Taisteluni
Suomessa

Suomen Kansan Järjestö tarjosi jo vuonna 1934 Otavalle ilmaista suomennosta, mutta kustannusyhtiö torjui tarjouksen. Tiedossa ei ole, ottiko Suomen Kansan Järjestö yhteyttä muihin suomalaisiin kustantajiin. Teos ei juuri herättänyt Suomessa kiinnostusta 1930-luvun puolivälissä, koska valtaosalle suomalaisista Hitler oli silloin vielä tuntematon poliittinen pyrkyri, jonka ei uskottu pysyvän vallassa kovinkaan kauan. Tilanne oli kuitenkin ratkaisevasti muuttunut WSOY:n saadessa teoksen julkaisuoikeudet vuonna 1940, jolloin Saksasta oli tullut suurvalta ja Hitleristä kansainvälisen politiikan avainhenkilö.
WSOY:n kustantama Taisteluni ilmestyi aluksi vuonna 1941 kahtena erillisenä niteenä, joista otettiin useita painoksia vuosina 1941–1942, ja vuonna 1942 yhdistettynä laitoksena nimellä Taisteluni I–II. Lupa julkaisuun saatiin vasta, kun saksalaiselle osapuolelle oli toimitettu suomentajaksi valitun Lauri Hirvensalon usean sukupolven päähän ulottunut sukupuu, jolla varmistettiin hänen arjalainen sukutaustansa. Lisäksi saksalainen kustantaja vaati käännöksen tarkastettavakseen ennen sen julkaisua ja antoi siitä – puututtuaan eräisiin yksittäisiin sanavalintoihin – erittäin myönteisen lausunnon. Samana vuonna (1941) Otava sai samoin ehdoin julkaisuoikeudet kansallissosialismin pääideologin Alfred Rosenbergin puhe- ja kirjoituskokoelmaan Uutta Eurooppaa kohti, jonka suomensi taidehistorioitsija Aune Lindström. Kansallissosialistien hovikustantamon Franz-Eher-Verlagin vaatimus suomalaisen julkaisijan ”rotupuhtaudesta” kuitattiin olankohautuksella ”outona saksalaisena päähänpinttymänä”, koska holokaustista ei vielä silloin tiedetty Suomessa.
Taisteluni-teoksen ensimmäinen osa tuli myyntiin kirjakauppoihin maaliskuun alussa 1941 ja sitä myytiin kymmenessä päivässä 8 000 kappaletta, mikä ylitti moninkertaisesti kustantajan ennakkoarviot. Ensimmäisen osan rajattu julkaisuoikeus oli 24 000 – 32 000 ja toisen 24 000 – 27 000 kappaletta yhdistetty laitos mukaan lukien. Suomen ja Saksan suhteiden katkeaminen syyskuussa 1944 johti siihen, että myöhemmin kirjasta ei enää otettu uusia painoksia. Suomen oloissa suuresta myynnistä huolimatta teos ei synnyttänyt mitään kansallissosialistista liikehdintää, ja Jarl Hellemannin arvion mukaan vain harva lienee jaksanut kahlata teoksen raskaan ja väsyttävän tekstin kokonaisuudessaan läpi. Kirjan arvosteli muun muassa runoilija V. A. Koskenniemi, joka kirjoitti siitä maaliskuussa 1941 laajan kritiikin sanomalehti Uuteen Suomeen. Hänen mukaansa teos ei ole pelkästään kirjallinen merkkitapaus, vaan kappale maailmanhistoriaa. Lisäksi Koskenniemi kuvaili Hitlerin ”valtavaa tahtoa” anteliaan luonnon lahjaksi.
Kiinnostus natsijohtajien teoksia ja ylipäänsä saksalaisia julkaisuja kohtaan hiipui Suomessa selvästi vuoden 1943 aikana Saksan Stalingradissa kokeman tappion jälkeen, vaikka Saksan Helsingin-lähetystö tarjosi samaan aikaan yhä innokkaammin Suomeen saksalaisten teosten käännösoikeuksia. Pian sodan jälkeen suomennos poistettiin kirjakaupoista ja kirjastoista yleisön saatavilta. Yleisissä kirjastoissa se oli ylivoimaisesti eniten poistettu kirja. Tästä huolimatta Taisteluni koristi Jarl Hellemannin mukaan monien suomalaisten sivistyskotien kirjahyllyjä vielä vuosikausia jälkeenpäin.