stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eläkeuudistus 2017
Ennallaan pysyvät asiat

Eläkeuudistuksen myötä ennallaan pysyvät
Työkyvyttömyyseläke
Perhe-eläke
Indeksikorotukset
Palkattomien aikojen eläkekertymät
Työttömyysturvan lisäpäivät eli ns. työttömyysputki.
Elisabeth Volkenrath

Elisabeth Volkenrath
Elisabeth Volkenrath (1919 – 13. joulukuuta 1945, Hameln) oli SS-nainen ja leirivartija useilla natsi-Saksan keskitysleireillä.
Ennen kuin hänet kutsuttiin valtion palvelukseen vuonna 1939, Volkenrath työskenteli kampaajana. Hän harjoitteli SS-esimiehensä Dorothea Binzin alaisuudessa Ravensbrückin keskitysleirillä, ja meni 1943 Auschwitz-Birkenauhun Aufseheriniksi. Siellä hän osallistui vankien luokitteluun ja hyväksikäyttöön. Marraskuussa 1944 hänet ylennettiin SS-Oberaufseherin-arvoon, ja hän valvoi useita vankien hirttämisiä. Hän meni myöhemmin Bergen-Belsenin leirille SS-esimieheksi.
Huhtikuussa 1945 Britannian armeija pidätti hänet ja laittoi vankilaan. Hän joutui oikeuteen Irma Gresen ja monen muun Belsenin SS-vartijan kanssa. Volkenrath tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 13. joulukuuta 1945 Hamelnin vankilassa.
Aiheesta muualla

First Belsen Trial Oberaufseherin Elisabeth Völkenrath/Milham (englanniksi)
Volkenrathin lausunto oikeudenkäynnissä (englanniksi)
Jewish Virtual Library: Elizabeth Volkenrath (englanniksi)
Emilie Autumn

| Emilie Autumn |
| --- | --- |
 Emilie Autumn esiintymässä vuonna 2007.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Emilie Autumn Liddell
Syntynyt: 22. syyskuuta 1979 Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  viulisti, kirjailija–runoilija ja laulaja–lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki, goottikabaree, industrial, electronica, New Age -musiikki ja kansanmusiikki 
Soittimet:  viulu
Levy-yhtiöt:  Trisol Music Group ja The End Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Emilie Autumn (s. 22. syyskuuta 1979 Malibu, Kalifornia) eli Emilie Autumn Liddell on yhdysvaltalainen viulisti, kirjailija–runoilija ja laulaja–lauluntekijä.
Emilie Autumn Suomessa

Emilie Autumn on esiintynyt Suomessa seuraavasti:
21. lokakuuta 2008 – Helsinki, Tavastia
18. huhtikuuta 2009 – Helsinki, Nosturi
6. huhtikuuta 2012 – Tampere, Klubi
7. huhtikuuta 2012 – Helsinki, Nosturi
Julkaisut > Albumit

On A Day... (2000)
Enchant (2003, uudelleenjulkaisu 2007)
Your Sugar Sits Untouched (2005, CD ja runokirja)
Opheliac (2006, myös Deluxe Edition on julkaistu)
Laced/Unlaced (2007)
A Bit O' This & That (2007)
Fight Like a Girl (2012)
Julkaisut > Singlet ja EP:t

Chambermaid (EP, 2001)
By the Sword (EP, 2001)
Opheliac (EP, 2006)
Liar/Dead Is the New Alive (2007)
4 o'Clock (2008)
Girls Just Wanna Have Fun & Bohemian Rhapsody Double Feature (EP, 2008)
Julkaisut > Kirjat

Across the Sky and Other Poems (2001)
Your Sugar Sits Untouched (2005)
The Asylum for Wayward Victorian Girls (2009)
Julkaisut > Erikoisjulkaisut

