stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Walter Werner Axel von Troil

Walter Werner (Verner) Axel von Troil (2. syyskuuta 1863 Turku – 21. toukokuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen virka- ja  valtiopäivämies.
Von Troilin vanhemmat olivat senaattori Samuel Werner von Troil ja Charlotta Emelina von Troil ja puoliso vuodesta 1897 Gerda Charlotta Stjernschantz. Von Troil tuli ylioppilaaksi Turussa 1883 ja valmistui Mustialasta agronomiksi 1887, mutta suoritti seuraavana vuonna kameraalitutkinnon ja ryhtyi virkamieheksi. Hän toimi ensin tullihallituksen palveluksessa  tullivirkamiehenä, yleten tullin palveluksessa vuonna 1900 kamreeriksi. Hän erosi tästä virasta Bobrikovin aikana mutta palasi sitten valtion palvelukseen toimi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen kamreerina 1906–1928. Hän oli myös Ritarihuoneen sihteeri.
Von Troil  oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä  1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Von Troil toimi useita vuosia Helsingin kaupungin tilintarkastajana, kirkkoneuvoston jäsenenä, kirkkovaltuutettuna ynnä muissa tehtävissä. Vuosina 1909–1918 hän kuului Uudenmaan Osakepankin hallintoneuvostoon ja oli aikanaan myös Turun omaisuus- ja elinkorkolaitoksen valtuutettuna ja asiamiehenä Helsingissä sekä Suomen talousseurojen asiamiehenä.
Verijärv

| Verijärv |
| --- | --- |
 Kesäkuussa 2014
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Võrumaa
Kunnat:  Võrun kunta
Koordinaatit:  57°48′36″N, 27°03′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Koreli ojan valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Koreli oja
Laskuoja:  Koreli oja
Järvinumero:  VEE2138100
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,9 m  mpy. 
Rantaviiva:  3,707 km  
Pinta-ala:  25,2 ha  
Tilavuus:  0,001254 km³  
Keskisyvyys:  6,3 m  
Suurin syvyys:  19,2 m  
Valuma-alue:  31,3 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiVerijärv 
Näkymä marraskuussa 2009
Verijärv (myös Võru Valgjärv, Jaani järv) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,2 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 25 hehtaaria. Järvi on L-kirjaimen muotoinen, joten sen rannasta rantaan leveys on vain 200 metriä. Se sijaitsee 3,5 kilometriä Võrun kaupungista kaakkoon Haanjan ylängön pohjoispuolella. Kosen kauppalan asuinalue ulottuu melkein pohjoisrantaan asti, missä kulkee Vatseliinasta tuleva tie Võruun. Se on muodostunut viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan kahteen risteävään laaksoon  (Kosõ org ja Linsorg). Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,3 metriä ja suurin syvyys 19,2 metriä. Syvin kohta sijaitsee keskikohdasta hieman luoteeseen. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,001254 kuutiokilometriä eli 1,2 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 3,7 kilometriä ja se on vuorottain peltoa ja metsää. Rannoilla on hieman asutusta, vaikka järven rannat ovat jyrkkiä. Järvelle tulee useita teitä rantaan asti.
Järven luontoarvoja ja luokittelu

