stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Emanuel Ramstedt
Elämä > Työväenliikkeeseen

Ramstedt liittyi Mynämäen työväenyhdistykseen vuonna 1906. Hän oli johtokunnan jäsen ja toimi yhdistyksen torvisoittokunnan johtajana. Ennen sisällissotaa Ramstedt viljeli Palokylän tilaa Mietoisissa. Sodan käynnistyttyä hän oli perustamasssa Mynämäen punakaartia ja toimi vallankumousoikeuden jäsenenä. Ramstedt vangittiin kotoaan huhtikuun lopussa ja toimitettiin Turun vankileirille. Myöhemmin Suomenlinnan vankileirillä ollessaan Ramstedt kirjoitti suojeluskuntaan kuuluneelle veljellee G. J. Ramstedtille ja pyysi tältä apua. Kulkutautien vaivaama ja nälkiintynyt Ramstedt uhkasi ottaa itseltään hengen, ellei pian pääse vapaaksi. Elokuussa hän sai valtiorikosoikeudelta kahden vuoden kuritushuonetuomion, joka armahduslakien mukaan muutettiin viiden vuoden ehdonalaiseksi.
Elämä > Kansanedustajaksi

Vuonna 1920 Ramstedt valittiin Mynämäen kunnanvaltuustoon sosialidemokraattien listoilta. Siirryttyään kommunistisen STPV:n riveihin hänet valittiin eduskuntaan 1924. Vuonna 1926 Ramstedt muutti Vehmaalle ostettuaan Lempiön tilan Rautilan kylästä. Joulukuun 1928 vaaleissa hänet valittiin Vehmaan kunnanvaltuustoon. Elokuussa 1930 äärioikeistolaisen Lapuan liikkeen kannattajat esittivät 72 allekirjoittajan kirjelmän, jossa valtuuston kolmea kommunistia vaadittiin eroamaan ja jättämään myös kaikki kunnalliset luottamustehtävänsä. Ramstedt erotettiin kunnanvaltuustosta porvariedustajien äänin. Kesällä 1931 hänet pidätettiin epäiltynä kommunististen lentolehtisten levittämisestä. Ramstedt vapautettiin parin viikon kuluttua ja asia eteni syyteharkintaan, mutta ei jäänyt odottamaan oikeudenkäyntiä, vaan muutti perheineen Ruotsiin.
Ramstedt viljeli aluksi Hagassa sijainnutta vuokratilaa, kunnes osti vuonna 1937 Håtunassa sijaitsevan 1600-luvulla perustetun Markebyn maakirjatalon. Samana vuonna hän sai myös Ruotsin kansalaisuuden. Ramstedtin läheisiin ystäviin kuului Arvo ”Poika” Tuominen, joka majaili hänen luonaan talvisodan aikana käännyttyään Neuvostoliittoa vastaan. Tuominen laati Markebyssä muun muassa tunnetut suomalaisille kommunisteille ja Josef Stalinille suunnatut kirjeensä. Jatkosodan aikana Tuominien teki yhteistyötä Suomen hallituksen kanssa ja palasi sodan päätyttyä Ramstedtin luokse pakoon valvontakomissiota.
Muuta

Käsityöläisenä RAmstedt tunnetaan kuparipannuistaan, joita on myös Kansallismuseon kokoelmissa.
Perhe

