stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Elder Scrolls III: Morrowind
Pelaaminen > Ulkoasu

Morrowindin grafiikka oli ilmestyessään näyttävää. Tunnelma pelissä on varsin synkkä, ja monetkenen mukaan? ovatkin sitä mieltä että juuri tämä hieman pimeä, outo ja salaperäinen ympäristö on se mikä erikoisesti vetää puoleensa tavallisempaan fantasiamaailmaan tottuneille. Monet Morrowindin seuraajan Oblivionin pelaajatkinkenen mukaan? kaipailevat pelin hieman synkähköä tunnelmaa. Paikkoja on paljon erilaisia, ja niissä on vaihteleviä sääolosuhteita.
Pelimaailmaa on elävöitetty lisäämällä siihen vaihtuvat vuorokaudenajat ja sää. Pelimaailmassa myös vilisee paljon erilaisia otuksia, joista osa on harmittomia ja osa pelaajan kimppuun hyökkääviä.
Morrowindia vaivaa vanhana pelinä myös suuri ohjelmointivirheiden määrä. Esimerkiksi hyppiminen on toteutettu pelissä melko kömpelösti, ja jos yrittää hypätä jonkin kaiteen päälle lähietäisyydeltä, siihen jää todennäköisesti kiinni. Jos Vivecissä (tässä tapauksessa kaupunki) putoaa toisesta kerroksesta alimpaan kerroksen, ei pelihahmolle käy kuinkaan, mutta vastaava pudotus vahingoittaa hahmoa muualla pelissä. Usein myös sisätiloissa liikkuminen on hankalaa, jos tietokonehahmot ovat edessä tai pelaaja juuttuu johonkin seinän kohtiin kiinni. Kiipeäminen ei onnistu, ja siksi Vivecin viemäreissä uidessa täytyy löytää maalle johtava ramppi sen sijaan, että kiipeäisi vedestä pois.
Pelaaminen > Muokattavuus

Peli on tehty helposti muokattavaksi ja siihen on julkaistu TES Construction Set, jonka avulla peliä voidaan helposti muokata tai tehdä peliin lisämoduleita (plugins). Pelin kotisivulta on mahdollista hakea virallisia lisämoduleita, jotka lisäävät peliin uusia ihmisiä, paikkoja, esineitä ja erityisesti uusia tehtäviä.
Peliin on tehty lukuisia modeja ja modikokoelmia, jotka lisäävät peliin uutta sisältöä, kuten hahmoja, paikkoja, rakennuksia, eläimiä, taikoja, aseita ja kiltoja. Myös ulkoasupäivityksiä on tehty. Yksi kunnianhimoisimmista on Morrowind Overhaul, jonka tavoitteena on uudistaa koko pelin audiovisuaalinen sisältö.
Lisäosat

Morrowindiin on julkaistu kaksi lisälevyä, jotka tulee ostaa erikseen ja ne vaativat alkuperäisen pelin toimiakseen. Saataville tuli myöhemmin Morrowind Game of the Year Edition, joka sisältää alkuperäisen pelin sekä molemmat lisälevyt. Versio sisältää melkein uusimman päivityksen. Lisäosissa on myös satoja uusia tehtäviä.
Lisäosat > The Elder Scrolls III: Tribunal

Tribunalin tapahtumat sijoittuvat Mournholdin (myös Almalexia) kaupunkiin, minne on mahdollista matkustaa Ebonheartista (kaupunki Vvardenfellin eteläkärjessä) teleporttaamalla, kunhan on ensin joutunut Dark Brotherhoodin murhayrityksen kohteeksi. Mournholdissa voi Morrowindin tapaan seurata pelin pääjuonta, joka alkaa Dark Brotherhoodin johtajan tappamisesta, tai tehdä joitakin monista muista tehtävistä. Pääjuonessa ja monissa muissakin tehtävissä pitää mennä kaupungin alla sijaitseviin viemäreihin ja raunioihin, jotka sisältävät monia melko vaarallisia vihollisia, esimerkiksi goblineita, eivätkä ole sopiva paikka kokemattomille hahmolle. Lisäosa sisältää myös tärkeän päivityksen, joka näyttää taistelussa vihollisen energiamäärän, sekä huomattavan määrän uusia aseita, panssareita ja vihollisia.
Lisäosat > The Elder Scrolls III: Bloodmoon

