stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sound of R.E.L.S.
Yhtyeenä

Sound of R.E.L.S. muodostui lopettaneen Bogart Co.:n jäsenistä lukuunottamatta rumpali Johnny Gustafssonia. Yhtyeen naislaulaja oli Suzie Aldabbagh. Viimeisellä vuoden 1997 Extra-albumilla hänet korvasi Amina Hietikko. Yhtyeen nimi tuli tuottajanelikon taiteilijanimien sukunimien ensimmäisistä kirjaimista: Ressu Redford, Sam Eagle, Vinnie Lane and Guy Stoneman. Sound of R.E.L.S.:in suurimmaksi hitiksi nousi heidän uudelleenäänityksensä Steve Kekanan vanhasta reggae-hitistä ”Raising My Family”. Muita R.E.L.S.:n kappaleita olivat muun muassa ”Crazy Music” sekä ”Love Is The Powa!”.
Tuotantoyhtiö

Ennen yhtyeuraa ja sen jälkeen Sound of R.E.L.S.:n jäsenet toimivat tuotantoyhtiönä nimellä R.E.L.S. tuottaen tuplaplatinaa myyneen Neon 2-yhtyeen esikoisalbumin Polku (1992). He tuottivat myös kaksi Tiktakin ensimmäistä levyä: yli 90000 kappaletta myyneen albumin Frendit (1999) ja yli 100000 kappaletta myyneen albumin Jotain muuta (2001). 1990-luvun alussa R.E.L.S. tuotti muun muassa MC Nikke T:n levyjä ja euroviisuedustaja Beatin eponyymin albumin.
Albumit

Sound of R.E.L.S. (1995)
Crazy Music (1996)
Extra (1997)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Sound of R.E.L.S.
Ilmavoimien esikunta

| Ilmavoimien esikunta |
| --- | --- |

Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Ilmavoimat
Rooli:  johtoesikunta
Tukikohta:  Jyväskylän varuskunta, Tikkakoski, Jyväskylä
Marssi:  Kajanus: Sotamarssi 
Komentajat
Nykyinen komentaja:  esikuntapäällikkö, prikaatikenraali Timo Herranen
Ilmavoimien esikunta (ILMAVE, aik. IlmavE) vastaa Suomen ilmavoimien komentajan johtoesikuntana siitä, että ilmavoimien joukoilla on toimintaedellytykset ja tulostavoitteet. Esikunta on sijoitettu Jyväskylän varuskuntaan Tikkakoskelle Jyväskylään.
Ilmavoimien esikunta vastaa ilmavoimien komentajan antamien yleisohjeiden mukaisesti ilmavoimien ja ilmapuolustuksen suunnittelusta, hankinnoista ja toiminnasta. Se valvoo ilmavoimien joukko-osastojen ja laitosten toimintaa. Ilmavoimien esikunnan toimintaa johtaa esikuntapäällikkö.
Esikuntapäälliköt

Ilmavoimien esikuntaa ovat johtaneet esikuntapäälliköinä:
everstiluutnantti Lars Schalin 15.6.1928–22.2.1932
everstiluutnantti Viljo Rekola 22.2.–16.11.1932
everstiluutnantti Aarne Snellman 16.11.1932–15.6.1934
everstiluutnantti Väinö Karikoski 15.6.1934–30.9.1935
everstiluutnantti Jouna Alameri 30.9.1935–14.3.1940
everstiluutnantti Olavi Sarko 1940–1942
everstiluutnantti Knut Ilanko 2.4.–9.11.1942
eversti Risto Pajari 1942–1949
eversti Reino Artola 1949–1952
eversti Lasse Bremer 1953–1955
eversti Olavi Seeve 1955–1958
eversti (1958) Oskar (Oskari) Tuomisalo 1958–1965
eversti Eero Salmela 1965–1968
eversti Martti Uotinen 1968–1974
everstiluutnantti Martti Pakarinen 1974
eversti Kari Korttila 7. lokakuuta 1974 – 31. joulukuuta 1983
eversti Pertti Tolla 1. tammikuuta 1984 – 21. maaliskuuta 1986
eversti Heikki Nikunen 23. maaliskuuta 1986 – 31. elokuuta 1988
eversti Jouko Knuutila (s. 1939) 1. syyskuuta 1988 – 30. syyskuuta 1991
eversti Matti Ahola 1. lokakuuta 1991 – 30. huhtikuuta 1995
eversti Osmo Tolvanen (s. 1947) 1. elokuuta 1995 – 31. joulukuuta 1996
prikaatikenraali Jouni Pystynen (s. 1951) 1. tammikuuta 1997 – 1998
prikaatikenraali Pekka Tuunanen (s. 1951) 1998–2006
prikaatikenraali Jarkko Numminen (s. 1954) 1.2.2006 – 31.12.2008
prikaatikenraali Lauri Puranen (s. 1959) 1.1.2009 – 30.6.2011
prikaatikenraali Kari Salmi (s. 1960) 1.7.2011 – 31.5.2014
prikaatikenraali Petri Tolla (s. 1962) 1.6.2014 – 31.7.2017
prikaatikenraali Jari Mikkonen (s. 1967) 1.8.2017 – 31.12.2020
prikaatikenraali Juha-Pekka Keränen (s. 1968) 1.1.2021 – 31.5.2022
prikaatikenraali Timo Herranen 1.6.2022 – 30.11.2024
eversti Aki Puustinen 1.12.2024–
Organisaatio

