stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni.

| Paavo Suuri>  Suuri juoksu. Suuri uni. |
| --- | --- |
Säveltäjä:  Tuomas Kantelinen
Libretto:  Paavo Haavikko
Pohjautuu:  Paavo Nurmen elämään
Tyylilaji:  kansanooppera
Kieli:  suomi
Kantaesitys:  11. elokuuta 2000,  Helsingin olympiastadion
Paavo Suuri. Suuri juoksu. Suuri uni. on Tuomas Kantelisen säveltämä ooppera, jonka libreton kirjoitti Paavo Haavikko. Juoksija Paavo Nurmesta kertovaa spektaakkelimaista oopperaa esitettiin Helsingin olympiastadionilla kaksi kertaa elokuussa 2000, jolloin Helsinki oli yksi Euroopan kulttuuripääkaupungeista. Kyseessä oli Helsingin kulttuuripääkaupunkivuoden suurin yksittäinen taloudellinen satsaus. Olympiastadionin lisäksi ooppera on nähty Turun konserttitalossa marraskuussa 2003. Toisen Helsingin esityksistä televisioi Yleisradio suorana lähetyksenä, ja myöhemmin se nähtiin myös eri puolilla Eurooppaa.
Olympiastadion esitykset

Paavo Nurmi -oopperan kantaesitys oli Helsingin olympiastadionilla 11. elokuuta 2000. Alun perin sen piti olla jo torstaina 10. elokuuta, mutta esitys peruttiin samana päivänä viereisellä Finnair-stadionilla pidetyn Tina Turnerin konsertin vuoksi. Näin ollen ooppera esitettiin Helsingin olympiastadionilla vain kahdesti. Näytökset keräsivät yleisöä noin 20 000 henkeä, joka oli odotettua vähemmän.
Yleisradio televisioi oopperan toisen esityksen suorana lähetyksenä 12. elokuuta. Se saavutti noin 350 000 katsojaa, ja Helsingin Sanomien Harto Hänninen nimesi sen vuoden lopun tv-katsauksessaan vuoden 2000 parhaaksi suoraksi lähetykseksi, jonka arveli olleen intensiivisempi televisiosta kuin paikan päällä seurattuna. Saksalais-ranskalainen televisiokanava Arte lähetti tallennuksen myöhemmin syyskuussa lähes 100 miljoonaan eurooppalaiseen kotitalouteen.
Oopperan ohjauksesta vastasi Kalle Holmberg ja sen tuottivat Helsingin kaupunginteatteri sekä Vantaan ooppera. Pääroolissa oli ruotsalainen Gabriel Suovanen, ja Nurmen puolisona lauloi Johanna Rusanen, joka tuolloin oli kiinnitettynä Berliinin Deutsche Operaan. Urho Kekkosen hahmossa nähtiin Seppo Ruohonen ja Tummana naisena Eeva-Liisa Saarinen, jotka molemmat olivat Suomen Kansallisoopperan laulajia. Muissa rooleissa esiintyi Helsingin kaupunginteatterin näyttelijöitä, mukana oli myös yli 500 avustajaa muun muassa pääkaupunkiseudun urheiluseuroista. Esityksessä nähtiin myös erilaista pyrotekniikkaa sekä Puolustusvoimien ajoneuvoja ja helikoptereita. Musiikista vastasivat Jyväskylä Sinfonia, Vantaan oopperan orkesteri, Kaartin soittokunta sekä Suomen Filharmoninen Kuoro kapellimestarinarinaan Markus Lehtinen. Koreografian oli suunnitellut Minna Vainikainen ja lavastuksen Kati Lukka.
Olympiastadion esitykset > Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gabriel Suovanen  | … |  Paavo Nurmi   |
|  Johanna Rusanen  | … |  Sylvi Nurmi   |
|  Seppo Ruohonen  | … |  Urho Kekkonen   |
|  Eeva-Liisa Saarinen  | … |  Tumma nainen   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |     |
|  Petri Bäckström  | … |     |
|  Riitta Havukainen  | … |     |
|  Oskari Katajisto  | … |     |
|  Riikka Korppi-Tommola  | … |     |
|  Pekka Kähkönen  | … |     |
|  Sirkka Parviainen  | … |     |
|  Raija Regnell  | … |     |
Turun esitykset

