stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siirtokuntien kongressi
Siirtokuntien kongressit > Toinen mannermaakongressi

Kun toinen mannermaakongressi kokoontui toukokuussa 1775, vapaussota oli jo alkanut. Huhtikuiset Lexingtonin ja Concordin taistelut olivat vaatineet kymmeniä uhreja, ja brittijoukot olivat vetäytyneet Bostoniin, jossa Uuden Englannin miliisi piiritti niitä. Kongressi oli edelleen valtuutettu tekemään sovinnon brittien kanssa, mutta samalla vastuu Amerikan vallankumouksen johdosta siirtyi sen käsiin. Uuden Englannin radikaalit aktivistit taivuttivat edustajansa John Adamsin puhumaan kongressissa uuden armeijan perustamisen puolesta. Myös miliisi asetti kaiken toivonsa kongressiin. Tarkoitus oli siirtokuntien saattaminen puolustuskuntoon, uuden sotaväen kokoaminen ja rahoituksen sekä muonituksen järjestäminen. Yksimielisellä päätöksellä kongressi hyväksyi siirtokuntien armeijan perustamisen ja nimitti sen ylipäälliköksi kenraali George Washingtonin. Valinta ei perustunut yksinomaan Washingtonin sotakokemukseen vaan myös diplomaattiseen kyvykkyyteen ja armeijan johtamista edellyttäviin taitoihin.
Keväällä 1776 mannermaakongressi nimesi viisihenkisen komitean valmistelemaan itsenäisyysjulistusta. Komiteaan kuuluivat John Adams, Benjamin Franklin, Thomas Jefferson, Robert R. Livingston ja Roger Sherman. Julistuksen pääasiallinen kirjoittaja Jefferson kirjasti siihen kymmeniä muutosesityksiä Franklinilta ja Adamsilta. Luonnos esiteltiin kongressille 28. kesäkuuta, ja se allekirjoitettiin 4. heinäkuuta 1776. Julistus yhdisti toisiinsa Connecticutin, Georgian, Pohjois-Carolinan, Etelä-Carolinan, Massachusettsin, Marylandin, Virginian, Pennsylvanian, Delawaren, New Yorkin, New Jerseyn, New Hampshiren ja Rhode Islandin. Eräs itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajista oli amerikansuomalainen poliitikko John Morton.
Kongressi joutui tekemään monia ratkaisuja, jotka eivät välttämättä olleet eduksi amerikkalaisille. Eräs tällainen oli yritys sulkea intiaanit sodan ulkopuolelle. Kongressi lähettämä viesti irokeesien liittokunnalle pyysi näitä pysymään erossa sodasta. Vaikka osa intiaaneista taipui kongressin pyyntöön, monet heimot värväytyivät brittiarmeijan palvelukseen.
Rahatalouden helpottamiseksi kongressi painatutti kahden miljoonan dollarin edestä siirtokuntien omaa paperirahaa, joka tunnettiin aluksi nimellä "Spanish Milled Dollar". Vuosien 1776–1778 aikana seteleitä painettiin yli 40 miljoonan dollarin edestä. Rahan arvo oli kuitenkin vähäinen. Valley Forgen talvileirillä keväällä 1778 paikalliset kauppiaat kieltäytyivät myymästä armeijalle edes elintarvikkeita koska siirtokuntien painattaman rahan arvo oli täysin riippuvainen sodan lopputuloksesta. Tulevina vuosina rahan arvo aleni entisestään, ja kongressi lainasi rahaa Ranskalta, Hollannilta ja Espanjalta.
Siirtokuntien kongressit > Konfederaation kongressi

