stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuopiorock
Esiintyjät > 2018

Pääesiintyjät: Billy Idol (GBR) ja Helloween (GER). Vuonna 2018 Kuopio Rockcock järjestettiin ensimmäisen kerran kolmipäiväisenä.
Aim Below Belt
Amorphis
Apulanta
Badfellas
Beast In Black
Billy Idol [GBR]
Block Buster
Cheek
Cry for Sanity
Haloo Helsinki!
Helloween [GER]
Ismo Alanko
Jenni Vartiainen
JVG
Kaija Koo
Lauri Tähkä
Leaflet
Nylon Beat
Perpetual Rage
Popeda
Project Silence
Raptori
Reino Nordin
Roope Salminen & Koirat
Rosy Dream
Sanni
S-Tool
The Grammers
Thermate
Tocornal
Turmion Kätilöt
Viikate
Esiintyjät > 2019

Pääesiintyjät: The Offspring (USA) ja Sabaton (SWE)
Apulanta
Barbe-Q-Barbies
Beast In Black
Black Light Discipline
Block Buster
Dynamo
Ellips
Eppu Normaali
Ismo Alanko
J. Karjalainen
Kaija Koo
Kolmas Nainen
Lazy Bonez
Leverage
Los Bastardos Finlandeses
Luuvitonen
Maija Vilkkumaa
Marras
Popeda
Raskasta Suomipoppia
Rattus
Sabaton [SWE]
Sanni
Stam1na
The 69 Eyes
The Offspring [USA]
Turmion Kätilöt
Vesala
Viikate
Ville Valo & Agents
Wellu Rowaltz
Esiintyjät > 2021

Pääesiintyjät: Within Temptation (NED), Haloo Helsinki! ja Nightwish.
Abreu
Anorexy
Amaranthe [SWE]
Amorphis
Andy McCoy
Anssi Kela
Antti Tuisku
As I May
Battle Beast
Battledragon
Beast In Black
Blind Channel
Bojos
Boyar
Feet Off The Ground
Granite Heart
Haloo Helsinki!
Herra Ylppö
Huuma
Ikirouta
Juustopäät
Kaija Koo
Klamydia
Licuation
Lost Society
Lähiöbotox
Marras
Nightwish
Plastic Tears
Project Silence
Rosy Dream
Savon Kovimmat Ysäribileet
Softcore Suicide
Sonata Arctica
Stam1na
Tumppi Varonen & Problems
Turmion Kätilöt
Waltari
Within Temptation [NED]
Woundstripe
Esiintyjät > 2022

Pääesiintyjät: Amorphis, Juha Tapio ja Apulanta. Alun perin festivaalin pääesiintyjänä piti olla Limp Bizkit, mutta yhtye joutui perumaan Euroopan-kiertueensa laulaja Fred Durstin terveystilanteen vuoksi.
Amorphis
Apulanta
Atomirotta
Behm
Blind Channel
Diablo
Ellinoora
Frans Harju
J. Karjalainen
Jannika B
Jess and the Ancient Ones
Juha Tapio
Kotiteollisuus
Lazy Bonez
Licuation
Marko Hietala
Maustetytöt x Agents
Mokoma
Mustasch [SWE]
Olavi Uusivirta
Pelle Miljoona Band
Reckless Love
Sami Yaffa
Sanni
Stoned Statues
Stratovarius
Tehosekoitin
Turmion Kätilöt
Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani
Ursus Factory
Vesala
Viikate
Viivi
Wheel
Wasted
Esiintyjät > 2023

Pääesiintyjät: Megadeth (USA), Amorphis ja VV.
Amorphis
Apocalyptica
Appendix
Apulanta
Atomirotta
Battle Beast
Beast In Black
Epica [NED]
Haloo Helsinki!
Happoradio
Huora
Ismo Alanko
Kaikkeus
Klamydia
Los Bastardos Finlandeses
Luna Kills
Mariska
Megadeth [USA]
Michael Monroe
Paleface
Pelle Miljoona Band
Poets of the Fall
Popeda
Rosy Dream
Samae Koskinen
Samu Haber
Silver Bullet
Stam1na
The 69 Eyes
Turmion Kätilöt
Vesterinen Yhtyeineen
VV
Esiintyjät > 2024

