stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jomsviking

| Jomsviking Amon Amarth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Backstage Productions, Derbyshire
 Julkaistu: 25. maaliskuuta 2016
 Tuottaja(t): Andy Sneap
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 52.08
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Listasijoitukset
  4.  19.
Amon Amarthin muut julkaisut
| Deceiver of the Gods 2013 | Jomsviking 2016 | Berserker 2019 |
Jomsviking on ruotsalaisen metalliyhtye Amon Amarthin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 25. maaliskuuta 2016 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi on konseptialbumi, joka kertoo tarinan jaarlin miesten sieppaamasta päähenkilön ihastuksesta, minkä myötä sankari syyllistyy murhaan, joka johtaa pakenemiseen, lainsuojattomuuteen ja Jomsviikingeiksi kutsuttuihin palkkasotureihin liittymiseen.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 19.
Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Albumiarvosteluja keräävän Metacriticin arvio albumille on 79/100, joka perustuu viiteen ammattilaisarvioon. Kaaoszinen Tuomas Saari antoi albumille arvosanaksi 8/10. Hän sanoi albumin olevan näyttävä ja jopa vaikuttavampi kuin kaksi edeltäjäänsä. Soundin Salla Harjula antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän sanoi albumin olevan hyvä mutta yllätyksetön, vaikka Doro Peschin vierailu albumilla on piristävä elementti.
Kappaleet

First Kill – 4.21
Wanderer – 4.42
On a Sea of Blood – 4.04
One Against All – 3.37
Raise Your Horns – 4.23
The Way of Vikings – 5.11
At Dawn's First Light – 3.50
One Thousand Burning Arrows – 5.49
Vengeance Is My Name – 4.41
A Dream That Cannot Be – 4.22
Back on Northern Shores – 7.08
Kappaleet > Japanin bonuskappaleet

Death in Fire 2016 – 4.55
Death in Fire (live) – 5.05
Kokoonpano

Johan Hegg − laulu
Olavi Mikkonen − kitara
Johan Söderberg − kitara
Ted Lundström − basso
Kokoonpano > Sessiomuusikot

Tobias Gustafsson − rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Doro Pesch − laulu (kappale ”A Dream That Cannot Be”)
Kokoonpano > Tuotanto

Andy Sneap – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Arvostelut

Allmusic:
Consequence of Sound: B
Imperiumi: 8/10
Kaaoszine: 8/10
Metacritic: 79/100
Soundi:
Aiheesta muualla

Jomsviking Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Jomsviking Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Palestinian Airlines

| Palestinian Airlines |
| --- | --- |

 IATA: PF  –  ICAO: PNW 
Kutsukoodi:  PALESTINIAN
Perustettu:  1995
Lakkautettu:  2020
Laivaston koko:  3
Solmukohdat:  El Arishin kansainvälinen lentokenttä
Kotipaikka:  El Arish, Egypti
Allianssi:  Arab Air Carriers Organization
Avainhenkilö(t):  Saad Edden Kharma
Yhtiön sivut:  http://www.palairlines.com/
Palestinian Airlines (arab. الخطوط الفلسطينية‎) oli palestiinalaishallinnon omistama lentoyhtiö. Maaliskuussa 2007 yhtiöllä oli 398 työntekijää. Ennen kuin se lopetti säännölliset lennot 2001, yhtiö lensi kansainvälisiä lentoja ja kuljetti pyhiinvaeltajia Jeddaan. Kokonaan yhtiö lakkautettiin vuonna 2020.
Historia

Yhtiö perustettiin 1. tammikuuta 1995 ja toiminta aloitettiin kesäkuussa 1997 kuljettamalla pyhiinvaeltajia Jeddahiin. Kotilentokentän piti olla Gazassa, mutta Israel kielsi sen. Egyptiläisestä Port Saidista tuli lentoyhtiön kotipaikka. Reittilennot alkoivat 23. heinäkuuta 1997 suuntautuen Jordaniaan ja Saudi-Arabiaan.
Marraskuussa yhtiö siirsi toimintansa Gazaan uuden lentokentän rakentamisen johdosta. Yhtiö joutui kuitenkin muuttamaan joulukuussa 2001 El Arishin kansainväliselle lentokentälle Gazassa sijainneen Jasser Arafatin lentokentän tuhouduttua.
Yhtiö lakkautti toimintansa 29. joulukuuta 2020.
Entiset kohteet