Lisäosa sijoittuu Solstheimin saarelle, jota Nordit (yksi roduista) asuttavat. Saarelle saapuessa Nordit ovat vihamielisiä kaikkia muita rotuja, paitsi Nordeja kohtaan, joten Nordina ei joudu Solstheimin saarella ongelmiin. Saari ilmestyy pelikartan luoteisosaan ja on kooltaan noin neljäsosa Vvardenfellin pelialueesta. Saarella voi suorittaa sekalaisia tehtäviä, mutta saarella on myös oma pääjuonensa. Bloodmoon antaa pelaajalle myös mahdollisuuden muuntautua ihmissudeksi. Lisäosa sisältää myös huomattavan määrän uusia aseita, nuolia, panssareita ja vihollisia. Solstheim ei tehtäviensä haasteellisuuden takia ole tarkoitettu heikkotasoisille hahmoille.
Aiheesta muualla

The Elder Scrolls III: Morrowind MobyGamesissa (englanniksi)
The Elder Scrolls III: Morrowind Internet Movie Databasessa (englanniksi)
http://www.morrowind.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.elderscrolls.com/
http://www.rpgplanet.com/morrowind/
http://www.gamebanshee.com/morrowind/
Tietoa The Elder Scrolls -pelisarjasta
Epäviralliset sivut
| --- | --- |
Pääsarjan pelit:  Arena  Daggerfall  Morrowind Tribunal  Bloodmoon  Oblivion Knights of the Nine  Shivering Isles  Skyrim Dawnguard  Hearthfire  Dragonborn 
Spin-offit:  Battlespire  Redguard  Travels  Online  Legends  Blades 
Kirjat:  The Infernal City  Lord of Souls 
Universumi: Rodut
Muuta:  Bethesda Softworks  The Elder Scrolls Construction Set 
Kuvankaappaus pelistä.
Luettelo Kanadan pääministereistä

Tämä on luettelo Kanadan pääministereistä.
Luettelo

Kanadan pääministerit 1867–1963
Ehtoolehto (TV-sarja)

| Ehtoolehto |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Taru Mäkelä
Käsikirjoittaja:  Johanna Hartikainen
Perustuu:  Minna Lindgrenin kirjasarjaan
Tuottaja:  Severi Koivusalo
Kuvaaja:  Samuli Ahonen
Leikkaaja:  Nikke Bagge ja Antti Tuomikoski
Lavastaja:  Matias Muoniovaara
Pääosat:  Leena Uotila, Rea Mauranen, Eeva Litmanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Helsinki-filmi
Ensi-ilta:  13.4.2025
Kesto:  8 * 25min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
   
Ehtoolehto on tuleva Elisa Viihteen alkuperäissarja, joka perustuu Minna Lindgrenin Ehtoolehto-kirjatrilogian ensimmäiseen teokseen Kuolema Ehtoolehdossa. Kahdeksanosainen sarja esitetään Ruutu+-palvelussa. Taru Mäkelän ohjaaman ja Johanna Hartikaisen käsikirjoittaman sarjan päähenkilöinä nähdään näyttelijäkolmikko Leena Uotila, Eeva Litmanen ja Rea Mauranen. Televisiosarjan on tuottanut Helsinki-filmi.
Bietigheim Steelers

