stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dariush Talai

Dariush Talai
Dariush Talai (pers. ‏داریوش طلایی‎; s. 1953) on iranilainen muusikko, jonka instrumentteja ovat tar ja setar. Hänet tunnetaan panoksestaan persialaiseen taidemusiikkiin.
Talai aloitti muodollisen musiikkikoulutuksensa opiskelemalla tarinsoittoa Ali-Akbar Shahnazin johdolla yli vuosikymmenen ajan. Myöhempää opetusta hän sai Nur-Ali Borumandilta ja Abdollah Davamilta. Talai on levyttänyt monia albumeita. Hän on tehnyt myös genrerajat ylittävää työtä; hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet jazzmuusikko Michel Portal ja intialaisen musiikin esittäjä Kushal Das. Multimediaprojekteihin Talai on osallistunut Maurice Béjartin ja Carolyn Carlsonin kanssa.
Talai on kehittänyt oman nuottikirjoituksensa radif-melodioita varten. Hän on myös kirjoittanut persialaisen taidemusiikin estetiikasta. Hän on opettanut Teheranin, Pariisin ja Washingtonin yliopistoissa.
Emil Wilhelm Matias Calonius

Emil Wilhelm Matias Calonius (8. elokuuta 1840 Helsinki – 3. syyskuuta 1906 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan kenraaliluutnantti, joka toimi yli 40 vuotta Haminan kadettikoulun palveluksessa.
Caloniuksen vanhemmat olivat Suomen kenraalikuvernöörin viraston kanslisti Carl Vilhelm Calonius ja Gustava Vilhelmina Wulff ja puoliso vuodesta 1871 vapaaherratar Eva Hildur Ulrika Falkenberg af Trystorp. Ratsumestari Henrik Calonius oli heidän poikansa.  Emil Wilhelm Matias Calonius suoritti Paavalin kadettikoulun Pietarissa ja määrättiin palvelukseen 1. krenatööritarkk’ampujapataljoonaan 1859. Hänet komennettiin silti samana vuonna oppilaaksi Pietarin tykistöakatemiaan, minkä jälkeen hän siirtyi Henkivartioväen ratsastavaan tykistöön. Tykistöopin kertaaja Paavalin kadettikouluun hänestä tuli 1861, mutta Haminan kadettikoulun luokantarkastajan apulaiseksi Calonius määrättiin vielä samana vuonna. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin aliluutnantiksi.
Calonius toimi Haminan kadettikoulun kirjastonhoitajana ja museonjohtajana 1863–1870, samoin kuin koulun matematiikan, hallinto-opin ja venäjän kielen opettajana 1865–1870. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1866 ja alikapteeniksi 1868. Haminan kadettikoulun luokantarkastajaksi Calonius nimitettiin 1870 ja merkittiin 1871 Venäjän armeijan sotilasopetuslaitosten ylihallinnon upseeriluetteloihin kapteenina. Samana vuonna hänet myös ylennettiin everstiluutnantiksi, eversti hänestä tuli 1874 ja kenraalimajuri 1881. Calonius toimi kadettikoulun tykistöopin opettajana 1873–1877 ja 1880–1886.
Caloniuksesta tuli Haminan kadettikoulun johtaja syyskuussa 1903 Carl Enckellin jälkeen, mutta hänen tehtäväkseen jäi koulun lakkauttamisen loppuun saattaminen. Kenraaliluutnantiksi Calonius ylennettiin 1904 ja siirrettiin samalla kenttätykistön reserviin. Sotapalveluksesta hän sai eron 1906. Kadettikoulun ohella Calonius vaikutti Haminan kaupungin kulttuuri- ja sivistyselämään komiteoissa ja johtokunnissa, samoin kuin kansankirjaston perustamiseen kaupunkiin.
Elysium (Christ Agonyn albumi)

| Elysium Christ Agony |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Cezar & Mariusz Kmiołek
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 39.35
 Levy-yhtiö: Metal Mind Records
Christ Agonyn muut julkaisut
| Trilogy 1998 | Elysium 1999 | Moonlight Act III / Darkside 2000 |
Elysium on puolalaisen metalliyhtye Christ Agonyn kuudes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1999.
Kappaleet

