stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Forum Popilii (Lucania)

| Forum Popilii> Sijainti |
| --- | --- |
 Forum Popilii
Koordinaatit:  40°31′5″N, 15°29′55″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Polla, Salerno, Campania
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 135/132 eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Lucania, Regio III Lucania et Bruttii, Italia
Forum Popilii oli antiikin aikainen kaupunki Lucaniassa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen Salernon maakunnan Pollan paikalla.
Maantiede

Forum Popilii sijaitsi Lucaniassa Campanian Capuasta Italian ”saappaankärjen” Rhegioniin (lat. Rhegium) kulkeneen Via Popilian varrella. Sen etäisyys luoteen puolen Nuceriasta oli 51 roomalaista mailia eli noin 75 kilometriä ja kaakkoispuolen Muranumista 74 mailia eli noin 109 kilometriä. Lucanian Forum Popiliita ei tule sekoittaa Italian kahteen muuhun samannimiseen kaupunkiin, Forum Popiliin Aemiliassa ja Forum Popiliin Campaniassa.
Historia

Forum Popiliin nimi tarkoittaa ”Popiliuksen markkinapaikkaa”. Siitä tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kaupunki mainitaan vain Tabula Peutingerianassa ja Ravennan kosmografiassa. Nykyisestä Pollasta löydetyn piirtokirjoituksen perusteella sen synty liittyy läheisesti Via Popilian rakentamiseen. Sekä tie että kaupunki saivat nimensä Publius Popi(l)lius Laenakselta, joka oli vuoden 135 preettori ja vuoden 132 eaa. konsuli.
Fosfoglukoosi-isomeraasi

Malli kaniinin fosfoglukoosi-iomeraasin rakenteesta.
Fosfoglukoosi-isomeraasi eli glukoosi-6-fosfaatti-isomeraasi tai fosfoheksoosi-isomeraasi on entsyymi, joka osallistuu glykolyysiin ja glukoneogeneesiin. Entsyymi katalysoi glukoosi-6-fosfaatin reversiibeliä isomeroitumista fruktoosi-6-fosfaatiksi. Fosfoglukoosi-isomeraasin EC-numero on EC 5.3.1.9.
Toiminta

Rakenteeltaan fosfoglukoosi-isomeraasi on homodimeeri eli se koostuu kahdesta samanlaisesta yksiköstä. Glukoosi-6-fosfaatti esiintyy solussa syklisenä pyranoosina, joka täytyy ensin avata, ennen kuin isomeroituminen voi tapahtua. Rengasrakenteen avautuminen tapahtuu siten, että aktiivisen kohdan lysiini tai histidiini protonoi renkaan happiatomin. Tämän jälkeen glutamiinihappo poistaa C2-hiilestä protonin, jonka seurauksena muodostuu glukoosifruktoosienedioli, joka tautomerisoituu fruktoosi-6-fosfaatiksi ja lysiini tai histidiini ottaa vastaan ensimmäisessä vaiheessa luovuttamansa protonin ja fruktoosi-6-fosfaatti syklisoituu furanoosikseen. Fosfoglukoosi-isomeraasin katalysoima reaktio on tasapainoreaktio, jonka tasapainoreaktio on lähellä yhtä. Fosfoglukoosi-isomeraasia inhiboivat eräät sokerijohdannaiset kuten 6-fosfoglukonaatti.
Fosfoglukoosi-isomeraasin puutos

Toimimattoman fosfoglukoosi-isomeraasin tuotanto johtuu mutaatioista geenissä CNSHA ja puutostilaan liittyviä mutaatioita on löydetty 30. Mutaatiot periytyvät autosomaalisesti ja ovat resessiivisiä. Mutaatiosta kärsivillä potilailla on toimivan entsyymin puutostilan vuoksi krooninen hemolyyttinen anemia ja mahdollisesti myös oireita henkisestä jälkeenjääneisyydestä ja myopatiasta.
Fotodiodi

