stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Benito Archundia

| Benito Archundia> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Benito Armando Archundia Téllez
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1966 (ikä 58) Tlalnepantla, Meksiko
Jalkapallotuomari
Pituus:  170 cm
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 1993   1996   1997   1999   2001   2000–01   2003   2004   2005   2005   2005   2004–05   2006   2007   2007   2008   2009   2009   2009   2008–09   2010 | U-17 MM 1993   Olympialaiset 1996   1998 MM Karsinnat   Copa América 1999   Maanosaliittojen cup 2001   2002 MM Karsinnat   U-20 MM 2003   Olympialaiset 2004   U-20 MM 2005   Gold Cup 2005   Copa Libertadores 2005   2006 MM Karsinnat   2006 MM   Copa América 2007   Gold Cup 2007   Copa Libertadores 2008   Copa Libertadores 2009   Maanosaliittojen cup 2009   Gold Cup 2009   2010 MM Karsinnat   2010 MM | 04 00 06 01   02 01 02 00   02 00 04 00   02 00 06 00   02 00 08 01   02 00 07 01   05 00 17 00   02 00 08 00   04 01 24 02   03 01 11 00   01 00 04 00   09 01 27 02   05 00 15 01   01 00 04 02   03 02 15 02   01 00 05 01   01 00 10 00   02 00 07 00   01 01 05 01   08 01 22 02   03 00 13 00 | 04 00 06 01   02 01 02 00   02 00 04 00   02 00 06 00   02 00 08 01   02 00 07 01   05 00 17 00   02 00 08 00   04 01 24 02   03 01 11 00   01 00 04 00   09 01 27 02   05 00 15 01   01 00 04 02   03 02 15 02   01 00 05 01   01 00 10 00   02 00 07 00   01 01 05 01   08 01 22 02   03 00 13 00 |

Benito Armando Archundia Téllez (s. 21. maaliskuuta 1966 Tlalnepantla, Meksiko) on meksikolainen jalkapallotuomari. Ammatiltaan hän on juristi ja ekonomisti. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 1993 ja hänen ensimmäinen kansainvälinen ottelunsa oli Yhdysvaltojen ja Kreikan kohtaaminen toukokuussa 1994. Archundia on tuominnut muun muassa kaksissa MM-kilpailuissa, Copa Libertadoreksessa ja Copa Américassa.
Benito Guerra

| Benito Guerra |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Meksiko
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2006–
Nykyinen talli:  Benito Guerra
Kilpailuja:  22
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  14
Ensimmäinen kilpailu:  Meksikon ralli 2006
Aiheesta muualla
www.guerrajr.com
Benito Iván Guerra Latapí (s. 25. maaliskuuta 1985) on meksikolainen ralliautoilija.
Guerra debytoi WRC-sarjassa vuonna 2006 Meksikon rallissa, jossa hän sijoittui sijalle 26. Vuosina 2007-2009 Guerra ajoi yksittäisiä kilpailuja WRC-sarjassa parhaana tuloksena 13. sija Portugalin rallista. Vuonna 2009 Guerra voitti Spanish Production tittelin ja Spanish Gravel tittelin vuonna 2010.
Vuonna 2011 Guerra sai ensimmäiset MM-pisteet sijoittumalla yhdeksänneksi Australian rallissa, hän sai kaksi pistettä.
Käännös suomeksi
Mary-Kate ja Ashley Olsen

Mary-Kate ja Ashley Olsen vuonna 2011
Mary-Kate Olsen ja Ashley Fuller Olsen (s. 13. kesäkuuta 1986, Sherman Oaks, Kalifornia) ovat yhdysvaltalaiset näyttelijäkaksoset. He ovat esiintyneet televisiossa ja elokuvissa jo yhdeksänkuisesta asti. Vaikka Mary-Kate ja Ashley näyttävät hyvin samanlaisilta, he eivät kuitenkaan ole identtisiä kaksosia. Kaksosista Ashley on kaksi minuuttia vanhempi.
Olsenit tulivat Yhdysvalloissa suosituiksi vuosina 1987–1995 tehdyn televisiosarjan Full House myötä. Molemmat esittivät samaa hahmoa, Michelle Tanneria.
Ashley Olsen

| Ashley Fuller Olsen |
| --- | --- |
 Ashley Olsen Luna Parkissa, Sydneyssä.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ashley Fuller Olsen
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1986 (ikä 38)  Sherman Oaks, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä Muotisuunnittelija
Näyttelijä
Aktiivisena:  1986-
Merkittävät roolit:  Michelle Tanner, Full House
Aiheesta muualla
IMDb
  [ Muokkaa Wikidatassa ]
Ashley Olsen > Itsenäinen ura

