stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rosa ’St. Nicholas’
Alkuperä

Ruusu löytyi Pohjois-Englannissa Richmondin kaupungissa sijaitsevan Pyhän Nikolauksen kartanon puutarhasta. Kartano oli alun perin keskiajalla perustettu luostarin sairaalaksi, mutta se siirtyi 1500-luvun lopulla yksityisomistukseen. Ruusun löysi kartanon puutarhan 1900-luvun alussa suunnitellut ja istuttanut Robert James (1873-1960), jonka perhe oli tullut 1800-luvun lopulla kartanon omistajiksi. Ruusu kaupallistettiin vuonna 1950. Nimensä ’St. Nicholas’ sai löytöpaikkansa perusteella. Robert James oli St. Nicholas kartanon omistajana arvostettu ruusujen kasvattaja ja jalostaja. Hänen kunniakseen on nimetty köynnösruusu Rosa ‘Bobbie James’.
’St. Nicholas’ ruusua pidetään damaskonruusun (Rosa damascena) ja gallianruusun (Rosa gallica) risteymänä. Sen alkuperää ei kuitenkaan varmuudella tunneta.
Damaskonruusut ovat peräisin Lähi-idästä ja ne on tunnettu Euroopassa tuhansia vuosia. Rooman valtakunnan häviämisen myötä damaskonruusut hävisivät Euroopasta, mutta ne palasivat 1200-luvulla takaisin ristiritarien mukana.
Kuvaus

’St. Nicholas’ kasvaa noin 0,9-1,5 metrin korkuiseksi, tiheäksi, pystyksi pensaaksi. Versoissa on runsaasti piikkejä. Lehdet ovat tummanvihreät, hiukan kiiltävät, hienosti sahalaitaiset, alta nukkapintaiset. Kukkii runsaasti kesäkuun lopusta heinäkuun loppuun 6-8 kukan tertuissa. Kukat ovat puolikerrannaiset, vaalean ruusunpunaiset, kulhomaiset ja halkaisijaltaan 7-8 cm. Heteet ovat kullankeltaiset ja jäävät jäljelle haalistuneiden terälehtien pudottua. Kukan tuoksu on melko voimakas. Syksyllä ruusuun muodostuu pieniä, punaisia kiulukoita.
Ruusu vaatii aurinkoisen kasvupaikan ja vettä läpäisevän maaperän. Talvenkestävyydeltään se on verrattavissa tertturuusuihin. ’St. Nicholas’ on Suomessa koristepensaana harvinainen, mutta sitä kasvaa Etelä-Suomen ruusutarhoissa esim. Meilahden rosariumissa.
Fanny Lahtinen

| Fanny Lahtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. lokakuuta 2001 (ikä 23) Pori, Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  Sieppari / Polttolinja
Sisäpelirooli:  Vaihtaja
Seura:  Fera
Pelaajaura
Junioriseurat
–2020:  Porin Pesäkarhut Fera
Ammattilaisjoukkueet
2018–:  Porin Pesäkarhut Fera
Fanny Lahtinen (s. 1. lokakuuta 2001 Pori) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Feraa.
Ura

Lahtinen on Porin Pesäkarhujen kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 8. elokuuta 2018 vieraissa Lapuan Virkiää vastaan. Lahtinen siirtyi kasvattajaseurastaan Porin Pesäkarhuista paikallisvastustaja Rauman Feran riveihin kesäksi 2020 peliajan perässä.
Kristian Malikine

| Kristian Malikine> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. elokuuta 2001 (ikä 23) Kuusankoski, Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  etukenttä
Sisäpelirooli:  vaihtaja / kotiuttaja
Seura:  Joensuun Maila
Pelaajaura
Junioriseurat
–2020:  Kouvolan Pallonlyöjät Manse PP Hyvinkään Tahko
Ammattilaisjoukkueet
2018–:  Kouvolan Pallonlyöjät Koskenkorvan Urheilijat Hyvinkään Tahko Joensuun Maila
Kristian Einari Malikine (s. 2. elokuuta 2001 Kuusankoski) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Joensuun Mailaa.
Ura

Malikine on Kouvolan Pallonlyöjien kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 16. elokuuta 2018 vieraissa Seinäjoen JymyJusseja vastaan. Hänet palkittiin joukkueensa parhaana pelaajana. Malikine löi ensimmäisen juoksunsa 30. toukokuuta 2019 kotona Alajärven Ankkureita vastaan. Hän toi ensimmäisen juoksunsa 12. heinäkuuta 2019 vieraissa Seinäjoen JymyJusseja vastaan.
Saavutukset

