stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lonkero
Merieläinten lonkerot

Nilviäisten pääjaksoon kuuluu useita lonkerollisia eläimiä. Kalmareilla ja seepioilla on kahdeksan raajaa ja kaksi lonkeroa. Lonkerot ovat pidempiä kuin raajat, ja niissä on imukuppeja usein vain kärjissä.
Jättiläiskalmarin ja kolossikalmarin lonkerot ovat erityisen vaikuttavat: niiden päissä on voimakkaat imukupit ja tappavat hampaat. Jättiläiskalmarin hampaat ovat pienet ja ympyränmuotoiset, kun taas kolossikalmarin lonkeroissa on kaksi riviä paksuja, teräviä, sormen pituisia hampaita.
Myös polttiaiseläimiin kuuluu monia lonkerollisia lajeja. Polttiaiseläimillä on usein suuri määrä polttiaissoluja lonkeroissaan. Polttiaissolut sisältävät nematokystiksi kutsutun rakenteen, jonka eläin voi laukaista mahdollista saalista kohti.
Monilla kampamaneeteilla on kaksi lonkeroa; joillakin ei ole yhtäkään.
Sammaleläinten suuta ympäröi lonkerorengas.
Sammakkoeläinten lonkerot

Joillain matomaisilla sammakkoeläimillä on lonkeroita. Matosammakoilla on päässään kaksi lonkeroa, joita ne luultavasti käyttävät haistamiseen.
Nisäkkäiden lonkerot

Tähtikuonokontiaisella on liikkuvaisia ja hyvin herkkiä nenälonkeroita, joilla eläin suunnistaa ja havaitsee saaliita.
Ljupko Petrović

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ljubomir Petrović
Syntymäaika: 15. toukokuuta 1947 (ikä 77)
Syntymäpaikka: Velika Brusnica, Jugoslavia
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1967–1979 1979–1982 |  NK Osijek  Buffalo Stallions |  |
Valmennusura
1982–1984 1984 1984–1987 1987–1988 1987 1988 1988–1990 1990–1991 1991–1992 1992 1992–1993 1993–1994 1994–1996 1996 1996–1997 1998–1999 1999–2000 2000–2001 2002–2003 2003–2004 2004–2005 2005-2007 2008 2008 2008–2009 2010–2011 2011–2013 2013 2015 2016–:  NK Osijek Juniorit  RCD Espanyol (apuv.)  NK Osijek  Spartak Subotica  Jugoslavian U18-maajoukkue  Jugoslavian U21-maajoukkue  FK Vojvodina  Crvena Zvezda  RCD Espanyol  CA Peñarol  PAOK FC  Panathinaikos FC  Crvena Zvezda  Grazer AK  FK Vojvodina  Al-Ahli Dubai  Shanghai Shenhua  PFK Levski Sofia  Beijing Guoan  PFK Litex Lovech  Crvena Zvezda  PFK Litex Lovech  OFK Belgrad  NK Croatia Seveste  FK Vojvodina  NK Lokomotiva  FK Taraz  FK  Akzhayik  PFK Liteks Lovetš  PFK Levski Sofia
Ljupko Petrović (serb. Љупко Петровић, s. 15. toukokuuta 1947) on Bosnian serbi jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Toukokuusta 2016 lähtien hän on toiminut bulgarialaisseura PFK Levski Sofian päävalmentajana.
Pitkän uran valmentajana tehneen Petrovićin suurin saavutus on Belgradin Punaisen tähden luotsaaminen Euroopan Cupin mestaruuteen kaudella 1990/91.
Meriitit

U18 MM-kultaa: 1987
U21 EM-hopeaa: 1988
Euroopan Cup: 1991
Jugoslavian mestaruus: 1989, 1991, 1995
Jugoslavian cup: 1995, 1996
Bulgarian mestaruus: 2001
Bulgarian cup: 2004
Hopeaa: 2007
Kiinan cup: 2003
Kiinan supercup: 2003
Koulutus ja perhe

