stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valkoinen persialainen
Historia

Tämä persialaisen muunnos on kehitetty 1500-luvun puhtaanvalkoisista angorakissoista Euroopassa. Useimmiten sanotaan, että persialaisen alkuperämaa on Persia, mutta tämä ei pidä paikkaansa kaikkien muunnosten kohdalla. Tämä muunnos on englantilainen muunnos, ja se esiteltiin 1903 Lontoossa. Rotu sai suuren suosion, ja on nykyäänkin suosittu varsinkin Yhdysvalloissa.
Rakenne

Vartalo on persialaisten tyypillinen lyhyt ja tukeva.
Häntä on lyhyt ja pörheä.
Jalat ovat tanakat, lyhyet ja melko paksut.
Käpälät ovat isot ja pyöreät, vaaleanpunaiset polkuanturat.
Pää on pyöreä ja leveä, nenä lyhyt ja litteä. Nenänpää vaaleanpunainen.
Korvat ovat matalalla ja kaukana toisistaan sijaitsevat. Pienet ja pyöreäkärkiset korvat, joiden päissä korvatupsut.
Silmät ovat suuret, pyöreät ja avoimet. Väri loistavan sininen tai oranssinkuparinen. Kumpikin silmä yhtä tumma.
Turkki on runsas ja silkkinen sekä muodostaa muhkean kaulurin. Väri hohtava, puhdas valkoinen ilman hopean sävyjä.
Luonne

Valkoiset persialaiset ovat pikkutarkkoja kissoja, jotka pitävät hyvää huolta ulkonäöstään pesemällä ja sukimalla turkkiaan säännöllisesti. Ne ovat rauhallisia ja ystävällisiä ja sopivat parhaiten sisällä viihtyjien lemmikeiksi - siis täydellisiä salonkikissoja.
Muunnokset

Muunnokset erotellaan silmien värin perusteella: sinisilmäiset, oranssisilmäiset tai erivärisilmäiset. Sinisilmäiset valkoiset kissat ovat yleensä kuuroja, johtuen geeneettisistä taipumuksista. Jos silmät ovat eriväriset, sinisen silmän puoleinen korva on todennäköisesti kuuro.
Verilöyly (elokuva)

| Verilöyly> Ecologia del delitto |
| --- | --- |
 Italialainen juliste.
Ohjaaja:  Mario Bava
Käsikirjoittaja:   Mario Bava  Giuseppe Zaccariello  Filippo Ottoni  Gene Luotto (englantilainen versio) 
Tarina:   Dardano Sacchetti  Franco Barberi 
Tuottaja:  Giuseppe Zaccariello
Säveltäjä:  Stelvio Cipriani
Kuvaaja:  Mario Bava
Leikkaaja:  Carlo Reali
Pukusuunnittelija:  Enrico Sabbatini
Erikoistehosteet:  Carlo Rambaldi
Pääosat:   Claudine Auger  Luigi Pistilli  Claudio Volonté  Laura Betti  Leopoldo Trieste  Brigitte Skay 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Nuova Linea Cinematografica
Levittäjä:  Nuova Linea Cinematografica
Ensi-ilta:  8. syyskuuta 1971 (Italia)
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  italia englanti
Budjetti:  500 000 dollaria
Tuotto:  60 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verilöyly (ital. Ecologia del delitto, engl. A Bay of Blood) on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut italialainen giallo-tyyppinen slasher-elokuva, jonka on ohjannut ja kuvannut Mario Bava. Sen pääosia esittää Claudine Auger, Luigi Pistilli ja Laura Betti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Claudine Auger  | … |  Renata Donati   |
|  Luigi Pistilli  | … |  Alberto   |
|  Claudio Volonté  | … |  Simone   |
|  Laura Betti  | … |  Anna Fossati   |
|  Leopoldo Trieste  | … |  Paolo Fossati   |
|  Isa Miranda  | … |  Federica Donati   |
|  Chris Avram  | … |  Franco Ventura   |
|  Anna Maria Rosati  | … |  Laura   |
|  Brigitte Skay  | … |  Louise   |
|  Paola Montenero  | … |  Sylvie   |
|  Guido Boccaccini  | … |  Luca   |
|  Roberto Bonanni  | … |  Roberto   |
Aiheesta muualla