Fotodiodi
Fotodiodin symboli sähköopissa
Fotodiodi on valolle herkkä diodi, joka muuntaa valon sähköiseksi signaaliksi. Pimeässä se toimii tavallisen diodin tapaan, mutta valon vaikutuksesta se johtaa myös estosuuntaisena.
Estosuuntaan esijännitetyn puolijohdediodin pn-liitosrajapinta on tyhjä varauksenkuljettajista. Niinpä diodin läpi ei juuri kulje virtaa. Jos tähän puolijohteen tyhjennysalueeseen tulee valokvantti, joka absorboituu ja käyttää energiansa elektronin nostamiseen valenssivyöltä johtavuusvyöhön, syntyy vapaa varauksenkuljettaja, joka aiheuttaa sähkövirran diodin läpi. Näin diodin vuotovirta on suoraan verrannollinen valon fotonivuohon (intensiteettiin).
Jos diodin yli ei ole esijännitettä, synnyttävät valon generoimat varauksenkuljettajat diodin napoihin jännitteen. Diodin p-puoli (anodi) on positiivinen napa. Tällä tavoin käytettyä diodia kutsutaan myös valokennoksi tai aurinkoparistoksi.
Kaikki PN-liitokset ovat luonnostaan herkkiä valon vaikutukselle, mutta fotodiodeissa on järjestetty valon esteetön pääsy puolijohdepinnalle pienen linssin kautta, joka keskittää valon rajapintaan.
Fotodiodeista käytetään myös nimitystä valodiodi, mutta tätä nimitystä käytetään toisinaan arkisesti myös ledeistä (engl. Light Emiting Diode) eli hohtodiodeista, eli valoa emittoivista diodeista.
Fotodiodeja voidaan käyttää esimerkiksi havaitsemaan savua optisissa palovaroittimissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fotodiodi Wikimedia Commonsissa
Fouta Djallon (valtio)

| Fouta Djallon > 1747–1881 |
| --- | --- |
Valtiomuoto:  teokratia
Pääkaupunki:  Timbo
Uskonnot:  sunni islam
Kieli:  fulani
Edeltäjä:  Wolofien valtakunta
Seuraaja:   Ranskan Guinea
Fouta Djallon oli afrikkalainen islamilainen valtio Nigerjoen lähteillä nykyisen Guinean vuoristoalueilla. Valtio syntyi vuonna 1747 joukon islamia jyrkässä ja kiihkeässä muodossa levittäneiden fulaneiden voitettua Talansan ratkaisutaistelussa Fouta Djallonin asukkaat djalonket. Valtakunnan alkuvaihetta leimasivat kapinointi ja naapurien yritykset hyötyä niistä, mutta johtaja Ibrahim Sorin onnistui kukistaa kaiken vastustuksen ja laajentaa valtapiiriään. 1800-luvulla Ranskan painostus alkoi voimakkaasti kuitenkin vaikuttaa alueella ja vuonna 1881 valtakunnan hallitsija katsoi parhaaksi alistua Ranskan protektoraatiksi.
Fosforibosyylipyrofosfaatti

| Fosforibosyylipyrofosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  [(2R,3R,4S,5R)-3,4-dihydroksi-5-(fosfono-oksimetyyli)oksolan-2-yyli]fosfonovetyfosfaatti
CAS-numero:  7540-64-9
PubChem CID:  7339
SMILES:  C(C1C(C(C(O1)OP(=O)(O)OP(=O)(O)O)O)O)OP(=O)(O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H13O14P3
Moolimassa:  390,064 g/mol
Fosforibosyylipyrofosfaatti (C5H13O14P3) on riboosisokerin johdannainen, johon on esteröitynyt fosfaattiryhmiä. Fosforibosyylipyrofosfaatilla on tärkeä rooli puriinin nukleotidien synteesissä.
Biosynteesi ja biologinen rooli

Eliöiden soluissa fosforibosyylipyrofosfaattia tuotetaan riboosi-5-fosfaatista ja ATP-molekyylin ja magnesiumioninkompleksista. Reaktiota katalysoiva entsyymi on riboosifosfaattidifosfokinaasi eli fosforibosyylipyrofosfaattisyntaasi.
Fosforibosyylipyrofosfaatti toimii fosfaattiryhmän luovuttajana puuriinimonofosfaattinukleotiden synteeseissä. Yhdisteestä pyrofosfaattiryhmä voi liittyä suoraan muun muassa adeniiniin, guaniiniin ja hypoksantiiniin, jolloin muodostuu AMP:tä, GMP:tä ja IMP:tä. Reaktioita katalysoivat entsyymit ovat adeniinifosfosribosyylitransferaasi ja hypoksantiini-guaniinifosforibosyylitransferaasi. IMP-molekyyli ja siitä muut nukleotidit voivat muodostua fosforibosyylipyrofosfaatista myös toista reittiä pitkin, jonka yhtä vaihetta katalysoi amidofosforibosyylitransferaasi, joka käyttää substraattinaan fosforibosyylipyrofosfaattia.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database: Phosphoribosyl pyrophosphate (englanniksi)
Fosfoniumsuolat

