stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Marvelettes

The Marvelettes vuonna 1963
The Marvelettes oli yhdysvaltalainen lauluyhtye. Yhtyeen kuuluisin kappale oli ”Please Mr. Postman” vuodelta 1961. Se nousi Billboard Hot 100 -listan ykköseksi ja oli Motown-levymerkin ensimmäinen ykköshitti.
The Marvelettesin keulahahmona toimi alkujaan Georgia Dobbins. Hän oli myös ollut tekemässä ”Please Mr. Postman” -kappaletta. Dobbinsin isä kuitenkin kielsi tyttäreltään yökerhoesiintymiset, ja täten The Marvelettesin pääsolistiksi tuli Gladys Horton.
”Please Mr. Postmanin” levytyksessä rumpuosuuksista vastasi Marvin Gaye.
Sydämen syke

Sydämen syke tarkoittaa sydämen lyöntien tiheyttä eli sydämenlyöntien määrää aikayksikössä. Syke ilmaistaan yleensä lukuarvona lyöntiä minuutissa ja siitä voidaan käyttää lyhennettä bpm (engl. beats per minute). Syke vaihtelee kehon fyysisten tarpeiden mukaan, kuten hapenoton ja hiilidioksidin poistumisen. Aktiiviteetit, jotka aiheuttavat sykkeen muutoksia ovat liikunta, uni, sairaudet ja lääkeaineet.
Poikkeuksellisen alhainen, korkea tai epäsäännöllinen syke voi viitata sairauteen.
Sykkeen mittaus

Sykettä voi arvioida helposti mittaamalla pulssia asettamalla sormenpään jonkin ison verisuonen päälle, jolloin pulssi tuntuu sormen päässä. Lääketieteessä ja urheilussa käytettävät sykemittarit mittaavat sykettä sydänsähkökäyrästä (EKG). EKG:llä voidaan mitata myös sykevälivaihtelua.
Leposyke

Leposykkeellä (HRrest) tarkoitetaan sydämen sykettä täydellisen levon aikana, mutta kuitenkin hereillä oltaessa. Tyypillinen leposyke aikuisella on 60–80 bpm, mutta 50 ja 60 välillä olevaa leposykettä pidetään vielä täysin normaalina. Parhailla kestävyysurheilijoilla leposyke voi olla jopa alle 30 bpm.
Maksimisyke

Maksimisykkeellä (HRmax) tarkoitetaan suurinta sydämen sykettä, jonka henkilö voi saavuttaa urheilusuorituksen aikana ilman vakavia ongelmia. Maksimisykkeessä on yksilöllistä vaihtelua ja se laskee iän myötä. Tarkin tapa mitata maksimisyke on juoksumatolla tai kuntopyörällä tehtävä testi, jossa mitataan sydänsähkökäyrää harjoituksen aikana, ja harjoituksen intensiteettiä kasvatetaan jaksoissa.
Ilman testiä maksimisykettä arvioidaan yleisimmin Haskell & Foxin kaavalla
HRmax = 220 - ikä
Muita tilastollisiin menetelmiin perustuvia kaavoja on Tanaka, Monahan, & Seals (2001)
HRmax = 208 − (0.7 × ikä)
ja naisille Martha Gulatin kaava
HRmax = 206 − (0.88 × ikä)
Sykereservi

Sykereservi (HRR) on henkilön maksimisykkeen ja leposykkeen välinen erotus. Jotkut harjoituksen intensiteettiä mittaavat menetelmät perustuvat prosenttiosuuteen sykereservistä, kuten Karvosen kaava.
HRR = HRmax − HRrest
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Korkea leposyke Hyvä Terveys
Syke ja liikunta Terve.fi
The Heptones

The Heptones oli jamaikalainen rocksteady ja reggaetrio, joka toimi aktiivisimmin 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa.
Leroy Sibbles, Earl Morgan ja Barry Llewelyn aloittivat nimellä The Hep Ones Jamaican Kingstonissa vuonna 1965, mutta nimeksi vakiintui pian The Heptones.
Diskografia

