stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikkuplaneettojen nimien ristiriidat
Taivaankappaleita joilla on sama nimi ja nimen alkuperä > Pikkuplaneetan ja komeetan sama nimi

Koska monet pikkuplaneetat ovat saaneet nimensä jonkun tähtitieteilijän mukaan ja komeetat nimetään usein löytäjiensä mukaan, monilla komeetoilla ja pikkuplaneetoilla on sama nimi. LINEAR ja LONEOS ovat maan lähelle tuleviin asteroideihin kuuluvien pikkuplaneettojen etsimiseen tarkoitettuja ohjelmia. Alla joitain esimerkkejä samannimisistä pikkuplaneetoista ja komeetoista:
1539 Borrelly – 19P/Borrelly, C/1873 Q1 (Borrelly), C/1874 O1 (Borrelly), C/1874 X1 (Borrelly), (useita muita)
1631 Kopff – 22P/Kopff, C/1906 E1 (Kopff)
2000 Herschel – C/1786 P1 (Herschel), C/1790 A1 (Herschel), C/1790 H1 (Herschel), C/1791 X1 (Herschel)
2281 Biela – 3D/Biela
2688 Halley – 1P/Halley
3808 Tempel – 9P/Tempel, 10P/Tempel, C/1859 G1 (Tempel), C/1860 U1 (Tempel), (useita muita)
3979 Brorsen – 5D/Brorsen, C/1846 J1 (Brorsen), C/1851 P1 (Brorsen), C/1851 U1 (Brorsen)
4768 Hartley – 100P/Hartley, 103P/Hartley, 110P/Hartley, C/1984 W2 (Hartley)
5035 Swift – C/1877 G2 (Swift), C/1878 N1 (Swift), C/1879 M1 (Swift), (useita muita)
5036 Tuttle – 8P/Tuttle, C/1858 R1 (Tuttle), C/1861 Y1 (Tuttle)
9133 d'Arrest  – 6P/d'Arrest, C/1844 Y2 (d'Arrest), C/1857 D1 (d'Arrest)
9134 Encke – 2P/Encke
12574 LONEOS – 150P/LONEOS, 159P/LONEOS, 182P/LONEOS, (useita muita)
118401 LINEAR – 160P/LINEAR, 165P/LINEAR, 187P/LINEAR, (useita muita, esim. 222P/LINEAR)
Taivaankappaleita joilla on sama nimi, mutta erilainen nimen alkuperä

218 Bianca (l. 1880) – Uranus VIII Bianca (l. 1986)
1162 Larissa (l. 1930) – Neptunus VII Larissa (l. 1989)
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi ja sama nimen alkuperä > Kuu löydettiin ensin

Jupiter III Ganymedes (l. 1610) – 1036 Ganymed (l. 1924)
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi ja sama nimen alkuperä > Pikkuplaneetta löydettiin ensin

53 Kalypso (l. 1858) – Saturnus XIV Calypso (l. 1980)
171 Ophelia (l. 1877) – Uranus VII Ofelia (l. 1986)
548 Kressida (l. 1904) – Uranus IX Cressida (l. 1986)
101 Helena (l. 1868) – Saturnus XII Helene (l. 1980)
899 Jokaste (l. 1918) – Jupiter XXIV Iocaste (l. 2000)
3908 Nyx (l. 1980) – (134340) Pluto III Nix (l. 2005)
1131 Porzia (l. 1929) – Uranus XII Portia (l. 1986)
1865 Cerberus (l. 1971) — (134340) Pluto IV Kerberos (l. 2011)
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi ja sama nimen alkuperä > Molemmat pikkuplaneettoja

161 Athor (l. 1876) – 2340 Hathor (l. 1976)
1068 Nofretete (l. 1926) – 3199 Nefertiti (l. 1982)
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi ja sama nimen alkuperä > Pikkuplaneetan kuu ja eksoplaneetta

(47171) Lempo II Hiisi (l. 2007) – HAT-P-38b, Hiisi (l. 2012)
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi, mutta erilainen nimen alkuperä

