stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eero Raittinen
Diskografia

Diskografia sisältää albumit, jotka ovat Eero Raittisen nimissä.
Eero: Toinen puoli (RCA Camden/Discophon, CAS 36, 1969, kokoelmalevy yhdessä Kristianin kanssa)
Eero: Eeron Elpee (RCA Victor/Discophon, LSP 10282, 1970, Suomessakin  nimellä Blues from the North kasettina)
Eero: Blues from the North (RCA Victor/Discophon, PL 40043, 1977, Suomessa aiemmin nimellä Eeron Elpee eri kannella)
Eero, Seija Simola ja Kristian: Trio (RCA Victor/Discophon, LSP 10317, 1970)
Eero & Hille: Good rockin tonight (Hi-Hat, HILP 120, 1976)
Eero ja Jussi 20 vuotta  (RCA Victor/Discophon, PL 40177, 1980)
Mies matkallaan (Epic, EPC 471695 2, 1992)
Vielä vähän aikaa (Epic, EPC 474737 2, 1993)
Eero Raittinen ja kansainväliset seikkailijat (Texicalli Records, TEXCD 001,1996)
20 suosikkia – Vanha holvikirkko (Fazer Records, 0630-16715-2, 1996)
Eero Raittinen and The Noisy Kinda Men (Bluelight Records, BLR 33107 2, 2004)
Uhkapeluri – Eero Raittinen 60 (Bluelight Records, BLR 33114 2, 2004)
Eero Raittinen & The Noisy Kinda Men: Pub Rock (Bluelight Records, BLR 33127 2, 2006)
Eero Raittinen & The Noisy Kinda Men: Woodstock (MuFarang, MuFa 010, 2008)
Eero Raittinen with the White Knuckles Trio: Live at Suisto (Turenki Records 2015)
Eero Raittisen Eldis (Turenki Records 2016)
Diskografia > DVD

Eero Raittinen & Jarkka Rissanen: Elävänä (Elävänä Karlik Films,  n:o 4, 2009)
Kirjallisuutta

Saksala, Elina: Mies matkallaan. Eero Raittinen.  Kouvola:  Reuna, 2020.  ISBN 978-952-355-038-4
Aiheesta muualla

Eero Raittisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Rytmimusiikin Syke: Eero Raittinen (mm. kattava diskografia)
Rytmimusiikin Syke: Eero ja Jussi (& The Boys) - Diskografia.
Ylen Elävä arkisto: Eero Raittiselle blues ja rock olivat samaa tavaraa eri tempossa.
Eero Raittisen kotisivut.
Tasavallan Presidentti
| --- | --- |
Studioalbumit:   Tasavallan Presidentti  Magneettimiehen kuolema  Tasavallan Presidentti  Lambertland  Milky Way Moses  Six Complete 
Livealbumit:   Still Struggling for Freedom  Pop-Liisa 1: Tasavallan Presidentti 1973  Live in Lambertland  Changing Times and Movements  State Visit  The Lost 1971 Studio Session  Live at Ruisrock 1971 
Kokoelmat:  Classics
EP:t:  Six
Singlet:   ”Time Alone with You”  ”Solitary”  ”Sisältäni portin löysin”  ”Drinking” 
DVD:t:  Six + Live!
Katso myös:  Diskografia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Mokusō

Mokusō (jap. 黙想) on japanilainen budokäsite joka tarkoittaa mietiskely- ja hengitysharjoitusta. Tällaisia meditaatio-hetkiä yleensä tehdään aina budōssa harjoituksen aluksi ja lopuksi. Mokusō-harjoitus tehdään määrätyssä muodossa, yleensä rivissä , muodollisessa polvi-istunnassa (seiza), mutta se voidaan tehdä myös lootusasennossa istuen.
Radioaktiivisuus

