stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rutola

Rutolan VPK:n rakennus
Myllylammen ja Saimaan yhdistävä Telataipaleen kaivanto
Salpalinjaa Rutolassa
Rutolan sahan punaleskien muistomerkki
Rutola on Lappeenrannan kaupunginosa ja kylä, jonka alueella asuu lähes 1 000 asukasta. Se kuuluu Sammonlahden suuralueeseen. Rutola sijaitsee noin 10 kilometriä Lappeenrannan keskustasta länteen Mikkelintien varressa. Tukinuittoväylän varteen rakentui 1800-luvun lopulla sahakylä. Viime vuosina kylään on rakennettu runsaasti uusia omakotitaloja. Rutolan Lapatonniemeen, edesmenneen sahan tienoille on kaavoitettu pientaloalue. Rutolan itäisellä puolella sijaitsee Ruoholammen uusi asuinalue.
Rutolaan on perustettu kylätoimikunta 1980-luvun lopulla. Sen toiminta-alueeseen kuuluvat Rutolan lisäksi Iitiän, Turkkilan, Munteron, Torppakylän, Selkäharjun ja Rännikorven kylät. Kylässä on toiminut vapaapalokunta vuodesta 1950 alkaen.
Rutolan läpi kulkee Salpalinja. Niinpä kylää halkovat panssariesteet, juoksuhaudat ja sen kallioihin on kaivettu lukuisia bunkkereita ja kaksi luolaa. Salpalinjalle rakennettiin yhteensä 25 luolaa. Ne tehtiin miehistön majoitustiloiksi, joukkosidontapaikoiksi tai yhdistelmäluoliksi, joihin kuului ase tai useita aseita sekä majoitustilaa miehistölle. Lähes kaikki luolat rakennettiin Lappeenrannan, Luumäen, Ylämaan ja Miehikkälän alueelle. Luolat jäivät kesken, sillä aselepo syksyllä 1944 lopetti niiden loppuunsaattamisen. Ainoaksi valmistuneeksi luolaksi jäi Rutolan luola. Vuosina 2012–2013 Rutolaan tehtiin kyläpolku, joka kiertelee 3,5 kilometrin pituisena muun muassa vanhan sahan aluetta ja Salpalinjan bunkkereita.
Rutola sijaitsee Saimaan ja Kymijoen vesistön jakavalla kankaalla. Rutolan länsipuolella vain kapea kannas erottaa Saimaaseen laskevan Myllylammen ja Kymijoen vesistöön kuuluvan Kärjenlammen. Ennen Vuoksen puhkeamista Saimaa laski sitä kautta vetensä Kymijokeen ja mereen. Kivikautista asutusta on seudulta löytynyt Salpamajan alueelta, Etu- ja Taka-Munterosta, Sahalahdesta ja Hietarannalta.
Rutolaan rakennettiin uittoväylä ja saha 1800-luvun lopussa. Saha toimi aina 1930-luvulle asti, kunnes 1930-luvun pulavuodet tekivät toiminnasta lopun. Sen sijaan uitot jatkuivat 1960-luvulle asti. Rutolan tukinsiirtolaitos toimi vuosina 1892–1963. Sen avulla siirrettiin puuta Saimaalta Kymijoen vesistöön.
Rutolan historiaan vaikutti voimakkaasti vuonna 1918 käyty punaisten ja valkoisten kansalaissota. Sodan seurauksena Rutolan miehistä teloitettiin 47 ja kylään jäi 26 punaleskeä ja 60 orpoa. Heikki Hietamies kirjoittanut tapahtumasta kirjan ”Naisten talvi”. Siinä hän kertoo leskien ja orpojen yhteisön selviytymiskamppailusta surullisten tapahtumien jälkeen. Rutolan urheille naisille pystytettiin kylään vuonna 2003 muistomerkki.
Rutolan koulu

