stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
United States Army Rangers
Koulutus

Ranger-rykmenttiin pyrkivien vapaaehtoisten on läpäistävä arviointi ja valintakurssi RASP (Ranger Assessement and Selection Program). Sitä ennen hakijoiden on suoritettava kolmen viikon laskuvarjohyppykurssi (Airborne School) sekä kolmen viikon perehdyttämisjakso (Pre RASP), jonka aikana heidän soveltuvuutensa Ranger-koulutukseen arvioidaan. Perehdyttämiskurssilta jatkoon päässyt miehistö ja aliupseerit kersanttiin asti käyvät kahdeksan viikon RASP1-kurssin, jossa testataan hakijoiden fyysistä ja psyykkistä kestävyyttä sekä opetetaan Ranger-taitoja, kuten partiointia ja iskuosastotoimintaa. Jopa 75 prosenttia RASP1:n osallistujista saattaa karsiutua pois kurssilta. Upseerien ja aliupseerien kersantista ylöspäin tulee Ranger-rykmenttiin päästäkseen suorittaa ensin yhdeksän viikon Ranger-kurssi (Ranger School) ja sen jälkeen kolmen viikon RASP2-kurssi, jossa opetetaan Ranger-taktiikkaa ja -johtamista. RASP-kurssin läpäisseet saavat vaaleanruskean Ranger-baretin ja 75. Ranger-rykmentin hihamerkin (Ranger Scroll), minkä jälkeen koulutus jatkuu. Ranger-koulutuksen painopistealueet ovat fyysinen kestävyys, tarkka-ammunta, lääkintätaidot, pienryhmätaktiikka ja liikkuvuus.
Kaikkien 75. Ranger-rykmentin upseerien sekä aliupseerien kersantista ylöspäin on läpäistävä 61 päivän pituinen Ranger-kurssi (Ranger School), jota pidetään Yhdysvaltain armeijan fyysisesti ja psyykkisesti vaativimpana johtamiskurssina. Sen aikana kurssilaiset joutuvat toimimaan jatkuvassa uni- ja energiavajeessa, mikä omalta osaltaan lisää kurssin kuormittavuutta. Yli puolet osallistujista joutuu keskeyttämään kurssin. Ranger-kurssille voi pyrkiä myös 75. Ranger-rykmentin ulkopuolelta muista yksiköistä tai aselajeista sekä Yhdysvaltain liittolaismaista. Kurssin läpäisseet saavat oikeuden käyttää tavoiteltua Ranger-merkkiä (Ranger Tab). Vuonna 1950 perustetun Ranger-kurssin järjestää Yhdysvaltain maavoimien jalkaväkikoulun Ranger-koulutusprikaati (Ranger Training Brigade, U.S. Army Infantry School).
Ranger-kurssin ensimmäisen 21 päivää kestävän vaiheen (Benning Phase) aikana testataan kurssilaisten fyysistä ja henkistä kestävyyttä sekä harjoitellaan mm.  partiointia, tulenjohtoa sekä räjähteiden ja viestivälineiden käyttöä. Toinen vaihe (Mountain Phase) keskittyy kiipeilykoulutukseen sekä tiedustelu- ja taistelupartiointiin vuoristo-olosuhteissa. Kolmannen vaiheen (Florida Phase) aikana suunnitellaan ja toteutetaan partion maahanlasku- ja maihinnousuoperaatio sekä testataan johtamistaitoja taisteluharjoituksissa Floridan rämeillä.
RASP- ja Ranger-kurssien jälkeen 75. Ranger-rykmentin sotilaat voivat käydä lisäkursseja, joiden aiheina ovat esimerkiksi kohdetiedustelu, räjähteiden käsittely, viestitoiminta, lääkintätaidot, tarkka-ammunta, HALO-laskuvarjohypyt (High Altitude, Low Opening) tai taistelusukeltaminen (Combat Diving/SCUBA). Jotkut rangerit siirtyvät myöhemmin Delta Forceen.
Aseistus

