stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vetouistelu

Vetouistelun SM-kisojen 2007 kilpailijoita saapumassa maaliin Joensuun matkustajasatamassa Pielisjoella.
Saalis
Vetouistelu on eräs kalastamisen muoto, jossa yhtä tai useampaa viehettä vedetään veneen perässä. Jos kalastetaan useammalla kuin viidellä vavalla samaan aikaan, käytetään yleensä apuvälineinä vapatelineitä, moottoria sekä plaanareita (apuvälineitä jotka levittävät siimoja laajemmalle alueelle etteivät ne sotkeudu).
Vetouistelemalla Suomessa tavoittaa yleensä parhaimmin hauen, kuhan, taimenen, lohen ja raudun. Varsinkin lohikaloja uistelessa vedetään yleensä syvätakilan kanssa, joka on eräänlainen paino, jolla uistin saadaan jopa 30 metrin syvyyteen asti.
Mieletön, mieletön maailma

| Mieletön, mieletön maailma> It’s a Mad Mad Mad Mad World |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stanley Kramer
Käsikirjoittaja:   William Rose  Tania Rose 
Tuottaja:  Stanley Kramer
Säveltäjä:  Ernest Gold
Kuvaaja:  Ernest Laszlo
Leikkaaja:  Gene Fowler Jr.
Tuotantosuunnittelija:  Rudolph Sternad
Pääosat:   Spencer Tracy  Milton Berle  Sid Caesar  Jonathan Winters  Mickey Rooney  Buddy Hackett  Buster Keaton  Jimmy Durante  Terry-Thomas  Phil Silvers  Dick Shawn  Edie Adams  Barrie Chase  Ethel Merman  Dorothy Provine 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:  7. marraskuuta 1963
Kesto:  161 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Budjetti:  9 400 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mieletön, mieletön maailma (It’s a Mad Mad Mad Mad world) on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1963. Elokuvan ohjasi Stanley Kramer, ja sen maailmanlaajuinen ensi-ilta oli 7. marraskuuta 1963.
Juoni