| Bietigheim Steelers |
| --- | --- |
Perustettu:  2003
Kaupunki:   Bietigheim-Bissingen, Saksa
Kotiareena:  EgeTrans Arena
– kapasiteetti:  4 517
Sarjataso:  Oberliga
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Gregor Rustige
Päävalmentaja:   Alexander Dück
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bietigheim Steelers on saksalainen jääkiekkojoukkue Bietigheim-Bissingenin kaupungista. Joukkue perustettiin vuonna 2003, ja se pelaa Saksan kolmanneksi korkeimmassa sarjassa Oberligassa.
Pelaajat kaudella 2024-2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |  |
| 35 |  | Olafr Schmidt | L | 2025 | Lakeview, Nova Scotia, Kanada |  |
| 72 |  | Dawid Zabolotny | L | 2025 | Frankfurt am Main, Saksa |  |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |  |
| 12 |  | Paweł Dronia (A) | L | 2025 | Opole, Puola |  |
| 20 |  | Niklas Heinzinger | L | 2025 | Bad Tölz, Saksa |  |
| 21 |  | Sören Sturm | R | 2025 | Köln, Saksa |  |
| 25 |  | Dennis Dietmann | L | 2025 | Bad Tölz, Saksa |  |
| 32 |  | Leon Schulz | R | 2025 | Werdau, Saksa |  |
| 40 |  | Tim Schüle | L | 2025 | Bietigheim-Bissingen, Saksa |  |
| 55 |  | Mick Hochreither | L | 2025 | Berliini, Saksa |  |
| 74 |  | Jesse Roach | R | 2025 | Quesnel, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 4 |  | Joshua Rust | L | H | 2026 | Bietigheim-Bissingen, Saksa |
| 7 |  | Justin Scheck | L | H | 2025 | Bad Friedrichshall, Saksa |
| 8 |  | Fjodor Kolupajlo | L | H | 2025 | Novosibirsk, Venäjä |
| 10 |  | Tamás Kánya | L | H | 2025 | Miercurea Ciuc, Romania |
| 11 |  | Viktor Buchner | L | H | Laina | Heidelberg, Saksa |
| 13 |  | Christoph Kiefersauer | L | LH | 2025 | Bad Tölz, Saksa |
| 14 |  | Erik Němec | L | KH / VLH | 2025 | Metylovice, Tšekki |
| 16 |  | Marvin Drothen | L | KH / VLH | 2025 | Solingen, Saksa |
| 17 |  | Marek Račuk | L | LH | 2025 | Teplice, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| 28 |  | Christian Sprez | L | H | 2025 |  |
| 29 |  | Alexander Preibisch (C) | R | OLH / KH | 2026 | Köln, Saksa |
| 41 |  | Anton Sproll | R | H / P | 2025 | Esslingen, Saksa |
| 66 |  | Jan Veselý | L | VLH / KH | 2025 | Jaroměř, Tšekki |
| 71 |  | Bastian Eckl | L | OLH | 2025 | Regensburg, Saksa |
| 81 |  | Alexander Dell | R | H | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 94 |  | Tyler McNeely (A) | L | KH / VLH | 2026 | Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
Pelaajat kaudella 2024-2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Alexander Dück
Apuvalmentaja: Boris Blank
Maalivahtivalmentaja: Nils Velm
Huoltopäällikkö: Marco Schwarzer
Toimitusjohtaja: Gregor Rustige
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
Mary Simon

| Mary Simon |
| --- | --- |

 Kanadan kenraalikuvernööri
 26. heinäkuuta 2021–  
Monarkki:  Elisabet II Charles III
Pääministeri:  Justin Trudeau Mark Carney
Edeltäjä:  Julie Payette
Inuit Tapiriit Kanatamin presidentti
 2006–2012  
Edeltäjä:  Jose Kusugak
Seuraaja:  Terry Audla
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. elokuuta 1947 (ikä 77)  Kangiqsualujjuaq, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   kanadalainen
Arvonimi: Kunniatohtori
Lapset:  3
Tiedot
 Nimikirjoitus
Mary Jeannie May Simon (s. 21. elokuuta 1947) on kanadalainen virkamies ja diplomaatti, joka on vuodesta 2021 lähtien toiminut maansa kenraalikuvernöörinä.
Tausta

Simon syntyi vuonna 1947 Quebecin Kangiqsualujjuaqissa. Perheeseen kuului kahdeksan lasta, joista Mary on toiseksi vanhin. Hänen äitinsä oli inuitti, kun taas isä oli englanninkielinen kanadalainen, joka työskenteli Hudson’s Baylle. Simon on kertonut, että hänen isänsä uhmasi kieltoa ja oli ensimmäinen HBC:lle työskennellyt turkiskauppias, joka meni naimisiin inuitin kanssa. Perhe kasvatti Simonin ja tämän muut sisarukset inuiteiksi. Simon on maininnut isoäitinsä tärkeäksi linkiksi inuittikulttuurin säilymiseksi perheessään.
Ura

