stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kotiteollisuus (täsmennyssivu)

Kotiteollisuus tarkoittaa seuraavia asioita:
kotiteollisuus, myyntiin tarkoitettujen tuotteiden valmistus kotona
Kotiteollisuus, suomalainen yhtye
Kotiteollisuus, yhtyeen albumi
Kotiteollisuus, nykyään nimellä Taito julkaistavan suomalaisen aikakauslehden nimi vuosina 1936–1991.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kotiteollisuus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Valiant (S102)

| HMS Valiant |
| --- | --- |
 HMS Valiant

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  22. tammikuuta 1962
Laskettu vesille:  3. joulukuuta 1963
Palveluskäyttöön:  18. heinäkuuta 1966
Poistui palveluskäytöstä:  12. elokuuta 1994
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 300 t (pinnalla) 5 000 t (sukelluksissa)
Pituus:  87 m
Leveys:  10,13 m
Syväys:  8,2 m
Koneteho:  11 MW
Nopeus:  20 solmua (pinnalla) 28 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  116
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Valiant (viirinumero S102) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Valiant-luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 31. elokuuta 1960 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 22. tammikuuta 1962. Se laskettiin vesille 3. joulukuuta 1963 kumminaan Lady Thorneycroft ja valmistui 18. heinäkuuta 1966.
Palvelus

Alus oli modernisoitavana 1970, 1977 ja 1989 ja osallistui 1982 Falklandin sotaan. Aluksella havaittiin konevika kesäkuussa 1994 ja poistettiin palveluksesta 12. elokuuta.
Kristiina Lyytinen

Kristiina Maria Lyytinen (o.s. Häikiö, 11. elokuuta 1943 Helsinki – 9. heinäkuuta 2006 Juva) oli suomalainen dramaturgi, joka teki elämäntyönsä Helsingin Kaupunginteatterin dramaturgina (1969–1997) ja suomentajana.
Lyytinen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion tyttölyseossa 1962 ja valmistui suomen kielen (filosofian) maisteriksi Helsingin yliopistosta 1968.
Lyytinen toimitti Viljo Kajavan muistelmat Aika rakastaa, aika laulaa, Runoilija muistelee (Otava 1990). Hän toimitti ja taittoi myös teatterin käsiohjelmia. Lyytinen kirjoitti Bo Carpelanin tekstin pohjalta näytelmän Kesäkuu 1981 ja suomensi muun muassa Ralf Långbackan Kohtaamisia Tšehovin kanssa 1987.
Lyytisen puoliso oli dosentti Eino Lyytinen, ja hänen poikansa toimittaja Jaakko Lyytinen. Lyytisen isä oli Juuso Häikiö ja veli Martti Häikiö.
HL Hailuoto