Radioaktiiviset prosessit:
Alfahajoaminen
Alfasäteily
Beetahajoaminen
Beetasäteily
Elektronisieppaus
Gammasäteily
Sisäinen konversio
Neutroniemissio
Positroniemissio
Protoniemissio
Spontaani fissio
Ydinsynteesi
Neutronin sieppaus
R-prosessi
S-prosessi
Protonin sieppaus:
P-prosessi
Radioaktiivinen hajoaminen on tapahtuma, jossa rakenteeltaan epävakaa atomiydin ilman ulkoista vaikutusta hajoaa ja menettää energiaa muuttuen kevyemmiksi atomiytimiksi. Prosessissa vapautuu ionisoivaa säteilyä, joka on hajoamisesta riippuen joko sähkömagneettista säteilyä, hiukkassäteilyä tai useimmiten molempia.
Osa atomiytimistä on epävakaita luonnostaan, mutta ytimen voi myös saada epävakaaksi pommittamalla sitä muilla hiukkasilla, esimerkiksi neutroneilla. Osuessaan atomiytimeen ylimääräinen neutroni muuttaa ytimen epävakaaksi, jolloin se hajoaa itsekseen. Tätä ilmiötä käytetään hyväksi esimerkiksi lääketieteessä, ydinaseissa ja ydinvoimalaitoksissa.
Suureita ja mittayksiköitä

Radioaktiivisen aineen ja myös siitä lähtevän säteilyn määrä vähenee sen hajoamisen vuoksi ajan kuluessa eksponentiaalisesti. Kullakin radioaktiivisella nuklidilla on tietyn suuruinen hajoamisvakio, joka osoittaa, kuinka suuri osa tämän nuklidin ytimistä hajoaa aikayksikössä lähettäen säteilyä.
Puoliintumisaika on aika, jonka kuluessa puolet radioaktiivisen aineen ytimistä on hajonnut toisiksi ytimiksi. Se vaihtelee eri isotoopeilla miljoonista vuosista nanosekunteihin. Nuklidin hajoamisvakion λ ja puoliintumisajan T1/2 välillä on yhteys
Vaikka hajoamisvakio ja sen mukaisesti puoliintumisaika onkin tietyntyyppisille ytimille tunnusomainen, yksittäisen radioaktiivisen ytimen hajoaminen on aidosti satunnainen tapahtuma eikä hajoamisajankohtaa ole mitenkään mahdollista ennustaa.
Radioaktiivisen aineen aktiivisuus on suure, joka osoittaa, minkä verran siinä tapahtuu ydinten hajoamisia aikayksikköä kohti. SI-järjestelmässä aktiivisuuden yksikkö on becquerel (tunnus Bq). Yksi becquerel vastaa yhtä hajoamista sekunnissa. Varsinkin aikaisemmin on käytetty myös yksikköä curie, joka vastaa yhden radiumgramman aktiivisuutta. Yksi curie (tunnus Ci) on 37 miljardia becquereliä.
Jos tietyn radioaktiivisen nuklidin ytimen massa atomimassayksikköinä on M, tietyssä näytteessä olevan tällaisen nuklidin kokonaismassan m ja sen aktiivisuuden A välille voidaan johtaa yhteys
missä A on aktiivisuus becquereleissa, λ on nuklidin hajoamisvakio ja NA Avogadron vakio.
Lähinnä säteilyn biologisia vaikutuksia käsiteltäessä käytetään suureita absorboitunut annos ja ekvivalenttiannos. Absorboitunut annos merkitsee aineeseen absorboitunutta säteilyenergiaa massayksikköä kohti. Sen SI-yksikkö on gray, J/kg. Ekvivalenttiannosta mittaa sievert, joka on gray kerrottuna säteilyn  haitallisuudella. Beeta- ja gammasäteilyllä kerroin on yksi, neutronisäteilyllä 10 ja alfasäteilyllä 20.
Radioaktiiviset reaktiot