Toisin kuin Mary-Kate, Ashley ei ole tehnyt muita projekteja itsenäisellä urallaan. Hän on näytellyt kaikki elokuvansa siskonsa kanssa.
Ashley on seurustellut näyttelijä-laulaja Jared Leton kanssa.
Ura

Olsenit tulivat Yhdysvalloissa suosituiksi vuosina 1987–1995 tehdyn televisiosarjan Full House myötä. Molemmat esittivät samaa hahmoa, Michelle Tanneria. Koska tuottajat eivät halunneet katsojien tietävän, että hahmoa esittää kaksi näyttelijää, Tannerin näyttelijäksi kerrottiin Mary Kate Ashley Olsen.
Mary-Kate ja Ashley Olsenin näyttelijänura on lähes identtinen: molemmat ovat esiintyneet samoissa TV-sarjoissa, -ohjelmissa ja elokuvissa. Heidän ensimmäinen roolisuorituksensa oli vuonna 1990 ABC TGFI -televisiosarjassa.
Heidän elokuvauransa alkoi vuonna 1991 To Grandmother's House We Go -televisioelokuvan myötä. Olsenit esittivät sisaruksia, jotka lähtevät salaa matkalle isoäitinsä luo.
Lapsina Olsenit tekivät useita heidän ympärilleen rakennettuja elokuvia. He tekivät myös pieniä rooleja suuremmissa tuotannoissa vuosien varrella. Ensimmäinen heidän ympärilleen rakennettu suuri elokuva oli It Takes Two (1995), joka tuotti Yhdysvalloissa lähes 20 miljoonan dollarin lipputulot.
1990-luvun lopulla elokuvien suosio laski. Ne muuttuivat yhä pienimuotoisemmiksi ja teatterilevitykseen päässeet elokuvat floppasivat pahasti, kuten yksi viimeisimmistä Olsenien elokuvista, In A New York Minute (2004). Se aloitti 3 000 kopiolla Yhdysvalloissa ja keräsi ensi-iltaviikonloppuna vain 5,9 miljoonaa dollaria, mikä on historian huonoin aloitus niin suurella kopiomäärällä. Elokuvan 30 miljoonan dollarin jättibudjetti osoittautui kohtalokkaaksi, sillä elokuva tuotti Yhdysvalloissa vain alle 15 miljoonan dollarin lipputulot.
Kaksoset ovat tuottaneet Dualstar-tuotantoyhtiönsä kautta yhdessä vuodesta 1995 lähtien elokuviaan, yhteensä 15 kappaletta, mukaan lukien In A New York Minute. Heillä oli myös pieni sivurooli elokuvassa Charlien enkelit 2.
Kaksosten imagon ympärille on rakentunut laajaa liiketoimintaa: molemmat ovat ansainneet yli 160 miljoonaa dollaria vuodessa elokuvien, julisteiden, lehtien, vaatteiden ja videopelien myynnistä. Heidän nimellään valmistetaan muun muassa lastenvaatteita, meikkejä, videopelejä, kodinsisustustuotteita, kenkiä ja asusteita, ja heillä on oma tuotantoyhtiö Dualstar. Keväällä 2004 he saivat yhteisen tähden Hollywood Walk of Famelle.
Perhe