Esikuntaan kuuluvat:
kanslia (kanslia/ILMAVE)
henkilöstöosasto (HENKOS)
operatiivinen osasto (OPOS) (vuoteen 2002 Yleisesikuntaosasto; Ye-os/IlmavE)
johtamisjärjestelmäosasto (JOJÄOS)
huolto-osasto (HOS)
suunnitteluosasto (SUUNNOS)
Entisen materiaaliosaston toiminnot on integroitu vuodesta 2010 lukien Ilmavoimien materiaalilaitoksen organisaatioon ja viestiosaston toiminnot jo aikaisemmin Johtamisjärjestelmäosastoon.
Ilmavoimien esikuntaan on sijoitettuna myös Sotilasilmailun viranomaisyksikkö (lyhenne SVY). Yksikköön kuuluu neljä vastuualuetta: hallinto, teknillinen, lentotoiminnan sekä lentoturvallisuuden vastuualue. SVY:n tehtävänä on myös lento-onnettomuuden tapahduttua asettaa sotilasilmailuonnettomuuden tutkintalautakunta tutkimaan onnettomuuden syitä. Yksikkö sijaitsee Tikkakosken teollisuusalueella.
Fyysisesti esikunta sijaitsee Luonetjärven varuskunnassa, jonne esikunta muutti joulukuussa 1973 , toimittuaan ensin 1942 lähtien Helsingin Munkkiniemessä.  Jatkosodan loppuaikoina esikunta toimi jo Tikkakoskella. Esikuntaan kuuluu myös Ilmaoperaatiokeskus, josta käsin johdetaan koko valtakunnan ilmapuolustusta.
Ubiguitous Absence of Remission

| Ubiguitous Absence of Remission Inearhted |
| --- | --- | --- |

Demon tiedot
 Äänitetty : 6. ja 9. heinäkuuta 1995
 Julkaistu: 1995
 Tuottaja(t): Inearthed
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 15.40
Inearthedin muut julkaisut
| Implosion of Heaven 1994 | Ubiguitous Absence of Remission 1995 | Shining 1996 |
Ubiguitous Absence of Remission on Inearthed-yhtyeen vuonna 1995 ilmestynyt toinen demo. Yhtye vaihtoi nimensä Children of Bodomiksi kaksi vuotta myöhemmin saatuaan levytyssopimuksen. Ensimmäisellä demolla yhtyeen musiikkityyli oli death- ja thrash metal-vaikutteisempaa, mutta tällä demolla musiikki oli mennyt enemmän melodiseen suuntaan.
Levyllä soittavat ainoastaan Alexi Laiho ja Jaska Raatikainen. Basisti Samuli Miettinen sekä demon äänitysten jälkeen yhtyeeseen liittynyt rytmikitaristi Alexander Kuoppala eivät soita demolla, vaikka heidät onkin merkitty kansilehden kokoonpanotietoihin. "Translucent Image" -kappaleessa naislaulajana toimii Niina Keitel. Demon äänitti ja miksasi Anssi Kippo Astia-studiolla.
Joitakin kappaleessa "Translucent Image" käytettyjä riffejä käytettiin myöhemmin Sinergyn kappaleessa "Beware the Heavens". Demon intron on säveltänyt suomalainen Peter "Skaven" Hajba. Kyseinen intro oli käytössä myös Future Crewin PC-demossa Second Reality
Kappalelista

