stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oulun Palloseura (jalkapallo)

Oulun Palloseura eli OPS on oululainen jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue pelaa kaudella 2025 Kolmosessa.
Seuran toiminta alkoi vuonna 2006, kun se sai Suomen Palloliitolta luvan pelata FC Dreeverien paikalla Kakkosen C-lohkossa. Seuran taustalla toimiva yhtiö on Oulun Palloseura-jalkapallo ry. Nykyinen OPS itse katsoo olevansa sama seura kuin vuonna 1925 perustettu Oulun Palloseura. Se esimerkiksi laskee itsensä kaksinkertaiseksi Suomen mestariksi vuosilta 1979 ja 1980. Seura on saanut Oulun Palloseura ry:ltä luvan käyttää kilpailutoiminnassa nimeä OPS (Oulun Palloseura) kaudesta 2011 alkaen.
Muut joukkueet

Vuonna 2013 perustettu OPS Akatemia pelasi kaudella 2017 Kolmosessa Pohjois-Suomen aluesarjassa. Joukkueen tarkoituksena on tarjota mukava harrastus hyvissä olosuhteissa, kehittää nuoria pelaajia ja tarjota edustusjoukkueessa vähälle peliajalle jääville pelaajille peliaikaa.
Tilastot > Sarjasijoitukset

| Kausi | Sarja | Sija | O | V | T | H | TM–PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Kakkonen (C-lohko) | 11. | 26 | 8 | 5 | 13 | 40–42 | 29 |
| 2007 | Kakkonen (C-lohko) | 2. | 26 | 17 | 4 | 5 | 55–28 | 55 |
| 2008 | Kakkonen (C-lohko) | 3. | 26 | 14 | 5 | 7 | 45–34 | 47 |
| 2009 | Kakkonen (C-lohko) | 1. | 26 | 21 | 3 | 2 | 68–25 | 66 |
| 2010 | Ykkönen | 5. | 26 | 11 | 7 | 8 | 35–29 | 40 |
| 2011 | Ykkönen | 2. | 24 | 15 | 4 | 5 | 46–26 | 49 |
| 2012 | Ykkönen | 5. | 27 | 10 | 8 | 9 | 34–35 | 38 |
| 2013 | Ykkönen | 9. | 27 | 7 | 7 | 13 | 40–50 | 28 |
| 2014 | Kakkonen (pohjoislohko) | 5. | 27 | 12 | 6 | 9 | 44–37 | 42 |
| 2015 | Kakkonen (pohjoislohko) | 4. | 27 | 12 | 3 | 12 | 40–45 | 39 |
| 2016 | Kakkonen (C-lohko) | 1. | 22 | 15 | 3 | 4 | 70–31 | 48 |
| 2017 | Ykkönen | 8. | 27 | 7 | 5 | 15 | 35–60 | 26 |
| 2021 | Kolmonen (pohjoinen) | 2. | 19 | 11 | 6 | 2 | 48–18 | 39 |
| 2022 | Kolmonen (pohjoinen) | 3. | 18 | 11 | 3 | 4 | 62–22 | 36 |
| 2023 | Kolmonen (pohjoinen) | 2. | 18 | 10 | 4 | 4 | 29–20 | 34 |
Aiheesta muualla

OPS:n virallinen sivusto
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto 
Oulun paikallisottelu OPS – AC Oulu toukokuussa 2013. OPS pelaa sinisessä asussa.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1969