Opheliac (digipak)
Liar/Dead Is The New Alive (digipak)
Laced/Unlaced (tupla-CD ja kuvakirja)
Enchant (CD ja kuvakirja)
A Bit O' This & That (CD ja kuvakirja)
4 o'Clock (digipak)
Girls Just Wanna Have Fun & Bohemian Rhapsody Double Feature (digipak)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kauppinen, Jukka O.: Viktoriaanirokkari Emilie Autumn häikäisee teatraalisella esiintymisellään Ilta-sanomat.  7.4.2012. Viitattu 12.4.2019.
Emilie Autumn Discogs. Viitattu 12.4.2019 (englanniksi).
Emilie Autumn – Biography AllMusic. Viitattu 12.4.2019 (englanniksi).
Eläinten viestintä

Jalohaikara viestii kaipaavansa kumppania
Koira viestii vartalonsa, korviensa ja häntänsä asennolla tunnetilojaan, tässä kuvassa ehkä huolestumista tai pelkoa
Eläinten viestintä on eläinten pyrkimystä viestimällä vaikuttaa viestin vastaanottavien eläinten päätöksentekoon. Viestisignaali voi olla esimerkiksi ääni, värikuvio, asento, liike, sähköpurkaus, kosketus, hajusignaali, tai monen signaalin yhdistelmä.
Tarkoitus

Eläimet viestivät monenlaisista syistä. Moni eläinlaji viestii varoitukseksi, alistumisen osoitukseksi, houkutellakseen parittelukumppania tai ilmoittaakseen reviirinsä omistuksen. Yhteisölliset lajit koordinoivat ryhmän liikkeitä ja osoittavat sosiaalista arvojärjestystään viestimällä. Vanhemmat viestivät kaksisuuntaisesti poikastensa kanssa näitä hoitaessaan. Eläimet osaavat myös hälyttää lajitoverinsa löytäessään ruokaa tai havaitessaan vihollisen. Lepakot ja jotkin muut eläimet käyttävät itse lähettämiään äänisignaaleja suunnistukseen.
Kyvyt ja tavat

Eläinten viestintäkykyjä rajoittaa niiden perimä. Esimerkiksi monet hyönteiset pystyvät tuottamaan ja kuulemaan vain tietyn korkuisia ääniä. Joidenkin lajien yksilö erittää vain omanlaistaan tuoksua, jonka perusteella tuoksun vastaanottaja joutuu opettelemaan tunnistamaan yksilön. Jotkin lajit voivat oppia viestimään: esimerkiksi laululinnut voivat oppia lauluja nuorena, ja papukaijat oppivat tuottamaan uudenlaisia viestejä koko ikänsä.
Eri viestisignaalien lukumäärä vaihtelee lajeittain. Yksinkertaisimmat ei-yhteisölliset eläimet tuottavat ehkä vain viittä erilaista signaalia, yhteisölliset hyönteiset kuten mehiläiset ja muurahaiset tuottavat 10–20 signaalia, ja yhteisölliset selkärankaiset kuten sudet ja kädelliset tuottavat 30–40 signaalia.
Eläimet viestivät tavoilla, jotka soveltuvat olosuhteisiin. Ääniviestintä on tehokasta suurten etäisyyksien välillä, näköesteiden kuten puiden ja lehvästön läpi sekä pimeässä. Jotkin suuret maaeläimet ja valaat voivat tuottaa hyvin matalia ääniä, jotka kantautuvat maan tai veden kautta kauemmas kuin korkeammat äänet. Pienemmät eläimet kiipeävät tai lentävät joskus korkeaan paikkaan ääntelemään saadakseen signaalilleen kantavuutta. Äänisignaalin heikentyminen etäisyyden kasvaessa ei kuitenkaan aina ole epätarkoituksenmukaista, sillä eläimet saattavat pysytä kuulemaan äänisignaalin heikentymisestä kuinka kaukana viestin lähettäjä on.
Jotkin lajit ovat kehittäneet bioluminesenssin pystyäkseen viestimään visuaalisesti pimeässä.
Hajusignaalit leviävät hitaasti ja vaikeasti paikallistettavasti ilmavirran mukana. Eläimet käyttävätkin hajuviestintää vain lähviestintään ja toistuvaan reviirin puolustamiseen ja puolison etsintään.
Kieli

