stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joachim Yhombi-Opango
Elämä ja ura

Yhombi-Opango nousi Kongon presidentiksi edeltäjänsä Marien Ngouabin kuoltua murhattuna. Ngouabin vallan aikana Kongo oli ollut Neuvostoliiton tukija. Yhombi-Opangon johdolla suhteet Ranskaan paranivat ja kolmentoista vuoden katkon jälkeen diplomaattisuhteet Yhdysvaltoihin palautettiin. Vuonna 1979 Yhombi-Opangon kuitenkin syrjäytti puolustusministerinä toiminut Denis Sassou-Nguesso. Entinen presidentti määrättiin kotiarestiin, ja hän sai liikkua vapaasti seuraavan kerran marraskuussa 1984.
Yhombi-Opango pidätettiin uudelleen heinäkuussa 1987 uuden hallinnon vastaisista toimista syytettynä. Vuonna 1990 Kongossa alkoi demokratisoimiskehitys, jonka myötä Yhombi-Opango ja muut poliittiset vangit vapautettiin. Yhombi-Opango myös voitti oikeudenkäynnin, jossa käsiteltiin valtion häneltä pakkolunastamaa omaisuutta. Monipuoluejärjestelmä mahdollisti Yhombi-Opangon paluun politiikkaan; hän perusti Rassemblement pour la démocratie et le développement -puolueen (RDD) ja oli presidenttiehdokkaana vuonna 1992. Hän hävisi, mutta ryhtyi tukemaan presidentiksi valittua Pascal Lissoubaa ja toimi itse pääministerinä vuosina 1994–1996.
Vuonna 1997 alkoi Kongon tasavallan sisällissota, joka johti Sassou-Nguesson nousemiseen takaisin valtaan. Yhombi-Opangon vanhemmat saivat väkivaltaisuuksissa surmansa, ja Yhombi-Opango itse pakeni Gabonin sekä Norsunluurannikon kautta Ranskaan. Yhombi-Opango sai joulukuussa 2001 poissaolevana kahdenkymmenen vuoden tuomion talousrikoksista; häntä oli syytetty erityisesti maan öljyvarojen myymisestä. Sassou-Nguesson säätämä armahduslaki kuitenkin mahdollisti Yhombi-Opangon palaamisen kotimaahansa 10. elokuuta 2007. Sittemmin hän jakoi aikansa Kongon ja Ranskan välillä.
Yhombi-Opango päätti asua Ranskassa terveytensä heikennyttyä. Hän kuoli Neuilly-sur-Seinen amerikkalaisessa sairaalassa 30. maaliskuuta 2020 koronaviruspandemiassa sairastumisesta aiheutuneisiin komplikaatioihin.
Jalkapallon Suomen Cup 1956

| Suomen Cupin kausi 1956 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  161
Mestari:  Pallo-Pojat
  ← 1955 :  1957 → 
Jalkapallon Suomen Cup 1956 oli cupin toinen järjestämisvuosi. Kilpailu Antero Nymanin muistopalkinnosta laajeni huomattavasti edellisvuodesta, sillä osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailun nimeksi annettiin Suomen-Cup ja kaikkiaan 161 joukkuetta ilmoittautui mukaan. Varsinaiseen kilpailuun, joka käsitti 64 joukkuetta, kelpuutettiin Mestaruus- ja Suomensarjan joukkueet ilman karsintaa. Kun näitä oli ilmoittautunut 27 tarvittiin kaksi karsintakierrosta muiden 37 joukkueen selville saamiseksi. Loppuotteluun, joka pelattiin 28.10. Helsingissä selvisivät yllättäen Suomensarjan joukkueet Pallo-Pojat ja Tampereen Kisatoverit. Ottelun voitti Pallo-Pojat 2- 1 saavuttaen siten cup-mestarin tittelin ja arvokkaan kiertopalkinnon vuodeksi haltuunsa.
John Axel Henrik Wahren

