stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boris Kulajev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | - 87 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Istanbul 1957 | - 87 kg |  |
Boris Hažumarovitš Kulajev (ven. Борис Хаджумарович Кулаев; 18. heinäkuuta 1929 Ærydon – 12. elokuuta 2008) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Spartak Ordzonikižea. Kulajev voitti hopeaa alle 87-kiloisten sarjassa Melbournen olympialaisissa 1956 ja seuraavan vuoden MM-kisoissa.
Kulajev voitti Neuvostoliiton mestaruuden neljästi vuosina 1955–1960 ja sai maassaan urheilumestarin arvonimen.
Michael Crawford

Michael Crawford
Michael Crawford (syntyjään Michael Patrick Dumbell-Smith; s. 19. tammikuuta 1942 Salisbury, Wiltshire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä ja laulaja. Useita palkintoja urallaan saanut Crawford on esiintynyt radiossa, televisiossa ja lavalla Broadwaylla sekä West Endilla.
Vaikka hän esiintyi usein lavalla musikaaleissa kuten Oopperan kummitus, Crawford nousi suuren yleisön tietoisuuteen alun perin roolistaan Frank Spencerina brittiläisessä tilannekomediassa Some Mothers Do 'Ave 'Em, jota näytettiin Britannian televisiossa vuosina 1973–1978. Ohjelmasta tuli yksi BBC:n suosituimmista sarjoista.
Crawford on saanut Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE-arvonimen ja Variety Club of Great Britain -säätiö on nimennyt hänet vuoden viihdepersoonaksi.
Palkinnot

Palkinnot, jotka Michael Crawford voitti vuonna 1988 esiintymisestään pääroolissa musikaalissa Oopperan kummitus Broadwaylla:
Tony-palkinto – Paras näyttelijä musikaalissa
Drama Desk Award – Ansioitunut musikaalinäyttelijä
Rooleja

Tapahtuipa kerran metsässä (piirroselokuva) (1993) (ääni) — Cornelius
Barnum (musikaali) (1986) — P.T. Barnum
Condorman (Disney-elokuva) (1981) — Woody Wilkins
Liisa ihmemaassa (1972) — Valkoinen jänis
Hello-Goodbye (1970) — Harry England
The Games (1970) — Harry Hayes
Hello, Dolly! (1969) — Cornelius Hackl
Miten voitin sodan (1967) — Goodbody
The Jokers (1967) – Michael Tremayne
Sattuipa hassusti matkalla Foorumiin (1966) — Hero
Temppu – ja miten se tehdään (1965) — Colin
Two Left Feet (1963) – Alan Crabbe
The War Lover (1962) — Sgt. Junior Sailen
Two Living, One Dead (1961) — Nils Lindwall
Soapbox Derby (1958) — Peter Toms
Blow Your Own Trumpet (1958) — Jim Fenn
Mikko Eränen

Mikko Eränen (1910 – 20. kesäkuuta 1987) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja työväenliikkeen sekä Hämeen paikallishistorian tutkija.
Eränen toimi Kansan Uutisten Etelä-Hämeen aluetoimittajana 1957–1975. Hän oli Hämeen taidetoimikunnan jäsenenä ja mukana työjaostossa 1977–1979 keskittyen kirjallisuuteen ja yleisen kulttuuripolitiikkaan.
Eränen sai 1974 valtion tiedonjulkistamispalkinnon teoksestaan Siitä huolimatta he elivät. Kirjassa hän kuvasi perinteisen maalaisyhteisön viimeisiä vaiheita ja työväenliikkeen nousua 1900-luvun alussa Hämeessä. Eränen kirjoitti myös Hämeen asutuksen varhaisvaiheista ja Hämeen härkätien syntyhistoriasta.
Teoksia

