stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Knidos
Historia > Varhaishistoria ja arkaainen kausi

Varhaisimmat löydöt Knidoksen paikalta ovat peräisin minolaiselta kaudelta. Knidoksen kaupunkia pidettiin yleensä Spartan siirtokuntana. Kreikkalaisen perinteen mukaan sen perustivat Triopaan johtamat siirtokuntalaiset, mutta on ollut epäselvää, oliko tämä spartalainen, vai oliko kyse aiammasta asutusvaiheesta. Strabonin mukaan Knidos olisikin ollut Megaran siirtokunta. Triopionin niemen nimi perustui Triopaksen nimeen. Toisaalta nimi (”kolme kasvoa”) voidaan selittää niemen muodon ja sijainnin perusteella.
Knidos oli yksi doorilaisen heksapoliin eli myöhemmän doorilaisen pentapoliin jäsenistä. Liiton kokoukset pidettiin Apollon Triopioksen pyhäkössä, joka sijaitsi oletettavasti Knidoksen alueella, ja kaupungissa järjestettiin myös tähän liittyneet kisat joka neljäs vuosi. Varhaisin maininta Knidoksesta on Homeerisissa hymneissä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Knidios (Κνίδιος).
Knidoksen lyömiä hopeadrakhmoja, n. 550–500 eaa. Kuvituksessa leijonan pää ja Afrodite.
Knidoksen sijainti oli otollinen kaupankäynnin kannalta, ja kaupunki vaurastui. Se kävi jo varhain kauppaa Egyptin suuntaan ja osallistui Naukratiin Hellenionin toimintaan. Sillä oli myös oma aarrekammio eli Knidoslaisten aarrekammio Delfoissa. Knidos löi omaa hopearahaa 500-luvulta eaa. lähtien. Raha noudatti ensin miletoslaista ja sitten aiginalaista standardia. Knidoksen tiedetään perustaneen ainakin kolme siirtokuntaa. Näistä yksi oli Lipara, jonka knidoslaiset perustivat Aiolisille saarille yhdessä rhodoslaisten kanssa noin vuonna 580–576 eaa. Knidos mainitaan myös Illyriassa sijainneen Melaina Korkyran perustajaksi.
500-luvulla eaa. knidoslaiset yrittivät puolustautua Persiaa vastaan kaivauttamalla niemimaan poikki kaupungin itäpuolelta, niin että kaupungin alueesta olisi tullut saari. Yritys kuitenkin epäonnistui, ja niin Knidos antautui Harpagokselle, Kyyroksen sotapäällikölle vuonna 546 eaa. Tämän jälkeen kaupunkia ei mainita historiassa vähään aikaan.
Historia > Klassinen kausi

Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Knidos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 452/451–427/426 eaa. sekä vielä 425/424 eaa. Thukydides luki knidoslaiset ”doorilaisiin, jotka asuvat lähellä kaarialaisia”. Knidos hylkäsi ateenalaiset peloponnesolaissodan aikana vuonna 412 eaa. Tissaferneen yllytyksestä ateenalaisten epäonnistuneen Sisilian sotaretken jälkeen. Ateenalaiset yrittivät vallata Knidoksen takaisin, mutta tämä epäonnistui. Thukydideen mukaan kaupunki oli tuolloin linnoittamaton, ja ateenalaisten hyökkäys oli vähällä onnistua.
Tämän jälkeen noin 400–300-lukujen eaa. taitteessa Knidos oli osa jonkinlaista symmakhiaa, johon kuuluivat myös Byzantion, Efesos, Iasos, Kyzikos, Lampsakos, Rhodos ja Samos. Se tunnetaan liittokunnan lyömistä rahoista, joissa esiintyy lyhenne ΣΥΜ, Sym. Vuonna 394 eaa. kaupungin lähellä käytiin Knidoksen taistelu. Siinä kreikkalaisten ja persialaisten yhtynyttä laivastoa johtanut Konon voitti Peisandroksen johtamat spartalaiset, mikä päätti Spartan peloponnesolaissodassa saamasta voitosta alkaneen hegemonian kauden.
Aristoteleen mukaan Knidos oli jossakin vaiheessa oligarkia, ja kansa otti vallan itselleen kumouksessa. On myös mahdollista, että kumouksia oli kaksi eri aikoina. Niitä ei kuitenkaan voida ajoittaa tarkemmin. Knidoksen oligarkiassa hallinto oli 60 amnemones-oligarkilla, jotka valittiin ylimystön joukosta eliniäksi. Vaikuttaa siltä, että oligarkiahallinto olisi ollut olemassa vielä 300-luvulla eaa. Hermippos Smyrnalaisen mukaan kaupungin lait, mahdollisesti juuri oligarkkiset, sääti sieltä kotoisin ollut ollut Eudoksos. Tämä tapahtui mahdollisesti yhteistyössä Mausolloksen kanssa. Knidoksen on arveltu muuttuneen demokratiaksi Aleksanteri Suuren valloitusten yhteydessä. Se oli demokratia ainakin vuonna 300 eaa., sillä se löi tuolloin rahaa, jonka kuvituksessa esiintyy Demokratian pää.
Knidos ilmeisesti siirrettiin uudelle paikalleen lännemmäksi niemimaan kärkeen jossakin vaiheessa 300-lukua eaa. Tämän on ehdotettu tapahtuneen joko hieman ennen 300-luvun eaa. puoliväliä Mausolloksen toimeksiannosta, tai vuoden 334 eaa. Granikosjoen taistelun jälkeen Aleksanteri Suuren toimeksiannosta. Käsitys kaupungin siirrosta perustuu lähinnä siihen, ettei niemen kärjestä ole tehty kovin paljon 300-lukua eaa. varhaisempia löytöjä. Näkemys on kuitenkin myös kyseenalaistettu, koska mikään antiikin aikainen lähde ei mainitse kaupungin siirtämistä, ja jotkut löydöt osoittavat niemen kärjen kuitenkin olleen käytössä jo ennen 300-lukua eaa.
Historia > Hellenistinen ja roomalainen kausi

Knidos kukoisti kauppakaupunkina erityisesti hellenistisellä kaudella. Se kävi kauppaa muun muassa oliiviöljyllä ja viinillä. 100-luvulta eaa. lähtien kaupunki oli merkittävä keramiikan tuottaja.
Rooman–Syyrian sodassa Antiokhos III:tta vastaan vuosina 192–188 eaa. Knidos asettui Rooman puolelle. Harvoja mainintoja knidoslaisten itsensä sotaoperaatioista on se, kun he lähettivät noin vuonna 163 eaa. apua Kalyndaan, joka oli kapinoinut Kaunosta vastaan.
Roomalaisella kaudella Knidos tuli osaksi Asian provinssia. Kaupungilla oli vapaakaupungin asema viimeistään Plinius vanhemman aikana ja todennäköisesti jo aiemminkin. Tämä tarkoittaa sitä, että sillä oli muun muassa vapaus veroista. Knidos tuli jossakin välissä alueen vesiä hallinneiden, Mithridateen asialla olleiden merirosvojen valtaamaksi, kunnes Pompeius poisti ongelman kolmannen Mithridateen sodan aikaan vuonna 67 eaa. Roomalaisella kaudella kaupungin varakkaimpia kauppiassukuja oli Gaius Julius Theopompuksen suku.
Knidos oli piispanistuin varhaisella kristillisellä kaudella 300-luvulta lähtien. Kaupungin paikka hylättiin 600-luvulla jaa. saraseenien toiminnan vuoksi. Kaupungin autioitumiseen vaikuttivat mahdollisesti myös lukuisat maanjäristykset.
Historia > Kaivaukset

Knidoksen arkeologiset kaivaukset aloitti brittiläinen C. T. Newton vuosina 1857–1859. Hän työskenteli British Museumille. Tämän jälkeen kaivauksia on tehty vuosina 1967–1977 amerikkalaisen arkeologi Iris Loven johdolla sekä vuodesta 1988 lähtien turkkilaisten arkeologien suorittamina.
Yhteiskunta ja kulttuuri

