stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Permin ooppera- ja balettiteatteri

Permin ooppera- ja balettiteatteri
Permin ooppera- ja balettiteatteri (ven. Пермский театр оперы и балета) on Permissä sijaitseva oopperatalo, jossa järjestetään myös balettiesityksiä.
Permin oopperan toiminta avattiin virallisesti 7. joulukuuta 1870 Mihail Glinkan oopperan Elämä tsaarin puolesta esityksellä. Tuolloin esitys pidettiin puisessa teatterirakennuksessa. Puurakennus purettiin vuonna 1874, ja samalle paikalle rakennettu uusi teatteritalo valmistui vuonna 1880 arkkitehti Rudolf Karvovskin johdolla. Permin oopperatalossa pidettiin ensimmäinen balettiesitys 2. helmikuuta 1926, jolloin siellä esitettiin Adolphe Adamin Giselle. Vuosina 1941–1944 Leningradin Kirov-teatteri oli evakuoituna Permiin. Joulukuussa 1942 se kantaesitti Permissä Aram Hatšaturjanin baletin Gajane.
Permin ooppera- ja balettiteatterin yhteyteen avattiin museo 1940-luvun jälkipuoliskolla. 1950-luvulla rakennukseen tehtiin laajamittaisia uudistuksia.
Pettersen

Pettersen tai Pettersén on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Brit Pettersen (s. 1961), norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
Guro Pettersen (s. 1991), norjalainen jalkapallomaalivahti
Jakob Martin Pettersen (1899–1970), norjalainen kemisti, poliitikko ja ministeri
Josefine Frida Pettersen (s. 1996), norjalainen näyttelijä
Kurt Pettersén (1916–1957), ruotsalainen painija
Marianne Pettersen (s. 1975), norjalainen jalkapalloilija
Mathias Emilio Pettersen (s. 2000), norjalainen jääkiekkoilija
Oddrunn Pettersen (1937–2002), norjalainen poliitikko ja ministeri
Sigurd Pettersen (s. 1980), norjalainen mäkihyppääjä
Siri Pettersen (s. 1971), norjalainen kirjailija
Suzann Pettersen (s. 1981), norjalainen golfaaja
Øystein Pettersen (s. 1983), norjalainen maastohiihtäjä.
Muita

Osvald Pettersen, vastarintamies Asbjørn Sunden (1909–1985) salanimi
Personin piirikunta

Personin piirikunta (engl. Person County) on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 39 097 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Roxboron kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1791.
Väestö

Vuonna 2020 Personin piirikunnan 39 097 asukkaasta valkoisia oli 70,0 %, mustia 26,8 %, alkuperäisasukkaita 0,9 % ja aasialaisia 0,4 %. Vuonna 2019 4,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kuvia piirikunnasta

Personin piirikunnan oikeustalo.
Hyco Lake.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Personin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Philippe Mora

Philippe Mora (s. 1949 Ranska) on Yhdysvalloissa uran luonut b-elokuvien ohjaaja. Mora aloitti uransa ohjaamalla lyhytelokuvia Euroopassa, joista Golden Globe -ehdokkaaksi päässyt dokumentti Vippaa mulle viitonen (1975) on kaikkein tunnetuin. Ensimmäisen näytelmäelokuvansa Mora ohjasi vuonna 1976 Australiassa. Hullu koira -westernin pääosassa näytteli Easy Rider -tähti Dennis Hopper, joka sai roolistaan Australian filmi-instituutin ehdokkuuden parhaasta miespääosasta. Mora sai ehdokkuuden parhaasta ohjauksesta.
Vuonna 1982 Mora ohjasi ensimmäisen Hollywood-elokuvansa The Beast Within, jonka levittäjäksi ryhtyi Metro-Goldwyn-Mayer. Elokuva keräsi 8 miljoonan dollarin lipputulot. Seuraavassa elokuvassaan The Return of Captain Invincible (1983) hän pääsi ohjaamaan Christopher Leetä, joka oli tähtenä myöhemminkin Moran elokuvissa. Filmi tuotettiin Australiassa.
Howling-kauhuelokuvan ensimmäiset kaksi jatko-osaa ovat Moran ohjaamia. Howling II: Stirba – Werewolf Bithch (1985) löytyy The Internet Movie Databasen 100 huonoimman elokuvan listalta, kuten myös sarjan kolmas osa. Howling II -elokuvan ohella Communion (1989) on hänen suosituimpia ohjaustöitään. Christopher Walkenin näyttelijäntyö scifielokuvassa sai reilusti paremmat arvostelut kuin Moran ohjaus.
Of Curses and Grief