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv). Järvi luokitellaan limnologisesti kovavetiseksi järveksi ja eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.
Verijärv on yksi alueen kauneimmista järvistä. Järvenrannat ovat hiekka tai sorapohjaa ja syvemmällä on järvellä mutapohja. Mutakerros on vain metrin paksuinen. Järven läpivirtaus on heikko ja vesi vaihtuu laskennallisesti noin 6,3 kertaa vuodessa eli 58 vuorokauden välein. Vedenväri on kellertävän vihreä ja näkösyvyys on 3,9 metriä. Suuresta syvyydestä ja laakson rinteiden korkeudesta johtuen järveen muodostuu kesäisin ja talvisin lämpötilakerrostunutta vettä. Alusvesi saattaa muuttua täysin hapettomaksi ja kesäisin päällysvesi voi rehevyydestä ja levien yhteyttämisestä johtuen ylikyllästyä hapesta. Vuonna 1977 tutkittiin järven vesikasvillisuus ja siitä löydettiin 22 eri vesikasvilajia. Joukossa on harvinainen vitalaji (vir. värd-penikeel). Järvessä elää ainakin särki, ahven, lahna, hauki, salakka, sorva, kiiski, säyne, made, ruutana, suutari, ankerias, pasuri, kuha ja karppi. Järvessä elää vähälukuisena jokirapu.
Verijärvi sisältyy Verijärven maisemansuojelualueeseen yhdessä laakson rinteillä kasvavien metsin kanssa. Alue perustettiin vuonna 1962 ja sen erityiset suojeltavat kohteet ovat puistot ja rantametsät, joiden puut ovat 120–140-vuotiaita, etelärannan Erastsaare mägi (115 metriä korkea) ja hämeenkylmänkukan kasvustot. Järven rantaluontoon voi tutustua kävelemällä sen  luontopolkua.
Historiaa

Järven vedenpintaa on pidetty luusuaan rakennetulla padolla keinotekoisen korkealla. Vuonna 1922 tämä pato kuitenkin murtui ja vedenpinta laski 1,5 metriä. Myöhemmin joskus 1960-luvulla vedenpintaa nostettiin puoli metriä. Järveen liitetään kansan suussa monia legendoja. Yksi niistä selittää järven nimen johtuvan orjien lyömisestä, jolloin heidän verensä valui järveen.
Vesistösuhteita

Järveen laskee muutamia ojia, joista huomattavimmat ovat Kaasjärven laskuoja, joka laskee järven kaakkoispäähän, samaan päähän laskeva Kööri oja, joka alkaa pienistä kaakossa olevista lammista, ja Koreli ojan suuhin laskeva Valgjärven laskuoja. Järven läpi virtaa Koreli oja, joka jatkaa eteenpäin  ja juoksee Võrun kaupungin itäpuolelta ohi ja yhtyy Võrusoolla Koreli kraaviin. Võrun taajaman luoteispuolella Korelin oja yhtyy Vanajõgeen ennen yhtymistään Võhandu jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 31,3 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Poska, Anne &al.: The Verijärv area, South Estonia over the last millennium: A high resolution quantitative land-cover reconstruction based on pollen and historical data, 2014
Rõuge. Uue-Kasaritsa. Verijärv (Arkistoitu – Internet Archive) (mustavalkoinen valokuva)
Väike-Rõsna

| Väike-Rõsna |
| --- | --- |
 Väike-Rõsna
 Koordinaatit: 57°58′59″N, 27°38′0″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Võrumaa
Kunta:  Setomaan kunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Korkeus:  31 m
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Väike-Rõsna on kylä Setomaan kunnassa Vörumaalla Viron kaakkoisosassa. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta kylä kuului Värskaan.
Kylä sijaitsee 31 metrin korkeudella merenpinnasta. Linnuntietä Väike-Rõsnasta on matkaa Kremessovaan noin 0,9 kilometriä, Määsovitsaan n. 2,2 km, Tonjaan n. 1,5 km, Värskan kunnan keskukseen n. 2,8 km, Õrsavaan n. 4,2 km, Lüübnitsaan n. 8,4 km ja Lutepäähän n. 8,7 km. Kylässä on tsasouna.
Kylässä on kahdeksan pitkää ja kaksi pyöreää hautakumpua, jotka ovat peräisin vuosien 500 ja 999 väliseltä ajalta. Vuosina 1976–1977 hautakummuilla tehtiin arkeologisia kaivauksia ja kummuista löydettiin saviastioiden paloja, pronssiesineitä sekä rituaaleissa käytetyn puurakennuksen jäännöksiä.
Aiheesta muualla