75. Ranger-rykmentti käyttää aseinaan esimerkiksi
M4A1 -karbiinia
FN SCAR -rynnäkkökivääriä
M249 SAW -konekivääriä
M240L -konekivääriä
Glock 17 -pistoolia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta United States Army Rangers Wikimedia Commonsissa
Ranger-tunnus toisen maailmansodan ajalta.
Ranger-koulutusta Floridan rämeillä.
Kaikki Ranger-rykmentin sotilaat ovat suorittaneet laskuvarjohyppykurssin.
Ranger aseenaan M4-karbiinin edeltäjä CAR-15.
Vuoden 1978 konklaavi

Vuonna 1978 järjestettiin kaksi konklaavia, eli paavin valitsevaa kokousta.
Vuoden 1978 ensimmäinen konklaavi, jossa valittiin uudeksi paaviksi Johannes Paavali I.
Vuoden 1978 toinen konklaavi, jossa valittiin uudeksi paaviksi Johannes Paavali II
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vuoden 1978 konklaavi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vepsän koulu (Kuhmo)

Vepsän koulu oli Kuhmossa Vepsän kylässä sijainnut peruskoulu. Koulu rakennettiin vuosina 1955–1956 ja opetus alkoi syksyllä 1956. Koulu toimi ensin kansakouluna, ja myöhemmin ala-asteena. Koulu lakkautettiin oppilasmäärien vähyyden vuoksi vuonna 2002 syksyllä.
Vladislav Poljakov

| Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten uinti.MM-kilpailut (lyhyt rata)  | Maa:   Kazakstan> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Shanghai 2006 | 200 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Indianapolis 2004 | 100 m rintauinti |  |
|  Pronssia | Indianapolis 2004 | 200 m rintauinti |  |
Vladislav Poljakov (s. 30. marraskuuta 1983) on kazakstanilainen rintauimari.
Poljakov on voittanut urallaan lyhyen radan MM-kilpailuista kultaa 200 metriltä Shanghaista 2006 ja pronssia 100 ja 200 metriltä 2004 Indianapolisissa. Lisäksi hän saavutti Universiadeista 2005 hopeaa 200 metriltä.
Poljakov on sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 viidenneksi 100 ja 200 metrillä.
Vuotinainen

Vuotinainen on Karkkilan kaupungissa sijaitseva kylä, joka sijaitsee noin 13 kilometriä Karkkilasta Forssan suuntaan. Valtatie 2 jakaa sen kahtia. Kylällä ei ole varsinaista keskusta vaan asutus on hajallaan. Vakituista asutusta on hyvin vähän, mutta kesäasutus on lisääntymään päin. Kylän asutus on alkujaan syntynyt 1700-luvulla.
Vuotinaisten koulu on Karkkilan toiseksi vanhin jäljellä oleva koulurakennus. Nykyään siinä toimii muun muassa Karkkilan kaupungin leirikeskus.
Aiheesta muualla

Karkkilalaista vanhaa rakennuskulttuuria
Victoria Libertas Pesaro

| Scavolini Gruppo Spar Pesaro |
| --- | --- |

Lempinimet:  Vuelle
Liiga:  Serie A
Perustettu:  1946
Historia:  1946–
Areena:  Adriatic Arena kapasiteetti 10 323
Kotipaikka:  Pesaro, Italia
Värit:  punainen ja valkoinen
Presidentti:   Stefano Vellucci
Päävalmentaja:   Stefano Sacripanti
Mestaruudet:   (2) Serie A  (1) Saporta Cup  (2) Italian Cup 
Kotisivu:  www.victorialibertas.it
Unione Sportiva Victoria Libertas Pallacanestro on italialainen koripalloseura. Seuran tunnetumpi nimi on Scavolini Pesaro, joka tulee seuran sponsorista, Scavolinista.
Historia

