stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannibal Lecter
Elokuvat

Lecter on nähty seuraavissa elokuvissa.
Psykopaatin jäljillä (Manhunter, 1986, kirjasta Punainen Lohikäärme, Lecterin sukunimenä Lecktor)
Uhrilampaat (Silence of the Lambs, 1991)
Hannibal (Hannibal, 2001)
Punainen lohikäärme (Red Dragon, 2002, uusi versio ensimmäisestä elokuvasta)
Nuori Hannibal (Hannibal Rising, 2007)
Gaspard Ulliel Hannibal Lecterinä elokuvassa Nuori Hannibal vuonna 2007.
Iloinen leski (vuoden 1925 elokuva)

| Iloinen leski> The Merry Widow |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Erich von Stroheim
Käsikirjoittaja:  Erich von Stroheim Benjamin Glazer Sovitus: Viktor Léon Leo Stein Välitekstit: Marian Ainslee
Perustuu:  Franz Lehárin operettiin
Tuottaja:  Erich von Stroheim Irving Thalberg
Säveltäjä:  Franz Lehár
Kuvaaja:  William H. Daniels Oliver T. Marsh
Leikkaaja:  Margaret Booth Frank E. Hull
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pukusuunnittelija:  Richard Day
Pääosat:  Mae Murray John Gilbert Roy D’Arcy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  An Erich von Stroheim Production Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   26. elokuuta 1925  8. marraskuuta 1926
Kesto:  137 minuuttia / 120 minuuttia / 117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Budjetti:  592 000–608 016 USD
Tuotto:  noin 1 350 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iloinen leski (engl. The Merry Widow) on Erich von Stroheimin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1925. Iloinen leski on romanttisen draaman ja mustan komedian sekoitus. Iloisen lesken pääosissa ovat Mae Murray, John Gilbert ja Roy D’Arcy. Iloinen leski perustuu Franz Lehárin suosittuun operettiin Iloinen leski, joka on vuodelta 1905.
Juoni

Iloinen leski sijoittuu Monteblancon kuningaskuntaan. Elokuvan päähenkilöinä ovat kaksi luonteeltaan täysin erilaista prinssiä, hautova Mirko (Roy D’Arcy) sekä sosiaalinen ja hyvin suosittu Danilo (John Gilbert). He päätyvät pikkukylään ollessaan sotilasryhmänsä kanssa vuoristomatkalla. Pian pikkukylään saapuu myös ulkomaalainen tanssiryhmä, jonka tähtenä on irlantilaissyntyinen kaunis tanssijatar Sally O’Hara (Mae Murray), johon molemmat prinsseistä ihastuvat. Prinssi Danilo ja Sally rakastuvat toisiinsa, mutta heidän sosiaaliset eriarvoisuutensa eivät lupaa hyvää ajatellen yhteistä tulevaisuutta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mae Murray  | … |  Sally O’Hara   |
|  John Gilbert  | … |  Prinssi Danilo Petrovich   |
|  Roy D’Arcy  | … |  Kruunuprinssi Mirko   |
|  Josephine Crowell  | … |  Kuningatar Milena   |
|  George Fawcett  | … |  Kuningas Nikita I   |
|  Tully Marshall  | … |  Paroni Sixtus Sadoja   |
|  Edward Connelly  | … |  Paroni Popoff   |
|  Joan Crawford  | … |  Tanssisalin tanssija   |
|  Clark Gable  | … |  Tanssisalin tanssija   |
|  Xavier Cugat  | … |  Orkesterin johtaja   |
Tuotanto