Petrović on opiskellut liikuntatieteitä Novi Sadin yliopistossa valmistuen kandidaatiksi 1982 ja maisteriksi 1996. Hän väitteli tohtoriksi Banja Lukan yliopistosta vuonna 2010. Hänellä on myös UEFAn Pro-valmentajalisenssi. Valmennusuransa ohella Petrović on toiminut Belgradin yliopistossa varaprofessorina ja UEFA:n valmennuskouluttajana.
Petrović on naimisissa Snezana Petrovićin kanssa ja heillä on kaksi lasta, poika Srdjan ja tytär Svetlana, sekä kaksi lastenlasta. Petrović puhuu äidinkielensä serbian lisäksi englantia, kreikkaa, espanjaa ja bulgariaa.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
CV[vanhentunut linkki]
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Arrigo Sacchi | Euroopan cupin voittanut valmentaja 1991 | Seuraaja: Johan Cruijff |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Dragoslav Šekularac Milan Živadinović Slavoljub Muslin | Crvena Zvezdan päävalmentaja 1990–1991 1994–1996 2004–2005 | Seuraaja: Vladica Popović Vladimir Petrovć Milovan Rajevac |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Luis Aragonés | RCD Espanyolin päävalmentaja 1991–1992 | Seuraaja: Javier Clemente |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Stoitšo Stoev | PFK Levski Sofian päävalmentaja 5/2016– | Seuraaja: – |
LÉ Ciara

| LÉ Ciara |
| --- | --- |
 LÉ Ciara

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hall, Russell and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  1983
Laskettu vesille:  31. maaliskuuta 1984
Palveluskäyttöön:  Royal Navy: 1984 Irlanti: 1988
Tekniset tiedot
Uppouma:  712 t
Pituus:  62,6 m
Leveys:  10 m
Syväys:  2,72 m
Koneteho:  2 × Crossley SEMT-Pielstick 18 PA6V 280 -dieselmoottoria, 14 188 bhp (10,6 MW)
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  6 upseeria ja 33 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  1 x Otobreda 76 mm 2 x Rheinmetall Rh202 4 x FN MAG
LÉ Ciara (viirinumero P42) on Irlannin laivaston Peacock-luokan partiovene, joka valmistui Britannian kuninkaallisen laivaston partioalus HMS Swallowiksi. Se nimettiin Irlannin laivastossa Tipperaryn suojeluspyhimyksen Ciaran mukaan.
Valmistus

Alus tilattiin Hall, Russell and Companyltä Aberdeenista, missä köli laskettiin 1983. Se laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1984 ja liitettiin 17. lokakuuta 1984 kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Swallow.
Palvelus

Vuoden 1985 kesästä alkaen alus oli Hongkongissa, kunnes se todettiin alkuvuodesta 1988 tarpeettomaksi ja poistettiin palveluksesta. Alus hinattiin Britteinsaarille ja myytiin 21. marraskuuta 1988 Irlannille, joka liitti sen 16. tammikuuta 1989 laivastoonsa nimellä LÉ Ciara.  Aluksen ensimmäisenä päällikkönä oli komentajakapteeni Donaldson.
Länsväg 206

| Länsväg 206 |
| --- | --- |
Maa:  Ruotsi
Alkupiste:  Mantorp, Mjölby
Päätepiste:  Vadstenan taajama, Vadstena
Länsväg 206 on Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa kulkeva tie. Tie alkaa Mjölbyn Mantorpista. Mjölbyn Skänningessä tie ylittää riksväg 32 -tien. Länsväg 206 päättyy Vadstenan taajaman kohdalla riksväg 50 -tiehen.
Tie on lähes koko matkan 6–7 metriä leveä. Skänningeä ohitettaessa tie on leveämpi.
Tien varrella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa Mobilia-ostoskeskus Mantorpissa, Mantorp Park -moottorirata, vanha kivisilta Svartajoen yli Öjebron kylässä sekä keskiaikainen Vadstenan keskusta.
Luettelo Kiinan kansallispuistoista

