stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ranskalainen avantgarde-elokuva
Historia ja tekijät

Ranskalaisen avantgarde-elokuvan ensimmäisessä aallossa olivat impressionistit Germaine Dulac, Louis Delluc, Jean Epstein, Marcel L’Herbier ja Abel Gance. Heidän elokuvansa erosivat toisistaan selkeästi, mutta heillä kaikilla oli tavoitteena luoda impressionistinen tai pointillistinen elokuvakieli. He käyttivät muun muassa hidastuksia ja päällekkäiskuvia ja kuvasivat aidoissa ympäristöissä luonnonvalossa.
Impressionistien keskittyminen subjektiivisuuteen sai toisen aallon avantgarde-elokuvantekijät syyttämään heitä itsekeskeisyydestä. Toisessa aallossa vaikutteita haettiin kubismista, dadasta ja surrealismista. Tämän vaiheen elokuvantekijöitä olivat Fernand Léger, René Clair, Germaine Dulac, Luis Buñuel ja Jean Cocteau. Kolmannessa aallossa avantgarde-elokuva siirtyi enemmän yhteiskunnallisiin aiheisiin, ja sen aikana käytettiin paljon dokumentaarista kerrontaa. Kolmannen aallon ohjaajia olivat Alberto Cavalcanti, Marcel Carné ja Jean Vigo.
Määritelmä

Ranskalainen avantgarde-elokuva liittyi keskeisesti aikansa eurooppalaisiin elokuvasuuntauksiin, eikä se varsinaisesti omana kansallisena elokuvasuuntanaan ole kovinkaan yksinkertaisesti määriteltävissä. Lisäksi monet elokuvantekijät, kuten Germaine Dulac, liikkuivat vaivattomasti eri ”aaltojen” välillä. Elokuvantekijät eivät myöskään puhtaasti keskittyneet avantgardeen, vaan he tekivät säännöllisesti myös laajemman yleisön tarinavetoisia elokuvia.
Rakokivi

Rakokiven liikekeskus Nastolassa, Lahdessa.
Rakokivi on Lahdessa entisen Nastolan kunnan keskustassa sijaitseva asuin- ja yritysalue, jolla sijaitsee suuri osa Nastolan palveluista. Kesällä 2021 alueelle valmistuu päiväkodin, alakoulun ja kirjaston yhteinen rakennus, Rakokiven monitoimitalo. Rakokivessä on myös Nastolan liikekeskus, joka sisältää useita kauppoja sekä baareja.
Rakokivessä toimi kesään 2021 saakka Nastopolin lukio.
Raúl Martín

Raúl Martín (s. 9. lokakuuta 1957 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan Antonio Quarracino 17. marraskuuta 1990. Hänet nimitettiin Buenos Airesin vihkipiispaksi ja Troynan titulaaripiispaksi 1. maaliskuuta 2006. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. toukokuuta Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Guillermo Rodríguez Melgarejo ja Jorge Eduardo Lozano.
Raymond Moody

Raymon Moody (2017).
Raymond Moody (s. 30. kesäkuuta 1944) on yhdysvaltalainen psykologi ja lääkäri. Hänet tunnetaan kuolemanrajakokemuksiin kohdistuvan tutkimuksen pioneerina. Paitsi lääketiedettä ja psykologiaa, hän opiskeli Virginian yliopistossa myös filosofiaa, josta sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1969.
Moodyn kirja Life After Life (1975) sai aikaan kasvanutta mielenkiintoa kuolemanrajakokemuksia kohtaan. Ilmiön tutkimus yleistyi kirjan julkaisun jälkeen, ja vuonna 1978 perustettiin International Association for Near-Death Studies. Vuonna 2012 hän julkaisi muistelmansa Paranormal: My Life in Pursuit of the Afterlife. Muistelmissaan hän kertoo omasta kuolemanrajakokemuksestaan, jonka hän sai yritettyään itsemurhaa 1991.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Raúl Héctor Castro

