stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leevi Laakso
Ura > Seuraura

Laakso syntyi Kuopiossa, mutta kasvoi Siilinjärven Toivalassa. Hän aloitti jääkiekkoilun Kalevan Pallossa äitinsä mukaan noin 4-5-vuotiaana ja pelasi muutaman vuoden hyökkääjänä ennen siirtymistään maalivahdin pelipaikalle. Kaudella 2012–2013 Laakso osallistui yhtenä viidestä suomalaispelaajasta IIHF Development Campille. Kauden 2013–2014 päätteeksi hänet palkittiin C-nuorten SM-sarjan parhaana maalivahtina Jukka Tammi -palkinnolla ja valittiin tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2015 Laakso teki 2+1-vuotisen juniorisopimuksen Vaasan Sportin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän lähti kauteen 2015–2016 pääasiassa joukkueen kolmosmaalivahtina Mika Järviselle ja Timo Niemelle. Laakso pelasi kautensa pääosin Sportin A-nuorissa, joiden ykkösmaalivahdiksi hän nousi 17-vuotiaana. Laakso valittiin kauden päätteeksi A-nuorten SM-liigan tähdistökentälliseen. Hän puki kauden aikana 13 SM-liigaotteluun, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Laakso pelasi kuitenkin miesten pelejä kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä.
Myös kauteen 2016–2017 Laakso lähti Sportin pääasiallisena kolmosmaalivahtina. Hän pelasi alkukauden seuran A-nuorissa ja puki kolmeen SM-liigaotteluun, kunnes helmikuussa 2017 Sport lainasi Laakson toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Hermekseen paikkaamaan Juraj Hollýn loukkaantumista ja Mikael Edelmannin pelikieltoa. Maaliskuussa hänet lainattiin sinne uudestaan loppukauden sopimuksella, kun Hollý loukkaantui uudelleen. Kesken ensimmäisen playoff-ottelun myös Edelmann loukkaantui, joten Laakso aloitti Espoo Unitedia vastaan pelatun ottelusarjan neljä ottelua Hermeksen maalilla. Espoo United eteni lopulta välieriin otteluvoitoin 4-2.
Kaudeksi 2017–2018 Laakso teki vuoden mittaisen sopimuksen Hermeksen kanssa. Hän toimi pääasiassa joukkueen kakkosmaalivahtina Samuel Jukurille ja pelasi 18 runkosarjaottelua.
Laakso siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella pelaamaan monikansallista Alps Hockey Leaguea itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueeseen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2016 | jääkiekko |  |
Laakso pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Laakso pelasi kaikki Suomen alkulohkon neljä ottelua, mutta hän kuitenkin sairastui ennen puolivälieriä, eikä palannut kokoonpanoon enää mitalipeleissä. Suomen torjuntavastuun lopputurnauksen ajan kantoi Ukko-Pekka Luukkonen.
Laakso edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, joista jälkimmäisenä mainittu turnaus päättyi pronssiin. Yhteensä Laakso on pelannut yhden nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | U18 | 4 | 3 | 1 | 245 | 8 | 0 | 1.96 | 89,6 |
Ylä-Volgan kulttuuri

Ylä-Volgan kulttuuri (ven. Верхневолжская культура, Verhnevolžskaja kultura, engl. Upper Volga culture, saks. Oberwolga kultur) on Keski-Venäjällä Volgan ja Okan jokien tasangolla vaikuttanut kivikautinen kulttuuri, joka otti käyttöönsä Ylä-Volgan keramiikan. Keramiikan käyttö ei kuitenkaan edellyttänyt maanviljelyä, vaan ryhmät jatkoivat mesoliittista Butovon kulttuurissa kehittämäänsä elämäntyyliä ollen pääasiassa metsästäjä-keräilijöitä, jotka kalastivat paljon. Näiden seikkojen vuoksi Ylä-Volgan kulttuuri luokitellaan subneoliittiseksi. Se alkoi noin 6200−6000 ja päättyi eri alueilla eri aikoina 5000−4500 eaa. mennessä. Ylä-Volgan kulttuurin päättyminen on sidottu keramiikan valmistustraditioon, joka alkoi muuttua Ljalovon keramiikaksi 5000 eaa. alkaen. Ljalovon keramiikkaa pidetään Ylä-Volgan keramiikan seuraajana, sillä se levisi samalle alueelle.
Ilmasto ja ympäristö