Simon muutti 22-vuotiana Montrealiin, jossa hän työskenteli kuuluttajana CBC:lle. Myöhemmin hän alkoi myös työskennellä useille inuittien oikeuksia ajavalle järjestöille, minkä johdosta hän oli vuonna 1982 mukana uudistamassa Kanadan perustuslakia.
Vuosina 1994–2003 Simon toimi Kanadan suurlähettiläänä Pohjoiskalotille ja oli ensimmäinen virassa toiminut inuitti. Vuosina 1999–2001 hän toimi myös Kanadan suurlähettiläänä Tanskassa. Tanskan komennuksellaan hän toimi Kanadan edustajana neuvotteluissa, joissa perustettiin Arktinen neuvosto.
Vuonna 2006 Simon palasi Kanadaan ja hänet valittiin Inuit Tapiriit Kanatamin presidentiksi. Hän toimi virassa kuusi vuotta ja vastusti mm. Euroopan hyljetuotteiden myyntikieltoa. Media povasi Simonista kenraalikuvernööriä jo vuonna 2010, mutta häntä ei kuitenkaan vielä valittu.
Kenraalikuvernöörinä

Julie Payette joutui eroamaan kenraalikuvernöörin virastaan alkuvuodesta 2021, kun hänen todettiin syyllistyneen työpaikkakiusaamiseen ja alaistensa julkiseen nöyryyttämiseen. Pääministeri Justin Trudeau ilmoitti ehdottavansa uudeksi kenraalikuvernööriksi Simonia, minkä kuningatar Elisabet II hyväksyi heinäkuun 2021 alussa. Trudeau sanoi, että pyrkii järjestämään virkavalan mahdollisimman pian. Simonista tuli ensimmäinen inuittitaustainen henkilö, joka on nimitetty kenraalikuvernööriksi.
Astuessaan virkaan Simon oli 73-vuotias ja siten vanhin virkavalansa vannonut Kanadan kenraalikuvernööri.
Elokuussa 2021 Simon hyväksyi pääministeri Trudeaun pyynnön hajottaa parlamentti ja määrätä ennenaikaiset vaalit 20. syyskuuta.
Kunnianosoituksia

Order of Canada (Kanada, 2021)
Kanadan sotilasansioiden ritarikunta (Kanada, 2021)
Kanadan poliisivoimien ansioritarikunta (Kanada, 2021)
Canadian Forces' Decoration (Kanada, 2021)
Ordre national du Québec (Quebec, 1992)
Polaarimitalli (Kanada, 2011)
Pyhän Johanneksen ritarikunta (Iso-Britannia, 2021)
Nersornaat (kultainen, Grönlanti, 1992)
Yksityiselämä

Vuodesta 1994 lähtien Simon on ollut naimisissa Whit Fraserin kanssa. Tätä ennen hän on ollut naimissa kahdesti. Simonilla on 3 lasta, 12 lastenlasta ja 4 lastenlastenlasta.
Simon puhuu englantia ja inuktitutia. Lisäksi hän on alkanut opetella ranskaa kenraalikuvernööriksi noustuaan.
Karl Geiger
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Mäki |
| 15. joulukuuta 2018 |  Engelberg | HS 140 |
| 16. helmikuuta 2019 |  Willingen | HS 145 |
| 11. tammikuuta 2020 |  Val di Fiemme | HS 104 |
| 12. tammikuuta 2020 |  Val di Fiemme | HS 104 |
| 21. helmikuuta 2020 |  Râșnov | HS 97 |
| 1. maaliskuuta 2020 |  Lahti | HS 130 |
| 29. joulukuuta 2020 |  Oberstdorf | HS 137 |
| 26. maaliskuuta 2021 |  Planica | HS 240 |
| 28. maaliskuuta 2021 |  Planica | HS 240 |
| 20. marraskuuta 2021 |  Nižni Tagil | HS 134 |
| 18. joulukuuta 2021 |  Engelberg | HS 140 |
| 22. tammikuuta 2022 |  Titisee-Neustadt | HS142 |
| 23. tammikuuta 2022 |  Titisee-Neustadt | HS142 |
| 9. joulukuuta 2023 |  Klingenthal | HS140 |
| 10. joulukuuta 2023 |  Klingenthal | HS140 |
Holkki

