stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hämeenlinnan yhteiskoulu
Koulun historia

Hämeenlinnan Suomalainen tyttökoulu aloitti toimintansa vuokratiloissa Hallituskatu 19:ssä vuonna 1878, ja oli kolmas suomalainen koulu, joka antoi tytöille oppikouluopetusta. Sen toimitilat siirrettiin Linnankatu 6:een Lönnin taloon vuonna 1879. Vasta vuonna 1888 koulunkäynti alkoi omassa koulurakennuksessa Turuntiellä. Tyttökoulu muutettiin Hämeenlinnan suomalaiseksi yhteiskouluksi vuonna 1904. Sekä pojat että tytöt pääsivät käymään samaa koulua, jonka tiloja peruskorjattiin ja laajennettiin 1906-1907. Nykyisin koulu sijaitsee vastakkaisella puolella kaupunkia Hätilässä, jonne Hämeenlinnan Yhteiskoulua varten valmistui uusi rakennus vuonna 1955 osoitteeseen Viertokatu 1.
Peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä yhteiskoulu jaettiin Hämeenlinnan yhteiskoulun lukioksi sekä Hätilän yläasteeksi. Vuonna 1997 ostettiin Viertokadun varrella sijaitseva vanha kauppa opetustiloiksi ja vuosina 1998-1999 koulun päärakennus remontoitiin. Syksyllä 1999 aloitti toimintansa yhtenäiskoulu, jonka nimeksi tuli Hämeenlinnan Yhteiskoulu ja joka muodostui Hätilän yläasteesta ja lukiosta sekä viereisessä rakennuksessa toimineesta Tuomelan alakoulusta. Hämeenlinnan yhteiskoulun lukion toiminta sulautettiin muihin Hämeenlinnan kaupungin lukioihin syksystä 2012 alkaen. Vuoden 2012 helmikuussa Tuomelan oppilaat siirrettiin opiskelemaan väistötiloihin rakennuksessa ilmenneiden sisäilmaongelmien vuoksi. Tuomelan koulun remontti valmistui vuonna 2016.
Tuomelan koulurakennuksen kylkeen valmistui 2024 vuoden lopulla uudisosa ja Viertokadun varteen sisäliikuntahalli. Yläkoululaisten kahden vuoden väistö Myllymäessä päättyi lyhtykulkueeseen 20.12.2024.
Kirjallisuutta

Hämeenlinnan Suomalainen Tyttökoulu ja Yhteiskoulu 1878-1928. Hämeenlinna 1928.
Hämeenlinnan yhteiskoulu 1878-1968. Hämeenlinna 1968.
Salokannel, Akseli: Hämeenlinnan suomalaisen tyttökoulun alkuvaiheista. Hämeenlinna 14. (1964).
Hakulinen, Rainar: Hämeenlinnan yhteiskoulu 1878-1978. Loimaa 1978.
Vilkuna, Anna-Maria: Yhteiskoulu - yhteisvoimin, Hämeenlinnan yhteiskoulu 125 vuotta. Hämeenlinna 2003.
Aiheesta muualla

Koulukirjaston sivut
Hykin teatterin kotisivut
Suomen yksityisten oppikoulujen digitaalinen matrikkeli 1872-1977
Isac Elliot

| Isac Elliot |
| --- | --- |
 Isac Elliot YleXPop-konsertissa vuonna 2017
Henkilötiedot
Koko nimi:  Isac Elliot Lundén
Syntynyt: 26. joulukuuta 2000 (ikä 24)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Isac Elliot
Laulukielet:  englanti, suomi
Tyylilajit:  teinipop, pop
Levy-yhtiöt:  Sony Music (2012–2018) Polydor (2019–)
Aiheesta muualla
www.isacelliot.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Isac Elliot Lundén (s. 26. joulukuuta 2000 Vaasa), taiteilijanimeltään Isac Elliot, on suomenruotsalainen poplaulaja. Elliotin tunnetuin kappale on Wake Up World -esikoisalbumin ensimmäinen single ”New Way Home”.
Tausta

