stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ekhammarsjön

| Ekhammarsjön |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Raasepori
Koordinaatit:  60°09′50″N, 23°36′50″E
Järvinumero:  82.002.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  47,4 m 
Rantaviiva:  3,12 km 
Pinta-ala:  0,2 km² 
 fiEkhammarsjön 
Ekhammarsjön on pitkänomainen metsäjärvi Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 20,4 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 73 kilometriä länteen. Ekhammarsjön kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Ekhammarsjönin pituus kaakosta luoteeseen on 1,1 kilometriä. Järven pohjoisosa on eteläosaa leveämpi. Järven ainoa saari on noin 25 aaria laaja nimetön saari. Rannoilla ei ole lainkaan rakennuskantaa. Ekhammarsjöniin virtaa laskuoja pohjoisesta. Järven luoteisrannalta lähtee laskuoja länteen Mörkbäckeniin, joka virtaa lounaaseen Finnsjöniin (25,9 metriä mpy). Ekhammarsjönin ja Finnsjönin välinen lyhin etäisyys on alle 400 metriä.
Ekhammarsjön (82.002.1.017) kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistöalueella (82). Fiskarsinjoen alueella on 76 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista laajimmat ovat Määrjärvi, Degersjön, Seljänalanen, Simijärvi, Brunkom träsk ja Bastsjö. Lohjanjärven lounaispuolella levittäytyvä Fiskarsinjoen alue sijaitsee Saaristomeren rannikkoalueen kaakkoisosassa Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajaseudulla.
Donna Reed

| Donna Reed |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Donna Mullenger
Syntynyt: 27. tammikuuta 1921 Denison, Iowa, Yhdysvallat
Kuollut: 14. tammikuuta 1986 (64 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  William J. Tuttle (1943–1945) Tony Owen (1945–1971) Grover Asmus (1974–1986)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Donna Adams
Aktiivisena:  1941–1985
Merkittävät roolit:  Ihmeellinen on elämä Täältä ikuisuuteen
Palkinnot
 Oscar-palkinto (1954)   Golden Globe (1963) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Donna Reed (oik. Donna Belle Mullenger, 27. tammikuuta 1921 Denison, Iowa, Yhdysvallat – 14. tammikuuta 1986 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka aktiivisin uran vaihe oli 1940–1960-luvuilla. Hänen tunnetuimpia elokuviansa ovat Ihmeellinen on elämä ja Täältä ikuisuuteen, josta hän voitti parhaan naissivuosan Oscarin. Tilannekomediasarjassa The Donna Reed Show hän näytteli vuodet 1958–1966. Siitä Reed palkittiin Golden Globella. Sarjan jälkeen hän näytteli enää harvakseltaan.
