stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyaenodon
Ulkonäkö, käyttäytyminen ja häviäminen

Hyaenodonin koko vaihteli muutamasta kilosta satoihin kiloihin. Esim. H. gigas painoi jopa 500 kiloa. Useimmat Hyaenodon-lajit olivat noin 30–100 kilon painoisia. H. microdon ja H. mustelinus olivat paljon pienempiä ja painoivat vain 3 kiloa ja olivat 30 senttiä pitkiä. Suurimmat lajit olivat noin 2 metriä pitkiä.
Pienemmät lajit liikkuivat laumoissa ja saalistivat yksin. H. gigaksen kokoiset lajit taas saalistivat yksin tai muutaman yksilön ryhmässä jopa Indricotheriumin kokoisia nisäkkäitä. Yksin H. gigas pystyi kaatamaan Entelodonin tai Chalicotheriumin.
Hyaenodonin menestys luultavasti perustuu hyvään näköön ja hajuaistiin, joilla se havaitsi maastoon kuolleet raadot nopeasti. Lisäksi Hyaenodon käveli kynsiensä eikä polkuanturoidensa varassa, jolloin se pystyi juoksemaan hurjaa vauhtia.
Hyaenodonin eläessä ilmasto oli hyvin kuivaa. Sen takia ne luultavasti saalistivat aamuisin ja iltaisin, kuten nykypäivän leijonat tai hyeenat.
Hyaenodon hävisi muiden kreodonttien mukana noin 20 miljoonaa vuotta sitten ehkä kehittyneimmille pedoille, kuten Dinofelikselle ja koiraeläimille.
H. horridus kallo
Alkulukulause

Lukuteoriassa alkulukulause antaa alkulukujen jakauman asymptoottisen arvion. Karkeasti ottaen alkulukulauseen mukaan satunnaisesti valittu positiivinen kokonaisluku N on todennäköisyydellä 1 / ln N alkuluku, missä ln N on N:n luonnollinen logaritmi. N:n kasvaessa alkuluvut käyvät yhä harvemmiksi. Esimerkiksi kun N = 10 000, keskimäärin joka yhdeksäs luku on alkuluku, kun taas arvolla N = 1 000 000 000 suunnilleen joka 21. luku on alkuluku. Alkulukulause antaa arvion tälle harvenemisnopeudelle.
Väite

Olkoon π(x) lukua x + 1 pienempien alkulukujen lukumäärä. Tällöin alkulukulauseen mukaan osamäärän π(x) ln(x) / x raja-arvo on 1, kun x kasvaa rajatta. Käyttäen Landaun symbolia tulos voidaan ilmoittaa muodossa
Tämä ei tarkoita sitä, että näiden funktioiden erotus lähenee nollaa.
Lauseen otaksui Adrien-Marie Legendre vuonna 1796, ja sen todistivat Jacques Hadamard ja Charles-Jean de la Vallée-Poussin toisistaan riippumatta vuonna 1896. Molempien todistus perustuu funktioteoriaan. Tarkemmin sanottuna he osoittivat, että Riemannin zeeta-funktiolla  \zeta (s) ei ole nollakohtia, kun  Re(s)=1.
π(x) logaritmisten integraalien avulla