Sadness of Immortality – 4.45
Fiery Torches – 4.14
Demon's Lover – 3.01
Immortal Dust – 3.14
Eternal Stars – 3.52
Elysium – 4.37
Lords of the Night – 3.24
Cold Eyes – 4.05
Bleeding Heart – 4.50
Unvirginity Sin – 3.33
Kokoonpano

Cezar – kitara, laulu, tuottaja, äänittäjä
Blackie – basso, taustalaulu
Thoarinus – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Patrick Bissonette – taustalaulu
Marek "Marqs" Kwadrans – bodhrán
Bart – rummut
Docent – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Andrzej Bomba – äänittäjä
Mariusz Kmiołek – vastaava tuottaja
Piotr "MaDcs" Madziar – masteroija
Jacek Wiśniewski – kansitaide, design
Arkadiusz Rogalski – valokuvat
Aiheesta muualla

Elysium (Christ Agonyn albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Elysium (Christ Agonyn albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Erkki Uotila

| Erkki Uotila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Erkki Antero Uotila
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1904 Sääksmäki, Suomi
Kuollut: 31. elokuuta 1975 (71 vuotta) Helsinki, Suomi
Ammatti:  teatterinjohtaja, näyttelijä, ohjaaja, elokuva- ja näytelmäkäsikirjoittaja
Lapset:  Leena Uotila
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  paroni Rolf Lichtenstein Jääkärin morsian tuomari Pykälä Pekka Puupää kesälaitumilla ylipuutarhuri Pekka ja Pätkä puistotäteinä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Erkki Antero Uotila (28. maaliskuuta 1904 Sääksmäki – 31. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen teatterinjohtaja, näyttelijä, ohjaaja ja elokuva- ja näytelmäkäsikirjoittaja.
Erkki Uotila toimi näyttelijänä Jyväskylän Työväenteatterissa, Kotkassa, Helsingin Työväenteatterissa sekä Helsingin Kaupunginteatterissa. Uotila toimi Fenno-Filmissä apulaisohjaajana ja ohjaajana, sekä teatterinjohtajana Repputeatterissa. Hän oli aikoinaan laulajana mukana Sodan viihdyttäjissäselvennä. Lisäksi hän toimi Helsingin Ympäristöteatterin johtajana.
Uotila toimi myös pakinoitsijana, teki laulutekstejä ja suomennoksia. Teoksissaan hän toimi muutaman kerran nimellä Antero Kalliokoski. Hän on ollut käsikirjoittamassa muun muassa Hannu Lemisen elokuvia, sotaelokuvaa Ratkaisun päivät (1956) ja veijarikomediaa Muuan sulhasmies (1956). Uotilan yksi merkittävimmistä rooleista oli paroni Lichtenstein elokuvassa Jääkärin morsian (1938).
Uotila oli kuitenkin tunnetuin näyttelijänä, ja esiintyi noin 25 elokuvassa, muun muassa Pekka Puupää -filmeissä. Loppu-ura päättyi tv-elokuviin. Erkki Uotila kuoli 71 vuoden ikäisenä Helsingissä. Hänen tyttärensä on näyttelijä Leena Uotila.
Filmografia > Näyttelijänä

| --- | --- |
 Jääkärin morsian (1938)  Herrat ovat herkkäuskoisia (1939)  Hätävara (1939)  Aktivistit (1939)  Kyökin puolella (1940)  Varjoja Kannaksella (1943)  Salainen ase (1943)  Hiipivä vaara (1944)  Erehtyneet sydämet (1944)  Suviyön salaisuus (1945)  Sinä olet kohtaloni (1945)  Pekka Puupää kesälaitumilla (1953)  Niskavuoren Aarne (1954) :  Mä oksalla ylimmällä (1954)  Laivaston monnit maissa (1954)  Laivan kannella (1954)  Hei, rillumarei! (1954)  Pekka ja Pätkä puistotäteinä (1955)  Yhteinen vaimomme (1956)  Lain mukaan (1956)  Muuan sulhasmies (1956)  Risti ja liekki (1957)  Nummisuutarit (1957)  Totuus on armoton (1963)  Kesyttömät veljekset (1969)  Kujanjuoksu (1971) 
| --- | --- |
 Ohjaajana Varjoja Kannaksella (yhdessä Theodor Lutsin kanssa) (1943)  Salainen ase (yhdessä Theodor Lutsin kanssa) (1943)  Erehtyneet sydämet (yhdessä Eero Leväluoman kanssa) (1944)  Sinä olet kohtaloni (yhdessä Yrjö Norran kanssa) (1945) :  Apulaisohjaajana Kultainen kynttilänjalka (1946)  Pikajuna pohjoiseen (1947)
Teokset

