stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kantatie 52

Kantatie 52 on Raaseporin Tammisaaresta Salon ja Someron kautta Jokioisiin kulkeva kantatie. Tien pituus on 111 kilometriä.
Tie Tammisaaresta Somerolle on pääosin hyvälaatuista kaksikaistaista tietä, joskin Perniön ja Salon välillä tie on liikennemääriinsä nähden melko kapea. Salon kohdalla tie kulki kaupungin keskustan halki, mutta ohikulkutien ykkösosan valmistuttua joulukuussa 2016, kulkee liikenne kaupungin itäpuolitse 110-tielle. Tie kulkee myös Someron keskustan halki. Someron ja Jokioisten väli on sen sijaan kapea, mutkainen, mäkinen ja siten kantatieksi hyvin heikkotasoinen. Etelästä pohjoiseen kuljettaessa tiellä on viitoitukset Tammisaaresta Saloon ja Salosta Forssaan. Forssaan suuntautuva viitoitus kääntyy kuitenkin Someron pohjoispuolella seututielle 282 ja kantatien 52 pohjoisimman osan viitoitus suuntautuu Jokioisiin.
Reitti

Raasepori
Tammisaari (vt 25)
Tenhola (st 111)
Salo
Perniö (st 183)
Salo (st 186, st 110)
Isokylä (vt 1 E18)
Somero
Somero (st 280)
(st 282)
Jokioinen
Jokioinen (vt 10)
Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 52 oli maantie Tammisaaresta Saloon. Tämä osa tiestä on yhä alkuperäisellä paikallaan, joskin se on rakennettu uudelleen 1960- ja 1970-luvuilla. Suurelta osin se kulkee yhä keskiaikaisen Kuninkaantien kohdalla tai hyvin lähellä sitä. Osuus Salosta Somerolle on rakennettu 1960-luvulla. Sen tienumero oli aluksi 240. Osuus Somerolta Jokioisten Haapaniemeen on entistä valtatietä 2. Kakkostien nykyisen linjauksen valmistuttua siitä tuli maantie 2803. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa maantiet 240 ja 2803 muutettiin osaksi kantatietä 52.
Vuonna 2010 Perniön kohdalle seututien 183 risteykseen rakennettiin kiertoliittymä.
Tiehankkeita

Toukokuussa 2015 käynnistyivät Salon itäisen ohitustien rakennustyöt ja ykkösosa avautui liikenteen käyttöön 29.12.2016. Keskustaan johtava Perniöntie (vanha kantatie 52) liitettiin kantatiehen tasoliittymänä. Ohikulkutiestä tuli yksiajoratainen, ja siihen liitettiin seututiet 186 ja 110 porrastettuina tasoliittyminä. Hankkeen kustannukset olivat noin 10 miljoonaa euroa, mutta ylittyivät siitä miljoonalla eurolla.
Kantatien 52 pohjoisin osuus Someron ja Jokioisten välillä on niin kapea, mutkainen ja mäkinen, että se ei täytä kantatien eikä edes seututien standardeja. Vaikka Forssaan suuntautuva viitoitus kääntyykin seututielle 282, on myös Someron ja Jokioisten välinen tieyhteys suosittu esimerkiksi Someron ja Loimaan väliselle liikenteelle. Tien parantamista ei kuitenkaan ole toistaiseksi suunniteltu.
Kuvia

Kantatien 52 leveää ja suoraa osuutta Someron Talvisillalla
Kantatien 52 kapeaa ja mutkaista osuutta Someron Paltassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kantatie 52 Wikimedia Commonsissa
Matti Grönroosin sivu kantatiestä 52
Liittymät Tammisaaresta Jokioisiin
Välimatkataulukko
| (km) | Tammisaari |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Perniö | 31 | Perniö |  |  |  |  |
| Salo | 55 | 24 | Salo |  |  |  |
| Somero | 90 | 59 | 35 | Somero |  |  |
| Jokioinen | 111 | 80 | 56 | 21 | Jokioinen |  |
| Forssa (vt 10) | 124 | 93 | 69 | 34 | 13 | Forssa (vt 10) |
Kantatiet 40–98
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   
   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Katujen laki

