stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vladimir Sutejev

Vladimir Grigorjevitš Sutejev (ven. Влади́мир Григо́рьевич Суте́ев, 5. heinäkuuta 1903 Moskova – 10. maaliskuuta 1993 Moskova) oli neuvostoliittolainen animaatioelokuvien tekijä, kuvittaja ja lastenkirjailija.
Vladimir Sutejev syntyi lääkärin perheeseen. Hän kävi keskikoulun ja opiskeli Moskovan teknillisessä korkeakoulussa. Sutejev valmistui Valtion elokuvakoulusta vuonna 1928 ja työskenteli Mežrabpomfilm-elokuvastudiolla.
Sutejev oli yksi neuvostoliittolaisen animaatioelokuvan edelläkävijöistä. Vuonna 1931 hän ohjasi ensimmäisen animoidun äänielokuvan Ulitsa poperjok. Vuonna 1935 Sutejev siirtyi Viktor Smirnovin kokeelliseen animaatiostudioon ja vuonna 1936 Sojuzmultfilmille. Hän työskenteli piirroselokuvien taiteilijana, käsikirjoittajana ja ohjaajana.
Vuodesta 1947 lähtien Sutejev työskenteli lastenkirjallisuuden kustannusliikkeessä. Hän kuvitti lastenkirjoja ja julkaisi ensimmäisen oman kirjansa vuonna 1949. Sutejev kirjoitti lukuisia satuja, joiden kuvituksessa on paljon animaatioelokuvien piirteitä. Hän oli molempikätinen ja pystyi kirjoittamaan ja piirtämään samanaikaisesti.
Suomennettuja teoksia

Erilaiset pyörät: purjevene (Raznye koljosa). Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1961.
Kaksi satua kynästä ja väreistä (Dve skazki pro karandaš i kraski). Suom. Anna-Liisa Levänen. Petroskoi: [s.n.], [s.a.]
Kuka sanoi nau? (Kto skazal ”mjau”?). Suom. Nikolai Gippijev. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1957.
Parittomat pyörät (Raznyje koljosa). Suom. Anita Mitrošin. Helsinki: Kansankulttuuri, 1984.
Aiheesta muualla

Vladimir Sutejev Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vladimir Sutejev Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Luettelo Tampereen yliopiston ainejärjestöistä

Tämä on luettelo Tampereen yliopistossa toimivista tiedekunta- ja ainejärjestöistä. Tampereen ylioppilaskunnan piirissä toimii noin 150 opiskelijajärjestöä. Niistä noin 40 on sisäänotollisia ainejärjestöjä tai kiltoja, jotka on lueteltu tässä luettelossa. Tämän lisäksi luetteloon on koottu epäviralliset, kansainväliset ja ei-sisäänotolliset ainejärjestöt sekä ainejärjestöt, joiden koulutusohjelma on lakkautettu.
Luettelo on järjestetty tiedekuntien sekä ainejärjestöjen nimien mukaiseen aakkosjärjestykseen.
Informaatioteknologian ja viestinnän tiedekunta

Energiamurros, Energiamurroskilta
Suomen kieli, Kopula
Vieraat kielet, Lexica
Matematiikka, tilastotiede ja tietojenkäsittelytieteet, Luuppi
Teatterityö, Näty
Viestintä, Reettorit
Sähkötekniikka, Sähkökilta
Tietotekniikka, TiTe
Käännöstiede, Transla
Informaatiotutkimus, mediatutkimus ja pelitutkimus, UDK
Journalistiikka, Vostok
Johtamisen ja talouden tiedekunta

Kauppatieteet, Boomi
Politiikan tutkimus, Iltakoulu
Tuotantotalous, Indecs
Hallintotieteet, Staabi
Tietojohtaminen, Tietojohtajakilta Man@ger
Kasvatustieteiden ja kulttuurin tiedekunta

Varhaiskasvatus, ITU
Elinikäinen oppiminen ja kasvatus, Mentor
Luokanopettaja, OKA
Lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunta

Biolääketieteen tekniikka, Bioner
Bioteknologia, Biopsi
Lääketiede, Tampereen Lääketieteen Kandidaattiseura
Rakennetun ympäristön tiedekunta