Paavo Nurmen syntymäkaupungissa Turussa oopperaa esitettiin viidesti marras-joulukuussa 2003. Tuotannosta vastasivat Turun oopperayhdistys sekä Turun filharmoninen orkesteri, jonka kapellimestarina oli Tibor Bogányi. Turun version ohjasi Jussi Tapola ja pääosassa Paavo Nurmena lauloi Kansallisoopperan baritoni Hannu Niemelä. Urho Kekkosen ja Nurmen puolison rooleissa olivat Helsingin tapaan Seppo Ruohonen ja Johanna Rusanen, salaperäisenä tummana naisena puolestaan nähtiin Tamara Lund. Lisäksi mukana oli kymmenen Turun Urheiluliiton tanssijaa, 30-henkinen kuoro sekä kuusi näyttämöavustajaa. Turun esityksen koreografia oli virolaisen Aita Vuolannon. Kantaesitys oli Turun konserttitalossa 26. marraskuuta.
Nurmi-oopperan kokonaisbudjetti Turussa oli 200 000 euroa. Yleisön kiinnostus oli vähäistä ja oopperayhdistys tekikin tuotannosta yli 70 000 euron tappiot ajautuen pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin. Seuraavana kesänä esitetty musiikkinäytelmä Jokamies aiheutti yhdistykselle vielä raskaampia tappioita ja lopulta Turun oopperayhdistys joutui konkurssiin marraskuussa 2005.
Turun esitykset > Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hannu Niemelä  | … |  Paavo Nurmi   |
|  Johanna Rusanen  | … |  Sylvi Nurmi   |
|  Seppo Ruohonen  | … |  Urho Kekkonen   |
|  Tamara Lund  | … |  Tumma nainen   |
Aiheesta muualla

Urheiluooppera Paavo Suuri Helsingin kaupunginteatteri
Hjalmar Frey

Hjalmar Frey
Hjalmar Frey vuonna 1910
Johan Hjalmar Frey (28. marraskuuta 1856 Viipuri – 11. tammikuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen bassobaritoni, joka lauloi Pietarin Mariinski-teatterissa.
Freyn vanhemmat olivat pormestari Alexander Reinhold Frey ja Hedvig Lovisa Emilia Norring. Hän esiintyi jo ylioppilasaikanaan 1878 Schumannin kuoroteoksessa Paradies und Peri, opiskeli laulua Milanossa 1880, esiintyi Rooman Apolloteatterissa 1881–1882, toimi solistina laulukuoro MM:n Venäjän matkalla 1882 ja jatkoi sitten opintojaan sekä Wienissä että Leipzigissa 1884–1885. Frey kiinnitettiin vakinaisesti Pietarin hovioopperaan 1885 ja hän toimi kaupungissa parikymmentä vuotta, saaden keisarillisen hovioopperalaulajan arvonimen. Pietarissa hän antoi konsertteja yhdessä serkkunsa Elsa Norringin kanssa sekä esiintyi tämän kanssa kiertueilla ympäri Suomea. Palattuaan Suomeen hänestä tuli 1909 Nikolainkirkon kanttori Helsingissä.
Frey oli ennen Kim Borgia Suomen ainoa kansainvälisesti tunnettu miesoopperalaulaja ja levytti vuosina 1903–1909 yli sata laulua neljälle levy-yhtiölle. Hänen esittämiään osia olivat muun muassa Sarastro, Bartholo, Lothario ja Gremin.
Frey kuoli naimattomana.
Diskografia

Recordings 1903 - 1909 FUGA 9122, (2001)
Aiheesta muualla

Hjalmar Frey Ylen Elävässä arkistossa
Hjalmar Freyn esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
FREY Johan Hjalmar. Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Suomi on -televisiosarjat