Joidenkin pikkuplaneettojen nimet muistuttavat toisten pikkuplaneettojen, kuiden tai planeettojen nimiä, mutta nimien alkuperä on erilainen. Alla joitain esimerkkejä:
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi, mutta erilainen nimen alkuperä > Planeettojen ja pikkuplaneettojen samantyyppiset nimet

Venus (l. esihistoriallinen)  –  499 Venusia (l. 1902)
Uranus (l. 1781)  –  30 Urania (l. 1854)
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi, mutta erilainen nimen alkuperä > Pikkuplaneettojen ja kuun samantyyppiset nimet

763 Cupido (l. 1913) – Uranus XXVII Cupid (l. 2003)
558 Carmen (l. 1905) – Jupiter XI Carme (l. 1938)
832 Karin (l. 1916) – Saturnus XLV Kari (l. 2006)
9313 Protea (l. 1988)  –  Neptunus VIII Proteus (l. 1989)
9986 Hirokun (l. 1996)  –  Saturnus XLIV Hyrrokkin (l. 2004)
98 Ianthe (l. 1868)  –  411 Xanthe (l. 1896)  -  Saturnus XLIX Anthe (l. 2007)
Taivaankappaleita joilla on samantyyppinen nimi, mutta erilainen nimen alkuperä > Pikkuplaneettojen samantyyppiset nimet

1402 Eri (l. 1936)  –  2167 Erin (l. 1971)  –  4954 Eric (l. 1990) –  136199 Eris (l. 2003)
5451 Plato (l. 1960)  –  134340 Pluto (l. 1930)
221 Eos (l. 1882)  –  433 Eros (l. 1898)
111 Ate (l. 1870)  – 2062 Aten (l. 1976)
636 Erika (l. 1907)  –  718 Erida (l. 1911)
15263 Erwingroten (l. 1990) – 185638 Erwinschwab (l. 2008)
3277 Aaronson (l. 1984)  –  21933 Aaronrozon (l. 1999)
209 Dido (l. 1879)  –  564 Dudu (l. 1905)  –  6336 Dodo (l. 1992)
3037 Alku (l. 1944)  –  4104 Alu (l. 1989)
122 Gerda (l. 1872)  –  1337 Gerarda (l. 1934)
641 Agnes (l. 1907)  –  16765 Agnesi (l. 1996)
861 Aïda (l. 1917)  –  3584 Aisha (l. 1981)  –  92097 Aidai (l. 1999)
4584 Akan (l. 1990)  –  8034 Akka (l. 1992)
170 Maria (l. 1877)  –  1202 Marina (l. 1931)
160 Una (l. 1876)  –  167 Urda (l. 1876)  –  1838 Ursa (l. 1971)  –  8498 Ufa (l. 1990)
905 Universitas (l. 1918)  –  6355 Univermoscow (l. 1969)
3271 Ul (l. 1982)  –  22260 Ur (l. 1979)
4 Vesta (l. 1807)  –  6062 Vespa (l. 1983)
877 Walkure (l. 1915)  –  6670 Wallach (l. 1994)  –  21903 Wallace (l. 1999)
5236 Yoko (l. 1990)  – 6656 Yokota (l. 1992)
9249 Yen (l. 1960) – 7707 Yes (l. 1993)
169 Zelia (l. 1876)  –  633 Zelima (l. 1907)  –  654 Zelinda (l. 1908)
9117 Aude (l. 1997)  –  9908 Aue (l. 1971)
140 Siwa (l. 1874)  –  1170 Siva (l. 1930)
84 Klio (l. 1865)  –  85 Io (l. 1865)  –  173 Ino (l. 1877)
2091 Sampo (l. 1941)  –  8660 Sano (l. 1990)  –  20969 Samo (l. 1979)
1760 Sandra (l. 1950)  –  11337 Sandro (l. 1996)
3 Juno (l. 1804)  –  4183 Cuno (l. 1959)
Taivaankappaleita joilla on erilainen nimi, mutta sama alkuperä > Planeettojen ja pikkuplaneettojen samaa alkuperää ovat nimet

