stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melanie Oudin

| Melanie Oudin |
| --- | --- |
 Melanie Oudin vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. syyskuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Tennispelaaja
Pituus:  168 cm
Paino:  59 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2008–
Palkintorahat:  1 535 204 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  31. (19.4.2010)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  245–202
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2009, 2010, 2011)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2012, 2013)
Wimbledon:  4. kierros (2009)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2009)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  125. (23.5.2011)
Voitot/tappiot:  76–94
Aiheesta muualla
www.MelanieOudin.com
ITF
WTA
Melanie Oudin (s. 23. syyskuuta 1991 Marietta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Junioreiden maailmanlistalla hän oli parhaimmillaan toisena. Parhaimmillaan Oudin sijoittui WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 31 ja nelinpelissä sijalle 125. Hän voitti urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä.
Oudin ilmoitti uransa lopettamisesta elokuussa 2017.
Tennisura > Uran alku

Junioriurallaan Oudin voitti 27 perättäistä ottelua junioreiden ITF-kiertueella loppuvuodesta 2007. Vuonna 2008 Oudin pääsi Yhdysvaltain avointen tyttöjen turnauksessa välieriin, jossa hän hävisi Gabriela Pazille.
ITF-kiertueella Oudin teki debyyttinsä vuonna 2006 pelaten Yhdysvalloissa. Vuonna 2007 hän kiersi ITF-turnauksia ja osallistui sekä Memphisin että Yhdysvaltain avointen karsintoihin. Yhdysvaltain avointen karsintojen ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 548 ollut Oudin voitti sijalla 152 olleen Ayumi Moritan. Karsintojen toisella kierroksella hän hävisi Regina Kulikovalle.
Tennisura > ITF-turnauksia ja villi kortti US Openiin (2008)

Oudin siirtyi ammattilaispelaajaksi helmikuussa 2008, jolloin hän selviytyi loppuotteluun Fort Walton Beachin ITF-turnauksessa, häviten sen Barbora Záhlavová-Strýcoválle luvuin 3–6, 7–5, 6–7(5). Maaliskuussa hän pääsi villillä kortilla mukaan Indian Wellsin WTA-turnaukseen, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Maret Anin. Toisella kierroksella hän hävisi maailmanlistan sijalla 22 olleelle Francesca Schiavonelle. Huhtikuussa hän sai villin kortin Miamin WTA-turnaukseen, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Tathiana Garbinille kolmessa erässä.
Heinäkuussa Oudin selviytyi loppuotteluun Lexingtonin ITF-turnauksessa, jossa hän hävisi Carly Gullicksonille. Elokuussa Oudin sai villin kortin Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Yhdysvaltain avoimissa. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Jessica Moorelle luvuin 6–7(5), 6–7(5). Loka-marraskuussa Oudin pelasi Bell Challenge -turnauksessa Quebec Cityssä. Ensimmäisellä kierroksella Oudin voitti toiseksi sijoitetun Sybille Bammerin 6–4, 3–6, 7–5. Toisella kierroksella vastaan tuli Olga Putškova, jonka Oudin voitti 6–1, 7–6(3). Päästyään ensimmäisen kerran WTA-turnauksessa puolivälieriin, hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle maannaiselleen Bethanie Mattek-Sandsille luvuin 6–7(7), 1–6.
Tennisura > Neljännelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa (2009)