Etelä-Afrikan Grand Prix 1969 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. maaliskuuta 1969 Kyalamin radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen, ja sen voitti Jackie Stewart.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 7 |  Jackie Stewart | Matra-Ford | 80 | 1:50:39.1 | 4 | 9 |
| 2 | 2 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 80 | 18.8 | 7 | 6 |
| 3 | 5 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 80 | 31.8 | 3 | 4 |
| 4 | 4 |  Jo Siffert | Lotus-Ford | 80 | 49.2 | 12 | 3 |
| 5 | 6 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | 79 | + 1 krs. | 8 | 2 |
| 6 | 8 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra-Ford | 78 | + 2 krs. | 11 | 1 |
| 7 | 11 |  Jackie Oliver | BRM | 77 | + 3 krs. | 14 |   |
| 8 | 17 |  Sam Tingle | Brabham-Repco | 73 | + 7 krs. | 17 |   |
| NC | 19 |  Peter de Klerk | Brabham-Repco | 67 | Ei sijoitusta | 16 |   |
| Kesk. | 2 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford | 44 | Polttoainepumppu | 2 |   |
| Kesk. | 10 |  John Surtees | BRM | 40 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 12 |  Pedro Rodríguez | BRM | 38 | Vesivuoto | 15 |   |
| Kesk. | 9 |  Chris Amon | Ferrari | 34 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 14 |  Jack Brabham | Brabham-Ford | 32 | Ohjattavuus | 1 |   |
| Kesk. | 3 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 31 | Vaihdelaatikko | 6 |   |
| Kesk. | 16 |  John Love | Lotus-Ford | 31 | Sytytys | 10 |   |
| Kesk. | 15 |  Jacky Ickx | Brabham-Ford | 20 | Sytytys | 13 |   |
| Kesk. | 18 |  Basil van Rooyen | McLaren-Ford | 12 | Jarrut | 9 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jackie Stewart 1'21.600
Etelä-Afrikan Grand Prix 1965

Etelä-Afrikan Grand Prix 1965 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. tammikuuta 1965 Prince George Circuit -radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen, ja sen voitti Jim Clark.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 85 | 2:06:46.0 | 1 | 9 |
| 2 | 1 |  John Surtees | Ferrari | 85 | +29.0 | 2 | 6 |
| 3 | 3 |  Graham Hill | BRM | 85 | +31.8 | 5 | 4 |
| 4 | 6 |  Mike Spence | Lotus-Climax | 85 | +54.4 | 4 | 3 |
| 5 | 9 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 84 | +1 krs. | 8 | 2 |
| 6 | 4 |  Jackie Stewart | BRM | 83 | +2 krs. | 11 | 1 |
| 7 | 12 |  Jo Siffert | Brabham-BRM | 83 | +2 krs. | 14 |  |
| 8 | 7 |  Jack Brabham | Brabham-Climax | 81 | +4 krs. | 3 |  |
| 9 | 18 |  Paul Hawkins | Brabham-Ford | 81 | +4 krs. | 16 |  |
| 10 | 20 |  Peter de Klerk | Alfa Romeo | 79 | +6 krs. | 17 |  |
| 11 | 15 |  Tony Maggs | Lotus-BRM | 77 | +8 krs. | 13 |  |
| 12 | 16 |  Frank Gardner | Brabham-BRM | 75 | +10 krs. | 15 |  |
| 13 | 25 |  Sam Tingle | LDS-Alfa Romeo | 73 | +12 krs. | 20 |  |
| 14 | 19 |  David Prophet | Brabham-Ford | 71 | +14 krs. | 19 |  |
| 15 | 2 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 66 | Sytytys | 6 |  |
| NC | 14 |  Bob Anderson | Brabham-Climax | 50 | +35 krs. | 12 |  |
| Kesk. | 11 |  Jo Bonnier | Brabham-Climax | 42 | Kytkin | 7 |  |
| Kesk. | 10 |  Jochen Rindt | Cooper-Climax | 39 | Vesivuoto | 10 |  |
| Kesk. | 17 |  John Love | Cooper-Climax | 20 | Vetoakseli | 18 |  |
| Kesk. | 8 |  Dan Gurney | Brabham-Climax | 11 | Sytytys | 9 |  |
| DNQ | 28 |  Trevor Blokdyk | Cooper-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 23 |  Neville Lederle | Lotus-Climax |  |  |  |  |
| DNQ | 21 |  Doug Serrurier | LDS-Climax |  |  |  |  |
| DNQ | 27 |  Brausch Niemann | Lotus-Ford |  |  |  |  |
| DNQ | 22 |  Ernie Pieterse | Lotus-Climax |  |  |  |  |
| DNPQ | 24 |  Clive Puzey | Lotus-Climax |  |  |  |  |
| DNPQ | 29 |  Jackie Pretorius | LDS-Alfa Romeo |  |  |  |  |
| DNPQ | 32 |  Dave Charlton | Lotus-Ford |  |  |  |  |
Muuta

