stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siitake
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Siitake – Lentinula edodes
Kasvikset.fi Siitake
Polar Shiitake: Siitakkeen käyttö ruoissa
Luonnossa.org: Siitake (Lentinus edodes) (Arkistoitu – Internet Archive)
tmopieppo: Sienten harrasteviljely - Siitake (Arkistoitu – Internet Archive)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Lentinula edodes (englanniksi)
Suomalaiset kauppasienet
haaparousku
kalvashaaparousku
haavanpunikkitatti
herkkutatti
isohapero
kangasrousku
kangastatti
karvarousku
kantarelli
kartiohuhtasieni
koivunpunikkitatti
korvasieni
kosteikkovahvero
kuusenleppärousku
lampaankääpä
mustatorvisieni
männynherkkutatti
männynpunikkitatti
männynleppärousku
suppilovahvero
tammenherkkutatti
rusko- ja vaaleaorakas
siitake
tryffelit
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lentinula edodes:  Wikidata: Q320999  Wikispecies: Lentinula edodes  AusFungi: 60024351  BioLib: 350657  CoL: 3T5L6  EoL: 192749  EPPO: LENTED  GBIF: 2537743  iNaturalist: 123351  IndexFungorum: 316467  IRMNG: 10645731  MycoBank: 316467  NatureServe: 2.1071821  NBN: BMSSYS0000010141  NCBI: 5353  NZOR: 49b493fc-200d-43cb-a462-f7e8694e2b3d  Open Tree of Life: 162647  SpeciesFungorum: 316467 
Agaricus edodes:  Wikidata: Q61778950  AusFungi: 60024352  CoL: 5TNFM  GBIF: 5243823  IndexFungorum: 457019  IRMNG: 11318547  MycoBank: 457019  NZOR: c92ecdf5-b73b-490f-b132-87d10f5fa7af  SpeciesFungorum: 457019 
Siitakkeen kasvattamista, kuvien välinen kasvuaika 24 tuntia
Pyogo muchim (표고무침), korealainen haudutettu siitake
Little Joe II

Little Joe II
Little Joe II oli Apollo-avaruusohjelmassa käytetty kantoraketti, jolla testattiin Apollon pelastautumisjärjestelmää ja komentomoduulin laskeutumisjärjestelmää. Little Joe II:ta käytettiin kaikkiaan viidessä testissä elokuun 1963 ja tammikuun 1966 välisenä aikana. Testit tehtiin White Sands Missile Rangen rakettialueella New Mexicossa.
Miehittämättömät lennot Little Joe II:lla

QTV
A-001
A-002
A-003
A-004
Rasvapakaraisuus

Nainen, jolla on rasvapakarat.
Rasvapakaraisuutta eli steatopygiaa esiintyy lähinnä saneilla (bushmanneilla) ja khoikhoilla sekä andamaaneilla. Perinteinen keräilytalous ei yleensä lihottanut näiden heimojen edustajia, ja he olivat hoikkia. Näiden ihmisten lihoessa esimerkiksi elämäntapojen muutoksen myötä epätavallisen suuri osa rasvasta kertyy kuitenkin lantion seudulle ja varsinkin pakaroihin, vaikka muu ruumis säilyy hoikkana.
Rasvakudoksen sijainti takapuolessa voi vaikeuttaa elämistä enemmän kuin tasainen rasvakudos kaikkialla ihon alla. Rasvapakaraisuudesta on kuitenkin ollut evolutiivista hyötyä; se on sopeutuma kuumaan ilmastoon. Hoikka vartalo pysyy paremmin viileänä kuumassa ilmastossa, ja pakaroihin kertynyt rasva takaa riittävän rasvakudoksen määrän hormonitoiminnan ylläpitämiseksi.
Monilla muillakin eteläisillä luonnonkansoilla esiintyy ongelmia kaloripitoisen ravinnon kanssa heidän ikiaikaisen elämäntapansa muuttuessa. Useilla kansoilla esimerkiksi sydäninfarktien määrä kasvaa huomattavasti, tai lihomista estävien perinnöllisten prosessien tai kulttuurillisten tottumusten puuttuminen aiheuttaa liikalihavuutta.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dokumenttiprojekti -Ohjelmat - The Hottentot Venus Yle - Vintti. 12.5.1999. Viitattu 29.7.2018.
Parkinson, Justin: The significance of Sarah Baartman BBC News Magazine. 7.1.2016. Viitattu 29.7.2018.
Raimo Puolimatka