Oudin aloitti kauden karsimalla Australian avoimiin. Karsinnat selvitettyään hän hävisi pääsarjan ensimmäisellä kierroksella Akgul Amanmuradovalle luvuin 1–6, 4–6. Memphisin WTA-turnauksessa maailmanlistan sijalla 150 ollut Oudin voitti ensimmäisellä kierroksella Jill Craybasin. Toisella kierroksella hän hävisi Marina Erakovicille. Maaliskuussa Oudin hävisi Indian Wellsin ensimmäisellä kierroksella Lucie Šafářoválle ja Miamin turnauksen ensimmäisellä kierroksella Daniela Hantuchoválle. Huhtikuussa Oudin selviytyi kolmannelle kierrokselle Charlestonin WTA-turnauksessa, jossa hän voitti toisella kierroksella maailmanlistan sijalla 29 olleen Aleksandra Wozniakin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Marion Bartolille. Toukokuussa Oudin voitti sekä Indian Harbour Beachin että Raleighin ITF-turnaukset.
Kesäkuussa Oudin pääsi karsintojen kautta mukaan Wimbledonin tennisturnaukseen, jossa hän eteni neljännelle kierrokselle voitettuaan Sybille Bammerin, Jaroslava Švedovan ja entisen maailmanlistan ykkösen, tämän hetkisen kuutosen, Jelena Jankovićin. Oudin voitti Jankovićin luvuin 6–7, 7–5, 6–2, mutta hävisi neljännellä kierroksella Agnieszka Radwańskalle 4–6, 5–7. Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella Oudin voitti Anastasija Pavljutšenkovan 6–2, 6–1. Toisella kierroksella hän voitti neljänneksi sijoitetun Jelena Dementjevan 5–7, 6–4, 6–3. Sijalle 70 rankattu Oudin voitti kolmannella kierroksella vuoden 2006 mestarin, Marija Šarapovan 3–6, 6–4, 7–5. Neljännellä kierroksella hän voitti seuraavan venäläisen, 13:nneksi sijoitetun Nadja Petrovan, lukemin 1–6, 7–6, 6–3. Oudinista tuli nuorin amerikkalainen tennispelaaja, joka selviytyi puolivälieriin sitten Serena Williamsin vuonna 1999. Oudinin turnaus päättyi kuitenkin puolivälieriin, kun hän hävisi yhdeksänneksi sijoitetulle Caroline Wozniackille luvuin 2–6, 2–6.
Tennisura > Huono menestys Grand Slam -turnauksissa (2010)

Tammikuussa Oudin osallistui Hopman Cupiin yhdessä John Isnerin kanssa. Australian avoimissa Oudin hävisi ensimmäisellä kierroksella Alla Kudrjavtševalle. Helmikuussa hän pääsi välieriin Pariisin WTA-turnauksessa, jossa hän hävisi ykköseksi sijoitetulle Svetlana Kuznetsovalle. Seuraavalla viikolla Memphisissä Oudin selviytyi puolivälieriin. Huhtikuussa hän pääsi puolivälieriin Ponte Vedra Beachin ja Charlestonin turnauksissa.
Ranskan avoimissa Oudinin pelit päättyivät avauskierrokselle, kun hän hävisi Espanjan Anabel Medina Garriquesille luvuin 5–7, 2–6. Wimbledonissa hän voitti avauskierroksella Anna-Lena Grönefeldin, mutta hävisi toisella kierroksella Jarmila Grothille 4–6, 3–6. Yhdysvaltain avoimissa Oudin voitti Olga Savtšukin, mutta hävisi toisella kierroksella Alona Bondarenkolle luvuin 2–6, 5–7. Syyskuussa Quebec Cityn turnauksessa Oudin pääsi puolivälieriin. Marraskuussa hän pääsi loppuotteluun Phoenixin ITF-turnauksessa, jonka hän hävisi Varvara Lepchenkolle.
Tennisura > Sekanelinpelin mestaruus Yhdysvaltain avoimissa (2011)

Australian avoimissa Oudin hävisi ensimmäisellä kierroksella Klára Zakopaloválle. Maaliskuussa Indian Wellsin turnauksessa Oudin voitti Jelena Vesninan, mutta hävisi toisella kierroksella Yanina Wickmayerille. Myös Miamissa Oudin pääsi toiselle kierrokselle voitettuaan Julia Görgesin. Toisella kierroksella hän hävisi Daniela Hantuchoválle. Fesin turnauksessa Oudin pääsi puolivälieriin, jossa hän hävisi Alberta Briantille. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Oudin hävisi turnauksen hallitsevalle mestarille, Francesca Schiavonelle.
Wimbledonissa Oudin hävisi ensimmäisellä kierroksella Ana Ivanovićille 0–6, 1–6. Yhdysvaltain avoimissa Oudinin huono Grand Slam -menestys jatkui, kun hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Romina Oprandille. Hän voitti Yhdysvaltain avoimissa kuitenkin sekanelinpelin yhdessä Jack Sockin kanssa. Villillä kortilla turnaukseen päässyt pari päihitti loppuottelussa kahdeksanneksi sijoitetut Gisela Dulkon ja Eduardo Schwankin luvuin 7–6(4), 4–6, [10–8].
Tennisura > Ensimmäinen WTA-turnausvoitto (2012)