Manu Ramstedtin ensimmäinen puoliso oli maarialainen Maria Serafia Lundén (1882-1907). Heillä oli kolme lasta. Ramstedin toinen puoliso oli Mynämäellä syntynyt Aleksandra Kyrölä (1887-1951), jonka kanssa hän sai 14 lasta. Ramstedtin kolmas puoliso oli Jenny Eugenia Kirkinen (1914-1999). Hänen veljiään olivat kielitieteilijä Gustaf Ramstedt ja kuplettimestari Rafael Ramstedt ja kirjailija Armas Ramstedt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emanuel Ramstedt Wikimedia Commonsissa
Työväen ja pienviljeläin eduskuntaryhmän kansanedustajat
| n k Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1924–1927 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (18):  Allila  Asikainen  Huttunen  Isaksson  Jokela  Komulainen (1924–1927†)  Kulmala  Liedes (1924–1927)  Nurminen  Pitkänen (1927)  Ramstedt  Rosenberg  Räsänen  Savenius  Soikkeli  Strengell (1924–1927)  Tabell  Tenhunen (1924)  Varho (1925–1927)  Virta  Vuokila (1924)  Vuorio (1924–1925) 
| n k Työväen ja pienviljelijäin eduskuntaryhmän kansanedustajat 1927–1929 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (20):  Asikainen  Enne (1927–1928)  Hämäläinen  Isaksson  Kulmala  Latva (1927–1928)  Lehtonen (1927)  Lehtinen (1927–1929)  Liedes  Myllymäki  Pekkala  Perälä (1928–1929)  Ramstedt  Riihimäki  Rosenberg  Savenius  Savolainen  Strengell (1928–1929)  Tabell  Tanner  Turunen  Urpilainen  Virta 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Tikkanen

Tikkanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Tikkanen, eräs tunnettu suomalainen suku
Aadolf Tikkanen (1851–1916), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Abel Tikkanen (1894–1942), jääkäri
Aino-Maija Tikkanen (1927–2014), näyttelijä ja lausuja
Antti Tikkanen (s. 1980), viulisti
Carina Tikkanen-Kaukanen (s. 1954), biokemisti, kansanterveystieteen ja farmaseuttisen biologian dosentti
Eino Tikkanen (1889–1953), päätoimittaja, kirjailija ja kokoomuslainen poliitikko
Esa Tikkanen (s. 1953), kestävyysjuoksija
Esa Tikkanen (s. 1965), jääkiekkoilija
Harri Tikkanen (s. 1981), jääkiekkoilija
Heikki Tikkanen (1829–1915), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Heikki Tikkanen (1930–2012), Helsingin Sanomien päätoimittaja 1976–1990
Henrik Tikkanen (1924–1984), kirjailija ja taiteilija
Henrik Tikkanen (s. 2000), jääkiekkomaalivahti
Henrikki Tikkanen (s. 1970), markkinoinnin professori
Henry Tikkanen (s. 1971), keittiömestari
Henry ”Henkka” Tikkanen (s. 1985), toimittaja ja radiojuontaja
Johan Jakob Tikkanen (1857–1930), taidehistorian professori
Jouki Tikkanen (s. 1995), rytminen voimistelija
Jouni Tikkanen (s. 1983), biologi, toimittaja ja tietokirjailija
Jukka Tikkanen (s. 1957), arkkitehti
L. J. Tikkanen (1847–1932), kirjailija
Liisa Tikkanen (1945–2019), päätoimittaja
Maisa Tikkanen (s. 1952), tekstiilitaiteilija
Marketta Tikkanen (s. 1993), näyttelijä
Matti Tikkanen (s. 1945), balettitanssija
Matti J. Tikkanen (s. 1943), Helsingin yliopiston vararehtori
Matti Tikkanen (s. 1945), luonnonmaantieteen professori
Matti H. Tikkanen (1915–1994), metallurgian professori
Mauno Tikkanen (1938–1992), toimittaja ja kirjailija
Märta Tikkanen (s. 1935), kirjailija
Paavo Tikkanen (1865–1914), SDP:n kansanedustaja
Paavo Tikkanen (1823–1873), päätoimittaja, runoilija, kääntäjä ja suomalaisuusmies, valtiopäivämies Heikki Tikkasen veli
Pentti H. Tikkanen (1927–2006), majuri ja kirjailija
Petteri Tikkanen (s. 1975), sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja
Päivi Tikkanen (s. 1960), kestävyysjuoksija
Reino Tikkanen (1920–2011), juoksija
Riina Tikkanen (s. 1988), nukketeatteritaiteilija ja esiintyjä
Ritva Tikkanen (s. 1969), biokemisti ja professori
Robert Tikkanen (1888–1947), arkkitehti ja ammunnan olympiamitalisti
Taisto Tikkanen (1940–2014), pesäpalloilija
Taru Tikkanen (s. 1988), ääninäyttelijä
Teijo Tikkanen (s. 1971), rockmuusikko
Tiia Tikkanen (s. 1990), jalkapalloilija
Timo Tikkanen (1945–2009), haitaristi, säveltäjä ja sanoittaja
Tommi Tikkanen (s. 1980), reggaemusiikin tuottaja
Tuomo Tikkanen, psykologi
Ulf Tikkanen (1920–1969), kuvanveistäjä
Veikko Tikkanen (1949–2019), kaupunginjohtaja
Ville Tikkanen (1919–2013), SDP:n kansanedustaja
Ville Tikkanen (s. 1999), jalkapalloilija.
Saint-Étienne-du-Rouvray

