stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hakojärvi (Utajärvi)
Aiheesta muualla

Kiiminkijoen melontaopas (Viitattu 29.1.2009)
Kiiminkijoen Natura-arviointi (Viitattu 29.1.2009)
Utajärvi
| --- | --- |
Kylät:  Ahmas  Alakylä  Ala-Naama  Ala-Niska  Autio  Juorkuna  Järvikylä  Kangaskylä  Kernilä  Kivijärvi  Kormunkylä  Marttisjärvi  Murronkylä  Naamankylä  Niska  Ojakylä  Potku  Sanginkylä  Sipolankylä  Sapilasmaa  Sotka  Särkijärvi  Tervolankylä  Utanen  Ylisuvanto  Yli-Utos 
Järvet, lammikot ja lähteet:  Ahmasjärvi  Ahvenlampi (Sanginkylä)  Ahvenlampi (Juorkuna)  Hakojärvi  Iso Karvasjärvi  Iso Kivijärvi  Iso Olvasjärvi  Iso-Timonen  Juorkuna  Kaihlanen  Kirkaslampi  Kivi-Sorsua  Kivijärvi  Korpinen  Kärkkäänjärvi  Lauttalampi  Marttisjärvi  Matkalampi  Mustalampi  Nuanjärvi  Palonen  Penikkajärvi  Pieni Torvenjärvi  Pikku Karvasjärvi  Pikku Olvasjärvi  Pikku-Säynäjä  Pikku-Timonen  Pontema  Puutturinjärvi  Saari-Sorsua  Sanginjärvi  Siiralampi  Sotkajärvi  Särkijärvi  Säynäjä  Torvenjärvi  Vaaranlampi  Valkiaisjärvi  Vähä-Ruohonen 
Joet ja purot:  Kiiminkijoki  Kivijoki  Koivujoki  Korpisenoja  Naamanjoki  Nuanjoki  Oilinginoja  Oulujoki  Piltuanjoki  Piltunginjoki  Poikajoki  Potkunjoki  Sanginjoki  Särkijoki  Säynäjäjoki  Tilanjoki  Timo-oja  Utosjoki 
Luonnonsuojelualueet:  Olvassuon luonnonpuisto  Rokuan kansallispuisto 
Rakennukset ja rakennelmat:  Ahmaksen kalevalainen perinnekylä  Ahmaskosken silta  Ala-Utoksen voimalaitos  Maijan kivi  Utajärven kirkko  Utajärven kivipuisto  Utasen voimalaitos 
Muistomerkit, laatat ja veistokset:  Sankarivainajien muistomerkki (1950)  Karjalaan jääneiden muistomerkki (1958)  Roomari-patsas (1985)  Veteraanikivi (1991)  Merilän suvun koskenlaskijoiden muistomerkki (2000)  Runonlaulajien muistomerkki (2003) 
Museot:  Utajärven kotiseutumuseo  Ylisipolan kotiseutumuseo 
Liikenne:  Ahmaksen rautatieasema  Niskan seisake  Oulu–Kontiomäki-rata  Rokuan rautatie  Seututie 836  Seututie 837  Sotkan seisake  Utajärven rautatieasema  Valtatie 22  Yhdystie 8300
Suomen raitioliikenne

Tampereen ensimmäinen raitiovaunu Hämeenkadulla vuonna 2022.
Artic X34 on uusin kaupunkiraitiovaunujen kalustotyyppi Helsingissä.
Suomen raitioliikenne on joissakin Suomen suurimmissa kaupungeissa toimiva raideliikennemuoto. Tällä hetkellä toimivaa raitioliikennettä on Helsingissä, Espoossa ja Tampereella. Suomessa on aiemmin ollut raitioliikennettä myös Turussa ja Viipurissa. Uusia raitiotiejärjestelmiä on suunnitteilla ainakin Vantaalle, Turkuun ja Ouluun. Lokakuussa 2024 tehtiin poliittiset päätökset raitiolinjojen  rakentamisesta Vantaalle Helsinki-Vantaan lentoasemalle ja Tampereelta Pirkkalaan.
Tietoja raitioliikenteestä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kaupunki | Artikkeli | Käyttövoima | Ajanjakso | Raideleveys (mm) |
| Turku | Turun raitioliikenne | Hevosveto | 1890–1892 | 1435 |
| Turku | Turun raitioliikenne | Sähkö | 1908–1972 | 1000 |
| Helsingin seutu | Helsingin raitioliikenne | Hevosveto | 1891–1901 | 1000 |
| Helsingin seutu | Helsingin raitioliikenne | Sähkö | 1900– | 1000 |
| Helsingin seutu | Lauttasaaren raitioliikenne | Hevosveto | 1913–1917 | 1000 |
| Helsingin seutu | Helsingin seudun pikaraitiotiet | Sähkö | 2023– | 1000 |
| Viipuri | Viipurin raitioliikenne | Sähkö | 1912–1939, 1943–1957 | 1000 |
| Tampere | Tampereen raitioliikenne | Sähkö | 2021– | 1435 |
Nykyiset raitiotiet > Helsingin seudulla