Rutolan koulu oli pieni kyläkoulu, jota kävi noin 40 oppilasta ennen sen yhdistämistä kesällä 2012 Lappeen kouluun. Rutolan koulurakennus sijaitsee Mikkelintien varressa. Rutolan koululla on pitkä historia, sillä se perustettiin vuonna 1908. Tällöin Lappeen kunnanvaltuusto näki 22.8.1908 tarpeelliseksi perustaa Ruttoisten eli Rutolan sahalle kansakoulun. Kunta hyväksyi Enso-Gutzeitin tarjouksen, jolla yhtiö luovutti koulurakennuksen tontteineen sekä puoli hehtaaria maata koululle. Tämä vanha Rutolan koulurakennus sijaitsi parin sadan metrin päässä nykyisestä paikasta. Sen käytyä ahtaaksi Enso-Gutzeit osti vanhan koulurakennuksen takaisin. Uusi koulurakennus valmistui nykyiselle paikalleen vuonna 1926.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rutola Wikimedia Commonsissa
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Ronin (elokuva)

| Ronin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Frankenheimer
Käsikirjoittaja:  J. D. Zeik (tarina) David Mamet (käsikirjoitus)
Tuottaja:  Paul Kelmenson Frank Mancuso Jr.
Säveltäjä:  Elia Cmiral
Kuvaaja:  Robert Fraisse
Leikkaaja:  Antony Gibbs
Pääosat:  Robert De Niro Jean Reno Natascha McElhone Stellan Skarsgård Sean Bean Skipp Sudduth Jonathan Pryce
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   23. syyskuuta 1998  8. tammikuuta 1999
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, ranska, venäjä
Budjetti:  55 000 000 (arvio)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ronin on brittiläis-yhdysvaltalainen toimintatrillerielokuva vuodelta 1998. Sen on ohjannut John Frankenheimer.
Ronin sisältää useita näyttäviä takaa-ajokohtauksia. Isoimmissa kohtauksissa käytettiin jopa 300 stunt-ajajaa. Skipp Sudduth ajoi itse stunttinsa lukuun ottamatta törmäyksiä, joissa käytettiin stunt-ajajia. Autenttisuuteen pyrkivä Frankenheimer, joka oli taustaltaan amatöörirallikuski, toteutti kohtaukset siten, että autoja vedettiin Ranskan kaduilla suurilla nopeuksilla Mercedes-Benz 500E:llä perustrikkien, kuten kohtausten nopeuttamisen ja koostamisen sijasta. Autoissa oli usein kyydissä oikeat näyttelijät stunttien sijasta.
Alun perin aikuisviihdenäyttelijä Ron Jeremy vilahti elokuvassa pariisilaisena kalakauppiaana, jonka myyntikojun yli ajetaan. Kohtaus kuitenkin leikattiin pois lopullisesta elokuvasta koeyleisön tunnistettua hänet ja purskahdettua nauruun.
Juoni

Entinen CIA-agentti ottaa vastaan freelancer-keikan Ranskassa. Hän liittyy osaksi entisten erikoisjoukkojen sotilaiden ja tiedustelupalvelujen agenttien ryhmää, joka saa tehtäväkseen kaapata mysteerisen salkun. Salkkua havittelevat myös irlantilaiset ja venäläiset. Tarinan edetessä tapahtuu petoksia sekä syntyy paljon autonromua ja uusia alliansseja.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert De Niro  | … |  Sam   |
|  Jean Reno  | … |  Vincent   |
|  Jonathan Pryce  | … |  Seamus O'Rourke   |
|  Sean Bean  | … |  Spence   |
|  Natascha McElhone  | … |  Deirdre   |
|  Stellan Skarsgård  | … |  Gregor   |
|  Skipp Sudduth  | … |  Larry   |
|  Katarina Witt  | … |  Natacha Kirilova   |
|  Michael Lonsdale  | … |  Jean-Pierre   |
|  Jan Triska  | … |  Dapper Grent   |
|  Féodor Atkine  | … |  Mikhi   |
|  Bernard Bloch  | … |  Sergi   |
Takaa-ajoissa käytetyt autot

