stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Salisburylainen
Teokset

Johanneksen tunnetuimmat teokset Policraticus, sive de nugis curialium et de vestigiis philosophorum (1159) ja Metalogicon ovat arvokkaita tiedonlähteitä skolastiseen koulutukseen ja huomattavia kultivoituneen tyylinsä ja humanistisen luonteensa ansiosta. Ne antavat meille paremman mahdollisuuden ymmärtää 1100-luvun kirjallisuuden ja tieteen tilaa. Hänen näkemyksenä osoittavat kultivoitunutta älyä ja käytännönläheisyyttä. Hän vastusti sekä nominalismin että realismin ääripäitä. Hänen oppinsa oli eräänlaista utilitarianismia, jossa oli vahva taipumus Cicerolle tyypilliseen kirjalliseen skeptisismiin. Ciceroa Johannes ihaili ja perusti siksi oman kirjoitustyylinsä hänen latinaansa.
Kreikkalaisista kirjoittajista hänellä ei vaikuta olleen juurikaan ensi käden tietoa, ja hyvin vähän tietoja käännöksinäkään. Hän tunsi Kalkidioksen Platonin Timaioksesta tekemän latinankielisen käännöksen samoin kuin hänen edeltäjänsä ja aikalaisensa, ja hänellä oli todennäköisesti pääsy myös Faidonin ja Menonin käännöksiin. Aristoteleen teoksista hänellä oli hallussaan Organonin kokonainen latinankielinen käännös, ja hän onkin ensimmäinen keskiajan merkittävistä kristityistä kirjoittajista, joka tunsi Organonin kokonaisuudessaan.
Aiheesta muualla

Coffey, Peter: John of Salisbury Catholic Encyclopedia.  1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Guilfoy, Kevin: John of Salisbury The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
John of Salisbury: Policraticus (englanniksi)
Keskiajan filosofia
Alkuin
Rabanus Maurus
Johannes Scotus Eriugena
Avicenna
Petrus Damianus
Avicebron
Anselm Canterburylainen
Roscellinus
Bernardus Chartreslainen
Theodoricus Chartreslainen
Avempace
Gilbertus Porretanus
Pierre Abélard
Willelmus Concheslainen
Petrus Lombardus
Johannes Salisburylainen
Averroës
Maimonides
Robert Grosseteste
Albert Suuri
Alexander Halesilainen
Petrus Hispanus
Willelmus Auvergnelainen
Henri Ghentiläinen
Roger Bacon
Bonaventura
Tuomas Akvinolainen
Sigerus Brabantilainen
Boethius Dacialainen
Mestari Eckhart
Johannes Duns Scotus
Vilhelm Occamilainen
Jean Buridan
Godefridus Fontaineslainen
Aegidius Roomalainen
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:John of Salisbury
Käännös suomeksi
Teckomatorp

Teckomatorpin entinen rautatiehotelli.
Teckomatorp on taajama Svalövin kunnassa Ruotsin Skånessa, noin viisi kilometriä kaakkoon keskustaajama Svalövistä. Asukkaita vuoden 2020 väestönlaskennassa oli 1 866.
Teckomatorpin kautta kulkee Malmön ja Helsingborgin välinen rautatie.
Myrkkyskandaali 1977