Helsingissä hevosraitiovaunut liikennöivät vuosina 1891–1900. Sähköraitiovaunut ovat olleet käytössä Helsingissä vuodesta 1900 lähtien. Helsingin raitiotieverkon pituus on noin 38 kilometriä, ja järjestelmän raideleveys on 1 000 mm. Raitiovaunujen väri on keltavihreä, ja pikaraitiovaunujen sinivalkoinen.
Vuosina 2019–2022 Helsinkiin ja Espooseen rakennettiin pikaraitiolinja Raide-Jokeri. Se aloitti liikennöinnin lokakuussa 2023 ja korvasi runkobussilinjan 550.
Nykyiset raitiotiet > Tampereella

Tampereelle valmistui kaupunkiraitiotien ensimmäinen vaihe vuonna 2021 ja sen virallinen liikennöinti alkoi 9.8.2021. Ensimmäisen vaiheen pituus on noin 16 km, johon sisältyvät raitiotiet keskustasta Hervantaan sekä Tampereen yliopistolliselle sairaalalle. Rakenteilla olevalla toisella vaiheella rataa jatketaan keskustasta Lentävänniemeen Lielahden ja Hiedanrannan kautta. Rakentaminen tapahtuu allianssimallilla. Raideleveys on 1 435 mm, ja raitiovaunujen väri on tiilenpunainen.
Entiset raitiotiet > Turussa

Turussa liikennöivät hevosraitiovaunut vuosina 1890–1892 ja sähköraitiovaunut vuosina 1908–1972. Hevosraitiotien raideleveys oli 1 435 mm ja sähköraitiotien 1 000 mm. Raitiovaunujen väri oli keltainen.
Turussa raitioliikenteestä luovuttiin vuonna 1972, jolloin viimeisenkin raitiolinjan korvasivat linja-autot. Argumentit raitiotietä vastaan liittyivät 1960-luvun näkemyksiin liikennemuodon vanhentuneisuudesta ja bussien korvaavuudesta. Bussit nähtiin uuden ajan tekniikkana ja raitiovaunut vanhanaikaisina. Turun päätöksen voi nähdä omalta osaltaan Tukholman hieman aikaisemmin tulleen lakkautuspäätöksen innoittamana ratkaisuna. 2000-luvulla asiaan on kuitenkin alettu suhtautua myönteisemmin, ja raitioliikenteen palauttamista tutkitaan. Turkuun on sittemmin suunniteltu pikaraitiotieverkostoa, jonka rakentaminen voi alkaa aikaisintaan 2020-luvulla.
Entiset raitiotiet > Viipurissa

Viipurissa oli raitiovaunuja vuodesta 1912. Ne kulkivat alusta lähtien sähköllä. Neuvostoliitolle 1944 luovutetun Viipurin raitiovaunuliikenne lopetettiin vuonna 1957. Järjestelmän raideleveys oli 1 000 mm, ja raitiovaunujen väri oli kermanvalkoinen.
Entiset raitiotiet > Muut radat

Muutamia pääasiassa tavaraliikenteeseen käytettyjä suomalaisia kapearaiteisia sähkörautateitä on kutsuttu "raitioteiksi". Näitä olivat muiden muassa Finlaysonin sähkörata ("Mansen ratikka") Tampereella, Kyröskosken sähkörautatie Hämeenkyrössä sekä Lohjan sähkörautatie.
Suunniteltuja uusia raitioteitä