Isac Elliot on suomenruotsalainen. Hän on laulanut Cantores Minores -poikakuorossa ja on ollut mukana Svenska Teaternin musikaaleissa Cabaret ja Kristina från Duvemåla. Laulajan isä on The Capital Beat -yhtyeen solisti Fredrik ”Fredi” Lundén. Isac Elliot asuu Kauniaisissa. Hän on koulutukseltaan ylioppilas. Suosikkiartistikseen hän on maininnut Justin Timberlaken.
Ura > 2012–2013: Esikoisalbumi Wake Up World

Isac Elliotin musiikkia kuultiin ensimmäisen kerran joulukuussa 2012 ensi-iltansa saaneessa Ella ja kaverit -elokuvassa, jossa soi hänen ”Pop Goes My Heart” -kappaleensa. Kappaletta ei toistaiseksi ole julkaistu Isac Elliotin omalla levyllä.
Elliotin ensisingle ”New Way Home” julkaistiin 14. helmikuuta 2013 ja sen virallinen musiikkivideo 5. huhtikuuta 2013. Kappale menestyi Suomessa hyvin sijoittuen muun muassa singlelistan ensimmäiseksi. Norjassa ”New Way Home” nousi singlelistan 14:nneksi, ja se lisättiin NRK mP3 -radiokanavan soittolistalle. Kappale sai radiosoittoa myös Ruotsissa ja Singaporessa, jossa se nousi Hot FM 91.3 -kanavan 22. soitetuimmaksi kappaleeksi. ”New Way Home” -kappaletta oli kuunneltu Spotify-palvelussa vuoden 2014 loppuun mennessä yli 10 000 000 soittokertaa. Yhteensä "New Way Home" -kappaletta on myyty yli 35 000 kappaletta, tehden siitä yhden kaikkien aikojen myydyimmistä suomalaisista singleistä.
Maaliskuussa 2013 Isac Elliot noteerattiin yhdysvaltalaisella tulevaisuuden tähtiä ennakoivalla Billboard Next Big Sound -listalla, sijalla 11.
Joonas Angerian tuottama Isac Elliotin esikoisalbumi Wake Up World julkaistiin 24. toukokuuta 2013. Albumi nousi Suomessa albumilistan kärkeen ja myi kultaa. Artisti kertoi kesäkuussa 2013 julkaisevansa saman vuoden jouluksi joululevyn, mutta sen tekeminen ilmeisesti peruuntui, sillä Elliot julkaisi 29. marraskuuta uudistetun version debyyttialbumistaan.
Alkuvuodesta 2014 Isac Elliot palkittiin Emma-gaalassa vuoden 2013 innovaattorina ja tulokkaana esikoisalbuminsa Wake Up Worldin ansiosta. Vuosina 2013 ja 2014 Elliot voitti MTV Europe Music Awards -gaalassa Best Finnish Act (paras suomalainen artisti) -palkinnon. Isac Elliot on ainut suomalainen artisti, joka on voittanut palkinnon kahtena vuonna peräkkäin.
Ura > 2014: Dokumenttielokuva Dream Big – The Movie ja toinen albumi Follow Me

Elliotin urasta kertova, Sami Joensuun ohjaama dokumenttielokuva Isac Elliot: Dream Big – The Movie sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 14. helmikuuta 2014. Elokuva sai teatterilevityksen paitsi Suomessa myös Norjassa, ja myöhemmin elokuvaa esitettiin myös Ruotsissa ja Baltian maissa. Suomessa elokuvan kävi katsomassa elokuvateatterissa hieman alle 6 000 ihmistä. DVD:llä elokuva julkaistiin 7. toukokuuta 2014.
Isac Elliot julkaisi toisen studioalbuminsa Follow Me 7. marraskuuta 2014. Albumia äänitettiin Helsingissä, Lontoossa, Tukholmassa ja Los Angelesissa tuottajien RedOne, Rami Yacoub, MoZella ja iSHin johdolla. Albumin ensimmäinen single ”Baby I” julkaistiin 18. kesäkuuta 2014. Toinen single ”Tired Of Missing You” julkaistiin lokakuussa 2014. Follow Me -albumin myötä Elliot teki Save A Girl -nimisen kiertueen, joka kattoi Suomen lisäksi myös Norjan ja Ruotsin.
Ura > 2015–2018: Uusia singlejä ja esiintymisiä Yhdysvalloissa