Arkkitehtuuri, Tampereen Arkkitehtikilta
Rakennustekniikka, Tampereen rakentajakilta
Sustainable urban development (kestävä kaupunkikehitys), Urbanum
Tekniikan ja luonnontieteiden tiedekunta

Automaatiotekniikka, Automaatiotekniikan kilta
Biotekniikka, Bioner
Teknis-luonnontieteellinen koulutusohjelma, Hiukkanen
Konetekniikka, Koneenrakentajakilta
Materiaalitekniikka, Materiaali-insinöörikilta
Robotiikka, Robotiikan kilta
Ympäristötekniikka, Ympäristöteekkarikilta
Yhteiskuntatieteiden tiedekunta

Filosofia, Aatos
Psykologia, Cortex
Yhteiskuntatutkimus, Interaktio
Historia, Patina
Hoitotiede ja kansanterveystiede, Salus
Sosiaalityö, SOS
Kirjallisuustiede, Teema
Logopedia, Ääni
Porin yksikkö

Tietotekniikka ja tuotantotalous, Porin Teekkarit
Koko toimipiste, Utopia
Entiset, epäviralliset ja ei-sisäänotolliset ainejärjestöt

Erasmus-opiskelijaverkosto, INTO (ESN FINT)
MDP in Leadership for Change students Complex
Tampere Science and Engineering Students' association, TaSciEn
Tampere International Global Society Students (TIPSY)
Signaalinkäsittely ja tietoliikennetekniikka, TeLE
Kuitu- ja tekstiilitekniikka, TVIK
Jehan Alain

Jehan Alain vuonna 1938.
Jehan Ariste Alain (3. helmikuuta 1911 Saint-Germain-en-Laye – 20. kesäkuuta 1940) oli ranskalainen säveltäjä ja urkuri.
Hän aloitti urkujensoiton opiskelun isänsä johdolla. Hän opiskeli myös pianonsoittoa Augustin Piersonin johdolla. Vuosina 1927–1939 Alain opiskeli Pariisin konservatoriossa. Häntä opetti muun muassa Paul Dukas. Alain sai surmansa toisessa maailmansodassa vuonna 1940.
Alain tunnetaan parhaiten urkusävellyksistään, mutta hän sävelsi myös requiemin, lauluja ja pianomusiikkia. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat Le jardin suspendu, Litanies sekä Trois danses uruille.
Jehan Alain oli Ranskan tunnetuimpiin nykyurkureihin kuuluneen Marie-Claire Alainin veli.
Elämä ja ura

Jehan Alain syntyi Pariisin liepeillä Saint-Germain-en-Layessa musiikkia ja taiteita harrastavaan perheeseen. Isä Albert Alain oli urkuri ja kirkkomusiikin säveltäjä. Jehanin ohella kaikista perheen lapsista (Olivier, Marie-Odile ja Marie-Claire) tuli muusikoita.
13-vuotiaana Jehan alkoi toimia isänsä sijaisena kotikirkon urkujen soittajana. Isänsä ohella häntä opettivat Pariisin konservatoriossa André Bloch, Georges Caussade, Paul Dukas, Roger Ducasse ja Marcel Dupré. Nuori Alain menestyi erinomaisesti niin soinnutuksessa, kontrapunktissa, urkujensoitossa kuin improvisaatiossakin.
Alainin sävellys Suite pour orgue voitti Les Amis de l’Orgue (Urkujen ystävät) -yhdistyksen sävellyskilpailun vuonna 1936. Samana vuonna hän ryhtyi Saint-Nicolas-kirkon urkuriksi Maisons-Laffittessa, minkä lisäksi hän soitti urkuja myös pariisilaisessa synagoogassa.
Vuonna 1939 Alain joutui sotapalvelukseen ja kaatui taistelussa 20.6.1940. Lyhyen elämänsä aikana Alain loi yli 140 teosta: piano-, urku- ja vokaaliteoksia sekä kamari- ja orkesterimusiikkia. Tämän lisäksi monilahjakas Alain teki piirroksia, karikatyyrejä ja aforismeja.
Alain toi ensimmäisenä romanttis-impressionistiselle pohjalle rakentuneeseen urkumusiikkiin itämaisia ja muita eksoottisia vaikutteita. Hän oli uranuurtaja myös etsiessään uruista uudenlaisia rekisteröintejä eli äänenvärejä.
Hänen tärkeimpinä laajoina urkusävellyksinään pidetään teoksia Trois Danses ja Suite. Pienimuotoinen Litanies taas on yksi maailman suosituimmista urkukappaleista.
Urkusävellyksiä