Vuonna 1946 perustetun seuran kulta-aikaa oli 1980-luku, jolloin se voitti Saporta Cupin, Serie A:n ja Italian Cupin. Vielä 1990-luvuna alussa voitti yhden Italian mestaruuden ja Cupin. Vuonna 2005 alkoivat seuran vaikeudet, kun sen talous oli pahasti kuralla. Seurasta alkoi kuulu hälyttäviä merkkejä ja palkat olivat pahasti myöhässä. Kauden 2004–2005 päätteeksi seura putosi kolmanneksi korkeimmalle tasolle ja aloitti uuden nousun kohti huippua. Kaudella 2006–2007 joukkue voitti toiseksi korkeimman liigan ja nousi kaudeksi 2007–2008 takaisin Serie A:han.
Entisiä pelaajia

| --- | --- |
  Hanno Möttölä   Teemu Rannikko   Marko Milič   Alphonso Ford:   Charles Cornelius Smith   Robert Archibald
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (italiaksi)
Joukkue Serie A:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Vang (taajama)

| Vang |
| --- | --- |

 Vang
 Koordinaatit: 61°07′30″N, 8°34′15″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Innlandet
Kunta:  Vang
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,26 km²
Väkiluku (2023):  234
 – Väestötiheys:  900 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vang on taajama Vangin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,26 neliökilometriä ja asukasluku 234 vuonna 2023.
Kuvia

Vangin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vang (taajama) Wikimedia Commonsissa
Vepsäläisten lippu

Eräs malli vepsäläisten lipusta.
Toinen malli vepsäläisten lipusta.
Vepsäläisten lippu on pohjoismainen ristilippu, jonka värit ovat sininen, vihreä ja keltainen. Se on vepsäläisten kansallislippu. Keltainen symboloi peltoja, sininen järviä ja jokia, ja vihreä metsiä. Lipun suunnitteli taiteilija Vitali Dobrinin, ja se otettiin käyttöön kesäkuussa 1992 vepsäläisten kesäjuhlassa.
Lippu perustuu Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemaan Uhtuan tasavallan lippuun.
Lippua käytettiin 16. toukokuuta 2000 ja 31. joulukuuta 2005 välisenä aikana Vepsän kansallisen volostin lippuna.
Vic Mignogna

| Vic Mignogna |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Victor Joseph Mignogna
Syntynyt: 27. elokuuta 1962 (ikä 62)  Greensburg, Pennsylvania
Ammatti:  ääninäyttelijä, pianisti, ohjaaja, muusikko, laulaja
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Vic Mignonia
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Kurz Weber (Full Metal Panic!) Edward Elric (Fullmetal Alchemist) E-123 Omega (Sonic the Hedgehog -pelisarja) Junpei Iori (Shin Megami Tensei: Persona 3) Geo Le Bello Dampierre (Soul Calibur: Broken Destiny)
Palkinnot
 ADR 2002 Princess Nine  2003 Full Metal Panic!  2005 Fullmetal Alchemist  American Anime 2007 Fullmetal Alchemist 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Victor Joseph Mignogna (s. 27. elokuuta 1962 Greensburg, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, pianisti, ohjaaja ja muusikko, joka tunnetaan lukuisista animen dubbauksistaan ja videopelien äänirooleistaan. Hänet muun muassa palkittiin vuonna 2007 American Anime -palkinnolla parhaasta dubbauksesta animessa.
Ura

Mignognan ura alkoi vuonna 1986 mainosten tuottajana ja ohjaajana, jolloin hän muun muassa ohjasi musiikkivideoita. Mignogna teki vuosina 1986–1988 mainos- ja opetusvideoita Ocean Cityn poliisiyksikölle Marylandissä. 1990-luvun alussa Mignogna toimi muun muassa Houstonin taideinstituutissa opettajana videon tuottamisessa ja äänten suunnittelijana, sekä säveltäjänä.
Laulajana Mignogna julkaisi ensimmäiset levynsä vuonna 2006.
Ura > Ääninäyttelijänä

