stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Linda Huhtinen
Ura

Huhtinen on koulutukseltaan merkonomi ja MBA.
Huhtisen esikoiskokoelma Pahoja asioita (Sanasato) julkaistiin vuonna 2014. Teos kertoo anoreksiasta, jonka sairastamisesta Huhtinen on puhunut julkisesti. Teoksen jatko-osa Kirjeitä vihamiehille julkaistiin vuonna 2017.
Vuonna 2017 Linda Huhtinen esitteli Kasvottomat rakkaat -hyväntekeväisyysnäyttelyn, joka kertoo lähisuhdeväkivallasta.Näyttely koostuu valokuvista ja teksteistä, jotka Huhtinen on tehnyt yhdessä väkivallan uhrien kanssa. Näyttely avattiin Tampereella huhtikuussa 2017.
Huhtinen toimii perustajajäsenenä Juicen Kirjaston toiminnan ylläpitämisessä. Vuonna 2018 Huhtinen toimitti Juice Leskisen sitaatteihin liittyvän kirjan. Toisinajattelija – Näin lausui Leskinen -sitaattikokoelma julkaistiin vuonna 2020.
Huhtinen on ollut perustamassa Luo maailma -luomispajaa, joka on muun muassa suunnittellut kuvamanipulaatiota vastustavan Käsittelemättömät asiat -kampanjan tamperelaiselle vaatemerkille Ludicrous Clothingille sekä erilaisia mainosilmeitä muun muassa Reinokaupalle.
Linda Huhtinen on kirjoittanut Liiga.fi-sivustolle jääkiekon kääntöpuolta käsittelevää Runoudesta lajiin -juttusarjaa, sekä jääkiekkojoukkue Tampereen Ilveksen kaunokirjallisia tekstejä.
Huhtinen juontaa ja toimittaa Radio Fun Tampereella kahta omaa radio-ohjelmaansa. Mun Manse -ohjelmassa Huhtinen esittää tekemiään henkilökuvia sekä manserockia. Vuonna 2019 alkoi Linda Huhtisen Musiikintunti.
Huhtisen kirjoittama elämäkerta Tuomari julkaistiin 13. syyskuuta 2019. Kirja käsittelee erotuomari Timo Favorinin elämää. Urheilumuseon asettama raati valitsi kirjan ehdolle Vuoden Urheilukirjaksi.
Teokset

Pahoja asioita (runokokoelma, Sanasato 2014)
Kirjeitä vihamiehille (runokokoelma, Marketiimi 2017)
Tuomari – Timo Favorinin tarina (Bazar, 2019)
Toisinajattelija – Näin lausui Leskinen (Docendo, 2020)
Kristinusko Ruotsissa

Kristinusko on Ruotsin suurin uskonto ja sen suurin kirkkokunta on luterilainen kirkko, jota tunnusti vuonna 2019 57,6 % väestöstä. Muihin kristillisiin kirkkokuntiin ja uskontoihin kuului samana vuonna 8,9 % väestöstä. 33,5 % väestöstä ei tunnusta tai määrittele uskonyhteisöään.
Tunnustuskunnat > Protestantismi

Ruotsi omaksui luterilaisen uskonpuhdistuksen 1500-luvulla ja luterilaisesta kirkosta on muodostunut enemmistökirkko. 1800-luvun ja 1900-luvun herätysliikkeet ovat synnyttäneet useita ruotsalaisia protestanttisia, helluntailaisia ja evankelisia kirkkoja. Näistä suurimpia ovat Svenska Missionskyrkan sekä Pingst FFS. Ruotsissa on myös aktiivinen metodistiyhteisö.
Tunnustuskunnat > Ortodoksisuus

Maahanmuuton myötä Ruotsissa useat ortodoksiset kirkot ovat vakiinnuttaneet asemansa, kuten Serbian ortodoksinen kirkko, Konstantinopolin patriarkaatti ja Syyrian ortodoksinen kirkko.
Historia > Katolinen aika > Viikinkiaika: Birkan kristillisyys

