stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heinävesi
Nähtävyyksiä > Heinäveden kirkko

Heinäveden kirkko on vuosina 1890–1891 rakennettu uusgoottilainen puukirkko. Sen on suunnitellut helsinkiläinen kirkkoarkkitehti Josef Stenbäck, ja rakennusmestarina toimi E. J. Holopainen. Kirkkoon mahtuu 2 000 henkeä ja pituutta sillä on 40 metriä, leveyttä 30 metriä ja korkeutta noin 45 metriä. Tyypiltään kirkko on tornillinen, leveillä poikkisakaroilla varustettu pitkäkirkko. Kirkko on tyylisuunnallensa uusgotiikalle tyypillisesti täynnä pieniä yksityiskohtia. Erityisesti kirkon sisätiloissa huomaa nikkarityylin, jossa tiili- ja kivikirkkojen yksityiskohtia on sovellettu taitavasti puuhun.kenen mukaan? Kirkko vihittiin käyttöön 6. maaliskuuta 1892. Kirkko on Suomen kolmanneksi suurin puukirkko, Kerimäen kirkon ja Merikarvian kirkon jälkeen.lähde?
Kirkon alttaritaulun Jeesus Getsemanessa on maalannut J. E. Kortman. Kirkon alkuperäisissä uruissa oli 25 äänikertaa ja ne rakensi J. A. Zachariassen 1906. Kangasalan urkurakentamo rakensi uudet, 33-äänikertaiset ja kolmisormioiset urut 1981 käyttäen hyvin toimivaa 20 äänikertaa ja julkisivua entisistä uruista. Kirkon tornissa on kaksi kelloa, vuosilta 1765 ja 1906. Heinäveden kirkkoon saatiin lämmitys vasta vuonna 1971, jolloin korjauksen yhteydessä kirkkoon rakennettiin sähkölämmitys.lähde?
Kesästä 2006 lähtien on kirkossa järjestetty taidenäyttely. Se on avoinna kesäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin, jolloin kirkko toimii tiekirkkona. Heinäkuun viimeisenä viikonloppuna pidettävät Heinäveden Kirkastusjuhlat keräävät yli kymmentuhatpäisen yleisön. Kolmen päivän aikana pidetään monia tilaisuuksia. Kirkastusjuhlat järjestää yhteistyössä Kansan Raamattuseura ja Heinäveden seurakunta. Kesästä 2007 lähtien kirkko on toiminut myös yhtenä Heinäveden Musiikkipäivien konserttipaikoista.
Nähtävyyksiä > Heinäveden kirkko > Kirkonmäki

Heinäveden kirkonmäki on kulttuurihistoriallinen kokonaisuus. Kirkon lisäksi siellä on vanha hautausmaa, Heinäveden kotiseutumuseo jossa on noin 2 000 pitäjän menneisyydestä kertovaa esinettä, Pieni Kirkkomuseo sijaitsee Heinäveden kirkon toisessa kerroksessa. Kirkonmäellä on myös Pitäjäntupa, joka on aikoinaan ollut mm. kunnantalona. Kirkonmäki on jyrkkärinteinen mäki 90 metriä Kermajärven pinnasta ja 180 merenpinnasta.
Nähtävyyksiä > Koloveden kansallispuisto

Koloveden kansallispuisto on saimaannorpan kotivesiä, luonnontilaista saaristoluontoa ja eteläsuomalaista metsäluontoa. Esihistoriasta kertovat alueella sijaitsevat kalliomaalaukset. Koloveden levollisessa ilmapiirissä voi harrastaa soutu- ja melontaretkeilyä. Koloveden jääkauden muovaamalle jylhälle maisemalle ominaista ovat vedestä nousevat jyrkät kallionjyrkänteet. Kansallispuisto on alueelle perustettu vuonna 1990. Sen 23 neliökilometrin alue rajoittuu Heinäveden kunnan lisäksi Enonkosken kunnan ja Savonlinnan kaupungin alueelle.
Nähtävyyksiä > Varistaipaleen kanava ja kanavamuseo

Varistaipaleen kanava on nelisulkuinen kanava Varistaipaleen kylässä. Kanavapuistossa järjestetään vuosittain perinteinen puistokonsertti. Kanavan yhteydessä olevaan kanavamuseoon on kerätty kanavien rakentamiseen ja niiden toimintaan liittyvää esineistöä. Museo sijaitsee entisessä kanavanvartijan talossa ja siellä vierailee noin 5 000 kävijää vuodessa.lähde? Kaikki muutkin Heinäveden kuudesta kanavasta ovat nähtävyyden arvoisia.kenen mukaan?
Nähtävyyksiä > Pääskyvuoren lomakeskus