Raul Castro
Raúl Héctor Castro (12. kesäkuuta 1916 Sonora, Meksiko – 10. huhtikuuta 2015 San Diego, Kalifornia) oli meksikolaissyntyinen lakimies ja poliitikko, joka toimi Arizonan kuvernöörinä vuosina 1975–1977. Hän syntyi Sonorassa, muutti vuonna 1926 Arizonaan ja sai myöhemmin Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Castro valittiin vuonna 1977 Yhdysvaltain suurlähettilääksi Argentiinaan.
Quantum Holocaust: World Domination

| Quantum Holocaust: World Domination Medeia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. kesäkuuta 2006
 Tuottaja(t): Berzerker
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 27.21
 Levy-yhtiö: Dusthall Media
Medeian muut julkaisut
|   | Quantum Holocaust: World Domination 2006 | Medeia 2008 |
Quantum Holocaust: World Domination on suomalaisen death metal -yhtyeen Medeian ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu omakustanteena vuonna 2006.
Kappaleet

QHWD – 1.06 (Intro)
Shards – 3.19
Gravity – 2.48
Had This Dream – 1.56
Touchdown – 3.28
Opera – 1.52
Na  –  Pt1.02 (säv. 25)
Na  –  Pt2.02 (säv. 14)
Down in the Basement – 1.28
Hungerslot – 2.55
Medeia – 3.50
Kokoonpano

Berzerker – laulu
Damien – kitara
Lepervomit – basso
Abomb – rummut
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Quantum Holocaust: World Domination Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Quantum Holocaust: World Domination Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Raúl Minsburg

Raúl Minsburg (s. 1965 Buenos Aires) on argentiinalainen säveltäjä. Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen elektroakustisista teoksista.
Minsburg opiskeli alkujaan historiaa ja filosofiaa Buenos Airesin yliopistossa. Tämän jälkeen hän opiskeli vuoteen 1988 musiikkiaineita Buenos Airesin Juan José Castro -konservatoriossa muiden muassa Enrique Bellocin johdolla. Hänen palkittuja teoksiaan ovat El otro espejo (1994), Voces del recuerdo (1995–96) ja Días después (1997–98). Hänen musiikkiaan on esitetty monissa eri maissa Pohjois- sekä Latinalaisessa Amerikassa ja Euroopassa.
Minsburg on lisäksi muun muassa opettanut yliopistoissa Buenos Airesissa sekä Lanúsissa ja perustanut vuonna 2000 Sonoimágenes-festivaalin Lanúsissa.
RN Dante Alighieri

| RN Dante Alighieri |
| --- | --- |
 RN Dante Alighieri

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Castellamaren telakka
Kölinlasku:  6. kesäkuuta 1909
Laskettu vesille:  20. elokuuta 1910
Palveluskäyttöön:  15. tammikuuta 1913
Poistui palveluskäytöstä:  1. heinäkuuta 1928
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  19 552 t (standardi) 21 600 t (kuormattu)
Pituus:  168,1 m
Leveys:  26,6 m
Syväys:  8,8 m
Koneteho:  32 000 hv
Nopeus:  22 solmua (41 km/h)
Miehistöä:  981
Aseistus
Aseistus:  12 × 305 mm tykkiä kolmoistorneissa 20 × 120 mm tykkiä 13 × 76 mm tykkiä 3 × 450 mm torpedoputkea
RN Dante Alighieri (ital. Regia Nave Dante Alighieri) oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut taistelulaiva. Alus oli myös laivastonsa ensimmäinen dreadnought-taistelulaiva. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1928 Washingtonin laivastosopimuksen velvoitteiden täyttämiseksi ja se romutettiin.
Valmistus

Alus tilattiin Castellamaren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1909. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1910 ja valmistui 15. tammikuuta 1913.
Suoja

Aluksen suojana oli 254 millimetrin paksuinen panssarivyö. Aluksen kannen panssarointi oli 38 millimetriä paksu ja sen tulenjohtotornin suojana oli 305 millimetriä terästä. Pääaseiden tornien etupanssarit olivat 254 millimetriä ja apuaseiden 98 millimetriä. Panssarointiin oli käytetty Krupp-panssarointia.
Propulsiojärjestelmä

