stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miljoonakutoja
Ravinto

Pääasiallista ravintoa miljoonakutojalle ovat ruohonsiemenet ja vilja, poikasaikana myös hyönteiset. Kuivalla kaudella linnut syövät puiden lehtiä. Parvet hakeutuvat aamunkoitteessa ruokailupaikoille. Keskipäivän kuumuudessa ne lepäävät varjossa ja juomapaikoilla. Illalla ne käyvät toistamiseen ruokailemassa.lähde?
Miljoonakutojat saattavat aiheuttaa viljelmille suurta tuhoa. Miljoonapäinen parvi voi yhdessä päivässä tuhota jopa 60 tonnia viljaa. Viljelijät tappavat niitä suuria määriä, mutta lajin kanta ei ole toistaiseksi pienentynyt.lähde?
Huhta

Huhta eli huuhta on kaskiviljelyn menetelmä, ja sitä käytettiin keskiajalta alkaen Suomessa havumetsien kaskeamiseen. Kaskeaminen on tunnettu paljon kauemmin. Sen ideana oli, että poltetun metsän puiden tuhka lannoittaa kylvöksen. Läntisen peltoviljelyn ja lehtokaskiviljelyn itäraja oli keskiajalla Päijänteen-Kymijoen linjalla, joten sen itäpuolella oli kaskettava havumetsiä.
Huhta tehtiin havumetsään niin, että puiden annettiin kuivua pystyssä usean vuoden ajan, jonka jälkeen kaski poltettiin. Kaskesta saatiin yksi ruissato. Hankaluutena oli, että järeät puut eivät palaneet kokonaan. Niinpä syntyi ”kahden polton huhta”, jolla saatiin samasta kaskesta kaksi satoa parin vuoden välein.
Seuraavan kuvauksen hyvästä ja huonosta huhtaviljelystä kirjoitti suomalainen Carl Axel Gottlund etsiessään vuonna 1818 Ruotsin suomalaismetsistä sinne muuttaneiden suomalaisten jälkeläisiä:
»Istuimme kyytimiehen kera kolmeen pekkaan mennäksemme Lilla-Björnmåsaan eli, kuten sitä suomeksi nimitettiin, Hiirolaan. – – Jo matkalla näin – – ruiskaskimaita, ne olivat ensimmäiset Suomesta lähtöni jälkeen näkemäni. Tuo nokinen aita ja musta maankamara vihantine laihoineen johdattivat elävästi muistiini monia näkyjä kotiseudultani ja saivat mielikuvitukseni niin vilkkaasti liikkeelle, että uneksin olevani kokonaan toisessa maailmassa. Tuo kaski oli selvä enne siitä, että olin suomalaisten läheisyydessä. Aidanpanotavan, veräjän asennon – kaiken tuon tunsin niin hyvin. (Oppaani Munter) sanoi, että heitä oli ankarasti kielletty kaskeamasta ja etteivät he niitä harvoja kaskia, joihin joskus annettiin lupa, enää oikein osanneet hoitaa. Sillä kun kaski oli poltettu, he kylvivät siihen ruista tuhkan ollessa vielä lämmintä – –.  Luonnollisena seurauksena oli, että siemen joskus paloi kuumassa tuhkassa. Ja ellei juuri niinkään käynyt, niin sateen puuttuessa siemenen aurinko kuivatti, tai tuuli vei sen tahi se joutui lintujen saaliiksi. – – Eivätpä he edes nähneet sitä vaivaa, että olisivat keränneet – – palamattomia puunrunkoja, vaan kylvivät hiilien ja kekäleiden sekaan. – – Korjattuaan näin kaskesta yhden vuoden sadon he jättivät sen hyötyä tuottamatta omiin hoteisiinsa. Munter sanoi käytännössä näyttäneensä (Ruotsin metsäsuomalaisille), miten Savossa kaskea viljeltiin, miten sitä kynnettiin ja äestettiin ja miten yhden sadon sijaan saatiin kolme, jopa neljäkin. Hän sanoi kylväneensä sekä ohraa että ruista ja niittäneensä ensin rukiin ja sitten ohran, mitä täkäläiset olivat pitäneet kuin ihmeenä.» 
(K. A. Gottlund. Ruotsin suomalaismetsiä samoilemassa. Suomennos vuodelta 1928. SKS:n toimituksia 411. Jyväskylä 1985. ISBN 951-717-378-4. s. 39.)
Aiheesta muualla