| Katujen laki> Out for Justice |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Flynn
Käsikirjoittaja:  David Lee Henry
Tuottaja:  Arnold Kopelson Steven Seagal, Julius R. Nasso
Säveltäjä:  David Michael Frank
Kuvaaja:  Ric Waite
Leikkaaja:  Don Brochu
Pääosat:  Steven Seagal
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   12. huhtikuuta 1991  9. elokuuta 1991
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  14 miljoonaa $
Tuotto:  39 673 161 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Katujen laki (Out for Justice) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi John Flynn ja pääosassa on Steven Seagal. Saksassa tunnetaan myös nimellä Brooklyn Massaker. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 40 miljoonaa dollaria. Suomessa elokuvan ensi-ilta pidettiin 9. elokuuta 1991.
Juoni

Gino Felino on kovia otteita käyttävä poliisi, jolla on avioeropaperit menossa ja pojan kanssa pitäisi viettää vapaa-aikaa. Vapaa-aika pojan kanssa keskeytyy sillä Gino saa uuden tehtävän kun liipaisinherkkä rikollinen Richie Madano on listinyt Ginon ystävän. Tästähän Gino ei pidä vaan lähtee kostoretkelle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steven Seagal  | … |  Etsivä Gino Felino   |
|  William Forsythe  | … |  Richie Madano   |
|  Jerry Orbach  | … |  Kapteeni Ronnie Donziger   |
|  Jo Champa  | … |  Vicky Felino   |
|  Shareen Mitchell  | … |  Laurie Lupo   |
|  Sal Richards  | … |  Frankie   |
|  Gina Gershon  | … |  Patti Madano   |
|  Jay Acovone  | … |  Bobby Arms   |
|  Nick Corello  | … |  Joey Dogs   |
|  Robert LaSardo  | … |  Bochi   |
|  Ronald Maccone  | … |  Don Vittorio   |
|  Dominic Chianese  | … |  Herra Madano   |
|  Vera Lockwood  | … |  Rouva Madano   |
|  Julie Strain  | … |  Roxanne Ford   |
Aiheesta muualla

Leffatykin arvostelu elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive)Tämä elokuviin liittyvä artikkeli on tynkä. Voit auttaa Wikipediaa laajentamalla artikkelia.
Koldo Fernández

| Koldo Fernández |
| --- | --- |
 Koldo Fernández vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Koldo Fernández de Larrea
Syntynyt: 13. syyskuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  182 cm
Paino:  71 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2004–2011 2012–2014:  Euskaltel-Euskadi Garmin-Sharp
 Tiedot päivitetty: 7. tammikuuta 2016 
Aiheesta muualla
www.koldofernandezdelarrea.com
Koldo Fernández de Larrea (s. 13. syyskuuta 1981 Vitoria-Gasteiz, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004 ja edusti Euskaltel-Euskadi-tallia vuoteen 2011 saakka. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2012–2014 hän kilpaili Garmin-joukkueessa. Hän oli ajajatyypiltään kirimies.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Kolbäckin silta

| Kolbäckin silta |
| --- | --- |
 Pylonbronia idästä.
Ylittää:  Uumajanjoki
Sijainti:  Uumaja, Ruotsi
Siltatyyppi:  kaapeli
Pituus:  700 m
Leveys:  17 m
Avattu liikenteelle:  2001
Koordinaatit:  63°48′4″N, 20°17′43″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kolbäckin silta (ruots. Kolbäcksbron) on siltayhteys itäisessä Uumajassa. Se koostuu kahdesta sillasta, 530-metrisestä Pylonbronista ja 170-metrisestä Lillåbronista, joilla on yhteensä pituutta 700 metrin verran. Kolbäckin sillan on suunnitellut Inger Berglund, ja sitä alettiin rakentaa vuonna 1998. Käyttöön se vihittiin 5. syyskuuta vuonna 2001. Sillan ylittää Eurooppatie E4.
Aiheesta muualla

