stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ehren McGhehey

| Ehren McGhehey |
| --- | --- |
 McGhehey (oik.) ja Steve-O.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. marraskuuta 1976 (ikä 48) McMinnville, Oregon, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Muut tiedot
Lempinimet:  Danger Ehren Ehren "Danger" McGhehey
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ehren McGhehey (s. 29. marraskuuta, 1976 McMinnville, Oregon, Yhdysvallat) on yksi sarjan ja elokuvien Jackass henkilöistä. Joskus hänen hahmonsa nimi on myös Danger Ehren, joka pukeutuu kypärään, hanskoihin, suojiin ja suojalaseihin, tekee stuntteja, jotka "uhmaavat kuolemaa". Koska Ehrenin hahmon "Danger Ehrenin" temput eivät ole aina vaarallisia, muut Jackassin hahmot kutsuvat häntä Cautiously Danger Ehreniksi tai Sometimes Danger Ehreniksi. Danger Ehrenin motto on "safety first", (suom. "turvallisuus ensin"). Usein hän esiintyy sarjassa Dave Englandin kanssa.
Hänen ylemmän hammasrivistön oikeanpuoleinen etuhampaansa on irronnut kahdesti. Toinen irtoaminen näkyy Jackass Number Two:n lopussa. MTV Canadan haastattelussa hän kertoi, että hammaslääkäri oli laitattanut hänelle uuden hampaan.
Aiheesta muualla

www.dangerehren.com - Virallinen kotisivu
| n k Jackass |
| --- | --- |
 Johnny Knoxville  Bam Margera  Chris Pontius  Dave England  Steve-O  Ryan Dunn  Brandon DiCamillo  Ehren McGhehey  Preston Lacy  Jason "Wee-Man" Acuña 
Elokuvat:  Jackass: The Movie  Jackass: Number Two  Jackass 2.5  Jackass 3D  Jackass 3.5  Jackass esittää: Paha pappa  Jackass Forever 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz
Tipi (teltta)

Shoshonien tipiitä.
Tipi  eli tiipii oli perinteisesti Suurilla tasangoilla elävien intiaanien käyttämä, alun perin biisonin nahoista rakennettu teltta. Se oli kehitetty vastaamaan lähinnä vaeltavaa elämää viettäneiden metsästäjä-keräilijöiden tarpeita. Stereotypioissa kaikkien Pohjois-Amerikan intiaanien otaksutaan asuneen tipeissä, vaikka metsäalueen kansojen maja oli todellisuudessa paljon alkeellisempi wigwam.
Tipi-termi tulee lakotan kielen sanasta thi pi, joka tarkoittaa ”he asuvat”. Sana yleistyi tarkoittamaan kaikkien tasankointiaanien käytössä ollutta telttatyyppiä. Tasankojen tipit olivat ulkonäöltään vaikuttavampia kuin saamelaisten kodat tai siperialaisten käytössä olleet vastaavat asumukset.
Nykyään tipit ovat vanhan tasankojen heimokulttuurin tärkeitä symboleita. Ne muistuttavat Amerikan tasankointiaanien rikkaasta elämäntavasta ja jakavat tietoa tipin rakentamisesta ja maalaamisesta.
Historia

Tipin tarkka alkuperä on tuntematon, mutta ilmeisesti sen esi-astetta on käytetty jo varhain 1000-luvulla. Ensimmäinen eurooppalaisten kuvaus tipistä on vuodelta 1598, jolloin espanjalaisen tutkimusmatkailija Juan de Oñaten retkikunta tapasi intiaaneja eteläisillä tasangoilla. Kuvauksen mukaan nahoista tehdyt teltat olivat punaisia ja valkoisia. Espanjalaiset ihailivat muokattuja biisoninnahkoja, jotka säilyttivät pehmeytensä kastuttuaankin. Nämä tipit kuvattiin melko pienikokoisiksi, jos niitä vertasi myöhemmän ajan vastaaviin asumuksiin. Tipin kehitys lienee hevosten saapumisen ohella ollut tärkein tekijä, joka johti tasankointiaanien paimentolaisuuteen 1700-luvun aikana.
Alkuperäinen tipi > Päällyksen tekeminen