Aluksen voimanlähteenä oli neljään akseliin kiinnitetyt Parsons-turbiinit, joihin oli kytketty 23 kattilaa. Kattiloista seitsemän oli öljykäyttöisiä ja loput 16 sekapolttoainekattiloita. Koneisto tuotti 32 000 hevosvoimaa, jolla alus kulki 22 solmun nopeudella. Aluksen toimintasäde oli 10 solmun nopeudella 4 800 merimailia.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Regina Elena -luokka | Regia Marinan taistelulaivat | Seuraaja: Conte di Cavour -luokka |
Kaaviokuva aseistukseta
Raúl Rivero

Raúl Rivero (1998)
Raúl Rivero (1945 Morón – 6. marraskuuta 2021 Miami) oli kuubalainen journalisti, runoilija ja lehdistönvapauden puolesta toiminut aktivisti.
Rivero oli yksi ensimmäisistä Havannan yliopiston journalismikoulusta Kuuban vallankumouksen jälkeen valmistuneista toimittajista. Hän kuului monien vallankumousta puolustaneiden, mutta sittemmin Kuuban hallinnon kriitikoiksi ryhtyneiden kuubalaisintellektuellien joukkoon. Rivero oli mukana perustamassa El Caimán Barbudo -satiirilehteä vuonna 1966. Hän toimi valtio-omisteisen uutistoimisto Prensa Latinan Moskovan-kirjeenvaihtajana vuosina 1973–1976 ja palasi sitten Kuubaan, jossa johti uutistoimiston tiede- ja kulttuuripalvelua. Rivero oli Kuuban kansallisen kirjailija- ja taiteilijaliiton sihteeri, kunnes erosi liitosta vuonna 1989. Vuonna 1991 hän luopui virallisesta journalismista ja allekirjoitti Fidel Castroon poliittisten vankien vapauttamiseksi vedonneen intellektuellien kirjeen. Vuonna 1995 Rivero perusti itsenäisen CubaPressin, joka tarjosi vaihtoehdon Kuuban valtion omistamalle medialle. Hän joutui lähettämään työtään julkaistavaksi ulkomaille.
Riverosta tuli yksi tunnetuimmista toisinajattelijatoimittajista Kuubassa. Vuonna 2003 hän sai kahdenkymmenen vuoden vankeustuomion "liittoutumisesta ulkovallan kanssa", "toiminnasta Kuuban itsenäisyyttä vastaan" ja hallituksen vastaisesta kirjoittamisestaan. Rivero kuitenkin vapautettiin jo marraskuussa 2004 kansainvälisen painostuksen jälkeen. Huhtikuussa 2005 hän muutti Espanjaan ja jatkoi kirjoittamista. Rivero nimettiin International Press Instituten "maailman lehdistön vapaussankariksi" (IPI World Press Freedom Hero) vuonna 2000, ja hän sai Unescolta Guillermo Canon maailman lehdistövapauden palkinnon 2004. Hän julkaisi useita runokirjoja.
Raymond Massey

