stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
LEGO Masters Suomi
Kolmas tuotantokausi > Jaksot

| Jakso | Nimi | Esitysajankohta televisiossa | Kuvauspaikka | Sijainti | Tehtävä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Puutarhajuna | 24. lokakuuta 2024 | Villa Vuosanta | Helsinki | Maisemoi valittu tontti Esan puutarhajunan varrelta. (rakennusaikaa 6 tuntia)   |
| 2 | Maan alla | 31. lokakuuta 2024 | Tytyrin kaivos | Lohja | Rakenna jotain maanalaista, mitä voi nähdä kun maan alle tulee valoa.  (rakennusaikaa 6 tuntia)   |
| 3 | Pesäpallo | 7. marraskuuta 2024 | Pihkalan pesäpallostadion | Hyvinkää |  Pesäpallomailan iskusta näyttävästi tuhoutuva teos. (rakennusaikaa 6 tuntia)  Parhaan teoksen rakentajille kultainen elementti.  |
| 4 | Rekkaralli | 14. marraskuuta2024 | Tokmannnin logistiikkakeskus | Mäntsälä |  Radio-ohjattava LEGO-rekka-auto arvottujen teemojen mukaan. (rakennusaikaa 6 tuntia)  Rekka-autoilla LEGO-palikoiden kuljetus rekkarallissa. Eniten palikoita kuljettanut pari turvassa pudotukselta.  |
| 5 | Teatterin taikaa | 21. marraskuuta 2024 | Aleksanterin teatteri | Helsinki |  Näytelmä, jossa on alku, keskikohta ja loppu. (rakennusaikaa 4 tuntia)  Tehtävä kilpailtiin kahtena kolmen parin joukkueena. Vierailevana aputuomarina Jenni Kokander.  Hävinneen joukkueen kahden heikoimmin pärjänneen parin kaksintaistelu pudotuksesta. Korkeampi torni 15 minuutissa.  |
| 6 | Kauhukartano | 28. marraskuuta 2024 | Suitian kartano | Siuntio |  Saa Esa säikähtämään rakentamalla jotain pelottavaa puettaviin kypäriin ja hansikkaisiin. (rakennusaikaa 6 tuntia)  Rakentamisen teemat kauhuääninäytteiden perusteella.  |
| 7 | Kalevala | 5. joulukuuta 2024 | Paikkarin torppa | Sammatti |  Esitä teoksella arvottu kohtaus Kalevalasta. (rakennusaikaa 6 tuntia)  |
| 8 | IKEA salapoliisi | 12. joulukuuta 2024 | IKEA Vantaa | Vantaa |  Kopio IKEA:n tuotteesta/tuotteista LEGO-palikoilla. (rakennusaikaa 5 tuntia)  Vierailevana aputuomarina sisustusarkkitehti Mikko Vesanen.  Lisätehtävänä sisustaa valmis LEGO-huone. (rakennusaikaa 1 tunti)  |
| 9 | Finaali | 19. joulukuuta 2024 | Tekniikan museo | Helsinki |  Tekniikan museon näyttelyistä inspiraationsa saava teos ja integroi teokseen yksi museoesine. (rakennusaikaa 10 tuntia)  Eniten tehtävävoitoilla kunniamerkkipinssejä kerännyt pari sai valita museoesineet kaikille kilpailupareille.  |
Aiheesta muualla

Jaakko Saariluoma ja kilpailijapari Hanna & Nelly kertomassa ohjelmasta MTV3:n Uutisaamussa
Julien Poulin

Julien Poulin (20. huhtikuuta 1946 – 4. tammikuuta 2025) oli kanadalainen näyttelijä. Hän esiintyi Elvis-fani Bob Grattonin roolissa Pierre Falardeaun Elvis Gratton -elokuvissa. Muiden elokuvien joukossa on saman ohjaajan historiallinen 15 février 1839 (2001).
Poulin osallistui lisäksi muun muassa ohjaustöihin.
Aiheesta muualla

Julien Poulin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz  ULAN 
Muut:  IdRef
Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta

| Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta> Helsingfors svenska metodistförsamling |
| --- | --- |