Pikaraitiotietä suunnitellaan tällä hetkellä Turkuun, Ouluun ja Vantaalle. Uuden Oulun yleiskaavaehdotuksessa on laadittu suunnitelmia mahdollista raideliikennettä silmälläpitäen. Yleiskaavaehdotuksen tähtäimessä olisi Oulun kehitys pitkällä aikavälillä, mikäli vuoteen 2050 mennessä Oulussa olisi 260 000 asukasta ja 35 000 uutta työpaikkaa.
Jyväskylän, Lahden ja Kuopion uutisoitiin selvittävän duoraitioliikenteen mahdollisuuksia vuonna 2018. Jyväskylässä selvitykseen osallistuvat myös Äänekoski, Laukaa ja Muurame. Lahdessa Heinola ja Orimattila sekä Kuopiossa Suonenjoki, Siilinjärvi, Lapinlahti ja Iisalmi. Duoraitiovaunut liikennöisivät yleisen liikenteen rautatieverkolla sekä kaupunkikeskustojen raitioteillä.
Pikaraitolinja 15 eli niin kutsuttu Raide-Jokeri Espoon Otaniemessä.
Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla

| Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla |
| --- | --- |
 Elokuvan alkuperäinen juliste vuodelta 1990.
Ohjaaja:  Pertti Melasniemi
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen
Tuottaja:  Spede Pasanen
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Juha Jalasti
Leikkaaja:  Pekka Lampela
Pääosat:  Vesa-Matti Loiri   Simo Salminen   Spede Pasanen   Pirkka-Pekka Petelius
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Spede-Team Oy
Ensi-ilta:  24. elokuuta 1990
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  233 715
Edeltäjä:  Tupla-Uuno
Seuraaja:  Uuno Turhapuro herra Helsingin herra
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla on vuonna 1990 julkaistu 14. Uuno Turhapuro -elokuva. Juonellisesti se sijoittuu aikaan ennen sarjan muita elokuvia. Tekijät ovat tosin käyttäneet taiteellista vapautta ja ajoittaneet tapahtumat valmistumisvuoteen, mikä ilmenee esimerkiksi vaatetuksesta, autoista ja puheenparresta. Lisäksi Uuno käy tässä elokuvassa peruskoulua, kun aikaisemmissa elokuvissa Uunon opettajaa sanottiin kansakoulun opettajaksi. Elokuva keräsi teattereihin katsojia odotettua vähemmän, vain noin 233 715 katsojaa. Tästä huolimatta elokuva oli vuoden 1990 katsotuin kotimainen elokuva. Elokuva on 1970-luvun Uuno-elokuvia lukuun ottamatta ainoa, jossa ei nähdä Elli Castrénin esittämää Tuuran sihteeriä Unelma Säleikköä, sillä tarinan juoni ei sallinut hänen mukanaoloaan.
Juoni

