stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juuret Iijoen törmässä
Osat > Lapsuus Taivalkosken Jokijärvellä

Huonemiehen poika (1971)
Tammettu virta (1972)
Kunnan jauhot (1973)
Sarja alkaa Iijoen reitin kuvauksella, jota kautta päästään Taivalkosken Jokijärvelle. Päätalon vanhempien naimisiinmeno ja vaiheet ennen Kallen syntymää kerrotaan. Kallen lapsuus vanhempien ollessa vuokralaisina Mäkelän talossa. Niin sanottu villitalvi 1921–1922, jolloin metsätyöläisten palkat olivat huipussaan. Kallioniemen tilan hankinta 1922 ja talon rakentaminen. Jätkien elämän kuvausta. Jokijärven asukkaita esitellään, naapureita ja kaukaisempia asukkaita. Kalle käy ensimmäisen kerran kirkonkylässä, jossa saa lippalakin, sekä Tyrämäellä, jossa näkee puimakoneen. Kallen ensimmäinen uittoreissu Turpeisenjärvellä, jossa hän tosin on vain katselija. Saunan rakentaminen. Ämmin eli isoäiti Elsa-Leena Päätalon kuolema. Uuden pirtin puutavaran hankinta. Kallen koulutie alkaa 1928 Jokijärven kansakoulussa. Kylän lasten leikkejä. Kallioniemessä kortteeraavan Arvi-sedän sairaus. Kallen korttipelihimo tekee hänen elämästään painajaista. Keväällä 1931 Kalle pääsee toisen kerran uittoon Naamanganjoelle, vaikka tälläkään kertaa hänelle ei ole varsinaisia töitä.
Syksyllä 1931 Herkko-isä sairastui Latvajärven savotassa keuhkokuumeeseen, jonka taltuttua hän palasi toipilaaksi Kallioniemeen. Keuhkokuumeen jälkiseurauksena hänen todellisuudentajunsa alkoi järkkyä. Hän luulotteli sairastavansa lentävää keuhkotautia, ja vakuutti jatkuvasti kuolevansa pian. Lisäksi hän kuvitteli vaimonsa Riitun olevan uskoton ja ei juuri päästänyt tätä silmistään. Kevättalvella ja keväällä 1932 hänet houkuteltiin kahteen otteeseen lähtemään Latvajärven talvisavottaan ja uittoon, mutta työstä ei tullut mitään. Kalle lähti kuitenkin uittomieheksi uittoon, joka eteni Latvajärvestä Latvaojaa pitkin Isojärveen ja siitä Välijokea Korvuanjokeen. Korvuanjokea oli edetty Lippamonniemen kartanolle, kun Kalle kuuli Herkon joutuneen lähtemään pakolla Oulun piirimielisairaalaan. Tämä oli Kallelle raskas uutinen. Hän kuitenkin jatkoi uittotyötä sen päättymiseen asti Korvuanjoen ja Suolijoen yhtymäkohtaan eli Suolihaaroihin. Tosin Kallen sai olla uitossa lähinnä isänsä ansioiden perustella, hänhän oli tuolloin vasta 12-vuotias.
Kesällä 1932 Riitu käy katsomassa Herkkoa Oulussa. Herkko ei vielä osoita paranemisen merkkejä. Syksyllä Kalle aloittaa viimeisen kouluvuotensa. Hän on välillä metsätöissä Hiltu-Jakin kanssa. Keväällä 1933 Kalle pääsee jälleen uittoon, joskin vain kokiksi Jaakko Hiltulan roikkaan. Hänen päätehtävänsä on keittää kahvia uittomiehille. Tällä kertaa uitto etenee Korvuanjoen latvoilta Pyhäjärvestä Suolihaaroihin. Ukkoherrana ei ole enää Hakala, edellisten keväiden ukkoherra. Kallen tuntipalkka putoaa nyt 2,50 markkaan, vaikkakin palkat ovat pudonneet yleisestikin. Alkukeväästä perhe on jo pudonnut kunnan avustusten varaan. Kunnan "piirimieheltä" on haettu lappuja, joilla saadaan jauhoja kaupasta.
Osat > Miehistyminen

