stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kanttaanpyhät

Kanttaanpyhät, kanttaiviikon pyhät eli käyntipäivät, rogaatiopäivät on vanha nimitys kolmelle helatorstaita edeltävälle päivälle, saman viikon maanantaista keskiviikkoon. Helatorstaita edeltävä sunnuntai on rukoussunnuntai, ja myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon evankeliumikirjassa on päivän latinankielinen nimi Rogate, joka on nimityksen rogaatiopäivät lähtökohtana.
Käyntipäiviä on vietetty paasto- ja rukouspäivinä nykyisen Ranskan alueella jo noin vuonna 470, mutta laajemmalti katolinen kirkko alkoi viettää niitä vasta 900-luvulla. Alun perin näinä päivinä on rukoiltu apua maanjäristysten, tulvien, tulipalojen ja petojen aiheuttamia tuhoja vastaan, myöhemmin yleensä toimeentuloa ja hyvää satoa. Tällöin on pappien johdolla järjestetty peltoalueilla kulkueita, joissa on kannettu ristiä, siunattua leipää ja pyhäinkuvia sekä soitettu kelloja.
Myös Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa käyntipäivät säilyivät pitkään uskonpuhdistuksen jälkeenkin, joskin kulkueet jäivät pois. Vuoden 1571 evankelisessa kirkkojärjestyksessä mainittiin rukoussunnuntain ohella sitä seuraava maanantai ja tiistai käyntipäivinä. Ne eivät kuitenkaan olleet varsinaisia pyhäpäiviä, vaan silloin pidettiin vain aamulla yleiset rukoukset, minkä jälkeen mentiin normaalisti työhön. Jo 1600-luvulla niitä lakattiin monin paikoin viettämästä. Almanakassa ne kuitenkin säilyivät vuoteen 1773 saakka. Kansanperinteessä ne säilyivät paikoitellen 1800-luvun lopulle saakka.
Kanttainpyhiin on Suomessa kansanomaisesti liittynyt myös säitä koskevia uskomuksia. Yleinen on uskomus, että jos kanttainpyhinä on kylmä, tulee lämmin kesä ja saadaan hyvä sato, mutta jos silloin on vuodenaikaan nähden lämmintä, tulee kylmä kesä. Toisinaan on lisäksi katsottu kyseisen viikon maanantain ennustavan kesäkuun, tiistain heinäkuun ja keskiviikon elokuun säätä.
Nimen alkuperä

Nimen kanttaanpyhät tai kanttaiviikko on arveltu johtuvan latinan verbistä cantare, laulaa. Lounaismurteissa onkin esiintynyt siitä juontuva sana kantata, joka merkitsee kirkollisten kuorolaulujen esittämistä. Uno Harva on kuitenkin väittänyt, että nimitys on väännös ruotsin kielen samaa ajankohtaa tarkoittavasta sanasta gångdagar, joka onkin suomennettu käyntipäiviksi. Nykyään päivien nimityksenä esiintyy juuri käyntipäivät, esimerkiksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon evankeliumikirjassa.
Kansallispuolue (Etelä-Afrikka)

| Kansallispuolue Nasionale Party National Party |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1. heinäkuuta 1914
Lopetti:  1997
Johto:   J. B. M. Hertzog (ensimmäinen)  F. W. de Klerk (viimeinen) 
Ideologia:  1990-luvulla: liberaalinationalismi  konservatismi  kristillisdemokratia  Ennen 1990-lukua: apartheid  antikommunismi  afrikaanerinationalismi  rasialismi
Poliittinen kirjo:  1990-luvulla: keskusta-oikeisto Ennen 1990-lukua: oikeisto-äärioikeisto
Toimisto:  Kapkaupunki
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansallispuolue (engl. National Party, afrikaansiksi Nasionale Party) oli Etelä-Afrikan hallituspuolue 4. kesäkuuta 1948 ja 9. toukokuuta 1994 välisen ajan. Puolue nimettiin uudelleen vuonna 1995 Uudeksi kansallispuolueeksi. Puolueen hallintoaikana Etelä-Afrikassa noudatettiin apartheid-politiikkaa. Puolue myös muutti Etelä-Afrikan unionin tasavallaksi ja erosi Kansainyhteisöstä. Puolueen pääasiallinen kannattajakunta oli afrikaanerit.
Historia