Oudin hävisi Australian avointen ensimmäisellä karsintakierroksella Laura Robsonille. Ranskan avoimissa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Johanna Larssonin, mutta hävisi toisella kierroksella Sara Erranille. Kesäkuussa Oudin saavutti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä voitettuaan Birminghamin ruohokenttäturnauksen. Karsintojen kautta tiensä pääsarjaan selvittänyt Oudin voitti turnauksen loppuottelussa Jelena Jankovićin. Hän oli maailmanlistan sijalla 208 voitettuaan turnauksen. Wimbledonissa Oudin hävisi ensimmäisellä kierroksella Tímea Babosille kolmessa erässä. Yhdysvaltain avoimissa Oudin hävisi ensimmäisellä kierroksella Lucie Šafářoválle. Syyskuussa hän eteni puolivälieriin Quebec Cityn turnauksessa.
Tennisura > 2013

Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Oudin hävisi Laura Robsonille. Hän kärsi ensimmäisen kierroksen tappiot myös Memphisin, Indian Wellsin ja Charlestonin turnauksissa. Roomassa hän pääsi toiselle kierrokselle voitettuaan Jekaterina Makarovan. Ranskan avoimissa hän hävisi toisella kierroksella Zheng Jielle, voitettuaan avauskierroksella Tamira Paszekin.
Tennisura > Fed Cup

Oudin pelasi ensimmäisen Fed Cup -ottelunsa helmikuussa 2009. Puolivälierissä hän hävisi Argentiinan Gisela Dulkolle, mutta voitti Betina Jozamin. Yhdysvaltojen selvittyä finaaliin Oudin pelasi Italian Francesca Schiavonea ja Flavia Pennettaa vastaan, mutta hävisi molemmille. Italia voitti Fed Cupin finaalissa Yhdysvallat puhtaasti 4–0. Tennisfanit äänestivät Oudinin Fed Cupin päätteeksi Heart Awardin voittajaksi. Palkinto myönnetään pelaajalle, joka on edustanut maataan ansiokkaasti, osoittanut poikkeuksellista rohkeutta kentällä ja sitoutunut joukkueeseen Fed Cupin aikana.
Helmikuussa 2010 Oudin pelasi jälleen Yhdysvaltain joukkueessa. Hän voitti puolivälierissä sekä Pauline Parmentierin että Julie Coinin Ranskasta. Välierässä Venäjää vastaan Oudin voitti Alla Kudrjavtševan, mutta hävisi Jelena Dementjevalle. Yhdysvaltain joukkue selvisi kuitenkin finaaliin, jossa se kohtasi jälleen Italian. Oudin voitti Schiavonen luvuin 6–3, 6–1, ja tasoitti tilanteen 1–2:een Italian johtaessa. Italia voitti kuitenkin lopulta mestaruuden, kun Pennetta voitti Coco Vandeweghen kaksinpelissä.
Vuoden 2011 Fed Cupissa Belgiaa vastaan pelatuissa puolivälierissä Oudin hävisi sekä Kim Clijstersille että Yanina Wickmayerille, ja kun Yhdysvaltain joukkue voitti vain nelinpelin, niin joukkue putosi jatkosta.
Tilastot > Kaksinpelimenestys vuosittain

| Turnaus | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Australian avoimet | – | 1. kierros | 1. kierros | 1. kierros | – | 1. kierros |
| Ranskan avoimet | – | – | 1. kierros | 1. kierros | 2. kierros | 2. kierros |
| Wimbledon | – | 4. kierros | 2. kierros | 1. kierros | 1. kierros |  |
| Yhdysvaltain avoimet | 1. kierros | puolivälierät | 2. kierros | 1. kierros | 1. kierros |  |
| Kauden päätösranking | 177 | 49 | 65 | 139 | 84 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Melanie Oudin Wikimedia Commonsissa
Melanie Oudin WTA:n sivuilla (englanniksi)
Selfmindead

Selfmindead on hardcore punk -yhtye, joka perustettiin Ruotsissa vuonna 1994. Yhtye aktivoitui uudelleen vuonna 2014.
Historia