Mignogna päätyi ääninäyttelemisen pariin työskennellessään Houstonissa videotuotannon parissa, kun hänen työkaverinsa kysyi Mignognan halukkuutta kokeilla ääninäyttelemistä animen parissa. Mignogna esiintyi aikaisemmin pitkään erimuotoisissa teatterinäytelmissä ja suostui ehdotukseen, jonka myötä muutaman kerran ADV Filmsilla työskennellyt kaverinsa lähetti kyseiselle dubbaus-yhtiölle suosituksen Mignognasta. Päästyään koe-esiintymään hän sai myöhemmin vuonna 1999 ensimmäisen ääniroolinsa Street Fighter II V -sarjasta, jossa Mignogna ääninäytteli Vegaa. Sittemmin hän on tehnyt useimmiten äänirooleja AVD:lle, sekä muutaman kerran FUNimationille. Mignogna kertoi myös olevansa harras kristitty, jonka vuoksi hän on valikoiva tiettyjen ääniroolien suhteen mikäli sarja on liian väkivaltainen.
Uransa merkittävämpään roolin hän päätyi Justin Cookin myötä, jonka oli tarkoitus alun perin ohjata Fullmetal Alchemist. Hän kutsui puhelimitse Mignognaa koe-esiintymään Dallasiin. Päästyään paikalle hän istui odotushuoneessa ja huomasi kansion, jossa oli sarjan erihahmojen profiileja. Selatessaan kaikki hahmot läpi sarjan ohjaaja Cook tuli paikalle kutsuessaan Mignognaa koe-esiintymis vuorolleen. Hän näytti Cookille haluavansa kokeilla Edward Elricin roolia tietämättä sen olevan sarjan päähahmo. Cook oli tyytyväinen Mignognan valintaan ja teki hyvin nopeasti demoversion sarjan ensimmäisestä jaksosta, koska Fullmetal Alchemistin japanilaisyhtiö halusi tietää miltä yhdysvaltalaisdubbaus kuulostaisi ja tarvitsisiko siihen tehdä muutoksia ääniroolien suhteen. Mignognan onneksi japanilaiset pitivät hänen roolisuorituksesta, jonka myötä Mignogna myös sai Edwardin roolin. Myöhemmin vuonna 2005 hänet palkittiin roolistaan ADR-palkinnolla kuukauden ääninäyttelijänä Edwardin roolista.
Urallaan Mignogna on dubannut yli 180 animesarjaa, joista merkittävin rooli on ollut Fullmetal Alchemistissa, josta Mignogna palkittiin American Animella vuonna 2007. Samaisessa gaalassa hänet palkittiin Fullmetal Alchemistin ohella Macrossin dubbaamisesta Hikaru Ichijon ääniroolista.
Valikoituja äänirooleja

| Vuodet | TV-sarja tai elokuva | Rooli | Huom |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Dragon Ball Super: Broly | Broly | Dub |
| 2012 | Pokémon-elokuva: Kyurem vs. Oikeuden Miekka | Keldeo | Dub |
| 2010 | Axis Powers Hetalia | Kreikka | Dub |
| 2009 | Sōsei no Aquarion | Johannes | Dub |
| 2009 | The Lion of Judah | Raven 1 |  |
| 2007 | Tsubasa: Reservoir Chronicle | Fai | Dub |
| 2006 | Fullmetal Alchemist the Movie: Conqueror of Shamballa | Edward Elric | Dub |
| 2005 | Dragon Ball Z: Broly – Second Coming | Broly | Dub |
| 2004 | Salapoliisi Conan | Nathan Greene | Dub |
| 2004 | Fullmetal Alchemist | Edward Elric | Dub |
| 2003 | Dragon Ball Z: Broly – The Legendary Super Saiyan | Broly | Dub |
| 2003 | Full Metal Panic! | Kurz Weber | Dub |
| 2002 | YuYu Hakusho | Ura Urashima | Dub |
| 2001 | Princess Nine | Hiroki Takasugi | Dub |
| 2000 | Jenereitā Gauru | Gawl Kudo | Dub |
| 1999 | Street Fighter II V | Vega | Dub |
Aiheesta muualla

Vic Mignogna Myspacessa (englanniksi)
Anime News Network
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
CrystalAcids
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Vasili Vereštšagin

