alussa urheilu ja monet uudet virtaukset, kiehtoivat ihmisiä ja avasivat mahdollisuuksia kilpailla mm. paremmuudesta. Urheiluseurojen yleistyessä, myös Sotkamoon perustettiin Nuorisoseuran voimistelu- ja urheiluosasto Jymy, 14. maaliskuuta 1909. Urheiluosaston tärkeimpiä lajeja olivat alussa hiihto, voimistelu, paini, pyöräily ja uinti. Alku toiminnalle oli hyvin aktiivista ja urheiluosastoa luonnehdittiin Kainuun urheilupiirin vuoden 1912 vuosikertomuksessa vilkkaimmin toimivaksi maalaisseuraksi.
Suomen sisällissodan jälkeen Voimistelu- ja urheiluseura Jymyn toiminta sekoittui. Suojeluskuntajärjestöt kokosivat 
suurten resurssien ja sotilaallis-isänmaallisen innostuksen myötä voittavat urheilijat riveihinsä. Urheilijat
kilpailivat vielä 1920-luvun alussa sekä seuran että suojeluskuntajärjestön kilpailuissa, mutta vuosikymmenen 
puolivälissä toiminta hiljeni muutamaksi vuodeksi.