stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ossi-Petteri Jaakola
Ura

Jaakola on Haminan Kiekkoympyrät -80:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin KooKoohon. Jaakola toimi kaudella 2017–2018 seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-sarjassa joukkueen paras maalintekijä 13 osumallaan. Kaudella 2020–2021 Jaakola oli yhdeksällä osumallaan KooKoon U20-joukkueen paras maalintekijä. Kaudella 2021–2022 hän oli tehoilla 14+26=40 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Akseli Mäkisen jälkeen. Kaudella 2022–2023 Jaakola oli KooKoon paras syöttäjä ja kolmanneksi paras pistemies tehoilla 10+34=44. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras pistemies tehoilla 2+2=4.
Kaudeksi 2023–2024 Jaakola siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän pelasi siellä tulokaskaudellaan 39 runkosarjaottelua tehopistein 8+15=23 ja 16 pudotuspeliottelua tehopistein 2+13=15. Jaakola jakoi pudotuspeleissä sarjan syöttöpörssin voiton IPK:n Austin Algerin ja Alex Berardinellin kanssa sekä joukkueensa sisäisen pistepörssin voiton Akseli Mäkisen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Joulukuussa 2023 Ketterä lainasi Jaakolan ottelukohtaisella sopimuksella KooKoon SM-liigajoukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi ottelua. Jaakola teki näin ollen liigadebyyttinsä 21. joulukuuta 2023 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hänet merkittiin KooKoon nelosketjun vasempaan laitaan Olli Korhosen ja Samuel Valkeejärven viereen. Jaakola sai ottelussa jääaikaa 12.58 minuuttia. Hän teki myös liigauransa avausmaalin. Jaakola pelasi KooKoossa kaikkiaan kolme ottelua.
Jaakola palasi kaudeksi 2024–2025 1+1-vuotisella sopimuksella KooKoohon. 14. helmikuuta 2025 vierasottelussa Rauman Lukkoa vastaan hän teki kaksi maalia ja viisi tehopistettä, kun KooKoo voitti ottelun lukemin 3–8. Erikoista saavutuksessa oli, että Jaakola sai joukkueen pelaajista toiseksi vähiten peliaikaa (11.55 minuuttia). Hänen ensimmäinen maalinsa jäi joukkueen voittomaaliksi. Samu Isosalo valitsi Jaakolan ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hänestä tuli KooKoon SM-liigahistorian eniten tehopisteitä yhdessä ottelussa tehnyt pelaaja. Maaliskuussa seura käytti Jaakolan sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Muuta

Jaakolan isoveli Jere-Oskari on pelannut puolustajana II-divisioonassa.
Tohmajärven seurakunta

| Tohmajärven seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Tohmajärven kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Joensuun rovastikunta
Pääkirkko:  Tohmajärven kirkko
Perustettu:  n. 1650
Jäsenmäärä:  2 994 (2022)
– Osuus asukkaista:  71,9 %
Kirkollisvero:  1,95 %
Kirkkoherra:  Mikko Lappalainen
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tohmajärven seurakunta oli Tohmajärvellä Pohjois-Karjalassa sijainnut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuului Kuopion hiippakuntaan ja Joensuun rovastikuntaan. Seurakunnan viimeinen vakinainen kirkkoherra oli rovasti Mikko Lappalainen. Vuoden 2025 alusta seurakunta lakkautettiin ja siitä tuli yksi Keski-Karjalan seurakunnan lähikirkoista.
Demi Moore

