stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arin Ilejay
Julkaisut > Confiden kanssa

Shout the Truth (2008)
Shout the Truth (re-issue) (2009) (uudistettu hänen vanhoista rumputallenteistaan)
Julkaisut > Avenged Sevenfold kanssa

Not Ready to Die (2011) - single "Call of the Dead" -albumilta
Hail to the King (2013) - albumi
Australopithecus

| Australopithecus |
| --- | --- |
 Australopithecus afarensis
 Plioseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Heimo::  Isot ihmisapinat Hominidae
Alaheimo::  Homininae
Tribus::  Hominini
Alatribus::  Hominina
Suku::  Australopithecus  Dart, 1925
Lajit
 †A. afarensis ("Lucy", "Selam")   †A. africanus   †A. anamensis  †A. bahrelghazali   †A. garhi 
Katso myös
   Australopithecus Wikispeciesissä   Australopithecus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Australopithecus eli etelänapina on ihmisapinoiden suku, joka eli 4,4–1,7 miljoonaa vuotta sitten. Monien tutkijoiden mielestä jotkut Australopithecuksen lajit olivat ihmisten esi-isiä.
Luokittelu

Australopithecuksen edeltäjä oli Ardipithecus. Sen lähisuku on Paranthropus, "roteva apinaihminen".
Australopithecusten sukuun luettuja lajeja ovat:
A. praegens (varhaisapinaihminen)
A. anamensis (kenianapinaihminen)
A. afarensis (afarinapinaihminen), tunnettu esimerkki Lucy
A. deyiremeda, ehdotettu 2011 löytynyt laji
A. bahrelghazali (tšadinapinaihminen)
A. africanus (afrikanapinaihminen)
A. garhi (nokkela-apinaihminen)
A. sediba (malapanapinaihminen)
Lajeista viimeisin, malapanapinaihminen, eli vielä samaan aikaan kuin vanhimmat Homo-sukuun luetut ihmiset, alle kaksi miljoonaa vuotta sitten.
Jotkut tutkijat ovat arvelleet joidenkin Australopithecusten saattaneen olla ihmisen esivanhempia. Ne ovat kuitenkin saattaneet olla vain jonkinlainen rinnakkaismuoto varhaisten ihmisten edeltäjille Kenyanthropuksille.
Piirteet

Australopithecukset olivat aivotilavuudeltaan lähellä nykyisiä apinoita, niiden aivotilavuus oli noin 450–500 cm³ tai niinkin alhainen kuin 350 cm³, mikä on suunnilleen samaa luokkaa kuin gorillalla tai simpanssilla. Simpanssin aivotilavuus on noin 380 cm³, gorillan noin 540 cm³.
Fossiilijäänteiden mukaan suku edelsi mahdollisesti monia sitä seuranneita hominideja, kuten Paranthropuksia ja tiettävästi myös sukua Homo. Kuitenkin todennäköisesti niiden älykkyys vastasi vain nykyisten apinoiden älykkyyttä. Avaintekijäksi kuitenkin muodostuu niiden kahta raajaa eli jalkoja käyttävä liikkumistyyli, joka erosi edeltävien kädellisten käyttämästä neljällä raajalla tapahtuneesta liikkumisesta. Täysin selvää ei kuitenkaan ole, miten kaksiraajainen kävelytyyli kehittyi miljoonia vuosia sitten ja oliko sillä jotain tekemistä kasvaneen aivotilavuuden kanssa. Kaksiraajaisuuden huomattavana etuna kuitenkin oli se, että yläraajat vapautuivat käsittelemään esineitä ja pää vapautui tarkkailemaan mahdollisia uhkaavia tekijöitä, kuten Afrikan savanneilla vaanivia lihansyöjäpetoja. Pystyasentoinen liikkumistyyli myös mahdollisesti näkemisen pidemmälle ja ruoan hankinta helpottui. Laji oli kuitenkin aikansa hitaimmin liikkuvia kädellisiä.
Tiettävästi lajit tai ainakaan varhaisimmat niistä eivät käyttäneet yhtään sen edistyneempiä työkaluja, kuin mitä nykyiset apinalajit käyttävät (kuten avaavat kivillä hedelmiä ja pähkinöitä sekä kaivavat kepeillä termiittipesiä). Australopithecus garhi näyttäisi olleen edistynein suvun laji, joka jo käytti erittäin alkeellisia työkaluja ja teurasti riistaa, kuten Homo habilis. Tämä johti siihen, että monet tutkijat arvelevat juuri sen olleen ihmissuvun mahdollinen edeltäjä tai ainakin läheinen sukulainen.
Aiheesta muualla