Täysi tuntiraha (1974)
Kirja käsittelee Kallen ikävuosia 14–16. Eletään 1930-luvun pahinta lama-aikaa, ja Kallen kotona taloudellinen tilanne on pahimmillaan myös Hermannin sairauden vuoksi. Kallen kotona pysytään ruoissa pahimpina aikoina ainoastaan kerjäämällä ja kunnan jauhosäkkien varassa. Kalle joutuu perheen elättäjäksi, kun Hermannin sairaus puhkeaa pahimpaan vaiheeseensa. Hermanni käy ensin Oulun Piirimielisairaalassa hoidoissa, sen jälkeen  Ruukin Työlaitoksella ja viimeisenä Pesiönvaaran vaivaistalossa. Kirjan lopussa Hermanni paranee yllättäen täysin eikä tunnu muistavan viisi vuotta kestäneestä mielisairaudestaan paljoakaan.
Tytöt alkavat kiinnostua Kallesta, ja Kalle menettää poikuutensa nimeltämainitsemattoman niittyväen naisen kanssa. "Naimalupa" tulee kirkonkylässä järjestetyssä rippikoulussa. Kalle kokee pohjakosketuksen talvisavotassa useiden vastuksien uuvuttamana, ja karkaa kotiin. Kalle kehittyy savottatöissä ja kirjan lopussa pääsee lopulta "täyden tuntirahan" mieheksi. Vuosia piinannut taloudellinen kurjuus päättyy viimeinkin. Kallen eno Matti Neulikko heikkenee savottatöissä sydänsairauden vuoksi ja kuolee lopulta sairaalassa.
Nuoruuden savotat (1975)
Loimujen aikaan (1976)
Osat > Armeija- ja sotavuodet

Ahdistettu maa (1977)
Miinoitettu rauha (1978)
Ukkosen ääni (1979)
Liekkejä laulumailla (1980)
Tuulessa ja tuiskussa (1981)
Osat > Avioliitto, muutto Tampereelle, opiskeleminen rakennusmestariksi

Tammerkosken sillalla (1982)
Pohjalta ponnistaen (1983)
Nuorikkoa näyttämässä (1984)
Nouseva maa (1985)
Ratkaisujen aika (1986)
Pyynikin rinteessä (1987)
Reissutyössä (1988)
Oman katon alle (1989)
Osat > Takaisin Taivalkoskelle kunnan rakennusmestariksi

Iijoen kutsu (1990)
Muuttunut selkonen (1991)
Epätietoisuuden talvi (1992)
Osat > Paluu Tampereelle, avioero ja uusi perhe, kirjailija-uran aloitus

Iijoelta etelään (1993)
Pato murtuu (1994)
Hyvästi, Iijoki (1995)
Pölhökanto Iijoen törmässä (1998)
Aleksi Kortelainen

Aleksi Kortelainen (s. 1983 Nurmes) on iisalmelainen pesäpallon pelituomari. Kortelainen on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Kortelaisen ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 13. toukokuuta 2008 pelattu Oulun Lippo – Kiteen Pallo. Ammatiltaan Kortelainen on luokanopettaja.
Aleksi Kössi

Aleksi Kössi (s. 18. toukokuuta 1994) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2014-2015 Pielaveden Sampossa. Kössi on pelipaikaltaan passari. Oripäästä kotoisin oleva Kössi pelasi kaksi vuotta Hurrikaani-Loimaassa ennen siirtymistään Sampoon. Hurrikaanissa Aleksi voitti ensimmäisellä kaudellaan SM-hopeaa ja toisella kaudellaan SM-pronssia. Ennen siirtymistään Mestaruusliigan Hurrikaani-Loimaahan Aleksi opiskeli Kuortaneella ja pelasi kaksi vuotta nuorten maajoukkueessa.[lähde? ]
Aleksi aloitti lentopallon pelaamisen Loimaan Jankossa 4-vuotiaana ja pelasi siellä kaikki juniorivuotensa lukuun ottamatta yhtä Pieksämäen Tsempin riveissä vietettyä vuotta A-pojissa. Hän on voittanut urallaan yhden N22 SM-kullan, B-pojissa SM-hopeaa, C-pojissa SM-hopeaa, aluejoukkueessa SM-kultaa. Hänet on valittu kahdesti nuorissa allstar-kentälliseen[lähde? ] ja kerran nuorten maajoukkueturnauksessa Italiassa (Paolo Bussinello 2010)  turnauksen parhaaksi passariksi.
Aleksi Koskinen