John (Johan) Axel Henrik Wahren (3. toukokuuta 1867 Mäntsälä – 1. heinäkuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen tilanomistaja ja valtiopäivämies.
Wahrenin vanhemmat olivat Johan Wilhelm Wahren ja Hilda Antoinette Maria Sohlberg ja puolisot Sigrid Sofia Helena Wasastjerna ja Bertha Procopé. Agronomi, tilanomistaja Wahren oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Jalkapallon Suomen Cup 1957

| Suomen Cupin kausi 1957 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  160
Mestari:  IF Drott
  ← 1956 :  1958 → 
Jalkapallon Suomen Cup 1957 oli cupin kolmas järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 160 joukkuetta joista Mestaruus- ja Suomensarjan joukkueet pääsivät ilman karsintaa 64 joukkuetta käsittävään varsinaiseen kilpailuun. 
Loppuotteluun selvisi, kuten edellisenä vuonnakin, kaksi Suomensarjalaista, IF Drott Pietarsaaresta ja Kuopion Pallotoverit. Ottelu pelattiin 27.10. Olympiastadionilla. Voittajaksi ja Cupmestariksi selvisi IF Drott jatkoajan jälkeen. Tulos 2-1(1-1,0-1).
Jesper Lindgren

| Jesper Lindgren> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. toukokuuta 1997 (ikä 27) Uumaja, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  73 kg
Seura
Seura:  IF Björklöven
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelinumero:  5
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  MODO Hockey (SHL/Allsv.) HPK (SML) Toronto Marlies (AHL)
NHL-varaus:  95. varaus, 2015 Toronto Maple Leafs
KHL-varaus:  115. varaus, 2015 Vitjaz Podolsk
Jesper Lindgren (s. 19. toukokuuta 1997 Uumaja, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue IF Björklövenissä.
Ura > Maajoukkueura

Lindgren pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Yhteensä hän on pelannut 12 nuorten ja 22 poikien maaottelua.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan Lindgren on moderni hyökkäävä puolustaja, jossa yhdistyy taito, nopeus, päättäväisyys ja älykkyys. Hän on vahva kiekollisena, peliälykäs ja pelaa nuoresta iästään huolimatta luovasti paineenkin alla. Lindgren ei kuitenkaan ole kovin isokokoinen, mutta korvaa puutteensa vikkelyydellään ja menee rohkeasti tilanteisiin. Hän laukoo oikealta.
Johan Van Summeren

| Johan Vansummeren |
| --- | --- |
 Johan Van Summeren 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1981 (ikä 43)
Kansalaisuus:   Belgia
Pyöräilijä
Pituus:  197 cm
Paino:  79 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  apuajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2004 2005–2006 2007 2008–2009 2010–2014 2015–2016:  Relax-Bodysol Davitamon-Lotto Predictor-Lotto Silence-Lotto Garmin Ag2r-La Mondiale
Suurimmat voitot
 Puolan ympäriajo 2007 Pariisi–Roubaix 2011 
 Tiedot päivitetty: 7. tammikuuta 2024 
Johan Van Summeren (s. 4. helmikuuta 1981 Lommel) on belgialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2004–2016. Hän on Pariisi–Roubaix'n voittaja.
Van Summeren ajoi vuonna 2002 harjoittelijana Domo-Farm Frites -tallissa. Seuraavalla kaudella hän kilpaili 3. divisioonan Quick Step-Davitamon-Latexco -joukkueessa ja saavutti Hamiltonin MM-kilpailuissa hopeaa alle 23-vuotiaiden maantieajossa. Vuonna 2004 Van Summeren ajoi Relax-Bodysol -joukkueessa.
Vuosina 2005–2009 Van Summeren edusti Davitamon/Predictor/Silence-Lotto -joukkuetta. Vuonna 2005 hän sijoittui neljänneksi Tour Down Under -etappikilpailussa ja voitti seuraavana vuonna Britannian ympäriajon sprinttikilpailun. Syyskuussa 2007 Van Summeren voitti ProTour-sarjaan kuuluvan Puolan ympäriajon. Hän voitti lisäksi kilpailun seitsemännen etapin.
Van Summeren voitti Pariisi–Roubaix-klassikon vuonna 2011 karattuaan kärkiryhmästä 15 kilometriä ennen maalia. Hän sijoittui lisäksi vuonna 2008 kahdeksanneksi ja 2009 viidenneksi. Vuosina 2010–2014 hän edusti yhdysvaltalaista Garmin-joukkuetta ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2015–2016 ranskalaista Ag2r-La Mondialea.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Jani Nivala