Suomi on -televisiosarjat ovat Intervisio Oy:n Yle TV1:lle tuottamia ohjelmasarjoja Suomen kulttuurihistoriasta. Sarjat on käsikirjoittanut Marjo Vilkko, ja niiden juontajana oli 2010-luvulla Juhani Seppänen ja Suomi on maalainen -sarjasta alkaen Olavi Seppänen, sarjan tuottajan Antti Seppäsen poika.
Suomi on ruotsalainen sai Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2015.
Suomi on ruotsalainen (2013): Ruotsin vaikutuksesta Suomen kulttuuriin. Kymmenen jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
Suomi on venäläinen (2015): Venäjän vaikutuksesta Suomen kulttuuriin. Kymmenen jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
Suomi on suomalainen (2017): perehdytään perisuomalaisiin asioihin. Kymmenen jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
Suomi on metsäläinen (2019): metsän vaikutus suomalaiseen elämänmuotoon. Kahdeksan jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
Suomi on maalainen (2020): maalaisuuden vaikutus Suomeen ja suomalaisuuteen. Kahdeksan jaksoa, juontajana Olavi Seppänen.
Suomi on eurooppalainen (2022): eurooppalaisuuden ja Euroopan unionin vaikutus Suomen kulttuuriin. Kymmenen jaksoa, juontajana Olavi Seppänen.
Suomi on amerikkalainen (2024): Yhdysvaltojen ja pohjoisamerikkalaisen kulttuurin vaikutus Suomessa. Kahdeksan jaksoa, juontajana Olavi Seppänen.
Tour de Ski 2009–2010

Tour de Ski 2009–2010 kilpailtiin 1. – 10. tammikuuta 2010. Kilpailusarjan hiihdot hiihdettiin Oberhofissa, Prahassa, Cortina d'Ampezzossa, Dobbiacossa ja Val di Fiemmessä.
Naisten kokonaiskilpailun voiton vei puolalainen Justyna Kowalczyk, joka kukisti viimeisellä osuudella kärjessä lähteneen slovenialaisen Petra Majdičin lähes 20 sekunnilla. Miesten kilpailun voitti Tšekin Lukáš Bauer, joka nousi kilpailun kärkitaisteluun mukaan vasta viimeisissä osakilpailussa. Bauer oli ylivoimainen viimeisellä osuudella nousussa Alpe Cermisiin, jossa hän ohitti kolme osakilpailua voittaneen ja lähes koko kilpailusarjan ajan johdossa olleen norjalaisen Petter Northugin.
Suomalaisille tämän vuoden Tour de Ski ei ollut edellisvuosien kaltaista juhlaa. Naisten puolella kaksinkertainen voittaja Virpi Kuitunen jätti kilpailun kesken kolmen osakilpailun jälkeen ja palasi kotimaahan valmistautumaan Vancouverin olympialaisiin. Aino-Kaisa Saarisen taistelu voitosta ratkesi toiseksi viimeisen osakilpailun väärään suksivalintaan, ja hän sijoittui lopulta neljänneksi. Miesten puolella paras oli 12. sijoittunut Matti Heikkinen.
Moni hiihtäjä jätti kilpailun kesken, koska muun muassa sprinttereille sopivimmat matkat käytiin kilpailusarjan alkupuolella ja ensimmäistä kertaa maailmancup-pisteet jaettiin vaikkei kilpailija hiihtänytkään viimeisen osuuden maaliin asti.
Naisten osakilpailut

| Pvm | Paikka | Kilpailutapa | Matka | Voittaja | Kilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.1. |  Oberhof | Väliaikalähtö (v) | 2,5 km |  Petra Majdič |  Petra Majdič |
| 2.1. |  Oberhof | Takaa-ajo (p) | 10 km |  Justyna Kowalczyk |  Justyna Kowalczyk |
| 3.1. |  Oberhof | Sprintti (p) | 1,6 km |  Aino-Kaisa Saarinen |  Justyna Kowalczyk |
| 4.1. |  Praha | Sprintti (v) | 1,2 km |  Natalja Korosteljova |  Aino-Kaisa Saarinen |
| 6.1. |  Dobbiaco | Takaa-ajo (v) | 16 km |  Arianna Follis |  Arianna Follis |
| 7.1. |  Dobbiaco | Väliaikalähtö (p) | 5 km |  Justyna Kowalczyk |  Justyna Kowalczyk |
| 9.1. |  Val di Fiemme | Yhteislähtö (p) | 10 km |  Petra Majdič |  Petra Majdič |
| 10.1. |  Val di Fiemme | Takaa-ajo (v) | 9 km |  Kristin Størmer Steira |  Justyna Kowalczyk |
Tour de Skin voittoa puolustanut  Virpi Kuitunen keskeytti Tourin kolmannen etapin jälkeen, ollessaan kilpailussa kuudennella sijalla.
Miesten osakilpailut