Tipien valmistelusta, pystyttämisestä ja purkamisesta vastasivat naiset, ja heitä pidettiin yleisesti asumusten omistajina. Cheyenneillä ja arapahoilla oli ompeluseuroja, jotka erikoistuivat tipiden tekoon. Alun perin tipien päällys tehtiin aivoparkitusta biisoninnahasta, myöhempinä aikoina purjekankaasta, palttinasta tai pellavakankaasta. Peitteiden painavuuden vuoksi yhteistyö oli välttämätöntä, ja samalla pystyi hoitamaan sosiaalista kanssakäymistä. Kun yksi tipi oli ommeltu, siirryttiin uuden kohteen pariin. Tipien omistajat maksoivat työstä pitojen muodossa. Kun aikansa palvellut tipin biisonipeite poistettiin käytöstä tummumisen vuoksi, se leikeltiin mokkasiininahoiksi.
Biisonipeitteestä valmistettiin myös soppelihaarukoita.
Alkuperäinen tipi > Pystyttäminen ja rakenne

Tipin rakentamisen ensimmäinen vaihe oli pystyttää kolme tai neljä riittävän tukevaa salkoa toisiaan vasten ja sitoa ne yhteen yläosastaan. Loput 14–30 salkoa lisättiin tukemaan rakennelmaa niin, että ne olivat yhtä kaukana toisistaan. Rakennusmateriaalina käytettiin kontortamäntyä. Jos sitä ei ollut saatavilla turvauduttiin keltamäntyyn tai kanadanlehtikuuseen. Näin muodostunut kartion muotoinen kehys päällystettiin katteella. Päällys vedettiin yhteen oviaukon yläpuolelta ja sen päät yhdistettiin kiinnitystikuilla tai kiiloilla.
Keskikokoisen perhekäytössä olleen varhaisen tipin läpimitta ja korkeus olivat noin 4,5 metriä. Tällaisen asumuksen peitteeksi riitti kahdeksan biisoninnahkaa. Hevosten mukana tullut tasankokulttuurin vaurastuminen lisäsi huomattavasti tipien kokoa. Mustajalkojen ja crow'tten tipit vaativat jopa 20 biisonintaljaa peittämään yli 8 metriä pitkien salkopuiden muodostaman kehikon. Tasankojen kukoistuskauden ollessa suurimmillaan pystytettiin yli 10 metriä korkeita tipiä uskonnollisia tilaisuuksia varten. Tipien  takaosa rakennettiin yleensä vallitsevaa länsituulta kohti, jolloin oviaukko osoitti itään. Laaja pohja ja viistot seinät antoivat tarvittavan tukevuuden tuulenpuuskia vastaan.
Alkuperäinen tipi > Käyttö