Kolin kaskiopas. PDF, 76 sivua. Huhtakaski s. 16–20. Metsäntutkimuslaitos METLA. Viitattu 18.6.2014.
Luettelo Kylie Minoguen konserttikiertueista

Tämä on luettelo australialaisen laulaja Kylie Minoguen konserttikiertueista.
Kiertueet

| Vuosi | Nimi | Kesto | Konsertteja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | Disco in Dream / The Hitman Roadshow | 2. lokakuuta 1989 – 9. lokakuuta 1989 (Aasia) 15. lokakuuta 1989 – 27. lokakuuta 1989 (Eurooppa) | 14 |
| 1990 | Enjoy Yourself Tour | 3. helmikuuta 1990 – 9. helmikuuta 1990 (Australia)   17. huhtikuuta 1990 – 18. toukokuuta 1990 (Eurooppa)   24. toukokuuta 1990 (Hongkong) 26. toukokuuta 1990 (Thaimaa) | 22 |
| 1991 | Rhythm of Love Tour | 10. helmikuuta 1991 – 23. helmikuuta 1991 (Australia) 4. maaliskuuta 1991 – 10. maaliskuuta 1991 (Japani) | 13 |
| 1991 | Let's Get to It Tour | 25. lokakuuta 1991 – 6. marraskuuta 1991 (Iso-Britannia) 8. marraskuuta 1991 (Irlanti) | 13 |
| 1998 | Intimate and Live Tour | 2. kesäkuuta 1998 – 4. heinäkuuta 1998 (Australia) 29. heinäkuuta 1998 – 31. heinäkuuta 1998 (Englanti) | 21 |
| 2001 | On a Night Like This Tour | 3. maaliskuuta 2001 – 28. maaliskuuta 2001 (Eurooppa) 14. huhtikuuta 2001 – 30. toukokuuta 2001 (Australia) | 43 |
| 2002 | KylieFever2002 Tour | 26. huhtikuuta 2002 – 18. kesäkuuta 2002 (Eurooppa) 2. elokuuta 2002 – 16. elokuuta 2002 (Australia) | 50 |
| 2005 | Showgirl Tour | 19. maaliskuuta 2005 – 7. toukokuuta 2005 (Eurooppa) | 37 |
| 2006–07 | Showgirl Homecoming Tour | 11. marraskuuta 2006 – 17. joulukuuta 2006 (Australia)  31. joulukuuta 2006 – 23. tammikuuta 2007 (Iso-Britannia) | 33 |
| 2008–09 | KYLIEX2008 | 6. toukokuuta 2008 – 4. elokuuta 2008 / 2. toukokuuta 2009 – 6. elokuuta 2009 (Eurooppa) 1. marraskuuta 2008 – 15. marraskuuta 2008 (Etelä-Amerikka) 21. marraskuuta 2008 – 4. joulukuuta 2008 (Aasia) 8. joulukuuta 2008 – 22. joulukuuta 2008 (Australasia) 15. toukokuuta 2009 (Afrikka) | 80 |
| 2009 | For You, For Me Tour | 30. syyskuuta 2009 – 13. lokakuuta 2009 (Yhdysvallat) 9. lokakuuta 2009 (Kanada) | 9 |
| 2011 | Aphrodite World Tour | 19. helmikuuta 2011 – 11. huhtikuuta 2011 (Eurooppa) 23. huhtikuuta 2011 – 25. huhtikuuta 2011 / 25. kesäkuuta 2011 – 5. heinäkuuta 2011 (Aasia) 28. huhtikuuta 2011 – 22. toukokuuta 2011 (Pohjois-Amerikka) 3. kesäkuuta 2011 – 22. kesäkuuta 2011 (Australia) 8. heinäkuuta 2011 – 14. heinäkuuta 2011 (Etelä-Afrikka) | 77 |
| 2012 | Anti Tour | 18. maaliskuuta 2012 – 20. maaliskuuta 2012 (Australia) 1. huhtikuuta 2012 – 3. huhtikuuta 2012 (Iso-Britannia) | 7 |
| 2014–15 | Kiss Me Once Tour | 24. syyskuuta 2014 – 17. marraskuuta 2014 (Eurooppa) 14. maaliskuuta 2015 – 21. maaliskuuta 2015 (Australia) | 35 |
| 2015 | Kylie Summer 2015 | 18. kesäkuuta 2015 – 18. heinäkuuta 2015 (Eurooppa) | 6 |
| 2018–19 | Golden Tour | 18. syyskuuta 2018 – 17. maaliskuuta 2019 (Eurooppa, Australia) | 33 |
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Kylie Minogue
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Diskografia ·  Videografia ·  Konserttikiertueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Studioalbumit : Kylie ·  Enjoy Yourself ·  Rhythm of Love ·  Let’s Get to It ·  Kylie Minogue ·  Impossible Princess ·  Light Years ·  Fever ·  Body Language ·  X ·  Aphrodite ·  Kiss Me Once ·  Kylie Christmas ·  Golden ·  Disco ·  Tension
Kokoelmat : Greatest Hits ·  Hits+ ·  Confide in Me ·  Greatest Hits 1987–1999 ·  Greatest Hits 1987–1997 ·  Kylie Minogue: Artist Collection ·  Ultimate Kylie ·  Confide in Me: The Irresistible Kylie ·  Kylie Hits ·  Kylie: The Albums 2000–2010 ·  The Best of Kylie Minogue ·  The Abbey Road Sessions ·  Confide in Me ·  Step Back in Time: The Definitive Collection
Livealbumit : Intimate and Live ·  Showgirl ·  Showgirl Homecoming Live ·  Kylie: Live in New York
Remixalbumit : The Kylie Collection ·  Kylie’s Remixes Volume 1 ·  Kylie’s Remixes Volume 2 ·  Kylie’s Non-Stop History 50+1 ·  Greatest Remix Hits 1 ·  Greatest Remix Hits 2 ·  Mixes ·  Impossible Remixes ·  Greatest Remix Hits 3 ·  Greatest Remix Hits 4 ·  Boombox
EP:t : Money Can’t Buy ·  Darling ·  Pink Sparkle ·  A Kylie Christmas
DVD:t : Live in Sydney ·  Intimate and Live ·  KylieFever2002: Live in Manchester ·  Greatest Hits 1987–1992 ·  Greatest Hits 1987–1997 ·  Greatest Hits 1987–1999 ·  Body Language Live ·  Kylie Minogue: Artist Collection ·  Ultimate Kylie ·  Kylie Showgirl ·  White Diamond ·  Kylie Live: X2008 ·  Aphrodite Les Folies Live in London ·  The Best of Kylie Minogue
Kiertueet : Disco in Dream / The Hitman Roadshow ·  Enjoy Yourself Tour ·  Rhythm of Love Tour ·  Let’s Get to It Tour ·  Intimate and Live Tour ·  On a Night Like This Tour ·  KylieFever2002 Tour ·  Showgirl Tour ·  Showgirl Homecoming Tour ·  KYLIEX2008 ·  For You, For Me Tour ·  Aphrodite World Tour ·  Anti Tour ·  Kiss Me Once Tour ·  Golden Tour
Kirjat : Kylie: La La La ·  The Showgirl Princess ·  K ·  Kylie / Fashion
Parfyymit : Darling ·  Sweet Darling ·  Sexy Darling ·  Showtime ·  Couture ·  Inverse ·  Pink Sparkle ·  Dazzling Darling ·  Music Box
Muuta : Dannii Minogue ·  Stock Aitken Waterman ·  Neighbours
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Kirja ·   Luokka
Kari Hotakainen

