stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Katalonialainen rumba

Katalonialainen rumba (rumba catalana) on Barcelonassa kehittynyt musiikkityyli.
Katalonialainen rumba sekoitetaan usein flamencoon tai muuhun latinalaismusiikkiin. Se ei ole pop- eikä rockmusiikkia, mutta siinä on vaikutteita flamencosta, kuubalaisesta musiikista, popista ja rockista sekä perinteisestä Välimeren alueen musiikista. Tahtilaji on 4/4-osaa, ja siinä on kuvioita kuubalaisesta son- ja guaracha-musiikista.
Katalonialaisen rumban elementit ovat laulu ja käsien taputukset, klassinen kitara, bongorummut, guiro, timbaalit, congarummut, pienet lyömäsoittimet, piano, sähköbasso, puhallinsoittimet ja sähköiset kosketinsoittimet.
Katalonialaista rumbaa kutsutaan myös nimellä mustalaisrumba (rumba gitana). Se kehittyi Barcelonan romaniyhteisöissä 1950-luvulla. 1960-luvulla tunnetuimmat esittäjät olivat Peret, Josep Maria Valenti (“El Chacho”) ja Antonio González (”El Pescaílla”). He esiintyivät Gràcian, El Ravalin ja Hostafrancsin kaupunginosissa Barcelonassa.
Sosiaaliantropologi Martí Marfàn mukaan Francon aikana katalonialaisesta rumbasta tuli aikakauden soundtrack, kun hallinto pyrki miellyttämään ulkomaisia matkailijoita. Yhteys Francon diktatuuriin aiheutti katalonialaisen rumban suosion laskun Espanjan siirtyessä demokratiaan 1970-luvulla.
José ja Delfín Amaya perustivat Los Amaya -nimisen duon vuonna 1969. Gato Pérez kehitti 1970-luvulla katalonialaista rumbaa uudella tavalla yhdistämällä siihen jazzia ja salsaa. Vuonna 1989 Rumba Tres -yhtyeen Rumbamania sijoittui hyvin Latin Pop Albums -listalla. 1980–1990-luvuilta alkaen Gipsy Kings ja Los Manolos ovat olleet tunnettuja musiikkityylin edustajia. La Málaga on vuonna 2009 perustettu yhtye.
Ampiainen (sarjakuvahahmo)

| Ampiainen |
| --- | --- |

Luoja(t):  Stan Lee ja Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel Comics
Ensiesiintyminen:  Tales to Astonish #44 (kesäkuu 1963)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Janet van Dyne
Ryhmäsidokset:  Kostajat
Voimat:  Kyky muuttaa kokoaan, lentäminen, biosähköiset säteet, hyönteisten manipulointi telepaattisesti.
Ampiainen (engl. Wasp), oikealta nimeltään Janet van Dyne, on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hahmo esiintyi ensi kerran lehden Tales to Astonishin numerossa 44 (kesäkuu 1963). Hänet tunnetaan alkuperäisen Muurahaismiehen, Henry ”Hank” Pymin, taistelutoverina ja tyttöystävänä. Ampiainen oli myös yksi Kostajien perustajajäsenistä ja se joka myös keksi ryhmän nimen.
Fiktiivinen historia