Kristinusko tuli Pohjolaan ja Ruotsiin samanaikaisesti usealta suunnalta. Paavi Eugenius II:n valtuuttamana munkki Ansgarius vieraili vuosina 829–830 svealaiskuninkaan kutsusta Uplannin keskuksessa Birkassa. Ansgarius oli ensimmäinen valtuutuksen saanut munkki Ruotsin maaperällä. Oleskelunsa aikana hän myös rakensi Ruotsin ensimmäisen kirkon. Ludvig Hurskaan kuoltua lähetystyö ajautui Ruotsissa vaikeuksiin ja Ansgariuksen sijainen Gauzbert joutui pakenemaan. Ansgarius onnistui uudelleen piristämään Birkan seurakuntaelämää, joka kuitenkin kuoli Ansgariuksen myötä vuonna 865.
Historia > Katolinen aika > Ruotsin itsenäistyminen ja kristillistyminen

Järjestelmällinen lähetystyö Ruotsissa oli pysähdyksissä vuosituhannen vaihteeseen asti, ja alueella liikkui lähinnä yksittäisiä lähetystyöntekijöitä. Ensimmäinen kristinuskoon kääntynyt ruotsalaiskuningas oli Olavi Sylikuningas, jonka aikana perustettiin Skaran hiippakunta (1010). Sydänkeskiajalla Ruotsiin kehittyi viikinkiajan jälkeinen löyhä liittovaltiotyyppinen rakenne, jossa kuningasvalta oli lähes ainoa yhdysside eri maakuntien välillä. Ensimmäinen ristiretki Suomeen tehtiin 1150-luvulla Eerik Pyhän toimesta.
1100-luvun puolivälin jälkeen Ruotsi pyrki irtautumaan tanskalaisesta Lundin arkkihiippakunnasta. Vuonna 1164 perustettiin Uppsalan arkkihiippakunta jonka alaisuudessa toimivat Linköpingin, Skaran, Strängnäsin, Turun ja Växjön hiippakunnat. Hiippakuntien rajat noudattivat esikristillisiä maakuntia. Pohjoismaiden ensimmäiset sisterssiläisluostarit syntyivät vuonna 1143 Ruotsiin. Alvastran ja Nydalan luostareista käsin perustettiin useita tytärluostareita.
Historia > Katolinen aika > Myöhäiskeskiaika ja Pohjoismaiden Unioni

Kirkko pyrittiin valjastamaan mukaan Pohjoismaiden unioniprojektiin. Paavit hyväksyivät kuninkaiden puuttumisen piispannimityksiin ja piispoiksi tuli joukko Margareeta I:lle ja Eerikille uskollisia miehiä. Myöhäiskeskiajalla kirkko oli vakiinnuttanut asemansa Ruotsissa. Pyhän Birgitan perustama pohjoismainen luostarijärjestö sai kuninkaiden tuen. Ensimmäinen birgittalaisluostari vihittiin vuonna 1384 Vadstenassa. Pohjoismaissa kunnioitettiin yhimyksiksi julistettuja ensimmäisiä kristittyjä kuninkaita. Heidän palvonnastaan todistavat keskiaikaiset kirkkomaalaukset ja kirkon käsikirjat. Birgitasta tuli ainoa pohjoismaalainen, jonka paavi julisti myöhäiskeksiajalla pyhimykseksi.
Historia > Uskonpuhdistuksen aika