Itsenäisyyssodan koordinoimiseksi siirtokunnat tarvitsivat mannermaakongressia pysyvämpää yhteistyöelintä ja päättivät uudesta konfederaation kongressista. Se kokoontui ensimmäisen kerran 1. maaliskuuta 1781 ja korvasi toisen mannermaakongressin konfederaatioartiklojen astuttua voimaan. Siirtokunnat yhtyivät tuolloin liittokunnaksi ja kauan harkinnassa ollut perustuslaki hyväksyttiin. Uuden kongressin jäseniksi tulivat automaattisesti kaikki toiseen mannermaakongressiin nimitetyt. Samalla Amerikan siirtokunnista tuli seuraavien vuosien ajaksi konfederaatio (valtioliitto), joka käytännössä oli itsenäisten valtioiden muodostama puolustusliitto.
Konfederaation kongressin tehtäviin kuului muun muassa rauhansopimuksen allekirjoittaminen siirtomaiden puolesta. Sillä ei kuitenkaan ollut verotusvaltaa, eikä yksikään siirtokunnista ollut halukas parantamaan liittokunnan yhteisiä raha-asioita. Siirtokuntien armeijan ylläpito osoittautui entistä vaikeammaksi, ja osa upseereista oli valmis kapinaan kongressia ja Washingtonia vastaan.
Syyskuussa 1783 allekirjoitetun rauhansopimuksen jälkeen konfederaation kongressi jätettiin ilman suurta päätösvaltaa koska amerikkalaiset pelkäsivät sen muuttuvan brittihallituksen kaltaiseksi sortovallaksi. Tämä vaikutti kongressin saamattomuuteen, ja joskus vain muutaman jäsenvaltion edustajat saapuivat kokouksiin. Liittokuntien edustajat riitelivät keskenään ja pyrkivät ajamaan omia etujaan. Kullakin valtiolla oli omat tullisääntönsä ja kauppalakinsa, eivätkä kongressin ehdotukset liittovaltion yhteisistä kauppa- ja meriliikennettä koskevista laeista saaneet kannatusta.
Vuonna 1784 alkanut yleinen talouslama ja Ohiolaakson lisääntyneet intiaanisodat huononsivat sodanjälkeistä tilannetta. Kongressi ei kyennyt järjestämään asioita ja monet rauhansopimuksen määräykset jäivät täyttämättä. Uuden Englannin osavaltioiden päätökset maksaa vallankumouksen aikaiset velkansa kolmen vuoden sisällä johti tuntuvaan verotuksen kohottamiseen. Seuraus oli, että ulkomaiset lainanantajat Ranska, Hollanti ja Espanja eivät saaneet takaisin velkojaan. Vuonna 1786 Massachusettsin pienviljelijöiden aloittama Shaysin kapina (1786–1787) verotusta vastaan levisi naapurivaltioihin ja korosti kongressin saamattomuutta. Tämä pientilallisten vallankaappaus oli lähellä onnistua, sillä kapinalliset estivät oikeusistuimia määräämästä pientiloja pakkohuutokauppaan ja yrittivät kumota verolait.
Siirtokuntien kongressit > Philadelphian perustuslakikonventti

Keväällä 1787 George Washington matkusti Philadelphiassa järjestettävään perustuslakikonventtiin keskustelemaan vanhan perustuslain korjaamisesta. Paikalle kokoontui 55 valtuutettua kahdestatoista osavaltiosta Rhode Islandin jäädessä pois. Konventin keskustelut liittovaltion rakenteesta eivät aluksi johtaneet tulokseen ja neuvottelut venyivät yli kesän. Lopulta suvereniteettiongelmat osavaltion ja keskushallituksen välillä saatiin tyydyttävään päätökseen. Kaikille kävi selväksi, että Yhdysvalloista tulisi federaatio (liittovaltio) konfederaation (valtioliiton) sijaan. Äänioikeuskysymykset ratkaistiin eri tavoin eri puolilla maata, ja yleisenä kansalaisen äänioikeusvaatimuksena pidettiin maaomistusta.
Ensimmäinen perustuslakiluonnos oli valmis elokuun alussa. Lopullinen ehdotus allekirjoitettiin 17. syyskuuta 1787. Uudella kongressilla oli valta muun muassa määrätä veroja, tulleja ja rahtimaksuja, laatia lakeja ja julistaa sota sekä rahoittaa ja ylläpitää armeijaa ja laivastoa.
Konfederaation kongressi jatkoi vuoden 1787 jälkeen vielä liiketoiminnan hoitamista ja kokoontui päätösvaltaisena viimeisen kerran 10. lokakuuta 1788. Sen jälkeen se lopetettiin. Siirtokuntien kongressin viimeinen tapaaminen oli 2. maaliskuuta 1789 vain kaksi päivää ennen kuin uusi perustuslaillinen hallitus otti sen paikan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siirtokuntien kongressi Wikimedia Commonsissa
Brittien valtiovarainministeri Charles Townshend
John Adams
Benjamin Franklin
Mannermaakongressin hyväksymä siirtokuntien paperiraha vuodelta 1779.
Iso-Löytty