Afrikaanerinationalismiksi kutsuttuun etno-nationalistisen ideologian keskeiseksi toteuttajaksi muodostui vuonna 1914 perustettu Kansallispuolue. Se sai vuoden 1915 vaaleissa 27 edustajaa. Jan Smutsin hallitus käytti keväällä 1924 kovia otteita maata repineiden hiili- ja kultakaivoslakkojen lopettamiseksi. Sen vuoksi valkoiset työläiset äänestivät seuraavissa vaaleissa työväenpuoluetta ja kansallispuoluetta, jotka voittivat vaalit ja muodostivat yhteishallituksen James Barry Munnik Hertzogin johdolla. Hallitus säilyi vallassa vuoteen 1933 asti. Vuosina 1933–1948 maata hallitsivat Smutsin ja Hertzogin hallitukset, joiden johtava puolue oli Kansallispuolueen ja SAP:n (South Africa Partyn) yhteenliittymä, vuonna 1934 perustettu United Party. Samanaikaisesti afrikaanerinationalistinen ideologia voimistui, ja sen keskeiseksi toteuttajaksi syntyi Kansallispuoleesta eronnut Daniel François Malanin perustama Puhdasoppinen kansallispuolue (afrikaansiksi Gesuiverde Nasionale Party, GNP).
Historia > Apartheidin päättyminen

Vuonna 1989 maan presidentiksi noussut Frederik de Klerk katsoi, että ulko- ja sisäpoliittinen tilanne vaati neuvottelujen aloittamista apartheidia vastustaneiden järjestöjen kanssa. Itä-Euroopan kommunismin romahtamisen myötä Kansallispuolueen muodostaman hallituksen aikaisempi näkemys ANC:n vastaisesta taistelusta osana laajempaa kommunismin vastaista taistelua ei enää ollut mahdollinen. Pitkällä aikavälillä myös kansainvälinen taloudellinen painostus tulisi johtamaan maan elintason laskemiseen. De Klerk katsoi, että neuvotteluteitse olisi mahdollista saavuttaa maan valkoisen väestön kannalta parempi lopputulos silloin, kun ne käytäisiin hallituksen vielä ollessa suhteellisen vahvoilla sotilaallisesti.
2. helmikuuta 1990 de Klerk ilmoitti laillistavansa apartheidia vastustaneet järjestöt ja vapauttavansa Nelson Mandelan ja satoja muita poliittisia vankeja. De Klerk sanoi myös olevansa valmis aloittamaan neuvottelut kaikkien osapuolien kanssa uudesta perustuslaista.
Historia > Kansallispuolue vuoden 1994 jälkeen

Vuonna 1994 maassa pidettiin vaalit, joihin saivat ensimmäistä kertaa osallistua kaikki etniset ryhmät. Vaaleissa maan johtoon nousi ANC:n johtama koalitio. Kansallispuolue nousi toiseksi suurimmaksi puolueeksi 20,4 % kannatuksella. Puolue muutti nimensä Uudeksi kansallispuolueeksi.
Uusi kansallispuolue ja Demokraattinen puolue liittoutuivat vuonna 2000 Demokraattiseksi allianssiksi. Uusi kansallispuolue erosi koalitiosta jo kuitenkin lokakuussa 2001. Elokuussa 2004 puoluekokous päätti yksimielisesti lakkauttaa puolueen ja sen entiset kansanedustajat liittyivät pääasiassa ANC:hen.
Puheenjohtajat

1914–1934 – J. B. M. Hertzog
1934–1953 – Daniel François Malan
1953–1958 – Johannes Gerhardus Strijdom
1958–1966 – Hendrik Verwoerd
1966–1978 – B. J. Vorster
1978–1989 – P. W. Botha
1989–1997 – F. W. de Klerk
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansallispuolue (Etelä-Afrikka) Wikimedia Commonsissa
Frederik de Klerk ja Nelson Mandela vuonna 1992.
Káppari

| --- | --- |
Muut nimet:  Kápari (Κάπαρη), Kaparonísi (Καπαρονήσι)
Sijainti:  37°16′11″N, 26°44′48″E, Leipsoí Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Chálavra, Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,072 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Káppari (kreik. Κάππαρη, myös Kápari, Κάπαρη) eli Kaparonísi (Καπαρονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Chálavran saariin, ja sijaitsee Leipsoín saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,072 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Káppari kuuluu Leipsoín kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Kantaverkko