Carl Friedrich Gauss otaksui alkulukulausetta tarkemman asymptoottisen arvion. Määritellään logaritminen integraali Li(x) asettamalla
Tästä huomataan, että alkulukujen ”tiheyden” lähellä t:tä tulisi olla 1 / ln t. Funktion yhteys logaritmiin nähdään asymptoottisesta kehitelmästä
Siten alkulukulause voidaan kirjoittaa myös muodossa π(x) ~ Li(x). Tämän etuna on se, että arvion virhetermiä voidaan pienentää. Hadamard ja de la Vallée Poussin todistivat, että
jollain positiivisella vakiolla a, missä O(…) on iso O-notaatio. Arviota on parannettu muotoon
Yhteys Riemannin zeetafunktion ja π(x):n välillä on niin vahva, että Riemannin hypoteesi parantaisi virhetermin arviota. Helge von Koch osoitti vuonna 1901, että Riemannin hypoteesi on tosi jos ja vain jos alkulukulause voidaan kirjoittaa muodossa
Vakiota ison O:n sisällä pystyi arvioimaan Lowell Schoenfeld. Riemannin hypoteesista seuraisi
kaikilla x ≥ 2657. Hän osoitti myös samantapaisen arvion Tšebyševin funktiolle ψ:
kaikilla x ≥ 73,2.
Logaritminen integraali Li(x) on suurempi kuin π(x) kaikilla riittävän pienillä luvuilla x. Kuitenkin vuonna 1914 J. E. Littlewood todisti, että lausekkeiden suuruusjärjestys vaihtuu riittävän suurella luvulla. Ensimmäisen kerran tämä tapahtuu, kun x on suuruusluokkaa 10316.
Funktioiden π(x) (punainen), x / ln x (vihreä) ja Li(x) (sininen) kuvaajat.
Afrikan yhtenäisyysjärjestö

| Organisation de l'Unité Africaine   Organisation of African Unity |
| --- | --- |
Perustettu:  1963
Lakkautettu:  2002
Päämaja:  Addis Abeba, Etiopia
Jäsenet:  53 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  englanti, ranska
pääsihteeri:  Amara Essy (viimeinen)  ( Norsunluurannikko)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Afrikan yhtenäisyysjärjestö (engl. Organisation of African Unity (OAU), ransk. Organisation de l'Unité Africaine, (OUA)) oli vuonna 1963 perustettu järjestö. Perustajina oli 34 Afrikan valtiota. Järjestön ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Etiopian keisari Haile Selassie. Myöhemmin järjestöön liittyi vielä 19 valtiota. OAU:n päämaja sijaitsi Addis Abebassa, Etiopiassa. Järjestön tarkoitus oli lisätä yhtenäisyyttä ja solidaarisuutta Afrikan valtioiden välillä ja toimia maanosan yhteisenä äänitorvena. Se pyrki eroon siirtomaavallasta ja perusti komitean tukemaan Afrikan valtioiden itsenäisyyspyrkimyksiä.
Järjestössä oli 53 jäsenmaata 54 Afrikan valtiosta. Marokko erosi 12. marraskuuta vuonna 1984,  koska OAU tunnusti Länsi-Saharan jäsenyyden. Vuonna 2002 Afrikan unioni korvasi OAU:n.
Päätökset

Afrikan yhtenäisyysjärjestö päätti 3. joulukuuta 1965, että sen jäsenmaat katkaisevat diplomaattiset suhteensa Englantiin, ellei Englanti tee joulukuun puoliväliin mennessä loppua Rhodesian kapinoinnista.
Jäsenvaltiot

| vuosi | päiväys | jäsenvaltiot |
| --- | --- | --- |
| 1963 | 25. toukokuuta |  Algeria  Burundi  Kamerun  Keski-Afrikan tasavalta   Tšad   Kongon tasavalta   Kongon demokraattinen tasavalta   Tanganjika   Togo   Tunisia   Uganda   Marokko  Dahomey   Egypti   Etiopia   Gabon   Ghana   Guinea   Norsunluurannikko   Liberia   Libya   Madagaskar   Mali   Mauritania   Sansibar   Niger   Nigeria  Ylä-Volta   Ruanda  Senegal   Sierra Leone   Somalia   Sudan |
| 1963 | 13. joulukuuta |  Kenia |
| 1964 | 13. heinäkuuta |  Malawi |
| 1964 | 16. joulukuuta |  Sambia |
| 1965 | lokakuu |  Gambia |
| 1966 | 31. lokakuuta |  Botswana   Lesotho |
| 1968 | Elokuu |  Mauritius |
| 1968 | 24. syyskuuta |  Swazimaa |
| 1968 | 12. lokakuuta |  Päiväntasaajan Guinea |
| 1973 | 19. marraskuuta |  Guinea-Bissau |
| 1975 | 11. helmikuuta |  Angola |
| 1975 | 18. heinäkuuta |  Kap Verde   Komorit  Mosambik   São Tomé ja Príncipe |
| 1976 | 29. kesäkuuta |  Seychellit |
| 1977 | 27. kesäkuuta |  Djibouti |
| 1980 | Kesäkuu |  Zimbabwe |
| 1982 | 22. helmikuuta |  Länsi-Sahara |
| 1990 | Kesäkuu |  Namibia |
| 1993 | 24. toukokuuta |  Eritrea |
| 1994 | 6. kesäkuuta |  Etelä-Afrikka |
Jäsenvaltiot > Entiset