Ihminen on yrittänyt opettaa simpansseille ja gorilloille kieltä. Jotkin yksilöt ovatkin oppineet suurehkon vaikkakin ihmiseen verrattuna rajallisen joukon merkkejä ja käsitteitä, joilla ne pystyvät viestimään symbolisesti. On kuitenkin kyseenalaista, onko siinä kyseessä kieli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eläinten viestintä Wikimedia Commonsissa
Feeniksin kääpiögalaksi

Feeniksin kääpiögalaksi
Feeniksin kääpiögalaksi on epäsäännöllinen kääpiögalaksi Paikallisessa ryhmässä. Galaksi on 1,44 Mly:n päässä Maasta. Koska galaksi sijaitsee Feeniksin tähdistössä, sitä kutsutaan Feeniksin kääpiögalaksiksi. Galaksin löysivät Hans-Emil Schuster ja Richard Martin West vuonna 1976. He luulivat galaksia aluksi pallomaiseksi tähtijoukoksi.
Ominaisuudet

Feeniksin kääpiögalaksin sisäosissa on pääasiassa nuoria tähtiä liikkumassa idästä länteen, ja ulko-osissa pääasiassa vanhoja tähtiä liikkumassa pohjoisesta etelään. Sisäosien tähtien syntynopeus on ollut aina suunnilleen yhtä nopeaa, ja jatkuu edelleen. Galaksin etäisyys Linnunradasta on noin 1,44 Mly.
FR F1 / F2

FR F1
FR F2
FR F2 kenttäkäytössä Afganistanissa.
FR F1 (Fusil à Répétition modèle F1) on ranskalainen pulttilukkoinen tarkkuuskivääri.
Vuonna 1966 palveluskäyttöön otettu ja Manufacture d'Armes de Saint Etiennen (MAS) vuoteen 1980 asti valmistama FR F1 perustuu Ranskan armeijan MAS 36 -palveluskivääriin.
FR F1 -kivääriä valmistettiin kolmena eri versiona:
Tireur d'Elite - tarkka-ampujamalli
Tir Sportif - diopteritähtäimellä varustettu kilpa-ammuntamalli
Grande Chasse - siviilimyyntiin tarkoitettu metsästyskiväärimalli APX 804 -kiikaritähtäimellä
Kiväärissä on liekinsammutin, johon on yhdistetty tarkkuutta parantava "Manchon"-mekanismi jolla voi säätää piipun värähtelyä.
Kiväärin tukki on varustettu erillisellä pistoolikahvalla ja aseen sivuille taittuvilla tukijaloilla. Siinä on säädettävä poskipakka ja tukin pituutta voi säätää irrotettavilla jatkopaloilla.
Ranskan armeijan lisäksi FR F1:tä käyttävät Marokon, Mauritanian ja Tšadin armeijat.
FR F2

GIAT Industries / Nexter on valmistanut F1-mallin seuraajaa 7.62 x 51 mm NATO -kaliiperista FR F2:ta (Fusil à Répétition modèle F2) vuodesta 1984. F2:n etutukki on synteettinen ja sen korkeussäädettävä haaratuki on tukin sijasta kiinnitetty aseen piipun juureen; kivääriä on valmistettu myös synteettisellä taittotukilla. Kiikaritähtäinmalli on F2:ssa joko 8 x suurentava APX L806 tai SCROME J8. F2:n piippu on päällystetty muovisella lämpöeristeellä, joka estää tähtäystä vaikeuttavaa piipun lämpösäteilyä.
FR F2:sta on tehty myös puisella etutukilla varustettua vientiversioita FR-G1 ja -G2; niistä puuttuu piipun lämpöeriste.
Tekniset tiedot (FR F1 / F2)