| Aleksi Koskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aleksi Koskinen
Syntynyt: 19. helmikuuta 1992 (ikä 32)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Allu
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  185 cm
Paino:  79 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2007 2008–2011 2012–2014 2014–2015 2015–:  BC Nokia Lappeenrannan NMKY Forssan Koripojat BC Nokia Namika Lappeenranta
Aleksi Koskinen (s. 19. helmikuuta 1992) on suomalainen koripalloilija. Hän pelaa takamiehenä.
Koskinen pelasi Korisliigaa Lappeenrannan NMKY:ssä kolme kautta vuosina 2008–2011. Hän voitti joukkueessa Suomen cupin vuonna 2008. Kaudella 2012–2013 Koskinen pelasi Korisliigaa FoKoPossa. Hän on pelannut myös miesten I-divisioona A:ssa ja nuorten maaotteluita. Syksyllä 2015 Koskinen siirtyi I-divisioona B:ssä pelanneeseen Namika Lappeenrantaan.
Ambrose O’Higgins

Ambrose (Ambrosio) O’Higgins (1720–1801) oli englantilainen poliitikko. Hän oli Bernardo O'Higginsin isä. Hän oli syntyjään irlantilainen, mutta oli siirtynyt Espanjan kuninkaan palvelukseen, koska uskoltaan katolilaisena hänellä ei ollut brittien hallitsemassa Irlannissa menestymisen mahdollisuuksia. Ambrose O’Higgins menestyikin lopulta Espanjan hallitsemassa Etelä-Amerikassa, ja vuonna 1796 hänet nimitettiin Perun varakuninkaaksi (virallinen titteli oli ”Virrey y Capitán General del Reino del Perú y Presidente de la Real Audiencia de Lima”).
Ambrosia

Ambrosia on mytologiassa jumalten ravintoa: ruokaa tai juomaa.  Sana on johdettu kreikan kielestä: a- (epä-) ja mbrotos (kuolevainen), siksi siis kuolemattomien ruokaa. Kreikkalaisessa mytologiassa Hebe annosteli ambrosiaa.
Homeros ja eräät myöhemmät runoilijat ovat kuvanneet ambrosian ruokana ja nektarin juomana, kun taas jotkut muut[lähde? ] ovat käyttäneet nimiä päinvastoin. Molemmat ovat kuitenkin "tuoksuvia ja ihania". W.H. Röscherin teoksessa Nektar und Ambrosia ne olivat saman aineen, hunajan, eri olomuotoja, ja satoivat taivaasta kuin manna.
Aigialeus

Aigialeus (m.kreik. Αἰγιαλεύς, Aigialeús) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri hahmon nimi.
Adrastoksen poika

Aigialeus oli Adrastoksen, Argoksen kuninkaan, ja joko Ampitheian tai Demonassan vanhin poika.
Aigialeus oli yksi epigoneista, jotka kostivat isiensä epäonnistuneen sotaretken Thebaan valtaamalla kaupungin kymmenen vuotta isiensä yrityksen jälkeen. Siinä missä Aigialeuksen isä Adrastos oli ainoa alkuperäisestä seitsikosta elossa selvinnyt sotapäällikkö, Aigialeus oli puolestaan ainoa epigoneista, joka sai hyökkäyksen aikana surmansa. Hänet surmasi Laodamas, Eteokleen poika, ja hänet haudattiin Pagaihin Megarikseen.
Kun Adtastos kuoli poikansa menettämisestä aiheutuneeseen suruun, Kyanippos, joka lähteestä riippuen on joko Aigialeuksen veli tai poika, seurasi tätä Argoksen kuninkaana.
Inakhoksen poika

Aigialeus oli joko yksi Inakhoksen, jokijumalan, ja Melian, okeanidin, pojista, tai vaihtoehtoisesti Foroneuksen ja jumalatar Peithon poika. Häntä pidetään Sikyonin perustajana.
Aigialeuksen kerrotaan yleensä kuolleen lapsettomana, mutta toisessa variaatiossa hänen kerrotaan olleen Europsin isä, joka puolestaan oli Apiksen isoisä. Aigialeus oli Sikyonin ensimmäinen asukas, ja hallitsi Pelloponnesoksella aluetta, jota kutsuttiin hänen mukaansa Aigialokseksi. Hän perusti tänne myös kaupungin nimeltä Aigialea.
Alapää