Fosfoniumsuolat sisältävät fosfoniumkationin
Fosfoniumsuolat ovat yhdisteitä, joiden yleinen kaava voidaan ilmaista muodossa [R4P+]X−, missä R on protoni tai orgaaninen ryhgmä ja X on epäorgaaninen tai orgaaninen anioni. Fosfoniumsuolat ovat hyödyllisiä välituotteita orgaanisen kemian synteeseissä. Fosfoniumsuolat ovat analogisia ammoniumsuolojen kanssa.
Ominaisuudet

Tyypillisesti fosfoniumsuolat ovat huoneenlämpötilassa stabiileja valkoisia kiteisiä aineita. Fosfoniumsuolat liukenevat hyvin sekä veteen että orgaanisiin liuottimiin, minkä vuoksi niitä käytetään pinta-aktiivisina aineina ja faasinsiirtokatalyytteinä. Stabiilimpia fosfoniumsuoloja ovat niin kutsutut kvaternääriset fosfoniumsuolat, joissa positiivisesti varautuneeseen fosforiin on sitoutunut neljä orgaanista ryhmää. Kuumennettaessa fosfoniumsuoloja emäksisissä olosuhteissa ne reagoivat fosfiinioksideiksi. Hyvin vahvat emäkset voivat poistaa fosforiin sitoutuneelta hiileltä protonin, jolloin fosfoniumsuolasta muodostuu fosfoniumylidi.
Valmistus ja käyttö

Tyypillisin tapa valmistaa fosfoniumsuoloja on primääristen, sekundääristen tai tertiääristen fosfiinien reaktio primääristen tai sekundääristen alkyylihalogenidien kanssa polaarisissa liuottimissa. Ryhmän yhdisteitä voidaan syntetisoida myös fosfiinien ja karbonyyliyhdisteiden kuten aldehydien välisellä reaktiolla tai fosfiineista ja alkeeneista.
Fosfoniumsuolat ovat käytettyjä reagensseja orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi valmistettaessa alkeeneja Wittig-reaktiolla. Niitä käytetään myös faasinsiirtokatalyytteinä, sekä katalyytteinä valmistettaessa etikkahappoa, polysiloksaaneja ja isosyanuraattiestereitä. Fosfoniumsuoloja voidaan käyttää myös biosideinä teollisissa jäähdytysvesissä ja tekstiilien palonestokemikaalien valmistuksessa.
Forum Popilii (Aemilia)

| Forum Popilii> Sijainti |
| --- | --- |
 Forum Popilii
Koordinaatit:  44°11′17″N, 12°7′33″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Forlimpopoli, Forlì-Cesena, Emilia-Romagna
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Regio VIII Aemilia, Italia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Forum Popilii oli antiikin aikainen kaupunki Aemiliassa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Forlimpopolin kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Maantiede

Forum Popilii sijaitsi Aemiliassa Gallia cispadanassa noin kahdeksan kilometriä kaakkoon nykyisestä Forlìsta. Sen kautta kulki Via Aemilia, ja se sijaitsi tien varrella suunnilleen Forum Liviin ja Caesenan puolivälissä. Aemilian Forum Popiliita ei tule sekoittaa Italian kahteen muuhun samannimiseen kaupunkiin, Forum Popiliin Campaniassa ja Forum Popiliin Lucaniassa.
Historia

Forum Popiliin nimi tarkoittaa ”Popiliuksen markkinapaikkaa”. Siitä tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Plinius vanhempi mainitsee sen Gallia cispadanan municipiumeiden joukossa. Se mainitaan myös Tabula Peutingerianassa ja Itinerarium Burdigalensessa (Itinerarium Hierosolymitanum), joissa kummassakin kaupungin nimi on muodossa Foro Populi. Viimeksi mainittu lähde käyttää siitä nimitystä civitas, mutta kaupungin puuttuminen Itinerarium Antonini Augustista osoittaa, että se oli melko pieni kaupunki.
Forum Popilii oli piispanistuin viimeistään 500-luvulla jaa. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin (Forum Popilii, Foropopuliensis).
Rakennukset ja löydökset