Iloisen lesken sovituksen mukauttivat Viktor Léon ja Leo Stein, minkä jälkeen ohjaaja von Stroheim ja Benjamin Glazer laativat käsikirjoituksen. Marian Ainslee teki välitekstit elokuvaan.
Iloinen leski kuvattiin Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä 592 000–608 016 dollarin budjetilla. Elokuvan tuotanto alkoi 1. joulukuuta 1924. Iloisen lesken kuvauksien aikaan ohjaaja von Stroheimin ja MGM:n välit olivat kiristyneet, mikä vaikeutti elokuvan tuotantoa. Von Stroheim joutui alistumaan MGM:n vaatimuksille, joita vastaan hän kuitenkin oli. Von Stroheim inhosi naispääosaesittäjä Mae Murrayta, jonka kanssa hän otti elokuvan kuvauksien aikana monta kertaa yhteen. Von Stroheim sai kerran myös potkut, mutta hänet kutsuttiin kuitenkin takaisin. Miespääosan esittäjän John Gilbertin kanssa von Stroheim tuli paremmin toimeen ensivaikeuksien jälkeen, mutta ei arvostanut Gilbertiä näyttelijänä juuri yhtään. Elokuvan tuotanto päättyi 9. maaliskuuta 1925. An Erich von Stroheim Production ja Metro-Goldwyn-Mayer tuottivat elokuvan. MGM toimi elokuvan jakelijana.
Iloisen lesken loppuun kuvattiin Technicolor-menetelmällä värillinen kohtaus, joka on sittemmin kadonnut. Elokuva kuvattiin muuten mustavalkoisena. Elokuva on muuten säilynyt kokonaan.
MGM:n ja Hollywoodin tulevaisuuden suurilla elokuvatähdillä Joan Crawfordilla ja Clark Gablella on pienet avustajan roolit tanssisalin tanssijoina. Iloinen leski on oikeastaan Crawfordin ja Gablen ensimmäinen yhteinen elokuva. He esiintyvät myös samana vuonna 1925 ilmestyneessä Ben-Hurissa avustajina. Virallisesti Crawfordin ja Gablen ensimmäiseksi yhteiseksi elokuvaksi lasketaan Reportterin urotyö vuodelta 1931.
Elokuvan kuuluisimmassa kohtauksessa Tully Marshallin mieleenjäävästi tulkitsema rampautunut jalkafetissinen miljonäärivanhus kuolee silkasta onnesta häävuoteensa ääreen.
Julkaisu ja vastaanotto

Iloinen leski sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa New Yorkissa 26. elokuuta 1925. Suomessa elokuva julkaistiin 8. marraskuuta 1926.
Iloinen leski oli ilmestyessään taloudellinen että kriittinen menestys. Iloinen leski osoittautui myös ohjaaja von Stroheimin uran suurimmaksi menestykseksi. Se oli Yhdysvalloissa yksi vuoden 1925 taloudellisesti menestyneimpiä elokuvia; se tuotti yhteensä yli 1,3 miljoonaa dollaria. Elokuva sai myös kriitikoilta ylistävän vastaanoton. Iloisen lesken menestyksestä huolimatta ohjaaja von Stroheim ja MGM:n välit olivat kiristyneet niin paljon, että yhteistyön jatkaminen oli mahdotonta. Internet Movie Databasessa elokuvalla on 7,6 tähteä kymmenestä, joka perustuu yli 1 400 käyttäjän arviointiin.
Iloinen leski on julkaistu DVD:lle 22. huhtikuuta 2011.
Muut Iloinen leski -elokuvat

Franz Lehárin operetin Iloinen leski pohjalta on filmatisoitu yli 20 elokuva- ja televisiotuotantoa, joista tärkeimmät ovat vuosina 1918–1962 ilmestyneet elokuvat. Ensimmäinen operettiin perustuva elokuva oli brasilialainen mykkäelokuva A Viúva Alegre vuodelta 1909.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Ohjaaja | Pääosissa |
| 1918 | Iloinen leski | A Víg özvegy | Michael Curtiz | Mihály Várkonyi ja Berta Valero |
| 1934 | Iloinen leski | The Merry Widow | Ernst Lubitsch | Maurice Chevalier ja Jeanette MacDonald |
| 1952 | Iloinen leski | The Merry Widow | Curtis Bernhardt | Lana Turner ja Fernando Lamas |
| 1962 | Iloinen leski | The Merry Widow | Werner Jacobs | Peter Alexander ja Karin Hübner |
Aiheesta muualla

Iloinen leski suomenkielisellä mykkäelokuvasivustolla
Iloinen leski Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Iloinen leski Elonet.
Iloinen leski AllMoviessa. (englanniksi)
British Academy Film Awards 2015

British Academy Film Awards 2015
8. helmikuuta 2015
Paras elokuva: 

Boyhood
Paras brittielokuva: 

Kaiken teoria
Paras ohjaus: 

Boyhood
Eniten palkintoja: 

The Grand Budapest Hotel (5)
Eniten ehdokkuuksia: 