Paalupaikka: Jim Clark - 1:27.2
Nopein kierros: Jim Clark - 1:27.6 kierroksella 80
Colón (Panama)

| Colón (Aspinwall) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Colón
 Koordinaatit: 9°21′26″N, 79°53′55″W 
Valtio:  Panama
Maakunta:  Colón
Väkiluku (2010):  34 655
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Colón on kaupunki Panamassa. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee Panaman kanavan suulla Karibianmeren rannikolla.
Historia

Colón perustettiin soiselle Manzanillon saarelle vuonna 1850 Tyynenmeren satama Panaman kaupungista saapuvan Panaman rautatien päätteeseen. Rautatie rakennettiin Colóniin pengertietä pitkin ja pientä saarta laajennettiin rakennuksia varten. Paikka sai sinne muuttaneilta yhdysvaltalaisilta nimen Aspinwall Panaman rautatien rakennuttamista ajaneen William Henry Aspinwallin mukaan. Paikalliset espanjankieliset asukkaat kutsuivat sitä nimellä Colón Kristoffer Kolumbuksen mukaan. Kun ranskalainen Ferdinand de Lesseps yritti rakentaa Panaman kanavaa 1880-luvulla, paikalle muutti mustia työlläisiä Länsi-Intiasta. Colón kärsi huomattavia tuhoja tulipalossa Kolumbian sisällissodan aikana vuonna 1885. Tulipalon ohella elämää kaupungissa vaikeutti sitä ympäröivä suo ja sen myötä leviävä keltakuume.
Yhdysvallat alkoi rakennuttaa Panaman kanavaa vuosien 1903 ja 1914 välillä. Eversti William C. Gorgas oli vastuussa terveysasioista rakennushankkeen aikana ja hän aloitti Colónia ympäröivien soiden kuivatuksen, ja rakennutti kaupunkiin nykyiaikaisen viemärijärjestelmän. Kanavahankkeen rakentamisen aikana kaupunkiin asettui lähes 17 000 uutta msutaa työläistä Länsi-Intitan alueelta. Kaupungin asukasluku nousi noin 3 000 rakennustöiden alussa lukemaan 31 203 vuoteen 1920 mennessä. Kaupunkia ympäröi Yhdysvaltojen hallittsema Panaman kanavavyöhyke, vaikka itse kaupunki ei ollut osa vyöhykettä. Kaupunki kukoisti suuren laman kautta lukuunottamatta uuden kanvan liikenteen myötä. Se kärsi kuitenkin huomattavasti Omar Torrijosin ja Manuel Noriegan diktatuurimaisilla presidenttikausilla, jjollloin huomattva osa kaupungin ylä- ja keskiluokasta muutti muualle. Yhdysvaltojen  hyökkästä Panamaan seuraasi vuosina 1989-1990 laaja ryöstelyjen ja mellakoiden aalto. Kun kanavavyöhyke palautettiin Panamalle 1. joulukuuta 1999 Colóniin liitettiin entisen kanavavyöhykkeen Cristóbal, Rainbow City, Margarita ja Coco Solo, sekä Yhdysvaltain armeijan tukikohta Fort Gulick.
Talous

Colón on vapaasatama vuodesta 1953, ja nykyisin se on maailman suurimpia verovapaita satamia.
Köyhyys, rikollisuus, huumekauppa ja huumeiden käyttö ovat muodostaneet huomattavan ongelman Colónissa.
Väestö

Colónin asukasluku oli vuonna 2010 yhteensä 34 655 ja vuonna 2000 vastaava lukema oli 42 133. Suurin osa asukkaista on aikanaan saapuneiden länsi-intialaisten jälkeläisiä tai mestissejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Colón (Panama) Wikimedia Commonsissa
Colónin rannikkoa.
Vapaasataman aluetta.
Semin kirkko

| Semin kirkko Sem kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Tønsberg, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100-luku
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  211
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Semin kirkko (norj. Sem kirke) on Tønsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko 1100-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Semin kirkko Wikimedia Commonsissa
Talvisodan täydennyslento-osastot