Trois Danses (1937–1940)
Suite (1934–1936)
Trois pièces :
Variations sur un thème de Clément Jannequin (1937)
Le Jardin suspendu (1934)
Litanies (1937)
Deux Fantaisies (1933, 1936)
Aiheesta muualla

http://www.jehanalain.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Heikki Poroila: Yhtenäistetty Jehan Alain.  (Yhtenäistettyjen nimekkeiden ohjeluettelo) Määritä julkaisija! ISBN 978-952-5363-29-6  Teoksen verkkoversio (pdf) Viitattu 13.5.2021.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
My Will

| ”My Will” Dream |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Dear...
 Julkaistu: 29. marraskuuta 2000
 Tekijä(t): Mai Matsumoro
 Tuottaja(t): Mai Matsumoro, Yasuo Ōtani
 Tyylilaji: J-pop
 Levy-yhtiö: Avex Trax
Dreamin muut singlet
| ”Night of Fire” 2000 | ”My Will” 2000 | ”Believe in You” 2001 |
My Will on japanilaisen Dreamin kuudes single. Siitä tuli myös InuYasha -animen tunnuskappale. Kappaleen Promovideo julkaistiin Daydream -DVD ja VHS:lä. Kappaleen sanoituksista vastasi Mai Matsumuro ja sovituksesta Keisuke Kikuchi ja kuoron sovitus: Yas Kitajima lähde?
Kappaleet

My Will (Original Mix)
My Will (landscape mix) remixed by Dave Ford
My Will (Nocturne Club Mix) remixed by Nocturne
My Will (Instrumental)
FS D’Entrecasteaux (1896)

| D'Entrecasteaux |
| --- | --- |
 Piirros aluksen suojasta ja aseistuksesta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Forges et Chantiers de la Méditerranée, La Seyne-sur-Mer
Kölinlasku:  syyskuu 1894
Laskettu vesille:  12. kesäkuuta 1896
Palveluskäyttöön:  1899
Poistui palveluskäytöstä:  lahjoitettu Belgialle 1922
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 995 t
Pituus:  117,00 m
Leveys:  17,83 m
Syväys:  7,50 m
Koneteho:  14 500 ihp
Nopeus:  19,2 solmua
Miehistöä:  559
Aseistus
Aseistus:  2 × 240 mm/40 Mle 1893 -tykkiä 12 × 138 mm/45 Mle 1893 -tykkiä 12 × 47 mm/40 Mle 1885 Hotchkiss -tykkiä 6 × 37 mm/23 Mle 1884 -tykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea
D'Entrecasteaux oli Ranskan laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin syyskuussa 1894. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1896 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1899.
Palvelus

Alus poistettiin luettelosta vuonna 1922 ja se lahjoitettiin seuraavana vuonna proomuna Belgialle, joka palautti sen vuonna 1926 maan supistaessa laivastoaan. Alus myytiin 7. maaliskuuta 1927 Puolalle romun hinnalla ja se hinattiin Gdyniaan nimettynä Król Wladyslaw IV:ksi. Puolassa alus nimettiin vuonna 1930 Baltykiksi. Alus palveli proomuna ja lopulta saksalaiset romuttivat sen vuonna 1942.
Seth Jones

| Seth Jones |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1994 (ikä 30) Plano, Texas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  193 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Florida Panthers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Nashville Predators   Columbus Blue Jackets   Chicago Blackhawks
NHL-varaus:  4. varaus, 2013 Nashville Predators
Jared Seth Jones (s. 3. lokakuuta 1994 Plano, Texas) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL:ssä pelaavaa Florida Panthersia. Hän on pelannut NHL-urallaan myös hänet varanneessa Nashville Predatorsissa,Columbus Blue Jacketsissa ja Chicago Blackhawkissa. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueessa MM-pronssia.
Ura > Seuraura > Junioriura

