stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wicked (elokuva)
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

Elokuva sai neljä Golden Globe-palkinnon ehdokkuutta.
| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Päiväys | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Golden Globe | 5. tammikuuta 2025 | Paras musikaali- tai komediaelokuva | Paras musikaali- tai komediaelokuva | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | 5. tammikuuta 2025 | Paras elokuvallinen ja kaupallinen saavutus | Paras elokuvallinen ja kaupallinen saavutus |  |  |
| Golden Globe | 5. tammikuuta 2025 | Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Cynthia Erivo | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | 5. tammikuuta 2025 | Paras naissivuosa | Ariana Grande | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras elokuva | Paras elokuva | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras naispääosa | Cynthia Erivo | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras naissivuosa | Ariana Grande | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras puvustus | Paul Tazewell |  |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras leikkaus | Myron Kerstein | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras maskeeraus | Frances Hannon, Laura Blount ja Sarah Nuth | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras musiikki | John Powell ja Stephen Schwartz | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras lavastus | Nathan Crowley ja Lee Sandales |  |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Paras äänitys | Simon Hayes, Nancy Nugent Title, Jack Dolman, Andy Nelson ja John Marquis | Ehdokkuus |  |
| Oscar-gaala | 2. maaliskuuta 2025 | Parhaat erikoistehosteet | Pablo Helman, Jonathan Fawkner, David Shirk ja Paul Corbould | Ehdokkuus |  |
Huomiot

↑  Aalto esitti Dorothya näyttämömusikaalin suomalaisessa versiossa
↑  Lang esitti Boqia myös näyttämömusikaalin suomalaisessa versiossa
↑  Menzel esitti Elphabaa näyttämömusikaalin alkuperäisessä versiossa, Ylipää suomalaisessa versiossa
↑  Chenoweth esitti Galindaa näyttämömusikaalin alkuperäisessä versiossa, Tuokko suomalaisessa versiossa
↑  Hovatta esitti Nessarosea näyttämömusikaalin suomalaisessa versiossa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
Wicked Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Wicked Elonet.
Bailey, Erivo ja Grande elokuvan erikoisnäytöksessä New Yorkissa.
Delfin (1903)

| Delfin |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren laivanrakennus ja konepaja, Pietari
Kölinlasku:  1902
Laskettu vesille:  1903
Palveluskäyttöön:  1904
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 5. syyskuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  113 t (pinnalla) 124 t (sukellus)
Pituus:  19,6 m
Leveys:  3,35 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  300 hv/120 hv
Propulsio:  2 × bensiinimoottoria (pinnalla) 1 × sähkömoottori (sukellus)
Nopeus:  8,5 solmua (pinnalla) 4,5 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  28 merimailia@2,5 solmua (sukellus)
Miehistöä:  12
Aseistus
Aseistus:  2 × torpedoa 1 × konekivääri
Delfin oli Venäjän keisarikunnan laivaston sukellusvene.
Valmistus

I. G. Bubnovin ja M. N. Beklemiševin suunnittelema alus tilattiin 5. heinäkuuta 1901 torpedoveneenä Itämeren laivanrakennus ja konepajalta Pietarista, missä köli laskettiin 1902. Alus laskettiin vesille 1903 ja valmistui 1904.
Palvelus

Alustavissa koeajoissa sukellusveneen sukellusnopeudeksi saatiin 12 minuuttia, koska painolastitankit oli väärin säädetty. Lopulliseksi sukellusajaksi saatiin viisi minuuttia pinnalta periskooppisyvyyteen.
Alus upposi 29. kesäkuuta 1904 onnettomuudessa Neva-jokeen, jolloin 21 aluksella ollutta sai surmansa ja 11 pelastui. Hylky nostettiin neljä päivää myöhemmin. Alus siirrettiin 1904 Tyynenmeren laivastoon, missä se otettiin palvelukseen helmikuussa 1905. Alus upposi uudelleen toukokuussa 1905 bensiinihöyryn räjähtäessä. Alus palautettiin Venäjän–Japanin sodan päätyttyä palvelukseen. Alus upposi kolmannen kerran syyskuussa 1915, jolloin koko miehistö sai surmansa.
Alus siirrettiin helmikuussa 1916 Pohjoiseen laivastoon, missä se poistettiin alusluettelosta elokuussa 1917. Alus upotettiin 5. syyskuuta 1917 Murmanskissa.
Ilkka Kuusisto