| Iso-Löytty |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pori
Koordinaatit:  61°35′59″N, 22°01′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Löyttyyn 
Järvinumero:  35.145.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44,4 m 
Rantaviiva:  0,796 km 
Pinta-ala:  0,02672 km² 
 fiIso-Löytty 
Iso-Löytty on Satakunnassa Porissa entisen Noormarkun kunnan alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 130 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Löyttyyn.
Järven rantaviiva on 0,80 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvellä on muutama loma-asunto ja siihen rajautuu pieni pelto.
Oneida (yhtye)

| Oneida |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  psykedeelinen rock, krautrock, electronic, noise rock
Kotipaikka:   Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kid Millions Bobby Matador Hanoi Jane Shahin Motia Barry London
Entiset jäsenet:  PCRZ (aka Papa Crazee or Pat Sullivan) Double Rainbow (aka Phil Manley)
Levy-yhtiö:  Jagjaguwar
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oneida on yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin Brooklynissa, New Yorkissa vuonna 1997. Yhtye on saanut vaikutteita useista eri musiikkityyleistä, kuten psykedeelisestä rockista, krautrockista, elektrosta ja noise rockista, mutta yhtyettä ei voi erikseen lajitella mihinkään näistä tyyleistä. Yleiset elementit yhtyeen musiikissa ovat: improvisaatio, toisto, rytmien jakaminen, antiikki- ja analogiset laitteet ja yleinen elektisyys.
Yhtyeen käyttämä toisto näkyy esimerkiksi heidän 2002 julkaistulla EP:llä, Each One Teach One, jossa on kaksi yli 15 minuuttia kestävää kappaletta.
Jäsenet > Nykyiset

Kid Millions - rummut, laulu
Bobby Matador - urut, kitara, laulu
Hanoi Jane - kitara, basso
Shahin Motia  - kitara
Barry London - syntetisaattorit, urut, efektit
Jäsenet > Entiset

PCRZ (aka Papa Crazee tai Pat Sullivan) - koskettimet, kitara
Double Rainbow (aka Phil Manley) - kitara
Diskografia > Studioalbumit

A Place Called El Shaddai's (Turnbuckle - 1997)
Enemy Hogs (Turnbuckle - 1999: uusintapainos Jagjaguwar - 2001 )
Come on Everybody Let's Rock (Jagjaguwar - 2000)
Anthem of the Moon (Jagjaguwar - 2001)
Each One Teach One (Jagjaguwar - 2002)
Secret Wars (Jagjaguwar - 2004)
The Wedding (Jagjaguwar - 2005)
Happy New Year (Jagjaguwar - 2006)
Preteen Weaponry (Jagjaguwar - 2008)
Rated O (Jagjaguwar - 2009)
Absolute II (Jagjaguwar - 2011)
A List of the Burning Mountains (Jagjaguwar - 2012)
The Brah Tapes (Brah, 2015)
What's Your Sign? mukana Rhys Chatham (Northern Spy Records, 2016)
Romance (Joyful Noise Recordings, 2018)
Success (Joyful Noise Recordings, 2022)
Expensive Air (Joyful Noise Recordings, 2024)
Diskografia > Kokoelmat

Seeds of Contemplation (Jagjaguwar - 2007)
Diskografia > EP:t

Steel Rod (Jagjaguwar - 2000)
Atheists, Reconsider (Arena Rock Recording Co. - 2002) /split: Liars
Nice. / Splittin' Peaches (Ace Fu - 2004)
Diskografia > Singlet