Raimo Armas Puolimatka (synt. 1948) on turkulainen Puolimatkan suvun perillinen ja kiinteistösijoittaja. Hän on vuorineuvos Armas Puolimatkan poika ja Rauno Puolimatkan veli. Helsingin Sanomien verokoneessa hänelle oli kertynyt tuloja 32 112 936 euroa vuoteen 2023 mennessä.
Kaskenkatu 3 -kiinteistö

Raimo Puolimatka omistaa Suomen Talokauppa Oy:n, joka puolestaan on omistanut Kaskenkatu 3 -kiinteistön, joka on suojeltu rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaana. Tontilla olevien kahden 1800-luvulla rakennetun puutalon purkaminen on kielletty. Turun kaupunki on vaatinut talojen kunnostamista, esittänyt korjausvaatimuksia ja asettanut 80 000 euron uhkasakon kiinteistöyhtiö Kaskenkatu 3:lle. Suomen Talokauppa Oy teki suojelupäätöksestä valituksen, mutta se hylättiin korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Tammikuussa 2025 kiinteistöstä käytiin huutokauppa, jonka voitti Raimo Puolimatkan omistama yhtiö Kiinteistö Oy Turun Ilmarisenkatu 4-6.
Niklaamo Raution tapaus

Omistamansa RP-yhtiöiden kautta Raimo Puolimatka oli osallisena myös Niklaamo Raution jälkeensä jättämän saastuneen maaperän tapauksessa. Turun Itäharjulla toiminut vanha niklaamo lopetti toimintansa 2018, minkä jälkeen kiinteistöön jäi kemikaaleja ja vaarallisia aineita. Ympäristönsuojelutoimisto kehotti poistamaan ne maaliskuussa ja kesäkuussa 2019. Koska Niklaamo Rautio ei huolehtinut velvoitteestaan, vastuun katsottiin siirtyvän alueen vuokralaiselle RP-yhtiöt oy:lle. Kaupunki päätyi teettämään itse ympäristöselvityksen maaperän pilaantuneisuudesta ja puhdistuksen tarpeesta sekä hätäsiivouksen, ja kustannukset päätettiin periä kiinteistön omistajalta RP-yhtiöiltä. Vastuukysymyksistä käytiin pitkään oikeutta, ja Raimo Puolimatka oli syytettynä ympäristön turmelemisesta. Joulukuussa 2024 Varsinais-Suomen käräjäoikeus päätti hylätä syytteet häntä vastaan, ja lasku siivouksesta lankesi Turun kaupungille.
Furigana

Esimerkki furiganasta:
1. oranssilla sanan 振り仮名 osa fu kanjina, päällä tavumerkki ふ (fu)
 2. mustalla sanan osa り (ri)
 3. vihreällä sanan osa 仮名 ja päällä tavumerkit がな (gana).
Furigana (jap. 振り仮名, myös 読み仮名, yomigana tai ルビ, rubi) on japanin kielessä käytetty, kirjoitetun tekstin lukemista helpottava merkintätapa. Yleisimmin furiganalla merkitään kanji-merkkien lukutapa pienin hiragana-merkein. Tekstin kohdeyleisöstä riippuen furiganalla voidaan merkitä vain harvinaisimmat kanji-merkit, mutta erityisesti lapsille ja nuorille suunnatuissa teksteissä voidaan käyttää hyvinkin laajalti furiganaa.
Merkintätavat