| Alapää |
| --- | --- |
Kaupunki:  Seinäjoki
Suuralue:  Ylistaro
Koordinaatit:  62°56′53″N, 22°28′19″E
Väkiluku:  449
Postinumero:  61400
Lähialueet:   Asemanseutu  Kainasto  Kirkonkylä  Teräsmäki 
 fiAlapää 
Alapää on Seinäjoen kylä entisen Ylistaron kunnan alueella. Alapää on Seinäjoen kaupungin läntisin asuinalue. Alueen läpi kulkee Vaasan ja Jyväskylän välinen Sininen tie, Vaasa-Seinäjoki-rata, Kyrönjoki sekä sen varrella kulkevat rantatiet. Kyrönjoen eteläpuoleinen rantatie on historiallinen maisematie, joka kuuluu Sodan ja Rauhantien historiamatkailureittiin. Kyrönjoen melontareittiin kuuluu Pelmaankoski ja Pelmaansaaren kota. Kyrönjoen varressa on Heikkolan riippusilta. Alapäässä toimii Alapään nuorisoseura. Alapäässä asui vuoden 2022 lopussa 449 asukasta.
Aiheesta muualla

Alapään nuorisoseuran verkkosivut
Ahmed Akaichi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 23. helmikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Biserta, Tunisia
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 185 senttimetriä
Seura
Seura:  Ittihad FC
Pelinumero: 9
Junioriseurat
2004  ?–2007:  CA Bizertin  Club Africain  CA Bizertin
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2007–2008 2008–2011 2011–2012 2012–2015 2015–2016 2016– |  CA Bizertin  ES Sahel  Ingolstadt  Espérance  ES Sahel  Ittihad FC |  ? (0) 46 (25) 25 (5) 63 (23) 19 (8) 28 (14) |
Maajoukkue
| 2009 2010– 2010 |  Tunisia U-21  Tunisia  Tunisia A |  18 (5) 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. joulukuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. joulukuuta 2017.
Ahmed Akaichi (arab. أحمد العكايشي‎, s. 23. helmikuuta 1989 Biserta, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Ittihadia.
Seurajoukkueura

Akaichi aloitti ammattilaisuransa CA Bizertinissa kaudella 2007-2008. Hän pelasi joukkueessa vuoden 2008 tammikuusta kesäkuuhun. Kauden päätteeksi Akaïchi siirtyi ES Saheliin vuoteen 2013 asti kestävällä sopimuksella. Toisella kaudellaan Akaichi lukeutui joukkueensa parhaimpiin maalintekijöihin. Kaudella 2010–2011 Akaichi voitti Tunisian pääsarjan maalikuninkuuden 14 maalilla. Hänen joukkueensa puolestaan sijoittui Tunisian pääsarjassa toiseksi.
Heinäkuussa 2011 Akaichi allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen Saksan 2. Bundesliigassa pelaavan Ingolstadtin kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa 11. joulukuuta 2011 kotiottelussa St. Paulia vastaan. Ottelu päätyi myös Ingolstadtin 1–0 voittoon. Kauden kolmannen maalinsa hän teki Paderbornia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle ottelun alku minuuteilla. Maalin hän teki ottelun loppu minuuteilla, jonka myötä Ingolstadt voitti ottelun maalein 4–0. Akaichi pelasi avauskaudellaan 25 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Kauden jälkeen Akaichi kävi neuvotteluja mahdollisesta paluusta ES Sahelin riveihin lainasopimuksella. Akaichi aloitti kauden Saksassa pelattuaan yhden ottelun 2. bundesliigassa, kunnes jäi ilman peliaikaa.
Akaichi allekirjoitti sittemmin joulukuussa 2012 kolmen ja puolen vuoden sopimuksen Espérancen kanssa.
Maajoukkueura

Akaïchi pelasi ensimmäisen maaottelunsa 9. tammikuuta 2010 harjoitusottelussa Gambiaa vastaan tullessaan vaihdosta kentälle Issam Jemâan tilalle. Toisen maaottelunsa hän pelasi vuoden 2010 Afrikan kisojen alkulohkon toisessa ottelussa Gabonin maajoukkuetta vastaan tullessaan vaihdosta kentälle 69 minuutin kohdalla Amine Chermitin tilalle. Sama toistui alkulohkon viimeisessä ottelussa Kamerunia vastaan, joka oli Akaichin kolmas maaottelu.
Ensimmäisen maalinsa Akaichi teki uransa neljännessä maaottelussa Sudania vastaan (20. kesäkuuta 2010).
Maaottelumaalit

| # | Päivämäärä | Pelipaikka | Vastustaja | Tilanne | Lopputulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 20. kesäkuuta 2010 | Al Merreikh Stadion, Omdurman, Sudan |  Sudan | 6 – 1 | 6 – 2 | Ystävyysottelu |
Aiheesta muualla

