stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tie Domi

| Tie Domi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1969 (ikä 54) Windsor, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  the Albanian Assassin the DOMInator
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  173 cm
Paino:  97 kg
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2006
Seurat:  Toronto Maple Leafs New York Rangers Winnipeg Jets
NHL-varaus:  27. varaus, 1988 Toronto Maple Leafs
Tahir "Tie" Domi (s. 1. marraskuuta 1969 Windsor, Ontario) on albanialaistaustainen kanadalainen entinen jääkiekkoilija, lempinimeltään The Albanian Assassin. Hän tuli urallaan tunnetuksi kovana tappelijana ja hän pelasi poliisin roolissa. Urallaan Domi pelasi Toronto Maple Leafsissa, New York Rangersissa ja Winnipeg Jetsissä. Toronto Maple Leafs varasi Domin NHL:ään vuonna 1988 toisella varauskierroksella 27. sijalla. Kanadan junioriliigassa hän pelasi Peterborough Petesin joukkueessa. Hänen poikansa Max Domi pelaa NHL-seura Dallas Starsissa.
Peliura

Domi aloitti NHL-uransa kaudella 1989–1990 Torontossa. Domi on tunnettu aggressiivisuudestaan ja jääräpäisyydestään, mistä saatiin esimerkki jo hänen debyyttikaudellaan. Hän pelasi vain kaksi ottelua, mutta keräsi niissä yhteensä 42 jäähyminuuttia.
Torontosta Domi siirtyi ensimmäisen kauden jälkeen New York Rangersiin, jossa hän pelasi seuraavat kolme kautta. Hän kuitenkin siirtyi kesken kauden Winnipeg Jetsiin Teemu Selänteen suojelijaksi ja pelasi Winnipegissä kolme kautta. Kaudella 1994–1995 Domi palasi Toronto Maple Leafsiin, jossa pelasi uransa loppuun asti.
Domin paras kausi pisteiden valossa oli kausi 2002–2003, jolloin hän teki 29 pistettä. Viimeiseksi jäänyt kausi 2005–2006 oli jo selvästi rauhallisempi kuin edeltävät kaudet. Domi ilmoitti uransa päätöksestä syyskuussa 2006.
Domi oli peliurallaan yksi NHL:n kovimpia tappelijoita. Hänen ja Detroit Red Wingsin kovanaaman Bob Probertin välillä oli useita yhteenottoja. Domi kävi myöhemmällä urallaan jopa yleisössä olleen katsojan kimppuun Philadelphiassa.
Ennätykset

Eniten jäähyminuutteja Toronto Maple Leafsin pelaajista kautta aikojen
Koko NHL:n kaikkien aikojen jäähytilaston 3.
Aiheesta muualla

NHL:n kotisivuilla
Jatkoajassa
The Lansdowne Tapes

| The Lansdowne Tapes Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1969–1971
 Julkaistu: 1993
 Tyylilaji: hard rock progressiivinen rock heavy metal
 Levy-yhtiö: Red Steel (alkuperäinen versio)   Castle Communications (2CD Expanded Edition)
Muut kannet
   2CD Expanded Edition (2002)
Uriah Heepin muut kokoelmalevyt
| Rarities From the Bronze Age 1991 | The Lansdowne Tapes 1993 | The Best of... Part 2 1997 |
The Lansdowne Tapes on Uriah Heepin vuonna 1993 julkaistu harvinaista materiaalia sisältävä kokoelma-albumi. Vuonna 2002 se julkaistiin uudelleen tupla-albumin muodossa.
Kappaleet > Alkuperäinen versio

Born in a Trunk – 3.47 (säv. Mick Box/David Byron)
Simon the Bullet Freak – 3.28 (säv. Ken Hensley)
Here Am I – 8.14 (säv. Hensley)
Magic Lantern – 8.32 (säv. Box/Byron)
Why (11.18 min. versio) – 11.20 (säv. Box/Byron/Paul Newton/Hensley)
Astranaza – 4.46 (säv. Box/Byron)
What's Within' My Heart – 5.26 (säv. Hensley)
What Should Be Done – 4.28 (säv. Hensley)
Lucy Blues – 5.10 (säv. Box/Byron)
I Want You Babe – 5.42 (säv. Box/Byron)
Celebrate – 4.26 (säv. Bonner/Gordon)
Schoolgirl – 3.25 (säv. Box/Byron)
Born in a Trunk (instrumentaaliversio) – 4.02 (säv. Box/Byron)
Look at Yourself (bonuskappale) – 3.20 (säv. Hensley)
Dreammare (intro) – 1.10 (säv. Newton)
Kappaleet > 2CD Expanded Edition (2002)