Pääesiintyjät: The Prodigy (UK) ja Gene Simmons Band (USA).
Amaranthe [SWE]
Anorexy
Apulanta
Atomirotta
Blind Channel
Eppu Normaali
FM2000
Gene Simmons Band [USA]
Haloshade
Happoradio
Hardcore Superstar [SWE]
Jatkoroikka666
JJylli & Kuoppis – Music of Kingston Wall
Kotiteollisuus
Krypta
Licuation
Linnanrauniot
Lohkare
Lordi
Lost Society
Maija Vilkkumaa
Mokoma
Nyrkkitappelu
Popeda
Rock Band from Hell
Rosy Dream
Self Enslaved
Shade Empire
Stratovarius
Suburban Tribe
Tarot
Temple Balls
The Prodigy [UK]
Turmion Kätilöt
Viikate
Violet Garden
Warmath
Woundstripe
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuopiorock Wikimedia Commonsissa
Kuopiorock
Nelonen Media
| --- | --- |
TV::   Nelonen  Nelonen HD  Jim  Liv  Hero 
Radio::   Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
Festivaalit::   Rockfest  RMJ  Himos Juhannus  Tahko Juhannus  Iskelmä Festivaali Himos / Pori  Jysäri  Wanaja Festival  Suomipop Festivaali Jyväskylä / Oulu  Tikkurila Festivaali  Tammerfest  Solar Sound Festival  Kuopiorock 
Suoratoisto- ja audiopalvelut::   Ruutu  Supla
Luettelo Maxisin videopeleistä

Tämä on luettelo Maxisin kehittämistä videopeleistä.
Maxis on myös julkaissut muiden pelitalojen kehittämiä pelejä kuten A-Train ja Maxis on ollut myös Electronic Artsin tuotemerkkinä muiden pelitalojen kehittämille peleille.
Pelit > Kehittäjä

1984 – Raid on Bungeling Bay (julkaissut Brøderbund Software)
1988 – SkyChase (julkaissut Brøderbund Software)
1989 – SimCity
1990 – SimEarth: The Living Planet
1991 – SimAnt: The Electronic Ant Colony
1991 – RoboSport
1992 – SimLife
1993 – Unnatural Selection
1993 – SimFarm
1993 – SimCity 2000
1995 – SimTown
1996 – Marty And The Trouble With Cheese
1996 – SimCopter
1996 – SimGolf
1996 – SimTunes
1996 – SimPark
1997 – Marble Drop
1997 – Streets of SimCity
1997 – Fathom: The Game of Tiles
1998 – SimSafari
1999 – SimCity 3000
2000 – The Sims
2002 – The Sims Online
2002 - Sid Meier's SimGolf
2003 – SimCity 4
2004 – The Sims 2
2008 – Spore
2011 – Darkspore
2013 – SimCity
2014 – The Sims 4
Pelit > Julkaisija

1992 – A-Train – Artdink
1993 – El-Fish – AnimaTek
1993 – Rome: Pathway to Power – Firstlight
1994 – SimHealth – Thinking Tools
1994 - Klik & Play – Europress
1994 – SimTower: The Vertical Empire – OPeNBooK
1995 – Zaark and the Night Team – EduConcept
1995 – SimIsle: Missions in the Rainforest – Intelligent Games
1995 – Tony La Russa Baseball 3 – Stormfront Studios
1995 – Widget Workshop – Elliott Portwood Productions
1996 – Full Tilt! Pinball – Cinematronics
1996 – Full Tilt! 2 Pinball – Cinematronics
1996 – The Crystal Skull – Some Interactive
1997 – Kick Off 97 – Anco Software
Pelit > Yhteistyöt

2009 – The Sims 3 (With The Sims Studio)
2014 – Simcity Build-It (With Deep Red Software)
Aiheesta muualla

Maxisin verkkosivut
Maxis at MobyGames
Luettelo vapaaottelun painoluokista

Tämä on luettelo vapaaottelussa käytetyistä painoluokista.
Vapaaottelun yhdistetyt säännöt