| HL Hailuoto |
| --- | --- |
 HL Hailuoto kahvilana Lumijoen Varjakassa
Tyyppi:  yhteysalus, höyryvene
Omistaja:  Varjakan kylätoimikunta
Rakennustelakka:  Kone- ja Siltarakennus Oy, Helsinki
Tilattu:  1919
Kölinlasku:  1919
Vesillelasku:  1920
Luovutettu:  20. elokuuta 1920
Status:  Kahvilana kuivalla maalla
Tekniset tiedot
Pituus:  21,1 m
Leveys:  4,6 m
Syväys:  1,6 m
Koneisto:  höyrykone
Nopeus:  13–15 km/h
Nopeus:  7–8 kn
Hyttejä:  16
Miehistö:  6
Valmistajanlaatta tai sen replika.
HL Hailuoto eli paikallisessa puhekielessä Hailuotolaiva oli niin sanottu pakettilaiva (engl. packet steamer), joka hoiti yhdysliikennettä Oulun Kauppatorin ja Hailuodon saaren välillä vuodesta 1920 aina vuoteen 1968 saakka, jolloin ensimmäinen maantielautta Merituuli aloitti liikennöinnin Oulunsalon Riutunkarin ja Hailuodon Huikun välillä.
HL Hailuoto rakennettiin Hailuodon Höyryveneosuuskunnan toimeksiannosta Helsingin Kone- ja Siltarakennus Oy:n telakalla vuosina 1919–1920. Laivan pituus oli 21,1 metriä, leveys 4,6 metriä ja syväys 1,6 metriä. Rungon syvyys kölistä pääkannelle oli 2,6 metriä. Aluksen höyrykoneen teho oli noin 100 indikoitua hevosvoimaa. Laivan todellinen nopeus oli 7–8 solmua (n. 13–15 km/h) toimeksiannossa sovitun 9 solmun (16,7 km/h) sijaan. Miehistöön kuului kuusi miestä sekä laivakokki.
Alus valmistui 20. elokuuta 1920, ja purjehti omin konein Helsingistä Hailuotoon, saapuen perille Ojakylän laituriin 26. elokuuta. Pohjois-Suomen suurin sanomalehti Kaleva uutisoi elokuun lopussa aluksen saapumisesta muun muassa, että alukselta löytyvät kaikki ne nykyajan mukavuudet, joita niin lyhyellä reitillä voi odottaa. Laiva aloitti kaupallisen liikennöinnin välittömästi ja liikennekausi jatkui pitkälle syksyyn.
Alus oli edeltäjäänsä HL Luotoa suurempi alus. Luotoa pidettiin liian pienenä reitillä tarvittavaan matkustaja- ja rahtikapasiteettiin nähden. Hailuotolaivallakin oli joitakin ongelmia, muun muassa sen höyrykonetta kuvailtiin usein teholtaan riittämättömäksi niinkin suurelle laivalle. Ongelmia oli myös laivan matalan syväyksen kanssa: ilman riittävää lastia tai painolastia laiva ui liian korkealla vedessä, jolloin potkurinlavat nousivat vedenpinnan yläpuolelle, eivätkä saaneet tarpeeksi vettä ympärilleen.
Reitti

Vuodesta 1920 vuoteen 1925 HL Hailuoto kulki reittiä Oulu–Oulunsalon Varjakka–Lumijoen Varjakka–Hailuoto–Lumijoen Varjakka–Oulunsalon Varjakka–Oulu.
Vuodesta 1926 alkaen reitti muuttui suoraksi yhteydeksi Oulun Kauppatorin rannasta Hailuodon Ojakylään. Tuona vuonna laivan purjehduskausi alkoi 28. toukokuuta ja jatkui aina 1. marraskuuta saakka. Laiva kulki Hailuodosta alkavan reitin kerran päivässä.
Hailuotolaivan historiaa > Onnettomuus Lumijoen Varjakassa

Vuoden 1921 kesämyrskyn riehuessa Perämerellä HL Hailuoto saapui Lumijoen Varjakkaan ja jäi noin 200 metrin päähän rannasta. Päällikkö antoi höyrypillillä vihellyksiä kutsuakseen rannalta veneitä hakemaan laivalta pois jäävät matkustajat. Vain yksi pieni soutuvene lähti rannasta laivalle, vaikka päällikkö yritti tuloksetta kutsua lisää veneitä.
Kun vene saapui laivan kylkeen, kaikki 18 maihin pyrkivää matkustajaa matkatavaroineen ahtautuivat veneeseen piittaamatta päällikön varoituksista. Päällikkö kehotti jättämään matkatavarat laivalle, mutta hänen neuvoistaan ei piitattu. Vene lähti laivan laidalta pahasti ylikuormattuna.
Muutamia minuutteja sen jälkeen, kun vene oli lähtenyt kohti rantaa, laivalta huomattiin veneen alkaneen upota. Päällikkö käänsi laivan takaisin, mutta aluksen ja laivalla olijoiden turvallisuuden vuoksi päätti kuitenkin jäädä kauemmas karikoista nähdessään rannalta lähtevän veneitä pelastamaan hädässä olevia.
Vene kaatui myrskyssä ja kaikki siinä olijat joutuivat veden varaan. Kaksi naista onnistui pysyttelemään ylösalaisin kelluvan veneen mukana sen ajelehtiessa rantaan. Vesi oli matalaa, jopa alle 1,5 metriä, sillä päällikkö ja miehistö näkivät joidenkin seisovan vedessä vain vyötäisiään myöten. Tästä huolimatta laivalta lähteneistä 18 matkustajasta viisi menehtyi. Heille on pystytetty muistomerkki Lumijoen Varjakkaan Hailuotolaivan viereen.
Epäonni iski uudelleen vuonna 1922, kun alus kulki Oulujoen suistossa Raatinsaaren ja Pikisaaren välisessä salmessa. Se joutui väistämään tukkilauttaa vetänyttä hinaajaa, jolloin alus joutui voimakkaaseen virtaan ja ajoi voimakkaasti karille Raatinsaaren rantaan. Karilleajo aiheutti vakavan vuodon keskilaivaan ja konehuoneeseen, ja alus vietiin kuivatelakalle korjattavaksi.
Samassa kapeikossa alus ajoi karille myös kesäkuussa 1935, kun laiva joutui väistämään pakettilaiva HL Frejaa. Karilleajosta ei tullut vaurioita, mutta laivan irrottaminen karilta kesti kaksi tuntia.
Hailuotolaivan historiaa > Uppoaminen