Audi S8
Peugeot 406
Citroën Xantia
Citroën XM
BMW M5
Mercedes-Benz 450SEL 6.9 (Mercedes-Benz W116 -variantti)
Rosso (elokuva)

| Rosso |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mika Kaurismäki
Käsikirjoittaja:  Mika Kaurismäki
Tuottaja:  Mika Kaurismäki
Pääosat:  Kari Väänänen   Martti Syrjä   Leena Harjupatana
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Villealfa Filmproductions
Ensi-ilta:  11. lokakuuta 1985
Kesto:  1 h 17 min
Alkuperäiskieli:  suomi, italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rosso on vuonna 1985 ensi-iltaan tullut Mika Kaurismäen ohjaama suomalainen elokuva. Dialogin elokuvaan on kirjoittanut Aki Kaurismäki. Se on kuvattu Italiassa, Tampereella, Helsingissä ja Vantaalla.[lähde? ]
Juoni

Rosso on kertomus sisilialaisesta palkkamurhaajasta Giancarlo Rossosta (Kari Väänänen), jonka tarkoituksena on tappaa miljoonasta liirasta kadotettu rakkautensa ja vaimonsa Maria. Rosso etsii elokuvan 75 minuutin ajan Maria-nimistä kadonnutta rakkauttaan Suomesta ja siinä samalla ryöstää kaupan ja pankin. Hän tapaa matkallaan myös Martin (Martti Syrjä). Lopussa Rosso löytää kadonneen rakkautensa. Ennen kuin hänet ammutaan, hän ehtii sanoa rakkaalleen italiaksi "ciao, bambina".
Tuotanto

Rosso kuvattiin Mika Kaurismäen mukaan Villealfan, Jörn Donner Productionsin ja Filminorin jääkaapeista löytyneille, muista elokuvista yli jääneille filminpätkille.
Ranskan ympäriajo 2022

Kilpailu starttasi henkilökohtaisella aika-ajolla Kööpenhaminassa.
Ranskan ympäriajo 2022 oli järjestyksessään 109. Ranskan ympäriajo. Se alkoi 1. heinäkuuta Kööpenhaminasta Tanskasta ja päättyi 24. heinäkuuta Pariisiin. Kilpailun kolme ensimmäistä etappia ajettiin Tanskassa.
Kilpailun voitti tanskalainen Jonas Vingegaard joukkueenaan Team Jumbo-Visma. Hän voitti myös mäkikirikilpailun. Kilpailussa toiseksi sijoittui slovenialainen Tadej Pogačar (UAE Team Emirates) 2m ja 43s kärjestä. Pogačar voitti myös nuorten kilpailun. Kolmanneksi tuli brittiläinen Geraint Thomas (Ineos Grenadiers) 7m 22s kärjestä. Pistekirikilpailun voitti belgialainen Wout van Aert (Team Jumbo-Visma).
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Nousumetrit | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 1. heinäkuu |  Kööpenhamina –  Kööpenhamina | Henkilökohtainen aika-ajo | 13,2 | 20 m |  Yves Lampaert |  Yves Lampaert |
| 2  | 2. heinäkuu |  Roskilde –  Nyborg | Tasamaaetappi | 202,2 | 1102 m |  Fabio Jakobsen |  Wout van Aert |
| 3  | 3. heinäkuu |  Vejle –  Sønderborg | Tasamaaetappi | 182 | 1285 m |  Dylan Groenewegen |  Wout van Aert |
| 4  | 5. heinäkuu | Dunkerque – Calais | Mäkietappi | 171,5 | 1796 m |  Wout van Aert |  Wout van Aert |
| 5  | 6. heinäkuu | Lille – Arenberg Trench | Mäkietappi | 157 | 537 m |  Simon Clarke |  Wout van Aert |
| 6  | 7. heinäkuu |  Binche – Longwy | Mäkietappi | 219,9 | 2483 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 7  | 8. heinäkuu | Tomblaine – Planche des Belles Filles | Vuorietappi | 176,3 | 2532 m |  Tadej Pogačar |  Tadej Pogačar |
| 8  | 9. heinäkuu | Dole –  Lausanne | Mäkietappi | 186,3 | 2529 m |  Wout van Aert |  Tadej Pogačar |
| 9  | 10. heinäkuu |  Aigle – Châtel | Vuorietappi | 192,9 | 3695 m |  Bob Jungels |  Tadej Pogačar |
| 10  | 12. heinäkuu | Morzine – Megève | Mäkietappi | 148,1 | 2775 m |  Magnus Cort |  Tadej Pogačar |
| 11  | 13. heinäkuu | Albertville – Col du Granon | Vuorietappi | 151,7 | 4036 m |  Jonas Vingegaard |  Jonas Vingegaard |
| 12  | 14. heinäkuu | Briançon – Alpe d'Huez | Vuorietappi | 165,1 | 4661 m |  Tom Pidcock |  Jonas Vingegaard |
| 13  | 15. heinäkuu | Le Bourg-d'Oisans – Saint-Étienne | Tasamaaetappi | 192,6 | 2114 m |  Mads Pedersen |  Jonas Vingegaard |
| 14  | 16. heinäkuu | Saint-Étienne – Mende | Keskivaikea vuorietappi | 192,5 | 3499 m |  Michael Matthews |  Jonas Vingegaard |
| 15  | 17. heinäkuu | Rodez – Carcassonne | Tasamaaetappi | 202,5 | 2416 m |  Jasper Philipsen |  Jonas Vingegaard |
| 16  | 19. heinäkuu | Carcassonne – Foix | Keskivaikea vuorietappi | 178,5 | 3422 m |  Hugo Houle |  Jonas Vingegaard |
| 17  | 20. heinäkuu | Saint-Gaudens – Peyragudes | Vuorietappi | 129,7 | 3368 m |  Tadej Pogačar |  Jonas Vingegaard |
| 18  | 21. heinäkuu | Lourdes – Hautacam | Vuorietappi | 143,2 | 4056 m |  Jonas Vingegaard |  Jonas Vingegaard |
| 19  | 22. heinäkuu | Castelnau-Magnoac – Cahors | Tasamaaetappi | 188,3 | 1326 m |  Christophe Laporte |  Jonas Vingegaard |
| 20  | 23. heinäkuu | Lacapelle-Marival – Rocamadour | Henkilökohtainen aika-ajo | 40,7 | 442 m |  Wout van Aert |  Jonas Vingegaard |
| 21  | 24. heinäkuu | Paris La Défense Arena – Pariisi | Tasamaaetappi | 115,6 | 614 m |  Jasper Philipsen |  Jonas Vingegaard |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan ympäriajo 2022 Wikimedia Commonsissa
Ranskan ympäriajo
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:   (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:   Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Ranskan yritysten liike