Ura

Donna Mullenger syntyi Iowan Denisonissa 1921. Hän ei suunnittelut elokuvauraa ja opiskeli pikakirjoitusta ja toimistotehokkuutta Los Angeles City Collegessa. Mullenger valittiin kampuksen kuningattareksi, ja hänestä otetut sanomalehtivalokuvat herättivät elokuva-alan kykyjenetsijöiden kiinnostuksen.
Reed teki elokuvadebyyttinsä B-elokuvassa The Get-Away (1941). Siinä hänen nimensä oli Donna Adams, ja MGM vaihtoi hänen nimensä kahden ensimmäisen elokuvan jälkeen Donna Reediksi. Hänen seuraavia elokuviansa olivat muun muassa neljäs Pettävä varjo -elokuva Pettävä varjo kummittelee (1941) sekä Calling Dr. Gillespie (1942), The Human Comedy (1943), See Here, Private Hargrove (1944) ja Dorian Grayn muotokuva (1945).
Reedin roolisuoritus suloisena Marynä jouluklassikossa Ihmeellinen on elämä (1946) toi hänelle pitkäaikaista huomiota. Hänet valittiin sen jälkeen moniin samantapaisiin rooleihin, joita hän näytteli muun muassa elokuvissa Vihreän delfiinin maa (1947), Saturday’s Hero (1951) ja Tie voittoon (1953). Reed sai tehtyä irtioton klassikossa Täältä ikuisuuteen (1953), missä hän näytteli itsepäistä prostituoitua. Roolisuoritus toi Reedille parhaan naissivuosan Oscarin.
Oscar ei kuitenkaan vaikuttanut Reedin tähtikuvaan, ja hänen seuraavat roolinsa eivät olleet erityisen haastavia. Reedin elokuvia olivat muun muassa komediapari Martin ja Lewisin Villikkopojat pulassa (1953), Gun Fury (1953), Tie kohti länttä (1955), jossa hän näytteli Sacagaweaa, Rytmin kuningas – Benny Goodman (1956) ja Kuudes mies (1956).
Reedillä oli vuosina 1958–1966 oma tilannekomediasarja The Donna Reed Show, josta hän voitti Golden Globen ja oli neljästi ehdolla Emmy-palkintoon. The Donna Reed Show’n jälkeen Reed näytteli enää satunnaisesti. Hänellä oli vuonna 1978 rooli NBC:n neljä tuntia kestäneessä televisioelokuvassa The Best Place to Be ja seuraavana vuonna kaksituntisessa Lemmenlaiva-jaksossa. Vuonna 1984 Reed palkattiin sydänleikkauksessa olleen Barbara Bel Geddesin tilalle Miss Ellien rooliin televisiosarjaan Dallas. Hän näytteli sarjassa vain yhdellä kaudella, vaikka hänelle tehtiin alkujaan kolmivuotinen sopimus. Reed sai potkut, kun Bel Geddes palkattiin takaisin. Reed haastoi sarjan tuottajat oikeuteen ja voitti vähän ennen kuolemaansa.
Yksityiselämä