 Kristus-kirkko vuonna 2017.
Suuntautuminen:  metodismi
Kirkkokunta:  Finlands svenska metodistkyrka
Perustettu:  1892
Pääkirkko:  Kristuskyrkan Apollonkatu 5 00100 Helsinki
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta (ruots. Helsingfors svenska metodistförsamling, aik. Metodist-episkopalkyrkan i Finland) on helsinkiläinen metodistiseurakunta. Helsingin ruotsalainen metodistiseurakunta on perustettu 1. tammikuuta 1892, ja seurakunta rekisteröitiin ruotsinkieliseksi 17. joulukuuta 1925, kun metodistiseurakunnat jakautuivat kielellisesti kahtia. Seurakunnan Kristus-kirkko sijaitsee Töölössä Apollonkadulla. Seurakunnan pastori on Tuula Sahlin.
Historia

Helsingin metodistikirkko, Metodist-episkopalkyrkan i Finland, perustettiin vuonna 1892 ja rekisteröitiin ruotsinkieliseksi 1925. Alkuaikoinan ruotsalaisten metodistien toiminta oli vilkkaampaa kuin suomalaisten, ja seurakunnan vaikutus näkyi erityisesti sosiaalitoiminnassa ja nuorisotyössä. 1930-luvulle saakka seurakunnan Emanuelinkirkko sijaitsi Yrjökadun ja Kalevankadun kulmauksessa. Vuodesta 1928 seurakunnalla on ollut Kristus-kirkko Töölön Apollonkadulla. 1930-luvulla seurakunnan jäsenmäärä oli noin 500. Vuosina 1904–1943 seurakunnan pastorina toimi Karl Hurtig.
Pastorit

1884–1889: Bengt August Carlson
1904–1943: Karl Hurtig
1943–1948: Josef Gustafsson
1948–1970: Sergei Dubrovin
1970–1979: Thor Blomberg
1979–1994: Erik Hellsten
1994–2007: Kaija-Riikka Växby
2007–2009: Leif-Göte Björklund
2010-2011: Kaija-Riikka Växby
2014→ Tuula Sahlin ja Nils-Gustav Sahlin
Esko Salminen (urheilija)

Esko Salminen, monipuolinen palloilulajien urheilija.
Esko 'Eko' Jalo Toive Salminen (6. heinäkuuta 1920 Helsinki – 16. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen monipuolinen palloilulajien urheilija. Hän menestyi kansallisella tasolla pesäpallossa, maahockeyssa, jääpallossa ja jääkiekossa. Hän pelasi myös lukuisia maaotteluita, esimerkiksi jääpallossa ja baseballissalähde?.
Salminen kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952 ja pelasi kaikkiaan kolme maaottelua. Suomen mestaruuden hän voitti helsinkiläisseura Nuijamiesten riveissä vuonna 1953.
Pesäpallon Suomen mestaruuden Salminen voitti Pallo-Toverien joukkueessa vuonna 1959, ja SM-hopeaa hän sai vuonna 1951. Ensimmäisen SM-sarjaottelunsa hän pelasi vuonna 1939 ja viimeisen vuonna 1962. Hän oli SM-sarjan paras etenijä vuonna 1949. Itä–Länsi-otteluun hänet valittiin seitsemän kertaa. Hänen pelipaikkansa oli etukentällä siepparina tai ykkösvahtina. Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki Salmiselle ojennettiin 1980.
Lisäksi Salminen oli voittamassa Suomen A-juniorimestaruuden sekä neljä ikämieskultaa Pallo-Toverien riveissä. Hän teki pitkän uran myös pesäpallon SM-sarjan erotuomarina.
Salminen voitti SM-hopeaa jääkiekossa vuonna 1941 ja jääpallossa vuonna 1946. Hän toimi Pallo-Toverien naisten pesäpallojoukkueen huoltajana ja valmentajana vuosina 1947–1967, jona aikana joukkue voitti 12 Suomen mestaruutta ja yhteensä 19 SM-mitalia. Hän toimi myös Pallo-Toverien puheenjohtajana.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1959
2 SM-hopeaa: 1942, 1951
5 Itä-Länsi-ottelua: 1948, 1951-1954
Saavutukset > Ansiomerkit

Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki no. 38 (1980)
Lil Tecca

Tyler-Justin Anthony Sharpe (s. 26. elokuuta 2002), paremmin tunnettu taiteilijanimellä Lil Tecca, on yhdysvaltalainen räppäri, laulaja ja lauluntekijä. Hän saavutti 
suosiota julkaistuaan breakout-singlensä "Ransom", joka on saanut yli 800 miljoonaa kuuntelukertaa Spotifyssa.lähde?
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Veeti Kuhta

| Veeti Kuhta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. kesäkuuta 2002 (ikä 22) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kube
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  73 kg
Seura
Seura (P):  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Nyk. seura:  HIFK (SM-liiga)
Pelinumero:  47 / 49
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  Pelicans (SML)
Veeti Veikka Petteri Kuhta (s. 7. kesäkuuta 2002 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa ottelukohtaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta vuokralla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaasta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Kuhta laukoo oikealta.
Ura

Kuhta on Espoon Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin HIFK:hon. Kaudella 2019–2020 Kuhta toimi seuran U18-joukkueen varakapteenina. Kaudelal 2020–2021 hän oli seitsemällä osumallaan HIFK:n U20-joukkueen sisäisessä maalipörssissä toisena Jesse Seppälän kanssa edellään Lari-Henrik Posti, kunnes joukkueen kausi päättyi kuitenkin joulukuun 2020 vaihteessa, kun pääkaupunkiseudulla juniorikiekkoilun kilpailutoiminta keskeytettiin koronavirusrajoitusten vuoksi.
Kaudeksi 2022–2023 Kuhta siirtyi Pelicansin U20-joukkueeseen. Hän teki 13 maalia ja oli 28 syöttö- ja 41 tehopisteellään joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jesse Kiiskisen jälkeen. Pudotuspeleissä Kuhta oli kolmella maalillaan Pelicansin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton neljällä tehopisteellään Tim Lindforsin kanssa. Kaudella 2023–2024 hän debytoi Pelicansin SM-liigajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2023 vieraissa Jukureita vastaan, kun Elias Vilén loukkaantui. Kuhta merkittiin Pelicansin kolmosketjun oikeaan laitaan Jonas Enlundin ja Miika Roineen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.24 minuuttia. Tammikuussa 2024 Kuhta siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Hän pelasi siellä 15 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Huhtikuussa 2024 Kuhta teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Tammikuussa 2025 Kiekko-Vantaa vuokrasi Kuhdan ottelukohtaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon.
Muuta

Kuhdan isä Kimmo pelasi omalla urallaan hyökkääjänä pudotuspelit pelit mukaan lukien yhteensä 810 SM-liigaottelua Kiekko-Espoossa ja HIFK:ssa. HIFK on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 9. Kimmo loi pääsarjauraa myös Sveitsissä ja Saksassa. Hän toimii nykyään HIFK:n SM-liigajoukkueen kehitysvalmentajana sekä Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana. Veetin serkut Jasper ja Julia Kuhta pelaavat myös jääkiekkoa. Jasper pelaa hyökkääjänä HIFK:n U20-joukkueessa ja hän on debytoinut myös SM-liigassa. Julia pelaa hyökkääjänä Auroraliigaa HIFK:ssa.
Veeti Kuhta valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2022.
Petja Pendareva