Väike-Rõsnasta Setomaa Valdade Liitin sivuilla
VueScan

| VueScan |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Hamrick Software
Kehityshistoria
Vakaa versio:  9.7.65 / 25. elokuuta 2021
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Kuvaskannaus ja tekstintunnistus
Alusta:  IA-32 x64 ARM32 ARM64
Lisenssi:  Shareware
Aiheesta muualla
www.hamrick.com
VueScan on kuvaskannaus ja tekstintunnistusohjelma tietokoneille, jota on kehitellyt Ed Hamrick vuodesta 1998. Se mahdollistaa käyttäjää asettamaan ja hienosäätämään skannausjuovia. VueScania myydään yhtenä ladattavana tiedostona kahdella erilaisella lisenssillä (Standard ja Professional). Lisenssikoodi määrittää mikä versio on käytössä. Ilman lisenssiä ohjelma pyörii demomoodissa. Demomoodi on identtinen Professional-lisenssin kanssa lukuun ottamatta dollarikuvioisia vesileimoja sekä tallennetuissa että tulostetuissa kuvissa.
Oletuksena VueScan tukee vain englanninkielisiä dokumentteja. Siitä huolimatta 32 lisäkielipakettia on ladattavissa sen verkkosivuilla. Syyskuussa 2011 Ed Hamrick oli "myynyt 3 miljoonan dollarin edestä vuotta kohden lisenssejä".
Käännös suomeksi
Véronique De Keyser

| Veronique De Keyser |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2001–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1945 (ikä 79) Etterbeek
Tiedot
Puolue:  Parti socialiste, Belgia
Aiheesta muualla
www.vdekeyser.be
Veronique De Keyser (s. 23. maaliskuuta 1945) on belgialainen poliitikko. Hän nousi Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2001, ja hänet valittiin uudelleen vuosien 2004 ja 2009 vaaleissa. Hän on Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän varapuheenjohtaja ja Kehitysyhteistyövaliokunnan jäsen.
Väinö Lehtonen (maatalousneuvos)

Väinö Robert (V. R.) Lehtonen (4. marraskuuta 1893 Hartola – 24. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen maatalousneuvos.
Lehtonen valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1927 ja aloitti uransa Taubilan kartanon tilanhoitajana Pyhäjärvellä (Vl.) 1919–1925, sen jälkeen hän toimi Pienviljelijäin keskusliiton konsulenttina 1927–1929, pienviljelijäin neuvojaopiston lehtori 1929–1932, maatalousnormaalikoulun maanviljelysopin yliopettaja 1932–1934, maatalousneuvos ja maataloushallituksen opetusosaston päällikkö 1934 alkaen. Hänellä oli luottamustoimia Maatalouskerholiiton johtokunnan jäsen 1936 alkaen, useiden maatalousopetuskomiteoiden puheenjohtaja, opetustoimen uudelleenjärjestämiskomitean ja valtioneuvoston kouluasiain toimikunnan johtaja. Hän julkaisi maatalousalan kirjallisuutta.
Julkaisuja

Pieni uudisviljelysopas 1928,
Maanviljelysoppi I ja II 1941, 1943
Neuvontaoppi 1947
Kansakoulu ja maataloudellinen ammattiopetus. Teoksessa Kansakoulu ja talousopetus. Kansakoulunopettajain Jatko-opintoyhdistyksen julkaisuja II. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1937 (Teosta referoitu julkaisussa Anni Leskinen: Kansakoulun kasvitarha- ja maatalousopetukseen liitetyt ihanteet ja tavoitteet 1898–1939 s. 81–83)
Vermatlampi

| Vermatlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°07′39″N, 25°53′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskuoja:  oja Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.421.1.038
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m  
Pituus:  200 m  
Leveys:  540 m  
Rantaviiva:  1,253 km  
Pinta-ala:  6,302 ha  
Tilavuus:  0.000073 km³ 
Keskisyvyys:  1,15 m  
Suurin syvyys:  2,9 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVermatlampi 
Vermatlampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Kymökosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 200 metriä pitkä, 540 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 72 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys on 2,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,6 metriä mpy.
Väinö Lehto