| Of Curses and Grief Torchia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sound Supreme
 Julkaistu: 27. lokakuuta 2017
 Tuottaja(t): Hiili Hiilesmaa
 Tyylilaji: Melodinen death metal
 Kesto: 36.40
 Levy-yhtiö: Concorde Music Group
Torchian muut julkaisut
|   | Of Curses and Grief 2017 | The Coven 2020 |
Singlet albumilta Of Curses and Grief
 ”Fury” Julkaistu: 28. elokuuta 2017   ”Headshot” Julkaistu: 13. lokakuuta 2017 
Of Curses and Grief on suomalaisen melodista death metalia soittavan yhtyeen, Torchian debyyttialbumi. Levy julkaistiin Concorde Music Groupin toimesta maailmanlaajuisesti 27. lokakuuta 2017.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Ville Virtanen.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | N.Nc Sco Ten.Br Lvx | 0.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Face of Hate | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Shame | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Fury | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | My Land Shall Burn | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Headshot | 4.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Ending Beginning | 4.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Light My Path | 3.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Wish for More | 3.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Dark and Cold | 3.40 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 36.40 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Pirkka Birkstedt - basso
Ville Virtanen - rummut
Henri Heikkinen - kitara
Ville Riitamaa - soolokitara, taustalaulu
Eetu Hentunen - laulu
Kokoonpano > Tuotanto

Hiili Hiilesmaa - Tuotanto ja miksaus
Jaakko Viitalähde - Masterointi
Santiago Caruso - Kansitaide
Arvostelut

Kaaoszine:
Metal Temple:
Metal Gods TV:
Aiheesta muualla

Of Curses and Grief Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Of Curses and Grief Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Albumi Of Curses and Grief Bandcamp -sivustolla (englanniksi)
Nuoren Wertherin jäljillä

| Nuoren Wertherin jäljillä |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jarmo Lampela
Käsikirjoittaja:  Jarmo Lampela
Perustuu:  Ulrich Plenzdorfin näytelmään Nuoren W:n uudet kärsimykset
Tuottaja:  Jarmo Lampela
Säveltäjä:  Petri Nieminen
Kuvaaja:  Aarne Tapola
Leikkaaja:  Kauko Lindfors
Lavastaja:  Tomi Lauri
Pääosat:  Juha Kukkonen Jyri Ojansivu Iina Kuustonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Vegetarian Films
Ensi-ilta:   22. marraskuuta 2013
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuoren Wertherin jäljillä on suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Jarmo Lampela. Suomenlinnassa kuvattu elokuva kertoo keski-ikäisestä kuvanveistäjästä, joka saa tietää poikansa kuolleen. Hän ei ollut tavannut poikaansa puoleentoista vuosikymmeneen – niinpä hän alkaa ottaa selvää tämän elämänvaiheista.
Nuoren Wertherin jäljillä perustuu Ulrich Plenzdorfin kollaasiromaaniin ja näytelmään Nuoren W:n uudet kärsimykset vuodelta 1972. Plenzdorfin teos pohjautuu taasen Johann Wolfgang von Goethen klassikkoteokseen Nuoren Wertherin kärsimykset vuodelta 1774. Elokuva on julkaistu myös DVD:nä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Juha Kukkonen  | … |  Viitanen, kuvanveistäjä   |
|  Jyri Ojansivu  | … |  Eero Viitanen, edellisen poika   |
|  Iina Kuustonen  | … |  Katri, Eeron kolmikymppinen rakkaus   |
|  Meri Nenonen  | … |  Hannele, Viitasen vaimo   |
|  Aarni Kivinen  | … |  Lempinen   |
|  Santtu Karvonen  | … |  Timo   |
|  Asko Vaarala  | … |  Ville   |
|  Ona Kamu  | … |  Katrin työkaveri   |
Juoni