Siitä huolimatta he elivät : kansanelämän kuvauksia menneiltä vuosikymmeniltä. Kansankulttuuri, Helsinki 1973
Punaisen esiliinan tarinat : työväenliikkeen rivijäsenet kertovat. Kansankulttuuri, Helsinki 1974
Kinttupoluilta ja valtateiltä. Kansan sivistystyön liitto, Helsinki 1983
Asutuksen aamuhetkiä ja Härkätien synty. Kansan sivistystyön liitto, Helsinki 1984
Rakentakaa silta. SKDL:n Etelä-Hämeen piirijärjestö. Hämeenlinna 1986
Mauno Sartoviita

Mauno Viitanen, taiteilijanimi Mauno Sartoviita (9. helmikuuta 1928 Pohjois-Pirkkala – 28. kesäkuuta 1988 Keuruu) oli suomalainen Haapamäellä asunut surrealistisia tauluja maalannut itseoppinut taidemaalari ja kirjailija. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1966 Keuruun taiteilijaseuraa.
Maalauksia

Omar Khaijamin saviruukku : öljymaalaus.
Kirjallista tuotantoa

Nimellä Mauno Viitanen:
Askeleita. Tekijä, Tampere 1951
Minäkin olin adventisti. Kustannusliike Kirjatupa, Haapamäki 1957
Kulttuurikyminää : runoproosaa ja aatosjulkaisuja. Tekijä, Haapamäki 1972
Nimimerkillä W. C. Wegetarus:
Tähtiluokan filosofi. Kustannusliike Uranus, Haapamäki 1954
Matúš Sukeľ

| Matúš Sukeľ |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1996 (ikä 28) Liptovský Mikuláš, Slovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  HC Litvínov
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  HK 32 Liptovský Mikuláš (SloEL) HC Slovan Bratislava (KHL) HC Sparta Praha (ČEL)
Matúš Sukeľ (s. 23. tammikuuta 1996 Liptovský Mikuláš, Slovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Litvínovissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Sukeľ on HK 32 Liptovský Mikulášin oma kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 seuran B-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 38+30=68, joilla Sukeľ voitti koko Slovakian B-nuorten sarjan maalipörssin ja jakoi pistepörssin kolmannen sijan HK Popradin Matej Paločkon kanssa. Kaudella 2013–2014 hän debytoi miesten peleissä. Sukeľ pelasi koko runkosarjan Slovakian alle 18-vuotiaiden maajoukkueohjelma HK Orange 18:n mukana maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. hokejová liga SR:ssä. Pudotuspelit hän pelasi samassa sarjassa kasvattajaseurassaan HK 32 Liptovský Mikulášissa. Alkukauden 2014–2015 Sukeľ pelasi suurimmaksi osaksi Slovakian Extraligassa HK Orange 20:n paidassa tehden 20 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Hän pelasi loppukauden HK 32:ssa.
Myös kauden 2015–2016 Sukeľ aloitti HK Orange 20:ssa. Hän toimi joukkueen kapteenina. Tammikuussa 2016 Sukeľ siirtyi Suomeen ja Tapparan A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi kasvattajaseuraansa HK 32 Liptovský Mikulášiin, joka oli noussut edellisenä keväänä Extraligaan. Sukeľ oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 21+16=37. Hän jakoi liigan maalipörssin kahdeksannen sijan HC Banská Bystrican Tomáš Surovýn kanssa. Tapaninpäivänä 2016 Sukeľ teki loppukauden kattavan sopimuksen KHL-joukkue HC Slovan Bratislavan kanssa. Hän pelasi siellä loppukaudella viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, mutta jatkoi kevään mittaan pelejään kuitenkin HK 32:ssa. Sukeľ voitti Extraligan karsintasarjan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Marek Uram.
Kaudella 2017–2018 Sukeľ jatkaa uraansa HK 32 Liptovský Mikulášin Extraliga-joukkueessa. Hän oli tehoilla 19+12=31 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Martin Kriškan jälkeen. Sukeľ sijoittui koko Extraligan maalipörssissä yhdeksänneksi. Hän voitti myös Liptovský Mikulášin sisäisen tehotilaston lukemalla +9. Sukeľ voitti myös koko karsintasarjan pistepörssin tehoilla 8+11=19 sekä hän jakoi tehotilaston voiton samassa joukkueessa pelanneen veljensä Jakubin kanssa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Slovakia.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Slovakia> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2015 | jääkiekko |  |
Sukeľ edusti Slovakiaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Yhteensä hän on pelannut 13 A-maaottelua tehopistein 1+1=2. Sukeľ teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Ice Hockey Challengessa 9. helmikuuta 2017 Innsbruckissa Itävaltaa vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman -2. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Sukeľ teki seuraavassa ottelussa 10. helmikuuta 2017 Innsbruckissa Ranskaa vastaan.
Sukeľ pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Vuoden 2016 turnauksessa hän toimi Slovakian varakapteenina. Valmennus valitsi Sukeľin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Tšekkiä vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Slovakian ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Sukeľ pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014 sekä alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013.
Muuta