| Saint-Étienne-du-Rouvray |
| --- | --- |
 vaakuna
 Saint-Étienne-du-Rouvray
 Koordinaatit: 49°22′43″N, 1°06′18″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Ylä-Normandia
Departementti:  Seine-Maritime
Arrondissementti:  Rouen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,3 km²
Väkiluku (2013):  28 738
 – Väestötiheys:  1574,7 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Étienne-du-Rouvray on kunta luoteisessa Ranskassa Seine-Maritimen departementissa Normandian alueella. Se on samalla Rouenin esikaupunki, ja se sijaitsee Seinen rannalla noin 10 kilometriä Rouenista etelään.
Historia

26.7.2016 kaksi Isis-järjestön miestä hyökkäsivät Saint-Étiennen kirkkoon, jossa he surmasivat papin ja ottivat panttivankeja. Poliisi ampui hyökkääjät kirkon ulkopuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Étienne-du-Rouvray Wikimedia Commonsissa
Koiralampi

Koiralampi tai Koiralammi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Koiralampi

Koiralampi, lampi Heinolassa Ahveniston kylän lähellä
Koiralampi, lampi Heinolassa Kesiön kylän lähellä
Koiralampi, lampi Heinolassa Pääsinniemen kylän lähellä
Koiralampi, lampi Joutsan Ruhalahdella
Koiralampi, lampi Jyväskylässä Lähteelänperän kylän lähellä
Koiralampi, järvi Kannonkoskella Vuoskosken lähellä
Koiralampi, lampi Karstulassa
Koiralampi, lampi Keuruun Haapamäellä
Koiralampi, lampi Keuruulla Yltiän kylän suunnalla
Koiralampi, lampi Kouvolan Korjankylän lähellä
Koiralampi, lampi Kouvolassa Kimolan kylän lähellä
Koiralampi, lampi Laukaassa Anttospohjan kylän lähellä
Koiralampi, lampi Mikkelin Kautialassa
Koiralampi, lampi Mikkelin Kuomiokoskella
Koiralampi, lampi Mikkelin Sydänmaanpohjalla
Koiralampi, lampi Multialla
Koiralampi, lampi Mäntyharjussa
Koiralampi, lampi Orivedellä
Koiralampi, lampi Pieksämäellä lähellä Sakonkylää
Koiralampi, lampi Saarijärvellä
Koiralampi, lampi Soinissa
Koiralampi, lampi Sysmässä
Koiralampi, järvi Viitasaarella Kalliojärven lähellä
Koiralampi, järvi Viitasaarella Kimingin lähellä
Iso Koiralampi, järvi Kouvolassa
Iso Koiralampi, lampi Joutsassa lähellä kirkonkylää
Iso Koiralampi, lampi Uuraisilla
Pieni Koiralampi, lampi Joutsassa lähellä kirkonkylää
Pieni Koiralampi, lampi Uuraisilla
Koiralammi