Elokuva alkaa, kun auto ajaa kielekkeeltä alas. Ryhmä toisilleen tuntemattomia ihmisiä näkee tapaturman ja laskeutuu kielekettä alas tarkistamaan autoa ajaneen miehen voinnin. Alhaalla mies kertoo viimeisillä voimillaan piilottaneensa 20 vuotta sitten ryöstämänsä rahat ison W-kirjaimen alle, mutta ei ehdi ennen kuolemaansa kertoa kuin puiston, jossa W-kirjain sijaitsee. Kaikki päättävät lähteä rahojen perään. Matkan varrella heille sattuu erinäisiä kommelluksia, he tapaavat uusia ihmisiä ja ajautuvat välillä erilleen toisistaan. Samalla kukaan heistä ei ole tietoinen että alkuperäistä ryöstöä 20 vuotta tutkinut poliisikapteeni Culpeper, on päässyt heidän jäljilleen ja lähettänyt koko osavaltion poliisivoimat varjostamaan heitä, suunnitellen ottavansa rahat itselleen niiden löydyttyä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Spencer Tracy   | … |   poliisikapteeni C. G. Culpeper   |
|   Milton Berle   | … |   J. Russell Finch    |
|   Sid Caesar   | … |   Melville Crump   |
|   Buddy Hackett   | … |   Benjy Benjamin   |
|   Ethel Merman   | … |   Rouva Marcus   |
|   Mickey Rooney   | … |   Dingy 'Ding' Bell   |
|   Dick Shawn   | … |   Sylvester Marcus   |
|   Phil Silvers   | … |   Otto Meyer   |
|   Terry-Thomas   | … |   everstiluutnantti J. Algernon Hawthorne   |
|   Jonathan Winters   | … |   Lennie Pike   |
|   Edie Adams   | … |   Monica Crump   |
|   Dorothy Provine   | … |   Emmeline Marcus-Finch   |
|   Jimmy Durante   | … |   Smiler Grogan   |
|   Eddie "Rochester" Anderson   | … |   Taksikuski 1   |
|   Jim Backus   | … |   lentäjä Tyler Fitzgerald   |
|   Jack Benny   | … |   autoilija autiomaassa   |
|   Ben Blue   | … |   kaksitasolentäjä   |
|   Joe E. Brown   | … |   Virkamies rakennustyömaalla   |
|   Alan Carney   | … |   Santa Rositan poliisiaseman ylikersantti   |
|   Barrie Chase   | … |   Sylvesterin tyttöystävä   |
|   John Clarke   | … |   Santa Rositan poliisiaseman helikopterilentäjä   |
|   Lloyd Corrigan   | … |   Santa Rositan pormestari   |
|   William Demarest   | … |   Aloysius, Santa Rositan poliisipäällikkö   |
|   Andy Devine   | … |   Crockett Countyn poliisipäällikkö   |
|   Selma Diamond   | … |   Ginger Culpeper (ääni)   |
|   Peter Falk   | … |   Taksikuski 2   |
|   Norman Fell   | … |   etsivä Groganin onnettomuuspaikalla   |
|   Paul Ford   | … |   eversti Wilberforce   |
|   Nicholas Georgiade   | … |   etsivä Groganin onnettomuuspaikalla   |
|   Louise Glenn   | … |   Billie Sue Culpeper (ääni)   |
|   Leo Gorcey   | … |   Crumpeja kyyditsevä taksikuski   |
|   Sterling Holloway   | … |   Santa Rositan palokunnan palomies   |
|   Edward Everett Horton   | … |   herra Dinkler, rautakaupan omistaja   |
|   Marvin Kaplan   | … |   huoltoaseman pitäjä Irwin   |
|   Buster Keaton   | … |   Jimmy the Crook   |
|   Don Knotts   | … |   Meyerin kyyditsijä   |
|   Bobo Lewis   | … |   Kaksitasolentäjän vaimo   |
|   Jerry Lewis   | … |   Hatun yli ajava mies   |
|   Carl Reiner   | … |   Rancho Conejon lennonjohtotornin valvoja   |
|   Madlyn Rhue   | … |   Schwartz, Santa Rositan poliisiaseman sihteeri   |
|   Arnold Stang   | … |   huoltoaseman pitäjä Ray   |
|   The Three Stooges   | … |   palomiehet Rancho Conejon lentokentällä   |
|   Sammee Tong   | … |   pyykkimies   |
|   Jesse White   | … |   Rancho Conejon lennonjohtotornin valvoja   |
Trivia

Peter Falk improvisoi paljon dialogia taksikohtauksessa.
Tämä oli Jonathan Wintersin ensimmäinen elokuvarooli.
Edie Adams sai tietää vasta jälkeenpäin, että kellarikohtauksessa käytettiin oikeaa dynamiittia.
Elokuvaa tehdessä Yhdysvalloissa oli n. 100 stuntnäyttelijää. 80 heistä näytteli ja työskenteli tässä elokuvassa.
Tämä oli Zasu Pittsin viimeinen elokuvarooli.
Elokuva oli niin täynnä toimintaa, että näyttelijät saivat kaksi käsikirjoitusta: toinen oli dialogi ja toinen oli toiminta.
Kohtauksessa, jossa Phil Silvers ajoi autonsa jokeen, hän melkein hukkui, koska ei osannut uida.
Phil Silvers järjesti paljon uhkapelejä kuvausten aikana. Hän hävisi itse eniten rahaa kuvausten uhkapeleissä.
Elokuvan teatteriversio sisältää yhteensä 54 cameoroolia.
Aiheesta muualla

Mieletön, mieletön maailma Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vetosolmu