| Ilkka Kuusisto |
| --- | --- |
 Ilkka Kuusisto Helsingin kirjamessuilla 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ilkka Taneli Kuusisto
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1933 Helsinki
Kuollut: 20. helmikuuta 2025 (91 vuotta) Helsinki
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera ja sinfonia 
Soittimet:  urut 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ilkka Taneli Kuusisto (26. huhtikuuta 1933 Helsinki – 20. helmikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä. Hän valmistui kanttori-urkuriksi 1954 ja musiikinopettajaksi 1958 Sibelius-Akatemiasta. Sävellystä hänelle opettivat muun muassa Aarre Merikanto ja Nils-Eric Fougstedt. Vuonna 1992 Kuusistolle myönnettiin professorin arvonimi.
Ura

Kuusisto toimi Yleisradion apulaismusiikkipäällikkönä 1960–1963, Meilahden seurakunnan kanttori-urkurina 1963–1972 ja Suomen Kansallisoopperan pääjohtajana 1984–1992. Lisäksi hän toimi Suomen Kansallisoopperan kuoronjohtajana 1963–1965, Helsingin kaupunginteatterin kapellimestarina 1965–1968 ja 1971–1975, Musiikki-Fazerin taiteellisena johtajana 1982–1984, Klemetti-opiston rehtorina 1969–1971, Radion sinfoniakuoron johtajana 1968–1977 ja Sibelius-Akatemian lehtorina 1975–1984.
Vuonna 1969 tehtiin Ylelle tv-ohjelma, jossa jazzpianistilegenda Bill Evans trionsa kanssa soittaa Kuusiston olohuoneessa kolme kappaletta. Haastattelijana ohjelmassa toimii Erkki Toivanen.
Kuusisto sävelsi muun muassa oopperoita, kuten Muumiooppera (1974), Pierrot ja yön salaisuudet (1991) ja Miehen kylkiluu (1977). Hänen säveltäjäntyölleen oli ominaista musiikillisten raja-aitojen ylittäminen.
Mieskuoro Laulu-Miehet julkaisi 95-vuotisjuhlakonsertissaan vuonna 2009 Taneli ja Ilkka Kuusiston mieskuoromusiikkia sisältävän tallenteen Kuusisto.
Muistelmissaan Sävelten siivilä Ilkka Kuusisto tiivisti säveltämistään seuraavasti:
"Olen eklektikko, joka tekee käyttömusiikkia – siis sellaista musiikkia, jota voi käyttää."
Ilkka Kuusisto oli säveltäjä Taneli Kuusiston poika. Hän oli kahden tyttären sekä Jaakko ja Pekka Kuusiston isä. Hänen sisariaan ovat edesmennyt professori Irmeli Niemi ja intendentti, musiikkitoimittaja Tuulikki Närhinsalo.
Palkinnot ja tunnustukset

Pro Finlandia -mitali 1984
Säveltaiteen valtionpalkinto 2007 (15 000 euroa)
Stadin Kundi 2008
Sävellyksiä > Oopperat

Muumiooppera 1974
Miehen kylkiluu 1977
Sota valosta 1980
Jääkäri Ståhl 1981
Pierrot ja yön salaisuudet 1991
Postineiti 1992
Neiti Julie (Fröken Julie) 1994
Gabriel, tule takaisin! 1998
Isänmaan tyttäret 1998
Nainen kuin jäätynyt samppanja 1999
Kuninkaan sormus 2000
Pula! 2002
Matilda ja Nikolai 2003
Kotia kohti 2006
Vapauden vanki 2006
Taipaleenjoki 2009
Sävellyksiä > Muita sävellyksiä

Fjäriln vingad (laulunäytelmä) 2005
Lumikuningatar (baletti) 1979
Robin Hood (baletti) 1985
sinfonia I 2000
sinfonia II 2005
Concertino improvvisando viululle ja orkesterille 2006
The Land Of Music
Meren Laulu
Kirjallisuutta