2 B-poikien Itä–Länsi-ottelua (2018, 2019)
Muuta

Malikine valmistui ylioppilaaksi Kouvolan yhteislyseon lukiosta keväällä 2020.
Kasvoista kasvoihin

| Kasvoista kasvoihin> Intimní osvětlení |
| --- | --- |
 Kasvoista kasvoihin (1965) elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Ivan Passer
Käsikirjoittaja:  Jaroslav Papoušek Ivan Passer Václav Šašek
Säveltäjä:  Oldřich František Korte
Kuvaaja:  Miroslav Ondříček Josef Střecha
Leikkaaja:  Jiřina Lukešová
Tuotantosuunnittelija:  Karel Černý
Lavastaja:  Karel Černý
Pääosat:  Zdenek Bezusek Karel Blazek Miroslav Cvrk Vera Kresadlová
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Ceskoslovenský Státní Film Filmové studio Barrandov
Levittäjä:  Ústřední půjčovna filmů
Ensi-ilta:   8. huhtikuuta 1965
Kesto:  70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  tšekki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Tšekin elokuva-arkisto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kasvoista kasvoihin (tšek. Intimní osvětlení) on Ivan Passerin ohjaama vuonna 1965 ilmestynyt esikoiselokuva. Sitä pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista.
Tuotanto

Passer oli aiemmin ohjannut vain yhden lyhytelokuvan, Fádní odpoledne (suom. Tylsä iltapäivä) vuonna 1964.  Kasvoista kasvoihin oli käsikirjoitusta opiskelleen Passerin ensimmäinen ja ainoa ohjaus Tšekkoslovakiassa ja  hänen itsensä mukaan sattuma. Elokuvan ohjaamista ehdotti Passerille käsikirjoittaja Vaclav Sasek, joka oli rahapulassa. Passer suostui ilmeisesti ystävänpalveluksena projektin ohjaajaksi, vaikka ei uskonut, että elokuva tulisi tehtyä.
Passer oli ollut apulaisohjaaja Milos Formanin elokuvissa. Yhdessä työryhmä oli kehittänyt vapaamuotoisen tavan tehdä elokuvia, joka perustui todellisissa paikoissa kuvaamiseen, amatöörinäyttelijöiden käyttöön ja tunnelman korostamiseen. Kasvoista kasvoihin jatkaa tällä samalla keveällä runollisella tyylillä. Elokuvan juoni on niin yksinkertainen, että siinä ei tapahdu oikeastaan mitään. Tunnelma, ihmisten luonteet ja yksinkertaiset tapahtumat tulevat tärkeämmiksi kuin juonen käänteet.
Juoni

Vanhat ystävät Peter ja Bambas tapaavat pitkästä aikaa pienessä tšekkiläisessä kaupungissa. Bambasista on tullut perheellinen musiikinopettaja ja Peteristä sellistitähti. Bambas harjoittaa amatööriorkesteria konserttiin, jonka solistina Peterin on tarkoitus soittaa. Peterillä on mukanaan tyttöystävänsä Stepa. Vuosien etäisyys on näkyy ystävien väleissä. Peter ja Štěpa menevät hautajaisiin, joissa Bambas soittaa ansaitakseen rahaa talonsa remonttiin. Myöhemmin illalla Bambas ja Peter keskustelevat viinapullon ääressä unelmistaan. He päättävät lähteä kävelylle, mutta sammuvat lopulta autoon, josta heräävät aamulla.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Zdeněk Bezušek  | … |  Peter  |
|  Karel Blažek  | … |  Bambas  |
|  Miroslav Cvrk  | … |  Kaja  |
|  Věra Křesadlová  | … |  Štěpa  |
|  Dagmar Redinová  | … |  nuori Marie  |
|  Jaroslava Štědrá  | … |  Marie  |
|  Karel Uhlík  | … |  Apteekkari  |
|  Vlastimila Vlková  | … |  Isoäiti  |
|  Jan Vostrčil  | … |  Isoisä  |
Vastaanotto