Pääskyvuoren lomakeskus on korkeuseroltaan suurin (102 metriä) laskettelukeskus Etelä-Savossa. Pääskyvuoressa on viisi rinnettä, joilla on pituutta 200–700 metriä. Näkötornista on näköalat Kermajärvelle.
Nähtävyyksiä > Muita nähtävyyksiä

Palokin kylässä sijaitsee savottamuseo Kämppä Riski. Palokissa sijaitseva Ronttopuisto on seppien takomatyömuseo ja vanhoja valokuvia kylässä olleesta sahasta ja vapaana virranneista Palokin koskista.
Nähtävyyksiä > Nimikkoruoka

1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Heinäveden pitäjäruoaksi valittiin potattirieska eli perunarieska.
Heinäveden reitti

Kunnan halki virtaava Heinäveden reitti on valittu kansallismaisemaksi. Se kuuluu Vuoksen vesistöön. 
Heinäveden reitille ovat tyypillisiä kapeat, mutkaiset vesistöt, saaristoiset järvenselät ja vanhat kanavat. Vuonna 1926 otettiin käyttöön mainoslause ”Kappale kauneinta Suomea”.
Heinäveden reitin varrella ovat Pilpan, Vihovuonteen, Kerman, Karvion, Varistaipaleen sekä Taivallahden kanavat, joista Varistaipaleen kanava on samalla koko Suomen suurin. Kanavat ovat edelleen hyvässä kunnossa Heinäveden reitin käytön ahkeran käytön ansiosta. Heinäveden reitti on yksi Suomen suosituimmista vesireiteistä.lähde? 1896 valmistunut Karvion kanava yhdistää Varisveden ja Kermajärven ja luo näin laivayhteyden Heinävedeltä Kuopioon. Varistaipaleen ja Taivallahden kanavat (1911–1916) yhdistävät Varisveden Juojärveen. Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan kanavat (1903–1906) yhdistävät Kermajärven Joutenveden kautta Haukiveteen luoden laivareitin Heinävedeltä Savonlinnaan.
Heinäveden reitti > Tukinuitto

Heinäveden reitillä on pitkät perinteet niin huviveneily- kuin matkustajalaivaliikenteestäkin, mutta myös tukinuitosta. Heinäveden reitti oli aikoinaan Suomen tärkein tukinuittoreitti, mutta jo 1970-luvulla tukinuitto hiipui lähes olemattomiin kalliiksi käyneellä reitillä. Normaalisti 1920-luvulla tukkeja uitettiin 350 000 tonnia vuodessa, mutta ennätysvuonna 1938 tukkeja kuljetettiin miljoona kuutiota.lähde?
Heinäveden reitti > Matkustajalaivaliikenne

Matkustajalaivaliikennettä on ollut heti siitä asti, kun 1906 Heinäveden reitin Kuopion ja Savonlinnan väli valmistui Vihovuonteen kanavan myötä. Silloin reittiä liikennöi Kuopio–Heinävesi–Savonlinna-reitillä höyrylaivoilla Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta, jonka jälkeen reitillä ovat toimineet Heinäveden Höyrylaiva (1921–1968) sekä Saimaan Laivamatkat vuoden 1981 konkurssiinsa asti, jonka jälkeen reitille on tullut Saimaan Laivamatkat Kuopiosta. Sen Ms Puijo liikennöi edelleenkin kesällä Kuopio-Heinävesi-Savonlinna reittiä. Lisäksi Valamon Vesiliikenne Oy:n Ms Sergei kulkee Valamon luostarin laiturista päivittäin kesäaikaan.
Heinäveden reitti > Heinäveden reitin kanavointi

Heinäveden reitti päätettiin kanavoida, sillä liikkuminen Heinävedellä oli vaikeaa vielä 1800-luvun lopulla teiden vähyyden ja rautateiden puuttumisen vuoksi. Päätettiin kanavoida Kuopion ja Savonlinnan väliset vesireitit, että ne saatiin laivamatkustuskelpoisiksi. Reitti nimettiin Heinäveden reitiksi.
Kanavointiajatus lähti vuoden 1872 kuntakokouksessa syntyneestä ajatuksesta Pilpan kosken raivaamiseksi rahti- ja kirkkoveneiden kulun helpottamiseksi. Ensimmäisenä kuitenkin alettiin toteuttaa Karvion kosken kanavoimista. Jo silloin puhuttiin myös Juojärven yhdistämistä Heinäveden reittiin. Suvasvedeltä Kermajärvelle ja Joutenveteen suunnitelma päätettiin 1870-luvulla kokonaisuudessaan ja siitä tuli tärkeä kunnalle ja asukkaille.
Heinäveden reitti > Heinäveden reitin kanavointi > Kanavointityöt alkavat – Karvion kanava