| päiväys | entinen jäsenvaltio | perustelu |
| --- | --- | --- |
| 1984 |  Marokko | erosi koska OAU tunnusti Länsi-Saharan itsenäisenä valtiona |
| 1964 |  Sansibar | liittyi osaksi Tansaniaa |
| 1964 |  Tanganjika | liittyi osaksi Tansaniaa |
OAU:n kokoukset

| Järjestys | kokouskaupunki | kokousaika | Valtio |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Addis Abeba | 22-25 toukokuuta 1961 |  Etiopia |
| 2. | Kairo | 17-21 heinäkuuta 1964 |  Egypti |
| 3. | Accra | 21-26 lokakuuta 1965 |  Ghana |
| 4. | Addis Abeba | 5-9 marraskuuta 1966 |  Etiopia |
| 5. | Kinshasa | 11-14 syyskuuta 1967 |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| 6. | Alger | 13-16 syyskuuta 1968 |  Algeria |
| 7. | Addis Abeba | 6-10 syysk 1969 |  Etiopia |
| 8. | Addis Abeba | 1-3 syysk 1970 |  Etiopia |
| 9. | Addis Abeba | 21-23 kesäk 1971 |  Etiopia |
| 10. | Rabat | 12-15 kesäk 1972 |  Marokko |
| 11. | Addis Abeba | 27-28 touk 1973 |  Etiopia |
| 12. | Kampala | 28 kesäk - 1 elok 1975 |  Uganda |
| 13. | Port Louis | 2 -6 heinäkuuta 1976 |  Mauritius |
| 14. | Libreville | 2-5 heinäkuuta 1977 |  Gabon |
| 15. | Khartum | 18-22 kesäkuuta 1978 |  Sudan |
| 16. | Monrovia | 17-20 heinäkuuta 1979 |  Liberia |
| 17. | Freetown | 1-4 heinäkuuta 1980 |  Sierra Leone |
| 18. | Nairobi | 24-27 kesäkuuta 1981 |  Kenia |
| 19. | Addis Abeba | 6-12 kesäkuuta 1983 |  Etiopia |
| 20. | Addis Abeba | 12-15 marraskuuta 1984 |  Etiopia |
| 21. | Addis Abeba | 18-20 heinäkuuta 1985 |  Etiopia |
| 22. | Addis Abeba | 28-30 heinäkuuta 1986 |  Etiopia |
| 23. | Addis Abeba | 27-29 heinäkuu 1987 |  Etiopia |
| 24. | Addis Abeba | lokakuu 1987 |  Etiopia |
| 25. | Addis Abeba | 25-28 toukokuuta 1988 |  Etiopia |
| 26. | Addis Abeba | 24-26 kesäkuuta 1989 |  Etiopia |
| 27. | Addis Abeba | 9-11 heinäkuuta 1990 |  Etiopia |
| 28. | Abuja | 3-5 heinäkuuta 1991 |  Nigeria |
| 29. | Dakar | 9 kesäkuuta-1 heinäkuuta 1992 |  Senegal |
| 30. | Kairo | 28-30 kesäkuuta 1993 |  Egypti |
| 31. | Tunis | 13-15 kesäkuuta 1994 |  Tunisia |
| 32. | Addis Abeba | 26-28 kesäkuuta 1995 |  Etiopia |
| 33. | Yaoundé | 8-10 kesäkuuta 1996 |  Kamerun |
| 34. | Harare | 2-4 kesäkuuta 1997 |  Zimbabwe |
| 35. | Ouagadougou | 8-10 kesäkuuta 1998 |  Burkina Faso |
| 36. | Alger | 12-14 kesäkuuta 1999 |  Algeria |
| 37. | Sirte | 6-9 syyskuuta 1999 |  Libya |
| 38. | Lomé | 10-12 heinäkuuta 2000 |  Togo |
| 39. | Lusaka | 9-11 heinäkuuta 2001, viimeinen OAU-kokous |  Sambia |
Hallinto > Pääsihteerit