Keski-Venäjällä vallitsi mannermaisen ympäristön ilmasto, joka sai Atlantilta sateita. Lämpötila oli noussut boreaalisen ilmastokauden tasosta ja nyt elettiin holoseenin lämpimintä aikaa, joka sijoittuu atlanttisen lämpökauden keskivaiheelle. Ylä-Volgan kulttuurin väestö eli taigan ja metsäaron välissä lehtimetsävyöhykkeellä. Volga ja sen sivuhaara Oka muodostivat suuren valuma-altaan, jossa Keski-Venäjän tasaisuudesta johtuva voimakas jokien haarautuminen ja lukuisien järvien ja lampien muodostama tulvaherkkä seutu takasi myös kalastusmahdollisuuksia metsästyksen rinnalle. Lehtimetsän kyky ylläpitää monipuolista eläimistöä ja kasvustoa lisäsivät väestön elinmahdollisuuksia.
Äkillinen kylmeneminen 8200 vuotta sitten eli noin 6200 eaa. saattoi vaikuttaa myös Ylä-Volgan mesoliittisiin asukkaisiin negatiivisesti. Vaikka ympäristö olikin pohjoisen elinoloihin tottuneelle väestölle otollinen, saattoi kylmeneminen kasvattaa painetta keksiä tai ottaa keramiikka käyttöön ravinnon varastoimiseksi tai ruuan valmistamiseksi paremmin.
Elämäntapa

Kulttuurin ytimen ja tiheämmin asutun alueen muodostivat Tverin, Jaroslavlin, Ivanovon ja Moskovan alueet. Ryhmät asettuivat järvien ja jokien rannoille korkealla oleville hiekkaisille paikoille. Asumusten lattiat olivat muodoltaan pyöreitä, soikeita tai nelikulmaisia, joiden halkaisija oli 6−12 metriä. Asumusten kattorakenteista ei ole saatu tietoa, joten niiden oletetaan olleen kotamaisia rakennelmia.
Kalastus ja linnustaminen vaikuttavat olleen tärkeimmät elinkeinot, mutta myös nisäkkäiden metsästyksellä oli suuri merkitys. Kalastamista harjoitettiin veneestä käsin harppuunoilla ja ongenkoukuilla. Pienkalaa pyydettiin verkoilla, katiskoilla ja sumpuilla. Linnustusta harjoitettiin verkoilla ja jousella. Erityisesti harjoitettiin muuttolintujen ja nuorten yksilöiden pyyntiä. Majava kuului vesinisäkkäänä pyydettyihin lajeihin. Hirven merkitys oli suuri erityisesti luisten työvälineiden raaka-aineena. Myös karhua ja villisikaa on pyydetty. Koiran luista löytyy lihan irrottamiseen viittaavia viiltojälkiä, joten myös koiraa syötiin.
Leviäminen > Alkuvaihe

Kulttuurin alku ajoitetaan lähteestä riippuen viimeistään noin 7100−7000 BP eli kalibroituna 6000−5900 eaa. Eräät tutkijat sijoittavat alun jopa 6200 eaa., joten alkuajankohdan voidaan vielä odottaa tarkentuvan. Keramiikka leviää ensin runsaille järvi- ja suoalueille, missä sen käytölle oli ensin tarvetta. Keramiikan valmistustaito levisi Volgan ja sen sivujokien asuinpaikoille sivujoen Okan haaraan saakka ja se kattoi Volgan ja Okan välinen tasankoalueen Okan latvoille saakka. Alueesta tuli pinta-alaltaan suurin keramiikkaa käyttävä yhteisö Venäjällä. Alkuvaihe kestää 6500 BP eli 5500 eaa. asti, tosin siitäkin esitetään varhaisempaa aikaa 5700 eaa.
Leviäminen > Keskivaihe