The Heptones (myös Fattie Fattie) (1967)
On Top (1968)
Black is Black (myös Ting a Ling) (1970)
Freedom Line (1971)
Book of Rules (1973)
The Original Heptones (1976)
Cool Rasta (1976)
Night Food (1976)
Party Time (1977)
Better Days (1978)
Good Life (1979)
Mr. Skabeana (Alton Ellisin kanssa) (1980)
Swing Low (1985)
Changing Times (1986)
Pressure! (1995)
Deep in the Roots (2004)
Tesserla

| Tesserla |
| --- | --- |
 Tesserla
 Koordinaatit: 13°10′49″N, 6°10′39″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Ségoun alue
Piiri:  Barouélin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20 km²
Väkiluku (2009):  6 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tesserla (Tésséréla) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Barouélin piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen ja Banin välisellä tasangolla noin 90 kilometriä Barouélista itään. Kunnassa on 6 100 ja kylässä 1 100 asukasta (vuonna 2009).
Tesserlan kunnan pinta-ala on noin 20 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä ja lännessä Barouélin piirin N’Gassolan, pohjoisessa Ségoun piirin Sakoïban ja idässä Saminén kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on kristittyjä ja animisteja.
Tesserlasta on kuivaan aikaan tieyhteys Ségouun. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi ja maissi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja vesimeloneja. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja. Tesserlassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii viisi koulua, kolme koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä muutamia koraanikouluja. Tesserlassa on terveyskeskus.
Tessit

| Tessit |
| --- | --- |
 Tessit
 Koordinaatit: 15°13′26″N, 0°17′33″E 
Valtio:  Mali
Alue:  Gao
Piiri:  Ansongo
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Väkiluku (2009):  13 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tessit on maalaiskunta ja sen keskuskylä Gaon alueen Ansongon piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen oikeanpuoleisella tasangolla 65 kilometriä Ansongosta lounaaseen. Kunnassa on 13 600 asukasta (vuonna 2009).
Tessitin kunnan pinta-ala on 6 520 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Ansongon piirin Baran, Ansongon ja Bourran sekä idässä Ouattagounan kuntiin, etelässä Nigeriin ja Burkina Fasoon sekä lännessä Gaon piirin N’Tillitin kuntaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu yksi kylä ja 18 paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat tuaregeja, songhaita ja arabeja. Vallitseva uskonto on islam.
Tessitin kautta kulkee Lellehoyesta Burkina Fason rajalle johtava reitti. Seudun pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Kotieläimiä ovat naudat, kamelit, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu ja riisi. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnassa on kolme alkeiskoulua, yläkoulu sekä huonosti varustettu terveyskeskus.
Tatra T15

| Tatra T15/30 ja T15/52 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekkoslovakia
Valmistaja:  Závody Tatra a.s. / Ringhoffer Tatra a.s. / Tatra n.p., Kopřivnice
Valmistusvuodet:  193? - 1950
Korimalli:  sedan ja cabriolet
Muotoilija:  Hans Ledwinka
Henkilöluku:  malli Dm 4: 4;  malli Dm 6: 6
Iskutilavuus:  T15/30: 1 680 cm³;  T15/52: 1 910 cm³
Teho:  T15/30: 17,6 kW /3000 1/min;  T15/52: 22 kW /3000 1/min
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  2 + 2
Tatra T15 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama moottoriresiina. Sen pääasiallisia käyttäjiä olivat viranomaiset ja Tšekkoslovakian valtion rautateiden (ČSD) henkilökunta. Resiinassa oli käytetty paljon samoja osia kuin Tatran henkilöautoissa.
Teknisiä tietoja > Moottori

Vanhemmissa malleissa käytettiin Tatra T30:n 1 680-kuutioista, ilmajäähdytteistä bokserimoottoria, mutta myöhemmissä oli automallista T52 peräisin oleva, hieman isompi 1 910-kuutioinen. Moottori oli asetettu auton keulalle pitkittäin. Ensimmäisissä versioissa oli Solex 30 AVR -kaasutin, mutta loppupään malleissa se korvattiin tšekkoslovakialaisella Jikovilla.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto ja alusta