Furiganalla voidaan merkitä kanji-merkkien lukutapa joko kanjin yläpuolelle (vaakatasoon kirjoitettu teksti, jap. 横書き, yokogaki tai 横組み, yokogumi) tai oikealle puolelle viereen (pystyyn kirjoitettu teksti, jap. 縦書き, tategaki tai 縦組み, tategumi) pienin hiragana-merkein. Furiganat voidaan merkitä kanjikohtaisesti kunkin kanjin kohdalle, tai sanakohtaisesti kaikkien sanan kanjien mukaan keskitetysti.
Furiganaa voidaan myös merkitä katakana-merkein. Katakanoja käytetään esimerkiksi sanakirjoissa, kun on tarpeen erotella sanan kiinalaisperäinen ääntämistapa (jap. 音読み, onyomi) japanilaisesta ääntämistavasta (jap. 訓読み, kunyomi). Tällöin japanilainen ääntämistapa kirjoitetaan hiraganoilla ja kiinalainen katakanoilla. Katakanoja voidaan käyttää myös vierasperäisten sanojen ja nimien tai rōmajin yhteydessä.
Käyttö

Furiganaa käytetään yleisimmin lapsille ja nuorille tarkoitetuissa teksteissä, kuten oppikirjoissa ja sarjakuvissa. Lapset eivät osaa lukea kanji-merkkejä, mutta ymmärtävät sanojen merkityksen lukemalla niiden yhteyteen kanalla merkityn ääntämistavan. Koska lapsille opetetaan hiragana ennen katakanaa, voidaan hyvin nuorille lapsille tarkoitetuissa teksteissä myös katakanat merkitä hiragana-furiganalla.
Aikuisille tarkoitetussa tekstissä vain harvinaisimmat kanjit ja poikkeavat lukutavat merkitään furiganoin. Valtamedioissa furiganalla merkitään yleensä ne kanjit, jotka eivät kuulu Japanin opetusministeriön vuonna 1981 määrittämän 1 945 yleisimmän kanjin joukkoon (jōyō-kanjit, jap. 常用漢字). Jōyō-kanjit kuuluvat Japanin koulujen perusoppimäärään, joten aikuisten voidaan olettaa osaavan ne.
Koska monilla kanjeilla on useiden peruslukutapojen lisäksi myös vain nimien yhteydessä käytettäviä harvinaisia lukutapoja (jap. 名乗り, nanori), käytetään furiganaa myös sekä paikannimien että henkilöiden nimien lukuasun selventämiseksi. Sitä käytetään kartoissa sekä yleisesti rautatieasemien nimikylteissä, vaikka näiden kanjien lukutapa olisikin yleisesti tunnettu. Useissa virallisissa lomakkeissa täytyy nimi kirjoittaa sekä kanjein että furiganalla (katakanoin). Furiganaa käytetään myös esimerkiksi kiinalaisten ja korealaisten nimien lukutavan merkitsemiseksi.
Etenkin sarjakuvassa furiganaa voidaan hyödyntää myös slangi-ilmauksien, vitsien, sanaleikkien, monimielisten ilmauksien ja valheiden esittämisessä.
Samu Sirkka

Samu Sirkka elokuvassa Pinocchio (1940).
Samu Sirkka (engl. Jiminy Cricket) on Disneyn eläinmaailman hahmo, jonka ensiesiintyminen tapahtui Walt Disney Picturesin animaatioelokuvassa Pinocchio vuonna 1940. Samu Sirkka on puhuva sirkka, joka on pukeutunut silinterihattuun ja hännystakkiin ja kulkee pienen sateenvarjon kanssa. Elokuvassa hän esiintyi puunukke Pinocchion omanatuntona, joka myös kulki tämän rinnalla tapahtumista toiseen. Samassa elokuvassa hän lauloi tunnetuimman kappaleensa "Tähti toiveen toteuttaa" ("When You Wish Upon a Star").
Moviefone sijoitti Samu Sirkan sijalle 17 listallaan kaikkien aikojen 25 parhaasta animaatiohahmosta.
Historia

