stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kamferi
Historia

Kamferin nimi on tullut suomen kieleen monen mutkan kautta. Malaijin kielessä sen nimi oli kapur Barus, joka tarkoitti Indonesian Sumatran saarella sijainneen Baruksen kauppasataman "liitua". Arabian kielessä nimi vääntyi muotoon kafur ja latinassa camfora. Lopulta siitä tuli ranskan camphre ja englannin camphor.
Suomalainen kemisti Gustaf Komppa syntetisoi kamferin ensimmäisen kerran vuonna 1903. Kompan vuonna 1907 aloittama kamferin teollinen tuotanto Tainionkoskella oli maailman ensimmäinen teollinen kokonaissynteesi.
Käyttö

Kamferia käytetään muun muassa selluloosanitraatin pehmentimenä, koiperhosten karkottamiseen, pieneliöitä tuhoavana aineena, palsamoinnissa, ilotulitteissa, estämään hyönteiskokoelmien tuhoutumista karkottamalla muita pikkuhyönteisiä ja ruoan valmistuksessa, esimerkiksi makeisten makuaineena Aasiassa.
Käyttö > Lääkekäyttö

Kamferitippoja käytetään syötynä virkistämään sydämen toimintaa sekä hoitamaan ja ehkäisemään liian alhaisen verenpaineen oireita. Ulkoisesti kamferia käytetään muun muassa lihaskipuihin lievän kipua lievittävän vaikutuksensa takia. Kamferi on myös vaikuttavana aineena lämpövoiteissa, -geeleissä ja linimenteissä, joita käytetään lihaksien hoitoon, lämmittämiseen ja rentoutukseen, lihasvenähdysten ehkäisyyn urheilusuorituksissa sekä vilkastuttamaan ääreisverenkiertoa. Kamferia käytetään myös höyryhengitysvalmisteissa ja nuhasumutteissa usein yhdessä mentolin kanssa avaamaan hengitysteitä yskän ja nuhan yhteydessä.
Eläinlääkärit eivät Suomessa määränneet kamferia 1960-luvulla eläimille sisäisesti, koska aineen hajun vaikutuksesta liha tuli ihmisravinnoksi kelpaamattomaksi. Ulkoisesti sitä vielä käytettiin muun muassa linimenteissä ja voiteissa.
Myrkyllisyys

Aikuisilla kuolemaan johtaneet suun kautta otetut kamferiannokset, pääosin öljy- tai nestemuotoisia valmisteita käytettäessä, ovat olleet 50–500 mg/kg. Aikuisilla yli 2 gramman annos aiheuttaa vakavia haittavaikutuksia ja 4 grammaa puhdasta kamferia nieltynä on mahdollisesti kuolemaan johtava. Lapsilla kuolemaan johtava nielty annos on 0,5–1,0 grammaa. Vauvoilla alin kuolemaan johtava suun kautta otettu annos on 70 mg/kg.
Yleensä aikuisilla yli 50 milligrammaa kamferia painokiloa kohden pidetään hermostolle myrkyllisenä annoksena. Yliannostuksen oireita ovat pahoinvointi, oksentelu, huimaus, hengenahdistus, hengityksen lamaannus, lihasten vapina ja nykiminen, kouristukset sekä epileptinen kohtaus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
https://web.archive.org/web/20110720020745/http://www.kemia-lehti.fi/pdf/gustafkomppa.pdf
Apteekki: Kamferi
PubChem: Camphor (englanniksi)
DrugBank: Camphor (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Camphor (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Camphor (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): (-)-Camphor (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): d-Camphor (englanniksi)
ChemBlink: Camphor (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Camphor (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: D-Camphor (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: L-Camphor (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: DL-Camphor (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - camphor (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - camphor (englanniksi)
Ryan Seacrest

| Ryan Seacrest |
| --- | --- |
 Ryan Seacrest vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1974 (ikä 50) Dunwoody, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  radio- ja televisiojuontaja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ryan John Seacrest (s. 24. joulukuuta 1974 Dunwoody, Georgia) on yhdysvaltalainen radio- ja televisiojuontaja sekä televisiotuottaja. Hän on On Air with Ryan Seacrest Top-40-radio-ohjelman juontaja. Televisiossa Seacrest juontaa E! News -ohjelmaa ja American Idolia.
Nuoruus

Seacrest syntyi Atlantassa, Dunwoodyn lähiössä Constance Marie (o.s. Zullinger) ja asianajaja Lee Seacrestille. Seacrestin sukujuuret juontavat muun muassa Sveitsistä.
Dunwoodyn High Schoolia käydessään Seacrest sai harjoittelupaikan WSTR FM -radiokanavalta Atlantasta. Hän jatkoi siellä high schoolista valmistumiseensa saakka.
Valmistuttuaan Dunwoodyn High Schoolista Seacrest kirjoittautui Georgian yliopistoon syksyllä 1993. Siellä hän jatkoi alkavaa uraansa juontajana paikallisella radioasemalla. Seacrest jätti Georgian yliopiston 19-vuotiaana ja muutti Hollywoodiin jatkaakseen juontajan uraansa.
Ura > 1990-luku

Vuonna 1993 Seacrest juonsi ESPN:n Radical Outdoor Challengea.
Vuonna 1994 Gladiators 2000 -lastenshow luotiin televisiosarjan American gladiaattorit spin-off-sarjaksi. Ryan Seacrest juonsi Gladiators 2000:n ensimmäisen kauden.
Seacrest esiintyi kuvitteellisen peliohjelman Lover’s Lanen juontajana ja sarjan Beverly Hills, 90210 jaksossa ”The Final Proof”.
Ura > 2000-luku

Syksyllä 2000 Seacrest juonsi NBC Saturday Night at the Moviesin ja joka lauantai-iltana syksystä 2000 kevääseen 2001 Seacrest esiintyi elokuvaillan mainoskatkojuontajana. Seacrest tarjosi elokuvaa koskevaa triviaa ja mahdollisuuden voittaa palkintoja soittamalla tiettyyn numeroon. Samaisena vuonna Ryan Seacrest juonsi myös International Hawaiian Tropic -kilpailun, joka pidettiin Tropicana-hotellissa Las Vegasissa. Hän sai potkut Hawaiian Tropicin perustaja, Ron Ricelta, koska tällä oli niin erinomainen radioääni ja radiotyö Los Angelesissa.
Vuonna 2001 Seacrest juonsi tositelevisiosarjaa Ultimate Revenge, jossa perhe ja ystävät tekivät käytännön piloja valitsemalleen henkilölle.
Vuonna 2002, Seacrest sai paikan tositelevisiosarjan American Idol juontajana yhdessä  Brian Dunklemanin kanssa. Vuoden 2003 American Music Awards -gaalassa Seacrest repi koomikko Kathy Griffinin paidan auki ja paljasti kaikille tämän rintaliivit. Seacrest myönsi ettei käsikirjoituksessa mainittu edellisestä. Kiistat jatkuivat Seacrestin viitatessa vitsaillen eturivissä istuvaan 12-vuotiaaseen tyttöön, minkä vuoksi juontaja Patricia Heaton käveli ulos kuvauspaikalta.
American Idol jatkoi menestyskulkuaan kansainvälisessä valokeilassa. Seuraavana vuonna Seacrestista tuli sarjan pääjuontaja, kun Dunkleman jätti juontotehtävänsä. Vuonna 2003 Seacrest juonsi spin-off-sarjan American Juoniors. Tammikuussa 2004 Seacrest julkaisi viihdetelevisio-ohjelmansa On Air With Ryan Seacrest, mutta sarja lopetettiin pian huonojen katsojalukujen vuoksi. Tammikuussa 2004 Seacrest alkoi juontaa radio-ohjelmaa American Top 40, jonka loi ja juonsi aikaisemmin Casey Kasem. Helmikuussa 2004 Seacrest alkoi juontaa suosittua losangelesilaisen radiokanavan KIIS-aamuohjelmaa ja korvasi pitkäaikaisen juontajan Rick Deesin. Tätä ohjelmaa, joka tunnetaan myös nimellä On Air With Ryan Seacrest esitetään vielä nykyäänkin.
Tammikuussa 2005 Seacrest juonsi Celebration of Freedom -konsertin Washingtonissa presidentti George W. Bushille, tämän perheelle ja Yhdysvaltain armeijalle. Elokuussa 2005 julkaistiin tieto, että Seacrestista tulee Dick Clark's New Year's Rockin' Eve with Ryan Seacrest -ohjelman vastaava tuottaja ja toinen juontaja. 31. joulukuuta 2005 Seacrest teki suurimman osan sarjan juontotehtävistä. Seacrest toimii myös aika-ajoin CNN-kanavan televisio-ohjelman Larry King Liven sijaisjuontajana.
Tammikuussa 2006 E!-kanava teki kolmivuotisen 21 miljoonan dollarin sopimuksen Seacrestin kanssa tämän alkaessa juontaa useita ohjelmia, mukaan lukien E! News ja sen punaisen maton haastattelut. Samana vuonna Seacrestin tuottama Keeping Up With The Kardashians sai ensiesityksensä.
Työt > Radio

On Air with Ryan Seacrest: Tämän maailmanlaajuisen radio-ohjelman juontaja ja vastaavatuottaja.
American Top 40: Viikoittaisen top 40 listan juontaja.
2003 Radio Music Awards: Toinen juontajista
102.7 KIIS-FM Los Angeles: Vuodesta 2004, aamuohjelman juontaja Ellen K:n kanssa
Entinen: KYSR ja WSTR juontaja.
98.7 FM juontaja klo: 13-16
Työt > Elokuvat

Paksuna – oma itsensä
Wild Hogs – villit karjut – oma itsensä
Salainen agentti 86 – oma itsensä (American Top 40:n juontaja)
Työt > Televisio

Shades of Blue (vastaava tuottaja, 2015–)
Bank of Hollywood (tuottaja, 2009–)
Channel 1 News (uutisankkuri/reportteri)
CNET Central (juontaja)
Super Bowl XLII (2008) (puoliaikashow’n juontaja)
Gladiators 2000 (juontaja)
Wild Animal Games (juontaja)
The New Edge (juontaja)
Ultimate Revenge (juontaja)
Pelkokerroin (kilpailija)
Reality Check (Jack Craft)
The NBC Saturday Night Movie (juontaja)
American Idol (juontaja)
American Juniors (juontaja)
Dick Clark’s New Year’s Rockin’ Eve with Ryan Seacrest (juontaja, vastaava tuottaja)
Hey Arnold! (juontaja)
E! News (juontaja)
Larry King Live (vieraileva juontaja, sijaisjuontaja)
Walt Disney World Christmas Day Parade (juontaja, 2005–)
America’s Party: Live from Las Vegas (juontaja)
Good Day Live (vieraileva juontaja)
Disneyland 2000: 45 Years of Magic (juontaja)
Robot Chicken (oma itsensä, 2005)
Click (juontaja)
59th Primetime Emmy Awards (juontaja)
Mind of Mencia (oma itsensä, 2005)
Blind Date (oma itsensä)
Punk’d (oma itsensä)
Keeping Up with the Kardashians (vastaava tuottaja)
Denise Richards: It’s Complicated (vastaava tuottaja)
2009 Academy Awards (juontaja E!:n lähetyksessä)
Jamie Oliver's Food Revolution (vastaava tuottaja)
BoJack Horseman (oma itsensä)
Aiheesta muualla

Ryan Seacrest Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viralliset kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz
Gallia transalpina

| Gallia transalpina Provincia Gallia transalpina> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta
Nykyinen valtio/alue:  Ranska
Perustettu:  n. 121 eaa.
Gallia transalpina (”Alppien tuonpuoleinen Gallia”), myös Gallia ulterior (”Kaukaisempi Gallia”), oli Rooman valtakuntaan kuuluvan Gallian osa, joka oli Roomasta katsottuna Alppien toisella puolella. Se oli myös Rooman tasavaltalaisaikainen provinssi (lat. Provincia Gallia transalpina), joka käsitti alueen nykyisen Ranskan eteläosissa.
Jiří Tuž

Jiří Tuž (s. 23. marraskuuta 2004) on tšekkiläinen maastohiihtäjä.
Tuž saavutti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2022 hopeaa 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Nuorten MM-kilpailuissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 20-vuotiaiden sarjassa seitsemänneksi vapaan hiihtotavan sprintissä vuonna 2024 ja 23-vuotiaiden sarjassa neljänneksi perinteisen sprintissä 2025.
Tuž  kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa kaudella 2023–2024. Hän sai heti maailmancupin pisteitä oltuaan 20 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 46:s. 30 parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran, kun hän oli 25:s Les Roussesin perinteisen sprintissä tammikuussa 2025. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan viides Falunin perinteisen hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2025.
Matematiikkasuoritin

Intel 80386DX-suoritin ja erillinen 80387DX matematiikkasuoritin.
Matematiikkasuoritin (engl. Floating Point Unit, FPU) on tavallisen suorittimen CPU:n rinnalla toimiva yksikkö, jonka tehtävänä on laskea liukulukulaskutoimituksia. Matematiikkasuorittimet otettiin käyttöön, kun liukulukulaskutoimitusten suorittamisen tarve yleistyi. Mikroprosessorin tyypillisesti kokonaisluvuilla ja loogisilla operaatioilla operoivalla ALU-yksiköllä liukulukulaskenta oli liian hidasta.
Moderni moniydinsuoritin sisältää useita matematiikkasuoritinyksiköitä.
Historia

Ennen liukulukuja ohjelmistot laskivat kiinteällä tarkkuudella tai skaalautumiskertoimella, joissa ongelmana oli valinta tarkkuuden ja arvoalueen välillä. Lisäksi laskutoimituksien hitaus oli ongelma.
Varhaiset suurtietokoneet kuten IBM 704 ja DECin PDP-6 toteuttivat liukulukulaskennan.
Kuitenkin henkilökohtaisissa- ja kotitietokoneissa matematiikkasuorittimet olivat aluksi erillisiä, varsinaisen suorittimen ulkopuolisia mikropiirejä ja valinnaisia. Myöhemmin matematiikkasuoritinten kustannukset laskivat niin paljon, että matematiikkasuoritin integroitiin samalle piisirulle ALU-yksikön rinnalle, jolloin erillisestä komponentista voitiin luopua.
Jos tietokoneessa ei ole matematiikkasuoritinta (joko integroituna tai apusuorittimena), liukulukulaskutoimitukset joudutaan suorittamaan mikroprosessorin ALU-yksiköllä. Tämä on hitaampaa, sillä laskenta tapahtuu kokonaislukuina.
Tyypillinen tapa laskea trigonometrisiä tai hyperbolisia funktioita tai neliöjuurta ovat CORDIC- tai Jack E. Volderin algorithmit, jotka hän kehitti 1950-luvulla Convairilla B-58-pommikoneen navigointiajärjestelmää varten.
Intel i486 oli ensimmäinen Intelin suorittimesta, jossa matematiikkasuoritin lisättiin suorittimen kanssa samalle piisirulle. Siitä oli olemassa myös halvempi i486SX versio ilman tätä toiminnallisuutta.
Motorola 68040 -suorittimesta oli samaan aikaan myös halvempi 68LC040 versio, jossa ei ollut mukana matematiikkasuoritinta.
Sulautetut järjestelmät vielä usein käyttävät suorittimia, joissa ei ole matematiikkasuoritinta.
Tekniikka

Matematiikkasuorittimet laskevat liukuluvuilla.
Liukuluvut ovat käytetty reaalilukujen likimääräinen esitysmuoto tietokoneella. Ne on toteutettu formaatilla, jossa mantissa esittää luvun tarkkuuttaa ja eksponentti sen suuruusluokan. Liukuluvulle varataan tietty määrä bittejä, jotka määrittävät sen tarkkuuden ja suurimman tallennettavan luvun.
Suorittimissa käytetään yleisesti IEEE-754 standardin mukaisia dataformaattia, mutta muitakin muotoja on kehitetty ja ohjelmallisesti (ilman laitteistotukea) voidaan käyttää muitakin muotoja eri tarkoituksiin.
Suorittimet tukevat normaalisti mallista riippuen yksinkertaisen, kaksinkertaisen tai laajennetun tarkkuuden liukulukuja (single, double, single-extended ja double-extended). Liukuluvulle usein varataan yksi tai kaksi 32-bittistä sanaa, jolloin ne ovat 32- tai 64-bittiä, tai voidaan käyttää laajennettua 80-bittistä muotoa, jolloin varataan kolme 32-bittistä sanaa (96-bittiä). Matematiikkasuoritin voi toimia sisäisesti 80-bittisesti, joka tukee yksinkertaista ja kaksinkertaista tarkkuutta. Matematiikkasuorittimet voivat tukea myös muita tietotyyppejä, esimerkiksi eri kokoisia kokonaislukuja ja BCD-koodattuja lukuja. Operandit voidaan muuttaa sisäisesti käytettyyn laajennetun tarkkuuden muotoon (80-bittinen) ennen käyttämistä laskennassa tai sijoittamista rekisteriin.
128-bittiselle IEEE-standardin mukaiselle liukulukuformaatille on määritelty tuki eräiden prosessoriarkkitehtuurien käskykannoissa (SPARC V8 ja V9
, PowerPC64).
Eräät ohjelmointikielen kääntäjät ja ajonaikaiset kirjastot eivät tue laajennettuja tarkkuuksia vaikka kohdelaitteistossa tuki olisi.
Grafiikkasuorittimet tukevat usein myös pienempää 16-bittistä half-precision formaattia, jolla säästetään muistikapasiteettia. Myös tietyt dataformaatit kuten ILM:n OpenEXR tukevat half-precision formaattia.
Matematiikkasuorittimella on tyypillisesti omat rekisterit ja oma käskykanta. Rekisterit ovat erilliset myös kun matematiikkasuoritin on integroitu pääsuorittimen kanssa samalle piirille.
Esimerkkejä matematiikkasuorittimen peruskäskyistä ovat yhteen- ja vähennyslasku, kerto- ja jakolasku, sekä neliöjuuri ja muunnokset eri tarkkuuksiin. Myös logaritmien ja trigonometristen funktioiden laskemiseen voi olla useita käskyjä.
Epälukujen (NaN, "Not-a-Number") ja pyöristysten käsittely on keskeinen osa liukulukujen käsittelyä. Epälukuja on kahta tyyppiä: SNaN (Signaling NAN) ja QNaN (Quiet NAN). SNaN nostaa poikkeuksen kun taas QNaN sallitaan ilman poikkeusta. IEEE:n standardin mukaan on neljä pyöristysmoodia: lähimpään, katkaisu (kohti nollaa), alaspäin (kohti negatiivista ääretöntä) ja ylöspäin (kohti positiivista ääretöntä). Oletuksena pyöristys tehdään lähimpään. 
Ulkoisena apusuorittimena käytettäessä pääsuoritin voi tukea toimintaa siten, että molemmat näkyvät ohjelmoijalle yhtenä suorittimena.
Matematiikkasuorittimia

Seuraavia matematiikkasuorittimia on käytetty ennen vastaavan yksikön integraatiota CPU:n piirille:
Intel 80387
Motorola 68881 ja 68882
Weitek 3167, Weitek 3170
TI TMS390C601A
Aiheesta muualla

Daniel Etiemble: Coprocessors: Failures and successes (PDF) arxiv.org. 25.7.2019. Viitattu 22.2.2023. (englanniksi)
Englanninkielisen Wikipedian artikkeli (englanniksi)
Half-precision floating-point format (englanniksi)
Single-precision floating-point format (englanniksi)
Double-precision floating-point format (englanniksi)
Quadruple-precision floating-point format (englanniksi)
Suomen pankkikriisi

Suomen pankkikriisi oli Suomessa 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa pankkeja taloudellisesti vavisuttanut kriisi, jonka seurauksena valtiovalta ryhtyi tukemaan pankkeja niin sanotulla pankkituella.
Pankkikriisin taustalla oli rahoitusmarkkinoiden vapauttamista seurannut pankkien liiallinen luotonanto ja luotonotto, joka johti koko kansantalouden ylikuumenemiseen. Tätä kutsutaan 1980-luvun loppupuolen kasinotaloudeksi. Hallitsematon riskinotto kostautui yleisen talouskehityksen taittuessa. Seurasi 1990-luvun alun lama. Pahimpaan kriisiin joutui säästöpankkisektori.
Taustaa

Suomen rahoitusmarkkinat olivat 1980-luvulle saakka suljetut ja pankkikeskeiset. Keskuspankki sääteli korkotasoa, markan ulkoista arvoa ja valuutan liikkeitä. Alhaisen koron vuoksi taloudessa vallitsi jatkuva luottojen ylikysyntä. lähde tarkemmin? Koska korolla ei voinut kilpailla, kohdistui pankkien välinen kilpailu lähinnä markkinaosuuteen, ja talouselämä oli järjestynyt pankkien hallitsemiksi ”leireiksi”.
Rahoitusmarkkinoiden liberalisoinnin tarve kasvoi 1980-luvulla, koska maailmantalous vapautui ja koska Suomen vientiyritykset saattoivat hoitaa rahoituksensa myös ulkomailta. Suomen talouden ei katsottu voivan jäädä liberalisoitumisesta sivuun, jotta kilpailukyky säilyisi. Valuutan termiinimarkkinat vapautettiin vuonna 1980. Antolainauksen korkosääntely purettiin ja vuonna 1986 syntyivät pankkien väliset interbank-markkinat. Pääoman tuonti- ja vientimahdollisuuksia lisättiin. Pankit ja yritykset saattoivat ottaa luottoa myös ulkomailta.
Riskit kasvavat

Vapautuneilla markkinoilla tilanne oli ennennäkemätön niin pankeille, luotonottajille kuin valvontaviranomaisille. Kun lainarahaa oli nyt runsaasti saatavilla, kotitaloudet ja yritykset velkaantuivat nopeasti. Pankit pyrkivät totuttuun tapaan kasvattamaan markkinaosuuksiaan ja rahoittivat luottoekspansiota rohkeasti lyhytaikaisella markkinarahalla. Näin ne joutuivat alttiiksi mittaville korko- ja luottotappioriskeille, joihin ne eivät osanneet varautua. Pankit osallistuivat myös riskialttiisiin, mutta onnistuessaan tuottoisiin osakemarkkinaoperaatioihin, joita olivat esimerkiksi yrityskaupat ja niin sanotut nurkanvaltaukset. Pankkien riskinhallinta oli heikkoa eivätkä valvontaviranomaiset, Suomen Pankki ja pankkitarkastusvirasto, kyenneet puuttumaan ongelmiin ajoissa.lähde?
Rohkeimmin riskejä ottivat SKOP ja sen johtama säästöpankkiryhmä, jotka pyrkivät irrottautumaan vanhanaikaiseksi koetusta talletuspankkitoiminnasta. Vuosina 1987–1989 säästöpankkien luotonanto kasvoi keskimäärin 26 prosenttia vuodessa. SKOPin kokoon ja riskinkantokykyyn nähden ylisuuria operaatioita olivat muun muassa kannattavuusvaikeuksissa olevan Tampellan osto vuonna 1987 ja neitsytsaarelaisen hotellihankkeen luototus 400 miljoonalla markalla vuonna 1988.
Suomen Pankki yritti hillitä talouden ylikuumenemista vuonna 1989. Talous oli kasvanut liian nopeasti: vaihtotaseen alijäämä syventynyt, inflaatiotavoite karannut käsistä, osakkeiden hinnat kohonneet nelinkertaisiksi vuodesta 1985. Luotonanto oli kasvanut liikaa. Suomen Pankki vaati luotonannon kasvun rajoittamista 10 prosenttiin. Muut pankit noudattivat rajoitusta, mutta säästöpankit eivät totelleet. Päinvastoin, ne halusivat kasvaa. SKOP:n ja säästöpankkien mielettömät kasvutavoitteet paljastuivat Suomen Pankille sattumalta. Säästöpankkifederaation luotonanto kasvoi vuonna 1989 lopulta 24,5 %. Kasvu rahoitettiin velkaantumalla ulkomaille.
Suomen talous näytti horjumisen merkkejä syksyllä 1989. Suomen Pankki oli sitoutunut vakaan markan politiikkaan. Valuuttapaon vuoksi Suomen Pankki joutui puolustamaan markan arvoa nostamalla korkotasoa huomattavasti. Korkojen nousu rasitti pankkien kannattavuutta nakertamalla korkomarginaalia. Pankit joutuivat ns. korkoloukkuun, jolla tarkoitettiin sitä, että pankit olivat antaneet rahaa lainaksi alemmalla korolla kuin mitä ne itse maksoivat siitä. Asiakkailla oli runsaasti peruskorkoon sidottuja lainoja, joiden korko pysyi käytännössä kiinteänä. Samaan aikaan pankit rahoittivat näitä lainoja lyhytaikaisella markkinarahalla, jonka korko oli selvästi korkeampi. Korkojen nousu johti Suomessa siihen, että pörssikurssit laskivat ja yritykset siirtyivät ottamaan alempikorkoisia valuuttalainoja.
Yleisen talouskehityksen taittuessa 1990-luvun alussa monet velkaantuneet yritykset joutuivat kannattavuusvaikeuksiin ja pankeille alkoi syntyä suuria luottotappioita: vuosina 1988–1990 noin viisi miljardia markkaa ja vuosina 1991–1993 jo yli 50 miljardia. Pankkien vakavaraisuus ja maksuvalmius heikkenivät.
Kriisin puhkeaminen

Pankkien tilanne kävi ilmeiseksi SKOPin joutuessa likviditeettikriisiin.lähde?
SKOPin ja säästöpankkiryhmän strategiaksi oli muodostunut varainhankinnan hoitaminen lyhytaikaisella markkinarahalla, mutta sijoitukset haluttiin pitää pitkäaikaisina (kuten osakemarkkinoilla ja yritysluotoissa). Strategia johti suuriin tappioihin, kun toisaalta sijoitusten arvot laskivat ja toisaalta helibor-korko nousi, ajoittain jopa noin 16 prosenttiin. Strategia oli myös riippuvainen markkinarahan saatavuudesta. Vuonna 1990 SKOP joutui usein turvautumaan viimesijaiseen rahoitukseen, Suomen Pankin päiväluottoon, kun se ei saanut riittävästi luottoa interbank-markkinoilta. Markkinoilla ei enää luotettu SKOPin kykyyn vastata sitoumuksistaan.
Syyskuussa 1990 Suomen Pankki teki SKOPille vakautusohjelman ja merkitsi pankin osakepääoman korotuksen. Keväällä 1991 SKOPille laadittiin tervehdyttämisohjelma, joka ei kuitenkaan riittänyt pankin nostamiseen jaloilleen. Syyskuussa 1991 koko pankkijärjestelmän tila oli huono. Säästöpankkiryhmällä oli järjestämättömiä luottoja seitsemän miljardia markkaa, muilla pankeilla yhteensä 25 miljardia.
Lopullisesti SKOPin maksuvalmius romahti 19. syyskuuta 1991, kun muut pankit eivät enää ostaneet sen sijoitustodistuksia. Jotta koko pankkijärjestelmä ei sortuisi, Suomen Pankki otti SKOPin haltuunsa. Osake-enemmistö ja määräysvalta SKOPissa siirtyivät Suomen Pankille. Siinä vaiheessa SKOPille oli annettu tukea jo 16,2 miljardia markkaa.
Kriisin hoito ja pankkituki

Kriisin laajuus alkoi paljastua. Pankit ilmoittivat julkisuudessa miltei päivittäin uusista luottotappioista. Pankkien vakavaraisuuden ja maksuvalmiuden turvaamiseksi valtio antoi vuonna 1992 kaikille pankeille pääomalainaa yhteensä 7,9 miljardia markkaa. Pääomalaina oli aluksi korotonta, mutta myöhemmin sen korko alkoi nopeasti nousta. Korkoa sai maksaa ainoastaan voitonjakokelpoisista varoista, ja jos pankit eivät olisi pystyneet maksamaan korkoa, valtio olisi voinut muuttaa lainan osakeomistukseksi. SKOPia lukuun ottamatta pankit maksoivat pääomalainan takaisin 1990-luvun loppuun mennessä.
Säästöpankkiryhmä tarvitsi mittavampaa tukea. Keväällä 1992 perustettiin Valtion vakuusrahasto pankkituen hallinnointia varten. Vuonna 1992 perustettiin myös Suomen Säästöpankki – SSP Oy, johon sulautui 43 vaikeuksissa olevaa säästöpankkia. Suomen Säästöpankin terveet osat myytiin lokakuussa 1993 muille pankeille. Ongelmaluottoja hoitamaan perustettiin 18. marraskuuta 1993 valtion omistama roskapankki, Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenal.
STS-Pankki ajautui konkurssin partaalle 1992. Pankki vältti konkurssin mutta menetti itsenäisyytensä, kun Kansallis-Osake-Pankki osti sen osake-enemmistön marraskuussa 1992. STS-Pankin talletukset ja terve luottokanta siirrettiin KOP:lle ja ongelmaluotot Siltapankkiin.