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Bulgaria> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1994 | 4 × 100 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Gent 2000 | 60 m |  |
Petja Moskova Pendareva (bulg. Петя Москова Пендарева, 20. tammikuuta 1971 Kazanlăk – 7. tammikuuta 2025) oli bulgarialainen pikajuoksija.
Pendareva saavutti Helsingin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1994 pronssia 4 × 100 metrin viestissä. Hän sijoittui samoissa kisoissa 100 metrillä kuudenneksi ja toisti saman myös Budapestin EM-kisoissa 1998. Sisäratojen EM-kilpailuissa Pendareva ylsi Gentissä 2000 hopealle 60 metrillä ajalla 7,11. Hän eteni samalla matkalla finaaliin myös sisäratojen MM-kilpailuissa vuosina 1999 Maebashissa ja 2001 Lissabonissa.
Pendareva edusti Bulgariaa kaksissa kesäolympialaisissa. Atlantassa 1996 hän karsiutui alkuerissä sekä 100 metrillä että pikaviestissä. Sydneyssä 2000 hän eteni 100 metrillä alkueristä jatkoon mutta karsiutui puolivälierissä.
Pendareva voitti 100 metrillä Balkanin-mestaruuden vuonna 1996 ajalla 11,99 sekä Bulgarian mestaruuden vuonna 1997 ajalla 11,41.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde:
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,12 | Budapest | 19. elokuuta 1998 |
| 200 m | 22,78 | Sofia | 1. elokuuta 1993 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 7,04 | Lissabon | 11. maaliskuuta 2001 |
| 200 m | 23,60 | Pariisi | 12. maaliskuuta 1994 |
Aiheesta muualla

Petja Pendareva Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Volkswagen Crafter

Volkswagen Crafter on Volkswagen Nutzfahrzeugen vuodesta 2006 lähtien valmistama suurikokoinen pakettiautomalli. Markkinoille tullessaan se korvasi Volkswagen LT:n. Ensimmäisen sukupolven Crafter oli Mercedes-Benz Sprinterin sisarmalli, ja sitä myös valmistettiin Mercedes-Benzin tehtaalla Ludwigsfeldessä. Toisen sukupolven Crafter sen sijaan on Volkswagenin kokonaan itse suunnittelema.
Volkswagen Crafter I (2006–2016)

| Volkswagen Crafter I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2006–2016
Korimalli:  pakettiauto lava-auto
Edeltäjä:  Volkswagen LT
Seuraaja:  Volkswagen Crafter II
Teknisesti samankaltaisia:  Mercedes-Benz Sprinter
Tekniset tiedot
Iskutilavuus:  2,0–2,5 l
Vääntö:  220–350 Nm
Polttoaine:  diesel
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali
Mitat
Massa:  3 000–3 500 kg
Pituus:  5 240–7 340 mm
Leveys:  1 993 mm
Korkeus:  2 415–2 940 mm
Crafter sai kesällä 2011 uudenlaista ilmettä keulansa alueelle. Myös verhoilumateriaaleja uusittiin, ja uutena lisävarusteena saataville tuli värinäytöllinen navigointijärjestelmä. Samalla Crafteriin esiteltiin uudet nelisylinteriset 2,0-litraiset dieselmoottorit.
Volkswagen Crafter I (2006–2016) > Moottorivaihtoehdot

| Malli | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö | Kulutus, 80 km/h |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2,5 TDI | R5 | 2 461 cm³ | 65 kW (89 hv) @  3 500 r/min | 220 Nm @ 1 750–2 500 r/min | 7,5–8,7 |
| 2,5 TDI | R5 | 2 461 cm³ | 80 kW (109 hv) @  3 500 r/min | 280 Nm @ 2 000 r/min | 7,4–8,3 |
| 2,5 TDI | R5 | 2 461 cm³ | 100 kW (136 hv) @  3 500 r/min | 300 Nm @ 2 000 r/min | 7,4–8,3 |
| 2,5 TDI | R5 | 2 461 cm³ | 120 kW (164 hv) @  3 500 r/min | 350 Nm @ 2 000 r/min | 7,2–7,9 |
Volkswagen Crafter II (2016–)