Yhdysvalloissa vapaaottelutapahtumia valvovat osavaltioiden urheilukomissiot. Kaikki komissiot soveltavat samoja yhdistettyjä vapaaottelun sääntöjä (engl. Unified Rules of Mixed Martial Arts), jotka Kalifornian komissio muotoili vuonna 2000 ja New Jerseyn komissio otti ensimmäisenä käyttöön 2001. Säännöt määrittelevät yhdeksän painoluokan maksimipainot. Superraskaalle sarjalle määritellään alapaino, 265 paunaa eli 120,2 kiloa.
Yhdistettyjen sääntöjen mukainen, paunoihin perustuva painoluokitus on yleinen kaikkialla maailmassa. Sitä noudattavat mm. Ultimate Fighting Championship ja Strikeforce. Suomessa sitä sovelletaan, lähimpään täyteen kiloon muokattuna,  Suomen Vapaaotteluliiton alla oteltavissa tapahtumissa.
| Painoluokka | Yläraja paunoina | Yläraja kiloina |
| --- | --- | --- |
| Korsisarja | 114 lb | 52 kg |
| Kärpässarja | 125 lb | 56,7 kg |
| Kääpiösarja | 135 lb | 61,2 kg |
| Höyhensarja | 145 lb | 65,8 kg |
| Kevytsarja | 155 lb | 70,3 kg |
| Välisarja | 170 lb | 77,1 kg |
| Keskisarja | 185 lb | 83,9 kg |
| Kevyt raskassarja | 205 lb | 93,0 kg |
| Raskassarja | 265 lb | 120,2 kg |
Superraskassarja: Ei ylärajaa
Shooto

Japanilainen Shooto-organisaatio perustettiin vuonna 1985. Koska Japanissa ei ole kamppailulajeja valvovia viranomaisia eikä vapaaottelun yhdistettyjä sääntöjä ollut vielä kehitetty Yhdysvalloissa, organisaatiolla oli vapaat kädet määritellä omat painoluokkansa.
Suomessa Shooto Finland soveltaa tätä painoluokkajakoa.
| Painoluokka | Yläraja paunoina | Yläraja kiloina |
| --- | --- | --- |
| Kärpässarja | 115 lb | alle 52 kg |
| Kääpiösarja | 123 lb | 56 kg |
| Höyhensarja | 132 lb | 60 kg |
| Kevytsarja | 143 lb | 65 kg |
| Välisarja | 154 lb | 70 kg |
| Keskisarja | 168 lb | 76 kg |
| Raskas keskisarja | 183 lb | 83 kg |
| Alempi raskassarja | 201 lb | 91 kg |
| Raskassarja | 220 lb | 100 kg |
| Superraskassarja | yli 200 lb | yli 100 kg |
Strikeforcen naistensarja

Vapaaottelun yhdistetyt säännöt eivät ole määritelleet naisottelijoiden painoluokkia. Suurin naisten otteluita järjestävä organisaatio, Strikeforce, on luonut oman järjestelmänsä.
| Painoluokka | Yläraja paunoina | Yläraja kiloina |
| --- | --- | --- |
| Välisarja | 135 lb | 61,2 kg |
| Keskisarja | 145 lb | 65,8 kg |
Luettelo Campeonato Acreanon voittajista

Tämä on luettelo Campeonato Acreanon voittajista.
Voittajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1947 Rio Branco  1948 América  1949 América  1950 Rio Branco  1951 Rio Branco  1952 Atlético  1953 Atlético  1954 Independência  1955 Rio Branco  1956 Rio Branco  1957 Independência  1958 Independência  1959 Independência  1960 Rio Branco  1961 Rio Branco  1962 Atlético  1963 Independência  1964 Rio Branco  1965 Vasco da Gama  1966 Juventus  |  1967 Grêmio Atlético Sampaio  1968 Atlético  1969 Juventus  1970 Independência  1971 Rio Branco  1972 Independência  1973 Rio Branco  1974 Independência  1975 Juventus  1976 Juventus  1977 Juventus  1978 Rio Branco  1979 Rio Branco  1980 Juventus  1981 Juventus  1982 Rio Branco  1983 Rio Branco  1984 Juventus  1985 Juventus  1986 Juventus  |  1987 Atlético  1988 Rio Branco  1989 Juventus  1990 Juventus  1991 Atlético  1992 Rio Branco  1993 Independência  1994 Rio Branco  1995 Juventus  1996 Juventus  1997 Rio Branco  1998 Independência  1999 Vasco da Gama  2000 Rio Branco  2001 Vasco da Gama  2002 Rio Branco  2003 Rio Branco  2004 Rio Branco  2005 Rio Branco  2006 ADESG  |
Luke Glendening

| Luke Glendening |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1989 (ikä 35) Grand Rapids, Michigan
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Tampa Bay Lightning
Sarja:  NHL
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Detroit Red Wings (NHL)   Dallas Stars (NHL)
Luke Glendening (s. 28. huhtikuuta 1989) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Tampa Bay Lightningissa.
Ura > Amatööriura