Talvisodan täydennyslento-osastot olivat Suomen ilmavoimien joukkoyksikköjä, jotka vastasivat reservistä palaavalle lentohenkilöstölle annetusta jatkokoulutuksesta talvisodassa. Annetun koulutuksen tavoitteena oli henkilöstön rintamavalmius. Yksiköt kouluttivat satoja henkilöitä ilmavoimien ohjaajiksi, tähystäjiksi ja konekivääriampujiksi. Koulutustoiminta toteutettiin talvisodassa kolmessa täydennyslentorykmentissä ja yhdessä täydennyslentolaivueessa, jotka jatkoivat koulutustoimintaa myös välirauhan aikana.
Tausta

Liikekannallepanosuunnitelmiin kuului vuodesta 1935 alkaen ainakin kahden koulutuslaivueen perustaminen jokaiselle ilmavoimien lentoasemalle. Mahdollisen sotatilan päättyessä laivueet olisi myös lakkautettu. Vuoden 1938 alussa ilmavoimat siirtyi kiinteistä lentoasemista liikkuvaan rykmenttijakoon. Liikekannallepanon koulutuslaivuesuunnitelma pysyi kuitenkin hyvin samanlaisena, lentoasemien sijasta kaikkiin rykmentteihin perustettaisiin kaksi koulutuslaivuetta, joiden tehtävänä olisi reservistä tulevien lentäjien tietojen ja taitojen saattaminen rintamalaivueiden vaatimusten tasolle.
Talvisota

Talvisodan liikekannallepanossa, eli ylimääräisissä harjoituksissa (YH) perustettiin 9. lokakuuta 1939 kaikkiin ilmavoimien  lentorykmentteihin täydennyslentorykmentit, jotka nimettiin lentorykmenttien mukaisesti täydennyslentorykmenteiksi 1, 2 ja 4. Lisäksi erilliseen lentolaivueeseen perustettiin koulutuslaivue.
Talvisota > Täydennyslentorykmentti 1

Täydennyslentorykmentti 1 (T-LentoR 1) sijoitettiin Karviaan, ja sen komentajaksi määrättiin everstiluutnantti Lars Schalin ja koulutuslaivueen komentajaksi kapteeni Urho Toivonen. Rykmentin kalustona oli viisi VL Sääskeä, kolme Aero A-32:a, kaksi VL Kotkaa, sekä yksi Fokker C.X ja VL Tuisku. Rykmentin komentajaksi tuli 17. tammikuuta 1940 majuri Arvo Nisonen, josta tuli samalla koulutuslaivueen komentaja. Rykmentti sai helmikuussa 1940 käyttöönsä kaksi Fokker C.V:tä ja talvisodan loppuun mennessä vielä viisi lisää. Koulutus tapahtui Karvian Kantinkankaan lentokentällä.
T-LentoR 1 supistettiin laivueeksi ilmapuolustuksen esikunnan käskyllä 11. toukokuuta 1940, ja se sai samalla nimen Täydennyslentolaivue 17 (T-LLv 17). Laivueen komentajana jatkoi T-LentoR 1:tä komentanut majuri Nisonen 26. toukokuuta asti, jolloin tehtävän vastaanotti kapteeni Armas Viherto. Laivue määrättiin lakkautettavaksi 15. elokuuta 1940 mennessä 20. heinäkuuta annetulla käskyllä. Lakkauttamisen yhteydessä laivueessa palvelleet reserviläiset kotiutettiin ja muu henkilöstö siirtyi lentorykmentti 1:een. Puolet konekannasta palautettiin ilmasotakoululle ja loput muille yksiköille.
T-LentoR 1 ja sen seuraaja T-LLv 17 kouluttivat talvisodan aikana 49 ohjaajaa, 12 tähystäjää ja 6 konekivääriampujaa rintamalaivueisiin. Ennen yksikön lakkauttamista jatkokoulutusta sai vielä 57 lentäjää. T-LentoR 1 sai toimintansa aikana jatkokoulutettavaksi 164 oppilasta, joista 40 tosin siirrettiin tammikuussa 1940 toisiin täydennyslentorykmentteihin.
Talvisota > Täydennyslentorykmentti 2