Tasankojen paimentolaiskansat asuivat tipeissä läpi vuoden. Heille tipi on kodin lisäksi pyhättö. Tipin lattia edusti maata, seinät taivasta ja tukisalot polkuja, jotka veivät henkien maailmaan. Suoraan tulisijan takana oleva pieni paljas alue oli alttari, jota käytettiin rituaalien yhteydessä. Alttarilla poltettiin eri kasveista koostuvia suitsukkeita henkien kunniaksi.
Preeriavyöhykkeen puolittaiset maanviljelijät kuten arikarat ja omahat käyttivät tipiä vain kesäisillä metsästysmatkoillaan. Myös monet Kalliovuorten heimot siirtyivät kausittaisten tipien käyttäjiksi siirtyessään Montanan tasangoille biisoninpyyntiin.
Tipeille ominaista olivat savuaukon molemmin puolin sijaitsevat ”savuläpät”, jotka erottivat sen muista yleismaailmallisista kartion muotoisista asumuksista. Läppiä voitiin liikutella tuulen mukaan niin, että teltan yläosaan saatiin hyvä veto savulle. Tämän ansiosta sisätiloissa oleskelevat ihmiset voivat tehdä ruokaa ja lämmitellä avotulen lämmössä. Makuualustoinaan intiaanit käyttivät eri eläinten nahkoja. Joillakin heimoilla oli käytössään myös pajuista punottu selkätuki, jota hyödynnettiin nukkuessa. Arapahot käyttivät erillistä matalaa makuualustaa.
Sateella tipin avonaisen yläosan salkojen päälle asetettiin nahasta tehty suoja. Tasankojen intiaanit käyttivät tähän tarkoitukseen nahkaista ”härkävenettä” (bullboat). Myrskyn aikana tipit ankkuroitiin sisäpuolelta yhdellä tai useammalla nahkaliealla, jotka nostettiin ylös salkojen yhtymäkohtaan ja kiinnitettiin maahan tappien avulla. Jos tipi oli erityisen iso, se ankkuroitiin myös ulkopuolelta.
Alkuperäinen tipi > Maalaukset

Monet tipit koristeltiin erilaisin symbolein ja kuvin. Maalaukset tehtiin nahkaan tai kankaaseen ennen asumuksen pystyttämistä. Kuvissa esiintyi oikeita ja mytologisia eläimiä, joilla oli uskonnollinen merkitys. Maalaukset saattoivat kertoa myös henkilökohtaisista menestyksistä tai heimon voitokkaista taisteluista. Lakotat olivat mieltyneet geometristen ja realististen kuvien käyttöön. Kiowat ja mustajalat olivat erityisen tunnettuja maalatuista tipeistään.
Joillakin heimoilla oli tipien maalauksiin erikoistuneita ryhmiä. Värien hankkiminen oli oma liiketoimensa, ja niitä kerättiin maaperästä tai hankittiin kaupankäynnillä. Maalaukseen käytetyt kynät oli tehty biisoninluista, jotka olivat niin huokosia, että väri voitiin imeyttää niihin.
Alkuperäinen tipi > Tipin purku ja muuttaminen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  Ennalta ilmoitettuun aikaan päällikön teltta alkaa lepattaa tuulessa, kun osa saloista on otettu pois sen alta. Tämä on merkki ja preerialle pystytetyt muut tipit alkavat huojua tuulessa. Seuraavan minuutin aikana kaikki ovat litteinä maassa valmiina pakattavaksi hevosten tai koirien vetämiin purilaisiin. | ” |
– Taidemaalari George Catlin lakotaleirin nopeasta purkamisesta.
Tipien purkamisen helppous mahdollisti nopean siirtymisen paikasta toiseen. Muutto saattoi tapahtua biisonien perässä tai vihollisen uhan alla. Salkopuut ja muut rakennustarpeet kuljetettiin koirien tai hevosten vetämissä purilaissa, joiden vetäminen oli vaivatonta erityyppisissä maastoissa. Jos purilaita ei ollut valmiina ne tehtiin salkopuista.
Moderni tipi > Tipin uusi tuleminen

Tasankointiaanien kulttuurin tuhoutuminen 1800-luvun lopulla johti tipien käytön jyrkkään vähenemiseen. Seuraavan vuosisadan alussa amerikkalainen kirjailija Ernest Thompson Seton elvytti tipi-perinnettä partiopoikaliikkeen keskuudessa. Setonin opit levisivät myös Amerikan ulkopuolelle ja ensimmäinen eurooppalainen tipii-leiri pystytettiin Itävalta-Unkariin 1913.
Varsinaiseksi modernin tipin isäksi voidaan kutsua kirjailija Reginald Laubinia, jonka teos The Indian Tipi (1957) antoi standaarit ja mitat nykyaikaiselle tipille. Vaikka Laubinin tiedot perustuivat vanhanajan tipiin, niin hänen tarkat kuvauksensa tekivät sen rakentamisesta ja yksityiskohtien suunnittelusta paljon helpompaa. Samalla tipin muoto muuttui pyöreästä ovaaliin. 1960-luvun hippiliike ja seuraavina vuosikymmeninä yleistyneet pow-wow-tilaisuudet lisäsivät tipin suosiota.
Moderni tipi > Verhoilu ja lämmitys