| Volkswagen Crafter II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Puola
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2016–
Muut nimet:  MAN TGE
Korimalli:  pakettiauto
Edeltäjä:  Volkswagen Crafter I
Polttoaine:  diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali
Toisen sukupolven Crafter esiteltiin Hannoverin hyötyajoneuvonäyttelyssä syyskuussa 2016. Sitä myydään myös nimellä MAN TGE. Crafter valittiin Vuoden Pakettiautoksi 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Crafter Wikimedia Commonsissa
Volkswagenin automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit: Henkilöautot: Arteon ·  Atlas ·  Atlas Cross Sport ·  Bora (2018–) ·  C-Trek ·  Gol ·  Golf ·  ID.3 · ID.4 ·  ID.5 ·  ID.6 ·  Jetta ·  Lamando ·  Lavida ·  Passat ·  Phideon ·  Polo ·  Saveiro ·  T-Cross ·  T-Roc ·  Taigo ·  Taigun ·  Talagon ·  Tayron ·  Tharu ·  Tiguan ·  Touareg ·  Touran ·  up! ·  Viloran ·  Virtus  Hyötyajoneuvot: Amarok ·  Caddy ·  Crafter ·  Transporter
Lopetetut ilmajäähdytteiset mallit: 181 (Kurierwagen/Trekker/Thing/Safari) ·  1500/1600 (Typ 3) ·  411/412 (Typ 4) ·  Kupla (Typ 1) ·  Brasilia ·  Country Buggy (Sakbayan) ·  Hebmüller Cabriolet ·  Karmann Ghia ·  Kommandeurwagen ·  Kübelwagen ·  Schwimmwagen ·  SP2 ·  Type 18A ·  VW-Porsche 914
Lopetetut vesijäähdytteiset mallit: Ameo ·  Apollo ·  Beetle ·  Bora ·  Citi Golf ·  CC ·  Corrado ·  Derby ·  Eos ·  Fox ·  Golf Plus ·  Golf Sportsvan ·  Iltis ·  K70 ·  LT ·  Lupo ·  New Beetle ·  Parati ·  Phaeton ·  Pointer/Logus ·  Routan ·  Scirocco (1974–1992) ·  Scirocco (2008–2017) ·  Sharan ·  SpaceFox ·  Taro ·  Vento
Konseptimallit: 1-Litre Concept ·  up!/space up!/space up! blue/E-Up!/Up! Lite ·  GX3 ·  Iroc ·  EcoRacer ·  Concept A ·  Concept R ·  New Beetle Ragster ·  EDAG Biwak ·  Microbus Concept ·  W12/Nardo ·  Stanley ·  Concept BlueSport
Tulevat mallit: 
Volkswagen-pohjaiset (asuntoautot, kit-carit, kilpa-autot): Herbie ·  Formula Vee ·  Baja Bug ·  Meyers Manx ·  EMPI Imp ·  Westfalia Campervans
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Pasmajärvi (kylä Kolarissa)

Pasmajärvi on kylä Kolarin kunnassa. Pasmajärvellä asuu noin 30 ihmistä .
Pasmajärvellä sijaitsee Kolarin kunnan leirikeskus Tirroniemi. Leirikeskuksessa on majoitus-, ruokailu- ja saunatilat noin 20 hengelle. Paikka on lähes luonnontilainen hiekkarantainen Pasmajärven niemi. Pasmajärvellä sijaitsee vuonna 1888 rakennettu Siikajoen mylly, joka on kunnostettu ja jota käytetään kesäisin perinnepäivien yhteydessä. Alueella on myös vuokrakämppä.
Pasmajärven ympäristössä on runsaasti tulipaikkoja ja laavuja, muiden muassa Tirronnokka, Lompolonperä, Kenttäniemi, kylänranta ja Puuromaa. Siikavuomalle on rakennettu lintutorni, joka on osa tulevaa luontopolkua. Pasmajärven kylässä on toiminut Pasmajärven koulu, joka oppilaiden vähyyden takia lakkautettiin vuonna 1999. Kyläkauppa on lakkautettu vuonna 2011.
Pasmajärven järvi sijaitsee vaarojen ja pienempien järvien ympäristössä. Järven pinta-ala on 8,3 km2 ja rantaviivaa on yli 23 kilometriä ja se kuuluu Tornionjoen päävesistöön. Järvestä saa ahventa, särkeä, haukea, siikaa, muikkua ja muutamia taimeniakin on saatu. Suurin pyydetty hauki on 12,5 kg ja taimen on 8 kg.lähde?
Kirjallisuutta