Jones pelasi kauden 2008–2009 aikana Dallas Starsin alle 16-vuotiaiden joukkueen kapteenina. Kauden jälkeen WHL-joukkue Everett Silvertips varasi hänet CHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella 11. pelaajana. Jones kuitenkin pysyi Dallasissa, jossa siirtyi kaudeksi 2009–2010 alle 18-vuotiaiden joukkueeseen, jossa hän pelasi 42 ottelua tehden 18 tehopistettä.
Kaudeksi 2010–2011 Jones siirtyi USA Hockey National Team Development Programiin, jossa USHL:ssä 28 ottelua. Lisäksi hän pelasi alle 17-vuotiaiden joukkueessa 37 ottelua toimien sen kapteenina sekä alle 18-vuotiaiden joukkueessa 20 ottelua. Seuraavalla kaudella, 2011–2012, Jones toimi sekä alle 18-vuotiaiden että USHL:ssä pelaavan ykkösjoukkueen kapteenina. USHL:ssä hän pelasi 20 ottelua tehoin 4+8=12 ja alle 18-vuotiaiden joukkueessa 52 ottelua tehoilla 8+23=31.
Huhtikuussa 2012 Everett Silvertips myi varaamansa Jonesin pelaajaoikeudet Portland Winterhawksille. Jones siirtyi kaudeksi 2012–2013 Winterhawksiin, jossa pelasi ensimmäisellä kaudellaan 61 runkosarjaottelua tehoin 14+42=56. Pudotuspeleissä hän pelasi 21 ottelua, joissa teki viisi maalia ja yhteensä 15 tehopistettä. Winterhawks voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden. Jones valittiin pelaamaan CHL:n lupaavien pelaajien otteluun, jonka lisäksi hänet palkittiin WHL:n vuoden tulokkaana Jim Piggott Trophylla. Jones pääsi pelaamaan viidessä Memorial Cupin ottelussa, joissa hän teki 2 maalia sekä 2 syöttöpistettä.
Ura > Seuraura > NHL