"Best Friends" / "The Land of Bugs" (Turnbuckle - 1998)
"Bobby's Black Thumb" (Jagjaguwar - 2002) /split Songs: Ohia
"Anthem of the Moon" (Jagjaguwar - 2002) / split Brother JT
"Caesar's Column" (Rough Trade - 2004)
"Split" (Brah - 2005) / split Plastic Crimewave Sound
"Heads Ain't Ready" (These Are Not Records - 2008)
"Green Corridor" (Altin Village & Mine - 2010) / split Pterodactyl
"Equinox" / "Last Hit" (Xhol Recordings - 2010)
"Human Factor" (Limited Appeal - 2010)
"Split" (Rocket Recordings - 2011) / split Mugstar
"Town Crier" (Joyful Noise Recordings, 2017)
"Cockfights" (Joyful Noise Recordings, 2018) / split  Yonatan Gat
"Tusko" mukana Mike Watt (Joyful Noise Recordings, 2024)
Diskografia > Livealbumit

Street People (Bulb 2001) /Split 25 Suaves
Fine European Food and Wine (Scotch Tapes 2010)
Live at Secret Project Robot (Safety Meeting, 2017) /mukana James McNew Yo La Tengo:sta & Lee Ranaldo
Aiheesta muualla

Yhtyeen biografia / diskografia
Yhtyeen kotisivut
Oneida Myspacessa
Oneida Jagjaguwarin sivulla
Oneidan levy-yhtiö, Brah Records
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Juupajoki (Harjunpäänjoen sivujoki)

| Juupajoki tai Juupaoja (Ulvila) |
| --- | --- |
Alkulähde:  Juupajärvi, Harjavalta  61°25.737′N, 22°9.749′E 
Laskupaikka:  Harjunpäänjoki, Ulvila  61°26.828′N, 22°7.557′E 
Maat:   Suomi
Pituus:  4,7 tai 16,3  km
Alkulähteen korkeus:  29,8  m
Valuma-alue:  96  km²
Juupajoki  tai Juupaoja  on 4,7 kilometriä pitkä joki Ulvilassa, Harjavallassa ja Kokemäellä Satakunnassa. Se on Harjunpäänjoen vasemmanpuoleinen sivuhaara. Joet yhtyvät 22,6 kilometriä Harjunpäänjoen suusta Leineperin ja Levanpellon välissä. Juupajoki on Juupajoen valuma-alueen laskujoki, joka saa alkunsa Juupajärvestä. Se on osa Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-aluetta. Kokemäenjoki laskee Selkämereen Porissa.
Maantieto

Joki luikertelee moreenimaastoisen metsän halki. Juupajärven luusua sijaitsee 29,8 metrin korkeudella merenpinnasta, joten Juupajoelle tulee pudotusta Harjunpäänjoen yhtymäkohtaan korkeintaan puoli metriä. Luusuassa on avosuota. Aivan alajuoksulla joki halkoo peltoja. Jokeen on kaivettu lampareita omaa käyttöä varten. Noin kilometri ennen järven luusuaa, alkaa Harjavallan raja seurata uomaa. Raja kiertää Juupajärven niin, että se jää kokonaan Harjavallan puolelle. Rannalle rajautuvat kaksi tilaa sen sijaan jäävät Ulvilan puolelle. Juupajärven tulo-oja on nimeltään Juupaoja, mikä voi olla Juupajoen toinen nimitys.
Luonto

Ruohottunut järvi tarjoaa ravintoa linnuille ja hyönteisille. Liian tiheä kasvusto sen sijaan heikentää vesilintujen elinmahdollisuuksia, mutta muuttolintujen levähdyspaikkana Juupajärvi ja läheiset Pitkäjärvi ja Katinhäntä sekä Porolanaukean pellot ovat olleet suosittuja kohteita suurilla muuttolinnuilla.
Juupajoen valuma-alue