Verilöyly Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vaara-Suomi

Vaara-Suomi on Pohjois-Karjalan, Kainuun ja Koillismaan alueista muodostuva maisema-alue, joka on saanut nimensä yli 50 metriä korkeiden mäkien eli vaarojen mukaan. Savon puolella vaara-alue alkaa Nilsiän korkeudelta, jossa suurimpiin ja tunnetuimpiin vaaroihin lukeutuvat Tahko ja Kalevalassakin mainittava Pisa.
Eteläisessä Vaara-Suomessa on Järvi-Suomen maisemia vesistöineen, ja pohjoisessa on jo melkein tunturin korkuisia vaaroja. Talvet ovat runsaslumisia: vuodessa satavasta vedestä noin puolet tulee lumena. Alueella on usein tykkylunta, ilman kosteudesta johtuen puihin kiteytynyttä lunta. Vaara-Suomesta poikittainen keskiosa kuuluu Maanselän vedenjakajaseutuun.
Valtaosa Vaara-Suomesta on ylänköä ja sijaitsee yli 200 metrin korkeudella merenpinnasta.
Maantiede

Kuusamosta Ilomantsiin ulottuvan alueen maisemaa hallitsevat suot, vaarat ja erämaavesistöt. Vaara-Suomen maantieteellinen erikoisuus on se, että vaarojen rinteillä ja lailla on kivisyydestään huolimatta ravinteikkaampi maaperä kuin alavilla mailla. Tämä johtuu siitä, että korkea vedenkoskematon maa vaarojen rinteillä ja lailla on pysynyt ravinteikkaana, kun taas alavat maat ovat menettäneet ravinteita vesien huuhtomina meriin, kuten esimerkiksi jääkauden ajan Yoldiamereen. Maaperän ravinteikkuuden takia Vaara-Suomessa on etenkin Kainuun alueilla lehtoja. Lehdot ovat kuitenkin yksittäistapauksia, sillä maapeite ja kasvillisuus on niukkaa niukkaravinteisen kallioperän takia.
Vaara-Suomen alueen kallioperä on hyvin suureksi osaksi graniittigneissiä. Suomen vanhin (3,1–2,6 miljardia vuotta vanha) kallioperä on juuri Vaara-Suomen alueella. Vaarat kertovat muinaisista vuoristoista ja eroosion aikaansaannoksista. Vaarajonon säilyminen ympäristöään 200–250 metriä korkeampana vaatii kovaa ainetta, joka kestää eroosion kulutustyön. Yleensä vaarat ovatkin kovaa kvartsiittia. Ukko-Kolin kvartsiittipatja on satoja metrejä paksu ja väriltään puhtaan valkoista. Kvartsiittipatjasta löytyy kyaniitti-mineraalia, jonka syntyminen on mahdollista ainoastaan noin 10 kilometrin syvyydessä paineen ja lämmön vaikutuksesta. Vaara-Suomessa on siis yli miljardi vuotta sitten ollut Himalajan korkuinen vuoristo, Karelidit.
Jääkauden ajalta maisemassa on yhä näkyvissä hiidenkirnuja ja drumliineja. Pitkittäisharjuja on näkyvissä luoteesta kaakkoon ja lännestä itään kulkevina ketjuina, muun muassa Pielisen yli kulkeva harjujakso. Jääkauden seurauksena syntynyt moreeni peittää kallioperää, ja tekee maaperästä monin paikoin kivikkoisen ja epätasaisen, vaikeasti muokattavan, mutta ei silti estä puustoa saamasta riittävästi ravinteita kivien välistä, ja siten kehittymästä tiheäksi. Kivisyys on erityisesti itäsuomalaisten maanviljelijöiden ja metsänraivaajien harmi.
Kasvillisuus ja eläimistö