Kaupungissa oli suunniteltu asemakaava, joka oli tehty Via Aemilian suuntaisesti. Kaupungin paikalta on löydetty rakennusten raunioita ja muun muassa lattiamosaiikkeja. Kaupungin koillispuolelta on löydetty siihen todennäköisesti liittynyt nekropolis eli hauta-alue.
Marit Malm Frafjord

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marit Malm Frafjord vuonna 2011. |  Marit Malm Frafjord vuonna 2011. |  Marit Malm Frafjord vuonna 2011. |  |
Maa:   Norja
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 |  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 |  |  |
|  Pronssia | Rio 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Ranska 2007 |  |  |
|  Pronssia | Kiina 2009 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2006 |  |  |
|  Kultaa | Makedonia 2008 |  |  |
|  Kultaa | Tanska/Norja 2010 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2016 |  |  |
|  Hopeaa | Serbia 2012 |  |  |
Marit Malm Frafjord (s. 25. marraskuuta 1985 Tromssa) on norjalainen käsipalloilija. Hän on Norjan maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 sekä saavuttanut olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti maailmanmestaruuden Brasiliassa 2011 sekä Euroopan-mestaruuden Ruotsissa 2006, Makedoniassa 2008, Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010 ja Ruotsissa 2016.
Frafjord on seuratasolla edustanut muun muassa kotimaassaan Byåsen HE:tä ja Larvik HK:ta sekä neljä kautta tanskalaista Viborg HK:ta. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Larvikista romanialaiseen CSM Bucureștiin.
Salitis

Salitis tai Salatis oli tutkijoiden mukaan ensimmäinen hyksofaarao ja muinaisen Egyptin 15. dynastian perustaja. Hänen arvioidaan perustaneen Ala-Egyptiin rinnakkaisen hyksojen dynastian ja alkaneen hallita vuonna 1648 eaa. tai vuonna 1674 eaa. Hänen hallitusajastaan on vain vähän tietoa.
Manethon mukaan Salitis oli hyksojen dynastian perustaja ja valloitti Egyptin faarao Tutimaioksen aikana. Salitis hallitsi 19 vuotta, asui Memfiksessä ja rakennutti Avariksen linnoituskaupungin Niilin suiston koillisosaan. On oletettu, että Salitis valloitti koko Egyptin, mutta hänen todellinen valtansa ei todennäköisesti ulottunut Keski-Egyptin eteläpuolelle, kun taas muuta Egyptiä hallitsivat hänen vasallinsa. Salitisin sinetit kulkeutuivat todennäköisesti kaupan kautta etelämpänä sijaitsevaan Nubiaan.
Hyksot olivat seemiläistä sukua ja heidän on arveltu hyökänneen Egyptiin Siinain niemimaalta ja asettuneen Niilin suistoalueelle. Jotkut tutkijat ovat sitä mieltä, että hyksot eivät olleet hyökkääjiä, vaan osa paikallisista seemiläisistä otti määräysvallan Ala-Egyptissä kun 13. dynastian valta heikkeni.
Forensinen kielentutkimus

Forensinen kielentutkimus tai forensinen lingvistiikka (forens(s)inen = oikeutta koskeva) on  soveltavan kielitieteen osa-alue, jota voidaan käyttää yhtenä rikostutkinnan menetelmänä silloin, kun  rikoksen tekemiseen liittyy  tekstejä. Tekstit voivat olla puhuttuja tai  kirjoitettuja. Tämän perusteella  suomenkielisessä tutkimuksessa forensinen kielentutkimus jakautuukin forensiseen fonetiikkaan ja forensiseen lingvistiikkaan. Koska forensinen kielentutkimus on soveltavaa kielitiedettä, se ei sido tutkijaa käyttämään vain tiettyjä menetelmiä tai tiettyjä  teorioita.
Maailmanlaajuisesti forensinen kielentutkimus on jo vakiintunut osa rikostutkimusta.  Suomessa forensista lingvistiikkaa ei juuri tunneta, mutta forensinen fonetiikka on tunnetumpaa. Keskusrikospoliisissa työskenteleekin äänitutkija, mutta yhtään kielentutkijaa ei ole tällä hetkellä poliisin palveluksessa.
Tutkimuksen eteneminen