Luettelo Kiinan kansallispuistoista sisältää tietoa eri tavoin määritellyistä Kiinan kansallispuistoista.
IUCN:n luokittelussa Kiinan suojelualueista osa kuuluu tiukimmin suojeltuun luokkaan I, osa luokkiin IV ja VI. Kansallispuistojen luokassa II ei ole yhtään suojelualuetta.
Kansainvälinen kansallispuistoliitto GANP listaa kuitenkin Kiinasta kahdeksan kohdetta.
Unescon maailmanperintölistalla on 57 kohdetta, joista 14 luontokohteita ja neljä yhdistettyjä luonto- ja kulttuurikohteita.
| Nimi | Kuva | Sijainti | Perustettu | Ala (km2) | Unesco | GANP | IUCN |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lushanin kansallispuisto |  | Jiangxi | 6. joulukuuta 1996 | 302 | 1996 | ei | ? |
| Sanqingshanin kansallispuisto |  | Qinghai | 9. maaliskuuta 2016 | 123 100 | 2008 | ei | ? |
| Wuyivuoriston kansallispuisto |  | Fujian | 14. maaliskuuta 2016 | 982.59 | 1999 | ei | on |
| Koillis-Kiinan tiikerin ja leopardin kansallispuisto |  | Jilin ja Heilongjiang | 5. joulukuuta 2016 | 14 600 | ei | ei | ? |
| Sichuanin isopandan rauhoitusalueet |  | Sichuan, Shaanxi ja Gansu | 31. tammikuuta 2017 | 2 7000 | 2006 | on | on |
| Hainanin sademetsän kansallispuisto |  | Hainan | 1. huhtikuuta 2019 | 4 400 | ehdokas | ei | ? |
| Huangshanvuoriston kansallispuisto |  | Anhui |  ? | 160.5 | 1990 | on | on |
| Yulongvuoren kansallispuisto |  | Yunnan |  ? | ? | ei | on |  |
| Lijoen kansallispuisto |  | Guangxi | ? |  ? | ehdokas | on |  |
| Jiuzhaigoun kansallispuisto |  | Sichuan | ? | 720 | 1992 | on |  |
| Zhangjiajien kansallinen metsäpuisto (osa Wulingyuanin maisema-aluetta) |  | Hunan | ? | 720 | 1992 | on |  |

| Zhangyen kansallinen geopuisto |  | Gansu | ? | 322 | ei | on |  |
Länsman

Länsman on sukunimi. Se on muun muassa seuraavien saamelaisten henkilöiden sukunimi:
Anna Näkkäläjärvi-Länsman, Ánnámáret (s. 1979), laulaja ja lauluntekijä
Asko Länsman (s. 1964), matkailuyrittäjä ja Saamelaiskäräjien jäsen
Hildá Länsman (s. 1993), muusikko ja joikaaja
Niila Länsman, Salkko-Niila (1822–1912), suuren porokarjan omistaja
Outi Länsman (s. 1972), Saamelaisalueen koulutuskeskuksen pohjoissaamen kielen lehtori
Tuuni Partti, o.s. Länsman (s. 1975), muusikko
Ulla Pirttijärvi-Länsman (s. 1971), laulaja ja joikaaja
Ursula Länsman (s. 1971), muusikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Läntelä

Läntelä (ruots. Västanpå) on kaupunginosa Pietarsaaren länsiosassa. Asutus on pääosin omakotitaloasutusta. Etäisyys Pietarsaaren keskustaan on 2 kilometriä. Kaupunginosa sai alkunsa työläisten asunto-oloista 1910-luvulla käytyjen keskustelujen, sekä 1920-luvun alun asuntopulan seurauksena. Katujen nimet ovat luontoaiheisia, esimerkiksi Metsätie, Aurinkotie ja Suotie.
Mika Pyörälä