Holkki on putki- tai rengasmainen vahviste tai tuppimainen suojus. Holkkeja käytetään eristämiseen, kiertämiseen, liittämiseen, ohjaamiseen tai tiivistämiseen. Niitä valmistetaan lukemattomista eri materiaaleista, yleisimmin metallista ja muovista. Esimerkiksi puukkojen kokoamiseen ja koristeluun käytetty hela on yhdenlainen holkki. Myös hylsy on merkitykseltään lähellä holkkia ja joissain yhteyksissä sen synonyymina käytetty, mutta vakiintunut tarkoittamaan patruunan kuorta.
Arkikielessä holkilla voidaan tarkoittaa mitä erilaisimpia holkin muotoisia asioita. Puhutaan esimerkiksi lyijykynän, männän tai laakerin holkista. Salaojan putkien liitosten tiivistämiseen tarkoitettua holkkia kutsutaan myös muhviksi. Holkkihiha puolestaan tarkoittaa sellaista hihaa, joka on samaa kangaskappaletta kuin muu vaate (tällaiset hihat on esimerkiksi kimonossa).
Holkkitupakka

Entisaikaan tupakkaa poltettiin niin sanotuista holkkisavukkeista. Tällaisessa savukkeessa ei ollut suodatinta, vaan kovitettu ontto paperikartio, joka oli päästä avoin. Savukkeessa tuli käyttää erityistä puista holkkia, jotta tupakanpuruja ei olisi kulkeutunut suuhun. Holkit myytiin savukeaskien mukana. Kuuluisin suomalainen holkkisavukemerkki oli Työmies. Kansan suussa holkkitupakkaa kutsuttiin myös pilli- tai pöllitupakaksi.
Holkkitupakan myötä holkki vakiintui tarkoittamaan monen muun lisäksi erilaisia savukkeiden imukkeita, joista käytetään myös nimitystä loppi ja mynni.
Luettelo Ubuntun ohjelmaversioista
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Ubuntun ohjelmaversioista Wikimedia Commonsissa
Salif Sané

Salif Sané edustamassa Senegalia MM-kilpailuissa 2018.
Salif Sané (s. 25. elokuuta 1990 Lormont, Ranska) on ranskalaissyntyinen senegalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 196-senttimetrinen. Sané on pelannut kesäkuusta 2013 lähtien Senegalin A-maajoukkueessa 38 ottelua. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2018 kolmessa ottelussa täydet minuutit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salif Sané Wikimedia Commonsissa
Senegalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Diallo |
2 Mbodj |
3 Koulibaly |
4 Ciss |
5 Gueye |
6 Sané |
7 Sow |
8 Kouyaté |
9 Diouf |
10 Mané |
11 N’Doye |
12 Sabaly |
13 A. N’Diaye |
14 Konaté |
15 Sakho |
16 K. N’Diaye |
17 Ndiaye |
18 Sarr |
19 Niang |
20 Baldé |
21 Gassama |
22 Wagué |
23 Gomis |
Valmentaja Cissé
GStreamer

| GStreamer |
| --- | --- |


Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  11. tammikuuta 2001
Vakaa versio:  1.26.0 (11. maaliskuuta 2025)
Kehitystilanne:  aktiivinen
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  ohjelmistokehys
Alusta:  Alustariippumaton
Ohjelmointikielet:  C
Lisenssi:  LGPL
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
GStreamer on sovelluskehys multimediaohjelmistojen tekemiseen. GStreamer on toteutettu enimmäkseen C-kielellä. GStreamerin pluginit on julkaistu GNU LGPL -lisenssillä ja lisäksi joissakin tapauksissa käytetään lisäehtoa, jolloin GNU GPL-lisensoituja ohjelmia voi levittää yhdessä GStreamerin kanssa.
GStreamer toimii useimmilla merkittävillä käyttöjärjestelmillä joita ovat Linux, Android, Mac OS X, Windows, iOS sekä useimmat BSD-johdannaiset sekä kaupalliset Unixit, Solaris ja Symbian. GStreameria voidaan suorittaa useimmilla merkittävillä laitteistoarkkitehtuureilla mukaanlukien x86, ARM, MIPS, SPARC ja PowerPC 32- ja 64-bittisinä versioina. Se on siirretty useille käyttöjärjestelmille, suorittimille ja kääntäjille.
Sovereign Tech Fund (STF) on rahoittanut projektia jotta osat siitä kirjoitettaisiin uudestaan Rust-kielellä. STF:n rahoittaja on Saksan hallituksen Bundesministerium für Wirtschaft und Klimaschutz, joka on rahoittanut myös GNOME-projektia.
Käyttö