Kaliiperit: 7,5 x 54 mm Mle1929C ja 7.62 x 51 mm NATO / 7.62 x 51 mm NATO
Pituus: 1 138 mm / 1 200 mm
Piipun pituus: 552 mm / 650 mm
Paino: 5,2 kg / 5,3 kg
Lipas: 10 patruunan irtolipas.
Tähtäin:
3,85 x suurentava APX L Mle53, 3-12 x 56 Schmitt & Bender tai 2,5-10 x 52 Zeiss -kiikaritähtäin
4 x suurentava OB 25 UC "DIPT 9" tai OB-50 valonvahvistintähtäin
avotähtäimet.
Tehokas kantomatka: ~800 m.
Aiheesta muualla

FR F1 and FR F2 Sniper Rifle
Ranskan armeijan sivu FR F2:sta.
Eläinten vapautusrintama

Eläinten vapautusrintama (EVR, engl. Animal Liberation Front, ALF) on kansainvälinen, radikaali suoran toiminnan liike, joka pyrkii parantamaan eläinten oikeuksia ja lopettamaan eläinten hyväksikäytön esimerkiksi koe-eläiminä ja elintarvike- sekä turkisteollisuudessa. EVR:lla ei ole muodollista organisaatiota, vaan se muodostuu anonyymeistä, toisistaan erillisistä soluista. Sellaisen voi perustaa kuka tahansa, joka kannattaa EVR:n periaatteita ja toimintatapoja. Periaatteista tärkein on pidättäytyminen ihmisiin ja eläimiin kohdistuvasta väkivallasta.
EVR tekee anonyymejä iskuja, joissa vapautetaan turkis- tai koe-eläimiä tai aiheutetaan omaisuusvahinkoa turkistarhoille, turkisliikkeille, koe-eläinlaitoksille tai elintarviketeollisuudelle. Tuhoamisiskujen tarkoituksena on aiheuttaa yrityksille ja yrittäjille niin paljon taloudellista vahinkoa, että toiminta muuttuu taloudellisesti kannattamattomaksi. Iskuissa pyritään tuottamaan omaisuusvahinkoa, ei missään tapauksessa kärsimystä eläimille tai ihmisille.
Eläinten vapautusrintama Suomessa

Suomessa on tehty EVR-iskuja koe-eläinlaitoksia, turkistarhoja ja -tarhureita, turkiksia myyviä liikkeitä ja niiden henkilökuntaa sekä yksittäisiä turkiksen käyttäjiä vastaan. Julkisuudessa EVR:aa pidettiin 1990-luvulla Oikeutta eläimille -yhdistyksen läheistoimintana. Vuonna 1997 Oikeutta eläimille -yhdistyksen eräs keulakuva Joni Purmonen jäi kiinni Orimattilassa suoritetusta iskusta.
Kriitikkojen mukaan Eläinten vapautusrintama ei ole onnistunut tavoitteessaan, vaan iskut ovat muuttaneet yleistä mielipidettä kielteisemmäksi muun muassa turkistarhauksen kritisoijia kohtaan.[lähde? ] Näin ollen EVR:n toiminta olisi kääntynyt EVR:n tavoitteita vastaan. EVR:n puolustajien mielestä taas turkistarhauksesta ei olisi todennäköisesti käyty laajaa keskustelua mediassa ilman EVR:n iskuja.
Toisaalta molemmat edellä mainitut näkökulmat eroavat EVR:lle keskeisestä suoran toiminnan ajatuksesta. Suoran toiminnan näkökulmasta tärkeää ei ole varsinainen mediakeskustelu, vaan sananmukaisesti suora toiminta – kuten esimerkiksi turkistarhojen ja -liikkeiden sulkeminen taloudellisen sabotaasin seurauksena tai yksittäisten eläinten elämien pelastaminen vapautusiskuissa.
Suojelupoliisin päällikön Seppo Nevalan 2004 antaman haastattelun mukaan Suomessa toimivat eläinaktivistiryhmät ovat pieniä ja laittomuuksiin osallistuu korkeintaan joitakin kymmeniä ihmisiä. Nevalan mukaan eläinaktivisteilta puuttuu yhtenäinen ideologia, vahvat johtajat tai vahvat järjestörakenteet. Suojelupoliisi ei pidä toimintaa vaarana yhteiskuntajärjestykselle, mutta se saattaa vaarantaa ajoittain yhteiskuntarauhaa ja yleistä järjestystä ja turvallisuutta, ja siksi aktivistien toimintaa ei voi jättää vaille seurantaa. Tekijöiden kiinni saaminen on olennaisinta ja rangaistuksilla on todettu olevan erittäin suuri ennalta ehkäisevä vaikutus suomalaisten eläinaktivistien ollessa tavallisia ihmisiä eikä niin sanottuja ammattirikollisia. Nevalan mukaan pieniin eläinaktivistiryhmiin liittyy julkisuushakuisuus.
Eläinten vapautusrintama Suomessa > Iskut Suomessa