Munford, Mike: The Origin of Bipedalism Humans and Pre-Humans : Thoughts on the Origins of Mankind. Arkistoitu 5.3.2007. Viitattu 18.10.2019. (englanniksi)
Leakey, Richard E.: The origin of humankind.  London:  Weidenfeld & Nicolson, 1994.  ISBN 0-297-81503-2.  (englanniksi)
Ihmisen evoluutio
Atari SA

| Atari SA |
| --- | --- |

Osake:  Euronext: ATA
ISIN:  FR0010478248, US4659401040
Perustaja:  Infogrames Entertainment
Toimiala:  videopeliteollisuus
Kotisivu:  www.atari-investisseurs.fr
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Atari SA on ranskalainen holding-yhtiö, jonka tytäryhtiöitä ovat Cryptic Studios, Atari London Studio, Eden Studios, Atari Interactive, Inc ja Atari, Inc. Vuonna 2009 Infogrames Entertainment SA (IESA) ilmoitti, että se vaihtaa nimekseen Atari SA.
Yhtiön Yhdysvaltalainen tytäryhtiö Atari, Inc on hakeutunut Chapter 11 -saneeraukseen vuonna 2013. Saneerauksen yhteydessä yhtiö myi omistuksiaan.
Yritys on nykyinen Atari-brändin omistaja.
Toimintoja

Yritys julkaisi pelikonsolin Atari VCS, joka tuli myyntiin vuonna 2021. Konsolin tulosta kerrottiin vuonna 2017, mutta se myöhästyi. Konsolin nimi viittaa Atari 2600 -konsoliin, mutta tekniikka on uutta.
Vuonna 2022 yritys osti MobyGames-palvelun.
Vuonna 2023 yritys on ostanut immateriaalioikeudet vanhoihin peleihin, jotka ovat kuuluneet Microprosen, Infogramesin ja Accoladen julkaisuihin. Lisäksi yritys omistaa nyt Accoladen tavaramerkin.
Huhtikuussa 2024 kerrottiin, että Atari ottaa Infogrames-merkin uudelleen käyttöön julkaisunimenä. Toukokuussa 2024 kerrottiin, että Atari on ostanut Intellivision-brändin ja oikeudet yli 200 peliin ja tavaramerkkiin.
Eerika Appelqvist

Eerika Appelqvist (s. 4. kesäkuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut Kansallisessa liigassa PK-35 Vantaata kaudesta 2020 alkaen. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän pelasi 18 ja toisella 21 ottelua. Juniorina hän edusti FC Honkaa.
Appelqvist on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa.
Fanfaari

Fanfaari (ransk. fanfare, vanh. alkajaistoitotus) on vaskipuhaltimilla – usein lyömäsoitinten säestämänä – esitettävä lyhyt musiikkikappale, joka liittyy suuriin seremonioihin. Fanfaari esitetään yleensä juuri ennen tapahtuman tai keskeisen ohjelmanumeron alkamista, merkittävän henkilön saapumista tai muistomerkin paljastamista.
Jotkut taidemusiikin säveltäjät ovat säveltäneet fanfaareja. Tunnettuja ovat muun muassa Aaron Coplandin Fanfare for the Common Man (”Fanfaari kadunmiehelle”) ja Suomessa Aarre Merikannon säveltämä olympiafanfaari Helsingin olympialaisiin sekä alkufanfaari Artturi Ropen säveltämästä sotilasmarssista Sotamarsalkan hopeatorvet.
Nykyään myös viihdeteollisuus käyttää fanfaareja; laajalti tunnettu on esimerkiksi 20th Century Fox -elokuvatuotantoyhtiön tunnusfanfaari (säveltänyt Alfred Newman), joka soi elokuvien aluksi.
Boogaloo

| Boogaloo Nazareth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: elokuu 1998
 Tuottaja(t): Nazareth & Mike Ging
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 50.45
 Levy-yhtiö: SPV
Nazarethin muut julkaisut
| Move Me 1994 | Boogaloo 1998 | Greatest Hits Volume II 1998 |
Boogaloo on Nazarethin studioalbumi vuodelta 1998. Se jäi myös rumpali Darrell Sweetin viimeiseksi hänen kuoltua albumia seuranneella kiertueella. Albumi sai hyvän vastaanoton niin kriitikoiden kuin fanienkin keskuudessa.
Kappaleet