Tietoa Kolbäckin sillasta Uumajan virallisilla sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Klemetti (etunimi)

| Klemetti |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  23. marraskuuta vuoteen 1994 asti.
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  23. tammikuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Clement, Klemens
Nimen alkuperä:  Clemens
Infobox OKNimi-testi OK: 
Klemetti on suomalainen miehen etunimi. Se on muunnelma Klemens-nimestä, joka on ollut muun muassa useilla paaveilla.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä nimen on saanut Suomessa alle 67 ihmistä. Useiden muiden vanhojen etunimien tapaan Klemetti esiintyy Suomessa myös sukunimenä. Marraskuussa 2020 se oli sukunimenä 1266 suomalaisella.
Klemetin nimipäivä oli Suomessa vuoteen 1994 saakka 23. marraskuuta, Pyhän Klemensin eli varhaiskristillisen paavi Klemens I:n muistopäivänä. Vuonna 1995 tämä harvinaiseksi jäänyt nimi kuitenkin poistettiin almanakasta, jolloin tälle päivälle otettiin Ismo.
Tunnettuja Klemettejä

Klemetti Eerikinpoika (1500–1600-luku), Kajaanin linnan profossi
Klemetti Krook (k. ennen 1556), Savonlinnan isäntä, kuninkaan kanslian kirjuri
Klemetti Näkkäläjärvi (s. 1960), pohjoissaamelainen kielenkääntäjä ja poliitikko, Saamelaiskäräjien ent. puheenjohtaja
Nimi ja sen muunnelmat sukunimissä

Nimi Klemetti esiintyy myös suomenkielisenä sukunimenä. Muita etunimestä Klemetti tai Klemens johtuvia suomenkielisiä sukunimiä ovat muiden muassa Klemettilä, Klemelä, Klemola ja Kleemola.
Kawasaki Ki-61

| Kawasaki Ki-61 |
| --- | --- |
 Kawasaki Ki-61-14
Tyyppi:  hävittäjä
Valmistaja:  Kawasaki Kokuki K.K
Suunnittelija:  Takeo Doi Richard Vogt
Valmistumisvuosi:  1942
Ensilento:  joulukuu 1941
Valmistus lopetettu:  1945
Valmistusmäärä:  3 160 
Kawasaki Ki-61 Hien (jap. 飛燕, pääskynen eli jap. 三式戦闘機, Tyyppi 3 hävittäjä, liittoutuneiden koodinimi Tony) oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjälentokone, joka suunniteltiin Nakajima Ki-43 Hayabusan korvaajaksi.
Kone oli jatkokehitelmä epäonnistuneesta Ki-60 -tyypistä. Joulukuussa 1941 ensilentonsa lentänyt "Hien" saatiin rintamakäyttöön elokuussa 1942. Kone muistutti paljon saksalaista Messerschmitt Bf 109 -hävittäjää. Koneen siivet oli suunnitellut saksalainen tohtori Richard Vogt ja ne olivat lähes samanlaiset kuin Bf 109:ssä. Koneen moottorina oli Kawasaki Ha-40 käännetty V-moottori, joka oli lisenssillä valmistettu Daimler-Benz DB 601A -moottori.
Käyttö

Ki-61 oli Japanin parhaita hävittäjiä ja sitä käytettiin kaikkialla Tyynenmeren sotanäyttämöllä. Konetta käytettiin erityisesti amerikkalaisten pommittajien tuhoamiseen. Se oli ulkomuodoltaan ja ominaisuuksiltaan niin lähellä Bf 109:ää, että liittoutuneiden lentäjät raportoivat japanilaisten käyttävän saksalaishävittäjiä. Se oli riittävän nopea ja tulivoimainen ja kykeni saavuttamaan tarpeeksi suuren lakikorkeuden (11 500 m) torjuakseen korkealla lentäviä yhdysvaltalaisia pommikoneita.
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.07500008,75 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.07000003,70 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02210.&&&&002 210 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&03250.&&&&003 250 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Kawasaki Ha40 -V12-moottori; &&&&&&&&&&&&0858.&&&&00858 kW (&&&&&&&&&&&01175.&&&&001 175 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0592.&&&&00592 km/h 5 000 metrissä
Toimintasäde: &&&&&&&&&&&01100.&&&&001 100 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&011500.&&&&0011 500 m
Aseistus
2 × 12,7 mm konekivääriä nokalla ja kaksi 7,7 mm Tyyppi 89 -konekivääriä siivissä, tai
4 × 12,7 mm konekivääriä, joista kaksi siivissä ja kaksi moottorikupuun upotettuina, tai
2 × 20 mm  Mauser MG 151/20 -pikatykkiä + kaksi 12,7 mm konekivääriä tai
4 × Mauser-pikatykkiä
Muuta