18. kesäkuuta 1949 Hailuoto lähti Hailuodon Ulkokarvosta Petsamon laiturista kello 5.15 aamulla ja suuntasi kohti Oulun Kauppatoria. Laivalla oli 31 matkustajaa, nelihenkinen miehistö, kolme tonnia kalaa ja muuta rahtia sekä yhdeksän tonnia hiiltä.
Alus kulki pitkin merikarttaan merkittyä ja poijutettua kolmen metrin väylää lähellä Keskiselänmatalaa, kun se yhtäkkiä törmäsi keskellä väylää olevalle merkitsemättömälle karille kello 6.30. Aluksi epäiltiin, että poikkeuksellisen matalan laskuveden vuoksi kari olisi lähempänä pintaa kuin normaalisti. Todellinen syy oli kuitenkin se, että voimakkaat tuulet olivat siirtäneet reimaria liki 250 metriä pois paikoiltaan.
Karilleajo oli niin voimakas, että koko laiva vavahti ja suurin osa matkustajista menetti tasapainonsa. Törmäyksen seurauksena laivan keulaan tuli vakava vuoto, ja muutamassa minuutissa etumaisissa hyteissä oli vettä yli metrin verran.
Laivalta laskettiin kaksi pelastusvenettä, ja niissä 16 matkustajaa soudettiin turvaan Santosen niemeen Hailuotoon, jonne veneet saapuivat kahden tunnin soutamisen jälkeen. Veneissä olevat miehet hälyttivät hinaaja Oulu 6:n, joka kiiruhti pelastustöihin päällikkö Veikko Mäntylän johdolla, saapuen uppoavan aluksen luokse noin kello 8.00.
Ennen tätä alus oli ajelehtinut noin 300 metrin matkan pois karilleajopaikalta ja laivalla olijat kiipesivät laivan katolle. Lähistöllä ollut kalastusvene vei muutamia matkustajia turvaan.
Laivalla olijat, joista osa oli naisia ja vanhuksia, joutuivat viettämään kolmisen tuntia laivan katolla kylmässä vedessä ja navakassa tuulessa. Kun laivan köli laskeutui pohjaan, näkyviin jäivät vain masto, savupiippu sekä ruorihytin katto. Päällikkö Pauli Annunen ohjasi pelastustyötä ja vanhan merimiestavan mukaisesti lähti laivalta viimeisenä. Alus nostettiin 7. heinäkuuta ja siirrettiin Pyydyskariin kunnostettavaksi. Alus palasi takaisin liikenteeseen heinäkuun puolivälin jälkeen.
Joissakin lähteissä aluksen uppoamispäiväksi mainitaan 22. kesäkuuta 1949. Tämä ei voi olla oikein, sillä uppoamisesta on uutisia useissa paikallisissa sanomalehdissä 19. kesäkuuta.
Hailuotolaivan historiaa > Hailuotolaivan uran loppu