| Ranskan yritysten liike> Mouvement des entreprises de France |
| --- | --- |

Perustettu:  1945
Tyyppi:  työnantajajärjestö
Toimiala:  edunvalvonta
Päämaja:  55, avenue Bosquet 75007 Pariisi
Toiminta-alue:  Ranska
Jäsenet:  n. 750 000 yritystä
Viralliset kielet:  ranska
:  Laurence Parisot
Päätöksentekoelin:  hallitus
Kattojärjestö:  Conseil du Commerce de France, BUSINESSEUROPE
Aiheesta muualla
www.medef.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranskan yritysten liike (ransk. Mouvement des entreprises de France, MEDEF) on Ranskan suurin työnantajaliitto. Työnantajien tärkeimpänä edustajana sillä on merkittävä osa Ranskan yhteiskunnallisessa elämässä.
MEDEF:illä on noin 750 000 jäsenyrityksistä, joista 90 prosenttia on alle 50 työntekijän kokoisia pk-yrityksiä. Liitto toimii lobbausjärjestönä kunnallisella, maakunnallisella, kansallisella ja Euroopan unionin tasolla. Kansainvälisesti MEDEF kuuluu BUSINESSEUROPEen ja Kansainvälisen työjärjestön hallintoneuvostoon. MEDEF International järjestää ranskalaisten kauppavaltuuskuntien matkoja erityisesti kehittyvien talouksien maihin.
Historiaa