Varjopolku (1927)
Kaarina (1934)
Hulluus hulluutta vastaan (1935)
Pasuuna puuttuu (1936)
Törmälä ja hänen poikansa (1936)
Reunalan Riku (1937)
Kauppias auttaa (1938)
Miss Vastamäki (1939)
Talosta ja torpasta (1939)
Se mammonan taakka (1941)
Suutarin saunalauantai (1942)
Rengit ja rakkaus (1945–1946)
Kartanon kaunis vieras (1953–1954)
Aiheesta muualla

Erkki Uotila Elonetissä.
Erkki Uotilan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Erkki Uotilan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
European Satellite Navigation Industries

European Satellite Navigation Industries oli länsi-eurooppalaista Galileo-satelliittinavigaatiokonstellaatiota kehittävä teollisuusyritysten yhteenliittymä.
Sen alkuperäinen nimi oli Galileo Industries. Nimi muuttui lähinnä sen takia, että yksi pääomistajista sai uuden pääomistajan, kun Alcatel Alenia Space-yritys muuttui Thalesin vetämäksi Thales Alenia Space -yhtiöksi vuoden 2006 lopulla.
ESNI:n omistajat ovat Thales, Finmeccanica, EADS Astrium ja Galileo Sistemas y Servicios, joka puolestaan on seitsemän espanjalaisen yrityksen yhteisyritys.
Yhtiö sai alallaan likimain monopoliaseman EU:ssa.
Yhtiön pääkonttori on Ottobrunnissa Saksassa ja miltei samantasoinen sivutoimisto on myös Roomassa. Yhtiössä on noin 200 toimihenkilöä, joista useat on deponoitu omistajayhtiöistä.
Yritys ei pystynyt keräämään julkisen sektorin ja yrityssektorin yhteisrahoitusmallin vaatimaa yritysrahoitusta Galileon kehittämiseen vaan sen johtava rooli Galileo-ohjelmassa purettiin 2007-2008. Tämän jälkeen ESA toimii Galileon pääurakoitsijana ja ESNIS-yhtiön avainyhtiön ESAn alla eri segmenttien (satelliitit, laukaisut, maa-asemat) pääalihankkijoina.
Aiheesta muualla

http://www.european-satellite-navigation-industries.net/
GIOVE Mission Processing Centre website (Arkistoitu – Internet Archive)
www.eetimes
Galleo Industries told to put house in order (Arkistoitu – Internet Archive), GPS World, 23. tammikuuta 2007.
Barbados firm wins legal battle over name of Galileo satellite navigation system, CaribbeanNetNews, 17. tammikuuta 2005
Galileo companies given deadline, BBC news, 22. maaliskuuta 2007
Erik Adlerz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   Erik Adlerz kesäolympialaisissa 1920  |   Erik Adlerz kesäolympialaisissa 1920  |   Erik Adlerz kesäolympialaisissa 1920  |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 10 m kerroshypyt |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | suorat kerroshypyt |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | 10 m kerroshypyt |  |
Erik William Adlerz (23. heinäkuuta 1892 Tukholma – 8. syyskuuta 1975 Göteborg) oli ruotsalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Adlerz saavutti kaksi olympiakultaa Tukholman kesäolympialaisissa 1912, joissa hän voitti 10 metrin kerroshypyt jättäen toiseksi saksalaisen Albert Zürnerin ja suorat kerroshypyt jättäen toiseksi maanmiehensä Hjalmar Johanssonin. Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 Adlerz sai hopeaa 10 metrin kerroshypyissä, kun kultaa voitti yhdysvaltalainen Clarence Pinkston. Adlerz edusti Ruotsia myös Lontoon kesäolympialaisissa 1908 ja Pariisin kesäolympialaisissa 1924.
Adlerzin kaksi kultamitalia katosivat mystisesti Tukholman kesäolympialaisten 1912 mitalinjakotilaisuudessa. Hän sai uudet kultamitalit 75-vuotispäivänään vuonna 1967. Adlerzin sisar Märta oli myös olympiatason uimahyppääjä.
Dylan LeBlanc