GStreamer on sisältynyt GNOME-työpöytäympäristöön julkaisusta 2.2 lähtien. GNOME suosittelee GSteamerin hyödyntämistä GNOME- ja GTK+ -sovelluksissa.
GStreamer on käytössä myös Nokian Internet Tablet -laitteissa Nokia 770, N800, N810 ja N900.
Tekniikka

GStreamer voi kytkeytyä toisiin multimediakehyksiin olemassa olevien komponenttien käyttämiseksi:
OpenMAX-IL (Linux/Unix)
DirectShow (Windows)
QuickTime (Mac OS X)
Heinäkuussa 2021 kerrottiin kokeellisesta tuesta Vulkan Video -laajennukselle. Vulkan Video -tukea on kehitetty myös FFmpeg ja Mesa 3D -kirjastoissa.
Myös Intelin VA-API-rajapinnalle on kehitetty tukea. Vulkan-tuki H.264 ja H.265 -dekoodaukselle julkaistiin versiossa 1.24. Versiossa 1.26 on lisätty tuki H.266, LCEVC ja JPEG XS -koodekeille.
GStreamer sisältää ohjelmointirajapinnan (API) sovelluksille, arkkitehtuurin laajentamiselle, mediatyyppien tunnistamisen, synkronointimekanismin ja lisäosia sekä työkaluja. Lisäosat jaetaan protokollan, lähteen, mediatyypin, koodekin, suodattimen ja kohteen (sink) mukaan. GStreamer jaetaan useissa paketeissa, joita ovat ydinpaketti, plugins-base, plugins-good, plugins-ugly, plugins-bad ja libav-tuki. Plugins-paketit ovat jaettu sen mukaan, miten laadukkaita koodekkien toteutukset ovat tai onko jakelemisessa mahdollisesti lisenssien yhteensopivuuden kanssa ongelmia.
Aiheesta muualla

GStreamer imaging pipeline configuration (PDF) (englanniksi)
Sukkulamerietana

| Sukkulamerietana |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Takakiduskotilot Opisthobranchia
Lahko::  Pussikielikotilot Sacoglossa
Yläheimo::  Limapontioidea
Heimo::  Limapontiidae
Suku::  Limapontia
Laji::  depressa
Kaksiosainen nimi
 Limapontia depressa  Alder & Hancock, 1862 
Katso myös
   Sukkulamerietana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sukkulamerietana (Limapontia depressa) on pieni, merivedessä elävä kuoreton kotilolaji. Se kuuluu pussikielikotiloiden lahkoon ja on yksi kolmesta Suomessa esiintyvästä merietanalajista.
Koko ja ulkonäkö

Pieni, korkeintaan 8 mm:n pituiseksi kasvava sileäpintainen nilviäinen. Yksilöt ovat tavallisesti alle 4 mm:n pituisia. Ruumis on enimmäkseen ruskea tai mustanruskea, mutta pään sivuilla ja joskus selkäpuolella on vaaleat laikut. Silmät erottuvat pään sivuilla ja niiden välissä on kaksi harjannemaista uloketta. Peräaukko on eläimen selkäpuolella takaosassa.
Levinneisyys

Sukkulamerietanaa tavataan Pohjois-Atlantin Euroopan-puoleisella rannikolla ja Itämeressä sen sisäosiin asti. Suomessa lajia tavataan Merenkurkusta Haminaan.
Elinympäristö ja elintavat

Sukkulamerietana elää matalan rantaveden sekä vuorovesilammikoiden runsaissa leväkasvustoissa ja käyttää ravinnokseen rihmamaisia viherleviä.
Laji on muiden nilviäisten tapaan hermafrodiitti ja eläin munii leväkasvustoihin satoja munia sisältäviä pyöreitä tai pitkänomaisia munarykelmiä. Yksilön elinaika on noin vuosi.
Aiheesta muualla

Smith, I. F. (2021) Limapontia depressa Alder & Hancock, 1862. Identification and Biology. (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3804617  BOLD: 904140  CoL: 6PZDQ  EUNIS: 60230  GBIF: 2298918  iNaturalist: 482692  IRMNG: 10598819  ITIS: 205214  NBN: NBNSYS0000176144  NCBI: 1522349  Observation.org: 19966  OBIS: 140230  Open Tree of Life: 2883577  SeaLifeBase: 1349  WoRMS: 140230
Fredrik I (Württemberg)

| Fredrik I |
| --- | --- |
 Fredrik I kruunajaisasussa ja haarniskassa, hovimaalari Johann Baptist Seele, 1806.
Württembergin kuningas
Valtakausi:  22. joulukuuta 1797 – 30. lokakuuta 1816
Kruunajaiset:  1. tammikuuta 1806
Seuraaja:  Vilhelm I