Maa (l. tunnettu aina) –  1184 Gaea (l. 1926)
Venus (l. esihistoriallinen) –  1388 Aphrodite (l. 1935)
Merkurius (l. esihistoriallinen) –  69230 Hermes (l. 1937)
Neptunus (l. 1846)  -  4341 Poseidon (l. 1987)
Jupiter (l. esihistoriallinen) –  5731 Zeus (l. 1988)
Vulkanus (todistettu ettei ole olemassa)  –  2212 Hephaistos (l. 1978)
Taivaankappaleita joilla on erilainen nimi, mutta sama alkuperä > Kuiden ja pikkuplaneettojen samaa alkuperää ovat nimet

Maa I Kuu (l. esihistoriallinen)  –  78 Diana (l. 1863)  –  105 Artemis (l. 1868)  –  395 Delia (l. 1894)   –  580 Selene (l. 1905)  –  15992 Cynthia (l. 1998) (näiden pikkuplaneettojen nimet liittyvät Kuuhun tai Kuun jumalattariin)
Taivaankappaleita joilla on erilainen nimi, mutta sama alkuperä > Pikkuplaneettojen samaa alkuperää ovat nimet

1 Ceres (l. 1801)  –  1108 Demeter (l. 1929)
2 Pallas (l. 1802)  –  93 Minerva (l. 1867)  –  881 Athene (l. 1917)
3 Juno (l. 1804)  –  103 Hera (l. 1868)
4 Vesta (l. 1807)  –  46 Hestia (l. 1857)
5 Astraea (l. 1845)  –  24 Themis (l. 1853)  –  99 Dike (l. 1868)  –  269 Justitia (l. 1887)
78 Diana (l. 1863)  –  105 Artemis (l. 1868)  –  395 Delia (l. 1894)   –  580 Selene (l. 1905)  –  15992 Cynthia (l. 1998)
94 Aurora (l. 1867)  –  221 Eos (l. 1882)
19 Fortuna (l. 1852)  –  258 Tyche (l. 1886)
12 Victoria (l. 1850)  –  307 Nike (l. 1891)
26 Proserpina (l. 1853)  –  399 Persephone (l. 1895)
8 Flora (l. 1847)  –  410 Chloris (l. 1896)
424 Gratia (l. 1896)  –  627 Charis (l. 1907)
68 Leto (l. 1861)  –  639 Latona (l. 1907)
14 Irene (l. 1851)  –  679 Pax (l. 1909)
433 Eros (l. 1898)  –  763 Cupido (l. 1913)  –  1221 Amor (l. 1932)
2063 Bacchus (l. 1977)  –  3671 Dionysus (l. 1984)
2155 Wodan (l. 1960)  –  3989 Odin (l. 1986)
1143 Odysseus (l. 1930)  –  5254 Ulysses (l. 1986)
Muita pikkuplaneettojen nimien ristiriitoja

Joidenkin pikkuplaneettojen nimet saattaa sekoittaa muihin tähtitieteessä käytettyihin käsitteisiin.
128 Nemesis (l. 1872)  –  Nemesis-tähti (hypoteettinen Auringon seuralaistähti) (keksitty 1984)
1618 Dawn (l. 1948)  –  Dawn-avaruusluotain
3 Juno (l. 1804)  –  Juno-avaruusluotain
Sukkulatetrat

| Sukkulatetrat |
| --- | --- |
 Metallisukkulatetra (Piabucina boruca)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Sukkulatetrat  Lebiasinidae  Gill, 1893
Alaheimot ja suvut
 Lebiasininae Lebiasina  Piabucina  Pyrrhulinae Copeina  Copella  Nannostomus  Pyrrhulina  Incertae sedis Derhamia 
Katso myös
   Sukkulatetrat Wikispeciesissä   Sukkulatetrat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sukkulatetrat (Lebiasinidae) on tetrakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Keski- ja Etelä-Amerikasta. Useita sukkulatetralajeja, erityisesti Nannostomus-suvusta, pidetään akvaariokaloina.
Lajit ja anatomia

