stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kustaa V
Suku ja koulutus

Hän oli Ruotsin ja Norjan kuningas Oskar II:n ja kuningatar Sofian vanhin poika. Syntyessään hän sai Värmlannin herttuan arvonimen. Hänellä oli kolme veljeä: Oscar (1859-1953), Carl (1861-1951) ja Eugen (1865-1947).
Perhe asui Perintöruhtinaan palatsissa, ja äiti oli prinssin kasvatuksessa merkittävä henkilö. Kesät vietettiin Sofieron linnassa, jonka isä oli hankkinut omistukseensa. Varhaisvuosinaan prinssillä katsottiin olevan heikko ruumiinrakenne, minkä vuoksi hänet hoidettiin sähköllä 10. toukokuuta 1871. Aikuisena hänestä tuli hyväkuntoinen ja hoikka.
Vuonna 1869 prinssi Gustaf alkoi käydä Beskowin koulua veljiensä kanssa, mutta isänsä tultua kuninkaaksi vuonna 1872 hänet otettiin sieltä pois niin sanotun palatsikoulutuksen piiriin, jossa hänestä koulutettiin tulevaa kuningasta. Tuolloin hänen pääopettajanaan toimi Carl Lundberg.
Vuonna 1874 kruununprinssi Gustaf lähti vuoden mittaiselle ulkomaanmatkalle salanimellä Gustaf Fredriksson Sveitsiin ja Italiaan, jonka tarkoituksena oli yhtäältä ruokkia tulevan kuninkaan kulttuurien tuntemusta, vaikka tämä ei vaikuttanut Gustafia kiinnostavan, ja toisaalta tarjota hänelle mahdollisuus tutustua potentiaaliseen puolisoon.
Hän suoritti ylioppilastutkinnon linnassa 16. joulukuuta 1876 ja kirjoittautui Uppsalan yliopistoon vuonna 1877 Värmlantilaiseen osakuntaan. Samana vuonna hän toimi  ensimmäistä kertaa valtionhoitajana isänsä Saksan-matkan aikana. Yliopistossa hän opiskeli latinaa, taloustiedettä, Pohjoismaiden historiaa, taidehistoriaa, prosessioikeutta ja Ruotsin valtiotieteitä.
Ollessaan kruununprinssi Gustaf palveli Ruotsin armeijassa. Hän opiskeli muiden opintojensa ohella myös Ruotsin sotakorkeakoulussa. Hänet ylennettiin vuonna 1884 kenraalimajuriksi ja vuonna 1898 kenraaliksi.
Kruununprinssi Gustaf teki vuonna 1878 vuoden kestäneen ulkomaanmatkan, jonka aikana hän vieraili ensin Tanskan kuningasperheen luona, sitten Ranskassa kuusi viikkoa ja tämän jälkeen Roomassa ja Italiassa neljä kuukautta. Paluumatka kulki Konstantinopolin kautta; sitten vierailtiin Itävallassa ja Englannissa. Vuonna 1879 kruununprinssistä tuli "siviilioikeuden tohtori" Oxfordin yliopistossa 18. kesäkuuta ja hän vietti sen jälkeen lähes neljä kuukautta Englannissa ja Skotlannissa. Lisäksi matka suuntautui Belgiaan ja Hollantiin sekä Saksaan. Matka oli ratkaiseva koko hänen loppuelämänsä kannalta, sillä Saksassa hän tapasi ensimmäisen kerran tulevan puolisonsa Badenin prinsessa Victorian, jota hän kosi 2. maaliskuuta 1881.
Avioliitto ja jälkeläiset

Kruununprinssi Gustav avioitui Karlsruhen linnan kappelissa Badenin prinsessa Viktorian kanssa 20. syyskuuta 1881. He olivat kihlautuneet maaliskuussa 1881. Viktoria oli Ruotsin prinsessa Sofia Wilhelminan, Kustaa IV:n Aadolfin tyttären pojan Badenin suurherttua Fredrik I:n ja Preussin prinsessa Louisen tytär, ja näin Ruotsia hallitseva ranskalaistaustainen ja vielä suhteellisen nuori Bernadotte-suku yhdistyi entisiin kuningassukuihin Vaasaan ja Holstein-Gottorpiin. Avioliittoa on kuvattu onnettomaksi 1890-luvulta lähtien Viktorian miessuhteen vuoksi ja puolisot asuivat erillään.
Huonon terveytensä vuoksi Viktoria vietti talvet Caprilla lääkärinsä Axel Munthen huvilassa vuodesta 1901 lähtien. Kuninkaaksi ja kuningattareksi vuonna 1907 tultuaan aviopuolisot lähenivät uudelleen.
Kustaalle ja Viktorialle syntyi kolme poikaa:
Kustaa VI Aadolf (1882–1973)
Södermanlandin herttua Vilhelm (1884–1965)
Västmanlandin herttua Erik (1889–1918), sairasti epilepsiaa ja oli lievästi kehitysvammainen äitinsä raskaudenajan lääkityksen vuoksi. Häntä ei koskaan tuotu julkisuuteen ja hän kuoli 21-vuotiaana espanjantautiin.
Avioliitto ja jälkeläiset > Yksityiselämä

Kustaa V:n kiinnostuksenkohteita olivat musiikki ja taideteollisuus. Hän keräsi 1650-1850 -luvun ruotsalaista hopeaa. Hän harrasti myös Englannissa vuonna 1881 oppimaansa tennistä yli 85-vuotiaaksi saakka ja kilpaili salanimellä Mr. G sekä perusti Tukholmaan Kuninkaallisen tennisseuran vuonna 1896. Lisäksi metsästys oli yksi kuninkaan harrastuksista aina 91-vuotiaaksi asti. Hänen suosikki kesänviettopaikkansa oli Tullgarnin linna Södertäljessä.
Kustaan seksuaalinen suuntautuminen on ollut keskustelun aihe Ruotsissa jo vuosia. Kuninkaalla väitettiin olleen suhde ravintoloitsija Kurt Haijbyn kanssa. Vuonna 1952 Haijby asetettiin syytteeseen hovin painostamisesta. Hänen väitettiin kiristävän suuria rahasummia; muutoin hän paljastaisi juorutun seksisuhteensa kuninkaan kanssa. Tästä niin sanotusta Haijbyn tapauksesta on tehty dramatisoitu televisiosarja, joka esitettiin SVT:llä vuonna 2021.
Kuningas

Kustaa V nousi kuninkaaksi isänsä Oskar II:n kuoltua 8. joulukuuta 1907. Kuninkaana Kustaan motto oli ”Kansan kanssa isänmaan hyväksi” (ruots. Med folket för fosterlandet). Ruotsin kuninkaille oli järjestetty kruunajaiset 1200-luvulta lähtien, mutta Kustaasta tuli ensimmäinen kuningas, joka kieltäytyi kruunajaisista. Norja oli itsenäistynyt personaaliunionista omaksi kuningaskunnakseen vuonna 1905, joten toisin kuin isänsä, Kustaa ei koskaan hallinnut Norjaa. Kun Norjan suurkäräjät julisti maan itsenäiseksi 7. kesäkuuta, Kustaa oli vierailulla Berliinissä.
Kustaa V oli viimeinen Ruotsin kuningas, joka puuttui suoraan politiikkaan. Hän arvosteli hallitusta vuoden 1914 puolustusbudjettiriidassa, mikä aiheutti niin sanotun linnanpihakriisin. Tämän jälkeen hän hallitsi parlamentaristisesti. Kuninkaan valta Ruotsissa oli vähentynyt tuntuvasti jo ennen Kustaan valtaannousua, mutta taatakseen monarkian säilymisen Ruotsissa hän pyrki sopeutumaan ajan henkeen.
Kustaa V teki virallisen valtiovierailun kuningatar Viktorian kanssa Suomeen vuonna 1925. Vuoden 1928 jälkeen kuningatar muutti pysyvästi Roomaan, jossa hän kuoli vuonna 1930.
Kuninkaana Kustaa V pyrki vahvistamaan perustuslaillista monarkiaa ja demokratiaa Ruotsissa.
Kuningas > Toinen maailmansota

Kesän 1941 juhannuskriisin aikaan, jolloin natsi-Saksa vaati lupaa kuljettaa 15 000 miehen Engelbrecht-divisioona Etelä-Norjasta Suomen rajalle Haaparannalle, Kustaa V kannatti kuljetusluvan myöntämistä.
Monet päähallituspuolueen eli sosiaalidemokraattien valtiopäiväedustajista vastustivat Saksan vaatimukseen suostumista, mutta hallituskoalition oikeistopuolueet, puolueisiin kuulumaton ulkoministeri Christian Günther ja yleensä hallituksen politiikkaan puuttumista vältellyt Kustaa V kannattivat sitä. Yhtenä perusteluna vaatimukseen suostumiselle oli, että Ruotsin tulisi tukea Suomea, jonka tiedettiin liittyvän pian sotaan Saksan rinnalle. Lopulta sosiaalidemokraattinen pääministeri Per Albin Hansson taivutteli hallituksensa suostumaan väittämällä, että kuningas luopuisi muuten kruunusta. Historiantutkimus ei ole kyennyt vahvistamaan, uhkasiko Kustaa V todella hallitusta kruunustaluopumisella.
Kuningas > Viimeiset vuodet ja kuolema

Kuollessaan 92-vuotiaana Kustaa V oli Ruotsin historian vanhin hallitseva monarkki. Myös kaikki hänen veljensä elivät 82-93 -vuotiaiksi. Hänet on haudattu Riddarholmskyrkaniin Tukholmaan.
Kunnianosoituksia > Ruotsalaiset ja norjalaiset

Serafiimiritarikunnan ritari (Ruotsi, 1858)
Kuninkaallinen Kaarle XIII:n ritarikunnan ritari (Ruotsi, 1858)
Miekkaritarikunnan suurristi (Ruotsi, 1858)
Pohjantähti-ritarikunnan suuristi (Ruotsi, 1858)
Vasa-ritarikunnan suurristi (Ruotsi, 1886)
Pyhän Olavin ritarikunta ketjulla (Norja, 1858)
Norjan leijonan ritarikunnan ritari (Norja, 1858)
Haakon VII:n vapaudenristi (Norja, 1858)
Lähde:
Kunnianosoituksia > Ulkomaalaiset

Elefanttiritarikunnan ritari (Tanska, 1874)
Dannebrogin ritarikunnan suurkomentaja (Tanska, 1950)
Pyhän Tapanin ritarikunnan suurristi (Itävalta-Unkari, 1879)
Kultaisen taljan ritarikunnan ritari (Espanja, 1881)
Chakri-dynastian ritarikunnan ritari (Siam)
Valkoisen norsun ritarikunnan erikoissuurristi (Siam)
Kamehameha I:n kuninkaallinen ritarikunnan suurristi (Havaiji)
Vapauttajan ritarikunta ketjulla (Venezuela)
Sukkanauharitarikunnan ritari (Yhdistynyt kuningaskunta)
Kuninkaallinen viktorialaisketju (Yhdistynyt kuningaskunta)
Kunnialegioonan suurristi (Ranska)
Sotilasmitali (Ranska)
Leopoldin ritarikunnan suurristi (Belgia)
Etelän Ristin ritarikunnan suurristi (Brasilia)
Valkoisen leijonan ritarikunnan 1. luokka (Tšekkoslovakia, 1937)
Kotkaristin ritarikunnan 1. luokka (Viro, 1930)
Valkoisen Tähden ritarikunnan 1. luokka (Viro, 1938)
Vapaudenristin 1. luokka sotilasjohtajuudesta (Viro, 1925)
Valkoisen ruusun ritarikunta ketjulla (Suomi, 1919)
Salomon sinetin ritarikunta ketjulla (Etiopia, 1945)
Krysanteemiritarikunnan suurristi (Japani)
Vapahtajan ritarikunnan suurristi (Kreikka)
Takovon ristin ritarikunnan suurristi (Serbia)
Kunniamaininnan ritarikunta (Ottomaanivaltakunta)
Osmanin ritarikunnan 1. luokka (Ottomaanivaltakunta)
Romanian tähden ritarikunnan suurristi (Romania)
Romanian kruunun ritarikunnan suurristi (Romania)
Sotilashyveen mitali (Romania)
Pyhän Kaarlen ritarikunnan suurristi (Monaco, 1875)
Pyhimmän ilmoituksen ylin ritarikunnan ritari (Italia)
Tornin ja miekan sotilaallinen ritarikunta ketjulla (Portugali)
Kristuksen sotilaallinen ritarikunta ketjulla (Portugali)
Avizin sotilaallinen ritarikunta ketjulla (Portugali)
Pyhän Jaakon miekan sotilaallinen ritarikunta ketjulla (Portugali)
Pyhän Andreaksen ritarikunnan ritari (Venäjä)
Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan ritari (Venäjä)
Valkoisen kotkan ritarikunnan ritari (Venäjä)
Pyhän Annan ritarikunnan 1. luokka (Venäjä)
Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 1. luokka (Venäjä)
Zähringerin leijonan ritarikunnan suurristi (Badenin suurherttuakunta)
Alankomaiden leijonan ritarikunnan suurristi (Alankomaat)
Nassaun perheen kultaisen leijonan ritarikunnan ritari (Alankomaat)
Tammikruunun ritarikunnan suurristi (Luxemburg)
Wendien kruunun ritarikunnan suurristi (Mecklenburgin ruhtinaskunta)
Uskollisuuden ritarikunnan ritari (Badenin suurherttuakunta)
Berthold I:n ritarikunnan ritari (Badenin suurherttuakunta)
Württembergin kruunun ritarikunnan suurristi (Württembergin kuningaskunta)
Guelphin kuningashuoneen ritarikunnan ritari (Hannover)
Hohenzollernin perheen ritarikunnan suurkomentaja (Preussin kuningaskunta)
Ludvigin ritarikunnan suurristi (Hessenin suurherttuakunta)
Pyhän Hubertin ritarikunnan ritari (Baijerin kuningaskunta)
Lähde:
Galleria

Santeri Salokiven maalaus Kustaa V:n vierailusta Suomessa 22.8.1925
Kustaa V:n kuninkaana käyttämä monogrammi
Kuningas seuraa auringonpimennystä vuonna 1945
Kirjallisuutta

Elgklou, Lars: Bernadotte-suvun tarina.  Suomentanut Salmenoja, Margit. Hämeenlinna:  Arvi A. Karisto Oy, 1981.  ISBN 951-23-1749-4
Aiheesta lisää

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kustaa V Wikimedia Commonsissa
Kahdeksankymmenvuotias kuningas, Suomen Kuvalehti, 04.06.1938, nro 22, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ruotsin kuningas Kustaa V 80-vuotias, Kuva, 08.06.1938, nro 12, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuningas metsällä, Kuva, 09.11.1938, nro 23, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Oskar II | Ruotsin kuningas 1907–1950 | Seuraaja: Kustaa VI Aadolf |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  NARA  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Kruununprinssi Gustaf ja kruununprinsessa, Värmlannin herttuatar Viktoria avioitumisensa jälkeen 1880-luvun alkupuolella
Kruununprinssi Gustav n. 1897
Kustaa V puhuu linnanpihalla 6. helmikuuta 1914, taustalla kuninkaan lähipiiriä.
Kustaa V 1940-luvulla
Kuningatar Viktorian ja Kustaa V:n haudat Riddarholmskyrkanissa Tukholmassa
Taivaankinematiikka

Taivaankinematiikka on astronomiassa taivaankappaleiden kinematiikkaa eli tutkimusta niiden liikkeestä nopeuden kautta. Tavallisimmin tutkitaan tähtien kinematiikkaa (engl. stellar kinematics). Taivaandynamiikka tutkii taivaankappaleiden liikettä voiman eli gravitaation kautta.
Kinemaattisia ryhmittelyjä

Liikkuva ryhmä on joukko tähtiä, joilla on sama alkuperä. Ne voidaan tunnistaa samasta nopeudesta ja iästä, mutta ne eivät enää ole tiukasti sidoksissa toisiinsa kuten tähtijoukot. Myös kemiallisen rakenteen tutkimusta käytetään. Voidaan myös puhua tähtivirrasta. Tunnetuin liikkuva ryhmä on Otavan liikkuva ryhmä.
Karkulaistähti on tähti, joka liikkuu avaruudessa epänormaalilla nopeudella suhteessa tähtienväliseen aineeseen. Karkulaistähden ominaisliike yleensä osoittaa pois tähtiassosiaatiosta, missä se oli entinen jäsen, ennen kuin se singottiin pois.
AE Aurigae (kirkkain tähti vasemmalla) on karkulaistähti
M-ketju

| M Itsenäiset Kauppiaat Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2006
Puheenjohtaja:  Marko Valkama
Kotipaikka:  Hyvinkää, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  vähittäiskauppa
Kotisivu:  www.m-ketju.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
M-Market Keihäskoski Kuopion Karttulassa.
M-ketju on itsenäisten kauppiaiden vuonna 2006 perustama lähikauppaketju, joka syntyi Suomen Sparin myyntiä SOK:lle vastustaneiden ja ketjusta eronneiden kauppiaiden yhteistyönä.
M-ketjun päivittäistavaramyynti (ml. käyttötavarat) oli noin 98 miljoonaa euroa vuonna 2015, jolloin ketjun markkinaosuuden Suomen päivittäistavarakaupasta arvioitiin olevan yhteensä 0,6 %. M-ketjun myymälät ovat kooltaan noin 200–2 500 m2.
M-kauppiaat omistavat M Itsenäiset Kauppiaat Oy -nimisen markkinointiyhtiön. Marraskuussa 2022 M-ketjulla oli 57 myymälää Se antaa kauppialle ehdot muokata valikoimaansa asiakkaiden toiveiden mukaisesti ja neuvottelee sopimukset ketjuun kuuluville kauppiaille.
Tavarantoimittajat ja yhteistyökumppanit

M-ketjun pääyhteistyökumppani on Wihuri Oy Aarnio Metro, ja sen peruslogistiikka toimii Tuko Logistics Oy:n kautta. M-ketjulla on omia toimittajasopimuksia noin sadan yhteistyökumppanin kanssa.
Historia

Ensimmäiset M-ketjun myymälät avasivat ovensa vuoden 2006 alussa, jolloin ketjuun liittyi 16 myymälää. Vuoden 2007 alussa ketjuun kuului jo 50 myymälää. Kun Siwa-ketjun myymälät myytiin vuonna 2017, M-ketjuun tuli 14 uutta myymälää. Tämän jälkeen ketjuun kuului jo 80 myymälää. Marraskuussa 2022 M-ketjulla oli 57 myymälää. Vuoden 2024 kesäkuussa M-Ketjulla oli 49 myymälää. Kauppiaita on lähtenyt Keskon ruokakauppojen kylä- ja lähikauppiaiksi ja kauppoja on mennyt konkurssiin inflaation ja kipailukyvyn puutteen vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M-Market Wikimedia Commonsissa
M-ketjun myymälöihin lukeutuva Teijon kyläkauppa.
Mursu

| Mursu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Caniformia
Heimo::  Mursut Odobenidae  Allen, 1880
Suku::  Odobenus  Brisson, 1762
Laji::  rosmarus
Kaksiosainen nimi
 Odobenus rosmarus  (Linnaeus, 1758) 
 Mursun levinneisyys. Ylinnä tyynenmerenmursun elinalue, sen alapuolella laptevinmursupopulaation elinalue. Alinna atlantinmursun populaatioiden elinalueet.
Alalajit 
 O. r. rosmarus – atlantinmursu  O. r. divergens – tyynenmerenmursu 
Katso myös
   Mursu Wikispeciesissä   Mursu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mursu (Odobenus rosmarus) on suurikokoinen, vesielämään sopeutunut arktinen nisäkäslaji. Se on mursujen heimon (Odobenidae) ainoa jäljellä oleva laji, ja se jaetaan kahteen alalajiin: tyynenmerenmursuun ja atlantinmursuun.
Mursu voi kasvaa yli kolmen metrin pituiseksi ja puolentoista tonnin painoiseksi. Mursun tunnusomainen piirre on sen pitkät syöksyhampaat. Mursut elävät ryhmissä mannerjalustojen matalissa vesissä. Niitä elää arktiksella noin 200 000 yksilöä, ja laji luokitellaan vaarantuneeksi. Mursujen ainoa luontainen vihollinen on jääkarhu.
Anatomia ja fysiologia

Aikuinen urosmursu on keskimäärin 3,6 metriä pitkä ja painaa 880–1560 kilogrammaa. Naaras on 3 metriä pitkä ja painaa 580–1039 kilogrammaa. Vastasyntynyt poikanen on 1,0–1,4 metriä pitkä ja painaa 33–85 kilogrammaa.
Aikuisella mursulla on lyhyt ja karkea turkki, joka harvenee mursun ikääntyessä. Nahka on paksu, karkea ja epätasainen, ja vanhoilla uroksilla on runsaasti kyhmyjä kaulassa ja rinnassa. Hartiat ovat massiiviset, ja ruumis pienenee häntää kohti. Pää ja kuono ovat lyhyet mutta leveät. Kuonon päässä on jäykät ja lyhyet viikset. Sieraimet sijaitsevat kuonon yläpuolella. Korvalehtiä ei ole. Silmät ovat pienet, ulkonevat ja kaukana toisistaan.
Mursun ylemmät kulmahampaat kasvavat syöksyhampaiksi. Ne alkavat näkyä huulten alta kahden vuoden iässä. Uroksella on suuremmat syöksyhampaat kuin naaraalla. Tyynenmerenmursuilta on mitattu jopa metrin mittaisia syöksyhampaita. Monen aikuisen mursun syöksyhampaat ovat vaurioituneet tai kokonaan katkenneet. Joillakin yksilöillä voi olla ylimääräinen syöksyhammas. Mursut käyttävät syöksyhampaitaan tappeluissa, osoittaakseen aggressiivisuutta ja vetääkseen itsensä vedestä jäälle. Ruokaa mursut eivät syöksyhampaillaan kaiva esiin.
Mursun eturaajat ovat lyhyet ja suorakulmaisen muotoiset. Sormissa on kynnet. Takaraajat ovat räpylämäiset, ja varpaat ovat pitkät. Mursu pystyy kääntämään takaraajansa eteenpäin ruumiin alle. Nahka yhdistää hännän ruumiseen.
Useimmat mursut ovat kellertävän tai punertavan ruskeita, mutta väri riippuu mursun iästä ja aktiivisuudesta. Poikaset ovat aikuisia tummempia. Kylmässä vedessä pitkään oleskellut mursu muuttuu vaaleanharmaaksi, kun sen pintaverenkierto vähenee. Maalla lämpimässä pintaverenkierto voimistuu, ja mursu saa punertavan sävyn.
Mursu voi sukeltaa noin 100 metrin syvyyteen ja pysyä veden alla jopa puoli tuntia. Mursu pystyy täyttämään kurkkupussinsa ilmalla, mikä helpottaa kellumista. Maalla mursu ryömii käyttäen kaikkia neljää raajaansa.
Mursu pysyy lämpimänä sen koko kehoa peittävän traanin eli nahan alla olevan paksun rasvakerroksen avulla. Traani myös säilöö mursun energiaa ja auttaa sitä kellumaan vedessä.
Levinneisyys

Mursuja tavataan Pohjoisella jäämerellä sekä Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosissa. Levinneisyysalue ei ole yhtenäinen, vaan laji on jakautunut useiksi populaatioiksi. Tyynenmerenmursuja (Odobenus rosmarus divergens) elää Beringinsalmea ympäröivillä merialueilla. Lisäksi lännempänä Laptevinmerellä elää laptevinmursuja (O. r. laptevi). Ne ovat tyynenmerenmursujen populaatio, joka geenitutkimusten mukaan ei ole oma alalajinsa. Atlantinmursuja (O. r. rosmarus) elää useina populaatioina Kanadan itäosista Karanmerelle Siperian pohjoispuolella.
Tyynenmerenmursuja on noin 200 000 ja lisäksi laptevinmursuja noin 5 000. Atlantinmursuja on noin 18 000 – 20 000.
Maailmanlaajuisesti mursu on arvioitu vaarantuneeksi lajiksi. Mursuja metsästettiin voimakkaasti 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella erityisesti mursunluun vuoksi, ja kannat romahtivat. 1950-luvun jälkeen kannat alkoivat nousta. Muinoin mursun levinneisyys on ollut paljon laajempi kuin nykyisin; esimerkiksi Ruotsissa on maaperästä löydetty jääkauden aikaisia mursun jäännöksiä.
Yksittäisiä harhailijoita on tavattu muun muassa Biskajanlahdella, Isossa-Britanniassa, Norjassa, Yhdysvalloissa, Alaskassa ja Honshūssa. Lämpimiin vesiin harhautuneen mursun on vaikea selviytyä pitkään hengissä; esimerkiksi kapeat Tanskan salmet ylittävä mursu ei välttämättä enää löydä pois Itämereltä, jossa ei ole sille luontaista ravintoa. Mursu voi kuitenkin eksyä tavoitellessaan kalasaalista, ja esimerkiksi kesällä 2022 Itämerellä tehtiin useita havaintoja harhailleesta Stena-mursusta, joka oli vaeltanut pitkän matkan Norjanmereltä Tanskan salmien kautta Itämerelle ja lopulta Suomenlahdelle.
Lisääntyminen

Mursu elää keskimäärin 40-vuotiaaksi. Uros tulee sukukypsäksi 7–10-vuotiaana ja naaras 7–8-vuotiaana. Mursun parinvalinnasta ja parittelusta ei tiedetä paljoa, sillä se tapahtuu syrjäisessä ankarassa arktisessa ilmastossa. Urosmursujen oletetaan olevan moniavioisia. Urokset tappelevat parittelukaudella paljon keskenään, ja nuoret urokset harvoin pääsevät parittelemaan. Raskaus kestää 15 kuukautta. Poikaset syntyvät huhtikuun puolivälin ja kesäkuun puolivälin aikaan merijäälle. Poikanen vieroitetaan vasta kahden vuoden iässä, joskus myöhemmin.
Elintavat ja ravinto

Mursut elävät mannerjalustojen matalissa vesissä, ja ne käyvät harvoin syvemmissä vesissä. Mursut lepäilevät, synnyttävät ja kasvattavat poikasiaan merijäällä sekä hiekka- ja kivirannoilla, usein tiiviinä ryhminä ja jopa päällekkäin. Mursut muuttavat vuodenaikojen mukaan seuraten jään reunaa.
Mursut syövät simpukoita, matoja, etanoita, katkarapuja ja hitaita kaloja. Jotkin yksilöt saalistavat hylkeitä ja joskus ehkä jopa pieniä valaita.
Uhkat

Mursun ainoa luontainen vihollinen on jääkarhu, mutta sekään ei mielellään kohtaa itseään huomattavasti suurempaa tervettä täysikasvuista mursua. Arktiset kansat ovat perinteisesti saaneet mursuista ravintoa, nahkaa ja luuta. Kaupallisesti mursuja metsästettiin ankarasti aina 1900-luvun puoliväliin asti.
Mursujen uhkina pidetään nykyisin teollisuutta, saasteita, ihmisen tuottamia häiriötä sekä ilmaston lämpenemisestä johtuvaa jään vetäytymistä.
Mursu ja ihminen

Alaskan ja Tšukotkan rannikon ja saarten alkuperäiskansat ovat hyödyntäneet mursun lihaa, nahkaa, luita ja syöksyhampaita jo tuhansien vuosien ajan. Mursun luu on lujempaa kuin hylkeen luu ja monikäyttöisempää kuin valaan luu. Etenkin syöksyhampaita on käytetty moneen tarkoitukseen, kuten koristeena, kahvoina ja harppuunankärkinä. Mursun hyödyntämiseen on liittynyt erilaisia pienimuotoisia rituaaleja, joissa mursua on kiitelty metsästysonnen takaamiseksi. Rituaalieläimenä ja taiteen aiheena mursu ei kuitenkaan ole ollut yhtä tärkeä kuin valas ja hylje.
Mursulla on lyhytkarvaiset viikset.
Mursuemo (vas.) ja poikanen. Emon syöksyhampaat ovat katkenneet. Poikasen pienet syöksyhampaat ovat alkaneet jo pilkistää huulien alta.
Mursulauma maalla.
Përmet

| Përmet |
| --- | --- |
 Përmet
 vaakuna
 Përmet
 Koordinaatit: 40°14′N, 20°21′E 
Valtio:  Albania
Maakunta:  Gjirokastër
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  600 km²
Korkeus:  240 m
Väkiluku (2011):  10 614
 – Väestötiheys:  17,7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Përmet on kaupunki Albaniassa Gjirokastërin maakunnassa. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 10 614. Kaupunki tunnetaan ruokakulttuuristaan, viinistään ja rakistaan.
Përmet on albanialaisen jalkapalloseura SK Përmetin kotikaupunki. Seura pelaa maan kolmannessa divisioonassa.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Përmet Wikimedia Commonsissa
Albanian kaupungit
Apollonia
Bajram Curri
Ballsh
Berat
Bilisht
Bulqizë
Burrel
Cërrik
Çorovodë
Delvinë
Durrës
Elbasan
Ersekë
Fier
Fushë-Krujë
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamzë
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Konispol
Koplik
Korçë
Krujë
Krumë
Kuçovë
Kukës
Laç
Lezhë
Libohova
Librazhd
Lushnjë
Maliq
Mamurras
Mavrovë
Memaliaj
Patos
Peqin
Peshkopi
Përmet
Pogradec
Poliçan
Pukë
Rrëshen
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shëngjin
Shijak
Shkodra
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Valbonë
Vlorë
Albanian kunnat
Belsh
Berat
Bulqizë
Cërrik
Delvinë
Devoll
Dibër
Divjakë
Dropull
Durrës
Elbasan
Fier
Finiq
Fushë-Arrëz
Gjirokastër
Gramsh
Has
Himarë
Kamëz
Kavajë
Këlcyrë
Klos
Kolonjë
Konispol
Korçë
Krujë
Kuçovë
Kukës
Kurbin
Lezhë
Libohovë
Librazhd
Lushnjë
Malësi e Madhe
Maliq
Mallakastër
Mat
Memaliaj
Mirditë
Patos
Peqin
Përmet
Pogradec
Poliçan
Prrenjas
Pukë
Pustec
Rrogozhinë
Roskovec
Sarandë
Selenicë
Shijak
Shkodra
Skrapar
Tepelenë
Tirana
Tropojë
Ura Vajgurore
Vau i Dejës
Vlorë
Vorë