Taiteilija vuonna 1902
Vasili Vasiljevitš Vereštšagin (ven. Васи́лий Васи́льевич Вереща́гин; 26. lokakuuta (J: 14. lokakuuta) 1842 Tšerepovets – 13. huhtikuuta (J: 31. maaliskuuta) 1904 Port Arthur) on tunnetuimpia venäläisiä sotamaalareista ja ensimmäisiä ulkomailla laajasti tunnustusta saaneita venäläisiä maalareita. Hänen töidensä realistinen luonne aiheutti sen, ettei monia niistä aikoinaan painettu eikä asetettu näytteille.
Oppivuodet

Vereštšagin syntyi vuonna 1841 Tšerepovetsissa Novgorodin kuvernementissa keskimmäisenä kolmesta veljeksestä. Hänen isänsä oli jalosukuinenselvennä maanomistaja. Hänet lähetettiin kahdeksanvuotiaana Tsarskoje Seloon liittymään Aleksanterin kadettikuntaan, ja kolme vuotta myöhemmin hän liittyi Merikadettikuntaan Pietarissa. Hän teki ensimmäisen ulkomaanmatkansa 1858. Hän palveli fregatti Kamtšatkalla, joka purjehtii Tanskassa, Ranskassa ja Egyptissä.
Vereštšagin valmistui parhaana Pietarin merikadettikoulusta mutta erosi heti palveluksesta alkaakseen opiskella piirtämistä. Hän voitti kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1863 kultamitalin Keisarillisesta taideakatemiasta maalauksestaan Odysseus tappaa kosijat. Vuonna 1864 hän matkusti Pariisiin, jossa hän opiskeli Jean-Léon Gérômen johdolla vaikka oli eri mieltä tämän metodeista.
Matkat Keski-Aasiassa

Vereštšagin asetti vuonna 1866 Pariisin salongissa näytteille piirroksensa Dubohoorit laulavat psalmejaan. Seuraavana vuonna hänet kutsuttiin kenraali Konstantin Kaufmanin tutkimusmatkalle Turkestaniin. Hänelle myönnettiin aliluutnantin arvo. Hänen Samarkandin piirityksessä 2.–8. kesäkuuta 1868 osoittamansa sankarillisuuden vuoksi hänelle myönnettiin Pyhän Yrjön ristin neljännen luokan mitali. Hän palasi Pietariin vuoden 1868 lopulla, kävi Pariisissa vuonna 1869 ja palasi jälleen Pietariin saman vuoden loppupuolella. Sen jälkeen hän matkusti vuoden 1869 loppupuolella Siperian kautta takaisin Turkestaniin.
Vereštšagin perusti 1871 ateljeen Müncheniin ja piti ainoan töidensä näyttelyn Lontoon Kristallipalatsissa vuonna 1873. Hän piti toisen näyttelynsä vuonna 1874 Pietarissa, jossa hänen kaksi maalaustaan Sodan apoteoosi ja Unohdettu, jossa kuvataan tovereiden hylkäämä kuoleva sotilas, hylättiin näyttelystä niiden osoitettua Venäjän asevoimat huonossa valossa.
Vereštšagin lähti 1874 kaksivuotiselle kiertomatkalle Himalajaan, Intiaan ja Tiibetiin ja palasi Pariisin loppuvuonna 1876.
Venäjän–Turkin sota