Ki-61 oli ensimmäinen itsestään tiivistyvillä polttoainetankeilla, nestejäähdytteisellä rivimoottorilla ja panssarilevyillä varustettu japanilaishävittäjä.
Valmistusmäärä: 3 028 kappaletta, joista 1 274 oli pidennetyllä rungolla varustettuja ja tykeillä aseistettuja Ki-61 Kai -versioita ja 374 Kawasaki Ha.140 -moottorilla varustettuja Ki.61-II-versioita. Viimeksi mainitut sopivat paremmin suuriin korkeuksiin kuin Daimler-Benz-moottorit
Konetta valmistettiin 1941 - 1945
Konetyypistä kehitettiin edelleen Kawasaki Ki-100, jossa rivimoottori oli korvattu tehokkaammalla 1 500 hevosvoiman Mitsubishi Ha-112-II tähtimoottorilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.aviastar.org/air/japan/kawasaki_ki-61.php
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=562
http://www.angelfire.com/fm/compass/K61.htm
http://www.vf31.com/aircraft/tony.html
http://www.pilotfriend.com/photo_albums/timeline/ww2/Kawasaki%20Ki%2061%20Tony.htm
Vectorsite: The Kawasaki Ki-61 Hien
ww2warbirds Ki-61
Kiuruveden yläkoulu

| Kiuruveden yläkoulu |
| --- | --- |
 Kiuruveden yläkoulu.
Sijainti:  Niemistenkatu 9, 74700 Kiuruvesi
Koordinaatit:  63.65387°N, 26.61558°E
Tyyppi:  suomenkielinen yläkoulu
Perustettu:  1920 (kotiyhteiskoulu)
Rehtori:  Maarit Amper 
Luokat:  7–9
Oppilaita:  267 (2018)
Verkkosivut
Kiuruveden yläkoulu on suomenkielien yläkoulu (luokka-asteet 7–9) Kiuruvedellä Pohjois-Savossa. Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 267 oppilasta.
Koulun naapurustossa sijaitsevat esimerkiksi lännessä Nivan koulu (Kiuruveden suurin alakoulu) ja etelässä ortodoksinen kirkko.
Historiaa

Kiuruveden yläkoulun historia ulottuu yli sadan vuoden taakse. Vuonna 1920 Seuratuvalla ja vanhassa pappilassa aloitti Kiuruveden kotiyhteiskoulu. Koululle saatiin omat tilat Kiuruveden Säästöpankin pankkitalon yhteyteen (Vanha Säästöpankki); näissä arkkitehti Toivo Salervon suunnittelemissa 2-kerroksissa tiloissa 5-luokkainen yhteiskoulu toimi vuosina 1923-1950. Tilat kävivät kuitenkin ahtaiksi. Kiuruveden uuden yhteiskoulun rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aarne Timonen (1950/51). Alkujaan 2,5-kerroksisessa koulutalossa oli 10 luokkahuonetta, juhlasali, kanslia ja opettajien tilat, ruokahuone ja vahtimestarin asunto. Koulu laajeni 8-luokkaiseksi oppikouluksi vuonna 1953 ja ryhtyi antamaan yliopistoon valmistavaa opetusta. Rakennusta laajennettiin useasti seuraavina vuosina. Vuonna 1954 alkaneissa laajennustöissä tehtiin neljä luokkaa, kotitalousluokka ja käsityöluokka. Valtion vastuulle koulu siirtyi vuonna 1958 ja nimeksi vaihtui Kiuruveden yhteislyseo. Uusissa laajennuksissa kouluun saatiin voimistelusiipi ja kolmas kerros (1958) sekä  lisäluokkia ja pohjoispäädyn voimistelusali (1964-1965). Yhteislyseo kasvoi erääksi Suomen suurimmista kouluista ja oppilasmäärä ylsi 1183:een (1973-74). Peruskoulujärjestelmään siirtyminen (1974) muutti koulun kirkonkylän yläasteeksi.
Kauttisjärvi

| Kauttisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Padasjoki
Koordinaatit:  61°17′34″N, 25°02′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kukkian reitin valuma-alue (35.78)
Laskujoki:  Heinäjoki 
Järvinumero:  35.786.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,3 m  
Rantaviiva:  9,996 km  
Pinta-ala:  1,60475 km²   
Saaria:  8 
 fiKauttisjärvi 
Kauttisjärvi  on Päijät-Hämeessä Padasjoella ja Hämeenlinnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 160 hehtaaria eli 1,6 neliökilometriä ja se on 2,7 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 8 saarta. Sen rantaviivan pituus on 10,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Kukkian reitin valuma-alueella (35.78), jonka Heinäjoen valuma-alueeseen (35.786) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,3 metriä mpy.
Kermānšāh

| Kermānšāh کرمانشاه |
| --- | --- |
 Kaupunki vuorelta nähtynä
 Kermānšāh
 Koordinaatit: 34°18′51″N, 47°03′54″E 
Valtio:  Iran
Provinssi:  Kermānšāh
Maakunta:  Kermānšāh
Väkiluku (2011)  ():  851 405
 
 www.kermanshahcity.ir 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kermānšāh (pers. ‏کرمانشاه‎) on yksi Iranin vanhoista suurkaupungeista, ja se kuuluu maan 30 suurimman kaupungin joukkoon. Kermānšāh sijaitsee Länsi-Iranissa Irakin rajalla. Kaupunki on noin 1 420 metriä meren pinnan yläpuolella. Koko kaupunki on rakennettu vuorien välillä olevan solaan. Teheranista Kermānšāhiin on matkaa noin 525 km. Kermānšāh on rikkaan kulttuurin, riisin, vihanneksien, hedelmien ja öljyn keskus. Lentokenttä on sijoitettu kaupungin koilliselle alueelle, josta on matkaa Teheraniin lentäen noin 413 km.
Historia

Monumentit, joita Kermānšāhista on löydetty, osoittavat akhaimenidien ja sassanidien ajanjaksoja. Kaupunki lähes tuhoutui, kun afgaanit hyökkäsivät Isfahaniin. Iranin ja Irakin sodan aikana Kermānšāh oli lähestulkoon sodan keskipiste. Suurin osa kaupungeista tuhottiin, esimerkiksi Sar-e-Pol-e Zahab ja Qhasr-e-Širin melkein kokonaan.
Ilmasto

Kermānšāhissa on vuoristoilmasto. Suurimmaksi osaksi sataa talvella ja kesällä on enimmäkseen lämmintä. Talvella sataa suurin piirtein 500 mm ja kesällä on noin 22–44 °C lämmintä.
Kielet ja väestö

Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti 624 084 (1996), 692 986 (2001), 794 863 (2006) ja 851 405 (2011).
Kermānšāhissa puhutaan Iranin pääkieltä, persiaa ja kurdin kieltä, (hauramin, soranin, lurin ja lakin.) Ylhäällä vuoristossa asuvat ihmiset puhuvat enimmäkseen kurdia, ja kaupungeissa puhutaan pääkielenä kurdia ja persiaa.
Kaupungissa asuu paljon assyrialaisia, armenialaisia, juutalaisia, turkkilaisia ja arabeja.
Nähtävyydet ja kuuluisuudet

