stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vegårshei
Tunnettuja henkilöitä

Ole Colbjørnsen (1897–1973), toimittaja ja poliitikko
Torstein Moland (s. 1945), ekonomisti ja keskuspankin johtaja
Lars Vegard (1880–1963), fysiikan professori
Torjus Værland (1868–1954), poliitikko
Buick Excelle

Buick Excelle on Buickin vuodesta 2003 lähtien Kiinan markkinoille valmistama keskiluokan henkilöautomalli. Sen ensimmäinen sukupolvi oli uudelleennimetty Daewoo Lacetti, toinen sukupolvi puolestaan uudelleennimetty Buick Verano, jota myytiin Pohjois-Amerikassa ja joka perustuu Opel Astraan. Vuonna 2015 esiteltiin toisen sukupolven Verano, ja sitä myydään myös Kiinassa samalla nimellä. Excellen kolmas sukupolvi on oma mallinsa, jota myydään ainoastaan Kiinassa.
Buick Excelle I (2003–2016)

| Buick Excelle I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Buick
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2003–2016
Muut nimet:  Daewoo Lacetti
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Seuraaja:  Buick Excelle II
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Excelle oli uudelleennimetty Daewoo Lacetti. Mallia valmistettiin neliovisena sedanina, farmarina ja Excelle HRV -hatchbackina. Sedanin tuotanto jatkui toisen sukupolven rinnalla vuoteen 2016 saakka.
Vuonna 2008 Excelle sai muun muassa uudet ajovalot ja etusäleikön.
Buick Excelle II (2009–2016)

Toisen sukupolven Excellestä oli kaksi erillistä mallia. Vuonna 2009 esitelty hatchback-korinen Excelle XT oli uudelleennimetty Opel Astra J, kun taas seuraavana vuonna markkinoille tullut sedan-korinen Excelle GT oli sama auto kuin Pohjois-Amerikassa myytävä Buick Verano, joka perustuu tekniikaltaan Astraan.
Buick Excelle II (2009–2016) > Buick Excelle XT (2009–2015)

| Buick Excelle XT |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Buick
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2009–2015
Muut nimet:  Opel Astra J
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  C-segmentti
Seuraaja:  Buick Verano GS
Teknisesti samankaltaisia:  Buick Verano I Cadillac ELR Chevrolet Cavalier Chevrolet Cruze I Chevrolet Orlando I Chevrolet Volt I Opel Ampera Opel Cascada Opel Zafira C
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Delta II
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–1,8 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Excelle XT:n korvasi vuonna 2015 Verano GS, joka on uudelleennimetty Opel Astra K.
Buick Excelle II (2009–2016) > Buick Excelle GT (2010–2016)

| Buick Excelle GT |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Buick
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2010–2016
Muut nimet:  Buick Verano
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Seuraaja:  Buick Excelle III
Teknisesti samankaltaisia:  Cadillac ELR Chevrolet Cavalier Chevrolet Cruze I Chevrolet Orlando I Chevrolet Volt I Opel Ampera Opel Astra J Opel Cascada Opel Zafira C
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Delta II
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–1,8 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti
Buick Excelle III (2015–)

| Buick Excelle III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Buick
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2015–
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Buick Excelle II
Teknisesti samankaltaisia:  Buick GL6 Chevrolet Monza
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM-PATAC K
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–1,5 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Kolmannen sukupolven Excelle esiteltiin vuonna 2015. Malli sai vuoden 2017 lopulla kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin erityisesti keulan ilmettä. Samalla esiteltiin Excelle GX -farmarimalli.
Buick Excelle IV (2018–)

