stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäkihypyn maailmancup 2002–2003
Maailmancupin kymmenen eniten pisteitä kerännyttä hyppääjää

| Sijoitus | Hyppääjä | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Adam Małysz |  Puola | 1357 |
| 2. | Sven Hannawald |  Saksa | 1235 |
| 3. | Andreas Widhölzl |  Itävalta | 1028 |
| 4. | Janne Ahonen |  Suomi | 1016 |
| 5. | Florian Liegl |  Itävalta | 986 |
| 6. | Martin Höllwarth |  Itävalta | 925 |
| 7. | Primož Peterka |  Slovenia | 805 |
| 8. | Matti Hautamäki |  Suomi | 797 |
| 9. | Roar Ljøkelsøy |  Norja | 757 |
| 10. | Sigurd Pettersen |  Norja | 747 |
Suomalaisten sijoitukset ja palkintosijoitukset osakilpailuista

4. Janne Ahonen 1016 – 2 voittoa, 1 kakkossija, 2 kolmossijaa
8. Matti Hautamäki 797 – 2 voittoa, 3 kakkossijaa, 1 kolmossija
21. Tami Kiuru 380 – 1 kolmossija
22. Veli-Matti Lindström 295
24. Arttu Lappi 241
40. Janne Happonen 84
45. Akseli Kokkonen 59
51. Jussi Hautamäki 38
54. Toni Nieminen 28
69. Risto Jussilainen 13
73. Pekka Salminen 6
73. Janne Ylijärvi 6
81. Kalle Keituri 3
Aiheesta muualla

Tulokset FIS:n sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Äkämäpistiäiset

| Äkämäpistiäiset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthopoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Osalahko::  Terebrantes
Yläheimo::  Äkämäpistiäiset Cynipoidea  Latreille, 1802
Katso myös
   Äkämäpistiäiset Wikispeciesissä   Äkämäpistiäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Äkämäpistiäiset eli äkämäpistiäismäiset (Cynipoidea) on pistiäisten lahkoon ja kapeatyvisten alalahkoon kuuluva yläheimo. Nimi voi myös tarkoittaa siihen kuuluvaa aitoäkämäpistiäisten heimoa.
Ulkonäkö ja koko

Äkämäpistiäiset ovat pieniä ja yleensä mustia, mutta osa myös kellertäviä tai punaruskeita. Niiden tuntosarvet ovat lyhyehköt ja suorat. Siipisuonitus on epätäydellinen. Takaruumis on sivuilta lytistynyt.
Levinneisyys ja elinympäristö

Äkämäpistiäiset elävät joko kasvien tai eläinten loisina. Kasveihin äkämiä muodostavat lajit kuuluvat aitoäkämäpistiäisten (Cynipidae) heimoon. Suurin osa yläheimon lajeista on kuitenkin kärpäs- ja kovakuoriaistoukkien loisia.
Suomessa yläheimoon kuuluvia lajeja tunnetaan noin 165.
Levinneisyys ja elinympäristö > Aitoäkämäpistiäiset

Nimensä yläheimo saa aitoäkämäpistiäisistä, jotka munivat kasvisolukkoon. Äkämät syntyvät toukkien tai munivan yksilön rauhasistaan erittämän kasvuasäätelevän kemikaalin ja kasvin kemikaalien reagoidessa keskenään. Jokaisen lajin tuottama erite on erilaista ja niiden synnyttämä äkämä on aina tietyn muotoinen ja värinen. Äkämä toimii toukan suojana ja ravintona sen kehittyessä.
Luokitus

Yläheimo luetaan joskus kuuluvan kätköpistiäisten (Parasitica) luokaan, joka ei kuitenkaan kuulu varsinaiseen taksonomiaan. Äkämäpistiäisiin kuuluvia heimoja ovat:
Archaeocynipidae
Austrocynipidae
aitoäkämäpistiäiset (Cynipidae)
kilvekepistiäiset Figitidae
lapapistiäiset Ibaliidae
Liopteridae
Rasnicynipidae
Aiheesta muualla