The Grand Budapest Hotel (11)
British Academy Film Awards 2015 oli 68:s Bafta-palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2014 elokuville. Gaala järjestettiin Royal Opera Housessa Lontoossa 8. helmikuuta 2015. Gaalan juonsi jälleen Stephen Fry.
Televisionti

Gaala nähtiin ensi kertaa suorana lähetyksenä Suomessa TV5-kanavalla klo 23.00.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Luettelo Sri Lankan presidenteistä

Sri Lankan presidentti on maan valtionpäämies ja hallituksen johtaja, maalla on kuitenkin myös pääministeri. Presidentti valitaan suoralla kananäänestyksellä viisivuotiskaudelle, sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Kuva | Nimi | Kausi | Puolue |
| 1 |  | William Gopallawa | 22. toukokuuta 1972 - 4. helmikuuta 1978 | sitoutumaton |
| 2 |  | Junius Richard Jayawardene | 4. helmikuuta 1978 - 2. tammikuuta 1989 | Yhdistynyt kansallispuolue |
| 3 |  | Ranasinghe Premadasa | 2. tammikuuta 1989- 1. toukokuuta 1993 | Yhdistynyt kansallispuolue |
| 4 |  | Dingiri Banda Wijetunga | 1. toukokuuta 1993 - 12. marraskuuta 1994 | Yhdistynyt kansallispuolue |
| 5 |  | Chandrika Kumaratunga | 12. marraskuuta 1994 - 19. marraskuuta 2005 | Vapauspuolue |
| 6 |  | Mahinda Rajapaksa | 19. marraskuuta 2005- 9. tammikuuta 2015 | Vapauspuolue |
| 7 |  | Maithripala Sirisena | 9. tammikuuta 2015 - 18. marraskuuta 2019 | Vapauspuolue |
| 8 |  | Gotabaya Rajapaksa | 18. marraskuuta  2019 - 14. heinäkuuta 2022 | Vapauspuolue |
| 9 |  | Ranil Wickremesinghe | 14. heinäkuuta 2022 - 23. syyskuuta 2024 | Yhdistynyt kansallispuolue |
| 10 |  | Anura Kumara Dissanayake | 23. syyskuuta 2024 - virassa | Janatha Vimukthi Peramuna |
Leo Komarov

| Leo Komarov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1987 (ikä 37) Narva, Viron SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Suomi  Venäjä
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Leksa, Uncle Leo
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:   SM-liiga
Pelinumero:  47
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Aik. seurat:  Ässät (SML) Pelicans (SML) Dinamo Moskova (KHL) Toronto Marlies (AHL) Toronto Maple Leafs (NHL) New York Islanders (NHL) SKA Pietari (KHL) Luleå HF (SHL)
NHL-varaus:  180. varaus, 2006 Toronto Maple Leafs
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2014 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2016 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kanada 2006 | jääkiekko |  |
Leonid ”Leo” Aleksandrovitš Komarov (ven. Леонид Александрович Комаров, s. 23. tammikuuta 1987 Narva, Viron SNT, Neuvostoliitto) on suomalais-venäläinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa SM-liigajoukkue HIFK:ssa. Sukutaustaltaan Komarov on inkerinsuomalainen.
Komarov aloitti uransa Jääkiekon SM-liigassa Ässissä ja Pelicansissa, kunnes siirtyi KHL-liigassa pelaavaan Dinamo Moskovaan. KHL:stä hän siirtyi NHL:ään Toronto Maple Leafsiin kaudella 2014–2015. Kaudella 2018–2019 hän siirtyi New York Islandersiin, jossa hän pelasi vuoteen 2021 asti. Hän palasi vuodeksi KHL:ään SKA Pietarin joukkueeseen, kunnes teki sopimuksen Ruotsin SHL:n Luleån kanssa. Kaudeksi 2023–2024 Komarov palasi SM-liigaan HIFK:n riveihin.
Maajoukkuetasolla Komarov on edustanut Suomea seitsemissä maailmanmestaruuskilpailuissa, kaksissa olympialaisissa ja kerran maailmancupissa. Hän voitti vuonna 2011 maailmanmestaruuden, olympiapronssia vuonna 2014 ja olympiakultaa vuonna 2022.
Seuraura > SM-liiga