Isac Elliot julkaisi elokuussa 2015 ”Lipstick”-nimisen singlen. Kappaleella vierailee yhdysvaltalainen rap-artisti Tyga. Elokuussa hän kävi yhteistyöneuvotteluita muun muassa Disneyn kanssa. Lokakuussa hänen ”Baby I” -kappaleensa lisättiin Yhdysvalloissa Radio Disneyn soittolistalle.
Marraskuun lopussa 2015 ensisoittonsa sai single ”No One Else”. Joulukuussa 2015 kappale lisättiin Yhdysvaltojen suurimman satelliittiradiokanavan SiriusXM:n soittolistalle.
Toukokuussa 2016 Isac Elliot julkaisi kappaleen ”What About Me”. Hän esitti kappaleen ja häntä haastateltiin 23. toukokuuta yhdysvaltalaisessa televisio-ohjelmassa The Today Showssa. Hän on ensimmäinen suomalainen, joka on esiintynyt ohjelmassa. ”What About Me” -kappale sisältyi myös heinäkuussa 2016 julkaistulle A Little More -EP:lle.
Elliot julkaisi helmikuun alussa 2017 yhteisen EP:n suomalaisräppäri Mikael Gabrielin kanssa, jolle hän levytti ensi kertaa suomeksi. Syyskuussa 2017 Elliot ja Gabriel julkaisivat uuden EP:n ulkopuolisen singlen ”Maailman laidalla”. Joulukuussa 2017 he tekivät vielä yhteisen kuuden konsertin kiertueen.
Elliotin 17-vuotissyntymäpäivänä 26. joulukuuta 2017 julkaistiin digitaalisesti albumi Faith, joka sisältää hänen parin viime vuoden aikana julkaisemansa singlet.
Ura > 2019–: Uusi levytyssopimus ja uutta musiikkia

Elokuussa 2019 Elliotin kerrottiin tehneen Polydor Recordsin kanssa kansainvälisen levytyssopimuksen ja hän julkaisi uuden singlen ”Waiting Game”. Vuosina 2019–2021 Elliot julkaisi yhteensä seitsemän englanninkielistä singleä.
Kesäkuussa 2022 Isac Elliot julkaisi suomenkielisen singlen ”20min”, jolla ovat mukana myös rap-artistit William ja Cledos. Ennen kappaleen virallista julkaisua, sen kertosäe julkaistiin TikTok-palvelussa ja siitä kasvoi palvelussa viraalihitti. Kun kappale lopulta julkaistiin virallisesti, sitä kuunneltiin pelkästään Spotifyssa 320 000 kertaa ensimmäisen vuorokauden aikana. Kahdessa viikossa sitä oli kuunneltu yli kaksi miljoonaa kertaa. Elliot on kertonut julkaisevansa myös seuraavat kappaleensa suomeksi.
Julkaisut

Wake Up World (2013)
Follow Me (2014)
A Little More (EP, 2016)
Mikael Gabriel × Isac Elliot (EP, 2017)
Faith (2017)
Kävi miten kävi (2023)
Dokumentit

