stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aakkojärvi
Vedenlaatu

Järvi on luonteeltaan läpivirtausjärvi ja silloin Aakkolanjoen tuomat yläjuoksun vedet määräävät järven vedenlaadun lähes kokonaan. Säiden mukaan voi järven vedelaatu vaihdella nopeastikin. Järven vettä on tutkittu ainakin vuosina 1978, 1995 ja 2010. Sen vedenväri on lievästi ruskeaa ja se on vähähumuksista. Sateiden aikana veden ruskea väri voimistuu. Veden happamuustaso on lähellä normaalia ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä. Järvi on ravinnetasoltaan lievästi rehevöitynyt järvi ja se soveltuu virkistyskäyttöön melko hyvin. Rantojen voimakas ruohottuminen haittaa veteenmenoa.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Laasojärven alueeseen (35.751) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 88,5 metriä mpy. Järvi kuuluu Leppähampaanjoen valuma-alueen alajuoksulla pääuoman järvien muodostamaan ketjuun, jonka kautta valuma-alueen kaikki vedet virtaavat läpi. Pääosa järven kautta virtaavasta vedestä tulee Mellinselän Kokkilanselältä, mista alkaa Aakkolanjoki eli Savonjoki. Se jatkaa alas heti järven eteläpäästä ja laajenee lopulta Paskon nimisenä ja laskee sitten Aurikkojärveen. Vesireitti laskee lopulta Koljonselkään. Aakkojärveen laskee vielä viisi paikallista ojaa, joista itärantaan tuleva tuo Lammin kautta Kytökorven suolta kuivatusvesiä.
Historiaa

Aakkolan, joka kirjoitettiin vuonna 1540 Ackoila, kylätontti on sijainnut Lammilta tulevan ojan pohjoispuolella eteläisimmän mökin kohdalla. Kylässä oli vielä 1600 ja 1700 lukujen karttojen mukaan kaksi taloa. Myös järven toisella puolella sijaitsee Vanha-Eskolan kohdalla kaksitaloinen kyläntontti Haavisto, joka on yhtä vanha. Kylät ovat ilmeisesti vanhempia kuin 1540, sillä ne olivat jo olemassa kun ensimmäiset kirkonkirjat ilmestyivät.
Vuoden 1957 peruskartassa Sammalista kutsuttiin myös Sammalistoksi.
Alejandro Gómez

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alejandro Gómez vuonna 2012. |  Alejandro Gómez vuonna 2012. |  Alejandro Gómez vuonna 2012. |  |
Maa:   Espanja
Miesten yleisurheilu
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Aix-les-Bains 1990 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Antwerpen 1991 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Durham 1995 | joukkuekilpailu |  |
| Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  | Puolimaratonin MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Palma 1996 | joukkuekilpailu |  |
Alejandro Gómez Cabral (11. huhtikuuta 1967 Vigo, Espanja – 31. tammikuuta 2021) oli espanjalainen  kestävyysjuoksija, joka oli erikoistunut maratoniin ja maastojuoksuun. Gómez saavutti uransa aikana kolme pronssia maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuista, kaikki joukkuekilpailuista.
Puolimaratonin maailmanmestaruuskilpailuissa Gómez sijoittui kahdeksanneksi vuonna 1992 ja saavutti hopeaa joukkuekilpailussa 1996.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Gómez osallistui maratonille kahdesti, vuonna 1999 hän sijoittui 40:ksi ja vuonna 2003 hän keskeytti. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Gómez osallistui maratonille kaksi kertaa, vuonna 1998 sijoitus viides ja vuonna 2002 kuudes.
Vuoden 1996 Atlantan kesäolympialaisissa Gómez sijoittui 10 000 metrin juoksussa 15. sijalle.
Muita Gómezin uran saavutuksia ovat toinen sija 5 000 metrin juoksussa yleisurheilun nuorten maailmanmestaruuskilpailuista vuodelta 1986 sekä viisi Espanjan mestaruutta 10 000 metrin juoksussa vuosilta 1989, 1991, 1993, 1995 ja 1996.
Henkilökohtaiset ennätykset