Laji.fi: Äkämäpistiäismäiset (Cynipoidea)
Nahe

| Nahe |
| --- | --- |
 Nahe yhtyy Reiniin Bingenissä.
Alkulähde:  Hunsrück
Laskupaikka:  Rein
Maat:   Saksa
Pituus:  125 km

Nahe (lat. Nava, alkujaan kelttien kielellä: villi joki) on Reinin 125 kilometrin pituinen sivujoki Saarlandissa ja Rheinland-Pfalzissa. Se laskee Reiniin Bingenissä. Nahenin jokilaakso on viininviljelysaluetta. Joki saa alkunsa Hunsrückin vuoristosta. Idar-Oberstein, Kirn, Bad Kreuznach ja Bingen ovat kaupunkeja Nahen varrella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nahe Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Nahe
Käännös suomeksi
Verstappen

Verstappen on alankomaalainen sukunimi. Verstappen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Annemarie Verstappen (s. 1965), alankomaalainen uimari
Johan Verstappen, alankomaalainen lentopallovalmentaja
Jos Verstappen (s. 1972), alankomaalainen Formula 1 -kuljettaja (Max Verstappenin isä)
Max Verstappen (s. 1997), alankomaalainen Formula 1 -kuljettaja (Jos Verstappenin poika)
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Nikolai von Brandenburg

Nikolai von Brandenburg.
Nikolai von Brandenburg (8. elokuuta 1839 Pietari – 31. elokuuta 1903 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti ja museonjohtaja.
Nikolai von Brandenburgin vanhemmat olivat Säämingissä 1795 syntynyt hovineuvos Reinhold Joakim von Brandenburg ja Sofia Trofimova ja puoliso Maria Petrovna Bassina. Myös hänen veljensä Alexander von Brandenburg yleni kenraaliksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Nikolai von Brandenburg kävi kymnaasin ja kadettikoulun, minkä jälkeen hänet ylennettiin luutnantiksi jalkaväkirykmentissä Käkisalmella 1858. Vuonna 1860 hän siirtyi 21. tykistöprikaatiin ja vuonna 1863 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin. Alikapteeniksi von Brandenburg tuli 1867 ja kapteeniksi 1870. Hänet määrättiin 1872 palvelukseen tykistön keskushallintoon ja 1872 Pietarin tykistömuseoon, jonka johtajana hän toimi vuoteen 1896 saakka. Von Brandenburg ylennettiin everstiksi 1873 ja hän oli mukana Turkin sodassa 1877–1878. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1886 ja kenraaliluutnantiksi 1896.
Von Brandenburg julkaisi sotahistoriallisia, historiallis-arkeologisia ja sotilasarkeologisia tutkimuksia, kuten Kurgany južnogo Priladožja (1895) ja Staraja Ladoga (1896), samoin kuin sukututkimuksen Rod knjazei Masalskih (1892).
Aiheesta muualla

Pietarin sotahistoriallinen museo: museon historia (engl.) (Viitattu 11.1.2020).
Versus

Versus voi tarkoittaa:
Versus (elokuva), japanilainen elokuva
Versus (televisio-ohjelma)
Versus (EP), Usher
Versus (Kings of Conveniencen albumi), 2001
Versus (The Hauntedin albumi), 2008
Versus (Mr. Childrenin albumi), 1993
Versus (Emarosan albumi), 2014
Versus (Little Ghostin albumi), 2015
Versus (Mikael Gabrielin albumi), 2015
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Versus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vasil Baranau

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Vasil Vasiljevitš Baranau
Syntymäaika: 5. lokakuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Zjarauka, Valko-Venäjän SNT
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1993–1995 | ZLiN Gomel | 19 | (2) |
| 1994–1995 | Vedritš-97 Retšitsa | 46 | (11) |
| 1996–1998 | Baltika Kaliningrad | 76 | (7) |
| 1998–2003 | Spartak Moskova | 120 | (18) |
| 2003 | Spartak-Alania Vladikavkaz | 11 | (0) |
| 2005–2007 | Rjazan | 64 | (10) |
| Yhteensä | Yhteensä | 336 | (48) |
Maajoukkue
| 1995–2001 | Valko-Venäjä | 25 | (3 ) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vasil Vasiljevitš Baranau (valkoven. Васіль Васільевіч Баранаў, ven. Василий Васильевич Баранов; s. 5. lokakuuta 1972 Zjarauka, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Baranau pelasi keskikenttäpelaajana. Edustaessaan FK Spartak Moskovaa hän voitti Venäjän-mestaruuden neljä kertaa peräkkäin (1998–2001), Venäjän-mestaruuspronssia vuonna 2002 ja Venäjän cupin vuonna 2003.
Baranau pelasi Valko-Venäjän maajoukkueessa 25 A-maaottelua vuosina 1995–2001 ja teki niissä kolme maalia.
Nara (1918)