Nuottavaara-Pasmajärvi-Ruokojärvi-Taapajärven kylähistoria ja -suunnitelma 1984. Kolarin kansalaisopisto, 1984.
Jiro Frilander

| Jiro Frilander> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. elokuuta 2004 (ikä 20) Suonenjoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  96
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Jiro Aaron Frilander (s. 28. elokuuta 2004 Suonenjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Frilander pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa, jonka varakapteenina hän toimii.
Ura

Frilander on Suonenjoen Kiekko-Karhujen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Kalevan Palloon, josta Frilander siirtyi 16-vuotiaana Mikkelin Jukureihin kaudeksi 2020–2021. Kaudella 2021–2022 hän oli tehoilla 27+25=52 seuran U18-joukkueen paras pistemies ja maalintekijä sekä jakoi sisäisen syöttöpörssin voiton Joonas Mäkisen kanssa. Frilander jakoi koko U18 SM-sarjan pistepörssin kolmannen sijan Kärppien Elias Janssonin, Tapparan Oiva Keskisen ja JYP Akatemian Vertti Volotisen kanssa edellään Jokereiden Nestor Noiva ja Ässien Manu Mäkelä. Kauden 2022–2023 hän pelasi suurimmaksi osaksi Jukurien U20-joukkueessa, mutta Frilander pelasi osan kaudestaan myös lainalla U20 Mestistä Savonlinnan Pallokerhossa. Hän oli joukkueen paras maalintekijä tehtyään 11 ottelussa 12 maalia.
Kaudella 2023–2024 Frilander jakoi tehoilla 10+19=29 Jukurien U20-joukkueen sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Matti Butkovskiyn, Eetu Tiusasen ja Bence Horváthin kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös SM-liigajoukkueessa, jossa Frilander pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa 30. joulukuuta 2023 vieraissa Porin Ässiä vastaan, kun Otto Mäkinen joutui sivuun sairastumisen vuoksi. Hänet merkittiin Jukurien nelosketjun vasempaan laitaan Jarkko Immosen ja Viljam Sandvikin viereen. Frilander sai ottelussa jääaikaa 3.41 minuuttia.
Frilander nousi kaudella 2024–2025 Jukurien U20-joukkueen varakapteeniksi.
Muuta

Frilander valmistui merkonomiksi Etelä-Savon ammattiopistosta keväällä 2023.
Renault Trafic

Renault Trafic on Renault’n vuodesta 1981 lähtien valmistama keskikokoinen pakettiautomalli, joka korvasi Renault Estafetten.
Renault Trafic I (1980–2000)