CD 1
Dreammare (intro) – 1.01 (säv. Paul Newton)
Walking in Your Shadow (vaihtoehtoinen miksaus) – 5.01 (säv. Newton/David Byron)
Real Turned On (vaihtoehtoinen miksaus) – 3.34 (säv. Mick Box/Byron)
I'll Keep on Trying (vaihtoehtoinen miksaus) – 5.24 (säv. Box/Byron)
Wake Up (Set Your Sights) (vaihtoehtoinen miksaus) – 6.13 (säv. Box/Byron)
Come Away Melinda (vaihtoehtoinen versio 1) – 3.48 (säv. Hellerman/Minkoff)
Lucy Blues – 5.07 (säv. Box/Byron)
The Park (vaihtoehtoinen versio) – 5.36 (säv. Ken Hensley)
Here Am I – 8.11 (säv. Hensley)
Lady in Black (vaihtoehtoinen versio) – 4.53 (säv. Hensley)
Simon the Bullet Freak (vaihtoehtoinen versio 2) – 3.26 (säv. Hensley)
What's Within' My Heart – 5.21 (säv. Hensley)
What Should Be Done – 4.24 (säv. Hensley)
Why (11.18 min. versio) – 11.15 (säv. Box/Byron/Newton/Hensley)
Look at Yourself (vaihtoehtoinen single-edit) – 3.20 (säv. Hensley)
CD 2
Kappaleet 1-8 esitetty Spice-nimellä.
Born in a Trunk – 4.03 (säv. Mick Box/David Byron)
Magic Lantern – 7.55 (säv. Box/Byron)
Astranaza – 5.06 (säv. Box/Byron)
Celebrate – 4.19 (säv. Bonner/Gordon)
Schoolgirl – 3.22 (säv. Box/Byron)
I Want You Babe – 6.09 (säv. Box/Byron)
Born in a Trunk (instrumentaaliversio) – 4.20 (säv. Box/Byron)
Lucy Blues (vaihtoehtoinen versio) – 5.07 (säv. Box/Byron)
Come Away Melinda (vaihtoehtoinen versio 2) – 3.47 (säv. Hellerman/Minkoff)
What's Within' My Heart (vaihtoehtoinen versio) – 5.24 (säv. Ken Hensley)
What Should Be Done (vaihtoehtoinen versio) – 4.26 (säv. Hensley)
Gypsy (vaihtoehtoinen miksaus) – 5.50 (säv. Box/Byron)
High Priestess (vaihtoehtoinen versio) – 3.40 (säv. Hensley)
Simon the Bullet Freak – 3.25 (säv. Hensley)
Look at Yourself (single-edit) – 3.18 (säv. Hensley)
Lady in Black (vaihtoehtoinen single-edit) – 3.30 (säv. Hensley)
Dreammare (uusinta) – 1.08 (säv. Paul Newton)
Terve, Sirkka Lautamies

| ”Terve, Sirkka Lautamies” J>  Karjalainen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sä kuljetat mua
 Julkaistu: 2018
 Tuottaja(t): Janne Haavisto
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
J. Karjalaisen muut singlet
| ”Sä kuljetat mua” 2018 | ”Terve, Sirkka Lautamies” 2018 | ”Ilmassa pieni sydän” 2019 |
Terve, Sirkka Lautamies on J. Karjalaisen kappale hänen vuoden 2018 albumiltaan Sä kuljetat mua. Kappale on saanut osakseen runsaasti julkisuutta mediassa.
Laulun tausta