| Kari Hotakainen |
| --- | --- |
 Kari Hotakainen Turun kirjamessuilla vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1957 (ikä 68) Pori
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Harmittavat takaiskut (1982)
Palkinnot
 Savonia-palkinto (1993)   Finlandia-palkinto (2002)   Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto (2004)   Runeberg-palkinto (2010)   Kirjallisuuden valtionpalkinto (2022) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kari Matti Hotakainen (s. 9. tammikuuta 1957 Pori) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut romaanien lisäksi muun muassa runoja, lasten- ja nuortenkirjoja, kuunnelmia, käsikirjoituksia ja henkilökuvan. Hänellä on Sanavalinta-niminen yritys, jonka kautta hän harjoittaa julkaisutoimintaa.
Hotakainen sai vuoden 2002 Finlandia-palkinnon romaanillaan Juoksuhaudantie, josta tehtiin myös samanniminen elokuva. Myös neljä hänen muuta teostaan ovat olleet Finlandia-ehdokkaina: Klassikko (1997), Huolimattomat (2006), Ihmisen osa (2009) ja Henkireikä (2015). Lisäksi hänen lastenkirjansa Ritva oli vuoden 1997 Finlandia Junior -palkintoehdokas.
Vuonna 2013 Hotakainen sai Pro Finlandia -mitalin.
Yksityiselämä