Vaarojen lakia hallitsevat yleensä havumetsät, jotka ovat karuudestaan huolimatta tiheitä verrattuna esimerkiksi Lapin metsiin. Suurin osa Vaara-Suomen metsistä on talousmetsiä, mutta siellä on myös suojeltuja metsäalueita. Vaarojen välissä on usein soita. Vaara-Suomi onkin Järvi-Suomen ohella maan metsäisintä aluetta. Metsäkasvillisuus on lajistollisesti melko köyhää; tyypillisimpiä lajeja ovat puolukka ja mustikka. Soilla ja notkelmissa kasvillisuus on monimuotoisempaa, ja niillä kasvaa esimerkiksi karpaloita ja suomuuraimia eli lakkoja. Jäkälää ja marjoja kerätään soilta ulkomaan vientiin ja kotimaisille ostajille.
Harvan asutuksen ja laajojen erämaa-alueiden ansiosta Vaara-Suomessa viihtyvät monet ihmisiä karttavat ja itäiset eläinlajit, kuten metsäpeura, liito-orava, metsäsopuli ja idänpäästäinen. Suurpetoja eli karhuja, susia, ahmoja ja ilveksiä on paljon. Vanhojen ikimetsien linnuista voi tavata Suomessa harvinaiset pikkusiepon, lapinpöllön ja valkoselkätikan. Yleisempiä pesiviä lajeja ovat muun muassa mehiläishaukka, jänkäsirriäinen ja punavarpunen. Talvilintuja on parisenkymmentä lajia.
Vaara-Suomi maisemamaakuntajaossa

Maisemamaakuntajaossa Vaara-Suomi jakautuu jotakuinkin kahtia: Vaara-Karjalaan, johon kuuluu suuri osa Pohjois-Karjalaa, sekä Kainuun ja Kuusamon vaaramaahan, johon kuuluu pääosa Kainuusta ja Koillismaasta. Lisäksi Oulujärvi ympäristöineen muodostaa tässä jaottelussa oman erillisen Oulujärven seudun. Tosin Oulujärven läntisintä osaa lähiympäristöineen ei aina muutoinkaan lasketa varsinaisesti Vaara-Suomeen kuuluvaksi.
Kulttuurissa

Yleisissä mielikuvissa Kainuuta pidetään koskemattomien erämaiden maakuntana, vaikka todellisuudessa seudun metsät ja virrat valjastettiin teollisuuden ja energiatalouden käyttöön jo 1900-luvulla. Vesistöjen ääreen ovat syntyneet myös alueen suurimmat kaupungit Joensuu ja Kajaani: edellinen Saimaan Pyhäselän pohjoisrannalle ja jälkimmäinen Oulujärven kupeeseen. Talot on monesti rakennettu vaarojen laille rehevämmän maaperän ja vähäisemmän hallanarkuuden vuoksi. Metsätalous on alueella edelleen tärkeä elinkeino, vaikka nykyinen maatalouspolitiikka onkin heikentänyt perinteisten pientilojen asemaa. Monet kylät ovat autioituneet ja palvelut siirtyneet isompiin keskuksiin, mutta kesämökkejä on alueella edelleen niin paljon, että monien Vaara-Suomen kuntien väkimäärä kaksinkertaistuu kesäkuukausien ajaksi. Alueella käy vuosittain noin miljoona turistia, ja harvaan asutun seudun tärkeimmäksi elinkeinoksi onkin pikkuhiljaa nousemassa matkailu.[lähde? ]
Kulttuuriperinteellisesti Vaara-Suomen perinteessä on paljon itäisiä vaikutteita. Karjalaisen kulttuurin ainekset, kuten karjalanpiirakat, rotinat ja virpomalorut ovat levinneet muualle Suomeen juuri Vaara-Suomen kautta, ja kulttuurissa ja taiteessa alueen vaikutus ilmenee Kalevalassa ja Akseli Gallen-Kallelan maalauksissa sekä itse Oulujärven rannalla Paltamossa varttuneen Eino Leinon runoissa.
Aiheesta muualla

Ympäristöministeriö: maisemamaakunnat
Maaperän kivikkoisuus on ollut haaste monissa töissä. Pekka Halosen maalaus Tienraivaajia Karjalassa vuodelta 1900.
Lakka on tyypillinen Vaara-Suomen soiden kasvi.
Verimuurahainen

| Verimuurahainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Osalahko::  Myrkkypistiäiset Aculeata
Yläheimo::  Muurahaismaiset Formicoidea
Heimo::  Muurahaiset Formicidae
Alaheimo::  Suomumuurahaiset Formicinae
Tribus::  Formicini
Suku::  Formica
Alasuku::  Verimuurahaiset Formica (Raptiformica)
Laji::  sanguinea
Kaksiosainen nimi
 Formica sanguinea  Latreille, 1798 
Katso myös
   Verimuurahainen Wikispeciesissä   Verimuurahainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verimuurahainen (Formica sanguinea) on Formica-sukuun (alasuku verimuurahaiset) kuuluva ulkonäöltään kekomuurahaisia muistuttava muurahaislaji.
Elinympäristö ja elintavat