Sukkulatetrojen heimoon kuuluu 7 sukua ja noin 61 lajia. Lajit jaetaan kahteen alaheimoon Lebiasininae ja Pyrrhulinae. Ruumiinrakenteeltaan heimon lajit ovat pitkänomaisia, sukkulamaisia ja virtaviivaisia. Niiden koko vaihtelee alle 2 cm:n mittaisesta hehkusuppusuusta aina 15–18 cm pitkiin Lebiasininae-alaheimon lajeihin. Tyypillisiä piirteitä ovat pinikokoinen suu, suurikokoiset suomut, lyhyehköt selkä- ja peräevät ja Pyrrhulinae-alaheimon lajeilla pyrstöevän yläosa on alaosaa pidempi. Osalla sukkulatetroja ei ole rasvaevää. Pyrrhulinae-alaheimon lajit ovat hyvin värikkäitä.
Levinneisyys ja elintavat

Sukkulatetralajeja tavataan alueelta, joka ulottuu Costa Ricasta Argentiinan pohjoisosiin. Ne elävät tummavetisissä puroissa niin Lebiasininae-alaheimon lajit Andeilla aina 1 000 metrin korkeuteen asti. Monet heimon lajeista sietävät hyvin seisovaa vähähappista vettä ja eräät kykenevät ottamaan happea myös ilmasta. Sukkulatetrojen ravintoa ovat vesihyönteiset ja hyttysten toukat.
Sulkavan vaakuna

Sulkavan vaakuna
Sulkavan kunnanvaakuna on saanut aiheensa Sulkavan alueesta. Vaakunan silta viittaa Savonlinnan vanhaan tiehen, joka kulkee vesistöjen ylitse kirkonkylän kohdalla. Kävyt symboloivat metsiä ja metsätaloutta.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 23. syyskuuta 1953. Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä reunasta toiseen ulottuva, hopeinen, yksikaarinen kivisilta, jonka saatteena kultaiset männynkävyt, kolme yläpuolella, yksi alapuolella, kannat ylöspäin”.
Strontium-90

Strontium-90 (90Sr) on strontiumin radio­aktiivinen isotooppi, jonka atomin ytimessä on 38 protonia ja 52 neutronia. Sitä syntyy raskaiden ydinten fissiossa, ja sen puoliintumisaika on 28,8 vuotta. Se hajoaa beeta­hajoamisella yttrium-90:ksi, jolloin ytimestä vapautuu energiaa 0,546 MeV. Strontium-90 on pitkä­ikäisyytensä vuoksi pahimpia radio­aktiivisia saasteita, joita on levinnyt ympäristöön ydin­kokeissa ja ydin­voimala­onnettomuuksissa, mutta sillä on myös hyöty­käyttöä lääke­tieteessä ja teollisuudessa, muun muassa ydinparistoissa.
Radioaktiivisuus

Luonnon strontium ei ole radio­aktiivista eikä myrkyllistä, mutta 90Sr on radio­aktiivisuutensa vuoksi vaarallista. Se muuttuu 28,79 vuoden puoliintumis­ajalla beeta­hajoamisen vaikutuksesta yttrium-90:ksi (90Y), ja tällöin vapautuu energiaa 0,546 MeV, joka jakautuu hajoamisessa syntyvän elektronin, antineutriinon ja yttium­ytimen kesken. Yttrium-90 on edelleen beeta-aktiivista ja hajoaa 64 tunnin puoliintumis­ajalla zirkonium-90:ksi (90Zr), elektroniksi ja anti­neutriinoksi. Zirkonium-90 sen sijaan on vakaa nuklidi, joka siis ei enää ole radioaktiivinen..  Strontium-90 ja yttrium-90 ovat lähes yksin­omaan beetasäteilyn lähteitä; 90Y:n hajoamisessa saattaa tosin joskus syntyä myös gamma­fotoni, mutta niin harvoin, ettei sitä yleensä tarvitse ottaa huomioon.
Strontium-90 fissiotuotteena