Modernissa tipissä pyritään sisäverhoilun (kastevaatteen) avulla varmistamaan vedoton kulku korvausilmalle. Materiaaleina käytetään lähinnä kangasta tai erilaisia synteettisia valmisteita. Kastevaate on lähtöisin lakotojen kulttuurista, jossa se tunnettiin nimellä ozan. Se muodostuu tipin tukisalkoihin kiinnitettävästä verhosta, joka on kiristetty yläosastaan ja on noin metrin korkuinen. Kastevaate asetetaan tiiviisti maata vasten niin, että ulommaisen katteen alta tuleva ulkoilma jää sen taakse. Verhoilu pitää sisätilojen kosteuden loitolla ja mahdollistaa vakaan ilmavirran tulelle ja tipissä olijoille. Kastevaatteen yläreunan ohitettunaan ilmavirta kuljettaa nuotion palokaasuja sisältävän ilman mukaansa tipiin yläosan savuaukkoon. Näin saadaan sisätilan alaosaan riittävän puhdas ilmatila. Tipin savuläpät suunnataan aina tuulen myötäsuuntaan, ja näin ne aiheuttavat alipaineisen tilan savuaukon kohdalle. Tämä tehostaa savun poistumista hyvin kevyelläkin tuulella.
Tipien verhoilu toimii myös hyvänä eristeenä, joka pitää asumuksen kesäisin viileänä ja talvisin lämpimänä. Makuualusta on tipin ilmanvaidon kannalta tärkeää rakentaa huolellisesti. Joskus makuualustojen alle rakennetaan risupohja, jonka päälle lisätään havuista tehty tasainen kerros. Havutuksen päälle asetetaan nahkavuodat ja niiden päälle taitetaan kastevaatteen alareuna. Usein alustana käytetään vanhoja mattoja, ryijyjä ja synteettisiä muovipressuja. Kastevaatteen ja ulkokatteen välistä tyhjää tilaa käytetään säilytystilana ruokia ja muita tarvikkeita varten.
Moderni tipi > Modernit tipikylät

Nykypäivän suurimpana tipi-tapahtumana pidetään Montanassa vuosittain järjestettäviä crow-intiaanien markkinoita (Crow fair). Elokuisin pidettävässä ja viikon kestävässä kokoontumisessa on käytössä yli tuhat tipiä. Vastaavia, joskin mittasuhteiltaan hieman pienempiä kokoontumisia, järjestetään myös useissa muissa Yhdysvaltain osavaltioissa.
Euroopassa tipi-kulttuuri on saanut paljon julkisuutta eritoten Saksassa ja Ranskassa, joissa vietetyissä alan tapahtumissa pystytetään useita satoja tipiitä. Näihin tilaisuuksiin kaikki ovat tervetulleita ja eri puolilta maailmaa tulleet intiaaniharrastajat pääsevät vertailemaan omia taitojaan ja tietojaan. Joistakin Euroopan maista löytyy myös vähemmän ystävällisiä tipi-yhteisöjä, jotka asuvat eristäytyneinä muusta maailmasta. He eivät halua jakaa tietoaan ja elämäntapaansa ulkopuolisten kanssa, vaan pysyttelevät syrjäisissä metsissä ja vuoristoissa.
Japanissa ja Koreassa intiaanien kulttuuria jäljitteleviä tipiä on alettu käyttää jopa vakituisina asuntoina. Japanissa on perustettu myös tipien tekoon erikoistunut yritys. Myös Etelä-Amerikassa ja Afrikassa kiinnostus tipiä kohtaan on kasvanut 2000-luvun aikana ja sikäläisten valmistajien tuotteita myydään useissa maissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.inquiry.net/outdoor/shelter/tepee.htm
Creiden tipiitä Kanadan Albertassa 1871.
Lakotojen tipi vuodelta 1891.
Moderneja tipiitä Wyomingissä.
Wee-Man