Sävellykset Alexi Laiho, sanoitukset Samuli Miettinen.
Intro – 1.34
Translucent Image – 4.02
Possessed – 5.00
Shamed – 5.04
Kokoonpano

Alexi Laiho – laulu, kitara, basso, kosketinsoittimet
Jaska Raatikainen – rummut, kosketinsoittimet
Alexander Kuoppala – rytmikitara
Samuli Miettinen – basso
Arto Laatikainen

| Arto Laatikainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1980 (ikä 44) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lada
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2022
Seurat:  Blues (SML) Färjestad BK (SEL) Södertälje SK (SEL) JYP (SML) TPS (SML) Kärpät (SML) Ilves (SML) HPK (SML) Kiekko-Espoo (Mestis)
NHL-varaus:  197. varaus, 1999 New York Rangers
Arto Markus Laatikainen (s. 24. toukokuuta 1980 Espoo) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa neljällä eri vuosikymmenellä Espoo Bluesissa, JYPissä, Turun Palloseurassa, Oulun Kärpissä, Tampereen Ilveksessä ja Hämeenlinnan Pallokerhossa yhteensä 1024 runkosarjaottelua tehopistein 83+256=339 ja 131 playoff-ottelua tehopistein 12+55=67. Hän on liigan kaikkien aikojen neljänneksi eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja. Laatikainen oli myös vuonna 2016 konkurssiin ajautuneen Bluesin seurahistorian kaikkien aikojen eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja 614 ottelullaan. Hän toimi joukkueen kapteenina kaudella 2012–2013. Laatikainen oli voittamassa Suomenmestaruutta JYPissä vuonna 2012, Kärpissä vuonna 2015 ja HPK:ssa vuonna 2019. Hän oli voittamassa myös SM-hopeaa Bluesissa vuonna 2008 ja SM-pronssia Kärpissä vuonna 2016. Laatikainen voitti myös SM-liigan parhaalle puolustajalle myönnettävän Pekka Rautakallio -palkinnon vuonna 2008 ja herrasmiespelaajalle myönnettävän Raimo Kilpiö -palkinnon vuonna 2015. Hän pelasi urallaan myös kolme kautta Ruotsin Elitserienissä, jossa Laatikainen voitti Ruotsin-mestaruuden Färjestad BK:ssa vuonna 2009.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 1998 | jääkiekko |  |
Laatikainen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1999 ja 2000 sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1998, jolloin hän voitti hopeaa. Laatikainen on kuulunut sekä alle 20-vuotiaiden että alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon.
Laatikainen on pelannut myös yhteensä 21 ottelua Suomen A-maajoukkueessa tehopistein 1+5=6. Hänet nimettiin vuoden 2008 MM-kisaryhmään, mutta Laatikaisen kisapassi jätettiin lopulta leimaamatta.
Ennätyksiä

Espoo Bluesin kaikkien aikojen seurakohtainen runkosarjan otteluennätys (614)
Suomen pääsarjatason neljä nopeinta maalisyöttöä (ajassa 6.23, 6. huhtikuuta 2015 kolmannessa välieräottelussa JYPiä vastaan)
SM-liigan puolustajien yhden kauden pudotuspelien piste- (Marko Kauppisen kanssa) ja syöttöennätys (0+17=17) kaudella 2014–2015.
Muuta

Kesäkuussa 2018 Laatikaisen tiedotettiin aloittavan osakkaana tuolloin Suomi-sarjassa pelanneen Kiekko-Espoon organisaatiossa.
Aitohunajakukka

| Aitohunajakukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Alaheimo::  Hydrophylloideae
Suku::  Hunajakukat Phacelia
Laji::  tanacetifolia
Kaksiosainen nimi
 Phacelia tanacetifolia  Benth. 
Katso myös
   Aitohunajakukka Wikispeciesissä   Aitohunajakukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aitohunajakukka (Phacelia tanacetifolia) on hunajakukkien sukuun kuuluva yksivuotinen ruohokasvi. Hunajakukat sijoittuvat lemmikkikasvien heimoon. Aiemmin aitohunajakukka on luettu sievikkikasvien (Hydrophyllaceae) heimoon, mutta uudemmassa luokittelussa sievikkikasvit on sisällytetty lemmikkikasveihin alaheimoksi.
Ulkonäkö ja koko