1500-luvun alkupuolella Pohjoismaiden unioni hajosi ja Ruotsi irtaantui omalle tielleen. Uskonpuhdistus liittyi erityisesti unionin hajoamisen jälkeiseen kehitykseen. Unionin vastustajien ja puolustajien kiista henkilöityi vuonna 1516 virkaan asetettuun arkkipiispa Gustav Trolleen, joka johti valtaneuvostossa unionin kannattajia sekä vastapeluriin Sten Sture nuorempaan. Vuonna 1517 Sture-puolueen vallassa ollut säätyjen kokous pani arkkipiispan viralta ja Trolle vangittiin, mistä seurasi paavin pannanjulistus Ruotsille.
Tukholman valtauksen jälkeen Kristian II järjesti kruunajaiset ja surmautti Tukholman verilöylyssä 82 Sture-puolueen kannattajaa. Arkkipiispa Trolle antoi muodollisen suostumuksensa. Kapinamieliala ei kuitenkaan laantunut ja kapinallisten johtoon asettui Kustaa Vaasa joka nousi Ruotsin kuninkaaksi. Vuonna 1527 kirkon omaisuus siirrettiin kruunulle Västeråsin valtiopäivillä. Omaisuudensiirron myötä myös kuninkaanvalta keskittyi. 1520-luvulla luterilaisia saarnaajia toimi Ruotsin kaupungeissa. Toiminta rajoittui kuitenkin pääosin kaupunkiväestön tiettyihin osiin.
Katolisen kirkon johtajat valitsivat Ruotsissa epäedullisesti kannattamalla unionin säilyttämistä ja hävisivät kamppailun kansallista kuninkaanvaltaa vastaan, eikä Ruotsissa siten nähty vastauskonpuhdistukseen tähtääviä yrityksiä. Maaseutuväestö suhtautui uskonpuhdistukseen välinpitämättömästi tai torjuvasti. Katolisen kirkon hallinto, koulutus ja köyhäinhoito otti huomioon talonpoikaisväestön tarpeet eikä talonpoikaisilla ollut suurta tarvetta uskonnon vaihtamiseen.
Västeråsin päätösten jälkeen Kustaa Vaasan valtaannousua tukeneet Taalainmaan talonpojat vastustivat avoimesti katolisten kirkonmenojen muuttamista sekä maiden ja kalleuksien luovuttamista kirkolle. Talonpojat huomasivat, että kruunu verotti ankarammin kuin kirkko. Katolinen kirkko oli kunnioittanut talonpoikien itsehallintoa ja itsemääräämisoikeutta ja tähän tuli selkeä muutos, joka heikensi talonpoikien asemaa. Omaisuuden siirron jälkeen uskonpuhdistuksen sisäinen toteutus keskittyi lähinnä luostarilaitoksen lakkauttamiseen. Katolisen ajan papit jatkoivat entisissä viroissaan ja saarnasivat jokseenkin samoin kuin ennenkin. Pappien kannalta merkittävintä oli selibaatin kumoaminen. Uudistukset luterilaisuuteen tehtiin seurakunnissa varsin hitaasti. Reformaation mtyötä myös yliopisto lankesi valtiovallan ylläpidettäväksi, mikä aluksi merkitsi sen toiminnan lähes täydellistä loppumista.
Historia > Luterilainen aika

Kansa piti katolisista menoista ja tavoista kiinni pitkään. Vasta 1600-luvun puolivälin aikaan luterilaisuus juurrutettiin henkisesti tavallisiin maaseudun seurakuntalaisiin. Luterilainen kansankielinen saarnaaminen oli tosin jatkumoa myöhäiskeskiajan katolisten pappien ja kerjäläisveljien toimintatavoille. Kirkon hallinto uudistettiin 1540-luvulla mutta Augsburgin uskontunnustus virallistettiin Ruotsissa vasta 1593. Uskontunnustus oli reaktio Juhana III:n ja Sigismundin katolisiin pyrkimyksiin. 1600-luvulla kuningas oli Kustaa II Aadolf korosti luterilaisuutta ruotsalaisia yhdistävänä tekijänä ja pyhitti Ruotsia Jumalan Israeliksi (ruots. Guds Israel). Eriävät uskonnolliset näkymykset oli kielletty rangaistuksen uhalla, mutta keneltäkään ei vaadittu henkilökohtaista vakaumusta. Pietismin vaikutuksesta uskosta tuli henkilökohtaisempaa ja pietismi korosti uskovia Jumalan kansana.
Historia > Luterilainen aika > Pietismin saapuminen

