stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Daniel Cajanus
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lisää luettavaa aiheesta Pohjanmaan jättiläinen on Wikiaineistossa
Teerijoki, Ilkka: ”Cajanus, Daniel (1704–1749)”, Suomen kansallisbiografia, osa 2, s. 83.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-443-6  / Teoksen verkkoversio.
Cajanus, Daniel hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
”Cajanus, Daniel”, Biografiskt lexikon för Finland.  Helsinki:  Svenska litteratursällskapet i Finland.  URN:NBN:fi:sls-5198-1416928957804  Cajanus, Daniel. (ruotsiksi)
Paltamon jättiläinen ja Preussin pitkä kaarti, Hakkapeliitta, 11.01.1938, nro 2, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Ruotsi 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Daniel Cajanus pelaamassa tammea Blauw Janin majatalossa. Sanomalehtikuvitus 1700-luvulta.
B. Brandin maalaama muotokuva Cajanuksesta näytteillä Haarlemissa.
Himiko

Himiko (jap. 卑弥呼, fl. 200-luvulla), myös Pimiko, oli legendaarinen japanilainen naishallitsija. Kiinalaisten kronikoiden mukaan hän oli Wan eli Japanin saariston länsiosan kuningatar ja hallitsi Yamatai-nimistä valtakuntaa 100-luvun lopusta 200-luvun puoliväliin saakka. Yamatain sijainti jakaa tutkijoita: se lienee sijainnut joko Kyūshūlla tai Kansain alueella. Himiko on ensimmäinen tunnettu japanilainen hallitsija. Hän saattoi olla paitsi kuningatar myös ylipappi: tällöin varhaista Japania olisivat mahdollisesti hallinneet naisšamaanit. Himiko lieneekin osoitus uskonnollisen ja maallisen vallan kietoutumisesta toisiinsa ja joidenkin naisten vaikutusvaltaisesta asemasta varhaisessa Japanissa. Aiemmin jotkut tutkijat päättelivät japanilaisen Nihonshoki-kronikan perusteella myös, että Himiko olisi ollut sama henkilö kuin kronikassa mainittu keisarinna Jingū ja siten nykyisen keisarisuvun esiäiti.
Chen Shoun (233–297) kirjoittaman kiinalaisen Kolmen kuningaskunnan kronikan mukaan Himiko oli naimaton ja hallitsi valtakuntaansa taikojen avulla. Hänellä oli tuhat naispalvelijaa, ja hän asui vartioidussa palatsissa eikä juuri näyttäytynyt kansalle. Himiko lähetti Kiinan Wei-kuningaskuntaan lähetystön vuonna 238; Wei hyväksyi hänen suojelurahansa ja lähetti hänelle lahjoja. Lahjoja vaihdettiin jälleen vuonna 243, jolloin Himiko oli kuitenkin sodassa Kunu-nimisen valtion kanssa. Himikon kuoltua hänelle rakennettiin suuri hautakumpu. Hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi mies, mutta lopulta vallan sai käsiinsä Himikon sukulainen Taiyo, 13-vuotias tyttö.
Sakurain alueella Naran prefektuurissa on 280 metriä pitkä kofun-hautakumpu, jonka rakentamisen tutkijat ovat ajoittaneet vuosien 240–260 välille. Tutkijaryhmä on arvellut haudan kuuluneen Himikolle, mutta tutkimuksessa käytetyn radiohiiliajoituksen tarkkuudesta on kiistaa, eikä hautaa ole avattu. Jos Himikon hautakumpu oli näin suuri, hän lienee pitänyt hallussaan suuria resursseja. Hänen valtakautensa ajoittuu vaatimattomista hautatavoistaan tunnetun Yayoi-kauden ja suurista hautakummuistaan tunnetun Kofun-kauden väliin.
Kirjallisuutta

Kidder, Jonathan Edward: Himiko and Japan's Elusive Chiefdom of Yamatai: Archaeology, History, and Mythology.  University of Hawaii Press, 2007.  ISBN 9780824830359  Teoksen verkkoversio.
HMCS Cap de la Madelaine

| HMCS Cap de la Madeleine |
| --- | --- |
 HMCS Cap de la Madeleine

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Morton Engineering and Dry Dock Company, Quebec
Kölinlasku:  5. marraskuuta 1943
Laskettu vesille:  13. toukokuuta 1943
Palveluskäyttöön:  30. syyskuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  25. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu 1966
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Cap de la Madeleine (viirinumerot K663 ja FFE 317) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa. Alus luokiteltiin 1. kesäkuuta 1954 uudelleen muutostöiden jälkeen Prestonian-luokan fregatiksi, jolloin sen viirinumeroksi tuli 7. joulukuuta 1954 palvelukseen otettaessa FFE 317. Se palveli Kanadan laivastossa aina 15. toukokuuta 1965 saakka. Alus on ollut ainoa näin nimetty Kanadan laivastossa.
Valmistus

