stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johanson–Blizzardin oireyhtymä
Genetiikka

Tauti johtuu mutaatiosta UBR1-geenissä, joka sijaitsee kromosomin 15 pitkässä varressa raidassa 15.2 (15q15.2). UBR1 koodaa yhtä vähintään neljästä ns. N-End Rule -reitin E3-ubikitiini-proteiiniligaasista. Geenin kaikkia tehtäviä ei tiedetä, mutta se ilmentyy erityisen runsaasti haiman avoerityksestä vastaavissa soluissa. N-End Rule -reitin on todettu liittyvän useisiin oleellisiin biologisiin toimintoihin kuten hapen tunnistamiseen, DNA-korjausmekanismien säätelyyn, G-proteiinivälitteiseen signalointiin, metaboliseen säätelyyn, apoptoosiin, meioosiin, spermatogeneesiin, neurogeneesiin sekä elinten kehitykseen ja toiminnanohjaukseen. Koska UBR1-geenin virheet manifestoituvat eriasteisina ongelmina vain osassa elinryhmiä, on muiden ubikitiini-proteiiniligaasien arveltu kohde-elimestä riippuen voivan ainakin osittain kompensoida UBR1-geenivirheen aiheuttamaa toiminnallisuuden puutosta.
Periytyminen

Johanson-Blizzardin oireyhtymä on autosomaalisesti peittyvästi periytyvä geneettinen sairaus. Lapsen sukupuoli ei vaikuta periytymisen todennäköisyyteen. Potilaan molempien vanhempien täytyy olla vähintään alttiusgeenin kantajia. Oireyhtymän ilmentyminen geenimutaation kantajan lapsissa on harvinaista. Mikäli toinen puolisoista kantaa mutaatiota ja toinen ei, lapset eivät voi sairastua oireyhtymään, mutta keskimäärin puolet heistä on taudin kantajia mahdollistaen geenimutaation periytymisen edelleen heidän jälkeläisilleen. Kahden kantajan lapsista keskimäärin neljäsosa on täysin terveitä, puolet taudin kantajia ja neljäsosa sairastuu oireyhtymään. Sairauden aiheuttama geenivirhe voi periytymistapansa vuoksi kulkea suvussa pitkään piilevänä, jolloin syntyy helposti vaikutelma sairauden hyppäämisestä useidenkin sukupolvien yli.
Taudin vaikeusaste vaihtelee lähinnä eri sukujen välillä, saman suvun sisällä oireisto on yleensä samankaltainen. Mikäli suvussa on todettu Johanson-Blizzardin oireyhtymää, voidaan oireettomat sukulaiset ohjata heidän niin halutessaan perinöllisyyspoliklinikalle mahdollisen sairauden kantajuuden todennäköisyyden kartoitukseen ja tarvittaessa geenitutkimuksiin periytymisriskin selvittämiseksi. Sairastuneen lapsen vanhemmille suositellaan perinnöllisyysneuvontaa.
Sikiötutkimukset

Johanson-Blizzardin oireyhtymä ei kuulu rutiinisti raskaudessa seulottaviin sairauksiin. Kaikille raskaanaoleville raskausviikkojen 18-21 välillä tarjotussa rakenneultraäänitutkimuksessa epäily taudista voi herätä sikiön poikkeavien löydösten vuoksi. Näitä ovat lähinnä nenän nokkamainen rakenne sekä sigmasuolen laajentuma peräaukon umpeuman seurauksena, epäily epätavallisesta raskauden kulusta voi syntyä myös sikiön pienikasvuisuuden tai sydämen rakenteen poikkeavuuksien perusteella. Raskauden tässä vaiheessa sikiö kehittyy nopeasti, minkä vuoksi mahdollinen poikkeava rakenne havaitaan sitä luotettavammin, mitä myöhemmin tutkimus voidaan tehdä. Diagnoosi varmistetaan sikiön UBR1-geenitutkimuksella, joka tehdään istukkanäytteestä.
Hoito ja seuranta