| Nara / 楢 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  8. marraskuuta 1917
Laskettu vesille:  28. maaliskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  30. huhtikuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  15. marraskuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t (normaali) 1 100 t (kuormattu)
Pituus:  85,8 m (vesiraja)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  17 500 shp
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Aseistus:  3 × 120 mm/45 -tykkiä 2 × 7,7 mm konekivääriä 6 × 452 mm torpedoputkea
Nara (jap. 楢) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1918 valmistunut Enoki-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 8. marraskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1918 ja valmistui kaksi kuukautta myöhemmin 30. huhtikuuta.
Palvelus

Alus muutettiin 1. kesäkuuta 1930 miinanraivaajaksi nimellä W-9. Se siirrettiin tukitehtäviin 1. heinäkuuta 1936 ja poistettiin alusluettelosta 15. marraskuuta 1940.
Vasyl Maljuk

| Vasyl Maljuk> Василь Малюк |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1983 Korostyšiv, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  upseeri
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ukraina
Palvelusvuodet:  2001–
Komentajuudet:  Ukrainan turvallisuuspalvelu (2022–)
Taistelut ja sodat:  Itä-Ukrainan sota Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022–
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Vasyl Maljuk (ukr. Василь Малюк, s. 28. helmikuuta 1983) on ukrainalainen kenraaliluutnantti, joka on toiminut Ukrainan turvallisuuspalvelun eli SBU:n päällikkönä heinäkuusta 2022.
Elämäkerta > Nuoruus

Vasyl Maljuk syntyi 28. helmikuuta 1983 Korostyšivissa Žytomyrin alueella tuolloisessa Neuvostoliiton Ukrainan neuvostotasavallassa.
Elämäkerta > Ura turvallisuuspalvelussa

Maljuk aloitti uransa Ukrainan turvallisuuspalvelussa (SBU) 2001. Hänet palkittiin toiminnasta vuonna 2014 puhjenneen Itä-Ukrainan sodan Venäjän tukemia kapinallisia vastan. Tammikuussa 2020 hänestä tuli turvallisuuspalvelun korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen osaston varapäällikkö. Maaliskuussa samana vuonna hän eteni edelleen turvallisuuspalvelun 1. varapäälliköksi, sekä korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen osaston päälliköksi. Tuolloin koko turvallisuuspalvelua johti Ivan Bakanov. Maljuk ja toinen Bakanovin alainen varapäällikkö erotettiin tehtävistään heinäkuussa 2021. Presidentti Volodymyr Zelenskyin hallinto oli arvostellut turvallisuuspalvelun toimintaa ja presidentin neuvonantaja Myh’ailo Podoljak liitti erottamiset etenkin vaikeuksiin hillitä salakuljetusta. Kansalaisjärjestö TsPK oli ehdottanut jopa Maljukin johtaman osaston lakkauttamista.
Elämäkerta > Turvallisuuspalvelun päällikkönä