Voima välittyi viisilevyisen kuivan kytkimen kautta vaihteistoon, jossa oli kaksi nopeutta. Kulkusuuntaa sai vaihdettua sisällä olleen vivun avulla. Resiinan sai käännettyä toiseen suuntaan sen alla, keskellä lattiaa olleen tunkin avulla; resiina tunkattiin ilmaan ja pyöräytettiin 180° ympäri.
Seisontajarru vaikutti taka-akselilla olleeseen rumpujarruun, josta voima välittyi kummallekin takapyörälle. Käyttöjarru oli vain etuakselilla, jossa oli junista tutut, etupyöriä vasten hankaavat jarrupalat.
Teknisiä tietoja > Varusteet

Kiskojen jäätymisen, märkien lehtien ja vastaavien varalta takapyörien etupuolille oli asennettu hiekoituslaitteet. Kylmien ilmojen varalta sisätilat oli varustettu pakokaasun lämmöllä toimivalla lämmönvaihtimella.
Tampere (täsmennyssivu)

Tampere voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Tampere, Suomen kaupunki ja Pirkanmaan maakuntakeskus
1497 Tampere, Tampereen kaupungin mukaan nimetty pikkuplaneetta
Tampere, Tampereella vuosina 1882–1885 ilmestynyt sanomalehti
Tampere, Suomen merivoimien tykkivene
Tampere, sukunimenä:
Mari Tampere-Bezrodny (s. 1951), virolainen viulisti
Taideteoksen nimenä

Tampere, Kansallisgallerian kokoelmiin kuuluva Pehr Adolf Kruskopfin lyijykynä-vesivärityö (1830-luku)
Tampere, Kansallisgallerian kokoelmiin kuuluva Magnus von Wrightin lyijykynätyö (1846)
Tampere, Kulttuuritalo Laikussa sijaitseva Allan Salon seinämaalaus (1956)
Tampere-veistos, Tampereen Työnpuistossa sijaitseva Richard Rautalinin pronssiveistos (1934)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tampere”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
The Hershey Company

| The Hershey Company |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Julkinen
ISIN:  US4278661081
Perustettu:  1894
Perustaja:  Milton S. Hershey
Kotipaikka:  Hershey, Pennsylvania, Yhdysvallat
Toimiala:  Ruuat
Liikevaihto:  7,5 miljardia USD (2017)
Henkilöstö:  22 000 (2017)
Kotisivu:  hersheys.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Hershey Company, tai yleisesti Hershey’s, (vuoteen 2005 asti Hershey Foods Corporation) on Pohjois-Amerikan suurin suklaanvalmistaja ja maailman kuudenneksi suurin makeisvalmistaja 7,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdollaan
. Sen pääkonttori sijaitsee Hersheyssä, Pennsylvaniassa, jossa sijaitsee myös Hershey’s Chocolate World. Milton S. Hershey perusti yrityksen vuonna 1894 nimellä Hershey Chocolate Company, joka oli hänen Lancaster Caramel Companyn tytäryhtiö. Hersheyn tuotteita myydään maailmanlaajuisesti noin 60 eri maassa.
Hershey on yksi vanhimmista suklaayrityksistä Yhdysvalloissa. Se on yksi yrityksistä, jotka Milton Hershey perusti. Milton Hershey perusti lisäksi Hershey Trust Companyn, Hershey Entertainment and Resorts Companyn, joka pyörittää suklaateemaista Hersheypark-huvipuistoa, ammattilaisjääkiekkojoukkue Hershey Bearsin, Hersheypark Stadiumin ja GIANT Centerin. Suuri osa tehtaan työntekijöistä tulee naapuripiirikunnista ja -kaupungeista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Hershey Company Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Hershey Company
Käännös suomeksi
Tampere Biennale