1500 m: 3.39,18 (1991)
3000 m: 7.47,7 (1989)
3000 m esteet: 8.33,6 (1989)
5000 m: 13.20,91 (1989)
10 000 m: 27.39,38 (1993)
Puolimaraton: 1.01.20 (1992)
Maraton: 2.07.54 (1997)
Aiheesta muualla

Alejandro Gómez Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Miesten 10 000 metrin juoksun Espanjan mestarit
Alarik Hernberg

Verner Alarik Hernberg (2. maaliskuuta 1869 Helsinki – 9. lokakuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä ja Helsingin yliopiston siviilioikeuden apulaisprofessori.
Henkilöhistoria ja ammattiura

Hernbergin vanhemmat olivat senaatin kielenkääntäjä Robert Nikolai Hernberg (1831-1887) ja Clara Amanda Adelaide Strandberg.  Hernberg oli naimisissa vuodesta 1896 Naëma Fredrika Tawaststjernan kanssa. Heidän poikiaan olivat Suomen Sokeri Oy:n pääjohtaja Gunnar Hernberg ja Villayhtymän pääjohtaja Runar Hernberg, samoin kuin sisätauteihin erikoistunut lääketieteen ja kirurgian tohtori Carl-August Alarik Hernberg (s. 1909).
Hernberg pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1888 ja suoritti Helsingin yliopistosta oikeustutkinnon 1893 sekä valmistui molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1916. Hän sai varatuomarin arvon 1896.
Hernberg oli Suomen senaatin talousosastolla ylimääräisenä kopistina vuodesta 1893 ja senaatin olkeusosastolla ylimääräisenä kopistina vuodesta 1896. Hän toimi Helsingissä asianajajana 1899–1907 ja 1909–1924. Hernberg oli 1907–1909 Helsingin kaupunginvaltuuston sihteerinä ja 1909–1915 Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden opettajana. Hän julkaisi 1903–1906 Juridiska meddelanden-aikakauslehteä ja kirjoitti oikeusopillisia kirjoitelmia ja tutkimuksia, muun muassa suomenkieliset tutkielmat Laki maanvuokrasta maalla ja Selityksiä tielakiin. Hernberg oli viimeksi Helsingin yliopiston siviilioikeuden apulaisena eli apulaisprofessorina 1924–1936.
Hernbergiä pidettiin omalaatuisena henkilönä, jonka oikeustieteellisiin kannanotoihin ei aina luotettu. Osa opiskelijoista piti hänen luentojaan vaikeaselkoisina, ja 1930-luvulla hän joutui yliopiston rehtorin puhutteluun mielivaltaisen tenttaamiskäytäntönsä vuoksi. Hernberg kärsi myös huonokuuloisuudesta.
Aiheesta muualla

Werner Alarik Hernberg (1869-1941), valokuva vuodelta 1913, Helsingin yliopistomuseo (Finna)
Alankomaat yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Alankomaiden MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 15. |
| 1987 Rooma | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1991 Tokio | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 21. |
| 1993 Stuttgart | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 29. |
| 1995 Göteborg | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1997 Ateena | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1999 Sevilla | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2001 Edmonton | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 40. |
| 2005 Helsinki | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 13. |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 2 | 35. |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | 25. |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 12. |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 3 | 1 | 0 | 3 | 4 | 15. |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 9. |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 0 | 3 | 1 | 4 | 30. |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 2 | 2 | 1 | 2 | 5 | 8. |
| Yhteensä | 1 | 4 | 4 | 6 | 4 | 8 | 7 | 9 | 12 | 28 | 28. |
Alankomaiden MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Femke Bol | 2 | 2 | 0 | 4 | 2022–2023 |
| Sifan Hassan | 2 | 1 | 3 | 6 | 2015–2023 |
| Dafne Schippers | 2 | 1 | 2 | 5 | 2013–2017 |
| Lieke Klaver * | 1 | 1 | 0 | 2 | 2022–2023 |
| Eveline Saalberg * | 1 | 1 | 0 | 2 | 2022–2023 |
| Rens Blom | 1 | 0 | 0 | 1 | 2005 |
| Cathelijn Peeters * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2023 |
| Lisanne de Witte * | 1 | 0 | 0 | 1 | 2023 |
| Rutger Smith | 0 | 1 | 2 | 3 | 2005–2007 |
| Anouk Vetter | 0 | 1 | 2 | 3 | 2017–2023 |
| Rob Druppers | 0 | 1 | 0 | 1 | 1983 |
| Erik de Bruin | 0 | 1 | 0 | 1 | 1991 |
| Ignisious Gaisah | 0 | 1 | 0 | 1 | 2013 |
| Liemarvin Bonevacia * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2022 |
| Tony van Diepen * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2022    |
| Albert van Vlaanderen | 0 | 0 | 1 | 1 | 1993 |
| Timothy Beck * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Caimin Douglas * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Troy Douglas * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Guus Hoogmoed * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Patrick van Balkom * | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Jessica Schilder | 0 | 0 | 1 | 1 | 2022 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Anna Kiełbasińska