Kuusisto, Ilkka – Papinniemi, Jarmo: Sävelten siivilä: Musiikillisia kohtaamisia.  (Kertonut Ilkka Kuusisto. Muistiin merkinnyt ja muotoillut Jarmo Papinniemi)  Helsinki:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-23016-8
Lähdetie, Ismo: ”Kuusisto, Ilkka (1933–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 601–602.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Ilkka Kuusisto on musiikin monipuolisuusmies. Ylen Elävä arkisto.
Kuusisto, Ilkka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  IdRef
DC Universe (elokuvasarja)

| DC Universe |
| --- | --- |
Perustuu:  DC Comicsin sarjakuvahahmoihin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DC Studios
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  2024–
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  DC Extended Universe
Infobox OKNimi-testi OK: 
DC Universe (DCU) on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyviin hahmoihin perustuva multiamediasarja ja jaettu universumi, joka perustuu DC Comicsin sarjakuvahahmoihin. Sen loivat James Gunn ja Peter Safran, DC Studiosin uudet toimitusjohtajat. Se toimii osittaisena uudelleenkännistyksenä DC Extended Universelle (DCEU). Osa DCEU:n näyttelijöistä ja juonielementeistä on osa myös DCU:ta, mutta loput ovat korvattu kokonaan uusilla. DCU koostuu sekä näytellyistä elokuvista, näytellyistä televisiosarjoista, animaatiosarjoista että videopeleistä. Muut DC-elokuvat ja televisiosarjat, jotka eivät sijoitu samaan jatkumoon, ovat brändätty nimelle DC Elseworlds.
Kun Discovery Inc. ja WarnerMedia yhdistyivät Warner Bros. Discoveryksi (WBD), toimitusjohtaja David Zaslav päätti aloittaa DC-mediasarjan kokonaan alusta joidenkin DCEU-elokuvien negatiivisen vastaanoton jälkeen. Gunn ja Safran nimitettiin DC Filmsin korvaaksi perustetun DC Studiosin toimitusjohtajiksi marraskuussa 2022. He olivat aiemmin olleet mukana työstämässä DCEU-elokuvaa The Suicide Squad: Suicide Mission (2021) ja sen spin-off -sarjaa Peacemaker (2022–). He palkkasivat joukon käsikirjoittajia työstämään uutta DC-elokuvajatkumoa, johon kuuluisi sekä tunnettuja että vähemmän tunnettuja hahmoja. Osa DCEU-projekteista hylättiin kokonaan uuden jatkumon luomiseksi, mutta osa niistä (kuten Peacemaker) jatkuisi yhä osana DCU:ta. Gunn ja Safran päättivät keskittyä enemmän yhtenäisen tarinan muodostamiseen, sen sijaan, että pakottaisivat luojat viimeistelemään projektinsa tiettyihin ensi-iltapäivämääriin mennessä.
DCU:n tarina jakautuu useisiin eri lukuihin, joista ensimmäinen ”Gods and Monsters” alkoi animaatiosarjan Creature Commandos (2024–) myötä. Elokuvien puolelta ensimmäinen luku alkaisi elokuvalla Superman (2025), jota Gunn ja Safran pitävät DCU:n todellisena alkuna.
Elokuvat

| Elokuva> Luku 1: Gods and Monsters | Ensi-ilta> Luku 1: Gods and Monsters | Ohjaaja(t)> Luku 1: Gods and Monsters | Käsikirjoittaja(t)> Luku 1: Gods and Monsters | Tuottaja(t)> Luku 1: Gods and Monsters | Status> Luku 1: Gods and Monsters |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Superman | 2025-7-1111. heinäkuuta 2025 | James Gunn | James Gunn | Peter Safran | Jälkituotannossa |
| Supergirl: Woman of Tomorrow | 2026-6-2626. kesäkuuta 2026 | Craig Gillespie | Ana Nogueira | Ei tiedossa | Kuvattavana |
| Clayface | 2026-9-1111. syyskuuta 2026 | James Watkins | Mike Flanagan | James Gunn, Peter Safran, Matt Reeves ja Lynn Harris | Esituotannossa |
| The Authority | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Kehitteillä |
| The Brave and the Bold | Ei tiedossa | Andy Muschietti | Ei tiedossa | James Gunn, Peter Safran ja Barbara Muschietti | Kehitteillä |
| Swamp Thing | Ei tiedossa | James Mangold | James Mangold | Ei tiedossa | Kehitteillä |
Elokuvat > Superman (2025)