| Nuklidi | Puoliin- tumis- aika vuosia | Osuus hajoamis- tuotteista % | Hajoamis- energia keV | Hajoamis- tapa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 155Eu | 4,76 | 0,0803 | 252 | βγ |
| 85Kr | 10,76 | 0,2180 | 687 | βγ |
| 113mCd | 14,1 | 0,0008 | 316 | β |
| 90Sr | 28,9 | 4,505 | 546 | β |
| 137Cs | 30,23 | 6,337 | 546 | βγ |
| 121mSn | 43,9 | 0,00005 | 390 | βγ |
| 151Sm | 96,6 | 0,5314 | 77 | β |
Strontium-90 syntyy raskaiden ydinten fissiosa. Sitä on merkittäviä määriä ydin­voimaloiden käytetyssä poltto­aineessa, ydinreaktorien radio­aktiivisissa jätteissä ja ydin­kokeissa syntyvässä radio­aktiivisessa laskeumassa. Termisten neutronien vaikutuksesta, joita käytetään nykyisissä ydin­voimaloissa, noin 5,8 % uraani-235-ytimistä, 6,8 % uraani-233-ytimistä ja 2,1 % plutonium-239-ytmistä hajoaa sillä tavoin, että hajoamis­tuotteena syntyy strontium-90-ydin.
Biologiset vaikutukset > Biologinen aktiivisuus

Maa-alkalimetallina strontium ja myös sen isotooppi 90Sr muistuttaa kemiallisilta ominaisuuksiltaan kalsiumia, ja biokemiallisesti sillä on kalsiumin tavoin taipumus kerääntyä luustoon. Jos se joutuu eliöön, tavallisimmin saastuneen ravinnon tai veden mukana, noin 70–80 % siitä ulostuu. Lähes kaikki strontium-90 päätyy luustoon ja luuytimiin, vain noin 1 % vereen ja pehmeisiin kudoksiin. Sen esiintyminen luissa voi aiheuttaa luusyöpää, syöpää lähellä oleviin kudoksiin ja leukemiaa. Altistuminen strontium-90:lle voidaan todeta bio­testeillä, tavallisimmin virtsanäytteestä. Strontium-90 on toden­näköisesti ydinaseiden käytössä syntyvän radio­aktiivisen laskeuman vaarallisin komponentti.
Strontium-90:n biologinen puoliintumisaika ihmisessä on eri tutkimusten mukaan 14 ja 600 päivän välillä
 1 000 päivää, 18 vuotta, 30 vuotta tai eräiden arvioiden mukaan jopa 49 vuotta Eri tutkimuksissa saatujen biologisten puoliintumis­aikojen suuri vaihtelu johtuu siitä, että isotoopin käyttäytyminen aineen­vaihdunnassa on varsin moni­mutkaista, mutta keski­arvo, joka saadaan ottamalla huomioon sen kaikki mahdolliset poistumis­tiet, on noin 18 vuotta.
Cesiumisotooppien 134Cs ja 137Cs sekä jodi-isotoopin 131I ohella strontium-90 oli yksi Tšernobylin ydin­voimala­onnettomuuden yhteydessä eniten terveys­haittoja aiheuttaneista iso­toopeista.
Koska strontium vaikuttaa lisä­kilpi­rauhasen kalsiumia havaitseviin reseptoreihin samaan tapaan kuin kalsium, niillä henkilöillä (likvidaattoreilla), jotka Tšernobylin ydin­voimala­onnettomuuden jälkeen saivat tehtäväkseen selvittää onnettomuuden seurauksia, on toden­näköisesti juuri tästä syystä ollut muita suurempi riski sairastua primaariin hyper­para­thyroidoaan.
Biologiset vaikutukset > Lääketieteellinen käyttö