Isac Elliot – Waking Up The World (2013)
Unelmana Isac Elliot (2013 – ohj. Tuukka Temonen)
Isac Elliot: Dream Big – The Movie (2014 – ohj. Sami Joensuu)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Isac Elliotin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Isac Elliot Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Isac Elliot Elonetissä.
Svanbäck, Andrea: Isac Elliot: Fansen är min chef. Studio Hbl. 16.12.2013. Arkistoitu 7.4.2015. Viitattu 17.12.2013. (ruotsiksi)
Isac Elliot
| --- | --- |
Studioalbumit:  Wake Up World (2013)  Follow Me (2014)  Faith (2017)  Kävi miten kävi (2023) 
EP:t:  A Little More (2016)  Mikael Gabriel × Isac Elliot (2017) 
Singlet:  ”New Way Home”  ”First Kiss”  ”Dream Big”  ”My Favorite Girl”  ”Baby I”  ”Tired of Missing You”  ”Just Can’t Let Her Go”  ”Save a Girl”  ”Lipstick”  ”No One Else”  ”Worth Something”  ”What About Me”  ”She”  ”Ayo”  ”Eyes Shut”  ”I Wrote a Song for You”  ”Mouth to Mouth”  ”Uncover Me”  ”Waiting Game”  ”Somebody Else”  ”Weekend”  ”Ghost”  ”Waving At Cars”  ”Roommates”  ”TMI”  ”20min”  ”Makso mitä makso”  ”Lowkey”  ”Kaks”  ”Riidellään”  ”Kompastun” 
Muuta:  Diskografia  Isac Elliot: Dream Big – The Movie 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana 
Isac Elliot Qstockissa vuonna 2014.
Korson helluntaiseurakunta

| Korson helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

 Korson helluntaiseurakunnan kirkko- ja toimitilarakennus Vantaan Metsolan kaupunginosassa.
Suuntautuminen:  Helluntaiherätys
Perustettu:  1946
Johtava pastori:  Jari Vahtera
TV:  TV7
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korson Helluntaiseurakunta on helluntaiseurakunta, jonka toimipiste sijaitsee Vantaan Korson suuralueen Metsolassa.
Seurakunnan toimintamuotoina ovat seurakunnan jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, liikunta, ruoka-apu ja Israel-piiri. Seurakunnassa oli 580 jäsentä vuonna 2024. .
Historiaa

Seurakunta on saanut alkunsa 3. maaliskuuta 1946, kun sitä olivat perustamassa Sulo Metsämuuronen, Johannes Kandolin, Edvard Rautiainen, Yrjö Siren ja Frans Forsström. Alussa jäseniä oli 16 ja he kokoontuivat jäsenten kodissa, kunnes vuonna 1952 seurakunta sai omat tilat Myyrätie 6:ssa, jossa seurakunta nykyisinkin sijaitsee. Uskovien määrä lisääntyi ja toiminta ulottui myös Hiekkaharjuun ja Tikkurilaan, jonne muodostettiin oma rukouspiiri. Vuonna 1967 perustettiin Tikkurilan Rukoushuoneyhdistys Elim ry. Noin puolet Korson helluntaiseurakunnan jäsenistä liittyi Tikkurilaan perustettuun helluntaiseurakuntaan. Korson seurakunnan tilojen käydessä pieneksi, alettiin pitää tilaisuuksia Leppäkorven koululla. Tontti Myyrätie 8:sta hankittiin ja vuonna 1984 valmistui uusi rukoushuone.
Aiheesta muualla