Elokuva ei ole alkuperätarina, mutta keskittyy nuoreen Kal-Elin / Clark Kentin / Teräsmiehen, joka työskentelee Lois Lanen ohella Daily Planetin toimittajana, ja yrittää samalla löytää tasapainon kryptonilaisen perimänsä sekä Smallvillessä, Kansasissa, asuvan ihmisperheensä välillä. Safran kuvailee elokuvan Teräsmiestä ”totuuden, oikeudenmukaisuuden ja amerikkalaisen tavan ruumiillistumaksi, joka tuo lempeyttä sinne, missä sitä pidetään vanhanaikaisena”.
Marraskuussa 2022, tullessaan nimitetyksi toiseksi DC Studiosin uusista toimitusjohtajista, Gunn oli käsikirjoittamassa uutta DC-elokuvaa. Joulukuussa, hän paljasti keskittyvänsä ensisijaisesti Teräsmieheen, kunnes hän lopulta vahvisti olevansa uuden Teräsmies-elokuvan käsikirjoittaja. Kun hän ja Safran esittelivät tammikuussa 2023 DCU:n ensimmäiset projektit, elokuvan viralliseksi nimeksi paljastettiin Superman: Legacy, ja sen ensi-iltapäivämääräksi paljastettiin 11. heinäkuuta 2025. Gunn sanoi elokuvan saavan inspiraationsa Grant Morrisonin ja Frank Quitelyn sarjakuvasta All-Star Superman (2005–2008). Gunn vahvisti maaliskuussa 2023, että käsikirjoittamisen lisäksi myös ohjaa kyseisen elokuvan. Kesäkuussa 2023, David Corenswet valittiin näyttelemään Teräsmiestä, ja Rachel Brosnahan valittiin näyttelemään Lois Lanea. Elokuvan nimi lyhennettiin Supermaniksi samalla, kun kuvaukset aloitettiin helmikuun 2024 lopulla, Trilith Studiosin tiloissa, Atlantassa. Kuvaukset saatiin päätökseen 30. heinäkuuta. Gunn ja Safran pitävät elokuvaa DCU:n todellisena alkuna. Superman tulee saamaan ensi-iltansa 11. heinäkuuta 2025.
Supermanin tapahtumat sijoittuvat animaatiosarjan Creature Commandos (2024–25) jälkeen, Frank Grillon palatessa näyttelemään Rick Flag Sr.:ia María Gabriela de Faría näyttelee Angela Spicaa / The Engineeriä, yhtä The Authorityn jäsenistä, ennen esiintymistään ryhmän omassa elokuvassa, ja Milly Alcock näyttelee Kara Zor-Eliä / Terästyttöä, ennen hahmonsa omaa elokuvaa. Elokuvassa esitellään muitakin supersankareita, kuten Guy Gardner, yksi Vihreistä Lyhdyistä, jota näyttelee Nathan Fillion, joka näytteli aiemmin Cory Pitzneriä / T.D.K.:ta (The Detachable Kid) The Suicide Squad: Suicide Missionissä.
Elokuvat > Supergirl: Woman of Tomorrow (2026)

Gunn kuvailee elokuvaa ”eeppiseksi scifi-elokuvaksi”, jossa Kara Zor-El / Terästyttö kasvoi tuhoutuneen kotiplaneettansa Kryptonin jäänteillä ja näki kaikkien ympärillään olevien kuolevan, samaan aikaan kun hänen serkkunsa Teräsmies eli onnellisena Maassa ihmisten kasvattamana.
Kun Gunn ja Safran esittelivät tammikuussa 2023 DCU:n ensimmäiset projektit, he paljastivat, että niiden joukossa olisi sovitus Tom Kingin ja Bilquis Evelyn sarjakuvaminisarjasta Supergirl: Woman of Tomorrow. Marraskuussa 2023, Ana Nogueira palkattiin käsikirjoittamaan elokuva, ja Milly Alcock valittiin tammikuun 2024 lopulla Terästytön näyttelijäksi, kun hahmon paljastettiin tekevän ensiesiintymisensä Supermanissä. Craig Gillespie osallistui neuvotteluihin elokuvan ohjaamisesta huhtikuussa 2024, ja hänen valintansa ohjaajaksi vahvistettiin seuraavan kuukauden aikana. Kuvaukset alkoivat tammikuussa 2025, ja sijoittuivat Warner Bros. Studiosin tiloihin, Leavesdeniin, sekä Lontooseen ja Islantiin. Supergirl: Woman of Tomorrow tulee saamaan ensi-iltansa 26. kesäkuuta 2026.
Jason Momoa, joka näytteli aiemmin DCEU:n elokuvissa Arthur Curryä / Vesimiestä, näyttelee elokuvassa Loboa.
Elokuvat > Clayface (2026)