Täydennyslentorykmentti 2 (T-LentoR 2) sijoitettiin Parolaan, ja sen komentajaksi määrättiin majuri Einar Nuotio. Rykmentin koulutuslaivue sai jo perustamisensa yhteydessä nimen Täydennyslentolaivue 29 (T-LLv 29). Sen komentajaksi määrättiin kapteeni Kaarlo Lejon. Laivueen varustus koostui viidestä Gloster Gamecockista, neljästä VL Tuiskusta, sekä yhdestä VL Kotkasta ja de Havilland Mothista. Kalustoon saatiin myöhemmin lisäyksiä useampaankin otteeseen. Ruotsista saatiin ensin kolme Jaktfalken II:ta ja kaksi Bristol Bulldogia. T-LLv 29 sai käyttöönsä helmikuussa 1940 kuusi Bulldogia lisää lentolaivue 26:lta. Suuren oppilasmäärän vuoksi puolet laivueesta siirtyi Tyrväntöön tammikuun 1940 lopulla.
Täydennyslentorykmentti 2 lakkautettiin ilmavoimien komentajan käskyllä 29. maaliskuuta 1940. Sen esikunnasta muodostettiin uuden lentorykmentti 3:n esikunta. Rykmentin lakkauttamisen yhteydessä lakkautettiin myös T-LLv 29, jonka kalusto ja miehistö siirrettiin uuteen täydennyslentolaivue 35:een (T-LLv 35). Parolaan sijoitetun laivueen komentajaksi määrättiin kapteeni Eino Carlsson, jonka korvasi 21. huhtikuuta 1940 majuri Otto Holm. Laivue lakkautettiin välirauhan solmimisen jälkeen 15. heinäkuuta 1940 ja sen henkilöstö ja kalusto siirtyivät lentorykmentti 3:n lentolaivue 34:lle. Parolassa toimintaa jatkanutta laivuetta komensi 24. heinäkuuta alkaen Olavi Ehrnrooth. Laivue toimi 18. kesäkuuta 1941 saakka, jolloin se alistettiin uudelleenperustetulle täydennyslentolaivue 35:lle.
T-LentoR 2 ja sen seuraajat T-LLv 29 ja T-LLv 35 saivat koulutettavaksi 281 oppilasta, joista koulutettiin sodan aikana rintamalaivueille 132 ohjaajaa. Rintamalaivueille koulutetuista ohjaajista 26 oli ulkomaalaisia. Lisäksi 144 ohjaajan jatkokoulutus vietiin loppuun välirauhan aikana.
Talvisota > Täydennyslentorykmentti 4

Täydennyslentorykmentti 4 (T-LentoR 4) sijoitettiin Luonetjärven lentokentälle. Rykmentinkomentajaksi määrättiin kapteeni Armas Eskola, joka toimi samalla koulutuslaivueen komentajana. Rykmentin kalustona oli kolme Avro Ansonia, VL Kotka ja VL Viima. Laivue sai myös Aero Oy:ltä pakko-otetut de Havilland D.H.89 Dragon Rapidet OH-BLA Salama ja OH-BLB Lappi.
T-LentoR 4:n komentajana Eskolaa seurasi 16. tammikuuta 1940 luutnantti Oiva Vasamies. Rykmentin koulutuslentolaivue nimettiin 29. maaliskuuta 1940 täydennyslentolaivue 47:ksi (T-LLv 47), joka lakkautettiin neljä kuukautta myöhemmin 20. heinäkuuta. Laivueen henkilöstö ja kalusto siirrettiin lentorykmentti 4:n laivueille.
T-LentoR 4 ja sen seuraaja T-LLv 47 saivat jatkokoulutettavaksi 160 oppilasta, joista koulutettiin talvisodan aikana 17 ohjaajaa, 30 tähystäjää ja 17 konekivääriampujaa. Välirauhan aikana koulutettiin vielä 92 oppilasta lisää.
Talvisota > Täydennyslentolaivue 39