Karjalainen kirjoitti kappaleen kesäpaikassaan Perniössä, talossa, josta hän käyttää nimitystä ”Keltainen talo”. Sävelen hän sai tehtyä pengottuaan C-kasetti-arkistoaan, josta löytyi kappaleaihio nimeltä ”Venäläinen romanssi”, josta hän oli aiemmin muokannut hittinsä ”Villejä lupiineja”. Nyt hän kierrätti tuota aihiota uudelleen, jolloin syntyi uusi sävelmä. Hän halusi tehdä siitä kukka-aiheisen kappaleen. Sanoitus alkoi syntyä, kun hän löysi talonsa ullakolta vanhan kasvion, jonka oli joskus ostanut kirpputorilta. Kasviossa oli tieto, että sen oli kerännyt Sirkka Lautamies -niminen henkilö vuonna 1925 Virolahden Pyterlahdella. Hänestä Karjalainen ei tiennyt sen kummempaa, mutta hän muisti, että Pyterlahdella oli aikoinaan louhittu graniittia Pietarin rakennustöitä varten, muun muassa Iisakin kirkon pylväät samoin kuin Eremitaašin edessä oleva Aleksanterin pylväskin. Kappale päättyy pohdintaan, ”mitä meistä jää jäljelle, kun aika jättää”:
»Miehet ja varsinkin suurmiehet pyrkivät rakentamaan kirkkoja, mausoleumeja ja kokonaisia kaupunkeja jäädäkseen historiaan. Sirkka Lautamies tuskin teki kasviota siksi. Se oli vain koulutehtävä. Mutta se tapa, millä hän sen teki, oli aika kaunis.»
Sirkka Lautamies nousee esiin

Helsingin Sanomat julkaisi Karjalaisen levystä artikkelin, jossa kappale Terve, Sirkka Lautamies sai runsaasti huomiota. Artikkelin julkaisemisen jälkeen sekä Helsingin Sanomat että Karjalainen itsekin saivat lukuisia kappaleeseen liittyneitä viestejä. Osa koski toista Sirkka Lautamies -nimistä henkilöä, mutta osa juuri kasvion kerännyttä ihmistä.
Sirkka Lautamiehen tarina

Sirkka Lautamiehen tarina on pääpiirteissään seuraava: Hän syntyi virolahtelaiselle sisäkölle Hilma Lautamiehelle avioliiton ulkopuolisena lapsena vuonna 1912. Hänen isänsä oli ruotsalainen lasimestarin poika Sigfrid Lundh, jonka Hilma oli tavannut työskennellessään Miehikkälässä. Lundhin vanhemmat eivät antaneet hänelle lupaa mennä naimisiin suomalaisen tytön kanssa, vaikka tämä odotti lasta. Sirkka jäi syntymänsä jälkeen isoäitinsä hoiviin, kun Hilma lähti opiskelemaan sairasvoimistelija-hierojaksi. Myöhemmin Hilma onnistui hankkimaan itselleen asunnon Helsingin Tunturikadulta. Sirkka kävi aluksi koulua Virolahdella, mutta pääsi sitten muuttamaan äitinsä luo Helsinkiin. Koulua hän kävi Töölön yhteiskoulussa, josta kirjoitti ylioppilaaksi. Kesät hän vietti Virolahdella, missä hän myös keräsi kasvionsa. Lukioaikana Sirkka kohtasi suuren menetyksen, kun hänen äitinsä kuoli syöpään 36-vuotiaana. Kolme tätiä osoittautuivat nyt hänelle korvaamattomiksi.
Ylioppilaaksi valmistuttuaan Sirkka luki itsensä sairaanhoitajaksi. Hän työskenteli ensin Auroran sairaalassa, mutta sitten hänet komennettiin Laihialle, missä oli puhjennut tulirokkoepidemia. Paikkakunnalle järjestettiin väliaikainen sairaala. Sinne haettiin ruokatarpeita lähitaloista. Yhdestä niistä Sirkka löysi itselleen puolison, maanviljelijä Uuno Hietasen. Naimisiin mentiin, ja lapsia siunaantui kahdeksassa vuodessa viisi. Vanhin heistä, Liisa Hietanen, ”muistaa äitinsä lapsirakkaana, vaatimattomana ja huumorintajuisena ihmisenä. ’Hän huomioi kaikki ympäristönsä lapset, ei vain omiaan’.” Nuorin tytär Marja Laine kertoo, että hän myös ”arvosti luontoa ja sen kauneutta, viihtyi sienimetsässä ja harrasti nuorempana valokuvausta.” Hän myös kutoi pitsiliinoja viimeisiin vuosiinsa asti. Hän kuoli vuonna 2002 90-vuotiaana.
Kukaan ei osaa sanoa, miten kasvio oli päätynyt kirpputorille ja Karjalaiselle. Ehkä se oli joutunut kirpputorille, kun Tunturikadun asunto tyhjennettiin. Karjalainenkaan ei muista, miten oli sen ostanut. ”Ehkä 1980-luvun lopussa Hietalahden kirppiksellä.”
Karjalaisen reaktio