Selfmindead syntyi talvella 1994–1995 Eskilstunassa Ruotsissa neljän ruotsinsuomalaisten Marko Hautakosken (rummut), Timo Sillankorvan (kitara), Ilkka Viitasalon (laulu) ja Tapani Hoikkaniemen (basso) perustamana. Tuohon aikaan Black metal nosti päätään Ruotsissa, josta pojat pitivät musiikillisesti, mutta eivät pitäneet siitä, että nuo bändit pilkkasivat Jumalaa. Vastalauseeksi he perustivat Selfmindeadin, joka sai vaikutteita black metal -ilmapiiristä, mutta he vain halusivat käydä kirkossa, ei polttaa niitä. Yhtye sai vaikutteita myös ruotsin harcore punk -kulttuurista ja -yhtyeistä Refused, Abhinanda ja Mindjive. Vuonna 1995 yhtye osallistui Cult-95 -nimiseen bändikilpailuun Eskilstunassa. Voitettuaan tämän kilpailun bändi esiintyi enemmän ympäri Ruotsia.
Vuonna 1996 Selfmindead teki levytyssopimuksen Soulscapen kanssa ja julkaisi 7” vinyylilevyn, jossa on kaksi omaa kappaletta sekä cover-versio Starflyer 59:n kappaleesta ”Hazel Would”. Alkukesästä 1997 yhtye meni studioon äänittämään esikoisalbumiaan Selfmindead. Ryhmä kiersi Eurooppaa levyn julkaisun yhteydessä.
Yhtye koki kokoonpanomuutoksia kun Tapani lähti ja tilalle tuli Emil Nikolaisen, joka on tuttu Royal -ja Silver -yhtyeistä sekä myöhemmin Serena Maneeshista. Loppukesällä 1999 Selfmindead palasi studioon työstämään seuraavaa täyspitkää albumiaan At the Barricades We Fall. Tämän levyn, kuten heidän edellinenkin julkaisunsa jakelijana toimi Skandinaviassa Soulscape, Euroopassa Sally Forth ja yhdysvalloissa Solid State.
At the Barricades We Fall -levynteon aikana Emil siirtyi muiden projektien pariin. Täten Marko siirtyi rumpujen takaa kitaran varteen, Markon tilalle rumpuihin tuli Tommy (Silver, Turbonegro) ja basistin virkaa tuli hoitamaan Evan (Silver, Evil Eye). Keikkailtuaan viisijäsenisenä, Evan ja Tommy jättivät yhtyeen keskittyen enemmän Silveriin. Tämän jälkeen yhtye alkoi etsiä entistä vakituisempia jäseniä ja löysivät Håkonin (Mold) ja Michal (Amphibro). Tänä aikana yhtye harjoitteli vain kerran kuussa, koska Michal asui yli 700:n kilometrin päässä. Yhtye teki kuitenkin keikkoja enimmäkseen Saksassa ja Ruotsissa.
Yhdysvaltojen kiertue koitti vuonna 2000, mutta osaan keikoista osa yhtyeen jäsenistä oli estyneitä, joten ongelman ratkaisemiseksi otettiin käyttöön varajärjestelmä. Kotiin palattuaan he alkoivat työstämään kolmatta levyään. Tänä aikana Selfmindead julkaisi The Oslo Compact -nimisen split-EP:n alankomaalaisen Spirit That Guides Us -yhtyeen kanssa. Tässä vaiheessa levyn nimen mukaisesti yhtyeen kotipaikaksi alkoi muodostumaan Norja.
Selfmindead soitti useilla festivaaleilla ympäri Eurooppaa. Heidän viimeinen keikkansa oli Blå-klubilla kotikaupungissaan Eskilstunassa elokuussa 2002. Yhtye ilmoitti lopettavansa 22. maaliskuuta 2003, samana päivänä, kun Ilkka ja Marco ilmoittivat perustavansa uuden yhtyeen, Benea Reachin, jonka musiikki oli metallisempaa ja hitaampitempoisempaa.
Benea Reachin hajottua 2014 Selfmindead palasi tehden pari keikkaa Norjassa soittaen Mantricin ja Shevilsin kanssa.
12. marraskuuta 2016 yhtye soitti Brainstorm Festivalissa Alankomaissa.
Jäsenet