Tautiin ei ole tällä hetkellä olemassa parantavaa hoitoa, vaan hoito on aina oireenmukaista. Oireyhtymä voi olla diagnosoimattomana henkeäuhkaava johtuen haiman vajaatoimintaan liittyvistä ravitsemuspuutoksista, mutta hoidettuina potilaat saavuttavat säännönmukaisesti aikuisiän. Lisäksi aikainen puuttuminen sairauteen on tärkeää, jotta sairaudesta kärsivän olisi mahdollista saavuttaa täysi potentiaalinsa kehityskautensa aikana.
Oireiden mukainen hoito muotoutuu yksilöllisesti kunkin potilaan taudinkuvan mukaan. Haimaentsyymien puutosta voidaan korvata suun kautta otettavilla entsyymilisillä, joiden käyttö jatkuu läpi koko elämän. Tämä turvaa rasvojen ja ravintoaineiden asianmukaisen imeytymisen suolistosta, Lisäksi voidaan tarvita rasvaliukoisten vitamiinien lisiä (A, D, E ja K), joiden imeytyminen voi haiman vajaatoiminnan vuoksi jäädä puutteelliseksi. Potilaalle voidaan joutua suunnitelemaan myös ravintosisällöltään tarkka dieetti, joka sisältää helposti imeytyviä korkeaproteiinipitoisia ravintolisiä, jolla turvataan ravitsemusvaatimuksien mukainen ravinnonsaanti. Näistä toimenpiteistä huolimatta on hyvin todennäköistä, että potilaan pituuskehitys ei pysy oman ikäluokkansa tahdissa.
Taudinkuvasta riippuen potilas voi joutua käyttämään pistosinsuliinia korvaamaan haiman heikentynyttä insuliinituotantoa sekä kilpirauhaslääkitystä kilpirauhasen vajaatoiminnan vuoksi. Osa synnynnäisistä poikkeavuuksista voidaan korjata operatiivisesti. Kirurgisilla toimenpiteillä voidaan korjata esimerkiksi kasvojen, virtsa- ja sukupuolielimien sekä peräaukon kehityshäiriöitä. Pysyvien hampaiden kehittymättä jääminen on mahdollista korvata hammasimplanteilla. Kuulovammaa voidaan lieventää kuulolaitteella tai sisäkorvaistutteella. Kaikissa tapauksissa hoito ei ala heti lapsuudessa, vaan osa oireyhtymään liittyvistä poikkeamista kuten diabetes, kuulon alenema ja hammaspuutokset voivat ilmentyä vasta myöhemmällä iällä.
Paul Speratus

Pomesanian piispa Paul Speratus
Paul (Paulus) Speratus, (13. joulukuuta 1484, Rötlen, Ellwangen, Baden-Württenberg, Saksa – 12. elokuuta 1551 tai 1554 Marienwerder, Saksa). Saksalainen luterilainen piispa, virsirunoilija ja reformaattori.
Elämä

Speratus opiskeli Freiburg im Breisgaussa, Pariisissa ja Wienissä. Hän oli teologian, lakitieteen ja filosofian tohtori. Hänet vihittiin papiksi vuosien 1506-1508 aikoihin. Hän aloitti uransa katolisena pappina, mutta hänestä tuli uskonpuhdistuksen esitaistelija Itävallassa Salzburgissa ja Määrissä. Siellä hän tutustui Böhmin veljien ajatuksiin. Kerettiläisenä hänet vangittiin 1523 ja tuomittiin kuolemaan,  mutta hän säästyi kuolemantuomiolta ja hankkiutui vapaaksi päästyään Wittenbergiin. Hän oli ensimmäisiä pappeja, jotka luopuivat, ja solmi avioliiton 1517 Anna Fuchsin kanssa.  Lutherin suosituksesta Preussin herttua Albrecht kutsui hänet linnansaarnaajaksi Königsbergiin. Vuodesta 1530 Speratus toimi piispana Marienwerderissä (nyk. Kwidzyn, Puolassa). Yhdessä Johann Gramannin kanssa hän toteutti Preussin reformaation.
Speratus kuuluu luterilaisen virsirunouden aloittajiin. Ensimmäinen luterilainen virsivihko ilmestyi 1523. Se tunnetaan nimellä Achtliederbuch, Etlich christlich Lieder, Lobgesang und Psalm (Kahdeksan laulun kirja), koska siinä oli kahdeksan virttä. Sen virsistä neljä oli Martti Lutherin ja kolme Speratuksen käsialaa, yhden kirjoittajaa ei tiedetä. Hän käänsi myös Lutherin kokoaman Formula Missae et communionis -jumalanpalvelusjärjestyksen saksan kielelle.
Tunnetuin Speratuksen kirjoittamista virsistä on virsi ”Es ist das Heil uns kommen her” ja se ilmestyi Achtliederbuchissa. Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 262 ”On hyvyydessään Jumala” (Säk. 1–6 Paul Speratus 1523. Ruots. ja säk. 7–9 Olavus Petri 1536. Suom. Jaakko Finno virsikirjaan 1583. Uud. Carl Gustaf von Essen 1867, komitea 1937.) Virsi on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 346 ”On hyvyydessään Jumala” Niilo Rauhalan 1998 uudelleen suomentamana.
Kristittyjen vainot