Light Comes Down - 3:32
Cheerleader - 3:15
Lover Man - 4:29
Open Up Woman - 4:29
Talk Talk - 3:52
Nothing So Good - 5:07
Party In The Kremlin - 3:36
God Save The South - 6:35
Robber And The Roadie - 4:22
Waiting (Agnew/Charlton/McCafferty/Sweet) - 5:45
May Heaven Keep You - 5:46
kaikki kappaleet Agnew/Leahy/McCafferty/Murrison/Sweet ellei toisin mainita
Muusikot

Dan McCafferty: laulu
Jimmy Murrison: kitara
Ronnie Leahy: kosketinsoittimet
Pete Agnew: basso, taustalaulu
Darrell Sweet: rummut
Nazareth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Nazareth  Exercises  Razamanaz  Loud ’N’ Proud  Rampant  Hair of the Dog  Close Enough for Rock ’N’ Roll  Play ’n’ the Game  Expect No Mercy  No Mean City  Malice in Wonderland  The Fool Circle  2XS  Sound Elixir  The Catch  Cinema  Snakes ’N’ Ladders  No Jive  Move Me  Boogaloo  The Newz  Big Dogz  Rock 'n' Roll Telephone  Tattooed on My Brain  Surviving the Law 
Livealbumit:   It's Naz  Live at the Beeb  Homecoming 
Kokoelmat:   Greatest Hits  Hot Tracks  The Ballad Album  The Ballad Album Vol II  From the Vaults  Greatest Hits Volume II  The Very Best of Nazareth  Maximum XS  The Anthology
Astriaal

Astriaal on australialainen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1998 Brisbanessa, Queenslandissa.
Astriaal julkaisi ensimmäisen demonsa, Glories of the Nightskyn kesäkuussa 1999. Ensimmäinen täysimittainen albumi, Renascent Misanthropy ilmestyi heinäkuussa 2003.
Diskografia > Studioalbumit

Renascent Misanthropy CD/LP (2003)
Anatomy of the Infinite CD (2010)
Diskografia > EP:t

Summoning the Essence of Ancient Wisdom MCD (2000)
Somnium Infinitus (Astriaal Archetype Anno MMI) MCD (2001)
Deception Revelation MCD (2003)
Diskografia > Singlet

The Throne to Perish: An Icon of Disease 7"EP (2003)
Ad Interim Promo CD (2009)
Diskografia > Demot

Glories of the Nightsky (1999)
Summoning the Essence of Ancient Wisdom (1999)
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Astriaal Myspacessa (englanniksi)
Bacchus Marsh

| Bacchus Marsh |
| --- | --- |
 Bachhus Marshin pääkatu
Valtio:  Australia
Osavaltio:  Victoria
Perustettu:  1838
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,7 km²
Korkeus:  111 m
Väkiluku (2016):  17 303
 – Väestötiheys:  977 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bacchus Marsh on kaupunki Australiassa, Victorian osavaltiossa. Kaupungissa oli 17 303 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee 51 kilometriä Melbournesta luoteeseen. Kaupungin perusti William Henry Bacchus vuonna 1838. Nykyään kaupungissa on kevyttä teollisuutta, kuten muovituotteiden ja vaatteiden tuotantoa. Englannin ohella kaupungissa puhutaan jonkin verran pandžabia, italiaa ja kreikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bacchus Marsh Wikimedia Commonsissa
Barclay Records