| Buick Excelle IV |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistaja:  Buick
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2018–
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Buick Excelle III
Teknisesti samankaltaisia:  Buick Encore II Chevrolet Onix II Chevrolet Tracker
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM GEM
Moottori:  R3
Iskutilavuus:  1,3 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali CVT-automaatti
Neljännen sukupolven Excelle esiteltiin vuonna 2018. Se syntyi Opelin suunnitteluprojektin tuloksena, kun Corsa E -mallin seuraajaa oltiin kehittämässä. Uuden Corsan suunnittelu jouduttiin aloittamaan uudelleen lähes puhtaalta pöydältä, kun Opel myytiin ranskalaiselle PSA-konsernille, sillä auto siirtyisi käyttämään PSA-konsernin pienten automallien perusrakennetta. Lähes tuotantovalmis kehitteillä ollut General Motorsin uudelle pohjalevylle perustuva malli tuli myyntiin Kiinassa sedan-korisena versiona Buick Excelle -nimisenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Buick Excelle Wikimedia Commonsissa
Hatchback-korinen Buick Excelle HRV.
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Buick Excelle GX
Boulton Paul Defiant

| Boulton Paul Defiant |
| --- | --- |
 Boulton Paul Defiant
Tyyppi:  yöhävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Boulton Paul Aircraft
Ensilento:  11. elokuuta 1937
Boulton Paul Defiant oli brittiläinen kaksipaikkainen hävittäjälentokone toisessa maailmansodassa. Koneen erikoispiirre oli, että sen aseistus oli keskitetty moottoroituun torniin ja eteenpäin ampuvaa kiinteää aseistusta ei ollut lainkaan. Päivähävittäjäkäytössä se osoittautui alun menestyksestä huolimatta epäonnistuneeksi.
Tausta

Hawker Demon kaksitasoisesta ja -paikkaisesta hävittäjästä tehtiin muunnos, jossa oli Frazer-Nash-yhtiön suunnittelema ja valmistama konekivääritorni alkuperäisen avonaisen ampumon paikalla tulen tarkkuuden parantamiseksi. Samalla huomattiin, että aseistusta voitaisiin käyttää sekä hyökkäämiseen että puolustautumiseen.lähde?
Teoriassa torniin keskitetty aseistus tarjosi etuja, jotka olivat lentäjän mahdollisuus keskittyä vain lentämiseen ampujan keskittyessä maalien etsimiseen, tähystämiseen ja itse tulitukseen sekä laaja ampuma-ala. Ilmailuministeriö julkaisi spesifikaation F.9/35 kaksipaikkaisesta hävittäjästä, jossa olisi torni.lähde?
Käyttöön otettu Boulton Paul Type A MK II D - torni oli kokonaisuus jossa olivat oma hydrauliikka, ampujan happijärjestelmä, tähtäin sekä aseet patruunoineen. Sen paino oli täysin varustettuna 268 kg. Torni voitiin siirtää kokonaisuutena.
Boulton Paul ja Hawker valmistivat prototyypit. Defiantiksi nimetty kone lensi 11. elokuuta 1937. Hawker Hotspur jäi sivuun, sillä tehtaan kapasiteetti ei riittänyt, koska Hawker Hurricanen oli etusijalla. Ensimmäinen Defiant F. Mk I tuotantokone lensi 30. heinäkuuta 1939, ja toimitukset laivueisiin alkoivat joulukuussa.lähde?
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&010.077000010,77 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&011.099000011,99 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.04600003,46 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02763.&&&&002 763 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&03909.&&&&003 909 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Rolls-Royce Merlin -V12-moottori; &&&&&&&&&&&&0768.&&&&00768 kW (&&&&&&&&&&&01030.&&&&001 030 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0504.&&&&00504 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0417.&&&&00417 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0749.&&&&00749 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&09250.&&&&009 250 m
Nousuaika: 8,5 min 4 600 m
Aseistus
4 × 7,7 mm konekivääriä taakse sijoitetussa kääntyvässä tornissa, 600 ptr/ase.
Kolmitahopiirros esittää maalinhinausversiota Mk II mallista, jossa on ilmavirralla toimiva vinssimekanismi.
Kirjallisuutta