Knidoksessa palvottiin erityisesti Afroditea, ja kaupunki mainitaan yhtenä tämän mieluisimmista oleilupaikoista. Pausanias sanoo kaupungissa olleen kolme Afroditen temppeliä, joista vanhimmassa jumalatarta palvottiin epiteetillä Doritis, toisessa epiteetillä Akraia ja kolmennessa ja nuorimmassa epiteetillä Knidia tai, kuten knidoslaiset itse sanoivat, Euploia, joka oli merenkulkijoiden jumalatar. Viimeksi mainitussa temppelissä oli Praksiteleen tunnettu alaston, paroslaisesta marmorista veistetty Knidoksen Afrodite, joka oli yksi antiikin tunnetuimmista veistoksista. Ihmiset kävivät Knidoksessa pelkästään nähdäkseen kyseisen veistoksen. Nikomedes, Bithynian kuningas, halusi ostaa veistoksen knidoslaisilta ja tarjoutui maksamaan pois kaupungin kaikki velat, jotka olivat hyvin suuret, mutta knidoslaiset päättivät pitää veistoksen ja velkansa.
Knidoslaiset arvostivat muutoinkin taidetta, vaikkakaan kaupunki ei tuottanut tunnettuja taiteilijoita. Knidoslaiset pystyttivät Olympiaan Zeuksen patsaan, jonka toisella puolella oli Pelopsin patsas ja toisella puolella Alfeios-joenjumalan patsas. Delfoihin he pystyttivät jo mainitun Knidoslaisten aarrekammion lisäksi Knidoslaisten leskhen, joka oli koristeltu Polygnotoksen tekemin maalauksin. He lahjoittivat sinne myös kaupunkinsa perustajana pidetyn Triopaan patsaan, jossa tämä seisoi hevosen vierellä; sekä Leton, Apollonin ja Artemiin patsaat, joissa nämä ampuivat nuolilla Tityosta.
Tunnettuja knidoslaisia olivat historioitsija Ktesias (400-luku eaa.), matemaatikko ja tähtitieteilijä Eudoksos (300-luku eaa.), arkkitehti Sostratos (200-luku eaa.) sekä historioitsija ja maantieteilijä Agatharkhides (100-luku eaa.).
Rakennukset ja löydökset > Nykyisessä Burgazissa

Knidoksen kaupunkikeskuksen oletetulta vanhemmalta sijaintipaikalta nykyisestä Burgazista on löydetty muurien jäänteitä, jotka ajoittuvat 400-luvun eaa. lopulle. Ne saattoivat ympäröidä kaupungin akropolista. Paikalta on löydetty myös rakennusten ja kivettyjen katujen jäänteitä, jotka ajoittuvat arkaaiselle ja klassiselle kaudelle, sekä sataman aallonmurtajien jäänteitä, jotka ajoittuvat 300-luvulle eaa. Keramiikkalöytöjen perusteella paikka on ollut asuttu viimeistään 700-luvulla eaa.
Rakennukset ja löydökset > Kaupungin ulkopuolella

Apollon Triopioksen pyhäkkö
Apollon Triopiokselle omistettu pyhäkkö eli Triopion (Triopeion) toimi doorilaisen heksapoliin kokoontumispaikkana. Se sijaitsi kaupungin ulkopuolella siitä itään. Pyhäkön oletetaan olevan sama, joka on löydetty noin 15 kilometriä nykyisestä Burgazista itään. Paikalta on löydetty pieni hellenistiselle kaudelle ajoittuva temppeli sekä merkkejä vanhemmasta ja suuremmasta temppelistä.
Rakennukset ja löydökset > Esinelöydöt

Kaupungista on löydetty muun muassa piirtokirjoituksia, joissa käytetään doorilaista kreikkaa. Kaupungista vuoden 1967 jälkeen tehdyt esinelöydöt ovat museoissa İzmirissä ja Bodrumissa.
Knidoksen arkeologinen alue panoraamakuvassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Knidos Wikimedia Commonsissa
Knidoksen pohjoisempi satama eli sotasatama (vasemmalla), taustalla niemenkärjen entinen saari.
Knidoksen eteläisempi satama eli kaupallinen satama sekä sen toisen aallonmurtajan jäänteet.
Knidoksen vuoden 400 eaa. jälkeen lyömä raha, kuvituksessa Afrodite Euploia ja leijonan pää.
Knidoksen Demeter, n. 350–330 eaa. British Museum.
Knidoslainen reliefein koristeltu amfora, 100–200-luku jaa.
Knidoksen lyömä raha, kuvituksessa Praksiteleen veistämä Knidoksen Afrodite ja Asklepios.
Knidoksen raunioita.
Afrodite Euploian temppelin raunioita.
Apollon Karneioksen temppelin rauniot.
Knidoksen stoan rauniot.
Knidoksen pienemmän teatterin rauniot.
Konstituenttianalyysi
Konstituentit

Sanalla konstituentti tarkoitetaan kielen rakenneosaa, lauseketta, joka koostuu yhdestä tai useammasta kielen yksiköstä, yleensä sanasta. Konstituenttianalyysi tutkii noiden kokonaisuuksien suhdetta toisiinsa. Oheisessa esimerkkikuvassa lause on jaettu karkeasti konstituentteihin.
Konstituenttianalyysi

Konstituentti- eli muodostinanalyysi on yksi tapa lähestyä lauseiden tutkimusta. Menetelmä on tyypillinen etenkin syntaksille eli lauseopille haluttaessa kuvata lauseiden osien välisiä hierarkkisia, lineaarisia tai viittaussuhteita. Näiden avulla pyritään löytämään lauseen eri rakenneosille, konstituenteille, omat tehtävänsä.
Konstituenttianalyysi kehittyi taksonomisen strukturalismin aikana Amerikassa 1800-luvun loppupuolella ja sen juuret ovat intiaanikielten tutkimuksessa. Uusia kieliä kartoitettaessa haluttiin päästä etenkin perille siitä, mitkä osat lausumissa olivat merkityksen kannalta kaikkein merkittävimpiä. Oli selvää, että osa sanoista oli mahdollista poistaa lauseesta ilman, että synnynnäinen kielenpuhuja tulkitsi vielä kokonaisuutta epäselväksi tai kieliopillisesti virheelliseksi. Verbejä lausahduksissa pidettiin universaaleina lauseenjäseninä ja analyysin avulla ne pyrittiin poimimaan kielellisistä ilmauksista. Hierarkkinen analyysi mahdollisti tämän.
Myös nykypäivän lingvistisessä kielen kuvauksessa konstituenttianalyysilla on vakiintunut sija, koska sen avulla saadaan helposti kuvattua jopa arkipäiväisiltä tuntuvia asioita, jotka hyvin tiedetään, mutta joiden perusteleminen voisi muutoin tuottaa päänvaivaa.
Konstituenttianalyysi > Käytännön analyysi > Lineaarisuus

Lineaarisilla suhteilla tarkoitetaan lauseen peräkkäisyyssuhteita, toisin sanoen sitä konkreettista järjestystä, mihin lauseen osat joko luontevimmin asettuvat tai miten ne asetetaan lauseissa. Peräkkäisyyssuhteita säätelevät eri kielissä tietyt syntaktiset rajoitukset.
Konstituenttianalyysi > Käytännön analyysi > Hierarkia

Konstituenttianalyysin hahmottamiseksi käytetään yleisesti apuna puukuvainta (eli dependenssipuu, katso kuva), jonka avulla pyritään jäsentämään joko lauseiden keskinäisiä tai niiden osien, konstituenttien, välisiä suhteita. Lineaariset eli peräkkäisyyssuhteet ovat helposti lauseesta hahmotettavissa, mutta hierarkioiden kanssa voidaan päätyä jo ongelmatilanteiden eteen, vaikka kyse olisi kielenoppijan omasta äidinkielestä.
Lauseen sisällä hierarkkiset erot tulevat parhaiten esiin kenties attribuuttien viittaussuhteita tutkittaessa. Lauseessa ”Pekka syö punaisen omenan” lienee selvää, että adjektiivilla punainen viitataan sanaan omena eikä värin mainitseminen ole lauseen kannalta olennaista, ellei sana ole erityisen painollinen. Kieliopillisesti siis yhtä pätevä lause olisi ”Pekka syö omenan” tai yksinkertaisimmillaan ”Pekka syö”. Tällaista ilmauksien karsintaa kutsutaan substituutioksi eli korvaustestiksi. Karsinnan avulla erotettavissa olevasta lauseen ytimestä, jonka subjekti ja predikaatti usein muodostavat, käytetään termiä neksus.
Lauseen ytimen selvittämisen jälkeen huomio keskittyy muuhun ilmauksen ainekseen ja siihen, miten osat kytkeytyvät lausahduksen ydinajatukseen. Puukuvain helpottaa tätä hahmottamista.
Esimerkiksi lauseen ”Naapurin koira huomasi miehen” ytimeksi voidaan yksilöidä konstituentti 'koira huomasi miehen', josta objekti miehen voidaan erotella vielä verbin määritteeksi ja naapurin attribuutiksi, joka viittaa sanaan koira. Oheisen kuvan tavoin lauseen ydin on puukuvaimessa ylimmäisenä ja mitä alemmas kaaviossa siirrytään, sitä kauempana määritteet ovat lauseen pääideasta. Määritteiden määrä on lauseessa periaatteessa rajaton.
Lauseiden välinen hierarkia on selkeimmin kuvattavissa kenties pää- ja sivulauseiden kohdalla. Sivulauseet määrittävät aina päälausetta ja näin niiden välillä on selkeä arvojärjestys jo merkityksen kannalta, koska päälauseen on mahdollista esiintyä yksin.
Näinpä virke ”Koira huomasi miehen, joka tuli pihallemme” on helposti arvotettavissa: ”joka tuli pihallemme” viittaa sanaan mies. Yleensä virkkeitä analysoidaan ensin lauseiden mittakaavasta, ja vasta sitten keskitytään pienempiin yksityiskohtiin. Molemmat lähestymistavat toimivat kuitenkin koko ajan rinnakkain.
Puukuvaimen rinnalla lauseen suhteita voidaan kuvata myös matematiikasta lainattujen sulkeiden avulla. Sulkeet asettuvat aina konstituenttien rajalle, ja mitä useampien sulkeiden sisään tietty sana sijoittuu, sitä alemmas se sijoittuisi puukuvaimessa. Sulkeiden käyttö on kuitenkin suhteellisen harvinaista alla konkretisoituvasta syystä.
Konstituenttianalyysin heikkoudet

Yksinkertaisia lyhyitä lauseita kuvattaessa konstituenttianalyysi on helppo ja havainnollinen kuvauskeino, mutta pitkien ja mutkikkaiden rakenteiden kuvauksessa puukuvaimen käyttö osoittautuu hankalaksi. Lisäksi ongelmia tuo se, että monissa maailman kielissä lausekkeet eivät järjesty aina loogisesti peräkkäin ja viittaussuhteet saattavat ylettyä lauseissa kovinkin kauas, jolloin täsmällinen kuvaaminen voi muuttua mahdottomaksi.
Konstituenttianalyysin toinen heikkous paljastuu verrattaessa lauseita niiden merkitykseen ja toisiin lauseisiin.
Esimerkiksi konstituenttianalyysi erottaa englanninkieliset lauseet ”Jane hit Bill” ja ”Bill was hit by Jane” täysin eri lauseiksi niiden rakenteen perusteella, vaikka todellisuudessa kielenpuhuja tietää, että nämä lauseet kuvaavat täysin saman asian eli ovat sisarsuhteessa keskenään. Samanmerkityksisiä mutta erimuotoisia lauseita varten kehiteltiinkin myöhemmin niin sanottu transformaatiosääntö, jonka mukaan lauseet on mahdollista yhdistää toisiinsa.
Toisaalta konstituenttianalyysin perusteella lauseet Tuolla auto on! ja Tuolla on auto luokitellaan täysin samaksi lauseeksi, vaikka painotuksen perusteella lauseiden välillä voi olla sanajärjestyksen vuoksi merkitys- tai ainakin vivahde-eroja. Nämä semanttiset piirteet jäävät analyysin varjoon.
Analyysimenetelmää onkin kritisoitu juuri muotokeskeisyydestään, eikä sen tapa kuvata lauseita aina vastaa kielenpuhujan tajua lausahduksista, sillä pelkän tekstin muodon ympärille linkittyy todellisessa kielenkäytössä paljon muitakin merkitykseen vaikuttavia ominaisuuksia, joita analyysi ei näytä (esimerkiksi äänenpaino, lauseyhteys ja ensyklopedinen tieto). Tämä on kielitieteen kannalta ongelmallista, sillä luonnollista kieltä ei ole mielekästä tutkia menetelmin, jotka eivät vastaa todellisuutta. Tästä ajatuksesta Noam Chomsky lähtikin muotoilemaan generatiivista transformaatiokielioppia, jossa konstituenttien lisäksi huomioidaan myös merkitystaso.
Lievistä vajavuuksistaan huolimatta konstituenttianalyysi on edelleen käyttökelpoinen sekä havainnollinen tapa jäsentää lauseiden osia.
Lauserakennekieliopin synty

Lauserakennekieliopiksi kutsutaan kuvausmetodia, jonka avulla voidaan selvittää, millaisista lausekkeista lause koostuu.
Konstituenttien tutkiminen konstituenttianalyysin keinoin johti strukturalismin vaikutuksesta vahvaan käsitykseen siitä, että sanat eivät ota sattumanvaraisesti paikkaansa jonakin lauseen osana vaan tietyillä rakenneosilla on selkeitä yhteisiä ominaisuuksia. Tällöin erotettiin toisistaan nominaalilauseke (NP, nominal phrase) ja verbilauseke (VP, verbal phrase). Erottelun taustalla olivat lähinnä merkitykseen, käyttöön ja muotoon perustuvat syyt. Nominaalilausekkeet koostuivat luontevimmin substantiiveista ja toimivat lauseessa mm. subjektina tai objektina.
Jaon jälkeen ajauduttiin tutkimaan myös sääntöjä, joiden varassa kielenpuhuja liittää lausahduksia peräkkäin. Jo aikaisemmin verbi oli nähty universaaliksi lauseenosaksi, jota ei voi jättää lauseesta pois ymmärrettävyyden kärsimättä, mutta lauserakennekieliopin piirissä nuo säännöt pyrittiin pukemaan eksaktiin kirjalliseen muotoon. Havaittiin että verbilauseke voi yksin muodostaa lauseen (S → VP), mutta nominaalilauseke ei. Kaikkein yleisimmäksi transitiiviseksi lausetyypiksi muotoiltiin S → NP + VP (eli lause koostuu yhdestä nominaalilausekkeesta ja verbilausekkeesta) ja intransitiiviseksi S → NP + VP + NP, jossa viimeinen konstituentti edustaa yleensä lauseen objektia.
Muutosnuolen avulla pyrittiin kuvaamaan yleisimmät lausekkeiden yhdistymistavat ja näin muodostui pohja uudelleenkirjoitussäännöstölle eli prosessille, jossa ilmaukset kirjoitetaan auki kuvaustavalle ominaisia merkkejä käyttäen.
Esimerkki konstituenttianalyysistä
Kontio-Sisu

Kontio-Sisu (lyhyesti Kontio) on Oy Suomen Autoteollisuus Ab:n vuosina 1955-1975 tuotannossa ollut, Suomessa valmistettu keskiraskas kuorma-automallisto.
K-sarja

Ensimmäiset K-sarjan Kontiot olivat K-34SO- ja K-38SO-mallit, joissa oli Leyland O.350-dieselmoottori, teholtaan 105 hevosvoimaa. 
Ne tulivat markkinoille vuonna 1955. Ensimmäiset Jyry-Sisut oli esitelty kaksi vuotta aikaisemmin.
Nelivetoinen K-26SU 4x4 tuli markkinoille 1958 ja palveli esimerkiksi tukkirekkana. K-26SU 4x4 ehti mukaan puolustusvoimien  tykinvetokokeiluun saman vuoden talvella ja sijoittui nelivetoisten sarjassa kokonaispisteillä kolmanneksi.
K-138SV tuli tuotantoon vuonna 1962 varustettuna 6-sylinterisellä, teholtaan 135-hevosvoimaisella Leyland O.400-moottorilla. K-138:aa toimitettiin 4 200 mm:n akselivälisenä ns. vakiona yleiskuorma-autoksi, 5 700 mm:n akselivälillä, ns. pitkänä keskipitkien linjojen kappaletavarakuljetuksiin sekä lyhyenä 3 800 mm:n akseliväliversiona puoliperävaunujen vetäjiksi.
Ukko-Kontio

Ukko-Kontio-mallisto suunniteltiin 1960-luvun puolivälissä Kontio-luokan yläpäähän raskaampiin ja suurempaa tehoa vaativiin kuljetuksiin, joihin ajankohdan Jyry-mallisto oli ylimitoitettu. Cummins 185 (Cummins Vale) -tyyppisellä V8-koneella varustettu kolmiakselinen K-138BM esiteltiin vuonna 1966. Telimalli tunnettiin myöhemmin merkinnällä K-132BM ja kaksiakselinen merkinnällä K-131BM.
U-sarja

U-sarjaa valmistettiin vuodesta 1967 ylimenokautena, joka päättyi L-sarjan tuloon vuonna 1969. U-sarjan tuntomerkkinä oli lasikuituinen konepeitto. Aiempia mallimerkintöjä muutettiin U-sarjaan: Esimerkiksi Sisu K-138SV tunnettiin uudella mallimerkinnällä U-138SV.
Jakelukäyttöön suunniteltiin UP-138, jossa oli tavanomaista pitempi lava. Vuonna 1968 valmistettu UM-138 taas oli erityisen matala muunnos esimerkiksi juomien jakeluun.
L-sarja

L-sarjan ensimmäisenä esiteltiin 2-akselinen L-139 vuonna 1968. Sitä käytettiin maansiirtoon sekä rekanvetäjänä mm. puutavara- ja polttonestekuljetuksiin.
Vuodesta 1970 lähtien L-sarja kattoi kaikki Kontiot.
L-sarjan malleista LP-138BIT oli pienin ja kotimaisuusasteeltaan korkea. Siitä tuli kuntasektorin paljon käyttämä malli. Yhtenä moottorivaihtoehtona oli nelisylinterinen, 128 hevosvoimaa kehittävä Valmet 411 ASA -diesel.
Puolustusvoimat hankki yli 140 Valmet 1141 ASA turbo -moottorilla varustettua mallin LP-138BIT autoa. Sotilasslangissa malli tunnettiin Pulla-Sisuna tai Pullana.
Malli L-131 SVT oli varustettu Leylandin 6-sylinterisellä ahdetulla 165-hevosvoimaisella dieselmoottorilla. Valmetin 611 CSA turbo -moottorilla varustettua LP-138CIT-mallia käytettiin Suomessa 1970-luvulla paljon paloautojen alustoina. L-sarjaa tehtiin rinnakkain Valmet 611- ja Leyland O.410 -moottoreilla ainakin vuoteen 1979 asti.
Karhu-Sisu

Valmetin moottoreilla varustettujen Kontio-Sisujen nimeksi vaihdettiin vuonna 1975 Karhu-Sisu. Viimeiset Karhu-Sisut valmistuivat vuonna 1985.
Sisu K-137 tukkikuormassa 1960-luvun alkupuolella. Kuvassa näkyvä vaijeri kertoo, että autossa on mekaaninen nosturi eli ns. "joutsalainen".
Kontio-Sisu nostolava-auto.
Kontio-Sisu U-138SV näyttelyssä Lahdessa 2010
Kontio LP-138 kuvattuna Jyväskylässä 2010.
Koptites

| Koptites> Κοπτίτης𓈺.Sijainti |
| --- | --- |
 Koptites
Koordinaatit:  26°00′02″N, 32°46′59″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ylä-Egypti
Numero:  5. (U05)
Pääkaupunki:  Koptos
Pinta-ala:  331 km²
Aiheesta muualla
  Koptites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koptites (m.kreik. Κοπτίτης νομός, Koptitēs nomos), egyptiläisittäin Netjerui (egypt. 𓈺, Nṯrwj), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen viides nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Kaksi haukkaa”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Herui. Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U05.
Maantiede

Koptiteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen viides nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Nomoksen alue ulottui Thebasta eli Diospolis Megalesta Koptokseen noin 45 kilometrin matkan Niilin vartta. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Pathyriteen (U04) nomos ja pohjois-/luoteispuolella eli alajuoksulla päin Tentyriteen (U06) nomos.
Nomoksen pääkaupunki oli Koptos eli Gebtyu (nyk. Qift). Sen muita kaupunkeja olivat Apollonopolis Mikra (Gesa/Gis, nyk. Qus), Ombos (Nebut/Nubt, nyk. Naqada?), Khozam ja Shenhur.
Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu 120 153 aruraa (auranalaa) eli noin 331 neliökilometriä.
Historia

Koptiteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U05, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumalia olivat Min Koptoksessa, Isis Koptoksessa ja Shenhurissa, Horus ja Heqet Apollonopoliissa sekä Seth Omboksessa. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Koptoksen Min.