Venäjän–Turkin sodan alkaessa Vereštšagin lähti Pariisista ja palasi armeijan palvelukseen. Hän haavoittui vakavasti Tonavan ylityksen valmisteluissa ja oli Venäjän armeijan mukana Šipkan solan ylityksessä sekä Plevnan piirityksessä, jossa hänen veljensä sai surmansa. Sodan lopussa hän toimi San Stefanossa kenraali Mihail Skobelevin sihteerinä.
Sodan jälkeen Vereštšagin asettui Müncheniin, jossa hän teki sotakuviaan niin nopeasti, että häntä syytettiin avustajien käyttämisestä. Hänen teostensa sensaatiomaiset aiheet ja niiden opettavainen tarkoitus, rauhan edistäminen ja sodan kauhujen esittäminen, houkuttelivat paljon yleisöä, joka ei yleensä ollut kiinnostunut taiteesta, hänen Pariisin näyttelyihinsä vuonna 1881 ja sitä seuranneissa kaupungeissa Lontoossa, Berliinissä, Dresdenissä, Wienissä ja muissa kaupungeissa.
Vereštšagin maalasi joitakin näkymiä Brittiläisen Intian siirtomaavallasta. Hänen eeppisen muotokuvansa Walesin prinssin valtiokulkue  Jaipurissa vuonna 1876 sanotaan olevan maailman kolmanneksi suurin maalaus. Vuosina 1882–1883 matkusti jälleen Intiaan. Hän aiheutti paljon kiistaa kolmen kuvan sarjalla, jossa kuvataan roomalaistyyppistä teloittamista (Ristiinnaulitseminen), sepoyn ampumista Intiassa ja nihilistin teloitusta Pietarissa. Hänen teoksensa Ampuminen brittiläisessä Intiassa kuvasi teloitusta, jossa uhri sidottiin kanuunan piippuun. Vereštšaginin parjaajat väittivät, että tällainen teloitus oli tapahtunut vain Sepoykapinan aikana vuonna 1857, mutta teos kuvasi nykyaikaisia sotilaita 1880-luvulta, millä hän tarkoitti, että käytäntö oli normaali. Teoksen valokuvamaisen tyylin vuoksi se vaikutti olevan puolueeton kuva todellisesta tapahtumasta. Magazine of Art -lehdessä joulukuussa 1887 Vereštšagin puolustautui, melko välttelevästi tosin, että mikäli tapahtuisi toinen kapina, britit käyttäisivät metodia uudelleen.
Matka Syyriaan ja Palestiinaan vuonna 1884 sai hänet tekemään yhtä kiistanalaisia teoksia Uuden testamentin aiheista. Vereštšaginin teokset aiheuttivat polemiikin, sillä Kristus esitettiin niissä aikaan nähden ennennäkemättömän realistisesti. Hänen kuvaustaan Jeesuksen piirteistä pidettiin äärimmäisen vulgaareina ja katsottiin korostavan Jeesuksen seemiläistä alkuperää.
1812-sarja Napoleonin hyökkäyksestä Venäjälle, josta Vereštšagin kirjoitti myös kirjan, vaikuttaa saaneen inspiraationsa Leo Tolstoin Sota ja Rauha –romaanista ja jonka hän maalasi vuonna 1893 Moskovassa, jonne taiteilija oli silloin asettunut.
Vereštšaginin teoksia oli 1880- ja 1890-luvulla useita kertoja näytteillä Länsi-Euroopassa, muun muassa Helsingissä 1899.
Viimeiset vuodet

Vasili Vereštšagin oli Kaukoidässä amerikkalaisjoukkojen mukana Filippiineillä ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikaan ja venäläisjoukkojen mukana Mantšuriassa. Venäjän–Japanin sodan aikaan amiraali Stepan Makarov kutsui hänet mukaansa panssarilaiva Petropavlovskille. 13. huhtikuuta 1904 Petropavlovsk osui kahteen miinaan palatessaan Port Arthurista ja upposi vieden samalla mukanaan suurimman osan miehistöstä. Myös Vereštšagin ja amiraali Makarov hukkuivat. Vereštšaginin viimeinen työ, kuva sotaneuvostosta puheenjohtajanaan amiraali Makarov, löydettiin melkein vaurioitumattomana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasili Vereštšagin Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vasily Vereshchagin
Tulkaa vain! (1871).
Brittien Sepoykapinan kukistaminen (1884).
Sodan apoteoosi (1871)
Vasili Vereštšagin
Käännös suomeksi
Vepsän kansakoulu