| Demi Moore |
| --- | --- |
 Demi Moore Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Demi Gene Guynes
Syntynyt: 11. marraskuuta 1962 (ikä 62) Roswell, New Mexico, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:   Freddy Moore (1982–1985)  Bruce Willis (1987–2000)  Ashton Kutcher (2005–2013) 
Lapset:   Rumer Willis  Scout Willis  Tallulah Willis 
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Demi Moore
Aktiivisena:  1981–
Merkittävät roolit:  Ghost – näkymätön rakkaus (1990) Sotilas Jane (1997)  The Substance (2024)
Palkinnot
 Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa - Golden Globe 2025 The Substance Paras naisnäyttelijä - Critics' Choice Awards 2025 The Substance Paras naispääosa - Screen Actors Guild Awards 2025 The Substance 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Demetria Gene Guynes (s. 11. marraskuuta 1962 Roswell, New Mexico, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan taiteilijanimellä Demi Moore. Hänen elokuviaan ovat muun muassa Ghost – näkymätön rakkaus (1990), Sotilas Jane (1997) ja The Substance. Moore on palkittu The Substancesta muun muassa Golden Globella, ja hän on saanut siitä myös Oscar-ehdokkuuden.
Varhainen elämä

Demi Gene Guynes syntyi ja varttui New Mexicon Roswellissa. Hänen biologinen isänsä Charles Harmon, Sr. jätti äidin, Virginia Kingin, ennen tyttären syntymää. Demin ollessa kolmekuinen hänen äitinsä avioitui uudelleen sanomalehtimies Dan Guynesin kanssa. Guynes vaihtoi työtä usein, mistä johtuen perhe myös muutti useasti. Moore kertoi myöhemmin isäpuolensa kasvattaneen hänet ja pitävänsä tätä oikeana isänään, ja ettei hänellä ole kunnollista suhdetta biologiseen isäänsä. Moore sai tietää totuuden biologisesta isästään vasta 13-vuotiaana, löydettyään äitinsä ja isäpuolensa vihkitodistuksen.
Guynes teki itsemurhan vuonna 1980, erottuaan Mooren äidistä kaksi vuotta aiemmin. Virginia Guynesilla taas oli pitkä rikoshistoria, johon kuului rattijuopumuksia ja tuhopolttoja. Moore lopulta katkaisi välit äitiinsä vuonna 1990, ja tämä kuoli syöpään 1998.
Moore oli lapsena kierosilmäinen, mikä kuitenkin korjattiin kahdella leikkauksella. Hän kärsi myös munuaisten vajaatoiminnasta.
Yksityiselämä

Demi Mooren ensimmäinen puoliso oli muusikko Freddy Moore. He olivat naimisissa 1981–1984. Moore seurusteli tämän jälkeen näyttelijä Emilio Estevezin kanssa. He olivat kihloissa, mutta he erosivat menemättä naimisiin 1987.
Moore ja näyttelijä Bruce Willis menivät marraskuussa 1987 naimisiin Las Vegasissa. Parilla on kolme yhteistä lasta: Rumer (s. 1988), Scout (s. 1991) ja Tallulah (s. 1994). Syyskuussa 2005 hän meni naimisiin näyttelijä Ashton Kutcherin kanssa. Heidän suhteensa loppui marraskuussa 2011, ja he saivat avioeron marraskuussa 2013. Mooren ja Kutcherin liitto sai huomiota juorulehdistössä, sillä Moore oli kumppaniaan 15 vuotta vanhempi.
Mooresta ilmestyi elämäkertakirja Läpikotaisin syksyllä 2019. Hän kertoo siinä muun muassa alkoholin ja lääkkeiden väärinkäyttöongelmistaan sekä  keskenmenostaan Kutcherin kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Demi Moore Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Philadelphia Flyers

| Philadelphia Flyers |
| --- | --- |

Historia:  Philadelphia Flyers   1967–
Perustettu:  1967
Kaupunki:   Philadelphia, Pennsylvania
Kotiareena:  Wells Fargo Center
– kapasiteetti:  19 306
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Metropolien
Värit:                