Verimuurahaisten pesässä elää usein myös mustamuurahaisia, jotka työskentelevät pesässä ikään kuin orjina. Verimuurahaiset tekevät ryöstöretkiä mustamuurahaisten pesiin ja kantavat niiden koteloita omaan pesäänsä. Koteloista kuoriutuneet mustamuurahaistyöläiset jäävät elämään verimuurahaisten pesässä työläisinä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Verimuurahainen (Formica sanguinea)
iNaturalist: Verimuurahainen (Formica sanguinea)
ITIS: Formica sanguinea (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Formica sanguinea (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Formica sanguinea (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Formica sanguinea (englanniksi)
Mustamuurahainen työläisenä verimuurahaisten pesässä
Vilu (Vehmaa)

Vilumarket Kustavintien ja Vehmaan kirkonkylään johtavan yhdystie 1954:n risteyksessä.
Vilu on kylä Vehmaalla. Se sijaitsee Vehmassalmen itärannalla Kustavintien varrella noin kymmenen kilometrin päässä kunnan keskustaajamasta Vinkkilästä. Vilussa sijaitsevat muun muassa tanssilava Vehmassalmen paviljonki, caravanalue sekä kauppa ja grillibaari.
Veikko Palva

Veikko Akseli Palva (15. huhtikuuta 1924 Hyvinkää – 15. maaliskuuta 2013 Kauniainen) oli suomalainen professori. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1949 ja tekniikan lisensiaatiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1964.
Palva työskenteli Ruotsissa Ludvikassa Asean palveluksessa 1950–1955, Oy Strömberg Ab:n Vaasan tehtaalla laboratorionpäällikkönä 1955–1963, sähköteknisen laboratorion johtajana 1963–1967. Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori hän oli 1967–1972, sähköteknillisen osaston johtaja 72, Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen sähkö- ja atomiteknisen tutkimusosaston tutkimusjohtaja ja professori vuodesta 1972.
Veikko Palvan veli on professori Tauno Palva.
Aiheesta muualla