Strontium-90:llä on laajaa käyttöä lääke­tieteessä joidenkin syöpä­lajien pinnallisessa radioterapiassa. Sopivina määrinä isotooppeja 90Sr ja 89 voidaan käyttää luu­syövän hoitoon. Sitä käytetään myös radio­aktiivisena merkki­aineena lääke­tieteessä ja maa­taloudessa.
Biologiset vaikutukset > Strontium-90 radioaktiivisessa laskeumassa

Ydin­voimala­onnettomuuksissa strontium-90 ei leviä ympäristöön yhtä herkästi kuin cesium-137, koska se ei haihdu läheskään yhtä helposti, mutta se on toden­näköisesti ydin­aseiden radioaktiivisen laskeuman vaarallisin aines.
Louise Reissin johtama tutkimus­ryhmä tutki 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa satoja­tuhansia maito­hampaita ja totesi niiden sisältävän enenevässä määrin strontium-90:tä. Tutkimuksen loppu­tuloksena todettiin, että vuonna 1963 syntyneillä lapsilla sitä oli maito­hampaissa noin 50 kertaa niin paljon kuin vuonna 1950 eli ennen laaja­mittaisia ydin­kokeita. Tutkimuksen kommentoijat sanoivat, että laskeuma toden­näköisesti aiheuttaisi enemmän sairaustapauksia niillä, jotka ovat saaneet strontium-90:tä luihinsa.
Tutkimuksen alku­peräisten tulosten perusteella laadittu artikkeli toimitettiin vuonna 1961 Yhdysvaltojen presidentti John F. Kennedylle, ja osittain sen vaikutuksesta hän alle­kirjoitti osittaista ydin­koe­kieltoa koskevan sopimuksen yhdessä Yhdistyneen kuningas­kunnan ja Neuvosto­liiton kanssa. Sopimus teki lopun maan­päällistä ydin­kokeista, jotka olivat levittäneet ilmakehään eniten radio­aktiivista laskeumaa.
Käyttö teollisuudessa ja ilmailussa

Teollisuudessa strontium-90:tä käytetään säteilyn lähteenä eräissä paksuuden mittaus­laitteissa.
Käyttö teollisuudessa ja ilmailussa > Termosähkögeneraattorien lämmönlähde

Strontium-90:n radio­aktiivisessa hajoamisessa syntyy merkittävästi lämpöä. Sitä syntyy noin 0,921 watin teholla grammaa kohti, tai sen esiintyessä jonakin yhdisteenä, tyypillisesti noin 0,536 watin teholla grammaa kohti tätä yhdistettä. Koska se on halvempaa kuin samaan tarkoituksiin käyttö­kelpoinen plutonium-238, sitä on käytetty lämmönlähteenä monissa radio­isotooppisissa termo­sähkö­generaattoreissa (RTG) varsinkin Venäjällä ja entisessä Neuvosto­liitossa, tavallisimmin strontiumfluoridina. Yhdysvalloissa sitä on käytetty samaan tarkoitukseen strontiumtitanaattina.
Käyttö teollisuudessa ja ilmailussa > Leviämisvaara

Jos metalliromun sekaan joutuu vahingossa strontium­pitoisia radio­aktiivisia aineita, sitä metallien kierrätykseen käytettäessä voi tuloksena olla radio­aktiivista terästä. Käytöstä poistetut radio­isotooppiset termo­­sähkö­­generaattorit ovatkin huomattava strontium-90-saasteen lähde entisen Neuvosto­liiton alueella.
Aiheesta muualla

NLM Hazardous Substances Databank – Strontium, Radioactive (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Strontium-90 (englanniksi)
Käännös suomeksi
Stressi