Toimitusjohtaja:   Daniel Brière
Päävalmentaja:   John Tortorella
Kapteeni:   Sean Couturier
Omistaja:   Comcast Spectacor
Yhteistyöseurat:   Lehigh Valley Phantoms (AHL)  Reading Royals (ECHL)
Stanley Cupit:  2 (1974, 1975)
Konferenssin mestaruudet:  8 (1975, 1976, 1977, 1980, 1985, 1987, 1997, 2010)
Divisioonan mestaruudet:  16 (1968, 1974, 1975, 1976, 1977, 1980, 1983, 1985, 1986, 1987, 1995, 1996, 2000, 2002, 2004, 2011)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Philadelphia Flyers on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Philadelphia Pennsylvanian osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Itäisen konferenssin Metropolien divisioonaan.
Philadelphia Flyers on perustettu vuonna 1967 ja se on voittanut Stanley Cupin kahdesti (1974, 1975), sekä konferenssinsa kahdeksan kertaa. Kaikkiaan seura on jäänyt yhdeksän kertaa pudotuspelien ulkopuolelle. Flyers on kuitenkin NHL-ottelujen kaikkien aikojen voittoprosenteissa toiseksi paras edellään vain Montreal Canadiens.
Flyers on pelannut kotipelinsä Broad Streetillä perustamisestaan asti ja tästä sekä 1970-luvun jopa brutaalista pelityylistään joukkue on saanut lempinimensä "Broad Street Bullies". Vuodet 1967–1996 kotihalli oli The Spectrum ja vuodesta 1996 eteenpäin Wells Fargo Center.
Flyersilla on ollut useampia läheisiä vastustajia menneinä vuosina, ja yksi vihattu kiistakumppani lienee New Jersey Devils, jonka kanssa Flyers jakoi Atlantin divisioonan voitot vuodesta 1995 vuoteen 2007. Viisi kertaa joukkueet ovat kohdanneet pudotuspeleissä ja näistä Flyers on hävinnyt vuosina 1995, 2000 ja 2012 sekä voittanut vuosina 2004 ja 2010. Myös Pittsburgh Penguins on yksi vihatuimmista vihollisista Flyersille, ellei vihatuin, jolle Flyers hävisi 2008–2009 ensimmäisellä kierroksella pudotuspeleissä ja 2007–2008 konferenssin loppuottelussa. Näitä otteluja jossa Penguins ja Flyers kohtaavat kutsutaan Pennsylvanian taisteluiksi. Flyers voitti Penguinsin kauden 2011–2012 pudotuspeleissä otteluvoitoin 4–2. Ottelusarja oli mielenkiintoisin ja viihdyttävin ottelusarja ensimmäisellä kierroksella. Flyers putosi pudotuspeleistä Devilsille otteluvoitoin 4–1.
Philadelphia Flyersin merkittävimpiä pelaajia tällä hetkellämilloin? ovat mm. Claude Giroux, Jakub Voráček, Ivan Provorov, Sean Couturier sekä Shayne Gostisbehere. Ilkka Sinisalo teki menestyksekkään uran Flyersissa. Kimmo Timonen edusti joukkuetta seitsemän kauden ajan, vuodesta 2007, vuoteen 2015, jolloin Timonen kaupattiin kesken kauden Chicago Blackhawksiin tavoittelemaan Stanley Cuppia koska ura oli jo loppupuolella ja kirkkain kruunu puuttui vielä Timoselta.
Historiaa