16. helmikuuta 2022 Maljuk nimitettiin sisäministeri Denys Monastyrskyin varaministeriksi. Venäjä aloitti kuitenkin suuremman kaavan hyökkäyksen Ukrainaan vain paria päivää myöhemmin, jolloin Maljuk erotettiin sisäministeriöstä ja hän palasi turvallisuuspalveluun. Maaliskuussa 2022 hänestä tuli jälleen turvallisuuspalvelun varapäällikkö. Presidentti Zelenskyi erotti yllättäen vielä tuolloin palvelua johtaneen Ivan Bakanovin 17. heinäkuuta 2022 ja Maljuk nimitettiin hänen tilalleen seuraavana päivänä. Bakanovia syytettiin alisuoriutumisesta. 1. joulukuuta samana vuonna Maljuk ylennettiin kenraalimajuriksi ja 6. tammikuuta 2024 kenraaliluutnantiksi.
Maljukin mukaan hänen johtamansa SBU on toteuttanut Venäjälle siirtyneiden Venäjän kanssa yhteistyötä tehneiden ukrainalaisten ja sotaa tukevien venäläisten salamurhia. Maljuk on maininnut itse esimerkkinä tästä toiminnasta Vladimir Putinin liittolaisena tunnetun Aleksandr Duginin epäonnistuneen salamurhayrityksen autopommilla 20. elokuuta 2022. SBU on tehnyt hänen alaisuudessaan myös drooni-iskuja, joiden kohteena ovat olleet esimerkiksi venäläiset öljynjalostamot ja Mustanmeren laivasto. Maljukin mukaan SBU oli myös Krimin sillan räjäytyksen takana lokakuussa 2022. Venäläiset pyysivät Ukrainaa pidättämään Maljukin ja luovuttamaan hänet Venäjälle "terroristi-iskujen" takia liittäen hänet myös Moskovan joukkoampumiseen maaliskuussa 2024, josta vastuun oli kuitenkin ottanut terroristijärjestö Isis-K.
10. toukokuuta 2024 Ukrainan viranomaiset sanoivat paljastaneensa Venäjän turvallisuuspalvelu FSB:n ryhmän Ukrainassa, jonka tarkoituksena oli salamurhata presidentti Zelenskyi ja hänen ohellaan Maljuk.
Nikolai von Etter

| Nikolai von Etter> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. elokuuta 1865 Pietari, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 31. lokakuuta 1935 (70 vuotta) Porvoon maalaiskunta
Arvonimi: Todellinen valtioneuvos
Puoliso:  Stephanie Viktorovna Spetzinskajan
Tiedot
Koulutus:  Keisarin paašikoulu Page Corps
Sotilaspalvelus
Kunniamerkit:  Annan risti - 3. luokka (1896) Stanislavin risti - 2. luokka (1900) Annan risti - 2. luokka (1905) Vladimirin risti - 3. luokka (1912)
Nikolai von Etter (ven. Никола́й Севастья́нович фон-Э́ттер) (25. elokuuta 1865, Pietari, Venäjän keisarikunta - 31. lokakuuta 1935, Porvoon maalaiskunta ) oli Venäjän keisarikunnan suomalaistaustainen diplomaatti ja arvoltaan Todellinen valtioneuvos, joka vallankumoukselliselta Venäjältä muutettuaan asui sukunsa omistamassa Haikon kartanossa.
Nikolai von Etter syntyi kenraaliluutnantti Sebastian Albrekt von Etterin ja Emilia von Jacobsonin kolmantena lapsena 25. elokuuta 1865. Nikolai von Etter valmistui Keisarin paašikoulusta. Sen jälkeen hän vuonna 1886 hän valmistui lakikoulutuksesta Page Corpsista, jonka jälkeen hän työskenteli maakuntasihteerinä.
Vuodesta 1892 lähtien Nikolai von Etter toimi Venäjän keisarikunnan ulkoministeriön palveluksessa. Vuosina 1892–1893 hän toimi ulkoministeriössä sihteerinä ja 1893–1897 Kööpenhaminan lähetystön 2. sihteerinä. Vuodesta 1897–1899 hänet nimitettiin Pariisin 2. lähetystösihteeriksi ja 1899–1904 Bulgarian diplomaattitoimiston sihteeriksi. Vuosina 1904-1906 hän toimi Venäjän valtakunnan suurlähetystön Madridissa sihteerinä. Vuosina 1906-1915 hän toimi Lontoon suurlähetystön neuvonantajana.
Nikolai von Etter nimitettiin keisarillisen Venäjän lähettilääksi Iraniin vuonna 1915, jossa hän toimi aina vuoteen 1917. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänet siirrettiin lähettilääksi Portugaliin. Lokakuun vallankumouksen jälkeen von Etter luopui tehtävistään. Virallisesti hän sai eron Portugalin lähettilästehtävästä, vaikka hän oli vielä Iranissa Teheranissa edellisessä asemapaikassaan.
Hän oli keisarivallan aikaan saanut kamarijunkkarin arvonimen vuonna 1895 ja maaliskuussa 1912 todellisen valtioneuvoksen arvonimen.
Sukulaissuhteista