| Dylan LeBlanc |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1990 Shreveport, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  alternative country, folk, rock
Levy-yhtiöt:  Rough Trade  Single Lock Records   ATO Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dylan LeBlanc (s. 1990 Shreveport) on yhdysvaltalainen muusikko.
LeBlanc aloitti säveltämisen 11-vuotiaana. Hänen isänsä on Muscle Shoalsin pitkäaikainen studiomuusikko, country-laulaja James LeBlanc. Ensimmäinen albumi Paupers Field ilmestyi 2010. Häneltä on ilmestynyt neljä albumia, jotka ovat saaneet hyvät tai melko hyvät arvostelut.
Diskografia > Albumit

Paupers Field (2010)
Cast the Same Old Shadow (2012)
Cautionary Tale (2016)
Renegade (2019)
Dicronorhina

| Dicronorhina |
| --- | --- |
 Dicronorhina derbyana layardi -koiras ja -naaras parittelemassa
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Lehtisarviset Scarabaeidae
Alaheimo::  Cetoniinae
Tribus::  Goliathini
Suku::  Dicronorhina  Hope, 1837
Lajit
 Dicronorhina cavifrons  Dicronorhina derbyana Dicronorhina derbyana carnifex  Dicronorhina derbyana conradsi  Dicronorhina derbyana derbyana  Dicronorhina derbyana layardi  Dicronorhina derbyana lettowvorbecki  Dicronorhina derbyana oberthueri  Dicronorhina micans 
Katso myös
   Dicronorhina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dicronorhina tai Dicranorrhina on lehtisarvisiin kuuluva kovakuoriaissuku.
Lajeja

Dicronorhina cavifrons
Dicronorhina derbyana
Dicronorhina derbyana carnifex
Dicronorhina derbyana conradsi
Dicronorhina derbyana derbyana
Dicronorhina derbyana layardi
Dicronorhina derbyana lettowvorbecki
Dicronorhina derbyana oberthueri
Dicronorhina micans
Aiheesta muualla

Dicronorrhina, Encyclopedia of Life (englanniksi)
David Ellefson

| David Ellefson |
| --- | --- |
 David Ellefson esiintymässä No Sleep Til Festivalilla 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1964 (ikä 59)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1983–
Tyylilajit:  metallimusiikki 
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  Megadeth F5 Angels of Babylon Hail! Killing Machine Avian Temple of Brutality
Aiheesta muualla
www.davidellefson.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
David Warren Ellefson (s. 12. marraskuuta 1964 Jackson, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten thrash metal -yhtye Megadethin basistina. Hän perusti Megadethin laulajan ja kitaristin Dave Mustainen kanssa Los Angelesissa vuonna 1983.
Ellefson soitti Megadethissa vuoteen 2002, jolloin yhtye hajosi. Dave Mustaine perusti Megadethin uudelleen vuonna 2004, mutta Ellefson oli riitautunut hänen kanssaan eikä enää liittynyt yhtyeen basistiksi. Hän perusti F5-yhtyeen ja vaikutti myös muiden yhtyeiden basistina. Vuonna 2010 hän palasi Megadethin basistiksi sovittuaan erimielisyytensä Dave Mustainen kanssa.
Ellefsonin lempinimi ”Junior” on Megadethin keulahahmo Dave Mustainen keksimä. Mustaine ei halunnut, että kaksikon nimet sekoitetaan, ja hän keksi Ellefsonille lempinimen Junior, koska hän on Ellefsonia kolme vuotta vanhempi.
Ellefson on nimennyt kaikkien aikojen lempialbumikseen Kiss-yhtyeen vuoden 1976 klassikkoalbumin Destroyer. Lempielokuvakseen hän on maininnut Quentin Tarantinon elokuvan Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta.[lähde? ]
Ura Megadethissa (1983–2002, 2010–2021)