HL Hailuoto oli Oulun alueella pisimpään palvellut pakettilaiva. Muutamia lyhyitä taukoja sekä talvi- ja kelirikkokausia lukuun ottamatta alus pysyi liikenteessä yhtäjaksoisesti 48 vuotta. Aluksen voimanlähteenä oli loppuun saakka höyrykone.
Hailuodon Höyryveneosuuskunta lopetti liikennöinnin elokuussa 1968, kun ensimmäinen Hailuodon autolautta, L/A Merituuli, aloitti liikenteen Hailuodon Santosen ja Oulunsalon Riutunkarin välillä. Hailuotolaiva myytiin ja osuuskunta lakkautettiin. Rakennusliike Estama osti aluksen, aikomuksenaan varustaa se dieselmoottorilla. Suunnitelmat kuitenkin peruuntuivat.
Keväällä 1972 Osuusliike Arina osti aluksen, ja 3. kesäkuuta 1972 alus teki viimeisen matkansa omin konein. Alus nostettiin kuivalle maalle Oulun Kauppatorille, missä se toimi kesäkahvilana. Kahvilatoiminta kuitenkin hiipui, ja 1990-luvun puolivälissä laivaa uhkasi jopa romuttaminen.
Vuonna 1997 laiva myytiin uudelleen ja siirrettiin Lumijoen Varjakkaan kesäkahvilaksi. Laivan ja kahvilan ylläpidosta vastaa nykyään Varjakan kylätoimikunta. Hailuotolaiva-kahvila on avoinna kesäisin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HL Hailuoto Wikimedia Commonsissa
Lumijoki
| --- | --- |
Kylät ja kulmakunnat:   Ukuranperä  Varjakka  Ylipää 
Luonto:   Lamunkari  Lumijoki  Rokonkari 
Muut:   HL Hailuoto  Kirjasto  Kirkko  Kunnantalo 
Hailuoto
| --- | --- |
Kylät ja alueet:  Kirkonkylä · Huikku · Järventakusta · Koivukylä · Marjaniemi · Ojakylä · Pöllä · Santonen · Ulkokarvo · Vaski
Vesistöt ja vesialueet:  Haaralampi · Hannuksenlampi · Hannuksenrantalampi · Iso Sunijärvi · Kaakkurijärvi · Kangasjärvi · Kaunislampi · Kestinperä · Kurajärvi · Maasyvänlahti · Mäntylampi · Nuottajärvi · Ojakylänlahti · Pajuperänlampi · Pikku Sunijärvi · Pitkäjärvi · Potinlahti · Riestenkulju · Simpukkalampi · Syväkulju · Valkjärvi · Ämmänarkku
Muuta Hailuotoon liittyvää:  Hailuotolaiva · Hyypänmäki · Kirkko · Vanha kirkko · Hiidenniemen pooki · Keskiniemen pooki · Kotiseutumuseo · Luotokeskus · Merisilta-lautta · Meriluoto-lautta · Marjaniemen majakka · Retkeilyreitit · Hailuodon lentokenttä · Hailuodon Panimo
Oulun historia
| --- | --- |
Oulun palot:   v. 1652 palo  v. 1655 palo  v. 1705 palot  v. 1715 palo  v. 1773 palo  v. 1822 palo  v. 1882 palo 
Merenkulku:   Fregatti Toivo  Hailuotolaiva  Kiikelin hylky  Laitakarin hylky  Hinaaja Oulu II  Sophia Marian hylky 
Teollisuuden historia:   Aittokoski Oy  Katri Antell  Merijal  Oulu Oy  Pateniemen saha  Tervahovi  Toppila Oy  Toppilan Mallasjuomatehdas  Typpi Oy  Ab Uleå Oy  Veljekset Åström 
Kuntaliitokset:   1965: Oulujoen kunta  2009: Ylikiimingin kunta  2013:  Haukiputaan kunta  Kiimingin kunta  Oulunsalon kunta  Yli-Iin kunta 
Katso myös:   Kierikkikeskus  Latokankaan kivikautinen asuinalue  Oulun kasarmi  Oulun kristalliyö  Oulun linna  Oulun valtaus  Pikku-Berliini  Rekikylän kivikautinen asuinpaikka  Typpi Oy:n räjähdysturma  Ylikiimingin seurakunta 
HL Hailuodon sisätilan kahvila
Hailuotolaiva Oulun torilla syystalvella 1996
HMS Valiant (1807)

| HMS Valiant |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Perry, Wells and Green, Blackwall
Kölinlasku:  huhtikuu 1805
Laskettu vesille:  24. tammikuuta 1807
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1823
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 718 bm
Pituus:  53 m (tykkikansi)
Leveys:  14,43 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  purjeet
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Valiant oli Britannian kuninkaallisen laivaston Repulse-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 24. tammikuuta 1805 Blackwallista Perry, Wells & Greeniltä, missä köli laskettiin huhtikuussa 1805. Se laskettiin vesille 24. tammikuuta 1807. Alus valmistui ja varustettiin 5. helmikuuta - 6. maaliskuuta 1807 Woolwichissa.
Palvelus