Elokuva alkaa Hugo Turhapuron rakennellessa kartanoaan. Kuulemma hänen tuleva poikansa, johtaja Uuno Turhapuro vaatii paljon tilaa ja hienot puitteet elämälleen. Seuraavaksi valitaan Uunolle äiti, joka on joko Tyyne tai Helsingin elämään kyllästynyt Gunhild Donnersdotter. Vastasyntynyt johtaja Uuno Turhapuro jätetään Hugo Turhapuron oven eteen ja äidin henkilöllisyys jää hieman hämäräksi.
Uuno Turhapuron täytettyä kahdeksantoista vuotta kartanon rakentaminen on yhä samassa vaiheessa kuin ennen hänen syntymäänsä, eli muutama lauta pystyssä. Teorian tasolla projekti toki etenee vinhaa vauhtia. Uunon tyttöystävä Iita on ikäihminen, syntynyt jo Venäjän vallan aikana.
Sörsselssön ja Härski Hartikainen ovat jo tässä vaiheessa Uunon hyviä ystäviä. Hehkeitä ja kurvikkaita naisia vilisee Spede-filmien tapaan, mutta Uuno ei tunnu ymmärtävän mitään naisten päälle, ainakaan vielä.
Kesänaapureina esiintyy vuorineuvos Tuura perheineen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vesku Loiri  | … |  Uuno Turhapuro / Tyyne   |
|  Olavi Ahonen  | … |  Hugo Turhapuro   |
|  Simo Salminen  | … |  teekkari Sörsselssön   |
|  Spede Pasanen  | … |  Härski-Hartikainen   |
|  Pirkka-Pekka Petelius  | … |  isäntä Töppö   |
|  Aake Kalliala  | … |  isäntä Taavetti Tuppi   |
|  Hannele Lauri  | … |  Gunhild Donnersdotter   |
|  Leo Lastumäki  | … |  nimismies, palopäälikkö   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  vt. kunnanjohtaja   |
|  Tapio Hämäläinen  | … |  vuorineuvos Tuura   |
|  Helge Herala  | … |  peruskoulun opettaja   |
|  Marita Nordberg  | … |  rouva Tuura   |
|  Marjatta Raita  | … |  Elisabeth Tuura   |
|  Seppo Laine  | … |  poliisi   |
|  Jyrki Kovaleff  | … |  poliisi   |
|  Eero Saarinen  | … |  kertoja   |
|  Helena Säkkinen  | … |  Ulpukka, kylän tyttö   |
|  Nina Björkfelt  | … |  tarjoilija   |
|  Anne Korko  | … |  kylän tyttö   |
|  Krista Österman  | … |  kylän tyttö   |
|  Riitta Väisänen  | … |  1. vaimoehdokas   |
|  Pirjo Luoma  | … |  kylän tyttö   |
|  Eila Pehkonen  | … |  emäntä   |
|  Vesa Vierikko  | … |  hammaslääkäri   |
|  Ritva Surakka  | … |  baarin myyjä   |
|  Pekka Lampela  | … |  kyläläinen vaalitilaisuudessa   |
|  Tauno Lahtinen  | … |  kyläläinen vaalitilaisuudessa   |
|  Kari Petäjäniemi  | … |  parrakas mies baarin terassilla   |
TV-esitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 19.3.1995 | MTV3 | 727 000 |
| 30.4.2004 | MTV3 |  |
| 24.6.2007 | MTV3 |  |
| 21.12.2013 | MTV3 |  |
| 27.5.2016 | MTV3 | 346 000 |
| 9.12.2016 | MTV3 |  |
| 28.6.2018 | Sub | 135 000 |
| 3.1.2019 | Sub | 149 000 |
| 14.4.2019 | Sub |  |
| 3.7.2019 | Sub | 110 000 |
| 7.7.2019 | Sub |  |
| 27.12.2019 | Sub | 173 000 |
| 17.4.2020 | MTV3 |  |
| 15.7.2020 | Sub | 44 000 |
| 18.7.2022 | Sub |  |
| 29.8.2022 | Sub |  |
| 3.9.2022 | Sub | 40 000 |
| 20.8.2023 | MTV Sub |  |
| 27.8.2023 | MTV Sub |  |
| 9.8.2024 | MTV Sub |  |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen sanoo ”poikamiesvuosia” hauskemmaksi kuin useimmat Uuno-elokuvat ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Australian Grand Prix 2014

|  Australian Grand Prix 2014  |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2014. 

Päivämäärä:  16. maaliskuuta 2014
Sijainti:  Melbourne Grand Prix Circuit, Melbourne, Australia
Ratatyyppi:  Katuun pohjautuva moottorirata
Radan pituus:  5,303 km
Kilpailun pituus:  58 kierrosta, 307,574 km
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.44,231
Palkintokoroke
Voittaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Toinen:   Kevin Magnussen   (McLaren)
Kolmas:   Jenson Button   (McLaren)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.32,478 (kierroksella 19)
Australian Grand Prix 2014 oli Formula 1 -sarjan avauskilpailu kaudella 2014. Kilpailu ajettiin Melbourne Grand Prix Circuitin radalla 16. maaliskuuta.
Aika-ajot