Samu Sirkan hahmon loi animaattori Ward Kimball, joka oli jo eroamassa Disneyn studiolta, koska suuri osa hänen piirrostyöstään elokuvaan Lumikki ja seitsemän kääpiötä (1937) leikattiin lopullisesta versiosta pois. Walt Disney suostutteli hänet jäämään studiolle ja antoi hänelle Samu Sirkan suunnittelun kokonaan.
Samu Sirkan alkuperäinen ääninäyttelijä oli laulaja Cliff Edwards, joka esitti hahmoa 1960-luvulle asti. Edwardsin kuoleman jälkeen hahmoa ääninäytteli Eddie Carroll 1970-luvulta kuolemaansa asti vuoteen 2010. Sittemmin Samu Sirkkaa on ääninäytellyt Phil Snyder ja Joseph Gordon-Levitt.
Samu Sirkan suomenkielisinä ääninäyttelijöinä ovat olleet Seppo Mäki ja Markus Blom.
Pinocchion jälkeen Samu Sirkka esiintyi elokuvassa Pennitön ja suruton (1947) ja on toiminut useissa Disneyn televisio-ohjelmissa juontajana, esimerkiksi Samu Sirkan joulutervehdyksessä. Samu Sirkka on esiintynyt myös Mikin klubi -sarjassa useissa jaksoissa, joista merkittävin esiintyminen tapahtui jaksossa "Timon & Pumba", "Jiminy Cricket", "Dining Goofy" ja "Mikki Hiiren taikajoulu – Lumisia tarinoita (2002)", jossa hän halusi lopettaa työnsä Pinokkion omanatuntona ja hän siirtyi Mikin omaksitunnoksi, kunnes hän jakson lopussa palasi Pinokkion omaksitunnoksi.
Olipa kerran

Samu Sirkka esiintyy Olipa kerran -sarjassa yhtenä sarjan päähahmoista. Sarjassa paljastetaan hänen olevan Martin- ja Myrna-nimisten pikkurikollisten poika. Pettyneenä vanhempiinsa, Samu pyytää Tittelintuurelta taikajuomaa, jolla hän pääsee irti heistä. Samu antaa myöhemmin juoman vahingossa nuorelle pariskunnalle, jotka muuttuvat juoman vaikutuksesta nukeiksi. Rukoiltuaan tähdeltä kykyä peruuttaa tapahtuneen, Sininen haltija ilmestyy Samun luokse ja muuttaa tämän sirkaksi, jotta hän pääsee irti vanhemmistaan ja voi elää hyvää elämää. Samu ryhtyy nuoren pariskunnan Geppetto-nimisen pojan suojelijaksi. Myöhemmin Samu auttaa kääpiöitä kohtaamaan pahaksi muuttuneen Lumikin ja neuvoo Lumotun metsän asukkaita valmistautumaan tulevaan sotaan. Myöhemmin Pahan Kuningattaren kirouksen seurauksena Samu Sirkka siirtyy muiden Lumotun metsän asukkaiden mukana Storybrooke-nimiseen kaupunkiin muistinsa menettäneenä ja hänestä tulee Tri Archie Hopper -niminen psykoterapeutti, jolla on Pongo-niminen dalmatiankoira ja hän on Marco-nimisen pojan hyvä ystävä, joka on todellisuudessa Geppetto. Myöhemmin saatuaan muistinsa takaisin Samu auttaa muita sarjan hahmoja erilaisissa ongelmissa.
Kikkelänjoki