Donna Reed oli kolme kertaa naimisissa. Hänen ensimmäinen liitto William Tuttlen kanssa kesti vain 1943–1944. Reed ja Anthony Owen menivät naimisiin vuonna 1945. He saivat neljä lasta, mutta heidänkin liitto päättyi eroon. Reedin kolmas mies oli eläköitynyt eversti Grover Asmus, jonka kanssa Reed oli yhdessä kuolemaansa asti.
Reed joutui 10. joulukuuta 1985 sairaalaan verta vuotavien haavaumien takia. Hänellä diagnosoitiin pahanlaatuinen haimasyöpä, ja hänet vapautettiin sairaalasta suhteellisen hyvässä kunnossa jouluksi kotiin. Reed kuoli kotonaan Beverly Hillsissä 14. tammikuuta 1986.
Donna Reedin nimeä kantava järjestö The Donna Reed Foundation for the Performing Arts on perustettu hänen kotikaupunkiinsa Denisoniin hänen kuolemansa jälkeen. Ei-kaupallinen järjestö tukee nuoria näyttelijöitä uran alkuun.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1941 | The Get-Away | Pakopaikka | Maria Theresa "Terry" O'Reilly |
| 1941 | Shadow of the Thin Man | Pettävä varjo kummittelee | Molly |
| 1942 | The Bugle Sounds |  | Sally Hanson |
| 1942 | The Courtship of Andy Hardy | Andy Hardy hurmurina | Melodie Eunice Nesbit |
| 1942 | Mokey |  | Anthea Delano |
| 1942 | Calling Dr. Gillespie |  | Marcia Bradburn |
| 1942 | Apache Trail |  | Rosalia Martinez |
| 1942 | Eyes in the Night |  | Barbara Lawry |
| 1943 | The Human Comedy |  | Bess Macauley |
| 1943 | Dr. Gillespie's Criminal Case |  | Marcia Bradburn |
| 1943 | The Man from Down Under |  | Mary Wilson |
| 1943 | Thousands Cheer | Sotilasheila | asiakas punaisessa hameessa |
| 1944 | See Here, Private Hargrove |  | Carol Holliday |
| 1944 | Gentle Annie |  | Mary Lingen |
| 1945 | The Picture of Dorian Gray | Dorian Grayn muotokuva | Gladys Hallward |
| 1945 | They Were Expendable | He antoivat kaikkensa | luutnantti Sandy Davyss |
| 1946 | Faithful in My Fashion |  | Jean Kendrick |
| 1946 | It's a Wonderful Life | Ihmeellinen on elämä | Mary Hatch Bailey |
| 1947 | Green Dolphin Street | Vihreän delfiinin maa | Marguerite Patourel |
| 1948 | Beyond Glory | Mies pimeässä | Ann Daniels |
| 1949 | Chicago Deadline | Chicagon alamaailma | Rosita Jean D'Ur |
| 1951 | Saturday's Hero |  | Melissa |
| 1952 | Scandal Sheet | Rikosketju | Julie Allison |
| 1952 | Hangman's Knot | Hirttosilmukka | Molly Hull |
| 1953 | Trouble Along the Way | Tie voittoon | Alice Singleton |
| 1953 | Raiders of the Seven Seas | 7 meren merirosvot | Alida |
| 1953 | From Here to Eternity | Täältä ikuisuuteen | Alma "Lorene" Burke |
| 1953 | The Caddy | Villikkopojat pulassa | Kathy Taylor |
| 1953 | Gun Fury |  | Jennifer Ballard |
| 1954 | They Rode West | He ratsastivat länteen | Laurie MacKaye |
| 1954 | Three Hours to Kill | Kostajan paluu | Laurie Mastin |
| 1954 | The Last Time I Saw Paris | Muistojen Pariisi | Marion Ellswirth/Matine |
| 1955 | The Far Horizons | Tie kohti länttä | Sacajawea |
| 1955 | The Benny Goodman Story | Rytmin kuningas – Benny Goodman | Alice Hammond |
| 1956 | Ransom! | Puhelu tuntemattomalta | Edith Stannard |
| 1956 | Backlash | Kuudes mies | Karyl Orton |
| 1956 | Beyond Mombasa | Afrikka liekeissä | Ann Wilson |
| 1958 | The Whole Truth | Murha Rivieralla | Carol Poulton |
| 1974 | Yellow-Headed Summer |  |  |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958–1966 | The Donna Reed Show |  | Donna Stone | 275 jaksoa |
| 1979 | The Best Place to Be |  | Sheila Callahan | televisioelokuva |
| 1983 | Deadly Lessons |  | neiti Wade | televisioelokuva |
| 1984–1985 | Dallas | Dallas | Eleanor "Miss Ellie" Southworth Ewing Farlow | 24 jaksoa |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donna Reed Wikimedia Commonsissa
Donna Reed Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Donna Reed Foundation for the Performing Arts (englanniksi)
Donna Reed, James Stewart ja Karolyn Grimes elokuvassa Ihmeellinen on elämä.
Donna Reed ja Tony Owen lapsineen 1959.
Edvard Ahtia