| pääsihteeri | virka-aika | Maa |
| --- | --- | --- |
| Kifle Wodajo | 25. toukokuuta 1963-21. heinäkuuta 1964 |  Etiopia |
| Diallo Telli | 21. heinäkuuta 1964-15. kesäkuuta 1972 |  Guinea |
| Nzo Ekangaki | 15. kesäkuuta 1972-16. kesäkuuta 1974 |  Kamerun |
| William Eteki | 16. heinäkuuta 1974-21. heinäkuuta 1978 |  Kamerun |
| Edem Kodjo | 21. heinäkuuta 1978-12. kesäkuuta 1983 |  Togo |
| Peter Onu | 12. kesäkuuta 1983-20. heinäkuuta 1985 |  Nigeria |
| Idé Oumarou | 20. heinäkuuta 1985 -19. syyskuuta 1989 |  Niger |
| Salim Ahmed Salim | 19. syyskuuta 1989-17. syyskuuta 2001 |  Tansania |
| Amara Essy | 17. syyskuuta 2001-9. heinäkuuta 2002 |  Norsunluurannikko |
Hallinto > Puheenjohtajat

| Nimi | Maa | virka-aika |
| --- | --- | --- |
| Haile Selassie | 25. toukokuuta 1963-17. heinäkuuta 1964 |  Etiopia |
| Gamal Nasser | 17. heinäkuuta 1964-21. lokakuuta 1965 |  Egypti |
| Kwame Nkrumah | 21. lokakuuta 1965-24. helmikuuta 1966 |  Ghana |
| Joseph Arthur Ankrah | 24. helmikuuta 1966-5. marraskuuta 1966 |  Ghana |
| Haile Selassie | 5. marraskuuta 1966-11. syyskuuta 1967 |  Etiopia |
| Mobutu Sese Seko | 11. syyskuuta 1967-13. syyskuuta 1968 |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| Houari Boumedienne | 13. syyskuuta 1968-6. syyskuuta 1969 |  Algeria |
| Ahmadou Ahidjo | 6. syyskuuta 1969-1. syyskuuta 1970 |  Kamerun |
| Kenneth Kaunda | 1. syyskuuta 1970-21. kesäkuuta 1971 |  Sambia |
| Moktar Ould Daddah | 21. kesäkuuta 1971-12. kesäkuuta 1972 |  Mauritania |
| Hassan II | 12. kesäkuuta 1972-27. toukokuuta 1973 |  Marokko |
| Yakubu Gowon | 27. toukokuuta 1973-12. kesäkuuta 1974 |  Nigeria |
| Siad Barre | 12. kesäkuuta 1974-28. heinäkuuta 1975 |  Somalia |
| Idi Amin | 28. heinäkuuta 1975-2. kesäkuuta 1976 |  Uganda |
| Seewoosagur Ramgoolam | 2. heinäkuuta 1976-2. heinäkuuta 1977 |  Mauritius |