Komarov syntyi Viron SNT:ssa, mutta muutti jo lapsena Suomeen, ensin Vaasaan ja sitten Uuteenkaarlepyyhyn jääkiekkoilijaisä Aleksander Komarovin siirtyessä vuonna 1991 Suomeen pelaamaan. Leo Komarov pelasi Munsala IK:n ja Jeppiksen junioreissa, josta hän myöhemmin siirtyi Kokkolan Hermeksen junioreihin. Hermeksen jälkeen Komarov pelasi junioritasolla myös Vaasan Sportissa ja Porin Ässissä, jossa hänet nostettiin ensimmäistä kertaa miesten joukkueeseen.
Komarov teki läpimurtonsa SM-liigaan heti tulokaskaudellaan 2005–2006. Ennen kauden alkua hänen ei uskottu yltävän säännölliseen peliaikaan liigassa.[lähde? ] Ässien päästyä pudotuspeleihin ja Marko Kivenmäen saatua pelikiellon Komarov kuitenkin nostettiin joukkueen ykkösketjun laitahyökkääjäksi. Hän ratkaisi maalillaan Ässien pääsyn välieriin 1. huhtikuuta 2006 pelatussa Ässät–Tappara-ottelussa.
Kesällä 2006 Toronto Maple Leafs varasi Komarovin NHL:ään varaustilaisuuden kuudennella kierroksella varausnumerolla 180.
Kaudeksi 2006–2007 Komarov siirtyi Lahden Pelicansiin. Ensimmäisenä kautenaan Lahdessa Komarov teki 12 tehopistettä, ja seuraavalla kaudella hän teki yhteensä 14 tehopistettä. Keväällä 2008 Pelicans solmi Komarovin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen, ja viimeisenä kautenaan Suomessa Komarov teki tehopisteet 8+16=24.
Seuraura > KHL

Kaudeksi 2009–2010 Komarov siirtyi KHL-liigassa pelanneeseen Dynamo Moskovaan. Komarovin pelattua vuoden Dynamossa seura yhdistyi toisen moskovalaisen seuran HK MVD:n kanssa. Tässä uudessa OHK Dinamo Moskovan joukkueessa Komarov voitti KHL:n mestaruuden keväällä 2012. Tuolloin hänen seuransa voitti KHL:n loppuottelussa Raimo Summasen valmentaman Avangard Omskin.
Seuraura > NHL