| Raymond Massey |
| --- | --- |
 Massey vuonna 1961.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Raymond Hart Massey
Syntynyt: 30. elokuuta 1896 Toronto, Ontario, Kanada
Kuollut: 29. heinäkuuta 1983 (86 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, käsikirjoittaja
Puoliso:  Margery Fremantle (1921–1929)   Adrianne Allen (1929–1939)   Dorothy Whitney (1939–1982)
Lapset:  Anna Raymond (1937–2011)   Daniel Raymond (1933–1998)   Geoffrey
Näyttelijä
Aktiivisena:  1918–1973
Merkittävät roolit:  Abraham Lincoln (Abraham Lincoln taistelujen mies)
Palkinnot
 2 tähteä Hollywood Walk of Famella (1960) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Raymond Hart Massey (30. elokuuta 1896 Toronto, Ontario, Kanada – 29. heinäkuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Masseyn tunnetuin rooli oli Abraham Lincoln elokuvassa Abraham Lincoln taistelujen mies. Massey oli suorituksestaan ehdokkaana parhaan miespääosan Oscar-palkintoon vuonna 1940.
Massey taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Kanadan maavoimissa länsirintamalla. Massey haavoittui taisteluissa Ranskassa. Sodan jälkeen hän teki töitä perheyrityksessään, kunnes teki ensiesiintymisen teatterissa Lontoossa 1922. Toisen maailmansodan alettua majuriksi kohonnot Massey liittyi jälleen Kanadan armeijaan, mutta hänet vapautettiin palveluksesta vuonna 1943. Hän haavoittui myös toisessa maailmansodassa.
Masseyn tunnetuin elokuvarooli oli Abraham Lincoln taistelujen mies, jossa hän esitti presidentti Abraham Lincolnia. Suoritus oli ehdokkaana parhaan miespääosan Oscar-palkintoon vuonna 1940. Massey sai kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle vuonna 1960 työstään sekä elokuvien että television parissa.
Massey oli aviossa kolmesti, joista kaksi ensimmäistä Margery Fremantlen (1921–1929) ja Adrianne Allenin (1929–1939) kanssa päättyivät eroon. Dorothy Whitneyn (1939–1982) kanssa avioliitto päättyi Whitneyn kuolemaan. Massey itse kuoli seuraavana vuonna keuhkokuumeeseen. Masseylla oli ensimmäisestä avioliitosta yksi lapsi, Geoffrey. Toisesta avioliitosta syntyivät Anna Raymond (1937–2011) ja Daniel Raymond (1933–1998), jotka molemmat tekivät näyttelijäuran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raymond Massey Wikimedia Commonsissa
Pyhän Luukkaan kappeli (Oulu)

| Pyhän Luukkaan kappeli |
| --- | --- |
 Pyhän Luukkaan kappeli joulukuussa 2012.
Sijainti:  Linnanmaa, Oulu
Koordinaatit:  65°03′37″N, 025°28′18″E
Seurakunta:  Tuiran seurakunta
Rakentamisvuosi:  1988
Suunnittelija:  Seppo Kähkönen, Markku Kuhalampi
Materiaali:  teräsbetoni, kupari
Istumapaikkoja:  noin 200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Luukkaan kappeli sijaitsee Linnanmaan kaupunginosassa Oulun yliopistoalueella. Kirkko on Tuiran seurakunnan kolmas kirkko. Kirkkosalissa on tilaa noin 200 sanankuulijalle.
Arkkitehtien Seppo Kähkösen ja Markku Kuhalammen suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1988, ja se vihittiin kirkoksi samana vuonna. Suunnittelijat valittiin  vuonna 1985 pidetyn valtakunnallisen arkkitehtuurikilpailun perusteella. Kappeli on Suomessa harvinainen pyöreäpohjainen kirkko.
Kappelia on laajennettu vuonna 2003 kahdella seurakuntasalilla ja kerhohuoneella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Luukkaan kappeli (Oulu) Wikimedia Commonsissa
Oulun seurakunnat – Pyhän Luukkaan kappeli
Raúl Mera

| Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Uruguay> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 |  |  |
Raúl Ebers Mera Pozzi (s. 14. kesäkuuta 1936 Montevideo) on uruguaylainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän osallistui kesäolympialaisiin jälleen vuonna 1960 Roomassa mutta jäi mitaleitta kuuluen kahdeksanneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Mera pelasi Montevideon Club Atlético Stockolmolle.
Raúl Leoni

| Raúl Leoni |
| --- | --- |

Venezuelan presidentti
 13. maaliskuuta 1964 – 11. maaliskuuta 1969  
Edeltäjä:  Rómulo Betancourt
Seuraaja:  Rafael Caldera
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1905
Kuollut: 5. heinäkuuta 1972 (ikä 67)
Tiedot
Puolue:  Accion Democrática
 Nimikirjoitus
Raúl Leoni (26. huhtikuuta 1905 – 5. heinäkuuta 1972) oli venezuelalainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1964–1969.
Leoni oli ammatiltaan juristi. Hän pyrki sovittelemaan temperamenttisen edeltäjänsä Rómulo Betancourtin presidenttikaudella kiristyneitä välejä - Betancourt oli ärsyttänyt sekä vasemmiston että oikeiston äärilaitaa. Ennen Betancourtia maa oli ollut vuosikymmeniä lähes jatkuvasti sotilasdiktaattorien hallitsema, joten demokrati aoli maassa vielä varsin uusi asia.
Raymond Kurzweil