Janet van Dyne syntyi New Jerseyssä Cresskillin naapurustossa. Hänen isänsä ja varakas tiedemies, Vernon van Dyne, kuoli kun hänen koekappaleenaan ollut voimakas avaruusolento vapautui. Janet kääntyy isänsä ystävän, Hank Pymin, puoleen. Kostaakseen isänsä kuoleman, hän osallistuu biokemialliseen menettelyyn, joka antaa hänelle kyvyn kasvattaa siivet aina kun hän käyttää "Pymin hiukkasia" kutistuakseen alle 1,2 metrin pituiseksi. Yhdessä hän ja Muurahaismies kukistivat avaruusolennon ja kostivat Janetin isän kuoleman. Janet päättää jatkaa Ampiaisena ja toimia Hankin, johon hän oli rakastunut, taistelutoverina, vaikka Hank ei aluksi vastannut tunteisiin, koska Janet muistutti hänen entistä edesmennyttä vaimoaan.
Toimiessaan Hankin taistelutoverina, hän osallistui useisiin taisteluihin superroistojen kanssa, kuten Piikkisian tai Munapään. Vaikka hänellä ei aluksi ollut vahingoittavia kykyjä, Janet oli erittäin nerokas, käyttäen kykyään kommunikoida hyönteisten kanssa sekä käyttäen aseinaan myös muita ihmisiä. Myöhemmin hän käyttää pientä ilma-asetta, oikean ampiaisen pistintä.
Kun kohtaaminen Lokin kanssa toi joukon supersankareita yhteen, Janet ja Hank ehdottivat supersankariryhmän muodostamista, mikä johti Kostajien perustamiseen. Janet ehdotti nimeä ja hänestä tuli yksi perustajajäsenistä. Janet oli itsevarmana, urhea ja seurallinen. Hän osallistui usein taisteluihin superrpoistoja, kuten norjalaiseen mytologiaan perustuvia olentoja ja avaruusolentoja vastaan, vaikka hän oli Kostajien heikoin taistelija. Janet kehuu jatkuvasti miespuolisia tovereitaan näiden ulkonäöstä saadakseen Hankin mustasukkaiseksi. Jo Kostajien uran alkuaikoinan hän haavoittuu vakavasti, kun hän saa osuman harhaluodista Kreivi Nefariaa vastaan käydyn taistelun aikana, hän melkein kuolee keuhkojen petettyä. Myöhemmin hän jättää ryhmän väliaikaisesti. Palattuaan Kostajien jäseneksi, hänen voimansa olivat kehittynet niin paljon, ettei hän enää tarvinnut Pymin hiukkasia kokonsa muuttamiseen.
Muut Ampiaiset > Henry Pym

Kun Janet van Dynen luultiin kuolleen, hänen entinen aviomiehensä Hank Pym ryhtyi toiseksi Ampiaiseksi. Kostajat-akatemian perustamisen jälkeen Pym otti jälleen käyttöön Jättiläis-pukunsa ja auttoi Kostajia pelastamaan Janetin mikrokosmoksesta.
Muut Ampiaiset > Nadia van Dyne

Myöhemmin paljastui, että Hank Pymillä oli tytär nimeltä Nadia Maria Trovayan kanssa. Maria kuitenkin siepattiin ja hän kuoli, jolloin Punaisen huoneen agentit kasvattivat Nadian, kunnes Nadia pakeni yhdellä Pymin hiukkasten näytteellä. Kuultuaan mitä Hankille oli tapahtunut, hän rakensi tämän isän osista kerätyillä osilla rakentaakseen uuden Ampiais-puvun. Ryhdyttyään kolmanneksi Ampiaiseksi Nadia yritti saada isänsä liittolaisten huomion. Saatuaan Kostajien luottamuksen vakauttamalla Visionin, Edwin Jarvis vei Nadian tapaamaan perhettään. Nadia päätyy kuitenkin ottamaan lailliseksi sukunimekseen ’van Dyne’, koska koki Janetin ainoaksi ihmiseksi, joka tuki häntä.
Muut versiot > MC2

Vaihtohtoisessa "MC2"-universumissa Henry Pymillä ja Janet Pymillä on kaksi lasta (Hope Pym ja Henry Pym Jr.). Jättiläinen saa surmansa alkuperäisten Kostajien viimeisessä tehtävässä ja Ampiainen kuolee suruun. Vanhempiensa kuoleman jälkeen Hopesta tulee Red Queen, joka muodostaa Revengers-ryhmän. Henry Jr. puolestaan ryhtyy Big Maniksi ja yhteistyössä hallituksen kanssa kokoaa uuden Kostajat-ryhmän.
Muissa medioissa > Televisio