| Omar Bongo | 2. heinäkuuta 1977-18. heinäkuuta 1978 |  Gabon |
| Gaafar Nimeiry | 18. heinäkuuta 1978-12. heinäkuuta 1979 |  Sudan |
| William R. Tolbert, Jr. | 12. heinäkuuta 1979-12. huhtikuuta 1980 |  Liberia |
| Léopold Sédar Senghor | 28. huhtikuuta 1980-1. heinäkuuta 1980 |  Senegal |
| Siaka Stevens | 1. heinäkuuta 1980-24. kesäkuuta 1981 |  Sierra Leone |
| Daniel arap Moi | 24. kesäkuuta 1981-6. heinäkuuta 1983 |  Kenia |
| Mengistu Haile Mariam | 6. kesäkuuta 1983-12. marraskuuta 1984 |  Etiopia |
| Julius Nyerere | 12. marraskuuta 1984-18. heinäkuuta 1985 |  Tansania |
| Abdou Diouf | 18. heinäkuuta 1985-28. heinäkuuta 1986 |  Senegal |
| Denis Sassou-Nguesso | 28. heinäkuuta 1986-27. heinäkuuta 1987 |  Kongon tasavalta |
| Kenneth Kaunda | 27. heinäkuuta 1987 -25. toukokuuta 1988 |  Sambia |
| Moussa Traoré | 25. toukokuuta 1988 -24. heinäkuuta 1989 |  Mali |
| Hosni Mubarak | 24. heinäkuuta 1989 -9. heinäkuuta 1990 |  Egypti |
| Yoweri Museveni | 9. heinäkuuta 1990-3. heinäkuuta 1991 |  Uganda |
| Ibrahim Babangida | 3. heinäkuuta 1991-29. heinäkuuta 1992 |  Nigeria |
| Abdou Diouf | 29. heinäkuuta 1992-28. heinäkuuta 1993 |  Senegal |
| Hosni Mubarak | 28. kesäkuuta 1993-13. kesäkuuta 1994 |  Egypti |
| Zine el-Abidine Ben Ali | 13. kesäkuuta 1994-26. kesäkuuta 1995 |  Tunisia |
| Meles Zenawi | 26. kesäkuuta 1995-8. heinäkuuta 1996 |  Etiopia |
| Paul Biya | 8. heinäkuuta 1996-2. kesäkuuta 1997 |  Kamerun |
| Robert Mugabe | 2. kesäkuuta 1997-8. kesäkuuta 1998 |  Zimbabwe |
| Blaise Compaoré | 8. kesäkuuta 1998-12. heinäkuuta 1999 |  Burkina Faso |
| Abdelaziz Bouteflika | 12. heinäkuuta 1999 -10. heinäkuuta 2000 |  Algeria |
| Gnassingbé Eyadéma | 10. heinäkuuta 2000-9. heinäkuuta 2001 |  Togo |
| Frederick Chiluba | 9. heinäkuuta 2001-2. tammikuuta 2002 |  Sambia |
| Levy Mwanawasa | 2. tammikuuta 2002-9. kesäkuuta 2002 |  Sambia |
Altranstädtin rauha