| Pvm | Paikka | Kilpailutapa | Matka | Voittaja | Kilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.1. |  Oberhof | Väliaikalähtö (v) | 3,75 km |  Petter Northug |  Petter Northug |
| 2.1. |  Oberhof | Takaa-ajo (p) | 15 km |  Petter Northug |  Petter Northug |
| 3.1. |  Oberhof | Sprintti (p) | 1,6 km |  Eldar Rønning |  Petter Northug |
| 4.1. |  Praha | Sprintti (v) | 1,2 km |  Emil Jönsson |  Emil Jönsson |
| 6.1. |  Cortina d'Ampezzo –  Dobbiaco | Takaa-ajo (v) | 36 km |  Petter Northug |  Petter Northug |
| 7.1. |  Dobbiaco | Väliaikalähtö (p) | 10 km |  Daniel Rickardsson |  Petter Northug |
| 9.1. |  Val di Fiemme | Yhteislähtö (p) | 20 km |  Lukáš Bauer |  Petter Northug |
| 10.1. |  Val di Fiemme | Takaa-ajo (v) | 10 km |  Lukáš Bauer |  Lukáš Bauer |
Osakilpailut > 1. osakilpailu

1. tammikuuta 2010,  Oberhof - prologi (v)
Osakilpailut > 2. osakilpailu

2. tammikuuta 2010,  Oberhof - takaa-ajo (p)
Osakilpailut > 3. osakilpailu

3. tammikuuta 2010,  Oberhof - sprintti (p)
Osakilpailut > 4. osakilpailu

4. tammikuuta 2010,  Praha - sprintti (v)
Osakilpailut > 5. osakilpailu

6. tammikuuta 2010,  Cortina d'Ampezzo /  Dobbiaco  - takaa-ajo (v)
Osakilpailut > 6. osakilpailu

7. tammikuuta 2010,  Dobbiaco  - väliaikalähtö (p)
Osakilpailut > 7. osakilpailu

9. tammikuuta 2010,  Val di Fiemme  - yhteislähtö (p)
Osakilpailut > 8. osakilpailu

10. tammikuuta 2010,  Val di Fiemme  - takaa-ajo (v)
Palkintosummat

Palkintosummat Sveitsin frangeina kauden 2009–2010 kilpailusarjassa. Lisäksi seitsemän ensimmäisen osakilpailun jälkeen kokonaiskilpailun sen hetkinen johtaja saa 2 500 frangia.
| Sijoitus | Kokonaiskilpailu | Sprinttikilpailu | Osakilpailun palkinto |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 150 000 | 10 000 | 5 000 |
| 2. | 100 000 | 5 000 | 3 000 |
| 3. | 50 000 | 2 500 | 2 000 |
| 4. | 35 000 | 1 500 |  |
| 5. | 25 000 | 1 000 |  |
| 6. | 15 000 |  |  |
| 7. | 10 000 |  |  |
| 8. | 7 500 |  |  |
| 9. | 5 000 |  |  |
| 10. | 2 500 |  |  |
| Yht. | 400 000 | 20 000 | 10 000 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tour de Ski 2009–2010 Wikimedia Commonsissa
Tour de Ski
Alba (nimi)

| Alba |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  latinalainen nimi (’valkoinen’); myös Albertinan ja Albinan muunnos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alba on naisen etunimi. Se tulee latinasta ja merkitsee ’valkoista’. Toisaalta Alba voi olla myös Albertinan tai Albinan lyhentymä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Alba on joulukuun 2024 loppuun mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 330–340 naisella.
Nimipäivä