Ampiainen esiintyi animaatiosarjassa The Marvel Super Heroes, ääninäyttelijänään Peg Dixon.
Ampiainen teki cameoesiintymisen Ihmeneloset-animaatiosarjan jaksossa "To Battle the Living Planet".
Ampiain esiintyi animaatiosarjassa The Avengers: United They Stand, ääninäyttelijänään Linda Ballantyne.
Ampiainen esiintyi animaatiosarjassa The Super Hero Squad Show, ääninäyttelijänään Jennifer Morrison.
Janet van Dynen / Ampiainen on yksi animaatiosarjan The Avengers: Earth’s Mightiest Heroes päähenkilöistä, ääninäyttelijänään Colleen O’Shaughnessey.
Muissa medioissa > Elokuvat

Ampiainen esiintyy suoraan videolle julkaistuissa animaatioelokuvissa Ultimate Avengers and Ultimate Avengers 2, ääninäyttelijänään Grey DeLisle.
Janet van Dynen poika Henry Pym Jr. esiintyy animaaioelokuvassa Next Avengers: Heroes of Tomorrow. Ampiainen itse oli joutunut Ultronin tappamaksi.
Hayley Lovitt teki cameoesiintymisen Janet van Dynena takaumakohtauksessa vuoden 2015 elokuvassa Ant-Man. Pysäyttääkseen ohjuksen van Dyne kutistuu atomia pienempään kokoon. Lopputekstien välissä näytetyssä kohtauksessa Hope van Dyne saa isältään Hank Pymiltä päivitetyn prototyypin äitinsä Ampiais-puvusta.
Michelle Pfeiffer näytteli Janet van Dynea elokuvissa Ant-Man and the Wasp (2018), jossa Scott Lang, Hope ja Pym yrittävät etsiä ja pelastaa hänet kvanttimaailmasta. Lopulta Pym itse matkusti kvanttimaailman pelastamaan hänet, kun Scott ja Hope olivat kiireisiä taistellessaan yhtä aikaa sekä kvanttirakenteeltaan epävakaata Ava Starria että hämäperäisen kauppiaan, Sonny Burchin, joukkoja vastaan. Elokuvan lopussa Janet oli yksi Thanoksen napsahduksen uhreista.
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen osuus Ampiaisesta (englanniksi)
Kentuckyn lippu

Kentuckyn lippu (1963–)
Kentuckyn lippu on Yhdysvaltain osavaltio Kentuckyn virallinen tunnus sen sinetin ohella. Lipussa on osavaltion sinetti sinisellä taustalla. Sen mittasuhteet ovat 10:19. Lippu otettiin käyttöön 26. maaliskuuta 1918, ja sitä muutettiin hieman vuonna 1963. Lipun suunnitteli taiteenopettaja Jesse Cox Burgess.
Edelliset liput

1918–1963
Karl von Gontard

Carl (Karl) Philipp Christian von Gontard (13. tammikuuta 1731 Mannheim – 23. syyskuuta 1791 Breslau) oli saksalainen arkkitehti. Hän astui vuonna 1764 Fredrik Suuren palvelukseen Potsdamissa, jonne hän suunnitteli Neues Palaisin pihan päätteet pylväikköineen ja Sanssoucin ystävyydentemppelin. Berliiniin hän suunnitteli molemmat Gendarmenmarktin kupolitornit sekä Königsstraßen (nyk. Rathausstraße) ja Spittelbrücken pylväiköt (Königskolonnaden, 1777–1780). Hänen viimeinen suunnitelmansa oli Potsdamin Marmoripalatsi Heilige Seen rannalla (1788–1790). Gontard suunnittelu pohjautui ranskalaiseen klassisismiin, tosin sommittelujen luonne on pohjimmiltaan kuitenkin usein barokki.
Potsdamin Brandenburgin portti, Gontardin suunnittelema puoli kaupunkiin päin. Toisen puolen on suunnitellut Georg Christian Unger.
Königskolonnaden Heinrich von Kleistin puistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl von Gontard Wikimedia Commonsissa
Gontard, Karl Philipp Christian Von A Dictionary of Architecture and Landscape Architecture, Encyclopedia.com
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2009