Edvard Vilhelm Ahtia, vuoteen 1892 Starck (12. marraskuuta 1867 – 15. maaliskuuta 1953) oli suomalainen kielitieteilijä, opettaja, kirjailija ja kansanvalistaja, karjalan kielen tutkija ja kehittäjä.
Henkilöhistoria

Edvard Ahtia syntyi Dragsvikissa täysin ruotsinkieliseen perheeseen. Isä konsuli Edvard Vilhelm Stark oli Tammisaaresta ja äiti Emma Constance Elodie Ljungberg ruotsalainen, kotoisin Kristianstadista. Isänsä kuoltua Ahtia joutui jo koulupoikana muuttamaan sukulaistensa luokse Viipuriin, missä hän lähemmin kiinnostui suomalaisuudesta ja karjalaisuudesta. Tämä innostus vain voimistui opiskeluaikoina Helsingin yliopistossa ja Wiipurilaisessa Osakunnassa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi vuonna 1886 Ahtia opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan historiaa, sivuaineinaan mm. suomea ja venäjää. Valmistuttuaan hänet nimitettiin 1892 venäjän kielen opettajaksi entiseen kouluunsa, Viipurin ruotsalaiseen klassilliseen lyseoon. Viipurissa Ahtia toimi aktiivisesti paikallisessa kulttuurielämässä, oli mm. perustamassa Etelä-Karjalan Nuorisoseuraa, ja ryhtyi, tuonaikaisen karelianismin hengessä, tekemään tutkimusmatkoja itäisempään Karjalaan tutustuakseen sen kieleen ja kansaan. Ensimmäisellä matkallaan kesällä 1898 hän majoittui Suojärvellä kauppias Trofimovin perheeseen, jonka tyttären Irinjan kanssa hän sittemmin avioitui. Hänestä tuli innokas karjalan kielen harrastaja ja tutkija.
Ahtia tunnetaan erityisesti karjalan kielen aunukselaismurteiden tutkijana. Suojärven murteen lisäksi, jonka muistiin merkitsemisen hän oli aloittanut vuonna 1898, hän keräsi aineistoa myös Venäjän-puoleisista karjalaismurteista, mutta vuoden 1907 jälkeen hänelle ei enää myönnetty matkustuslupaa: venäläiset viranomaiset pelkäsivät suomalaisen kansanvalistajan levittävän separatismia. Tämän jälkeen Ahtia keskittyi silloisen Suomen puolella puhuttuihin karjalan kielen murteisiin sekä rajan takaa Suomeen tulleiden pakolaisten kielen tallentamiseen. Suojärven sekä Venäjän-puoleisten Säämäjärven ja Nekkula-Riipuškalan murteista hän keräsi 1930-luvulle mennessä valtavan sanastokokoelman, yhteensä jopa 256 000 sanalippua. Ahtian aineistoa sisältyy runsaasti vuosina 1968–2005 ilmestyneeseen Karjalan kielen sanakirjaan. Sanastonkeruun ohella Ahtia laati karjalan kieliopin, jonka alkuosa, äänne- ja sanaoppi, ilmestyi 1938. Johto- ja lauseoppi jäivät ilmestymättä hänen elinaikanaan, samoin Ahtian kokoama karjalan kielen sanakirja.
Tutkijanuransa rinnalla Ahtia oli kansanvalistaja, kirjailija ja karjalan kielen esitaistelija, jonka päämääränä oli kehittää karjalalle oma, aunukselaismurteisiin perustuva kirjakieli. Hän käänsi karjalaksi Uuden testamentin, josta osia ilmestyi painettuina vuosina 1907–1921, kirjoitti karjalaksi runoja sekä julkaisi myös karjalaista kansanrunoutta. Ahtian aikaan ja vielä myöhemminkin karjalaa kuitenkin pidettiin Suomessa suomen kielen murteena pikemmin kuin omana kielenään, ja tämä julkaisutoiminta jäi yksityisluontoiseksi harrastukseksi. Se ei myöskään vaikuttanut karjalan kielen viljelyyn Venäjän-puoleisessa Karjalassa. Vasta viime vuosina, kun Suomessa puhutun karjalan kielen asema on vahvistunut, myös Ahtian työ karjalan kielen kehittäjänä on tullut taas ajankohtaiseksi ja Karjalan Kielen Seura on julkaissut hänen teoksiaan.
Teoksia

Rahvahan kandeleh. Karjalan lauluo, virttä, soarnoa da tieduo. Azetelluh E. V. Ahtia. Viiburis: Karjalan kansalaisliiton Itä-Karjalan komitea, 1922. (Uusintapainos: Helsinki, Karjalan Kielen Seura, 2015.)
Vieronvirzie. Karjalankieleh keändänyh E. V. Ahtia. Helsinki: Suomen Lähetysseura, 1923.
Karjalan kielioppi: äänne- ja sanaoppi. Laatinut E. V. Ahtia. Suojärvi: Karjalan Kansalaisseura, 1936.
Karjalan kielioppi: 2. Johto-oppi. 3. Lauseoppi. E. V. Ahtia. Toimitti i lad'd'ai Martti Penttonen. Helsinki: Karjalan Kielen Seura, 2014.
Flenin kunta

| Flenin kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Södermanlandin lääni
Maakunta:  Södermanland
Keskustaajama:  Flen
Kuntakoodi:  0482
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  718,49 km²
Väkiluku (31.12.2020)  ():  16 431
 – Väestötiheys:  22,9 as./km²
 