Vuosina 1986–1992 Alballa oli Ruotsin almanakassa nimipäivä 1. maaliskuuta.
Tunnettuja Alboja

Alba August (s. 1993), tanskalais-ruotsalainen näyttelijä
Alba de Céspedes (1911–1997), italialainen kirjailija
Alba Flores (s. 1986), espanjalainen näyttelijä
Alba Hellman (1845–1894), suomalainen opettaja ja filantrooppi
Alba Ribas (s. 1988), espanjalainen näyttelijä
Alba Trissina, 1600-luvulla elänyt italialainen säveltäjä ja nunna
Alba Vergés (s. 1978), katalonialainen poliitikko
Riitta Hari

| Riitta Hari |
| --- | --- |
 Riitta Hari tammikuussa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1948 (ikä 76) Mikkeli
Kansalaisuus:   suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto LL 1974, LKT 1980
Instituutti:  Aalto-yliopisto Teknillinen korkeakoulu Suomen Akatemia
Tutkimusalue:  neurofysiologia
Tunnetut työt:  magnetoenkefalografia (MEG), peilisolututkimus
Palkinnot:  Matti Äyräpään palkinto Suomen tiedepalkinto Louis-Jeantet-palkinto Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen
Riitta Kyllikki Hari (o.s. Karkiainen, s. 16. tammikuuta 1948 Mikkeli) on suomalainen aivotutkija, lääkäri ja Aalto-yliopiston professori. Hän on johtanut Teknillisen korkeakoulun kylmälaboratorion aivotutkimusyksikköä vuodesta 1982 lähtien. Hari nimitettiin akateemikoksi 26. marraskuuta 2010.
Harin merkittävimmät saavutukset liittyvät magnetoenkefalografian kehittämiseen ja soveltamiseen terveiden ja sairaiden ihmisten aivokuoritoimintojen tutkimuksessa sekä havaintoihin ihmisten peilisolujärjestelmästä. Vuonna 2008 johtava Nobel-veikkaaja, Dagens Nyheterin tiedetoimittaja Karin Bojs, veikkasi Haria ja italialaista, apinoilta peilisolut löytänyttä Giacomo Rizzolattia Nobelin lääketieteen palkinnon saajiksi.
Koulutus

Hari valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi 1974 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1980 (kliinisen neurofysiologian erikoislääkäri vuodesta 1981). Helsingin yliopiston neurofysiologian dosentiksi hänet nimettiin 1983.
Tutkija-kouluttaja

Hari toimi Suomen Akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana 1982–1991. Hän oli akatemiaprofessorina 1991–1996, 1999–2004 ja 2010–2014 ja toimi professorina Teknillisessä korkeakoulussa 1996–2011. Hän on ollut myös vierailevana tutkijana Japanissa ja Ranskassa. Hari on aktiivinen tutkijakouluttaja ja on ohjannut 29 tohtoriopiskelijan opinnot. Hän kuuluu Finnish Graduate School of Neurosciencen johtokuntaan ja oli myös perustamassa sitä.
Tutkimustyö

Hari on tutkimusryhmineen kehittänyt magnetoenkefalografia (MEG) -menetelmää, jonka avulla voidaan seurata millisekuntien aikaresoluutiolla aivoissa tapahtuvia muutoksia esimerkiksi liikkeiden, sosiaalisen kanssakäymisen tai puheen aikana. MEG-laitteisto perustuu herkkien suprajohtavien anturien käyttöön. Aivojen hermosolujen toimiessa syntyy pieniä sähkövirtoja. Kun tuhannet solut toimivat synkronisesti, syntyy sähkövirta ja edelleen magneettikenttä, joka on riittävän vahva antureilla havaittavaksi.
Julkaisut

Hari on julkaissut lähes 300 vertaisarvioitua lehtiartikkelia ja lukuisia muita julkaisuja.  Julkaisuihin oli viitattu kevääseen 2009 mennessä yli 12 000 kertaa. Hirsch-indeksi oli tuolloin 62.
Tunnustukset > Palkinnot