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kiełbasińska vuonna 2023 |  Kiełbasińska vuonna 2023 |  Kiełbasińska vuonna 2023 |  |
Maa:   Puola
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 4 × 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2019 | 4×400 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 2022 | 4×100 m |  |
|  Hopeaa | München 2022 | 4×400 m |  |
|  Pronssia | München 2022 | 400 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2019 | 4×400 m |  |
|  Pronssia | Istanbul 2023 | 400 metriä |  |
|  Pronssia | Istanbul 2023 | 4x400 m |  |
Anna Kiełbasińska (s. 26. kesäkuuta 1990 Varsova) on puolalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiahopeaa Tokion olympialaisissa 2020 4 × 400 metrin kilpailussa, jossa hän juoksi alkuerässä Puolan joukkueessa. Ensimmäisiin olympialaisiin hän osallistui Lontoossa 2012, jolloin hän kilpaili 200 metrin kilpailussa jääden alkueriin. Neljä vuotta myöhemmin Kiełbasińska kilpaili Rion olympialaisissa 2016 200 metrin kilpailussa ja 4 x 100 metrin viestissä. 200 metrillä hän jäi jälleen alkueriin ja viestissä Puolan joukkue jäi samoin alkuerävaiheeseen. Tokiossa hän kilpaili vain 4 x 400 metrin viestissä.
Kiełbasińska juoksi Dohan MM-kilpailuissa alkuerissä Puolan 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa sai toisella kokoonpanolla hopeaa. Hän juoksi finaalissa Puolan voittaessa sisäratojen Euroopan-mestaruuden samalla matkalla Glasgow'ssa 2019 sekä saadessa pronssia Istanbulissa 2023. Hän saavutti Istanbulissa lisäksi 400 metrillä pronssia. 200 metrillä hän on karsiutunut MM-kilpailujen välierissä 2015 sekä alkuerissä 2011 ja 2017 ja 400 metrillä alkuerissä 2019. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän on edennyt 60 metrin juoksussa välieriin 2014 ja 2018. Hän saavutti Münchenin EM-kilpailuissa 2022 pronssia 400 metrillä ajalla 50,29 ja hopeaa sekä 4 × 100 että 4 × 400 metrin viesteissä. EM-kilpailuissa hän karsiutui 200 metrin välierissä 2016 ja 2018.
Kiełbasińska saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 4 × 100 metrin viestissä ja pronssia 200 metrillä 2009. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 200 metrillä ja sai pronssia 100 metrillä 2011.
Kiełbasińska juoksi 200 metrin ennätyksensä 22,76 La Chaux-de-Fondsissa 14. elokuuta 2021. Hallissa hän on juossut saman matkan parhaimmillaan aikaan 23,02 Toruńissa 29. tammikuuta 2023. 400 metrin ulkorataennätyksensä 50,28 hän juoksi Pariisissa 18. kesäkuuta 2022. Hallissa hän on juossut matkan entiseen Puolan ennätysaikaan 51,10 Ostravassa 3. helmikuuta 2022.
Alejandro Lerroux