Täydennyslentolaivue 39:n (T-LLv 39) komentajaksi määrättiin kapteeni Lennart Collin. Laivue koostui perustamisensa aikaan kahdesta lentueesta, jotka oli sijoitettu Maarianhaminaan ja Turkuun. Maarianhaminaan sijoitettu 1. lentue teki sotalentoja Maarianhaminasta Merivartiolaitokselta saaduilla kahdella Junkers F 13 -lentokoneella. Alkuun Turkuun ja 31. joulukuuta 1939 alkaen Poriin sijoitettu 2. lentue koulutti lentohenkilöstöä kahdella Blackburn Riponilla, kahdella VL Tuiskulla sekä yhdellä de Havilland Mothilla. Laivueen käytössä oli näiden lisäksi ilmavoimille pakko-otetut Cessna C-37, Fairchild 24G De Luxe ja Waco YKS-7 -siviilikoneet.
Laivueen nimi muutettiin täydennyslentolaivue 9:ksi (T-LLv 9) 29. maaliskuuta 1940. Komentajaksi määrättiin samassa yhteydessä kapteeni Lauri Bremer. Laivue lakkautettiin neljä kuukautta myöhemmin 20. heinäkuuta ja sen lentueet siirrettiin erilliseen lentolaivueeseen. T-LLv 39 ja T-LLv 9 saivat koulutettavakseen 44 oppilasta, joista talvisodan aikana valmistui 15 ohjaajaa ja kahdeksan tähystäjää. Välirauhan aikana jatkokoulutettiin vielä 21 ohjaajaa.
T-LentoR-1 kalustonaan käyttämä Fokker C.X maaliskuussa 1942.
T-LentoR 1 ja -2 käyttämä VL Tuisku -tyyppinen kone heinäkuussa 1943.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1970

Etelä-Afrikan Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. maaliskuuta 1970 Kyalamin radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen, ja sen voitti Jack Brabham. Voitto jäi Brabhamin uran viimeiseksi.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 12 |  Jack Brabham | Brabham-Ford | 80 | 1:49:35.4 | 3 | 9 |
| 2 | 6 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 80 | 8.1 | 6 | 6 |
| 3 | 1 |  Jackie Stewart | March-Ford | 80 | 17.1 | 1 | 4 |
| 4 | 3 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra | 80 | + 1:13.1 | 8 | 3 |
| 5 | 10 |  John Miles | Lotus-Ford | 79 | + 1 krs. | 14 | 2 |
| 6 | 11 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 79 | + 1 krs. | 19 | 1 |
| 7 | 4 |  Henri Pescarolo | Matra | 78 | + 2 krs. | 18 |   |
| 8 | 23 |  John Love | Lotus-Ford | 78 | + 2 krs. | 22 |   |
| 9 | 20 |  Pedro Rodríguez | BRM | 76 | + 4 krs. | 16 |   |
| 10 | 16 |  Jo Siffert | March-Ford | 75 | + 5 krs. | 9 |   |
| 11 | 24 |  Peter de Klerk | Brabham-Ford | 75 | + 5 krs. | 21 |   |
| 12 | 25 |  Dave Charlton | Lotus-Ford | 73 | Moottori | 13 |   |
| 13 | 9 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford | 72 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 17 |  Jacky Ickx | Ferrari | 60 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 7 |  John Surtees | McLaren-Ford | 60 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 21 |  George Eaton | BRM | 58 | Moottori | 23 |   |
| Kesk. | 2 |  Johnny Servoz-Gavin | March-Ford | 57 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 5 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | 39 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 22 |  Piers Courage | De Tomaso-Ford | 39 | Onnettomuus | 20 |   |
| Kesk. | 8 |  Mario Andretti | March-Ford | 26 | Ylikuumeneminen | 11 |   |
| Kesk. | 14 |  Rolf Stommelen | Brabham-Ford | 23 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 19 |  Jackie Oliver | BRM | 22 | Vaihdelaatikko | 12 |   |
| Kesk. | 15 |  Chris Amon | March-Ford | 14 | Ylikuumeneminen | 2 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jack Brabham / John Surtees - 1:20.8
Slagenin kirkko

| Slagenin kirkko Slagen kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Tønsberg, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1901
Suunnittelija:  Halfdan Berle
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  332
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Slagenin kirkko (norj. Slagen kirke) on Tønsbergin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1901.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slagenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Tobias Rieder