Award for the Advancement of European Science (1987)
Matti Äyräpään palkinto (2001)
Justine and Yves Sergent Prize for Cognitive Neuroscience (2002)
Louis-Jeantet-säätiön lääketieteen palkinto (2003)
Erkki Kivalo -palkinto (2006)
Suomen tiedepalkinto (2009)
Kunniatohtori
Lissabonin yliopisto (2003)
Kuopion yliopisto (2005)
Aalto-yliopisto (2016)
Tunnustukset > Jäsenyydet tieteellisissä yhteisöissä

Academia Europæa, 1993
Suomalainen Tiedeakatemia 1994
Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia, 2004
Aiheesta muualla

Riitta Harin sivu TKK:ssa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  Google Scholar  ORCID  Publons  ResearcherID 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Toda Seigen

Toda Seigen  (jap. 富田勢源 , Toda Seigen 1519?-1590?) oli Japanissa Sengoku-kaudella elänyt kuulu miekkamies. Seigen oli mestari Chūjō-ryū miekkakoulukunnassa, joka oli tunnettu lyhyen miekan tekniikoistaan (kodachi).  Toda Seigen perusti oman miekkakoulukunnan Toda-ryūn (jap. 富田流) Sengoku-kaudella. Joissain lähteissä kerrotaan että Toda Seigen olisi ollut Sasaki Kojirōn miekkailunopettaja mutta todennäköisempää on että opettajana olisi ollut hänen lähioppilaansa (jap. 鐘巻 自斎, Kanemaki Jisai, 1536–1615), joka oli myös Ittō-ryūn perustajan Itō Ittōsain opettaja.
Torjunta

Torjunta (saks. Verdrängung) eli repressio on Sigmund Freudin kehittämän psykoanalyyttisen teorian mukaan tiedostumaton psyykkinen teko, jossa tietyt halut, toiveet, fantasiat tai tunteet painetaan pois tietoisesta mielestä ja tukahdutetaan tiedostumattomaan. Psykoanalyytikot lukevat torjunnan nykyään yhdeksi puolustusmekanismeista, mutta siitä, miten torjunta tapahtuu tai kuinka yleistä se on, ei ole vielä varmuutta. Valtavirran psykologit pitävät aitoa torjuntaa hyvin harvinaisena.
Kirjallisuutta

Freud, Sigmund: ”Torjunta”, Murhe ja melankolia sekä muita kirjoituksia, s. 109–121.  ((Die Verdrängung, 1915.) Suomentanut Markus Lång)  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-147-X
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Psychological repression
Käännös suomeksi
Naivismi

Henri Rousseau, Ulkomaiden edustajat saapuvat tervehtimään tasavaltaa rauhan merkkinä, 1907
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Vaatekaapin oveen tehty omenia poimivaa naista esittävä maalaus. Trautenfelsin linnan museo, Itävalta.
Jean Schubnel, Kristuksen syntymä.
Henri Rousseau, Mandrilli viidakossa 1909.
Niko Pirosmani, Rosvo ja varastettu hevonen, ennen 1918.
Naivismi (ransk. naïve lapsekas, vilpitön, luonnollinen)  on taidesuuntaus, jota harjoittavat usein itseoppineet taiteilijat.
Naivismin on katsottu olleen vastareaktio impressionismin jälkeisten taidesuuntausten teoreettisuudelle ja estetisöinnille. Taiteeseen haluttiin alkuperäistä välittömyyttä ja aitoa vaistomaista ilmaisua, joka olisi taidekoulutuksesta riippumatonta.
Länsi-Euroopassa syntynyt tyylisuunta levisi 1900-luvun kuluessa muualle maailmaan. Suomessa naivismi tuli tunnetuksi 1960–1970 -luvuilla. Myös Ruotsissa naivismi on suhteellisen suosittua.
Naivismin varhaisvaiheet