| Alejandro Lerroux |
| --- | --- |

Espanjan pääministeri
 12. syyskuuta 1933 – 9. lokakuuta 1933  
Presidentti:  Niceto Alcalá-Zamora
Edeltäjä:  Manuel Azaña
Seuraaja:  Diego Martínez Barrio
 16. joulukuuta 1933 – 28. huhtikuuta 1934  
Presidentti:  Niceto Alcalá-Zamora
Edeltäjä:  Diego Martínez Barrio
Seuraaja:  Ricardo Samper
 4. lokakuuta 1934 – 25. syyskuuta 1935  
Presidentti:  Niceto Alcalá-Zamora
Edeltäjä:  Ricardo Samper
Seuraaja:  Joaquín Chapaprieta
Kansanedustaja
 1901-1936  
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1864 Córdoba
Kuollut: 27. kesäkuuta 1949 (85 vuotta) Madrid
Asuinpaikka:  Espanja Portugali (1936-1947)
Ammatti:  asianajaja lehtimies
Tiedot
Puolue:  Radikaalipuolue (Partido Republicano Radical)
 Nimikirjoitus
Alejandro Lerroux y García (4. maaliskuuta 1864 Córdoba – 27. kesäkuuta 1949 Madrid) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi neljä kertaa Espanjan toisen tasavallan pääministerinä vuosien 1933–1935 aikana. Hänen hallituksensa olivat keskustaoikeistolaisia koalitioita.
Poliittinen ura

Lerroux oli upseerin poika. Hän oli alkuperäiseltä ammatiltaan asianajaja ja toimi myös lehtimiehenä Barcelonassa, ennen kuin lähti politiikkaan radikaalien riveissä. Hänet valittiin Espanjan parlamenttiin eli cortesiin ensi kerran vuonna 1901. Tasavaltalaisten mielipiteidensä vuoksi Lerroux joutui vuonna 1907 pakenemaan joksikin aikaa maasta, ja hän oleskeli Argentiinassa. Lerroux ei hyväksynyt tasavaltalaisjohtaja Nicolás Salmerónin päätöstä ryhtyä liittoon katalaaninationalistien kanssa, joten hän perusti vuonna 1908 uuden Radikaalin tasavaltalaispuolueen (Partido Republicano Radical). Vuoden 1909 Barcelonan levottomuuksien aikana hänen kannattajiensa väitettiin syyllistyneen luostareiden tuhopolttamiseen. Tämän jälkeen Lerroux lievensi radikaaleja mielipiteitään. Hän oli vuonna 1930 yksi tasavaltalaisen opposition niin sanotun San Sebastiánin sopimuksen allekirjoittajista. Vuonna 1931 hänestä tuli toisen tasavallan ensimmäinen ulkoministeri. Hän oli ensimmäisen kerran pääministerinä lyhytaikaisesti syyskuussa 1933 Manuel Azañan eron jälkeen.
Marraskuun 1933 parlamenttivaalien jälkeen valta toisessa tasavallassa siirtyi muutaman vuoden ajaksi keskustaoikeistolle. Lerroux muodosti ensin heti vaalien jälkeen keskustalaisen Radikaalipuolueen vähemmistöhallituksen, joka oli riippuvainen oikeisto-opposition tuesta. Hallitus peruutti tasavallan alkuvaiheessa luotua valtion ja kirkon eroon tähdännyttä lainsäädäntöä. Lerroux oli valmis ohjaamaan Espanjan sisäpolitiikkaa voimakkaamminkin oikealle, mikä herätti maan vasemmistossa pelkoa. Lerrouxin toinen hallitus kesti huhtikuuhun 1934 saakka. Kun hän muodosti lokakuussa 1934 uuden hallituksen ja otti siihen mukaan myös oikeistolaisen CEDA-puolueen, useissa maakunnissa ja etenkin Asturiassa puhkesi vasemmiston johtamia vallankumouksellisia levottomuuksia, jotka armeija tukahdutti väkivaltaisesti. Toukokuussa 1935 Lerroux uusi hallituksensa kokoonpanon siten, että aiemmin sen ulkopuolelle jäänyt CEDA:n johtaja José María Gil Robles tuli sotaministeriksi ja oikeiston asema hallituksessa vahvistui entisestään. Osana maan rauhoittamistoimia muun muassa ammattiliitot kiellettiin kokonaan.
Lerroux’n ja koko Radikaalipuolueen poliittinen uskottavuus romahti syksyllä 1935 niin sanotun estraperlo-skandaalin myötä, jossa useita hänen sukulaisiaan ja hänen puolueensa poliitikkoja syytettiin uhkapelilupien myöntämiseen liittyneestä korruptiosta. Erottuaan pääministerin paikalta Lerroux tuli aluksi ulkoministeriksi uuteen hallitukseen, mutta hänet jouduttiin erottamaan tästäkin tehtävästä hallituksen julkisuuskuvan suojelemiseksi. Hän myös putosi parlamentista helmikuun 1936 vaaleissa. Espanjan sisällissodan aikana Lerroux siirtyi Portugaliin. Hän palasi Espanjaan vasta vuonna 1947.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alejandro Lerroux Wikimedia Commonsissa
Aulos