Richard Humble: Toisen maailmansodan lentokoneet.  Suomentanut Helge Seppälä. Helsinki:  WSOY, 1976.  ISBN 951-0-07838-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boulton Paul Defiant Wikimedia Commonsissa
Boulton Paul Defiant Mk.I
Saksan evankelis-luterilainen vapaakirkko

| Evangelisch-Lutherische Freikirche (ELFK)   Evankelis-luterilainen vapaakirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  luterilaisuus
Teologia:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Yhteistyötahoja:  Tunnustuksellinen evankelis-luterilainen konferenssi
Toiminta-alue:  Saksa
Perustettu:  1876
Seurakuntia:  17
Jäseniä:  1 300
Aiheesta muualla
https://elfk.de/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Evankelis-luterilainen vapaakirkko (saks. Evangelisch-Lutherische Freikirche (ELFK)) on saksalainen tunnustus-luterilainen kirkko. Se on teologisesti konservatiivinen ja on perustettu vuonna 1876. Siihen kuuluu 17 seurakuntaa ja noin 1 300 jäsentä.
Historia

1800-luvulla monilla Saksan alueilla valtiojohto oli määrännyt luterilaisia ja reformoituja seurakuntia yhdistymään, mikä johti vastarintaan ja valtionkirkoista itsenäisten luterilaisten seurakuntien perustamiseen Preussissa, Badenissa ja Nassaussa. Saksin alueella valtionkirkko oli pysynyt tunnustukseltaan luterilaisena, mutta monien mielestä sekään ei ollut pysynyt tunnustuksen sisällölle lojaalina ja salli keskuudessaan epäraamatullisia opetuksia ja käytänteitä. Niinpä osa sen jäsenistä erottautui siitä ja perusti vuonna 1876 oman itsenäisen kirkkonsa, Evankelis-luterilaisen vapaakirkon. Se oli ensimmäinen luterilaisen valtionkirkon alueelle perustettu luterilainen vapaakirkko. Pian se alkoi levitä muillekin Saksan alueille.
Kirkon papit koulutettiin pitkään Yhdysvaltain Missouri-synodissa, kunnes vuonna 1921 kirkko perusti oman seminaarin Leipzigiin. Kirkon yhteys Missouri-synodiin ja moniin muihin vanhoihin yhteistyökumppaneihinsa särkyi, kun ne olivat yhteydessä Länsi-Saksassa vuonna 1972 kolmen kirkon yhdistymisen seurauksena syntyneeseen Itsenäiseen evankelis-luterilaiseen kirkkoon (saks. Selbständige Evangelisch-Lutherische Kirche (SELK)), jonka opillista linjaa ELFK ei pitänyt riittävän tiukkana. Tässä yhteydessä katkesi myös ELFK:n vuodesta 1948 alkanut yhteys vanhaluterilaisen kirkon eli niin sanotun Breslaun synodin kanssa, kun nämä hakeutuivat SELK:in yhteyteen. 27.-29. huhtikuuta 1993 perusti ELFK Saksan Oberweselissä yhdessä Wisconsinin evankelis-luterilaisen synodin, Evankelisluterilaisen synodin ja useiden muiden luterilaisten kirkkojen kanssa Tunnustuksellisen evankelis-luterilaisen konferenssin maailmanlaajuiseksi yhteistyöelimekseen.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut (saksaksi)
Sieradz

| Sieradz |
| --- | --- |
 Seurakunnan kirkko
 lippu:  vaakuna
 Sieradz
 Koordinaatit: 51°35′43″N, 18°43′50″E 
Valtio:   Puola
Voivodikunta:  Łódź
Kaupunkioikeudet:  välillä 1247–1255
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Paweł Osiewała
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  51,2 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  41 953
 – Väestötiheys:  819,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  98-200 - 98-210
Suuntanumero(t):  +48 43
 
 www.sieradz.eu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sieradz (saks. Schieratz, lat. Syradia) on kaupunki Wartajoen varrella Łódźin voivodikunnassa Keski-Puolassa. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Łódźista länteen. Vuoden 2019 arvion mukaan Sieradzissa asui 41 953 asukasta.
Sieradz oli vuosina 1975–1998 Sieradzin voivodikunnan pääkaupunki. Se oli aikoinaan myös herttuakunta Vähässä-Puolassa.
Ystävyyskaupungit