Kauhuelokuva B-elokuvanäyttelijästä, joka käyttää tuntematonta ainetta uralleen sopivan ulkomuodon säilyttämiseksi, mutta muuttuu pelkästä savesta koostuvaksi olennoksi.
Maaliskuussa 2023, Mike Flanagan ja toverinsa Intrepid Picturesista, Trevor Macy, esittelivät Gunnille ja Safranille ideansa Savinaamaan keskittyvästä elokuvsta, jossa hahmo ei olisi roisto, kuten sarjakuvissa yleensä. Siihen aikaan ei ollut vielä varmaa olisiko elokuva osa DCU:ta vai olisiko se erillinen Elseworlds-elokuva; hahmon odotettiin esiintyvän myös Matt Reevesin The Batman -jatko-osassa (2027). Joulukuussa 2024, DC Studios päätti, että elokuva etenisi tuotantoon osana DCU:ta, Flanaganin tekemän käsikirjoituksen pohjalta. Safran vertasi elokuvan tyyliä 1986 elokuvaan Kärpänen. Reevesin vahvistettiin osallistuvan yhdessä Lynn Harrisin kanssa, yhtiönsä 6th & Idaho Productionsin kautta, mutta Flanagan ei voinut itse ohjata elokuvaa, koska oli jo kiireinen työstäessään The Exorcistia (2026) ja Carrie-televisiosarjaa. Helmikuussa 2025 vahvistettiin, ettei Creature Commandosissa tai Elseworlds-animaatiosarjassa Harley Quinn (2019–) hahmoa ääninäytellyt Alan Tudyk tule palaamaan rooliinsa. Samoihin aikoihin, James Watkins palkattiin ohjaamaan elokuva, kuvausten tullessa alkamaan kesällä 2025. Clayface tulee saamaan ensi-iltansa 11. syyskuuta 2026.
Elokuvat > The Authority

Gunn kuvaili The Authoritya supersankariryhmäksi, joka uskoi ”maailman olevan täysin rikkinäinen. Ja että ainoa keino korjata se olisi ottaa ohjaat omiin käsiin, vaikka se tarkoittaisi ihmisten tappamista, valtionpäämiesten tuhoamista tai hallitusten vaihtamista”. Safran vertasi kyseisen ryhmän supersankareita Jack Nicholsonin näyttelemään eversti Nathan R. Jessepiin elokuvasta Kunnian miehiä (1992).
Kun Gunn ja Safran esittelivät tammikuussa 2023 DCU:n ensimmäiset projektit, he paljastivat, että niihin kuuluisi myös elokuva The Authoritystä, jonka Warren Ellis ja Bryan Hitch loivat alun perin WildStorm-kustantamolle, mutta josta tuli muiden WildStormin hahmojen tavoin osa DC-jatkumoa vuonna 2011. Gunn ja Safran päättivät tuoda WildStormin hahmot osaksi DC Universea, alkaen The Authoritysta. María Gabriela de Faría valittiin marraskuussa 2023 näyttelemään Angela Spicaa / The Engineeriä, kun hahmon paljastettiin tekevän ensiesiintymisensä Supermanissä.
Gunn sanoi, että elokuvassa tulisi olemaan myös yhteyksiä Teräsmieheen.
Elokuvat > The Brave and the Bold