| Väinö Lehto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Väinö Vilho Ilmari Lehto
Syntynyt: 19. lokakuuta 1942 (ikä 81) Ähtäri, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1967–1968:  Tampereen Pyrintö
Väinö Vilho Ilmari Lehto (s. 19. lokakuuta 1942 Ähtäri) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Lehto pelasi Tampereen Pyrinnössä miesten pääsarjassa kauden 1967–1968 4,2 pisteen keskiarvolla.
Lehto pelasi myös Suomensarjaa Jyväskylän yliopiilasurheilijoissa, jonka perustajajäseniin hän kuului, ja Pieksämäen Palloilijoissa. Hän edusti myös Tampereen NMKY:tä, Tampereen Ilvestä, Ilmajoen Kisailijoita ja Ylihärmän Junkkareita ja pelasi Keski-Suomessa, Etelä-Pohjanmaalla ja Hämeessä piirijoukkueessa. Koripallon lisäksi Lehto harrasti muita palloilulajeja ja yleisurheilua: hänen ennätyksensä kolmiloikassa oli yli 14 metriä. Lehto kuului vuosina 1969–1971 Etelä-Pohjanmaan piirin koripallojaostoon.
Lehto asui myöhemmin Siilinjärvellä, missä hän Kuopion Linkissä pelatessaan Kalle Savolaisen kanssa ja tämän ideasta perusti Siilinjärven Palloseuraan koripallojaoston vuonna 1975. Vuonna 1980 paikkakunnan koripallotoiminnalle perustettiin erikoisseura Siilinjärven EsaB.
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967–1968 | Tampereen Pyrintö | SM-sarja | 18 | 4,2 | 76 |
| Yhteensä | Yhteensä | SM-sarja | 18 | 4,2 | 76 |
O = ottelut, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Vilnan lääni

| Vilnan lääni Vilniaus apskritis |
| --- | --- |
 Näkymä Vilnaan
 Lippu:  Vaakuna
 Vilnan läänin sijainti Liettuassa
Valtio:  Liettua
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Vilna
Pinta-ala:  9 731 km²
Väkiluku (2016):  805 380
 – väestötiheys:  82,8 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  LT-VL
Vilnan lääni (liett. Vilniaus apskritis) on suurin Liettuan kymmenestä läänistä. Lääni sijaitsee maan itäisessä osassa ja sen keskus on maan pääkaupunki Vilna. Läänissä on arviolta 805 380 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 9 731 neliökilometriä.
Aluejako

Elektrėnain kunta
Šalčininkain kunnallispiiri
Širvintosin kunnallispiiri
Švenčionysin kunnallispiiri
Trakain kunnallispiiri
Ukmergėn kunnallispiiri
Vilnan kaupunkikunta
Vilnan kunnallispiiri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilnan lääni Wikimedia Commonsissa
Liettuan läänit ja kunnallispiirit
| --- | --- |
Alytus:   Alutys  Druskininkai  Varēna  Lazdijai 
Kaunas:   Birštonas  Jonava  Kaišiadorys  Kaunas  Kaunasin kaupunkikunta  Kēdainiai  Prienai  Raseiniai 
Klaipėda:   Klaipėdan kaupunkikunta  Klaipėdan kunnallispiiri  Kretinga  Neringa  Palangan kaupunkikunta  Skuodas  Šilutė 
Marijampolė:   Kalvarija  Marijampolėn kunta  Šakiai  Vilkaviškis  Kazlų Rūdan kunta 
Panevėžys:   Biržai  Kupiškis  Panevėžysin kaupunkikunta  Panevėžysin kunnallispiiri  Pasvalys  Rokiškis 
Šiauliai:   Akmenė  Joniškis  Kelmė  Pakruojis  Radviliškis  Šiauliain kaupunkikunta  Šiauliain kunnallispiiri 
Tauragė:   Jurbarkas  Pagėgiai  Šilalė  Tauragė 
Telšiai:   Mažeikiai  Plungė  Rietavas  Telšiai 
Utena:   Anykščiai  Ignalina  Utena  Visaginasin kaupunkikunta  Zarasai  Molėtai 
Vilna:   Elektrėnai  Šalčininkai  Širvintos  Švenčionys  Trakai  Ukmergė  Vilnan kaupunkikunta  Vilnan kunnallispiiri
Välilampi (Keuruu, Kettuperä)

| Välilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°18′18″N, 24°36′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kupanjoen valuma-alue (35.66)
Laskujoki:  oja Kivijärveen 
Järvinumero:  35.661.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,2 m  
Rantaviiva:  0,542 km  
Pinta-ala:  1,261 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVälilampi 
Välilampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Keuruun taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kupanjoen valuma-alueella (35.66), jonka Kivijärven alueeseen (35.661) se kuuluu.
Virasto