Tampere Biennale on ainoa uuteen suomalaiseen musiikkiin keskittyvä musiikkitapahtuma. Vuodesta 1986 järjestetyn tapahtuman ideoija ja ensimmäinen taiteellinen neuvonantaja oli säveltäjä Usko Meriläinen. Perustamisesta lähtien tavoitteena oli tuoda esiin nimenomaan suomalaista uutta musiikkia, koska nykymusiikille jo 1980-luvun alussa omistautuneet tapahtumat Helsinki Biennale ja Viitasaaren Musiikin Aika keskittyivät vahvasti kansainvälisyyteen. Tampere Biennale kuuluu osana  Tampereen musiikkijuhlien festivaaliperheeseen.
Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n toiminnanjohtaja Aila Sauramo oli alusta lähtien mukana perustamassa Tampere Biennalea. Sittemmin hän työskenteli Biennalen toiminnanjohtajana aina 1990-luvun lopulle saakka. Säveltäjä Olli Kortekangas toimi taiteellisen suunnittelun asiantuntijana juhlien vakiintumisen vaiheessa vuosina 1994–2000. Säveltäjät ovat vastanneet Tampere Biennalen taiteellisesta suunnittelusta myös myöhempinä vuosina. Vuosina 2002–2006 säveltäjä Juhani Nuorvala suunnitteli festivaalin yhdessä Ilari Laakson kanssa..
Vuosien 2008 ja 2010 festivaalin taiteellisena suunnittelijana toimi Lotta Wennäkoski, vuosina 2012 ja 2014 Olli Virtaperko. Tampere Biennalen 30-vuotisjuhlafestivaalin vuonna 2016 sekä sitä seuraavan festivaalin suunnitteli säveltäjä Sami Klemola. , . Vuoden 2020 festivaali jouduttiin perumaan, mutta korvaavia konsertteja järjestettiin koronapandemian helpotettua Tampere Biennale 2.0 -nimen alla. Vuodet 2020-2022 taiteellisena johtajana toimi Jennah Vainio.
Aiheesta muualla

Tampere Biennalen kotisivu
Tampereen valoviikot

Tampereen valoviikot 2020 - tanssivat vedet valoshow.
Tampereen Valoviikot on jokavuotinen tapahtuma, jossa Tampereen keskustan katuja valaistaan valokoristein ja -teoksin. Valoviikot järjestää Tampereen kaupunki.
Ensimmäiset Valoviikot järjestettiin syksyllä 1966, ja ne kestivät runsaat kolme viikkoa. Idea Valoviikoista saatiin Tampereen ystävyyskaupungista Essenistä. Valoviikot koostuivat lukuisista valokuviosta, jotka ripustettiin pääosin keskustan katujen ylle sekä toisinaan myös muihin paikkoihin. Valoviikkojen historiaan kuuluu myös Valon Neito -kilpailu. Valon neidoksi valittiin lämminhenkinen nainen, joka toi talveen kaivattua valoa ja lämpöä ja loisti ympärilleen hyvää mieltä. Nykyään Valoviikot kestävät lokakuun lopusta maaliskuun puoliväliin. Ripustettujen valokuvioiden lisäksi Valoviikkoihin kuuluu nykyään myös valoverhoja, valopalloja, heijastettuja valogallerioita ja muita valaistuja kohteita.
Aiheesta muualla

Tampereen Valoviikkojen verkkosivusto
The Contract Killer

| The Contract Killer> 殺手之王 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tung Wei
Käsikirjoittaja:  Vincent Kok
Tuottaja:   Gordon Chan  Charles Heung 
Säveltäjä:  Jussi Tegelman
Kuvaaja:  Arthur Wong
Leikkaaja:  Ka-Fai Cheung
Lavastaja:  Bill Lui
Pääosat:   Jet Li  Eric Tsang  Simon Yam  Gigi Leung 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Hongkong
Tuotantoyhtiö:   China Star Entertainment Group  Flea Market  Win's Entertainment Ltd.  Columbia TriStar Home Entertainment 
Levittäjä:  China Star Entertainment Group Netflix
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti Yue-kieli
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Contract Killer (yksink.: 杀手之王; perint.: 殺手之王, Sat sau ji wong, tunnetaan myös nimellä Hitman) on vuonna 1998 julkaistu hongkongilainen toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Eric Tsang, Simon Yam, Renji Sato, Gigi Leung, Paul Rapowski, Hideri Meiken ja Yip Kwong-Kim. Elokuvan on ohjannut Tung Wei.
Aiheesta muualla