Samantyyppistä amatöörien tekemää taidetta oli jo keskiajalla, mutta tyyli alkoi saada arvostusta avantgardepiireissä 1910-luvulla. Modernistit olivat rikkoneet taiteen sääntöjä ja tuoneet uusia laatukriteereitä, joihin naivistit sopivat. Naivismin tuloa oli myös enteillyt Paul Gauguinin 1890-luvulla herättämä kiinnostus primitiiviseen taiteeseen ja pelkistettyyn ilmaisuun.
Tyylipiirteitä

Naivismissa on lapsenomaisuutta. Työt ovat usein unenomaisia ja lähellä surrealismia fantasia-aiheineen. Aiheet ovat useimmiten kertovia ja ne liittyvät tekijän elämään, kuten muistoihin, uniin tai haaveisiin. Myös kukka- ja eläinaiheet, jotka olivat akatemiataiteessa vähiten arvostettuja lajityyppejä, ovat yleisiä.
Yleisvaikutelma on useimmiten hauska tai optimistinen. Huumorin ohessa voi olla lempeää yhteiskuntakritiikkiä.
Teoksissa on runsaasti koristeellisia ja värikkäitä yksityiskohtia tyhjän tilan kammon tapaan. Yksityiskohdat kuvataan samanarvoisina, kun taas koulutetut taiteilijat pyrkivät synteesiin, jossa jotkin elementit dominoivat. Samanarvoisten detaljien tulvassa kokonaisuus muuttuu tavallaan epätodelliseksi, vaikka tavoitteena on alun perin ollut kuvata aihetta tarkan todellisesti.
Maalausten muotokieli on kaavamaista ja jäykkää, esimerkiksi henkilöt esitetään usein frontaalisti eli suoraan edestä nähtyinä. Mittasuhteet voivat olla mielivaltaisia tai niissä sovelletaan arvoperspektiiviä. Keskeis- tai ilmaperspektiiviä käytetään harvoin. Maalaukset perustuvat usein ääriviivaan, joka rajaa kirkkaita väripintoja.
Naivismi taidesuuntana

Väitetään, että naivistit muodostavat jo väljän koulukunnan, ja siten heidän taiteensa on muuttunut akateemiseksi. Voidaankin kysyä: ”Jos itse tietää olevansa naivisti, voiko enää olla naiivi ja siten naivisti?”
Naivismi ei ole yhtenäinen tyyli eikä taiteilijaryhmä. Naivismi voidaan ymmärtää taidesuuntaukseksi, mutta myös ulkopuoliseksi tai marginaalitaiteeksi kuten kansantaide ja harrastajataide. Harrastajataiteesta naivismin erottaa kuitenkin se, että useimpien harrastajien tavoitteena on muu kuin naivistinen kädenjälki. Suomessa tunnetuimmat naivistit ovat ammattitaiteilijoita ja harrastajanäyttelyissä varsinaisia naivistisia teoksia on vain vähän. Naivismi eroaa kansantaiteesta sikäli, että kansantaide on status- ja käyttöesineiden kuviointia. Naivismia taas sovelletaan taideteoksissa, kuten maalauksissa ja veistoksissa. Naivismia on verrattu myös lasten ja luonnonkansojen taiteeseen. Kuitenkin lasten tekemät kuvat heijastavat heidän kulloistakin kehitysvaihettaan ja ne muuttuvat iän mukana. Naivistien ilmaisu sen sijaan säilyy usein samantapaisena.
Myös primitiivinen taide muistuttaa naivismia vain pintapuolisesti. Primitiivisessä eli Euroopan ulkopuolisten luonnonkansojen ja esihistoriallisen ajan taiteessa on naivismista poiketen maagista ja mytologista sisältöä. Sekä esittävillä että abstrakteilla ja koristeellisilla muodoilla on symbolimerkityksiä ja rituaalista tarkoitusta, ja ne voivat siirtää perinnettä kirjoituksen tapaan. Myös aiheet poikkeavat naivismista. Primitiivisten veistosten aiheita ovat tavallisesti esi-isät, jumalat ja muut kulttihahmot.
Naivismi on vaikuttanut myöhempiin taidesuuntauksiin, kuten art brutiin ja suomalaiseen ITE-taiteeseen.