Pietismi tuli Ruotsiin uuden ajan kynnyksellä ja muodosti ratkaisevan merkityksen Ruotsin kehitykselle. Valtion ja kirkon johdon tiukassa kontrollissa vahvistunut luterilainen puhdasoppisuus osoitti lieviä murenemisen merkkejä 1600- ja 1700-luvun vaihteessa, kun Pohjois-Saksan pietistiset virtaukset saivat jalansijaa Ruotsissa, mm. Tukholman saksalaisessa seurakunnassa. Samalla käsitys kristinuskosta laajeni. Pietistit toimivat erityisesti kirjallisuuden kautta. Tuohon aikaan Raamattu oli kallis kirja, mutta pietistit jakoivat raamatuntekstejä pienten kirjoitusten, niin kutsuttujen traktaattien välityksellä. Traktaattien levitystä varten syntyi myös omia yhdistyksiä. Suuri Pohjan sota vaikutti suuresti henkisesti ruotsalaisiin 1710-luvulla. Pietismi ja pietististen pappien määrä kasvoi yleisen kärsimyksen ja katumuksen noustessa.
Suuri Pohjan sota synnytti myös karoliiniarmeijassa herätyksen. Sotavangeiksi viedyt lähes 20 000 ruotsalaista ja 60 pappia perustivat Tobolskiin ruotsalaisen yhteisön, johon Saksan pietistit lähettivät hartauskirjallisuutta. Eräs suosituimpia kirjoja oli Johann Arndtin Totisesta kristillisyydestä. Tukholmassa pietistit saivat uusia jäseniä virkamiehistöstä, lakimiehistä ja asessoreista. Maallikkopiirit olivat myös taiteellisia ja sen piirissä sävellettiin uusia lauluja kokouksia ja hartauksia varten.
Vuonna 1717 pietistiset virsirunoilijat julkaisivat laulukirja Mose och Labsens visor. Laulukirjasta tehtiin pian uusia painoksia, vaikka pian sensuuri ei enää hyväksynyt sitä. Laulukirja levisi laajalti pietistitisten pappien kautta ja monet sen virret perustuivat saksalaiset Johann Gerhardtin lauluihin. Monilta osin laulujen sanat perustuivat pietistiseen sovitusoppiin. Samalla pietismi sai Ruotsissa enemmän jalansijaa ja erot tapaluterilaisten ja pietistien välillä tulivat näkyviin. Yksityinen pietismi, joka korosti uskovia Jumalan kansana, herätti papistossa ja piispoissa pelkoa. Piispat ja papit käyttivät valtaansa ja tekivät ratsioita koteihin, joiden aikana takavarikoitiin pietististä kirjallisuutta.
Historia > Luterilainen aika > Kirkkolaitoksen rakentuminen – seurakielto ja sensuuri

1720-luvulla Ruotsin kirkollishallinto alkoi kehittymään ja keskustelu omasta kirkkohallituksesta nousi esiin. Vapauden ajalla kirkko sai oikeuden nimittää piispoja ja kirkkoherroja itsenäisesti. Hallituksella säilyi virkojen muodollinen nimitysoikeus, mutta kirkon esitykset sitoivat sitä. Kirkon virat olivat valtion pahraiten palkattuja, minkä lisäksi virkaan liittyi myös oikeuksia maahan. Samanaikaisesti pietistien oma saarnatoiminta yleistyi ja pietistisissä tilaisuuksissa kuunneltiin hengellisiä julistajia.
Vuonna 1726 asetettiin tiukka sensuuri kun yksityiset hartauskokoukset kiellettiin vuonna 1726 konventikkeliplakaatilla. 1730-luvulla radikaalipietismi asettautui säätyläistöön ja esimerkiksi 1730-luvulla sen piirissä arvosteltiin kirkon puhdasoppisuutta ja maallista kulttuuria. Ruotsin uskonpakolaiset joutuivat myös Tanskassa ankaran sensuurin kohteeksi.
Historia > Luterilainen aika > Herätysliikkeiden aika

1700-luvun lopulla Pohjolan papisto tunsi enemmän taipumusta valistusteologiaan ja muuttui entistä maallisemmaksi opettaja- ja valistajavirkamiehistöksi. Pietismin näkökulmasta tämä kehitys oli vahingollista ja kirkon toimintatapoja alettiin kritisoida yhä ankarammin. Samalla herätys alkoi levitä yhteiskunnallisia asemiaan vahvistaneeseen talonpoikaistoon. Kansanomaisia herätyksiä tunnetaan sekä Ruotsin että Länsi-Suomen alueella. Länsi-Ruotsin schartaulaisuudessa oli mukana kirkonmiehiä. Herätysliikkeiden laajentuessa johtoon nousivat miehet.
Ruotsin herätyksen kehittyivät vaihteleviin suuntiin. Smoolannin pietismiä ja Norlannin lukuseurojen lisäksi esiintyi radikaali tiedemies ja pappi Lars Levi Laestadius joka julisti ankarasti synnillistä elämää vastaan. Lestadiuksen saarnat saivat laajaa vastakaikua Ruotsin pohjoisen väestön keskuudessa. Herätysliikkeillä oli tärkeä osa uuden kansalaisyhteiskunnan syntyprosessissa.
Historia > Protestanttisuuden ja vapaakirkollisuuden aika