Alus otettiin palvelukseen maaliskuussa 1807 päällikkönään Kenneth McKenzie, joka luovutti huhtikuussa päällikkyyden James Youngille. Alus osallistui elokuussa Kööpenhaminan tapahtumiin.  Aluksen päällikkyyden vastaanotti tammikuussa 1808 George Reynolds  ja edelleen John Poo Beresford sekä kesäkuussa Thomas Briggs.  Joulukuussa päälliköksi tuli John Hayes ja helmikuussa 1809 Alexander Kerr aluksen ollessa Lorientin edustalla.  Maaliskuussa John Bligh'n alaisuuteen siirtynyt alus osallistui huhtikuussa Basque Roadsin taisteluun. Alus oli 17. kesäkuuta 1813 HMS Acastan kanssa Cape Sablen edustalla, kun alukset havaitsivat HMS Waspin takaa-ajamassa yhdysvaltalaista prikiä. Britit jatkoivat takaa-ajoa noin 100 merimailia, kunnes ne saivat kaapparikirjalla varustetun Porcupinen kiinni.
Alus romutettiin 1823.
Kuulopuhe

Kuulopuhetodistelulla tarkoitetaan todistelua, jossa kuulusteltava kertoo	siitä, mitä hän	on kuullut toisen henkilön sanovan, ja todistelun kohteena on tämän toisen henkilön havaintojen paikkansa pitävyys. Tuomioistuimen kannalta kuulopuhetodistelu on ongelmallista, koska lausuman antaja ei osallistu oikeudenkäyntiin eikä tuomioistuin voi arvioida henkilön kertomuksen luotettavuutta ja uskottavuutta häntä itseään välittömästi havainnoimalla.
Kuulopuhetodistelu on myös ongelmallista sen vastaajan oikeuksien kannalta, jota vastaan kuulopuhetodistelua käytetään. Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan mukaan jokaisella rikoksesta syytetyllä on oikeus kuulustella todistajia, jotka kutsutaan todistamaan häntä vastaan. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) on useissa ratkaisuissaan todennut, että syytetyn oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu, jos syyksilukeva tuomio on perustettu pääosin sellaisen todistajan kertomukseen, jota syytetyllä ei ole ollut mahdollisuutta missään prosessin vaiheessa kuulustella tai kuulustuttaa selvittääkseen todistajan luotettavuutta ja uskottavuutta. EIT on todennut, että kuulopuhetodistelua voidaan ottaa vastaan, mutta niihin ei saa vedota ratkaisevissa määrin.
Suomessa oikeudenkäymiskaaren 15 luvun 8 §:n mukaan tuomioistuimen on evättävä näyttö, jos se voidaan korvata olennaisesti luotettavammalla todisteella. Lain esitöiden mukaan kuulopuhetodistajan asemesta olisi kuultava sitä henkilöä, jonka puheista on kyse. Toisaalta vapaan todistusharkinnan mukaan, joka ilmenee oikeudenkäymiskaaren 17 luvun 1 §:stä, tuomioistuin voi vapaasti määritellä esitetyn näytön todistusarvon.
HMS Valentine (L69)