Vepsän kansakoulu voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:
Vepsän kansakoulu (Kuhmo)
Vepsän kansakoulu (Ylikiiminki)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vepsän kansakoulu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Wang Xin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wang Xin |  Wang Xin |  Wang Xin |  |
Maa:   Kiina
Naisten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | 10 m kerroshypyt, parikilpailu |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | 10 m kerroshypyt |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Melbourne 2007 | 10 m kerroshypyt |  |
|  Kultaa | Rooma 2009 | 10 m kerroshypyt, parikilpailu |  |
Wang Xin (kiin. 王鑫, Wáng Xīn, s. 11. elokuuta 1992 Wuhan) on kiinalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Pekingissä 2008 10 metrin kerroshyppyjen parikilpailussa. Yksilökilpailussa hän sijoittui pronssille.
Virpapaju

| Virpapaju |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  aurita
Kaksiosainen nimi
 Salix aurita  L. 
Katso myös
   Virpapaju Wikispeciesissä   Virpapaju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virpapaju (Salix aurita) on pajukasvien heimoon kuuluva Euroopassa tavattava kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Virpapaju on harittava- ja harvahaarainen pensas, joka kasvaa noin 50–250 cm korkeaksi. Sen haarat ovat hoikahkoja, ruskeanharmaita tai punaruskeita ja kaljuja. Vanhoissa haaroissa on kuoren alla selviä harjuja. Vuosikasvaimet ovat hoikkia, harvaan lyhytkarvaisia tai kaljuja. Lehtisilmut ovat 2–3 mm pitkiä, kaljuja tai karvaisia. Korvakkeet ovat isoja, munuaismaisia ja sahalaitaisia. Lehtilapa on 2,5–5 cm pitkä ja muodoltaan vastapuikea, vinokärkinen, lyhytsuippuinen tai tylppä, poimureunainen ja matalanyhäinen tai ehytlaitainen. Lehti on päältä himmeän tummanvihreä, kurttupintainen ja harvakarvainen, alta vaaleanvihreä ja tiheäkarvainen ja selvästi korkosuoninen. Virpapaju kukkii ennen lehtien puhkeamista touko-kesäkuussa. Norkkoperät ovat lyhyitä ja pienilehtisiä.
Virpapaju voi risteytyä useiden pajulajien kanssa. Suomesta tunnetaan risteymiä pohjanpajun (S. lapponum), tuhkapajun (S. cinerea), raidan (S. caprea), juolukkapajun (S. myrtilloides) ja hanhenpajun (S. repens ssp. repens) kanssa.
Levinneisyys

Virpapajua kasvaa lähes koko Euroopassa aivan mantereen eteläisimpiä, itäisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa virpapaju kasvaa paikoitellen hyvin yleisenä koko maassa aina Rovaniemen korkeudelle saakka. Pohjoisempana lajista on vain yksittäisiä havaintoja.
Elinympäristö

Virpapaju kasvaa kosteilla paikoilla, esimerkiksi soiden korpimaisilla reunamilla, kalliosoistumissa, märillä niityillä ja rannoilla.
Käyttö

Virpapajun nuoria oksia on ainakin Ruotsissa käytetty ennen muun muassa korien ja vanteiden raaka-aineena.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Virpapajun (Salix aurita) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Virpapaju (Salix aurita)
Luontoportti: Virpapaju (Salix aurita)
Valokki - Nettikasvio: Virpapaju (Salix aurita)
ITIS: Salix aurita (englanniksi)
Virpapaju kuvassa oikealla.
Wang Xianbo

| Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten judo. Olympialaiset  | Maa:  Kiina> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 66 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Bangkok 1998 | 63 kg |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hồ Chí Minh 1996 | 66 kg |  |
|  Pronssia | New Delhi 1995 | 66 kg |  |
Wang Xianbo (kiin.: 王显波; pinyin: Wáng Xiǎnbō; s. 28. elokuuta 1976 Beipiao) on kiinalainen judoka.
Wang osallistui Atlantan olympialaisiin 1996. Hän saavutti olympiapronssia 66 kg:n sarjassa häviten ensimmäisessä ottelussa olympialaiset voittaneelle Cho Min-Sunille ja voittaen seuraavat neljä otteluaan.
Aasian kisoissa Wang voitti kultaa 63 kg:n sarjassa Bangkokissa 1998. Aasian-mestaruuskilpailuissa hän sai kultaa Hồ Chí Minhissa 1996 ja  oli pronssilla New Delhissä 1995.