Alus tilattiin lokakuussa 1941 Morton Engineering and Dry Dock Companyltä Quebecistä ja sen köli laskettiin 5. marraskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1944 ja se otettiin palvelukseen neljä kuukautta myöhemmin 30. syyskuuta Quebec Cityssä.
Palvelus

HMCS Cap de la Madeleine saapui 20. lokakuuta 1944 Halifaxiin, mistä se pian siirtyi edelleen Bermudalle koulutettavaksi. Koulutuksen päätyttyä alus palasi joulukuussa Halifaxiin, missä se liitettiin St. Johnsiin sijoitettuun Kanadan laivaston 7. saattajaryhmään. Alus lähti 28. joulukuuta merelle ja se liittyi 29. joulukuuta saattueeseen HX328. Alus erkani 3. tammikuuta 1945 saattueesta ja se liittyi vielä samana päivänä merellä saattueeseen ONS039, jonka mukana se palasi Kanadaan korjattavaksi. Alus erkani saattueesta  9. tammikuuta. Euroopan sotatoimet päättyivät ennen korjausten valmistumista ja alus poistettiin palveluksesta 25. marraskuuta 1945.
Alus myytiin Marine Industries Limitedille, mutta laivasto lunasti aluksen takaisin ja se muutettiin Prestonian-luokan saattuefregatiksi. Alus palautettiin muutostöiden päätyttyä palvelukseen 7. joulukuuta 1954 NATO runkonumerolla FFE 317. Alus oli kadettien ja palvelukseen otettujen merimiesten koululaivana Kanadan itärannikolla, kunnes se poistettiin palveluksesta 15. toukokuuta 1965. Alus myytiin 1966 romutettavaksi Italiaan La Speziaan.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Ronald Alfred Judges 4. syyskuuta 1944 vai 30. syyskuuta - 15. vai 18. lokakuuta 1945
W. O. O. Barbour 19. lokakuuta - 25. marraskuuta 1945
C. A. Gray 20. toukokuuta 1959 - 27. joulukuuta 1960
K. E. Grant 28. joulukuuta 1960 - 8. tammikuuta 1961
D. R. White 9. tammikuuta - 6. helmikuuta 1961
K. E. Grant 7. helmikuuta 1961 - 28. lokakuuta 1962
G. R. Ferguson 26. lokakuuta 1962 - 18. helmikuuta 1963
R. A. Beach 19. helmikuuta 1963 - 8. maaliskuuta 1964
F. J. French 27. marraskuuta 1964 - 15. maaliskuuta 1965
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMCS Cap de la Madelaine Wikimedia Commonsissa
Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Aluksen vesillelasku
HMS Carlsund

| HMS Carlsund |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Motalan telakka
Laskettu vesille:  1860
Palveluskäyttöön:  23. heinäkuuta 1860
Poistui palveluskäytöstä:  4. maaliskuuta 1881
Tekniset tiedot
Uppouma:  194 t
Pituus:  30,4 m
Leveys:  6,7 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  1 x 2-sylinterinen höyrykone 130 hv
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  40
Aseistus
Aseistus:  2 x 226 mm tykkiä 10 x 41 mm reelinkitykkiä
HMS Carlsund oli Ruotsin laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu 2. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Motalan telakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1860 ja se otettiin palveluksen vielä samana vuonna 23. heinäkuuta.
Alus valmistettiin teräksestä ja se oli varustettu kahdella mastolla, joihin kyettiin nostamaan kaikkiaan 270 m² purjeet.
Palvelus

Vuosina 1866-1867 aluksen tykit korvattiin yhdellä 96 millimetrin kanuunalla ja samalla miehistöntarve laski 31 mieheen. Se poistettiin palveluksesta 4. maaliskuuta 1881, jonka jälkeen se muutettiin hiiliproomuksi.
Fabián Carini