Kesän 2013 varaustilaisuudessa Jonesia pidettiin jopa mahdollisena kärkivarauksena. Nashville Predators varasi hänet itselleen lopulta neljäntenä pelaajana.
Heinäkuussa 2013 Predators solmi Jonesin kanssa kolmen vuoden mittaisen tulokassopimuksen. Jones siirtyi heti varausta seuranneeksi kaudeksi pelaamaan Predatorsin NHL-kokoonpanoon. Tulokaskaudellaan hän esiintyi 77 ottelussa, joissa teki tehot 6+25=31. Toisella kaudellaan, 2014–2015, Jones pelasi kaikki Predatorsin 82 runkosarjaottelua. Hän teki niissä 27 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi kuusi ottelua saaden neljä syöttöpistettä.
Tulokassopimuksensa viimeisellä kaudella Jones ehti pelata Predatorsin paidassa 40 ottelua tehden yhden maalin sekä kymmenen syöttöpistettä. Nashville kauppasi Jonesin tammikuussa 2016 Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa keskushyökkääjä Ryan Johanseniin. Jones pelasi Blue Jacketsissa loppukauden aikana 41 runkosarjaottelua tehoin 2+18=20.
Jones ja Blue Jackets solmivat kauden 2015–2016 jälkeisenä kesänä kuuden vuoden mittaisen ja yhteensä 32,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2021 Blue Jackets kauppasi Jonesin, ensimmäisen kierroksen varausvuoron ja kuudennen kierroksen varausvuoron Chicago Blackhawksiin vaihdossa Adam Boqvistiin, kahteen ensimmäisen kierroksen varausvuoroon ja toisen kierroksen varausvuoroon. Heti siirron jälkeen Jones solmi kahdeksanvuotisen ja arvoltaan 76 miljoonan dollarin jättisopimuksen Blackhawksin kanssa. Sopimuksen cap hit on 9,5 miljoonaa dollaria.
Maaliskuussa 2025 Blackhawks kauppasi Jonesin ja neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2026 varaustilaisuudessa vaihdossa Spencer Knightiin ja ehdolliseen ensimmäisen kierroksen varausvuooroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2013 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 2011 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Tšekki 2012 | jääkiekko |  |
Jones pelasi Yhdysvaltain joukkueen kapteenina kauden 2010–2011 aikana pelatussa World U-17 Hockey Challengessa. Hän pelasi viisi ottelua tehden yhden maalin sekä yhden syöttöpisteen. Turnauksen päätteeksi joukkue voitti hopeaa ja Jones valittiin tähdistöjoukkueeseen.
Saman kauden aikana hän teki myös arvokisadebyyttinsä pelatessaan alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Yhdysvallat voitti kisoissa maailmanmestaruuden Jonesin pelattua kuudessa ottelussa. Jones pelasi turnauksessa myös seuraavana vuonna, kun Yhdysvallat onnistui uusimaan mestaruutensa. Jones teki kuudessa ottelussa kolme maalia sekä viisi syöttöpistettä. Hänen tehotilastonsa oli Brady Skjein jälkeen turnauksen paras, +9. Jones toimi joukkueen kapteenina.
Vuonna 2013 Jones jatkoi edelleen arvokisatasolla pelaten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi seitsemän ottelua tehden yhden maalin sekä kuusi syöttöpistettä.
Jones teki aikuisten arvokisadebyyttinsä aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän pelasi turnauksessa kahdeksan ottelua tehoilla 2+9=11. Hän oli turnauksen puolustajien syöttö- ja pistepörssien ykkönen. Lisäksi hänet valittiin turnauksen ensimmäiseen tähdistökentälliseen sekä parhaaksi puolustajaksi. Vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Jones oli mukana voittamassa pronssia. Hän pelasi kymmenessä ottelussa tehden yhden maalin sekä kolme syöttöpistettä. Lisäksi hän istui kaksi kahden minuutin rangaistusta.
Jones nimettiin Pohjois-Amerikan alle 23-vuotiaiden joukkueeseen vuoden 2016 maailmancupiin.
Muuta

Jonesin isä on entinen NBA-koripalloilija Popeye Jones. Hän toimii nykyään Brooklyn Netsissä apuvalmentajan tehtävissä.
Kari Litmanen

Kari Kalevi Litmanen (25. syyskuuta 1957 Parikkala – 5. tammikuuta 2012 Imatra) oli suomalainen iskelmämusiikin säveltäjä, sovittaja, studio- ja tv-muusikko, tuottaja ja kapellimestari. Hänen säveltämiään ja sovittamiaan iskelmiä on levytetty satoja kappaleita.
Tausta

Litmanen sai kotonaan sähköurut 1960-luvun lopulla, josta hänen muusikonuransa alkoi. Hän kävi soittotunneilla Helsingissä Eeva Sarmannon johdolla. Tanssikeikat Litmanen aloitti 15-vuotiaana, jolloin hän soitti imatralaisessa ravintola Väärässä talossa ja Imatran Valtionhotellissa kuutenakin iltana viikossa. Hän suoritti varusmiespalveluksensa Lappeenrannan varuskuntaorkesterissa klarinetistina, opetti Imatran musiikkiopistossa ja yläasteella sekä toimi kapellimestarina Imatran teatterissa.
Ura