Juupajoeksi voidaan kutsua koko pääuomaa, joka virtaa kahden järven läpi Juupaojana ja haarautuu Porolanaukealla Huhtamaanojaksi ja Porolanojaksi. Uoma on siten valuma-alueensa laskujoki. Porolanoja jatkuu Haavasojan yli ja kallistuu kohti Kokemäkeä Leppialhonojana. Haavasojan seudulla on vedenjakaja. Suurimmaksi joen pituudeksi saadaan siten 16,3 kilometriä.
Juupajoki sivuaa Kotasaarensuota laskiessaan Juupajärvestä ja toimii samalla suo-ojien vesien keräilyuomana. Juupajärvi on umpeen ruohottunut järvi, joka saa avovesivaiheensa vain kevättulvien aikana. Siihen laskeva Juupaoja luikertelee pelloiksi raivattujen entisten soiden läpi Pitkäjärven kylään, jonne se laskee Pitkäjärvestä. Pitkäjärveen laskee kaksi suurta ojaa. Toinen on vain 900 metriä pitkä ja alkaa Katinhännän umpeen ruohottuneesta järvestä. Toinen oja tuo etelästä vedet Juupajoen valuma-alueen latvoilta. Pitkäjärvi on 3 kilometriä pitkä ja myös umpeen ruohottunut järvi.
Valuma-alueen latvoilla on metsät ojitettu tiheästi samoin kuin suuremmat suot: Koirakorvensuo, Rintasensuo, Porolansuo, Huhtamaa, Raasansuo, Pyhäsuo ja Porolanmaa. Näiden soiden ojien järviin tuomat ravinteet ovat osasyy järvien rehevöitymiseen. Toinen syy on järvien mataluus. Järvien pinta on alennettu 1800-luvulla kaivamalla joen uomia syvemmiksi. Tällä on haluttu vähentää tulvien aiheuttamaa haittaa. Toinen syy liittynee tukinuittoon.
Katinhäntä (Harjavalta)

| Katinhäntä |
| --- | --- |
 Katinhännän pohjoispään rantaluhtaa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta‎
Kunnat:  Harjavalta, Kokemäki
Koordinaatit:  61°24′48″N, 22°10′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Harjunpäänjoen valuma-alue‎ (35.14)
Laskuoja:  oja Pitkäjärveen
Järvinumero:  35.147.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  noin 30 m 
Rantaviiva:  2,194 km 
Pinta-ala:  0,20465 km² 
 fiKatinhäntä 
Katinhäntä on Satakunnassa Harjavallassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Juupajoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 20,5 hehtaaria ja sen pituus on 900 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 900 metriä pitkä laskuoja Pitkäjärveen.
Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Koillisranta päättyy metsä- ja avosuohon. Luusuan yli kulkee tie, joka liittyy Leineperin ja Pitkäjärven kylän yhdistävälle tielle. Järven pohjoispuolella on pari tilaa, mutta loma-asutusta ei ole.
Luonto

Järvi on umpeen ruohottunut ja matala, mikä viittaa voimakkaaseen rehevöitymiseen. Vesilinnuilla ei riitä tilaa uimiseen, mikä rajoittaa niiden lajimääriä, vaikka ravintoa on runsaasti tarjolla. Muuttolinnut suosivat järveä levähdyspaikkanaan ja täällä levähtää muun muassa joutsenia, kurkia, metsähanhia, sekä kahlaajia ja muita vesilintuja.
Historia

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järvi oli niin pitkä kuin Pitkäjärvi ja Katinhäntä yhteensä. Laskuoja lähti kartan mukaan keskeltä. Silloinen Korven torppa sijaitsee nykyisen Järvikorven tilan kohdalla hieman etelämpänä kuin Karhusaari. 1800-luvulla järvessä oli samassa kohdassa pitkänomainen saari.
Brömsebron rauha