Aineen radioaktiivisuus voi ilmetä monilla eri tavoilla riippuen siitä, millä tavalla atomiytimet hajoavat.
Alfahajoaminen: Ydin emittoi alfa-hiukkasen (Helium-4-ytimen), jolloin sen massaluku vähenee neljällä ja järjestysluku kahdella. Tämän jälkeen ydin jää yleensä virittyneeseen tilaan.
Beeta-miinus -hajoaminen: Ytimessä yksi neutroni muuttuu protoniksi ja emittoi samalla beeta-hiukkasen eli nopean elektronin sekä myös vaikeasti havaittavan antineutriinon. Ytimen järjestysluku kasvaa yhdellä, mutta massaluku pysyy ennallaan. Ydin jää yleensä virittyneeseen tilaan.
Beeta-plus -hajoaminen: Ytimessä yksi protoni muuttuu neutroniksi ja emittoi samalla beeta-plus-hiukkasen eli nopean positronin sekä neutriinon. Tämä on harvinainen hajoamistapa, joka esiintyy vain keinotekoisilla ytimillä. Ytimen järjestysluku pienenee yhdellä ja massaluku pysyy ennallaan. Ydin jää yleensä virittyneeseen tilaan.
Gammahajoaminen: Ytimen virittynyt tila purkautuu ja se emittoi gammahiukkasen eli suurienergisen fotonin.
Spontaani fissio: Ydin hajoaa kahdeksi pienemmäksi ytimeksi, ja mahdollisesti nopeiksi neutroneiksi, beeta- ja alfahiukkasiksi ja emittoi gammasäteitä. Fissio on yleensä melko harvinainen, ellei ydin ole absorboinut ylimääräistä neutronia. Ytimen hajotessa siitä syntyy uusia alkuaineita. Nämä voivat edelleen hajota muiden mekanismien kautta uusiksi alkuaineiksi kunnes lopulta syntyy stabiili ydin.
Radioaktiivisuuden lajien esiintyminen vaihtelee isotoopista toiseen. Isotoopille luonteenomaiset hajoamisreitit esitetään usein hajoamiskaaviona, jossa esitetään ytimen energiatilat ja erilaisiin siirtymiin kuluvat puoliintumisajat. Tässä esimerkkinä kullan erään radioaktiivisen isotoopin, 198Au, hajoamiskaavio:
Kaavion vasemmassa ylälaidassa on hajoava isotooppi, eli tässä 198Au. T1/2 ilmaisee puoliintumisajan olevan 2,7 päivää. Kolme viistosti alas oikealle osoittavaa nuolta kertovat, mitä hajoamisreaktioita isotoopilla ilmenee. Tässä kaikki ovat beetahajoamista, kuten β-symbolit osoittavat. Kunkin hajoamisen suhteellinen osuus kaikista hajoamisista on merkitty prosenttilukuna.
Beetahajoamiset päätyvät kolmelle eri energiatasolle, joita kuvastavat kolme vaakasuoraa viivaa kuvan oikealla puolella. Näistä kaksi ylempää ovat metastabiileja eli ne purkautuvat hyvin nopeasti ja atomi emittoi gammasäteilykvantin, mikä ilmaistaan γ-symbolilla purkautumista kuvaavien pystysuorien nuolten vieressä. Kunkin metastabiilin tilan puoliintumisaika on merkitty vastaavan energiatason päälle (tässä 23 ja 2,5 pikosekuntia). Energiatasojen energia on merkitty niiden oikealle puolelle elektronivoltteina. Energia on laskettu suhteessa elohopean isotooppiin 198Hg, joksi kaikki 198Au-atomit lopulta hajoavat jotain kaavion hajoamispolkua pitkin.
Muutamia radioaktiivisia atomiytimiä

| Isotooppi | Puoliintumisaika | Hajoamismekanismi |
| --- | --- | --- |
| Uraani-238 | 4 500 miljoonaa vuotta | Alfa |
| Hiili-14 | 5 570 vuotta | Beeta |
| Koboltti-60 | 5,3 vuotta | Gamma |
| Radon-222 | 4 päivää | Alfa |
Radioaktiiviset hajoamisketjut