| Barclay Records |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Universal Music Group
Perustettu:  1954
Perustajat:  Eddie Barclay
Tyylilajit:  jazz, chanson
Kotimaa:  Ranska
Sijainti:  Pariisi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barclay Records on ranskalainen levy-yhtiö, jonka Eddie Barclay perusti vuonna 1954. Levy-yhtiö keskittyy jazzmusiikkiin. Barclay Recordsin artisteihin ja yhtyeisiin on kuulunut muun muassa Dalida, Charles Aznavour, Léo Ferré, Henri Salvador, Jacques Brel, Jean Ferrat, Mireille Mathieu, Nino Ferrer, Danielle Licari, Les Chaussettes Noires, Eddy Mitchell, Hugues Aufray, Noir Désir, Mika, the Wild Magnolias, Fela Kuti, Femi Kuti, Modjo, Rachid Taha, Jimi Hendrix, Patrick Juvet sekä Alain Bashung.
Barclay oli pianisti, tuottaja sekä yökerhon omistaja. Hän perusti Barclay Recordsin vaimonsa Nicolen kanssa, joka oli laulaja Eddie Barclayn yhtyeessä.
Universal Music Group on Barclay Recordsin tämänhetkinen omistaja sekä jakelija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barclay Records Wikimedia Commonsissa
Esko Palmio

Esko Kalle-Kustaa Palmio (14. tammikuuta 1910 Tampere – 2. syyskuuta 2001 Helsinki) oli sosiaalineuvos ja suomalainen virkamies, joka toimi myös Suomen urheiluopiston johtajana.
Esko Palmion vanhemmat olivat kamreeri Kaarlo Pentti Palmio ja Elsa Maria Estola ja puoliso vuodesta 1947 Eila Sinikka Helinä Aaltonen. Palmio tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1936. Opintomatkoja hän teki Skandinaviaan, Keski-Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Palmio toimi Toukolan työkeskuksessa Viipurissa kerhotyön ohjaajana 1936–1940 ja suojeluskunnan sotilasohjaajana 1940–1944. Suomen Urheiluliiton valmentaja hän oli 1940, Suomen urheiluopiston koulutusohjaaja 1946–1949 ja opiston johtaja 1949–1955. Helsingin kaupungin urheilu- ja ulkoiluviraston päällikkönä Palmio toimi 1955–1974. Hänellä oli myös useita luottamustoimia, kuten Suomen Ladun hallituksen puheenjohtajuus 1960–1968. Palmio oli myös Tahko Pihkalan nimeä kantavan seuran perustajia, ensimmäinen puheenjohtaja ja kunniapuheenjohtaja. Sotilasarvoltaan hän oli ratsumestari (1943).
Asterix ja Caesarin laakeriseppele

Asterix ja Caesarin laakeriseppele (ransk. Les Lauriers de César) on 17. Suomessa ilmestynyt Asterix seikkailee -sarjan albumi, joka ilmestyi Ranskassa vuonna 1972, ja Suomessa 1974. Jatkosarjana suomeksi sarja oli alkanut jo edellisenä vuonna Zoom-lehdessä tämän ensimmäisestä numerosta alkaen, ja albumi ilmestyi kun lehdessä oli enää yksi kahden sivun jakso julkaisematta. Albumi on painettu jo vuonna 1973.
Sarjan käsikirjoitti René Goscinny, ja piirsi Albert Uderzo. Tarina sisältää juopottelua ja ihmisten orjuutusta, ja on tähän mennessä ilmestyneistä Asterix-sarjan lehdistä kaikkein eniten aikuisille tarkoitettua materiaalia sisältävä.
Tarinan juoni lyhyesti