Palestinian Airlinesin lentäessä reittilentoja kohteet olivat seuraavat: Abu Dhabi, Amman, Kairo, Doha, Dubai, Istanbul, Jeddah, Kuwait ja Larnaca. Myös Intiaan ja Pakistaniin suunniteltiin lentoja.
Laivasto

Lentoyhtiön laivasto koostui kolmesta lentokoneesta:
yksi Boeing 727 (säilytetään Ammanissa)
kaksi Fokker 50:tä (säilytetään Kuala Lumpurissa)
Palestinian Airlines on myös tilannut kaksi Bombardier Dash 8- ja yhden Bombardier Canadair Regional Jet-lentokoneen, mutta niitä ei koskaan toimitettu lentoyhtiölle.
Aiheesta muualla

Lentoyhtiön viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Arab Air Carriers Organizationin (AACO) jäsenet
Afriqiyah Airways
Air Algérie
Air Arabia
Air Cairo
Badr Airlines
EgyptAir
Emirates
Etihad Airways
Express Air Cargo
flydubai
FlyEgypt
flynas
Gulf Air
Iraqi Airways
Jordan Aviation
Kuwait Airways
Libyan Airlines
Mauritania Airlines
Middle East Airlines
Nile Air
Nouvelair
Oman Air
Palestinian Airlines
Qatar Airways
Royal Air Maroc
Royal Jordanian
Saudia
SaudiGulf Airlines
Sudan Airways
Syrian Arab Airlines
Tassili Airlines
Tunisair
Yemenia
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Palestinian Airlines
Palestinian Airlinesin Boeing 727
Käännös suomeksi
Unescon maailmanperintökohteet Sloveniassa

Unesco on nimennyt Sloveniasta neljä kohdetta maailmanperintöluetteloon. Maailmanperintökohteet ovat merkittäviä kulttuuri- tai luontokohteita, joiden uskotaan olevan erityisen merkittäviä ihmiskunnalle. Periaate on kirjattu vuonna 1972 allekirjoitettuun Unescon yleissopimukseen kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä. Kroatian ensimmäinen maailmanperintökohde olivat Škocjanin luolat, jotka liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1986. Kolme Slovenian maailmanperintökohteista, Alppien paalutalot, Almadénin ja Idrijan elohopea-alue sekä eurooppalaiset pyökkimetsät sijaitsevat useamman valtion alueella.
Maailmanperintökohteet

| Paikka | Kuva | Sijainti | Kriteerit | Aikakausi | Vuosi | Ala (ha) | Kuvaus ja viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Škocjanin luolat |  | Škocjan pri Divaci, Matavun ja Betanja, Obalno-kraška 45°40′0.012″N, 14°0′0″E | Luontokohde vii, viii |  | 1986 | 413 | Yksi maailman merkittävimmistä karstiluolastoista, jossa on suurimmat tunnetut maanalaiset jokikanjonit. |
| Idrijan elohopea-alue |  | Idrija 46°0′9″N, 14°1′39″E | Kulttuurikohde ii, iv |  | 2012 | 104,1 | Iridjan alueella sijaitsee yksi maailman suurimmista elohopeakaivoksista. Alueelta löydettiin elohopeaa vuonna 1490. Maailmanperintökohde on jaettu Espanjan Almadénin kanssa. |
| Alppien paalutalot |  | Ig 45°58′N, 14°32′E | Kulttuurikohde iv, iv | 5000 eaa. – 500 jaa. | 2011 | 274,2 | Esihistoriallisten asumusten jäänteitä. Slovenian kohteet ovat Igin alueella. Osa useamman maan kohdetta, jonka muita osia sijaitsee Italiassa, Itävallassa, Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä. |
| Eurooppalaiset pyökkimetsät Sloveniassa |  | Krokar ja Snežnik–Ždrocle 42°39′2.016″N, 18°5′29.004″E | Luontokohde ix |  | 2017 |  | Slovenian pyökkimetsät sijaitsevat Krokarin ja  Snežnik–Ždroclen alueilla. Pyökkimetsät ovat osa eurooppalaista maailmanperintökohdetta Karpaattien ja muiden Euroopan alueiden pyökkimetsät, johon kuuluu alueita yhteensä 18 valtiosta, näitä pyökkimetsiä on muun muassa Albaniassa, Belgiassa, Bulgariassa, Espanjassa, Italiassa, Itävallassa, Kroatiassa, Romaniassa, Saksassa, Slovakiassa ja Ukrainassa. |