| --- | --- |


Ajankohta: 11. huhtikuuta - 17. huhtikuuta
Isäntämaat: Liettua ja Puola
Joukkueet: 12
Nousivat A-Sarjaan:  Kazakstan   Italia
Putosivat 2-Divisioonaan:  Australia    Romania

Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2009 pelattiin Liettuassa (lohko A) ja Puolassa (lohko B).
Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | KAZ | SLO | JPN | LTU | CRO | AUS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kazakstan | 5 | 5 | 0 | 0 | 29-6 | 15 |  | 2-1 | 3-1 | 5-1 | 6-1 | 13-2 |
|  Slovenia | 5 | 4 | 0 | 1 | 21-7 | 12 |  |  | 2-1 | 8-2 | 4-2 | 6-0 |
|  Japani | 5 | 3 | 0 | 2 | 21-8 | 9 |  |  |  | 5-1 | 7-1 | 7-1 |
|  Liettua | 5 | 2 | 0 | 3 | 20-23 | 6 |  |  |  |  | 7-2 | 9-3 |
|  Kroatia | 5 | 1 | 0 | 4 | 11-25 | 3 |  |  |  |  |  | 5-1 |
|  Australia | 5 | 0 | 0 | 5 | 7-40 | 0 |  |  |  |  |  |  |
Lohko B

| Joukkue | O | V | Vx | Hx | H | Maalit | Pts | ITA | UKR | GBR | POL | NED | ROM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Italia | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 26-4 | 15 |  | 2-0 | 5-2 | 4-2 | 4-0 | 11-0 |
|  Ukraina | 5 | 3 | 1 | 0 | 1 | 18-6 | 11 |  |  | 4-2 | 2-1 v | 5-1 | 7-0 |
|  Iso-Britannia | 5 | 2 | 1 | 0 | 2 | 17-12 | 8 |  |  |  | 2-1ja | 3-2 | 8-0 |
|  Puola | 5 | 2 | 0 | 2 | 1 | 14-9 | 8 |  |  |  |  | 3-1 | 7-0 |
|  Alankomaat | 5 | 1 | 0 | 0 | 4 | 9-16 | 3 |  |  |  |  |  | 5-1 |
|  Romania | 5 | 0 | 0 | 0 | 5 | 1-38 | 0 |  |  |  |  |  |  |
Sijoitukset MM-kilpailussa

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
17.:  Kazakstan
18.:  Italia
19.:  Slovenia
20.:  Ukraina
21.:  Japani
22.:  Britannia
23.:  Puola
24.:  Liettua
25.:  Alankomaat
26.:  Kroatia
27.:  Australia
28.:  Romania
IIHF:n rankingpisteet määräytyvät sijoitusten perusteella.
Kay Redfield Jamison

Kay Redfield Jamison
Kay Redfield Jamison (s. 22. kesäkuuta 1946) on yhdysvaltalainen tieteilijä, joka toimii psykiatrian professorina Johns Hopkinsin yliopistossa. Hän on kaksisuuntaisen mielialahäiriön johtavia asiantuntijoita maailmalla.
Jamison valmistui Kalifornian yliopistosta Los Angelesissa ja suoritti lisäksi opintoja St Andrewsin yliopistossa Skotlannissa. Hän kärsii itse tutkimastaan bipolaarihäiriöstä ja on julkaissut aihetta käsittelevän muistelmateoksen Levoton mieli (1995).
Jamisonin muita tärkeitä julkaisuja ovat niin ikään psyykkistä sairautta käsittelevät tietokirjat Manic-Depressive Illness (1990), Touched with Fire: Manic-Depressive Illness and the Artistic Temperament (1993), Night Falls Fast: Understanding Suicide (1999) ja Exuberance: The Passion for Life (2004).
Kay Wiestål