Annemasse (Ranska)
Gaggenau (Saksa)
Gospić (Kroatia)
Jambol (Bulgaria)
Novalija (Venäjä)
Saransk (Venäjä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sieradz Wikimedia Commonsissa
Łowicz

| Łowicz Lowitsch |
| --- | --- |
 Łowiczin kaupungintalo.
 lippu:  vaakuna
 Łowicz
 Koordinaatit: 52°6′N, 19°56′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Łódź
Piirikunta:  Łowicz
Kunta:  Łowicz (kaupunkikunta)
Perustettu:  ennen vuotta 1136
Kaupunkioikeudet:  ennen vuotta 1298
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Krzysztof Kaliński
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,4 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  28 224
 – Väestötiheys:  1 206,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Suuntanumero(t):  (+48) 46
 
 http://www.um.lowicz.pl/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Łowicz (lausutaan ˈwɔvʲitʃ, saks. Lowitsch) on kaupunki Łódźin voivodikunnassa keskisessä Puolassa. Łowicz on myös oman Łowiczin piirikuntansa keskuskaupunki. Kaupunki on rakentunut Bzurajoen varrelle. Vuoden 2019 arvion mukaan Łowiczissa asui 28 224 asukasta.
Historia

Toisen maailmansodan alussa käytiin Łowiczissa ja sen lähialueilla Kutnon taistelu, jossa saksalaiset murskasivat salamasotataktiikallaan Puolan joukot. Kutnon taistelu oli suurin yksittäinen offensiivi koko Puolan sotaretken aikana.
Talous

Łowicziin on keskittynyt elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta, joka elättää kaupunkia.
Kuuluisia łowiczilaisia

Daniel Olbrychski, elokuvanäyttelijä
Béla Kun

| Béla Kun |
| --- | --- |
 Béla Kun. Kuva vuodelta 1923.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. helmikuuta 1886 Szilágycseh (nyk. Cehu Silvaniei)
Kuollut: 29. elokuuta 1938 (52 vuotta) Moskova
Béla Kun (alun perin Kohn, 20. helmikuuta 1886 Szilágycseh (Cehu Silvaniei, nyk. Romania) – 29. elokuuta 1938 Moskova) oli Unkarin kommunistisen puolueen johtaja lyhyen aikaa vuonna 1919 ja Unkarin lyhytikäisen neuvostotasavallan johtohahmo.
Jälkimaine

Kuvanveistäjä Imre Vargan tekemä Béla Kunin muistomerkki pystytettiin Budapestin Vérmezőn puistoon 1986. Vuonna 1992 se siirrettiin sieltä Budapestin veistospuistoon (Memento Park, Szoborpark), kommunismin ajan julkisen taiteen ulkomuseoon. Sosialismin aikaan hänen mukaansa oli nimetty useita katuja, julkisia tiloja ja laitoksia Unkarin eri kaupungeissa. Budapestin Újpestin rantakatu (Újpesti rakpart) kantoi hänen nimeään vuosina 1986–1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Béla Kun Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Béla Kun (papereita kädessään) ja sota-asiain kansankomissaari, Unkarin neuvostotasavallan "punaisen terrorin" johtohahmona tunnetuksi tullut Tibor Szamuely (nahkatakissa) vappuna 1919.
Béla Kun pidätettynä 1937
Béla Kunin muistomerkki (Imre Varga, 1986), nykyään Budapestin Veistospuistossa (Szoborpark, Memento Park).
Pulkkilan Ponsi