Glendening aloitti jääkiekon pelaamisen kotikaupunkinsa joukkueessa East Grand Rapidsissa. Hän pelasi East Grand Rapidsin lukiossa neljä vuotta ollen kaksi kertaa joukkueen paras pistemies. Sen jälkeen hän siirtyi Michiganin yliopistoon, jossa pelasi neljän kauden ajan vuosina 2008–2012 NCAA -kiekkoa Michigan Wolverinesissa.
Toisena vuotenaan Glendening oli joukkueen varakapteeni. 45 pelissä hän teki seitsemän maalia ja sai 14 maaliin johtanutta syöttöä.
Glendening oli yhdessä Carl Hagelinin kanssa Michiganin kapteeni. Hän pelasi joukkueen kaikissa 44 pelissä, joissa teki kahdeksan maalia ja syötti kymmenen.
Viimeisenä vuotenaan Glendening oli edelleen joukkueen kapteeni ja teki uransa parhaat pisteet 10+11 41 pelissä.
Ura > Ammattilaisura

19. kesäkuuta 2012 AHL:ssä pelaava Grand Rapids Griffins poimi Glendeningin vapaiden pelaajien markkinoilta vuoden mittaisella sopimuksella. Kaudella 2012–2013 Glendening pelais 51 pelissä Griffinsissä. Lisäksi hän pelasi yhtä sarjatasoa alempana ECHL:ssä Griffinsin yhteistyöseura Toledo Walleyessa, jossa hänet valittiin ECHL:n vuoden 2013 tähdistöotteluun, johon hän ei kuitenkaan voinut osallistui AHL:ään nostamisensa takia. Glendening pelasi 24 pudotuspeliottelua Grand Rapidsissa ja teki 16 pistettä, kun joukkue voitti Calder Cup -mestaruuden.
5. heinäkuuta 2013 Detroit Red Wings teki Glendeningin kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen. 12. lokakuuta 2013 Glendening teki NHL-debyyttinsä Philadelphia Flyersia vastaan. 5. huhtikuuta 2014 Red Wings kiinnitti hänet kolme vuotta kestävällä jatkosopimuksella. Uransa ensimmäisen NHL-maalin hän teki laukoessaan kiekon ohi Montreal Canadiensin maalivahti Carey Pricen. Glendeningista tuli eniten otteluita ilman maalia pelannut tulokas hänen onnistuessaan maalinteossa ensimmäisen kerran vasta 52. ottelussaan. Edellinen ennätyksen haltija oli Cummy Burton, joka pelasi Detroitissa 43 ottelua ennen ensimmäistä maaliaan.
Käännös suomeksi
Louis Anthony DeSimone

Louis Anthony DeSimone (21. helmikuuta 1922 Philadelphia – 5. lokakuuta 2018) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan 10. toukokuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cilliumin titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Krol, jota avustivat John Joseph Graham ja Martin Nicholas Lohmuller.
DeSimone jäi eläkkeelle 5. huhtikuuta 1997.
Lucas Ocampos

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Lucas Ariel Ocampos
Syntymäaika: 11. heinäkuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Quilmes, Argentiina
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: Sevilla
Pelinumero: 5
Junioriseurat
: Quilmes Atlético Club
0000–2011: River Plate
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 | River Plate | 39 | (7) |
| 2012–2015 | Monaco | 80 | (10) |
| 2015 | → Marseille (laina) | 14 | (2) |
| 2015–2019 | Marseille | 82 | (14) |
| 2016–2017 | → Genoa (laina) | 14 | (3) |
| 2017 | → Milan (laina) | 12 | (0) |
| 2019– | Sevilla | 151 | (33) |
| 2022–2023 | → Ajax (laina) | 4 | (0) |
Maajoukkue
| 2011 | Argentiina U17 | 8 | (3) |
| 2019– | Argentiina | 10 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. elokuuta 2022.
Lucas Ariel Ocampos (s. 11. heinäkuuta 1994 Quilmes) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaisseura Sevillaa. Molempijalkainen Ocampos on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on yksi Argentiinan lupaavimmista pelaajista.
Kotikaupungissaan Quilmesissa jalkapallon aloittanut Ocampos teki ammattilaisdebyyttinsä River Platen paidassa elokuussa 2011 17 vuoden ikäisenä. Hänestä tuli nopeasti avauskokoonpanon pelaaja ja elokuussa 2012 hän siirtyi yllättäen monien suurseurojen kosiskelusta huolimatta Ligue 2:ssa tuolloin pelanneeseen vahvasti panostaneeseen AS Monacoon. Kauden 2012-13 jälkeen Monaco nousikin pääsarjaan ja Ocampos teki ensimmäisen liigamaalinsa tammikuussa 2013. Tammikuussa 2015 Ocampos siirtyi lainalle Ligue 1:ssä niin ikään pelaavaan Olympique de Marseilleen. Hän pelasi kevätkauden aikana 14 ottelua tehden kaksi maalia.
Heinäkuussa 2015 hän siirtyi pysyvällä sopimuksella Marseillen riveihin.
Vuonna 2011 hän pelasi myös Argentiinan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Listan majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Farsund Norja
| --- | --- |
Korkeus:  34  m 
Luokitus:  kulttuuriperintökohde Norjassa (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1836 
Otettu käyttöön:  1836 
| --- | --- |
Valon korkeus:  39,5  m 
Valon ominaisuudet:  Fl(1) W 4s 
Tutka:  G 
| --- | --- |
ARLHS:  NOR029 
Admiralty:  B3112 
NGA:  115-1792 
Norsk fyrliste:  086500 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Listan majakka (norj. Lista fyr) on Norjan Farsundissa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1836, automatisoitiin 1987 ja jätettiin miehittämättömäksi 2003.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Listan majakka Wikimedia Commonsissa
Luis Molowny

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Luis Molowny Arbelo
Syntymäaika: 12. toukokuuta 1925
Syntymäpaikka: Santa Cruz, Teneriffa, Espanja
Kuolinaika: 12. helmikuuta 2010 (84 vuotta)
Kuolinpaikka: Las Palmas, Gran Canaria, Espanja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1943–1944 1944–1946 1946–1957 1957–1958 | Tenerife Marino Real Madrid Las Palmas |     171 (89) 3 (1) |
Maajoukkue
| 1950–1955 | Espanja | 7 (2) |
Valmennusura
1957–1958 1960 1967–1970 1969 1974 1977–1979 1982 1985–1986: Las Palmas Las Palmas Las Palmas Espanja Real Madrid Real Madrid Real Madrid Real Madrid
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Luis Molowny Arbelo (12. toukokuuta 1925 Santa Cruz, Teneriffa, Espanja – 12. helmikuuta 2010 Las Palmas, Gran Canaria, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka teki pitkän uran Real Madridissa.
Ura > Seurajoukkueet

Molownyn isänpuoleinen suku on kotoisin Irlannista, josta tulee hänen espanjankielisestä poikkeava sukunimensä. Jalkapalloilun hän aloitti 15-vuotiaana ja pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Uransa ensimmäiset vuodet Molowny pelasi kotisaarensa Tenerifessä ja naapurisaaren Gran Canarian Marinossa, joista jälkimmäisessä hän voitti Kanariansaarten-mestaruuden. Mestaruuden myötä sana Molownysta alkoi kiiriä myös manner-Espanjaan, ja muun muassa Atlético Madrid ja Barcelona olivat kiinnostuneita pelaajasta, mutta lopulta hän siirtyi Real Madridiin paljolti puheenjohtaja Santiago Bernabéun sinnikkyyden ansiosta.
Real Madridissa ja Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa Molowny debytoi 1. joulukuuta 1946 Barcelonaa vastaan, ja teki ottelun voittomaalin. Vuosina 1954–1955 Molowny oli mukana voittamassa Real Madridin ensimmäisiä Espanjan pääsarjamestaruuksia sitten 1930-luvun ja ensimmäistä Euroopan cupia vuonna 1956.
Vuonna 1957 Molowny jätti Real Madridin kymmenen kauden jälkeen ja palasi Kanariansaarille, jossa hän toimi kaudella 1957–1958 Las Palmasin pelaaja-valmentajana. Vuonna 1974 Molowny korvasi Real Madridin pitkäaikaisimman ja menestyneimmän valmentajan Miguel Muñozin kesken kauden, ja 1970- ja 1980-luvuilla hän valmensi joukkuetta yhteensä neljään eri otteeseen. Molownyn valmennuksessa Real Madrid voitti Espanjan pääsarjamestaruuden kolmesti sekä Uefa-cupin ja Espanjan cupin kahdesti. Valmentajauransa jälkeen hän toimi Real Madridin urheilutoimenjohtajana ennen vetäytymistään Kanariansaarille.
Ura > Maajoukkue

Espanjan maajoukkueessa Molowny pelasi seitsemän ottelua ja teki kaksi maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1950 MM-kilpailuissa, joissa Espanja sijoittui historiallisesti neljänneksi. Myöhemmin hän valmensi joukkuetta neljän ottelun ajan vuonna 1969.
Saavutukset

Pelaajana
Euroopan cup (1): 1956
Copa Latina (1): 1955
Primera División (2): 1954, 1955
Copa del Rey (1): 1947
Valmentajana
UEFA Cup (2): 1985, 1986
Primera División (3): 1978, 1979, 1986
Copa del Rey (2): 1974, 1982
Look at Finland

| Look at Finland> Blick auf Finnland |
| --- | --- |
Aihealue:  Suomen matkailu, kulttuuri ja elinkeinoelämä
Julkaisija:  Matkailun edistämiskeskus Suomen ulkoministeriö
ISSN:  ISSN 0024-6379
Perustettu:  1964
Lakkautettu:  1992
Päätoimittaja:  Bengt Pihlström
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  4 kertaa vuodessa
Kieli:  englanti
Look at Finland oli vuosina 1964–1992 julkaistu tiedotuslehti, joka pyrki edistämään Suomen tunnettuutta matkailumaana ja esittelemään Suomen elinkeino- ja kulttuurielämää. Sen julkaisijana oli aluksi Suomen Matkailuliiton ulkomaanosasto, sitten Matkailun edistämiskeskus, toisena julkaisijana koko ajan Suomen ulkoministeriö. Nelisen kertaa vuodessa tehdyn englanninkielisen version lisäksi sitä julkaistiin kerran vuodessa saksaksi (Blick auf Finnland) sekä satunnaisesti ruotsiksi (Finland i blickpunkten ja Finn Finland igen), venäjäksi (Finljandija segodnja) ja ranskaksi (Reflets de Finlande). Lehden päätoimittajana oli koko sen ilmestymisajan Bengt Pihlström. Korkeatasoisen ja näyttävän julkaisun taittajana ja ulkoasun suunnittelijana oli alusta loppuun graafikko Martti Mykkänen.
Look at Finland ilmestyi ensi kerran keväällä 1964, sisältönä muun muassa presidentti Urho Kekkosen saatesanat uudelle julkaisulle, juttu Väinö Linnan matkasta Yhdysvaltoihin sekä pian avattavan Saimaan kanavan esittely.
Lehti myötäili Suomen virallista ulkopolitiikkaa. Uusi Suomi ja Helsingin Sanomat ihmettelivät loppuvuonna 1967, miksi Suomen itsenäisyyden 50-vuotisjuhlanumeron sisältö oli omistettu täysin Suomen ja Neuvostoliiton suhteille. Lehtien mukaan tämä antoi oudon signaalin itsenäisestä Suomesta ja oli jopa vaikeuttanut kauppasuhteita Britanniaan. Päätoimittaja Bengt Pihlström puolustautui toteamalla, että tuolloin vain sattui olemaan Neuvostoliiton vuoro tulla käsitellyksi omassa erikoisnumerossaan aiempien Yhdysvaltoja, Britanniaa ja Ruotsia käsitelleiden teemanumeroiden jälkeen.
Lehti lopetettiin vuonna 1992, kun Matkailun edistämiskeskus alkoi yleisluontoisen tiedottamisen sijasta painottaa tuloshakuisemmin tarkoin rajattujen kohderyhmien erityistarpeisiin.
Listasavn Føroya

| Listasavn Føroya |
| --- | --- |
 Listasavn Føroya
Tyyppi:  Taidemuseo 
Sijainti:  Tórshavn 
Perustettu:  1989
Kotisivut:  Listasavn Føroya
Koordinaatit:  62°01′05″N, 6°46′52″W
 fiListasavn Føroya 
  
Listasavn Føroya (suom. Färsaarten kansallisgalleria) on taidemuseo Tórshavnissa, Färsaarten pääkaupungissa. Museo on perustettu vuonna 1989, ja se kokoelmissa on yli 2 500 teosta, jotka ovat pääosin maalauksia, mutta myös grafiikoita, veistoksia, installaatioita ja tekstiilejä. Vanhimmat työt ovat 1830-luvulta.
Taidemuseon rakennuksen on suunnitellut färsaarelainen arkkitehti Jákup Pauli Gregoriussen vuonna 1995.
Kuvia

Listasavn Føroya kaukaa nähtynä
Listasavn Føroyan julkisivua
Listasavn Føroya kuvattuna färsaarelaisessa postimerkissä vuonna 1995
Luodon baptistiseurakunta

| Luodon baptistiseurakunta> Larsmo baptistförsamling |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  Baptismi
Kirkkokunta:  Finlands svenska baptistsamfund
Perustettu:  9. toukokuuta 1874
Pastori:  Daniel Victorzon
Pääkirkko:  Kackurvägen 221 68570 Luoto
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luodon baptistiseurakunta (ruots. Larsmo baptistförsamling) on luotolainen baptistiseurakunta. Seurakunta on osa suomenruotsalaista baptistiyhteisöä. Luodon baptistiseurakunta kokoontuu viikoittain ja järjestää pyhäkoulua. Seurakunta järjestää myös partiotoimintaa, nuorteniltoja sekä ompeluseuran toimintaa. Seurakunnan tiloja laajennettiin vuonna 2010.
Historia

Luodon baptistiseurakunta on perustettu 9. toukokuuta 1874 luotolaisen Herman Heindahlin kotona 37 seurakuntalaisen voimin. Vuosien varrella herätykset ovat useaan otteseen kasvattaneet seurakunnan jäsenmäärää. Vuoteen 1931 mennessä jäsenmäärä oli noussut 87:ään ja seurakunnan pyhäkouluun osallistui 95 lasta. Samaan aikaan seurakunnan nuorisoliiton toimintaan osallistui 40 jäsentä. Seurakunnan ensimmäinen saarnaaja oli Anders Eriksson Kackur, joka palveli tehtävässä kahden vuoden ajan. Tämän jälkeen seurakunnan pastoreina palvelivat J. Fors (1907–1912), Johannes Söderman (1914–1917), John Swordon (1919–1929) ja Emil Nylund.
Seurakunnan johtajat

1874–1876: Anders Eriksson Kackur
1907–1912: J. Fors
1914–1917: Johannes Söderman
1919–1929: John Swordon
Emil Nylund
1936–1938: Alfons Sundqvist
1945–1946: John Lundberg
1948–1956: Hugo Holmlund
1957–1958: Ernst Jacobson
1959–1965: Rafael Edström
1966–1972: Ruben Johansson
1973–1974: Carl-David Wallin
Louis Applebaum

Louis Applebaum vuonna 1945.
Louis Applebaum (3. huhtikuuta 1918 Toronto – 19. huhtikuuta 2000 Toronto) oli kanadalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja Toronton yliopistossa vuosina 1928–1940. Pianonsoittoa hänelle opetti Boris Berlin ja teorianopettajina toimivat Healey Willan, Leo Smith ja Sir Ernest MacMillan. Stipendin turvin Applebaum pääsi myös New Yorkiin opiskelemaan Roy Harrisin ja Bernard Wagenaarin johdolla.
Applebaum tuli tunnetuksi elokuvamusiikin säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat myös muun muassa tilausteoksina tehdyt baletit Dark of the Moon, Legend of the North ja Homage. Applebaum perusti vuonna 1955 Kanadan Ontarioon Stratfordin musiikkifestivaalin erillisenä kaksi vuotta vanhasta Stratfordin festivaalista. Hän vetäytyi hallinnollisista toimista Stratfordin musiikkifestivaalilla vuonna 1960.
Luettelo Grimmin saduista

Tämä on luettelo Grimmin saduista.
Muita Grimmin satuja

Joistakin saduista tunnetaan myös Grimmin veljesten versio, mutta niitä ei ole julkaistu Kinder- und Hausmärchen -kokoelmassa.
Hamelnin pillipiipari
Saapasjalkakissa