Nikolai von Etterin vanhempia veljiä olivat kenraalimajurit Paul ja Johan Emil von Etter. Nuorempi veli Alexander von Etter palasi vallankumousten jälkeen, kuten vanhemmat veljensäkin Paul, Johan Emil ja Nikolai, takaisin Suomeen.
Nikolai von Etter avioitui Stephanie Viktorovna Spetzinskajan (1870-1957) kanssa. Kenraalimajuri Nikolai von Etter kuoli 70-vuotiaana lokakuussa 1935 sukunsa Haikon kartanossa, jonne hän siirtyi asumaan Venäjän diplomaattiuran jälkeen.
Vehmaslammi (Kuhmoinen)

| Vehmaslammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°41′33″N, 24°57′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Saaresjärveen 
Järvinumero:  35.765.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129 m  
Rantaviiva:  0,655 km  
Pinta-ala:  2,437 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVehmaslammi 
Vehmaslammi  on Pirkanmaalla Kuhmoisten Kylämässä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Saaresjärven pohjoispuolella Nuorajärven vieressä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat kosteikkoa. Sen lähellä kulkee yhdystie 3284, mutta lammelle ei tule siitä tietä. Vuoden 1966 peruskartassa järven länsipuolella oli peltoa.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (35.765) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,0 metriä mpy. Siihen on johdettu suoraksi kaivettu oja Takalammilta, joka sijaitsee Isojärven kansallispuistossa, ja toinen oja kaakosta. Sen laskuoja lähtee eteläpäästä ja laskee puolen kilometrin päässä Saaresjärven Isolahteen.
Vella

Vella on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adam Vella (s. 1971), australialainen ampuja
George Vella (s. 1942), maltalainen poliitikko ja Maltan presidentti
Glen Vella (s. 1983), maltalainen laulaja
Rosario Saro Vella (s. 1967), maltalainen jalkapalloilija
Silvio Vella (s. 1967), Madagaskarilla toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa.
Nahan roomalaiskatolinen hiippakunta

| Nahan roomalaiskatolinen hiippakunta |
| --- | --- |
 Hiippakunnan sijainti Japanin kartalla.
Kirkkokunta:  Katolinen kirkko
Osa kirkkoa:  Katolinen kirkko Japanissa
Seurakuntia:  13
Jäseniä:  6 122 eli 0,4% alueen väkiluvusta (2019)
Perustettu:  18. joulukuuta 1972 (hiippakunnaksi)
Piispa:  Wayne Francis Berndt
Tuomiokirkko:  Nahan katedraali
Virallinen sivusto
Nahan roomalaiskatolinen hiippakunta on katoliseen kirkkoon kuuluva japanilainen hiippakunta, joka toimii Japanissa Okinawan prefektuurin alueella. Hiippakunnan keskus on Naha. Hiippakunta kuuluu Nagasakin arkkihiippakunnan kirkkoprovinssiin.
Historia

Vuonna 1947 erotettiin Kagoshiman apostolisesta prefektuurista Okinawan ja eteläisten saarten apostolinen administraatio. 18. joulukuuta 1972 se korotettiin hiippakunnaksi Nahan hiippakunnan nimellä.
Aiheesta muualla

Hiippakunnan kotisivut (japaniksi)
Nagatsuki (1926)

| Nagatsuki / 長月 |
| --- | --- |
 Nagatsuki

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ishikawajima
Kölinlasku:  16. huhtikuuta 1925
Laskettu vesille:  6. lokakuuta 1926
Palveluskäyttöön:  30. huhtikuuta 1927
Loppuvaihe:  upotettu 6. heinäkuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 336 t (standardi) 1 468 t (kuormattu)
Pituus:  102,16 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,16 m
Syväys:  2,96 m
Koneteho:  38 500 ihp
Nopeus:  37,2 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  4 x 120 mm/45 type 3 -tykkiä 2 x 7,7 mm type 92 -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 61 cm torpedoputkea
Nagatsuki (jap. 長月) oli Keisarillisen Japanin laivaston Mutsuki-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Ishikawajiman telakalta, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1925. Alus laskettiin vesille 6. lokakuuta 1926 ja otettiin palvelukseen 30. huhtikuuta 1927.
Palvelus