Caravaggio, Pietarin ristiinnaulitseminen, 1601.
Kristittyjen vainot ovat uskonnollisia vainoja, jotka kohdistuvat kristittyihin joko suoraan henkilökohtaisesti tai heidän instituutioihinsa ja pyrkimyksiinsä harjoittaa uskontoaan. Kristittyjen vainoja on ollut niin historiassa kuin nykyäänkin.
Italialaisen tutkimuksen mukaan kristinuskon kaksituhatvuotisen historian aikana arviolta 70 miljoonaa kristittyä on menettänyt henkensä uskonsa takia, joista 45,5 miljoonaa 1900-luvun aikana. International Society of Human Rights -järjestön mukaan kaikista uskontonsa takia vainotuista maailman ihmisistä kristittyjen osuus on jopa 80 prosenttia.
Kristityt lähetyssaarnaajat, kuten myös heidän työnsä seurauksena kristinuskoon kääntyneet ihmiset ovat monissa tapauksissa olleet vainojen kohteena, jopa marttyyrikuolemaan saakka.
Nykyaikana kristittyjen vaino on maantieteellisesti voimakkainta Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Open Doors -järjestön mukaan yksittäisistä maista vaino on korkeinta kuitenkin Pohjois-Koreassa, jossa 50 000–70 000 kristittyä on joutunut uskonsa takia vankileireille. Seitsemän seuraavaa sijaa ovat maita, joissa ääri-islamistiset tahot vainoavat kristittyjä järjestelmällisesti. Nämä maat ovat Somalia, Irak, Syyria, Afganistan, Sudan, Iran ja Pakistan. Esimerkiksi Sudanissa islamilaiset janjaweed-joukot ovat surmanneet jopa 1,5 miljoonaa kristittyä.
WEA:n YK:lle tekemän raportin mukaan nykyään arviolta 200 miljoonaa kristittyä kärsii jonkinasteisesta vainosta. Tarkkoja arvioita kristittyjen marttyyrikuolemien määrästä nykyään ei ole. Professori Thomas Schirrmacher arvioi määrän olevan 7 000–8 000 luokkaa vuosittain. Kristillinen Open Doors -järjestö esittää marttyyrikuolemille arvion 1 200 vuodessa.
Historia > Antiikin aika > Uuden testamentin kertomukset vainosta

Kristinusko sai alkunsa juutalaisuuden parista, ja Raamatun Uuden testamentin mukaan fariseukset, mukaan lukien Paavali Tarsoslainen ennen kristityksi kääntymistään, vainosivat varhaisia kristittyjä. Varhaiset kristityt julistivat Messiasta joka ei sopinut aikakauden odotuksiin. Kristityt uskoivat että Jeesus oli Jesajan kirjassa ja muissakin juutalaisten kirjoituksissa ennustettu Herran kärsivä palvelija, ja olivat toiveikkaita että heidän maanmiehensä hyväksyisivät uuden uskon ja näkemyksen uudesta Israelista. Huolimatta monista yksittäisistä kääntymyksistä kristinuskoon, voimakas vastustus oli havaittavissa heidän maanmiestensä keskuudessa.
Erimielisyydet alkoivat suhteellisen pian Stefanuksen opetuksista Jerusalemissa (opetukset olivat epäortodoksisia tuon ajan juutalaisten oppien näkökulmasta) ja eivät koskaan lakanneet kaupungin olemassaolon aikana. Apostolien tekojen mukaan vuosi Jeesuksen ristiinnaulitsemisen jälkeen Stefanus kivitettiin syytettynä harhaoppisuudesta. Saul (joka myöhemmin kääntyi kristityksi ja muutti nimensä Paavaliksi) katseli kivitystä.
Vuonna 41 Agrippa I joka jo piti hallussaan Antipaksen ja Filipin alueita, sai arvonimen Juutalaisten kuningas, ja tavallaan muodosti uudelleen Herodeksen kuningaskunnan. Hän tavoitteli juutalaisten alamaistensa suosiota ja jatkoi kristittyjen vainoja, joissa Jaakob vanhempi menetti henkensä, Pietari pääsi pakoon täpärästi ja muutkin apostolit pakenivat.
Historia > Japanin vainot 1600-luvulla