Elokuussa 2007 EVR:n aktivistit päästivät Mustasaaressa noin 2 500 minkkiä vapaaksi luontoon. Iskun arvioidaan aiheuttavan huomattavaa vahinkoa alueen ekosysteemille. Tihutyön kohteeksi joutuneen tarhan rehusiiloihin oli maalattu kirjaimet "EVR", ja Eläinten vapautusrintaman tukiryhmä julkisti nettisivuillaan tarhaajan nimen ja toivotti minkeille ”hyvää karkumatkaa”.
Marraskuussa 2008 iskettiin EVR:n nimissä munakanalaan Närpiössä Norrnäsissä tuhoten kanalan ruokinta- ja juoma-automaatiota sekä ilmastointia sääteleviä laitteita. Tämän seurauksena 2 000–5 000 kanaa kuoli tukehtumalla yön aikana. Kanojen voinnin tarkastanut eläinlääkäri määritteli teon erittäin törkeäksi eläinsuojelurikokseksi. EVR kuitenkin sanoutui irti iskusta, koska sen toimintaperiaatteet eivät salli eläinten vahingoittamista.
Kesäkuussa 2016 EVR hyökkäsi Pohjolan Matkan varikolle ja pyrki polttamaan 20 turistikuljetuksiin tarkoitettua linja-autoa, asettamalla sytykepalan kunkin auton renkaisiin. Iskussa tuhoutui viisi turistibussia korjauskelvottomaksi. EVR ilmoittautui iskun tekijäksi anarkistien Takku.net -keskustelupalstalla julkaistussa ilmoituksessa, mutta ilmoitusta ei ole kyetty todentamaan. Ilmoituksen mukaan hyökkäyksen syynä oli Pohjolan Matkan yhteistyö huutokauppa Saga Fursin kanssa. Iskun tutkinta siirrettiin poliisilta keskusrikospoliisille.Tuhopoltto aiheutti keskusrikospoliisin mukaan palojälkiä myös bussien lähellä olleeseen varikkorakennukseen, ja aiheutti siten vakavaa hengen ja terveyden vaaraa rakennuksessa yöpyneille usealle kuljettajalle.
Eläinten vapautusrintama Yhdysvalloissa ja Britanniassa

Yhdysvalloissa liikettä on kritisoitu terroritaktiikkojen käytöstä, ja se on luokiteltu terroristiuhkaksi Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Tosin luokittelua kritisoitiin siitä, että Yhdysvallat jätti listaamatta radikaalin abortinvastustajien ryhmän Army of Godin tai lukuisia äärioikeistolaisia liikkeitä, jotka toisin kuin ALF ovat tappaneet ja pahoinpidelleet ihmisiä.
FBI ja ATF ilmoittivat 18. maaliskuuta 2005 Eläinten vapautusrintaman ja Maan vapautusrintaman olevan ”väkivaltaisia ääri-eläinoikeustaistelijoita ja eko-terroristeja, jotka kohdistavat yhden suurimmista terroristiuhista kansalle”.
St Andrewsin yliopiston poliittisen väkivallan ja terrorismin tutkintaosaston professori Paul Wilkinson sanoi, että Eläinten vapautusrintama ja sen liitännäisryhmät ovat ”Ison-Britannian vakavin terroriuhka”. The Daily Telegraph on kutsunut Eläinten vapautusrintamaa ”Ison-Britannian aktiivisimmaksi terroristijärjestöksi”.
20. tammikuuta 2006 FBI käynnisti Operation Backfiren, ja osana operaatiota U.S. Department of Justice nosti syytteet yhdeksää yhdysvaltalaista ja kanadalaista eläinoikeusaktivistia vastaan, jotka toimivat Eläinten vapautusrintaman nimellä. Department of Justice luokitteli iskut esimerkkinä ”kotimaisesta terrorismista”. Ryhmän tekemiin iskuihin sisältyi hyökkäyksiä teurastamoihin, metsäyhtiöön ja hiihtokeskukseen sekä korkeajännitteisen sähköjohdon katkaiseminen vuosien 1996 ja 2001 välillä.
Aiheesta muualla