MEDEF:in ensimmäinen edeltäjä oli 19. maaliskuuta 1919 perustettu Ranskan yleinen tuotantoliitto ransk. Confédération générale de la production française). Ranskan yleinen työnantajaliitto (ransk. Confédération générale du patronat français) korvasi sen 4. elokuuta 1936. Vichyn hallitus lakkautti yleisen työnantajaliiton 16. elokuuta 1940 lailla, joka perusti "järjestelykomiteat" (ransk. les comités d'organisation).
Ranskan tasavallan väliaikaishallituksen pyynnön mukaisesti perustettiin joulukuussa 1945 työnantajia edustamaan Ranskan työnantajien kansallinen neuvosto (ransk. Conseil National du Patronat Français, CNPF). Tammikuussa 1946 CNPF:n ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Georges Villiers, joka toimi tehtävässään 20 vuotta. 24. heinäkuuta 1946 CNPF selvitti keskinäiset suhteensa  vuonna 1945 perustettuun yleisliittolaiseen kauppakamariin (ransk. Conseil interfédéral du commerce français) ja maakuntien yrityksiä edustavaan FAR:iin (Fédération des Associations Régionales) sekä pienyrityksiä edustavaan  CGPME:iin (Confédération Générale des Petites et Moyennes Entreprises). Tästä sopimuksesta kehittyi Ranskan kauppakamari (Conseil du Commerce de France), joka edustaa 40 ranskalaista työnantajajärjestöä ja- liittoa.
CNPF vastusti aikanaan Rooman sopimusta ja Euroopan yhtenäisasiakirjaa. Nykyään se kuitenkin suhtautuu kilpailupolitiikkaan myönteisesti.
Ernest-Antoine Seillièren johdolla liiton nimeksi muuttui Mouvement des Entreprises de France (MEDEF) 27. lokakuuta 1998.
Järjestörakenne

MEDEF:in olemassaolo perustuu vuoden 1901 yhdistyslakiin, jonka pohjalta toimivat kaikki Ranskan yhdistykset ja järjestöt.
MEDEF:in organisaatio jakautuu kolmeen osaan:
MEDEF national: vaikuttaa kansallisella tasolla
MEDEF International: järjestää kansainvälistä yritystiedustelua, tukee vientiyrityksiä
MEDEF territorial: 155 alueen verkosto, joka kattaa maakuntia, departementteja, merentakaisia alueita jne.
Yritysverkosto: 85 eri tuotantoalojen jäsenliittoa
MEDEF:in johtoelimet kansallisella tasolla ovat: hallitus (le conseil exécutif), toimisto (le bureau), valtuusto (l'assemblée permanente), yleiskokous (l'assemblée générale), sääntövaliokunta (le comité statutaire), varainhoitovaliokunta (le comité financier) ja edustajavaliokunta (le comité des mandats).
Puheenjohtajat

Puheenjohtaja valitaan viideksi vuodeksi kerrallaan ja kausi voidaan uusia kerran kolmeksi vuodeksi.
Georges Villiers (1946–1966)
Paul Huvelin (1966–1972)
François Ceyrac (1972–1981)
Yvon Gattaz (1981–1986)
François Perigot (1986–1994)
Jean Gandois (1994–1997). (Erosi Lionel Jospinin vasemmistohallituksen hyväksyttyä lain 35-tuntisesta työviikosta.)
Ernest-Antoine Seillière (16.6.1997–5.6.2005) (Sai 82 prosenttia äänistä. Muutti CNPF:n MEDEF:iksi.)
Laurence Parisot (5.6.2005–) (Valittiin ensimmäiselle kaudelleen suhteellisella enemmistöllä saaden 271 ääntä 550 äänestä. Hänet valittiin uudelleen kolmeksi vuodeksi 1. heinäkuuta 2010 93,85 % kannatuksella..)
MEDEF:in puheenjohtajana on vuodesta 2005 alkaen toiminut Laurence Parisot.
Ruukku (lehti)