Veikko Palvan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Tomi Salesvuo

Tomi Juhani Salesvuo (s. 10. marraskuuta 1972 Lappeenranta) on suomalainen muusikko, rumpali, säveltäjä ja pedagogi. Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolta vuonna 2002 valmistunut, Yhdysvalloissa sekä Saksassa opiskellut Salesvuo varttui perheessä, jossa musiikki oli muusikkoisän kautta läsnä miltei jatkuvasti. Innostus rumpujensoittoon alkoi lapsuuden kokemuksista, kun Tomi pääsi kokemaan elävää musiikkia konserteissa ja kävi koulua musiikkiluokalla. Jazz- ja muu rytmimusiikki sytytti, kun Tomi pääsi mukaan kotikaupungin Big Band -orkesteriin teini-iässä.
Lukion aikana alkoi päämäärätietoinen rumpujensoiton opiskelu Helsingissä ja Tomi valittiin Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolle ensimmäisenä nuorisokoulutuksen opiskelijana vuonna 1990 ja josta hän on valmistunut jazzmusiikin maisteriksi vuonna 2002. Akatemian ammattiopinnot ja tutustuminen pääkaupunkiseudun muusikoihin johtivat nopeasti erilaisiin keikkoihin sekä bändiprojekteihin, joista pitkäaikaisimpia olivat XL-yhtye, How Many Sisters ja Anna-Mari Kähärän kokoonpano sekä soul-jazz trio Bitter Sweet.
Salesvuo keikkailee aktiivisesti oman Tomi Salesvuo East Funk Attack yhtyeensä kanssa. East Funk Attack on vuonna 2013 perustettu rock-henkinen funk-yhtye, jonka sävellyksistä ja tuotannosta vastaa Salesvuo. East Funk Attack uudisti rivinsä alkuvuodesta 2018 ja on nykykokoonpanossaan kuusihenkinen kokoonpano. Yhtyeessä on aiemmin soittanut Suomen kärkikaartiin kuuluvia muusikoita mutta myös nuorempaa sukupolvea. Bändin laulajana toimi Anniina Karjalainen (2013-2018), joka muistetaan TV:stä ensimmäiseltä Idols-kaudelta [1] sekä mm. kitaristi Marzi Nyman (2013-2018). East Funk Attack julkaisi esikoislevynsä EFA (Satomusic) vuonna 2014 ja toisen albuminsa nimeltä Rhythm (Satomusic) vuonna 2016. Bändin uusi laulaja on Taru Ratilainen ja yhtye on nykykokoonpanossaan kuusihenkinen. East Funk Attack on keikkaillut sekä kotimaassa että ulkomailla klubeilla ja festivaaleilla. Kesäkuussa 2018 bändiltä on julkaistu Studio Live -sarjaa joka esittelee nykykokoonpanon versiot kameroiden taltioimina live-esityksinä Sipoon E-Studiolla.
Tomi Salesvuo asuu perheineen Helsingissä ja keikkailee aktiivisesti musiikillisesti eri tyylisissä kokoonpanoissa sekä kotimaassa että ulkomailla. Useilla albumeilla on kuultu sekä hänen sävellyksiään että tuotannollista näkemystä. Hän on ollut mukana niin klubi- kuin festivaalituotannoissa oman yrityksensä Musiikkisato Oy:n kautta. Tomi Salesvuo on myös Suomen muusikkoyrittäjät ry:n hallituksen jäsen. Vuonna 2018 Salesvuo toimi uuden Helsinkiläisen EastFest Helsinki Festivaalin taiteellisena johtajana. Festivaali järjestettiin Itä-Helsingissä Puotilan Kartanolla kesäkuussa 13.-16.6. Puotilan Kartanolla on järjestetty myös erillistä Salesvuon vetämää musiikki-klubi sarjaa vuodesta 2015 alkaen. House bändi ”All Stars” -yhtyeen solisteina ovat esiintyneet mm. Jonna Tervomaa, Heikki Silvennoinen, Osmo Ikonen, Erja Lyytinen, Hanna Pakarinen, Emma Salokoski ja Maarit.
Sävellystyö, tuotannot ja palkinnot

Tomi Salesvuon sävellyksiä ja sovituksia on taltioitu useille albumeille ja radio- sekä TV-tuotantoihin. Ensimmäinen julkaistu teos "Dames" on Bitter Sweet yhtyeen levyltä "T for 3" (1998, Rytmihäiriö/Naxos) ja viimeisimpänä Tomi Salesvuo East Funk Attack yhtyeen toinen albumi "Rhythm" (2016, Satomusic), jonka sävellykset ovat Salesvuon omaa tuotantoa. Taiteellisena tuottajana Salesvuo on ollut mukana useissa levytyksissä sekä mm. Karjalan kunnailla TV –sarjan musiikkitaltioinneissa. Hänet on palkittu nuorempana useilla eri palkinnoilla Imatra Big Band Festivaalien yhteydessä järjestetyissä Big Bandien SM -sarjoissa. Pitkäaikaisen kokoonpanon XL-yhtyeen kanssa Salesvuo voitti Suomen Jazzliiton järjestämän jazzyhtyeiden SM –kilpalun Joensuussa vuonna 1992.  Salesvuo on ollut mukana levytyksissä jotka ovat olleet Emma-palkintoehdokkaina ja vuonna 2009 hänet palkittiin ”Liitun pelti” –palkinnolla joensuulaisen Jazzkerho 76 ry:n toimesta. Vuonna 2011 opiskelijat valitsivat Salesvuon vuoden opettajaksi Metropolia ammattikorkeakoulun pop/jazz-musiikin koulutuksessa.
Pedagoginen työskentely