Kantaverkon 400 kV linja Espoossa Valtatie 1:n yllä lähellä Kehä III:n risteystä.
Kantaverkko on sähkönsiirron valtakunnallinen suurjänniteverkko, jonka tehtävänä on jakaa sähköä maan kaikkiin osiin.  Sähköä tuottavat voimalaitokset on yhdistetty kantaverkkoon joko suoraan tai välillisesti.
Suomi

Suomen kantaverkkoa hallinnoi valtionenemmistöinen yhtiö Fingrid. Se käyttää valtakunnallisessa sähkönsiirrossa 400, 220 ja 110 kilovoltin (kV) voimajohtoja. Kantaverkon voimajohdot ovat pääasiassa avojohtoja, kaapeleiden käyttö on kalleutensa vuoksi vähäistä. Kantaverkkoon kuuluu yhteensä noin 14 000 kilometriä suurjännitejohtoa, yli puolet siitä on 110 kV:n johtoa. Verkko muodostaa useita silmukoita, joten häiriö yhdellä verkon osuudella ei vaikuta laajempaan sähkönjakeluun.
Suomen kantaverkko sai alkunsa Imatran vesivoimalaitoksen ja sen Turkuun sekä Helsinkiin yhdistäneen Rautarouva-linjan rakentamisen yhteydessä. Kuitenkin Suomen erityisenä piirteenä on vesivoimalaitosten sijaitseminen pääosin maan pohjoisosassa. Sähkönsiirtoinfrastruktuuria tarvitaan sähkön siirtämiseksi pohjoisesta kohti maan eteläosaa, johon asukkaat ja teollisuusyritykset ovat pääosin keskittyneet. Kantaverkon merkittävin runkolinja kulkee Oulusta Alajärvelle. Suomessa sijaitsee ydinvoimaloita kahdella suunnalla, lähellä Poria länsirannikolla ja lähellä Loviisaa etelärannikolla. Ruotsista kulkee merenalainen sähkönsiirtokaapeli, joka liittyy Suomen kantaverkkoon Rauman lähettyvillä.
Muiden toimijoiden omistamat alueverkot liittyvät kantaverkkoon ja huolehtivat sähkön siirrosta alueellisella tasolla. Ne käyttävät sähkön siirtoon 110 kV johtoja. Jakeluverkot liittyvät alueverkkoihin tai kantaverkkoon. Jakeluverkkojen jännitetaso on 400 V ja 110 kV:n välillä. Kotitaloudet liittyvät jakeluverkkoihin. Suuret sähkön kuluttajat, kuten teollisuuslaitokset, liittyvät joko kanta-, alue tai jakeluverkkoon.
Suomen kantaverkko on yhteydessä Ruotsin, Norjan, Viron ja Venäjän sähköverkkoihin.
Suomi > Häiriöt Suomen kantaverkossa