Syntynyt:  6. marraskuuta 1754 Treptow an der Rega, Preussin kuningaskunta
Kuollut:  30. lokakuuta 1816 (61 vuotta) Stuttgart, Württembergin kuningaskunta
Puoliso:  Augusta Carolina Charlotte
Lapset:  Vilhelm I Katariina Paavali
Koko nimi:  Friedrich Wilhelm Karl
Suku:  Württemberg
Isä:  Fredrik II Eugen
Äiti:  Friederike Sophie Dorothea von Brandenburg-Schwedt
Uskonto:  luterilaisuus
Fredrik I (saks. Friedrich Wilhelm Karl; 6. marraskuuta 1754 Treptow an der Rega, Länsi-Pommeri, Preussi – 30. lokakuuta 1816 Stuttgart, Württembergin kuningaskunta) oli Württembergin herttua vuosina 1797–1805 (nimellä Fredrik II) ja Württembergin ensimmäinen kuningas vuosina 1806–1816. Hän oli myös Venäjän keisarin Paavali I:n lanko ja Ison-Britannian kuninkaan Yrjö III:n vävy. Ennen valtaistuimelle nousemistaan Fredrik oli vuosina 1782–1787 Venäjällä Viipurin kuvernementin eli Vanhan Suomen kenraalikuvernöörinä ja käskynhaltijana.
Nuoruus ja vuodet Venäjällä

Fredrik I:n vanhemmat olivat Württembergin herttua Fredrik II Eugen ja rajakreivitär, prinsessa Friederike Sophie Dorothea von Brandenburg-Schwedt, joka oli Preussin kuningas Fredrik Suuren sisarentytär. Fredrik oli vanhin 12 sisaruksesta.
Fredrik palveli vuodesta 1774 Preussin armeijassa, oli rykmentinkomentajana Sleesiassa ja sai vuonna 1781 kenraalimajurin arvon. Seuraavana vuonna hänen vanhin sisarensa Sofia Dorotea (Maria Fjodorovna) nai Venäjän kruununperijän Pavel Petrovitšin eli tulevan Paavali I:n. Fredrik seurasi sisartaan Venäjälle, jossa keisarinna Katariina Suuri nimitti hänet vuonna 1782 Viipurin kenraalikuvernööriksi. Kun Katariinan valtakunnallinen hallintouudistus ulotettiin seudulle tammikuussa 1784, tuli Fredrikistä Viipurin käskynhaltijakunnan käskynhaltija. Hänelle jäi valvojan rooli hallinnollisten tehtävien siirtyessä erilliselle kuvernöörille.
Toimiessaan Vanhan Suomen kenraalikuvernöörinä Fredrik hankki omistukseensa Viipurin Linnasaaressa sijaitsevan kartanon, jolle hän antoi sen nykyisen nimen Monrepos. Fredrik muun muassa rakennutti kartanon uuden päärakennuksen ja laajensi sen puistoa. Hänen kaudellaan valmistui Viipurissa sijainnut kenraalikuvernöörin virkatalo, myöhempi Viipurin hovioikeuden talo. Fredrik keräsi Viipurissa myös taidetta ja opetteli suomea.
Fredrik erosi Viipurin kenraalikuvernöörin ja käskynhaltijan tehtävästä vuonna 1787 menetettyään keisarinnan luottamuksen tuntemattomasta syystä. Erään version mukaan Venäjälle asettunut suomalainen kenraali Georg Magnus Sprengtporten oli kertonut Katariinalle Fredrikin pitävän salaa yhteyttä Ruotsiin. Fredrik ylennettiin samana vuonna Venäjän armeijan kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin komentajaksi Turkin vastaisessa sodassa. Hän oli jonkin aikaa myös Hersonin kenraalikuvernöörinä Etelä-Venäjällä. Myöhemmin hän luopui Venäjän palveluksesta ja asui vuodesta 1790 Ludwigsburgissa.