Mary-Katen ja Ashleyn vanhemmat ovat eronneet ja isä on uusissa naimisissa ja hänellä on kaksi lasta uuden vaimonsa kanssa. Ennen perhe oli kuusihenkinen Ashley ja Mary-Kate mukaan luettuna, mutta nyt se on yhdeksänhenkinen.
Mary-Katen ja Ashleyn perheeseen kuuluvat:
David Olsen (1953), isä
Jarnette Fuller Olsen (1954), äiti
Trent Ryan Olsen (6.5.1984), isoveli
Elizabeth Rose Olsen (12.6.1989), pikkusisko
McKenzie Taylor Olsen (1960), äitipuoli
Taylor Olsen (1997), pikkusiskopuoli
Jakob Olsen (1998), pikkuvelipuoli
Osittainen filmografia

To Grandmothers House We Go (1992)
Double, Double, Toil and Trouble (1993)
How the West Was Fun (1994)
It Takes Two – Kaksin aina kaunihimpi (1995)
Billboard Dad (1998)
Switching goals – Maalin vaihto (1999)
Passport to Paris – Tuplatreffit Pariisissa (1999)
Our Lips Are Sealed – Vaaralliset hölösuut (2000)
Winning London – London Cats (2001)
Holiday In the Sun - Loma Bahamalla (2001)
Getting there – Teinit tienpäällä (2002)
When in Rome – Seikkailu Roomassa (2002)
The Challenge – Kaksoishaaste (2003)
New York Minute – Päivä New Yorkissa (2004)
Kirjasarjat

So Little Time -kirjasarja
Two Of A Kind -kirjasarja
Sweet 16 -kirjasarja
The Adventures Of Mary-Kate And Ashley -kirjasarja
Televisiosarjat

So Little Time
Two Of A Kind
Full House
Weeds (Mary-Kate Olsen näyttelee Tara-nimistä naista Weedsin kolmannen tuotantokauden jaksoissa 10–15.)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mary-Kate ja Ashley Olsenin virallinen sivusto
Ashley Olsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mary-Kate Olsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mary-Kate ja Ashley Olsenin yhteinen tähti Walk of Famella.
Benito Epifanio Rodríguez

Benito Epifanio Rodríguez (21. toukokuuta 1903 Godeken – 15. helmikuuta 2001) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. joulukuuta 1926 ja nimitettiin Rosarion vihkipiispaksi sekä Arycandan titulaaripiispaksi 23. syyskuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Caggiano, jota avustivat Francisco Juan Vénnera ja Carlos María Cafferata.
Rodríguez osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään vihkipiispana vuonna 1976.
AtWar

| atWar |
| --- | --- |
 Käynnissä oleva maailmanlaajuinen peli.
Kehittäjä:  Amok, Ivan & Sun Tzu
Julkaisija:  ProtoBytes
Julkaistu:  19.5.2010
Lajityyppi:  vuoropohjainen strategiapeli (en)
Pelimuoto:  reaaliaikainen strategiapeli
Vaatimukset:  verkkoselain
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
atWar (entinen Afterwind) on netissä ilmaiseksi pelattava vuoropohjainen strategiapeli, joka muistuttaa Risk-lautapeliä. AtWar on selainpeli, joka vaati aiemmin Silverlightin pelaamiseen, mutta nykyään se toimii ilman liitännäisiä kaikilla HTML5-standardeja noudattavilla verkkoselaimilla. Peli tuli suomenkieliseksi 17.4.2014.
Pelaaminen

AtWarissa on tarkoituksena valloittaa maailma. Muiden pelaajien kanssa voi liittoutua tai heidän kanssaan voi solmia rauhan ja heille voi julistaa sodan. Ensin valitaan oma valtio, josta aloittaa. Sen jälkeen ostetaan yksiköitä (esim. tankkeja, jalkaväkeä, pommikoneita). Sitten yksiköt liikutetaan kaupunkiin, johon haluaa hyökätä. Peleistä tienaa pelimenestyksen mukaan SP:tä eli strategiapisteitä, jolla voi ostaa uusia strategioita ja yksiköitä. Pelaajat pelaavat peliä samanaikaisesti ja vuorot kestävät nopeassa pelissä 1-12 minuuttia ja rennossa pelissä 12-48 tuntia. Pelaajia voi olla normaalisti enintään 10, mutta jos pelin aloittajalla on Premium-tilaus, voi pelaajia olla 20. Pelissä on oikeat valtiot ja kaupungit. Suurimmat valtiot (Venäjä, Kanada, Kiina, USA, Brasilia ja Australia) on jaettu osiin, kun taas pienimpiä (esim. Monaco, Andorra, Vatikaani) ei ole. Jotkin ovat pelissä vain, jos pelin alussa laitetuissa asetuksissa on laitettu ekstra kaupungit. Pelissä on yli 160 valtiota. AtWariin on myös mahdollista ostaa Premium-tilaus, jolla saa avattua lisäominaisuuksia.
Pelaaminen > Yksiköt