Koiralammi, lampi Asikkalassa Mustjärven lähellä
Koiralammi, lampi Sysmässä Soiniemen lähellä
Koiralammi, lampi Sysmässä Taipaleen lähellä
Koiralammi, lampi Tampereen Teiskossa Kaanaan lähellä
Koiralammi, lampi Urjalassa Peltorinteen asuinalueella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Koiralampi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nintendo Switch 2

| Nintendo Switch 2 |
| --- | --- |

Muut nimet:  Switch 2
Kehittäjä:  Nintendo PTD
Taaksepäin yhteensopivuus:  Nintendo Switch
Edeltäjä:  Nintendo Switch Lite
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Nintendo Switch 2 (lyhemmin Switch 2) on Nintendon kehityksessä oleva pelikonsoli, joka julkaistaan vuonna 2025. Se on Nintendo Switchin seuraaja. Laite paljastettiin 16. tammikuuta 2025, ja siitä kerrotaan lisää yksityiskohtia Nintendo Direct -tapahtumassa 2. huhtikuuta. Yleisö pääsee tutustumaan konsoliin tilaisuuksissa, joita järjestetään huhtikuun ja kesäkuun välillä.
Pelit

Ensimmäinen Nintendo Switch 2:lle julkistettu peli on My Time at Portia -pelin jatko-osa My Time at Evershine.
Taaksepäin yhteensopivuus

6. marraskuussa 2024 Nintendo paljasti, että Nintendo Switch 2 on taaksepäin yhteensopiva Nintendo Switchin kanssa. Jotkin aiemman Switchin pelit eivät ole yhteensopivia uudemman laitteen kanssa, mutta yksityiskohtia ei vielä kerrottu laitteen paljastuksen yhteydessä.
FS Latouche-Tréville (1892)

| Latouche-Tréville |
| --- | --- |
 Latouche-Tréville

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Société des Forges et Chantiers de la Méditerranée, Le Havre
Kölinlasku:  26. huhtikuuta 1890
Laskettu vesille:  5. marraskuuta 1892
Palveluskäyttöön:  6. toukokuuta 1895
Poistui palveluskäytöstä:  26. kesäkuuta 1920
Loppuvaihe:  romutettu 1926
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 748 t (normaali) 4 990 t (täysin kuormattu)
Pituus:  110,20 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,04 m
Syväys:  etuosa 5,05 m perä 6,06 m keskimäärin 5,81 m
Koneteho:  8 300 ihp
Nopeus:  19 solmua
Miehistöä:  16 upseeria ja 378 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × Canon de 194 mm Modèle 1887 6 × Canon de 138 mm Modèle 1887 4 × Canon de 65 mm Modèle 1891 4 × Canon de 47 mm Modèle 1885 8 × Hotckiss 37 mm 4 × 450 mm torpedoputkea
Latouche-Tréville oli 1890-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston Amiral Charner -luokan panssariristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin le Havresta Société des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta, missä köli laskettiin 26. huhtikuuta 1890 yhtiön Gravillen telakalla lähellä le Havrea. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1892 ja otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 1895.
John Tyler