| Mika Pyörälä |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1981 (ikä 43) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Spede
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  81 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2022
Seurat:  Kärpät (SML) Timrå IK (SEL) Adirondack Phantoms (AHL) Philadelphia Flyers (NHL) Frölunda HC (SEL) Amur Habarovsk (KHL) Luleå HF (SEL) SC Bern (NL)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2016 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
Mika Tuomas Pyörälä (s. 13. heinäkuuta 1981 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Pyörälä osasi pelata myös keskellä.
Pyörälä pelasi suurimman osan urastaan SM-liigajoukkue Oulun Kärpissä. Hän johtaa kauden 2021–2022 jälkeen seuran liigahistorian kaikkien aikojen runkosarjan piste- ja maalipörssiä tehtyään yhteensä 749 ottelussa tehot 216+232=448. Pyörälä on myös Kärppien seurahistorian kaikkien aikojen eniten otteluita pelannut pelaaja yhteensä 885 ottelullaan. Hän toimi joukkueen kapteenina kaudella 2020–2021 ja varakapteenina viidellä muulla kaudella. Hän voitti seurassa Suomenmestaruuden vuosina 2004, 2005, 2007, 2014 ja 2015, SM-hopeaa vuosina 2003 ja 2019 sekä SM-pronssia vuosina 2006 ja 2016. Pyörälä voitti myös runkosarjan parhaalle pelaajalle myönnettävän Lasse Oksanen -palkinnon vuonna 2017, tehotilaston voittajalle myönnettävän Matti Keinonen -palkinnon vuonna 2020 ja herrasmiespelaajalle myönnettävän Raimo Kilpiö -palkinnon vuonna 2022.
Pyörälä pelasi urallaan myös 36 NHL-ottelua Philadelphia Flyersissa kaudella 2009–2010. Hän pelasi ulkomailla myös Ruotsissa, KHL:ssä ja Sveitsissä. Pyörälä voitti Elitserien-joukkue Luleå HF:ssä hopeaa sekä European Trophyn kaudella 2012–2013. Hän edusti Suomea Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä seitsemissä MM-kilpailuissa voittaen maailmanmestaruuden vuonna 2011, hopeaa vuosina 2007 ja 2016 sekä pronssia vuonna 2008.
Pyörälä oli pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä.
Ura > Seuraura > SM-liigauran alku

Pyörälä on Oulun Kärppien kasvatti. Hän aloitti jääkiekkoilun nelivuotiaana kaupunkisarjajoukkue Hurtissa, joita valmensi Pyörälän isä Esa. C-juniorikauden jälkeen Mika Pyörälä ei kuitenkaan mahtunut Kärppien B-nuorten rinkiin, mutta hän pääsi jatkamaan pelejään kuitenkin isänsä Esan ja muiden B-nuorista pudonneiden joukkuetovereidensa vanhempien perustamassa Kärppien B2-nuorten joukkueessa. Pyörälä nousi kaudella 2000–2001 seuran A-nuorten kapteeniksi. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 21+35=56, joilla Pyörälä sijoittui koko A-nuorten SM-liigan pistepörssissä yhdeksänneksi HIFK:n Turo Järvisen ja SaiPan Juuso Vakkilaisen kanssa. Hän debytoi samalla kaudella myös SM-liigassa, jossa Pyörälä sai kauden aikana tililleen viisi runkosarja- ja yhdeksän playoff-ottelua tehden yhden maalin. Hän teki liigadebyyttinsä 6. maaliskuuta 2001 Rauman Lukkoa vastaan. Pyörälä nousi debyyttinsä jälkeen Kärppien vakiokokoonpanoon nelossentteriksi. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 24. maaliskuuta 2001 toisessa puolivälieräottelussa Jokereita vastaan, jolloin Pyörälän osuma ratkaisi Kärppien 7–2-voittoon päättyneen ottelun. Toukokuussa 2001 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Varsinaisella tulokaudellaan 2001–2002 Pyörälä teki SM-liigassa 51 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6 sekä neljässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudella 2002–2003 hän kuului Kärppien positiivimpiin yllätäjiin ja teki runkosarjassa 56 ottelussa tehot 17+11=28. Pyörälä voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Tammikuussa 2003 hän jatkoi sopimustaan kahdella vuodella kevääseen 2006 saakka. Kausien 2003–2004 ja 2004–2005 päätteeksi Pyörälä voitti Suomenmestaruuden. Hänen pelipaikkansa vaihteli pitkään, mutta alkoi jälkimmäisellä kaudella vakiinnuttaa paikkansa Jari Viuhkolan ja Petr Tenkrátin ketjussa.
Kauteen 2005–2006 Pyörälällä mahtui noin puolentoista kuukauden mittainen poissaolo lokakuussa 2005 tulleen polvivamman takia. Hän oli 13 osumallaan Kärppien toiseksi paras maalintekijä Juhamatti Aaltosen kanssa. Pyörälän osumista seitsemän olivat voittomaaleja, joita hän teki Ässien Marko Kivenmäen ohella eniten koko SM-liigassa. Pyörälä voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Helmikuussa 2006 Pyörälä teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2006–2007 Pyörälä oli tehoilla 28+17=45 Kärppien paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Janne Pesosen jälkeen. Hän sijoittui koko SM-liigan maalipörssissä toiseksi Jokereiden Jani Ridan jälkeen. Pyörälä myös voitti ylivoimamaalipörssin 17 osumallaan, joilla hän sivusi SM-liigan kaikkien aikojen yhden kauden ylivoimamaaliennätystä, joka oli Tomáš Chlubnan (2001–2002) hallussa. Ennätystä ovat myöhemmin sivunneet myös Malte Strömwall (2018–2019) ja Jere Karjalainen (2019–2020). Hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Ura > Seuraura > Vuodet ulkomailla