Megadethin keulahahmoa Dave Mustainea lukuun ottamatta David Ellefson oli ainoa Megadethin jäsen, joka soitti yhtyeessä sen alkuperäiskokoonpanossa sen hajoamiseen 2002. Megadethin hajottua 2002 Mustainen hermoratojen surkastuttua Ellefson jätti yhtyeen taakseen, eikä halukkuudestaan huolimatta päässyt vuonna 2004 esiintymislavoille palaavaan Megadethin kokoonpanoon. Ellefson esiintyi Megadethin jokaisella albumilla ja kiertueella vuoden 1985 debyyttilevystä Killing Is My Business... And Business Is Good! lähtien vuoden 2002 livealbumiin Rude Awakening. Ellefson soitti alun perin Megadethissa bassoaan sormilla, mutta 1980-luvun lopulla yhtyeen musiikin kehittyessä voimakkaampaan ja raivokkaaseen suuntaan hän vaihtoi käyttöön plektran. Ellefson on tullut tunnetuksi uniikista soittotyylistä bassolla. Hän soittaa plektralla bassoa äärimmäisen aggressiivisesti tallamikkien kohdalta. Ellefsonin bassoäänestä on myös miksattu pois kaikki matalat bassotaajuudet. Tämä jättää mahdollisuuden kuulla basson keskiääniä, jotka ovat muodostuneet Ellefsonin tavaramerkiksi.
Ellefson oli aikeissa lähteä yhtyeestä juuri ennen sen hajoamista. Syy tähän oli se, ettei hänen kappaleitaan enää hyväksytty yhtyeen albumeille (The World Needs a Hero -albumilla ei ole yhtään kappaletta, jonka kirjoittamiseen Ellefson olisi osallistunut). Kuitenkin vuonna 2004 julkaistussa sarjassa, jossa yhtyeen tuotanto uudelleenjulkaistiin hänen materiaaliaan oli sisäistetty albumien bonuslevyille.
Megadethin jälkeen

Dave Mustaine kokosi Megadethin täysin uusiksi lukuun ottamatta kitaristi Chris Polandia, joka oli soittanut yhtyeessä vuosina 1984–1987. Ellefson osoitti kiinnostusta yhtyeen bassokitaristin paikkaa kohden, mutta uudella The System Has Failed -albumilla basso-osuudet hoiti studiomuusikko Jimmy Lee Sloas. Ellefson ja Mustaine riitaantuivat lopulta sopimuskiistasta ja esimerkiksi siitä, kumpi omisti oikeudet Megadeth-nimen käyttöön ja joihinkin kappaleisiin.
Vuonna 2005, kun Ellefsonia haastateltiin, hän ei maininnut mitään urastaan Megadethin kanssa. Mustaine suivaantui myös siitä, kun Ellefsonin mainostaessa Peavey-yhtiön laitteita hän käytti julisteessaan Megadethin nimeä. Myöhemmin samana vuonna Mustaine kertoi, että oli lounastanut Ellefsonin kanssa joulun alla ja puhunut asiat selviksi eikä miesten välillä ole enää kitkaa. Hän myös kertoi, että jos Megadeth etsii tulevaisuudessa bassokitaristia, Ellefson olisi vaihtoehto. Kun Ellefsonilta kysyttiin, miltä hänestä tuntui Mustainen kommentit mahdollisesta basistinpaikasta, hän vastasi: ”Jos Dave soittaisi minulle ja kysyisi, haluaisinko liittyä yhtyeen basistiksi, vastaisin kyllä.” Niinpä lopulta 8. helmikuuta 2010 Mustaine tiedotti Megadethin virallisilla kotisivuilla, että Ellefson oli palannut yhtyeeseen.
Vuonna 2021 Megadeth erotti Ellefsonin yhtyeestä.
Diskografia