| Ruukku |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  Fonticulus ry
ISSN:  ISSN 1456-145X
Levikki:  600
Perustettu:  1998
Päätoimittaja:  Tapani Ihalainen
Sitoutuneisuus:  Esikoislestadiolaisuus
Kotikunta:  Espoo
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  B5 (176 x 250 mm)
Ilmestymistiheys:  4 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
www.ruukku.fi
Ruukku oli taustaltaan esikoislestadiolaisten henkilöiden julkaisema lehti, jolla ei ollut esikoislestadiolaisessa liikkeessä tunnustettua asemaa. Lehden perustivat vuonna 1998 liikkeen virallista kantaa liberaalimmat nuoret aikuiset.
Ruukku-lehden tarkoitus oli toimia kristillisen uskon ja siihen läheisesti liittyvien asioiden avoimena keskustelukanava sekä tiedottaa erilaisista tapahtumista ja ilmiöistä.
Ruukku-lehden Internet-sivusto oli Nettiruukku. Nettiruukku perustettiin kesällä 2000. Sivut palvelivat Ruukun tilaajia ja muita kävijöitä; sivuilla voi mm. osallistua nettikeskusteluun ja tilata Ruukku-lehden.
Ruukun toimituksessa, Nettiruukku mukaan lukien, työskenteli vapaaehtoisena noin 20 julkaisualan ammattilaista ja harrastajaa kirjoitus-, valokuvaus-, kuvitus-, taitto-, web-suunnittelu-, tuotanto-, markkinointi- ja muissa julkaisunvalmistustehtävissä.
Lehteä julkaisi Fonticulus ry, joka on perustettu vuonna 2001. Alkuvuosina lehteä julkaisi Kunnon Seura ry. Paperilehti ja sen nettiversio ovat sittemmin lakanneet ilmestymästä.
Aiheesta muualla

Nettiruukku, Ruukun kotisivut
Rutto ja romu

| Rutto ja romu Ernos |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1966-1968 Erkki Hyvönen, Matti Sarapaltio, Ronnie Krank
 Julkaistu: 1968
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Ernos
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 37.51
 Levy-yhtiö: Blue Master
Ernos muut julkaisut
|   | Rutto ja romu 1968 | Lekaa otsaan 1970 |
Rutto ja romu on kotimaisen Ernos-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1968. Levyllä on ainoastaan yksi käännöskappale muitten ollessa yhtyeen laulusolistin Erno Lindahlin sävellyksiä.
Yhtye oli julkaissut ennen albumin levytystä muutaman single-menestyksen kuten "Yksin" ja "Harha" vuodelta 1966 sekä "Kaikki hyvin" ja "Olet liian kaukana" vuodelta 1967. Nämä kaikki äänitykset löytyvät myös yhtyeen ensimmäiseltä albumilta ja loput LP:n kappaleista on äänitetty vuonna 1968. Kaikki sävellykset ovat Erno Lindahlin käsialaa, sanoituksissa Ilari Hannula on ollut mukana kappaleissa "Lumi" ja "Taas kerran". Beach Boys käännöskappaleen "Kaikki hyvin'" "(Good Vibrations)" on sanoittanut ja sovittanut yhtyeen kitaristi Matti Vattulainen. "Ei" on saanut selviä vaikutteita psykedeliasta tunnelmiin jotka vaihtelevat pehmeistä harmonioista särökitaraan ja hysteeriseen, pakokauhuiseen lauluun.
"Rutto ja romu" -kappaleessa on hieman humoristisesti yhdistetty kansanmusiikin elementtejä 60- luvun alun instrumentaalimusiikkiin missä erityisesti The Tornados -yhtyeen Telstar -hitin vaikutus kuuluu selvästi.
Levy antaa varsin hyvän leikkauksen yhtyeen tuon ajan omasta materiaalista.
Levy on julkaistu vuonna 2008 yhdessä yhtyeen seuraavan albumin Lekaa otsaan kanssa uudelleen masteroituna, tupla-cd-versiona lisänä bonus-raidat "Maria Louiza" ja "Ei paljon puutu onnestain".
Kappalelista

Lumi – 3.05 (säv. Erno Lindahl, san Erno Lindahl-Ilari Hannula)
Harha – 3.05 (säv. Erno Lindahl)
Taas kerran – 3.39 (säv. Erno Lindahl, san Erno Lindahl-Ilari Hannula)
Miksi leikit kanssain – 4.12 (säv. Erno Lindahl)
Olet liian kaukana – 2.44 (säv. Erno Lindahl)
Milloin vaimonne viimeksi sai kukkausen – 3.00 (säv. Erno Lindahl)
Ei – 3.36 (säv. Erno Lindahl)
Yksin – 2.13 (säv. Erno Lindahl)
Myyty mies – 5.29 (säv. Erno Lindahl)
Kaikki hyvin – 3.35 (säv. Brian Wilson, san Matti Vattulainen)
Rutto ja romu – 3.13 (säv. Erno Lindahl)
Levystä otettiin myös kakkospainos noin vuotta myöhemmin alkuperäisen ilmestymisen jälkeen.
Kokoonpano