Pyörälä ei käyttänyt Kärppien kanssa tehdyssä sopimuksessan ollutta optiota, vaan siirtyi kaudeksi 2007–2008 kaksivuotisella sopimuksella Elitserien-joukkue Timrå IK:n riveihin. Hän oli ensimmäisellä sopimuskaudellaan tehoilla 17+16=33 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Riku Hahlin jälkeen. Pyörälän teholukema +11 oli Timrån paras. Hän oli kevään 2008 pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä kuudella osumallaan ja jakoi Timrån sisäisen pistepörssin voiton Hahlin kanssa kymmenellä tehopisteellään. Kaudella 2008–2009 Pyörälä teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 21+22=43, joilla hän voitti Timrån sisäisen piste- ja maalipörssin. Pyörälä jakoi liigan maalipörssin yhdeksännen sijan Linköping HC:n Niklas Perssonin kanssa.
Heinäkuussa 2009 Pyörälä teki vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen NHL-sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi paikan joukkueen kokoonpanosta ja teki NHL-debyyttinsä kauden avausottelussa 3. lokakuuta 2009 vieraissa Carolina Hurricanesia vastaan. Pyörälä nousi ottelussa heti Flyersin ykkösketjuun Mike Richardsin ja Simon Gagnén viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.48 minuuttia. Pyörälän NHL-uran avausmaali syntyi 19. marraskuuta 2009 vieraissa Los Angeles Kingsiä vastaan. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana NHL:ssä 36 runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4. Noin puolet kaudestaan hän pelasi farmijoukkue Adirondack Phantomsissa, AHL:ssä, jonka varakapteenina Pyörälä toimi.
Pyörälän visiitti Pohjois-Amerikassa jäi lopulta vain yhden kauden mittaiseksi. Hän palasi kaudeksi 2010–2011 Ruotsiin tehtyään kolmivuotisen sopimuksen Frölunda HC:n kanssa. Hän jakoi ensimmäisellä kaudellaan 14 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Niklas Anderssonin ja Toni Koiviston kanssa. Kaudella 2011–2012 Pyörälä teki 22 osumallaan Elitserienin yhden kauden maaliennätyksensä. Hän oli Frölundan paras maalintekijä ja jakoi koko liigan maalipörssin kolmannen sijan MODO Hockeyn Per-Åge Skrøderin kanssa. Pyörälä oli myös 40 tehopisteellän joukkueen toiseksi paras pistemies Fredrik Petterssonin kanssa. He jakoivat Elitserienin pistepörssin kymmenennen sijan HV71:n Jason Krogin ja Johan Davidssonin kanssa.
Pyörälä ei pelannut Frölundassa enää kolmatta sopimuskauttaan, sillä hän teki kesäkuussa 2012 vuoden mittaisen sopimuksen KHL-joukkue Amur Habarovskin kanssa. Pyörälä ehti pelata joukkueessa 25 runkosarjaottelua tehopistein 5+4=9, kunnes hän joutui jättämään Amurin marraskuussa 2012. Viikkoa myöhemmin Pyörälä teki loppukauden 2012–2013 kattaneen sopimuksen Elitserien-joukkue Luleå HF:n kanssa. Hän voitti joukkueessa Elitserien-hopeaa sekä voitti European Trophy -turnauksen mestaruuden.
Ura > Maajoukkueura