Nykyisin lähes juonetonta ja tunnelmiin keskittyvää esikoisohjausta pidetään yhtenä Tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Kriitikko Ian Johnston kirjoitti vuonna 2006, miten ”ehkä missään muussa elokuvassa ei kirkastu ... uuden aallon henki samalla tavalla kuin Ivan Passerin kevyessä ja raikkaassa mestariteoksessa Kasvoista kasvoihin. Vaikka elokuvassa ei ole mitään silmiinpistävän poliittista, viranomaiset kielsivät sen Tšekkoslovakiassa kahdeksikymmeneksi vuodeksi kun Prahan kevät oli päättynyt Neuvostoliiton miehitykseen.
Aksa (Raamattu)

Aksa Guillaume Rouillén 1500-luvun teoksessa Promptuarium Iconum Insigniorum.
Aksa on Vanhassa testamentissa esiintyvä Jefunnen pojan Kalebin tytär. Raamatun tarinassa Kaleb antaa hänet vaimoksi Otnielille.
Aksan nimi on johdettu heprealaisesta juuresta עכס. Vapaasti kääntäen se tarkoittaa kääntää tai sitoa takaperin. Todennäköisimmin sana viittaa nilkkakoruun, kuten sana esiintyy esimerkiksi Jesajan kirjassa (3:18).
Aksa on Vanhassa testamentissa Jefunnen pojan Kalebin tytär. Joosuan kirjassa (15:16–17) ja Tuomarien kirjassa (1:12–13) Kaleb lupaa tyttärensä Aksan Kirjat-Seferin (nyk. Tell Beit Mirsim) valtaajalle. Kaupungin valtaa Otniel, joka tarinan mukaan on Kalebin veljen Kenasin poika. Aksa pyytää isältään vielä lisää maata myötäjäisinä, ilmeisesti koska aikaisemmin saatu oli ollut vain maata "kuivassa Negevissä". Kaleb suostuu ja antaa myös paikan, johon viitataan vain nimellä "Ylälähteet ja Alalähteet".
Tarina liittyy suuremmassa mittakaavassa maiden jakoon Juudan heimolle. Sen voi nähdä heijastelevan jonkinlaista heimoa tai sukua Juudan heimon osana. Se kertoo myös Kalebin ja Kenasin sukujen suhteesta toisiinsa. Molemmat ovat saattaneet olla hurrilaisia.
Seeti Surakka

| Seeti Surakka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. heinäkuuta 2001 (ikä 23) Joensuu, Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  lukkari
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Seura:  Puijon Pesis
Pelaajaura
Junioriseurat
–2020:  Joensuun Maila
Ammattilaisjoukkueet
2020–:  Joensuun Maila Puijon Pesis
Seeti Surakka (s. 25. heinäkuuta 2001 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesis-joukkue Puijon Pesistä.
Ura

Surakka on Joensuun Mailan kasvatti. Hän pelasi suurimman osan kaudesta 2020 JoMan yhteistyöseura Puijon Pesiksessä Ykköspesistä, mutta pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua Superpesiksessä. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 23. heinäkuuta 2020 vieraissa Siilinjärven Pesistä vastaan. Hänet palkittiin joukkueensa toiseksi parhaana pelaajana.
Saavutukset

B-poikien Itä–Länsi-ottelu (2019)
Muuta

Surakka valmistui ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta syksyllä 2020. Hänen kaksossiskonsa Senna pelaa myös pesäpalloa Joensuun Mailassa ja heidän serkkunsa Rasmus pelaa pesäpalloa Imatran Pallo-Veikoissa.
Jonas Jerebko

| Jonas Jerebko |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jonas Christoffer Jerebko
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1987 (ikä 37) Borås, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Koripalloilija
Pelipaikka:  iso laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
NBA-varaus:  39. varaus 2009 (Detroit Pistons)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2004–2006 2006–2007 2007–2009 2009–2015 2015–2017 2017–2018 2018–2019 2019–2021 2022 2024:   Borås/Marbo  Plannja Basket  Pallacanestro Biella  Detroit Pistons  Boston Celtics  Utah Jazz  Golden State Warriors  Himki  TsSKA Moskova  Santeros de Aguada
Maajoukkueet
:   Ruotsi
Aiheesta muualla
FIBA
Jonas Christoffer Jerebko (s. 2. maaliskuuta 1987 Borås) on ruotsalainen NBA:ssa pelannut koripalloilija. Hänet valittiin NBA:han vuoden 2009 varaustilaisuuden toisella kierroksella 39. pelaajana, ja hän on edustanut liigassa Detroit Pistonsia, Boston Celticsiä, Utah Jazzia ja Golden State Warriorsia. Hän oli toinen ruotsalainen NBA-pelaaja. Hänen isänsä Chris Jerebko on yhdysvaltalainen entinen ammattilaiskoripalloilija.
Ura