Virasto on  viranomaisena toimiva laitos. Virastot ovat joko keskusvirastoja, joiden toiminta-alueena on koko valtio tai paikallisvirastoja, joiden toiminta-alueena on vain osa valtiota, kuten lääni, piiri tai kunta.
Virastojen toimintatavat

Virastot ovat toimintatavaltaan joko toimisto- eli päällikkövirastoja - tai kollegisia virastoja (joissa päätöksentekoon voi osallistua useampi virkakunnan jäsen, (lat. collē'gium = virkakunta)).
Toimistovirastossa käsiteltävät päätökset valmistelee ja esittelee esittelijäksi kutsuttu virkamies viraston päällikön tehdessä yksin ratkaisun.
Kollegisessa virastossa, jonka kollegioon kuuluu vähintään kolme jäsentä, kaikki jäsenet ottavat osaa tärkeimmistä asioista käytävään neuvonpitoon, ja jos ilmenee erimielisyyttä, tehdään päätös äänestämällä.
Esimerkkejä virastoista

Opetusvirasto
Rakennusvirasto
Kiinteistövirasto
Kirkkoherranvirasto
Kuluttajavirasto
Kulttuurivirasto
Suojelupoliisi (tiedusteluvirasto)
Valkoisenlähteentie

| Valkoisenlähteentie> Vitbäcksvägen |
| --- | --- |
 Vuonna 2010 valmistunut Valkoisenlähteentien keskimmäinen osa  Tikkurilan lukion edustalla Jokiniemessä.
Kaupunki:  Vantaa
Tieluokka:  katu
Alkupiste:  Koivuhaka, kantatie 45:n liittymä
Päätepiste:  Kuninkaanmäki, seututie 140:n risteys
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  pääosin kaksikaistainen, nelikaistaisia osuuksia
Muodostettu:  1971
Huomautuksia:  Katu on keskeneräinen ja sitä on rakennettu vaiheittain. Rakennettua osaa siitä on noin viisi kilometriä, mutta yleiskaavan mukaiset laajennukset toisivat sille yli kilometrin verran lisää pituutta.
Valkoisenlähteentie (ruots. Vitbäcksvägen) on itä–länsi-suuntainen katu Vantaalla ja yksi Vantaan tärkeimpiä poikittaisia katuyhteyksiä. Se muodostuu kolmesta osasta: Valkoisenlähteentiestä sekä Läntisestä ja Itäisestä Valkoisenlähteentiestä. Läntinen ja keskimmäinen osuus muodostavat hieman yli neljän kilometrin yhtenäisen osuuden, kun taas itäinen osa on toistaiseksi erillinen. Kuuteen eri kaupunginosaan jakaantuva kokonaisuus on rakentunut vähitellen, eikä katu ole vielä valmis. Valmistuessaan yhteys ulottuu Tuusulanväylältä Lahdenväylälle ja edelleen Lahdentielle.
Katua on kutsuttu ”Tikkurilan sisääntulotieksi, jonka keskelle jää selkeä keskustajakso”. Läntinen osuus eli Läntinen Valkoisenlähteentie alkaa kiertoliittymästä lentokentän ja Tuusulanväylän kupeesta Koivuhaasta ja kulkee Viertolan läpi Tikkurilaan Talvikkitien risteykseen, jonka maamerkkinä on Tikkurilan ortodoksinen kirkko. Tikkurilassa Valkoisenlähteentie alittaa pääradan betonikaukalossa Hiekkaharjun ja Tikkurilan aseman välissä ja jatkuu Jokiniemeen Tikkurilan lukion ohitse. Jokiniemessä katu päättyy kaupunginosan itärajalla olevaan Keravanjokilaaksoon. Itäisin osa katua eli Itäinen Valkoisenlähteentie alkaa noin kilometrin päässä Hakkilassa, jonka teollisuusalueella se haarautuu Vanhasta Porvoontiestä. Itäinen osa katua kuitenkin jakaantuu edelleen kahteen osaan: sen halkaisee keskeltä Lahdenväylä, eikä osuudelle ole vielä rakennettu suunniteltua alikulkua, siltaa tai liittymää. Lahdenväylän itäisellä puolella katu kuuluu Kuninkaanmäkeen.
Valkoisenlähteentietä Tikkurilassa. Kevyen liikenteen ylikulkusilta on osa Orvokkitietä, joka yhdistää Tikkurilan Hiekkaharjuun.
Historia > Nimen etymologia