Aladobix on Smirgelinen, Asterixin, ja Obelixin kanssa Parisiumissa Smirgelinen veljen, Homeopatixin vieraana. Aladobix juo itsensä humalaan Obelixin tavoin, ja pöyhkeä Homeopatix mahtailee sillä, kuinka hän on menestynyt elämässään, ja kuinka rikas hän on. Aladobix kiihtyy tästä, ja lupaa hänelle, että hän aikoo valmistaa muhennoksen Caesarin laakeriseppeleestä. Selvinpäin olevat vieraat estelevät häntä, mutta Homeopatix suostuu tähän. Obelix myös, onhan hän syvässä humalassa.
Asterix ja Obelix menevät Roomaan, ja hakeutuvat orjiksi päästäkseen Caesarin palatsiin, koska Caesarin sotilaat ovat eri luokkaa kuin heidän kotiseutunsa, he eivät pääsisi niin helposti vartijoiden ohitse. He joutuivat vahingossa väärään palatsiin töihin, ja yrittävät päästä sieltä pois ilman, että heidät leimattaisiin paenneiksi orjiksi, jolloin heidän mahdollisuudet vielä päästä Caesarille töihin, pysyisivät. He alkavat meluta ja kehittää kaikenlaisia pahanmakuisia ruokia saadakseen potkut, mutta aina tietyllä tavalla tämä onkin palatsissa asuvalle perheelle ainoastaan hyvä asia. Myöhemmin roomalaiset sotilaat piirittävät heidät, mutta Obelix haluaa murskata heidät. Asterix pyytää Obelixia odottamaan, ja haluaa tietää mitä heillä on asiaa. Asterix ja Obelix joutuvat oikeuteen, mutta saavat puhuttua itsensä läpi; he haluavat joutua kuolemantuomioon, joka toteutettaisiin Circus Maximuksessa, koska Caesar tulisi katsomaan heidän teloitustaan. He täten joutuvat sirkukseen, mutta käy ilmi, ettei Caesar olekaan paikalla. He karkaavat sirkuksesta. Myöhemmin he menevät kapakkaan, jossa istuu henkilö, joka voisi ehkä auttaa heitä. Seuraavana aamuna he vaihtavat nopeasti Caesarin laakeriseppeleen valeseppeleeseen, ja saavat siis haltuunsa oikean seppeleen.
Tarinassa esiintyneet hahmot

Tarinassa esiintyneet hahmot esiintymisjärjestyksessään.
Asterix
Obelix
Aladobix (Homeopatix kutsui Aladobixia toistuvasti "tyypiksi")
Smirgeline
Homeopatix
Elegantine (Homeopatixin vaimo)
Julius Caesar
Motokros (Yksi Caesarin orjista)
Tifus ("Loisto-orjien kauppias")
Cladius Anonymus (Palatsinomistaja)
Alpaga (Cladius Anonymuksen matroona)
Tibia (Cladius Anonymuksen tytär)
Gracchus ("Tomppeli", Cladius Anonymuksen poika)
Emeritus (Cladius Anonymuksen intendentti)
Tiberius (Julius Caesarin sihteeri)
Titus (Asterixin ja Obelixin tultua vangituksi, toimii hän heidän asianajajanaan)
Julius Caesar
Muilla kielillä

Arabia: أستريكس و إكليـل الغار (Asteriks we-iklil el-ghar)
Katalaani: Els llorers del Cèsar
Hollanti: De lauwerkrans van Caesar
Saksa: Die Lorbeeren des Cäsar
Kreikka: Οι δάφνες του Καίσαρα
Italin: Asterix e gli allori di Cesare
Norja: Cæsars laurbær
Puola: Laury Cezara
Portugali: Os louros de César
Serbia: Цезаров венац
Espanja: Los laureles del César
Turkki: Asteriks ve Sezar'ın Tacı
Tarina on myös käännetty Stadin slangille nimellä Kessen rehukotsa
Aiheesta muualla

Suomessa julkaistut Asterixit
Esko Ollila (teollisuusneuvos)

Esko Alpertti (Albert) Ollila (24. huhtikuuta 1932 Karkku – 10. elokuuta 2021 Tampere) oli suomalainen insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Ollilan vanhemmat olivat maanviljelijä Niilo Arvi Ollila ja Elsa Matilda Hevonkorpi ja puoliso vuodesta 1959 kosmetologi Aira Kaarina Nurminen. Ollila valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä opistosta 1956. Hän oli Kopen Tehtaiden osastoinsinööri Naantalissa 1956–1958, Toiminimi Suojapinnan, vuodesta 1965 Suojapinta Ky ja vuodesta 1987 Suojapinta Ollila Oy, perustaja ja toimitusjohtaja 1959–1997 sekä Purso-osakeyhtiön toimitusjohtaja 1972–1997, hallituksen puheenjohtaja 1997–2003 ja sitten vielä hallituksen jäsen. Ollila oli myös Veme Oy:n toimitusjohtaja 1985.Hänellä oli lisäksi useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1987 ja Tampereen teknillisen korkeakoulun myöntämän tekniikan kunniatohtorin arvon 1995.
Axel Wallensköld

Wallensköld 1920-luvun lopulla.
Axel Gabriel Wallensköld (10. toukokuuta 1864 Pietari – 23. maaliskuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija, professori, valtiopäivämies ja kirjailija.
Henkilöhistoria