| HMS Valentine |
| --- | --- |
 HMS Valentine

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  7. elokuuta 1916
Laskettu vesille:  24. maaliskuuta 1917
Palveluskäyttöön:  27. kesäkuuta 1917
Poistui palveluskäytöstä:  elokuu 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 188 t (standardi) 1 400 t (max)
Pituus:  95,1 m
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  115
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina CP Mk II -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk III -ilmatorjuntatykki 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Valentine (viirinumero L69) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan laivueenjohtaja, joka palveli kummassakin maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin heinäkuussa 1916 osana vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman yhdeksättä tilausta nimellä HMS Bruce Cammell Lairdin telakalta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 7. elokuuta. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1917 ja valmistui pari kuukautta myöhemmin 27. kesäkuuta, jolloin sen tilaukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 218 300 puntaa. Alus oli varustettu nopeaksi miinalaivaksi.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Suuren laivaston 13. hävittäjälaivueeseen laivueenjohtajaksi. Se oli ensimmäisen maailmansodan lopun kotivesillä. Aluksen torpedoputket vaihdettiin 1920 kahteen kolmiputkiseen sarjaan. Alus siirrettiin sodan päätyttyä Rosythin reserviin ja se oli huollettavana 1927. Aluksen ilmatorjunta-aseistusta täydennettiin hieman ennen toista maailmansotaa kahdella kaksiputkisella nelituumaisella ja kahdella nelipiippuisella konekiväärillä. Alukselle asennettiin myös tulenjohtojärjestelmä ilma-ammunnan tueksi.
Syyskuussa 1939 alus siirrettiin muutettavaksi ilmatorjuntasaattajaksi (WAIR) Devonportin telakalle, mistä se palasi palvelukseen huhtikuussa 1940 Noren osastoon saattueita suojaamaan. Alus siirrettiin toukokuussa Doverin osastoon, jonka mukana se suojasi Hollannin rannikon evakuointeja. Saksan ilmavoimien syöksypommittajat osuivat 15. toukokuuta alukseen aiheuttaen suurta tuhoa. Se jouduttiin ajamaan rantaan uppoamisen estämiseksi (51°20′N, 03°49′E), jonka jälkeen miehistö hylkäsi aluksensa.
Alus otettiin 20. toukokuuta hinaukseen ja se siirrettiin Merseyhin. Alus makasi Liverpoolissa odottaen tutkimusta sekä telakalle siirtoa. Elokuussa todettiin aluksen olevan korjauskelvoton, jolloin korjaukset keskeytettiin. Alus sijoitettiin poistolistalle toisen maailmansodan päätyttyä. Se myytiin 1953 BISCOlle romutettavaksi.
HMS Thunderer (1911)

| HMS Thunderer |
| --- | --- |
 HMS Thundererin 13,5" pääaseet

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Blackwall
Kölinlasku:  13. huhtikuuta 1910
Laskettu vesille:  1. helmikuuta 1911
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1912
Poistui palveluskäytöstä:  1921
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  22 000 t (tyhjä) 25 870 t (kuormattu)
Pituus:  177 m
Leveys:  27 m
Syväys:  7,3 m
Koneteho:  27 000 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  752 - 1 100
Aseistus
Aseistus:  10 × BL 13,5" (342,5 mm) Mk V -tykkiä 16 × BL 4" (101,6 mm) Mk VII -tykkiä 3 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Thunderer oli Britannian kuninkaallisen laivaston Orion-luokan taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 13. huhtikuuta 1910. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1911 ja otettiin palvelukseen toukokuussa 1912.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Thunderer liitettiin osaksi 2. taistelulaivaviirikköä Suureen laivastoon (engl. Grand Fleet), joka koottiin sen sisaraluksista ja King Georg V -luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 31. toukokuuta 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita. Taistelussa alus ampui 37 kappaletta 13,5" kranaattia. Alukseen asennettiin 1917 lentoonlähtöalustat B- ja X-torneihin.
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena alus poistettiin palvelukäytöstä 1921 ja muutettiin koululaivaksi. Se myytiin joulukuussa 1926, mutta matkalla romutettavaksi se ajoi matalikolle Blythen edustalla.
Aiheesta muualla

Maritimequestin kuvagalleria HMS Thunderer
Orion-luokan taistelulaivat
HMS Mohawk (F31)