| Jason Bryant Acuña |
| --- | --- |
 Wee-Man syyskuussa 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1973 (ikä 51) Pisa, Italia
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  skeittaaja tv-juontaja
Muut tiedot
Lempinimet:  Wee-Man
Jason Bryant Acuña, taiteilijanimeltään Wee-Man ("pieni mies" skotlannin murteella), (s. 16. toukokuuta 1973 Pisa, Italia) on yhdysvaltalainen rullalautailija ja eräs Jackass-ohjelmassa esiintyvistä henkilöistä. Ohjelmassa hänet nähdään yleensä skeittaamassa tai juoksemassa karkuun Preston Lacya. Hän esiintyy myös Wildboyz -televisio-ohjelmassa ja Tony Hawk’s Underground 2 -videopelissä.
Wee-Manilla on akondroplasia, minkä vuoksi hän on lyhytkasvuinen. Hän oli 33-vuotiaana 123 cm pitkä ja painoi 55 kg.
Aiheesta muualla

Jason Acuña Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Jackass |
| --- | --- |
 Johnny Knoxville  Bam Margera  Chris Pontius  Dave England  Steve-O  Ryan Dunn  Brandon DiCamillo  Ehren McGhehey  Preston Lacy  Jason "Wee-Man" Acuña 
Elokuvat:  Jackass: The Movie  Jackass: Number Two  Jackass 2.5  Jackass 3D  Jackass 3.5  Jackass esittää: Paha pappa  Jackass Forever 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Jackass: The Movie

| Jackass: The Movie |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jeff Tremaine
Käsikirjoittaja:  Jeff Tremaine Spike Jonze Johnny Knoxville
Tuottaja:  Sean Cliver Dimitry Elyashkevich Spike Jonze
Säveltäjä:  Andrew W.K.
Kuvaaja:  Dimitry Elyashkevich
Pääosat:  Johnny Knoxville Bam Margera Chris Pontius Steve-O Ryan Dunn Dave England Jason "Wee-Man" Acuña Preston Lacy Ehren McGhehey
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures MTV Films Dickhouse Productions Lynch Siderow Productions
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  25. lokakuuta 2002
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria 
Seuraaja:  Jackass: Number Two (2006)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jackass: The Movie on 25. lokakuuta 2002 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuva perustuu samannimiseen televisiosarjaan Jackass, ja elokuvassa ovat mukana kaikki ryhmän alkuperäiset jäsenet. Myös muita televisiosarjassa esiintyneitä henkilöitä nähdään elokuvassa. Tähän kastiin kuuluvat Rake Yohn, Manny Puig, Phil Margera ja April Margera.
Elokuvassa ei ole keskeistä juonta, vaan se koostuu yksittäisistä stunteista ja piloista. Kuitenkin yksi ns. juoni on saada Bam Margeran äiti sanomaan "vittu" ennen elokuvan loppua.
Aiheesta muualla

Jackass: The Movie AllMoviessa. (englanniksi)
| n k Jackass |
| --- | --- |
 Johnny Knoxville  Bam Margera  Chris Pontius  Dave England  Steve-O  Ryan Dunn  Brandon DiCamillo  Ehren McGhehey  Preston Lacy  Jason "Wee-Man" Acuña 
Elokuvat:  Jackass: The Movie  Jackass: Number Two  Jackass 2.5  Jackass 3D  Jackass 3.5  Jackass esittää: Paha pappa  Jackass Forever
Luettelo kaupungeista, joissa on metroverkosto