Kesällä 2012 Toronto Maple Leafs tiedotti solmineensa Komarovin kanssa yksivuotisen sopimuksen. NHL-kauden 2012–2013 alku peruuntui kuitenkin työsulun vuoksi, joten Komarov päätyi aloittamaan kautensa Maple Leafsin farmiseura Toronto Marliesissa AHL-liigassa. Hänen pistetilinsä AHL-liigassa avautui syöttöpisteen myötä ottelussa Hamilton Bulldogsia vastaan 20. lokakuuta 2012, ja seuraavassa ottelussa 21. lokakuuta Grand Rapids Griffinsiä vastaan hän teki AHL-uransa ensimmäisen maalin. Kun NHL:n työsululle ei näkynyt loppua, päätti Komarov tasokkaampien pelien toivossa palata KHL-liigaan ja OHK Dinamoon. Komarov pelasi lopulta AHL:ssä yhteensä 14 ottelua tehopistein 6+3=9. Moskovassa hän ehti pelata 13 ottelua pistein 2+8=10. Lopulta 6. tammikuuta 2013 ilmoitettiin NHL:n työsulun päättyneen, ja Komarov siirtyi Torontoon pelaamaan NHL:ää. Komarov pelasi kauden 2013–2014 aikana Dynamo Moskovassa KHL:ssä 59 peliä tehden 38 tehopistettä.
Komarov ehti useita kertoja kertoa yrittävänsä takaisin NHL:ään ennen kuin heinäkuussa 2014 Toronto Maple Leafs ilmoitti tehneensä sopimuksen hänen kanssaan. Komarovin sopimus on neljävuotinen ja kokonaisarvoltaan 11,8 miljoonaa dollaria. Paluukaudellaan Komarov kärsi muutamasta loukkaantumisesta. Toronto Maple Leafsissa pelatessaan Komarov toimi varakapteenina kolmen kauden ajan.
Joulukuussa 2015 yhdysvaltalainen televisio- ja radioyhtiö CBS Sports arvioi Komarovin Toronto Maple Leafsin arvokkaimmaksi pelaajaksi: "Yksi harvoista vanhan johtoportaan hankinnoista, joka ei ole ollut täydellinen pettymys. Komarov on kokonaisuudessaan ollut Toronton paras pelaaja kauden ensimmäisestä päivästä alkaen". Toronto Sun -lehti kirjoitti tämän jälkeen, että Komarovin korkean tulostason myötä kiinnostus ja markkina-arvo häntä kohtaan kasvoivat muidenkin NHL-seurojen keskuudessa. Samoilla linjoilla jatkoi TSN:n toimittaja Darren Dreger. Hän arvioi saman kuukauden aikana, että Komarovista voisi joutua maksamaan "kovan hinnan".
»Minun mielestäni Komarovista saattaa joutua maksamaan ensimmäisen kierroksen vuoron» 
(Darren Dreger TSN 1050 -radiokanavan mukaan.)
Urheilusanomien NHL-kirjeenvaihtaja Sami Hoffren valitsi Leo Komarovin "Syksyn yllättäjäksi". Hoffren kehui artikkelissaan Komarovia Toronto Maple Leafsin parhaaksi ja suoritusvarmimmaksi pelaajaksi.
1. heinäkuuta 2018 Komarov solmi vapaana pelaajana neljän vuoden mittaisen ja 12 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen NHL-seura New York Islandersin kanssa. Kaudella 2021–2022 Komarov ehti pelata vain yhden NHL-ottelun, kunnes hänet siirrettiin AHL:ään. Komarovin nelivuotisesta sopimuksesta oli käynnissä viimeinen kausi. Komarovin NHL-seura New York Islanders asetti hänet lokakuussa NHL:n siirtolistalle, josta mikään muu seura ei häntä poiminut. Näin ollen Komarov ja Islanders purkivat Komarovin sopimuksen. Hän siirtyi erittäin haikein mielin pois Islandersin joukkueesta ja piti päätöstään uransa vaikeimpana. Komarov siirtyi SKA Pietariin osin perhesyistä, sillä hänen perheensä asuu Suomessa.
Seuraura > Ruotsin kautta takaisin SM-liigaan

Kaudeksi 2022–2023 Komarov siirtyi Ruotsin SHL:ään Luleån joukkueeseen. Kaudeksi 2023–2024 hän teki kahden vuoden mittaisen sopimuksen SM-liigan HIFK:n kanssa.
Maajoukkueissa

2000-luvun ensimmäisen vuosikymmenen puolivälissä Venäjältä tiedusteltiin, haluaisiko Komarov pelata Venäjän nuorisomaajoukkueessa, mutta Komarov valitsi Suomen joukkueen.
Suomen maajoukkueessa hän on pelannut seitsemissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän on edustanut Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkuetta kahdesti maailmanmestaruuskilpailuissa. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia vuonna 2006 ja aikuisten kilpailuista kultaa vuonna 2011, olympiapronssia vuonna 2014 ja olympiakultaa vuonna 2022.
Syyskuussa 2016 World Cupin jälkeen hän ilmoitti lopettavansa pelinsä Suomen maajoukkueessa. Maaliskuussa 2017 Komarov kuitenkin totesi voivansa jatkaa maajoukkueessa, mutta esteeksi muodostui hänen yhteistyönsä rahapeliyhtiö NordicBetin kanssa, johon Jääkiekkoliiton johto suhtautui kriittisesti. Jääkiekkoliiton näkemyksen mukaan sen ja Veikkauksen sopimus sulkee pois yhteistyön muiden rahapeliyhtiöiden kanssa. Tilanne oli huomattavan samankaltainen kuin mäkihyppääjä Harri Ollin ja Hiihtoliiton välillä. Joulukuussa 2021 Komarov valittiin jälleen maajoukkueeseen.
Yksityiselämä