Japanissa 1600-luvulla Tokugawojen valtakaudella niin sanottu ”kristitty ongelma” oli Kyūshūn kristittyjen daimioiden sekä heidän eurooppalaisten kanssa käymänsä kaupan kontrollointi. Vuoteen 1612 saavuttaessa shōgunin palkollisten ja Tokugawan mailla asuvien oli käsketty luopua kristinuskosta. Lisää rajoituksia tuli vuonna 1616 (ulkomaisen kaupankäynnin rajoittaminen Nagasakiin ja Hiradoon, joka on saari Kyūshūsta koilliseen), 1622 (120 lähetyssaarnaajan ja käännynnäisen teloitus), 1624 (espanjalaisten karkotus) ja 1629 (tuhansien kristittyjen teloitukset). Vuoden 1635 suljetun maan käsky kielsi kaikkia japanilaisia lähtemästä Japanista, ja lähteneitä kiellettiin  koskaan palaamasta takaisin. Vuonna 1636 hollantilaiset rajoitettiin Dejimaan, pienelle keinotekoiselle saarelle, joka täten ei ollut todellista japanilaista maaperää, Nagasakin satamassa.
Shōgunaatti piti katolilaisia erittäin häiriötä aiheuttavina tekijöinä, mikä aiheutti katolilaisten vainon. Vuosina 1637–1638 käytiin Shimabaran kapina, missä tyytymättömät katolilaiset samurait ja talonpojat kapinoivat bakufua vastaan, ja Edo kutsui hollantilaiset alukset pommittamaan kapinallisten tukikohtaa. Tapahtuma merkitsi kristillisen liikehdinnän loppua, vaikkakin jotkut katoliset kristityt selviytyivät maan alla, niin kutsuttuina kakure kirishitanina.
Historia > Keskinäiset vainot

Kristityt ovat vainonneet runsaasti myös toisiaan historiansa aikana. Ristiretket innostivat hyökkäykseen myös kristittyä Konstantinopolia neljännen ristiretken aikana vastaan vuonna 1204. Katolisen kirkon piirissä oli inkvisitio kerettiläisesti ajattelevia kohtaan. Ranskassa katolilaiset vainosivat 1500-luvulla hugenotteja, minkä johdosta suuri osa Ranskan protestanteista pakeni Saksaan, Englantiin ja Alankomaihin. Englannissa alettiin Uskonpuhdistuksen jälkeen puolestaan vainota katolilaisia. 1500–1600-luvut olivat Euroopassa katolisten ja protestanttien välisten uskonsotien aikaa. Suurimpana tämän kauden sotana oli kolmikymmenvuotinen sota 1600-luvun alkupuolella. Uskonnonvapautta ei ollut, vaan kunkin maan hallitsija määräsi uskonnon harjoittamisesta.
Historia > Vainot islamilaisessa maailmassa

Islamilaisen lain mukaan kristityt ja juutalaiset ovat dhimmejä eli suojeltuja. Heille suodaan oikeudet harjoittaa uskontoaan, mutta asema ei ole tasaveroinen muslimeihin verrattuna. Tämän takia valtaosassa islamilaista maailmaa kristityt joutuvat kokemaan syrjintää.
Vaikka historian aikana on kristittyjen asema ollut islamilaisissa maissa välillä hyväkin, on ajoittain ollut myös vainojen kausia. Turkissa murhattiin 1900-luvun alussa toista miljoonaa armenialaista, kreikkalaista ja assyrialaista kristittyä (Armenialaisten kansanmurha). Turkissa kristityn vähemmistön asema ei Euroopan unionin mukaan ole vieläkään tyydyttävä.
Irakissa esiintyi Saddamin syrjäyttämisen jälkeen kristittyjen vastaista toimintaa. Vaikka kristittyjä on arviolta vain viisi prosenttia väestöstä, vastaavat kristityt UNHCR:n mukaan 40 prosenttia Irakin pakolaisista. Arviolta yli puolet Irakin kristitystä väestöstä on paennut maasta sodan alkamisen jälkeen. Viime vuosina Isis-järjestö on vainonnut kristittyjä hallitsemillaan alueilla mm. Syyriassa, Irakissa ja Libyassa. Libanonin sisällissodan aikana niin kristityt kuin muslimitkin rikkoivat ihmisoikeuksia. Sudanissa Janjaweed on syyllistynyt kristittyjen murhiin. Kristittyjen kaltoin kohtelusta on syytetty myös Saudi-Arabiaa, Egyptiä  ja Irania. Indonesiassa ja Pakistanissa islamistimilitantit ovat tehneet kristittyjä vastaan terrori-iskuja. Sudanissa kristittyjä on myyty orjiksi.
Historia > Vainot kommunistisissa maissa