Laulussaan Karjalainen oli pohtinut Lautamiehen elämää. ”Mutta jälleen kerran totuus on tarua ihmeellisempää. Sirkan elämässä, niin kuin tietysti meistä jokaisen, olisi aiheita moniin lauluihin, iloisiin ja surullisiin”, Karjalainen totesi. Erityisesti häntä oli koskettanut kasvion kerääjän äidin, Hilma Lautamiehen kohtalo, että hänen ei annettu avioitua lapsensa isän kanssa. ”Moista on vaikea ymmärtää.”
Karjalainen sanoo, että laulunteon aikana Sirkka Lautamiehestä oli tullut hänen kaverinsa. ”Oli kiva tietää, että hän sai elää pitkän ja hyvän elämän.”
Tito Jackson

Toriano Adaryll ”Tito” Jackson (15. lokakuuta 1953, Gary – 15. syyskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen laulaja ja kitaristi. Hän kuului tunnettuun The Jackson 5 -kokoonpanoon, jossa hän toimi kitaristina ja taustalaulajana.
Tito Jackson syntyi Katherine ja Joseph Jacksonin kolmantena lapsena. Tito oli Michael Jacksonin isoveli.
Tito oli vuonna 1964 perustamassa veljiensä Michaelin, Jermainen ja Randyn kanssa The Jackson 5 -yhtyettä. Tito soitti yhtyeessä kitaraa ja lauloi taustoja. Hän soitti alkujaan vain live-esiintymisissä, sillä Motown-levy-yhtiössä veljekset eivät voineet kirjoittaa eikä soittaa albumeille. Tilanne muuttui 1970-luvulla Epic Recordsilla, ja myös Tito Jackson alkoi tuoda omaa soittoaan albumeille.
Michael Jackson lähti veljesten yhtyeestä vuoden 1984 ”Victory Tour” -kiertueen jälkeen. Muut veljekset jatkoivat kuitenkin ja esiintyivät hieman erilaisilla kokoonpanoilla. Tito Jackson oli alkuperäisen kokoonpanoon viimeinen jäsen, joka teki sooloalbumin. Hänen esikoisensa Tito Time julkaistiin 2016. Toinen albumi Under Your Spell ilmestyi 2021. Jacksonin sooloalbumeissa oli bluesvaikutteita.
Jacksonin kolme lasta perustivat myöhemmin yhtyeen 3T. Lasten äiti Delores, josta Jackson erosi vuonna 1988, kuoli henkirikoksen uhrina 27. elokuuta 1994.
Tito Jackson kuoli sydänkohtaukseen 70-vuotiaana ajaessaan Oklahomasta New Mexicoon 15.syyskuuta 2024
Aiheesta muualla

Tito Jacksonin kotisivut
Tito Gobbi

Gobbi vuonna 1973.
Tito Gobbi (24. lokakuuta 1913 Bassano del Grappa, Italia – 5. maaliskuuta 1984) oli italialainen baritoni.
Gobbi syntyi Bassano del Grappassa ja opiskeli lakia Padovan yliopistossa ennen laulajaksi alkamista. Hän teki oopperadebyyttinsä Count Rudolfon roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa vuonna 1935. Hän teki debyyttinsä La Scala -oopperassa Milanossa 1942 ja esiintyi Covent Gardenissa Lontoossa 1951.
Aiheesta muualla