Journalisti-lehti, 22/2004, Eläinaktivismi kova pala medialle (Arkistoitu – Internet Archive) (uutinen Pirita Jupin väitöskirjasta)
Pirita Juppi, 2004 , Keitä me olemme, mitä me haluamme? Eläinoikeusliike määrittelykamppailun, marginalisoinnin ja moraalisen paniikin kohteena suomalaisessa sanomalehdistössä (väitöskirja, pdf)
Verkkouutiset, 29.10.2005, Radikaaleissa vaihtoehtoliikkeissä tärkeintä yhteisöllisyys (Arkistoitu – Internet Archive) (uutinen Mari Kallialan väitöskirjasta)
ALF:n logo
Feeniläisveljeskunta

Feeniläisveljeskunnan logo
Feeniläisveljeskunta (engl. Fenian Brotherhood) oli Yhdysvalloissa amerikanirlantilaisten keskuudessa 1860-luvulla toiminut feeniläisten vallankumouksellinen salaseura, jonka tavoitteena oli Irlannin itsenäisyys ja muuttaminen tasavallaksi. Se oli Irlannissa toimineen Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan (Irish Republican Brotherhood, IRB) sisarjärjestö. Feeniläisveljeskunta teki vuosina 1866, 1870 ja 1871 epäonnistuneita hyökkäyksiä Yhdysvaltain rajan yli brittiläiseen Kanadaan.
Historia