Megadeth
Killing Is My Business... And Business Is Good! (1985,  Combat Records)
Peace Sells... But Who’s Buying? (1986,  Capitol Records)
So Far, So Good... So What! (1988,  Capitol Records)
Rust in Peace (1990,  Capitol Records)
Countdown to Extinction (1992,  Capitol Records)
Youthanasia (1994,  Capitol Records)
Cryptic Writings (1997,  Capitol Records)
Risk (1999,  Capitol Records)
The World Needs a Hero (2001,  Sanctuary Records)
TH1RT3EN (2011,  Roadrunner Records)
Super Collider (2013,  Tradecraft/Universal)
Dystopia (2016,  Tradecraft/Universal)
F5
A Drug for All Seasons (2005,  Mascot Records)
The Reckoning (2008)
Muut
Soulfly - Prophecy (2004,  Roadrunner Records)
Avian - From the Depths of Time (2005)
Temple of Brutality - Lethal Agenda (2006)
Killing Machine - Metalmorphosis (2006)
Necro - Death Rap (2007,  Psycho+Logical-Records, Koch Distribution)
Tim ”Ripper” Owens - Play My Game (2009,  Steamhammer Records)
Angels of Babylon - Kingdom of Evil (2010)
Aiheesta muualla

David Ellefsonin viralliset kotisivut
Megadethin viralliset sivut
Soulfly
| --- | --- |
Studioalbumit:   Soulfly  Primitive  3  Prophecy  Dark Ages  Conquer  Omen  Enslaved  Savages  Archangel  Ritual  Totem 
EP:t:   Tribe 
Singlet:   Tribe  Bleed  Umbabarauma  Back To The Primitive  Unleash  Rise of the Fallen  World Scum  Bloodshed  Master of Savagery  Ayatollah of Rock 'n' Rolla  We Sold Our Souls to Metal  Sodomites  Archangel  Titans  No Hope No Fear  Evil Empowered  Ritual  Dead Behind the Eyes  Superstition  Scouring the Vile  Filth Upon Filth 
DVD:t:   Song Remains Insane 
Musiikkivideot:   Bleed  Back to the Primitive  Seek 'n' Strike  Prophecy  Carved Inside  Frontlines  Innerspirit  Unleash  Rise of the Fallen  World Scum  Bloodshed  Archangel  Filth Upon Filth
Dino Bardot

| Dino Bardot |
| --- | --- |
 Bardot soittamassa Franz Ferdinand -yhtyeen kanssa Britanniassa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä,
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Tyylilajit:  indie rock, alternative rock
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  Franz Ferdinand, 1990s
Levy-yhtiöt:  Domino, Rough Trade
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Donald ”Dino” Bardot on brittiläinen muusikko ja lauluntekijä. Hän soitti vuosina 2004–2013 toimineessa skotlantilaisessa indie rock -yhtye 1990s:ssa. Nykyään hän on rockyhtye Franz Ferdinandin kitaristi.
Ura

Bardot oli vuosina 2004–2013 vaikuttaneen glasgowlaisen rockyhtye 1990s:n kitaristi, ja he julkaisivat kaksi studioalbumia.
Bardot liittyi vuonna 2017 yhdessä Julian Corrien kanssa skotlantilaisen rockyhtye Franz Ferdinandin jäseneksi, kun he korvasivat aiemman jäsenen Nick McCarthyn. Bardot soittaa yhtyeen tulevalla Always Ascending -albumilla kitaraa ja laulaa taustalaulua.
Eurola

Eurola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Martti Eurola (s. 1945), rehtori, yritysjohtaja ja osuustoimintavaikuttaja, kauppaneuvos
Seppo Eurola (1930–2016), kasvitieteen professori
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Dicraeosaurus

| Dicraeosaurus |
| --- | --- |
 Dicraeosaurus hansemanni
 Myöhäisjurakausi 150 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  †Sauropodomorpha
Osalahko::  †Sauropodit Sauropoda
Yläheimo::  †Diplodocoidea
Heimo::  †Dicraeosauridae
Suku::  †Dicraeosaurus  Janensch, 1914
Lajit
 D. hansemanni (tyyppilaji) Janensch, 1914  D. sattleri Janensch, 1914 
Katso myös
   Dicraeosaurus Wikispeciesissä   Dicraeosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dicraeosauruksen luuranko Museum für Naturkundessa, Berliinissä.
Dicraeosaurus on sukupuuttoon kuollut sauropodeihin kuuluva dinosaurus. Se eli 150 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä jurakaudella. Suvusta on nimetty kaksi lajia, Dicraeosaurus hansemanni ja Dicraeosaurus sattleri. Laji D. hansemanni eli noin 155–145 miljoonaa vuotta sitten ja laji D. sattleri taas noin 150–145 miljoonaa vuotta sitten. Dinosaurus käytti ravinnokseen kasveja. Sen fossiileita on löydetty Tansaniasta. Dicraeosaurus tarkoittaa ”kaksihaaraista liskoa”.
Koko ja ulkonäkö