Kantaverkon häiriöistä 97 % aiheutuu suojareleen laukaisuista. Yleisin syy näihin on suora salamanisku voimalinjaan, joka aiheuttaa tyypillisesti linjan irti- ja päällekytkentätapahtuman, joka kestää noin 2 sekuntia. Vaikka salamanisku osuisikin voimalinjan ukkosköyteen, pylvään rajallinen maadoitus aiheuttaa sen potentiaalin nousun tasolle, jonka vuoksi osa salaman virrasta purkautuu eristimien kipinävälien yli vaihejohtimiin ja tämä valokaari puolestaan aiheuttaa vaihdeiden välisen oikosulun, tai maasulun. Valokaaren kuuma plasma hajaantuu sähkövirran katkettua noin sekunnin kuluessa ja katkaisija voi sen jälkeen kytkeä linjalle jälleen jännitteen.
Haja-asutusalueiden ilmalinjoilla toteutettu keskijänniteverkko kärsii myös salamaniskujen epäsuorista seurauksista, koska iskun aiheuttama magneettikenttä synnyttää ilmalinjan vaihejohtimiin useiden kymmenien kilovolttien suuruisen jännitetransientin, jonka seurauksena eristimissä ja kipinäväleissä tapahtuu ylilyönti ja valokaari palaa, kunnes suojareleistys on katkaissut linjasta sähkön hetkeksi. 110 kV:n ja sitä suuremmilla jännitetasoilla ei tätä ongelmaa ole.
1960-luvulla oli merkittäviä taajuuspoikkeamia jopa 40 Hz:iin asti.
1970-luvun alkupuolella tapahtui viisi laajaa katkosta, joista kolme sattui vuonna 1974. Eteläinen Suomi oli pimeänä 6 tuntia.
1983 Suomi oli saarekekäytössä Ruotsin laajan sähkökatkon seurauksena. Eli se erotettiin muusta verkosta itsenäisesti toimivaksi saarekkeeksi, jossa sähkönjakelua voidaan jatkaa hajautettujen energiaresurssien avulla.
Viimeisin merkittävä verkon vakautta uhannut poikkema sattui 10. elokuuta 2009: Suomen kantaverkko irtosi Pohjoismaiden verkosta salaman irrotettua ainoan Ruotsiin yhteydessä olleen 400 kV:n linjan. Samaan aikaan Norjan 220 kV:n ja muut Ruotsin 400 kV:n vaihtosähköyhteydet olivat irti huoltotöiden takia. Tehonvajaus aiheutti kantaverkkoon alitaajuuden 49,3 Hz.
Suomen kantaverkkoa on vahvistettu silmukoituneemmaksi 1970-luvun lopulla, jonka jälkeen suurhäiriötilannetta ei kantaverkossa ole esiintynyt.
Kántanos

| Kántanos Κάντανος |
| --- | --- |
 Kántanoksen kylää.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kántanos
 Koordinaatit: 35°19′39″N, 23°44′29″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Kántanos-Sélino
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  740403
Väkiluku (2011):  1 118
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  730 04
Suuntanumero(t):  28230
Rekisterikilpi:  ΧΝ, XB
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kántanos (kreik. Κάντανος) eli Kándanos (Κάνδανος) on Kreikan kylä sekä samanniminen Kántanos-Sélinon kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καντάνου tai Κανδάνου, Dimotikí Enótita Kantánou tai Kandánou)  ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 118 (vuonna 2011).
Saksalaisten pystyttämät kivilaatat Kántanoksen tuhoamisesta.
Kántanoksen kylä sijaitsee Kreetan saaren lounaisosan sisämaassa saaren pohjoisrannikolta etelärannikon Palaióchoraan johtavan tien varressa. Etäisyys Chaniásta on noin 60 kilometriä ja Palaióchorasta noin 14 kilometriä. Kylä oli olemassa jo bysanttilaisena aikana, ja sen lähellä on useita tuon ajan kirkkoja ja luostareita. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset miehittäjät tuhosivat kylän kostotoimenpiteenä sen asukkaiden vastarinnasta Kreetan taistelun aikana, ja pystyttivät paikalle kivilaattoja, joihin on kirjoitettu mm. ”Kándanos hävitettiin maan tasalle 3.6.1941, niin ettei sitä milloinkaan jälleenrakenneta”. Sodan jälkeen kylä jälleenrakennettiin. Kivilaatat on säilytetty muistona.
Kántanos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kántanos-Sélinon kunnaksi yhdessä Anatolikó Sélinon ja Pelekánoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kántanoksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Kakodíki | Armí | 19 |
| Kakodíki | Kádros | 60 |
| Kakodíki | Kakodíki | 14 |
| Kakodíki | Kallithéa | 44 |
| Kakodíki | Maroudianá | 11 |
| Kakodíki | Menianá | 16 |
| Kakodíki | Pallikarianá | 21 |
| Kakodíki | Pappadianá | 19 |
| Kakodíki | Sfakós | 28 |
| Kántanos | Ágioi Apóstoloi | 21 |
| Kántanos | Anisaráki | 47 |
| Kántanos | Chrysopigí | 25 |
| Kántanos | Flória | 47 |
| Kántanos | Kántanos | 421 |
| Kántanos | Kavallarianá | 5 |
| Kántanos | Lófos | 33 |
| Kántanos | Páno Flória | 8 |
| Kántanos | Spína | 11 |
| Kántanos | Trachiniákos | 32 |
| Kántanos | Vamvakádes | 4 |
| Plemenianá | Despotikó | 17 |
| Plemenianá | Drys | 41 |
| Plemenianá | Grigorianá | 13 |
| Plemenianá | Kopetoí | 28 |
| Plemenianá | Motzianá | 9 |
| Plemenianá | Plemenianá | 104 |
| Plemenianá | Psarianá | 13 |
| Plemenianá | Séllia | 7 |
Yhteensä: 1 118
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kántanos Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kántanoksen kunnallisyksikkö Wikimedia Commonsissa
Kansantalous