Jerebko pelasi kasvattajaseuransa Borås Basketin kanssa 1. divisioonassa kolme kautta, kunnes teki Ruotsin suurseuran, Plannja Basketin, kanssa sopimuksen. Yhden kauden jälkeen hän lähti Pallacanestro Biellaan, vaikka hänellä oli stipendi isänsä kotikaupungin Buffalon yliopistoon. Meno Italiaan kannatti, sillä hänestä tuli yksi sarjan lupaavimmista nuorista tähdistä.
Alun perin hän oli menossa vuoden 2008 NBA:n varaustilaisuuteen, mutta vetäytyi viime hetkellä. Vuoden 2009 NBA:n varaustilaisuuteen hän kuitenkin osallistui, jossa Detroit Pistons varasi hänet toisella kierroksella. Näin hänestä tuli ensimmäinen ruotsalainen pelaaja, joka on koskaan valittu NBA:n varaustilaisuudessa. Elokuussa 2009 Jerebko siirtyi Pistonsiin. Helmikuussa 2015 hän siirtyi Boston Celticsiin ja heinäkuussa 2017 Utah Jazziin.
Keväällä 2022 Jerebko teki sopimuksen Moskovan TsSKA:n kanssa ja hänet hyllytettiin Ruotsin maajoukkueesta. Vuonna 2024 hän pelasi kaksi ottelua Puerto Ricon pääsarjajoukkueessa Santeros de Aguadassa.
Aiheesta muualla

Italian liigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
DraftExpress (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
NBA Draft (englanniksi)
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Nea Lotvonen

| Nea Lotvonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. maaliskuuta 2001 (ikä 23) Eno, Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Neppe
Ulkopelipaikka:  Polttolinja
Sisäpelirooli:  Vaihtaja/kotiuttaja
Seura:  Kempeleen Kiri
Pelaajaura
Junioriseurat
–2020:  Muhoksen Pallo-Salamat Tyrnävän Tempaus Kempeleen Kiri
Ammattilaisjoukkueet
2020–:  Kempeleen Kiri Tyrnävän Tempaus
Nea Lotvonen (s. 13. maaliskuuta Eno) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Kempeleen Kiriä.
Ura

Lotvonen on Muhoksen Pallo-Salamien kasvatti. Hän on sittemmin pelannut Tyrnävän Tempauksen ja Kempeleen Kirin junioreissa. Lotvonen teki Ykköspesis-debyyttinsä 12. toukokuuta 2018 kotona Ylivieskan Kuulaa vastaan. Hän löi ensimmäisen juoksunsa toisessa Ykköspesis-ottelussaan 19. toukokuuta 2018 kotona Mynämäen Vesaa vastaan. Lotvonen teki Superpesis-debyyttinsä 26. kesäkuuta 2020 kotona Lapuan Virkiää vastaan. Hän löi ottelussa yhden juoksun.
Žert

| Žert> ’Vitsi’ |
| --- | --- |
 Zert (1969) Elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Jaromil Jires
Käsikirjoittaja:  Milan Kundera (romaani) Jaromil Jires Milan Kundera Zdenek Bláha (dramaturgi)
Säveltäjä:  Zdenek Pololáník
Kuvaaja:  Jan Curík
Leikkaaja:  Josef Valusiak
Lavastaja:  Leo Karen
Pääosat:  Josef Somr Jana Dítetová Ludek Munzar
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Filmové studio Barrandov
Levittäjä:  Ústřední půjčovna filmů
Ensi-ilta:   28. helmikuuta  1969
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  tšekki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Žert (kirjaimellisesti ’Vitsi’, engl. The Joke) on tšekkiläisen Jaromir Jirešin ohjaama vuonna 1969 ilmestynyt elokuva, jota pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Milan Kunderan romaaniin perustuva elokuva kertoo yliopisto-opiskelijasta, joka joutuu postikorttiin kirjoittamansa kommunistivitsin vuoksi rangaistusleirille ja päättää myöhemmin kostaa tapahtuman. Elokuvaa ei ole julkaistu Suomessa, joten sillä ei ole virallista suomenkielistä nimeä.
Tuotanto