Stressi tarkoittaa tilannetta, jossa käytettävissä olevat voimavarat ovat koetuksella tai ylittyvät. Se voidaan nähdä häiriötilana, joka ilmenee fyysisinä, psyykkisinä ja sosiaalisina oireina sekä toimintahäiriöinä.  Stressi voidaan määritellä myös ympäristön yksilöön kohdistamaksi uhkaksi tai vahingolliseksi vaikutukseksi tai yksilön vasteeksi tällaisiin tekijöihin. Esimerkiksi aikaerorasitus eli jet lag aiheuttaa lievää fysiologista stressiälähde?.
Stressin lääketieteellisenä määritelmänä on käytetty vireyden epämiellyttäväksi ja hallitsemattomaksi koettua vahvistumista. Stressi voidaan määritellä myös elimistön stressihormonitasojen kohoamiseksi. Elimistö tuottaa stressin aikana tavallista enemmän glukokortikoideja eli stressihormoneja kuten kortisolia. Glukortikoidit edistävät lihasproteiinien ja rasvojen hajoamista ja verensokerin muodostumista.
Stressi voidaan jakaa akuuttiin ja krooniseen stressiin. Akuutti stressi aiheuttaa sympaattista hermojärjestelmää aktivoimalla akuutin stressivasteen eli ”taistele tai pakene” -reaktion, jolloin sydämen syke ja hengitystaajuus lisääntyvät, verenkiertoa ohjautuu enemmän lihaksille ja vähemmän muualle elimistöön, lihakset jännittyvät ja suoliston toiminta hidastuu.lähde?
Akuutti stressi on monesti hyödyllinen tila, koska se lisää elimistön suorituskykyälähde?. Pitkittyessään stressi voi kuitenkin muuttua haitalliseksi. Sekä myönteinen että kielteinen stressi ovat kuluttavia ja edellyttävät palautumista. Voimakkaat kokemukset esimerkiksi sodassa voivat johtaa adaptaatio-oireyhtymään, joka jatkuu myös silloin kun voimakkaan stressin aiheuttanut tilanne loppuuolähde?.
Stressi voi olla myös sosiaalinen ilmiö, joka voi tarttua mallioppimisen kautta tai siirtyä ihmisestä toiseen kotona ja työpaikalla. Stressi voi tarttua suoraan, samastumisen välityksellä tai siirtyä epäsuorasti stressaantuneen henkilön käyttäytymisen kautta.lähde?
Fysiologiset stressireaktiot

Sympaattinen hermojärjestelmä ja hypotalamus-aivolisäke-lisämunuaisakseli aktivoituvat stressitilanteissa. Sympaattisen hermoston aktivoituminen vapauttaa verenkiertoon katekoliamiineja. Kortikotropiinin eritys aivolisäkkeestä lisääntyy ja sen seurauksena glukokortikoidien pitoisuus veressä kasvaa. Kortisoli auttaa keskittymään ja pysymään vireänä, mutta suuri määrä kortisolia saa elimistön toimimaan ylikierroksilla, mistä saattaa aiheutua esimerkiksi suun kuivumista, sykenopeuden kiihtymistä ja vatsan toiminnan vilkastumista.
Joistain tutkimuksista on saatu viitteitä siitä, että krooninen stressi aiheuttaa kortisoliresistenssiä eli kortisolireseptoreiden toiminnan heikkenemistä, mikä lisää riskiä sairastua esimerkiksi nuhakuumeeseen.
Stressi lisää myös korkeampia aivotoimintoja tehostavien dopamiinin ja noradrenaliinin tuotantoa.
Voimakas stressi ja sen jälkitila saattavat heikentää aktiivisen T3-kilpirauhashormonin muodostumista. Riskiryhmässä ovat etenkin potilaat, jolla on geneettisestä polymorfismista johtuva 2-deiodinaasientsyymin toimintahäiriö.
Oireet