Karvionkosken viereen Karvion kylään oli rakennettava yksisulkuinen kanava, joka ratkaisi kuljetuspulmat Heinävedeltä Kuopioon. Kanava yhdistää Kermajärven Karvionjärveen. Kanavan rakennustyöt aloitettiin 1895 heinäkuun alussa. 31. elokuuta 1896 kanava oli sulkuportteineen valmis ja kanavahenkilökunnan asunnot valmiita. Rakentaminen maksoi kunnalle 120 206 markkaa. Pituutta kanavalle tuli yhteensä 300 metriä, pohjaleveydeksi 9 metriä. Sen sululle tuli pituutta 35,5 metriä, syvyyttä 2,1 metriä ja leveyttä 7,5 metriä. Siihen mahtuvat 31 metrin pituiset, noin seitsemän metrin levyiset ja 1,4 metrin syvyydessä kulkevat laivat. Kanavan yllä on 11 metriä järven pinnasta oleva silta. Pudotusta kanavalla on 1,8 metriä.
Heinäveden reitti > Heinäveden reitin kanavointi > Kermajärveltä Savonlinnaan – Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan kanavat

Karvion kanavan auettua liikenteelle 5. marraskuuta 1896 ehdotettiin kanavoinnin jatkamista Savonlinnaan Kerman, Vihovuonteen, Pilpan ja joidenkin muiden koskien kautta. Kanavat yhdistävät Kermajärven Haukiveteen.
Tammikuussa 1902 hankkeelle myönnettiin 850 000 markkaa ja työt alkoivat jo 1903. Sulkukanavat päätettiin rakentaa Pilppaan, Vihovuonteeseen sekä Kermaan sekä avokanava Vääräkoskeen. Kapeikkoja ruopattiin monin paikoin. Työt valmistuivat 1906 Vihovuonteen myötä.
Kerman yksisulkuinen kanava rakennettiin Kerman kylään 200 metriä pitkäksi Kermajärven ja Koskilahden väliin. Sulkumitoista tehtiin samat kun Karvion ja Saimaan kanaviin. Vedenpintojen korkeusero kanavan molemmin puolin on 2,65 metriä.
Kanava on rakennettu vuosina 1903–1905. Työt alkoivat 1903 ja kaivutyöt ja kivisulku valmistuivat 1905. Kanavan yli kulkeva rullasilta valmistui samanaikaisesti. Kanavalla ei ole omaa miehitystä, vaan se on automatisoitu.
Kaivannonniemen poikki kahden kilometrin päähän Kerman kanavasta rakennettiin yksisulkuinen Vihovuonteen kanava ohittamalla länsipuolelta Vihovuonteenkoski. Pituutta kanavalle tuli 190 metriä ja pudotuskorkeutta 0,8–1,0 metriä. Vuoden 1903 lopulla rakennustyöt alkoivat ja kivisulku rakennettiin syyskuun ja marraskuun taitteessa 1905.
Yksisulkuisella Pilpan kanavalla pituutta on yli 200 metriä ja pudotusta 0,4–0,95 metriä. Pohjaa kaivettiin 1903 tammikuusta lähtien vuoteen 1904, ja sulku portteineen valmistui elokuussa 1904. Liikenteelle 200-metrinen Pilpan kanava avautui lokakuussa. Sulku rakennettiin länsipuolelle Pilpan koskea.
Heinäveden reitti > Heinäveden reitin kanavointi > Juojärven vesistön yhdistäminen muuhun Heinäveden reittiin

Ensimmäinen ehdotus Juojärven vesistön kanavoinnista ja täten liittämistä Heinäveden reittiin tehtiin jo 1876. 1890-luvulla kaavilaiset, tuusniemeläiset, juukalaiset, liperiläiset sekä kuusjärveläiset, eli kaikki Juojärven kanavoinnin vaikutusalueella asuvat alkoivat vaatia kanavointia Kermajärvestä Juojärveen. Taloudelliset vaikeudet estivät silloin kanavoinnin.
Kanavointisuunnitelma päätettiin tehdä Varisvedestä Varisjärveen Varistaipaleen kanavan kautta, siitä väliavokanavan kautta Varislampeen ja siitä Juojärven Taivallahteen.
Ennen kanavointitöiden alkamista komitea pohti kanavoinnin tarpeellisuutta. Tultiin päätökseen, että se mm. auttaisi alueen kuntien kehnoa taloudellista tilannetta, maksaisi vähitellen itsensä takaisin ja alueen laajat metsävarat tulisivat laajemman piirin käyttöön. Näin päätettiin 35-vuotinen keskustelu kanavoinnista. Rakennustöihin saatiin 1 390 000 markkaa.lähde?
Heinäveden reitti > Heinäveden reitin kanavointi > Juojärvelle – Varistaipaleen ja Taivallahden kanavat