Kommunismi ideologiana suhtautuu uskontoon ja Jumalaan lähtökohtaisesti kielteisesti, mistä syystä monissa sosialistisissa maissa on esiintynyt uskontoihin kohdistuvaa vainoa. Neuvostoliitossa, Itä-Saksassa ja Albaniassa avoin uskonnon harjoittaminen tai levittäminen oli kiellettyä, mutta Puolassa ja Kuubassa kristinuskon perinteillä on ollut näkyvämpi asema. Puoluejohdon vaihdokset tai poliittinen tilanne saattoivat vaikuttaa uskonnon asemaan vaihtelevasti. Josif Stalin tarvitsi kirkon tukea sotaponnisteluihin, kun taas Nikita Hruštšovin aikaan uskontokielteisyys oli jälleen avoimempaa. Kiinassa kulttuurivallankumouksen aikana uskonnon harjoittajiin kohdistettiin suuriakin sortotoimenpiteitä, kun nuorisokaaderit Maon kehotuksesta pyrkivät kitkemään uskonnolliset ja porvarilliset perinteet kansankerroksista. Pohjois-Koreassa ateismi on edelleen virallinen dogmi. Jopa 300 000 pohjoiskorealaisen kristityn arvellaan menettäneen henkensä vuoden 1953 jälkeen.
Kristittyjen vainot nykyään

Open Doors -niminen järjestö listaa joka vuosi maat sen mukaan, miten huonosti tai hyvin kristittyjen uskonnonvapaus niissä toteutuu ja miten paljon niissä esiintyy kristittyjen vainoa. Arviointikriteerejä on kolme: miten virallinen uskonnonvapaus ja käytännön uskonnonvapaus eroavat toisistaan, seurakuntien asema yhteiskunnissa ja seikat, jotka voivat estää uskonnonvapauden toteutumisen maassa. Vuoden 2021 luettelossa kymmenen kristittyjen uskonnonvapauden kannalta hankalin maa oli Pohjois-Korea. Sitä seuraavat olivat joko muslimimaita tai sellaisia maita kuten Intia, joissa on suuri muslimivähemmistö.
Pohjois-Korea
Afganistan
Somalia
Libya
Pakistan
Eritrea
Jemen
Iran
Nigeria
Intia
Myös listan kuusi seuraavaa maata olivat islamilaisia, ja sijalla 17 oli Kiina.
Kristittyjen vainot nykyään > Marttyyrikuolemien määrien arviot

Julkisuudessa on esiintynyt vaihtelevia arvioita nykyajan kristittyjen marttyyrien määristä. Usein esiintyviä lukuja ovat esimerkiksi 100 000 ja 250 000 uskonsa vuoksi tapettua vuosittain. BBC tutki laajemmin levinneen 100 000 marttyyrikuoleman lukumäärää tarkemmin. Luku perustuu Center for the Study of Global Christianityn tekemään tutkimukseen, jossa kymmenen vuoden ajalta oltiin löydetty miljoona marttyyrikuolemaksi laskettua kuolemaa. Näistä kuitenkin esimerkiksi 900 000 oli Kongon sisällissodan uhreja, jossa sodassa molemmat osapuolet olivat kristittyjä. Professori Thomas Schirrmacher International Society for Human Rights -järjestöstä arvioi määrän olevan 7 000–8 000 luokkaa vuosittain. Kristillinen Open Doors -järjestö esittää marttyyrikuolemille arvion 1 200 vuodessalähde?.
Kristittyjen vainot nykyään > Intian Odisha