Kay-Arne Arvid Wiestål (16. lokakuuta 1940 – 14. marraskuuta 2020) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja yrittäjä.
Kay Wiestål kuoli 14. marraskuuta 2020 80 vuoden iässä COVID-19:aan.
Kenkäveronniemi

| Kenkäveronniemi |
| --- | --- |
 Näkymä Kenkäveronniemen pappilan rannasta.
Kaupunki:  Mikkeli
Koordinaatit:  61.6808°N, 27.2835°E
Kaupunginosa nro:  16
Postinumero(t):  50100
Lähialueet:  Urpola, Savilahti, Lähemäki, Tuppurala ja Pursiala
Kenkäveronniemi on Mikkelin 16. kaupunginosa. Se rajoittuu idässä Saimaan Ukonveden Savilahteen. Naapurikaupunginosia ovat Urpola (lännessä), Savilahti (luoteessa), Lähemäki (koillisessa), Tuppurala (idässä) ja Pursiala (etelässä).
Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Kenkäveronniemen pappila kahviloineen ja 2020-luvulla purettavaksi suunniteltu Kenkäveronniemen jätevedenpuhdistamo. Nuijasodan  Suur-Savon taistelu käytiin täällä vuonna 1597.
Kaya-metsät

Käärmemäinen puun juuri Kaya-metsässä
Kaya-metsät ovat mijikendojen vanhoja asuinalueita, joissa he asuivat linnoitetuissa kylissä, kayoissa. Ne ovat nykyään hylättyjä, mutta mijikendoille pyhiä alueita. Yksitoista näistä Keniassa sijaitsevista metsistä muodostaa Unescon maailmanperintökohteen.
Suullisen perimätiedon mukaan mijikendat joutuivat muuttamaan asuinmailtaan Somaliasta Keniaan 1500-luvulla. Perimätiedon mukaan ensimmäinen kaya perustettiin 1560. Varmaa on, että monet kayoista olivat asuttuja 1600-luvun alkupuolella. Linnoitettujen kylien asutus alkoi vähetä 1800-luvulla, kun monet asukkaat muuttivat läheisille maatiloille tai rannikkokaupunkeihin. Muuttoliike oli voimakkainta 1900-luvun alussa, ja 1940-lukuun mennessä lähes kaikki kayat olivat asumattomia.
Kayat muodostuivat normaalisti ympyränmuotoisesta paaluvarustuksesta, jossa oli portteja kylään sisään. Porteille johti polkuja tiheän metsän läpi. Rakennukset olivat yleensä varustusta vasten. Kylän keskellä sijaitsi joko metsikkö tai suuri olkikattoinen rakennus, moro, jossa kylänvanhimmat kokoontuivat. Rakennukset ja varustukset ovat nykyisen lähes täysin hävinneet, mutta kylien pohjakaava on edelleen nähtävissä.
André Le Nôtre

André Le Nôtre
André Le Nôtre (12. maaliskuuta 1613 Pariisi – 15. syyskuuta 1700 Pariisi) oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n puutarhuri vuosina 1645–1700 ja kuuluisa maisema-arkkitehti. Hänen tehtävänään oli ensisijaisesti laatia Versailles’n palatsin puiston muutossuunnitelmat, mutta myös Vaux-le-Vicomten ja Chantillyn linnojen puutarhat.
Le Nôtre oli tunnettu hovimies ja onnistui solmimaan erittäin läheisen ystävyyssuhteen Ludvig XIV:n kanssa. Hän oli useiden ranskalaisten puutarhojen suunnittelija ja arkkitehti. Hänen isänsä Jean Le Nôtre oli kuningas Ludvig XIII:n puutarhuri ja isoisänsä Pierre Le Nôtre oli kuningas Henrik II:n puutarhuri.
Elämäkerta > Tulevaisuus puutarhurina

André Le Nôtre syntyi puutarhuriperheeseen. Hänen isänsä Jean Le Nôtre ja isoisänsä Pierre Le Nôtre olivat olleet vastuussa Tuileries’n palatsin puutarhasta. Hänen kumminsa oli puutarhojen ylitarkastaja ja Tuileries'n suunnittelija Claude Mollet, joka oli kuuluisa puutarhuri ja myös puutarhurisuvusta. André kasvoi puutarhoihin keskittyneessä ympäristössä ja oppi jo nuorella iällä nopeasti alan tietotaidon sekä laajan puutarhoihin liittyvän tietämyksen.
Elämäkerta > Ahkera opiskelija

Le Nôtre oli kiinnostunut myös muista taiteista, jotka tulivat hyvin esille hänen työssään kuninkaan puutarhurina. Hän opiskeli matematiikkaa, kuvataiteita ja arkkitehtuuria. Hän opiskeli kuninkaan taidemaalarin Simon Vouet’n ateljeessa, jossa hän oppi klassismin taidekäsityksen sekä perspektiivin käytön. Hänestä tuli myös koristemaalari Charles Le Brunin ystävä. Arkkitehti François Mansart antoi hänelle opetusta useiden vuosien ajan.
Elämäkerta > Alku puutarhurina

André Le Nôtre aloitti uransa maisema-arkkitehtinä Vaux-le-Vicomten linnan puutarhan suunnitteluprojektissa. Hänet oli tehtävään valinnut itse linnan rakennuttaja Nicolas Fouquet. Hän työskenteli yhteistyössä arkkitehti Louis Le Vaun ja koristemaalari Charles Le Brunin kanssa. Tämä työmaa teki hänestä maailmankuulun puutarhurin ja maisema-arkkitehdin.
Nicolas Fouquet'n pidätyksen jälkeen vuonna 1661, André Le Nôtre tuli kuningas Ludvig XIV:n palvelukseen,  jossa hänen tehtävänään oli Versailles'n palatsin puutarhan uudistaminen. Hän toteutti lisäksi useita muita samanaikaisia suunnitteluprojekteja ympäri Ranskaa.
Elämäkerta > Elämän loppu

Le Nôtre työskenteli useiden Pariisin ympäristössä olevien projektien parissa ja hänellä oli suuri määrä oppilaita. Vuonna 1678 hän vieraili Italiassa ja sai sieltä uusia ajatuksia, jotka hän toteutti välittömästi töissään.
Le Nôtre kuoli 87 vuoden iässä syyskuussa vuonna 1700. Hän jätti jälkeensä lukuisia muotopuutarhoja, joita kutsutaan yleensä ranskalaisiksi puutarhoiksi ja jotka ovat tunnettuja ympäri maailmaa. Ne ovat helposti tunnistettavissa perspektiivistä ja täydellisestä symmetrisestä geometriasta.
Henkilöhistoria

1613 : André Le Nôtre syntyi Pariisissa, Jean Le Nôtren, Tuileries'n linnan kuninkaallisen puutarhurin poikana
1635 : nimitettiin Orléansin herttuan ylipuutarhuriksi
1637 : seurasi isäänsä Tuileries'n linnan kuninkaallisena puutarhurina
1640 : avioitui Françoise Langloisin kanssa
1643 : nimitettiin kuningatar Anna Itävaltalaisen «terassien ja kasvien suunnittelijaksi»
1645 – 1646 : nykyaikaisti Fontainebleaun linnan puutarhan
1656 – 1661 : loi Vaux-le-Vicomten linnan puutarhan Nicolas Fouquet’n pyynnöstä
1657 : nimitettiin kuninkaan rakennusten ylitarkastajaksi
1662 : suunnitteli Greenwichin puutarhan Englannin Kaarle II:lle
1661 – 1687 : keskittyi Versaillesin puutarhan suunnitteluun yli 25 vuoden ajaksi
1662 – 1684 : uudisti Condén prinssin pyynnöstä Chantillyn linnan puutarhan
1663 – 1672 : uudisti Saint-Germain-en-Laye linnan puutarhan
1665 – 1693 : uudisti ja ylläpiti Saint-Cloudin linnan puutarhaa Orléansin herttua Filipin pyynnöstä
1666 – 1672 : Colbert antoi tehtäväksi Le Nôtrelle Tuileries'n linnan puiston kaunistamisen
1667 : pidensi Tuileries'n linnan puutarhan perspektiiviä, näin muodostui Pariisin tunnetuin katu Champs-Élysées
1670 – 1683 : sai Colbertilta tehtäväkseen tämän oman, Sceaux’n linnan puiston muutostyöt
1670 : suunnitteli Italiaan Racconigin linnan puutarhan
1674 – 1698 : uudisti Italiassa olevan Venaria Realen linnan puutarhan
1675 : sai aatelisarvon kuningas Ludvig XIV:ltä
1679 – 1691 : osallistui Meudonin linnan puutarhan muutostöihin markiisi Louvois'n pyynnöstä
1692 : osallistui Marly-le-Roin linnan puutarhan muutostöihin Ludvig XIV:n tahdosta. Tämä oli hänen viimeinen suuri työnsä.
1693 : lopetti työskentelyn ja omisti kauneimmat taideteoksensa kuninkaalleen
1694 : lähetti kirjeitse ohjeet Saksassa sijaitsevien Charlottenburgin ja Kasselin linnojen puutarhojen suunnitteluun
1698 : lähetti kirjeitse Englannin Vilhelm III:lle Windsorin linnan puutarhasuunnitelman
1700 : kuoli Pariisissa ja haudattiin Saint-Rochin kirkkoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
André Le Nôtre
Andre Le Notre – biografia maisema- ja puutarhaoppaista (Arkistoitu – Internet Archive)
Versailles'n linnan appelsiinipuutarha
Kartta Versailles'n linnan puutarhasta vuonna 1789
Kari Kaario

| Kari Kaario> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kari Kaario
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1958 (ikä 66)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Laituri
Pituus:  197 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1974–1987:  Tapiolan Honka / Playhonka / Scotch Team
Maajoukkueet
1980–1984:   Suomi
Ottelut (pisteet):  24 (84)
Kari Kaario (s. 11. huhtikuuta 1958) on suomalainen koripallovaikuttaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Kaario voitti pelaajauransa aikana eri nimillä pelanneessa Tapiolan Hongassa yhden Suomen mestaruuden ja cup-mestaruuden sekä kolme muuta SM-mitalia. Hän esiintyi myös Suomen miesten maajoukkueessa. Myöhemmin Kaario toimi Hongan taustavaikuttajana.
Ura

Tapiolan Hongan kasvatti Kaario edusti kasvattajaseuraansa miesten SM-sarjassa yhdessä ottelussa kaudella 1974–1975 ja kymmenen kautta vuosina 1977–1987. Honka voitti tuona aikana Suomen mestaruuden vuonna 1979, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin sekä Suomen cup-mestaruuden vuonna 1977. Kaudella 1984–1985 Kaario oli koko miesten SM-sarjan koko kauden tarkin kahden pisteen heittäjä yli 67 prosentin onnistumistarkkuudellaan.
Myös Suomen A-nuorten maajoukkueessa (EM-13:s 1976) pelannut Kaario pelasi Suomen miesten maajoukkueessa vuosina 1980–1984 24 ottelua 3,5 pisteen keskiarvolla.
Kaario toimi Tapiolan Hongan miesten ja naisten pääsarjajoukkueita hallinnoineen Korishonka Oy:n puheenjohtajana.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1979
SM-hopeaa 1978 ja 1984
SM-pronssia 1975
Suomen cup-mestaruus 1977
Kentucky State Capitol