| Pulkkilan Ponsi |
| --- | --- |

Perustettu:  29.3.1939
Paikkakunta:   Siikalatva, Suomi
Värit:                
Lajit:  • Lentopallo  •  Hiihto  •  Suunnistus  • Yleisurheilu  • Frisbeegolf  •  Sulkapallo 
Jäseniä:  149
Puheenjohtaja:  Teija Aho
Kotisivu:  https://pulkkilanponsi.fi/
Pulkkilan Ponsi on vuonna 1939 perustettu Siikalatvalla toimiva urheiluseura. Seuran lajeina ovat lentopallo, hiihto, suunnistus, frisbeegolf, sulkapallo ja yleisurheilu. Vuosien saatossa seura on tullut tunnetuksi Ponnen kansallisista hiihdoista, yleisurheilusaavutuksista ja jokamieslentopallosta. Nykyisin seura tunnetaan erityisesti aktiivisesta frisbeegolfin kilpailutoiminnasta Siikalatvan alueella. Frisbeegolfkauden kohokohta on vuosittain heinäkuussa Lehtomäen radalla järjestettävä Pulkkila Open.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Noormarkun rautatieasema

Noormarkun rautatieasema vuonna 1938
Noormarkun rautatieasema on lakkautettu rautatieliikennepaikka Haapamäki–Pori-radalla entisen Noormarkun kunnan alueella nykyisessä Porissa.
Noormarkun kirkonkylä oli huomattava paikkakunta jo ennen rautatietä, sillä sinne perustettiin rautaruukki vuonna 1806. Ahlströmin suvun omistajakaudella 1800-luvun lopulta lähtien tehdas ja sitä ympäröivä taajama kehittyivät huomattavasti. Vuorineuvos Walter Ahlströmillä oli keskeinen rooli rautatien saamisessa paikkakunnalle.
Noormarkun asemarakennus valmistui vuonna 1933 arkkitehti Thure Hellströmin piirustusten mukaan, ja sitä laajennettiin myöhemmin. Rakennuksessa oli toimisto-, posti- ja odotushuoneet. Liikenne Noormarkussa alkoi 16. joulukuuta 1933. Miehitys asemalla päättyi vuonna 1969, ja henkilöliikenne lakkautettiin 31. toukokuuta 1981. Lopulta liikennepaikka lakkautettiin liikenteen loppuessa Porin Ruosniemen ja Kankaanpään välisellä rataosalla 2. kesäkuuta 1985. Sivuraiteet on purettu, mutta pääraide on jäljellä. Rataa pitkin kulkee resiinamatkailureitti.
Vuonna 2016 asemarakennuksen uutisoitiin kokeneen ilkivaltaa. Vaikka rakennus oli suojeltu, purkaminen katsottiin järkeväksi, koska rakennus oli ilkivallan jäljiltä huonossa kunnossa eikä sille ollut käyttöä. Asemarakennus purettiin marraskuussa 2020.
Valtatie 22

Valtatie 22 länteen Kontinkankaan kohdalla Oulussa
Valtatie 22 itään Kontinkankaan kohdalla Oulussa
Valtatie 22 Maikkulan kohdalla Oulussa
Valtatie 22 on Oulun Raksilasta Muhoksen, Utajärven, Vaalan ja Paltamon kautta Kajaaniin johtava valtatie. Tien pituus on noin 185 kilometriä.
Valtatie 22 alkaa Oulun Raksilasta, Teuvo Pakkalan kadun risteyksestä. Oulussa tien nimi on Kainuuntie. Kainuuntien ja Pohjantien liittymä on Oulun vilkkaimpia liittymiä.
Tie kulkee Oulujoen eteläpuolella Oulun–Kontiomäen rautatien tuntumassa Muhoksen ja Utajärven keskustojen halki. Utajärven ja Vaalan välillä tie ylittää Oulujoen ja kulkee Vaalan keskustan pohjoispuolitse. Vaalan jälkeen tie jatkuu Oulujärven pohjoisrantaa seuraillen Kivesjärven taajaman ja Paltamon keskustan halki Kontiomäen eteläpuolelle, missä tie yhtyy valtatiehen 5. Loppumatka Kajaaniin on yhteistä Viitostien kanssa.
Reitti ja tieyhteydet

Oulu (vt 4 E8 E75, st 815)
Muhos (st 834, st 827)
Utajärvi (st 837)
Vaala (st 800)
Paltamo (kt 78, kt 89, vt 5 E63)
Kajaani (st 899, vt 5 vt 28 E63, vt 6)
Joukkoliikenne