Aitohunajakukka kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty ja hapsi- ja nystykarvainen. Kierteisesti sijaitsevat lehdet ovat kahteen kertaan parijakoiset tai pariosaiset, liuskat ovat hammaslaitaisia. Lehden lapa on kooltaan 2–8 cm pitkä. Kukinto on hyvin tiheä, toispuolinen latvakiehkura. Kukat ovat kaksineuvoisia, lyhytperäisiä ja väriltään yleensä sinisiä. Teriö on ratasmainen ja kooltaan 6–9 millimetriä, heteet ovat hyvin pitkäpalhoisia. Aitohunajakukka kukkii Suomessa heinä–syyskuussa. Kasvin hedelmänä on kota.
Lajin lehdet muistuttavat pietaryrtin eli rohtopietaryrtin lehtiä, minkä takia sen on saanut tieteellisen nimensä tanacetifolia, joka viittaa sukuun Tanacetum eli pietaryrtit.
Levinneisyys

Aitohunajakukka on alun perin kotoisin läntisestä Pohjois-Amerikasta. Eurooppaan laji on tuotu viljelykasviksi. Suomessa aitohunajakukkaa tavataan villiintyneenä satunnaisesti Kemin korkeudelle saakka.
Elinympäristö

Suomessa aitohunajakukka tavataan viljelyjäänteenä ja joskus myös tulokkaana kasvimailla ja pelloilla. Villiintyneenä laji viihtyy muun muassa tienpientareilla ja joutomailla.
Käyttö

Aitohunajakukka on erittäin hyvä mesikasvi. Sen vuoksi sitä viljellään muun muassa hunajantuotantoa varten.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Aitohunajakukan levinneisyys Suomessa.
Luontoportti: Aitohunajakukka (Phacelia tanacetifolia)
ITIS: Phacelia tanacetifolia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Phacelia tanacetifolia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158942  Wikispecies: Phacelia tanacetifolia  APDB: 48807  APNI: 64032  BioLib: 40656  Calflora: 6405  CoL: 4FJZW  eFloraSA: Phacelia_tanacetifolia  EoL: 585650  EPPO: PHCTA  EUNIS: 175220  FloraBase: 6669  GBIF: 2928226  GRIN: 27492  iNaturalist: 58185  IPNI: 30198751-2  IRMNG: 11443258  ITIS: 31602  MichiganFlora: 594  NatureServe: 2.134714  NBN: NBNSYS0000033486  NCBI: 94424  NZOR: 417dcc7d-c186-4fd2-9f84-8b86dc408c98  NZPCN: 3298  Observation.org: 7164  Open Tree of Life: 106921  PalDat: Phacelia_tanacetifolia  PFI: 4243  Plant List: kew-2529862  PLANTS: PHTA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:432789-1  RHS: 23945  Tropicos: 16200380  VASCAN: 3830  VicFlora: 89a73260-7d57-4f1f-a4f1-bc2a2a49449a  WFO: wfo-0000465176  Laji.fi: MX.39396 
Aitohunajakukan lehdet muistuttavat pietaryrttiä.
Aitohunajakukan hedelmiä ja siemeniä.
Aitohunajakukkapelto Saksassa.
Asteroidiryhmä

Asteroideja radan inklinaation ja isoakselin puolikaan mukaan kuvattuna. Tiiviit rykelmät ovat asteroidiryhmiä ja niiden välissä on havaittavissa Kirkwoodin aukkoja
Asteroidiryhmä on joukko asteroideja, joita yhdistää samankaltainen rata. Esimerkiksi troijalaiset asteroidit kiertävät Jupiterin radalla keskimäärin 60 astetta planeetan edellä tai jäljessä. Tunnetaan myös Apollo, Amor- ja Aten-asteroidit, jotka tulevat lähelle maata. Nämä ovat niin sanottuja NEO-asteroideja.
Aiheesta muualla

ESA: Asteroids: Families of asteroids (englanniksi)
Chirpy Chirpy Cheep Cheep

Chirpy Chirpy Cheep Cheep on brittiläisen purukumipopyhtye Middle of the Roadin alkukesästä 1971 julkaisema single, joka myöhemmin oli mukana kappaleen nimikkoalbumilla. Kappale oli Middle of the Roadin suurin menestys, ja se nousi usean viikon ajaksi Britannian levymyyntilistojen ykköseksi.
Kappaleen samannimisen suomenkielisen version sanoitti Vexi Salmi ja sen levyttivät  Koivistolaiset.
Pietari Kekäle