Kawarji (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Ahmed Akaichin profiili ES Sahelin sivustolla (ranskaksi)
Fussballdaten.de (saksaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Michael Eneramo | Tunisian liigan maalikuningas Kausi 2010–2011 | Seuraaja: Youssef Msakni |
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2010
1 Nefzi |
2 Souissi |
3 Haggui |
4 Felhi |
5 Jemal |
6 Ragued |
7 Ben Saada |
8 Korbi |
9 Chermiti |
10 Darragi |
11 Ben Radhia |
12 Chemmam |
13 Hammami |
14 Mrabet |
15 Dhaouadi |
16 Mathlouthi |
17 Jemâa |
18 Mikari |
19 Msakni |
20 Nafkha |
21 Ifa |
22 Ben Mustapha |
23 Akaichi |
Valmentaja Benzarti
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Ben Mustapha |
2 Ben Youssef |
3 Abdennour |
4 Mohsni |
5 Bedoui |
6 Ragued |
7 Msakni |
8 Rjaïbi |
9 Chikhaoui |
10 Younés |
11 Chermiti |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Nater |
15 Moncer |
16 A. Mathlouthi |
17 H. Mathlouthi |
18 Khazri |
19 Akaïchi |
20 Yacoubi |
21 Saihi |
22 Ben Cherifia |
23 Ben Djemia |
Valmentaja Leekens
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2017
1 Jridi |
2 Ben Youssef |
3 Abdennour |
4 Boughattas |
5 Kchouk |
6 Dhaouadi |
7 Msakni |
8 Lahmar |
9 Akaïchi |
10 Khazri |
11 Khenissi |
12 Maâloul |
13 Sassi |
14 Ben Amor |
15 Azouni |
16 A. Mathlouthi |
17 H. Mathlouthi |
18 Khalil |
19 Khalifa |
20 Yacoubi |
21 Nagguez |
22 Ben Cherifia |
23 Sliti |
Valmentaja Kasperczak
Ajou-yliopisto

| Ajou-yliopisto> Aju daehakgyo |
| --- | --- |
 Symbolinen pioneeripatsas yliopistokampuksen sisäänkäynnin lähellä.
Perustettu:  1973
Tyyppi:  Yksityinen
Rehtori:  Jae-Hwan Ahn
Henkilökunta:  3 000
Opiskelijoita:  14 000
Jatko-opiskelijoita:  500 (tohtoriopiskelijat)
Sijainti:  Suwon,  Etelä-Korea
Osoite:  206 Worldcup-ro, Yeongtong-gu, Suwon 443-749, Etelä-Korea
Sivusto:  www.ajou.ac.kr
Ajou-yliopisto (kor. 아주대학교, Aju daehakgyo) on yksityinen, vuonna 1973 perustettu yliopisto, joka toimii Etelä-Korean Suwonissa, noin 30 kilometriä Soulin eteläpuolella.
Yliopistolla opiskelee lähes 14 000 ihmistä (1.4.2018). Heistä 9 700 suoritti alempaa korkeakoulututkintoa, 3 700 maisteri- ja 500 tohtoritason tutkintoa (osa oli integroidun jatkotutkinnon suorittajia).
THE-yliopistoranking arvioi Ajou-yliopiston vuoden 2018 maailman kärkiyliopistojen listallaan jaettuun sijaluokkaan 801-1000.
Ilmakuva yliopiston kampusalueesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ajou-yliopisto Wikimedia Commonsissa
Ambrose Papaiah Yeddanapalli