Korson Helluntaiseurakunta
| n k Helluntaiherätys Suomessa |
| --- | --- |
 Historia 
Kirkot:  Finlands svenska pingstsamfund  Suomen Helluntaikirkko  Suomen Helluntaikansa 
Suurimmat seurakunnat:  Helsingin Saalem  Fila Church Helsinki  Jyväskylän helluntaiseurakunta  Kuopion helluntaiseurakunta  Lahden helluntaiseurakunta  Oulun helluntaiseurakunta  Pietarsaaren Elim  Seinäjoen helluntaiseurakunta  Tampereen helluntaiseurakunta  Turun helluntaiseurakunta  Vaasan helluntaiseurakunta  Vasa Sion  Luettelo seurakunnista 
Henkilöt:  Ball Barratt  Brofeldt  Castrén  Fellman  Ahonen  Andström  Antturi  Bengström  Bergstén  Haapala  Havupalo  Kallionpää  Klemetz  Korhonen  Korpi  Kunnas  Kukkula  Launonen  Lundin  Luoto  Manninen  Rosenberg  Sigfrids  Tuppurainen  Yli-Vainio  Ylppö  Yrjölä  Öhberg 
Järjestöt:  Elämä ja Valo  Evankelistakoti  Fida International  Finlands svenska pingstmission  Helluntaiseurakuntien musiikki  Helluntaiseurakuntien työntekijät HELP  Iso Kirja  Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö  Samaria-lähetys 
Media:  Aikamedia  Avainmedia  Finmedia  Hyvä Sanoma  Livet  Ristin Voitto  Taborförlaget 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Fifteen-leiri  Hengellinen laulukirja  Juhannuskonferenssi  Lapsikuoro Jippii  Royal Rangers  Syyspäivät  Youth Celebration 
Pohjoismaiden helluntaiyhteisö • Euroopan helluntaiyhteisö • Maailman helluntaiyhteisö • Assemblies of God • Helluntaiherätys Ruotsissa
Saleh al-Arouri

| Saleh al-Arouri |
| --- | --- |
 Saleh al-Arouri syyskuussa 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1966 Aroura, Jordanian hallitsema Länsiranta
Kuollut: 2. tammikuuta 2024 (57 vuotta) Beirut, Libanon
Kansalaisuus:  palestiinalainen
Muut tiedot
Organisaatio:  Hamas
Rikokset:  terrorismi
Vangittu:  1992
Rangaistus:  15 vuotta vankeutta
Vapautettu:  2007
Saleh Mohammad Suleiman al-Arouri (arab. صالح محمد سليمان العاروري‎, Ṣāliḥ Muḥammad Sulaymān al-‘Ārūrī; 19. elokuuta 1966 Aroura, Jordanian hallitsema Länsiranta – 2. tammikuuta 2024 Beirut, Libanon) oli palestiinalainen Hamasin johtohahmo.
Al-Arouri syntyi Arouran kylässä lähellä Ramallahia. Hän sai kandidaatin oppiarvon sharialaissa Hebronin yliopistosta. Hän johti yliopistossa islamilaista opiskelijaliikettä ja kuului alun perin Muslimiveljeskuntaan, mutta liittyi Hamasiin sen perustamisen (1987) jälkeen. Al-Arouri oli mukana perustamassa Hamasin aseellista siipeä, Izz ad-Din al-Qassam -prikaateja. Hän tuli toistuvasti Israelin vangitsemaksi. Vuonna 1992 hänet pidätettiin jälleen ja tuomittiin 15 vuoden vankeusrangaistukseen Izz ad-Din al-Qassam -prikaatin solujen perustamisesta Länsirannalle. Al-Arouri vapautui vuonna 2007, mutta hänet pidätettiin kolme kuukautta myöhemmin. Pidätys jatkui, kunnes Israelin korkein oikeus päätti vuonna 2010 vapauttaa ja karkottaa hänet. Vapauduttuaan hänestä tuli Hamasin poliittisen johtoelimen jäsen. Hän asettui Syyriaan. Al-Arouri toimi yhtenä Hamasin edustajista vankienvaihtoneuvotteluissa, jotka johtivat Hamasin sieppaaman Gilad Shalitin vapauttamiseen vuonna 2011 vastineeksi 1 027:sta Israelin vankiloissa istuneesta palestiinalaisesta. Israelin tiedustelun mukaan al-Arouri oli suunnittelemassa kesäkuussa 2014 tehtyä kolmen teini-ikäisen israelilaisen (Gil-ad Shaar, Eyal Yifrach, Naftali Fraenkel) sieppausta ja murhaa. Asuttuaan Syyriassa noin kolmen vuoden ajan al-Arouri muutti Istanbuliin, mutta hän poistui Turkista sen Israelin-suhteiden parannuttua Gazan avustussaattueen välikohtauksen jäljiltä. Lopulta al-Arouri muutti Beirutiin Libanoniin.
Lokakuussa 2017 al-Arouri aloitti toimimisen Hamasin varapuhemiehenä. Hänet valittiin uudelleen tähän asemaan 31. heinäkuuta 2021. Heinäkuussa 2021 hänestä tuli myös Hamasin Länsirannan-johtaja. Al-Arouri johti Hamasin operaatioita Länsirannalla Libanonista käsin. Hän myös kokosi paikallisen Hamas-solun libanonilaisilla pakolaisleireillä olleista. Al-Arouria pidettiin yhtenä Iranille ja Hezbollahille läheisimmistä Hamasin toimijoista. Marraskuussa 2018 Yhdysvaltain ulkoministeriö lupasi al-Arourin jäljittämiseen johtavasta tiedosta viiden miljoonan dollarin palkkion. Hänet oli lisätty Yhdysvaltain terroristilistalle jo vuonna 2015.
Kuolema