Ilkka ”Volume” Viitasalo – laulu (1994–2003, 2014, 2016–) (ex-Benea Reach)
Marko ”Storm” Hautakoski – rummut (1994–1999, 2002), kitara (1999–2003, 2014, 2016–), taustalaulu (1994–2003, 2014, 2016–) (ex-Benea Reach)
Timo Sillankorva – kitara (1994–2003, 2014, 2016–)
Håkon Sverre Nakken – basso (1999–2003, 2014, 2016–)
Michal Bäckrud – rummut (1999–2003, 2014, 2016–)
Tapani Hoikkaniemi – basso (1994–1998)
Emil Nikolaisen (Serena Maneesh) - basso (1998–1999)
Even Steven (Silver, Evil Eye) – basso (1999)
Tommy Akerholdt (Silver, Turbonegro) – rummut (1999)
Ole Børud – kitara (2002)
Diskografia

Selfmindead 7" (1997,  Soulscape Records)
Selfmindead (1998,  Solid State Records, Sally Forth Records)
At the Barricades We Fall (2000,  Solid State Records, Sally Forth Records)
The Oslo Compact (2001,  split-EP The Spirit That Guides Us -yhtyeen kanssa, Sally Forth Records)
Aiheesta muualla

/ Selfmindead Facebookissa
San Marcos

San Marcos on evankelista Markus espanjaksi. Hänen mukaansa on nimetty useita kaupunkeja ja muita paikkoja
San Marcos (Guatemala)
San Marcos (departementti) Guatemalassa
San Marcos (Costa Rica)
San Marcos (El Salvador)
San Marcos (Carazo) Nicaraguassa
San Marcos (Peru) maakunta Perussa, Cajamarcan alueella
San Marcos (Cajamarca) maakunnan pääkaupunki
San Marcos (Kalifornia)
San Marcos (Texas)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”San Marcos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Shaoguan

| Shaoguan (韶关市, Sháoguān Shì) |
| --- | --- |
 Shaoguanin sijainti Guangdongissa, alla sijainti Kiinassa.
 Shaoguan
 Koordinaatit: 24°49′N, 113°36′E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Guangdong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18 413 km²
Väkiluku (2010):  2 826 246
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  512000
Suuntanumero(t):  0751
Rekisterikilpi:  粤F
 
 www.sg.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shaoguan (yksink.: 韶关; perint.: 韶關; pinyin: Sháoguān; Jyutping: Siu4gwaan1, pha̍k-fa-sṳ: Sèu-koân) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 190 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista pohjoiskoilliseen. Kaupungin väkiluku on 2,83 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 18 413 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Chenzhoun, pohjoisessa ja koillisessa Ganzhoun, idässä Heyuanin, etelässä Huizhoun ja Kantonin, sekä lounaassa Qingyuanin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatason aluejako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 10 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Kungfutsen temppeli Shaoguanissa.
Qujingin silta Shaoguanissa.
Kanjoni Ruyuanin piirikunnassa.
Vanhan kaupungin portti Nanxiongissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shaoguan Wikimedia Commonsissa
Shaoguan Travel Guide (englanniksi) (travelchinaguide.com)
Shaoguan Overview (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (chinatravel.com)
San Lorenzo Tenochtitlán

San Lorenzo Tenochtitlán oli muinainen intiaanien rakentama temppelikeskus Etelä-Meksikossa. Paikalta on löydetty monia kivipäitä, joista seudun muinaiset asukkaat olmeekit parhaiten tunnetaan. San Lorenzo kukoisti noin 1200-900 eaa.  Se oli varhaisin suuri olmeekkien keskus.
Alueelle oli ennen sen tuloa paikalliseksi keskukseksi vuosisatoja kestänyt paikallaan pysvä maanviljelyasutus ja läheisessä El Manatissa noin 1600 eaa. uhrikeskus. El Manatissa oli uhripaikkana käytetty suo.
San Lorenzo rakennettiin noin 700 ha laajuiselle kummulla, ja sen ydinkeskusta kattoi 55 ha. Kumpua muotoiltiin noin 2 miljoonaa tonnilla maata, joka kannettiin paikalle koreilla. Huippukaudella siellä asui 5500 ihmistä, ja ympäristö mukaan lukien 13 000 ihmistä.
San Lorenzon aikona olmeekkikulttuurin vaikutus levisi laajalle Mesoamerikassa.
Noin 900 eaa. paikka käytännöllisesti katsoen hylättiin. La Venta nousi olmeekkialueen keskuspaikaksi.
Vaiheet