Feeniläisveljeskunnan perusti New Yorkissa vuonna 1858 John O’Mahony, entinen Nuori Irlanti -liikkeen kannattaja, joka oli vuoden 1848 epäonnistuneen kapinan jälkeen joutunut pakenemaan Irlannista Ranskaan ja tutustunut Pariisissa saman kohtalon kokeneeseen James Stephensiin. O’Mahony muutti vuonna 1854 Yhdysvaltoihin ja ryhtyi organisoimaan siellä irlantilaisemigranttien salaista toimintaa. Hänen ensimmäinen salaseurahankkeensa, Emmetin muistomerkkiyhdistys (EMA) ei johtanut tuloksiin. Kun Irlantiin palannut Stephens vuonna 1857 pyysi häntä keräämään Yhdysvalloista rahaa muistomerkkiin Philip Gray -nimiselle kuolleelle kapinalliselle, O’Mahony tarjoutui rahoittamaan ja aseistamaan salaista kumousjärjestöä, jos Stephens perustaisi Irlantiin sellaisen. Yhteisymmärrys syntyi, joten Stephens perusti Dublinissa IRB:n ja O’Mahony samanaikaisesti New Yorkissa oman järjestönsä. Vuoden 1859 alussa O’Mahony otti käyttöön nimen feeniläisveljeskunta. Nimessä esiintynyt sana fenian viittasi pakana-aikaiseen myyttiseen irlantilaiseen soturijoukkoon, joka tunnettiin nimellä fianna ja jota oli legendan mukaan johtanut kuuluisa Finn mac Cumhaill.
Miljoonia ihmisiä oli muuttanut Irlannista Amerikkaan varsinkin 1840-luvun nälänhädän seurauksena, ja monilla heistä oli hyvin vihamielinen suhtautuminen Isoon-Britanniaan ja brittien valtaan Irlannissa. Feeniläisten toiminnan alkuvaiheessa Yhdysvalloissa toimineella feeniläisveljeskunnalla oli tasaveroinen ellei suorastaan johtava rooli yhteistyössä irlantilaisen sisarjärjestönsä kanssa. Feeniläisveljeskunnan toiminta lähti liikkeelle takellellen, mutta vuoteen 1865 mennessä se oli kasvanut niin suureksi ja varakkaaksi, että se saattoi tukea Irlannin IRB:tä sekä raha- että aselähetyksillä. Tämä johtui siitä, että Amerikassa asuneiden irlantilaisten siirtolaisten toimeentulo oli lähes poikkeuksetta paljon parempi kuin Irlantiin jääneillä. Myös irlantilaisten kasvanut poliittinen vaikutusvalta Yhdysvalloissa sekä Yhdysvaltain sisällissodassa saatu sotakokemus edisti veljeskunnan toimintaa. Feeniläisveljeskunnan toiminta huipentui vuonna 1866, jolloin se suoritti kolme epäonnistunutta hyökkäystä Kanadaan. Kanadaan hyökänneet feeniläiset käyttivät itsestään myös nimeä Irlannin tasavaltalaisarmeija (IRA), mikä nimitys esiintyi tuolloin ensi kerran.
Vuoden 1866 ja varsinkin vuoden 1870 hyökkäysten epäonnistumisen jälkeen feeniläisliikkeen painopiste alkoi siirtyä Yhdysvalloista Irlantiin. Feeniläisveljeskunnan toiminta kuihtui 1880-luvulle mennessä ja sen korvasi Clan na Gael -niminen salaseura, josta tuli vuorostaan amerikanirlantilaisten tärkein vallankumousjärjestö.
FS Caton (1847)

| Caton |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Toulon
Kölinlasku:  20. kesäkuuta 1844
Laskettu vesille:  1. toukokuuta 1847
Palveluskäyttöön:  12. heinäkuuta 1847
Poistui palveluskäytöstä:  30. tammikuuta 1874
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 000 t
Pituus:  56,98 m
Leveys:  9,34 m
Syväys:  3,62 m
Koneteho:  780 ihp
Nopeus:  10,30 solmua
Miehistöä:  123
Aseistus
Aseistus:  1848: 8 × 160 mm tykkiä 1864: 6 × 120 mm tykkiä
Caton oli Ranskan laivaston 1847 palvelukseen otettu rautarunkoinen 1. luokan aviso, joka luokiteltiin myöhemmin potkurikorvetiksi.
Valmistus

Dupyu de Lômen suunnittelema alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. kesäkuuta 1844. Se laskettiin vesille 1. toukokuuta 1847 ja otettiin palvelukseen reilua kahta kuukautta myöhemmin 12. heinäkuuta.
Palvelus

Caton poistettiin alusluettelosta 30. tammikuuta 1874 ja romutettiin seuraavana vuonna Toulonissa.
Embraze