Aine, joka syntyy radioaktiivisen aineen hajotessa, saattaa edelleen olla radioaktiivinen, samoin kuin sen hajoamistuote. Suurin osa luonnossa esiintyvistä radioaktiivisista aineista kuuluukin johonkin kolmesta hajoamis­sarjasta, joista käytetään tunnetuimpien jäsentensä mukaan nimityksiä toriumsarja, uraanisarja (tai radiumsarja) sekä aktiniumsarja. Kukin näistä päättyy stabiiliin lyijyisotooppiin. Toriumsarjan kaikkien jäsenten massaluvut ovat muotoa 4n, radiumsarjan 4n+2 ja aktiniumsarjan 4n+3. Kukin sarja alkaa hyvin pitkäikäisestä isotoopista, joita on säilynyt Maan syntymisestä saakka. Neljäs hajoamissarja, neptuniumsarja, jossa massaluvut ovat muotoa 4n+1, alkaa neptunium­isotoopista Np-237. Kun se kuitenkin on suhteellisen lyhytikäinen, ei sen jäseniä luonnossa enää esiinny, lukuun ottamatta niistä viimeistä, hyvin pitkä­ikäistä vismutti-isotooppia Bi-209.
Turvallisuus

Radioaktiivisuuteen liittyvistä turvallisuusnäkökohdista kerrotaan artikkelissa säteilyturvallisuus ja ydintekniikan turvallisuudesta kerrotaan artikkelissa ydinturvallisuus.
Kirjallisuutta

Romer, Alfred: Rauhaton atomi. Luontoa tieteen valossa 6. Suom. Reino Tuokko. WSOY, 1961.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Säteily ja terveys – terveyskirjasto.
Webmineral: Radioactivity in Minerals (englanniksi)
Ydintekniikka
| --- | --- |
Ydinfysiikka:   Atomi  Fissio  Fuusio  Säteily  Radioaktiivisuus  Ionisoiva säteily  Ydinräjähdys  Fissiili  Vaikutusala  Kriittinen massa 
Ydinvoima:   Ydinvoiman käyttökohteet  Ydinpolttoainekierto  Säteilyturvallisuus  Ydinturvallisuus  Ydinjätehuolto  Geologinen loppusijoitus  Uraani  Uraanin esiintyminen  Uraanikaivos  Uraanin väkevöinti  Plutonium  Torium  Torium-ydinpolttoainekierto 
Ydinreaktori:   Kevytvesireaktori  Kiehutusvesireaktori  Painevesireaktori  VVER-reaktori  EPR-reaktori  RBMK-reaktori  MKER-reaktori  CANDU-raskasvesireaktori  AP1000-reaktori  Pieni modulaarinen reaktori  Hyötöreaktori  Kiihdytinreaktori  SCWR-reaktori  Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori  Sulasuolareaktori  Kaksoisfluidireaktori  Fuusioreaktori 
Ydinaseet:   Ydinsota  Vetypommi  Neutronipommi  Ydinaseriisunta  Vaikutukset 
Ydinonnettomuus:   Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus  Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus  Three Mile Islandin ydinvoimalaonnettomuus  Luettelo ydinonnettomuuksista  Luettelo ydinlaitostapahtumista  Ydinvoimalan sydämen sulamisonnettomuus  Ydinaseonnettomuus  INES-asteikko 
Ydinvoima Suomessa:   Olkiluodon ydinvoimalaitos  Loviisan ydinvoimalaitos  Hanhikiven ydinvoimalaitos 
Henri Becquerel
Becquerelin kehittämä valokuvauslevy, jossa näkyy säteilyn vaikutus
198Au:n hajoamiskaavio
HMS Ran