Komarovin isä on vuonna 1962 syntynyt Aleksandr Komarov, joka on Inkerin suomalainen ja kotoisin Karjalasta Petroskoista. Aleksandr Komarov oli myös jääkiekkoilija, joten hän meni armeijaan Leningradiin, nykyiseen Pietariin. Palveluksen jälkeen Aleksandr Komarov muutti Narvaan, jossa hän tapasi tulevan puolisonsa. Leo Komarov syntyi Narvassa, Virossa 23. tammikuuta 1987, ja hänen perheensä muutti Suomeen vuonna 1991. Komarov on kasvanut Uudessakaarlepyyssä. Komarov on tunnettu kielitaidostaan, ja hän puhuu venäjän ja suomen lisäksi myös ruotsia ja englantia. Leon pikkuveljet Daniel ja Oskar ovat syntyneet Suomessa. Komarov aloitti urheilemisen taitoluistelutunneilla viisivuotiaana. Sitten hän siirtyi harrastamaan jääkiekkoa ja jalkapalloa.
Komarov avioitui pitkäaikaisen tyttöystävänsä Juulia Mannerin kanssa Helsingissä 2. heinäkuuta 2016. He olivat seurustelleet jo kymmenen vuotta ennen avioliittoa, ja tuolloin he asuivat yhdessä Kanadassa. Juuri ennen kauden 2020 viimeistä välieräottelua Komarovin perheeseen syntyi toinen poika. Ennestään heillä on vuonna 2017 syntynyt poika.
Juho Mannisen ja Olli Horttanan tekemä Komarovin urasta ja yksityiselämästä kertova dokumenttisarja julkaistiin NordicBetin kotisivuilla joulukuussa 2017. Dokumentti kertoo Komarovin tarinan lapsuudesta vuoteen 2017.
Saavutukset

NHL:n tähdistöottelussa vuonna 2016
KHL:n mestaruus kaudella 2011–2012
KHL:n tähdistöottelussa vuonna 2011
SM-liigan hopeaa kaudella 2005–2006
Madiun

| Madiun |
| --- | --- |
 Madiunin kaupungintalo.
 Lippu:  Vaakuna
 fiMadiun 
 7°37′48″S, 111°31′23″E 
Valtio:  Indonesia
Provinssi:  Itä-Jaava
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  33,9 km² 
Korkeus merenpinnasta:  65 m 
Väestö
Väkiluku (2015):  174 953
Väestötiheys:  5 158 as./km²
 www.madiunkota.go.id 
Madiun on kaupunki Indonesiassa Jaavan saarella Itä-Jaavan provinssissa. Se sijaitsee Madiunjoen itäisellä rannalla. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 175 000. Suurin osa Madiunin asukkaista on jaavalaisia, mutta siellä on myös merkittävä maduralaisvähemmistö. Juuri kaupungin itäpuolella, pienessä Kresekin kylässä, tapahtui lyhyt kommunistinen vallankumous vuonna 1948.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madiun Wikimedia Commonsissa
Asterix Korsikassa

Asterix Korsikassa (ransk. Astérix en Corse) on vuonna 1973 Ranskassa, ja 1975 Suomessa ilmestynyt Asterix seikkailee -sarjan 20:s. Suomessa julkaistu sarjakuva-albumi. Tarinan on laatinut René Goscinny ja kuvittanut Albert Uderzo.
Muilla kielillä

Katalaani: Astèrix a Còrsega
Kroatia: Asteriks na Korzi
Tanska: Asterix på Korsika
Hollanti: Asterix op Corsica
Saksa: Asterix auf Korsika
Kreikka: Ο Αστερίξ στην Κορσική
Ranska: Astérix en Corse
Italia: Asterix in Corsica
Norjan: Asterix på Korsika
Puola: Asteriks na Korsyce
Portugali: Astérix na Córsega
Espanja: Astérix en Córcega
Ruotsi: Asterix på Korsika
Aiheesta muualla

Suomessa julkaistut Asterixit
Warren Irvin

Warren Irvin oli NBC:n Suomeen lähettämä sotakirjeenvaihtaja, joka talvisodan aikana raportoi talvisodasta yhdysvaltalaisille. Hän teki itsenäisyyspäivänä 6. joulukuuta 1939 radioselostuksen, jota arveltiin seuranneen ainakin 10 miljoonan yhdysvaltalaisen.
Skydance Animation