Kansantalous tarkoittaa yhteiskunnan talouden muodostamaa kokonaisuutta, joka toimii talousjärjestelmässä. Kansantalouden toimintaa voidaan tarkastella jakamalla toimijat talousyksiköihin. Kansantalouden tilinpito tarkastelee talousyksiköiden välisiä virta- ja varantotietoja. Tilinpidon pohjalta lasketaan tärkeimmät talouden tunnusluvut kuten bruttokansantuote. Kansantalouden toimintaa tutkii lähinnä makrotaloustiede.
Yksinkertaistaen talous voidaan jakaa kotitalouksiin ja yrityksiin. Kotitaloudet omistavat tuotannontekijät ja kuluttavat hyödykkeitä. Yritykset ostavat tuotannontekijöitä ja tuottavat hyödykkeitä. Vuosittainen hyödykevirta muodostaa kansantuotteen ja tuotannontekijöistä maksettava tulovirta muodostaa kansantulon. Kansantuotteen ja kansantulon erona on, että kansantulosta on vähennetty ulkomailta saadut tuotannontekijätulot.
Talousyksiköt

Kansantalouden tilinpidossa talousyksiköt jaetaan tarkemmin kuuteen ryhmään, joita kutsutaan institutionaaliseksi sektoriksi. Kun halutaan tarkastella tuotantoprosesseja, käytetään toimialaluokitusta, joka pohjautuu toimipaikkatietoon. Toimipaikka on tavaroita tai palveluita tuottava institutionaalinen yksikkö.
Seuraavassa on muun muassa Tilastokeskuksen käyttämä institutionaalinen sektorijako:
Yritykset
Rahoituslaitokset
Julkisyhteisöt, mukaan lukien sosiaaliturvarahastot
Kotitaloudet
Kotitalouksia palvelevat voittoa tavoittelemattomat yhteisöt
Ulkomaat
Markkinat

Talous jakautuu useisiin eri markkinoihin. Periaatteessa markkinoita on yhtä monta kuin hyödykkeitä. Tämän määritelmän ongelmana on, että hyödykkeet voidaan erotella lähes mielivaltaisen tarkasti. Esimerkiksi samalla hyödykkeellä eri kaupungeissa voi olla eri markkinat ja toisaalta jokaisella jogurttimaulla on omat markkinansa. Karkeammalla tasolla markkinat jaetaan kulutushyödyke- ja tuotannontekijämarkkinoihin. Vapailla markkinoilla hyödykkeiden tuotantomäärät määräytyvät kysynnän ja tarjonnan mukaan.
Tuotannontekijämarkkinat jaetaan työ-, raha- ja raaka-aine eli luonnonvaramarkkinoihin. Työmarkkinat ovat poliittisesti tärkein, koska niillä määräytyy palkkataso ja työttömyys.
Kirjallisuutta

Tikkanen, Ensio & Vartia, Pentti: Taloudellista pääomaa: Johdatus kansantalouteen.  (7. uudistettu painos)  Helsinki:  Taloustieto, 2010.  ISBN 978-951-628-502-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansantalous Wikimedia Commonsissa
Kantatie 76