Jani Nivala, Radio 957
Jani Nivala on suomalainen radiotoimittaja ja -juontaja. Hän juontaa Yle Helsingin (Radio Suomi) iltapäivää arkisin klo 14–18.
Hän on aiemmin juontanut Radio Novan yölinjaa, Radio Aallon keskipäivää ja Tamperelaisen Radio 957:n aamulähetyksiä. Nivala on aikaisemmin työskennellyt The Voicen Heräämön aamujuontajana sekä YleX:llä, Iskelmä-radiossa, Radio Helsingissä, Radio Suomipopilla ja Radio Aallolla. Hänet tunnetaan myös yhtenä tunnollisimmista vuoden 2010 Movember-kampanjan osallistujista.  Nivala on työskennellyt radiotuottajana YleX:llä.
Jesper Kokkila

| Jesper Kokkila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. syyskuuta 1998 (ikä 26) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jeppe
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–2021
Seurat:  RB Hockey Juniors (AlpsHL) EC Bad Nauheim (DEL2) Dornbirner EC (ICEHL)
Jesper Kokkila (s. 21. syyskuuta 1998 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi ainoaksi jääneen pääsarjakautensa monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:ssä viimeiseksi jääneellä kaudellaan 2020–2021. Ennen tätä Kokkila pelasi kauden sekä monikansallisessa Alps Hockey Leaguessa että Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2:ssa. Hän pelasi myös kaksi kautta Yhdysvaltain USHL-junioriliigassa. Kokkila ei pelannut miesten pelejä Suomessa. Hänen pelaajauransa päättyi vain 22-vuotiaana kevääseen 2021.
Ura > Seuraura

Kokkila on Oulun Kärppien kasvatti. Hän toimi kaudella 2013–2014 seuran C-nuorten kapteenina ja johdatti joukkueen SM-hopeaan. Kauden 2014–2015 päätteeksi Kokkila voitti B-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2015–2016 hän pelasi suurimmaksi osaksi Kärppien A-nuorissa, mutta Kokkila pelasi osan kaudestaan myös seuran B-nuorissa, jossa hän voitti toisen peräkkäisen Suomenmestaruuden. Chicago Steel varasi Kokkilan 188. pelaajana USHL:n varaustilausuudessa 2016. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017. Kokkila pelasi kuitenkin loukkaantumisten vuoksi kauden aikana vain 15 ottelua. Hän voitti kauden päätteeksi kuitenkin Clark Cupin. Myös kausi 2017–2018 Kokkilalla osoittautui rikkonaiseksi ja hän pelasi runkosarjassa 32 ottelua.
Kaudeksi 2017–2018 Kokkila siirtyi Itävaltaan Red Bull Hockey Juniorsin joukkueeseen pelaamaan monikansallista Alps Hockey Leaguea. Hänet houkutteli joukkueeseen päävalmentaja Teemu Levijoki, joka oli aiemmin seurannut Kokkilaa hänen pelatessa Kärpissä. Kokkila oli Red Bullin tehokkain puolustaja ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 10+20=30, joilla hän jakoi liigan puolustajien pistepörssin kymmenennen sijan VEU Feldkirchin Steve Birnstillin, SG Cortinan Nick Bruneteaun ja HC Pustertal-Val Pusterian Armin Helferin kanssa. Pudotuspeleissä Kokkila oli kolmella osumallaan Red Bullin paras maalintekijä Oliver Nordbergin ja Filip Varejckan kanssa. Hän voitti kauden aikana myös Itävallan kansallisen kakkossarjatason mestaruuden. Kokkila edusti Red Bullia myös Junior Club World Cupissa.
Kokkila siirtyi kaudeksi 2019–2020 Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle DEL2-liigan EC Bad Nauheimiin. Hän oli tehoilla 9+22=31 joukkueen toiseksi paras syöttäjä, tehokkain puolustaja ja Kokkila jakoi sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Zach Hamillin kanssa. Hän voitti myös Bad Nauheimin sisäisen tehotilaston lukemalla +15.
Kauden 2020–2021 kynnyksellä, syyskuussa 2020 Kokkila siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen, kun joukkueen päävalmentaja Kai Suikkanen otti häneen yhteyttä. Kokkila oli Suikkaselle tuttu pelaaja, kun hän pelasi Kärppien A-nuorissa, jolloin Suikkanen toimi seuran SM-liigajoukkueen päävalmentajana. Kokkila teki miesten pääsarjadebyyttinsä runkosarjan kolmannella kierroksella 2. lokakuuta 2020 vieraissa Graz 99ersia vastaan. Hänet merkittiin Dornbirnin kakkospuolustajapariin Henrik Nilssonin viereen. Kokkila keräsi ottelusta teholukeman –1. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki 31. tammikuuta 2021 vieraissa Klagenfurter AC:tä vastaan. Kaikkiaan Kokkilan ensimmäinen pääsarjakausi toi 48 runkosarjaottelussa tehot 1+11=12 ja kolmessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kauden jälkeen hänen pelaajauransa päättyi kuitenkin vain 22-vuotiaana.
Ura > Maajoukkueura