Hotakaisen vanhemmat ovat kauppias, valokuvaaja Keijo Hotakainen ja myyjä Meeri Ala-Kuusisto. Hän on kahden lapsen isä ja ollut naimisissa Tarja Laaksosen kanssa vuodesta 1983. Hotakainen asuu Helsingin Pakilassa. 3. maaliskuuta 2012 Hotakainen loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa Hämeenlinnan Rengossa.
Teokset > Romaanit

Buster Keaton. Elämä ja teot.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17446-7
Bronks.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18924-3
Syntisäkki.  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20495-1
Pariskunta, pukki ja pieni mies.  Helsinki:  Erweko, 1997.
Klassikko. Omaelämäkerrallinen romaani autoilevasta ja avoimesta kansasta.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22223-2
Sydänkohtauksia, eli, kuinka tehtiin Kummisetä.  Helsinki:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-23878-3
Juoksuhaudantie.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27315-5
Iisakin kirkko.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29643-0
Huolimattomat.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-32302-0
Finnhits.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-33317-4
Ihmisen osa.  Helsinki:  Siltala, 2009.  ISBN 978-952-234-021-4
Jumalan sana.  Helsinki:  Siltala, 2011.  ISBN 978-952-234-073-3
Luonnon laki.  Helsinki:  Siltala, 2013.
Kantaja.  Helsinki:  Kirjakauppaliitto, 2014.  ISBN 978-952-67705-3-6
Henkireikä.  Helsinki:  Siltala, 2015.  ISBN 978-952-234-316-1
Tarina.  Helsinki:  Siltala, 2020.  ISBN 978-952-234-724-4
Opetuslapsi. Siltala, 2022. ISBN 9789523880603
Helmi, Siltala, 2024
Teokset > Runot

Harmittavat takaiskut.  Helsinki:  WSOY, 1982.  ISBN 951-0-10960-6
Kuka pelkää mustaa miestä.  Helsinki:  WSOY, 1985.  ISBN 951-0-13233-0
Hot.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14419-3
Runokirja.  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15320-6
Kalikkakasa. Valitut runot 1982–1988.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24924-6
Teokset > Lasten- ja nuortenkirjat

Lastenkirja.  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16389-9
Ritva.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21638-0
Näytän hyvältä ilman paitaa.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24857-6
Satukirja.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29447-0
Teokset > Kuunnelmat

Puutteellinen, Radioteatteri (1996)
Hurmaus, Radioteatteri (1997)
Keihäänheittäjä, Radioteatteri (1997)
Tulisuihku, Radioteatteri (1999)
Sitten kun kaikki on ohi, Radioteatteri (2000)
Teokset > Näytelmät

Hukassa on hyvä paikka, musiikkinäytelmä, Helsingin Kaupunginteatteri (1999)
Sydänkohtauksia, Tampereen työväen teatteri (2002), Kuopion kaupunginteatteri (2003)
Punahukka, KOM-teatteri (2005), Joensuun kaupunginteatteri (2007), Riihimäen teatteri (2009)
Kuka kukin on, Kansallisteatteri (2009)
Ihmisen osa, Helsingin kaupunginteatteri (2011)
Teokset > Elokuvakäsikirjoitukset