| HMS Ran HMS Drott |
| --- | --- |
 HMS Drott

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsunds Mekaniska Verkstad
Laskettu vesille:  19. heinäkuuta 1877
Palveluskäyttöön:  marraskuu 1877
Poistui palveluskäytöstä:  12. lokakuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  638 t
Pituus:  57,4 m
Leveys:  8,01 m
Syväys:  2,75 m
Koneteho:  2 x 2-sylinteristä Woolfs compound-höyrykonetta 960 ihp
Nopeus:  12,75 solmua
Miehistöä:  65
Aseistus
Aseistus:  1 x 12,2 cm rihlattu M/73 -tykki 4 x nelipiippuista 25,4 mm M/77 -konekivääriä 1 x 38,1 cm M/76 -torpedoputki
HMS Ran oli Ruotsin merivoimien vuonna 1877 vesillelaskettu torpedoristeilijä. Vuodesta 1882 alkaen alus oli korkeimman sodanjohdon esikunta-aluksena ja se kastettiin vuonna 1883 HMS Drottiksi, minkä jälkeen se oli lähinnä kuninkaallinen jahti.
Valmistus

Alus tilattiin Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta ja se laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1877. Alus liitettiin laivastoon marraskuussa.
Palvelus

Alukselle asennettiin myöhemmin kaksi 35,6 cm torpedoputkea. Aluksen vesillelaskun kanssa saman aikaisesti vastaanotettiin Italiasta 25 kappaletta 35,6 cm torpedoa, joille rakennettiin varastorakennus. Alukselle voitiin sijoittaa 8-12 torpedoa. Aluksesta tehtiin vuonna 1879 torpedoaselajin koulutusalus.
Saman aikaisesti siitä tehtiin rannikkolaivaston korkeimman päällyston esikunta-alus. Vuonna 1882 aluksesta tehtiin sotavoimain korkeimman johdon (kuningas Oskar I ja laivaston komentaja) esikunta-alus. Raskas torpedokalusto poistettiin ja ne korvattiin neljällä 45 millimetrin M/83 -kanuunalla, joita käytettiin lähinnä kunnialaukausten ampumiseen.
Vuonna 1883 alus sai nimen HMS Drott, minkä jälkeen se oli lähinnä kuninkaallinen jahti. Vuonna 1895 poistettiin torpedoputket ja vuonna 1905 keulaputki. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alus makasi lähinnä ankkurissa ja se poistettiin alusluettelosta 12. lokakuuta 1923. Alus myytiin vuonna 1924 romutettavaksi Kööpenhaminaan.
Rakas...

| Rakas> .. |
| --- | --- |
 Rakkaan... DVD-julkaisun kansi.
Ohjaaja:  Maunu Kurkvaara
Käsikirjoittaja:  Maunu Kurkvaara
Perustuu:  Soili Kotala: Rakas (alkuperäisaihe, 1961)
Tuottaja:  Maunu Kurkvaara
Säveltäjä:  Osmo Lindeman
Kuvaaja:  Maunu Kurkvaara
Leikkaaja:  Maunu Kurkvaara
Lavastaja:  Maunu Kurkvaara
Pääosat:  Jaakko Pakkasvirta Sinikka Hannula Liana Kaarina Leena Takala Helge Herala
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kurkvaara-Filmi Oy
Ensi-ilta:  18. elokuuta 1961
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Seuraaja:  Yksityisalue
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakas... on Maunu Kurkvaaran ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1961. Mahdollisimman pientä työryhmää elokuvanteossa tavoitteenaan pitänyt Kurkvaara käsikirjoitti, kuvasi, leikkasi, lavasti ja tuotti teoksen itse. Rakas... sai neljä Jussi-palkintoa 1961: parhaan tuottajan Jussin, parhaan ohjauksen Jussin, parhaan kuvauksen Jussin ja parhaan naispääosan Jussin.
Kurkvaaran 1960-luvun elokuvien tunnusomaisia piirteitä ovat alkuperäiskäsikirjoituksiin pohjautuvat, nykyajan ihmisiä ongelmissaan kuvaavat aiheet. Tyylinsä hän löysi vuonna 1960 valmistuneessa elokuvassaan Autotytöt. Rakkaan... alkuperäisaiheen kirjoitti nimimerkki Soili Kotala, jonka takana oli Kurkvaara itse.
Rakas... on ensimmäinen osa Kurkvaaran trilogiassa, jota jatkavat Yksityisalue ja Meren juhlat. Trilogian perustavia aiheita ovat ranskalaisen uuden aallon henki ja nuorehkon helsinkiläisälymystön elämän kuvaaminen. Trilogian kaksi ensimmäistä elokuvaa ovat mustavalkoisia.
Juoni