Ambrose Papaiah Yeddanapalli (20. elokuuta 1914 Pannur – 20. marraskuuta 1997) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 3. lokakuuta 1943 ja nimitettiin Bellaryn hiippakunnan johtoon 10. joulukuuta 1963. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. huhtikuuta 1964. Pääkonsekraattorina toimi James Robert Knox, jota avustivat Angelo Innocent Fernandes ja Joseph Mark Gopu.
Yeddanapalli osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 6. lokakuuta 1992.
Ambrosialainen kirkkomusiikki

pyhä Ambrosius, Milanon piispa
Ambrosialainen kirkkomusiikki oli keskiajalla vaikuttaneista paikallisista jumalanpalvelusperinteistä tärkein  heti Rooman jälkeen. Se syntyi Milanossa ja on nimetty pyhän Ambrosiuksen, Milanon piispan mukaan. Ambrosialainen kirkkomusiikki ja riitti ovat säilyneet Milanossa ja sen ympäristössä meidän päiviimme asti, vaikka sitä on pyritty vuosisatojen aikana kitkemään ja syrjäyttämään muun muassa gregoriaanisella kirkkomusiikilla.
Ambrosialaisessa kirkkomusiikissa käytettävät liturgiset tekstit on kirjoittanut luultavasti pyhä Ambrosius tai joku aikalainen noin vuonna 374. Ambrosiuksen kirjoitettua joitakin hymnejä omaksuttiin hänen tyylinsä kirjoittaa musiikkia ja tätä tyyliä kutsutaan ambrosialaiseksi kirkkomusiikiksi. Tämä tyyli levisi Italiasta ainakin Ranskaan, Espanjaan ja Afrikan pohjoisosaan. Ambrosiuksen hymnejä olivat ”Deus creator omnium” (Herra kaiken luoja), ”Aeterne rerum conditor” (Ikuinen maailman luoja) ja ”Veni redemptor genium” (Tule pakanoiden vapahtaja).
Allan Georg Ramsay

Allan Georg Ramsay (1875)
Allan Georg Ramsay (31. joulukuuta 1839 Kuopio – 16. helmikuuta 1906 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Ramsayn vanhemmat olivat kuvernööri, eversti Gustaf Adolf Ramsay ja Vendla Gustava von Essen ja puoliso vuodesta 1881 Elisabeth Nikolajevna Kavanko (avioero 1891). Kenraalit Arthur Rickhard Ramsay, Gustaf Adolf Ramsay ja Archibald Viktor Ramsay olivat hänen veljiään. Allan Georg Ramsay tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1851, mistä hänet siirrettiin H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin 1856. Sieltä 1858 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Ramsay ylennettiin aliluutnantiksi 1861 ja luutnantiksi 1864. Vuonna 1865 hänet siirrettiin aliluutnantin arvoisena Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Luutnantiksi hän yleni siellä 1868, alikapteeniksi 1869 ja kapteeniksi 1876. Turkin sotaan 1877–1878 osallistunut Ramsay sai sodan lopulla huhtikuussa 1878 ylennyksen everstiksi. Vuonna 1887 hänet määrättiin 2. Sofian, H.M. Keisarin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Vuonna 1894 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja siirrettiin 7. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi. Eron sotapalveluksesta Ramsay sai kenraaliluutnanttina tammikuussa 1901.
Ama Dablam

Ama Dablam
Ama Dablam
| --- | --- |
Sijainti:     Nepal
Vuoristo:  Himalaja
Korkeus merenpinnasta:  6 856 m
Prominenssi:  1 027  m 
Suojelualue:  Sagarmāthān kansallispuisto 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ama Dablam on Himalajalla Nepalissa sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 856 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ama Dablam Wikimedia Commonsissa
Allan Hagert

Tuula Saarto ja Allan Hagert
Allan Hagert (27. heinäkuuta 1939 Ulvila – 11. syyskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen liikemies, joka toimi muun muassa toimi Suomen Romaniyhdistyksen puheenjohtajana. Hänen isänsä oli Kalle Hagert.
Hagert oli naimisissa vuosina 1959–1967 kirjailija Tuula Saarron kanssa. Avioliiton toivottiin kaventavan romanien ja muiden suomalaisten välistä kuilua. Häät järjestettiin Helsingin tuomiokirkossa. Ne olivat oman aikansa merkkitapahtuma joita seuraamaan kertyi tuhansia katselijoita Helsingin Senaatintorille.
Hagert kuoli keuhkosyöpään vuonna 1999.
Ai tähän väliin?

| Ai tähän väliin? Pyhimys |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 1. toukokuuta 2006
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 25.40
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Listasijoitukset
  14.
Pyhimyksen muut julkaisut
| Pyhimysteeri? The Pink Album 2005 | Ai tähän väliin? 2006 | Clipshow 2003–2004 2006 |
Ai tähän väliin? on rap-artisti Pyhimyksen EP-levy, joka julkaistiin 1. toukokuuta 2006.. CD oli Pyhimyksen viides julkaisu, mutta samalla ensimmäinen, jonka julkaisi Monsp. Levy pysyi neljä viikkoa Suomen virallisella singlelistalla yltäen parhaimmillaan sijalle 14.
Kappaleet