Philadelphian kaupungilla on ollut ennen Flyersia yksi joukkue NHL:ssä: kaudella 1930–31 Philadelphia Quakers. Quakers teki ensimmäisellä ja samalla viimeisellä kaudellaan kyseenalaisen NHL-ennätyksen voittamalla vähiten otteluita yhdellä kaudella. Quakers alasajoi toimintansa ja lopetti vuonna 1936 kokonaan.
Tämän jälkeen Philadelphia sai odottaa 30 vuotta seuraavaa NHL-joukkuettaan, kunnes vuonna 1966 NHL päätti laajentaa liigaa ja Philadelphialle annettiin mahdollisuus perustaa uusi NHL-joukkue.
Flyers oli vuoden 1967 laajennuksen yhteydessä NHL:ään päässeistä joukkueista ensimmäinen, joka voitti Stanley Cupin. Se on voittanut Stanley Cupin vuosina 1974 ja 1975. Joukkueen tähti oli tuolloin Bobby Clarke. Muita kuuluja pelaajia olivat Bernie Parent, Reggie Leach ja Bill Barber. 70-luvun Flyers tunnettiin kovasta pelityylistään.
Vuonna 1975 saavuttamansa toisen mestaruuden jälkeen se on ollut kuusi kertaa Stanley Cupin loppuottelussa, mutta ei ole voittanut näistä ottelusarjoista yhtäkään.
Vuonna 1976 Flyers pelasi ystävyysottelun Neuvostoliiton punakoneena tunnetun TsSKA Moskovan kanssa. Ottelussa Flyers pelasi 70-luvulla tunnetulla tyylillänsä eli rajusti pelaten "sääntöjen rajamaissa" ja aihettamalla tappeluita. Minuutin pelin jälkeen neuvostoliittolainen Valeri Harlamov loukkaantui kaksinkamppailutilanteessa. Tilanteesta ei tullut jäähyä, minkä seurauksen punakoneen valmentaja kutsui joukkueensa pois jäältä. Viidentoista minuutin jälkeen punakone palasi takaisin kentälle toivoen, että Flyers ei pelaisi vanhalla tyylillänsä. Toisin kuitenkin kävi. Ottelu päättyi Flyersin 4–1-voittoon.
Kaudella 2006–2007 Flyers pelasi historiansa heikoimman kauden ja jäi pois pudotuspeleistä ensi kertaa sitten vuoden 1994.
Logot

1967–1989
1989–
Pelaajia > Nykyinen joukkue

| Philadelphia Flyers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Philadelphia Flyers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Philadelphia Flyers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Philadelphia Flyers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Philadelphia Flyers kaudella 2024–2025> Valmentajat | Philadelphia Flyers kaudella 2024–2025>  | Philadelphia Flyers kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  33   Samuel Ersson   82   Ivan Fedotov   35   Alexei Kolosov Puolustajat  36   Emil Andrae    9   Jamie Drysdale   55   Rasmus Ristolainen    6   Travis Sanheim   24   Nick Seeler    8   Cam York    5   Jegor Zamula |  |  Hyökkääjät  18   Rodrigo Abols   10   Bobby Brink   27   Noah Cates   14   Sean Couturier (C)   44   Nicolas Deslauriers   71   Tyson Foerster   19   Garnet Hathaway   11   Travis Konecny (A)   15   Olle Lycksell   39   Matvei Mitškov   22   Jakob Pelletier   25   Ryan Poehling   74   Owen Tippett |  |  Päävalmentaja John Tortorella  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Pelaajia > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: John Tortorella
Apuvalmentaja: Brad Shaw
Apuvalmentaja: Rocky Thompson
Apuvalmentaja: Darryl Williams
Maalivahtivalmentaja: Kim Dillabaugh
Videovalmentaja: Adam Patterson
Apuvideovalmentaja: Vinny Yula
Fysiikkavalmentaja: Dan Warnke
Apufysiikkavalmentaja: DeRick O'Connell
Kehitysvalmentaja (Euroopassa pelaavat): Sami Kapanen
Kehitysvalmentaja: Samuel Morin
Kehitysvalmentaja (maalivahdit): Brady Robinson
Kehitysvalmentaja: Chris Stewart (jääkiekkoilija)
Taitovalmentaja: Angelo Ricci
Huoltopäällikkö: Rick Bronwell
Presidentti: Keith Jones
Toimitusjohtaja: Daniel Brière
Apulaistoimitusjohtaja: Brent Flahr
Apulaistoimitusjohtaja: Barry Hanrahan
Apulaistoimitusjohtaja: Alyn McCauley
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Tom Minton
Pelaajakehitysjohtaja: Riley Armstrong
Pelaajakehityksen apulaisjohtaja: Nick Schultz
Analytiikanjohtaja: Ian Anderson
Ammattilaisten kykyjenetsinnänjohtaja: Mike Eastwood
Ammattilaisten kykyjenetsinnänjohtaja (Eurooppa): Reid Simpson
Euroopan kykyjenetsinnänjohtaja: Joakim Grundberg
Maalivahtien kykyjenetsinnänjohtaja: Ryan Cyr
Konsultti: John LeClair
Konsultti: Patrick Sharp
Konsultti: Oļegs Znaroks
Pelaajia > Kapteenit