Nuorukainen soittaa aulosta. Attikalaisen kyliksin tondo, n. 460–450 eaa.
Aulos (m.kreik. αὐλός) oli kaksoisoboe, joka yhdistettiin viininjumala Dionysokseen. Sitä soitettiin antiikin Kreikassa teatterissa sekä uskonnollisissa seremonioissa. Uskottiin, että aulos kiihottaa kuulijaansa, kun taas kithara rauhoitti ja kohotti kuulijansa mieltä. Soitinmusiikin kulta-aika oli noin 300 eaa.
Aleksis (kuvanveistäjä)

| Aleksis> Ἄλεξις.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400-luku eaa.
Kuollut: 400/300-luku eaa.
Taiteilija
Aktiivisena:  400-luku eaa.
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  klassinen kuvanveisto
Aleksis (m.kreik. Ἄλεξις, lat. Alexis; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän toimi 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla.
Aleksis oli Plinius vanhemman mukaan Polykleitoksen oppilas. Pausanias mainitsee samannimisen taiteilijan, joka oli kotoisin Sikyonista ja kuvanveistäjä Kantharoksen isä. Ei ole kuitenkaan täyttä varmuutta, että kyseessä olisi sama Aleksis. Pliniuksen kuvauksesta voidaan päätellä, että hän tarkoitti vanhempaa Polykleitosta, jolloin Aleksis tuskin olisi toiminut paljoakaan vuoden 400 eaa. jälkeen, kun taas Eutykhides, jonka alaisuudessa Kantharos opiskeli, toimi noin 300 eaa. Jos kyseiset kaksi Aleksista olivat sama henkilö, Plinius on tehnyt virheen, ja Aleksis joko opiskeli Polykleitos nuoremman oppilaana, tai Kantharos jonkun muun kuin Eutykhideen oppilaana.
Aleksis Ekholm

| Aleksis Ekholm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. marraskuuta 1879 Rymättylä
Kuollut: 21. elokuuta 1967 Helsinki
Ammatti:  juristi
Vanhemmat:  Isak Ekholm ja Hilda Sofia Johansson
Muut tiedot
Koulutus: Turun klassillinen lyseo, Helsingin yliopisto
Frans Aleksis Ekholm (18. marraskuuta 1879 Rymättylä − 21. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Ekholmin vanhemmat olivat merikapteeni Isak Ekholm ja Hilda Sofia Johansson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 Turun klassillisesta lyseosta ja kävi Mustialan maanviljelys- ja meijeriopiston 1901-1903. Hän suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän hallintotutkinnon ja oikeustutkinnon 1904 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1908 ja maisteriksi 1909. Ekholm sai varatuomarin arvon 1909.
Ekholm oli Turun hovioikeudessa kanslistina 1917, notaarina vuodesta 1917, viskaalina 1918, asessorina vuodesta 1918 ja hovioikeudenneuvoksena 1930−1933 sekä korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1933−1949. Ekholm oli Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1926−1928.
Aleksis Ekholm oli naimisissa vuodesta 1912 sairaanhoitaja Great de Pontin kanssa.
Anna-Maria Idman-Tigerstedt