Käännös suomeksi
Uuden-Seelannin ralli 1990

|  Uuden-Seelannin ralli 1990 |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1990. 
Ajankohta:  30. kesäkuuta – 3. heinäkuuta 1990
Pituus:  43 erikoiskoetta, 599,49 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Carlos Sainz    Luis Moya  (Toyota Team Europe)
Toinen:   Ingvar Carlsson    Per Carlsson  (Mazda Rally Team Europe)
Kolmas:   Erwin Weber    Matthias Feltz  (Volkswagen Motorsport)
Uuden-Seelannin ralli 1990 (viralliselta nimeltään 21. Rothmans Rally of New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1990. Kilpailu järjestettiin 30. kesäkuuta – 3. heinäkuuta 1990 Aucklandissa. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 599,49 kilometriä.
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 6:48.26 | 0.0 |  |
| 2. |  Ingvar Carlsson |  Per Carlsson | Mazda 323 4WD | 6:49.57 | +1.31 |  |
| 3. |  Erwin Weber |  Matthias Feltz | Volkswagen Golf Rallye G60 | 6:56.24 | +7.58 |  |
| 4. |  Ross Dunkerton |  Fred Gocentas | Mitsubishi Galant VR-4 | 7:00.28 | +12.02 |  |
| 5. |  Peter Bourne |  Rodger Freeth | Subaru Legacy RS | 7:05.48 | +17.22 |  |
| 6. |  Tommi Mäkinen |  Seppo Harjanne | Mitsubishi Galant VR-4 | 7:09.13 | +20.47 |  |
| 7. |  Gustavo Trelles |  Daniel Muzio | Lancia Delta HF Integrale 16v | 7:11.14 | +22.48 |  |
| 8. |  Jorge Recalde |  Martin Christie | Lancia Delta HF Integrale 16v | 7:17.17 | +28.51 |  |
| 9. |  Gilberto Pianezzola |  Lucio Baggio | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 7:23.58 | +35.32 |  |
| 10. |  Alain Oreille |  Michel Roissard | Renault 5 GT Turbo | 7:25.35 | +37.09 |  |
Lähde:
Unescon maailmanperintökohteet Syyriassa

Unesco on nimennyt Syyriassa kuusi kohdetta maailmanperintöluetteloon.
Maailmanperintökohteet