Tuntemattoman taiteilijan piirros rauhan allekirjoittamisen jälkeen pidetyiltä päivällisiltä.
Altranstädtin rauha solmittiin Suuren Pohjan sodan aikana 14. syyskuuta 1706 (gregoriaanisen kalenterin mukaan 24. syyskuuta) Ruotsin Kaarle XII:n ja Puolan sekä Saksin vaaliruhtinaskunnan hallitsijan August II Väkevän välillä. August II Väkevä luopui Puolan kruunusta Stanisław Leszczyńskin hyväksi ja Saksi irtautui sotilasliitosta Venäjän kanssa. Pultavan taistelun jälkeen vuonna 1709 August julisti sopimuksen mitattömäksi.
Hyakinthos

Jean Brocin maalaus Hyakinthoksen kuolema.
Hyakinthos (m.kreik. Ὑάκινθος) oli sankarijumala ja Kleion ja Makedonian kuninkaan Pieroksen poika. Toisaalla hänen vanhemmikseen mainitaan Amyklas ja Diomede tai hänet nimetään Oibaloksen pojaksi. Häntä palveltiin jumalana Amyklaissa jo mykeneläisellä kaudella.
Amyklain ja Spartan merkittävimpiin juhliin kuului Hyakinthokselle omistettu Hyakinthia-juhla. Juhla kesti kolme päivää, joista yhtenä surtiin sankarijumalan kuolemaa ja kahtena muuna juhlittiin hänen uudestaan syntymistään.
Tarinassa Hyakinthos oli kaunis nuorukainen, jota Apollon rakasti. Tarun mukaan he kilpailivat kiekonheitossa. He heittivät vuorotellen kunnes Apollon heitti kiekkoa kaikin voimin tehdäkseen rakastettuunsa vaikutuksen. Hyakinthos riensi ottamaan sitä kiinni tehdäkseen vuorostaan vaikutuksen Apolloniin, ja pudotessaan kiekko osui häneen ja hän kuoli.
Toisen tarinan mukaan Hyakinthoksen kuolemasta oli todellisuudessa vastuussa länsituulen jumala Zefyros. Pojan kauneus aiheutti riitaa Zefyroksen ja Apollonin välille, ja sitä pahensi se, että Hyakinthos suosi jousella ampuvaa Apollon-jumalaa. Mustasukkainen Zefyros puhalsi Apollonin kiekon sivuun niin että se osui Hyakinthokseen, joka kuoli. Kun Hyakinthos kuoli, Apollon ei päästänyt häntä Haadeen luokse vaan teki hänen vuotavasta verestään hyasintti-nimisen kukan. Ovidiuksen kertomuksen mukaan Apollonin kyyneleet jähmettyivät juuri syntyneen kukan terälehdille merkiksi hänen surustaan. Tarun hyasintiksi on kuitenkin tunnistettu hyasintin lisäksi joukko muitakin kasveja, muun muassa iris.
Vaikka tarujen Hyakinthos oli mies, nimi on nykyisin useissa kielissä naisen nimi ja viittaa kukkaan eikä taruhahmoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyakinthos Wikimedia Commonsissa
Alexis Zapata

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alexis Zapata Álvarez
Syntymäaika: 10. toukokuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Medellín, Kolumbia
Pelipaikka: vasen laitalinkki
Pituus: 179 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura: Perugia
Pelinumero: 24
Junioriseurat
: Envigado
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2014 | Envigado | 15 | (2) |
| 2014 | Granada | 0 | (0) |
| 2014 | → Sassuolo (laina) | 0 | (0) |
| 2014– | Udinese | 1 | (0) |
| 2015– | → Perugia (laina) | 12 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 28 | (4) |
Maajoukkue
| 2015– | Kolumbia U20 | 11 | (1) |
| 2014– | Kolumbia U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. tammikuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. tammikuuta 2016.
Alexis Zapata Álvarez (s. 10. toukokuuta 1995 Medellín, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Zapata edustaa Italian Serie B:ssa pelaavaa Perugiaa, jossa hän on lainassa Serie A:ssa pelaavasta Udinesesta. Pelipaikaltaan Zapata on vasen laitalinkki.
Seurajoukkueura

Zapata aloitti ammattilaisuransa kolumbialaisessa Envigadossa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Kolumbian pääsarjassa 18. toukokuuta 2013, kun Envigado hävisi kotonaan Deportes Quindíolle 0–1. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa Zapata teki 26. syyskuuta 2013, kun Envigado voitti kotonaan Cúcuta Deportivon 2–0. Yhteensä Zapata pelasi kaudella 2013 pääsarjassa 15 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Zapata siirtyi tammikuussa 2014 espanjalaiseen Granadaan, joka lainasi hänet saman tien italialaiseen Sassuoloon. Hän ei ehtinyt pelata sarjaotteluita kummassakaan seurassa, kun siirtyi jo kesällä 2014 italialaiseen Udineseen. Zapata teki ensiesiintymisensä Serie A:ssa 23. marraskuuta 2014, kun Udinese pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Chievo Veronan kanssa. Ottelu jäi Zapatan ainoaksi pääsarjatasolla kaudella 2014–2015. Kesällä 2015 Udinese lainasi hänet sarjatasoa alemmas Perugiaan.
Maajoukkueura

Zapata on edustanut Kolumbiaa alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Hän oli mukana alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Uruguayssa 2015, jossa Kolumbia saavutti hopeaa, ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa Uudessa-Seelannissa samana vuonna. Zapata pelasi Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa seitsemän ja MM-kilpailuissa neljä ottelua. MM-kilpailuissa hän onnistui myös maalinteossa Senegalia vastaan.
Alois Schnabel