Keskivaihe kestää noin 5700−5300 eaa. ja tänä aikana keraaminen traditio leviää edelleen kaakkoon päin, Volgan haaraa Unžaa pitkin pohjoiseen ja Vienanjoen sivuhaaran Suhonan latvoille. Samalla keramiikan tyylin yhtenäisyys hajoaa, koska sen länsipuolisen alueen keramiikan muotoa aletaan kutsua Ljalovon keramiikan esimuodoksi ja Suhonan muotoa "toiseksi kampakeraamiseksi ryhmäksi".
Keskivaiheen aikana tapahtuu muitakin muutoksia. Alun mesoliittistyylinen esineistö muuttuu ehkä piikivi-raaka-aineen laadun tai saatavuuden heikennyttyä erilaiseksi. Muutokseen kului vain 100−200 vuotta noin 5500−5400 eaa. (6500−6400 BP), mikä näkyi myös uutena keraamisena koristeluna.
Leviäminen > Loppuvaihe

Viimeisen vaiheen, joka on määritelty noin 5300−5000 eaa., esineistö säilyi muuten keskijakson kaltaisena, mutta keramiikkaan ilmestyi kampaleimoja, jotka hallitsivat astioiden koristelua. Tässä yhteydessä voidaan puhua "kampakeramiikasta". Ylä-Volgan alueen länsiosien ryhmät, jotka olivat Valdain kulttuurin naapureina, alkoivat valmistaa astiat tavalla, jota kutsutaan Ljalovon keramiikan esimuodoksi. Uusi perinne vahvistui ja levisi samalla itään korvaten siellä Ylä-Volgan keramiikan. Viimeinen vaihe päättyi ydinalueella ehkä jo 5900 BP eli 4800 eaa., mutta viimeistään 4500 eaa.
Merkittäviä asuinpaikkoja

Ylä-Volgan kulttuurin asuinpaikat ovat usein samoja kuin mesoliittisella kaudella. Näitä ovat esimerkiksi Voimezh (ven. Boимeч), Ozerki (ven. Озерки), Okaemovo (ven. Окаемово), Gavrilovka (ven. Гавриловка), Vladytšinskaja-Beregobaja (ven. Владычинская-Береговая), Odojevskije fermy (ven. Одоевские фермы), Sahtyš (ven. Сахтыш), Ivanovskoje (ven. Ивановское), Ozero Lovetskoje (ven. oзеро Ловецкое), Šagara (ven. Шагара), Zaretšje (ven. Заречье), Jazykovo (ven. Языково), Bogdarnja (ven.  Богдарня), Nikolo-Perevoz (ven. Николо-Перевоз), Berendeevo (ven. Берендеево), Zamostje (ven. Замостье) ja Repishche (ven. Репище)
Esineistö > Veneet

Yhtään ruuhta tai venettä ei ole löydetty, mutta sitäkin enemmän meloja. Venettä ei välttämättä tarvita kalastukseen, mutta Ylä-Volgan alueella siitä on suurta apua liikkumisessa. Elinkeinotkin olivat voittopuolisesti kalastukseen painottuvia, joten verkkojen ja lukuisien katiskojen kokeminen sujui veneellä parhaiten.
Esineistö > Keramiikka

Keraamiset astiat olivat kivikauden keramiikkaa ja ne olivat joko tasa-, pyöreä- tai suippopohjaisia. Suuaukko saattoi aueta suureksi kuin malja, supistua kuin katkaistu kaksoiskartio tai seinät saattoivat nousta suoraan ylöspäin. Ne valmistettiin kiinnittämällä savinauhoja edellisten jatkeeksi, kunnes astia muotoutui halutunlaiseksi. Suuaukon halkaisija saattoi olla jopa 20−30 cm ja seinämän paksuus vaihteli 0,5−0,9 cm:n välillä. Niiden savimassaan oli sekoitettu keramiikan murusia, kotilon kuoria, orgaanista ainetta ja karkeaa hiekkaa. Keramiikan levinneisyysalueen ydinalueilla voidaan koristelussa erottaa kaksi päävaihetta, joita erottaa lyhyempi siirtymävaihe noin 5600−5400 eaa.. Aluksi keramiikka oli koristelematonta tai vain vähän koristeltua. Siirtymävaiheessa ilmaantuivat mukaan erilaiset kuoppamaiset jäljet ja "hampaanjälki"-leimat. Myös astioiden pohjat olivat koristeltuja. Loppuvaiheessa vallitseviksi kuvioiksi tulivat pitkät ja ohuet kampaleimat ja tätä vaihetta kutsutaan kampakeraamiseksi vaiheeksi. Ylä-Volgan keraamista traditiota kuvaa koristelun moni-ilmeisyys ja varioiden suuri määrä valmistuksessa, muotoilussa ja koristelussa. Onkin ehdotettu, että alkuvaiheen aikana alueelle ilmaantui useita keraamisia traditioita, joiden sulautumisen jälkeen syntyi oma paikallinen traditio, joka kehittyi täällä eteenpäin.
Esineistö > Kalastusvälineet