Posse (lyhytelokuva, 2009)
Ihmisen osa (2018)
Teokset > Aforismikokoelma

Asialliset (2011)
Teokset > Henkilökuvat

Tuntematon Kimi Räikkönen (2018)
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Kari Hotakainen Wikisitaateissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kari Hotakainen Wikimedia Commonsissa
Yle Elävä arkisto. Kari Hotakainen
Kari Hotakainen: Tuntematon Kimi Räikkönen Kirjastokaista-video
Yle Areena. Viikon kirja. Kari Hotakainen ja romaani Henkireikä
Kari Hotakainen Ylen Ammatti: Kirjailija -dokumenttisarjan henkilökuva vuodelta 2005. 49 min
| n k Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962: Eyvind Johnson  1963: Väinö Linna  1964: Tarjei Vesaas  1965: William Heinesen & Olof Lagercrantz  1966: Gunnar Ekelöf  1967: Johan Borgen  1968: Per Olof Sundman  1969: Per Olov Enquist 
1970-luku:  1970: Klaus Rifbjerg  1971: Thorkild Hansen  1972: Karl Vennberg  1973: Veijo Meri  1974: Villy Sørensen  1975: Hannu Salama  1976: Ólafur Jóhann Sigurðsson  1977: Bo Carpelan  1978: Kjartan Fløgstad  1979: Ivar Lo-Johansson 
1980-luku:  1980: Sara Lidman  1981: Snorri Hjartarson  1982: Sven Delblanc  1983: Peter Seeberg  1984: Göran Tunström  1985: Antti Tuuri  1986: Rói Patursson  1987: Herbjørg Wassmo  1988: Thor Vilhjálmsson  1989: Dag Solstad 
1990-luku:  1990: Tomas Tranströmer  1991: Nils-Aslak Valkeapää  1992: Friða Á. Sigurðardóttir  1993: Peer Hultberg  1994: Kerstin Ekman  1995: Einar Már Guðmundsson  1996: Øystein Lønn  1997: Dorrit Willumsen  1998: Tua Forsström  1999: Pia Tafdrup 
2000-luku:  2000: Henrik Nordbrandt  2001: Jan Kjærstad  2002: Lars Saabye Christensen  2003: Eva Ström  2004: Kari Hotakainen  2005: Sjón  2006: Göran Sonnevi  2007: Sara Stridsberg  2008: Naja Marie Aidt  2009: Per Petterson 
2010-luku:  2010: Sofi Oksanen  2011: Gyrðir Elíasson  2012: Merethe Lindstrøm  2013: Kim Leine  2014: Kjell Westö  2015: Jon Fosse  2016: Katarina Frostenson  2017: Kirsten Thorup  2018: Auður Ava Ólafsdóttir  2019: Jonas Eika 
2020-luku:  2020: Monika Fagerholm  2021: Niviaq Korneliussen  2022: Solvej Balle 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Ritva  Elonet  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Hotakainen Helsingin kirjamessuilla vuonna 2004.
Hotakainen Helsingin kirjamessuilla vuonna 2009.
Juha Mieto

| Juha Mieto |
| --- | --- |
 Juha Mieto Seefeldin MM-kilpailuissa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Juha Iisakki Mieto
Syntynyt: 20. marraskuuta 1949 (ikä 75) Kurikka, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Mietaa, Mietaan Jussi, Kurikan jätti
Pituus:  197 cm
Seura:  Kurikan Ryhti
Laji:  maastohiihto
Juha Iisakki Mieto (s. 20. marraskuuta 1949 Kurikka) on suomalainen maastohiihtäjä, viestihiihdon olympiavoittaja ja Suomen Keskustan kansanedustaja vuosina 2007–2011.
Yhdeksän arvokisamitalia hiihdossa voittanut Mieto ei saavuttanut henkilökohtaista kultamitalia olympia- tai MM-tasolla, mutta hopealle hän sijoittui henkilökohtaisilla matkoilla kolmesti. Mieto koki kuuluisimman tappionsa Lake Placidin talviolympialaisten 15 kilometrin kilpailussa 1980 Ruotsin Thomas Wassbergille yhden sadasosasekunnin erolla. Hiihdon maailmancupin Mieto voitti kahdesti. Miedon urheiluseura oli Kurikan Ryhti.
Urheilu-uransa lopetettuaan Mieto pysyi julkisuudessa muun muassa tv-ohjelmissa, mainoksissa ja pr-töissä. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Mieto oli Vaasan vaalipiirin ääniharava ja nousi eduskuntaan. Hän putosi eduskunnasta vuoden 2011 vaaleissa eikä onnistunut palaamaan eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa. Mieto oli Kurikan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 2013–2017.
Miedon hiihtäjäpatsas Legenda paljastettiin Kurikan keskustassa 26. syyskuuta 2020.
Lapsuus ja nuoruus