Erno Lindahl – laulu, kitara, piano
Kari Laakso – kitara
Matti Vattulainen – kitara
Jorma Toivonen – basso
Timo Penttilä – rummut
Ilari Hannula – laulu
Kalervo Korlin – kosketinsoittimet
Jouni Hietaniemi – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Sebastian Nurmi – kannen suunnittelu
Matti Janas – kansikuva
Paula Hjelt – takakannen toteutus
Erkki Hyvönen, Matti Sarapaltio, Ronnie Kranck – äänittäjä
Erno Lindahl & Ernos – tuottajat
Reijola (Helsinki)

| Reijola> Grejus |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Reijola korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Läntinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  201
Pinta-ala:  4,34 km² 
Väkiluku:  17 015  (2013)
Väestötiheys:  3554 as./km²
Osa-alueet:  Laakso, Ruskeasuo, Meilahti
Postinumero(t):  00250, 00251, 00270, 00271, 00280,  00281, 00290, 00300, 00310
Lähialueet:  Munkkiniemi, Haaga, Pasila, Taka-Töölö
Reijola (ruots. Grejus) on Länsi-Helsingissä sijaitseva kaupungin peruspiiriksi kutsuttu hallinnollinen alue. Se käsittää kolme paremmin tunnettua osa-aluetta: Laakson, Ruskeasuon ja Meilahden. Myös Pikku Huopalahden asuinalue kuuluu suurimmaksi osaksi Reijolan peruspiiriin. Peruspiiri on saanut nimensä Grejuksen (Reijolan) tilan mukaan.
Asukkaista

Peruspiirissä on yhteensä asukkaita noin 15 400 (2008 alussa) ja työpaikkoja 20 900 (2005 lopussa). Eniten työtä tarjosi Meilahti, jolla sijaitsee mm. laaja Meilahden sairaala-alue. Reijolan peruspiirin koulutustaso (30,3% asukkaista korkeakoulututkinto) on jonkin verran kaupungin peruspiirien keskiarvoa korkeampi ja työttömyysaste (5,9% vuonna 2006) keskiarvoa matalampi.
Peruspiirin asukkaista suomenkielisiä on 85,3%, ruotsinkielisiä 7,6% ja muunkielisiä 7,1% (2008 alussa). Helsingissä syntyneitä on 39,4%.
Rakennuksista

Reijolan alueen eteläosa ja Mannerheimintien varsi on perinteistä kantakaupunkia. Se sisältää 1930-luvun kerrostumia ja korkeampia sodanjälkeisiä lamellitaloja esimerkiksi Laaksossa. Vanhan Meilahden kartanon alueella on jäljellä 1800–1900-lukujen vaihteesta peräisin olevia huviloita. Meren äärellä sijaitsevat myös nyttemmin museona toimiva aiempi presidentin virka-asunto Tamminiemi ja nykyinen virka-asunto Mäntyniemi. Kansanpuisto Seurasaari kuuluu Meilahden osana Reijolan peruspiiriin.
Keskuspuiston kyljessä sijaitseva Ruskeasuo rakennettiin 1950-luvulla. Ruskeasuon osa-alueeseen kuuluvaksi luetaan myös osa Mannerheimintien toisella puolella sijaitsevasta, pääosin 1990-luvulla nousseesta Pikku Huopalahdesta.
Enemmistö alueen asunnoista on vuokra-asuntoja (52 %). Huoneistoista tavallisimpia ovat kaksiot (runsas 40 %), myös yksiöitä (runsas 20 %) ja kolmioita (noin 20 %) on kohtalaisesti. Suurin osa asunnoista on 1950-luvulta tai vanhempia (yli 60 %), joskin uudempien Huopalahden ja Tilkan alueiden kerrostalohuoneistot ovat 1990-luvun tuotantoa (noin 30 % peruspiirin asuntokannasta).