Muusikontöiden ja muusikkoyrittäjyyden ohella Salesvuo toimii lehtorina Metropolia ammattikorkeakoulussa Helsingissä. Hän on esiintynyt, pitänyt mestarikursseja sekä opettanut eri puolilla Eurooppaa, Venäjällä, Turkissa, USA:ssa ja Kanadassa. Aikaisempia pedagogisia opetus- ja vastuutehtäviä ovat olleet mm. työskentely Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulussa (Joensuu) sekä Palmgren konservatoriossa (Pori). Hän oli suositun Äärirajoilla tapahtuman ja rytmimusiikin kesäleirin (Joensuu) taiteellinen johtaja kahdeksan vuoden ajan. Salesvuo on vieraillut lukuisissa kotimaan ammatillisissa musiikkioppilaitoksissa pitäen luentoja, mestarikursseja sekä rumpuklinikoita.
Valikoitu diskografia (Tummennetut - myös tuottajana) > XL-yhtye

Xlent (Ondine Octopus) 1995
Jukola (Pohjola Records) 1998
Jeti (Pohjola Records) 1999
Live Ballet (Pohjola Records) 2001
Surreal (Pohjola Records) 2002
Visual (Pohjola Records) 2003
Cinematic Fantasies (Pohjola Records) 2012
Valikoitu diskografia (Tummennetut - myös tuottajana) > Bitter Sweet

T for 3 (Rytmihairio/Fg-Naxos) 1999
Instant Bogaloo (Rytmihairio/Fg-Naxos) 2006
GoGo (Long Play Records/Fg-Naxos) 2008
Huimaa (Long Play Records/Fg-Naxos) 2010
Valikoitu diskografia (Tummennetut - myös tuottajana) > Tomi Salesvuo East Funk Attack

EFA (Satomusic) 2014
Rhythm (Satomusic) 2016
Valikoitu diskografia (Tummennetut - myös tuottajana) > Muita

How Many Sisters &  Stolen Moments (Proprius) 2002
Kirmo Lintinen trio: Thank You for the Kiss (Rockadillo) 2005
Anna-Mari Kähärä: Anna-Mari Kähärän orkesteri (Blue Note) 2005
Emma Larsson: Irie Butterflies (Imogena) 2007
SuomiSolmu: Facelift (Long Play Records/Fg-Naxos) 2009
Marita Taavitsainen: Häähaaveita (Sony BMG) 2008
Lappeenranta BB: Puzzle (LBB)1993
Elna Romberg: Trouble (Talking Music) 2017
DVD julkaisut

Äärirajoilla 2005  (AARI) 2006
XL Tavastia Live, 2003
Single-julkaisut

Kamara: Täydellinen päivä (Texicalli) 2003
Kamara: Helena (Texicalli) 2002
Elna Romberg: My Shelter (Satomusic) 2016
Tomi Salesvuo East Funk Attack: EFA(Jason Seizures Remix)(Satomusic) 2015
Tomi Salesvuo East Funk Attack: Funk That War (Satomusic) 2016
Tomi Salesvuo East Funk Attack: EFA (LIVE) (Satomusic) 2016
Instrumentit

Tomi Salesvuo soittaa Suomessa suunnitelluilla ja kasatuilla Jackshop-merkin rummuilla sekä Turkin Istanbulissa valmistettavilla Amedia-symbaaleilla.
Instrumentit > Jackshop vaahterarunkoiset rummut:

22” x 14” tai 20” x 14” bassorumpu
10” x 8” 12” x 8 ” 14” x 12” ja 16” x 14” tom tomit
14” x 6” Jackshop Steam bend pähkinä virveli
14” x 5,5” Jackshop akryylivirveli
14” x 6,5” Jackshop teräsvirveli
14” x 5,5” Jackshop messinkivirveli (taottu)
Instrumentit > Amedia Symbaalit:

22” Amedia EFA kustomoitu ride symbaali
21” 20” ja 18” Amedia Ahmet legend crash symbaalit
21” Amedia Ahmet legend flat-ride symbaali
18” Amedia Old School EFX crash symbaali
18” Amedia Tracie series crash symbaali
16” Amedia Ahmet legend EFA hi-hat symbaalit
14” Amedia Ahmet legend hi-hat symbaalit
Vihreä vallankumous (Hevisauruksen albumi)