Al-Arouri sai surmansa Israelin 2. tammikuuta 2024 tekemässä lennokki-iskussa Beirutiin Dahiehin lähiöön, joka tunnettiin vahvana Hezbollahin kannatuksen keskuksena. Benjamin Netanjahu oli marraskuussa 2023 kertonut ohjeistaneensa Mossadia jäljittämään Hamasin toimijat heidän olinpaikoistaan riippumatta. Samassa konferenssissa Israelin puolustusministeri Yoav Gallant oli ilmoittanut Hamasin johtohahmojen elävän "lainatulla ajalla".
Al-Arourin kerrottiin olleen aikeissa tavata Hezbollah-johtaja Hassan Nasrallah 3. tammikuuta 2024. Hamasin mukaan al-Arourin surmanneessa iskussa kuoli myös kaksi muuta Hamasin vaikuttajaa. Libanonin valtio ilmoitti tekevänsä Israelin iskun johdosta valituksen YK:n turvallisuusneuvostoon suvereniteettinsa loukkauksesta.
Fred Newhouse

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fred Newhouse |  Fred Newhouse |  Fred Newhouse |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 4 × 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Montréal 1976 | 400 metriä |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Cali 1971 | 4 × 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Cali 1971 | 400 metriä |  |
Frederick Vaughn (Fred) Newhouse (8. marraskuuta 1948 Haney Grove, Texas, Yhdysvallat – 20. tammikuuta 2025) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Newhouse saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 44,40 s. Hän juoksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa ajalla 2.58,65 voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa kolmannen osuuden. Hän saavutti Calin Pan-Amerikan kisoissa 1971 kultaa 4 × 400 metrin viestissä ja hopeaa 400 metrillä ajalla 45,08.
Newhousen 400 metrin ennätys oli käsiajanotolla 44,2 Eugenen olympiakarsinnoista vuodelta 1972 ja sähköajanotolla Montrealin olympiafinaalissa juostu 44,40. 100 metriä hän juoksi parhaimmillaan käsiaikaan 10,3 Eschweilerissa 1973 ja 200 metriä aikaan 20,4h Dallasissa 1970.
Hyve-etiikka

Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
n
k
Hyve-etiikka on normatiivisen etiikan laji, jonka mukaan moraalissa tärkeintä ovat toimivan henkilön hyveet ja paheet sekä luonne. Hyve-etiikka pyrkii määrittämään ne luonteenpiirteet ja ominaisuudet, joita hyveellisellä ihmisellä on. Hyve-etiikan mukaan hyveet saavat ihmiselämän kukoistamaan.
Hyveellä tarkoitetaan hyve-etiikassa käyttäytymistä ja tunteita, taipumusta tuntea ja käyttäytyä tietyllä tavalla tietyssä tilanteessa. Jos esimerkiksi jollakulla on anteliaisuuden hyve, hän käyttäytyy tietyissä tilanteissa anteliaasti. Hyve-etiikan näkökulma on toinen kuin velvollisuusetiikan tai seurausetiikan, jotka keskittyvät ihmisten toimintaan ja aikaansaannoksiin. Hyve-etiikkaan kuitenkin usein kuuluu tärkeänä osana teleologinen näkemys henkilön persoonan toivotusta teloksesta; päämäärästä tai tavoitteesta.
Hyve-etiikassa pidetään Aristotelesta seuraten tärkeänä hyveen harjoittamista sekä hyveeseen kasvattamista. Hyveet ovat esimerkiksi taiteisiin ja ammatteihin verrattavia käytäntöjä, joiden hallitseminen vaatii kokemusta ja jatkuvaa harjoittelemista. Vain kokemuksen avulla voi oppia sovittamaan toimintansa kohtuulliseksi eli sellaiseksi, että erilaiset kilpailevat vaateet tulevat tasapainoisesti huomioiduiksi. Hyveellisen käytöksen matkiminen ei vielä osoita, että ihmisellä olisi kyseinen hyve, mutta hyveet omaksutaan jäljittelemällä hyveellistä toimintaa. Hyve-etiikka korostaa eettisen motivaation merkitystä. Myös paheilla on merkitystä: ihminen ei niinkään korjaa toimintaansa oikeaan suuntaan siksi, että huomaa järkeilleensä väärin, vaan siksi, että ymmärtää olevansa laiska, itsekäs, pelkurimainen, julma ja niin edelleen.
Historiaa

Antiikin Kreikan neljä hyvettä (aretē) olivat käytännöllinen viisaus, rohkeus, oikeamielisyys ja kohtuullisuus. Hyve-etiikkaa luonnosteltiin Platonin Pidoissa sekä Aristoteleen Nikomakhoksen etiikassa. Sokrateen oli myös oma käsityksensä hyveestä. Hän sanoi hyveen olevan tietoa eli paheelliset teot johtuvat tiedon puutteesta.
Vastaavia ajatuksia esiteltiin jo aikaisemmin itämaisen filosofian eri koulukunnissa (esimerkiksi kungfutselaisuus), vaikkeivät itämaisen filosofian edustajat olleetkaan yhtä selkeästi keskittyneet ainoastaan hyveisiin.
Aristoteleen ja Platonin teoksista johtaa linja vaikutusvaltaisimpaan hyve-etiikkaa käsittelevään teokseen, Tuomas Akvinolaisen kirjaan Summa theologiae, joka on katolisen kirkon virallisen raamatuntulkinnan ja etiikan pohja.
Valistusaikana velvollisuusetiikan ja utilitarismin yleistyessä hyve-etiikka joutui syrjään länsimaisessa moraalifilosofiassa, vaikka saikin vielä muun muassa David Humen ajattelussa paljon sijaa.  Hyve-etiikkaa ovat yrittäneet elvyttää G. E. M. Anscombe (Modern Moral Philosophy, 1958) sekä Philippa Foot (Virtues and Vices, 1978). 1980-luvun jälkeen myös filosofi Alasdair MacIntyre on kirjoittanut paljon hyve-etiikasta (Hyveiden jäljillä, 1985). Hyve-etiikkaan perustuu myös niin kutsuttu hyvetietoteoria, jonka tunnetuimpia kehittäjiä on Linda T. Zagzebski (Virtues of the Mind, 1996).
Kirjallisuutta