Associazine Tito Gobbi (Arkistoitu – Internet Archive)
Jekaterina Mizulina

Jekaterina Mizulina
Jekaterina Mihailovna Mizulina (ven. Екатери́на Миха́йловна Мизу́лина; s. 1. syyskuuta 1984) on venäläinen yhteiskunnallinen vaikuttaja. Hänet tunnetaan nimellisesti lapsia suojelevan, mutta käytännössä nettisensuuria harjoittavan Turvallisen Internetin liiton johtajana.
Mizulina on poliitikko Jelena Mizulinan tytär. Hän valmistui vuonna 2004 Lontoon yliopistosta opiskeltuaan taidehistoriaa ja indonesian kieltä. Mizulina työskenteli aikoinaan tulkkina Kiinassa vierailleille Venäjän delegaatioille sekä managerina Pravovaja Stolitsa -järjestössä, joka kuvailee itseään sosiaalisia ja juridisia aloitteita tukevaksi rahastoksi. Mizulina tutustui miljardööri Konstantin Malofejeviin, jonka perustamassa Vapaan Internetin liitossa hän aloitti työskentelyn vuonna 2017.
Tammikuussa 2024 Mizulina joutui Euroopan neuvoston asettamien sanktioiden kohteeksi. Euroopan neuvoston mukaan Turvallisen Internetin liitto on "puolihallinnollinen" sensuurielin ja Mizulina sen johtajana vastuussa vakavista sekä systemaattisista mielipiteen- ja ilmaisunvapauden loukkauksista. Mizulina on muun muassa tehnyt muusikoiden kappaleiden oletetuista huumeviittauksista valituksia, joista osa on johtanut rikostuomioihin ja konserttien perumisiin. Mizulina piti sanktioiden kohteeksi joutumistaan pedofiilien kannattajien, huumekauppiaiden ja "villien" syynä.
Toukokuussa 2022 Mizulina väitti, että Venäjä puhdistaa Googlen ja Wikipedian puhdistettuaan ensin Ukrainan "natseista". Helmikuussa 2024 Ukrainan tiedotusvälineissä ja riippumattomilla venäläisillä Telegram-kanavilla levisi väitteitä, joiden mukaan Mizulinan ja Vladimir Putinin välillä olisi romanttinen suhde.
Tito Faraci

Tito Faraci
Tito Faraci (s. 23. toukokuuta 1965) on Sant`Antonio Ticionissa syntynyt sarjakuvan tekijä. Hän on oikealta nimeltään Tito Luca Faraci. Hän on käsikirjoittanut muun muassa Aku Ankka-, Marvel- ja Tex Willer-tarinoita.
Aiheesta muualla

http://www.titofaraci.com/
The Romance of Helen Trent

The Romance of Helen Trent on yhdysvaltalainen radiosaippuaooppera, jota lähetettiin 30. lokakuuta 1933 ja 24. kesäkuuta 1960 välisenä aikana CBS -verkon kautta. Sarjaa tehtiin kaikkiaan 7 222 jaksoa. Sarjan loivat Frank ja Anne Hummert. Pääosaa esitti vuoteen 1944 asti Virginia Clark, jonka jälkeen roolin sai Julie Stevens. Sarja on päässyt Radio Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

otrcat.com: Romance of Helen Trent
Edvard Kiianlinna

Berndt Edvard Kiianlinna (vuoteen 1907 Nyberg, 16. toukokuuta 1867 Hämeenlinna – 26. tammikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen agronomi ja vankilanjohtaja.
Kiianlinna kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1885 ja valmistui agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta 1896. Hän oli tilanomistajana Vanajassa vuoteen 1913 ja toimi myös kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Sisällissodan loppuvaiheessa Kiianlinna toimi Hämeenlinnan vankileirin apulaispäällikkönä. Sen lopettamisen jälkeen hän työskenteli Hämeenlinnan lääninvankilan väliaikaisena johtajana ja Ilmajoen varavankilan johtajana sekä Tammisaaren pakkotyölaitoksen apulaisjohtajana 1925–1927 ja johtajana 1927–1934.
Edvard Kiianlinnan poika oli näyttelijä Matti Kiianlinna.
Vilhelm Otto Casper David Wrede

Vilhelm Otto Casper David Wrede (af Elimä) (10. joulukuuta 1827 Leppävirta – 31. toukokuuta 1878 Kuopio) oli suomalainen vapaaherra, sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.
Wreden vanhemmat olivat Gustaf Wrede af Elimä ja Catharina Elisabet Lamoni ja puoliso vuodesta 1851 Hedvig Johanna Wilhelmina Gustava Armfelt. Taidemaalari, valtiopäivämies Casper Wrede, teollisuusjohtaja, valtiopäivämies Carolus Wrede, pääjohtaja Gustaf Oskar Axel Wrede ja tilanomistaja, valtiopäivämies August Henrik Uno Wrede olivat heidän poikiaan. Wrede oli oppilas merikadettikoulussa Pietarissa ja palveli sieltä valmistuttuaan Venäjän keisarillisessa laivastossa. Luutnantiksi hän yleni 1849 ja kapteeniluutnantiksi  1851. Luotsikapteenina Tammisaaressa Wrede toimi vuodesta 1853. Hän erosi palveluksesta majurina 1857. Wrede toimi Kuopiossa vankilanjohtajana syyskuusta 1871 maaliskuuhun 1878. Hän teki itsemurhan toukokuun lopussa 1878.
Wrede oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Dnipron valtiollinen sisäasiain yliopisto