| Raymond Kurzweil |
| --- | --- |
 Raymond Kurzweil
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1948 (ikä 76) Queens, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, yrittäjä, tieteilijä ja futuristi
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Sonya R. Kurzweil
Lapset:  Ethan ja Amy Kurzweil
Muut tiedot
Lempinimet:  Ray
Aiheesta muualla
Kotisivu
Raymond Kurzweil on yhdysvaltalainen teknologiayhtiö Googlen tekninen johtaja. Hän on myös palkittu keksijä ja uranuurtaja muun muassa optisen hahmontunnistuksen, puheen syntetisoinnin, puheentunnistusteknologian ja elektronisten kosketinsoittimien alalla. Hän on julkaissut kirjoja niin terveydestä, tekoälystä, transhumanismista kuin teknologisesta singulariteetistakin. Kurzweilille on myönnetty 11 kunniatohtorin arvonimeä.
Vuonna 2009 hän oli mukana perustamassa Kaliforniaan Singularity-yliopistoksi nimettyä oppilaitosta, jonka tavoitteena on "koota, kouluttaa ja innostaa joukko johtajia, jotka pyrkivät ymmärtämään ja edistämään eksponentiaalisesti kehittyviä teknologioita ja soveltaa, keskittyä ja ohjata näitä työkaluja ihmiskunnan suurten haasteiden ratkaisemiseksi".
The Law of Accelerating Returns on Kurzweilin muunnelma Mooren laista, jonka mukaan transistorien lukumäärä halvasti toteutettavissa mikropiireissä kaksinkertaistuu noin kahden vuoden välein. Kurzweil on myös herättänyt huomiota ajatuksillaan ihmiskunnan tulevaisuudesta. Hänen mukaansa ihminen saavuttaa kuolemattomuuden noin vuoden 2030 paikkeilla teknologian kehityksen ansiosta
Kurzweil Music Systems on Kurzweilin syntetisaattoreita valmistava yhtiö.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
KurzweilAi.net
Kurzweil Technologies
Richard Nový

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1964 | kahdeksikko |  |
Richard Nový (s. 3. huhtikuuta 1937 Praha) on Tšekkoslovakiaa edustanut soutaja. Hän kilpaili nelikossa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja kahdeksikossa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa, jossa hän oli mukana saamassa pronssia.
Pyhän Margaretin kirkko

| Pyhän Margaretin kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:   City of Westminster, Lontoo
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Margaretin kirkko (engl. St Margaret’s Church) on kirkko Lontoon Westminsterissä. Westminster Abbeyn benediktiinimunkit perustivat sen 1100-luvulla, jotta luostarin alueella elävät maallikot voisivat osallistua siellä jumalanpalveluksiin. Kirkko on omistettu pyhälle Margareeta Antiokialaiselle.
Westminster Abbey, Westminsterin palatsi ja Pyhän Margaretin kirkko muodostavat Unescon maailmanperintökohteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Margaretin kirkko Wikimedia Commonsissa
Richard Olney

Richard Olney vuonna 1913.
Richard Olney (15. syyskuuta 1835 Oxford, Massachusetts – 8. huhtikuuta 1917 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko.
Olney valmistui Harvardin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta 1858. Hän istui Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneessa vuonna 1874. Maaliskuussa 1893 hänet nimitettiin Yhdysvaltain oikeusministeriksi presidentti Grover Clevelandin hallintoon. Walter Q. Greshamin kuoltua vuonna 1895 Olneystä tuli hänen seuraajansa ulkoministerinä.
Clevelandin presidenttikauden päätyttyä vuonna 1897 Olney palasi asianajajaksi.
Ram V. Sutar