Aristoteles: Nikomakhoksen etiikka.  ((Ethika Nikomakheia, 300-luku eaa.) Kääntänyt ja selitykset laatinut Simo Knuuttila)  Helsinki:  Gaudeamus, 2005.  ISBN 951-662-941-5
Comte-Sponville, André: Pieni kirja suurista hyveistä.  (Petit traité des grandes vertus, 1995.)  Suomentanut Virpi Hämeen-Anttila. Helsinki:  Basam Books, 2001.  ISBN 952-9842-40-6
Havard, Alexandre: Hyvejohtajuus.  (Virtuous Leadership: An Agenda for Personal Excellence, New York, 2007.)  Suomentanut Jason Lepojärvi. Helsinki:  Providentia, 2009.  ISBN 978-952-92-5826-0
Kavelin Popov, Linda: Reilu, reipas ja vastuuntuntoinen: 52 keinoa vahvistaa hyvää käytöstä.  (The Virtues Project Educator's Guide: Simple Ways to Create a Culture of Character, 2000.)  Suomentanut Riikka Parkkonen. Jyväskylä:  PS-kustannus, 2010.  ISBN 978-952-451-450-7
MacIntyre, Alasdair: Hyveiden jäljillä: Moraaliteoreettinen tutkimus.  (After Virtue: A Study in Moral Theory, 1981/1984.)  Suomentanut Niko Noponen. Helsinki:  Gaudeamus, 2004.  ISBN 951-662-896-6
Noponen, Niko: Hyveiden harjoittaminen: Edellytykset ja esteet.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos & politiikan ja talouden tutkimuksen laitos, 2011.  ISBN 978-952-10-7007-5  Teoksen verkkoversio (PDF).
Aiheesta muualla

Athanassoulis, Nafsika: Virtue Ethics The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Hursthouse, Rosalind: Virtue Ethics The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Internetix
Herkules seisoo tienhaarassa kahden naishahmon välissä: Pahe tarjoaa nautintoja ja helppoutta, Hyve haastavaa mutta oikeamielistä polkua.
Tudela

| Tudela Tutera |
| --- | --- |
 Näkymä Tudelasta
 lippu:  vaakuna
 Tudela
 Koordinaatit: 42°3′55″N, 1°36′24″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Navarra
Maakunta:  Navarra
Comarca:  Ribera Tudelana
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Eneko Larrarte Huguet
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  215,7 km²
Väkiluku (2015):  35 388
 – Väestötiheys:  160 as./km²
 
 www.tudela.es 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tudela (baskiksi Tutera) on kunta ja kaupunki Navarran itsehallintoalueella Espanjassa. Kaupunki sijaitsee 94:n kilometrin päässä itsehallintoalueen pääkaupungista Pamplonasta. Tudelan pinta-ala on 215,7 neliökilometriä ja vuonna 2015 kaupungin asukasluku oli 35 388 asukasta.
Kuvia

Kaupungintalo
Plaza del Mercadal
Plaza de los Fueros
Catedral de Santa María
Torre Monreal
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tudela Wikimedia Commonsissa
Santeri Tasa

Santeri Tasa (oik. Aleksanteri Helenius, 11. tammikuuta 1888 Länsikylä, Virolahti – 4. huhtikuuta 1959 Virolahti) oli suomalainen maastohiihtäjä. Hän käytti urheilijanimenään nimeä Santeri Tasa, jonka hän otti kotitilansa nimestä.
Tasa aloitti kilpailu-uransa 1906 ja vuonna 1911 hän oli toisena Helsingissä pidetyissä kansainvälisissä hiihtokilpailuissa. Vuonna 1912 Tasa oli Östersundissa hiihdetyissä Pohjoismaiden mestaruushiihdoissa toinen 90 kilometrin hiihdossa. Vuonna 1916 hän sai yleisessä sarjassa Suomen mestaruuden voittamalla 30 kilometrin hiihdon. Suomen talvikisoissa 1919 hän sai 30 kilometrin hiihdossa kaksoisvoiton Tapani Nikun kanssa. 1920-luvulla Tasa otti ikämiessarjassa Suomen mestaruuden vuosina 1923, 1924, 1926 ja 1927.