Alus upotettiin 6. heinäkuuta 1943.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nagatsuki (1926) Wikimedia Commonsissa
Mutsuki-luokan hävittäjä
–
–
–
–
–
–
–
–
–
–
–
Mýrinan linna

| Mýrinan linna> Κάστρο Μύρινας |
| --- | --- |
 Mýrinan linna.
Sijainti:  Mýrina, Límnos, Pohjois-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  39°52′37″N, 25°03′21″E
Rakennustyyppi:  linna
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mýrinan linna (kreik. Κάστρο Μύρινας, Kástro Mýrinas) on linna Mýrinan kaupungissa Límnoksen saarella Kreikassa.
Historia

Mýrinan linnan kukkula oli alun perin antiikin ajan Myrinan kaupungin akropolis eli linnavuori. Varhaisimmat tunnetut rakennelmat paikalla ovat olleet kyklooppimuuria mykeneläiseltä kaudelta noin 1200-luvulta eaa. Nykyinen linna on rakennettu ensimmäisen kerran bysanttilaisella kaudella 1100-luvulla. Sen linnoitteita vahvistettiin vuonna 1185 keisari Andronikos I Komnenoksen aikana. Tuohon aikaan se tunnettiin vain nimellä Kástro, ”Linna”.
Vuonna 1207 Mýrinan linnan saivat haltuunsa venetsialaiset. Sen hallitsijaksi tuli Filocalo Navigajoso, joka kunnostutti linnan. Se toimi koko saaren hallinnon keskuksena. Hänen jälkeensä sieltä hallitsivat hänen poikansa Leonardo Navigajoso ja tämän poika Paolo Navigajoso. Venetsialaisella kaudella linna tunnettiin nimellä Palaiókastro(n) (Paleocastro), ”Vanha linna", erotuksena saaren muista, uudemmista linnoista. Bysanttilaiset valtasivat linnan vuonna 1278 Likarioksen (myös Ikarios) johdolla. Vuonna 1361 linna kunnostettiin keisari Johannes V Palaiologoksen käskystä.
Genovalaiset valtasivat Mýrinan linnan vuonna 1453, ja se tuli Gattilusion suvun haltuun. Osmaniturkkilaiset valtasivat linnan vuonna 1462. Se palasi venetsialaisille vuonna 1464. Turkkilaiset yrittivät vallata linnan takaisin vuonna 1476. Venetsialaiset luovuttivat sen heille vuonna 1479. Mýrinan linna oli venetsialaisilla lyhyesti myös vuosina 1656–1657, ja he piirittivät sitä vielä vuonna 1770. Turkkilaiset kunnostivat linnoitteita ainakin vielä vuonna 1780.
Rakennelma

Linna sijaitsee kukkulalla Mýrinan kaupungin länsipuolella olevassa niemessä, ja se on rakennettu noin 120 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Linnan pinta-ala on 14,4 hehtaaria, ja se on kooltaan Egeanmeren saarten suurin linna. Linnassa on kolminkertainen muuri, jonka korkeus on noin kahdeksan metriä ja paksuus noin 1,5 metriä, ja 14 tornia. Linnan itäpuolella linnoituskukkulan erotti muusta Límnoksen saaresta suuri vallihauta, joka ei ole säilynyt. Pääportti oli idän puolelta ja toinen portti pohjoispuolella. Turkkilaisajalla linnassa kerrotaan olleen 150 tykkiä.
Linnan sisäosissa on muun muassa turkkilaisaikaisen moskeijan rauniot, maanalaista holvattua tilaa sekä sadevesisäiliöitä. Kukkulan keskiaikaa edeltäneistä rakennusvaiheista ei ole säilynyt mitään, sillä niiden kivet on käytetty myöhempiin rakennelmiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mýrinan linna Wikimedia Commonsissa
Mýrinan linnaa ja Mýrinan kaupunkia.
Mýrinan linnaa.
Mäkihypyn maailmancup 2003–2004