Elokuva tutkii sekä Bruce Wayneä / Batmaniä että muita ”Lepakkoperheen” jäseniä, kuten Brucen pojan, Damian Waynen, versiota Robinista. Gunnin mukaan elokuva olisi Batmanistä ja Robinista kertova ”epätavallinen isä ja poika -tarina”.
Kun Gunn ja Safran esittelivät tammikuussa 2023 DCU:n ensimmäiset projektit, he paljastivat, että The Brave and the Bold tulisi esittelemään DCU:n version Batmanistä. Gunn sanoi elokuvan saavan inspiraationsa Grant Morrisonin Batman-sarjakuvista vuosilta 2006–2013. Joulukuussa 2022 vahvistettiin, että DCEU:ssa Batmaniä näytellyt Ben Affleck ei enää jatkaisi hahmon näyttelijänä, ja että Matt Reevesin ohjaamien elokuvien versio jatkuisi erillään DCU:sta, osana DC Elseworldsiä. DCEU-elokuvan The Flash (2023) ohjaajana aiemmin toiminut Andy Muschietti palkattiin The Brave and the Boldin ohjaajaksi kesäkuussa 2023, Barbara Muschiettin tuopttaessa elokuvan yhdessä Gunnin ja Safranin kanssa. Elokuvan tuotanto kuitenkin viivästyi joulukuussa 2024, Muschiettin muiden velvollisuuksien vuoksi, ja koska DC Studios halusi varmistaa, ettei elokuvan julkiasu asettuisi liian lähelle Reevesin The Batman -jatko-osaa. Helmikuussa 2025, elokuvalle oli jo palkattu käsikirjoittaja, joka työskenteli aktiivisesti Gunnin kanssa. Muschietti itse ei kuitenkaan ollut vielä aktiivisesti mukana projektissa, mutta Safran sanoi esittelevänsä käsikirjoituksen hänelle, kun se olisi valmis.
Elokuvat > Swamp Thing

Rämeen olennon alkuperästä kertova kauhuelokuva.
Joulukuussa 2022, James Mangoldin kerrottiin olevan kiinnostunut Rämeen olento -elokuvan ohjaamisesta osaksi DCU:ta. Kun Gunn ja Safran esittelivät tammikuussa 2023 DCU:n ensimmäiset projektit, uuden Rämeen olento -elokuvan paljastettiin olevan yksi niistä. Gunn sanoi elokuvan saavan inspiraationsa Alan Mooren The Saga of the Swamp Thing -sarjakuvista vuosilta 1984–1985. Pian Mangoldin vahvistettiin osallistuneen neuvotteluihin elokuvan ohjaamisesta ja käsikirjoittamisesta, mutta hänen ei odotettu aloittavan elokuvaa ennen hän saisi valmiiksi työnsä Indiana Jones and the Dial of Destinyn (2023) sekä A Complete Unknownin (2024) parissa. Mangoldin palkkaaminen ohjaajaksi vahvistui huhtikuussa, kun hän oli aloitanut käsikirjoittamisen. Hän teki samaan aikaan myös uutta Tähtien sota -elokuvaa, mutta ei ollut varmaa, kumpi etenisi tuotantoon ensin. Gunn itse kuvaili Swamp Thingiä Mangoldin intohimoprojektiksi.
Vaikka projekti olisi tarinaltaan synkempi, Gunn ja Safran pyrkivät siihen, että Rämeen olennon tarina olisi yhteydessä muihinkin DCU:n tarinoihin.
Televisiosarjat

| Sarja> Luku 1: Gods and Monsters | Tuotantokausi> Luku 1: Gods and Monsters | Tuotantokausi> Luku 1: Gods and Monsters | Jaksot> Luku 1: Gods and Monsters | Alkoi> Luku 1: Gods and Monsters | Päättyi> Luku 1: Gods and Monsters | Verkko> Luku 1: Gods and Monsters | Showrunner> Luku 1: Gods and Monsters | Status> Luku 1: Gods and Monsters |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Creature Commandos |  | 1 | 7 | 2024-12-55. joulukuuta 2024 | 2025-1-99. tammikuuta 2025 | Max | Dean Lorey | Julkaistu |
| Peacemaker |  | 1 | 8 | elokuu 2025 | Ei tiedossa | Max | James Gunn | Jälkituotannossa |
| Lanterns |  | 1 | 8 | 2026 | Ei tiedossa | HBO | Chris Mundy | Kuvattavana |
| Waller |  | 1 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Max | Christal Henry ja Jeremy Carver | Kehitteillä |
| Paradise Lost |  | 1 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Max | Ei tiedossa | Kehitteillä |
| Booster Gold |  | 1 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Max | Ei tiedossa | Kehitteillä |
Televisiosarjat > Creature Commandos (2024–)