Tämä on luettelo kaupungeista, joissa on metroverkosto,
Luettelo

| Chicago |  Yhdysvallat | Chicago ’L’ | 1892 | 2024 | 146 | 8 | 165,4 km | 103,5 (2022) |
| Cleveland |  Yhdysvallat | Clevelandin metro | 1955 | 1968 | 18 | 1 | 31 km | 2,8 (2022) |
| Honolulu |  Yhdysvallat | Honolulun metro | 2023 | – | 9 | 1 | 17,4 km |  |
| Los Angeles |  Yhdysvallat | Los Angelesin metro  | 1993 | 2000 | 16 | 2 | 28 km | 25,8 (2022) |
| Miami |  Yhdysvallat | Miamin metro | 1984 | 2012 | 23 | 2 | 39,3 km | 12 (2022) |
| New York City |  Yhdysvallat | New Yorkin metro | 1904 | 2017 | 423 | 28 | 399 km (248 mi) | 2,027,3 (2023) |
| New York City |  Yhdysvallat | Staten Island Railway | 1925 | 2017 | 21 | 1 | 22,5 km | 3,8 |
| New York City |  Yhdysvallat | Port Authority Trans-Hudson | 1908 | 1937 | 13 | 4 | 22,2 km | 45,5 (2022) |
| Philadelphia |  Yhdysvallat | Philadelphian metro | 1907 | 1973 | 53 | 2 | 59,1 km | 41,2 (2022) |
| Philadelphia |  Yhdysvallat | Philadelphian metro | 1936 | 1980 | 13 | 1 | 22,9 km (14,2 mi) | 4,9 (2022) |
| San Francisco (San Franciscon lahden ympäristö) |  Yhdysvallat | Bay Area Rapid Transit | 1972 | 2020 | 47 | 6 | 192 km (119 mi) | 39,6 (2022) |
| Washington, D.C. |  Yhdysvallat | Washingtonin metro | 1976 | 2023 | 98 | 6 | 208 km | 136,3 (2023) |
| San Juan |  Yhdysvallat | Tren Urbano | 2004 | 2005 | 16 | 1 | 17,2 km | 2,5 (2022) |
| Taškent |  Uzbekistan | Taškentin metro | 1977 | 2023 | 48 | 4 | 66,5 km | 136,7 (2022) |
| Caracas |  Venezuela | Caracasin metro | 1983 | 2015 | 49 | 5 | 67,2 km | 358 (2017) |
| Valencia |  Venezuela | Valencian metro  | 2006 | – | 30 | 4 | 32,46 km |  |
| Hanoi |  Vietnam | Hanoin metro | 2021 | 2024 | 20 | 2 | 21,6 km | 10,7 (2023) |
| Hồ Chí Minhin kaupunki |  Vietnam | Hồ Chí Minhin kaupungin metro | 2024 | – | 14 | 1 | 19,7 km |  |
Rakenteilla olevat metroverkostot