Mäkihypyn maailmancup 2003–2004 käsitti 28 osakilpailua, joista viisi peruttiin. Ensimmäinen osakilpailu pidettiin Kuusamossa Suomessa 28. marraskuuta 2003 ja viimeinen osakilpailu Oslossa Norjassa 14. maaliskuuta 2004.
Osakilpailut ja voittajat

| Päivämäärä | Paikka | Mäkikoko | Voittaja | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28. marraskuuta 2003 |  Kuusamo | HS 142 |  Matti Hautamäki |  |
| 29. marraskuuta 2003 |  Kuusamo | HS 142 |  Sigurd Pettersen |  |
| 6. joulukuuta 2003 |  Trondheim | HS 131 |  Roar Ljøkelsøy | Iltakilpailu |
| 7. joulukuuta 2003 |  Trondheim | HS 131 |  | Peruutettiin |
| 13. joulukuuta 2003 |  Titisee-Neustadt | HS 142 |  | Peruutettiin |
| 14. joulukuuta 2003 |  Titisee-Neustadt | HS 142 |  Tami Kiuru |  |
| 20. joulukuuta 2003 |  Engelberg | HS 137 |  Roar Ljøkelsøy |  |
| 21. joulukuuta 2003 |  Engelberg | HS 137 |  | Peruutettiin |
| 29. joulukuuta 2003 |  Oberstdorf | HS 137 |  Sigurd Pettersen | Keski-Euroopan mäkiviikon ensimmäinen osakilpailu |
| 1. tammikuuta 2004 |  Garmisch-Partenkirchen | HS 140 |  Sigurd Pettersen | Keski-Euroopan mäkiviikon toinen osakilpailu |
| 4. tammikuuta 2004 |  Innsbruck | HS 130 |  Peter Žonta | Keski-Euroopan mäkiviikon kolmas osakilpailu |
| 7. tammikuuta 2004 |  Bischofshofen | HS 140 |  Sigurd Pettersen | Keski-Euroopan mäkiviikon neljäs ja viimeinen osakilpailu |
| 10. tammikuuta 2004 |  Liberec | HS 134 |  Janne Ahonen |  |
| 11. tammikuuta 2004 |  Liberec | HS 134 |  Janne Ahonen |  |
| 17. tammikuuta 2004 |  Zakopane | HS 134 |  Michael Uhrmann | Iltakilpailu |
| 18. tammikuuta 2004 |  Zakopane | HS 134 |  Martin Höllwarth |  |
| 22. tammikuuta 2004 |  Hakuba | HS 132 |  Matti Hautamäki | Kilpailua siirrettiin päivällä taaksepäin |
| 24. tammikuuta 2004 |  Sapporo | HS 130 |  Roar Ljøkelsøy | Iltakilpailu |
| 25. tammikuuta 2004 |  Sapporo | HS 130 |  Roar Ljøkelsøy |  |
| 7. helmikuuta 2004 |  Oberstdorf | HS 213 |  Roar Ljøkelsøy |  |
| 8. helmikuuta 2004 |  Oberstdorf | HS 213 |  | Peruutettiin |
| 14. helmikuuta 2004 |  Willingen | HS 145 |  Janne Ahonen |  |
| 28. helmikuuta 2004 |  Park City | HS 132 |  Noriaki Kasai |  |
| 29. helmikuuta 2004 |  Park City | HS 132 |  | Peruutettiin |
| 7. maaliskuuta 2004 |  Lahti | HS 130 |  Bjørn Einar Romøren | Nordic Tournamentin ensimmäinen osakilpailu |
| 10. maaliskuuta 2004 |  Kuopio | HS 127 |  Bjørn Einar Romøren | Nordic Tournamentin toinen osakilpailu, iltakilpailu |
| 12. maaliskuuta 2004 |  Lillehammer | HS 138 |  Roar Ljøkelsøy | Nordic Tournamentin kolmas osakilpailu, iltakilpailu |
| 14. maaliskuuta 2004 |  Holmenkollen | HS 134 |  Roar Ljøkelsøy | Nordic Tournamentin neljäs ja viimeinen osakilpailu |