San Lorenzossa ja sen ympäristössä 1960-luvulla kaivauksia johtaneet arkeologit Michael Coe ja Richard Diehl määrittivät kahdeksan eri asutusvaihetta:
Esi-olmeekkien ensimmäinen muotoutumisjakso
Ojochi-vaihe  n. 1750–1550 eaa.
Bajío-vaihe  n. 1550–1450 eaa.
Varhainen muotoutumisvaihe Chicharras (n. 1450–1400 eaa.), olmeekkityyliä muistuttavaa esineistöä ilmestyy
San Lorenzo-vaihe (n. 1400–1000 eaa.), jolloin San Lorenzo -kaupunki on voimissaan ja vaikuttaa laajalla
Keskinen muotoutumisjakso, väestö vähenee
Nacaste-vaihe (n. 1000–800 eaa.)
Palangana-vaihe (n. 800–400 eaa.), 800 eaa. lähes autio, n. 600-400 eaa. uudelleenasutusta San Lorenzon ylätasangolla
Myöhäinen muotoutumisvaihe Rémplas (n. 300–50 eaa.), autioituu uudelleen
Varhais- ja keskiklassinen jakso
Villa Alta-vaihe (800–1000 jaa.), asutus kasvaa uudelleen vaiheen lopulla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:San Lorenzo Tenochtitlán
Käännös suomeksi
Miikka Sopanen

| Miikka Sopanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Miikka Sopanen
Syntynyt: 25. lokakuuta 1973 (ikä 50)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Nyk. joukkue:  Tampereen Pyrintö
Sarja:  Korisliiga
Valmennusura
1999–2002 2002–2003 2003–2005 2005–2008 2008–2009 2009–2010 2012–2013 2014–2015 2015–2016 2016–2020 2020–:  Pyrbasket (apuv.) Pyrbasket Korikobrat BC Jyväskylä KTP Catz Lappeenranta FoKoPo Tampereen Pyrintö II Tampereen Pyrintö II (apuv.) Hyvinkään Ponteva (naiset) Tampereen Pyrintö
Miikka Sopanen (s. 25. lokakuuta 1973) on suomalainen koripallovalmentaja. Sopanen on palkittu Naisten Korisliigan vuoden valmentajana vuosina 2010 ja 2017, jolloin hän voitti myös naisten Suomen mestaruudet. Lisäksi hänen valmentamansa joukkueet ovat saavuttaneet kaksi naisten SM-pronssia.
Valmentajaura