Suomenlinnassa asuva kuvanveistäjä Viitanen ei ole tavannut poikaansa Eeroa viiteentoista vuoteen. Hän saa tiedon Eeron kuolemasta, minkä jälkeen häntä alkaa kiinnostaa, millainen ihminen Eerosta kasvoi yhdeksäntoistavuotiseksi jääneen elämänsä aikana. Käy ilmi, että Eero muutti Suomenlinnaan ja kävi tapaamassa isäänsä ja tämän uutta vaimoa huoltomieheksi naamioituneena. Eerolla oli myös rakkaussuhde Suomenlinnassa: 30-vuotias Katri. Viitanen etsii Katrin käsiinsä. Katri on naimisissa oleva päiväkodin työntekijä.
Eero on elokuvassa mukana paitsi takaumissa, myös nykyhetkessä haamuna, joka kommentoi elävien puuhasteluja. Lyhyen elämänsä aikana hän yritti olla kuvataiteilija, mutta sai aikaan vain epäonnistuneita tekeleitä. Lopussa paljastuu hänen todellinen lahjakkuutensa. Myös Eeron kuolinsyy paljastuu vasta loppuminuuteilla.
Arviot

Helsingin Sanomien Nyt-liitteen Pertti Avola arvioi Nuoren Wertherin jäljillä ”luontevaksi” ja ”varmaotteiseksi” elokuvaksi, joka keskivaiheillaan tosin hieman onnahtelee. Avola piti näyttelijöiden työskentelyä hyvänä, Ojansivun Eero-tulkintaa jopa erittäin hyvänä. Telvis.fi arvioi elokuvan ”viihdyttäväksi draamaksi”, jossa Eeron vaiheiden vähittäinen paljastuminen pitää jännitettä yllä.
Savon Sanomien Jussi Virratvuori piti teosta juonensa osalta ”lapsenomaisena” ja ”yksitotisena”. Kerronnan hän arvioi kömpelöhköksi, vaikkakin eräät juonen yllätykset toimivat. Näyttelijöiden suoriutumista Virratvuori kehui; Kuustosen Katri-tulkinta oli hänen mielestään vaikuttava, vähäeleinen ja läsnäoleva. Katrin rooli on Kuustosen ensimmäinen pääosa valkokankailla.
Huomioita

Elokuvassa avioparia näyttelevät Juha Kukkonen ja Meri Nenonen ovat aviopari myös tosielämässä ja he asuvat Suomenlinnassa. Jyri Ojansivu näytteli lapsuudessaan ja teinivuosinaan useissa Jarmo Lampelan ohjaamissa elokuvatuotannoissa.
Aiheesta muualla

Nuoren Wertherin jäljillä. Midnight Sun Film Festival.  11.–15.6.2014. Arkistoitu 2.6.2014. Viitattu 19.2.2021.
Philippe Nabaa

Philippe Nabaa (18. huhtikuuta 1907 – 11. syyskuuta 1967) oli libanonilainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Società dei Missionari di San Paolon papiksi 14. syyskuuta 1931 ja nimitettiin Beirutin ja Jbeilin arkkihiippakunnan johtoon 17. syyskuuta 1948. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos IV Saigh, jota avustivat Maximos V Hakim ja Joseph Kallas.
Nabaa osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 60-vuotiaana virassa.
Philippe Monnier

| Philippe Monnier |
| --- | --- |
 Philippe Monnier
Henkilötiedot
Syntynyt: 1864
Kuollut: 1911 (46–47 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska, Sveitsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Philippe Monnier (1864–1911) oli ranskalais-sveitsiläinen kirjailija, jonka kaunokirjallisia teoksia ovat viehättävä runokokoelma Rimes d’écoliers (1891) sekä useita nidoksia novellistisia skitsejä, kuten Vieilles femmes (1895), Jeunes ménages (1899), Le livre de Blaise (1904) ja niin edelleen. Ranskan akatemia palkitsi Monnierin kriittiset teokset Le quattrocento, essai sur l’histoire littéraire du XV siècle ja Venise au XVIII siècle.
Philippe Monnierin isä oli kirjailija Marc Monnier.
Pettolapsi

Pettolapsi on lapsi, joka toisen sukuasemaa loukaten esitetään jonkun muun naisen kuin lapsen oikean äidin synnyttämäksi.
Rangaistussäännökset pettolapsen esiintuomisesta