| Tobias Rieder |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. tammikuuta 1993 (ikä 31) Landshut, GER
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  EHC München
Sarja:  DEL
Pelinumero:  16
Aik. seurat:  Kitchener Rangers (OHL) Portland Pirates (AHL) Arizona Coyotes (NHL) Los Angeles Kings (NHL) Edmonton Oilers (NHL) Calgary Flames (NHL) Buffalo Sabres (NHL) Växjö Lakers HC (SHL)
NHL-varaus:  114. varaus, 2011 Edmonton Oilers
Tobias Rieder (s. 10. tammikuuta 1993 Landshut) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa DEL-liigajoukkue EHC Müncheniä.
Rieder on NHL-joukkue Edmonton Oilersin neljännen kierroksen varaus vuoden 2011 varaustilaisuudesta.
Kaudeksi 2014–2015 Rieder siirtyi Arizona Coyotesiin. Siirtotakarajalla helmikuussa 2018 Rieder siirtyi yhdessä Scott Wedgewoodin kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Darcy Kuemperiin.
Lokakuussa 2020 Rieder teki vapaana agenttina Buffalo Sabresin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Etelä-Afrikan Grand Prix 1971

Etelä-Afrikan Grand Prix 1971 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. maaliskuuta 1971 Kyalamin radalla. Kilpailu oli kauden ensimmäinen, ja sen voitti Mario Andretti Ferrarilla.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Mario Andretti |  Ferrari | 79 | 1:47:35.5 | 4 | 9 |
| 2 | 9 |  Jackie Stewart |  Tyrrell-Ford | 79 | 20.9 | 1 | 6 |
| 3 | 5 |  Clay Regazzoni |  Ferrari | 79 | 31.4 | 3 | 4 |
| 4 | 3 |  Reine Wisell |  Lotus-Ford | 79 | + 1:09.4 | 14 | 3 |
| 5 | 19 |  Chris Amon |  Matra | 78 | + 1 krs. | 2 | 2 |
| 6 | 11 |  Denny Hulme |  McLaren-Ford | 78 | + 1 krs. | 7 | 1 |
| 7 | 28 |  Brian Redman |  Surtees-Ford | 78 | + 1 krs. | 17 |   |
| 8 | 4 |  Jacky Ickx |  Ferrari | 78 | + 1 krs. | 8 |   |
| 9 | 14 |  Graham Hill |  Brabham-Ford | 77 | + 2 krs. | 19 |   |
| 10 | 7 |  Ronnie Peterson |  March-Ford | 77 | + 2 krs. | 13 |   |
| 11 | 22 |  Henri Pescarolo |  March-Ford | 77 | + 2 krs. | 18 |   |
| 12 | 21 |  Rolf Stommelen |  Surtees-Ford | 77 | + 2 krs. | 15 |   |
| Kesk. | 2 |  Emerson Fittipaldi |  Lotus-Ford | 58 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 20 |  John Surtees |  Surtees-Ford | 56 | Vaihdelaatikko | 6 |   |
| Kesk. | 10 |  François Cevert |  Tyrrell-Ford | 45 | Onnettomuus | 9 |   |
| Kesk. | 27 |  Howden Ganley |  BRM | 42 | Fyysinen | 24 |   |
| Kesk. | 16 |  Pedro Rodríguez |  BRM | 33 | Ylikuumeneminen | 10 |   |
| Kesk. | 15 |  Dave Charlton |  Brabham-Ford | 31 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 17 |  Jo Siffert |  BRM | 31 | Ylikuumeneminen | 12 |   |
| Kesk. | 24 |  John Love |  March-Ford | 30 | Tasauspyörästö | 21 |   |
| Kesk. | 25 |  Jackie Pretorius |  Brabham-Ford | 22 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 12 |  Peter Gethin |  McLaren-Ford | 7 | Polttoainevuoto | 11 |   |
| Kesk. | 23 |  Jo Bonnier |  McLaren-Ford | 5 | Ripustukset | 23 |   |
| Kesk. | 26 |  Alex Soler-Roig |  March-Ford | 5 | Moottori | 25 |   |
Muuta

Nopein kierros: Mario Andretti - 1:20.3
Etelä-Afrikan Grand Prix 1979

Etelä-Afrikan Grand Prix 1979 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 3. maaliskuuta 1979 Kyalamin radalla Etelä-Afrikassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Gilles Villeneuve.