Lauantain aika-ajot aloitettiin kuivassa säässä, mutta jo ennen ensimmäisen aika-ajo osuuden päättymistä Melbournen radalle iski rankkasade, jonka seurauksena aika-ajot ajettiin läpi välikelin sekä sadekelin renkailla. Kauden 2014 ensimmäisen osakilpailun paalupaikan vei Mercedes GP:n Lewis Hamilton. Red Bullin Daniel Ricciardo ylti yllätyksellisesti toiseen lähtöruutuun, vaikka Red Bull ei alun perin kuulunut ennakkosuosikkeihin Australiaan tultaessa, heidän huonosti menneiden talvitestien jälkeen. Kolmanteen ruutuun ajoi Mercedes GP:n Nico Rosberg. McLarenin tanskalainen tulokaskuski Kevin Magnussen ylsi aika-ajoissa huippusuoritukseen sijoittuen 4. sijalle lähtöruudukossa.
Ferrarin Kimi Räikkönen ajoi 2. aika-ajo osissa seinään ja putosi jatkosta sijoittuen 12. sijalle. Räikkösen sijoitus muuttui kuitenkin yhdellä pykälällä eteenpäin sillä Williamsin Valtteri Bottas kärsi lauantain harjoituksissa vaihdelaatikko-ongelmista ja Bottakselle jouduttiin vaihtamaan vaihdelaatikko. Vaihdelaatikon vaihtamisesta seuraa viiden lähtöruudun rangaistus. Bottas lähti kisaan 15. sijalta.
Kilpailu

Kauden 2014 avauskilpailu aloitettiin kuivassa kelissä. Mercedes GP:n Lewis Hamilton starttasi kilpailuun paalupaikalta. Louksen Romain Grosjean starttasi kisaan varikolta ja onnistui jo ennen kilpailun alkamista saamaan läpiajorangaistuksen kisaan. Marussian molemmat autot sammuivat lähtöruutuihin jo ennen kilpailun alkua. Tämän vuoksi ennen kilpailua ajettiin ylimääräinen lämmittelykierros.
Paalupaikalta lähtenyt Hamilton keskeytti kilpailussa jo kolmannella kierroksella yhden sylinterin hajotessa. Hallitseva maailmanmestari Sebastian Vettel keskeytti moottoriongelmiin vedoten kilpailun neljännellä kierroksella. Kauden ensimmäinen turva-auto tuli radalle kilpailun 11. kierroksella kun Valtteri Bottas hipaisi seinää ja puhkoi renkaansa, jonka seurauksena rengas irtosi ja jäi vaarallisesti radalle.
Kilpailun voittoon ajoi selkeästi Mercedes GP:n Nico Rosberg. Toiseksi sijoittui Red Bullin Daniel Ricciardo ja kolmanneksi sijoittui ensimmäistä osakilpailuaan ajanut McLarenin tanskalainen Kevin Magnussen. Magnussen sivusi samalla uuden tulokkaan parasta sijoitusta ensimmäisessä osakilpailussa sitten Lewis Hamiltonin vuonna 2007. McLaren saavutti ensimmäisen palkintosijansa sitten Brasilian GP:n 2012. Daniel Ricciardo kuitenkin hylättiin kisan jälkeen auton ollessa sääntöjenvastainen. Toiseksi siis sijoittui Kevin Magnussen ja kolmanneksi Jenson Button.
Williamsin Valtteri Bottas sijoittui kilpailussa viidenneksi ja Ferrarin Kimi Räikkönen seitsemänneksi.
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 57 | 1:32.58,710 | 3 | 25 |
| 2 | 20 |  Kevin Magnussen | McLaren-Mercedes | 57 | +26,777 | 4 | 18 |
| 3 | 22 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 57 | +30,027 | 10 | 15 |
| 4 | 14 |  Fernando Alonso | Ferrari | 57 | +35,284 | 5 | 12 |
| 5 | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 57 | +47,639 | 15 | 10 |
| 6 | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 57 | +50,718 | 7 | 8 |
| 7 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 57 | +57,675 | 11 | 6 |
| 8 | 25 |  Jean-Eric Vergne | Toro Rosso-Renault | 57 | +1.00,441 | 6 | 4 |
| 9 | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Renault | 57 | +1.03,585 | 8 | 2 |
| 10 | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 57 | +1.25,916 | 16 | 1 |
| 11 | 99 |  Adrian Sutil | Sauber-Ferrari | 56 | +1 Kierros | 13 |  |
| 12 | 21 |  Esteban Gutiérrez | Sauber-Ferrari | 56 | +1 Kierros | 20 |  |
| 13 | 4 |  Max Chilton | Marussia-Ferrari | 55 | +2 Kierrosta | 17 |  |
| NC | 17 |  Jules Bianchi | Marussia-Ferrari | 49 | +8 Kierrosta | 18 |  |
| Kesk. | 8 |  Romain Grosjean | Lotus-Renault | 43 | MGU-K -vika | 22 |  |
| Kesk. | 13 |  Pastor Maldonado | Lotus-Renault | 29 | MGU-K -vika | 21 |  |
| Kesk. | 9 |  Marcus Ericsson | Caterham-Renault | 27 | Öljynpaine | 19 |  |
| Kesk. | 1 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 3 | Moottori | 12 |  |
| Kesk. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 2 | Moottori | 1 |  |
| Kesk. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 0 | Kolari (Kobayashi) | 9 |  |
| Kesk. | 10 |  Kamui Kobayashi | Caterham-Renault | 0 | Jarrut/Kolari (Massa) | 14 |  |
| DSQ | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull-Renault | 57 | Hylätty | 2 |  |
Lähde:
Muuta