| Skydance Animation |
| --- | --- |

Perustettu:  16. maaliskuuta 2017
Perustaja:   David Ellison  Javier Pérez Dolset  Ignacio Pérez Dolset 
Avainhenkilöt:   Holly Edwards (presidentti)  John Lasseter (animaatiopäällikkö) 
Kotipaikka:  Santa Monica, Connecticut
Emoyhtiö:  Skydance Media
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skydance Animation oli vuonna 2017 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Yhtiön omia tuotantoja ovat animaatioelokuvat Onnen varassa (2022), Lumous (2024), Pookoo (2025), Ray Gunn ja Nimetön Jaakko ja pavunvarsi-projekti (TBA).
Elokuvat

| # | Otsikko | Ohjaaja | Säveltäjä | Ensi-ilta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Onnen varassa | Peggy Holmes | John Debney | 5. elokuuta 2022 |
| 2 | Lumous | Vicky Jenson | Alan Menken | 22. marraskuuta 2024 |
| 3 | Pookoo | Nathan Greno | Siddhartha Khosla | 2025 |
| 4 | Ray Gunn | Brad Bird | Michael Giacchino | TBA |
| 5 | Nimetön Jaakko ja pavunvarsi-projekti | Rich Moore | TBA | TBA |
| 6 | Nimetön Don Hall-projekti | Don Hall | TBA | TBA |
British Academy Film Awards 2014

British Academy Film Awards 2014
16. helmikuuta 2014
Paras elokuva: 

12 Years a Slave
Paras brittielokuva: 

Gravity
Paras ohjaus: 

Gravity
Eniten palkintoja: 

Gravity (6)
Eniten ehdokkuuksia: 

Gravity (11)
British Academy Film Awards 2014 oli 67:s BAFTA -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2013 elokuville. Gaala järjestettiin Royal Opera House -oopperatalossa Lontoossa 16. helmikuuta 2014. Gaalan juonsi jälleen Stephen Fry.
Voittajat ja ehdokkaat > Useamman palkinnon saaneet elokuvat

6 palkintoa: Gravity
3 palkintoa: American Hustle
2 palkintoa: 12 Years a Slave ja The Great Gatsby – Kultahattu
Voittajat ja ehdokkaat > Useamman ehdokkuuden saaneet elokuvat

| Ehdokkuudet | Elokuva |
| --- | --- |
11: Gravity
10: 12 Years a Slave
10: American Hustle
9: Captain Phillips
5: Behind the Candelabra
5: Saving Mr. Banks
4: Philomena
4: Rush
4: The Wolf of Wall Street
3: Blue Jasmine
3: The Great Gatsby – Kultahattu
3: Inside Llewyn Davis
3: Nebraska
2: The Act of Killing
2: The Butler
2: Hobitti – Smaugin autioittama maa
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Vuoden 2014 ehdokkaat ja voittajat (englanniksi)
Alfonso Cuarón palkittiin parhaan ohjauksen palkinnolla elokuvasta Gravity.
Chiwetel Ejiofor palkittiin parhaan miespääosan palkinnolla elokuvasta 12 Years a Slave.
Cate Blanchett palkittiin parhaan naispääosan palkinnolla elokuvasta Blue Jasmine.
Barkhad Abdi palkittiin parhaan miessivuosan palkinnolla elokuvasta Captain Phillips.
Jennifer Lawrence palkittiin parhaan naissivuosan palkinnolla elokuvasta American Hustle.
British Academy Film Awards 2018

| Bafta-gaala 2018 |
| --- | --- |
Päiväys:  18. helmikuuta 2018
Paikka:  Royal Albert Hall, Lontoo
Juontaja:  Joanna Lumley
Kohokohtia
Eniten palkintoja:  Three Billboards Outside Ebbing, Missouri (5)
Eniten ehdokkuuksia:  The Shape of Water (12)
 ← 2017  Bafta-gaala  2019 →
British Academy Film Awards 2018 oli 71:s Bafta-palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2017 elokuville. Gaala järjestettiin Royal Albert Hallissa, Lontoossa 18. helmikuuta 2018. Eniten palkintoja sai Three Billboards Outside Ebbing, Missouri viidellä palkinnolla.
Ehdokkaat julkistettiin 9. tammikuuta 2018. The Shape of Water sai eniten ehdokkuuksia 12 ehdokkuudella.
Voittajat ja ehdokkaat > Useita palkintoja saaneet elokuvat

| Palkinnot | Elokuva |
| --- | --- |
5: Three Billboards Outside Ebbing, Missouri
3: The Shape of Water
2: Synkin hetki
2: Blade Runner 2049