AtWarissa on kolmentyyppisiä yksiköitä: maavoimat, merivoimat ja ilmavoimat. Maavoimiin kuuluvat jalkaväki, miliisit ja tankit. Merivoimiin kuuluvat kuljetusalukset ja sotalaivat. Ilmavoimissa on kuljetus- ja pommikoneita. Strategiapisteillä voi ostaa uusia yksiköitä (esim. merijalkaväki, tiedustelukoneet).
Pelaaminen > Strategiat

AtWarissa on alussa valmiina pelattavana kolme erilaista strategiaa. Strategiapisteillä niitä voi ostaa lisää viisi erilaista  (esim. imperialisti, salamasota). Lisäksi on vielä viisi erilaista Premium-strategiaa, joita voi pelata vain Premium-tilauksen ostanut pelaaja.
Kartat

AtWarissa on myös mahdollista pelata muita karttoja kuin normaalia maailmankarttaa. Pelaajien tekemiä karttoja löytyy runsaasti erilaisia. Ilman Premium-tilausta ei voi tehdä omaa karttaa tai aloittaa itse pelaajien tekemillä kartoilla pelejä, mutta voi liittyä toisten pelaajien tekemiin peleihin. Suosituin pelaajan tekemä kartta on Ancient World, jota on pelattu yli 32 000 kertaa.
Koalitiot

AtWarissa on mahdollista perustaa oma koalitio eli klaani, jos omistaa Premium-tilauksen. Toisten pelaajien tekemiin koalitioihin voi liittyä myös ilman Premium-tilausta. Koalitiot voivat pelata toisiaan vastaan klaanisotia. Toiselle koalitiolle ei kuitenkaan voi julistaa sotaa vaan ne sovitaan keskenään. Koalitioon kuuluvat Johtajat, Upseerit sekä normaalit jäsenet. Vain Johtajat ja Upseerit voivat aloittaa klaanisodan.
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Beautiful Boy (vuoden 2018 elokuva)

| Beautiful Boy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Felix Van Groeningen
Käsikirjoittaja:   Luke Davies  Felix Van Groeningen 
Perustuu:  David Sheff: Beautiful Boy: A Father's Journey through His Son's Addiction  Nic Sheff: Tweak: Growing up on Metamphetamines 
Tuottaja:   Dede Gardner  Jeremy Kleiner  Brad Pitt 
Kuvaaja:  Ruben Impens
Leikkaaja:  Nico Leunen
Pääosat:   Steve Carell  Timothée Chalamet  Maura Tierney  Amy Ryan 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Plan B Entertainment
Levittäjä:  Amazon MGM Studios Mozinet
Ensi-ilta:  2018
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Beautiful Boy on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut belgialainen Felix Van Groeningen. Elokuva perustuu David ja Nic Sheffin muistelmateoksiin Beautiful Boy: A Father's Journey Through His Son's Addiction ja Tweak: Growing Up On Methamphetamines. Pääosia näyttelevät Steve Carell, Timothée Chalamet, Maura Tierney sekä Amy Ryan. Elokuva kertoo isän ja huumeriippuvaisen teinipojan mutkikkaasta suhteesta.
Elokuva sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta (Chalamet).
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Carell  | … |  David Sheff   |
|  Timothée Chalamet  | … |  Nicholas "Nic" Sheff   |
|  Maura Tierney  | … |  Karen Barbour   |
|  Amy Ryan  | … |  Vicki Sheff   |
|  Kaitlyn Dever  | … |  Lauren   |
|  Andre Royo  | … |  Spencer   |
|  Timothy Hutton  | … |  Tohtori Brown   |
|  Jack Dylan Grazer  | … |  12-vuotias Nic   |
|  Amy Forsyth  | … |  Diane   |
|  Lisa Gay Hamilton  | … |  Rose   |
|  Stefanie Scott  | … |  Julia   |
|  Ricky Low  | … |  Destiny   |
|  Christian Convery  | … |  Jasper Sheff   |
|  Oakley Bull  | … |  Daisy Sheff   |
|  Zachary Rifkin  | … |  8-vuotias Nic   |
|  Kue Lawrence  | … |  4-6-vuotias Nic   |
Musicinfo