Vetosolmu
Vetosolmu on solmu, joka kestää kohtuullisesti vetoa toiselta puolelta, mutta aukeaa yhdestä tai kahdesta päästä vedettäessä. Vetosolmut ovat käyttökelpoisia silloin, kun solmun pitää kestää kohtuullista kuormitusta, mutta olla myös nopeasti avattavissa.
Miranda (osavaltio)

| Miranda Estado Miranda |
| --- | --- |
 Rannikkovuoristoa Mirandassa
 Lippu
 Osavaltion sijainti Venezuelassa
Perustettu:  1909
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Los Teques
 – Kuvernööri:  Henrique Capriles Radonski
Pinta-ala:  7 950 km² (17.)
Väkiluku (2011):  2 675 165 (2.)
Symbolit:  
 – Osavaltion puu:  Brownea leucantha
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  VE-M
 
Osavaltion internetsivut
Miranda (esp. Estado Miranda) on Venezuelan osavaltio. Vuonna 2011 siellä oli noin 2,675 miljoonaa asukasta. Osavaltion pääkaupunki on Los Teques. Mirandan vuoristoista pohjois- ja eteläosaa erottaa Tuy-joki. Alueella laidunnetaan paljon karjaa, ja keinokastelu on lisännyt maanviljelyä entisestään. Noin puolet Venezuelan kaakaosta tuotetaan Tuyn laaksossa eli Mirandassa ja viereisessä Anzoáteguissa. Tunnettu venezuelalainen poliitikko Henrique Capriles Radonski toimii osavaltion kuvernöörinä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mirandan osavaltio Wikimedia Commonsissa
Venezuelan osavaltiot
Amazonas
Anzoátegui
Apure
Aragua
Barinas
Bolívar
Carabobo
Cojedes
Delta Amacuro
Falcón
Guárico
Lara
Liittovaltiollinen alue
Mérida
Miranda
Monagas
Nueva Esparta
Portuguesa
Pääkaupunkialue
Sucre
Táchira
Trujillo
Yaracuy
Vargas
Zulia
Vetoraha

Vetoraha (ruots. vadepenning) oli 1734–1965 Suomessa käytössä ollut rahasumma, joka maksettiin alioikeuden tuomarille haluttaessa hakea muutosta alioikeuden riita-asiassa antamaan lopulliseen päätökseen hovioikeudesta. Veto oli määrämuotoinen tyytymättömyyden ilmoittamistapa ja muutoksenhakukeino.
Vetorahan suuruus oli aluksi 3 taaleria, vuodesta 1926 lähtien 50 markkaa ja vuodesta 1963 lähtien 50 penniä vuoteen 1965 saakka, jolloin vetoraha kokonaan poistettiin.
Vetorahasta säädettiin oikeudenkäymiskaaren 25 luvussa. Vetorahan maksamisesta saattoi saada vapautuksen varattomuuden perusteella ja vuodesta 1956 lähtien silloin, kun asianosaiselle myönnettiin maksuton oikeudenkäynti.
Vetopuhallin

Vetopuhallin on höyryveturin nokikaapissa oleva metallinen, ylöspäin kapeneva  putki jonka alapäähän on sijoitettu sylinterien poistohöyryputkien päät.
Putken yläpuolella on suoraan savupiippuun johtava, hiukan väljempi metalliputkesta tehty niin ikään ylöspäin kapeneva vetosuppilo. Näiden putkien välillä on tarkkaan mitattu aukko. Poistohöyry kohoaa paineen johdosta pitkin putkea ja edelleen vetosuppiloon ja savupiipusta ulos eli pienimmän vastuksen tietä, mutta koska kavennus lisää vastusta niin virtausnopeus nousee ja täten ns. ejektori-ilmiön johdosta syntyvä veto pyrkii muodostamaan nokikaappiin tyhjiötä joka puolestaan säätelee tuliputkien vetoa suurin piirtein itsetoimivasti poistuvan höyryn määrän eli käyttötarpeen mukaan.
LWR6 -veturin nokikaappi avattuna huoltoa varten; alhaalla sylintereistä tulevat poistohöyryputket, niiden yhdyspisteessä vetopuhallin jonka yläpuolella piippuun johtava vetosuppilo. Väliin jäävä ohut putki on apulietsoin.
Tussahtelevat äänet, jotka kuuluvat höyryveturin lähtiessä liikkeelle ovat juuri vetopuhaltimen poistohöyrypurkauksia. Ne saavat vaihtelevan kaikupohjan nokikaapista ja savupiipusta, mikä piippujen eri tavoin kulumalla muotoutuneista sisuksista johtuen aiheuttaa osaltaan sen, että jokaisen höyryveturin ääni on yksilöllinen.
Koska järjestelmä toimii vain valtaventtiilin auki ollessa, on olemassa myös höyryllä toimiva käsiohjauksinen apulietsoin eli sutari jolla vetoa voidaan lisätä myös veturin seistessä, mikä on tarpeen mm. rakennettaessa tulipesällistä liikkeelle lähtöä varten.
Vetoomusoikeus