Launeet ja ongenkoukut ovat mesoliittista perua ja niiden valmistusmenetelmät yhtenäistyivät subneoliittisella kaudella. Kalakoukut valmistettiin luusta taitavasti vuolemalla, poraamalla ja hiomalla. Ne muuttuivat sirommiksi ja muotoilu yhtenäistyi. Kalanluiden jäännökset ja kalakoukkujen hampaiden nirhaumat kertovat, että hauki, ahven, kuha ja mahdollisesti made kuuluivat ongittuihin lajeihin.
Väkäselliset harpuunat ja nuolien kärjet olivat myös kalastusvälineitä muun muassa tulvan tai matalanveden aikaan, kun kalan näki ruuhesta hyvin. Jousi oli kätevä pienemmän ja vikkelämmän kalan pyynnissä, kun harppuuna soveltui raskaaseen saaliiseen, joka pyristeli voimakkaasti irti. Samalla voitiin nuolella ampua myös vesilintuja. Nuolenkärjet valmistettiin hiotusta puusta tai luusta taikka iskemällä lohkotusta piikivestä. Harppuunat olivat hirvenluuta ja Ylä-Volgan kulttuurissa niiden väkäset lyhenivät melkein sahalaitaiseksi.
Kalaverkoilla pyydettiin pienempää kalaa tehokkaasti. Kasvikuiduista valmistetuissa verkoissa silmäkoko mitoitettiin särki- ja karppikalaa varten. Kaarnakellukkeita ja tuoheen käärittyjä kivipainoja sekä verkonriekaleita on löytynyt, mistä nähdään, että verkon periaate oli tuolloin sama kuin mesoliittisella kaudella.
Kala-ansojen ja katiskoiden jäänteitä on löytynyt useilta asuinpaikoilta. Kalat johdettiin näihin pitkillä V-kirjaimen muotoisilla kala-aidoilla, jotka nekin valmistettiin kuusesta tai pajusta liistetyistä päreistä. Päreet sidottiin yhteen naruilla tai tuohilla. Katiskoiden muoto oli tuolloin sama koko Pohjois-Euroopassa ja on pysynyt samana nykyaikaan asti. Muutamat löydöt paikalleen hylätyistä katiskoista kertovat, että ne viritettiin virtaaviin kapeikkoihin.
Esineistö > Kivityökalut ja -aseet

Nuolen- ja keihään kärjet valmistettiin lyömällä piikiven ytimen ympäriltä säleitä, jota muotoiltiin naksuttamalla niistä "suomuja" irti. Mesoliittisen kauden nuolenkärjet muuttuivat Ylä-Volgan kulttuurissa pajulehden muotoisiksi ja edelleen ruodollisiksi vinoneliön muotoisiksi. Kaapimet valmistettiin piivestä irrotetusta levystä. Veitset olivat usein säleitä, joita ei jatkokäsitelty ollenkaan. Ytimestä lyödyn säleen poikkileikkaus oli puolisuunnikas tai kolmio, mikä piikiven tapauksessa tarkoitti erittäin terävää työvälinettä. Reikien tekemiseen valmistettiin teräväkärkisiä työvälineitä, jossa paksu osio sopi hyvin käteen. Osa näistä päätyi poran teriksi.
Tutkimushistoria

Jo 1929 B. S. Zhukov kuvaili paksuseinäistä keramiikkaa, jonka massaan oli sekoitettu keramiikanmuruja ja joka oli koristeltu pitkillä rinnakkaisilla leimoilla ja muillakin leimoilla. Aineiston lisääntyessä uskottiin pitkään varhaisimman keramiikan olevan Ljalovon keramiikkaa, jota oli löytynyt runsaasti. Vuonna 1972 D. A. Krainov löysi Ylä-Volgan asuinpaikalta Ivanovskoje-3 (ven. Ивановское) uutta keramiikkaa, joka poikkesi selvästi Ljalovon keramiikasta ja jonka yhteydessä löytyi mesoliittisia kivi-, luu- ja puuesineitä. Nämä ajoitettiin siitepölyn avulla atlanttisen ilmastokauden alku- ja keskivaiheelle. Nykyään tunnetaan yli 150 asuinpaikkaa, joista antoisimmat ovat suoalueiden kohteet. Niissä on säilynyt myös orgaaninen materiaali, joka on näin vanhoissa kohteissa yleensä lahonnut olemattomiin.
Aiheesta muualla