| Paikka | Kuva | Sijainti | Kriteerit | Ala (ha) | Vuosi | Kuvaus | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aleppon muinainen kaupunki |  | Aleppon maakunta 36°11′57″N, 37°09′46″E | Kulttuurikohde III, IV | 364 | 1986 | Historiallisten kauppareittien solmukohdassa sijaitsevaa Aleppon kaupunkia ovat hallinneet 1000-luvulta eaa. lähtien monet eri tahot, kuten heettiläiset, assyrialaiset, arabit, mongolit, mamelukit ja osmanit. Aleppon suurmoskeija on rakennettu 1100-luvulla. Muita historiallisia rakennuksia ovat eri madrasat, palatsit, karavaaniseraljit ja hammamit. |  |
| Bosran muinainen kaupunki |  | Daraan maakunta 32°31′5.016″N, 36°28′54.012″E | Kulttuurikohde I, III, VI | 116,2 | 1980 | Bosra oli Rooman valtakunnan kaudella Arabian provinssin keskus sekä sittemmin tärkeä karavaanien pysähdyspaikka reitillä kohti Mekkaa. Kaupungin historiallisiin kohteisiin lukeutuu esimerkiksi roomalainen teatteri, varhaiskristillisiä raunioita ja useita moskeijoita. |  |
| Damaskoksen muinainen kaupunki |  | Damaskoksen maakunta 33°30′41.004″N, 36°18′23.004″E | Kulttuurikohde I, II, III, IV, VI | 82,12 | 1979 | Damaskos on perustettu 2000-luvulla eaa., ja se on Lähi-idän vanhimpia kaupunkeja. Keskiajalla kaupunki tunnettiin etenkin käsityöläisyydestään. Sen lukuisat historialliset kohteet käsittävät esimerkiksi vanhan assyrialaisen pyhätön paikalle rakennetun Umaijadi-moskeijan. |  |
| Pohjois-Syyrian muinaiset kylät |  | Pohjois-Syyria 36°20′3″N, 36°50′39″E | Kulttuurikohde III, IV, V | 12 290 | 2011 | Maailmanperintökohde käsittää noin 40 kylää Syyrian luoteisosissa. Kylien historia ulottuu myöhäisantiikkiin ja Bysantin valtakuntaan vuosisadoille 100–700. Kylät on hylätty 700- ja 900-lukujen välillä, mutta monet rauniot ovat säilyneet nykypäiviin saakka. |  |
| Crac des Chevaliers ja Qal’at Salah El-Din |  | Al Hosn ja Haffeh 34°46′54″N, 36°15′47″E | Kulttuurikohde II, IV | 8,87 | 2006 | Crac des Chevaliers ja Qal’at Salah El-Din ovat kaksi linnaa 1000–1200-lukujen ristiretkien kaudelta. Johanniitat rakennuttivat Crac des Chevaliersin linnoituksen vuosina 1142–1271, ja se on yksi parhaiten säilyneitä ristiretkeläislinnoja. Qal’at Salah El-Din eli "Saladinijn linna" on peräisin jo Bysantin valtakunnan kaudelta,ja sitä ovat rakennuttaneet edelleen ristiretkeläiset ja aijubidit. |  |
| Palmyra |  | Homsin maakunta 34°33′15.012″N, 38°16′0.012″E | Kulttuurikohde I, II, IV | 1 640 | 1980 | Palmyra on keidaskaupunki Syyrian aavikolla pääkaupunki Damaskoksesta koilliseen. Aikanaan se oli yksi alueen merkittävimmistä kulttuurikeskuksista. Sen arkkitehtuuri on yhdistelmä kreikkalais-roomalaisia vaikutteita sekä persialaista perinnettä. |  |
Turbo (videopeli)

| Turbo |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Sega
Julkaisija:  Sega
Suunnittelija:  Steve Hanawa
Ohjelmoija:  Steve Hanawa
Julkaistu:  lokakuu 1981
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  kolikkopeli, Colecovision, Intellivision
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Turbo (jap. ターボ) on Segan kehittämä ja julkaisema ajopeli vuodelta 1981.
Peli oli ensimmäinen lajissaan usealla tavalla, se oli muun muassa ensimmäinen kolmannen persoonan näkökulmasta kuvattu ajopeli.
Pelistä on julkaistu versiot myös Colecovision ja Intellivision konsoleille.
Vastaanotto

Computer and Video Games -lehti kehui pelin grafiikoita.
Aiheesta muualla

Turbo Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
Turbo MobyGamesissa (englanniksi)
Turbo Arcade History -sivustolla (englanniksi)
Turbo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uuden-Seelannin ralli 1991