| Vihreä vallankumous Hevisaurus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. lokakuuta 2013
 Tuottaja(t): Pasi Heikkilä ja Nino Laurenne
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 38.28
 Levy-yhtiö: Sony
Listasijoitukset
  10. (albumilista)    7. (Midprice)
Hevisauruksen muut julkaisut
| Kadonneen Louhikäärmeen arvoitus 2012 | Vihreä vallankumous 2013 | Soittakaa Juranoid! 2015 |
Vihreä vallankumous on Hevisaurus-yhtyeen 25. lokakuuta 2013 julkaisema albumi. Albumilla on mukana DVD, joka sisältää Hevisauruksen joulukonsertin Espoon Barona Areenalta vuodelta 2012. DVD:llä on myös Liskodisko- ja Avaruuden autokorjaamo–musiikkivideot.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Jurahevarit | 03.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Keppihevonen | 03.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Liskodisko | 04.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Tattimetsän valtias | 04.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Lasten liikennelaulu | 02.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Yölamppu | 04.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Kuningaskobra | 02.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Peikkojenkkaa | 03.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Aaveratsastajat | 02.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Nasta lautaan | 03.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Päivänsäde ja menninkäinen | 03.48 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 38.28 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Aiheesta muualla

Vihreä vallankumous (Hevisauruksen albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Vihreä vallankumous (Hevisauruksen albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vietnamisointi

Richard Nixon kättelee armeijan edustajia Vietnamissa 1969.
Vietnamisointi oli Vietnamin sodassa Richard Nixonin hallinnon toimi, jolla pyrittiin irrottamaan Yhdysvallat sodasta ohjelmalla, jonka avulla Etelä-Vietnamin puolustusvoimia "laajennettaisiin, varustettaisiin ja koulutettaisiin", ja se saisi kasvavan osuuden taisteluissa samalla kun Yhdysvaltojen joukkoja vähennettäisiin". Pohjois-Vietnamin tet-hyökkäyksen vaikutuksesta aloitettu politiikka liittyi yhdenmukaisesti Yhdysvaltojen neuvonantajajoukkojen politiikan kanssa maajoukkoihin eikä koskenut Yhdysvaltojen ilmavoimia eikä tukea Etelä-Vietnamille. Yhdysvaltalaisten epäluottamus hallintoon, joka oli alkanut hyökkäyksen jälkeen, lisääntyi sen jälkeen kun oli julkistettu tietoja yhdysvaltalaisten sotilaiden tekemästä siviilien joukkosurmasta My Laissa 1968, hyökkäyksestä Kambodžaan 1970 ja Pentagonin papereiden vuodosta 1971.
Aiheesta muualla

Kumouksellinen ja vastakumouksellinen sota, toim. Pasi Kesseli s. 106, Maanpuolustuskorkeakoulu 1998
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vietnamization
Käännös suomeksi
Werner Kohlmeyer

Werner Kohlmeyerin patsas Fritz-Walter-Stadionin edustalla Kaiserslauternissa
Werner Kohlmeyer (19. huhtikuuta 1924 – 26. maaliskuuta 1974) oli saksalainen jalkapalloilija. Hän kuului vuoden 1954 maailmanmestaruuden voittaneeseen Saksan jalkapallomaajoukkueeseen ja pelasi lopputurnauksessa viisi Saksan kuudesta ottelusta. Kaikkiaan hän pelasi 22 maaottelua vuosina 1951–1955. Hän pelasi pitkään 1. FC Kaiserslauternissa.
Aktiiviuransa jälkeen Kohlmeyer sairastui alkoholismiin; hän olikin vasta 49-vuotias sydämensä pettäessä.
Vilukkokasvit

| Vilukkokasvit |
| --- | --- |
 Suovilukko (Parnassia palustris)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Celastrales
Heimo::  Vilukkokasvit Parnassiaceae  Martinov
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vilukkokasvit (Parnassiaceae) on Celastrales-lahkoon kuulunut kasviheimo, joka nykyään yhdistetään kelasköynnöskasvien (Celastraceae) heimoon Parnassioideae-alaheimoksi.
Vilukkokasveihin kuului kaksi sukua: vilukot (Parnassia) ja Lepuropetalon. Vilukoita on viitisenkymmentä lajia ja Lepuropetalon-suvussa on vain yksi laji: Lepuropetalon spathulatum.
Vilukkokasvien lehdissä ei ole korvakkeita ja kukat sijaitsevat yksittäin tai viuhkomaisissa kukinnoissa. Kukissa on viisi hedettä sekä viisi joutohedettä. Hedelmä on kotamainen ja sisältää paljon pieniä siemeniä.