ВерхнеВолжская культУра (Arkistoitu – Internet Archive)
Suoarkeologinen kaivauskohde: Zamostye 2 (Arkistoitu – Internet Archive)
Lovro Radonjić

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Jugoslavia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 |  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Torino 1954 |  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1958 |  |  |
|  Pronssia | Wien 1950 |  |  |
Lovro Radonjić (serb. Ловро Радоњић, 26. marraskuuta 1925 Korčula, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 31. heinäkuuta 1990 Rijeka) oli Jugoslaviaa edustanut vesipallon olympiamitalisti ja uimari.
Radonjić saavutti Jugoslavian maajoukkueessa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän kilpaili uimarina Rooman kesäolympialaisissa 1960. Hän saavutti myös kolme EM-mitalia.
Larsenin jäähylly

Larsenin jäähyllyn sijainti punaisella värjättynä.
Larsenin jäähylly on Carl Anton Larsenin mukaan nimetty suuri jäähylly Weddellinmeren luoteisosassa Antarktiksen niemimaan itärannikolla.
Jäähylly koostuu kolmesta pienemmästä osasta pohjois-eteläsuunnassa: Larsen A (pienin), Larsen B ja Larsen C (suurin). Larsen A irtosi jäätiköstä tammikuussa 1995 ja Larsen B helmikuussa 2002. Larsen C:stä irtosi 12.7.2017 erittäin suuri jäävuori.  Antarktiksen niemimaa on lämmennyt 1940-luvulta lähtien 0,5 Celsius-asteen vuosikymmenvauhtia.
Larsen B:n hajoaminen

Kolmesta jäähyllystä toiseksi suurimman Larsen B -jäähyllyn hajoaminen alkoi 31. tammikuuta 2002 ja kesti aina 7. maaliskuuta 2002 saakka. Jäähylly oli 3 250 neliökilometrin laajuinen, joten se on kokonsa puolesta verrattavissa esimerkiksi Ruotsin suurimman saaren Gotlannin kokoon. Larsen B oli vakaata aluetta yli 12 000 vuoden ajan. Hyvin vanhan ikänsä takia siitä tuli ilmastonlämpenemisen "kuuma piste". Lämpimät merivirrat tuhosivat sen muutamassa viikossa, mikä yllätti monet tutkijat. Sulamista kiihdytti kesäkaudella lähes vuorokauden ympäri paistavan auringon aiheuttama runsas sulamisnopeus. Sulavesi valui jäätikön koloihin, jossa se kiilan tavoin pakotti jään halkeamaan.
Larsen C:n hajoaminen

Larsen C:stä hajosi 12.7.2017 valtava, pinta-alaltaan noin 6 000 neliökilometrin laajuinen ja yli 200 metriä paksu jäävuori. Tämä vastaa kooltaan kahta kolmasosaa koko Uudenmaan maakunnan maa-alueesta. Uusi jäävuori kuulunee mittaushistorian kymmenen suurimman jäävuoren joukkoon. Myös Larsen C:stä on irronnut tätä isompi jäävuori, sillä 1986 siitä irtosi noin 9 000 neliökilometrin suuruinen pala. Lähes kaksi kertaa laajempi oli nimellä B-15 tunnettu, vuonna 2000 Rossin jäähyllystä irronnut jäävuori.
Larsen B:n hajoaminen, ja jäähyllyn koko vuosina 1998-2002.
Lapsikauppa