Ensimmäinen kilpailu 1,6 litraisilla V6-turbomoottoreilla.
Kevin Magnussenin, Daniil Kvjatin ja Marcus Ericssonin uran ensimmäinen kilpailu sekä Magnussenin ja Kvjatin ensimmäiset pisteet.
Kevin Magnussenin uran ensimmäinen palkintopallisijoitus, samalla hän sivusi tulokkaan parasta sijoitusta ensimmäisessä osakilpailussa.
100:s voitto Mercedeksen moottoreille.
Jules Bianchi ei sijoittunut koska hän ajoi alle 90 % kilpailupituudesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Australian Grand Prix 2014 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Australian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Adelaiden katurata (1985–1995) Melbourne Grand Prix Circuit (1996–2019), Albert Park Circuit (2022–)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Malesia |  Bahrain |  Kiina |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Itävalta |  Britannia |  Saksa |
|  Unkari |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Japani |  Venäjä |  Yhdysvallat |  Brasilia |  Abu Dhabi |  |
Southampton FC

Southampton Football Club (lempinimi: The Saints) on southamptonilainen jalkapalloseura. Se pelaa Englannin korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa, jonne se nousi takaisin pelattuaan kauden 2023–2024 mestaruussarjassa.
Kotiottelunsa se pelaa St Mary’s Stadiumilla, jonne se muutti vuonna 2001 The Dellistä. Seuraa on kutsuttu nimellä The Saints (Pyhimykset) sen perustamisesta 1885 lukien, johtuen seuran historiasta Englannin pyhän Marian kirkon nuorten miesten yhdistyksen jalkapallojoukkueena. Seura perustettiin nimellä St Mary’s Church of England Young Men’s Association (St Mary’s Y.M.A) ja sen peliasu on alusta saakka ollut pääosin punavalkoinen.
Joukkue on voittanut FA Cupin kerran, vuonna 1976, jolloin se kukisti loppuottelussa Manchester Unitedin 1–0. Finaaliin se on yltänyt myös vuosina 1900, 1902 ja 2003. Vuoden 1900 FA Cupin loppuottelun joukkue hävisi Burylle maalein 0–4, vuoden 1902 uusintaottelussa Sheffield Unitedille 1–2 ja 2003 Arsenalille 0–1. Seuran korkein liigasijoitus on toinen sija kaudelta 1983–1984. Valioliiga-aikakaudella se on parhaimmillaan sijoittunut kuudenneksi kaudella 2015–2016.
Southampton putosi Valioliigasta 15. toukokuuta 2005 27:n peräkkäisen mestaruusliigavuoden jälkeen. Joukkue nousi takaisin Valioliigaan kaudella 2011–2012 pelattuaan vielä pari kautta aiemmin kolmannella sarjatasolla ykkösliigassa.
Siirtohistoria > 2010-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016–2017 | 68,9M € | 85,1M € | +16,2M € |  Sofiane Boufal | 18,7M € |  Sadio Mané | 41,2M € |
| 2015–2016 | 55,6M € | 52,7M € | -2,9M € |  Virgil van Dijk | 15,7M € |  Morgan Schneiderlin | 35,0M € |