| John Tyler |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 10. presidentti
 4. huhtikuuta 1841 – 4. maaliskuuta 1845  
Varapresidentti:  Ei kukaan
Edeltäjä:  William Henry Harrison
Seuraaja:  James Knox Polk
Yhdysvaltain 10. varapresidentti
 4. maaliskuuta 1841 – 4. huhtikuuta 1841  
Presidentti:  William Henry Harrison
Edeltäjä:  Richard Mentor Johnson
Seuraaja:  George Dallas
Yhdysvaltain senaattori Virginiasta
 4. maaliskuuta 1827 – 29. helmikuuta 1836  
Edeltäjä:  John Randolph
Seuraaja:  William Cabell Rives
Virginian 23. kuvernööri
 10. joulukuuta 1825 – 4. maaliskuuta 1827  
Edeltäjä:  James Pleasants
Seuraaja:  William Branch Giles
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1790 Charles Cityn piirikunta, Virginia
Kuollut: 18. tammikuuta 1862 (71 vuotta) Richmond, Virginia
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  (1) Letitia Christian Tyler (2) Julia Gardiner Tyler
Tiedot
Puolue:  Demokraattis-republikaaniset Demokraatit Whig-puolue Sitoutumaton
Uskonto:  episkopaali
 Nimikirjoitus
John Tyler (29. maaliskuuta 1790 – 18. tammikuuta 1862) oli Yhdysvaltain kymmenes presidentti vuosina 1841–1845. Hän oli ensimmäinen varapresidentin asemasta edeltäjänsä kuoleman myötä presidentiksi noussut. Hän oli myös ensimmäinen Yhdysvaltain presidentti, jota vastaan yritettiin aloittaa virkasyytemenettely.
John Tyler valittiin alun perin Yhdysvaltain varapresidentiksi vuonna 1841, mutta maan tuolloinen presidentti William Henry Harrison kuoli pian virkaanastujaisten jälkeen ja Tyler nousi presidentiksi. Tylerin merkittävimpiä saavutuksia presidenttinä olivat toisen seminolesodan lopettaminen, kiinalaisten satamien avaaminen yhdysvaltalaisille kauppalaivoille sekä Texasin ja Floridan liittäminen Yhdysvaltoihin.
Elämä > Nuoruus

John Tyler syntyi vanhempiensa Greenway-nimisellä maatilalla Charles Cityn piirikunnassa Virginiassa. Hänen vanhempansa olivat Mary Armistead (1761–1797) ja maanviljelijänä sekä poliitikkona toiminut John Tyler, Sr. (1747–1813). Nuorempi John Tyler valmistui The College of William & Mary -nimisestä collegesta vuonna 1807. Tämän jälkeen hän alkoi opiskella lakia yksityisten ohjaajien johdolla. Tyler aloitti poliittisen uransa vuonna 1811, kun hänet valittiin Virginian lainsäädäntöelimeen. Hän toimi virassa aina vuoteen 1816 asti.
Elämä > Ura poliitikkona

Tyler oli 23-vuotias, kun hän meni 1813 naimisiin virginialaisen Letitia Christianin kanssa. Hänet valittiin 1817 Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Hän kuului Thomas Jeffersonin ja James Madisonin perustamaan demokraattis-republikaaniseen puolueeseen. Hän halusi Madisonin ja Jeffersonin tapaan osavaltioille laajat itsemääräämisoikeudet ja vastusti liittovaltion päätösvallan lisäämistä. Tyler luopui edustajainhuoneen jäsenyydestä vuonna 1821, ja kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin uudelleen Virginian lainsäädäntöelimeen, jossa hän oli vuoteen 1825 asti, jolloin hänet valittiin Virginian kuvernööriksi.
Vuonna 1827 Tyler valittiin Virginian edustajana senaattiin. Senaatissa hän riitaantui lähes yksinvaltiaan tapaan hallinneen presidentti Andrew Jacksonin (demokraatti) kanssa. Vuonna 1834 Jackson käytti veto-oikeuttaan ja esti Yhdysvaltain kongressin päätöksen kansallisen pankin elvytyksestä. Senaatti, Tyler mukaan lukien, arvosteli Jacksonin päätöstä voimakkaasti. Tyler erosi senaatista 1836 ja liittyi Jacksonia vastustaneeseen Whig-puolueeseen.
Elämä > Sattuman kautta presidentiksi