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 26. joulukuuta 1979 (ikä 44)
Syntymäpaikka:  Montevideo, Uruguay
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 190 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–2000 2000–2002 2002–2004 2004–2007 2005–2006 2007–2009 2009-2010 |  Danubio   Juventus  →  Standard (laina)  Inter  →  Cagliari (laina)  Real Murcia   Atlético Mineiro | 39 (0) 0 (0) 66 (1) 4 (0) 8 (0) 11 (0) |
Maajoukkue
| 1999–2009 |  Uruguay | 74 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. joulukuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. heinäkuuta 2019.
Héctor Fabián Carini Hernández eli Fabián Carini (26. joulukuuta 1979 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi kotimaansa lisäksi Italiassa, Belgiassa, Espanjassa, Brasiliassa ja Ecuadorissa. Carini edusti myös Uruguayn jalkapallomaajoukkuetta.
Pelaajaura

Ammattilaisuran alussa Carini pelasi kolme vuotta kotimaansa Danubiossa. Onnistuneiden kausien jälkeen Carini kirjoitti sopimuksen italialaisen suurseuran, Juventuksen kanssa. Juventuksessa Carini vietti vuodet 2000–2002 lähinnä varamaalivahtina, eikä päässyt pelaamaan juurikaan otteluita. Kaudeksi 2002 Carini vuokrattiin Belgian Jupiler Pro Leaguen Standard Liègeen, jossa hän pelasi vuosina 2002–2004. Carini piti vuokrata alun perin 2002 Arsenaliin, mutta vuokra kariutui viime hetkillä pelaajan liian suuriin palkkavaatimuksiin. Belgian kausien jälkeen Carini jätti Juventuksen ja siirtyi toiseen italialaiseen suurseuraan, Inter Milaniin suuressa kaupassa, jossa Interistä Juventukseen siirtyi esimerkiksi Fabio Cannavaro. Interissä Carini oli kolmosmaalivahdin roolissa, ja kausina 2004–2007 hän pääsi pelaamaan 4 ottelua joukkueen riveissä. Kaudella 2005–2006 hänet lainattiin Italian Cagliariin. Palattuaan Interiin hänen edellä oli kuitenkin kolme maalivahtia, Francesco Toldo, Júlio César ja Paolo Orlandoni. Niinpä ennen kautta 2007–2008 Carini siirtyi Espanjalaiseen Real Murciaan.
Uruguayn maajoukkueessa Carini pelasi vuosina 1999–2009. Hän pelasi 1999 Lagosissa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa ja hän oli mukana myös miesten joukkueen Copa América -turnauksessa samana vuonna. Sittemmin hän on ollut mukana maailmanmestaruuskilpailuissa 2002 sekä karsinnoissa vuoden 2006 ja 2010 MM-kisoihin.
Aiheesta muualla

Carini FIFA.com sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Uruguayn joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Carini |
2 Méndez |
3 Lembo |
4 Montero |
5 García |
6 Rodríguez |
7 Guigou |
8 Varela |
9 Silva |
10 O'Neill |
11 Magallanes |
12 Munúa |
13 Abreu |
14 Sorondo |
15 Olivera |
16 Romero |
17 Regueiro |
18 Morales |
19 Bizera |
20 Recoba |
21 Forlán |
22 de los Santos |
23 Elduayen |
valmentaja Púa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Hinuhin kieli

| Hinuhi |
| --- | --- |
Oma nimi:  гьинузас мец,  hinuzas mec
Tiedot
Alue:  Dagestan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  550
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  avaarilaiskielet didolaiset kielet
ISO 639-3:  gin
 Ohje 
Hinuhin eli ginuhin kieli (hinuhiksi гьинузас мец,  hinuzas mec) on hinuhien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Tsuntan piirin Ginuhin kylässä. Osa hinuheista on muuttanut Kizljarin piirin Monastyrskojen kylään, Babajurtin piiriin ja Mahatškalan kaupunkiin.
1990-luvulla hinuhin puhujia arvioitiin olevan yli 400 henkeä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 548 kielen puhujaa, joista 522 Dagestanissa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on vain viisi hinuhin puhujaa.
Hinuh kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän didolaiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on  dido. Kieli toimii kieliyhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään hinuhit käyttävät avaaria ja venäjää. Huomattava osa osaa myös didoa ja bežtaa.
Mário Hipólito