Valkoisenlähteentie-nimi luotiin vuonna 1966. Nykyisen kadun sijaan nimeä kuitenkin käytti viiden vuoden ajan toinen katu, Hakkilassa sijaitseva pohjois–eteläsuuntainen nykyinen Kunnaantie. Valkoisenlähteentie sai nimensä hakkilalaisella pellolla sijainneen lähteen mukaan. Lähteen Keravanjokeen laskeneen veden sanottiin olevan niin puhdasta, että se näytti valkoiselta. Vuonna 1957 lähteestä tehtiin kunnan vesijohtoverkon vedenottamo, joka suljettiin vuonna 2008.
Vuonna 1971 nimi annettiin nykyiselle itä–länsisuuntaiselle tielle. Erilliset nimet Läntinen ja Itäinen Valkoisenlähteentie luotiin vuonna 2004, jotta neljään osaan jakaantunut katu ei aiheuttaisi epäselvyyksiä.
Historia > Neliosaisesta kolmiosaiseksi kaduksi

Katu oli vielä 2000-luvun alussa neljässä osassa: Läntinen Valkoisenlähteentie päättyi Talvikkitiehen ja Valkoisenlähteentie alkoi vasta Jokiniemessä pääradan toisella puolella. Välissä oli Kielotietä lukuun ottamatta umpeenkasvanutta lehtimetsikköä, ja profiililtaan alue oli vanhaa pientaloaluetta. Syyskuussa 2010 valmistui sekä pääradan alittava alikulku että Valkoisenlähteentien jatke Kielotielle ja edelleen Talvikkitielle, mikä yhdisti Jokiniemen Viertolaan. Pientalovaltaisuuden vuoksi osuudelle rakennettiin korkeita meluaitoja. Kokonaisuuteen kuului myös kaksi uutta Valkoisenlähteentien ylittävää kevyen liikenteen siltaa sekä Hiekkaharjuun johtava Ratatien tieliikennesilta. Alikulku ja katuyhteys ylikulkusiltoineen maksoivat 30 miljoonaa euroa. Aikaisemmin suunniteltiin myös melua ja ympäristövaikutuksia vähentävää tunnelivaihtoehtoa, jossa osuus radan kohdalta Kielotielle tai jopa Talvikkitielle olisi rakennettu tunnelissa.
Historia > Itäisen Valkoisenlähteentien lyhentyminen

Lahdenväylän halkaisema, kahteen osaan jaettu Itäinen Valkoisenlähteentie koostui alun perin noin 400 metrin Hakkilan osuudesta ja noin 740 metrin Kuninkaanmäen osuudesta. Vuoden 2018 lopulla Kuninkaanmäen osuutta kuitenkin lyhennettiin noin 600 metrillä. Nimenvaihdoksen myötä osuus liitettiin Pohjolantiehen, Sotungin rajalta alkavaan Kuninkaanmäen katuyhteyteen. Muutoksen myötä Itäinen Valkoisenlähteentie päättyy seututiehen 140. Viittauksia vanhaan nimeen on kuitenkin säilytetty esimerkiksi Pohjolantien varrella sijaitsevien ruokakaupan ja nuorisotilan osoitteissa.
Tulevaisuus > Kadun jatkeet