| HMS Mohawk |
| --- | --- |
 HMS Mohawk

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Woolston
Kölinlasku:  16. heinäkuuta 1936
Laskettu vesille:  15. lokakuuta 1937
Palveluskäyttöön:  7. syyskuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 16. huhtikuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 850 t (standardi) 2 520 t (max)
Pituus:  115 m
Leveys:  11,1 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  44 000 hv
Nopeus:  36 solmua (67 km/h)
Miehistöä:  190
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII kaksiputkisina CP Mk XIX -asennuksina 1 × QF 2 naulan Mk VII 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk II -ilmatorjuntakonekivääriä 4 × 21" (533 mm) torpedoputkea 2 × syvyyspomminheitintä
HMS Mohawk (viirinumerot L31, F31 ja G31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tribal-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1936 vuoden 1935 laivasto-ohjelmassa John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 16. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1937 ja valmistui 7. syyskuuta 1938, jolloin sen tarjoukseen perustuvat kustannukset olivat 339 585 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Syyskuussa 1938 alus lähti koeajojen ja varustamisen päätyttyä Portlandiin miehistökoulutukseen ennen Maltalle siirtoa. Se saapui 13. lokakuuta Maltalle, jossa alus liittyi 1. Tribal-laivueeseen HMS Afridin ja HMS Cossackin kanssa. Se kuljetti marraskuussa Britannian lähettilään Cape Hellesistä Istanbuliin Turkkiin.
Alus suoritti marraskuussa kallistuskokeet ja vieraili Egeanmeren satamissa. Se palasi jouluksi Maltalle. Aluksen viirinumero vaihtui vuoden vaihteessa F31:ksi.
Tammikuussa 1939 alus osallistui Välimeren-laivaston mukana kevätsotaharjoitukseen ja laivastovierailuihin. Alus siirtyi helmikuussa Gibraltarille, jossa se osallistui Välimeren ja Kotilaivaston yhteiseen vuotuiseen sotaharjoitukseen. Harjoituksen osana alus määrättiin Espanjan rannikon saarronvalvontaan, mitä se jatkoi sotaharjoituksen päätyttyä. Se pelasti 23. maaliskuuta viisi saksalaista lentäjää, joiden vesilentokone oli tuhoutunut Barcelonan edustalla. Aluksen vapauduttua saarronvalvonnasta se palasi Maltalle.
Huhtikuussa alus siirrettiin 4. hävittäjälaivueeseen, jonka muodostivat Afridi, Cossack, HMS Maori, HMS Gurkha, HMS Nubian, HMS Sikh ja HMS Zulu. Se oli laivueen mukana osallistuen harjoituksiin ja laivastovierailuihin muun muassa elokuussa Egeanmerellä harjoitukseen, joka järjestettiin valmistauduttaessa mahdolliseen konfliktiin Italian kanssa.
Mohawk määrättiin viirikkönsä mukana siirtymään Punaiselle merelle, jonne se lähti syyskuussa Afridin, Gurkhan ja Sikhin kanssa valvomaan Massawan laivastotukikohtaa. Osasto palasi syyskuun lopulla Aleksandriaan. Alus määrättiin palaamaan laivueen mukana kotimaahan, jonne se matkasi Maltan ja Gibraltarin kautta. Alus saapui 13. lokakuuta Harwichiin suojaamaan Pohjanmeren saattueita sekä valvomaan meriliikennettä, millä pyrittiin estämään Saksan laivaston sotalaivojen sekä sukellusveneiden pääsy Atlantille. Alus joutui 16. lokakuuta Forthissa ilmahyökkäykseen. Junkers Ju 88 -koneen pudottamat pommit ja rynnäköinti aiheuttivat aluksella sirpalevaurioita sekä runsaasti henkilövahinkoja sillalla sekä ylemmillä kansilla. Viisitoista henkeä sai surmansa ja kolmekymmentä haavoittui muun muassa aluksen päällikkö R. F. Jolly, joka menehtyi saamiinsa vammoihin sairaalassa.
Alus korjattiin 17. lokakuuta tilapäisesti Rosythissa, jotta se kykeni siirtymään Hawthorn Leslielle varsinaisiin korjauksiin. Se palautettiin 14. joulukuuta palvelukseen. Seuraavana päivänä alus siirtyi HMS Kellyn kanssa Pohjanmerelle partioimaan. Mohawk hinasi miinaan ajaneen Kellyn takaisin satamaan.
Tammikuusta 1940 alus oli Scapa Flowssa laivueen mukana Kotilaivastossa suojaamassa Atlantin saattueita, sukellusveneidentorjuntatehtävissä sekä suojaamassa laivaston raskaita yksiköitä. Alus suojasi 2. maaliskuuta RMS Queen Elizabethia, kun se kolaroi SS Gartbrattanin kanssa. Alus joutui palaamaan Trooniin pahojen vaurioidensa vuoksi. Se palautettiin 19. maaliskuuta palvelukseen.