Vetoomusoikeus tarkoittaa yksilölle kuuluvaa oikeutta vedota vallanpitäjiin ilman rangaistusta tai sanktiota. Se turvaa yksilön mahdollisuuden esittää valitus tai pyyntö, jolla hän haluaa vaikuttaa esimerkiksi parlamentin päätöksentekoon.[lähde? ]
Euroopan unionin kansalaisten vetoomusoikeus perustuu Maastrichtin sopimukseen ja EU:n perusoikeuskirjan 44 artiklaan. EU:n kansalaisilla ja sen alueella asuvilla henkilöillä on oikeus esittää kannanottonsa unionin toimielimille. Vetoomuksien käsittelylle on EU:n parlamentissa oma valiokunta. Yhdysvalloissa oikeus vedota perustuu vuoden 1689 oikeuksien julistukseen, jota tukee perustuslain ensimmäinen lisäys vuodelta 1791[lähde? ].
Mehdi Mostefa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mehdi Mostefa Sbaa
Syntymäaika: 30. elokuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Dijon, Ranska
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja ja oikea keskikenttälaituri
Pituus: 181 senttimetriä
Seura
Seura: Ajaccio
Pelinumero: 14
Junioriseurat
1994–1997 1997–1998 1998–2003: Fontaine-les-Dijon FC Dijon Monaco
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2011 2011– | ASOA Valence ÉDS Montluçon Sète Nîmes Olympique Ajaccio | 37 (1)  31 (4) 140 (7) 101 (6) |
Maajoukkue
| 2010– |  Algeria | 25 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. kesäkuuta 2014.
Mehdi Mostefa (arab. مهدي مصطفى‎, s. 30. elokuuta 1983 Dijon, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija. Keskikentän ja puolustuksen oikealla laidalla pelaava Mostefa edustaa Ligue 1:ssa pelaavaa Ajacciota.
Ura

Mostefa vietti neljä ensimmäistä juniorivuottaan kotikaupungissaan, edustaen paikallisia Fontaine-les-Dijonia ja Dijon FC:tä. Sittemmin hän siirtyi 15-vuotiaana AS Monacon junioreihin.
Ammattilaisuransa Mostefa aloitti Championnat National sarjatasolla kaudella 2004–2005 Valencessa, jossa hän pelasi samaan aikaan toisen tulevan Algerian maajoukkueen pelaajan Medhi Lacenin kanssa. Mostefa vietti seuraavat kaudet pääosin Championnat National sarjatason joukkueissa ÉDS Montluçon ja FC Sète.
Kesällä 2007 Mostefa siirtyi kahden vuoden sopimuksella Nîmes Olympiqueen, joka pelasi tuolloin vielä Championnat National sarjatasolla. Joukkue nousi seuraavalla kaudella Ligue 2:een ja Mostefa nimitettiin myöhemmin kauden aikana joukkueen kapteeniksi. Hänen peliesitykset jatkuivat hyvinä myös toisella kaudellaan ja Nîmes teki pelaajan kanssa kesäkuussa 2009 kolmen vuoden jatkosopimuksen. Marraskuussa 2010 Mostefa sai yllättäen potkut, kun joukkueen uusi päävalmentaja Noël Tosi päätti erottaa joukkueen kapteenin ilman tarkempaa syytä. Myöhemmin marraskuun lopulla valmentaja Tosi perui erotuksen ja kutsui Mostefan takaisin joukkueeseen. Mostefa menetti kuitenkin kapteenin nauhan.
14. kesäkuuta 2011 Mostefa siirtyi kahden vuoden sopimuksella Ajaccioon.
Maajoukkueura