The Contract Killer Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Contract Killer Elonet.
Tessa de Loo

| Johanna Martina Duyvené de Wit |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1946 Bussum
Kansalaisuus:  Alankomaat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Tessa de Loo
Äidinkieli: hollanti
Tuotannon kieli: hollanti
Tyylilajit:  romaani, novelli
Esikoisteos:  De meisjes van de suikerwerkfabriek, 1983
Pääteokset:  De Tweeling, 1993
Palkinnot
 Anton Wachterprijs 1984 Gouden Ezelsoor 1984   Publieksprijs voor het Nederlandse Boek 1994 Otto von der Gablentz prijs 1994 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tessa de Loo (oik. Johanna Martina Duyvené de Wit; s. 15. lokakuuta 1946 Bussum) on alankomaalainen kirjailija.
Johanna de Wit syntyi Bussumissa ja oli vanhin perheen kolmesta lapsesta. Hän opiskeli hollannin kieltä Utrechtin yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa ja siirtyi opettajaksi. Lopulta hän päätti omistaa elämänsä kokonaan kirjoittamiseen. Hän avioitui 20-vuotiaana, mutta vuodesta 1980 hän asui yksin poikansa kanssa maan pohjoisrannikolla. Sen jälkeen kun hollantilaiset sanomalehdet olivat julkaisseet kaksi hänen novelliaan vuosina 1975 ja 1978, hänen onnistui vihdoin julkaista debyyttiromaaninsa De meisjes van de suikerwerkfabriek vuonna 1983. Tämän jälkeen hän muutti Portugaliin.
Hänen menestysteoksiaan ovat Meander (1986), Het rookoffer (1987) ja Isabelle (1989), mutta suurimman menestyksensä tähän mennessä sai teoksella De tweeling (1993), joka on käännetty englanniksi nimellä The Twins (2000). Se kertoo toisen maailmansodan aikana eronneista kaksossisarista, joista toinen asuu Saksassa, toinen Alankomaissa. He tapaavat uudelleen, kun molemmat ovat vanhuksia.  Romaanista on vuonna 2002 tehty elokuva Kaksoset.
Teokset

1983 - De meisjes van de suikerwerkfabriek (romaani)
1986 - Meander (romaani)
1987 - Het rookoffe (Alankomaiden kirjaviikon lahjaromaani)
1988 - Het mirakel van de hond (novellikokoelma)
1989 - Isabelle (novellikokoelma)
1993 - De Tweeling (romaani)
1995 - Alle verhalen tot morgen (edellisten kooste)
1997 - Toen zat Lorelei nog op de rots (essee)
1998 - Een varken in het paleis (romaani)
1999 - Een gevaar op de weg: autoportretten (romaani)
2000 - Een bed in de hemel (romaani)
2004 - De zoon uit Spanje (romaani)
2008 - Harlekino, of Het boek van de twijfel (romaani)
2010 - Daan (päiväkirja)
2011 - Verraad me niet (romaani)
2013 - Kenau (romaani)
2014 - Een goed nest (romaani)
2017 - Liefde in Pangea (romaani)
Aiheesta muualla

http://tessadeloo.com/engels/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Taivallammi

| Taivallammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°26′37″N, 24°04′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  oja Säkkölänjärveen 
Järvinumero:  35.713.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,5 m  
Rantaviiva:  1,484 km  
Pinta-ala:  9,955 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiTaivallammi 
Taivallammi  on Pirkanmaalla Kangasalan keskutaajaman lähellä Jokioisten kylässä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 10,0 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se on peltomaiden ympäröimä ja sen rantojen lähialueet suota tai soistunutta metsämaata. Lammella ei ole kartan mukaan saaria, ja sen rannat ovat autiot. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,5 metriä mpy. Siihen on johdettu neljä pelto-ojaa lammen lähiympäristöstä. Lammen läpi virtaa oja Kirkkojärvelta Säkkölänjärveen, josta se jatkaa vielä Roineeseen.
Luontoarvoja