Elokuva perustuu kahden ihmisen muistoille ja niiden pohjalta näytettäville takaumille. Nuori kirjailija Jaska Salmi ja hänen raskaana oleva vaimonsa Sini riitelevät. Välienselvittelyn päätteeksi mies syöksyy ulos asunnosta. Sinin muistojen kautta palataan suhteen syntyyn ja alkuvaiheisiin. Treffitakaumien jälkeen Jaskan muistot palaavat aikaisempiin vappujuhliin, jossa hän joutui kahden muun naisen, Mirkun ja Gunvorin kanssa pieneen suhdepyörteeseen. Lopussa kertomus jatkuu Sinin näkökulmasta, kun hän kertoo Jaskalle olevansa raskaana. Tarina palaa lopulta nykyhetkeen, jolloin Sini pakkaa tavaransa ja lähtee uuden sovinnon merkeissä Jaskan luo.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jaakko Pakkasvirta  | … |  Jaska Salmi   |
|  Sinikka Hannula  | … |  Sini   |
|  Liana Kaarina  | … |  Mirkku   |
|  Leena Takala  | … |  Gunvor   |
|  Helge Herala  | … |  Saku, Gunvorin mies   |
|  Sirkka-Liisa Wilén  | … |  Anneli   |
|  Pehr-Olof Sirén  | … |  Pärre, näyttelijä   |
|  Marita Nordberg  | … |  Pärren vaimo, ”Äitee”   |
|  Tauno Kajander  | … |  Heka   |
|  Pertti Roisko  | … |  Pepe   |
|  Jyrki Pälviö  | … |  Timo   |
|  Sointu Angervo  | … |  Turre   |
|  Anneli Tuominen  | … |  Oili   |
|  Vappu Jurkka  | … |  nakkikauppias   |
|  Yrjö Tähtelä  | … |  poika vappuhipoissa   |
|  Pekka Haukinen  | … |  poika vappuhipoissa   |
|  Ritva Vepsä  | … |  Pirkko   |
|  Ilmari Tähtelä  | … |  tytöniskijä   |
|  Jarno Hiilloskorpi  | … |  tytöniskijä   |
Tuotanto

Suomalaisen elokuvan studioaikakausi veteli viimeisiään 1960-luvulle tultaessa ja teki tilaa niin kutsutulle ”uudelle aallolle”, jonka edelläkävijöitä Suomessa oli Kurkvaara. Hän itse piti Rakas...-teosta seurannutta Yksityisaluetta parhaana elokuvanaan.
Kurkvaaran näkemyksen mukaan elokuvan tuli kokonaisuudessaan palvella ohjaajansa taiteellisia päämääriä. Niinpä hän teki lähes kaiken itse niin Rakkaassa... kuin trilogian kahdessa jälkimmäisessäkin osassa. Suurten työryhmien mukanaan tuoma meteli oli täysin poissuljettua. Sinikka Hannula teki keskeiset naisosat trilogian kaikissa elokuvissa. Rakasta... hän piti Kurkvaaran elokuvista suosikkinaan.
Vastaanotto

Rakkaan... yleisömenestys oli heikohko. Rakas... oli mukana useilla festivaaleilla ja se myytiin Ruotsiin ja Saksaan.
Päivän Sanomien Esko Elstelä arvioi Rakkaan... olevan ”Kurkvaaran tähän asti paras elokuva kahden kaupunkilaisnuoren rakkaustarinasta.” Yleisesti pantiin merkille käsikirjoittaja-ohjaaja-kuvaajan taidot. Lisäksi monet arvostelijat kiinnittivät huomiota elokuvan vessakohtauksiin. Ylioppilaslehden Carl Henning näki Rakkaan... visuaalisen ilmaisun ja vuoropuhelun välillä selkeän tasoeron. Ilta-Sanomien Yrjö Kemppi piti Kurkvaaran ohjaustyötä ”flegmaattisena”.
Julkaisut