Kantatie 76 on Kainuussa kulkeva kantatie, joka johtaa Sotkamosta valtatien 6 liittymästä Kuhmon keskustaan. Tien pituus on noin 75 kilometriä. Tien varrella sijaitsee Vuokatin talviurheilukeskus. Vuokatin ja Sotkamon kirkonkylän välisellä osuudella tiellä kulkee keskimäärin 8 000–9 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Muuten tien liikennemäärät ovat sangen vähäiset, suurimmaksi osaksi keskimäärin alle tuhat ajoneuvoa vuorokaudessa.
Reitti

Sotkamo
Eevala (vt 6)
Vuokatti (st 899)
Kirkonkylä (st 888)
Riekinranta
Ontojoki
Kuhmo
Katerma
Jämäs (kt 75)
Kuhmo (st 900, st 912)
Historiaa

Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 76 alkoi Sortavalan ja Kajaanin välisen valtatien 18 risteyksestä Vuokatista. Tietä jatkettiin kahdeksalla kilometrillä 1990-luvun lopulla, kun valtatien 6 oikaisu Juurikkalahdesta Eevalaan valmistui. Muilta osin kantatien 76 linjaus on säilynyt vuosien saatossa samana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kantatie 76 Wikimedia Commonsissa
Matti Grönroosin sivu kantatiestä 76
Välimatkataulukko
| (km) | Eevala |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuokatti | 8 | Vuokatti |  |  |
| Sotkamo | 13 | 5 | Sotkamo |  |
| Kuhmo | 74 | 66 | 61 | Kuhmo |
Kantatiet 40–98
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   
   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Chálavra

| --- | --- |
Sijainti:  37°16′17″N, 26°44′45″E, Leipsoí Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Chálavra (kreik. Χάλαβρα, eli Nisiá Chálavra, Νησιά Χάλαβρα) on pienten Kreikan saarten ryhmä, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja jonka saaret sijaitsevat Egeanmeressä Leipsoín saaren eteläpuolella. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Chálavran saaret kuuluvat Leipsoín kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saaret

Saariryhmän suurimmat saaret ovat:
|  | Nimi | Sijainti | Pinta-ala (km²) (n> ) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Makronísi (Μακρονήσι) | 37°16′25″N, 26°44′14″E | 0,197 |
| 2 | Stavrí (Σταυρί) | 37°16′02″N, 26°45′27″E | 0,076 |
| 3 | Káppari (Κάππαρη) | 37°16′11″N, 26°44′48″E | 0,072 |
| 4 | Piláfi (Πιλάφι) | 37°15′59″N, 26°45′06″E | 0,071 |
| 5 | Piáto (Πιάτο) | 37°16′23″N, 26°44′44″E | 0,050 |
| 6 | Psómos (Ψώμος) | 37°16′19″N, 26°45′05″E | 0,028 |
Kaponieeri

Haminan linnoituksen kaponieeri ja nuolilinnake
Kaponieeri on pieni umpeen rakennettu osa linnoitetta, jolla lähipuolustetaan joko vallihautaa tai muuta puolustuslinjaa, antamalla sivutulta vihollisen rynnäkön aikana. Se voi olla erillinen rakennelma tai yhdistetty linnoituskokonaisuuteen. Tavallisesti se on kasemattoitu ja siinä voi olla erillisiä ampumatasoja.
Kaponieerijärjestelmä alkoi kehittyä 1700-luvulla ja vakiintui käyttöön useissa linnakkeissa 1800-luvulla, jolloin siitä tuli usein erillinen itsenäinen puolustusyksikkö.
Kantalukulajittelu

Tietojenkäsittelytieteessä kantalukulajittelu (kantalukujärjestäminen, reikäkorttijärjestäminen, engl. radix sort) on lajittelualgoritmi, joka lajittelee lukuja suuruusjärjestykseen numeroiden merkitsevyyden perusteella. Siten se ei ole yleiskäyttöinen vertailuun pohjautuva lajittelualgoritmi, mutta käyttäen apuna laskentalajittelua se suoriutuu lineaarisessa ajassa. Myös kirjaimia voidaan ajatella numeroina, jolloin voidaan lajitella merkkijonoja. Kantalukulajittelu on vakaa eli se ei sotke alkioiden alkuperäistä järjestystä.
Algoritmi