Anna-Maria Idman-Tigerstedt (24. elokuuta 1887 Tampere – 31. maaliskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen huone- ja maustekasveista kirjoittanut tietokirjailija.
Anna-Maria Idman-Tigerstedtin vanhemmat olivat lääkintöneuvos Gustaf Rudolf Idman ja Olga Elisabeth Gustafsson. Hän oli naimisissa 1915–1923 agronomi Carl-Gustaf Ludvig Tigerstedtin (1886–1957) kanssa. Anna-Maria Idmanin veljiä olivat diplomaatti Karl Gustaf Idman ja pääkonsuli Niilo Idman.
Julkaisuja

Nimellä A.-M. Idman-Tigerstedt:
Kodin ruukkukasvit. WSOY 1926, 9. painos 1961
Kotipuutarhan maustekasvit; käyttö- ja ruokaohjeet kirj. Marianne Lüchou. WSOY 1954
Nimellä Anna-Maria Idman-Tigerstedt:
Gustaf Rudolf Idman teoksessa Människor och minnen: Personliga hågkomster och släkthistoriska skildringar; toim. Paul Nyberg. Söderström, Helsingfors 1953
Suomennoksia

Clemens Brentano : Kieku Kanakaija ja Tipuleia ; suomentanut Anna-Maria Tigerstedt ; kuvittanut Gunilla Jung. WSOY 1931
Alexander von Knorring

Alexander Vilhelm von Knorring (27. maaliskuuta 1853 Hämeenlinna – 16. toukokuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Von Knorringin vanhemmat olivat Karl Evert von Knorring ja Erika Gustava Boije af Gennäs ja puolisot vuodesta 1883 Anna Eleonora Ehrnrooth ja vuodesta 1898 Josefina Maria Theresia Klinckowström. Von Knorring kävi Haminan kadettikoulun ja palveli vänrikkinä vuodesta 1867. Hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Aliluutnantiksi von Knorring yleni 1879, alikapteeniksi 1881 ja kapteeniksi 1891. Sotapalveluksesta hän erosi lopullisesti everstiluutnanttina 1908, mutta oli jo sitä ennen toiminut liike-elämässä Suomen suuriruhtinaskunnan armeijan tultua lakkautetuksi.
Von Knorring oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885.
Alex Pullin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pullin (vas.) vuonna 2010  |  Pullin (vas.) vuonna 2010  |  Pullin (vas.) vuonna 2010  |  |
Maa:  Australia
Miesten lumilautailu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | La Molina 2011 | lumilautakrossi |  |
|  Kultaa | Stoneham 2013 | lumilautakrossi |  |
|  Pronssia | Sierra Nevada 2017 | lumilautakrossi |  |
Alex ”Chumpy” Pullin (20. syyskuuta 1987 Mansfield, Victoria – 8. heinäkuuta 2020 Gold Coast) oli australialainen lumilautailija ja maailmanmestari. 185 senttimetriä pitkä ja 87 kilogrammaa painanut Pullin kilpaili lumilautakrossissa ja edusti Mount Buller -seuraa.
Pullin osallistui kolmiin talviolympialaisiin: Vancouverissa 2010 hän sijoittui 17:nneksi, Sotšissa 2014 13:nneksi ja Pyeongchangissa 2018 kuudenneksi. Sotšin kisoissa hän toimi avajaisissa Australian lipunkantajana.[lähde? ] MM-kilpailuihin Pullin osallistui yhdeksän kertaa saavuttaen kultaa vuosina 2011 ja 2013 sekä pronssia vuonna 2017. Vuonna 2011 hänestä tuli ensimmäinen eteläiseltä pallonpuoliskolta kotoisin ollut lumilautailija, joka voitti mitalin MM-kilpailuissa.[lähde? ] Nuorten MM-kilpailuista Pullin saavutti yhden pronssimitalin.
Maailmancupissa Pullin kilpaili vuodesta 2007 alkaen. Hän saavutti yhdeksän osakilpailuvoittoa joista kolme kaudella 2016–2017.
Pullin kuoli heinäkuussa 2020 32 vuoden iässä. Hänen uskotaan olleen kuollessaan harppuunakalastamassa. Snorklaajan merenpohjasta löytämää Pullinia yritettiin elvyttää tuloksetta.
Lokakuussa 2021 Pullinin vaimo Ellidy Pullin synnytti koeputkihedelmöityksellä alkunsa saaneen pariskunnan yhteisen lapsen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alex Pullin Wikimedia Commonsissa
Alex Pullin Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Anna-Mari Ahonen