| 2014–2015 | 88,0M € | 123,8M € | +35,8M € |  Sadio Mané | 15,0M € |  Luke Shaw | 37,5M € |
| 2013–2014 | 39,6M € | 4,2M € | -35,4M € |  Dani Osvaldo | 15,1M € |  Jason Puncheon | 2,2M € |
| 2012–2013 | 41,5M € | 0 € | -41,5M € |  Gastón Ramírez | 15,2M € |  Harlee Dean | Ilmainen siirto |
| 2011–2012 | 5,6M € | 14,3M € | +8,7M € |  Billy Sharp | 2,2M € |  Alex Oxlade-Chamberlain | 13,8M € |
| 2010–2011 | 2,8M € | 0 € | -2,8M € |  Richard Chaplow | 0,9M € |  Paul Wotton | Ilmainen siirto |
| Yht. | 302,0M € | 280,1M € | -21,9M € |  |  |  |  |
Siirtohistoria > 2000-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | 2,8M € | 5,1M € | +2,3M € |  José Fonte | 1,4M € |  David McGoldrick | 1,9M € |
| 2008–2009 | 2,0M € | 3,4M € | +1,4M € |  Morgan Schneiderlin | 1,5M € |  Andrew Davies | 1,9M € |
| 2007–2008 | 3,1M € | 30,9M € | +27,8M € |  Wayne Thomas | 1,7M € |  Gareth Bale | 14,7M € |
| 2006–2007 | 7,0M € | 4,5M € | -2,5M € |  Rudi Skácel | 2,2M € |  Ricardo Fuller | 1,8M € |
| 2005–2006 | 3,9M € | 28,9M € | +25,0M € |  Grzegorz Rasiak | 3,0M € |  Peter Crouch | 10,5M € |
| 2004–2005 | 12,7M € | 13,2M € | +0,5M € |  Nigel Quashie | 3,2M € |  James Beattie | 9,0M € |
| 2003–2004 | 9,0M € | 10,9M € | +1,9M € |  Kevin Phillips | 4,9M € |  Wayne Bridge | 10,5M € |
| 2002–2003 | 12,0M € | 0 € | -12,0M € |  David Prutton | 3,8M € |  Tahar El Khalej | Ilmainen siirto |
| 2001–2002 | 19,4M € | 14,5M € | -4,9M € |  Rory Delap | 6,0M € |  Dean Richards | 12,2M € |
| 2000–2001 | 0 € | 0,1M € | +0,1M € |  Uwe Rösler | Ilmainen siirto |  Shayne Bradley | 0,1M € |
| Yht. | 71,9M € | 110,9M € | +39,0M € |  |  |  |  |
Siirtohistoria > 1990-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | 3,4M € | 0,7M € | -2,7M € |  Jo Tessem | 0,9M € |  Scott Marshall | 0,4M € |
| 1998–1999 | 7,3M € | 12,6M € | +5,3M € |  Stuart Ripley | 2,3M € |  Kevin Davies | 11,3M € |
| 1997–1998 | 6,2M € | 7,6M € | +1,4M € |  David Hirst | 2,5M € |  Eyal Berkovic | 2,7M € |
| 1996–1997 | 3,2M € | 4,8M € | +1,6M € |  Egil Östenstad | 0,8M € |  Richard Hall | 1,7M € |
| 1995–1996 | 2,2M € | 0,1M € | -2,1M € |  Alan Neilson | 1,2M € |  Peter Whiston | 0,1M € |
| 1994–1995 | 4,0M € | 3,1M € | -0,9M € |  Neil Shipperley | 1,8M € |  Jeff Kenna | 2,3M € |
| 1993–1994 | 2,9M € | 3,9M € | +1,0M € |  Jim Magilton | 0,8M € |  Tim Flowers | 3,8M € |
| 1992–1993 | 3,0M € | 5,9M € | +2,9M € |  Perry Groves | 0,9M € |  Alan Shearer | 4,5M € |
| 1991–1992 | 1,8M € | 1,6M € | -0,2M € |  Iain Dowie | 1,5M € |  Steve Davis | 0,7M € |
| 1990–1991 | 2,4M € | 1,9M € | -0,5M € |  Alan McLoughlin | 1,5M € |  Rod Wallace | 1,9M € |
| Yht. | 36,4M € | 42,2M € | +5,8M € |  |  |  |  |