| Kaupunki | Maa | Metro | Rakentaminen aloitettu | Suunniteltu avautuminen | Linjat | Asemat | Pituus ensimmäisen avauksen mukaan |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Melbourne |  Australia | Melbournen metro | 2017 | 2025 | 1 | 5 | 9 km (5,6 mi) |
| Bengbu |  Kiina | Bengbun metro | 2019 | 2025 | 1 | 24 | 32,7 km (20,3 mi) |
| Liuzhou |  Kiina | Liuzhoun metro | 2016 | ei tietoa | 4 | 97 | 150 km (93 mi) |
| Shantou |  Kiina | Shantoun metro | 2016 | 2025 | 3 | 45 | 76,9 km (47,8 mi) |
| Bogotá |  Kolumbia | Bogotán metro | 2020 | 2028 | 1 | 16 | 24 km (15 mi) |
| Bhopal |  Intia | Bhopalin metro | 2018 | 2025 | 2 | 29 | 27,9 km (17,3 mi) |
| Bhubaneswar |  Intia | Bhubaneswarin metro | 2024 | 2028 | 1 | 20 | 26 km (16 mi) |
| Indore |  Intia | Indoren metro | 2018 | 2025 | 1 | 29 | 33,5 km (20,8 mi) |
| Meerut |  Intia | Meerutin metro | 2019 | 2025 | 1 | 13 | 23,6 km |
| Patna |  Intia | Patnan metro | 2020 | 2027 | 2 | 26 | 32,9 km (20,5 mi) |
| Surat |  Intia | Suratin netro | 2021 | 2027 | 2 | 38 | 40,3 km (25 mi) |
| Denpasar |  Indonesia | Balin metro | 2024 | 2028 | 2 | Unknown | 29,5 km (18,3 mi) |
| Ahvaz |  Iran | Ahvazin metro | 2004 | 2025 | 1 | 24 | 23 km (14,3 mi) |
| Qom |  Iran | Qomin metro | 2009 | 2025 | 1 | 14 | 14 km (8,7 mi) |
| Bagdad |  Irak | Bagdadin metro | 2024 | 2029 | 7 | 64 | 148 km (92 mi) |
| Abidjan |  Norsunluurannikko | Abidjanin metro | 2017 | 2028 | 1 | 18 | 37,5 km (23,3 mi) |
| Johor Bahru Woodlands |  Malesia  Singapore | Johor Bahru-Singaporen metro | 2020 | 2026 | 1 | 2 | 4 km (2,5 mi) |
| George Town Seberang Perai |  Malesia  | Penangin metro | 2024 | 2030 | 1 | 20 | 29 km (18 mi) |
| Ulaanbaatar |  Mongolia | Ulaanbaatarin metro | 2025 | 2028 | 1 | 14 | 17,7 km (11,0 mi) |
| Cluj-Napoca |  Romania | Cluj-Napocan metro | 2023 | 2026 | 1 | 9 | 9,2 km (5,7 mi) |
| Krasnojarsk |  Venäjä | Krasnoyjarskin metro | 1995 | 2026  | 1 | 9 | 10,6 km (6,6 mi) |
| Tšeljabinsk |  Venäjä | Tšeljabinskin metro | 1992 | 2026 | 1 | 4 | 5,7 km (3,5 mi) |
| Astana |  Kazakstan | Astanan metro | 1988 | 2025 | 1 | 18 | 21,5 km (13,4 mi) |
| Jeddah |  Saudi-Arabia | Jeddan metro | 2014  lähde? | 2025 | 3 | 46 | 108 km (67 mi) |
| Belgrad |  Serbia | Belgradin metro | 2021 | 2028 | 2 | 43 | 40,5 km (25,2 mi) |
| Uusi-Taipei |  Taiwan | Uuden-Taipein metro | 2016 | 2025 | 1 | 12 | 14,3 km (8,9 mi) |
| Gebze |  Turkki | Gebzen metro | 2018 | 2025 | 1 | 12 | 15,4 km (9,6 mi) |
| Konya |  Turkki | Konyan metro | 2020 | 2025 | 1 | 22 | 21,1 km (13,1 mi) |
| Mersin |  Turkki | Mersin metro | 2022 | 2026 | 1 | 11 | 13,4 km (8,3 mi) |
Aiheesta muualla

Metro, light rail and tram systems in Europe European Rail Research Advisory Council & International Association of Public Transport (ransk. L'Union internationale des transports publics (UITP)). Arkistoitu 13 July 2018. Viitattu 8 August 2014. (englanniksi)
Public Transportation Fact Book American Public Transportation Association (APTA). Arkistoitu 21 October 2013. Viitattu 5 July 2011. (englanniksi)
European Metropolitan Transport Authorities (EMTA) (englanniksi)
Metroluettelo CityRailTransit,com-sivustolla (englanniksi)
Openstreetmap metroprojekti (englanniksi)
Jarno Laasala