Forensisen kielentutkimuksen kohteena ovat kieli ja tekstikokonaisuus. Tutkimusaineistona voivat olla esimerkiksi kirjeet, tekstiviestit tai hätäkeskuspuheluäänitteet. Tutkimus voi kohdistua tekstin sisältöön, mihin tahansa kielen piirteeseen, kirjoitetun tekstin visuaalisiin ratkaisuihin, puhutun tekstin foneettisiin piirteisiin tai äänitteiltä kuuluviin muihin ääniin. Tutkija yrittää myös jäljittää kontekstia, jossa teksti on tuotettu. Tutkimus ei perustu pelkkään vaikutelmaan, vaan järjestelmälliseen analyysiin ja esimerkiksi aineistosta koottuihin tilastoihin.
Rikostutkimuksessa forensista kielentutkimusta voidaan käyttää esimerkiksi rikos- tai huijausepäilyssä käytetyn tekstin kirjoittajan selvittämiseen. Tällöin tutkijalla voi olla käytössään tekstinäytteitä eri kirjoittajilta, joita hän vertaa epäilyssä käytettyyn tekstiin. Toisaalta epäilyyn liittyviä tekstejä voi olla useita, joiden väitetään olevan eri kirjoittajien kirjoittamia, ja tutkija selvittää, onko tekstien takana kuitenkin sama henkilö. Kirjoittajan  profiloinnista puolestaan on kyse, kun selvitetään, minkälaisen henkilön kirjoittama teksti voi olla. Tällöin ei pyritä saamaan selville kirjoittajan tarkkaa henkilöllisyyttä, vaan selvitetään esimerkiksi, voiko tietty teksti olla vaikkapa lapsen kirjoittama. Äänitteiltä tutkitaan pitkälti samoja asioita, kuten tekstin tuottajan eli puhujan henkilöllisyyttä ja äänitteen (vrt. esim. kirjeen) aitoutta, minkä lisäksi voidaan tulkita puhujan tunnereaktioita  äänen perusteella.
Kun kirjoitettua tekstiä tarkastellaan forensisen kielentutkimuksen näkökulmasta, siitä voidaan tutkia hyvinkin yksityiskohtaisesti vaikkapa oikeinkirjoitusvirheitä tai tiettyjen sanojen toistumista. Toisaalta voi olla tärkeää tarkastella tekstin ilmaisemia vuorovaikutussuhteita, arvoja ja asenteita tai minkälaista maailmaa mikäkin teksti rakentaa – jos esimerkiksi useassa tekstissä tietyt henkilöt tai ryhmät esitetään aina kielteisessä sävyssä, se voi viitata siihen, että tekstit on kirjoittanut sama henkilö, vaikka rikostutkijoille yritettäisiin esittää muuta. Kielenpiirteitä tarkastellaan suhteessa tekstilajiin ja kielenkäytön tilanteeseen. Samoin tekstin kerronta voi vaikuttaa epäuskottavalta, henkilöistä rakentuu eri kuvausten perusteella ristiriitainen käsitys tai jotkin yksityiskohdat, kuten  päivämäärät, eivät ole yhdenmukaisia muun aineiston kanssa.
Historia

Englanninkielisen käsitteen forensic linguistics keksijänä pidetään Lundin yliopiston professoria Jan Svartvikiä, koska hän julkaisi aiheesta vuonna 1968 uraauurtavan artikkelin, joka johti lopulta rikoksesta tuomitun armahtamiseen (postuumisti, sillä epäilty oli jo  teloitettu). Artikkelin julkaisun jälkeisinä vuosikymmeninä forensisen kielentutkimuksen kehitys oli vähäistä, mutta  1990-luvulla ala alkoi kasvaa voimakkaasti. Vuonna 1993 perustettiin alalle oma järjestö.
Tapauksia

Tunnetuin suomalainen rikostapaus, jossa forensista kielentutkimusta on hyödynnetty, lienee niin kutsuttu Ulvilan surma. Tuolloin äänitutkija Tuija Niemi-Laitinen (nyk. Tuija Niemi) sekä Yhdysvaltain keskusrikospoliisin FBI:n tutkijat tutkivat hätäkeskukseen soitetun puhelun äänitettä, ja Tuija Niemi myös todisti oikeudessa. Tutkinta keskittyi erityisesti puhelun taustaääniin ja siihen, oliko mahdollista, että puhelun taustalla kuuluvat äänet olisivat olleet ennalta äänitettyjä ja soitettu puhelun päälle. Kyseisestä hätäkeskuspuhelusta tehtiin myös äänirekonstruktio. Forensista lingvistiikkaa puolestaan hyödynnettiin Carl J. Danhammeria koskevassa petostutkimuksessa, jossa forensisen kielentutkimuksen kohteena olivat faksit. Ulkomaisista tapauksista mainittakoon kirjepommittaja Unabomberin eli Theodore Kaczynskin tapaus, jossa forensisella kielentutkimuksella saatiin jopa todistusaineistoa.
Muuta