Pyörälä edusti Suomea Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä MM-kilpailuissa vuosina 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2016 ja 2017. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011, MM-hopeaa vuosina 2007 ja 2016 sekä MM-pronssia vuonna 2008. Pyörälä teki A-maajoukkuedebyyttinsä 17. joulukuuta 2003 Euro Hockey Tourin Baltica Cupin avausottelussa turnauksen isäntäjoukkue Venäjää vastaan. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 14. joulukuuta 2006 Channel One Cupin Helsingin jäähallissa pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Yhteensä Pyörälä pelasi 150 A-maaottelua tehopistein 16+26=42.
Pyörälä pelasi myös kolme poikien maaottelua.
Muuta

Pyörälä sai lempinimen Spede Kärppien B-junioreissa, kun joukkuekaverit parturoivat hänelle koomikko Spede Pasasen hiusmallin.
Lumilautailun maailmancup

| Lumilautailun maailmancup |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Lumilautailun maailmancup 2024–2025 
Laji:  lumilautailu
Perustettu:  1994
Sivusto:  http://www.fis-ski.com/snowboard/
Lumilautailun maailmancup on kansainvälisen hiihtoliitto FIS:n järjestämä lumilautailun maailman korkeatasoisin sarjamuotoinen kilpailu. Ensimmäinen miesten maailmancup järjestettiin kaudella 1994–1995. Joulukuussa 1995 Kansainvälinen olympiakomitea päätti lisätä lumilautailun olympialaisten ohjelmaan. Ensimmäiset MM-kilpailut lajissa järjestettiin vuonna 1996. Maailmancupissa kilpaillaan seitsemässä eri kilpailumuodossa, jotka ovat freestyle-lajit half-pipe, big air ja slopestyle sekä alppilajit lumilautakrossi, lumilautakrossin joukkuekilpailu, parisuurpujottelu ja paripujottelu.
Aiheesta muualla

FIS Snowboard (Arkistoitu – Internet Archive)
Louvil

| Louvil |
| --- | --- |
 Louvil
 vaakuna
 Louvil
 Koordinaatit: 50°33′35″N, 3°11′42″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Lille
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,5 km²
Väkiluku (2020):  890 
 – Väestötiheys:  356 as./km²
Kunnan numero:  59364
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Louvil on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 16 kilometriä Lillen kaupungista kaakkoon.
Historia

Kunnan alue on ollut alun perin soinen ja metsäinen alue, joka kuului Cysoingin herralle, sekä myös Eberhard Friulilaisen ja Giselan 800-luvulla perustamalle Saint-Calixten luostarille. 1000-luvulta lähtien soista maata on raivattu viljelysmaaksi, ja raivaaminen jatkui aina 1700-luvulle saakka. Soista nostettua turvetta käytettiin myös lämmitykseen. Maanviljely on kunnan pääelinkeino.
Nähtävyydet

Saint-Martinin gootilainen kirkko koostuu kahden eri aikakauden osista, joista kuori on tehty 1500-luvulla ja laiva 1700-luvun alkupuolella. Kirkon sisällä on merkittäviä esineitä, kuten suuri Neitsyt ja lapsi -patsas 1300-luvulta, Kristus ristillä 1400-luvulta, alttari tabernaakkeleineen sekä alttaritaulu 1700-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Louvil Wikimedia Commonsissa
Lynn Shelton

Lynn Shelton vuonna 2015.
Lynn Shelton (27. elokuuta 1965 Oberlin, Ohio, Yhdysvallat – 16. toukokuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Humpday ja Your Sister's Sister.
Yksityiselämä

Shelton kertoi olevansa biseksuaali vuonna 2012. Hän oli naimisissa näyttelijä Kevin Sealin kanssa, ja heillä on poika Milo Seal. Shelton oli suhteessa Marc Maronin kanssa ennen kuolemaansa. Shelton kuoli 54-vuotiaana aiemmin tunnistamattomaan verisairauteen Los Angelesissa 15. toukokuuta 2020 kärsittyään useita päiviä heikosta terveydestä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lynn Shelton
Käännös suomeksi
Long Beachin katurata