Sukeľin kaksoisveli Jakub pelaa Matúšin joukkuetoverina HK 32 Liptovský Mikulášin Extraliga-joukkueessa.
Matti Palonen

Matti Palonen (s. 3. syyskuuta 1981) on suomalainen lentopalloilija, joka on kotoisin Kotkasta. Hän on pelannut Lentopallon SM-liigassa joensuulaisen Pohjois-Karjalan Liiga-Riennon riveissä. Aikaisempia seuroja ovat olleet Ylöjärven pallo, Tampereen Isku-Volley, Korson Veto ja Oulun Etta.
Nuoruusvuodet

Kotkasta kotoisin oleva Palonen aloitti lentopallon vasta 11-vuotiaana. Matin vanhemmat Risto ja Tuula olivat kotkalaisen lentopalloilun takana kulta-ajoilla. Nuorena Palonen harrasti monipuolisesti urheilua. Hän pelasi jalkapalloa ja harrasti hiihtoa sekä yleisurheilua. Lento- ja koripallon pariin hän hakeutui vasta 11-vuotiaana. Lentopallosta tuli hänelle 15-vuotiaana päälaji kun Matti valittiin nuorten maajoukkueleirille.
16-vuotiaana Palonen lähti Tampereelle Varalan urheilulukioon, jossa silloin toimi valtakunnallinen poikien maajoukkueen valmennuskeskus. Varalassa Palonen pystyi harjoittelemaan ikäluokkansa parhaiden kanssa sekä tavoitteellisesti joka päivä. Pian Varalassa oltuaan Matti solmi sopimuksen SM-liigaan, Tampereen Isku-Volleyn kanssa jossa Matti vietti kolme vuotta suorittamalla lukion samalla. Neljän lukiovuoden jälkeen Palosen oli aika mennä armeijaan Lahteen. Armeijassa Lahdessa oltuaan hän pelasi vuoden Korson Vedossa, jonka jälkeen Palonen suuntasi Pohjoiseen, Ouluun pelaamaan. Oulun Ettassa hän vietti kolme vuotta johon sisältyi myös polven kuntouttaminen.
Kolme vuotta Oulussa oltuaan Matti otti jäähdyttelyvuoden Ylöjärven Pallon riveissä, joka pelasi 1-sarjaa. Vuoden jälkeen kuitenkin Palonen teki sopimuksen SM-liigaan, Mutalan Rientoon. Kausi 2008 oli Matille jo 9. kausi korkeimmalla sarjatasolla Suomessa.
Rantalentopallo

Palonen pelaa kesäisin myös rantalentopalloa tosissaan. Parhaimpia saavutuksia Palosella on miesten SM-hopea, A-ikäisten SM-kulta sekä hopea yhdessä Pekka Sairasen kanssa. Lisäksi opiskelijoiden MM-kisoissa hän oli parinsa kanssa 7. sijalla.
Joukkueet