Whig-puolue nimitti vuonna 1840 presidenttiehdokkaakseen William Henry Harrisonin ja varapresidenttiehdokkaaksi Tylerin. Harrisonin vastaehdokas oli istuva presidentti, demokraattien Martin Van Buren. Van Buren hävisi vaalit selvästi, koska ei ollut presidenttinä kyennyt hoitamaan Yhdysvaltain ensimmäistä talouslamaa. Harrison astui virkaan 4. maaliskuuta 1841. Hän kuitenkin sairastui virkaanastujaisissaan keuhkokuumeeseen, ja kuoli kuukautta myöhemmin. Tylerin nousu varapresidentin paikalta presidentiksi aiheutti hämmennystä, sillä Harrison oli ensimmäinen virassa kuollut presidentti, eikä perustuslaki määritellyt selvästi miten tulisi menetellä, kun presidentti kuolee kesken virkakauden.
Tylerin vastustajien mielestä varapresidentin tulisi hoitaa virkaa vain väliaikaisesti, kunnes uudet vaalit ehdittäisiin järjestämään. Tyler kannattajineen taas tulkitsi perustuslakia siten, että varapresidentin virkakausi jatkuisi normaalisti alkuperäisen virkakauden loppuun asti. Asia ratkaistiin lopulta Tylerin kannan mukaisesti perustuslain 25. lisäyksellä, tosin vasta vuonna 1967.
Epäselvyyksistä huolimatta Tyler siirtyi Valkoiseen taloon kaksi päivää Harrisonin kuoleman jälkeen, 6. huhtikuuta 1841. Tyler saikin lempinimen ”His Accidency” (accidency ’sattuma’).
Vaikka Tyler edusti Valkoisessa talossa virallisesti Whig-puoluetta, hän ajautui pian puolueen kanssa erimielisyyksiin. Kun hän käytti veto-oikeutta uuden kansallisen pankin perustamisen estämiseksi, yhtä lukuun ottamatta kaikki ministerit erosivat. Vaikka Tyler toimi presidenttikautensa lähes kokonaan ilman puolueensa tukea, hän sai aikaan useita tärkeitä sopimuksia. Vuonna 1841 hän sai viedyksi läpi Pre-Emption Act -nimisen lain, joka antoi lännessä asuneille siirtolaisille mahdollisuuden lunastaa julkista maata valtiolta. 1842 Tyler onnistui lopettamaan Floridassa käydyn toisen seminolesodan. Kaksi vuotta myöhemmin hän solmi Wanghian rauhan Kiinan kanssa ja näin yhdysvaltalaiset kauppalaivat saivat pääsyn Kiinan satamiin. Maaliskuussa 1845 Tyler vahvisti Texasin kanssa tehdyn sopimuksen, jonka perusteella Texas liittyi liittovaltioon saman vuoden joulukuussa 29. osavaltiona. Viimeisenä virkapäivänään Tyler allekirjoitti Floridan kanssa sopimuksen, jolla siitä tuli Yhdysvaltain 27. osavaltio.
Elämä > Viimeiset vuodet ja kuolema

Tyler pyrki presidenttikautensa lopussa vielä toiselle kaudella ilman puoluetta, mutta hävisi demokraattien ehdokkaalle James Polkille, joka nousi maan 11. presidentiksi. Jätettyään Valkoisen talon Tyler siirtyi viettämään eläkepäiviään Sherwood Forest -nimiselle maatilalleen James Riverin varrelle Virginiaan. Tyler oli nimennyt maatilansa Robin Hoodin tarinoissa esiintyneen Sherwoodin metsän mukaan, koska piti itseään Robin Hoodin tapaan "poliittisena lainsuojattomana". Tyler vietti hiljaiseloa maatilalla yhdessä toisen vaimonsa Julia Gardiner Tylerin ja perheensä kanssa vuoteen 1861 asti. Tuolloin hänet kutsuttiin Washingtonissa pidettyyn rauhankonferenssiin, jossa pyrittiin estämään sisällissota. Konferenssi ei onnistunut tehtävässään, ja sisällissota puhkesi myöhemmin samana vuonna. Tylerin kotiosavaltio kuului Konfederaatioon, ja hänet valittiin Konfederaation uuteen edustajainhuoneeseen. Hän ei kuitenkaan ehtinyt astua virkaan, sillä hän kuoli pian valintansa jälkeen, 18. tammikuuta 1862. Sisällissodan takia maan virallinen Unionissa sijainnut hallitus ei esittänyt suruvalitteluaan Tylerin kuoleman johdosta. Tyler on haudattu Hollywood Cemetery -nimiselle hautausmaalle Richmondiin, Virginiaan.
Elämä > Jälkeläiset