Jaromir Jirešillä ei ollut mahdollisuutta ohjata vuonna 1963 julkaistun esikoiselokuvansa Krik (suom. Huuto) jälkeen. Hän ja Milan Kundera valmistelivat Žertin elokuvakäsikirjoitusta vuonna 1967, ennen Kunderan samannimisen esikoisromaanin julkaisua. Prahan kevään vapauden aikana vuonna 1968 Jireš sai mahdollisuutensa.
Žert on tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon suorin ja kiertelemättömin totalitarismin ja kommunistisen hallinnon kritiikki. Mustavalkoinen elokuva rinnastaa useamman eri aikatason: nykyajan, Ludvíkin ajan yliopistolla ja rangaistuspataljoona-ajan. Siitä puuttuu kokonaan Jirešin muiden elokuvien lyyrisyys. Poliittinen kommentointi on suoraa ja armottomampaa kuin Kunderan kirjassa, jonka rakkaustarina on lähes kokonaan riisuttu elokuvasta.
Juoni

Ludvík Jahn palaa vanhaan kotikaupunkiinsa muualla viettämiensä vuosien jälkeen. Häntä haastattelee radiotoimittaja Helen, jonka Ludvík ymmärtää vanhan vihamiehensä vaimoksi. Ludvík on vuosia aiemmin lähettänyt kommunistien leirillä olevalle tyttöystävälleen postikortin, jossa hän on vitsaillut tämän ja kommunistien ihanteilla.
Tyttöystävä on luovuttanut postikortin ja Ludvíkin kirjeet komitealle, joka on erottanyt Ludvíkin yliopistolta. Hänet on määrätty rangaistuspataljoonaan kuudeksi vuodeksi. Pavel oli yksi komitean jäsenistä. Ludvík päättää kostaa Pavelille makaamalla Helenin kanssa. Hän kutsuu Helenin kotikaupunkiinsa ja viettelee tämän. Paikalle tulee myös Pavel, jolla on mukanaan oma rakastajattarensa. Pavel ei välitä Ludvíkin teosta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Josef Somr  | … |  Ludvík Jahn  |
|  Jana Dítětová  | … |  Helena Zemánková  |
|  Luděk Munzar  | … |  Pavel Zemánek  |
|  Jaroslava Obermaierová  | … |  Markéta Pospíšilová  |
|  Evald Schorm  | … |  Assistentti Kostka  |
|  Věra Křesadlová  | … |  Věra Brožová, Pavel Zemánekin rakastajatar  |
|  Jaromír Hanzlík  | … |  Komentaja  |
|  Michal Pavlata  | … |  Ääniteknikko Jindra Tkadlečka  |
Vastaanotto

Žert kuvattiin Prahan kevään aikana. Se ehdittiin julkaista Neuvostoliiton miehityksen jälkeen ja oli yleisömenestys. Elokuva kuitenkin vedettiin levityksestä ja kiellettiin vuosiksi. Elokuvaa pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä teoksista ja ylipäätään yhtenä merkittävimmistä Tšekkoslovakian stalinistisen ajan kuvauksista.
Aiheesta muualla

Žert Tšekin elokuva-arkiston tietokannassa.
| n k Tšekkoslovakialaisen elokuvan uusi aalto |
| --- | --- |
Tsekkiläiset ohjaajat:  Miloš Forman  Jiří Menzel  Věra Chytilová  Jaromil Jireš  Ivan Passer  Jan Němec  Evald Schorm  Pavel Juráček  Hynek Bočan  Jaroslav Papoušek  Antonín Máša  Jan Schmidt  Drahomíra Vihanová 
Slovakialaiset ohjaajat:  Juraj Jakubisko  Dušan Hanák  Juraj Herz  Štefan Uher  Elo Havetta 
Ohjaajia, jotka on liitetty uuteen aaltoon:  Karel Kachyňa  František Vláčil  Vojtěch Jasný  Zbyněk Brynych  Oldřich Lipský  Ján Kadár  Elmar Klos 
Usein mukana projekteissa:  Milan Kundera  Bohumil Hrabal  Ester Krumbachová  Jaroslav Kučera  Miroslav Ondříček  Frank Daniel 
Keskeiset elokuvat:  Aurinko verkossa (1963)  Jostakin muusta (1963)  Huuto (1964)  Yön timantit (1964)  Vaaleaverikön rakkaus (1965)  Kasvoista kasvoihin (1965)  Juhlavieraat (1966)  Tuhatkaunokit (1966)  Tarkoin vartioidut junat (1966)  Návrat ztraceného syna (suom. ”Tuhlaajapojan paluu”) (1966)  Palaa, palaa! (1967)  Hassu kesä (1968)  Vtáčkovia, siroty a blázni (suom. ”Lintuja, orpoja ja typeryksiä”) (1969)  Spalovač mrtvol (suom. ”Krematorion hoitaja”) (1969)  Žert (suom. ”Vitsi”) (1969)  Nuoren pyövelin tapaus (1970)  Valerie a týden divů (suom. ”Valerien ihmeiden viikko”) (1970) 
Muuta:  Barrandov-elokuvastudiot  Prahan kevät
Spalovač mrtvol