Kielentutkimusta hyödynnettiin Helsingin Sanomien pyynnöstä myös niin kutsutussa Enkeli-Elisan tapauksessa, kun toimittajat halusivat varmuuden  koulukiusatun ja itsemurhan tehneen Elisan kertomuksen todenperäisyydestä. Kielitieteilijä Ulla Tiililän tutkimus osoitti, että eri henkilöiden kirjoittamiksi väitetyt tekstit olivat huomattavan samankaltaisia. Myöhemmin kirjoittaja itse myönsikin kirjoittaneensa ne kaikki. Kyseessä ei kuitenkaan ollut forensisen kielentutkimuksen käyttö, koska kielentutkimusta ei käytetty rikoksen selvittämiseksi.
Forensista kielentutkimusta voi opiskella useissa yliopistoissa ulkomailla.
Kirjallisuutta

Kimmo Himberg: Tekninen rikostutkinta. Johdatus forensiseen tieteeseen.  (Poliisiammattikorkeakoulun oppikirjat 9)  Poliisiammattikorkeakoulu, 2002.  ISBN 951-815-039-7  Teoksen verkkoversio (pdf) (viitattu 29.12.2014).
Antti Penttilä: Oikeuslääketiede eilen – forensiset tieteet huomenna. Lääketieteellinen aikakauskirja Duodecim, 1999, nro 14, s. 1517–1518.  Artikkelin verkkoversio. (pdf) Viitattu 29.12.2014.
Tarja Salmi-Tolonen: Forensista lingvistiikkaa – kielentutkimuksen juridisia sovelluksia, s. 375–393.  (Teoksessa Kielen ja oikeuden kohtaamisia)  Talentum, 2008.  ISBN 978-952-14-1295-0
Aiheesta muualla

Rentola, Roosa: Forensinen lingvistiikka: kielentutkimuksen hyödyntäminen esitutkinnassa ja tuomioistuimessa
The International Association of Forensic and Legal Linguists (englanniksi)
Franciscus Assisilainen (ooppera)

Franciscus Assisilainen (ransk. Saint François d'Assise, I/52) on Olivier Messiaenin ainoaksi jäänyt, kolminäytöksinen ooppera. Viiden tunnin mittainen teos kertoo 1100-luvulla eläneen pyhimyksen Franciscus Assisilaisen elämäntarinan. Säveltäjä itse kutsui teostaan oopperan sijaan ”spektaakkeliksi”. Franciscus Assisilainen sai ensi-iltansa Palais Garnierissa vuonna 1983 ja esitettiin uudelleen Opera Bastillessa vuonna 1992 sekä Opéra de Parisissa vuonna 2004.
Messiaen oli koko elämänsä sitä mieltä, että oopperan historiassa oli ehkä vain kymmenen mestariteosta ja kaikki muut teokset kärsivät musiikillisista tai draamallisista ongelmista. Vaikka hän epäili, ettei hänellä itsellään ollut lahjoja oopperasäveltäjänä, Pariisin ooppera sai hänet suostutelluksi Franciscus Assisilaisen sävellystyöhön. Oopperan säveltäminen oli valtaisa työ ja vei säveltäjältä neljä vuotta säveltämiseen ja toiset neljä vuotta orkestrointiin. Teos on kokonaiskestoltaan yli neljä tuntia, ja sen partituurissa on 2 000 sivua. Messiaen piti teostaan keskeisenä elämäntyönään. Teoksen musiikissa yhdistyvät useat Messiaenin käyttämistä sävellystekniikoista: muun muassa linnunlaulua muistuttavat jaksot, toisto ja kaksitoistasäveljärjestelmän ja kolmisointuharmonioiden yhdistelmä sekä moodaalisuus.
Fosfidi

Fosfidi-ioni
Fosfidit ovat fosforin ja jonkin elektropositiivisemman alkuaineen muodostamia yhdisteitä, joissa fosforin hapetusluku on -III. Fosfidit ovat rakenteeltaan ja stoikiometrialtaan monimuotoinen joukko yhdisteitä.
Ominaisuudet