Uuno Pekka Kekäläinen, käytti kirjailijanimeä Pietari Kekäle (10. toukokuuta 1896, Joroinen – 6. helmikuuta 1976, Savonlinna) oli suomalainen kirjailija. Savonlinnassa vuodesta 1935 asunut Kekäläinen oli varsinaiseltaan ammatiltaan metallimies.
Sisällissodan aikana Kekäläinen kuului Varkauden punakaartiin ja vangittiin Varkauden taistelun jälkeen. Kekäläisen 1922 julkaistu esikoisnäytelmä Valkoinen kosto takavarikoitiin ja hänet tuomittiin 1923 Viipurin raastuvanoikeudessa 8 kuukauden 10 päivän vankeusrangaistukseen. Näytelmää oli esittänyt Sörnäisten työväenyhdistyksen näyttämö Fredriksbergin työväentalolla ja Enson Työväennäyttämö Sortavalan kaupungin työväentalolla.
Vuonna 1972 Kekäläinen osallistui Otavan järjestämään elämänkertakilpailuun, johon jätetyistä yli tuhannesta käsikirjoituksesta yhdeksän julkaistiin kirjana. Hänen ohellaan elämäkertansa saivat julkaistuksi muun muassa Saara Isojärvi, Sofia Martikka, O. R. Muuri ja Ida Maria Saarinen. Kekäläisen omaelämäkerta ilmestyi vuotta myöhemmin Kertomus elämästä -sarjassa.
Teoksia

Valkoinen kosto, näytelmä.  1922 (nimellä Uuno Kekäläinen)
Kuningas-uni : seuranäytelmä viidessä kuvaelmassa, Seuranäytelmiä 17.  Hämeen kansa, Hämeenlinna 1930
Näin elämme keväästä syksyyn, näytelmä. 1931
Tanssiva satama, näytelmä. 1931 (nimellä Uuno Kekäläinen)
Seikkailevat taiteen ritarit, näytelmä. 1934
Kehvelin Aatun häämatka, kolminäytöksenen kansannäytelmä.  1947-1948
Kesä ja rakkaus, näytelmä.
Poika maailman hartioilla, erään työmiehen ja punakaartilaisen elämäntarina vuosisadan alun Suomessa.    Otava 1973 (nimellä Uuno Pekka Kekäläinen)
Technische Universität München

| Technische Universität München |
| --- | --- |
  

Motto:  Die unternehmerische Universität
Perustettu:  1868
Tyyppi:  julkinen
Rahoitus:  1,2 mrd. EUR (2015)
Rehtori:  Wolfgang A. Herrmann
Henkilökunta:  9 869, joista professoreita 501 (2015).
Opiskelijoita:  37 343 (WS2014/2015)
Jatko-opiskelijoita:  2 304 (WS2014/2015)
Sijainti:  München, Baijeri  Saksa
Sivusto:  http://portal.mytum.de/
Technische Universität München (lyh. TUM) eli Münchenin teknillinen yliopisto on julkinen yliopisto saksalaisessa Münchenin kaupungissa. Se on Baijerin osavaltion ainoa teknillinen yliopisto. Yliopistossa opiskelee noin 37 000 opiskelijaa. TUM:iin yhdistetäänselvennä lukuisia Nobel-palkittuja oppilaita ja tutkijoita, joista viimeisimpänä Gerhard Ertl, jolle myönnettiin kemian Nobel-palkinto vuonna 2007.
Yliopiston historia alkaa Baijerin kuninkaan Ludvig II:n vuonna 1868 perustamasta polyteknillisestä koulusta, josta tuli teknillinen korkeakoulu vuonna 1877. Oppilaitos on kantanut nykyistä nimeään vuodesta 1970 lähtien. Münchenin ohella sillä on toimintaa Garchingin ja Freisingin kaupungeissa.
Tiedekunnat ja toimipaikat > München

Arkkitehtuurin tiedekunta
Rakennus- ja mittaustekniikan tiedekunta
Sähkö- ja tietotekniikan tiedekunta
Taloustieteellinen tiedekunta
Lääketieteellinen tiedekunta
Liikuntatieteellinen tiedekunta
TUM School of Education
Tiedekunnat ja toimipaikat > Garching