| Renault Trafic I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Chile  Espanja  Ranska
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  1980–2000
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi lava-auto
Edeltäjä:  Renault Estafette
Seuraaja:  Renault Trafic II
Teknisesti samankaltaisia:  Opel Arena Tata Winger
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,4–2,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto takaveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali
Ensimmäisen sukupolven Renault Trafic tuli markkinoille syyskuussa 1980 korvaamaan ikääntyneen Renault Estafetten, jota oli valmistettu jo vuodesta 1959. Samaan aikaan esiteltiin myös suuremman kokoluokan malli, Master.
Traficia tarjottiin tehdasvalmisteisina versioina ja alustana korinrakentajille lukuisina eri vaihtoehtoina. Etuvetoinen Traction (T) oli tarjolla alusta alkaen ja takavetoinen Propulsion (P) tuli markkinoille maaliskuussa 1981. Etuveto laskee kuormatilan lattiaa ja takaveto antaa paremman pidon sekä vahvemman voimalinjan, kun ajoneuvo on raskaasti kuormattu. Myös kantavuuksia oli saatavilla 800–1 400 kilon välillä kokonaispainon ollessa 2,1–3,0 tonnia.
Bensiinimoottoriksi oli tuotannon alkuvaiheessa tarjolla 1,4- ja 1,6-litraiset työntötankomoottorit (OHV). Dieseliksi oli saatavana 2,1- ja 2,5-litraiset kannen yläpuolisella nokka-akselilla (OHC) varustetut moottorit. Suuremmalla bensiinimoottorilla ja dieselillä varustetuissa Traficeissa oli pidennetty keula (tietolaatikon kuvassa), jotta moottorit mahtuisivat konepellin alle. Yhdysvaltain markkinoille vietiin myös 2,2-litraista OHC:tä.
1980-luvun puolivälissä 1,6-litrainen työntötankomoottori korvattiin 1,7-litraisella OHC-moottorilla, joka sopi normaalille ei-pidennetylle keulalle, mutta vaati kuitenkin pienen kohouman konepeltiin. Vuonna 1985 esiteltiin nelivetoinen Trafic 4×4, jonka akseliväli oli muita vetotapoja lyhyempi.
Vuonna 1990 Trafic kävi läpi kasvojenkohotuksen, jossa keulan muotoja pyöristettiin ulkonäon nykyaikaistamiseksi. Uusi keula kätki myös sisäänsä kaikki moottorit, eikä pidennettyä keulaa enää tarvittu.
Toinen kasvojenkohotus tuli vuonna 1995. Siinä Traficiin vaihdettiin uusi etusäleikkö ja takavalot, sivupeilejä suurennettiin sekä ohjaamossa kojelauta ja istuimet vaihdettiin nykyaikaisempiin.
Vuoden 1997 alussa alkoi yhteistyö General Motorsin kanssa, jonka johdosta Traficia alettiin myös myydä Opelin ja Vauxhallin merkeillä, mallinimellä Arena.
Pitkä 20 vuotta kestänyt valmistusaika päätyi lopulta vuonna 2000. Vuonna 2007 intialainen Tata Motors aloitti Traficiin perustuvan pakettiauton ja pikkubussimallin valmistuksen, jonka nimeksi tuli Tata Winger. Valmistaja käyttää autossa omia moottoreitaan.
Renault Trafic II (2001–2014)

| Renault Trafic II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Espanja
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2001–2014
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Renault Trafic I
Seuraaja:  Renault Trafic III
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Primastar I Opel Vivaro A
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,9–2,5 l
Teho:  82–148 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti
Toisen sukupolven Renault Trafic esiteltiin vuonna 2001. Sisarmalli Opel Arena korvattiin Traficin kanssa lähes identtisellä Vivarolla. Kolmantena joukkoon liittyi myös Nissan Primastar. Auton suunnitteli Renault Pariisissa, ja sitä valmistettiin Englannin Lutonissa samalla tehtaalla Vivaron kanssa. Primastaria puolestaan valmistettiin Barcelonassa Espanjassa. Opelin ja Renault’n korotetulla katolla varustetut versiot tulivat kuitenkin Nissanin kanssa samalta tuotantolinjalta.
Trafic ja Vivaro valittiin Vuoden pakettiautoksi 2002.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Trafic sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä. Pistemenetykset johtuivat lähinnä puutteellisesta jalankulkijoiden suojasta ja elektronisten ajoavustimien puuttumisesta.
Traficia valmistettiin kolmena eri versiona: pakettiautona, pikkubussi Passengerina (7, 8 tai 9 istuinta) ja näiden yhdistelmämalli Combina (6 tai 9 istuinta). Saatavana oli kaksi akselipituutta ja korkeutta. Kuormatilaa oli korimallista riippuen 5–8,4 kuutiometriä.
Suomessa Traficin moottorivalikoima koostui aluksi 1,9- (82/101 hv) ja 2,5-litraisista (148 hv) dCi-dieselmoottoreista sekä 2,0-litraisesta (117 hv) bensiinimoottorista. 2,5-litraisen dieselin yhteyteen sai halutessaan kuusiportaisen Quickshift-robottivaihteiston.
Vuonna 2006 Trafic sai uudet puskurit, etusäleikön ja ajovalot. Uusia moottorivaihtoehtoja olivat 2,0-litraiset (90/114 hv) dCi-dieselit, jotka korvasivat aiemmat 1,9 litran moottorit.
Moottorivalikoimasta poistettiin 2,5-litrainen diesel vuonna 2012, jolloin ainoaksi vaihtoehdoksi jäi 2,0 litran moottori.