Mostefa sai vuonna 2004 kutsun Algerian alle 21-vuotiaiden maajoukkueleirille, mutta ei pelannut ainuttakaan virallista ottelua Algerian nuorten maajoukkueessa. Mostefa pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Algerian paidassa 17. marraskuuta 2010 harjoitusottelussa Pohjois-Irlantia vastaan.
Maajoukkueura > Afrikan-mestaruuskisat 2013

Mostefa pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa. Algerian kisat päättyivät alkulohkoon.
Maajoukkueura > MM-kisat 2014

Mostefa valittiin 2014 MM-kisoihin. Hän pelasi kisojen aikana kaksi ottelua. Mostefa oli mukana avausottelussa Belgiaa vastaan, sekä myöhemmin neljännesvälieräottelussa Saksaa vastaan, jolle Algeria hävisi jatkoajan jälkeen.
Yksityiselämä

Mostefa syntyi Ranskassa algerialaisille vanhemmille ja hänen sukunsa on kotoisin Mazounasta. Mostefa on naimisissa ja parilla on kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Mehdi Mostefan profiili LFP:ssä (ranskaksi)
Algerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2013
1 Doukha |
2 Mostefa |
3 Cadamuro |
4 Belkalem |
5 Halliche |
6 Mesbah |
7 Boudebouz |
8 Lacen |
9 Slimani |
10 Feghouli |
11 Bouazza |
12 Medjani |
13 Aoudia |
14 Kadir |
15 Soudani |
16 Si Mohamed |
17 Guedioura |
18 Lemmouchia |
19 Bezzaz |
20 Tedjar |
21 Ghoulam |
22 Rial |
23 M'Bolhi |
Valmentaja Halilhodžić
Algerian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Si Mohamed |
2 Bougherra |
3 Ghoulam |
4 Belkalem |
5 Halliche |
6 Mesbah |
7 Yebda |
8 Lacen |
9 Ghilas |
10 Feghouli |
11 Brahimi |
12 Medjani |
13 Slimani |
14 Bentaleb |
15 Soudani |
16 Zemmamouche |
17 Cadamuro |
18 Djabou |
19 Taïder |
20 Mandi |
21 Mahrez |
22 Mostefa |
23 M'Bolhi |
Valmentaja Halilhodžić
Milano – San Remo 2012

Pääryhmä
Milano – San Remo 2012 oli järjestyksessään 103. maantiepyöräilyn Milano – San Remo -kilpailu. Se käytiin 298 kilometrin reitillä Milanosta San Remoon 17. maaliskuuta 2012. Simon Gerrans voitti kilpailun kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Fabian Cancellaran ja Vincenzo Nibalin.
Tulokset

Lähde: Cyclingnews
|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Simon Gerrans |  Australia | GreenEDGE Cycling | 6.59.24 |
| 2 | Fabian Cancellara |  Sveitsi | RadioShack-Nissan | sama aika |
| 3 | Vincenzo Nibali |  Italia | Liquigas-Cannondale | sama aika |
| 4 | Peter Sagan |  Slovakia | Liquigas-Cannondale | + 2 |
| 5 | John Degenkolb |  Saksa | Project 1t4i | + 2 |
| 6 | Filippo Pozzato |  Italia | Farnese Vini-Selle Italia | + 2 |
| 7 | Óscar Freire |  Espanja | Katjuša | + 2 |
| 8 | Alessandro Ballan |  Italia | BMC Racing Team | + 2 |
| 9 | Daniel Oss |  Italia | Liquigas-Cannondale | + 2 |
| 10 | Daniele Bennati |  Italia | RadioShack-Nissan | + 2 |
Osallistuneet joukkueet

Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
UCI Pro -joukkueet: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, BMC Racing Team, Euskaltel-Euskadi, FDJ-BigMat, Garmin-Barracuda, GreenEDGE Cycling, Katjuša, Lampre-ISD, Liquigas-Cannondale, Lotto-Belisol, Team Movistar, Omega Pharma-Quick Step, Rabobank, RadioShack-Nissan-Trek, Team Saxo Bank, Team Sky, Vacansoleil-DCM.
UCI Continental Circuits -joukkueet: Acqua & Sapone, Colnago-CSF Inox, Colombia-Coldeportes, Farnese Vini-Selle Italia, Project 1t4i, Team Type 1-Sanofi, Utensilnord Named
Mikkelin teatteri

Mikkelin teatteri
Mikkelin Teatteri on suomalainen Mikkelissä toimiva kannatusyhdistyksen ylläpitämä ammattiteatteri.
Historia

Teatteri on aloittanut toimintansa vuonna 1919 Mikkelin Työväen Näyttämö -nimisenä harrastajateatterina. Vuosina 1930–1944 se oli nimeltään Mikkelin Työväenteatteri. Tuolloin teatteri toimi yhdistyspohjaisena. Vuonna 1930 teatterille palkattiin ensimmäiset päätoimiset henkilöt: teatterinjohtaja ja kaksi näyttelijää. Vuonna 1944 teatterista tuli Mikkelin Teatteri.
Ensimmäinen näytelmä, Minna Canthin Anna Liisa, sai ensiesityksensä 28. syyskuuta 1919.
1940-luvun alusta teatterin harjoitustilana toimi kaupungin juhlasali palokuntatalossa, minne teatterin koko toiminta vähitellen siirtyi. Teatterin 50-vuotisjuhlassa 15. marraskuuta 1969 Mikkelin kaupunki luovutti kaupungin juhlasalin kokonaan teatterin käyttöön.
Kesäteatteriesitykset Naisvuorella aloitettiin kesällä 1956. Ensimmäinen näytelmä oli Artturi Järviluoman Pohjalaisia.
Historia > Entisiä näyttelijöitä ja ohjaajia

Pirkko Aalto (1969–)
Hemmo Hakkarainen (–1969)
Pentti Kallio (1979–)
Hannu Kangas (–1979)
Tauno Karvonen (–1969)
Irene Kinnari
Sivi Kohonen
Mauno Käpyaho
Alice Luukkonen (–1969)
Eero Pikkarainen (1969–)
Pertti Raveila (1969–)
Olavi Saaristo (–1981)
Risto Salminen (1969–)
Jukka Tuominen (–1981)
Hille Vesterinen (–1969)
Janne Viuhkonen
Pekka Ylinen
Nykyaika

Nykyisin Mikkelin teatterin henkilökuntaan kuuluu johtajan lisäksi taiteellisena henkilökuntana ohjaaja, 11 päätoimista näyttelijää, lavastaja-pukusuunnittelija sekä teknistä henkilökuntaa. Teatterin suurella näyttämöllä on 315 paikkaa. Lisäksi teatteritalossa on 70-paikkainen pieni näyttämö.  Naisvuorella toimivalla kesäteatterilla on 558-paikkainen katettu katsomo. Syksyllä 2009 teatteri juhli 90-vuotista taivaltaan. Teatterinjohtajana aloitti 1. elokuuta 2011 Mika Nuojua. Hänen määräaikainen johtajasopimuksensa päättyy heinäkuun 2014 lopussa, ja Katriina Honkanen oli teatterinjohtajana vuosina 2014-2018. Uutena johtajana aloitti Aleksander Anria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikkelin teatteri Wikimedia Commonsissa
Mitanni