| Musicinfo Finland Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2012
Kotipaikka:  Jyväskylä, Suomi
Kotisivu:  musicinfo.io
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Musicinfo on musiikin digitaaliseen jakeluun ja musiikkidatan aggregointiinselvennä keskittyvä yritys. Yritys perustettiin vuonna 2012 ja se sijaitsee Jyväskylässä. Vuonna 2013 yritys voitti San Fransiscossa järjestetyssä kansainvälisesti arvostetussa SF MusicTech Summit -tapahtumassa Notable Startup -palkinnon ja suomalaisen Kasvu Open -kilpailun. Jyväskylän kaupunki palkitsi Musicinfon "Growth to Shanghai" - kansainvälistymisstipendillä kesäkuussa 2017.
Milanon triennaali

Palazzo dell Arte al Parcon sisäänkäynti triennaaliin.
Milanon triennaali (ital. Triennale di Milano) on merkittävä ja kansainvälinen taideteollisuusnäyttely ja tapahtuma. Tapahtuma järjestetään nykyään joka kolmas vuosi Milanossa Italiassa.
Historia

Milanon triennaalli perustettiin 31. kesäkuuta 1931 [lähde? ] jatkamaan aiemmin Monzassa pidetyistä taideteollisuusnäyttelyiden seuraajaksi. 
Toisen maailmansodan aikana oli triennaaleissa tauko, mutta muuten Milanon triennaalit jatkuivat keskeytymättömänä aina vuoteen 1973. Tämän jälkeen näyttelyitä on pidetty vaihtelevasti.
Vuonna 1947 suunnittelija milansese Gualtiero Galmanini, jonka kanssa hän yhteistyötä fifties Piero Portaluppi eri tuotantoja oli suunnittelija pääportaikon kahdeksannen Milanon triennaalissa  kanssa Luigi Pollastri.
Näyttelypaikat

Triennaalin pitopaikkana oli Palazzo dell Arte al Parco, joka on rakennettu vuosina 1931–1933.
Suomi Milanon triennaalissa

Suomi on osallistunut Milanon Triennaaliin ensimmäisestä pitokerrasta 1931 alkaen.  
Ainakin seuraavat suomalaiset muotoilijat on palkittu palkinnoin triennaalissa:
Aino Aalto 1936
Alvar Aalto 1933
Eva Anttila 1933
Eva Brummer 1933, -51,  -54 ja -57
Olof Bäckström 1957 ja -60
Vuokko Eskolin-Nurmesniemi 1957
Kaj Franck 1951, -54 ja -57
Bertel Gardberg 1954, -57 ja -60
Göran Hongell 1954
Saara Hopea 1954 ja -57
Olavi Hänninen 1957
Kirsti Ilvessalo 1951 ja -54
Lisa Johansson-Pape 1951 ja -54
Dora Jung 1951, -54 ja -57
Laila Karttunen 1933, -51 ja -54
Friedl Kjellberg 1954
Toini Muona 1933, -51 ja -54
Jussi Mäntynen 1933
Yki Nummi 1954 ja -57
Antti Nurmesniemi 1954, -57, -60 ja -64
Gunnel Nyman 1951
Börje Bernhard Rajalin 1960
Kyllikki Salmenhaara 1951 ja -60
Uhra-Beata Simberg-Ehrström 1951, -54, -57 ja 1960
Ilmari Tapiovaara 1951, -54, -57 ja 1960
Werner West 1933
Tapio Wirkkala 1951, -54 ja -1960
Banda della Magliana

Banda della Magliana oli Roomassa 1970-luvun lopusta noin 1990-luvun puoliväliin toiminut rikollisjärjestö, jonka suuruuden aika oli 1980-luvulla. Sen muodostivat joskus 1970-luvun toisella puoliskolla Nicolino Selis, Danilo Abbruciati ja Franco Giuseppucci. Ehdotuksen yhdistää Rooman paikalliset korttelijengit (le batterie) isommaksi järjestöksi esitti muille Selis, mutta sitä oli hänelle aikaisemmin ehdottanut tunnettu Camorran jäsen Raffaele Cutolo. Selis ja hänen ystävänsä Antonio Mancini laativat vankilassa ollessaan aikansa kuluksi ehdotuksen jäsenlistaksi, jonka pohjalta Abbruciati ja Giuseppucci sitten muodostivat järjestön ensimmäisen kokoonpanon. Kun Abbruciati ja Giuseppucci molemmat murhattiin, järjestön johtoon siirtyi Enrico De Pedis. Hänetkin ammuttiin 2. helmikuuta 1990.  Järjestön nimi tuli siitä, että monet sen johtavista jäsenistä olivat Maglianan kaupunginosasta Roomassa.
Tausta – Rooman rikollisjärjestöt

Rooman alamaailman järjestäytyminen oli ennen 1970-lukua lähes olematonta. Pääkaupungin rikostilastojen vakavampien rikosten sarakkeita hallitsivat sodan jälkeisinä vuosikymmeninä murtovarkauksiin, aseellisiin ryöstöihin ja sieppauksiin erikoistuneet paikalliset korttelijengit. Tavallisesti sellaiseen ei kuulunut useampia kuin mitä yhteen autoon mahtui, eli neljä miestä. Kaupungin alamaailmassa oli toki myös ulkoapäin tulleita. Yksi pahamaineisimmista oli Marseillen klaaniksi kutsuttu osittain ranskalainen jengi. Myös Italian omat suuret rikollisjärjestöt, Napolin Camorra, Sisilian Cosa nostra ja Calabrian ’Ndrangheta olivat paikalla Roomassa mutta melko vähälukuisina. Mikään näistä ulkoa tulleista ryhmistä ei vielä 1970-luvun lopussa ollut tarpeeksi suuri ja voimakas voidakseen ottaa hallintaansa merkittävää osaa pääkaupungin laittomista markkinoista. Rooman rikollispiireistä ei siihen aikaan löytynyt isoja pomoja eikä varsinkaan niin sanottua pomojen pomoa. Moni rikollinen operaatio, kuten raviratojen uhkapelit ja määrättyjen markkinoiden suojelu oli yhden miehen tai yhden perheen käsissä.
Rikollinen järjestö syntyy

Pääkaupungin rikollisuuden erikoisia tunnusmerkkejä olivat siis vielä 1970-luvulla sen vähäinen järjestäytyminen, ja maan suurten rikollisjärjestöjen heikko edustus. Kun Camorran uudistajana tunnettu Cutolo ja Selis tutustuivat toisiinsa Aversan vankimielisairaalassa, alkoi keskustelu tästä aiheesta, ja mahdollisesta tulevasta yhteistyöstä. Selis ymmärsi asian siten, että Cutolo aikoi laajentaa toiminta-aluettaan, mikä oli vaikeaa Roomassa, koska ison pomon puuttessa asioista oli siellä neuvoteltava monen pikkupomon kanssa. Selisin ehdokas isoksi pomoksi oli Trullon kaupunginosan jengin johtaja Franco Giuseppucci. Giuseppuccin jengiin kuului hänet itsensä mukaan laskien kahdeksan miestä, ja se oli siten epätavallisen suuri. Hän oli paitsi jengin johtaja myös tunnettu fasisti, jolla oli kotonaan kokoelma Benito Mussolinin nauhoitettuja puheita. Giuseppuccin jengistä tulikin sitten Banda della Maglianan ydin, jonka ympärille uusi järjestö rakennettiin. Ensimmäiseksi Banda della Magliana otti hallintaansa laittoman vedonlyönnin Tor di Vallen raviradalla. Sitä hoitanut Franco Nicolini ammuttiin 25 heinäkuuta 1978 Selisin ja Giuseppuccin järjestämässä väijytyksessä, johon osallistui kuusi miestä kahdella autolla.
Pecorellin murha