| Embraze |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  (1994–1997 nimellä Embrace) 1997–
Tyylilaji:  heavy metal
Kotipaikka:  Kiiminki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Lauri Tuohimaa, kitara, laulu (1994)  Sami Siekkinen, kitara (2000)  Olli-Pekka Karvonen, basso (2000)  Heidi Määttä, koskettimet (1995)  Ilkka Leskelä, rummut (1994) 
Entiset jäsenet:  Mikko Aaltonen, kitara (1994–1995)  Petri Henell, basso (1994–1997)  Juha Rytkönen, kitara (1995–1997)  Janne Räsänen, basso (1997–1999)  Janne Regelin, kitara (1997–1999)  Toni Kaisto, basso (1999–2000)  Markus Uusitalo, kitara (1999–2000) 
Levy-yhtiö:  Mastervox, (1998–2000)   Low Frequency, (2002)   Verikauha, (2006)  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Embraze on melodista metallia soittava yhtye, joka perustettiin Kiimingissä vuonna 1994. Yhtye toimi ensimmäiset vuotensa Embrace-nimellä, mutta ennen Laeh-debyyttialbumin julkaisua nimi muutettiin muotoon Embraze.
Jo ennen ensimmäistä levyään yhtye kiersi ahkerasti maakuntia ja sijoittui toiseksi Rock SM 1997 -kilpailussa.
Yhtye julkaisi vuodesta 1998 alkaen viisi kokopitkää albumia. Viimeiseksi jäänyt, enteellisesti nimetty, The Last Embrace julkaistiin elokuussa 2006 ja levy antoikin yhtyeelle ensimmäisen näkyvän tilastomerkinnän kivutessaan Suomen virallisen listan sijalle 29. Embraze päätti uransa kotikaupungissaan ja nousi viimeistä kertaa yleisön eteen vappuna 2009.
Vuonna 2019 yhtye palasi takaisin keikkalavoille. Näin bändi kommentoi paluutaan: ”Tiesimme kun tiemme erkanivat keväällä 2009, tai ainakin luulimme tietävämme, että tämä olisi tässä…Kuinka väärässä olimmekaan! Yhteys ei missään vaiheessa kadonnut väliltämme ja kun keväällä ´18 tapasimme JO toisen kerran koko porukalla sitten viimeisen keikan, oli selvää, että jokaisella oli jälleen halu soittaa bändinä, joka tunnetaan nimellä EMBRAZE”.
Kokoonpano

Lauri Tuohimaa – kitara, laulu (1994)
Sami Siekkinen – kitara (2000)
Olli-Pekka Karvonen – basso (2000)
Heidi Määttä – koskettimet (1995)
Ilkka Leskelä – rummut (1994)
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Mikko Aaltonen – kitara (1994–1995)
Juha Rytkönen – kitara (1995–1997)
Janne Regelin – kitara (1997–1999)
Markus Uusitalo – kitara (1999–2000)
Petri Henell – basso (1994–1997)
Janne Räsänen – basso (1997–1999)
Toni Kaisto – basso (1999–2000)
Diskografia > Studioalbumit

LAEH (1998)
Intense (1999)
Endless Journey (2000)
Katharsis (2002)
The Last Embrace (2006)
Diskografia > Singlet

Sin, Love and the Devil (1999)
Mastervox Metalsingle (split) (1999)
Branded (2006)
Diskografia > Kokoelmat

Metalliliitto: Volume 2 (1998)
Straight To Hell: A Tribute To Slayer (1999)
Metal Rock Cavalcade II (2002)
Diskografia > Demot

Allotria (1995)
Dragon (1996)
IV (1997)
Promo 2000 (2000)
Demo ’04 (2004)
Aiheesta muualla

Facebook Embraze
Instagram Embraze
Twitter Embraze
Youtube Embraze
Spotify Embraze
Apple Music
Dex Viihde (Arkistoitu – Internet Archive)
Embraze Meteli.netissä
Embraze Myspacessa (englanniksi)
FS Cassard (D623)

| Cassard |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ateliers et Chantiers de Bretagne
Kölinlasku:  marraskuu 1951
Laskettu vesille:  12. toukokuuta 1953
Palveluskäyttöön:  14. huhtikuuta 1956
Poistui palveluskäytöstä:  1974
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 750 t (standardi) 3 740 t (kuormattu)
Pituus:  128,6 m
Leveys:  12,7 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  63 000 shp (47 000 kW
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  347
Aseistus
Aseistus:  6 x 127 mm Mle 1948 -tykkiä 6 x 57 mm/60 Modèle 1951 4 x 20 mm tykkiä 12 x 550 mm torpedoputkea
Cassard (runkonumero D623) oli Ranskan laivaston 1956 palvelukseen otettu Surcouf-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Nantesista Ateliers et Chantiers de Bretagnelta, missä köli laskettiin marraskuussa 1951. Alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1953 ja otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1956.