| Jarno Laasala |
| --- | --- |
 Jarno kauppakeskus Lanternan edessä Helsingin Roihupellossa elokuussa 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jarno Pekka Laasala
Syntynyt: 19. syyskuuta 1979 (ikä 45) Seinäjoki
Ammatti:  näyttelijä elokuvaohjaaja yrittäjä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Duudsonit
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Jarno Laasala (s. 19. syyskuuta 1979 Seinäjoki) on suomalainen kuvaaja ja ohjaaja sekä Duudsonit-stunttiryhmän jäsen ja sen luoja. Laasala on kuvannut ja ohjannut Duudsonit-televisio-ohjelmat. Laasala toimi perustamansa Rabbit Films -tuotantoyhtiön toimitusjohtajana syyskuuhun 2014 saakka, jonka jälkeen hänen tilalleen tuli Olli Suominen. Laasala on Rabbit Filmsin hallituksen puheenjohtaja. Vuosina 2014–2017 Laasala oli mukana juontamassa viihdeohjelma Possea.
Laasala oli vastaanottamassa palkintoa tammikuussa 2011, kun Duudsonit palkittiin Kultaisella Venlalla parhaasta kotimaisesta tv-ohjelmasta. Vuonna 2018 Laasala palkittiin Tubeconissa vuoden parhaasta vlogista.
Yksityiselämä

Laasala oli naimisissa vuoteen 2020 saakka Hanne Laasalan kanssa ja heillä on kolme yhteistä lasta. Keväällä 2017 Laasalalla todettiin lääkärintarkastuksessa melanooma. Hänet leikattiin kesäkuun alussa, eikä syöpä ehtinyt levitä.
Aiheesta muualla

Jarno Laasala Twitterissä
Jarno Laasala Elonetissä.
Jarno Laasala Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Puola 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
| n k Duudsonit |
| --- | --- |
 Jukka Hildén  Jarno Laasala  Jarno ”Jarppi” Leppälä  Hannu-Pekka ”HP” Parviainen 
Elokuvat:  Duudsonit-elokuva  Bam Margera Presents: Where the f*ck Is Santa?  Minghags  Jackass 3D 
TV-sarjat:  Maailmankiertue  Viva La Bam  Duudsoni Elämää  Duudsonit  Piilokamerapäälliköt  Teräspallit  Duudsonit Amerikassa  Duudsonit tuli taloon  Posse  Duudsonit: Päällikkö 
DVD:t ja VHS:t:  Downhill Glamour  Empire Style  Dogwalk  Maailmankiertue 1  Maailmankiertue 2  Maailmankiertue 3  Duudsoni Elämää  Duudsonit-elokuva  Duudsonit – Ylpeän Häjy Mahtiboksi  The Dudesons 1. tuotantokausi  Duudsonit 2. kansainvälinen tuotantokausi  Duudsonit 3. kansainvälinen tuotantokausi  Duudsonit – Päällikköboksi  Duudsonit 4. kansainvälinen tuotantokausi  Duudsonit tuli taloon – 1. tuotantokausi  Duudsonit tuli taloon – 2. tuotantokausi  Duudsonit tuli taloon – 3. tuotantokausi 
Bibliografia:  Duudsonit – jekkukirja  Duudsonit – 100 tapaa pelastua tylsyydeltä  Duudsonit: Härmästä Hollywoodiin
Riihimäen taidemuseo

| Riihimäen taidemuseo |
| --- | --- |
 Riihimäen taidemuseon sisäänkäynti Jarrumiehenkadun puolelta vuonna 2021.
Tyyppi:  taidemuseo
Sijainti:  Temppelikatu 8, 11100 Riihimäki
Perustettu:  1994 ja avattu yleisölle 26. maaliskuuta 1995.
Ylläpitäjä:  Riihimäen kaupunki
Johtaja:  Katja Vuorinen-Parm
Kotisivut:  riihimaentaidemuseo.fi
Koordinaatit:  60°44′11″N, 24°46′04″E
 fiRiihimäen taidemuseo 
      
Riihimäen taidemuseo on syntynyt Tatjana ja Pentti Wähäjärven lahjoittaman taidekokoelman ympärille. Valtakunnallisesti merkittävään kokoelmaan kuuluu muun muassa 36 Helene Schjerfbeckin teosta ja teoksia Ellen Thesleffiltä, Tyko Salliselta ja Pekka Haloselta.