Ram V. Sutar vastaanottamassa Dayawati Modi -palkintoa valtioministeri Mahesh Sharmalta vuonna 2018.
Ram Vanji Sutar (s. 19. helmikuuta 1925) on intialainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan Yhtenäisyyden patsaan suunnittelijana. Sen lisäksi hän on luonut yli 50 suurta patsasta ja saanut Intian valtiolta Padma Shrin vuonna 1999 ja Padma Bhushanin 2016. Pienempiä veistoksia Sutar on luonut yli 8 000 teosta. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin Tagoren palkinto.
Uransa alussa 1950-luvulla Sutar työskenteli Ajantan luolataiteen kunnostajana. Vasta vuonna 1959 hän siirtyi varsinaisesti kuvanveistäjäksi jätettyään edellisen ammattinsa viestintäministeriössä, jossa hän suunnitteli malleja. Kuvanveistäjänä hänen tunnetuimmat työnsä, yhtenäisyyden patsaan lisäksi, ovat lukuisat Mahatma Gandhia esittävät patsaat. Yksi näistä Gandhi-patsaista koristaa Intian parlamenttirakennusta. Hän on omien sanojensa mukaan luonut yli 350 Gandhia esittävää patsasta, joista ensimmäisen hän teki vuonna 1948 maharashtralaiseen kouluun. Eri puolilta maailmaa löytyvistä Gandhi-patsaista valtaosa on hänen tai Gautam Palin tekemiä.
Maailman suurimman patsaan, Yhtenäisyyden patsaan, suunnittelu alkoi vuonna 2010 kun Narendra Modi oli Gujaratin osavaltion pääministeri. Sutar halusi varmistaa, että patsas muistuttaa Vallabhbhai Patelia kasvonpiirteiltään käymällä läpi yli 2 000 valokuvaa.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ranskalainen feminismi

"Ranskalainen feminismi" oli erityisesti Ranskassa 1970-luvulta 1990-luvun alkupuolelle vaikuttanut feministinen liike, joka voidaan lukea osaksi mannermaista filosofiaa.
Ranskalaista feminismiä erottaa esimerkiksi englanninkielisestä feminismistä lähestymistapa, joka on samaan aikaan sekä filosofisempi että kirjallisempi. Ranskalaisten feministien kirjoitukset ovat metaforisia ja käsitteellisesti rikkaita enemmän kuin pragmaattisia. Yleisiä teemoja ovat anti-essentialismi, écriture féminine sekä fallogosentrismin kritiikki.
Ranskalaisia feministejä > Kirjailijoita, jotka on luettu "ranskalaisiksi feministeiksi"

Chantal Chawaf
Hélène Cixous
Catherine Clément
Luce Irigaray
Julia Kristeva
Monique Wittig
Ranskalaisia feministejä > Ranskalaisen feminismin edelläkävijöitä

Simone de Beauvoir
Sidonie-Gabrielle Colette
Marguerite Duras
George Sand
Aiheesta muualla

Chantal Chawafin kotisivu (englanniksi) (ranskaksi)
Julie Jasken: Helene Cixous (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.catherine-clement.com/ (ranskaksi)
Sarah K. Donovan: Luce Irigaray (englanniksi)
Julia Kristevan kotisivu (ranskaksi)
Klassikkogalleria: Marja Suhonen: Simone de Beauvoir (1908-1986) (suomeksi)
Muita artikkeleita:
d'Héricourt, Jenny: Vapautunut nainen. niin & näin 2/2002, 15–19.
Penttilä, Kirsti: Jenny d'Héricourt – vapaus? veljeys? tasa-arvo? niin & näin 2/2002, 16–17.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:French feminism
Käännös suomeksi
Ranskan Division 1 -kausi 1958–1959