2000–2001 Isku-Volley
2001–2002 Korson Veto
2002–2003 Oulun Etta,
2003–2004 Oulun Etta
2004–2005 Oulun Etta
2005–2006 Ylöjärven Pallo
2006–2007 Mutalan Riento
Buzançais

Buzançais on kunta Indren departementissa Centren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 4 581 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Buzançaisin pinta-ala on 59 neliökilometriä.
Bonava

| Bonava AB |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  aktiebolag
Osake:  OMXS: BONAV A
Markkina-arvo:  n. 12,2 mrd. SEK (31.12.2018)
ISIN:  SE0008091573, SE0008091581
Perustettu:  2016
Toimitusjohtaja:  Peter Wallin
Puheenjohtaja:  Carl Engström
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Toiminta-alue:  Ruotsi, Suomi, Tanska, Norja, Saksa, Viro, Liettua ja Latvia
Toimiala:  rakentaminen
Liikevaihto:   14 008 milj. SEK (2018)
Liikevoitto:   1 654 milj. SEK (2018)
Nettotulos:   1 265 milj. SEK (2018)
Henkilöstö:   1 919 (keskim. 2018)
Kotisivu:  www.bonava.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bonava AB (ent. NCC Housing) on ruotsalainen rakennusalan konserni, joka irtautui rakennusyhtiö NCC:stä ja listautui Tukholman pörssiin kesäkuussa 2016. Asiakkaina ovat yksityiset kodinostajat ja sijoittajat. Bonava katsoo kotisivujensa mukaan luoneensa koteja ja naapurustoja 1930-luvulta lähtien. Yhtiön suurin omistaja on ruotsalainen sijoitusyhtiö Nordstjernan, jolla oli tammikuun lopulla 2019 hallussaan noin 49 prosenttia äänimäärästä.
Bonavan nimi tulee ruotsin kielen sanoista "Bo" eli asuminen ja ”Nav” eli keskipiste.
Aiheesta muualla

Bonava (englanniksi, ruotsiksi)
Bonava Suomen kotisivu
Buyang

Buyang voi tarkoittaa:
buyangit, etninen ryhmä Kiinassa
buyangin kieli, Kiinassa puhuttava tai-kadaikieli
Buyang, kiinalainen mönkijävalmistaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Buyang”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bonar Colleano

Bonar Colleano (14. maaliskuuta 1924 – 18. elokuuta 1958) oli yhdysvaltalaissyntyinen, Britanniaan asettunut  näyttelijä. Hän menestyi uransa aikana niin näyttämöllä kuin elokuvissakin.
Colleano oli kahdesti naimisissa. Puolisot, Tamera Lees ja Susan Shaw, olivat itsekin näyttelijöitä. Myös vuonna 1955 syntynyt poika Mark menestyi kyseisellä alalla.
Colleano kuoli liikenneonnettomuudessa.
Aiheesta muualla

Bonar Colleano Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bruno Delbonnel

Bruno Delbonnel vuonna 2012.
Bruno Delbonnel (s. 1957 Nancy, Ranska) on ranskalainen elokuvaaja. Hän on ollut kolme kertaa ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkintoon, elokuvista Pitkät kihlajaiset, Amélie ja Harry Potter ja puoliverinen prinssi.
Aiheesta muualla

Bruno Delbonnel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bradford Tracey

Bradford Tracey (7. heinäkuuta 1951 – 17. syyskuuta 1987) oli kanadalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi tulkitsemalla varhaista musiikkia ajanmukaisilla kosketinsoittimilla.
Tracey opiskeli saksalaisten Fritz Neumeyerin ja Rolf Junghannsin johdolla. Junghannsin kanssa hän perusti duon, joka esiintyi Pohjois-Amerikassakin.
Tracey kuoli Länsi-Saksassa 36-vuotiaana.
Bruno Erat