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Alois Schnabel (27. helmikuuta 1910 – 20. syyskuuta 1982) oli itävaltalainen käsipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Hentokiurunkannus

| Hentokiurunkannus |
| --- | --- |
 Hentokiurunkannus kuvattuna Saksassa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Unikkokasvit (Emäkkikasvit Fumariaceae)
Suku::  Kiurunkannukset Corydalis
Laji::  intermedia
Kaksiosainen nimi
 Corydalis intermedia  (L.) Mérat 
Katso myös
   Hentokiurunkannus Wikispeciesissä   Hentokiurunkannus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hentokiurunkannus (Corydalis intermedia, syn. C. fabacea) on Euroopassa tavattava, emäkkikasvien heimoon kuuluva monivuotinen lehtokasvi. Suomessa laji on alueellisesti uhanalainen, ja se on rauhoitettu entisten Oulun ja Lapin läänien alueella. Hentokiurunkannus on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen hentokiurunkannus kasvaa 10–15 senttimetriä korkeaksi. Kasvin juuri on mukulallinen. Nimensä mukaisesti kasvi on hento. Lehdet ovat kerrannaisia. Kukinto on lyhyt terttu, ja siinä on korkeintaan 8 kukkaa. Kukkien tukilehdet ovat lähes kukan kokoisia ja väriltään vihreitä. Muodoltaan ne ovat ehyitä, vastapuikeita ja tylpähköjä. Teriö on noin 15 mm pitkä, kannus on pitkä ja kapea. Kukat ovat väriltään himmeän purppuranpunaisia ja muuttuvat kukinnan aikana sinisimmiksi. Hentokiurunkannus kukkii Suomessa toukokuussa. Hedelmänä on litteä, puikean suikea kota, joka on kolme kertaa peränsä pituinen. Kasvin siemeniä levittävät muurahaiset.
Hentokiurunkannus on piilotalvehtiva geofyytti, jonka kasvu alkaa keväällä juurien pieniin täyteismukuloihin edellisenä kasvukautena kerätyn energiavaraston avulla. Kasvi kuihtuu pian kukinnan ja siemenien kehittymisen jälkeen ja kesän yli säilyy ainoastaan juurimukula.
Muista kiurunkannuksista hentokiurunkannus muistuttaa melko paljon pystykiurunkannusta (C. solida). Pystykiurunkannus on kuitenkin tanakampi, sillä on kukkia 10–20 kappaletta ja sen kukkien tukilehdet ovat liuskakärkisiä. Se ei myöskään ole niin vaatelias kasvupaikan suhteen kuin hentokiurunkannus.
Hentokiurunkannus voi risteytyä pystykiurunkannuksen ja nuokkukiurunkannuksen kanssa.
Levinneisyys

Hentokiurunkannusta tavataan lähinnä Keski-, Itä- ja Pohjois-Euroopassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Alpeilta ja Saksasta itään Ukrainaan ja Länsi-Venäjälle. Pohjoisessa lajia tavataan Fennoskandiassa Pohjois-Norjaan saakka, etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan. Suomessa lajia tavataan runsaimmin Ahvenanmaalla ja Saaristomeren alueella sekä Lounais-Suomen, Uudenmaan ja Etelä-Hämeen lehdoissa. Muualla maassa laji on harvinainen. Pohjoisin tunnettu kasvupaikka on Etelä-Lapissa.
Elinympäristö

Hentokiurunkannus on vaatelias lehtoniittyjen ja lehtojen kasvi, joka suosii erityisesti pähkinäpensaslehtoja. Lajin kasvupaikkoja uhkaa paikoitellen kuusettuminen ja sen myötä liiallinen varjostuminen.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Hentokiurunkannuksen (Corydalis intermedia) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Hentokiurunkannus (Corydalis intermedia)
Pohjolan kasvien pauloissa: Corydalis intermedia – hentokiurunkannus
Hentokiurunkannuksen kota.
Hentokiurunkannus kuvattuna Jakob Sturmin teoksessa "Deutschlands Flora in Abbildungen" (1796).
Andrzej Kubiak