| Spalovač mrtvol> ’Krematorion hoitaja’ |
| --- | --- |
 Spalovač mrtvol -elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Juraj Herz
Käsikirjoittaja:  Ladislav Fuks(romaani) Ladislav Fuks Juraj Herz
Säveltäjä:  Zdenek Liska
Kuvaaja:  Stanislav Milota
Leikkaaja:  Jaromír Janácek
Tuotantosuunnittelija:  Zbyněk Hloch
Pukusuunnittelija:  Olga Dimitrovová
Lavastaja:  Zbynek Hloch Frantisek Straka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Tšekkoslovakia
Tuotantoyhtiö:  Filmové studio Barrandov Sebor
Levittäjä:  Ústřední půjčovna filmů Netflix
Ensi-ilta:   14. maaliskuuta  1969
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  tšekki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spalovač mrtvol (kirjaimellisesti ’Krematorion hoitaja’ tai ’Tuhkaaja’), engl. The Cremator) on vuonna 1969 julkaistu slovakialaisen Juraj Herzin ohjaama kauhuelokuva, joka lasketaan kuuluvaksi tšekkoslovakialaisen elokuvan uuteen aaltoon. Sysimustaa huumoria sisältävä kauhuelokuva kiellettiin kommunistisessa Tšekkoslovakiassa kolme vuotta julkaisunsa jälkeen vuoteen 1989 saakka.
Elokuva on valittu kotimaassaan yleisöäänestyksissä toistuvasti yhdeksi kaikkien aikojen parhaista tšekkiläisistä elokuvista ja sillä on vankka kulttisuosio. Länsimaisessa tšekkoslovakialaisen elokuvan uutta aaltoa käsittelevässä kirjallisuudessa sitä käsitellään kuitenkin vain vähän. Elokuvalla ei ole virallista suomenkielistä nimeä, sillä sitä ei ole julkaistu Suomessa.
Teemat ja tyyli

Spalovač mrtvol sijoittuu Prahaan]] juuri ennen toisen maailmansodan alkua vuosiin 1937–1938. Päähenkilö Karel Kopfrkingl on perheellinen krematorion hoitaja, joka liittyy natsipuolueeseen ja vajoaa vähitellen täydelliseen hulluuteen. Elokuvassa sysimusta huumori, poliittinen kommentaari ja makaaberi kauhuelokuva yhdistyvät omalaatuiseksi kuvaukseksi pahuuden arkipäiväisyydestä. Koko elokuvan päällä kulkee Kopfrkinglen monotoninen kertojanääni, joka kommentoi tapahtumia ja toimii siirtymänä kohtausten välillä.
Ohjaaja itse on maininnut haastattelussa vaikutteikseen Hitchcockin elokuvat, ekspressionismin, Victor Sjöströmin, Ingmar Bergmanin ja Luis Buñuelin. Elokuvaa on verrattu Stanley Kubrickin Tohtori Outolempeen ja Roman Polanskin Inhoon.
Poliittisen ilmapiirin vapautessa Tšekkoslovakiassa tehtiin 1960-luvulla useita elokuvia, jotka käsittelivät holokaustia ja toista maailmansotaa. Kommunistisessa Tšekkoslovakiassa toista maailmansotaa ja saksalaisten miehitystä käsittelevät elokuvat antoivat ohjaajille mahdollisuuden käsitellä verhotusti totalitaarisia ideologioita, henkilökohtaista moraalia ja yksilöiden valintoja. Spalovač mrtvolin ohjaajalle Herzille holokausti oli hyvin henkilökohtainen aihe, sillä hän oli itse juutalainen ja selvinnyt hengissä Ravensbrückin keskitysleiriltä.
Juoni