Televisiossa Rakas... nähtiin ensi kerran 22. tammikuuta 1968 ja se sai noin 1,2 miljoonaa katsojaa. Sittemmin elokuvaa on esitetty televisiossa harvakseltaan.
Finnkino Oy on julkaissut elokuvan DVD:nä, kuten trilogian muutkin osat.
Ramadin toinen taistelu

Ramadin toinen taistelu oli yhteenotto Yhdysvaltojen, Irakin armeijan ja islamilaisten kapinallisten välillä Ramadin kaupungissa 10. kesäkuuta – 15. marraskuuta 2006. Amerikkalaiset ja irakilaiset etenivät kaupunkiin vastauksena Anbarin maakunnan heikenneeseen turvallisuustilanteeseen. Ramadista oli kehkeytynyt irakilaisten vastarintaliikkeiden keskus ja siellä perustettiin muun muassa Irakin islamilainen valtio, jota vastaan paikalliset heimot liittoutuivat amerikkalaisten kanssa taistelun loppupuolella.
Tausta

Ramadin kaupunki sijaitsee Anbarin maakunnassa Irakin niin sanotun sunnikolmion alueella, eli sen asukkaiden valtaosa on esimerkiksi maan eteläosien šiialaisesta väestöstä poiketen sunnalaisia. Alue oli tärkeää Saddam Husseinin kannatusaluetta ja Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin Irakin sodan jälkeen Ramadista tuli yksi amerikkalaisvastaisen liikkeen keskuksista. Amerikkalaisjoukkojen edetessä Fallujaan vuonna 2004 myös Ramadissa syttyi ankaria taisteluja. Amerikkalaiset voittivat taistelun, mutta kapinaliikettä ei kukistettu kokonaan.
Irakilaiset islamistiryhmät perustivat Irakin islamilainen valtio-nimisen järjestön Ramadissa, jossa oli mukana muiden joukossa Irakin al-Qaida. Anbarin maakunnan turvallisuustilanne heikkeni ja kapinallisten vaikutusvalta Ramadissa kasvoi. Kesäkuussa 2006 amerikkalaiset päättivät palauttaa järjestyksen Ramadiin voimakeinoin. Fallujan taistelujen aikana paikallisille oli koitunut suurta tuhoa, jolta pyrittiin välttymään Ramadissa huolellisen suunnittelun avulla. Operaatioon osallistui 5 500 amerikkalaissotilasta ja 2 000 Irakin armeijan sotilasta.
Taistelu