Teatterissa hän sovitti musikaaleja kulloinkin käytettävissä olevalle kokoonpanolle sekä toimi myös pianistina. Uransa alussa Litmanen ei ollut vielä kiinnostunut iskelmistä, vaan hän teki instrumentaalimusiikkia esikuvinaan Herbie Hancock, Chick Corea sekä Emerson, Lake & Palmer.
1980-luvun alussa Litmanen toimi Tapani Kansan orkesterissa. Hänet tunnettiin yhtenä ensimmäisistä suomalaisista polyfonisen syntetisaattorin soittajista. Hän hankki sellaisen Kansan kiertueelle vuonna 1980, ja jo 1974 hän oli käyttänyt keikoilla kolmi-oskillaattorista isänsä tuttavan rakentamaa syntetisaattoria, mikä oli Suomen oloissa uutta aikanaan.
Tapani Kansan studiosessioiden yhteydessä häntä pyydettiin 1980-luvun alussa myös sovittajaksi. Sovitustyön myötä myös iskelmäsävellys alkoi kiinnostaa, koska erilaisten välikkeiden säveltäminen oli joka tapauksessa tarpeellista.
1990-luvulla Litmanen toimi lähes 10 vuoden ajan TV1:n ”kiinteän viihdebändin” kosketinsoittajana ja hän oli muutoinkin usein televisiotuotannoissa kosketinsoittajana ja kapellimestarina.
Kari Litmasen tunnetuimpia yhteistyökumppaneita olivat sanoittajat Vexi Salmi, Jiri Nikkinen, Jorma Toiviainen ja Turkka Mali. Iskelmälaulajista hänen yhteistyökumppaneitaan olivat muiden muassa Marion Rung, Arja Koriseva, Heidi Kyrö, Janne Tulkki, Tarja Lunnas, Reijo Taipale, Marita Taavitsainen ja useat uudemmat suomalaiset ”tangokuninkaalliset”.
Litmanen kuoli kotonaan tammikuussa 2012 kaaduttuaan portaissa.
Tuotanto

Litmanen sävelsi ja sovitti satoja levytettyjä iskelmiä sekä toimi studiomuusikkona. Hän käytti myös salanimeä Kalevi Huttu.
Palkintoja

Syksyn sävel -voitto 1998 kappaleella ”André”, Marita Taavitsaisen esittämänä. Toinen sija 1999 sekä kolmas sija 1999 ja 2000.
Kullervo Linna -palkinto 2001
Aiheesta muualla

Kari Litmasen sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kari Litmasen sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kari Litmasen 30-vuotistaiteilijajuhlahaastattelu kuvineen SELVIS Ry:n sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Esteban Cambiasso

Esteban Cambiasso vuonna 2006.
Esteban Matías Cambiasso (s. 18. elokuuta 1980 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän oli keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kymmenen vuotta Inter Milanissa. Hän edusti myös muun muassa espanjalaista Real Madridia ja englantilaista Leicester Cityä.
Cambiasso aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995 Argentinos Juniorsissa, siirtyen Real Madridin B-joukkueeseen vuonna 1996. Vuonna 1998 hän palasi takaisin Argentiinaan, jossa hän pelasi kolme kautta Independientessä ja yhden River Platessa. Tänä aikana hänelle annettiin lempinimi El Cuchu (suom. rimpula). Vuonna 2001 hän siirtyi Real Madridiin, jossa voitti UEFA Super Cupin ja Intercontinental Cupin vuonna 2002, Espanjan-mestaruuden vuonna 2003 ja Espanjan supercupin vuonna 2004.
Vuonna 2005 Cambiasso solmi sopimuksen Milanon Interin kanssa. Hän oli mukana voittamassa Coppa Italian (Italian cup-mestaruus) vuosina 2005 ja 2006 pelaten puolustavana keskikenttämiehenä.
Argentiinan maajoukkueessa Cambiasso pelasi ensimmäisen ottelunsa Meksikoa vastaan 20. joulukuuta 2000. Hän pelasi 52 maaottelua ja teki niissä neljä maalia vuosina 2003–2011. Cambiasso oli voittamassa nuorten maailmanmestaruutta vuonna 1997. Cambiasso epäonnistui Saksan MM-kisoissa rangaistuspotkukisassa välierissä Saksaa vastaan.
Kari Hyttinen (valokuvataiteilija)

Kari Hyttinen (s. 1954 Joensuu) on joensuulainen valokuvataiteilija ja runoilija. Hyttisen tuotanto käsittää valokuvanäyttelyitä ja kuva- ja runoteoksia. Hän on myös toiminut valokuvauksen ja elokuvailmaisun opettajana.
Tausta