| Kikkelänjoki Kikkerlänjoki |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Sastamala
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kikkelänjoen valuma−a (35.124)
Pinta-ala:  52,1 km²  
Järvisyys:  4,72 % 
Pääuoman pituus:  17,9 km 
Pääuoman osuudet:  Kikkelänjoki ←Luhdanoja ←Kiimajärvi ←Lammioja ←Kaitajärvi ←Jyränoja ←Syväjärvi ←Kortejärvi
Yhtyy:  Kokemäenjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Kiimajärvi, Sastamala
 :  61.364831°N, 22.718557°E
Laskupaikka:  Kiikka, Sastamala
 :  61.319132°N, 22.787866°E
Esteet:  3 patoa
Sivu-uomat:  Vaivastenoja, Hirvioja
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  68 m  
Laskukorkeus:  48,9 m  
Korkeusero:  19,1 m
Pituus:  8,2 km  
Kaltevuus:  2,33 m/km
Muuta
Kikkelänjoki on Pirkanmaan Sastamalassa Kiikassa virtaava Kokemäenjoen sivujoki, joka muodostaa valuma-alueen 18 kilometriä pitkästä pääuomasta noin 8 kilometriä pitkän alajuoksun osuuden.
Joen kulku

Kikkelänjoki alkaa Kiimajärven kaakkoispään luhtasuolta vaikka alkuun sen karttanimenä on Luhdanoja. Järven luusuassa sijaitsee matala pohjapato, jolla Kiimajärveä säännöstellään. Joen yläjuoksu on kuin lähes suoraviivaisesti kaivettua johto-ojaa, joka kääntyy ennen Leikkuun kulmakuntaa kohti eteläkaakkoa. Kikkelänjoeksi sitä aletaan kutsua ilmeisesti Kankaanpäästä alkaen. Siellä joki muuttuu luontaisesti mutkittelevaksi uomaksi, jossa esiintyy täällä pieni suvanto. Siellä siihen yhtyy kaksi sivuojaa, joille ei ole kartoissa merkitty nimiä. Alajuoksulla joki välttelee Kiikan taajamaa yhtyen Kokemäenjokeen aivan Kikkelän vierestä. Tämä Kokemäenjoen kohta sijaitsee Kiikkalan- ja Ruotsilankoskien välissä.
Kiikkalanjoen kolme alinta siltaa sijaitsevat vain 200–300 metriä Kokemäenjoesta. Alinna on Vammalaan vievän seututien 249, seuraava on kevyen liikenteen ja kolmantena Tampere–Pori-rautatien silta. Seuraava silta on Kankaanpäässä Kikkelän ja Haapaniemen välisen yhdystien 12955 silta. Yhdystie risteää kantatien 44 kanssa, joka seuraa jokea yläjuoksulle päin ja ylittää joen Leikkuussa. Ylin silta on yksityistien silta aivan Kiimajärven läheisyydessä.
Luontoarvoja

Kikkelänjoki virtaa koko pituudeltaan peltoalueella ja maatalouden aiheuttaman hajakuormituksen vuoksi sen vedenlaatu on arvioitu korkeintaan tyydyttäväksi. Joen kalakantaa ei ole selvitetty, mutta siinä on kerrottu esiintyneen ainakin taimenta, haukea, säynävää sekä jokirapua. Rapu ei viihdy joessa kovin hyvin vedenlaadun vaihtuvuuden takia.
Seudun jokien kunnostamis- ja nousuestekartoituksessa vuodelta 2007 selvisi joesta joitakin yksityiskohtia. Joessa on yläjuoksulla heti Kiimajärven luusuassa matala pohjapato. Kantatien kohdalla on 180 metriä pitkä koskijakso, jonka voisi kunnostaa taimenien poikasalueeksi. Kankaanpäässä joessa, joka tekee 700 metriä pitkän kaarroksen oikealle, on monimuotoinen ja lyhyitä koskia sisältävä osuus. Tätäkin aluetta on ehdotettu kunnostettavaksi. Täällä sijaitsee myös kivinen pato, jolla ohjataan vettä alempana tien takana sijaitseville kalankasvatusaltaille. Padon alapuolella on aikoinaan perattu 120 metriä pitkä koskiosuus. Kevyen liikenteen sillan alla sijaitsee joen alin pohjapato. Mitkään padot eivät muodosta nousuesteitä Kokemäenjoesta nousevalle kalalle.
Joen koskissa rakennettiin kolme kutusoraikkoa osin talkootyönä vuonna 2014. Sen jälkeen on jokeen tuotu taimenien kuturasioita ainakin vuosina 2014 ja 2018–2021.
Kikkelänjoen valuma-alue