Sopanen toimi Pyrbasketin apuvalmentajana vuosina 1999–2002 Jarmo Laitisen alaisuudessa, kunnes siirtyi joukkueen päävalmentajaksi kauden 2002–2003 ajaksi. Kyseisenä kautena Pyrbasket oli 12:s 14 joukkueen sarjassa.
Pyrbasketin jälkeen Sopanen valmensi I-divisioonassa Korikobria ja BC Jyväskylää. Kaudeksi 2008–2009 Sopanen siirtyi takaisin pääsarjatasolle KTP:n päävalmentajaksi, mistä tehtävästä hänet vapautettiin maaliskuussa.
Kaudella 2009–2010 Sopanen toimi Lappeenrannan Catzin päävalmentajana ja voitti joukkueineen naisten Suomen mestaruuden. Lisäksi hänet valittiin samalla kaudella naisten SM-sarjan vuoden valmentajaksi. Sopanen ei jatkanut seuraavalla kaudella Catzin päävalmentajana.
Sopanen piti valmentajantehtävistä kaksi välivuotta, kunnes hän teki Kaudeksi 2012–2013 1+2-vuotisen päävalmentajasopimuksen Korisliigaan nousseen FoKoPo:n kanssa. Lisäksi hän toimi neuvonantajana seuralle muun muassa sen juniorityössä. Sopanen on myös valmentanut usean vuoden ajan Suomen nuorisomaajoukkueita.
Sopanen siirtyi yhden FoKoPo-kauden jälkeen Tampereen Pyrinnön organisaatioon. Hän toimi seuran koripallojaoston valmennuspäällikkönä, kaudella 2014–2015 Pyrintö II:n päävalmentajana ja seuraavalla kaudella joukkueen apuvalmentajana. Sopanen sai myös SM-hopeamitalin keväällä 2016 Pyrinnön miesten edustusjoukkueen saavutuksen myötä.
Toukokuussa 2016 Sopanen siirtyi Naisten Korisliigan edelliskauden hopeajoukkue Hyvinkään Pontevan päävalmentajaksi 1+2-vuotisella sopimuksella. HyPo voitti Sopasen alaisuudessa Suomen mestaruuden vuonna 2017, jolloin Sopanen valittiin toistamiseen sarjan vuoden valmentajaksi, ja SM-pronssia vuosina 2018 ja 2019.
Keväällä 2020 Sopanen teki yhden kauden mittaisen päävalmentajasopimuksen Pyrinnön miesten edustusjoukkueen kanssa palaten kyseiseen pestiin miltei 18 vuoden tauon jälkeen. Hän halusi nähdä Pyrinnön olevan yhtenäinen ja taisteleva joukkue, ja sen pelaajien kehittyvän kauden aikana. Pyrintö pelasi kauden yleisiä ennakko-odotuksia paremmin ja herätti huomiota poikkeuksellisella pelitavallaan. Helmikuussa 2021 Sopanen ja Pyrintö tekivät yhden kauden mittaisen jatkosopimuksen, ja Suomen cupissa Pyrintö eteni loppuotteluun jossa hävisi niukasti Helsinki Seagullsille.
Saavutukset

Naiset
Naisten Korisliigan vuoden valmentaja 2010 ja 2017
Suomen mestaruus 2010 ja 2017
SM-pronssia 2018 ja 2019
Miehet
Suomen cupin hopeaa 2021
SM-hopeaa 2016 (koripallojaoston valmennuspäällikkönä)
Yksityiselämä

Sopanen on asunut Hämeenlinnassa.
San Leon linna

San Leon linna
San Leon linna on Italiassa historiallisessa Romagnassa Riminin maakunnassa San Leon kunnassa sijaitseva vanha linna. San Leon linnassa kuoli kuuluisa Cagliostro.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Leon linna Wikimedia Commonsissa
Microstomus

| Microstomus |
| --- | --- |
 Pikkupääkampela (Microstomus kitt)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kampelakalat Pleuronectiformes
Alalahko::  Pleuronectoidei
Heimo::  Oikeasilmäkampelat Pleuronectidae
Alaheimo::  Pleuronectinae
Suku::  Microstomus  Gottsche, 1835
Katso myös
   Microstomus Wikispeciesissä   Microstomus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Microstomus on oikeasilmäkampeloiden (Pleuronectidae) heimoon kuuluva kampelasuku. Siihen luetaan 4 lajia.
Lajit

Microstomus achne (D. S. Jordan & Starks, 1904)
Microstomus kitt (Walbaum, 1792) – Pikkupääkampela
Microstomus pacificus (Lockington, 1879) – Pikkusuukampela
Microstomus shuntovi (Borets, 1983)
Käännös suomeksi
Sahalahden työväentalo Toivola

| Sahalahden työväentalo Toivola |
| --- | --- |
Sijainti:  Kangasala, Sahalahti, Pakkala
Perustettu:  1. talo 1906, 2. talo 1918
Valmistumisvuosi:  1. talo 1906, 2. talo 1920
Purkuvuosi:  2. talo 1980-luku
Tuhoutui:  1. talo 1916
Rakennuttaja:  Sahalahden Tursolankylän Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Sahalahden Tursolankylän Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1
Huoneistoala:  n. 200  m2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sahalahden ensimmäinen työväentalo sijaitsi vuosina 1906–1916 Sahalahden kunnan vanhassa keskustassa Pakkalassa, nykyisen Kangasalan kaupungin alueella. Rakennus oli hirsirakenteinen ja yksikerroksinen. Toinen työväentalo sijaitsi vuodesta 1920 1980-luvulle myös Pakkalassa mutta eri paikassa.