Pettolapsen esiintuominen on rikos, josta seuraa rangaistus. Siitä säädetään rikoslain (39/1889) 18 luvun 2 pykälässä. Teosta rangaistaan vankeudella. Jos teolla pyritään hankkimaan hyötyä tai vahingoittamaan toista, rangaistuksena oli kuritushuonetta enintään viideksi vuodeksi ja kansalaisluottamuksen menettäminen. Myös yritys on rangaistava. Vuoden 1974 lakiuudistuksessa rikoslain aiemmat kuritushuonerangaistukset muutettiin tavanomaisiksi vankeusrangaistuksiksi. Pettolapsen esittävälle henkilölle määrättävän vankeusrangaistuksen vähimmäiskestoksi tuli 6 kuukautta ja enimmäiskestoksi 5 vuotta.
Philippe Nahon

| Philippe Nahon |
| --- | --- |
 Philippe Nahon vuonna 1999
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1938 Pariisi, Ranska
Kuollut: 19. huhtikuuta 2020 (81 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1962–2019
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Philippe Nahon (24. joulukuuta 1938 Pariisi, Ranska – 19. huhtikuuta 2020) oli ranskalainen näyttelijä. Nahon tunnetaan parhaiten rooleistaan ranskalaisissa kauhu- ja jännityselokuvissa, kuten Yksin kaikkia vastaan, Humains, Calvaire, The Pack ja Haute Tension. Nahon kuoli covid-19-tautiin huhtikuussa 2020.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Philippe Nahon
Orientation

| Orientation Sonata Arctica |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Tico Tico -studioilla
 Julkaistu: 22. elokuuta 2001
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 17.57
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Sonata Arctican muut julkaisut
| Silence 2001 | Orientation 2001 | Songs of Silence 2002 |
Orientation on kemiläisen power metallia soittavan yhtyeen, Sonata Arctican EP vuodelta 2001. Albumi julkaistiin ainoastaan Japanissa.
Kappaleet

"Black Sheep" - 3:42
"Mary-Lou (acoustic version)" - 5:06
"The Wind Beneath My Wings (Bette Midler cover)" - 4:45
"Die With Your Boots On (Iron Maiden cover)" - 4:24
"Video "Wolf & Raven"
"Haastattelu Tuskasta 2002"
Kokoonpano

Tony Kakko - laulu, koskettimet
Jani Liimatainen - kitara
Tommy Portimo - rummut
Marko Paasikoski - basso
Mikko Härkin - koskettimet
Aiheesta muualla

Orientation Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Orientation Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Petterin parempi elämä

| Petterin parempi elämä |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  30 min / jakso
Pääosissa:  Lassi Ignatius Jukka-Pekka Palo Johanna Raunio
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  YLE TV2
Esitetty:  4. syyskuuta 1991 – 9. lokakuuta 1991
Jaksoja:  6
Tuotanto
Tuottaja(t):  Olli Tola
Ohjaaja(t):  Anssi Mänttäri
Käsikirjoittaja(t):  Anssi Mänttäri
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Aiheesta muualla
IMDb 
Petterin parempi elämä on vuonna 1991 YLE TV2:lla esitetty Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen televisiosarja.
Sarjassa 10-vuotias Petteri kokee juppimaisten vanhempiensa jatkuvan riitelyn sietämättömäksi ja kehittää ongelmaan ratkaisun.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lassi Ignatius  | … |  Petteri   |
|  Jukka-Pekka Palo  | … |  isä   |
|  Johanna Raunio  | … |  äiti   |
|  Eila Roine  | … |     |
|  Kari Mattila  | … |     |
|  Marjut Sariola  | … |     |
|  Vesa Veijalainen  | … |     |
|  Martti Palo  | … |     |
|  Hannu Valtonen  | … |     |
|  Tom Lindholm  | … |     |
Peter Gradin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Peter Gradin vuonna 2011. |  Peter Gradin vuonna 2011. |  Peter Gradin vuonna 2011. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sarajevo 1984 |  |  |
Peter Gradin (s. 9. joulukuuta 1958) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Sarajevon olympialaisissa 1984, missä hän saavutti pronssia, ja Prahan MM-kilpailuissa 1985, missä hän jäi ilman mitalia. Sarajevon olympialaisissa hän teki yhdeksän maalia ja antoi neljä maalisyöttöä ja muodosti Jens Öhlingin ja Per-Erik Eklundin kanssa joukkueen parhaan hyökkäysketjun.
Gradin edusti kotimaassaan MoDo AIK:ta kausina 1976–1978 ja solnalaisseura AIK:ta kausina 1978–1992. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1982 ja 1984. Kaudella 1987–1988 hän oli 29 maalillaan Elitserienin paras maalintekijä. AIK on jäädyttänyt Gradinin pelinumeron 11.
Peliuransa jälkeen Gradin on toiminut valmentajana useissa seuroissa mutta ei pääsarjajoukkueen päävalmentajana.
Peter Gradinin isoveli Thomas Gradin on pelannut jääkiekkoa maajoukkueessa ja NHL:ssä.
Peter Goalby