Fosfidit voidaan jakaa sidosluonteen perusteella kolmeen eri ryhmään. Ionisidoksellisia fosfideja muodostavat hyvin elektropositiiviset metallit, kuten alkalimetallit ja maa-alkalimetallit, sekä sinkki, alumiini, kadmium ja lantanoidit. Ne koostuvat fosfidianioneista (P3-) ja metallikationeista ja hajoavat helposti veden tai laimeiden happojen vaikutuksesta hyvin myrkylliseksi fosfiinikaasuksi.
Monien siirtymämetallien kanssa fosfori muodostaa niin kutsuttuja metalliseoksellisia fosfideja, joita voidaan pitää myös metallin ja fosforin seoksina. Nämä kestävät korkeita lämpötiloja, ovat kovia, eivätkä hajoa veden vaikutuksesta. Niillä on myös metallimainen kiilto ja hyvä sähkönjohtavuus. Metallimaiset fosfidit ovat usein epästoikiometrisiä ja esimerkiksi nikkeli muodostaa kahdeksan stoikiometrialtaan erilaista fosfidia (Ni3P, Ni5P2, Ni12P5, Ni2P, Ni5P4, NiP, NiP2, NiP3).
Lisäksi on olemassa kovalenttisia fosfideja, joita muodostavat muun muassa pii ja hiili.
Valmistus

Tavallisin tapa valmistaa fosfideja on punaisen fosforin ja metallin välinen reaktio korotetussa lämpötilassa, jolloin fosfori hapettaa metallin. Näin valmistetaan muun muassa alkali- ja maa-alkalimetallien fosfideja sekä eräitä siirtymämetallien fosfideja. Eräitä metallifosfideja, kuten titaanifosfidia valmistetaan metallin ja fosfiinin välisellä reaktiolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fosfidi Wikimedia Commonsissa
Guillermo Franco

Guillermo "Guille" Luis Franco Farcuarson (s. 3. marraskuuta 1976 Corrientes, Argentiina) on meksikolais-argentiinalainen jalkapalloilija, joka on kotimantereensa seurojen lisäksi pelannut Espanjassa Villarrealin joukkueessa sekä Englannin valioliigassa West Ham Unitedin joukkueessa. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Franco aloitti uransa Argentiinan pääsarjassa Club Atlético San Lorenzo de Almagrossa, jossa hän pelasi vuosina 1996–2002. Tämän jälkeen hän siirtyi Meksikon pääsarjaan Club de Fútbol Monterreyhin, jossa pelasi vuoteen 2006 asti. Monterreyssä hän voitti sarjan maalikuninkuuden 2004 tehden 15 maalia 16 ottelussa. Vuonna 2006 Franco siirtyi Villarreal CF:ään.
Franco on saanut Meksikon kansalaisuuden ja pelasi Meksikon jalkapallomaajoukkueessa. Saksan MM-kilpailuissa 2006 hän pelasi Meksikon kolmessa alkulohko-ottelussa mutta ei enää neljännesvälierässä.
Fourme d’Ambert

Fourme d’Ambert -juustoa
Fourme d’Ambert on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettava puolikova juusto, jonka sisäosassa on sinihomekasvusto. Sitä valmistetaan Auvergnessa Loiren ja Puy-de-Dômen departementeissa sekä viidessä Cantalin kantonissa. Fourme d’Ambert on hyvin vanha juusto, ja sen uskotaan syntyneen jo ennen roomalaisten saapumista alueelle.
Fourme d’Ambert -lieriö on noin 20 cm korkea ja 13 cm läpimitaltaan. Pinta on okrankeltainen ja harmaa juustomassa sinisten homesuonien raidoittamaa. Kun lehmänmaito on kuumennettu ja juoksetettu, juustomassaa hämmennetään ja se kaadetaan muotteihin. Jalohomekasvusto ja suola lisätään, ja juustoon puhkaistaan reikiä homeen kasvun edistämiseksi. Juusto kypsyy vähintään 28 vuorokautta.
Fourme d’Ambert -juustolla on pähkinäinen aromi, ja se on suhteellisen mietoa. Sen rasvapitoisuus on 50 % kuiva-aineesta. Fourme sopii muun muassa salaatteihin, kohokkaisiin ja ohukaisiin, ja sitä voi nauttia esimerkiksi punaviinin kanssa.