Andrzej Kubiak (s. 4. helmikuuta 1961 Łódź) on puolalainen entinen vapaapainija. Hän edusti seuratasolla Budowlanych Łódźia ja varsovalaista Gwardia Warszawaa.
Kubiak oli alle 68-kiloisten sarjassa kuudes vuoden 1985 MM-kisoissa ja sijoittui viidenneksi Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1988. Hän osallistui myös Soulin olympialaisiin 1988, joissa hän putosi alkulohkovaiheessa.
Hyvinkään yhteiskoulu

| Hyvinkään yhteiskoulu |
| --- | --- |
 Hyvinkään yhteiskoulun lukio
Sijainti:  Uudenmaankatu 17, Hyvinkää
Koordinaatit:  60°37′39″N, 24°51′15″E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Perustettu:  1918
Lakkautettu:  2020
Rehtori:  Kirsi Silvennoinen
Luokat:  10–12
Oppilaita:  600
Hyvinkään yhteiskoulun lukio eli HYK tai Hyvinkään yhteiskoulu oli vuosina 1918–2020 toiminut lukio, oppikoulu ja yläkoulu Hyvinkäällä. Se sijaitsi vuodesta 1956 lähtien kaupungin keskustassa osoitteessa Uudenmaankatu 17. Samoissa tiloissa toimi myös aikuislukio. Opiskelijoita lukiossa oli noin 600. Vuonna 2020 lukiosta tuli osa Hyvinkään lukiota.
Historia

Hyvinkäälle perustettiin vuonna 1918 jo vuosikymmenen kaivattu oppikoulu, joka sai nimekseen Hyvinkään yhteiskoulu. Ensimmäiseksi rehtoriksi valittiin Jussi Ritala. Ensimmäisenä lukuvuotena oppilaita oli 54.
Vuonna 1937 hyväksyttiin koulun laajeneminen myös lukioksi. Laajennus valmistui joulukuussa 1938 koulun 20-vuotisjuhlien aikaan, ja lukio aloitti toimintansa syksyllä 1939. Talvisota vaikutti tuolloin kouluun monin tavoin. Keväällä 1940 kuitenkin saivat lakkinsa lukion 12 ensimmäistä ylioppilasta.
Tila alkoi myöhemmin käydä ahtaaksi, joten 1955 aloitettiin uuden koulun rakennustyöt. Uusi koulurakennus valmistui 1956, ja sitä laajennettiin vielä niin, että 1958 se oli valmis nykyisessä muodossaan.
Vuonna 1972 aloitti iltalinja. Uuteen peruskoulujärjestelmään koulu siirtyi 1974 ja sai nimekseen Keskustan yläaste ja lukio. Nimi Hyvinkään yhteiskoulu palautettiin takaisin 1980-luvun lopulla.
Syksyllä 1996 Hyvinkäällä siirryttiin kahden lukion järjestelmään. Vehkojan ja Pohjoispuiston lukiot lakkautettiin ja niiden opiskelijat ja henkilökunta siirtyivät joko Hyvinkään yhteiskoulun lukioon tai Hyvinkään Sveitsin lukioon.
Vuonna 2006 Hyvinkään yhteiskoulun yläaste siirtyi elokuussa uuteen Tapainlinnan kouluun. Peruskoulun siirryttyä koko rakennus jäi lukion ja aikuislinjan käyttöön. Lisäksi rakennukseen muutti taidekoulu. Myös lukion tuolloinen rehtori Pentti Halonen siirtyi Hyvinkään kaupungin sivistystoimenjohtajaksi. Vuonna 2007 valittiin rehtoriksi viimeinen rehtori Kirsi Silvennoinen.
Useina vuosina Hyvinkään yhteiskoulun lukio oli sadan parhaan lukion joukossa Suomen lukioiden ylioppilaskirjoitustulosten vertailussa.
Vuonna 2018 Hyvinkään yhteiskoulu vietti 100-vuotisjuhlaansa.
Hyvinkään yhteiskoulun lukio ja Hyvinkään Sveitsin lukio yhdistyivät 1. elokuuta 2020 Hyvinkään lukioksi ja siirtyivät uusiin tiloihin uuden lukiorakennuksen, Kipinä-talon, valmistuttua keväällä 2021. Uusi lukio sijaitsee läheisessä Hangonsillan kaupunginosassa.