Spalovač mrtvolin päähenkilö Karel Kopfrkingl on keskiluokkainen krematorion hoitaja Prahassa juuri ennen toisen maailmansodan alkua 1937–1938. Hän asuu hyvällä maulla klassisesti sisustetussa asunnossa vaimonsa, poikansa Milin ja tyttärensä Zinan kanssa. Elokuvan alussa Itävalta on liittynyt kolmanteen valtakuntaan, elokuvan lopussa saksalaiset ovat ottaneet haltuunsa Tšekkoslovakian ja Prahan. Kopfrkingl uskoo, että vain kuolema voi vapauttaa ihmisen kärsimyksestä ja viittaa läpi elokuvan buddhalaisiin teksteihin jälleensyntymästä.
Reinke, Kopfrkinglin saksalaismielinen rintamatoveri ensimmäisestä maailmansodasta näkee saksalaisten olevan tulossa maahan ja suostuttelee Kopfrkinglin hakemaan Saksan kansalaisuutta ja liittymään puolueeseen. Opportunistinen Kopfrkingl ilmiantaa työtoverinsa, krematorion johtajan ja juutalaisen lääkärinsä Natsi-Saksan vastustajina ja kohoaa itse krematorion johtoon. Kun Reinke vihjaa, että Kopfrkinglin perheessään virtaa juutalaista verta, nyt saksalaistetulla etunimellä Karl puhuteltu Kopfrkingl murhaa vaimonsa ja poikansa. Kopfrkingl vajoaa vähitellen täydellisesti harhoihinsa. Puolueella on Kopfrkinglelle kuitenkin suuri tehtävä. Hänen tehtävänään on suunnitella suuria krematorioita, joiden avulla maailma voidaan vapauttaa juutalaisista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rudolf Hrusínský  | … |  Kopfrkingl  |
|  Vlasta Chramostová  | … |  Lakmé / Dagmar  |
|  Jana Stehnová  | … |  Zina  |
|  Milos Vognic  | … |  Mili  |
|  Ilja Prachar  | … |  Walter Reinke  |
|  Eduard Kohout  | … |  Bettleheim  |
|  Jirí Menzel  | … |  Dvorák  |
|  Jirí Lír  | … |  Strauss  |
|    | … |    |
|    | … |    |
|    | … |    |
|    | … |    |
|    | … |    |
|    | … |    |
Tuotanto

Spalovač mrtvol perustuu Ladislav Fuksin samannimiseen romaaniin. Herz oli aluksi pettynyt runaasti dialogia sisältäneeseen romaaniin, jonka sovittaminen elokuvaksi tuntui mahdottomalta. Hän kirjoitti kuitenkin kirjailijan kanssa aihetta käsikirjoitukseksi puolitoista vuotta. Pääosaa esittämään valittiin yksi Tšekkoslovakian tunnetuimmista näyttelijöistä, Karel Steklýn elokuvassa Kunnon sotamies Švejk (1956) pääosaa esittänyt Rudolf Hrusínský.
Elokuva kuvattiin vuonna 1968 Prahan kevään aikana. Herz on kertonut, että elokuvan kuvaamisen aikana tuotantoryhmällä oli täydellinen vapaus työskennellä haluamallaan tavalla. Hän on paljastanut myös, että elokuvan loppu ei ole hänen haluamansa. Neuvostoliiton miehitettyä Prahan Herz kuvasi elokuvaan uuden lopun, mutta Barrandov-studioiden johtaja kieltäytyi vaihtamasta loppua poliittisten seurausten pelossa. Vaihtoehtoinen loppu todennäköisesti poltettiin. Uudessa lopussa Kopfrkingl olisi palannut nyt Neuvostoliiton miehittämään Prahaan.
Elokuva kuvattiin mustavalkoisena, vaikka Herz itse on kertonut halunneensa tehdä sen värillisenä. Kuvaaja Stanislav Milota käytti vääristäviä laajakulmalinssejä ja syväterävyyttä. Ryhmäkohtauksissa Herz käyttää useiden muiden uuden aallon ohjaajien tapaan cinema veriten tekniikoita ja amatöörinäyttelijöitä. Elokuva on täynnä hyppyleikkauksia. Leikkauksen rytmi on välillä hengästyttävä, kun katsojalle vyörytetään kuvia maalauksista ja valokuvista.