Kemian laitos
Informatiikan tiedekunta
Konetekniikan tiedekunta
Matematiikan laitos
Lääketekniikan keskusinstituutti (IMETUM)
Fysiikan laitos
Tiedekunnat ja toimipaikat > Weihenstephan (Freising)

Weihenstephanin ravitsemuksen, maankäytön ja ympäristön tiedekeskus (WZW)
Akateeminen maine ja Ranking-sijoitukset

Yliopistoon ja sen opiskelijoihin yhdistetäänselvennä 16 Nobel-palkittua, joista kuusi on kemistejä ja kuusi fyysikkoja. TUM on sijoittunut hyvin Saksan DAAD:n ainekohtaisissa ranking-listoissa, joissa yliopistot on jaettu kolmeen ryhmään (huippuryhmä, keskiryhmä ja häntäjoukko/ei tietoa).  Kansainvälisessä Shanghain vuoden 2012 yliopistovertailussa Münchenin teknillinen yliopisto pärjäsi parhaiten saksalaisista yliopistoista saavuttaen 53. sijan maailman 500 huippuyliopiston joukossa.
Koulutusala
Arkkitehtuuri (huippuryhmä)
Biokemia (ei tietoa)
Biologia (keskiryhmä)
Liiketalous (huippuryhmä)
Kemia (huippuryhmä)
Rakennustekniikka (huippuryhmä)
Tietokonetekniikka (huippuryhmä)
Sähkö- ja tietotekniikka (huippuryhmä)
Elintarvikekemia (ei tietoa)
Geotiede (huippuryhmä)
Lääketiede (keskiryhmä)
Matematiikka (huippuryhmä)
Konetekniikka (huippuryhmä)
Fysiikka (huippuryhmä))
Prosessi- ja kemiantekniikka (huippuryhmä)
Aiheesta muualla

Yliopiston viralliset Internet-sivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Technische Universität München Wikimedia Commonsissa
Matematiikan ja tietojenkäsittelytieteen yliopistorakennus on kuuluisa liukumäistään.
Samuel Maoz

Samuel Maoz
Samuel Maoz (s. 1962 Tel Aviv, Israel)  on israelilainen elokuvaohjaaja. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Libanon on saanut Venetsian elokuvajuhlien pääpalkinnon Kultaisen leijonan ja kotimaassaan se on ehdokkaana useassa sarjassa Ophir-palkinnon saajaksi.
Maos on opiskellut elokuva-alaa Tel Avivissa Beit-Tzvi -elokuvakoulussa.  Hän on ollut tuotannon suunnittelijana sekä elokuvayhtiöissä että televisiossa ja ohjannut dokumentteja, televisiosarjoja ja teatterinäytelmiä.
Aiheesta muualla

Samuel Maoz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saara Isojärvi

Saara Isojärvi (3. toukokuuta 1918 Tohmajärvi – 23. kesäkuuta 2016) oli suomalainen kirjailija.
Isojärvi osallistui vuonna 1972 Otavan järjestämään elämänkertakilpailuun, johon jätetyistä yli tuhannesta käsikirjoituksesta yhdeksän julkaistiin kirjana. Hänen ohellaan elämäkertansa saivat julkaistuksi muun muassa Uuno Pekka Kekäläinen, Sofia Martikka, O. R. Muuri ja Ida Maria Saarinen. Isojärven omaelämäkerta ilmestyi vuotta myöhemmin Kertomus elämästä -sarjassa.
Teoksia

Vuorikylän tyttö. Otava 1973
Lierihatun alla : Aurora Sipinen muistelee : muistelmakertomus. Kansan voima, Joensuu 1977
Kohtalon tie : novelli, ilmestyi kokoelmassa Kuunpesijä : Ukri ry:n 25-vuotisjuhlajulkaisu ; toim. Matti Kettunen ym. Ukri 1981
Parasite (vuoden 2019 elokuva)