Kikkelänjoen valuma-alue kuuluu Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueella (35.1) Kokemäenjoen yläosan alueeseen (35.12). Valuma-alueen pinta-ala on 52,10 neliökilometriä (tai 51,78 km² ) ja sen järvisyys on 4,72 %.
Valuma-alueen pääuoma ei ehkä enää noudata yläjuoksulla, eli Kiimajärven yläpuolella, Paikkatietoikkunassa ehdotettua reittiä. Siinä pääuomaan on merkitty Soperojärveen johdettua ja lounaasta tulevaa johto-ojaa, mutta Karttapaikassa vahvimpana piirretty vesireitti olisi Jyränoja Kaitajärveen ja sieltä edelleen Soperojärveen. Mikäli vesistöjärjestelyitä on tehty, ne on ilmeiseti tehty äskeittäin. Pääuoman pituuteen eivät järjestelyt karttojen mukaan vaikuta. Pituudeksi tulee lähes 18 kilometriä.
Pääuoman karttoihin nimettyjä sivu-uomia on vain muutamia. Vaivastenoja on yli 4 kilometriä pitkä ja se yhtyy pääuomaan kalankasvatusaltaiden luonna Kankaanpäässä. Leikuun ja Kiimajärven kylän välissä pääuomaan yhtyy koillisesta tuleva Hirvioja. Sen valuma-alueen pinta-ala on 11,29 neliökilometriä. Hirviojan pääuoman pituus on 5,4 kilometriä ja se alkaa Pienisuolta ja virtaa Hirvisuon kautta Kiimajärven kylän peltojen läpi. Kiimajärvellä sijaitsee karttojen mukaan viisi pientä tekolampea.
Kiimajärven luusuassa yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 25,88 neliökilometriä. Suoraan Kiimasjärveen laskee etelästä tuleva lyhyt Lammijärven laskuoja. Kiimasjärven pohjoispäähän laskevan, Soperojärvestä alkavan, Lammiojan valuma-alueen ala on 13,82 neliökilometriä. Muut valuma-alueen järvet sijaitsevat juuri tämän Lammiojan valuma-alueella. Lamminoja alkaa kuivatetusta Soperojärvestä virraten aluksi pohjoiseen ennen kaartamistaan takaisin etelään. Soperojärveen laskee vuorostaan kaksi ojaa. Etelästä tulee Kaitajärvestä alkava oja. Länsipuolella sijaitsevasta Syväjärvestä alkaa Jyränoja, joka karttojen mukaan saattaa haarautua sekä Kaitajärveen että Soperojärveen laskeviksi ojiksi. Ylin järvi lienee osittain laskettu Kortejärvi.
Kikkelänjoki yhtyy Kokemäenjokeen sen oikealta puolelta noin 117 kilometriä merenrannasta. Ylimmän järven eli Kortejärven vedenpinnan korkeus on noin 83 metriä ja Kokemäenjoen 48,9 metriä mpy., joten pudotusta kertyy pääuomalle noin 34 metriä.
Historiaa

Antero Warelius julkaisi vuonna 1853 kirjasen ”Kertomus Tyrvään pitäjästä”, jossa hän käytti Kiimajärvestä alkavan joen nimestä muotoa Kikkerlänjoki. Hän mainitsee Vaunutien, joka kulki aluksi Kokemäenjoen etelärantoja, kunnes Teukkulan kohdalla siirtyy lautan avulla pohjoisrannalle ja kulkee Kikkerlän eli Kikkelänjoen laskukohdassa ,maatalon ohi kohti Vammaskoskea.
David Zobel