Vantaan yleiskaavoissa 1992 ja 2020 Valkoisenlähteentie ja Itäinen Valkoisenlähteentie on yhdistetty toisiinsa uudella katuyhteydellä Keravanjoen yli ja Hakkilan sorakuopan pohjoispuolisen Rusokallion metsäalueen läpi. Yhteys kulkisi Keravanjokilaakson viljelysalueen läpi ja halkoisi virkistysalueen. Tuolloin muodostuisi risteys pohjois–eteläsuuntaisen Vanhan Porvoontien kanssa. Hakkilan sorakuopan kohdalla Valkoisenlähteentiestä haarautuisi etelään uusi katuyhteys, joka noudattaisi Tikkurila–Hakkila-radan reittiä kohti Kuninkaalaa ja Kehä III:a. Tikkurila–Hakkila-rata saatetaan purkaa, mutta katu etelään on mahdollista rakentaa, vaikka rata säilyisi.
Kahteen osaan Hakkilan ja Kuninkaanmäen välillä jakaantunut Itäinen Valkoisenlähteentie on tarkoitus yhdistää toisiinsa sillalla ja mahdollisesti myös liittymällä Lahdenväylään. Vuonna 2021 kerrottiin molempien laajennushankkeiden, sekä Keravanjoen ylittävän osuuden että Lahdenväylän ylityksen rakentamisen alkavan aikaisintaan vuonna 2023. Vantaan kaupungin vuoden 2023 kaavoituskatsauksessa on kuitenkin mainittu vain Lahdenväylän ylittävä osuus. Valkoisenlähteentien jatketta on kutsuttu Vantaan kaupungin lähivuosien suurimmaksi katuhankkeeksi, ja sen hinta-arvio noin 15–20 miljoonaa euroa.
Jatke itään Vanhalle Porvoontielle toimisi korvaavana reittinä Jokiniemen ja Havukosken väliselle Hanabölen rantatielle, joka aiotaan sulkea autoliikenteeltä.
Tulevaisuus > Rooli läpiajoliikenteessä

Valkoisenlähteentie on yksi niistä neljästä kehämäisestä kadusta, joille on yhä enemmän tarkoitus ohjata ohikulkevaa liikennettä Tikkurilan alueella. Autoliikennettä halutaan vähentää keskustassa eli pääasiassa Kielotien ympäristössä, johon on suunnitteilla muun muassa joukkoliikennebulevardi. Muita keskustan kiertäviä katuja ovat Jokiniemenkatu, Talvikkitie ja Tikkurilantie.
Rakennuksia kadun varrella

Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko
Tikkurilan lukio
Jokiniemen koulu
Vantaan näyttämö, vanhaan latoon rakennettu teatteri
Kadun varrella on myös puistoja. Koivuhaan kohdalla Läntinen Valkoisenlähteentie ohittaa Koivuhaan arboretumin, puulajipuiston, ja Viertolan kohdalla kadun varrella on Tikkurilan urheilupuisto. Valkoisenlähteentien ja Urheilutien risteyksessä on Hiekkaharjun urheilupuisto.
Poikkikadut lännestä itään > Läntinen Valkoisenlähteentie

Tuusulantie (Ruskeasanta, pohjoiseen)
Tulppaanitie (Ruskeasanta, pohjoiseen)
Meiramitie (Koivuhaka, etelään)
Risteys: Osmankäämintie (Koivuhaka, etelään) ja Koivukyläntie (Simonkylä, pohjoiseen)
Risteys: Talvikkitie (Hiekkaharju pohjoiseen, Tikkurila etelään)
Poikkikadut lännestä itään > Valkoisenlähteentie

Kielotie (Hiekkaharju pohjoiseen, Tikkurila etelään)
Esikkotie (Tikkurila, etelään)
Rataramppi (Tikkurila, etelään)
Jokiniemenkatu (Jokiniemi, etelään)
Vilho Sohkasen katu (Jokiniemi, etelään)
Risteys: Urheilutie (Jokiniemi)
Risteys: Oraskuja (Jokiniemi, etelään) ja Vehnätie (Jokiniemi, pohjoiseen)
Satopolku (Jokiniemi, etelään)
Tähkäkuja (Jokiniemi, etelään)
Hanabölen rantatie (Jokiniemi, pohjoiseen)
Satomäentie (Jokiniemi, etelään)