Brömsebron rauhansopimuksen alueluovutukset. Ruotsin pysyvästi saamat alueet keltaisella, 30 vuodeksi saatu Halland punaisella.
Brömsebron rauha oli 13. elokuuta 1645 solmittu Ruotsin ja Tanska-Norjan välinen rauhansopimus, joka lopetti vuonna 1643 alkaneen Torstensonin sodan. Rauhanneuvottelut aloitettiin Ranskan aloitteesta, kun se lähetti tammikuussa 1644 diplomaatti Gaspard Coignet de la Thuillerien hoitamaan asiaa. 25. joulukuuta hän sai Ruotsin ja Tanska-Norjan allekirjoittamaan sopimuksen rauhanneuvottelujen aloittamisesta Brömsebrossa helmikuussa 1645.
Varsinaisissa rauhanneuvotteluissa Ruotsia edusti Axel Oxenstierna ja Tanskaa Corfitz Ulfeldt. Ensimmäinen neuvottelu pidettiin 8. helmikuuta 1645 rajakivellä pienellä saarella Brömsebrossa. Tämän jälkeen rauhanneuvottelut etenivät de la Thuillerien matkustaessa ruotsalaisten ja ranskalaisten tukikohtien välillä. 13. syyskuuta osapuolet tapasivat uudelleen rajakivellä vaihtaakseen kuninkaiden hyväksymät ja allekirjoittamat rauhansopimukset.
Ruotsin sotamenestys tuki tiukkoja rauhanehtoja, joihin sisältyi, että Tanska-Norja luovutti Jämtlandin, Härjedalenin, Gotlannin ja Saarenmaan Ruotsille. Ruotsi sai myös Hallandin 30 vuodeksi sekä tullivapauden Juutinraumassa.
Brömsebron rauhasta tuli käännekohta Ruotsin ja Tanska-Norjan suhteissa. Ruotsi nousi Itämeren alueen merkittävimmäksi valtioksi.
Kotajärvi (Ulvila)

| Kotajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ulvila
Koordinaatit:  61°26′42″N, 22°17′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kotaoja Pitkäselkään 
Järvinumero:  35.142.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  70,2 m 
Rantaviiva:  0,84 km 
Pinta-ala:  0,03687 km² 
 fiKotajärvi 
Kotajärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Kullaan alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 380 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa pitkä Kotaoja, joka laskee Pitkäselkään. Isosuon ojia myöten Rottajärvi laskee vetensä Kotajärven kautta.
Järven rantaviiva on 0,84 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta järven ranta on hyvin soistunutta. Järvellä on loma-asunto ja muuta asutusta.
Luonto

Järvi on osittain kasvamassa umpeen. Se saa vettä ympäröivien soiden ojista.
Pitkäselkä (Ulvila)

| Pitkäselkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ulvila
Koordinaatit:  61°26′12″N, 22°14′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Pikku Salmijärvelle 
Järvinumero:  35.142.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  43,7 m 
Rantaviiva:  3,496 km 
Pinta-ala:  0,147 km² 
 fiPitkäselkä 
Pitkäselkä on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Kullaan alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 14,7 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa vajaan kilometrin pitkä laskuoja Pikku Salmijärvelle. Korkealla idässä sijaitseva Kotajärvi laskee Kotaojan kautta vetensä alemmille soille, mistä Pitkäselälle on kaivettu metsäojia.
Järven rantaviiva on 3,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Keskellä järvellä on 100 metriä pitkä saari ja eteläpäässä pieni luoto. Eteläiseen kärkeen laskee yksi suo-oja.
Historiaa

Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Pirttijärvi, mutta se oli lajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Pitkäselän, Petterinniitun ja  Pirttijärven alueille ja niiden ylikin.
Kortejärvi (Pori)

| Kortejärvi (Pori) |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Pori
Koordinaatit:  61°34′10″N, 21°58′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Kärkijärven äärelle 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  36,3 m 
 fiKortejärvi 
Kortejärvi on Noormarkussa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pituus on 130 metriä ja leveys 50 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa noin kilometrin oja Kärkijärven rannan läheisyyteen. Sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa.
Koraanin käännökset