| Bruno Erat> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1939 (ikä 85) Arbon, Sveitsi
Kansalaisuus:  Sveitsiläinen
Ammatti:  Arkkitehti
Bruno Erat (s. 20. maaliskuuta 1939 Arbon, Sveitsi) on sveitsiläinen arkkitehti, joka on toiminut ekorakentamisen edelläkävijänä Suomessa.
Erat valmistui arkkitehdiksi Sveitsissä 1962. Hän hakeutui 1965 Suomeen tavoitteenaan työskennellä suuresti ihailemansa Alvar Aallon toimistossa ja päästä tapaamaan hiihtäjä Veikko Hakulista. Aluksi Erat työskenteli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa 1965–1966 ja sitten Aallon toimistossa 1966–1968. Suomesta hän löysi vaimokseen suomalaisen sisustusarkkitehti Eva Eratin (o.s. Grann), jonka kanssa avioitui 1968. Bruno Erat suuntasi vierailevaksi professoriksi Yhdysvaltoihin Minnesotan yliopistoon, jossa suoritti myös master of architecture -tutkinnon 1970. Yhdysvalloissa vietetyt vuodet 1968–1970 saivat hänet kiinnostumaan maailman ekologisesta tilasta ja ympäristökysymyksistä.
Suomeen palattuaan Erat työskenteli Olli Parviaisen arkkitehtitoimistossa osastopäällikkönä 1970–1974 ja Benito Casagranden yhtiökumppanina 1974–1975. Ekosolar Oy:n toimitusjohtajana Erat aloitti 1976 ja Erat Oy:n toimitusjohtajana hän työskenteli 1977–2002. Bruno Eratin jälkeen Erat Oy:tä on johtanut arkkitehti Sebastian Lönnqvist. Bruno Erat suoritti tekniikan lisensiaatin tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa 1995. Sivutoimenaan hän on ollut Jyväskylän yliopiston vieraileva professori, Teknillisen korkeakoulun luennoitsija 1979–2004 ja Tampereen teknillisen korkeakoulun luennoitsija 1979–2004. Erat on työskennellyt YK:n asiantuntijana Mongoliassa ja Bhutanissa.
Suunnittelutöitä

EKO-Koetalot Solbranten, 1976–1977
Polar-Yhtymän pääkonttori Helsingin Lassilassa, 1990–1992
Marina Congress Center, Helsinki, 1991–1992
Ympäristön parannushankkeet Helsingin Jakomäessä, 1996–2002
Suomen EU-puheenjohtajakauden 1999 pääarkkitehti kaksi vuotta, suunnitteli kaiken kokoussalien somistuksista esitteiden ulkoasuun
Bromarvin ekokylä, 2001–2003
Matěj Blümel