Lapsikauppa on ihmiskaupan muoto, jossa kauppaa käydään lapsilla jonkinlaista riistoa varten. Lapsikaupan alle kuuluvat muun muassa lapsikaappaus, värväys lapsisotilaaksi, salakuljetus, kätkentä, ja lapsityö hikipajoissa.
Lapsikauppaan liittyy usein lasten pakottaminen prostituutioon, muu hyväksikäyttö, pakkotyö, orjuus, ja elinkauppa. Lapsikauppaan liittyy usein myös laiton adoptio, myyminen pakkoavioliittoon, tai värväys lapsisotilaaksi, kerjäläiseksi, uskonnollisiin menoihin tai urheilijaksi kuten kamelinajajaksi tai jalkapalloilijaksi..
Kansainvälinen oikeus

Kansainvälisen oikeuden mukaan lasten käyttö laittomiin tarkoituksiin — pakottamalla, kiristämällä, kidnappaamalla, petoksella, huijauksella, vallan väärinkäytöllä, tai hyväksikäyttämällä lapsen heikkoutta — ei syyllistä lasta, koska alaikäinen ei voi olla vastuussa häneen kohdistuvasta riistosta. Rikos ihmisyyttä vastaan on kuvattu Suomenkin allekirjoittamassa Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisessa yleissopimuksessa sekä sen lisäpöytäkirjassa ihmiskaupan, erityisesti naisten ja lasten kaupan, ehkäisemisestä, torjumisesta ja rankaisemisesta. Tämän lisäksi ihmiskaupan kriminalisointia edellyttää Suomen allekirjoittama lapsen oikeuksia koskevan sopimuksen valinnainen pöytäkirja lapsikaupasta, lapsiprostituutiosta ja lapsipornografiasta (Optional Protocol to the Convention on the Rights of the Child on the Sale of Children, Child Prostitution and Child Pornography). Tämä on kuvattu myös ILO:n sopimuksessa 182. Lapsikauppa on kriminalisoitu sekä kansainvälisin että paikallisin laein useimmissa maissa. Lapsikauppaa koskevissa sopimuksissa alle 18-vuotias luetaan lapseksi . Eri maissa sopimuksien tulkinnassa on eroja. Saksassa on raportoitu lapsikaupan uhreja kohdellun rikollisina .
Suomen hallituksen kanta

Suomen hallitus vastasi naiskauppaa koskevaan eduskuntakyselyyn Helsingissä 8. kesäkuuta 2004, että se on sitoutunut kansainvälisiin velvoitteisiin ja kansallisiin tarpeisiin ihmiskaupan vastustamiseen, mahdollisuuksia torjua ihmiskauppaa, paritusta ja prostituutiota. Kansallisessa toimintaohjelmassa ihmiskaupan vastustamiseksi merkittävä rooli on kansalaisjärjestöillä. Siviilikriisinhallinnan toimijoilla on päävastuu siviiliyhteiskunnan toiminnan ja rakenteiden saattamisesta toimintakykyisiksi käsittäen myös rikollisuuden vastaiset toimenpiteet. Rauhanturvaamistoiminnassa on otettu huomioon humanitaariset ja ihmisoikeuksia tukevat näkökulmat .
Aiheesta muualla

Uganda Minister calls for a law on child trafficking, UGPulse.com
Lausunto oikeusministeriön työryhmän loppumietinnöstä ”Ihmissalakuljetus, lapsipornografia ja Palermon yleissopimuksen lisäpöytäkirjat” (Oikeusministeriön työryhmämietintöjä 2003:13)
Leo Rajama

Leo Kanutus Rajama (sukunimi vuoteen 1927 Granqvist, 10. heinäkuuta 1899 Viipuri – 12. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija.
Leo Rajaman vanhemmat olivat Viipurin poliisilaitoksen vahtimestari Emil Granqvist ja Anna Granskog. Hän opiskeli Viipurin taiteenystävien piirustuskoulussa 1915–1922 ja teki opintomatkan Pariisiin 1935. Hän osallistui muun muassa Helsingin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1928, Viipurin Taidehallin avajaisnäyttelyyn 1930, Suomen Taideakatemian näyttelyihin 1938 ja 1953 sekä Suomen Taideyhdistyksen 100-vuotisnäyttelyyn 1946. Rajama kuului Viipurin Taiteilijaseuran perustajajäseniin ja hänestä tuli seuran kunniajäsen 1979.
Leo Rajaman tytär on kuvataiteilija Marjatta Sarasalo ja tyttärenpoika ympäristötaiteilija Sami Sarasalo.
Teoksia