Protestanttisten uskonnollisten yhteisöjen vaikutus levisi siirtolaisuuden myötä. Ensimmäisen aallon siirtolaiset olivat usein uskonnollisia toisinajattelijoita ja he kiinnittyivät erilaisiin kirkollisiin yhtiesöihin, jotka saivat jalan sijaa paluumuuttajien kautta myös Pohjoismaissa. Ruotsin ensimmäiset vapaakirkolliset ryhmät kehittyivät 1800-luvun alkupuolella, kun metodismi (1830) ja baptismi (1848) saapuivat Ruotsiin. Uudet uskonnolliset ryhmät olivat herätysliikkeiden tavoin yhteiskunnallisesti konservatiivisia, mutta edistävät merkittävästi kirkko- ja uskontopolitiikan liberalisoimista. Liikkeet painottivat erityisesti yksilöllistä kokemusta ja vapaaehtoista yhteenliittymistä. Samalla ne haastoivat vanhaa, kollektiivista ja hierarkista järjestystä.
Kirkkojenväliset järjestöt

Ruotsin kristillinen neuvosto on ekumeeninen elin, joka edustaa laajasti luterilaisia, katolisia, ortodoksisia ja vapaakirkkoperheitä. Ruotsin vapaakirkolliset liikkeet tekevät yhteistyötä Ruotsin vapaakirkkoneuvostossa (ruots. Sveriges frikyrkosamråd).
Tunnettuja henkilöitä

munkki Ansgar
Pyhä Birgitta
Elisabeth Hesselblad
Bo Giertz
Lewi Pethrus
Nathan Söderblom
Hugo Hamiltonin kuvassa Ansgarius saarnaa kristillistä oppia Ruotsissa.
Uppsalan tuomiokirkko on Ruotsin kirkon pääkirkko.
Linda Hunt

| Linda Hunt> Lydia Susanna Hunter |
| --- | --- |
 Linda Hunt vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1945 (ikä 79) Morristown, New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Karen Klein (vih. 2008)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Palkinnot
 Academy Award for Best Supporting Actress (1983) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lydia Susanna Hunter (taiteilijanimeltään Linda Hunt, s. 2. huhtikuuta 1945 Morristown, New Jersey) on Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hunt teki elokuvadebyyttinsä Robert Altmanin musikaalikomediassa Kippari-Kalle vuonna 1980. Hän voitti Oscarin parhaasta naissivuosasta elokuvasta Rakkaus veitsenterällä, jossa hän näytteli kiinalais-australialaista lyhytkasvuista mieshenkilöä Billy Kwania. Tämä on ainoa kerta, kun Oscar on voitettu vastakkaista sukupuolta esittämällä.
Hunt on myös tunnettu teatterinäyttelijä. Hän on saanut kaksi Obie-palkintoa ja Tony-ehdokkuuden teatterirooleistaan.
Näyttelijäntaitojensa lisäksi Hunt tunnistetaan pienestä koostaan (1,45 metriä) sekä värikkäästä ja syvästä äänestään, jota hän on käyttänyt useissa dokumenteissa, animaatioissa ja mainoksissa. Hänen äänitöihinsä kuuluu mm. Kaarnamuorin rooli Disney-elokuvassa Pocahontas, "Management" televisiosarjassa Carnivàle ja kertoja videopelissä God of War.
Filmografiaa