| Matěj Blümel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. toukokuuta 2000 (ikä 24) Tábor, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Dallas Stars
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  HC Pardubice (ČEL)
NHL-varaus:  100. varaus, 2019 Edmonton Oilers
Matěj Blümel (s. 31. toukokuuta 2000 Tábor, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Dallas Starsin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Blümel on HC Pardubicen kasvatti. Hän oli kaudella 2015–2016 31 osumallaan seuran C-nuorten paras maalintekijä ja Blümel sijoittui koko Tšekin C-nuorten sarjan maalipörssissä seitsemänneksi. Hän jakoi myös neljällä osumallaan koko sarjan alivoimamaalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Blümel jakoi myös Pardubicen sisäisen tehotilaston voiton Tomáš Zemanin ja Filip Kofferin kanssa lukemalla +34. Kaudella 2016–2017 hän jakoi 31 osumallaan Tšekin B-nuorten sarjan maalipörssin kuudennen sijan joukkuetoverinsa Dominik Cháran kanssa. Blümel voitti myös sarjan voittomaalipörssin kahdeksalla osumallaan.
Kaudeksi 2017–2018 Blümel siirtyi varaamattomana pelaajana ns. tender-sopimuksella Yhdysvaltain USHL-junioriliigan Waterloo Black Hawksiin. Kaudella 2018–2019 hän oli tehoilla 30+30=60 joukkueen toiseksi paras pistemies Emil Öhrvallin jälkeen. Blümel jakoi koko liigan maalipörssin seitsemännen sijan Tri-City Stormin Ronald Attardin, Des Moines Buccaneersin Matt Brownin ja Cedar Rapids RoughRidersin Jason Polinin kanssa sekä pistepörssin 11. sijan Chicago Steelin Robert Mastrosimonen kanssa. Konferenssivälieräsarjassa hän oli tehoilla 3+1=4 Black Hawksin paras maalintekijä ja Blümel jakoi sisäisen pistepörssin voiton Emil Öhrvallin kanssa. Hän pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa.
Edmonton Oilers varasi Blümelin neljännellä kierroksella 100. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hänen oli alun perin tarkoitus siirtyä Connecticutin yliopistojoukkueeseen, mutta lopulta Blümel palasi kuitenkin kotimaahansa ja teki lokakuussa loppukauden 2019–2020 kattavan Extraliga-sopimuksen HC Pardubicen kanssa. Hän teki Extraliga-debyyttinsä runkosarjan seitsemännellä kierroksella 4. lokakuuta 2019 vieraissa HC Zlíniä vastaan. Blümel merkittiin Pardubicen nelossentteriksi laidoilleen Ondřej Matys ja Michal Machač. Hän sai ottelussa jääaikaa 11.39 minuuttia. Blümel teki ottelussa myös ensimmäisen Extraliga-maalinsa. Kaikkiaan Blümel teki tulokaskaudellaan 31 runkosarjaottelussa tehot 4+1=5. Tammikuussa 2020 hän teki Pardubicen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2020–2021, 5. tammikuuta 2021 ottelussa BK Mladá Boleslavia vastaan Blümel teki Extraliga-uransa ensimmäisen kypärätempun. Hänen ensimmäinen maalinsa syntyi tasavajaalla ja kolmas ylivoimalla. Ottelu eteni voittomaalikilpailuun, jossa hän pääsi yrittämään maalintekoa kahdesti ja onnistui ensimmäisellä yrityksellään. Pardubice hävisi ottelun lopulta lukemin 4–5. Samana päivänä Blümel teki seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2024 saakka.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Břeclav 2017 | jääkiekko |  |
Blümel pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2020 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin valmennus valitsi hänet Tšekin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Blümel pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Blümel pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2018, jolloin hän toimi Tšekin kapteenina. Blümel voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 2+4=6. Yhteensä hän on pelannut 25 nuorten ja 53 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Blümel on pelannut kolme ottelua tehden kaksi maalia. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupissa 20. joulukuuta 2020 Moskovan TsSKA Arenalla Ruotsia vastaan. Blümel merkittiin Tšekin nelosketjun oikeaan laitaan Petr Kodýtekin ja Jan Mandátin viereen. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa. Blümelin osuma jäi Tšekin 4–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi.
Muuta

Blümelin isä Petr on entinen jääkiekon linjatuomari.
Maysalunin taistelu

Maysalunin taistelu oli 24. heinäkuuta 1920 käyty taistelu Ranskan ja Syyrian kuningaskunnan välillä Khan Maysalunissa Damaskoksen länsipuolella. Taistelu päättyi arabien tappioon ja Damaskoksen valtaukseen. Syyrian kuningaskunta lakkautettiin Ranskan perustaessa oman siirtomaahallintonsa. Syyrian kuningas Faisal pakeni Irakiin.
Tausta