Valtatiellä 22 pikavuoroyhteyksiä on Ouluun, Kajaanin kautta Joensuuhun ja Kajaanin sekä Kuopion kautta Helsinkiin. Tämän lisäksi on joitakin valtatietä osan matkaa kulkevia vakiovuoroja, jotka palvelevat paikallista liikkumista ja pienempiä taajamia.
Liikenneongelmat

Valtatien 22 pahimmat liikenneongelmat ovat pääasiassa Muhoksen keskustan kohdalla. Siellä kaksikaistainen valtatie kulkee suoraan kuntakeskuksen lävitse. Liikennejärjestelyjä muuttamalla (muun muassa rakentamalla kiertoliittymiä) on liikenneympäristöä ja -turvallisuutta keskustan taajama-alueella parannettu. Myös Muhoksen länsipuolella tien vilkkaasta liikenteestä on haittaa muun muassa koululaisille.
Utajärvellä tie kulkee keskustan eteläpuolelta rautatieasemaa sivuten, eikä varsinaisesti kulje keskusta-alueen läpi. Runsaat liikennemäärät kuitenkin aiheuttavat lievän turvallisuusriskin risteävälle sekä kevyelle liikenteelle.
Paltamossa tie kulkee radanvartta pitkin keskustan eteläpuolitse. Ongelmia ei kuitenkaan ole risteävän liikenteen vähäisen määrän vuoksi.
Reitin varrelta > Oulu

Raksilan urheilukeskus
Turkansaaren ulkomuseo
Reitin varrelta > Muhos

Taidegalleria Terttu Jurvakainen
Reitin varrelta > Utajärvi

Merilän kartano – majoituspalvelu
Kuittila – majoituspalvelu
Rokuan kuntokeskus
Rokuanhovi
Reitin varrelta > Vaala

Rokuan kansallispuisto
Talomuseo
Oulujärvi
Reitin varrelta > Paltamo

Eino Leinon patsas
Reitin varrelta > Kajaani

Paltaniemen kuvakirkko
Tervakanavat (Kajaani)
Kajaanin linna
Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Oulun ja Kajaanin välinen tie oli kantatie 77. Tie kulki tuolloin pääosin Oulujoen eteläpuolta. 1950-luvulla kantatie 77 siirrettiin kulkemaan Oulujoen pohjoispuolta. Joen eteläpuolella kulkenut tie uusittiin taas 1960- ja 1970-luvulla, minkä jälkeen se muutettiin valtatieksi 22. Tämä oli ensimmäinen uusi valtatienumero vuoden 1938 jälkeen. Samassa yhteydessä kantatie 77 poistui käytöstä ja joen pohjoispuolella kulkenut tie muutettiin ensin maantieksi 830 ja myöhemmin 1990-luvulla yhdystieksi 8300. Kantatienumero 77 on sittemmin vuonna 1986 annettu Siilinjärven ja Kyyjärven väliselle tielle.
Tiehankkeita