 www.flen.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Flenin rautatieasema.
Sparreholminjärvi.
Malmköpingiä ilmasta kuvattuna.
Mellösan kirkonkylä.
Ruotsin pääministerin vapaa-ajan asunto Harpsund.
Helgestan kirkon kellotapuli.
Flenin kunta (ruots. Flens kommun) on Södermanlandin läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Södermanlandiin. Kunnan keskustaajama on Flen.
Kunnan maapinta-ala on 718,49 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 16 431 henkeä (31.12.2020).
Flenin kunnassa sijaitsevat Stenhammarin linna ja Vibyholmin linna, jotka ovat valtion omistuksessa. Rockelstan ja Yxtaholmin linnat ovat yksityisessä omistuksessa. Mellösan pitäjässä noin 12 kilometriä Flenin keskustaajamasta sijaitsee Ruotsin pääministerin vapaa-ajan asunto Harpsund.
Vuonna 2007 kunnassa oli 140,99 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 19,5 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Malmköpingin kauppala on yksi kahdeksasta kauppalasta, jotka perustettiin Ruotsiin heti vuoden 1862 kunnallislakien astuessa voimaan. Nykyisen Flenin alueella sijaitsi Malmköpingin lisäksi 11 pitäjää, joista tuli maalaiskuntia. Vuonna 1901 Flenin rautatieasemapaikasta tehtiin ŧaajaväkinen yhdyskunta ja vuonna 1918 Sparreholmille tehtiin samoin. Vuonna 1949 Flenin maalaiskunnasta tuli kaupunki, jolloin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Flenin alueelle perustettiin neljä "suurkuntaa":
Bettna (Bettna, Blacksta, Forssa och Vadsbro samt Husby-Oppunda ja Vrena)
Malmköpingin kauppala (Malmköping, Dunker ja Lilla Malma)
Mellösa (ei muutosta)
Sparreholm (Helgesta, Hyltinge ja Årdala).
Flenin kaupunkiin uudistus ei vaikuttanut. Sparreholmin taajaväkinen yhdyskunta lakkautettiin vuonna 1953, ja vuonna 1965 koko kunta liitettiin Flenin kaupunkiin. Nykyinen Flenin kunta muodostettiin vuonna 1971 yhdistämällä kaupunkiin Malmköpingin kauppala, Mellösan maalaiskunta ja Bettnan maalaiskunta (lukuun ottamatta Vrenaa ja Husby-Oppundaa, jotka liitettiin Nyköpingin kuntaan).
Vaakuna

Vaakunaselitys: Vihreässä kentässä kultainen Andreaksen risti, päällään kultainen hirsi, jonka yllä pystysuorassa kolme vierekkäistä tammenlehteä. (Ruotsiksi: I grönt fält ett andreaskors av guld och däröver en ginstam av guld belagd med tre upprättstående gröna ekblad bredvid varandra.)
Vaakuna symboloi Flenin asemaa rautateiden risteyskohdassa ja Södermanlandin maakunnan tammimäkiä. Vaakuna vahvistettiin Flenin kaupungille vuonna 1948. Malmköpingin vaakuna oli tätä huomattavasti vanhempi, ja se rekisteröitiin vuonna 1938. Myös Bettnalla ja Mellösalla oli vahvistetut vaakunat. Uusi Flenin kunta rekisteröi Flenin kaupungin vanhan vaakunan käyttöönsä Patentti- ja rekisterihallituksessa vuonna 1974.
Malmköpingin kauppala
(1938–1970)
Mellösan maalaiskunta
(1950–1970)
Bettnan maalaiskunta
(1953–1970)
Väestönkehitys

| Flenin kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 18 526 | 18 526 |
| 1955 | 1955 |    | 18 682 | 18 682 |
| 1960 | 1960 |    | 18 654 | 18 654 |
| 1965 | 1965 |    | 18 745 | 18 745 |
| 1970 | 1970 |    | 18 354 | 18 354 |
| 1975 | 1975 |    | 18 079 | 18 079 |
| 1980 | 1980 |    | 18 231 | 18 231 |
| 1985 | 1985 |    | 17 117 | 17 117 |
| 1990 | 1990 |    | 17 392 | 17 392 |
| 1995 | 1995 |    | 17 237 | 17 237 |
| 2000 | 2000 |    | 16 565 | 16 565 |
| 2005 | 2005 |    | 16 412 | 16 412 |
| 2010 | 2010 |    | 16 028 | 16 028 |
| 2015 | 2015 |    | 16 440 | 16 440 |
| 2020 | 2020 |    | 16 431 | 16 431 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 3 363 | 20,5 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 817 | 5,0 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 1 041 | 6,3 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 11 219 | 68,2 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 642 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 4,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 8,6 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 778 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 4,5 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 173 359 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 58 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 19,9 %
18–64-vuotiaat: 55,5 %
65 vuotta täyttäneet: 24,6 %
Elinkeinot

Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 6,0 | 5,0 |
|   | jalostus | 29,9 | 29,1 |
|   | palvelut | 62,7 | 64,6 |
|   | tuntematon | 1,4 | 1,3 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 5 825 | 6 627 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 87,9 |  |
Taajamat

Kunnassa on 6 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 71,6 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 4 549 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Flen | 6 229 |
| 2 | Malmköping | 1 977 |
| 3 | Hälleforsnäs | 1 585 |
| 4 | Sparreholm | 741 |
| 5 | Mellösa | 535 |
| 6 | Bettna | 412 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Orrhammar
Skebokvarn
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Fornbo
Orrhammar
Skebokvarn
Vadsbro
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Dunkers station
Yxtaholms fritidsområde
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Flenin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 5 | 5 | 5 | 6 | 6 | 6 | 7 | 5 | 6 | 6 | 8 | 8 | 6 | 7 | {{{m2022}}} |
|   | Keskustapuolue | 12 | 12 | 10 | 8 | 7 | 7 | 8 | 5 | 4 | 4 | 4 | 4 | 8 | 6 | {{{c2022}}} |
|   | Liberaalit | 4 | 4 | 3 | 2 | 4 | 4 | 3 | 1 | 1 | 3 | 2 | 2 | 2 | 2 | {{{fp2022}}} |
|   | Kristillisdemokraatit | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 1 | 3 | 2 | 2 | 2 | 1 | 2 | {{{kd2022}}} |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 1 | 2 | 2 | 1 | 1 | 2 | 2 | 1 | {{{mp2022}}} |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 22 | 22 | 21 | 22 | 22 | 21 | 19 | 20 | 16 | 17 | 19 | 17 | 14 | 14 | {{{s2022}}} |
|   | Vasemmistopuolue | 1 | 1 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 3 | 5 | 3 | 3 | 3 | 3 | 4 | {{{v2022}}} |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 3 | 9 | 9 | {{{sd2022}}} |
|   | Muut | 0 | 0 | 3 | 4 | 2 | 2 | 2 | 8 | 8 | 9 | 5 | 4 | 0 | 0 | {{{övr2022}}} |
|   | Yhteensä | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | 45 | Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”{”. |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Bettnan piiri
Blackstan piiri
Dunkerin piiri
Flenin piiri
Forsan piiri (Södermanland)
Helgesta-Hyltingen piiri
Lilla Malman piiri
Mellösan piiri
Vadsbron piiri
Årdalan piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Flen, Helgesta-Hyltinge
Dunker-Lilla Malma
Mellösa
Bettna
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Bettna
Blacksta
Dunker
Flen
Forssa
Helgesta
Hyltinge
Lilla Malma (Malma)
Mellösa (Lilla Mellösa)
Vadsbro
Årdala
Seurakunnat > Kirkot

Bettnan kirkko
Blackstan kirkko
Dunkerin kirkko
Flenin kirkko
Forssan kirkko
Helgestan kirkko
Hyltingen kirkko
Hälleforsnäsin kirkko
Lilla Malman kirkko
Mellösan kirkko
Vadsbron kirkko
Årdalan kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Flenin kunnan kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Flens kommun
Södermanlandin läänin kunnat
Kartta Flenin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Frederica von Stade

| Frederica von Stade |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1945 (ikä 79)
Muusikko
Aktiivisena:  1970–2010
Tyylilajit:  ooppera 
Levy-yhtiöt:  Columbia Records, Philips Records ja Decca Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Frederica von Stade (s. 1945) on yhdysvaltalainen mezzosopraano. Hän aloitti uransa vuonna 1970 Metropolitan-oopperassa. Hänellä on taipuisa bel canto -tyyli ja hänet on kutsuttu esiintymään monien nimekkäiden kapellimestarien kanssa.
Von Stade on saanut kaksi grammy-palkintoa: vuonna 1983 parhaasta oopperalevytyksestä ja 2003 parhaasta klassisesta nykymusiikkilevystä.
Vuonna 2010 von Stade järjesti jäähyväiskonserttinsa New Yorkissa, myi talonsa ja keskittyi olemaan isoäiti.