Kermānšāh on tunnettu monista nähtävyyksistä, tuotteista ja ruoista. Ehkä tunnetuin nähtävyys on Taq-e-Bostan, vuoren sisälle rakennettu luola, jossa on kaiverrettuna yli 1000 vuotta vanhoja kaiverruksia. Luolaan pääsee vesitse kanootilla. Iranilaiset matot ovat usein lähtöisin Kermānšāhista. Kaupunki on kuuluisa myös paikallisesta riisistä tehdystä makeisesta nimeltään Nân berendži. Toinen paikallinen kuuluisa ruoka on öljyn tapainen, paikallisesti tunnettu nimellä Rüne Dân. Kermānšāhin kansallispukuna toimii kurdilainen vaatetus, johon kuuluu kurdilaiset mustat nahkakengät, isokokoiset housut, pitkähihainen paita ja vielä iso vyö yhdistämään housuja ja paitaa.
Taq-e-Bostan, yleisnäkymä.
Taq-e-Bostan, takaseinän kivikaiverruksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kermānšāh Wikimedia Commonsissa
Kermānshāh, Iran (englanniksi) (britannica.com)
Kossuth

Kossuth, myös: Kossut ja Kosuth, on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Camillo Kossuth (1888–1963), itävaltalais-saksalainen näyttelijä
Charlotte Kossuth (1925–2014), saksalainen kääntäjä
Egon Josef Kossuth (1874–1949), sleesialainen muotokuvamaalari
Ferencz (Frans) Kossuth (1841–1914), unkarilainen poliitikko, Lajos Kossuthin poika
Joseph Kosuth (s. 1945), yhdysvaltalainen käsitetaiteilija
Lajos Kossuth (1802–1894), Unkarin valtionpäämies ja kansallissankari
Leonhard Kossuth (1923–2022), saksalainen kirjailija ja kriitikko
Małgorzata Kossut, puolalainen neurotieteilijä
Zsuzsanna Kossuth (1817–1854), unkarilainen vapaustaistelija, Lajos Kossuthin sisar
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kossi Efoui

Kossi Efoui (s. 1962 Anfoin, Togo ) on togolainen kirjailija ja näytelmäkirjailija.
Efoui syntyi Togon Maritimen alueen kylässä Anfoinissa, opiskeli filosofiaa Lomén yliopistossa ja sai filosofian maisterin tutkinnon Beninin yliopistosta. 1980-luvulla hän osallistui non-konformistiseen opiskelijaliikkeeseen, vastusti presidentti Gnassingbé Eyadémaa, ja muutti Ranskaan vuonna 1992 vapaaehtoisena pakolaisena. Hänen ensimmäinen näytelmänsä Le carrefour julkaistiin Ranskassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1990 ja 1991 sen saavutettua menestyksen Togossa, ja se esitettiin Ranskan kulttuurikeskuksessa Loméssa samana vuonna.
Julkaistuaan useita novelleja 1990-luvun puolivälissä Efoui julkaisi ensimmäisen romaaninsa, La Polka vuonna 1997, ja sitä seurasi La Fabrique de cérémonies vuonna 2001, joka voitti Grand Prix littéraire d'Afrique Noire palkinnon.  Hänen kolmas romaaninsa, Solo d'un revenant, julkaistiin vuonna 2008 ja se voitti Prix des cinq continents de la francophonie palkinnon. Sen jälkeen julkaistiin L'Ombre des choses à venir (2009). Efouin näytelmiä pidettiin epäselvinä, ja niitä kritisoitiin, koska hänen teoksiaan pidettiin liian länsimaisina ja liian erillään Afrikasta olevina. Tämän Efoui teki tarkoituksellisesti liittääkseen Afrikan ja lännen teoksiinsa. Erityisesti Le carrefourissa hän kuvaili hahmojaan vartaloina sen sijaan, että olisi nimenomaan merkinnyt ne mustaihoisiksi tai afrikkalaisiksi. Pariisin III yliopisto: Sorbonne Nouvelle järjesti vuonna 2010 Efouin näytelmien kokoelman nimeltään "Le Théâtre de Kossi Efoui: une poétique du marronnage au pouvoir (Kossi Efouin teatteri, vallankumouksen runous).
Käännös suomeksi
Kiiltovalkku

| Kiiltovalkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
Suomessa::  Äärimmäisen uhanalainen
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Kiiltovalkut Liparis
Laji::  loeselii
Kaksiosainen nimi
 Liparis loeselii  (L.) Rich. 
Katso myös
   Kiiltovalkku Wikispeciesissä   Kiiltovalkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiiltovalkku (Liparis loeselii) on pienikokoinen, ulkonäöltään vaatimaton pohjoisen pallonpuoliskon kämmekkäkasvi. Laji kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin mukaisesti suojeltaviin lajeihin sekä Euroopan neuvoston uhanalaisten kasvien luetteloon.
Ulkonäkö ja koko

Kiiltovalkku on pieni varsimukuloita muodostava kasvi, joka kasvaa noin 5–20 cm korkeaksi. Juurimukula on varsin pieni, koska kasvin ei märässä ympäristössä kasvavana tarvitse varastoida siihen vettä. Varren tyvi on sipulinmuotoinen. 2–7 cm pitkiä lehtiä on tavallisesti kaksi tai kolme. Lehdet ulottuvat varren puoliväliin ja ovat suikeita, paksuja ja kiiltäviä. Kukinto on 3–8-kukkainen tähkä. Kukka on pieni ja kellanvihreä. Yksittäisen kukan huuli on ehyt ja osoittaa suoraan ylöspäin, kannusta ei ole. Kiiltovalkku kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kukkivien yksilöiden määrä vaihtelee hyvin paljon vuosittain.
Itsepölytteisen kiiltovalkun siementuotanto on melko hyvä. Kasvin kehitys siemenestä kukkivaksi kestää noin seitsemän vuotta.
Levinneisyys

Kiiltovalkku on levinnyt laajalle pohjoisella pallonpuoliskolla, mutta levinneisyysalue on epäyhtenäinen ja laji on laajalti harvinainen. Euroopassa lajin levinneisyyden painopiste on Keski- ja Itä-Euroopassa Ranskasta ja Etelä-Skandinaviasta Baltiaan, Länsi-Venäjälle ja Ukrainaan. Skandinaviassa lajia tavataan hajanaisesti Tanskassa ja Ruotsissa, erityisesti Itämeren kalkkisaarilla. Virossa lajin tiedetään kasvavan useissa kasvupaikoissa. Itä-Euroopasta kiiltovalkun levinneisyysalue jatkuu erittäin satunnaisena läpi Siperian Pohjois-Amerikkaan, jossa lajia tavataan runsaimmin Yhdysvaltain ja Kanadan itärannikolla.
Suomessa kiiltovalkku kasvaa alkuperäisenä ainoastaan Ahvenanmaalla, josta laji löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 1951. Ahvenanmaalla kiiltovalkkua on tavattu Eckerön ja Hammarlandin kunnista, joissa kasvupaikkoja lienee jäljellä enää muutama. Manner-Suomesta laji on havaittu vain kerran vuonna 1989, jolloin löydettiin yksi kukkimiskokoinen yksilö Lappeenrannasta kalkkikaivoksen läheisyydestä. Tämä esiintymä lienee tuhoutunut myöhemmin.
Elinympäristö

Kiiltovalkku on kasvupaikkansa suhteen erittäin vaatelias. Sitä esiintyy runsasravinteisilla ja hyvin kosteilla lettomaisilla rantaniityillä ja soistumilla. Laji on kalkinvaatija. Suomessa ja muualla Euroopassa lajin suurimpia uhkia ovat soiden ottaminen maanviljelyksen käyttöön ja perinteisen niittylaidunnuksen loppuminen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: kiiltovalkku (Liparis loeselii)
Kasviatlas 2018: Kiiltovalkun (Liparis loeselii) levinneisyys Suomessa
Pinkka – Lajituntemuksen oppimisympäristö: Kiiltovalkku (Liparis loeselii)
Kiiltovalkun lehtiä.