Juha Mieto syntyi 20. marraskuuta 1949 perheensä esikoiseksi Kurikan Pitkämönkylässä. Perheeseen kuuluivat äiti Saima ja isä Aarne, pikkusisko Kaisa ja pikkuveli Heikki. Kaisa Miedosta tuli 1980-luvulla kansallisen tason hiihtäjä, joka voitti kaksi viestihiihdon Suomen-mestaruutta.
Mieto vietti hyvin liikunnallisen lapsuuden. Hän alkoi auttaa isäänsä metsätöissä ja pellolla jo kahdeksanvuotiaana. Hiihdosta Mieto kiinnostui alle kouluikäisenä, liittyi Kurikan Ryhtiin ja alkoi kouluikäisenä osallistua hiihtokilpailuihin. Hän ei lasten kisoissa vielä taistellut voitoista, mutta kilpaili hyvin ahkerasti ja osallistui viikonloppuleireille.
Ensimmäisissä nuorten SM-hiihdoissaan Lahdessa 16-vuotias Mieto sijoittui 19:nneksi. Ensimmäisen kilpailumatkansa ulkomaille Mieto teki Itävallan Murauhun 17-vuotiaiden epävirallisiin nuorten EM-hiihtoihin, missä hän sijoittui parhaana suomalaisena kuudenneksi. Seuraavan talven virallisissa nuorten EM-hiihdoissa Ranskan Les Roussesissa Mieto sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi ja sai pronssia Suomen viestijoukkueessa. Seuraavana talvena viimeisissä nuorten EM-kisoissaan Mieto jäi kahden kaatumisen vuoksi 16. sijalle.
Hiihdon lisäksi Mieto harrasti nuoruudessaan muitakin urheilulajeja, etenkin suunnistusta, pesäpalloa, lentopalloa, keskimatkan juoksua ja moukarinheittoa. Hän voitti muun muassa moukarinheitossa useita piirinmestaruuksia, juoksuviesteissä SM-pronssia ja lentopallossa kaksi nuorisoseurojen Suomen-mestaruutta. Suunnistuksen Jukolan viestiin Mieto osallistui elämänsä aikana yhteensä 19 kertaa.
Käytyään kansakoulun loppuun Mieto ei mennyt oppikouluun vaan aloitti työt setänsä puusepänverstaassa. Asevelvollisuutensa Mieto suoritti Kainuun prikaatin urheilujoukoissa vuosina 1969–1970 ja yleni kersantiksi.
Armeijan jälkeen Mieto aloitti työt Kurikan kaupungin palveluksessa urheiluohjaajan apulaisena. Puolipäivätyö antoi hänelle mahdollisuuden panostaa päätoimisesti urheiluun. Mieto oli kaupungin palveluksessa yhtäjaksoisesti 17 vuoden ajan.
Urheilu-ura > Harjoittelu

Uransa aikana Mieto valmensi pääasiassa itse itseään. Voimaharjoittelunaan maatalon poikana kasvanut Mieto käytti peruskuntokaudella läpi uransa metsä- ja maataloustöitä. Hän luotti valmentautumisessaan suuriin kilometrimääriin ja arvosteli ”tieteellistä valmennusta”, jossa perusasioista tehtiin ”tieteellisiä ja monimutkaisia”. Mieto kertoi pitävänsä kaiken perustana harjoituksen ja levon oikeaa suhdetta. Hän korosti myös psyyken, kuten paineensietokyvyn ja itsensä hallitsemiskyvyn, olennaista merkitystä valmentautumisessa.
Miedon harjoitteluun kuuluivat viikoittaiset hapenottoharjoitukset sekä noin 70 kilometrin mittaiset hiihtolenkit. Hän harjoitteli myös juoksemalla talvisin villasukat jalassaan. Vuodesta 1972 alkaen Mieto kävi harjoittelemassa joka syksy yksinään Muonion Jerismajalla.
Urheilu-ura > Mitat ja ominaisuudet

Miedon kilpailupaino vaihteli 95 ja 105 kilogramman välillä. Hänet mitattiin 25-vuotiaana 197 senttimetrin pituiseksi. Miedon lepopulssi on ollut alimmillaan 27 ja maksimisyke nuorena tehdyssä testissä 170, mikä on melko matala arvo. Hänen hemoglobiiniarvonsa on ollut noin 170. Miedon adrenaliinituotanto oli poikkeuksellisen korkea. Cooperin testissä Mieto juoksi 20-vuotiaana tuloksen 4 060 metriä. 5 000 metriä hän on juossut aikaan 15.03 minuuttia.
Miedon maksimaalinen hapenottokyky on yli 7,4 litraa minuutissa, mikä on mahdollisesti korkein hiihtäjälle koskaan mitattu lukema. Hänen suhteellinen hapenottokykynsä oli vain 77 millilitraa kilogrammaa kohden minuutissa, mikä johtuu hänen suuresta koostaan.
Työura hiihtouran jälkeen