Viipurin torilla : vesiväri- ja guassiteos. 1937–1963
Kaupunkinäkymä : vesivärityö. 1948
Palkinnot

I palkinto Viipurin Taiteilijaseuran maalauskilpailussa 1970
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Leo Rajama
Leipefilene

Leipefilene (m.kreik. Λειπεφιλήνη) oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolaoksen ja Megaran — Herakleen entisen puolison — tytär. Herakles oli antanut Megaran puolisoksi Iolaokselle suoritettuaan kaikki kaksitoista tehtäväänsä.
Leipefilenen kauneutta verrattiin Olympoksen jumalattariin, ja hän synnytti miehelleen Fylaalle pojan, Hippoteen, ja tyttären, Theron.
Louis de Sacy

Louis de Sacy
Louis de Sacy (1654 Pariisi – 26. lokakuuta 1727 Pariisi) oli ranskalainen asianajaja ja kirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
De Sacy toimi asianajajana, mutta hän oli vakituinen vieras markiisitar de Lambertin (1647–1733) kirjallisessa salongissa. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 21. helmikuuta 1701 hänen ranskaksi kääntämänsä Plinius nuoremman kuvauksen Vesuviuksen purkautumisesta ja Pompejin tuhosta ansiosta.
Hänen osakseen tuli Charles Perraultin vastaanotto akatemiaan, ja hän vastasi Jacques-Louis de Valonin eli Mimeuren markiisin ja abbé Montagault’n puheisiin. Hän oli yksi niistä neljästä akatemian jäsenestä, jotka halusivat itse haastatella abbé de Saint-Pierreä ennen hänen sulkemistaan akatemian jäsenyydestä.
Teokset

Lettres de Pline le Jeune (1699–1701)
Traité de l’amitié  (1703)
Traité de la gloire  (1715)
Levottomia unia

| Levottomia unia |
| --- | --- |
Kirjailija:  Edith Södergran
Kieli:  suomi
Genre:  runokokoelma
Kustantaja:  Tulenkantajain osakeyhtiö
Sivumäärä:  134
ISBN:  952-5439-69-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Levottomia unia on kokoelma Edith Södergranin runoja. Runot on suomentanut alkukielestä ruotsista Uuno Kailas. Kirjaan on kirjoittanut alkulauseen Hagar Olsson, ja sen on julkaissut Tulenkantajain osakeyhtiö vuonna 1929. Näköispainoksen on julkaissut Kirja kerrallaan vuonna 2004.
Runot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Animaalinen hymni  Auringon noustessa  Autuus  Chimborazzolle  Ei mitään  Elämä  Elämäni, kuolemani ja kohtaloni  Ero : 1  Ero : 2  Erokselle  Eräs elämä  Grimace d'artiste  Hamlet  Havainto  Huolettomuus  Hyasintti : II  Hämärä  Ihmeellinen meri  Ilmestyskirjan henki  Jumala on kaikkialla  Jumalat tulevat  Kaikki metsän kai'ut  Kaikkiin neljään tuuleen  Kaunein jumala  Kiertotähdet  Kruununi on liian raskas  |  Kärsimyksen kalkki  Lapsuuteni puut  Laulu vuorella  Levottomia unia  Luojat  Lyyrani  Maa jota ei ole  Marraskuun aamu  Materialismia  Mennyttä  Metsän hämärä  Metsän vaalea tytär  Minun sieluni  Minä  Minä näin puun  Muotokuva  Mustaa tai valkoista  Mustalainen  Mysteerio  Neidon kuolema  Nietzschen haudalla  Oi taivaan kirkkautta  Olemisen riemu  Olenko valehtelija?  Orfeus  Pohjolan kevät  |  Prinsessa  Päätös  Rakkaus  Ruusualttari  Sairaita päiviä  Sarastus  Sataa, sataa  Satulinnani  Sisar  Sureva puutarha  Suuri puutarha  Syksy  Syksyllä  Tantalos, täytä maljasi  Tulevaisuuden kulkue  Tulevaisuuden varjo  Tulo Hadekseen  Tuska  Työaseen valitus : 2  Tähdet  Vaarallisia unia  Vanha valtias  Verkko  Yksinäisyys  Yöllinen madonna  |
Aiheesta muualla

Edith Södergran Teos on ladattavissa Projekti Lönnrotista Uuno Kailaan suomennoksena.