Dnipropetrovskin valtiollinen sisäasiain yliopisto
Dnipron valtiollinen sisäasiain yliopisto (ukr. Дніпровський державний університет внутрішніх справ, Dniprovskyi deržavnyi universytet vnutrišnih’ sprav}) on Ukrainassa Dniprossa toimiva julkinen yliopisto. Yliopisto on Ukrainan sisäasiainministeriön ja opetusministeriön alainen korkeakoulu. Opetusta annetaan kaikilla tasoilla kandidaattivaiheesta post doc -vaiheeseen. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa. Se julkaisee kahta tieteellistä julkaisua: Naukovyi visnyk Dniprovskoho deržavnoho universytetu vnutrišnih’ sprav ja Philosophy, Economics and Law Review.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
The Phantom of the Opera (elokuvan soundtrack)

| The Phantom of the Opera eri artisteja |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Äänitetty : 2004
 Tuottaja(t): Andrew Lloyd Webber
 Tyylilaji: musikaali
 Levy-yhtiö: Sony Music
The Phantom of the Opera on soundtrack Joel Schumacherin vuonna 2004 ilmestyneeseen elokuvaan, joka perustuu Andrew Lloyd Webberin samannimiseen musikaaliin. Soundtrackista on julkaistu kaksi eri versiota, normaali ja kahden levyn deluxe-versio.
Kappaleet > Normaali julkaisu

Overture
Think Of Me
Angel of Music
The Mirror (Angel Of Music)
The Phantom Of The Opera
The Music Of The Night – Gerard Butler
Prima Donna – Simon Callow
All I Ask Of You
All I Ask Of You (Reprise)
Masquerade
Wishing You Were Somehow Here Again
The Point Of No Return
Down Once More/Track Down This Murderer
Learn To Be Lonely – Minnie Driver
Kappaleet > 2 levyn deluxe-versio

Levy 1
Prologue
Overture/Hannibal
Think of Me
Angel of Music
Little Lottie/The Mirror (Angel of Music)
The Phantom of the Opera – Emmy Rossum
The Music of the Night – Gerard Butler & Emmy Rossum
Magical Lasso
I Remember/Stranger Than You Dreamt It – Emmy Rossum & Gerard Butler
Notes/Prima Donna
Poor Fool, He Makes Me Laugh/Il Muto
Why Have You Brought Me Here/Raoul I've Been There – Patrick Wilson & Emmy Rossum
All I Ask of You – Patrick Wilson & Emmy Rossum
All I Ask of You (reprise)
Levy 2
Masquerade/Why So Silent
Madame Giry's Tale/The Fairground
Journey to the Cemetery
Wishing You Were Somehow Here Again – Emmy Rossum
Wandering Child
The Swordfight
We Have All Been Blind
Don Juan
The Point of No Return/Chandelier Crash – Gerard Butler & Emmy Rossum
Down Once More/Track Down This Murderer
Learn To Be Lonely – Minnie Driver
The Colonel’s Bequest

| The Colonel’s Bequest |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sierra Entertainment
Julkaisija:  Sierra On-Line
Jakelija:  GOG.com
Ohjaaja:  Roberta Williams, Chris Iden
Tuottaja:  Ken Williams
Suunnittelija:  Jacqueline Austin
Käsikirjoittaja:  Roberta Williams
Taiteilija:  Douglas Herring, Gerald Moore
Säveltäjä:  Ken Allen
Ohjelmoija:  Chris Hoyt, Chris Iden
Pelisarja:  Laura Bow
Pelimoottori:  Sierra's Creative Interpreter
Julkaistu:  1989
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Amiga, Atari ST, DOS
Jakelumuoto:  Levyke, digitaalinen lataus ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
The Colonel’s Bequest on Sierra On-Linen julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna 1989 DOSille ja seuraavana vuonna Amigalle ja Atari ST:lle.
Peli on Laura Bow -pelisarjan ensimmäinen osa, jonka toinen osa on The Dagger of Amon Ra.
Pelaaminen