|  Uuden-Seelannin ralli 1991 |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 1991. 
Ajankohta:  26. –30. kesäkuuta 1991
Pituus:  40 erikoiskoetta, 630,66 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Carlos Sainz    Luis Moya  (Toyota Team Europe)
Toinen:   Juha Kankkunen    Juha Piironen  (Martini Lancia)
Kolmas:   Didier Auriol    Bernard Occelli  (Jolly Club / FINA)
Uuden-Seelannin ralli 1991 (viralliselta nimeltään 21. Rothmans Rally of New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1991. Kilpailu järjestettiin 26. –30. kesäkuuta 1991. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 630,66 kilometriä.
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 6:57.18 | 0.0 |  |
| 2. |  Juha Kankkunen |  Juha Piironen | Lancia Delta HF Integrale 16v | 6:58.33 | +1.15 |  |
| 3. |  Didier Auriol |  Bernard Occelli | Lancia Delta HF Integrale 16v | 6:59.36 | +2.18 |  |
| 4. |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki | Subaru Legacy RS | 7:03.02 | +5.44 |  |
| 5. |  Neil Allport |  Jim Robb | Mazda 323 GT-X | 7:28.19 | +31.01 |  |
| 6. |  Rod Millen |  Tony Sircombe | Mazda 323 GT-X | 7:30.51 | +33.33 |  |
| 7. |  Brian Stokes |  Jeff Judd | Ford Sierra Cosworth 4x4 | 7:31.40 | +34.22 |  |
| 8. |  Ingvar Carlsson |  Per Carlsson | Mazda 323 GT-X | 7:42.38 | +45.20 |  |
| 9. |  Ross Meekings |  Steve March | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 7:46.43 | +49.25 |  |
| 10. |  Brian Watkin |  Stuart Roberts | Subaru Legacy RS | 7:47.17 | +49.59 |  |
Lähde:
Juurikärpäset

| Juurikärpäset |
| --- | --- |
 Kaalikärpänen (Delia radicum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kärpäset Brachycera
Osalahko::  Muscomorpha
Heimo::  Juurikärpäset Anthomyiidae  Robineau-Desvoidy, 1830
Katso myös
   Juurikärpäset Wikispeciesissä   Juurikärpäset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juurikärpäset (Anthomyiidae) on kaksisiipisten suuri heimo. Useimmat harmaat, tavallisen näköiset kärpäset kuuluvat joko juurikärpäsiin tai sukaskärpäsiin (Muscidae). Monien juurikärpäslajien toukat elävät kasvien juuristossa. 
Aikuiset yksilöt syövät kukkien mettä ja muita kasvinesteitä,  ja ovat siksi tärkeitä pölyttäjiä monille kasvilajeille. Sukujen Pegomya, Delia, Phorbia, 
Botanophila ja Chirosia toukat syövät eläviä kasvinosia, ja jotkut niistä ovat haitallisia tuhohyönteisiä. Joidenkin Pegomya-suvun lajien toukat syövät sienten itiöemiä.
Suku jaetaan kahteen alaheimoon Pegomyinae (8 sukua) ja  Anthomyiinae (23 sukua), ja nämä edelleen neljään tribukseen.
Sukuja ja lajeja; toukkien ravinnon lähde

Eri sukujen toukilla on hyvin erilaisia ravinnon lähteitä.
Sukuja ja lajeja; toukkien ravinnon lähde > Alaheimo Anthomyiinae

Anthomyia toukat syövät mätänevää eloperäistä ainetta
Sadekärpänen Anthomyia pluvialis
Botanophila suuri suku, noin  155 lajia; eläviä kasveja
Chiastocheta
Chirosia eläviä kasveja
Delia suuri suku, 150 lajia, monia tuhohyönteisiä
Sipulikärpänen, Delia antiqua
Isokaalikärpänen, Delia floralis
Kaalikärpänen, Delia radicum
Egle toukat syövät pajunkissoja
Eustalomyia toukat elävät loisina pistiäisten pesissä
Fucellia toukat syövät mätänevää merilevää
Hylemya mätänevää eloperäistä ainetta
Hylemyza  mätänevää eloperäistä ainetta
Hydrophoria
Leucophora, toukat elävät loisina mehiläispesissä
Lasiomma toukat syövät mätänevää eloperäistä ainetta
Phorbia eläviä kasveja
Strobilomyia  käpyjä
Zaphne
Sukuja ja lajeja; toukkien ravinnon lähde > Alaheimo Pegomyinae