Elimistö reagoi yksilöllisesti pitkittyneeseen stressiin. Dopamiinin ja noradrenaliinin liiallinen tai liian pitkään jatkunut eritys alkaa lopulta häiritä aivotoimintaa sen sijaan, että se parantaisi sitä. Tämä saattaa aiheuttaa impulsiivisuuden lisääntymistä, tarkkaavuuden ja muistin heikkenemistä sekä suunnitelmallisen toiminnan tai monimutkaisen ajattelun vaikeuksia. Stressi nostaa joillain verenpainetta, mikä saattaa aiheuttaa päänsärkyä, lihasten kiristymistä, puristuksen tunnetta rinnassa tai vatsaoireita.
Yksilöt reagoivat yksilöllisesti pitkittyneeseen stressiin. Unettomuus on stressin yleisin psyykkinen oire. Myös mielialojen vaihtelu on yleistä. Mieliala voi vaihdella ylivireyden, alivireyden, ahdistuksen, masennuksen ja väsymyksen välillä. Myös keskittymiskyvyn heikkeneminen on tavallista.
Toiset kokevat tarvetta vetäytyä syrjään, toisilla on vaikeuksia rentoutua ja toiset tulevat entistä toimeliaammiksi, vaikka ovatkin väsyneitä. Stressi voi lisätä myös ruokahalua tai alkoholin himoa.
Stressireaktion synnyttämät hormonit häiritsevät kognitiivisista toiminnoista vastaavien aivoalueiden toimintaa, mikä heikentää esimerkiksi muistia ja päätöksentekokykyä. Voimakas akuutti stressi saattaa johtaa jopa hetkelliseen sokeutumiseen. Stressi voi aiheuttaa myös ruokahaluttomuutta.lähde?
Aktiivisen kilpirauhashormonin puute saattaa johtaa esimerkiksi väsymykseen, unen tarpeen lisääntymiseen, painonnousuun, turvotuksiin, ummetukseen, muistihäiriöihin, yleiseen hidastuneisuuteen, hidastuneeseen aineenvaihduntaan, masennukseen, kouristuksiin, selkä- ja lihassärkyihin, rannekanavaoireyhtymään, lihasjäykkyyteen, sydämen vajaatoimintaan, psykoosiin tai koomaan.
Syyt

Konfliktit ja sosiaalisten suhteiden heikkous saattavat lisätä stressiä. Ilman ystäviä elämään joutuvien urosnorsujen on havaittu omaavan tavallista korkeammat stressitasot.
Alalajeja

Stressi voidaan jakaa distressiin, eustressiin ja neustressiin. Distressi on negatiivista, uuvuttavaa stressiä, jonka ihminen kokee selkeästi pahana ja uhkaavana. Eustressi on "hyvää stressiä", jota ihminen kokee tilanteessa, jonka hän kokee innostavana tai motivoivana. Eustressi on välttämätöntä ihmisen henkiselle kasvulle, kehitykselle ja erilaisten taitojen hallitsemiselle. Neustressi on kahden edellisen välimuoto, eikä se aiheuta erityisen hyvää eikä huonoa mielialaa. Esimerkki neustressistä on maapallon toisella puolella sattuva suuronnettomuus, joka on kaukana asuville ihmisille ikävä asia, mutta ei kuitenkaan merkitse sellaista uhkaa, joka aiheuttaisi stressiä sanan perinteisessä merkityksessä.
Stressin mittaaminen

Stressiä voi arvioida suhteellisen helposti esimerkiksi sykkeen ja verenpainereaktiivisuuden avulla. Kiihtynyt syke saattaa kertoa pitkittyneestä kuormittumisesta ja siihen liittyvästä sympaattisen aktivaation kasvusta tai parasympaattisen aktivaation alenemisesta. Sykemittareihin liittyvät tietokoneohjelmat voivat laskea parasympaattisen aktivaation tasoa kuvastavan korkeataajuuksisen sykevaihtelun määrän tahdistetun lepohengityksen aikana. Muita mittareita ovat syke- ja verenpainereaktiivisuus sekä stressistä palautumisen mittaaminen. Suuri ero työssä ja vapaa-aikana mitatuissa syke- tai verenpainearvoissa voi kertoa työhön liittyvästä allostaattisesta kuormittumisesta.
Verinäytteen korkea kortisolipitoisuus johtuu yleensä pitkittyneestä stressistä. Muita mahdollisia syitä ovat    muun muassa ehkäisypillereiden käyttö, ylipaino ja jotkut sairaudet.