Mário Hipólito, pelaajanimeltään Mário (s. 1. kesäkuuta 1985 Luanda, Angola), on angolalainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi pitkään Angolan pääsarjassa Grupo Desportivo Interclubessa.
Hipólito pelasi Interclubessa vuodesta 2004 lähtien. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 mutta jäi varamaalivahdiksi.
Capricorn yksi

| Capricorn yksi> Capricorn One |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Hyams
Käsikirjoittaja:  Peter Hyams
Tuottaja:  Paul N. Lazarus III
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  Bill Butler
Leikkaaja:  James Mitchell
Pukusuunnittelija:  Patricia Norris
Pääosat:  Elliott Gould, James Brolin, Brenda Vaccaro, Sam Waterston, Telly Savalas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Capricorn One Associates. Associated General Films
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  1978
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Capricorn yksi (Capricorn One) on yhdysvaltalainen, Peter Hyamsin käsikirjoittama ja ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1978. Elokuvassa NASA väärentää Mars-lentonsa, koska tarkoitetun avaruusaluksen elossapitojärjestelmään tulee lennon estävä vika.
Elokuvassa tuodaan epäsuorasti esille joidenkin tahojen esittämä ajatus, että Yhdysvaltain kuulennot 1960- ja 1970-lukujen taitteessa olivatkin NASAn järjestämää huijausta.lähde?
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Elliott Gould   | … |   Robert Caulfield   |
|   James Brolin   | … |   Charles Brubaker   |
|   Brenda Vaccaro   | … |   Kay Brubaker   |
|   Sam Waterston   | … |   Peter Willis   |
|   O.J. Simpson   | … |   John Walker   |
|   Hal Holbrook   | … |   Tohtori James Kelloway   |
|   Karen Black   | … |   Judy Drinkwater   |
|   Telly Savalas   | … |   Albain   |
|   David Huddleston   | … |   Hollis Peaker   |
|   David Doyle   | … |   Walter Loughlin   |
|   Lee Bryant   | … |   Sharon Willis   |
|   Denise Nicholas   | … |   Betty Walker   |
|   Robert Walden   | … |   Elliot Whitter   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa kiivaaksi takaa-ajotrilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Dwayne A. Day, The Space Review, "Little red lies", 19.2.2007
Frederick C. Szebin, MANIA, "The Making of CAPRICORN ONE" (Arkistoitu – Internet Archive), 20.4.2000
Hans Carl von Carlowitz

Hans Carl von Carlowitz
Hans Carl von Carlowitz, alun perin Hannß Carl von Carlowitz (24. joulukuuta 1645 - 3. maaliskuuta 1714), oli saksalainen verotilinpitäjä ja kaivosvalvoja. Hänen kirjansa Sylvicultura oeconomica, oder haußwirthliche Nachricht und Naturmäßige Anweisung zur wilden Baum-Zucht (1713) oli ensimmäinen kattava tutkielma metsätaloudesta. Häntä pidetään kestävän satometsätalouden isänä.
Elämä

Hans Carl von Carlowitz syntyi Oberrabensteinissa lähellä Chemnitziä, nykyään Chemnitzin esikaupunkia. Hän oli metsämestari Georg Carl von Carlowitzin poika. Hän opiskeli lakia ja julkishallintoa Jenassa, oppi vieraita kieliä, matkusti nuoruudessaan Ranskaan, Venäjälle ja Italiaan sekä harjoitteli luonnontieteitä ja kaivostieteitä.
Carlowitz tuli 1677 kaivosvalvoja, ja vuonna 1711 hän aloitti työskentelyn kaivostoiminnasta Kursachsenin tuomioistuimessa Freibergissä (Sachsen). Freiberg, joka sijaitsee Erzgebirgen juurella, tunnettiin hopeakaivoksistaan. Tässä tehtävässä hän vastasi muun muassa puun toimittamisesta kaivosteollisuudelle, joka työllisti tuolloin noin kymmenentuhatta kaivostyöläistä. Hän kuoli Freibergissä .
Merkitys