Wallensköldin vanhemmat olivat senaattori Adolf Waldemar Wallensköld ja Emilia Charlotta Boije. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 ja filosofian lisensiaatiksi 1891. Wallensköld toimi ranskankielen opettajana  Nya svenska läroverketissä Helsingissä 1888–1905. Hän oli Helsingin yliopiston romaanisen filologian dosentti 1891–1905, romaanisen filologian ylimääräinen professori 1905–1915 sekä professori 1915–1929. Wallensköld oli Uusmaalaisen osakunnan kuraattori 1893 ja 1896–1898 sekä inspehtori 1907–1913.
Wallensköld osallistui aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1891, 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1911–1913 ja 1916–1918 sekä ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen rahastonhoitaja 1906–1909.
Wallensköld oli Suomen ruotsalaisen kirjallisuusseuran rahastonhoitaja vuodesta 1910, Helsingin ruotsalaisen teatterin johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1915 ja Helsingin uusfilologisen yhdistyksen puheenjohtaja 1902–1913 ja uudelleen vuodesta 1914. Hän toimitti Neuphilologische Mitteilungen-aikakauslehteä vuodesta 1907.
Teoksia

Le Mystére de saint Laurent. (Werner Söderhjelmin kanssa) 1891
Chansons de Conon de Béthune', väitöskirja.   1891
Fransk Elementarbok enligt ljudskriftsmetoden, bearbetning till svenska.   1893
Les Chansons de Gautier d'Epinal. (Uno Lindelöfin kanssa) 1902
Le Conte de la femme chaste convoitée par son beau–frére, étude de littéature comparée.    1907
Florence de Rome, chanson d'aventure du premier quart du XIII:e siecle I–III.     1907–1909
August Fredrik Soldan

August Fredrik Soldan 1870-luvulla.
August Fredrik Soldan (3. heinäkuuta 1817 Sortavala – 5. helmikuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen kemian insinööri ja insinööriluutnantti, joka toimi Suomen Rahapajan ensimmäisenä johtajana vuosina 1861–1885.
Varhaisemmat elämänvaiheet

August Fredrik Soldanin isä oli kruununvouti Carl Gustaf Soldan. Soldan kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1832–1838 ja Pietarin insinöörikoulun upseeriluokan 1838–1839, minkä jälkeen hän palveli insinööriupseerina Venäjän armeijassa, jossa sai 1840 luutnantin arvon. Vuosina 1843–1849 hän oli kemian apuopettajana Pietarin sotilasinsinöörikoulussa ja opiskeli 1847–1848 Saksan Giessenissä kuuluisan kemistin Justus von Liebigin johdolla. Vuoden 1848 vallankumouksen koettuaan Soldan ei ollut kiinnostunut palaamaan Venäjälle, vaan oleskeli jonkin aikaa Pariisissa sekä Englannissa, Norjassa ja Tukholmassa. Koska Soldan oli käytännössä karannut Venäjän armeijasta, hän muutti 1849 Venäjän viranomaisia pakoon Yhdysvaltoihin. Siellä hän työskenteli muun muassa  poikakoulun opettajana Newarkissa, kemian apuopettaja Philadelphiassa ja kotiopettajana New Yorkissa. Hän sai 1852 patentin kehittämälleen maidonkuivausmenetelmälle ja perusti kuivamaitotehtaan kahden liikekumppanin kanssa. Hän osallistui myös Pennsylvanian osavaltion tilaamaan geologiseen tutkimukseen ja kartoitukseen. Soldan asettui vuonna 1858 Ruotsin Göteborgiin, jossa toimi luennoitsijana ja julkaisi kaupunkikaasun käyttöä koskeneen esitelmän. Hän palasi seuraavana vuonna Suomeen saatuaan viran Helsingin teknillisen reaalikoulun johtajana. Hän osallistui myös Helsingin kaasulaitoksen perustamiseen. Vuonna 1860 Soldan osallistui Fabian Langenskiöldin ja Edmund von Bergin metsätaloudelliseen retkikuntaan erityistehtävänään selvittää mahdollisuuksia Suomen tervateollisuuden parantamiseen. Hänen tutkimusraporttinsa tervanpoltosta Pohjois-Suomessa ilmestyi seuraavana vuonna.
Rahapajan johtajana