Dicraeosauruksella oli pituutta 12 metriä. Sauropodien mittakaavassa kyseessä oli melko pienikokoinen dinosaurus. Se oli kuitenkin hieman suurempi kuin sen heimon toinen jäsen, Amargasaurus. Dicraeosauruksen kaula oli muihin sauropodeihin verrattuna lyhyempi, joten se käytti luultavasti ravintonaan pensaita puiden sijaan. Dinosauruksen niskan ja selän nikamien neuraalihaarakkeiden välissä oli mahdollisesti pingottunut, purjeen muotoinen ihokerros. Dicraeosaurus käytti sitä mahdollisesti joko ruumiinlämpötilan säätelyyn, puolustautumiseen tai kommunikointiin lajin muiden edustajien kanssa.
Elinolot

Dicraeosauruksen ohella samalta seudulta on löydetty niin stegosaureihin kuuluvan Kentrosauruksen kuin toisen sauropodin Giraffatitanin jäänteitä. Dinosaurukset elivät samalla alueella ja käyttivät erilaista ravintoa, jotta ne eivät olisi tulleet syödyksi toisen lajin ravintoa ja täten aiheuttaneet toiselle ravinnonhukkaa. Samalla tapaa toimivat esimerkiksi Brachiosaurus, Diplodocus ja Stegosaurus samassa ekosysteemissä jurakauden loppupuolella läntisessä Pohjois-Amerikassa.
Sauropodeja kokovertailussa ihmisen kanssa. D. hansemanni ruskealla ja D. sattleri punaisella.
Esa Pietikäinen

Esa Olavi Pietikäinen (s. 8. huhtikuuta 1938 Kolari) on suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Lapin jääkäripataljoonan komentajana.
Pietikäisen vanhemmat olivat hovioikeuden auskultantti Olavi Pietikäinen ja Aino Pekkala. Hänen puolisonsa vuodesta 1959 on Ritva Kauppi.
Pietikäinen tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1957 ja suoritti Kadettikoulun 1961. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1973. Hän toimi kouluttajana Pohjan prikaatissa 1958–1959 ja 1961–1963 ja vielä komppanianpäällikkönä vuodesta 1966. Osastonjohtaja 1. erillisessä autokomppaniassa Pietikäinen oli vuodesta 1963 ja komppanianpäällikkö vuodesta 1967. YK:n suomalaisen pataljoonan komppanianpäällikkönä Pietikäinen toimi 1969 ja Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunnassa toimistoupseerina 1969–1971, toimistopäällikkönä 1975–1977 ja vielä osastopäällikkönä vuodesta 1979. Pohjan prikaatin reservialiupseerikoulua Pietikäinen johti vuodesta 1978 ja Lapin jääkäripataljoonaa vuodesta 1983. Toimittuaan Jääkäriprikaatin esikuntapäällikkönä vuodesta 1984 Pietikäinen erosi vakinaisesta palveluksesta 1985.
Pietikäinen ylennettiin vänrikiksi 1958, luutnantiksi 1961, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1967, majuriksi 1973 ja everstiluutnantiksi 1979.
Elämä on i-ha-haa

| Elämä on i-ha-haa> Vinnare och förlorare |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kjell Sundvall
Käsikirjoittaja:  Sara Heldt
Tuottaja:  Anders Landström
Säveltäjä:   Jean-Paul Wall  Dani Strömbäck 
Kuvaaja:  Göran Hallberg
Leikkaaja:  Thomas Täng
Pääosat:   Frida Hallgren  Daniel Gustavsson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  78 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elämä on i-ha-haa (Vinnare och förlorare) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut ruotsalaisen Kjell Sundvallin ohjaama romanttinen komediaelokuva.