| Peter Goalby> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1950 (ikä 74)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Pete Goalby
Laulukielet:  englanti
Tyylilajit:  Rock, hard rock
Soittimet:  kitara 
Yhtyeet:  Fable, Trapeze, Uriah Heep
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Peter Goalby (s. 13. heinäkuuta 1950) on brittiläinen laulaja, joka tunnetaan ehkä parhaiten Uriah Heepin laulajana vuosina 1982–1985. Han lauloi albumeilla Abominog, Head First ja Equator. Hänen uransa yhtyeessä päättyi marraskuussa 1985 ääniongelmien vuoksi. Kuitenkin vuonna 1989 julkaistulla Raging Silence -albumilla oleva kappale "Blood Red Roses" on Goalbyn käsialaa. Ennen uraansa Uriah Heepissä Goalby lauloi hard rock -yhtyessä nimeltä Trapeze vuosina 1978-1981. Hän on ollut myös Fablen laulaja 1970-luvulla.
Pikkuetelänkeiju

| Pikkuetelänkeiju |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappakeijut Hydrobatidae
Suku::  Etelänkeijut Oceanites
Laji::  gracilis
Kaksiosainen nimi
 Oceanites gracilis  (Elliot, 1859) 
Katso myös
   Pikkuetelänkeiju Wikispeciesissä   Pikkuetelänkeiju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pikkuetelänkeiju (Oceanites gracilis) on ulappakeijujen heimoon kuuluva valtamerilintu. Se elää itäisellä Tyynellämerellä, ja siitä tunnetaan kaksi alalajia. Ainoat pesälöydöt on tehty Chilen rannikon Isla Chungungosta. Alaji galapagoensis pesii mahdollisesti Galápagoksella. Daniel Giraud Elliot kuvaili lajin holotyypin Etelä-Amerikan länsirannikolta vuonna 1859.
Pirjo Leppikangas

Pirjo Leppikangas (s. 12. syyskuuta 1987) on suomalainen jalkapalloilija joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa PK-35 Vantaata ja toimii myös seuran kapteenina. Hänen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja.
Leppikangas on edustanut PK-35 Vantaan naisia pitkään. Liiganousun jälkeen vuonna 2009 hän siirtyi Yhdysvaltoihin pelaamaan jalkapalloa yliopistosarjoissa, mutta palasi joukkueen riveihin kaudelle 2012. Ensimmäisen A-maaottelunsa Leppikangas pelasi vuoden 2013 Kypros Cupissa Sveitsiä vastaan. Hän kuului Suomen joukkueeseen EM-kilpailuissa 2013 mutta ei päässyt siellä pelaamaan yhtään ottelua.
Peugeot Invest

| Peugeot Invest |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  Euronext: PEUG
ISIN:  FR0000064784
Perustettu:  1929
Kotisivu:  peugeot-invest.com/en
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peugeot Invest (entiseltä toiminimeltään FFP) on vuonna 1929 perustettu ranskalainen pörssiyhtiö, josta 80 prosenttia omistaa Peugeotin perheen määräysvallassa oleva holdingyhtiö Établissements Peugeot Frères.
Yritys omistaa vähemmistöosuudet useissa ranskalaisissa teollisuusyrityksissä, kuten Safran, Orpea ja Groupe SEB.
Permin teknillinen yliopisto

Permin teknillinen yliopisto (ven. Пе́рмский госуда́рственный техни́ческий университе́т, Permski gosudarstvennyi tehnitšeski universitet) on Venäjällä Permin aluepiirin pääkaupungissa Permissä toimiva valtiollinen korkeakoulu.
Yliopisto on perustettu vuonna 1960 Permin vuorityö- ja koneenrakennusinstituuttien sekä Permin valtionyliopiston teknillisen tiedekunnan pohjalta. Vuoteen 1992 sen nimenä oli Permin polytekninen instituutti. Yliopistoon kuuluu 10 tiedekuntaa ja 78 oppiainetta. Bereznikissä toimii sen filiaali. Opiskelijoita on noin 9500 henkeä.
Aiheesta muualla