| Parasite> Gisaengchung |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bong Joon-ho
Käsikirjoittaja:   Bong Joon-ho  Han Jin-won 
Tarina:  Bong Joon-ho
Tuottaja:   Bong Joon-ho  Kwak Sin-ae  Moon Yang-kwon  Jang Young-hwan 
Säveltäjä:  Jung Jae-il
Kuvaaja:  Hong Kyung-pyo
Leikkaaja:  Yang Jin-mo
Tuotantosuunnittelija:  Lee Ha-jun (käännä suomeksi)
Pääosat:   Song Kang-ho  Lee Sun-kyun  Cho Yeo-jeong  Choi Woo-shik  Park So-dam  Lee Jung-eun  Jang Hye-jin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Etelä-Korea
Tuotantoyhtiö:  Barunson E&A
Levittäjä:  CJ Entertainment
Ensi-ilta:   2019-05-2121. toukokuuta 2019 (Cannes)  2019-05-3030. toukokuuta 2019 (Etelä-Korea)  2020-01-3131. tammikuuta 2020 (Suomi)  
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  korea
Budjetti:  11,4 miljoonaa dollaria
Tuotto:  258,6 miljoonaa dollaria
Katsojat:  179 305 (Suomessa)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Parasite (hangul: 기생충; hanja: 寄生蟲; uudistettu latinisaatio: Gisaengchung, suom. Loinen) on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut eteläkorealainen mustan huumorin sävyttämä jännityselokuva, jonka on ohjannut Bong Joon-ho. Hän myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Han Jin-wonin kanssa. Sen pääosia esittävät Song Kang-ho, Lee Sun-kyun, Cho Yeo-jeong, Choi Woo-shik ja Park So-dam. Elokuva kertoo köyhästä perheestä, joka soluttautuu rikkaan perheen palvelusväeksi.
Parasite sai ensi-iltansa 21. toukokuuta 2019 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se voitti Kultaisen palmun tuomariston yksimielisellä päätöksellä. Elokuva voitti neljä Oscar-palkintoa vuoden 2020 gaalassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, alkuperäiskäsikirjoituksesta ja kansainvälisestä elokuvasta. Siitä tuli ensimmäinen ei-englanninkielinen elokuva, joka on voittanut parhaan elokuvan palkinnon. Golden Globe 2020 -gaalassa se voitti parhaan vieraskielisen elokuvan palkinnon, ja Bafta-gaalassa se voitti parhaan ei-englanninkielisen elokuvan ja parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen palkinnot.
Oscar-voiton jälkeen, useita kuukausia julkaisunsa jälkeen, elokuva keräsi suosiota ympäri maailmaa. Suomessa elokuva keräsi vajaat 180 000 katsojaa ja nousi kaikkien aikojen katsotuimmaksi korealaiseksi elokuvaksi ja toiseksi katsotuimmaksi aasialaiseksi elokuvaksi Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme -elokuvan (2000) jälkeen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Song Kang-ho  | … |  Kim Ki-taek   |
|  Chang Hyae-jin  | … |  Kim Chung-sook   |
|  Park So-dam  | … |  Kim Ki-jeong   |
|  Choi Woo-shik  | … |  Kim Ki-woo   |
|  Lee Sun-kyun  | … |  Park Dong-ik   |
|  Cho Yeo-jeong  | … |  Park Yeon-gyo   |
|  Jeong Ji-so  | … |  Park Da-hye   |
|  Jung Hyeon-jun  | … |  Park Da-song   |
|  Lee Jung-eun  | … |  Gook Moon-gwang   |
|  Park Myung-hoon (ko)  | … |  Geun-sae   |
|  Park Geun-rok  | … |  Yoon   |
Arvosteluja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Helsingin Sanomat Veli-Pekka Lehtonen: 
Episodi Tero Heikkinen: 
| Metacritic  | 96/100 |  |
Muropaketti Tuukka Hämäläinen: 
| Rotten Tomatoes  | 99% |  |
V2 Jari Tapani Peltonen: 
Hufvudstadsbladet Sara Ehnholm Hielm:
Joni Nissinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: 
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
–2009:  KuPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008– |  KuPS | 32 (0) |
Maajoukkue
|  |  Suomi U17  Suomi U18  Suomi U19 |  ? (0) ? (0) ? (?) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. joulukuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. joulukuuta 2008.
Joni Nissinen  (s. 21. huhtikuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, joka teki veikkausliigadebyyttinsä Kuopion Palloseuran joukkueessa kauden 2008 päätöskierroksella RoPS:ia vastaan.
Nissinen on pelannut Veikkausliigassa 32 ottelua vuoden 2012 loppuun mennessä. Hän vieraili Serie B:n UC AlbinoLeffen harjoitusleirillä tammikuussa 2009.
Nissinen on pelannut 30 poikien maaottelua.
Saavutukset

A-nuorten SM-pronssi 2008
B-nuorten Suomen mestaruus 2007