Division 1 -kausi 1958–1959 oli 21. kausi, jolloin pelattiin jalkapallon Ranskan-mestaruudesta. Kauden mestaruuden voitti OGC Nice.
Sarjataulukko

| --- | --- |
Värien selitykset
    : Mestari
    : Putoaminen
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Joukkue | O | V | T | H | M+ | M- | Ero | Pst |
| 1 | OGC Nice | 38 | 24 | 8 | 6 | 80 | 38 | +42 | 56 |
| 2 | Nîmes Olympique | 38 | 21 | 11 | 6 | 75 | 40 | +35 | 53 |
| 3 | RC Paris | 38 | 18 | 13 | 7 | 84 | 47 | +37 | 49 |
| 4 | Stade de Reims | 38 | 19 | 10 | 9 | 84 | 59 | +25 | 48 |
| 5 | FC Sochaux | 38 | 17 | 9 | 12 | 70 | 64 | +6 | 43 |
| 6 | AS Saint-Étienne | 38 | 16 | 8 | 14 | 68 | 73 | -5 | 40 |
| 7 | Angers SCO | 38 | 13 | 13 | 12 | 66 | 58 | +8 | 39 |
| 8 | AS Monaco | 38 | 14 | 11 | 13 | 52 | 51 | +1 | 39 |
| 9 | Olympique lyonnais | 38 | 16 | 7 | 15 | 62 | 68 | -6 | 39 |
| 10 | CS Sedan-Ardennes | 38 | 12 | 14 | 12 | 65 | 53 | +12 | 38 |
| 11 | RC Strasbourg | 38 | 14 | 10 | 14 | 65 | 76 | -11 | 38 |
| 12 | Stade rennais UC | 38 | 13 | 10 | 15 | 61 | 61 | 0 | 36 |
| 13 | US Valenciennes-Anzin | 38 | 13 | 10 | 15 | 53 | 63 | -10 | 36 |
| 14 | Toulouse FC | 38 | 12 | 11 | 15 | 59 | 59 | 0 | 35 |
| 15 | Limoges FC | 38 | 12 | 10 | 16 | 48 | 57 | -9 | 34 |
| 16 | RC Lens | 38 | 12 | 8 | 18 | 56 | 66 | -10 |  32 |
| 17 | FC Nancy | 38 | 10 | 9 | 19 | 58 | 79 | -21 | 29 |
| 18 | Lille OSC | 38 | 9 | 11 | 18 | 56 | 78 | -22 | 29 |
| 19 | Olympique Alésien | 38 | 8 | 8 | 22 | 45 | 83 | -38 | 24 |
| 20 | Olympique de Marseille | 38 | 6 | 11 | 21 | 50 | 84 | -34 | 23 |
Rakotulivuori

Islannin Lakagigarin rakotulivuoren kraatteririviä.
Kīlauean itärinteillä toukokuussa 2018 syntynyt uusi halkeama purkautumassa.
Rakotulivuori tai purkaushalkeama on tulivuorityyppi, jossa purkaus tapahtuu keskuskraatterin sijaan pitkänomaisesta maankuoren halkeamasta. Halkeamat ovat yleensä muutamia metrejä leveitä, mutta ne voivat olla useita kilometrejä pitkiä.
Islannissa rakotulivuoret ovat usein pitkiä halkeamia, jotka kulkevat litofäärilaattojen repeämävyöhykkeiden suuntaisesti. Rakotulivuorten purkaukset eivät ole yleensä räjähdysmäisiä, vaan niissä laava valuu varsin rauhallisesti maanpinnalle. Laavaa voi kuitenkin purkautua valtavasti, ja niistä voi kasautua paksuja laavatasankoja. Historiallisen ajan suurin tunnettu purkaus oli vuonna 939 tapahtunut Eldgján purkaus, joka vapautti 19,6 kuutiokilometriä laavaa.
Rakopurkauksia tapahtuu myös suurten tulivuorten rinteiltä. Joidenkin tulivuorten, kuten Etnan, Mauna Loan ja Kīlauean huipulta lähtee säteittäin magmaa täynnä olevia halkeamia. Tällaisista halkeamista syntyy usein niin sanottuja ”tuliverhoja”, kun joltain osuudelta purkautuu laavasuihkuja. Halkeaman reunoille muodostuu basalttisesta roiskeesta valleja, mutta yksittäisistä purkausaukoista kehittyy halkeaman suuntaisesti kulkevia kraatteririvejä sekä tuhka- ja heittelekartioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rakotulivuori Wikimedia Commonsissa