Kari Hyttisen vanhemmat olivat myyntijohtaja Erkki Hyttinen ja Milja Hyttinen Hetki neljän sukupolven yhteistä matkaa.   Valokuvaus tuli Hyttiselle tutuksi jo lapsuudenkodissa, sillä hänen autoliikkeessä työskentelevä isänsä omisti tšekkoslovakialaisen Flexaret –merkkisen kameran ja oli innokas valokuvauksen harrastaja. Hyttinen alkoi itse ottaa valokuvia kansakoulua käydessään. Viitisen vuotta maalattuaan hän vaihtoi valokuvaukseen. Valokuvateoksien ja –näyttelyiden ohella Hyttinen on tehnyt kuvitustöitä oppikirjoihin ja muihin julkaisuihin sekä kuvannut teattereille. Tunnettuja levynkansitöitä ovat mm. Hassisen koneen lp:t Täältä tullaan Venäjä vuodelta 1980  ja Rumat sävelet vuodelta 1981.  Oman taiteellisen työn lisäksi hän on opettanut eri oppilaitoksissa mm. kuvataiteen ja muotoilun opiskelijoita.
Taiteilijakuva ja tuotanto > Runokokoelmat

Runot ja valokuvat muodostavat Kari Hyttisen kokoelmissa toisiaan tukevan kokonaisuuden.
Runokokoelma Kädellä sulatan jään, joka ilmestyi vuonna 1984, on kuvarunokokoelma lapsuudesta. Se sisältää kultaisen leikkauksen periaatteella tehtyjä keskeissommitelmia, joissa kuvaaja lapsen maailmaan samaistuen myötäilee lasten ilmeitä ja eleitä.   Kuvakulmat ja tarkennukset kohdistuvat pienen lapsen erilaisiin tunnelmiin. Kuvaaja tulkitsee lapsuutta omien kokemustensa kautta sekä valokuvissa että niitä tukevissa arkielämän ajatuksia ja tunteita ilmaisevissa aforisminomaisissa runoissa.
Hyttisen toinen runoteos Kotimaisia ilotaloja : sarja muotokuvia, tahdittomia iskelmiä sisältää 28 ihmisen muotokuvat.  Runokokoelma herätti ilmestyessään vuonna 1987 kohua suorapuheisuudellaan  Runoissa kurkistetaan kulissien takaiseen ahdistukseen, alistamiseen ja kyvyttömyyteen ymmärtää toisia.  Ne kuvaavat iskelmien kääntöpuolta ja kaksinaismoraalia, jonka takaa paljastuu mm. perheväkivaltaa.    Kirjoittaja halusi tavoittaa ihmisten todelliset ajatukset ja esitti puheenvuoron ahdistuneen ja epävarman ihmisen puolesta kovuutta ja välinpitämättömyyttä vastaan kansanrunouden jatkumoon liittyen. Henkilögalleriaa kuvataan osittain roolirunojen avulla. Kritiikki kohdistuu miehen vääristyneeseen rooliin, mutta lohdutonta yleiskuvaa keventää pieni ilonpilkahdus.   Runojen sanomaa tehostavat valokuvat   olivat esillä myös näyttelynä.
Vuonna 1988 ilmestyneen runokokoelman Yltäkylläiset päivät eli laiskurin päiväkirja runoissa ja niihin liittyvissä kuvissa Hyttinen tarkastelee arkielämää ja suuria elämänkysymyksiä.
Taiteilijakuva ja tuotanto > Valokuvateokset

Vuonna 1988 ilmestyneeseen kuvateokseen Unelmana elämä Hyttinen kuvasi joensuulaisten koulujen yläkoulu- ja lukioikäisiä nuoria.
Kepeä uni –valokuvateos vuodelta 1990 sisältää niin ikään henkilökuvausta sekä muutamia runoja.
Hyttisen kuudes kirja, joka ilmestyi vuonna 1992, on pienimuotoinen neljästä valokuvasarjasta koostuva Naapurit : perinteinen suomalainen muotokuvakokoelma. Kuvissa näyttelijät ilmaisevat ilmein ja elein erilaisia tunnetiloja. Hyttinen ei pyrkinyt kuvaamaan kauniisti vaan löytämään rujouden ja ahdistuksen alta ihmisen hyvyyden.  Kuvasarjojen alkuun on liitetty niiden merkitystä selittäviä kirjallisia sitaatteja.