Koraanin englanninkielinen käännös 1719 tehtiin ranskankielisestä vuoden 1649 laitoksesta "L'Alcoran de Mahomet". Mukana oli Muhammedin elämäkerta varustettuna profeettaa esittävällä muotokuvalla.
Koraanin käännökset arabiasta muille kielille kattavat kaikki yleisimmät maailman kielet eri mantereilla. Koraani on käännetty yli sadalle muulle kielelle.
Muslimit katsovat, että Koraania ei voi kääntää muille kielille, sillä teksti on pyhää vain arabiankielisenä ja käännökset ovat ainoastaan tulkintoja. Länsimaisen tutkimuksen mukaan käännösvaikeudet johtuvat siitä, että Koraanin sanojen oikea ymmärtäminen on usein vaikeaa tai mahdotonta.
Koraani kirjoitettiin aluksi vain konsonanttitekstinä. Arabian vokaalimerkit ja muut tarkkeet puuttuivat, ja jopa viittä eri äännettä merkittiin samalla merkillä. Koraani oli scripta defectaa, mistä seurasi, että kirjoitus voitiin lukea jopa 14 eri tavalla, jotka kaikki olivat aluksi yhtä hyväksyttäviä. Sanaan käsikirjoituksen tutkija Gerd-R. Puin arvioi, että viidesosa Koraanista on käsittämätöntä millä kielellä tahansa.
Koraanin tekstiä on nykyisin vakioitu niin sanotun Kairon edition (1923) pohjalta.
Käännökset eri kielille

Islamilainen sivusto The Noble Quran sisältää sellaisia Koraanin käännöksiä eri kielille, jotka ovat muslimien tekemiä ja siten islaminuskoisten hyväksyttävissä. Mukana on myös Ahsen Bören nimissä oleva suomennos. Sivusto sisältää myös Koraanin arabiankielistä resitaatiota eri esittäjiltä.
Käännökset eri kielille > Latinaksi

Ensimmäisen käännöksen eurooppalaiselle kielelle teki englantilainen munkki Robert Kettonilainen latinaksi nimellä Lex Mahumet pseudoprophete (”Väärän profeetta Mahometin laki”). Käännös valmistui vuonna 1143 ja perustui Clunyn apotin Pietari Kunnianarvoisan tekemään pohjatekstiin. Pietarin johdolla oli Espanjassa koottu myös monia muita arabiasta tehtyjä käännöksiä sisältävä "Clunyn korpus." Huolimatta epätarkkuuksistaan Kettonin käännös säilyi standardina neljä vuosisataa. Se julkaistiin painettuna ensimmäisen kerran vuonna 1542 tai 1543, ja oli tällöin ensimmäinen painettu latinankielinen Koraanin käännös.
Käännökset eri kielille > Englanniksi

Englannin kuningas Kaarle I:n pappi Alexander Ross julkaisi ensimmäisen käännöksen englanniksi vuonna 1649.
Käännökset suomen kielelle

Vanhin suomenkielinen käännös on suomalaisen tataarin Zinetullah Ahsen Bören kustantama Marmaduke Pickthallin englanninkielisestä käännöksestä tehty laitos vuodelta 1942. Se julkaistiin nimellä ”Koraani – opastus ja johdatus pahan hylkäämiseen ja hyvän valitsemiseen”. Suomennos on merkitty Ahsen Bören nimiin, mutta Mikko Suikkasen pro gradun mukaan Ahsen Böre oli pyytänyt ortodoksikristitty Georg Pimenoffia kääntämään teoksen. Käännös on suomenkielisten muslimien suosiossa, koska Ahsen-Böre ja Pickthall olivat muslimeita. Käännös on luettavissa muun muassa  islamopas.com-sivustolta.
Vuonna 1957 Koraanin käänsivät suomeksi suoraan arabiasta Jussi Aro, Armas Salonen ja Knut Tallqvist.
Seuraava suoraan arabiasta suomennettu versio on vuodelta 1995 kääntäjänä Jaakko Hämeen-Anttila.
Uusin tulokas on vuonna 2015 urdun kielestä suomeksi käännetty Koraani. Teksti perustuu Muhammad Tahir-ul-Qadrin arabiasta urduun tekemään käännökseen. Teos on luettavissa verkossa.