| Kentucky State Capitol |
| --- | --- |

Osoite:  700 Capital Avenue
Sijainti:   Frankfort, Kentucky
Valmistumisvuosi:  1909
Suunnittelija:  Frank Mills Andrews
Käyttäjä:  Kentuckyn osavaltioparlamentti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kentucky State Capitol on Kentuckyn osavaltion lainsäädäntörakennus osavaltion pääkaupungissa Frankfortissa, Yhdysvalloissa. Rakennuksessa kokoontuu Kentuckyn kaksikamarinen osavaltioparlamentti ja osavaltion korkein oikeus, ja siellä sijaitsee myös osavaltion kuvernöörin toimisto[lähde? ]. Se on listattu Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisterissä (National Register of Historic Places, NRHP)[lähde? ].
Rakennuksen on suunnitellut Frank Mills Andrews. Se edustaa Beaux-Arts -tyylisuuntaa. Nykyinen rakennus on järjestyksessä neljäs Kentucky State Capitolin rakennus.
Kaksi ensimmäistä tuhoutuivat tulipalossa, ja kolmas sijaitsee Frankfortin keskustassa[lähde? ]. Nykyisen rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1904 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1910. Rakennustyöt maksoivat noin 1,8 sen aikaista Yhdysvaltain dollaria[lähde? ].
Kuvia

Rakennuksen interiööriä.
Kuvernöörin toimisto.
Kenneth MacMillan

| Kenneth MacMillan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. joulukuuta 1929 Dunfermline, Skotlanti
Kuollut: 29. lokakuuta 1992 (62 vuotta) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  brittiläinen
Taiteilija
Ala:  baletti, tanssi
Kuuluisimpia töitä:  Romeo ja Julia (1965) Manon (1974)
Palkinnot
 Tony-palkinto (1994) Drama Desk Award (1994) Olivier-palkinto (1993) 
Aiheesta muualla
kennethmacmillan.com
Kenneth MacMillan (11. joulukuuta 1929 Dunfermline, Skotlanti – 29. lokakuuta 1992 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen balettitanssija ja koreografi. MacMillan oli sukupolvensa merkittävimpiä balettikoreografeja. Hän omistautui uudistamaan baletin perinteisestä muotoa. Hän toi teoksiinsa myös rankkoja aiheita, jotka olivat klassiselle baletille ennestään vieraita.
MacMillan oli lahjakas tanssija, mutta parhaiten hänet tunnetaan koreogafioistaan erityisesti Royal Ballet'n kanssa. Hän teki koreogafioita myös American Ballet Theatrelle (1956–1957) ja Deutsche Operille (1966–1969). Hänestä tuli Royal Ballet'n taiteellinen johtaja Frederick Ashtonin jälkeen vuonna 1970 ja hän erosi seitsemän vuoden jälkeen yrittettyään löytää tasapainon balettien luomisen ja johtajan tehtävien vaatimusten välillä. MacMillan jatkoi kuitenkin Royal Ballet'n pääkoreografina aina kuolemaansa asti vuonna 1992.
MacMillan kuoli sydänkohtaukseen 62-vuotiaana Royal Opera House -oopperatalon lavan takana Lontoossa lokakuussa 1992 kesken hänen vuoden 1978 balettinsa Mayerling.
Suomen Kansallisbaletti on esittänyt MacMillanin Manon -balettia vuodesta 2011.
Kokoillan baletit

MacMillan loi uransa aikana lähes 100 balettia.
Romeo ja Julia – tehty Lynn Seymourille ja Christopher Gablelle, mutta ensi-illassa tanssivat Margot Fonteyn ja Rudolf Nurejev (1965)
Anastasia – tehty Lynn Seymourille (1967)
Manon – tehty Antoinette Sibleylle ja Jennifer Penneylle (1974)
Mayerling (1978)
Isadora (1981)
The Prince of the Pagodas – tehty Darcey Bussellille ja Jonathan Copelle (1989)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)