Alliopsis toukat mahdollisesti petoja
Calythea
Emmesomyia
Eutrichota
Paradelia
Parapegomyia
Pegomya suuri suku, noin 140 lajia: kasvinosia ja sieniä
Pegomya betae
Juurikaskärpänen, Pegomya hyoscyami
Vattukärpänen Pegomya rubivora
Pegoplata mätänevää eloperäistä ainetta
Ulsterin unionistipuolue

| Ulsterin unionistipuolue> Ulster Unionist Party |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1905
Puheenjohtaja:  Doug Beattie
Alahuone:  0 / 650
Ylähuone:  2 / 789
Kansainväliset jäsenyydet:  Euroopan konservatiivien ja reformistien allianssi
Kotisivu:  www.uup.org
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ulsterin unionistipuolue (engl. Ulster Unionist Party, UUP) on pohjoisirlantilainen puolue, jonka tavoitteena on pitää Pohjois-Irlanti osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Tätä unionismia kannattavista puolueista UUP on suurin ja menestynein.
Historia

Vuonna 1905 perustettiin Ulsterin unionistineuvosto (Ulster Unionist Council), joka toimi kaksi vuotta ja jonka pohjalle muodostettiin Ulsterin unionistipuolue. Puoluetta johti vuosina 1910–21 Sir Edward Carson ja hänen jälkeensä Sir James Craig. Se hallitsi Pohjois-Irlantia vuosina 1921–1972. UUP vastusti perustuslaillisia uudistuksia ja katolisille tehtäviä myönnytyksiä. Sillä oli pitkään tiivis yhteys Britannian konservatiivipuolueeseen.
UUP vastusti vuonna 1985 solmittua Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin välistä sopimusta. Vuoden 1998 Pitkänperjantain sopimuksen jälkeen UUP:n suosio kääntyi laskuun, ja vuoden 2010 Britannian parlamenttivaaleissa se ei saanut yhtään edustajaa. Vuonna 2015 se palasi alahuoneeseen kahdella edustajalla. Vuonna 2017 se menetti paikat jälleen. Sen osuus Pohjois-Irlannin äänistä oli 10,3%.
UUP:n puheenjohtaja vuosina 1995-2005 oli David Trimble, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon 1998 yhdessä John Humen kanssa.
UUP:n Jim Nicholson on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 1989.
Aiheesta muualla

Puolueen kotisivu
Uuden-Seelannin ralli 1988

|  Uuden-Seelannin ralli 1988 |
| --- | --- |
 8. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1988. 
Ajankohta:  9. – 12. heinäkuuta 1988
Pituus:  40 erikoiskoetta, 610,66 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Sepp Haider    Ferdinand Hinterleitner
Toinen:   Ray Wilson    Stuart Lewis
Kolmas:   Malcolm Stewart    John Kennard
Uuden-Seelannin ralli 1988 (viralliselta nimeltään 19. Rothmans Rally of New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1988. Kilpailu järjestettiin 9. – 12. heinäkuuta 1988 Aucklandissa. Kilpailu oli kauden kahdeksas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 610,66 kilometriä (suunniteltu pituus oli 614,56 kilometriä).
Kilpailu kuului kuljettajien MM-sarjaan, mutta ei valmistajien MM-sarjaan. Kilpailuun lähti 51 autokuntaa, joista 24 pääsi maaliin.
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Sepp Haider |  Ferdinand Hinterleitner | Opel Kadett GSI | 7:38.39 | 0.0 |  |
| 2. |  Ray Wilson |  Stuart Lewis | Mazda 323 4WD | 7:57.16 | +18.37 |  |
| 3. |  Malcolm Stewart |  John Kennard | Audi Coupe | 8:02.25 | +23.46 |  |
| 4. |  David Officer |  Kate Officer | Mitsubishi Starion Turbo | 8:04.20 | +25.41 |  |
| 5. |  Ross Meekings |  Steve March | Toyota Corolla | 8:05.06 | +26.27 |  |
| 6. |  Marty Roestenburg |  Pat Norris | Toyota Starlet | 8:21.02 | +42.23 |  |
| 7. |  Joe McAndrew |  Mike Wilkin | Toyota Starlet | 8:29.18 | +50.39 |  |
| 8. |  Tetsuo Sano |  Takeo Henmi | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 8:29.54 | +51.15 |  |
| 9. |  Dave Strong |  Jeff Grove | Daihatsu Charade | 8:38.08 | +59.29 |  |
| 10. |  Murray Walker |  Neil Harris | Suzuki Swift GTI | 8:38.35 | +59.54 |  |
Lähde:
Ulsteinvik

| Ulsteinvik |
| --- | --- |

 Ulsteinvik
 Koordinaatit: 62°20′35″N, 5°50′55″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Ulstein
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,9 km²
Väkiluku (2023):  6 164
 – Väestötiheys:  1 580,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ulsteinvik on taajama Ulsteinin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,9 neliökilometriä ja asukasluku 6 164 vuonna 2023. Vuodesta 2000 Ulsteinvikista on käytetty kaupunkinimitystä.
Kuvia