Kokkila valittiin Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2016 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Kokkila on pelannut neljä poikien maaottelua.
Pelityyli

Kokkilaa Red Bull Hockey Juniorsissa valmentaneen Teemu Levijoen mukaan hän oli puolustava kahden suunnan puolustaja, joka Salzburgissa onnistui kuitenkin kehittämään hyökkäyssuunnan ominaisuuksiaan, laukaustaan ja pelirohkeuttaan.
Muuta

Kokkila opiskelee etänä tuotantotaloutta Oulun yliopistossa.
Jimmy Roberts (jääkiekkoilija)

| Jimmy Roberts |
| --- | --- |
 Roberts St. Louis Bluesin peliasussa NHL-kaudella 1969–1970
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1940 Toronto, ON, Kanada
Kuollut: 23. lokakuuta 2015 (75 vuotta)
Kansalaisuus:  Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  R
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1963–1978
Seurat:  Peterborough T.P.T’s (OHA-Jr.) Montréal Royals (EPHL) Hull-Ottawa Canadiens (EPHL) Cleveland Barons (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Québec Aces (AHL) Omaha Knights (CHL) St. Louis Blues (NHL)
NHL-varaus:  15. varaus, 1967 St. Louis Blues
Valmennusura
Vuodet:  1979–2002
Seurat:  Buffalo Sabres (NHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Springfield Indians (AHL) Hartford Whalers (NHL) Worcester IceCats (AHL) St. Louis Blues (NHL)
Jimmy Wilfred Roberts (9. huhtikuuta 1940 Toronto, Ontario, Kanada – 23. lokakuuta 2015) oli kanadalainen viidesti Stanley Cupin voittanut jääkiekkoilija, joka peliuransa jälkeen toimi jääkiekkovalmentajana. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä. Roberts menehtyi syöpään 75-vuotiaana.
Peliura

St. Louis Blues varasi Robertsin NHL:n varaustilaisuudessa 1967 kolmannella kierroksella 15. pelaajana. Hän pelasi urallaan 1 006 NHL:n runkosarjaottelua tehopistein 126+194=320 ja 153 pudotuspeliottelua tehopistein 20+16=36 edustaen Montreal Canadiensia ja St. Louis Bluesia. Pisteillä mitattuna Robertsin paras NHL-kausi oli 1967–1968, jolloin hän teki St. Louis Bluesille 74 ottelussa tehot 14+23=37. Roberts voitti Montreal Canadiensissa Stanley Cupin kausina 1964–1965, 1965–1966, 1972–1973, 1975–1976 ja 1976–1977. NHL:n tähdistöottelussa hän pelasi 1965, 1969 ja 1970.
Lisäksi Roberts pelasi EPHL:ssä 190 runkosarjaottelua tehoin 20+73=93 ja 20 pudotuspeliottelua tehoin 0+3=3 edustaen Montréal Royalsia ja Hull-Ottawa Canadiensia, AHL:ssä Cleveland Baronsissa 11 ottelua tehoin 1+3=4 ja yhden pudotuspeliottelun tehoin 1+0=1 sekä CHL:ssä 46 runkosarjaottelua tehoin 18+19=37 edustaen Omaha Knightsia.
Valmennusura