Lajitellaan luvut vähiten merkitsevän numeron perusteella jollakin vakaalla lajittelualgoritmilla.
Lajitellaan luvut toiseksi vähiten merkitsevän numeron perusteella...
Kun kaikki numerot on käyty läpi, luvut ovat järjestyksessä.
A: taulukko, jonka alkiot ovat lukuja
d: luvussa olevien numeroiden lukumäärä

procedure radix_sort(A, d)
    for i := 1 to d do
        lajittele alkiot i:nneksi vähiten merkitsevän numeron suhteen laskentalajittelun avulla
        (jokin toinen vakaa lajittelualgoritmi toimii myös)
    end for
end procedure
Suorituskyky

Kantalukulajittelun asymptoottinen aikavaativuus on O(d · (n + k)), missä
d on numeroiden lukumäärä luvuissa,
n on lajiteltavien lukujen lukumäärä,
k on kantaluku (10-lukujärjestelmässä 10, länsimaisissa aakkosissa vähintään 26 jne.),
käytetään laskentalajittelua O(n + k).
Aikavaativuus voidaan johtaa yksinkertaisesti siitä, että laskentalajittelua toistetaan d kertaa.
Kantalukulajittelu ei ole yksiselitteisesti parempi kuin yleiset, ajassa O(n log n) suoriutuvat algoritmit. Apuna käytetty laskentalajittelu vie muistia kantaluvun koosta riippuen, siinä missä pikalajittelu toimii vakiotilassa ja käyttää välimuistia tehokkaasti hyväkseen.
Esimerkki

Lajiteltavat:
423
253
126
873
112
Ensin lajitellaan vähiten merkitsevien numeroiden (ykkösten) mukaan. Tulos on:
112
423
253
873
126
Seuraavaksi lajitellaan kymmenten mukaan. Järjestys säilyy oikeana, koska käytetään vakaata lajittelualgoritmia:
112
423
126
253
873
Lopuksi lajitellaan satojen mukaan:
112
126
253
423
873
Tuloksena luvut on lajiteltu vakaasti suuruusjärjestykseen.
Kantalukulajittelu yleisenä periaatteena

Kantalukulajittelua voidaan ajatella yleisenä periaatteena, jossa vähiten merkitsevä tieto lajitellaan ensin. Päivämäärät voidaan lajitella ensin päivien, sitten kuukausien ja lopuksi vuosien mukaan. Nimet voidaan lajitella ensin etunimen mukaan ja lopuksi sukunimen mukaan. Jokainen kantalukulajittelun periaatteella toimiva lajittelu vaatii ehdottomasti vakaan lajittelualgoritmin ja on hyvä esimerkki vakauden avulla saavutettavasta hyödystä.
Kantatie 92

Kantatie 92 on kantatie, joka yhdistää Inarin kunnan Näätämön ja Utsjoen kunnan Karigasniemen kylät. Tien pituus on 192 kilometriä ja se kulkee edellä mainittujen kuntien alueella.
Kantatie 92 alkaa Karigasniemeltä Suomen ja Norjan väliseltä rajalta ja kulkee lähes asumattoman erämaan halki Näätämöön Kaamasen ja Sevettijärven kylien kautta, jossa se päättyy taas Suomen ja Norjan rajalle. Tie jatkuu Norjan puolella valtatienä 92 sekä Karigasniemeltä Kaarasjoelle että Näätämöstä Neideniin. Osuus Karigasniemeltä Kaamaseen on varsin kapea ja mäkinen, mutta sen liikennemäärä on hyvin pieni, keskimäärin alle 400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Osuus Kaamanen–Näätämö on entistä seututietä 971, joka muutettiin kantatieksi vuonna 2016. Näiden välissä Kaamasen ympäristössä tie kulkee kuuden kilometrin pätkän yhdessä nelostien ja E75:n kanssa. Uusi muodostettu tieosuus on laadultaan parempi kuin kantaosa.