David Zobel 2023.
David Zobel (s. 11. kesäkuuta 1996 Starnberg, Saksa) on saksalainen ampumahiihtäjä.
Zobel saavutti alle 22-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa viestissä ja pronssia pikakilpailussa 2016 sekä hopeaa normaalimatkalla ja pronssia viestissä 2017. Nuorten EM-kilpailuissa hän sai takaa-ajossa kultaa ja pikakilpailussa pronssia 2016. Aikuisten sarjassa hän saavutti viestin EM-hopeaa 2025.
Zobel kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Östersundissa maaliskuussa 2021. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai samana viikonloppuna oltuaan takaa-ajokilpailussa 32:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Ruhpoldingin takaa-ajossa tammikuussa 2022. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Kontiolahden normaalimatkan kilpailussa marraskuussa 2022.
Mauricio Pellegrino

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mauricio Andrés Pellegrino
Syntymäaika: 5. lokakuuta 1971 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Leones, Argentiina
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 193 senttimetriä
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
1982–1987: CA Sarmiento
1987–1990: Vélez Sársfield
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–1998 | Vélez Sársfield | 186 | (11) |
| 1998–1999 | Barcelona | 23 | (0) |
| 1999–2005 | Valencia | 140 | (5) |
| 2005 | Liverpool | 12 | (0) |
| 2005–2006 | Alavés | 14 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 375 | (16) |
Maajoukkue
| 1997 | Argentiina | 3 | (0) |
Valmennusura
2008–2010: Liverpool (apuvalmentaja)
2010: Internazionale (apuvalmentaja)
2012: Valencia
2013–2015: Estudiantes
2012: Independiente
2016–2017: Alavés
2017–2018: Southampton
2018–2019: Leganés
2020–2022: Vélez Sarsfield
2023: Universidad de Chile
2024: Cádiz
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mauricio Andrés Pellegrino (s. 5. lokakuuta 1971 Leones, Argentiina) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustajan paikalla pelannut pelaaja.
Ura pelaajana

Pellegrino pelasi uransa alusta 27-vuotiaaksi syntymämaassaan Argentiinassa, jossa hän edusti Vélez Sársfield -seuraa yhdentoista vuoden ajan. Hän siirtyi vuonna 1998 Barcelonaan, jossa hän pelasi yhden kauden.
Parhaat vuotensa Pellegrino edusti toista espanjalaisseuraa Valenciaa. Vuosien 1999–2005 aikana Pellegrino oli saavuttamassa muun muassa kahta Espanjan pääsarjanmestaruutta ja kahta toista sijaa Mestarien liigassa.
Vuonna 2005 Pellegrino siirtyi ilmaisella siirrolla Liverpooliin, jossa hän pelasi puoli vuotta. Hän oli ensimmäinen argentiinalainen pelaaja Liverpoolissa. Puolen vuoden Liverpool uran jälkeen hän lopetti pelaajauransa.
Pellegrino edusti kolme kertaa Argentiinan maajoukkuetta vuonna 1997.
Saavutukset pelaajana