Kahdesta avioliitostaan Tylerilla oli yhteensä 15 lasta. Vuonna 2021 oli elossa Tylerin yksi lapsenlapsi, vuonna 1928 syntynyt Harrison Ruffin Tyler. Harrisonilla on kolme lasta. Yksi lapsenlapsista, vuonna 1925 syntynyt Lyon Gardiner Tyler Jr. kuoli syyskuussa 2020.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Tyler Valkoinen talo (englanniksi)
| n k Yhdysvaltain presidentit |
| --- | --- | --- |
 Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä  Tietoja Yhdysvaltain presidenteistä  Valkoinen talo 
:  Washington  J. Adams  Jefferson  Madison  Monroe  J. Q. Adams  Jackson  Van Buren  W. Harrison  Tyler  Polk  Taylor  Fillmore  Pierce  Buchanan  Lincoln  A. Johnson  Grant  Hayes  Garfield  Arthur  Cleveland  B. Harrison  Cleveland  McKinley  T. Roosevelt  Taft  Wilson  Harding  Coolidge  Hoover  F. Roosevelt  Truman  Eisenhower  Kennedy  L. Johnson  Nixon  Ford  Carter  Reagan  G. H. W. Bush  Clinton  G. W. Bush  Obama  Trump  Biden 
| n k Yhdysvaltain varapresidentit |
| --- | --- | --- |
:  Adams  Jefferson  Burr  Clinton  Gerry  Tompkins  Calhoun  Van Buren  R. Johnson  Tyler  Dallas  Fillmore  King  Breckinridge  Hamlin  A. Johnson  Colfax  Wilson  Wheeler  Arthur  Hendricks  Morton  Stevenson  Hobart  Roosevelt  Fairbanks  Sherman  Marshall  Coolidge  Dawes  Curtis  Garner  Wallace  Truman  Barkley  Nixon  L. Johnson  Humphrey  Agnew  Ford  Rockefeller  Mondale  Bush  Quayle  Gore  Cheney  Biden  Pence  Harris  Vance 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC 2  IdRef 
John Tyler vuonna 1858.
Hapattaminen

Hapankaalia lautasella
Maitohappomolekyylin rakennekaava.
Hapattaminen eli fermentointi on perinteinen maitohappokäymiseen perustuva ruoansäilöntämenetelmä, jossa tuotteen pH-arvoa lasketaan niin alas, että haitallisten mikrobien toiminta estyy. Prosessissa bakteerit muuttavat ruoan sisältämää sokeria maitohapoksi, mikä lisää ruokien happamuutta. Hapattamalla tehtyjen säilykkeiden maku vaihtelee miedosta kirpeän happamaan hapatusajasta riippuen.
Suomessa yksi tunnetuimmista hapattamalla valmistettavista ruoista on hapankaali.
Prosessi

Ruoka-aineen pinta tai ympäristö saattaa sisältää jo luontaisesti hapattamiseen tarvittavia bakteereita, mutta hapatusprosessia voidaan myös nopeuttaa lisäämällä prosessin käynnistäjiksi esimerkiksi maitoheraa tai tarkoitukseen sopivaa maitohappobakteerikantaa. Maitohappobakteereita on luonnostaan kaikkialla, ja niiden ravinnoksi käyttämiä sokereita vapautuu, kun kasvisten soluseinät rikotaan pilkkomalla tai raastamalla. Bakteerit käyttävät ravinnokseen raaka-aineen sisältämiä sokereita erittäen maitohappoa, joka happamoi ruuan. Bakteerien kasvua ja sen vaikutuksena maitohapon muodostumista säädellään kontrolloimalla lämpötilaa ja hapensaantia. Kun ruoka on tarpeeksi hapan, siinä eivät elä ihmiselle haitalliset bakteerilajit. Maitotuotteissa hapattaminen on maun lisäksi merkittävä myös rakenteen muodostamisessa.
Hapattamalla valmistettavia ruoka-aineita

Tyypillisiä hapatettavia ruokia ovat
maitotuotteista: piimä, viili, jogurtti, voi ja juusto syntyvät eri maitohappobakteerikantojen avulla
vihanneksista: valkokaalista valmistettava hapankaali sisältää tuoretta kaalia hiukan vähemmän C-vitamiinia kuin tuore kaali, mutta on helpommin sulavaa. Korealaiseen keittiöön kuuluu kiinankaalista valmistettu kimchiksi kutsuttu hapankaali.
leivistä: pelkkää täysjyväruista sisältävä ruisleipä on yleensä hapatettua
makkaroista: meetvurstin maku ja osittain myös säilyvyys saadaan aikaan hapattamalla
Myös sieniä voidaan hapattaa, mutta sienissä itsessään ei ole riittävästi sokereita maitohappokäymiseen, joten säilykkeeseen on käytettävä kasviksia vähintään puolet tuoreiden sienten painosta. Hapattamiseen hyvin sopivia sieniä ovat miedot haperot, lampaankääpä, vaaleaorakas ja nuoret, napakat kangastatit sekä viljelysienistä siitake.
Hyödyt ja riskit

Hapattaminen parantaa ruoan säilyvyyttä, ja hapattamalla valmistettu leipä on helpommin sulavaa kuin tavallinen. Hapattaminen säilyttää ruoan ravintoaineet paremmin, sillä tuotteita ei kuumenneta, ja riittävän pitkällä fermentoinnilla on todettu olevan vaikutusta joidenkin papulajikkeiden luontaisten toksiinien, kuten lektiini-proteiinin tuhoutumiseen. Oikein säilytetyt hapansäilykkeet voivat säilyä jääkaapissa tai kylmiössä useita kuukausia.
Hapattamiseen liittyviin riskeihin kuuluu etenkin haitallisten mikrobien kasvu tai aktivoituminen tuotteessa. Mikäli käymisprosessi ei lähde kunnolla käyntiin, on haitallisilla mikrobeilla suotuisat kasvumahdollisuudet; prosessin onnistumista voi selvittää pH:n määrityksellä, jolloin happamuuden tulisi olla niin alhainen, että Listeria monocytogenes -bakteeri ei pysty kasvamaan (pH alle 4,4). Pienimuotoisessa toiminnassa fermentoinnin onnistumista voi arvioida happamuuden määrittämisen lisäksi myös aistinvaraisesti. Fermentoinnin onnistumiseen vaikuttavia tekijöitä ovat halutun mikrobikasvuston lisääntyminen, mahdollisesti käytetyn suolan määrä, lämpötila ja aika, hapettomuus sekä tuotantohygienia. Raaka-aineiden ja työvälineiden on oltava puhtaita, ja mullan alla kasvavat juurekset tulee pestä ja kuoria ennen fermentointia, koska multa ja bakteerit pilaavat prosessin.
Kulttuuri

Juutalaisen pesah-juhlan aikana on juutalaisilta tavallinen hapatettu leipä ankarasti kielletty. Sen sijaan tulee syödä happamatonta ja maustamatonta matsa-leipää, jota ei ole kohotettu.