Järvi on voimakkaasti rehevöitynyt. Nykyään järvi on luonnonsuojelualuetta ja se kuuluu Natura 2000-alueeseen (FI0316005), johon sisältyvät myös Ahuli, Kyläjärvi, Kirkkojärvi ja Säkkölänjärvi.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Taivaslampi”. Jokioisten kylän pellot ulottuivat Tavallammiin asti pohjoisesta ja Leipin peltomaat todennäköisesti etelästä, mutta lammen ja Kirkkojärven välissä oli vain kosteita niittymaita.
Sydämen sulamisonnettomuus

Three Mile Islandin ydinvoimalassa tapahtui osittainen sydämen sulamisonnettomuus vuonna 1979.
Sydämen sulamisonnettomuus on ydinonnettomuus, jossa ydinreaktorissa olevan ydinpolttoaineen lämpötila nousee niin korkeaksi, että polttoaine alkaa sulaa. Reaktorissa olevasta polttoaineesta käytetään nimitystä reaktorisydän, josta onnettomuustyypin nimi tulee. Säteilyturvakeskuksen määräyksissä käytetään yleisempää termiä vakava reaktorionnettomuus, jossa huomattava osa polttoaineesta menettää alkuperäisen rakenteensa, mutta ei siis välttämättä sula.
Sydämen sulamisonnettomuus voi tapahtua, jos reaktorin teho kasvaa äkillisesti (kuten Tšernobylissä) tai jos sydämen jäähdytys menetetään (kuten Three Mile Islandissa ja Fukushimassa). Kevytvesireaktoreissa tehon kasvun aiheuttaman onnettomuuden riski on äärimmäisen pieni. Suuremmat riskit liittyvät jäähdytyksen menetykseen. Reaktori tuottaa jälkilämpöä vielä ketjureaktion pysäyttämisen jälkeen. Jos jälkilämpöä ei saada poistettua reaktorista, polttoaine voi ylikuumentua ja sulaa. Jäähdytyksen menetys voidaan pelkistää kahteen perustapaukseen: jäähdytysvesi vuotaa pois, tai lämmönsiirto primääripiiristä ei toimi, jolloin jäähdytysvesi vähitellen kiehuu pois varoventtiilien kautta. Nykyaikaisissa ydinreaktoreissa on onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi kehitetyt turvallisuusjärjestelmät. Suojarakennuksen tehtävänä on estää radioaktiivisten aineiden pääsy ympäristöön onnettomuustilanteessa.
Todennäköisyys

Siviilikäytössä olevissa ydinvoimaloissa on tapahtunut viisi sydämen sulamisonnettomuutta (Tšernobyl, Three Mile Island ja kolme reaktoria Fukushimassa). Ydinvoiman historiassa on marraskuuhun 2022 mennessä kertynyt 19 354 reaktorivuotta. Siten historiallisesti laskennallinen todennäköisyys sydämen sulamisonnettomuudelle on ollut yksi tapaus 3 900 reaktorinkäyttövuotta kohden. Onnettomuuksien jälkeen ydinvoiman turvallisuutta on pyritty parantamaan onnettomuuksiin johtaneiden syiden riskiä pienentäen.  Todennäköisyyspohjaisten turvallisuusanalyysien mukaan arviot sydämen sulamisonnettomuuden todennäköisyydestä vaihtelevat yleensä välillä kerran 1 000 – 100 000 vuodessa. Suomessa Säteilyturvakeskus vaatii, että uudella reaktorilla sydämen sulamisonnettomuuden todennäköisyys täytyy olla pienempi kuin kerran 100 000 vuodessa. Vanhoille reaktoreille sallitaan heikompi turvallisuustaso. Vuoden 2021 analyysien mukaan laskennallinen sydämen sulamisonnettomuuden todennäköisyys on Loviisa 1:llä kerran 160 000 vuodessa, Olkiluoto 1:llä kerran 260 000 vuodessa ja Olkiluoto 3:lla kerran 590 000 vuodessa.
Tunnettuja onnettomuuksia