Mitanni ja sen hallitsema alue laajimmillaan.
Mitanni oli Lähi-idässä sijainnut kuningaskunta, jonka suuruuden aika oli vuosien 1500–1240 eaa. välillä. Mitanni ulottui nykyisestä Pohjois-Irakista Syyriaan ja Turkkiin.
Historia

Hurrilaiset perustivat Mitannin vuonna 1550 eaa. Asukkaiden hallitsijaluokkaisia sotureita kutsuttiin maryannuiksi, mistä Mitanni on saanut nimensä. Mitannin pääkaupunki Washukanni sijaitsi Khaburjoen yläjuoksulla. Mitanni oli viljavaa seutua, ja mitannilaiset tunnettiin taitavina hevosmiehinä ja kevyiden sotavaunujen käyttäjinä. Mitannilaisista ihmisistä, heidän jokapäiväisestä elämästään tai uskonnostaan, ei ole säilynyt paljonkaan dokumentteja. Joistakin kauppasopimuksista ja kuninkaiden kirjeenvaihdosta on saatu hiukan tietoa, mutta Mitannin historian vuosiluvut perustuvat spekulointiin.
Mitanni liitti Assyrian alueeseensa vuonna 1472 eaa.. Vuonna 1457 eaa. Mitannin, Kanaanin ja Kadeshin liittouma hävisi Egyptille Megiddon taistelussa. Vuoden 1350 eaa. tienoilla Mitanni oli valtansa huipulla, ja se oli yksi Lähi-idän suurista kuningaskunnista. Se hallitsi kauppreittejä ja Tigrisin yläjuoksua, mukaan lukien Niniven kaupunkia. Mitannin liittolaisia olivat Kuzuwatna, Mukish, Qatna ja Niya. Idässä he olivat liittoutuneet kassiittien kanssa.
Assyrian kuningas Assur-Uballit I valloitti Mitannialta tärkeitä alueita 1300-luvulla eaa. Sen jälkeen Mitanni ajautui hajaannukseen, ja hettiläisten kuningas Suppiluliuma I valloitti Mitannin 1300-luvun eaa. lopulla, asetti joksikin aikaa sen johtoon vasallikuninkaan ja karkotti osan väestöstä. Assyrian kuningas Adad-nirari I valloitti Mitannin, teki siitä vasallivaltionsa, ja korvasi osan asukkaista assyrialaisilla. Hänen poikansa Salmanassar I viimeisteli Mitannin valloituksen, ja vuonna 1245 eaa. Mitannista tuli osa Assyrian valtakuntaa.
Kukistumisensa jälkeen Mitanni unohdettiin vuosituhansien ajaksi. Nykyaikana arkeologiset kaivaukset ja Egyptistä löytyneet kirjeet ovat tuoneet esiin tietoa kuningaskunnasta. Assyrialaisten aiheuttaman täydellisen tuhon vuoksi Mitannin historiasta ei edelleenkään tiedetä kuin pääpiirteet.
Kuninkaita

| Kuningas | Hallitusaika | Huomautukset |
| --- | --- | --- |
| Kirta | 1500–1490 eaa. |  |
| Shuttarna I | 1490–1470 eaa. | Kirtan poika |
| Barattarna | 1470–1450 eaa. |  |
| Parshatatar | 1450–1440 eaa. | (ehkä sama kuin Barattarna) |
| Shaushtatar | 1440–1410 eaa. | Parsha(ta)tarin poika |
| Artatama I | 1410–1400 eaa. |  |
| Shuttarna II | 1400–1385 eaa. |  |
| Artashumara | 1385–1380 eaa. |  |
| Tushratta | 1380–1350 eaa. |  |
| Shuttarna III | 1350 eaa. | vallananastaja Artatama II:n poika |
| Shattiwaza Mattivaza | 1350–1320 eaa. | Tushrattan poika |
| Shattuara I | 1320–1300 eaa. |  |
| Wasashatta | 1300–1280 eaa. | Shattuaran poika |
| Shattuara II | 1280–1270 eaa. | Wasashattan poika tai serkku, tai sama kuin Shattuara I. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitanni Wikimedia Commonsissa
Väinö Heiskanen