Kippari-Kalle (Popeye, 1980)
Rakkaus veitsenterällä (The Year of Living Dangerously, 1982)
Dyyni (Dune, 1984)
Silverado (1985)
Naispaholainen (She-Devil, 1989)
Lastentarhan kyttä (Kindergarten Cop, 1990)
Jos katseet tappaisivat (If Looks Could Kill, 1991)
20 taalaa (Twenty Bucks, 1993)
Maverick (1994)
Pret-a-porter (Prêt-à-Porter, 1994)
Pocahontas (1995) (ääni)
Reliikki (The Relic, 1997)
Sudenkorento (Dragonfly, 2002)
A Lot Like Love (2005)
NCIS: Los Angeles (2009–)
Aiheesta muualla

Linda Hunt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Linda Hunt Elonetissä.
Kulopuuhari

| Kulopuuhari> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Kukkakärpäset Brachycera
Osalahko::  Muscomorpha
Yläheimo::  Syrphoidea
Heimo::  Kukkakärpäset Syrphidae
Suku::  Lejota
Laji::  ruficornis
Kaksiosainen nimi
 Lejota ruficornis  ? 1843 
Katso myös
   Kulopuuhari Wikispeciesissä   Kulopuuhari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kulopuuhari (Lejota ruficornis) on kukkakärpäslaji, jota tavataan muun muassa Euroopassa. Lajin on tieteelle kuvannut Johan August Wahlberg, joidenkin tietojen mukaan kuitenkin Johan Wilhelm Zetterstedt vuonna 1843. Laji on Norjassa elinvoimainen (LC), mutta Suomessa luokiteltu vaarantuneeksi (VU). Lajin norjankielinen nimi gammelvedblomsterflue viittaa sen esiintymiseen vanhoilla puilla. Lajia on tavattu muun muassa Kainuusta Sotkamon Viltovaaralta Natura-selvityksen yhteydessä.
LCoS

Havainnekuva LCoS tekniikasta.
LCoS (engl. Liquid Crystal on Silicon eli nestekide piillä) on mikroprojektio- tai mikronäyttötekniikassa käytetty kuvanmuodostusmenetelmä. Menetelmä on hyvin samankaltainen kuin videoprojektoreissa käytettävä LCD-tekniikka. Näyttölaitteessa suuritehoinen lamppu loistaa nestekidepiipaneelien päälle, jolloin näistä heijastuvat eri värit näytölle. Nestekidepiipaneelit muodostuvat piilevystä, jonka päälle on asetettu nestekide. Piilevy on peitetty aluminoidulla kerroksella. Aluminoinnin tarkoituksena on mahdollistaa mahdollisimman suuri heijastumiskyky. LCD-tekniikassa valo kulkee nestekiteiden läpi.
Taustaprojektiotelevisio on käytetyin sovellus tällä tekniikalla. Monet valmistajat ovat kehittäneet omat versionsa tekniikan pohjalta, kuten Sonyn SXRD -tekniikka (Silicon X-tal Reflective Display) ja JVCn D-ILA -tekniikka (Digital Direct Drive Image Light Amplifier).
Linda Steiner

| Linda Steiner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  Televisiotuottaja
Linda M. Steiner on yhdysvaltalainen televisiotuottaja, joka palkittiin Daytime Emmyllä vuonna 2006 animaatiosarjasta The Batman. Hän on useimmiten työskentellyt Warner Bros. Animationille ja Cartoon Networkille.
Filmografia > Elokuvat

Dexter's Laboratory Ego Trip (1999)
Tom ja Jerry: Taikasormus (2002)
Scooby-Doo ja vampyyri (2003)
Batman: Salaperäinen Batwoman (2003)
The Batman vs. Dracula (2005)
Teen Titans: Trouble in Tokyo (2006)
Filmografia > Televisiosarjat

I Am Weasel (1997)
Detention (1999)
Static Shock (2000)
The Zeta Project (2001–2002)
The Grim Adventures of Billy & Mandy (2001)
Justice League (2001)
Codename: Kids Next Door (2002–2003)
Duck Dodgers (2003–2005)
Teen Titans (2003–2006)
The Batman (2004–2008)
Firehouse Tales (2005)
Krypto the Superdog (2005)
Legion of Super Heroes (2006–2007)
Batman: The Brave and the Bold (2008–2009)
Aiheesta muualla

Linda Steiner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
TV.com[vanhentunut linkki]
Nytimes.com
LD-MPT