Liikennevirasto suunnittelee Oulun kaupungin alueella sijaitsevan Joutsentien ja Poikkimaantien välisen osuuden rakentamista nelikaistaiseksi. Hankkeen kustannusarvio on noin 720 000 euroa, ja se on tarkoitus toteuttaa yhtä aikaa Poikkimaantien sillan kanssa.
Tiehallinnon Oulun tiepiiri ja Oulun kaupunki aloittivat kesällä 2007 kehittämisselvityksen laatimisen valtatie 4:n ja Oulun kaupungin rajan väliselle osuudelle. Selvitys ulottuu ajallisesti 20–30 vuoden päähän. Luonnosten mukaan tie olisi tavoitetilassa nelikaistainen Heikkilänkankaalle, mahdollisesti Madekoskelle saakka. Suunnittelualueen loppuosa kaupunginrajalle saakka olisi 2+1-kaistaista keskikaiteellista ohituskaistatietä. Lisäksi tien tasoliittymät Madekoskelle saakka korvattaisiin Joutsentien, Poikkimaantien, Oulunlahdentien, Haarankankaantien, Sääskensuontien ja Madekoskentien kohdille rakennettavilla eritasoliittymillä. Tien parantaminen on mahdollista toteuttaa vaiheittain. Samankaltaisia suunnitelmia on esitetty myös Oulun seudun liikenne 2020 -raportissa, jossa on varauduttu myös Muhoksen keskustan eteläpuolelle rakennettavaan ohikulkutiehen.
Niin sanotun Oulujärven ylitystien rakentamisesta on keskusteltu vuosikymmeniä. Uusi tie alkaisi Paltamon Petäjälahdesta suunnilleen nykyisen yhdystien 8823 liittymän tienoilta ja kulkisi Neuvosenniemeen, josta rakennettaisiin silta Toukansalmen yli ja salmessa sijaitsevan Toukansaaren kautta Kajaanin Koutaniemeen. Uusi tie yhdistyisi valtatie 5:een Kajaanin keskustan eteläpuolella Pyykönpuron eritasoliittymässä. Valmistuttuaan tie lyhentäisi Oulun ja Kajaanin välistä matkaa 25 kilometrillä. Hanke on kuitenkin hyötyihinsä nähden kallis ja ympäristön kannalta ongelmallinen, ja sitä tuskin toteutetaan ainakaan lähivuosina. Hanke on kuitenkin mukana Kainuun maakuntakaavassa ohjeellisena tielinjauksena.
Pohjois-Pohjanmaan ely-keskus on tehnyt esiselvityksen valtatien 22 kehittämisestä Oulun ja Kajaanin välillä. Selvitys sisältää ehdotuksia tien parantamisesta koko matkalla.
Hevisaurus-elokuva

| Hevisaurus |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Pekka Karjalainen
Käsikirjoittaja:  Veli-Pekka Hänninen   Antero Arjatsalo   Heikki Salo
Tuottaja:  Nina Laurio
Säveltäjä:  Pasi Heikkilä   Nino Laurenne
Kuvaaja:  Konsta Sohlberg F.S.C.
Leikkaaja:  Kimmo Taavila
Lavastaja:  Markus R. Packalén
Erikoistehosteet:  Talvi Digital
Pääosat:  Milo Snellman Salli Siivonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Ensi-ilta:   27. marraskuuta 2015
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 600 000 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hevisaurus on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Pekka Karjalaisen ohjaama suomalainen koko perheen seikkailuelokuva. Sen ovat käsikirjoittaneet Veli-Pekka Hänninen, Antero Arjatsalo ja Heikki Salo. Elokuvan pääosissa ovat Milo Snellman, Salli Siivonen, Kari Hietalahti ja Taneli Mäkelä. Hevisaurus-elokuva perustuu Hevisaurus-brändiin ja tunnettuihin dinosaurushahmoihin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Milo Snellman  | … |  Toni   |
|  Salli Siivonen  | … |  Suvi   |
|  Kari Hietalahti  | … |  Iivari   |
|  Taneli Mäkelä  | … |  Maxim   |
|  Eija Vilpas  | … |  Noita   |
|  Timo Kahilainen  | … |  Mökö   |
|  Jan Nyquist  | … |  Lökö   |
|  Heikki Hela  | … |  Tonin isä   |
|  Kaisa Hela (Mattila)  | … |  Tonin äiti   |
|  Toni Wahlström  | … |  Suvin isä   |
|  Sanna Stellan  | … |  Suvin äiti   |
Näyttelijät > Hevisaurus-yhtye

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Olavi Tikka  | … |   Herra Hevisaurus (laulu)   |
|  Miila Virtanen  | … |   Milli Pilli (koskettimet)   |
|  Janne Mirala  | … |   Muffi Puffi (basso)   |
|  Antti Heikkinen  | … |   Komppi Momppi (rummut)   |
|  Jonas Saari  | … |   Riffi Raffi (kitara)   |
Arvostelu

Vikman, Episodi,