Ulsteinin kirkko
Kunnantalo
Tunnettuja henkilöitä

Karsten Warholm (s. 1996), juoksija ja olympiavoittaja
Kaatron koulu

Kaatron koulu oli alakoulu, joka toimi aiemmin erillisenä alakouluna Suonenjoen keskustassa Kaatronlammen koulukeskuksen alueella. Vuoden 2015 alussa koulu muutti uudisrakennukseen, joka sijaitsee aiemman Lintharjun koulun (yläkoulu) yhteydessä. Näimä kaksi koulua yhdistämällä muodostettiin Suonenjoen yhtenäiskoulu. Alakoulun uudisrakennuksen suunnitteli pieksämäkeläinen Arkkitehtitoimisto Art Michael Oy.
Yhtenäiskoulussa opiskeli vuonna 2016 yhteensä 430 peruskoululaista.
Koulun kenttä on Suonenjoen koulualueen piha, ja kesäisin myös mansikkakarnevaalien telttapaikka.
Uuden-Seelannin ralli 1994

|  Uuden-Seelannin ralli 1994 |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 10 osakilpailusta kaudella 1994. 
Ajankohta:  29.–31. heinäkuuta 1994
Pituus:  30 erikoiskoetta, 502,70 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Colin McRae    Derek Ringer  (555 Subaru World Rally Team)
Toinen:   Juha Kankkunen    Nicky Grist  (Toyota Castrol Team)
Kolmas:   Armin Schwarz    Klaus Wicha  (Mitsubishi Ralliart)
Uuden-Seelannin ralli 1994 (viralliselta nimeltään 25. Rothmans Rally of New Zealand) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1994. Kilpailu järjestettiin 29.–31. heinäkuuta 1994. Kilpailu oli kauden seitsemäs ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 502,7 kilometriä.
Kilpailuun ilmoittautui 81 autokuntaa, joista 78 lähti kilpailuun ja maaliin pääsi 46.
Tulokset

| Sija> Yleiskilpailu | Kuljettaja> Yleiskilpailu | Kartanlukija> Yleiskilpailu | Auto> Yleiskilpailu | Aika> Yleiskilpailu | Ero> Yleiskilpailu | Yleiskilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Colin McRae |  Derek Ringer | Subaru Impreza 555 | 5:39.56 | 0.0 |  |
| 2. |  Juha Kankkunen |  Nicky Grist | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 5:42.10 | +2.14 |  |
| 3. |  Armin Schwarz |  Klaus Wicha | Mitsubishi Lancer Evo II | 5:45.27 | +5.31 |  |
| 4. |  Kenneth Eriksson |  Staffan Parmander | Mitsubishi Lancer Evo II | 5:49.38 | +9.42 |  |
| 5. |  Didier Auriol |  Bernard Occelli | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 5:51.52 | +11.56 |  |
| 6. |  Joe McAndrew |  Robert Haldane | Subaru Legacy RS | 5:59.40 | +19.44 |  |
| 7. |  Yoshio Fujimoto |  Arne Hertz | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 6:05.11 | +25.15 |  |
| 8. |  Brian Stokes |  Jeff Judd | Ford Escort RS Cosworth | 6:06.05 | +26.09 |  |
| 9. |  Ed Ordynski |  Mark Stacey | Mitsubishi Lancer Evo II | 6:08.50 | +28.54 |  |
| 10. |  Kiyoshi Inoue |  Yoshimasa Nakahara | Mitsubishi Lancer Evo II | 6:11.55 | +31.59 |  |
Lähde: