stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ottar E. Akre
Levytykset

Akren levytysura alkoi vuonna 1919 The Grammophon Companylla. Yhdysvalloissa hän levytti Victorille ja Columbialle. Palattuaan Norjaan Akre levytti Columbia-yhtiölle vuodesta 1928 aina 1960-luvulle saakka.
Gode glade minner (LP, Oddvar Nygaardin, Oscar Skaun ja Håkon Nilsenin kanssa, 1981)
Tunnustuksia

Kuninkaan ansiomitali 1972
Kirjallisuutta

Musikeren og pedagogen - legenden Ottar E. Akre (B. Østbye ja Aa. Grunstad, 1990).
Ota kiinni jos saat

| Ota kiinni jos saat> Catch Me If You Can |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Spielberg
Käsikirjoittaja:   Jeff Nathanson  Frank Abagnale Jr. (kirja)  Stan Redding (kirja) 
Tuottaja:   Steven Spielberg  Walter F. Parkes 
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Janusz Kaminski
Leikkaaja:  Michael Kahn
Tuotantosuunnittelija:  Jeannine Oppewall
Pukusuunnittelija:  Mary Zophres
Pääosat:   Leonardo DiCaprio  Tom Hanks  Christopher Walken 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  DreamWorks Amblin Entertainment
Levittäjä:  DreamWorks Netflix
Ensi-ilta:   25. joulukuuta 2002  14. helmikuuta 2003
Kesto:  141 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  52 000 000 $
Tuotto:  352 114 312 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ota kiinni jos saat (engl. Catch Me If You Can) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Steven Spielbergin ohjaama elokuva, joka perustuu Frank Abagnale Jr.:n elämäkertaan.
Juoni

Frank Abagnale (Leonardo DiCaprio) on nuori huijari, jota FBI-agentti Carl Hanratty (Tom Hanks) yrittää saada kiinni. Abagnale on ovela ja onnistuu moneen kertaan pakenemaan lähes mahdottomista tilanteista. Hän rikastuu painamalla sekkiväärennöksiä, joita tuon aikainen pankkijärjestelmä ei pysty tunnistamaan väärennöksiksi. Elokuvan lopulla Abagnale jää kiinni ja saa pitkän vankeustuomion. Hänen tuomionsa lyhenee kuitenkin huomattavasti, kun FBI tarjoaa hänelle töitä shekkiväärennösten osastolla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Leonardo DiCaprio   | … |  Frank Abagnale Jr.   |
|  Tom Hanks   | … |  Carl Hanratty   |
|  Christopher Walken   | … |  Frank Abagnale   |
|  Martin Sheen   | … |  Roger Strong   |
|  Nathalie Baye   | … |  Paula Abagnale   |
|  Amy Adams   | … |  Brenda Strong   |
|  James Brolin   | … |  Jack Barnes   |
|  Brian Howe   | … |  Earl Amdursky   |
|  Frank John Hughes   | … |  Tom Fox   |
|  Steve Eastin   | … |  Paul Morgan   |
Vastaanotto > Palkinnot

Elokuva oli ehdolla kahteen Oscar-palkintoon: Christopher Walken parhaasta miessivuosasta ja John Williams parhaasta musiikista.
Aiheesta muualla

Teemu Passoja: Tosi petkutus, Film-o-holic.com
Elokuva IMDb-sivustolla
Elokuva Metacritic-sivustolla
Elokuva Leffatykki-sivustolla
Motoman

Motoman on japanilaisen Yaskawa Electric Corporationin robotiikkayksikkö . Motoman-robotteja on asennettu eri puolille maailmaa yli 270 000. Suomessa Motoman-robotteja maahantuo ja edustaa Yaskawa Finland Oy.
Robotiikkatuotteet

Robotteja Motoman on toimittanut käytännössä kaikille teollisuuden aloille ja mitä erilaisimpiin sovelluksiin, kuten kaarihitsaus, kokoonpano, leikkaaminen, annostelu, konepalvelu, kappaleenkäsittely, pakkaus, maalaus, lavaus, pick and place, särmäys, työstö, pistehitsaus.
Natriureettinen peptidi

Natriureettiset peptidit ovat 22-32 aminohapon pituisia peptidiketjuja jotka saavat aikaan munuaisissa natriumionien ja veden eritystä, vähentäen näin veritilavuutta. Ne myös laajentavat verisuonten seinämiä. Molemmat mekanismit saavat aikaan verenpaineen laskua.
Natriureettisia peptidejä ovat A-tyypin natriureettiset peptidit (ANP), B-tyypin natriureettiset peptidit (BNP) ja C-tyypin natriureettiset peptidit (CNP).
Natron (ohjelmisto)

| Natron |
| --- | --- |


Luoja:  Alexandre Gauthier, Frédéric Devernay
Kehityshistoria
Vakaa versio:  2.5.0 (26. marraskuuta 2022)
Tiedot
Alusta:  Linux, macOS, Windows
Ohjelmointikielet:  C++
Lisenssi:  GNU General Public License, versio 2.0 tai myöhempi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Natron on avoimen lähdekoodin ohjelmisto visuaalisiin tehosteisiin (digital compositing). Ohjelmassa on vaikutteita saman tyyppisistä ohjelmista kuten Nuke ja Adobe After Effects.
Ohjelma on saatavilla eri alustoille kuten Linux, macOS ja Windows.
Ohjelmaa on sponsoroitunut INRIA-instituutti ja sitä ovat kehittäneet pääasiassa kaksi henkilöä: pääkehittäjä Alexandre Gauthier-Foichat ja hänen mentorinsa Frédéric Devernay.
Motomi Kyousuke

| Motomi Kyousuke> 最富キョウスケ.Henkilötiedot.Aiheesta muualla |
| --- | --- |
www.betsucomi.shogakukan.co.jp/talk/motomi
Motomi Kyousuke (jap. 最富キョウスケ) on japanilainen mangaka. Hänen töitään ovat muun muassa Beast Master, Dengeki Daisy, Otokomae! Beads Club, Purikyu sekä oneshotit Seishun Survival ja Penguin Prince. Useimmat artistin mangat ovat genreiltään romanssia, shōjoa ja komediaa. Päähenkilönä yleensä teini-ikäinen tyttö.
Aiheesta muualla

Motomi Kyousuke   Anime News Networkissa (englanniksi)
Ottarin hautakumpu

| Ottarin hautakumpu> Ottarshögen |
| --- | --- |
 Ottarin hautakumpu kuvattuna etelän suunnalta.
Sijainti
 Ottarin hautakumpu
Koordinaatit:  60°8′29.55″N, 17°34′31.78″E
Valtio:  Ruotsi
Historia
Tyyppi:  Hautakumpu
Huippukausi:  Kansainvaellus- tai Merovingiaika
Valtakunta:  Ruotsi
Merkitys:  Merkittävä kumpuhautaus
Aiheesta muualla
  Ottarin hautakumpu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ottarin hautakumpu (ruots. Ottarshögen) sijaitsee Vendelin pitäjässä (ruots. socken) Tierpin kunnassa Uplannissa Ruotsissa. Haudasta löytyi kansainvaellusajan lopulle tai merovingiajan alkuun ajoitettava polttohautaus. Kansanperinne kytkee hautakummun muinaisen kuninkaan tai kyläpäällikön Ottar Vendelkråkan hautaamiseen.
Ottarin hautakumpu sijaitsee Vendelin pitäjän läpi kulkevan harjun toisella rinteellä siten, että se näkyy pohjoisesta ja idästä katsoen hyvin. Kummun juurelta on otettu soraa ja syntynyt painanne korostaa entisestään kummun mahtavuutta. Ottarin hautakummun kaivauksista päätettiin 1914, mutta työ saatiin päätökseen vasta 1916. Vuoden 2013 tarkastuksessa todettiin kummun olevan pääpiirteissään tutkimuksen jättämässä tilassa. Ottarin hautakumpu on osa laajempaa Vendelin kalmistoja.
Polttohautaus

Ennen vainajan polttamista kerättiin suuria kivenmurikoita alustaksi, jonka päälle vainaja ja hänen mukaansa lasketut hauta-antimet aseteltiin. Asetelma peitettiin puilla, jotka sytytettiin tuleen. Tulen kuumuudesta johtuva kivien lohkeaminen jätti kiviasetelman pinnalle kivirikkoa, joka ilmeisesti lakaistiin lohkareiden rakoihin, kun tuhkan joukosta kerättiin talteen palaneita luita ja esineen katkelmia. Jäljelle jäi tasainen kivetys ja sen päälle senttimetrin paksuinen tuhkasta, hiilestä ja rasvasta muodostunut kerros, likamaakerros. Kaivauksissa havaittiin kivilatomuksen väliin pystytetyn tolpan jättämä kolo. Se on voinut kuulua hautarakenteisiin.
Itse hauta löytyi puolitoista metriä kiviasetelman reunasta puoli metriä syvästä kuopasta erillisen kivilatomuksen alta. Rovion tuhakasta oli kerätty talteen luunpalasia, jotka oli puhdistettu tuhkasta. Kuopan pohjalle oli siroteltu kerros hienoa hiekkaa ja tämän päälle oli laskettu puuämpäri, jonne luut kaadettiin. Kaikki kerätyt luut eivät mahtuneet ämpäriin, joten ne kaadettiin kuoppaan ämpärin ympärille. Luiden määrä ylittää ihmisen luiden määrän. Joukossa lienee myös hauta-antimiksi laskettujen kotieläinten luita sekä luisten pelinappuloiden palasia ja katkelma luukammasta.
Seremonian loputtua aloitettiin hauta-alueen peittäminen. Tähän käytettiin paljon työvoimaa ja työaikaa. Yleensä hauta-alue peitettiin 0,2–1-metrisellä kerroksella maata, mutta tämän haudan haluttiin erottuvan muista haudoista. Täyteaineena oli hiekka ja sora, joka sidottiin kumpua kiertävillä kivillä. Lopuksi sorakumpu sidottiin noin metrin paksuisella maakerroksella, joka peitti koko hautakummun.
Hautakummun halkaisija oli ennen tutkimista noin 40 metriä ja sen korkeus oli 8 metriä. Vuoden 2013 tarkistuksen yhteydessä pohjan halkaisijaksi ilmoitettiin 37 metriä ja korkeudeksi 6 metriä. Huipun kärki oli tasoitettu noin 10 metrin levyiseksi. Tehtiinkö tämä hautakummun rakentamisen yhteydessä vai myöhemmin, sitä ei tiedetä.
Hauta-antimet

Hauta-antimien määrää ja laatua ei polttohautauksen tapauksessa ole helppo selvittää. Kaikki orgaaninen aines häviää liekeissä lukuun ottamatta luita ja kynsiä, joista saattaa jäädä jäljelle tunnistettavia kappaleita. Sen sijaan metalliosista voidaan päätellä jotakin. Useimmat löydökset tehtiin itse hautakuopasta.
Hyödyllinen löydös oli kultaraha, joka tunnistettiin bysanttilaiseksi kolikoksi eli solidukseksi. Tällaisia lyötiin Teodosius II:n ajasta alkaen Justinus I:n kaudelle saakka. Epäselvä tekstinloppu "CVS" viittaa Basiliscukseen, joka hallitsi 475–476 jaa. Hautaus on siten toimeenpantu tämän jälkeen. Kultaraha oli reiästä päätellen ollut kaulakoru.
Muita löydöksiä olivat muun muassa seuraavat esineet tai niiden osat. Kullasta valmistettu ohut neulamainen kappale on mahdollisesti ollut maksukultaa, josta leikattiin kappale maksettaessa ostoksia. Haudasta löytyi myös kolme palaa hopeapeltiä, joiden merkitys jäänee auki. Henkilökohtaisia välineitä olivat kuusi pronssista seulaa, jotka olivat puolipallon muotoisia ja halkaisijaltaan 2 senttimetriä leveitä, vyön pronssisia koristelevyjä, lasipikarin- ja keramiikan sirpaleita, luisia pelinappuloita, koristellun luukamman katkelma, lusikka ja rautapiikki. Löydetyt 15 pronssinastaa lienevät lippaasta tai muusta orgaanisesta materiaalista valmistetusta esineestä. Ämpäri, jossa luut säilytettiin, oli vahvistettu pronssipellin liuskoilla. Lopuksi löytyi karhun kynsiä. Ne olivat mahdollisesti peräisin karhun taljasta, jonka päälle vainaja aseteltiin.
Huomioitavaa on, ettei aseita löytynyt. Vainajan sukupuolen voi tämän perusteella määrittää naiseksi, mutta tiedetään myös naishautoja, joissa aseita on mukana, ja mieshautoja, joista ne puuttuvat.
Ajoitus

Sune Lindqvist ajoitti haudan esineiden perusteella. Kultarahan lyönti oli mahdollista vuosina 475–476 jaa. ja sen tuli tämän jälkeen kulkeutua vainajalle useita vuosikymmeniä. Vyön osien tyyli sekä muiden esineiden yleinen käyttöaika sijoittuu useimmiten aikaan ennen ja jälkeen vuotta 500 jaa. Monet samankaltaisuudet Vanhan Uppsalan kuningaskumpujen kanssa viittaavat myös samanaikaisuuteen. Nykyäänkin hautaus ajoitetaan 500 jaa. tai hieman myöhäisemmäksi eli kansainvaellusajan loppuun.
Legendat

Perinnekeruu Ruotsissa 1660–1670-luvuilla tuotti Vendelissä nimistön suhteen yllätyksen. Hautakumpua kutsuttiin paikkakunnalla nimellä "Ottars högen". Nimikäytäntö siirtyi myös virallisiin teksteihin.
Beowulf-runoudessa, joka ajoitetaan 700-luvulle, mainitaan Ottar nimellä Otheres. Ynglingatal-saagoissa, jotka ajoitetaan yleisesti 800-luvulle, mainitaan hänet nimellä Ottar. Molemmat luettelevat sukupolvet samankaltaisesti: hänen poikansa oli Adils eli Eadgils ja isänsä oli Beowulfissa Angatyr eli Ongenpeow, mutta Ynglingatalissa Egil.
Tanskalainen historioitsija Snorri Sturluson kertoo 1200-luvulla Ottarin kuolemasta, että hänet tappoi kaksi tanskalaista jaarlia Vendelsysselissä Limfjordenissa Tanskassa. Ottar jätettiin sinne erään kummun huipulle eläinten ja lintujen syötäväksi. Uplantiin lähetettiin sen sijaan puinen varis ja vainajalle annettiin pilkkanimeksi Vendelkråka. Snorrin tieto on ristiriidassa islantilaisten saagojen kanssa, jotka liittävät tapahtuman Ottarin isään ja toiseksi Vendelhän sijaitsee kuitenkin Upplannissa.
Jos oletetaan Ottarin perineen valtansa isältään Egililtä, voidaan Ottarin kuolinaika arvioida Egilin kuolemasta. Tiedetään, että Egil kuoli Hygelacin toimeksiannosta. Fransiskaanien aikakirjan mukaan Hygelac kuoli itse ryöstöretkellä frisiläisellä rannikolla noin 516 jaa. Ottarin on tämän vuoksi täytynyt kuolla lyhyen valtakautensa aikana 510–520-luvuilla tai viimeistään 530-luvulla.
Koska Ottarin hautakummun vainajasta ei jäänyt jäljelle kuin tuhkaa ja luita, ei asiasta saada koskaan varmuutta. On harvinaista, että merovingiajan vainajan henkilöllisyydestä on näin paljon viitteitä, mutta tietty epävarmuus jää kuitenkin jäljelle.
Aiheesta muualla

Upptäck Sveriges Historia: Ottarshögen (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Siven, Claes-Henric:Ottarshögen i Vendel (Arkistoitu – Internet Archive), (ruotsiksi)
Nerman, Birger: Traditionens betydelse som historisk källa (ruotsiksi)
West Virginia University: Ote Beowulfista, jossa Ottar (Othere) mainitaan
Kultarahan etu- ja takapuoli. Reiästä päätellen se on toiminut riipuksena.
Poltettujen luiden hautauurna. Uurnan eli ämpärin ympäri kiertää neljä pronssista pantaa.
Piirros Ottarin hautakummusta 1725 julkaistussa kirjassa.
Neveronys

Kylän sijainti kartalla
Neveronys
Neveronys on kylä keskisessä Liettuassa Kaunasin läänissä Kaunasin kunnallispiirissä. Vuonna 2001 kylässä asui 3 083 asukasta, mutta vuonna 2011 siellä asui 2 998 asukasta.
Outworld (albumi)

| Outworld Outworld |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006, Spyder Studios, Teksas
 Julkaistu: 30. lokakuuta 2006
 Tuottaja(t): Outworld & Greg Gill
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 65.38
 Levy-yhtiö: Replica
Outworld on Outworld nimisen progressiivista metallia soittavan yhdysvaltalaisen yhtyeen debyyttialbumi.
Kappaleet

Raise Hell – 6.14
Riders – 5.36
Warcry – 6.15
Outworld – 6.09
The Never – 6.35
City of the Dead – 7.16
Prelude to Madness – 1.30
The Grey Tide – 9.16
I Thanatos – 8.53
Polar – 7.54 (Japanin bonuskappale)
Kokoonpano

Rusty Cooley − kitara
Shawn Kascak − basso
Bobby Williamson − kosketinsoittimet
Matt Mckenna − rummut
Carlos Zema − laulu
Kokoonpano > Tuotanto

Gregg Gill − tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Tommy Hansen − masteroija
Mattias Norén − grafiikka
Claus Jensen  − layout
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Albumi Outworld (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Outworld discogs.com -sivustolla
Muotoilija (AMK)

Muotoilija (AMK) on kulttuurialan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinnon laajuus on 240 opintopistettä. Tutkinto suoritetaan muotoilun koulutusohjelmassa, ja opinnot kestävät 4 vuotta. Muotoilun koulutusohjelmassa yhdistyvät käsi- ja taideteollisuus, teollinen muotoilu ja käsityö. Koulutusohjelman suuntautumisvaihtoehdot ja painotukset vaihtelevat eri ammattikorkeakouluissa.
Muotoilijat työskentelevät yleensä taideteollisuudessa ja kulttuurielämän palveluksessa sekä eri alojen sisällöntuotantoon ja viestintään liittyvissä tehtävissä. Tyypillisiä työtehtäviä ovat tuotesuunnittelu, tuotteiden valmistus ja markkinointi sekä asiantuntija- ja esimiestehtävät. Koulutus antaa myös valmiudet itsenäisenä yrittäjänä toimimiseen.
Motomami

| Motomami Rosalía |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. maaliskuuta 2022
 Tyylilaji: flamenco pop reggaeton R&B
 Kesto: 42.25
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Listasijoitukset
  Billboard 200: 33.
Rosalían muut studioalbumit
| El mal querer 2018 | Motomami 2022 |   |
Motomami on espanjalaislaulaja Rosalían kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Columbia Recordsin kautta 18. maaliskuuta 2022. Kuusi kuukautta myöhemmin albumista julkaistiin bonuskappaleita ja remixejä sisältävä laajennettu versio Motomami +.
Albumi sijoittui parhaimmillaan yhdysvaltalaisen Billboard 200 -albumilistan sijalle 33. Se voitti parhaan latinorockin tai vaihtoehtorockin Grammy-palkinnon sekä neljä Latin Grammy -palkintoa.
Kappaleet

Saoko – 2.17
Candy – 3.13
La fama – 3.08 (mukana The Weeknd)
Bulerías – 2.35
Chicken Teriyaki – 2.02
Hentai – 2.42
Bizcochito – 1.49
G3 N15 – 4.12
Motomami – 1.01
Diablo – 2.45
Delirio de grandeza – 2.35
Cuuuuuuuuuute – 2.30
Como un G – 4.22
Abcdefg – 1.05
La Combi Versace – 2.41 (mukana Tokischa)
Sakura – 3.21
Partaheinät

| Partaheinät |
| --- | --- |
 Etelänpartaheinä (Hyparrhenia rufa)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Partaheinät Hyparrhenia  Andersson ex E.Fourn.
Katso myös
   Partaheinät Wikispeciesissä   Partaheinät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Partaheinät (Hyparrhenia) on monivuotisten ruohovartisten heinäkasvien suku. Siihen kuuluu 55 lajia, jotka kasvavat trooppisessa Afrikassa ja Aasiassa.
Lajeja

Hyparrhenia arrhenobasis – afrikanpartaheinä
Hyparrhenia cymbaria – venhopartaheinä
Hyparrhenia filipendula – savannipartaheinä
Hyparrhenia hirta – välimerenpartaheinä
Hyparrhenia rufa – etelänpartaheinä
Hyparrhenia sinaica – siinainpartaheinä
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Partaheinät – Hyparrhenia
Motojirō Kajii

| Motojirō Kajii> 梶井 基次郎 |
| --- | --- |
 Motojirō Kajii
Henkilötiedot
Syntynyt: 1901 Osaka, Japani
Kuollut: 1932 (30–31 vuotta)
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: japani
Tuotannon kieli: japani
Tyylilajit:  estetismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Motojirō Kajii (jap. 梶井 基次郎, Kajii Motojirō, 1901 – 1932 Osaka, Japani) oli japanilainen kirjailija.
Kajii sairasti nuorena tuberkuloosin mutta alkoi parikymppisenä viettää dekadenttia elämää. Hän aloitti englanninkielisen kirjallisuuden opinnot Tokion yliopistossa ja perusti muiden opiskelijoiden kanssa pienen piirin coterie-kirjallisuuslehden Aozora (’Sinitaivas’), joka ilmestyi 1920-luvun jälkipuolella pari vuotta. Hän edusti lähinnä estetismiä ja sai vaikutteita Leo Tolstoilta, Charles Baudelairelta ja Edgar Allan Poelta. Sairaus uusiutui 1926, ja parantolahoidosta huolimatta hän kuoli 1932.
Kajii sai arvostusta vasta kuolemansa jälkeen. Hänen tuotannolleen on ominaista hienostunut runollisuus, jossa pohjavireenä on ahdistus, epätoivo ja dekadenssi. Tyyli on loogista ja analyyttistä. Novellikokoelma Remon ilmestyi 1931, ja juuri ennen hänen kuolemaansa 1932 ilmestyi Chūōkōron-lehdessä pienoisromaani Nonki na kanja. Kokoelma hänen kirjeitään ilmestyi 1955 nimellä Wakaki shijin no tegami (’Nuoren runoilijan kirjeitä’).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Motojirō Kajii Wikimedia Commonsissa
Pahatlammit (Ylöjärvi)

| Pahatlammit |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°57′15″N, 23°48′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Karjulanjoen valuma-alue (35.36)
Laskuoja:  oja Isoon Kalliojärveen 
Järvinumero:  35.369.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148,5 m  
Rantaviiva:  0,465 km  
Pinta-ala:  1,194 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPahatlammit 
Pahatlammit  tai myös Pahalammi(e) on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Pyydysmäen kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Karjulanjoen valuma-alueella (35.36), jonka Kalliojärvien valuma-alueeseen (35.369) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148,5 metriä mpy.
Mott the Hoople (albumi)

| Mott the Hoople Mott the Hoople |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Island-studiot, Lontoo   heinäkuu – elokuu 1969
 Julkaistu: marraskuu 1969
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Guy Stevens
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 38.26
 Levy-yhtiö:  Island Records    Atlantic Records
Listasijoitukset
  Yhdysvallat: 185.
Mott the Hooplen muut julkaisut
|   | Mott the Hoople 1969 | Mad Shadows 1970 |
Mott the Hoople on samannimisen yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1969. Albumilla on cover-versiot Doug Sahmin kappaleesta "At the Crossroads", Sonny Bonon kappaleesta "Laugh at Me" ja Ray Daviesin The Kinks -hitistä "You Really Got Me".
Kappaleet

"You Really Got Me" - 2:55
"At the Crossroads" - 5:33
"Laugh at Me" - 6:32
"Backsliding Fearlessly" - 3:47
"Rock and Roll Queen" - 5:10
"Rabbit Foot and Toby Time - 2:04
"Half Moon Bay" - 10:38
"Wrath and Wroll" - 1:49
"Ohio (Live) (Bonus)" - 4:26
"Find Your Way (Bonus)" - 3:30
Mustat sotniat

Mustia sotnia marssilla Odessassa vuonna 1905.
Mustien sotnioiden mielenosoitus vuonna 1907.
Mustat sotniat tai mustat sotnjat (ven. Чёрная сóтня, черносóтенцы, Tšornaja sotnja, tšernosotentsy, kirjaimellisesti ”Mustat sadat” < sotnja='sadan miehen joukko') oli Venäjän keisarikunnassa 1900-luvun alussa toiminut äärikansallismielinen ja antisemitistinen liike, joka tuki tsaarin valtaa reaktiona vallankumouksellista kuohuntaa vastaan. Mustien sotnioiden ajamat asiat olivat Venäjän jakamattomuus, ortodoksinen usko ja itsevaltius. Mustat sotniat olivat lähinnä aatelia, maanomistajia, papistoa, porvaristoa, kauppiaita ja käsityöläisiä, mutta myös työläisiä oli mukana.
Mustat sotniat

Ensimmäiset mustien sotnioiden edeltäjät syntyivät vuonna 1900 Pietarissa. Tällöin perustettiin ”Pyhä prikaati” (Svjaštšennaja družina, Священная дружинa) ja ”Venäjän kokous” (Russkoje sobranije, Русское собрание). Varsinaiset mustat sotniat syntyivät vastareaktiona vuoden 1905 vallankumoukselle sen aikana ja jälkeen. Mustat sotniat olivat vaikutusvaltansa huipulla vuosina 1905–1907, jolloin niillä oli monia järjestöjä ja ne julkaisivat omia sanomalehtiään. Merkittävimpiä Mustien sotnioiden järjestöjä olivat muun muassa Venäjän kansan liitto (Союз русского народа, Sojuz russkogo naroda) Pietarissa, Arkkienkeli Mikaelin liitto (Sojuz Mihaila Arhangela), Yhtyneiden aatelisten neuvosto (Soviet obedinennogo dvorjanstva), Venäläisten liitto, Venäläinen monarkistinen puolue, Aktiivinen kamppailu vallankumousta vastaan Moskovassa ja Valkoinen kaksipäinen kotka Odessassa.
Mustien sotnioiden merkittävimpiä johtajia olivat muun muassa  Aleksander Dubrovin, Vladimir Puriškevitš, Nikolai Markov, Pavel Bulatzel, Ivan Vostorgov, A. I. Tristšati, munkki Iliodor, M. K. Šahovskoy ja muita. Mustat sotniat järjestivät neljä koko Venäjän kattavaa kokousta yhdistääkseen voimansa. Lokakuussa he valitsivat yhteisen johtajien neuvoston nimeltä Glavnaja uprava.
Mustasotnialaisten aseistettu siipi, keltapaidat, järjesti sekä iskuja vallankumouksellisiksi epäiltyjä vastaan että juutalaisten vastaisia pogromeja. Suomen suuriruhtinaskunnassa järjestö tuli tunnetuksi heinäkuussa 1906, jolloin se murhasi Terijoella venäjänjuutalaisen poliitikon Mihail Herzensteinin.
Mustien sotnioiden keskusneuvosto hajosi vuoden 1907 jälkeen. Muutenkin heidän merkityksensä alkoi hiipua ja jäsenmäärä huveta. Mustien sotnioiden järjestöt lakkautettiin virallisesti vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen. Vallankumouksen jälkeen sotnioiden kannattajat muodostivat valkoisen liikkeen oikeistosiiven, joka arvosteli muita monarkismin hylkäämisestä ja väitti valkoisia liberaalien ja vapaamuurarien soluttamaksi.
Kirjallisuutta

Walter Laqueur: Black Hundred: The Rise of the Extreme Right in Russia (1993)
Partajärvi (Multia)

| Partajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia, Saarijärvi
Koordinaatit:  62°34′21″N, 24°50′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karankajärven va (14.66)
Laskujoki:  Honkajoki Sammaliseen 
Järvinumero:  14.662.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  185,3 m  
Pituus:  2,3 km  
Leveys:  540 m  
Rantaviiva:  5,968 km  
Pinta-ala:  63,37 ha  
Tilavuus:  0,00139994 km³ 
Keskisyvyys:  2,21 m  
Suurin syvyys:  8 m  
Saaria:  1 
 fiPartajärvi 
Partajärvi  on Keski-Suomessa Multialla ja Saarijärvellä Lauttaperän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,3 kilometriä pitkä, 540 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 63 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,40 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00140 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 8,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 6,0 kilometriä.