Amerikkalaiset ja irakilaiset joukot piirittivät Ramadin 10. kesäkuuta. Kaupungin asukkaita kehotettiin lähtemään taistelujen tieltä kovaäänisillä ja samaan aikaan kohteisiin kaupungissa tehtiin ilma-iskuja. Joukot aloittivat etenemisen kaupunkiin 18. kesäkuuta ja ne katkaisivat kaupunkiin tulevat kaksi liikenneväylää etelästä. Samaan aikaan Yhdysvaltain merijalkaväki valtasi kaupungin keskustan länsiosat ja sen halki kulkevan joen ylittävät kaksi siltaa. Näiden valtausten jälkeen joukot alkoivat vallata kaupungin itäosia Lockheed AC-130 -lentokoneiden tukemana. Kaupungin itäosissa katutaistelut kapinallisten kanssa alkoivat kiihtyä ja 24. heinäkuuta ne tekivät suuren vastahyökkäyksen. Kapinalliset kärsivät suuria tappioita, mutta heidän onnistui silti edetä kohti merijalkaväen linnoittamaa Ramadin hallinnollista rakennusta. Amerikkalaiset puolustivat kuitenkin rakennusta onnistuneesti esimerkiksi purkamalla sitä ympäröivät rakennukset. Heinäkuun puolella amerikkalaiset valtasivat myös Ramadin keskussairaalan, jota kapinalliset olivat käyttäneet tukikohtanaan.
21. elokuuta kapinalliset surmasivat šeikki Abu Ali Jassimin, joka oli kehottanut heimonsa jäseniä liittymään Irakin poliisiin ja taistelemaan kapinallisia vastaan. Teko suututti heimot, jotka muodostivat amerikkalaisten tuella syyskuussa 2006 Anbar Awakening -nimisen kapinallisten vastaisen liiton. Heimotaistelijat alkoivat tehdä iskuja al-Qaidan joukkoja vastaan ja lokakuuhun mennessä liittoon olivat liittyneet useammat Ramadin alueen heimot. Tarkka-ampujat ja autopommi-iskut olivat kuitenkin edelleen Ramadissa olleiden amerikkalaisjoukkojen arkipäivää. 29. syyskuuta Navy SEAL Michael A. Monsoor sai surmansa hänen heittäydyttyään kranaatin päälle tovereitaan suojellakseen. Monsoor sai surmansa ja hänet palkittiin Medal of Honor -mitalilla. 21. lokakuuta kapinalliset käyttivät ensimmäistä kertaa klooripommiaselvennä autopommissa, joka haavoitti kolmea poliisia ja siviilejä. Marraskuun puolivälissä amerikkalaisten ilmaisku tappoi puolestaan yli 30 siviiliä, joista monet olivat naisia ja lapsia.
Seuraukset

Ramadin toinen taistelu päättyi virallisesti 15. marraskuuta. 75 amerikkalaissotilasta oli saanut surmansa ja 200 oli haavoittunut. Irakin armeijan tappioita ei tunneta ja kapinallisten tappioiksi arvioitiin noin 750 kaatunutta. Marraskuussa amerikkalaisten hallussa oli noin 70 % Ramadista ja kokonaan kaupunki vallattiin vasta kesäkuussa 2007.
Amerikkalaissotilaat suojautuvat vihollisen tulelta elokuussa 2006.
Amerikkalaissotilaita kadunkulmassa elokuussa 2006.
Ramadin ensimmäinen taistelu

Ramadin ensimmäinen taistelu oli yhteenotto Irakin sodanaikana 6. – 10. huhtikuuta 2004 Yhdysvaltojen merijalkaväen ja irakilaisten kapinallisten välillä Ramadin kaupungissa Anbarin maakunnassa. Taistelut kiihtyivät Ramadissa samaan aikaan, kun amerikkalaisjoukot etenivät läheisessä Fallujan kaupungissa. Ramadissa merijalkaväki jäi useisiin väijytyksiin, mutta kapinalliset voitettiin lopulta järjestelmällisellä talosta taloon hyökkäyksellä.
Tausta

Ramadin kaupunki sijaitsee Anbarin maakunnassa Irakin niin sanotun sunnikolmion alueella, eli sen asukkaiden valtaosa on esimerkiksi maan eteläosien šiialaisesta väestöstä poiketen sunnalaisia. Alue oli tärkeää Saddam Husseinin kannatusaluetta ja Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin Irakin sodan jälkeen Ramadista tuli yksi amerikkalaisvastaisen liikkeen keskuksista. Kaupungin turvallisuustilanne heikkeni nopeasti. Vastarintaliikkeet asensivat tienvarsipommeja ja toteuttivat väijytyksiä. Amerikkalaiset pyrkivät aluksi pitämään matalaa profiilia ja luovuttamaan vastuun kaupungin hallinnosta paikallisille irakilaisille, jotka joutuivat kuitenkin myös vastarintaliikkeiden kohteeksi. Tilanne kärjistyi maaliskuussa vuonna 2004, kun väkijoukko tappoi neljä amerikkalaista turvallisuusalan työntekijää Fallujan kaupungissa. Vastarintaliikkeiden toiminta amerikkalaisia vastaan kiihtyi Ramadissa samaan aikaan, kun amerikkalaisjoukot etenivät Fallujaan.