Ligue Démocratique-Mouvement pour le Parti du Travail on senegalilainen sosialistinen puolue.
Puolue on perustettu vuonna 1975.
Puolueen pääsihteeri oli Abdoulaye Bathily.milloin?
Puolueen nuoriojärjestö on Mouvement de Jeunesse Démocratique.
Puolue osallistui vuoden 2001 parlamenttivaaleihin.
Kulokirvinen

| Kulokirvinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Kirviset Anthus
Laji::  vaalensis
Kaksiosainen nimi
 Anthus vaalensis  (Shelley, 1900) 
Katso myös
   Kulokirvinen Wikispeciesissä   Kulokirvinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kulokirvinen (Anthus vaalensis) on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää pääosan itäisestä ja eteläisestä Afrikasta, Etiopiasta Etelä-Afrikan pohjoisosiin, Namibiaan ja Angolaan. Siitä tunnetaan kahdeksan alalajia. George Ernest Shelley kuvaili lajin holotyypin Newcastlesta KwaZulu-Natalista Etelä-Afrikasta 1900.
Loikosara

| Loikosara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  bicolor
Kaksiosainen nimi
 Carex bicolor  All. 
Katso myös
   Loikosara Wikispeciesissä   Loikosara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Loikosara (Carex bicolor) on sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on matalakasvuinen ja kasvaa löyhinä mättäinä. Sen varret ovat noin 20 cm pitkiä sekä aluksi pystyjä, mutta ajan myötä maanmyötäisemmiksi painuvia. Loikosaran lehdet ovat vaaleanvihreitä, kapeita, sileitä ja hentoja sekä myös vartta lyhyempiä. Loikosaralla on suikertava juurakko.
Loikosara on yhtäläistähkäinen saralaji, ja sen kukinnossa on kahdesta neljään pientä ja pyöreähköä tähkää. Yleisesti ottaen tähkät ovat puhtaasti emikukallisia, mutta ylimmässä tähkässä on tähkän tyvellä hedekukkia ja yläosassa emikukkia. Emikukat ovat kaksiluottisia. Tähkäsuomut ovat munanmuotoisia sekä yleisväritykseltään mustia ja niissä on vaaleanvihreä keskisuoni. Pullakot ovat pyöreitä ja vaaleita sekä suuodattomia. Tähkien tukilehdistä ylimmät ovat yleensä huomaamattoman kokoisia, mutta alimman tähkän tukilehti on tavallisesti koko tähkistön pituinen.
Loikosaraa tavataan harvinaisena Pohjoismaissa lähinnä Skandien vuoriston alueella ja sitä ei toistaiseksi ole tavattu Suomessa. Loikosara kasvaa kosteilla ja kalkkipitoisilla paikoilla hiekka- tai sorapohjaisessa maassa tunturiseuduilla, kuten puronvarsilla, sorapohjaisissa luhdissa sekä vuotomailla. Alavemmilla alueilla loikosara saattaa kasvaa myös ajoittain tulvivilla jokien rannoilla.
Lars Levi Laestadius keräsi lajin ensimmäistä kertaa vuonna 1821, ja lajin löytö julkaistiin seuraavana vuonna 1822. Muutamia Laestadiuksen 1821 keräämiä näytteitä on talletettuna Ruotsin luonnontieteellisen museon, Naturhistoriska riksmuseetin kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Loikosara (Carex bicolor)
LaShawn Daniels

LaShawn Ameen Daniels (28. joulukuuta 1977 – 4. syyskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka parhaiten tunnetaan tekemästään työstä pitkäaikaisen kollegansa Rodney ”Darkchild” Jerkinsin kanssa. Daniels on kirjoittanut useita hittikappaleita Darkchild-tiimissä, muun muassa "The Boy Is Mine" Brandylle ja Monicalle, "Say My Name" ja "Lose My Breath" Destiny's Childille, "You Rock My World" Michael Jacksonille, "It's Not Right (But It's Okay)" Whitney Houstonille, "Tell Me" Melanie B:lle, "If You Had My Love" Jennifer Lopezille ja "Can't Leave 'Em Alone" Ciaralle.
Kuolema

Daniels kuoli auto-onnettomuudessa 4. syyskuuta 2019  41-vuotiaana.