Peliuransa jälkeen Roberts toimi valmentajana. Hän aloitti valmentamisen NHL:ssä Buffalo Sabresin apuvalmentajana ja toimi myös tilapäisenä päävalmentajana osan kaudesta 1982–1983. Tämän jälkeen Roberts työskenteli niin ikään NHL:ssä pelaavan Pittsburgh Penguinsin apuvalmentajana. Ensimmäisen vakituisen päävalmentajan pestinsä hän sai AHL-seura Springfield Indiansista, josta hän kaudeksi 1991–1992 siirtyi NHL:ään Hartford Whalersin päävalmentajaksi. Yhden Hartfordissa vietetyn kauden jälkeen Roberts piti kaksi kautta taukoa valmentamisesta, kunnes siirtyi AHL:ään Worcester IceCatsin yhdistetyksi general manageriksi ja päävalmentajaksi. Kaudeksi 1996–1997 Roberts palasi jälleen NHL:ään St. Louis Bluesin apuvalmentajaksi nousten kesken kauden tilapäiseksi päävalmentajaksi. Hän toimi apuvalmentajana myös viisi seuraavaa kautta, kunnes lopetti valmennusuransa kauteen 2000–2001.
Joacim Esbjörs

| Joacim Esbjörs> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1968 Göteborg, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2001
Seurat:  Västra Frölunda HC (SEL), Ässät (SML), HV71 Blue Bulls (SEL)
NHL-varaus:  249. varaus, 1992 Hartford Whalers
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Saksa 1992 | jääkiekko |  |
Joacim Esbjörs (s. 4. heinäkuuta 1970 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ura > Seurajoukkueet

Esbjörs aloitti kasvattajaseuransa Frölundan edustusjoukkueessa syksyllä 1988. Esbjörs pelasi Frölundassa kaikkiaan kymmenen kautta ennen kuin lähti veljensä Jonas Esbjörsin kanssa hakemaan uusia haasteita SM-liigasta. Veljekset tekivät 1-vuotiset sopimukset Porin Ässien kanssa. Vaisuhkon kauden jälkeen veljekset palasivat takaisin Ruotsiin, HV71:n paitaan. Joacim Esbjörs pelasi vielä kaksi kautta HV:ssa ennen lopettamistaan. Seurajoukkueuralta jäi kaappiin yksi hopeamitali vuodelta 1996.
Ura > Maajoukkueet

Ensimmäisen kerran Joacim Esbjörs edusti Ruotsia U18 EM-turnauksessa 1988 tehden kuudessa ottelussa kaksi maalia. 1991-92 hän pelasi U20 MM-turnauksessa jossa maalitili jäi avaamatta, mutta tilastoihin merkittiin kolme syöttöpistettä. Esbjörs oli myös mukana Ruotsin vuoden 1992 MM-kultamitalijoukkueessa.
Jamie Thraves

James Thraves (s. 1969) on brittiläinen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan musiikkivideoistaan, joita hän on tehnyt esimerkiksi Radioheadille, Coldplaylle, KT Tunstallille ja Róisín Murphylle. Hän on ohjannut myös Neneh Cherryn, Blurin ja The Verven musiikkivideoita.. Thraves voitti lyhytelokuvallaan I Just Want to Kiss You Edinburghin videofestivaaleilla parhaan brittiläisen lyhytelokuvan palkinnon vuonna 1998..
Jamie Thraves on ohjannut myös elokuvan The Cry of the Owl, joka sai ensi-iltansa vuonna 2009.
Musiikkivideot

”Just” – Radiohead
”Charmless Man” – Blur
”The Scientist” – Coldplay
”God Put a Smile upon Your Face” – Coldplay
”Under the Weather” – KT Tunstall
”I Will Follow You into the Dark” – Death Cab for Cutie
”Anna Molly” – Incubus
”So You Say” – Siobhán Donaghy
”Overpowered” – Róisín Murphy
”Daddy's Gone” – Glasvegas
Aiheesta muualla