Vélez :
Argentiinan 1. divisioona: Clausura 1993, 1996, 1998; Apertura 1995
Copa Libertadores: 1994
Intercontinental Cup: 1994
Interamerican Cup: 1995
Supercopa Sudamericana: 1996
Recopa Sudamericana: 1997
Barcelona :
Primera División: 1998–99
Valencia :
Primera División: 2001–02, 2003–04
Espanjan Supercup: 1999
UEFA Cup: 2003–04
UEFA Super Cup: 2004
Mestarien liiga: toinen sija 1999–2000, 2000–01
Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaaja uransa Pellegrino alkoi valmentaa Valencian junioriseuraa kesäkuussa. 2006. Pellegrino päätti siirtyä Liverpoolin apuvalmentajaksi vuonna 2008. Hän ja silloinen Liverpoolin päävalmentaja Rafael Benítez siirtyivät yhdessä kesällä vuonna 2010 valmentamaan Internazionalea, josta heidät kummatkin erotettiin saman vuoden joulukuussa.  Pellgrinon seuraava valmennuspesti seurasi vasta kahden vuoden jälkeen vuonna 2012, kun hän allekirjoitti kahden vuoden mittaisen sopimuksen Valencian kanssa. Kyseessä oli myös Pellegrinon uran ensimmäinen työ päävalmentajana. Pellegrinon johdolla Valencia varmisti jatkopaikkansa Mestarien liigan alkulohkosta jo ennen päätöskierrosta. Sen sijaan menestys Primera Divisiónissa oli heikompaa ja lopulta seurajohto erotti Pellegrinon joulukuun alussa 2012. Argentiinalaisen viimeisessä ottelussa Valencia hävisi Real Sociedadille 2–5 ja vajosi liigassa sijalle 12.
Valencia-pestinsä jälkeen Pellegrino valmensi kotimaassaan Estudiantesia ja Independienteä. Kesäkuussa 2016 Pellegrino palasi entisen seuransa Deportivo Alavésin päävalmentajaksi. Pellegrino luotsasi sarjanousijan La Ligassa hienosti sijalle yhdeksän ja Espanjan cupissa loppuotteluun, jossa tuli tappio FC Barcelonalle 3–1. Kauden jälkeen Pellegrino jätti seuran.
Kesäkuussa 2017 Pellegrinosta tuli Englannin Valioliiga -seura Southamptonin päävalmentaja kolmivuotisella sopimuksella. Southampton aloitti kautensa Pellegrinon alaisuudessa kohtalaisesti ja hävisi vain kolme kauden kymmenestä ensimmäisestä ottelustaan. Voittojakaan ei toisaalta tullut kolmea enempää. Kauden edetessä vaikeudet alkoivat ja marraskuun lopun Everton-voiton jälkeen Southampton onnistui nappaamaan täyden pistepotin ainoastaan kerran, kun sarjajumbo West Bromwich kaatui vieraskentällä 2–3. Pellegrino ei kyennyt kääntämään joukkueen alavireistä suuntaa, ja lopulta Valioliigassa sijalle 17 vajonneen Southamptonin seurajohto erotti Pellegrinon maaliskuussa 2018.
Kesäkuun alussa 2018 Pellegrinosta tuli espanjalaisseura CD Leganésin päävalmentaja. Hän luotsasi Leganésin kaudella 2018/19 sijalle 13. Seuraava kausi alkoi heikommin ja liigan viimeiseksi vajonnut seura erotti Pellegrinon lokakuussa 2019.
Huhtikuussa 2020 Pellegrino palasi valmentamaan kotimaahansa, kun hänestä tuli lyhyellä kesäkuuhun ulottuvalla sopimuksella Vélez Sarsfieldin päävalmentaja. Hän teki jo kesällä seuran kanssa vuoden jatkosopimuksen. Pellegrino luotsasi Vélezin Copa Sudamericanan välieriin 2021. Kausi 2021 päättyi Argentiinan liigassa toiseen sijaan. Pellegrino erosi tehtävistään maaliskuussa 2022 heikosti sujuneen Copa de la Liga -kauden alun vuoksi.
Vuoden 2023 alussa Pellegrino aloitti Universidad de Chilen päävalmentajana.
Lucius Junius Brutus

Lucius Junius Brutus oli tradition mukaan toinen Rooman ensimmäisistä konsuleista vuonna 509 eaa. Brutus syrjäytti Rooman viimeisen kuninkaan Lucius Tarquinius Superbuksen ja perusti Rooman tasavallan.