Giuseppucci ja Abbruciati saivat nopeasti kasvavassa järjestössä johtavan aseman, koska heillä oli jonkin verran yhteyksiä poliittisiin vaikuttajiin. Giuseppuccin fasistisympatiat johtivat siihen, että useat tunnetut uusfasistit, kuten Massimo Carminati ja Nuclei Armati Rivoluzionari -järjestön johtaja Valerio Fioravanti tarjoutuivat auttamaan tilanteissa, joissa tarvittiin vahvistuksia. Yksi sellainen tilanne oli toimittaja Mino Pecorellin murha 20. maaliskuuta 1979. Antonio Mancinin mukaan Giuseppucci otti hoitaakseen tämän murhan palveluksena nimeämättömille ”poliitikoille”, jotka välikäsien kautta olivat tehneet tiettäväksi, että Pecorellista oli tullut riesa, josta haluttiin päästä lopullisesti eroon. Mancinin mukaan asialle pantiin Carminati, ja hänen mukanaan oli Sisiliasta asti tullut avustaja Michelangelo La Barbera, jonka oli toimittanut taustatueksi Roomassa toimiva Cosa nostran jäsen Giuseppe ”Pippo” Calò.
Enrico De Pedisin valtakausi ja maglianalaisten kapina

Abbruciatin kuoltua Testaccion kaupunginosan jengin johtaja Enrico De Pedis yritti järjestön kehittämistä enemmän perinteisen mafian kaltaiseksi ja loi siten perustan niille toimintamuodoille, jotka paljon myöhemmin (2010-luvulla) johtivat niin sanottuun Mafia Capitale -skandaaliin. Tästä seurasi De Pedisin asteittainen irtautuminen katutason toiminnasta. Hän liikkui tunnettujen poliitikkojen ja liikemiesten seurassa pyrkien mafian tapaan luomaan verkoston, jolla olisi yhteyksiä niin Italian parlamenttiin kuin Vatikaaniinkin. De Pedis sijoitti laittomat tulonsa lailliseen toimintaan ostaen ravintoloita, yökerhoja ja monenlaisia myymälöitä. Tämä toiminta huolestutti Banda della Maglianan jäseniä, koska De Pedis etääntyi sen toiminnasta muuttuen johtajaksi, joka ei enää johtanut vaan ainoastaan rahasti katutason toimintaa jakamatta muiden kanssa omista liiketoimistaan keräämiään voittoja. Rahaa oli myös katutasolla paljon, koska Banda della Magliana hallitsi 1980-luvulla täysin Rooman huumemarkkinoita ja muitakin laittomia alimman tason toimia. Kukaan ei tiennyt paljonko De Pedis ansaitsi.
Ensimmäinen, joka avoimesti kyseenalaisti De Pedisin aseman johtajana, oli Maglianan jaostoa johtanut Edoardo Toscano, ja hänen taakseen asettuivat myöhemmin Maurizio Abbatino, Antonio Mancini ja Marcello Colafigli sekä heidän johtamansa jengit. Testaccion ja Maglianan jaostot joutuivat vastakkain kärjistyneessä tilanteessa, jonka ensimmäinen uhri oli Toscano. Hänet houkuteltiin De Pedisin käskystä ja ulkopuolisten avulla ansaan ja ammuttiin 16. maaliskuuta 1989. Kapinallisten vastaveto tuli 2. helmikuuta 1990, kun eräs De Pedisin luotetuista liikekumppaneista, Angelo Angelotti, painostettiin houkuttelemaan De Pedis Colafiglin järjestämään väijytykseen. De Pedis ammuttiin hänen ollessaan poistumassa tapaamisesta Angelottin kanssa. De Pedisin kuolema merkitsi päätepistettä yrityksille tehdä Banda della Maglianasta Sisilian mafian kaltainen yhden pomon johtama kurinalainen järjestö. Mancinin sanoin ”nuorten villikoirien” perustama järjestö päättyi muutaman vuoden sisällä täydelliseen sekasortoon.