Jamie Thraves Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Johanne Fritz-Petersen

Johanne Caroline Fritz-Petersen (Blom) (18. lokakuuta 1879 Aarhus – 22. joulukuuta 1961 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.
Johanne Fritz-Petersen syntyi räätälin perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa Thistedissä vuonna 1899 ja siirtyi sitten Aarhusin kautta Kööpenhaminaan, jossa hän työskenteli Casino-teatterissa vuosina 1901–1910. Fritz-Petersenin elokuvaura alkoi Skandinavisk-Russiske Handelshusilla ja Kinografenilla vuonna 1912 ja jatkui Nordisk Filmin mykkäelokuvissa vuosina 1913–1919. 1930-luvulla näyttelijä teki vielä kaksi äänielokuvaa.
Johanne Fritz-Petersen oli naimisissa näyttelijä Fritz Cato Petersenin ja ohjaaja August Blomin kanssa. Toisessa avioliitossaan hän käytti nimeä Johanne Blom.
Elokuvia

Maailmanloppu, 1916
Sielunvaras, 1916
Aiheesta muualla

Johanne Fritz-Petersen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jamie Uys

| Jamie Uys> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. toukokuuta 1921 Boksburg, Etelä-Afrikan unioni
Kuollut: 29. tammikuuta 1996 (74 vuotta) Johannesburg, Etelä-Afrikka
Puoliso:  Hettie Uys
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jacobus Johannes Uys (30. toukokuuta 1921 – 29. tammikuuta 1996) oli eteläafrikkalainen elokuvaohjaaja, joka nousi kuuluisuuteen satiiristen slapstick-komedioidensa Hassut jumalat (1980) ja Hassut jumalat 2 (1989) ansiosta. Hän ohjasi myös luontoelokuvia ja piilokameraelokuvia.
Osittainen filmografia

Dingaka (1965)
After You, Comrade (1967)
Lost in the Desert (1971)
Vekkulia väkeä (Beautiful People, 1973)
Hassut ihmiset (Funny People, 1976)
Hassut jumalat (The Gods Must Be Crazy, 1980)
Beautiful People II (1983)
Hassut ihmiset 2 (Funny People II, 1983)
Hassut jumalat 2 (The Gods Must Be Crazy 2, tehty 1985, julkaistu 1989)
Aiheesta muualla

Jamie Uys Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juhani Marttila

Paavo Juhani Marttila (10. toukokuuta 1916 Konginkangas – 4. marraskuuta 1986 Kokkola) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Marttilan vanhemmat olivat kaupanhoitaja Paavo Albert Marttila ja Vappu Augusta Berggrén ja puoliso vuodesta 1940 Kerttu Marjatta Ypyä. Marttila kävi keskikoulun Kannuksen yhteiskoulussa 1932 ja sai päästötodistuksen Suomen Liikemiesten Kauppaopistosta 1935. Hän oli Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan mainoshoitaja 1935–1944, Sotainvalidien Keski-Pohjanmaan piirin piirisihteeri 1944–1946, Pukumies Oy:n perustajaosakas ja toimitusjohtaja 1946–1977 ja hallituksen puheenjohtaja 1977–1986 sekä Pohjan Puku Oy:n toimitusjohtaja 1946–1950. Marttilalla oli myös useita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri. Vapaamuurarina tunnettu Marttila oli myös lahjoittaja. Hän tuki taloudellisesti merkittävällä tavalla muun muassa sotainvalideja. Suomen Kulttuurirahaston Keski-Pohjanmaan rahastoon perustettiin Kerttu ja Juhani Marttilan nimikkorahasto. Kauppaneuvoksen arvonimen Marttila sai 1978.
Jericho

| Jericho |
| --- | --- |

Tyyli:  toiminnallinen draamasarja
Kestoaika:  noin 43 minuuttia
Luoja(t):  Jon Turteltaub  Stephen Chbosky    Carol Barbee
Pääosissa:  Skeet Ulrich Gerald McRaney Kenneth Mitchell Lennie James Pamela Reed Ashley Scott Michael Gaston Brad Beyer Alicia Coppola Sprague Grayden Erik Knudsen
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  CBS
Esitetty:  20. syyskuuta 2006 – 25. maaliskuuta 2008
Jaksoja:  29
Aiheesta muualla
IMDb 
Jericho on CBS Paramount Network Televisionin tuottama post-apokalyptinen toiminnallis-draamallinen televisiosarja, joka kertoo elämästä ydintuhon jälkeisessä maailmassa. Sen toimeenpanevat tuottajat ovat Jon Turteltaub, Stephen Chbosky ja Carol Barbee.
Tuotanto