Ajatus kestävyydestä, missä sitä historiassa esiintyy, syntyy kriisin ja niukkuuden aikana. Noin vuonna 1700 kaivosteollisuus ja tuhansien toimeentulo oli uhattuna Sachsenissa. Kaivoksissa oli malmia riittävästi, mutta ongelmana oli akuutti puutavaran puute. Kaivosteollisuus ja malmien sulatus olivat kuluttaneet kokonaisia metsiä. Kaivospaikkojen läheisyydessä vanhat metsät olivat kadonneet kokonaan. Puut oli hakattu kestämättömällä vauhdilla vuosikymmenien ajan ilman ponnistuksia metsien palauttamiseksi. Ensimmäiseksi  Erzgebirgen jokijärjestelmät rakennettiin, joita pitkin tukkeja voitiin uittaa yhä kauempana olevilta metsäalueilta, mutta nämä toimenpiteet vain lykkäsivät kriisiä. Puun hinta nousi yhä enemmän, mikä johti konkursseihin ja kaivosteollisuuden osien sulkemiseen. Hans Carl von Carlowitz kasvoi tässä ympäristössä ja vaikutti siihen. Hän matkusti laajalti nuoruudessaan ja oli oppinut paljon pakko kuria Ranskan ministeri Jean Baptiste Colbertilta, joka oli sääti metsätalouden uudistuksen Ranskassa.
Hänen merkityksensä kirjoittajana on siinä, että hän ensimmäisenä kirjoitti kattavasti metsätaloudesta. Hänen tutkielmansa on kokoelma tietoa metsänhoidosta tuolloin. Hän hyödynsi omaa kokemustaan laajentaakseen tieteellistä tietopohjaa, joka säilyi kolmekymmenvuotisen sodan tuhojen jälkeenkin. Hans Carl von Carlowitz muotoili ensimmäisenä selkeästi kestävän metsätalouden käsitteen.
Kansi Sylvicultura oeconomica, oder haußwirthliche Nachricht und Naturmäßige Anweisung zur wilden Baum-Zucht vuodelta 1713.
HMCS Cape Breton (K350)

| HMCS Cape Breton |
| --- | --- |
 HMCS Cape Breton

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Morton Engineering and Dry Dock Company, Quebec
Kölinlasku:  5. toukokuuta 1942
Laskettu vesille:  24. marraskuuta 1942
Palveluskäyttöön:  25. lokakuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  26. tammikuuta 1946
Loppuvaihe:  myyty 1947 upotettu aallonmurtajaksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 468 t (standardi) 2 140 t (max)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua (37 km/h)
Miehistöä:  157
Aseistus
Aseistus:  2 × 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisena HA/LA Mk XIX -asennuksena 1 × QF 12 naulan/L50 12 cwt Mk V -tykki HA/LA Mk IX -asennuksena 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V -asennuksina Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 syvyyspommia
HMCS Cape Breton (viirinumerot K350) oli Kanadan laivaston vuonna 1943 palvelukseenotettu River-luokan fregatti toisessa maailmansodassa.
Palvelus

Alus tilattiin lokakuussa 1941 Morton Engineering and Dry Dock Companyltä Quebecistä ja sen köli laskettiin 5. toukokuuta 1942. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 24. marraskuuta ja se otettiin palvelukseen 25. lokakuuta 1943.
Kanadan laivasto

HMCS Cape Breton saapui Halifaxiin 28. marraskuuta 1943 ja se oli koulutettavana St. Margaret's Bayssä tammikuun 1944. Alus liitettiin helmikuussa 1944 Londonderryyn sijoitettuun 6. saattajaryhmään ja se lähti Halifaxista Britteinsaarille 24. helmikuuta. Ryhmän mukana alus partioi ja suojasi saattueita Londonderryn, Plymouthin ja Portsmouthin edustoilla. Alus teki kevään aikana ryhmän mukana yhden matkan Murmanskiin saattueen RA58 suojana ennen kuin se osallistui Normandian maihinnousuun. Alus siirrettiin toukokuussa 9. saattajaryhmään oltuaan puolisen vuotta Kanadassa huollettavana.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus matkasi Londonderrystä Vancouveriin. Alus  poistettiin palveluksesta 26. tammikuuta 1946, minkä jälkeen se oli muutaman kuukauden sijoitettuna reserviin Esquimaltissa. Alus myytiin 1947 ja se upotettiin aallonmurtajaksi Kelsey Bayhin Brittiläiseen Kolumbiaan.
Kanadan laivasto > Aluksen päälliköt

Aluksen päällikköinä palvelivat:
Alexander McAllister McLarnon 25. lokakuuta 1943 - 4. tammikuuta 1945
John Cryspo Leckie Annesley 5. tammikuuta - 24. syyskuuta 1945
Aiheesta muualla