Faisal oli kruunattu Syyrian kuninkaaksi maaliskuussa 1920. Huhtikuussa annettiin kuitenkin päätös Ranskan mandaattialueen perustamisesta Syyriaan ja Libanoniin. Mandaattihallinnon oli asetettu Henri Gouraud. Goraud sai Ranskan hallitukselta käskyn miehittää Damaskos mahdollisimman nopeasti. Goraud antoi 14. heinäkuuta Faisalille uhkavaatimuksen, jolla vaadittiin kuningaskunnan purkamista, armeijan hajottamista ja mandaattihallinnon hyväksymistä. Vastausaikaa oli 20. heinäkuuta saakka. Syyrian kansalliskongressi hylkäsi vaatimukset, mutta Faisal hyväksyi ne 19. heinäkuuta. Vastaus ei kerennyt Gouraudille määräaikaan mennessä ja ranskalaisten Libanonissa olleet joukot ylittivät Syyrian rajan.
Osapuolet

Henri Gouraudin komentamalla ranskalaisten armeijalla oli selvä ylivoima. Heidän joukkoihinsa kuului kymmenen jalkaväen pataljoonaa, sekä niitä tukevia ratsuväen ja tykistön yksikköjä. Kaikkiaan ranskalaisia oli yli 12 000. Sotilaista suurin osa oli peräisin Algeriasta ja Senegalista. Ranskalaisten puolella oli myös joitakin panssarivaunuja ja he saivat ilmatukea pommikoneilta. Arabijoukkoja komensi Yusuf al-Azma. Heidän puolellaan taisteluun osallistui noin 300 vakinaista sotilasta ja noin 1 000 beduiinia. Enintään arabeja on ollut muiden arvioiden mukaan noin 4 000.
Taistelu

Taistelupaikka Khan Maysalunissa sijaitsi noin 25 kilometriä Syyrian pääkaupunki Damaskoksesta länteen. Ranskalaisten hyökkäys alkoi 24. heinäkuuta. Hyökkäyksen painosuunta oli Wadi al-Qarn ja Maysalunin kaivot. Ranskalaisten joukkojen kärjessä etenivät heidän panssarivaununsa. Ranskalaisten kärki osui arabien keskustaan, kun taas heidän ratsuväkensä hyökkäsi muiden yksikköjen kanssa arabeja vastaan pohjoisesta ja etelästä. Kiivaat taistelut kestivät muutaman tunnin. Arabien vakinaisten sotilaiden onnistui aluksi hidastaa ranskalaisten panssarivaunujen etenemistä ja saartaa ranskalaisten puolella taistelleet kaksi senegalilaista komppaniaa. Lopulta ranskalaisten onnistui kuitenkin vyöryttää arabien puolustuslinjan juoksuhaudat heidän keskustassaan. Yusuf al-Azma oli kaavaillut juoksuhautojen räjäytystä miinoilla niiden menettämisen varalta, mutta hän kaatui taistelussa ennen suunnitelman toteuttamista. Arabien tappio muuttui holtittomaksi paoksi. Ranskalaisten pommikoneet iskivät pakenevia joukkoja vastaan. Taistelu oli ohi aamulla kello 10.00.
Seuraukset

Arabien puolella oli kaatunut noin 150 sotilasta ja haavoittunut noin 1 500. Ranskalaisten mukaan heidän tappionsa olivat 42 kaatunutta, 152 haavoittunutta ja 14 kadonnutta. Taistelu oli selvä sotilaallinen tappio arabeille. Arabien historiankirjoituksessa se on nähty vaihtelevasti osoituksena sankarillisuudesta tai petoksesta. Ranskalaiset etenivät taistelun jälkeen edelleen Damaskokseen, joka vallattiin vielä saman päivän aikana. Kuningas Faisal nousi ranskalaisten hänen käyttöönsä antamaan junaan 28. heinäkuuta ja matkusti Bagdadiin Irakissa. Ranskalaiset olivat päättäneet lyhytikäisen kuningaskunnan ja alkoivat valmistella omaa siirtomaahallintoaan.
Kuningas Faisal (kesk.) ja Yusuf al-Azma (vas.)
Henri Gouraud tarkastamassa ranskalaisia joukkoja.
Syyrialaisia joukkoja Maysalunissa.