Jerichoa on tehty kaksi tuotantokautta. Ensimmäisen tuotantokauden päättyessä toukokuussa 2007 sarja ehdittiin jo lopettaa, mutta 6. kesäkuuta 2007 CBS ilmoitti ostaneensa seitsemän lisäjaksoa vuodelle 2008 optiolla sarjan jatkamiselle lisäjaksojen jälkeenkin, mikäli ohjelma saa lisää katsojia. Sarjan viimeinen jakso (tuotantokausi 2, jakso 7) esitettiin Yhdysvalloissa 25. maaliskuuta 2008.
Nelonen aloitti sarjan esittämisen 22. elokuuta 2007. Sarjan esitysaika oli 22.00.
Tarina

Sarja keskittyy pieneen Jerichon kaupunkiin Kansasissa. Ensimmäisessä jaksossa kylän asukkaat näkevät läheisestä Denverin kaupungista kohoavan sienipilven. Myöhemmin selviää, että lukuisissa Yhdysvaltain kaupungeissa on räjäytetty ydinpommeja. Myöhemmin EMP tuhoaa kaikki elektroniset laitteet. Modernit tietoliikenneyhteydet katkeavat eikä tietoa ole saatavilla siitä, kuka on iskujen takana tai mitä on odotettavissa.
Keskeisiä teemoja sarjassa ovat yhteisöllisyyden ja suoran oman edun tavoittelun rajankäynti, kun resurssit ovat hyvin rajallisia. Myös perhedynamiikkaa käsitellään paljon. Tarinan keskiössä on Jake Green, pormestari Johnston Greenin poika, joka palaa yllättäen oltuaan monta vuotta erossa perheestään. Sarjassa on toimintaa, mutta se on kokonaisuudeltaan draamapainotteinen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Skeet Ulrich  | … |  Jake Green   |
|  Kenneth Mitchell  | … |  Eric Green   |
|  Gerald McRaney  | … |  Johnston Green   |
|  Pamela Reed  | … |  Gail Green   |
|  Lennie James  | … |  Robert Hawkins   |
|  Ashley Scott  | … |  Emily Sullivan   |
|  Michael Gaston  | … |  Gray Anderson   |
|  Brad Beyer  | … |  Stanley Richmond   |
|  Alicia Coppola  | … |  Mimi Clark   |
|  Sprague Grayden  | … |  Heather Lisinski   |
|  Erik Knudsen  | … |  Dale Turner   |
|  Shoshannah Stern  | … |  Bonnie Richmond   |
|  April Parker-Jones  | … |  Darcy Hawkins   |
|  Esai Morales  | … |  Edward Beck   |
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Jericho-fanien yhteisö (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jericho Wikimedia Commonsissa
Juhani Maijala

Juhani Maijala (s. 1939) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Lassila & Tikanoja Oyj:n hallituksen puheenjohtajana 2001–2010, toimitusjohtajana 1983–1998 sekä samaan yhtiöryhmään kuuluneiden Säkkivälineen toimitusjohtajana 1993–1996 ja Tiklaksen toimitusjohtajana 1980–1983.
Maijala on koulutukseltaan ekonomi ja oikeustieteen kandidaatti. Ennen uraansa Lassila & Tikanoja -yhtymässä Maijala toimi 1975–1977 hammaskuvauslaitteita valmistavan Palomexin varatoimitusjohtajana. Hän siirtyi 1977 Lassila & Tikanojan talousjohtajaksi ja sitten Tiklaksen toimitusjohtajaksi. Yhtymän päätoimisena hallituksen puheenjohtajana Maijala toimi vuodesta 2001 vuoteen 2010.