Marttyyrien Ääni -järjestön mukaan Intian Odishassa on vainottu kristittyjä joulukuusta 2007. Kristittyjä on pahoinpidelty ja karkotettu kodeistaan ja rakennuksia on poltettu. Hindut ovat pakottaneet eräässä kylässä lähes 40 kristityn perhettä kääntymään hinduismiin. Vuonna 2008 äärihindut aloittivat kristittyjen vainot arvostetun hindulaisen hengellisen johtajan Swami ‎Lakshmanananda Saraswatin murhan jälkeen. Maolainen ääriliike ilmoittautui murhan tekijäksi, mutta vainot kohdistuivat paikalliseen kristittyyn väestöön. Osallisuudestaan mellakoihin sai tuomion mm. paikallinen Intian kansanpuolueen edustaja Manoj Pradhan.
Odishan pääministeri Naveen Patnaik ilmoitti myöhemmin lopettavansa yhteistyön Intian kansanpuolueen kanssa, jolla väitettiin olevan yhteyksiä vainojen taustalla toimiviin yksilöihin ja järjestöihin.
Kristityn vainosta Raamatussa

| Vanha kirkkoraamattu | Uusi kirkkoraamattu |
| --- | --- |
 Jeesus puhuu vainoista, ote kuuluisasta vuorisaarnasta (Matt. 5:10–12)
10 Autuaita ovat ne, joita vanhurskauden tähden vainotaan, sillä heidän on taivasten valtakunta. 11 Autuaita olette te, kun ihmiset minun tähteni teitä solvaavat ja vainoavat ja valhetellen puhuvat teistä kaikkinaista pahaa. 12 Iloitkaa ja riemuitkaa, sillä teidän palkkanne on suuri taivaissa. Sillä samoin he vainosivat profeettoja, jotka olivat ennen teitä.: 10 Autuaita ovat ne, joita vanhurskauden vuoksi vainotaan: heidän on taivasten valtakunta.11 Autuaita olette te, kun teitä minun tähteni herjataan ja vainotaan ja kun teistä valheellisesti puhutaan kaikkea pahaa.12 Iloitkaa ja riemuitkaa, sillä palkka, jonka te taivaissa saatte, on suuri. Niinhän vainottiin profeettojakin, jotka elivät ennen teitä.
Aiheesta muualla

Open Doors Finland – Facebook
Marttyyrien Ääni ry
Voice of the Martyrs
Kristittyjen vainot Rooman valtakunnassa, Timo Muola
Natsi-Saksa ja kirkot
Pliniuksen ja Trajanuksen kristittyjen käsittelyä koskeva kirjeenvaihto
Neron soihdut, Henryk Siemiradzkin maalaus vuodelta 1876. Tacituksen mukaan Nero syytti kristittyjä Rooman palosta.
Kerrotaan, että vainojen aikaan kristityt käyttivät tätä Iktys-symbolia kreik. ἰχθύς
Dawn of the Dead

| Dawn of the Dead |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George A. Romero
Käsikirjoittaja:  George A. Romero
Tuottaja:   Dario Argento  Richard P. Rubinstein 
Säveltäjä:   Dario Argento  Goblin 
Kuvaaja:  Michael Gornick
Leikkaaja:  George A. Romero
Pääosat:   David Emge  Ken Foree  Scott H. Reiniger  Gaylen Ross 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:    Yhdysvallat   Italia 
Tuotantoyhtiö:  United Film Distribution Company
Ensi-ilta:   2. syyskuuta 1978    24. toukokuuta 1979
Kesto:  126 min (teatteriversio) 139 min (ohjaajan versio) 119 min (Italia)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 500 000 dollaria
Tuotto:  55 000 000 dollaria
Edeltäjä:  Elävien kuolleiden yö
Seuraaja:  Elävien kuolleiden päivä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dawn of the Dead (tunnetaan myös suomennoksella Kuolleiden aamunkoitto) on George A. Romeron ohjaama, vuonna 1978 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva on jatkoa vuonna 1968 ilmestyneelle Elävien kuolleiden yölle. Vuonna 2004 elokuvasta tehtiin Zack Snyderin ohjaama uusintaversio. Vaikka Snyderin versio eroaakin alkuperäisestä elokuvasta melkoisesti, elokuvia yhdistävät jotkut teemat, kuten tapahtumien sijoittuminen hylätyn kauppakeskuksen ympärille.
Edeltäjänsä tavoin Dawn of the Dead on erittäin yhteiskuntakriittinen elokuva. Länsimaisen kuluttajayhteiskunnan materialistinen maailmankuva, tieteen ja uskonnon väliset ristiriidat sekä ihmisten kyvyttömyys selviytyä kriisitilanteista yhteistyön avulla ovat elokuvan keskeisiä teemoja. Elokuvaa on myös maustettu hieman huumorilla, joskin se on huomattavasti väkivaltaisempi kuin edeltäjänsä.
Monet kriitikot ja ihailijat pitävät elokuvaa Romeron parhaana saavutuksena, joskin hänen henkilökohtainen suosikkinsa on vuonna 1985 ilmestynyt jatko-osa Elävien kuolleiden päivä.
Elokuvan tarina > Alkuasetelma

Elokuva alkaa siitä, mihin Elävien kuolleiden yö jäi: Yhdysvallat, ja mahdollisesti koko maailma, on ankaran epidemian kourissa, jossa kuolleet ihmiset heräävät henkiin ainoana tarkoituksenaan syödä elävien toveriensa lihaa. Lupaavasti alkaneet toimet zombie-epidemian kuriin saamiseksi kuitenkin epäonnistuivat, sillä ihmiset eivät kyenneet tappamaan tartunnan saaneita läheisiään, ja sivilisaatio on tuhoutumisen partaalla.
Elokuvan ensimmäisessä kohtauksessa nähdään, miten philadelphialaisella TV-asemalla työskentelevät Stephen (David Emge) ja Francine (Gaylen Ross) yrittävät muiden työntekijöiden kanssa epätoivoisesti pitää viimeisiä TV-lähetyksiä yllä. Stephen ehdottaa Francinelle pakenemista helikopterilla. Samaan aikaan Stephenin ystävä Roger (Scott Reiniger) osallistuu poliisin iskujoukkojen mukana rikollisten majapaikan ratsiaan, joka päätyy verilöylyksi. Sekasorron keskellä moni poliisi ja rikollinen menettää henkensä, niin toistensa aseisiin kuin zombien hyökkäysten takia. Roger juoksee talon kellariin, jossa yrittää saada ajatuksiaan kasaan. Hänen rauhansa järkkyy, kun yhtäkkiä suuri, naamioitu hahmo ilmaantuu varjoista. Tulija on nimeltään Peter (Ken Foree), joka toimii niin ikään poliisin iskujoukkojen mukana. Nuoret poliisit tulevat keskustellessaan siihen lopputulokseen, ettei kaupungissa ole juurikaan enää mitään pelastettavaa, ja Roger kertookin Peterille ystävänsä Stephenin kanssa laaditusta suunnitelmasta. Peter päättää lähteä Rogerin, Stephenin ja Francinen mukaan.
Elokuvan tarina > Pakoretki

Stephen ja Francine pysähtyvät tankkaamaan helikopterinsa joen varrella sijaitsevalla poliisin vartioasemalla. Vartioasemalla päivystämässä olleet miehet ovat kuolleita, mutta paikalle saapuu kuitenkin aseistautuneita poliiseja. Nämä ovat myös aikeissa paeta moottoriveneellä jokea pitkin, eivätkä he pidä poliisilaitoksen polttoaineen varastamisesta. Yhteiskuntajärjestelmän spontaani romahtaminen on kuitenkin johtanut pisteeseen, jossa kaikkien selviytyjien on ajateltava oman etunsa mukaisesti, ja poliisit päättävät lopulta jättää polttoainevarkaat sikseen. Myös Roger ja Peter saapuvat sovitulle kohtauspaikalle partioautolla, ja uhkaava tilanne päättyy rauhanomaisesti. Ryhmät toivottavat toisillensa onnea matkaan ja jatkavat seikkailuaan kohti tuntematonta. Stephen lennättää joukkiota kopterilla läpi yön Pennsylvanian maaseudun yllä. Aamun valjettua henkilöt näkevät ikkunoista, miten laajalle kuoleman epidemia on levinnyt. Vaikka armeija ja siviilit onnistuvatkin maaseudulla taistelemaan yhteistyössä hirviöitä vastaan varsin menestyksekkäästi, ovat tiheämmin asutut kaupunkialueet surmanloukkuja.