Vuonna 1860 Suomen suuriruhtinaskunnalle päätettiin ottaa käyttöön oma raha, Suomen markka, ja Suomen senaatti sai luvan rahojen lyömiseen, joten erityisen rahapajan perustaminen tuli tarpeelliseksi. Rahapaja päätettiin perustaa Vuorihallituksen alaisuuteen erilleen Suomen Pankista. Laitoksen perustaminen annettiin Soldanin tehtäväksi, ja hän tutustui sitä varten rahapajoihin Tukholmassa, Hannoverissa ja Berliinissä. Palattuaan Suomeen vuonna 1861 hänet nimitettiin Rahapajan ensimmäiseksi johtajaksi. Rahojen lyöminen päästiin aloittamaan, kun Rahapajan rakennus erinäisten viivästysten jälkeen valmistui Helsingin Katajanokalle vuonna 1864. Soldan johti laitosta uutterasti yli kaksikymmentä vuotta. Viimeisinä vuosinaan hän sairasteli paljon ja oli usein virkavapaalla, mutta jatkoi kuitenkin muodollisesti Rahapajan johdossa kuolemaansa asti. Vuosina 1864–1884 lyödyissä suomalaisissa kolikoissa on niin sanottuna rahamestarin merkkinä S-kirjain hänen sukunimensä alkukirjaimen mukaan.
Rahapajan tilojen suunnittelun ja laitteiden hankinnan ohella Soldan osallistui myös rahojen ulkonäön suunnitteluun. Hänen määräyksestään suomalaisten kolikoiden kruunapuolelle tullut vaakunaleijonan kuva tehtiin Elias Brennerin 1700-luvun alussa piirtämän kuvan pohjalta. Hän oli mukana myös suomalaisten seteleiden suunnittelussa. Ennen Suomen Pankin setelipainon perustamista vuonna 1885 markkasetelit painettiin ulkomailla eikä niiden suunnittelu muutenkaan kuulunut Rahapajan johtajalle, mutta Suomen Pankki käytti Soldania erikoisasiantuntijana, sillä hän oli kiinnostunut kuvataiteista ja itsekin lahjakas piirtäjä. Hän suosi seteleissä perinteisiä kuva-aiheita kuten luontonäkymiä ja maisemakuvia, ja oli äärimmäisen pikkutarkka yksityiskohdissa. Vuonna 1879 liikkeelle lasketussa 50 markan setelissä oli Soldanin itsensä piirtämä kuva Viipurin lähellä sijaitsevasta Uuraansalmesta.
Yksityiselämä ja perhe

Soldan oli taiteellisesti lahjakas ja hänen kahdesta lapsestaan tulikin taiteilijoita. Myös hänen sisarensa Augusta Soldan oli tunnettu taiteilija. Lisäksi Soldan harrasti filosofista pohdiskelua ja kirjoitti vuosien ajan keskeneräiseksi jäänyttä teosta oman maailmankatsomuksensa perusteista. Hän tiettävästi löysi totuuden filosofi Johann Friedrich Herbartin ajattelusta, johon tutustui vuonna 1867. Hän julkaisi 1877–1878 Finsk Tidskrift -lehdessä kaksiosaisen artikkelin ”Herbart och Rein”.
August Fredrik Soldan oli vuodesta 1860 naimisissa Marie Müllerin kanssa. Heidän lapsiaan olivat taidemaalarit Venny Soldan-Brofeldt ja August Leopold Soldan sekä kirjailija Juhani Ahon rakastettuna tunnettu lastenhoito-opiston johtaja Tilly Soldan. Venny Soldanin kanssa naimisissa ollut Juhani Aho oli myös August Fredrik Soldanin vävy. Aho julkaisi vuonna 1901 appensa elämäkerran Aatteiden mies: piirteitä August Fredrik Soldanin elämästä.
Teoksia

Om lysgas och dess användning (esitelmä, 1859)
Om Finlands tjärindustri och dess möjliga förbättring (1861, suomeksi 1862 nimellä Suomen terwapoltosta ja kuinka se olisi parannettawa)
Aiheesta muualla

August Fredrik Soldanin artikkeli ”Herbart och Rein” (1877–1878) (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi) Filosofia.fi
Juhani Aho: Aatteiden mies: piirteitä August Fredrik Soldanin elämästä (1901) digitoituna