Kaunis mieli – 4.14
Suolaa – 4.17
Toisen miehen laulu – 4.29
Anna sen palaa – 3.27
28. lokakuuta – 3.59
Sammakko ja skorpioni – 5.14
Kappaleet > Muusikot

Sampsa Nuotio – laulu (kappale 3)
Anssi Ahvenniemi – basso (kappaleet 1, 3, 4 ja 6)
Vesa Jaakola – kitara (kappale 3)
Miklos Jeney – kitara (kappale 4)
Jani Karppanen – kitara (kappale 6)
Eemo1 – skrätsäys (kappale 6)
Arvostelut

Desibeli.net:
Aleksandr Arhangelski

Aleksandr Arhangelski on seuraavien venäläisten henkilöiden nimi:
Aleksandr Arhangelski (1846–1924), säveltäjä
Aleksandr Arhangelski (1892–1978), lentokonesuunnittelija
Aleksandr Arhangelski (s. 1938), matemaatikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Aleksandr Arhangelski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alex Rider

Alex Rider on Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenkirjasarja, joka kertoo samannimisestä 14-vuotiaasta vakoojapojasta. Alexin vanhemmat John ja Helen Rider ovat kuolleet hänen ollessa vasta pieni vauva, ja siitä lähtien Alexia on hoitanut hänen setänsä Ian Rider.
Sarjan ensimmäisessä kirjassa Stormbreaker Alex saa kuulla Ian-setänsä kuolleen ja alkaa selvittää, kuinka se tapahtui. Hän saa tietää, ettei Ian ollutkaan töissä pankkialalla, vaan hän oli MI6:n agentti.
Sarjan ensimmäisestä kirjasta on tehty vuonna 2006 elokuva Stormbreaker, jossa näyttelivät muun muassa Ewan McGregor ja Mickey Rourke. Pääroolissa oli 16-vuotias Alex Pettyfer. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. lokakuuta 2006.
Kirjat

Stormbreaker (Stormbreaker, 2000). Suomentanut Osmo Ryytty. Karisto, 2001.
Kovisten koulu (Point Blanc, 2001). Suomentanut Osmo Ryytty. Karisto, 2002.
Luurankosaari (Skeleton Key, 2002). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2003.
Pelikuningas (Eagle Strike, 2003). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2004.
Scorpia (Scorpia, 2004). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2005.
Arkkienkeli (Ark Angel, 2005). Suomentanut Veli-Pekka Ketola. Karisto, 2006.
Käärmeenpää (Snakehead, 2007). Karisto, 2008.
Crocodile Tears (ei suomennettu, 2009.)
Scorpia Rising (ei suomennettu, 2011.)
Russian Roulette (ei suomennettu, 2013.)
Never Say Die (ei suomennettu, 2017.)
Aiheesta muualla

Alex Rider - Yleinen tietosivusto Alex Rider -kirjoista
Anthony Horowitz
Allan Gordon Bell

Allan Gordon Bell (s. 1953 Calgary) on kanadalainen säveltäjä. Hän sai musiikin maisterin arvon Albertan yliopistosta, jossa hänelle opettivat sävellystä Violet Archer, Malcolm Forsyth ja Manus Sasonkin. Hän opiskeli sävellystä myös Banff Centressä opettajinaan Jean Coulthard, Bruce Mather ja Oskar Morawetz. Bell on ottanut vastaan sävellystilauksia muun muassa Canada Council for Artsilta ja CBC:lta. Hänen musiikkiaan on esitetty myös Israelissa, Japanissa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Bell on toiminut Calgaryn yliopiston musiikin teorian ja sävellyksen professorina vuodesta 1983. Vuonna 2012 hänestä tehtiin Order of Canadan jäsen. Vuonna 2014 hän sai Juno-palkinnon kamariteoksestaan Field Notes.
Bellin muiden teosten joukossa ovat Konsertto kahdelle orkesterille (1988), Danse sauvage pianolle (1996) ja kamariooppera Turtle Wakes (2001). Hänen jousikvartettonsa Arche II lähetettiin Kansainväliseen säveltäjärostrumiin. Hän sai Kanadan kuoronjohtajaliiton palkinnot kuoroteoksistaan vuosina 1994 ja 1999.