Ensimmäinen energiantuotantoon tarkoitetussa ydinvoimalassa sattunut sydämen sulamisonnettomuus tapahtui Three Mile Islandin ydinvoimalassa Yhdysvalloissa vuonna 1979, kun noin kolmasosa ydinreaktorin polttoaineesta suli usean yhtäaikaisen vian ja operaattorien virheiden seurauksena. Onnettomuus ei aiheuttanut vahinkoa ihmisille eikä ympäristölle, koska suojarakennus pysyi ehjänä. Reaktori kuitenkin vaurioitui korjauskelvottomaksi.
Historian vakavin ydinvoimalaonnettomuus tapahtui keväällä 1986 Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan – nykyisen Ukrainan – alueella. Tšernobylin voimalaitoksen nelosreaktorissa tapahtunut onnettomuus johtui RBMK-tyyppisen reaktorin turvallisuuspuutteista ja turvallisuusmääräysten vastaisesta käytöstä. Onnettomuudesta aiheutui suuri radioaktiivinen päästö, koska reaktorin ympärillä ei ollut suojarakennusta ja koska pitkään jatkunut tulipalo levitti radioaktiivisia aineita ilmakehään. Useita kymmeniä työntekijöitä kuoli säteilysairauteen. Yli sata tuhatta ihmistä evakuoitiin. Laskennallisesti on arvioitu, että onnettomuus aiheuttaisi noin neljä tuhatta ylimääräistä syöpäkuolemaa tulevina vuosikymmeninä.
Maaliskuussa 2011 Japanissa Fukushima I -voimalassa tapahtui sarja vakavia onnettomuuksia, joissa kolme reaktorisydäntä suli lähes täysin. Onnettomuudet saivat alkunsa 11. maaliskuuta sattuneesta maanjäristyksestä, jota seurasi tsunami. Reaktorien hätäpysäytys toimi maanjäristyksessä suunnitellusti, mutta tsunami tuhosi sähkönsyötön ja vaurioitti varavoimageneraattoreita, mistä seurasi reaktorien jäähdytyksen estyminen ja reaktorisydämen ylikuumeneminen. Suojarakennukset eivät kestäneet onnettomuutta. Radioaktiiviset päästöt olivat noin kymmenesosa Tšernobylin päästöistä. Ihmisten saamat säteilyannokset jäivät vähäisiksi, sillä lähialueelta evakuoitiin noin 170 000 ihmistä.
Tunnettuja onnettomuuksia > Muita tapahtuneita onnettomuuksia

Sydämen osittainen sulaminen on ollut osana ydinreaktorissa sattunutta onnettomuutta seuraavissa tapauksissa:
Chalk River Nuclear Laboratories, Chalk River, Ontario, Kanada, 12. joulukuuta 1952
BORAX-I, Idaho Falls, Idaho, Yhdysvallat, 22. heinäkuuta 1954
Experimental Breeder Reactor I, Acro, Idaho, Yhdysvallat, 29. marraskuuta 1955
Sodium Reactor Experiment – Santa Susana Field Laboratory, Simi Hills, Kalifornia, Yhdysvallat, 26. heinäkuuta 1959
SL-1, Idaho Falls, Idaho, Yhdysvallat, 3. tammikuuta 1961
SNAP8 Experimental Reactor – Santa Susana Field Laboratory, Simi Hills, Kalifornia, Yhdysvallat, 1964
NS Lenin, helmikuu 1965
Enrico Fermi Nuclear Generating Station, Frenchtown Charter Township, Michigan, Yhdysvallat, 5. lokakuuta 1966
NS Lenin, 1966–1967
SNAP8 Developmental Reactor – Santa Susana Field Laboratory, Simi Hills, Kalifornia, Yhdysvallat, 1969