Lou Angotti, 1967–68
Ed Van Impe, 1968–73
Bobby Clarke, 1973–79
Mel Bridgman, 1979–81
Bill Barber, 1981–82
Bobby Clarke, 1982–84
Dave Poulin, 1984–89
Ron Sutter, 1989–91
Rick Tocchet, 1991–92
ei kapteenia, 1992–93
Kevin Dineen, 1993–94
Eric Lindros, 1994–00
Éric Desjardins, 2000–01
Keith Primeau, 2001–06
Derian Hatcher, 2006
Peter Forsberg, 2006–07
Jason Smith, 2007–08
Mike Richards, 2008–11
Chris Pronger, 2011–13
Claude Giroux, 2013–22
ei kapteenia, 2022-2024
Sean Couturier, 2024–
Pelaajia > Jäädytetyt numerot

4  Barry Ashbee (1970–74) 3. huhtikuuta 1975
1  Bernie Parent (1967–71 & 1973-79) 11. lokakuuta 1979
16  Bobby Clarke (1969–84) 15. marraskuuta 1984
31  Pelle Lindberghin (1981–86) numero vedettiin käytöstä hänen kuoltuaan marraskuussa 1985 ja on pysynyt epävirallisesti jäädytettynä
7  Bill Barber (1972–84) 11. lokakuuta 1990
99  Wayne Gretzky 6. helmikuuta 2000 jäädytetty numero: ei käytetä koko liigassa
2  Mark Howe (1982–92) 6. maaliskuuta 2012
88  Eric Lindros (1992-2000) 18. tammikuuta 2018
Pelaajia > Hockey Hall of Fameen valitut

Flyers on saanut kiekkoilun kunniagalleria Hockey Hall of Fameen 13 entistä pelaajaansa, joista Parent, Clarke, Barber, Howe ja Lindros lasketaan "omiksi", pitkän ja menestyksellisen uran Philadelphiassa pelanneiksi hahmoiksi.
Bernie Parent 1984
Bobby Clarke 1987
Bill Barber 1990
Mark Howe 2011
Paul Coffey
Dale Hawerchuk
Adam Oates
Darryl Sittler
Allan Stanley
Eric Lindros 2016
Mark Recchi 2017
Chris Pronger
Peter Forsberg
Pelaajia > Ennätykset

Eniten maaleja kaudessa:  Reggie Leach, 61 (1975–1976)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Bobby Clarke, 89 (1974–1975 & 1975–1976)
Eniten pisteitä kaudessa:  Mark Recchi, 123 (1992–1993)
Eniten kausia:  Bobby Clarke, 15
Eniten jäähyminuutteja kaudessa:  David Schultz, 472 (1974–1975)
Eniten nollapelejä kaudessa:  Bernie Parent, 12 (1973–1974 & 1974–1975)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana:  Mikael Renberg, 82 (1993-1994)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Mark Howe, 82 (1985–1986)
Muuta

Philadelphia Flyers on käyttänyt Kate Smithin esittämää "God Bless America" -kappaletta tuomaan onnea tärkeissä otteluissa. Vuoden 1969 jälkeen kappale on esitetty kaikkiaan 134 kertaa ja Flyers on voittanut otteluista 100. Vuosi Smithin kuoleman jälkeen, häntä esittävä patsas pystytettiin Flyersien kotihallin edustalle. Nykyään kappaleen laulaa Flyersin kansallislaulutkin laulava Lauren Hart "duettona" Kate Smithin kanssa. Laulun toisessa osassa jumbotronilla esitetään nauhoitettuna osa kappaleesta Kate Smithin laulamana.
Vuonna 2018 joukkueen maskottina aloitti oranssi pörröinen olento nimeltä Gritty.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkueen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomalaiset Philadelphia Flyers pelaajat, nhlfinns.com
The Broad Street Bullies-dokumentti
Flyers vastaan Calgary Flames kaudella 2008–2009.
Kimmo Timonen viimeistä kautta Flyersissa vuonna 2014
Punamonninen

| Punamonninen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichtyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformis
Heimo::  Panssarimonnit Callichthyidae
Alaheimo::  Monniset Corydoradinae
Suku::  Monniset Corydoras
Laji::  melanistius
Kaksiosainen nimi
 Corydoras melanistius  Regan, 1912 
Katso myös
   Punamonninen Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punamonninen (Corydoras melanistius) on monnisiin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö

Punamonninen on muuten vaaleanpunainen ja siinä on mustia pilkkuja, mutta pää on musta. Se kasvaa noin 6 cm pitkäksi.
Alkuperä

Punamonninen on kotoisin Guyanan Essequibojoesta ja Venezuelasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Punamonninen on parvikala, ja se liikkuu paljon. Kalat eivät lisäänny kovin helposti.
Vesiolot ja ravinto

Punamonniselle sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen, sekä lämpötila 22-25 astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Aiheesta muualla

ITIS: Corydoras melanistius (englanniksi)
Fishbase: Corydoras melanistius (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1427667  Wikispecies: Corydoras melanistius  CoL: YPY5  EoL: 219405  FishBase: 10924  GBIF: 2342709  iNaturalist: 549785  IRMNG: 10157244  ITIS: 164308  IUCN: 175718881  NCBI: 927907  Open Tree of Life: 431079  WoRMS: 1013376 
]
↑  Villa-Navarro, F., DoNascimiento, C., Rodríguez-Olarte, D., Taphorn, D.C., Usma, S. & Herrera-Collazos, E.E.: Corydoras melanistius IUCN Red List of Threatened Species. Version 2021-3. 2021. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 16.5.2022. (englanniksi)
Warner Bros. International Television Production

Eyeworks (Amsterdam)
Warner Bros. International Television Production (entinen Eyeworks) on kansainvälinen televisiotuotantoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Amsterdamissa. Yhtiöllä on toimintaa noin 20 eri maassa ja neljässä eri maanosassa. Suomessa Eyeworks aloitti vuonna 2013, kun Matila Röhr Nordisk Oy:n tv-toiminnot siirtyivät Eyeworks Finlandille.
Eyeworksin formaatteja ovat muun muassa I Know What You Did Last Friday (Mitä tuli tehtyä), Obese (Hurja Painonpudotus), Celebrity Splash (Splash!) sekä Reality Queens of the Jungle (Viidakon tähtöset).
Aiheesta muualla

Warner Bros. International Television Production Finlandin esittely emoyhtiön nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ontario Reign

| Ontario Reign |
| --- | --- |

Historia:  Manchester Monarchs (2001–2015) Ontario Reign (2015–)
Perustettu:  2001
Kaupunki:   Ontario, Kalifornia
Kotiareena:  Toyota Arena
– kapasiteetti:  9 736
Sarja:  AHL
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Richard Seeley
Puheenjohtaja:   Darren Abbott
Päävalmentaja:   Marco Sturm
Kapteeni:   Brett Sutter
Yhteistyöseurat:  Los Angeles Kings (NHL) Greenville Swamp Rabbits (ECHL)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ontario Reign on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Ontariosta Kaliforniasta. Se pelaa AHL-liigassa. Reignin AHL-joukkue toimii NHL-seuran Los Angeles Kingsin farmijoukkueena. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Manchester Monarchs.
Ontariossa pelasi aikaisemmin samanniminen joukkue ECHL-sarjassa. ECHL-sarjan Ontario Reign muutti vuonna 2015 New Hampshiren Manchesteriin, jossa seura vaihtoi nimensä Manchester Monarchsiksi.
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 27. helmikuuta 2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit> Kansalaisuus | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Erik Portillo | L | 2027 | Göteborg, Ruotsi |  |
| 29 |  | Pheonix Copley | L | 2025 | North Pole, Alaska, Yhdysvallat |  |
| 35 |  | Dryden McKay | L | 2025 | Downers Grove, Illinois, Yhdysvallat |  |
| 68 |  | Jacob Ingham | L | 2025 | Barrie, Ontario, Kanada |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat> Kansalaisuus | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 |  | Reilly Walsh | R | 2025 | North Falmouth, Massachusetts, Yhdysvallat |  |
| 3 |  | Joseph Cecconi | R | 2025 | Youngstown, New York, Yhdysvallat |  |
| 5 |  | Luke Rowe | R | 2025 | Succasunna, New Jersey, Yhdysvallat |  |
| 9 |  | Cole Krygier | L | 2025 | Orlando, Florida, Yhdysvallat |  |
| 24 |  | Angus Booth | L | 2027 | Montreal, Québec, Kanada |  |
| 27 |  | Joe Hicketts (C) | L | 2025 | Kamloops, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 43 |  | Jacob Moverare | L | 2026 | Östersund, Ruotsi |  |
| 45 |  | Jack Millar | R | 2025 | Westminster, Colorado, Yhdysvallat |  |
| 55 |  | Jakub Dvořák | L | 2027 | Liberec, Tšekki |  |
| 63 |  | Dru Krebs | L | 2025 | Okotoks, Alberta, Kanada |  |
| 82 |  | Caleb Jones | L | 2025 | Arlington, Texas, Yhdysvallat |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät> Kansalaisuus | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 8 |  | Martin Chromiak | R | LH | 2025 | Ilava, Slovakia |
| 11 |  | Samuel Fagemo | R | LH | 2025 | Göteborg, Ruotsi |
| 21 |  | Glenn Gawdin | R | KH / OLH | 2026 | Richmond, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 22 |  | Kaleb Lawrence | L | VLH | 2027 | Orleans, Ontario, Kanada |
| 25 |  | Samuel Helenius | L | KH | 2026 | Dallas, Texas, Yhdysvallat |
| 26 |  | Andre Lee | L | VLH / KH | 2027 | Karlstad, Ruotsi |
| 34 |  | Taylor Ward | R | OLH | 2025 | Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 37 |  | Jacob Doty | R | KH / OLH | 2025 | Denver, Colorado, Yhdysvallat |
| 39 |  | Jeff Malott (A) | L | VLH | 2026 | Burlington, Ontario, Kanada |
| 44 |  | Arthur Kaliyev | L | LH | 2025 | Taškent, Uzbekistan |
| 53 |  | Jack Studnicka | R | KH | 2025 | Tecumseh, Ontario, Kanada |
| 54 |  | Charles Hudon (A) | L | LH | 2025 | Alma, Québec, Kanada |
| 73 |  | Francesco Pinelli | L | KH | 2026 | Stoney Creek, Ontario, Kanada |
| 83 |  | Shawn Element | L | VLH / KH | 2025 | Victoriaville, Québec, Kanada |
| 86 |  | Aatu Jämsen | L | LH | 2026 | Lahti, Suomi |
| 95 |  | John Parker-Jones | R | OLH | 2025 | Brantford, Ontario, Kanada |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Marco Sturm
Apuvalmentaja: Chris Hajt
Apuvalmentaja: Brad Schuler
Maalivahtivalmentaja: Adam Brown
Videovalmentaja: Ryan Dumoulin
Fysiikkavalmentaja: Taylor Khoury
Taitovalmentaja: Nate Thompson
Huoltopäällikkö: Clayton Johns
Puheenjohtaja: Darren Abbott
Toimitusjohtaja: Richard Seeley
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Ontario Reignin verkkosivut (englanniksi)