| Long Beach Grand Prix |
| --- | --- |

Sijainti:  Long Beach, Kalifornia
Radan pituus:  3,167 km
Mutkia:  14
Rataennätys:  (Nelson Piquet, Brabham, 1980)
Long Beach Grand Prix Circuit on katurata Kalifornian Long Beachissä, Yhdysvalloissa. Sen lähtöruutu on Ocean Boulevardilla. Ahtaan radan ja tiukkojen mutkien takia rata on hyvin hidas verrattuna muihin ratoihin, ja rataa onkin kutsuttu "Yhdysvaltojen Monacon GP:ksi".
Rata rakennettiin 1975 Formula 5000:n kilparadaksi, mutta sitä käytettiin vain kyseisenä vuotena. Vuosina 1976–1983 radalla ajettiin Formula 1:sten Länsi-Yhdysvaltain GP. Vuodesta 1984 rataa kiersi Champ Car -luokka, kunnes sarjan romahduksen jälkeen kisa siirtyi vuonna 2009 IndyCar Seriesille. Myös American Le Mans Series- ja Formula E -sarja käyttävät rataa.
Rataa on muuteltu hieman sen alkuperäisestä muodosta, mutta pääosin se noudattelee samaa linjaa, kuin alussakin.
Voittajat > Formula E

| Vuosi | Kuljettaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 |  Nelson Piquet | NEXTEV TCR | Raportti |
| 2015–2016 |  Lucas di Grassi | ABT Schaeffler Audi Sport | Raportti |
Voittajat > Formula 5000

| Vuosi | Kuljettaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 1975 |  Brian Redman | Lola-Chevrolet |
Voittajat > Formula 1

| Kausi | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1976 |  Clay Regazzoni | Ferrari | Raportti |
| 1977 |  Mario Andretti | Lotus | Raportti |
| 1978 |  Carlos Reutemann | Ferrari | Raportti |
| 1979 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | Raportti |
| 1980 |  Nelson Piquet | Brabham | Raportti |
| 1981 |  Alan Jones | Williams | Raportti |
| 1982 |  Niki Lauda | McLaren | Raportti |
| 1983 |  John Watson | McLaren | Raportti |
Voittajat > CART / Champ Car

| Vuosi | Kuljettaja | Kori | Moottori | Talli |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984 |  Mario Andretti | Lola | Cosworth | Newman/Haas Racing |
| 1985 |  Mario Andretti | Lola | Cosworth | Newman/Haas Racing |
| 1986 |  Michael Andretti | March | Cosworth | Kraco Racing |
| 1987 |  Mario Andretti | Lola | Chevrolet-Ilmor | Newman/Haas Racing |
| 1988 |  Al Unser Jr. | March | Chevrolet-Ilmor | Galles Racing |
| 1989 |  Al Unser Jr. | Lola | Chevrolet-Ilmor | Galles Racing |
| 1990 |  Al Unser Jr. | Lola | Chevrolet-Ilmor | Galles/Kraco Racing |
| 1991 |  Al Unser Jr. | Lola | Chevrolet-Ilmor | Galles/Kraco Racing |
| 1992 |  Danny Sullivan | Galmer | Chevrolet-Ilmor | Galles/Kraco Racing |
| 1993 |  Paul Tracy | Penske | Chevrolet-Ilmor | Penske Racing |
| 1994 |  Al Unser Jr. | Penske | Ilmor | Penske Racing |
| 1995 |  Al Unser Jr. | Penske | Mercedes-Benz-Ilmor | Penske Racing |
| 1996 |  Jimmy Vasser | Reynard | Honda | Chip Ganassi Racing |
| 1997 |  Alex Zanardi | Reynard | Honda | Chip Ganassi Racing |
| 1998 |  Alex Zanardi | Reynard | Honda | Chip Ganassi Racing |
| 1999 |  Juan Pablo Montoya | Reynard | Honda | Chip Ganassi Racing |
| 2000 |  Paul Tracy | Reynard | Honda | Team Green |
| 2001 |  Helio Castro-Neves | Reynard | Honda | Penske Racing |
| 2002 |  Michael Andretti | Reynard | Honda | Team Green |
| 2003 |  Paul Tracy | Lola | Ford-Cosworth | Forsythe Racing |
| 2004 |  Paul Tracy | Lola | Ford-Cosworth | Forsythe Racing |
| 2005 |  Sébastien Bourdais | Lola | Ford-Cosworth | Newman/Haas Racing |
| 2006 |  Sébastien Bourdais | Lola | Ford-Cosworth | Newman/Haas Racing |
| 2007 |  Sébastien Bourdais | Panoz | Cosworth | Newman/Haas Racing |
| 2008 |  Will Power | Panoz | Cosworth | KV Racing |