| Anna-Mari Ahonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. lokakuuta 1971 (ikä 53) Hämeenlinna
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  arkkitehti, maakuntajohtaja
Muut tiedot
Järjestö:  Pirkanmaan liitto
Edeltäjä:  Esa Halme
Anna-Mari Ahonen (s. 9. lokakuuta 1971 Hämeenlinna) on suomalainen arkkitehti, joka on toiminut Pirkanmaan maakuntajohtajana eli Pirkanmaan liiton johtajana keväästä 2022 lähtien. Tätä ennen hän toimi Kanta-Hämeen maakuntajohtajana eli Hämeen liiton johtajana syksystä 2016 kevääseen 2022 asti.
Ennen maakuntajohtajuutta Ahonen työskenteli muun muassa Janakkalan teknisenä johtajana, kaksi vuotta Janakkalan kunnanjohtajana ja oli sitten Suomen kasvukäytävän projektijohtaja. Poliittiselta kannaltaan Ahonen on Kokoomuksen jäsen, vaikka on kertonut olevansa hengeltään sitoutumaton.
Ahonen on valmistunut hallintoalan ulkopuolelta eli arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta. Hänen diplomityönsä (2004) käsitteli suunnitelmaa kulttuurikeskuksesta Hämeenlinnan Verkatehtaan alueelle.
Yksityiselämä

Ahonen on naimisissa ja hänellä on miehensä kanssa poika.
Aiheesta muualla

Maakuntajohtaja Anna-Mari Ahonen: Suomen on tehostettava kriisijohtamista (24.4.2020) (hameensanomat.fi)
Juha Reinikainen (30.5.2017) Talous ja elinvoima Kanta-Hämeen kuntapäivän teemoina (lammille.fi)
Aulus Gabinius

Aulus Gabinius (kuoli 47 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hän oli aluksi Pompeiuksen kannattaja, mutta siirtyi myöhemmin kannattamaan Julius Caesaria. Gabiniuksen isoisä oli luultavasti Aulus Gabinius, jonka isoisän kerrottiin olleen vapautettu orja.selvennä Gabinius oli naimisissa Palicanuksen tyttären Lollian kanssa.
Aulus Gabiniuksen toimiessa kansantribuunina vuonna 67 eaa., hän sääti lainselvennä joka antoi Pompeiukselle suuren vallan, kun tämä lähti sotimaan Välimerellä toimivia merirosvoja vastaan. Vuosina 66–63 eaa. Aulus toimi Pompeiuksen legaattina idässä. Vuonna 58 eaa. hän toimi konsulina. Vuosina 57-54 eaa. hän toimi Syyrian maaherrana. Hän uudelleenorganisoi Juudean hallinnon ja asetti Antipatroksen Juudean hallitsijaksi ja Hyrkanoksen ylipapiksi. Vuonna 55 eaa. hän otti vastaan suuren määrän rahaa Ptolemaios XII:lta, jonka hän auttoi takaisin Egyptin valtaistuimelle. Palattuaan Roomaan häntä vastaan nostettiin oikeusjuttuja ja hänet tuomittiin kiristyksestä maanpakoon. Julius Caesar kutsui Aulus Gabiniuksen takaisin Roomaan vuonna 49 eaa. Caesar nimitti Gabiniuksen legaatikseen Illyriaan, jossa tämä kuoli vuonna 47 eaa.