Lavery, Brian: River-class Frigates and the Battle of the Atlantic - A Technical and Social History.  Lontoo, Englanti:  National Maritime Museum, 2006.  ISBN 0-948065-73-7  (englanniksi)
Freeman, David J.: Canadian Warship Names.  St. Catharines, Ontario:  Vanwell Publishing, 2000.  ISBN 1-55125-048-9  (englanniksi)
Himolanjärvi

| Himolanjärvi Гимольское, Gimolskoje |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Mujejärven piiri, Suojärven piiri
Kunnat:  Sukkajärvi, Porajärvi
Koordinaatit:  62°59′30″N, 32°19′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suunujoki
Järveen tulevat joet:  Torosozerka, Tšeba, Vuottojoki
Laskujoki:  Suunujoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  164 m
Pituus:  25,3 km
Leveys:  5,6 km
Rantaviiva:  84,5 km
Pinta-ala:  80,5 km²
Tilavuus:  0,265 km³
Keskisyvyys:  3,3 m
Suurin syvyys:  30 m
Valuma-alue:  2 590 km²
 fiHimolanjärvi 
Himolanjärvi (myös Suunujärvi, ven. Ги́мольское, Gimolskoje) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Mujejärven piirin Sukkajärven ja Suojärven piirin Porajärven kunnissa Venäjällä.
Himolanjärven pinta-ala on 80,5 neliökilometriä, keskisyvyys 3,3 metriä, suurin syvyys 30 metriä ja valuma-alueen laajuus 2 590 neliökilometriä. Järvessä on 83 saarta,  joiden pinta-ala on yhteensä 9,7 neliökilometriä. Pohja on mutaa, hiekkaa ja soraa. Rannat ovat matalat.
Himolanjärveen virtaavia jokia ovat Torosozerka, Tšeba ja Vuottojoki. Se yhtyy kapeikon kautta Roikonjärveen, johon virtaa sen laskujoki Suunujoki.
Himolanjärvi on hyvin kalaisa. Siinä eläviä lajeja ovat siika, muikku, kuore, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, mutu, pasuri, made, kuha, ahven, kiiski ja kivisimppu.
Järven rannalla sijaitsivat aikaisemmin Himolan ja Uskalin kylät. Nykyään sen kaakkoispuolella on Himolan taajama.
Aiheesta muualla

Himolanjärvi Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
USS Capps

| USS Capps |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Gulf Shipbuilding Corporation, Chickasaw, Alabama
Kölinlasku:  12. kesäkuuta 1941
Laskettu vesille:  31. toukokuuta 1942
Palveluskäyttöön:  23. kesäkuuta 1943
Loppuvaihe:  siirretty Espanjalle
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 050 t
Pituus:  114,7 m
Leveys:  12,1 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  60 000 shp (45 MW)
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  319
Aseistus
Aseistus:  5 × 5"/38 tykkiä 4 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä 10 × 21" torpedoputkea 6 × syvyyspomminheitintä 2 × syvyyspommikiskoa
USS Capps (runkonumero DD-550) oli Yhdysvaltain  laivaston vuonna 1942 vesillelaskettu Fletcher-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gulf Shipbuilding Corporationilta Chickasawista Alabamasta, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1941. Alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1942 kumminaan rouva C. G. Stokes ja otettiin palvelukseen 23. kesäkuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään B. E. S. Trippensee.
Toledo

Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä Toledo.
RN Caracciolo (1869)

| RN Caracciolo |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  lokakuu 1865
Laskettu vesille:  18. tammikuuta 1869
Palveluskäyttöön:  20. heinäkuuta 1870
Poistui palveluskäytöstä:  10. maaliskuuta 1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 553 t
Pituus:  63,40 m
Leveys:  10,94 m
Syväys:  4,97 m
Koneteho:  973 ihp
Nopeus:  9,2 solmua
Miehistöä:  247
Aseistus
Aseistus:  6 × 160 mm ML -tykkiä
RN Caracciolo (ital. Regia Nave Caracciolo) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu puurunkoinen täystakiloitu korvetti.
Valmistus

Giuseppe Michelin suunnittelema alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta. Aluksen köli laskettiin lokakuussa 1865 nimellä Brilliante ja se nimettiin tammikuussa 1869 uudelleen Caraccioloksi. Alus laskettiin vesille 18. tammikuuta 1869 ja se liitettiin laivastoon 20. heinäkuuta 1870.
Palvelus

Vuosina 1875-1880 alus oli torpedoerikoismiesten koululaivana, jolloin sille oli asennettu yksi 15 tuuman torpedoputki. Torpedoputki poistettiin vuonna 1880. Aluksen höyrykone poistettiin 1893-1894, minkä jälkeen se jatkoi palvelustaan purjealuksena. Sen takilointi ja aseistus oli kuitenkin muutettu kahdeksi 75 millimetrin ja neljäksi 57 millimetrin tykiksi. Alus romutettiin 10. maaliskuuta 1907.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta RN Caracciolo (1869) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: EI | Regia Marinan risteilijät | Seuraaja: Vettor Pisani |