Amanda Waller kokoaa hirviöistä koostuvan black ops -ryhmän, johon kuuluvat Rick Flag Sr., Nina Mazursky, Tohtori Fostori, Eric Frankenstein ja Frankensteinin morsian, G.I. Robot ja Kärppä.
Tammikuussa 2023 Gunn paljasti käsikirjoittavansa uutta televisiosarjaa DCU:hun. Kun hän ja Safran esittelivät tammikuussa 2023 DCU:n ensimmäiset projektit, Creature Commandos esiltetiin niistä ensimmäisenä. Sen on tarkoitus olla Max-alkuperäissarja DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvästä samannimisestä hirviöryhmästä. Warner Bros. Animation osallistui sarjan tuottamiseen, Dean Loreyn toimiessa showrunnerina ja Yves ”Balak” Bigerel johtaessa sarjan ohjaajien tiimiä. Gunn oli jo käsikirjoittanut sille seitsemän jaksoa ja sarjan tuotanto oli myös ehditty jo aloittaa. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi koostuu seitsemästä jaksosta, joista kaksi ensimmäistä julkaistiin 5. joulukuuta 2024 ja loput viikottain 9. tammikuuta 2025 asti.
Waller, Weasel ja Flagin poika Rick Flag Jr. esiteltiin aiemmin The Suicide Squad: Suicide Missionissä. Viola Davis, Steve Agee ja Sean Gunn palaavat kyseisestä elokuvasta sekä Peacemakeristä ääninäyttelemään Amanada Walleria, John Economosia ja Kärppää. Lisäksi Gunn ääninäyttelee sarjassa myös G.I. Robotia. Sarjan muiden päähenkilöiden ääninäyttelijät paljastettiin huhtikuussa 2023. Frank Grillo ääninäyttelee Rick Flag Sr.:ia, Indira Varma Frankensteinin morsianta, Zoë Chao Nina Mazurskya, Alan Tudyk Tohtori Fosforia, David Harbour Eric Frankensteinia, ja Maria Bakalova prinsessa Ilana Rostovicia.
Televisiosarjat > Peacemaker kausi 2

Kauden tapahtumat sijoittuvat Supermanin tapahtumien jälkeen.
HBO Max paljasti helmikuussa 2022, että Peacemakerille oli tekeillä toinen tuotantokausi, ja että Gunn tulisi käsikirjoittamaan ja ohjaaman kaikki sen jaksot. Gunnin mukaan toinen tuotantokausi tulisi tutkimaan ensimmäisen tuotantokauden tapahumien seurauksia. Kun hän ja Safran esittelivät tammikuussa 2023 DCU:n ensimmäiset projektit, he selittivät, ettei Peacemakerin toinen tuotantokausi ollut niiden joukossa, koska Gunn oli kiireinen käsikirjoittaessaan Supermaniä. Helmikuussa Gunn vahvisti, ettei Peacemakeriä ollut lopetettu, ja että hän jatkaisi työtä sarjan parissa, kun Waller saataisiin valmiiksi. Gunn aloitti toisen tuotantokauden käsikirjoittamisen lokakuussa, ja vahvisti sen sijoittumiseen DCU:n jatkumoon. Maaliskuussa 2024, hän paljasti, että Wallerin julkaisu oli siirretty myöhemmäksi ja että Peacemakerin toinen tuotantokausi tuotettaisiin ensin. Kuvausten suunniteltiin alkavan myöhemmin saman vuoden aikana, kun Supermanin kuvaukset olivat yhä käynnissä. Se tarkoitti myös sitä, ettei Gunn ohjaisi tältä tuotantokaudelta kaikkia jaksoja itse. Kuvauksia tehtiin jo ennakkoon huhtikuussa 2024, ennen varsinaiset kuvaukset toteutettiin kesä-marraskuussa 2024. Tuotantokausi tullaan julkaisemaan elokuussa 2025.
Viola Davis palaa DCEU:sta ja Creature Commandosista Amanda Wallerin rooliin. Lisäksi myös muita Peacemakeristä tuttuja näyttelijöitä palaa rooleihinsa. Lisäksi Frank Grillo palaa näyttelemään Rick Flag Sr.:ia.