Peli on dekkaritarina Agatha Christien kirjojen ja Clue-pelin tapaan. Päähenkilö Laura Bow perustuu mykkäfilmeissä esiintyneeseen näyttelijään Clara Bow nimen ja ulkonäön suhteen. Hahmo on tyylitelty 1920-luvun mukaan ja on epätavallinen sankaritar videopeleissä.
Pelin alussa Laura Bow on kutsuttu viettämään yö hänen ystävänsä Lillian Prunen perheen kartanossa. Kartanossa asuva Colonel Dijon on kutsunut perilliset kuulemaan hänen testamentistaan. Dijonin perheellä on kuitenkin kiistoja ja vähitellen henkilöt kuolevat yksi kerrallaan.
Useat hahmot ovat tuttuja arkkityyppejä ja useimmat on nimetty aikakauden tunnettujen henkilöiden mukaan.
Pelin on suunnitellut Roberta Williams, jonka aikaisempi mysteeripeli oli Mystery House. The Colonel’s Bequest ei ole aiemman pelin seuraaja, mutta lainaa vastaavia elementtejä Agatha Christien romaaneista ja käyttää samoja teemoja, mutta perustuu selkeästi uudemmalle tekniikalle.
Peli käyttää vielä tekstiparseria komentojen antamiseen. Peli on Sierran ensimmäisiä, jossa on esillä hahmojen muotokuvat dialogin aikana. Peli käyttää 16 värin grafiikkaa.
Toisin kuin kirjoissa ja elokuvissa pelin ei tarvitse liittyä päähenkilöön jatkuvasti ja osa tapahtumista jää näkemättä jos pelaaja ei ole oikeassa paikassa oikeaan aikaan.
Peli aika on jaettu paloihin eikä etene reaaliajassa vaan etenee kun tiettyjä asioita tapahtuu kuten kävelemällä tiettyyn huoneeseen tai keskustelemalla tietyn henkilön kanssa.
Vastaanotto

Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 84%.
Aiheesta muualla

The Colonel’s Bequest MobyGamesissa (englanniksi)
The Colonel’s Bequest Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
The Colonel's Bequest Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Rolling Stones Rock and Roll Circus

The Rolling Stones Rock and Roll Circus on The Rolling Stonesin konserttielokuva vuodelta 1968. Konsertista julkaistiin CD ja video vuonna 1996 ja DVD vuonna 2004.
The Rolling Stonesin etsiessä uutta tapaa mainostaa vasta ilmestynyttä albumiaan Beggars Banquet Mick Jagger keksi idean sirkusteeman ympärille rakentuvasta konsertista, joka esitettäisiin televisiossa. He kutsuivat esiintymään myös vierailevia muusikoita, joihin kuuluivat John Lennon (Yoko Onon kanssa), The Who, Eric Clapton (vasta hajonneesta Creamista), Taj Mahal, Jethro Tull ja Marianne Faithfull (Jaggerin silloinen tyttöystävä). Pelkästään tätä tilaisuutta varten Lennon, Clapton, Keith Richards ja Mitch Mitchell (The Jimi Hendrix Experiencestä) muodostivat kokoonpanon The Dirty Mac.
Konsertti esitettiin kutsuyleisön edessä TV-studiossa sirkustelttaa matkivissa lavasteissa. Konsertti alkoi 11. joulukuuta noin kello 14, mutta esitysten välit veivät suunniteltua enemmän aikaa, ja kamerat menivät jatkuvasti epäkuntoon, minkä seurauksena viimeinen esitys tapahtui vasta seuraavana aamuna lähes kello 5. Siihen mennessä yleisö ja The Rolling Stonesin jäsenet Jaggeria lukuun ottamatta alkoivat näyttää uupuneilta. Mick Jagger ei ollut The Rolling Stonesin esiintymiseen tyytyväinen verrattuna erityisesti The Whon ja The Dirty Macin esiintymiseen. Tämän seurauksena yhtye hyllytti projektin aikomuksenaan työskennellä sen parissa myöhemmin, mutta Brian Jonesin kuolema heinäkuussa 1969 peruutti suunnitelmat.
Konsertti oli ensimmäinen suurempi Jethro Tullille ja ainoa Tony Iommin kanssa (tosin ainoastaan Ian Anderson äänitettiin livenä). The Who esitti konsertissa ensimmäisiä kertoja rock-oopperan livenä. Lennon esiintyi ensimmäistä kertaa ilman The Beatlesia ja ensimmäistä kertaa livenä sitten vuoden 1966 Candlestick Parkin konsertin San Franciscossa. Konsertti oli myös viimeinen Brian Jonesin virallinen esiintyminen ja siten myös viimeinen, missä The Rolling Stones esiintyi alkuperäisessä kokoonpanossaan.