Väinö Heiskanen (26. huhtikuuta 1898 Joroinen – 25. elokuuta 1986 Varkaus) oli suomalainen näyttelijä, lavastaja ja teatterinjohtaja, joka teki pitkän uran Varkauden teattereissa.
Heiskanen oli vuodet 1923–1938 näyttelijänä ja lavastajana Varkauden Työväen Näyttämöllä ja 1939–1941 Helsingin Työväenteatterissa. Vuosina 1942–1945 hän työskenteli apulaisjohtajana ja lavastajana Varkauden Työväen Teatterissa ja 1945–1963 johtajana ja lavastajana Varkauden Teatterissa. 1950-luvulla Heiskanen vieraili myös lavastajana Joensuun kaupunginteatterissa. Hän jäi eläkkeelle Varkauden Teatterin johtajan toimesta vuonna 1963. Heiskanen toimi myös Varkauden taidemuseon hoitajana.
Heiskaselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1958.
Mimorium

Mimorium on suomalainen black metal -yhtye, joka perustettiin Pieksämäellä vuonna 2008. Kitaristi Lord Mimorium aloitti sen yhden miehen projektina. Aluksi tyylisuuntana oli death metal, joka muuttui myöhemmin black metaliksi. Sen myötä yhtye kasvoi viisihenkiseksi. Yhtyeen on käsitellyt sanoituksissaan mm. anti-kosmista satanismia, uskontojen vastustamista sekä misantropiaa. Yhtye on musiikissaan ottanut vaikuitteita 90-luvun skandinaavisesta black metallista, kuten Dissection, Marduk ja Mörk Gryning.
Mimorium vuonna 2018.
Historia

Lord Mimorium alkoi työstämään projektiaan jo vuonna 2008 yksin, mutta se jäi tauolle muiden musiikillisten kiireiden takia. Vuonna 2016 hän alkoi kirjoittaa uusia demokappaleita. Tyylisuunnaksi muuttui black metal niin musiikillisesti kuin sanoituksellisesti.
Lord Mimoriumin oli tarkoitus hoitaa kaikki albumin osuudet itse, mutta hän päätti kuitenkin etsiä yhtyeeseen laulajan. Vox Malum liittyi Mimoriumin laulajaksi keväällä 2017, ja samalla yhtye solmi levytyssopimuksen saksalaisen Heathen Tribes Recordsin kanssa. Ensimmäisen albumin nauhoitukset alkoivat heti ja saatiin päätökseen syksyllä. Yhtye kasvoi täyteen kokoonpanoonsa vuoden 2017 lopussa, kun Vilthor (rummut), Cavus (basso) ja Kurjimus (kitara) liittyivät yhtyeeseen. Ensimmäinen kokopitkä julkaistiin tammikuussa 2018 ja se sai hyvän vastaanoton. Yhtye keikkaili ympäri Suomea Incipit Chaos Tour -nimeä kantaneella kiertueella.
Mimorium solmi levytyssopimuksen loppuvuodesta 2019 Suomalaisen Spread Evil Producitionsin kanssa, joka julkaisi yhtyeen toisen albumin Blood of Qayin helmikuussa 2020.
Diskografia

Ensimmäinen kokopitkä Incipit Chaos julkaistiin tammikuussa 2018 Heathen tribes Recordsin toimesta.
Incipit Chaos (2018)
Blood of Qayin (2020) Spread Evil Productions
The Route of Haeresis (2022) Spread Evil Productions
Jäsenet

Vox Malum – laulu (2017–)
Lord Mimorium – kitara (2008–)
Kurjimus – kitara (2017–)
Cavus – basso (2017–)
Vilthor – rummut (2017–)
Aiheesta muualla

Mimorium Bandcamp-page
Mimorium Facebook
Mimorium Youtube
Mimorium Metallum