Vuonna 1894 Skånska sockerfabriks AB perusti Teckomatorpiin sokerijuurikkaiden käsittelyaseman, joka suljettiin 1960-luvun alussa.
Entisen sokeritehtaan tiloissa sen jälkeen vuosina 1965–1979 toiminut tanskalaisomisteinen kemiantehdas BT Kemi aiheutti Ruotsin pahimpana pidetyn ympäristöskandaalin. Tervapaperia, puunsuoja-aineita ja kasvinsuojeluaineita valmistaneen tehtaan hajuhaitoista valitettiin vuosia, ja tehtaan liepeiltä löytyi vuonna 1977 satoja muun muassa kloorifenolia ja fenoksihappoja, jopa dioksiinia sisältäviä myrkkytynnyreitä maahan haudattuina. Lisäksi vaarallisia kemikaaleja oli vuosia päästetty laittomasti Braån-jokeen, jonka vesi tehtaan alapuolella todettiin myrkylliseksi. Tehdas suljettiin, mutta käräjäoikeuden mukaan vaara ihmisille jäi kuitenkin näyttämättä toteen, ja tehtaan johtaja sai vain ehdollisen sakkotuomion talousrikoksista ja päästömittausasiakirjojen väärentämisestä. Vuonna 1971 tapahtunut jätetynnyrien hautaaminen oli myös jo vuoteen 1977 mennessä ehtinyt rikoksena vanhentua. Maaperän puhdistustyöt saatiin päätökseen vuonna 2009, yli 30 vuotta myöhemmin. Noin 77 000 tonnia saastunutta maa-ainesta laivattiin Saksaan puhdistettavaksi. Paikalle on rakennettu Vallarna-niminen ulkoilupuisto.
Käännös suomeksi
Taidekoulu Oiva

Taidekoulu Oiva Pellervonkadulla lokakuussa 2022.
Taidekoulu Oiva on Seinäjoella toimiva lasten ja nuorten kuvataidekoulu. 6–19-vuotiaille tarkoitettua Taidekoulu Oivaa ylläpitää Seinäjoen kaupunki, ja vuodesta 2006 koulu on toiminut osana Seinäjoen kansalaisopistoa.
Koulu perustettiin 1982 ja se on saanut nimensä kaupungin tunnetun kuvataiteilijan Oiva Polarin mukaan.
Aiheesta muualla

Taidekoulu Oiva Seinäjoen kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lövö

Lövö tai Lövön voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomessa:
Lehtinen (ruots. Lövön), saari Ruotsinpyhtäällä Loviisassa
Lehtisaari (ruots. Lövö), saari ja osa-alue Helsingissä
Lehtisaari (ruots. Lövö), kylä Pedersören kunnassa
Lövö, saari Hiittisissä Kemiönsaarella
Lövö, kylä Vårdössä
Lövön, saari Pernajassa Loviisassa
Ruotsissa
Lövö, saari Mönsteråsin kunnassa
Lövö, kylä Vindelnin kunnassa
Lövön, saari Kungälvin kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lövö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
T. J. Foster

| T>  J. Foster.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. toukokuuta 1992 (ikä 32) Slave Lake, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  79 kg
Seura
Seura:  Guildford Flames
Sarja:  EIHL
Pelinumero:  17
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Toronto Marlies (AHL) Orlando Solar Bears (ECHL) Norfolk Admirals (ECHL) Frisk Asker (Norja) Sport (SML)
Taylor J. Foster (s. 28. toukokuuta 1992 Slave Lake, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ison-Britannian EIHL-liigan englantilaisjoukkue Guildford Flamesissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Foster osaa pelata myös laidassa.
Ura > Seuraura

Foster pelasi juniorina mm. Spruce Grove Broncosin ja PAC Timberwolvesin joukkueissa, kunnes Edmonton Oil Kings varasi hänet 35. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2007. Foster pelasi kauden 2007–2008 vielä AMHL-juniorisarjan St. Albert Raidersissa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Oil Kingsiin. Kaudella 2009–2010 Foster oli joukkueen toiseksi paras pistemies Michael St. Croix'n jälkeen tehoilla 10+27=37. Kaudella 2011–2012 hän oli Oil Kingsin toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 31+45=76. Foster voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin. Kaudella 2012–2013 hän toimi joukkueensa varakapteenina. Foster eteni Oil Kingsin kanssa WHL:n finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei tällä kertaa kuitenkin Portland Winterhawks otteluvoitoin 4–2.
Vuosina 2013–2015 Foster pelasi Albertan yliopistojoukkueessa. Kauden 2013–2014 päätteeksi hänet valittiin CWUAA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Foster voitti koko CIS University Cupin mestaruuden. Kaudella 2014–2015 hän voitti tehoilla 18+24=42 koko CWUAA:n pistepörssin ja palkittiin Dave "Sweeney" Schriner Scoring Trophylla. Foster palkittiin myös koko sarjan arvokkaimpana pelaajana ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2015 Foster teki kaksivuotisen AHL-sopimuksen Toronto Marliesin kanssa. NHL-varaamaton Foster osallistui myös Toronto Maple Leafsin harjoitusleirille sekä syksyllä 2015 että 2016. Hän pelasi kaudella 2015–2016 Marliesissa kolme ottelua. Suurimman osan kaudestaan Foster pelasi ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsin vahvuudessa. Hän oli joukkueen paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 25+29=54. Foster valittiin marraskuussa 2015 liigan viikon pelaajaksi. Kauden 2016–2017 hän pelasi kokonaan ECHL:ssä, jossa Foster aloitti Solar Bearsissa, mutta siirtyi Norfolk Admiralsiin. Hän voitti tehoilla 23+31=54 joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton John Dunbarin kanssa.
Kaudeksi 2017–2018 Foster siirtyi Norjan GET-ligaenin Frisk Askeriin. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Garry Nunnin jälkeen tehoilla 23+25=48, joilla Foster jakoi liigan maalipörssin kuudennen sijan Lillehammer IK:n Joey Benikin kanssa ja pistepörssin kahdeksannen sijan Lillehammer IK:n Brett Cameronin kanssa. Pudotuspeleissä Foster oli kolmella osumallaan Frisk Askerin paras maalintekijä kolmen muun pelaajan kanssa. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi 1+1-vuotisella ja syyskuun 2018 loppuun asti kestävän try-outin sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Vaasan Sportiin. Foster pelasi vain yhden runkosarjaottelun 3.29 minuutin peliajalla ja jäi lopulta ilman jatkosopimusta. Lokakuussa hän siirtyi loppukauden sopimuksella Ison-Britannian EIHL-liigan englantilaisjoukkue Guildford Flamesiin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Talviuniversiadit  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Talviuniversiadit  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Talviuniversiadit  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Granada 2015 | jääkiekko |  |
Foster edusti Kanadaa talviuniversiadeissa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia.
Muuta

Fosterin pikkuveli Thomas pelaa Northern Alberta Institute of Technologyn yliopistojoukkueessa ja myös heidän siskonsa Paige on pelannut jääkiekkoa. Sisarusten serkku Nicolas Aubé-Kubel pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersin organisaatiossa.
Tecno

| Tecno |
| --- | --- |
Koko nimi:  Tecno Racing Team
Päämaja:   Bologna, Italia
Perustajat:  Luciano Pederzani ja Gianfranco Pederzani
Henkilökunta:  Alan McCall
Tunnetuimmat kuljettajat:   Derek Bell  Chris Amon
Moottorit:  Tecno
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1972
Kilpailuja:  10
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  1
Viimeinen kilpailu:  Itävallan Grand Prix 1973
Tecnon PA123 -auto.
Tecno oli veljesten Luciano ja Gianfranco Pederzanin perustama italialainen Formula 1 -talli. Talli osallistui kymmeneen osakilpailuun 1972–1973 saavuttaen yhden MM-pisteen.
Tecno nousi Formula 1 -sarjaan Martinin tukemana kaudella 1972. Sitä ennen talli oli saavuttanut menestystä Formula 2 -sarjassa Clay Regazzonin ja François Cevert’n ajamina. Talli rakensi itselleen PA123-auton, jossa oli Tecnon itse valmistama V12-moottori. Kuljettajina toimivat Nanni Galli ja Derek Bell, jotka harvoin pääsivät kilpailuihin mukaan.
Ainoan MM-pisteen tallille toi Chris Amon Belgian GP:sta 1973. Kauden 1973 jälkeen Tecnoa ei enää nähty F1:sissä, koska Martini siirsi rahansa Brabham-tallin tukemiseen ja Amon siirtyi kehittämään omaa talliaan[lähde? ].
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Auto | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 | Tecno PA123 | Tecno Series-P F12 | F |  | ARG | RSA | ESP | MON | BEL | FRA | GBR | GER | AUT | ITA | CAN | USA |  |  |  | 0 | - |
| 1972 | Tecno PA123 | Tecno Series-P F12 | F |  Derek Bell |  |  |  |  |  | DNS |  | Kesk. |  | DNQ | DNS | Kesk. |  |  |  | 0 | - |
| 1972 | Tecno PA123 | Tecno Series-P F12 | F |  Nanni Galli |  |  |  |  | Kesk. |  | Kesk. |  | NC | Kesk. |  |  |  |  |  | 0 | - |
| 1973 | Tecno PA123B Tecno E731 | Tecno Series-P F12 | F |  | ARG | BRA | RSA | ESP | BEL | MON | SWE | FRA | GBR | NED | GER | AUT | ITA | CAN | USA | 1 | 11. |
| 1973 | Tecno PA123B Tecno E731 | Tecno Series-P F12 | F |  Chris Amon |  |  |  |  | 6 | Kesk. |  |  | Kesk. | Kesk. |  | DNS |  |  |  | 1 | 11. |
Löwe

Löwe, Loewe, Lœwe tai Löve on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Albert Goldbeck-Löwe (1863–1934), Suomessa asunut saksalainen liikemies
Áskell Löve (1916–1994), islantilainen kasvitieteilijä ja systemaatikko
Carl Loewe (1796–1869), saksalainen säveltäjä
Doris Löve (1918–2000), ruotsalainen kasvitieteilijä
Ferdinand Löwe (1865–1925), itävaltalainen säveltäjä
Frederick Loewe (1904–1988), saksalaissyntyinen populaarimusiikin säveltäjä.
Wolfram Löwe (s. 1945), saksalainen entinen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Joel Casamayor

| Joel Casamayor> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Joel Casamayor Johnson
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1971 Guantánamo
Kansalaisuus:  Kuuba
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  El Cepillo
Pituus:  170  cm
Paino:  64 kg
Painoluokka:  kevytsarja
Kätisyys:  vasenkätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  45
Voitot:  38
– tyrmäysvoitot:  22
Tappiot:  6
Ratkaisemattomat:  1
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
Aiheesta muualla
www.joelcasamayor.com
Joel Casamayor Johnson (s. 12. heinäkuuta 1971 Guantánamo) on kuubalainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja ammattilaisten WBC-liiton (World Boxing Council) entinen maailmanmestari.
Uran alkuvaiheet

Amatöörinä Casamayor otteli pitkän ja menestyksekkään uran. Vuonna 1989 hän voitti kääpiosarjassa juniorien maailmanmestaruuden. 1992 Barcelonan olympialaisissa hän voitti kultamitalin. Loppuottelussa vastassa oli irlantilainen Wayne McCullough. Seuraavana vuonna Tampereen MM-kisoissa hän jäi hopealle hävittyään finaalissa bulgarialaiselle Aleksandr Hristoville. 1994 hän saavutti pronssia maailmancupissa Thaimaassa ja hopeaa Hyvän tahdon kisoissa Pietarissa hävittyään finaalissa isäntämaan Ramaz Palianille. 1995 MM-kisoissa hän epäonnistui ja putosi jo ensimmäisellä kierroksella.
Ammattilaiseksi

Casamayorin oli määrä edustaa Kuubaa myös 1996 Atlantan olympialaisissa, mutta hän loikkasikin Yhdysvaltoihin pysyvästi, jäi asumaan Floridaan ja ryhtyi ammattilaiseksi jo samana syksynä.
Ammattilaiseksi > Ensimmäiset ottelut

Ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 20. syyskuuta 1996 Casamayor tyrmäsi vastustajansa David Chamendisin ensimmäisessä erässä. 30. tammikuuta 1999 hän otti nimiinsä ammattilaisten Pohjois-Amerikan mestaruuden ylemmässä höyhensarjassa pistevoitolla Jose Luis Noyolasta. 19. kesäkuuta samana vuonna hän pääsi iskemään WBA-liiton maailmanmestaruudesta. Casamayor voitti Miamin Miccosukee Indian Gaming -kasinolla käydyssä ottelussa Antonio Hernandezin kaikin tuomariäänin. Hän puolusti titteliään voitokkaasti David Santosia, Jong-Kwon Baekia, Radford Beasleya, Roberto Garciaa, Edwin Santanaa ja Joe Moralesta vastaan. 5. toukokuuta 2002 hän kohtasi WBO-liiton mestarin Acelino Freitasin tittelien yhdistämiskamppailussa ja hävisi Las Vegasin Cox Pavilionissa käydyn ottelun kaikin tuomariäänin.
Casamayor palasi tappionsa jälkeen kehään seuraavan vuoden tammikuussa ja kohtasi 4. lokakuuta Diego Corralesin IBF-liiton (International Boxing Federation) haastajaottelussa. Ottelu päättyi hänen voittoonsa kuudennessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Miehet kohtasivat uudelleen 6. maaliskuuta 2004 varsinaisessa MM-ottelussa. Tällä kertaa ottelu kesti täydet erät ja voitto meni kaikin tuomariäänin Corralesille. Tappion jälkeen Casamayor siirtyi painoluokkaa ylemmäs kevytsarjaan ja otteli jo 4. joulukuuta WBC-liiton maailmanmestaruudesta Jose Luis Castilloa vastaan. Hän kuitenkin hävisi Las Vegasin Mandalay Bay Resort & Casinolla käydyn ottelun hajaäänipäätöksellä.
Seuraavassa ottelussaan hän voitti Almazbek Raimkulovin haastajaottelussa ja pääsi kohtamaan vanhan vihollisensa Diego Corralesin jälleen MM-ottelussa. 7. lokakuuta 2006 käydyssä kamppailussa voitto meni Casamayorille tuomarien hajaäänipäätöksellä. Ensimmäisessä tittelinpuolustusottelussaan 11. marraskuuta Casamayor voitti  Jose Armando Santa Cruzin hajaäänituomiolla. Ringside arvioi kamppailun huonoimmaksi otteluksi koko vuonna.
Ammattilaiseksi > Kamppailu Michael Katsidisin kanssa

Toisen kerran Casamayor puolusti vyötään Michael Katsidisia vastaan voittaen kymmenennessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Kamppailun ensimmäisessä erässä Casamayor kaatoi Katsidisin kolmesti kanvesiin. Toistakin erää Casamayor hallitsi mutta kolmannessa erässä Katsidis pääsi paremmin kamppailuun mukaan. Neljännessä erässä Katsidis horjutti Casamayoria kovalla oikea vasen yhdistelmällä. Kuudennessa erässä Katsidis satutti mestaria iskemällä tätä kovalla vasemmalla koukulla vartaloon jatkaen vasen - oikea yhdistelmällä päähän paiskaten Casamayorin köysiin. Casamayor onnistui selviytymään erän. Seuraavat kaksi erää olivat Katsidisin selvää hallintaa. Yhdeksännessä erässä Casamayor sai ottelun hallintaansa menettäen erässä pisteen vyön alle lyömisestä. Kymmenennessä erässä Katsidis ryntäsi vauhdikkaasti Casamayorin kimppuun mutta mestari iski Katsidisia leukaan saaden tämän romahtamaan kanveesille. Katsidin selviytyi vielä pystyyn mutta oli puolustuskyvytön jolloin tuomari keskeytti ottelun julistaen Casamayorin voittajaksi.
Ammattilaiseksi > Myöhemmät ottelut

Kamppailun jälkeen Casamayor luopui WBC-liiton vyöstä kohdatakseen Jose Armando Santa Cruzin toisen kerran urallaan.  Kamppailu ei kuitenkaan toteutunut, vaan Casamayor kohtasi Juan Manuel Marquezin Ring Magazinen kevytsarjan mestaruudesta. Casamayor hävisi kamppailun teknisellä tyrmäyksellä yhdennessätoista erässä
Aiheesta muualla

Joel Casamayorin ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa
Artikkeli Casamayorin ja Corralesin vihollissuhteesta
Lövö (Vårdö)

Lövö on kylä Vårdön kunnassa Ahvenanmaalla. Se sijaitsee Vårdön pääsaarella kirkonkylästä pohjoiseen. Lövöllä on hyvä luonnonsatama, jota on 1700-luvulla paranneltu. Alueella on edelleen kanoottireitti ja Altai-parkkilaivan hylky, joka oli tarkoituksella upotettu siltarakenteeksi 1800-luvulla – joskaan siltaa ei tehty – sekä viiden kilometrin mittainen luontopolku, jonka varrella on nähtävillä vanhoja venäläisiä kiviuuneja sekä Sikörenin lintutorni. Vargatan suunnalla on 1700-luvulla rakennettu kartanomainen Seffers hembygdsgård tuulimyllyineen ja juhannussalkoineen. Suuren Pohjan sodan aikana vuosina 1718–1719 Lövössä käytiin jopa 2000 henkeä työllistänyt Ahvenanmaan rauhankongressi, jossa Ruotsi ja Venäjä pyrkivät erillisrauhaan, joskin neuvottelut päättyivät tuloksetta.
Margarita

Margarita voi viitata seuraaviin:
Margareta, naisennimi
Margaríti eli Margaríta, saari Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Margarita”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Teatterimuseo

Teatterimuseo toimii Helsingin Kaapelitehtaalla, kuvattu vuonna 2021.
Teatterimuseo on Kaapelitehtaalla Helsingin Salmisaaressa toimiva valtakunnallinen esittävien taiteiden, erityisesti teatterin ja tanssin valtakunnallinen vastuumuseo, jonka yhteistyöverkoston muodostaa teatterin kenttä. Museon painopistealue on teatterikasvatus.
Alkuvaiheessa oli tarkoitus kerätä kokoelmiin pääkaupungin teatteritoimintaa koskevaa aineistoa, mutta se kuitenkin aloitti tallentamaan koko suomalaisen teatterin historiaa. Vuonna 1992 Helsingin teatterimuseosäätiö muutettiin Teatterimuseosäätiöksi ja Helsinki jäi pois myös Teatterimuseon nimestä. Vuonna 1994 Teatterimuseo nimettiin valtakunnalliseksi erikoismuseoksi. Vuonna 2020 uuden museolain myötä Teatterimuseo nimitettiin valtakunnalliseksi vastuumuseoksi.
Historiaa

Museo sai alkunsa vuonna 1962, kun Helsingin kaupunki perusti Helsingin teatterimuseosäätiön lahjana 90-vuotiaalle suomalaiselle teatterille. Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton teatterimuseojaos oli kerännyt esineistöä ja 1940-luvulta alkaen. Niiden lisäksi museon kokoelman perustana toimivat Suomen Kansallisteatterin lahjoittamat 45 pukua ja Kaarlo Bergbomin satavuotisnäyttelyyn vuonna 1943 kerätyt Suomalaisen Teatterin alkuvaiheeseen liittyvät esineet.
Ensimmäiset näyttelytilat sijaitsivat Balderin talossa Aleksanterinkadulla. Ensimmäinen näyttely avattiin 27. maaliskuuta 1963. Ensimmäisen vuoden aikana kävi avajaisten kutsuvieraiden lisäksi 584 henkilöä.
Kokoelmat

Museon arkistossa on noin 880 hyllymetriä teatteri- ja tanssialan toimijoiden henkilöarkistoja sekä teattereiden ja erilaisten teatteriin liittyvien yhdistysten arkistoja. Kattavimmin arkistossa on toimintansa lopettaneiden tai toisiin yhdistettyjen teattereiden aineistoja. Tampereen Työväen Teatteri oli ensimmäinen edelleen toimiva teatteri, joka lahjoitti aineistonsa arkistoon. Lisäksi museon arkistosta löytyy teattereiden käsiohjelmia, julisteita sekä teatteri- ja tanssitaiteen lehtileikekokoelma, joka sisältää teatteriesitysten lehtiarvostelut vuosilta 1923−2010. Audiovisuaalisessa arkistossa kuvatallenteita on yli 600 kappaletta ja äänitteitä saman verran erilaisissa tallennusmuodoissa.
Valokuvakokoelmassa on muun muassa esityskuvia ja roolikuvia, teatteriväen henkilökuvia ja kuvia teatterirakennuksista, yhteensä noin 450 000 valokuvaa. Perinteisesti museo on saanut valokuvia lähinnä teattereiden ja teatteritaiteilijoiden arkistolahjoituksissa, mutta viime vuosina on vastaanotettu myös valokuvaajien omia laajoja kokoelmia. Luonnokset ovat esinekokoelman lukumäärällisesti suurin aineistoryhmä: lavastus- ja pukuluonnoskokoelma sisältää noin 13 000 luonnosta 1900-luvun vaihteesta nykypäivään. Muita esinekokoelmien isoja aineistoryhmiä ovat teatteripuvut, lavastuspienoismallit, teatterinuket sekä teatteritekniikka, valo- ja tehostelaitteisto, joiden lisäksi kokoelmassa on taideteoksia, maskeeraukseen liittyvää esineistöä, tarpeistoa, huonekaluja ja henkilökohtaista esineistöä. Kaiken kaikkiaan Teatterimuseon kokoelmissa on yli 18 000 esinettä.
Teatterin lisäksi myös tanssi kuuluu museon aihealueisiin. Tainssiaheista aineistoa löytyy arkistosta sekä valokuva- ja esinekokoelmista. Kokoelmissa on satoja tanssipukuja, joista viitisenkymmentä on 1900-luvun alkupuolelta. AV-arkistossa on tanssifilmejä, haastatteluja ja balettimusiikkia.
Teatterimuseon audiovisuaalinen arkisto koostuu kuvatallenteista ja äänitteistä. Kuvatallenteita − esitystaltiointeja, haastatteluja, seminaaritaltiointeja ja näyttelykäyttöön tehtyjä videokoosteita jne. − arkistossa on yli 600 kpl. Äänitteitä on lähes saman verran. Ääninauhat ovat pääasiassa haastatteluja, mutta lisäksi kokoelmissamme on esimerkiksi näyttämömusiikkia ja esitysten äänitaustoja.
Aiheesta muualla

Teatterimuseon sivu
YLE: Teatterimuseo 50 vuotta (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen valtakunnalliset vastuumuseot
Alvar Aalto -museo
Arkkitehtuurimuseo
Designmuseo
Forum Marinum
Ilmailumuseo
Käsityön museo
Lasimuseo
Lusto
Mobilia
Rautatiemuseo
Sarka
Siida
Teatterimuseo
Tekniikan museo
Työväenmuseo Werstas
Urheilumuseo
Valokuvataiteen museo
Margarita Fjodorova

Margarita Aleksejevna Fjodorova (ven. Маргарита Алексеевна Фёдорова; 4. marraskuuta 1927 – 14. elokuuta 2016) oli venäläinen pianisti.
Fjodorova valmistui Moskovan konservatoriosta, jossa hänen opettajanaan oli Heinrich Neuhaus. Hän sai hopeaa Kansainvälisessä Johann Sebastian Bach -kilpailussa Leipzigissa vuonna 1950. Lisäksi hän sai hopeaa Prahassa järjestetyssä Smetana-kilpailussa vuonna 1951. Fjodorovan ohjelmistoon kuului noin 70 konserttoa. Hän sai mainetta erityisesti Aleksandr Skrjabinin teosten tulkitsijana. Hän myös kantaesitti uusia teoksia. Fjodorova esiintyi eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa. Hän opetti Moskovan konservatoriossa.
Jauhemaalit

Jauhemaali koostuu sideaineesta, kovetteesta, pigmenteistä, täyteaineista ja lisäaineista, jotka on jauhettu tasalaatuiseksi jauheeksi. Jauheen keskimääräinen partikkelikoko on tavallisesti 40-50 µm. Sideaine ja kovete reagoivat keskenään vasta, kun jauhemaalia kuumennetaan uunissa. Jauhemaaleissa käytetään osittain samoja pigmenttejä kuin märkämaaleissa, mutta lämpöä kestämättömät pigmentit joudutaan hylkäämään uunituksen takia. Täyteaineina käytetään yleensä kalsiumkarbonaattia ja raskassälpää. Lisäaineilla pyritään parantamaan mm. korroosionestokykyä, tasoittuvuutta, kulutuksenkestävyyttä ja ruiskutettavuutta. Lisäaineiden määrä jauhemaalissa on yleensä alle 5%.