Kilpahiihtäjän uransa jälkeen Mieto on näyttäytynyt usein erilaisissa tilaisuuksissa ja tapahtumissa puhumassa tai markkinoimassa erilaisia tuotteita. Hän kiersi kahdeksan vuoden ajan Keskon markkinointitilaisuuksissa. Hän on esiintynyt televisiomainoksissa ja näytellyt sekä toiminut muun muassa juontajana, isäntänä ja selostajana. Hänestä tuli Kurikan Urheiluliike Oy:n osakas, mutta yritys velkaantui ja meni nurin.
Poliittinen ura

Mieto oli Suomen Keskustan ehdokkaana maaliskuun 2007 eduskuntavaaleissa Vaasan vaalipiirissä. Häntä olivat ehdokkaakseen kosiskelleet myös kokoomus ja perussuomalaiset. Mieto nousi eduskuntaan 13 768 äänellä. Miedon vaalityötä oli tukenut muun muassa 5 000 eurolla Kehittyvien maakuntien Suomi ry, josta nousi vaalien jälkeen kohu.
Mieto käytti täysistunnossa neljän vuoden aikana 284 puheenvuoroa ja lausui ne leveällä pohjalaisella murteellaan. Hän puhui usein koululiikunnan ja muun liikunnan puolesta. Hän pyrki myös saamaan pikavipit kielletyiksi. Mieto oli jäsenenä eduskunnan työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa, puolustusvaliokunnassa ja tulevaisuusvaliokunnassa.
Mieto oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2011, mutta 3 907 ääntä eivät riittäneet läpimenoon. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Mieto oli jälleen ehdokkaana Vaasan vaalipiirissä, mutta 2 971 äänen saalis ei riittänyt valituksi tulemiseen.
Mieto oli Kurikan kaupunginvaltuuston jäsen 2013–2017 keskustan edustajana. Hän oli kaupunginvaltuuston toinen varapuheenjohtaja. Hän putosi valtuustosta vuoden 2017 vaaleissa.
Tunnustuksia

Opetusministeriö myönsi Miedolle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.
Juha Miedon patsas Legenda paljastettiin Kurikan keskustassa 26. syyskuuta 2020. Yhteensä 130 000 euroa maksanut patsas rahoitettiin kokonaan yksityisillä lahjoituksilla ja kansalaiskeräyksellä. Patsaan suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu vuonna 2018. Kilpailuun osallistui 11 ehdotusta, joista voittajaksi selviytyi kuvanveistäjä Pekka Jylhän teos.
Miedon elämästä ollaan tekemässä elämäkerrallista musiikkinäytelmää, jonka käsikirjoittaa näyttelijä Kari Hakala.
Yksityiselämä

Mieto meni kihloihin Porista kotoisin olleen Minna Grönroosin kanssa kesällä 1976, ja naimisiin he menivät seuraavana keväänä. Mieto rakennutti pariskunnalle talon Miedon kylään vuonna 1978. Minna Mieto kuoli sydänkohtaukseen tapaninpäivänä 1996. Heillä on yksi poika, Juha-Petteri (s. 1988).
Mieto on kilpaillut myös halonhakkuussa. Vuonna 2007 Iin Raasakkakoskella pidetyissä Kuningasjätkä 2007 -kilpailuissa Mieto voitti halonhakkuukilpailun halkomalla motin halkoja aikaan 9:06,8. Median mukaan tulos oli maailmanennätys.
Miedolle on tyypillistä hänen pohjalainen murteensa. Hän sai siitä 1970-luvulla paljon kritiikkiä, ja esimerkiksi äidinkielenopettajat lähettivät hänelle haukkumakirjeitä. Sittemmin murteeseen on alettu suhtautua arvostavammin.
Mieto pitää mämmistä, mikä on ollut pitkään kevään vakioaiheita mediassa.
Kirjallisuutta

Nurmela, Kari A.: Mietaan Jussi Kurikasta. 1978.
Soukola, Timo: ”Mieto, Juha (1949–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 6, s. 695–696.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-447-9  / Teoksen verkkoversio.