Permin teknillisen yliopiston sivusto (venäjäksi), (englanniksi)
Permin piiri

Permin piiri Permin aluepiirin kartalla.
Permin piiri (ven. Пе́рмский райо́н, Permski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1939 perustetun piirin pinta-ala on 3 753 neliökilometriä. Asukkaita on 87 000 henkeä (vuonna 2009).
Permin piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Krasnokamskin ja Dobrjankan piireihin sekä Permin kaupunkiin, koillisessa Tšusovoin, kaakossa ja etelässä Kungurin, lounaassa Osan sekä lännessä Ohanskin ja Nytvan piireihin. Pinta-alasta huomattava osa on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, hiekka ja sora.
Piiriin kuuluu Jugo-Kamskin kaupunkikunta sekä 24 maalaiskuntaa: Beršet, Dvuretšenskoje (keskuspaikka Ferman asema), Froly, Gamovo, Holovskoje (Skobelevka), Jug, Kojanovo, Kondratovo, Kukuštan, Kultajevo, Kurašim, Ljady, Lobanovo, Mostovaja, Muljanka, Nižnije Mully, Palnikovskoje (Nižni Palnik), Platošino, Roždestvenskoje, Savinskoje (Pesjanka), Sokol, Sylva, Ust-Katška, Zabolotskoje (Gorški). Hallinnollinen keskus on Permin kaupunkipiirikuntaan kuuluva Verhnije Mully. Asutuskeskuksia on yhteensä 226.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 86,8 % venäläisiä, 4,7 % tataareja ja 2,8 % komipermjakkeja. Seudulla asuu Permin aluepiirin pohjoisin tataariryhmä, Mullyn tataarit. Piirissä on runsaasti huvila-asutusta. Kesäisin väkiluku nousee 250–300 tuhanteen.
Piirin kautta kulkee Permin ja Jekaterinburgin välinen maantie ja rautatie sekä Permin ja Osan välinen maantie. Piirin alueella sijaitsee Permin kansainvälinen lentoasema Bolšoje Savino.
Pääelinkeinot ovat teollisuus sekä maidon, lihan ja vihannesten tuotantoon erikoistunut maatalous.
Piirissä toimii ammattikoulu, Jekaterinburgin kemian koneenrakennusteknikumin filiaali, maatalouden tutkimuslaitos, lasten taide- ja musiikkikouluja, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos sekä runoilija Vasili Kamenskin kotimuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Niva (”Vainio”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Jugin, Koltsovon, Kultajevon ja Lobanovon ortodoksiset kirkot sekä Hohlovkan kansatieteellinen museoalue.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Permin piirin sivusto (venäjäksi)
Aleksandrovsk • Barda • Berezniki • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • Kudymkar • Kujeda • Kungur • Kungur • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • Perm • Siva • Solikamsk • Solikamsk • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • Zvjozdnyi
Northeast Canyons and Seamounts Marine National Monument

| --- | --- |
Sijainti:  Pohjois-Atlantti Yhdysvallat
Pinta-ala:  12 724 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  vedenalainen luonnonsuojelualue
Perustettu:  15. syyskuuta 2016
Hallinto:   Yhdysvaltain kauppaministeriö  Yhdysvaltain sisäministeriö  NOAA 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Northeast Canyons and Seamounts Marine National Monument on luonnonsuojelualue Atlantin valtameressä noin 200 kilometrin päässä Cape Codin niemestä. Presidentti Barack Obama perusti suojelualueen 15. syyskuuta 2016. Suojelualue koostuu kahdesta vierekkäisestä erillisestä alueesta Pohjois-Atlantilla. Toisella alueella on kolme merenalaista kanjonia ja toisella on neljä merenalaista vuorta. Alueella on tehty tieteellistä tutkimusta 1970-luvulta lähtien. Paikalliset kalastusyhtiöt, kalastajat ja hummerinpyytäjät nostivat suojelualueen muodostamisesta kanteen joka ei kuitenkaan mennyt läpi oikeudessa.
Presidentti Donald Trump päätti avata luonnonsuojelualuen kaupalliselle kalastukselle vuoden 2020 kesäkuussa.
Ekosysteemit

Alueilla on herkkiä syvänmeren ekosysteemejä ja biologista monimuotoisuutta muun muassa syvänmeren koralleja, uhanalaisia valaita, merikilpikonnia, merinisäkkäitä ja lukuisia kalalajeja. Alueelta on löydetty ainakin 54 syvänmeren korallilajia jotka elävät vähintään 3 900 metrin syvyydessä. Ne muodostavat ekosysteemin yhdessä sienieläimien ja merivuokkojen kanssa ja tarjoavat ruokaa, suojapaikkoja ja kutualueita kaloille ja selkäragattomille eläimille.