Ensimmäiset miehet palkattiin 1911 toukokuussa. 1912 rakentamisessa oli jopa 300–400 miestä vuodenajasta riippuen. Siitä tarve vähentyi, ja vuoden 1915 lopussa rakentamassa oli ainoastaan noin 20 miestä. Rakennusaikana sattui viisi vakavaa onnettomuutta, mutta kukaan ei kuollut.lähde? Lääkärin hoitoa vaatineita tapauksia sattui jopa 1 528 kappaletta.lähde? Lapsille oli järjestetty koulunkäyntimahdollisuus Palokin kansakoulussa. Tuntipalkka oli vuodenajasta riippuen 2,5–4 markkaa. Kesällä 1916 kanavointityö valmistui. Lopullisiksi kustannuksiksi tuli 1 389 784 markkaa.
Varistaival on Suomen pudotuskorkeudeltaan ja sulkujen määrältään suurin kanava; nelisulkuisessa kanavassa pudotuskorkeutta on 14,5 metriä. Pituutta kanavalla on 1100 metriä. Kanava valmistui vuonna 1913. Pudotuskorkeutta neljällä sululla on 14,5 metriä.
Taivallahti on kaksisulkuinen kanava. Kanava sijaitsee lähellä Varistaipaleen kanavaa. Kanava on noin 800 metriä pitkä, ja sitä ohjataan kaukokäytöllä Varistaipaleen kanavalta. Pudotuskorkeutta kahdella sululla on 4,95–5,45 metriä.
Heinäveden reitti > Retkeily ja kalastus

Heinävedellä on kesällä patikointi- ja melonta- tai soutureittejä ja talvella hiihto- ja moottorikelkkailureittejä. Valamon ja Lintulan luostarien välissä kulkee 18 kilometrin pituinen Luostarivaellus. 8 kilometrin pituinen Pyylin polku on myös suosittu retkeilyreitti.kenen mukaan? Karvion, Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan kosket soveltuvat kaikki melomiseen.
Moottorikelkkareittejä on Heinävedellä 160 kilometriä hoidettua vaihtelevamaastoista reittiä. 105 kilometrin pituinen rengasreitti kulkee kunnan ympäri. Reiteiltä pääsee myös naapurikuntiin. Latuja on noin 60 kilometriä.
Heinävedellä on myös kirkasvetiset Kerman ja Karvion kalastuskosket, joissa virtaa vesi talvellakin. Karvionkoskeen istutetaan keväällä ja syksyllä pyyntikokoista kirjolohta ja taimenta. Uisteluun soveltuvat Kermajärvi ja Juojärvi.
Väestö

| Vuosi | Väestö |
| --- | --- |
1923: 8 909
1944: 8 645
1948: 10 149
1961: 9 582
1970: 5 785
1982: 5 719
1996: 4 940
1999: 4 840
2001: 4 529
2002: 4 514
2003: 4 451
2004: 4 482
2005: 4 446
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Heinäveden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 5 785 | 5 785 |
| 1985 | 1985 |    | 5 621 | 5 621 |
| 1990 | 1990 |    | 5 364 | 5 364 |
| 1995 | 1995 |    | 5 065 | 5 065 |
| 2000 | 2000 |    | 4 578 | 4 578 |
| 2005 | 2005 |    | 4 311 | 4 311 |
| 2010 | 2010 |    | 3 912 | 3 912 |
| 2015 | 2015 |    | 3 574 | 3 574 |
| 2020 | 2020 |    | 3 251 | 3 251 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestö > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Heinävedellä oli 3 455 asukasta, joista 1 476 asui taajamassa, 1 944 haja-asutusalueilla ja 35:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Heinäveden taajama-aste on 43,2 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Heinäveden kirkonkylä.
Seurakunnat

Kunnassa toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Liperin seurakunta. Itsenäisen Heinäveden seurakunnan toiminta päättyi vuoden 2022 alkuun. Heinävesi kuuluu myös Suomen ortodoksisen kirkon Saimaan ortodoksinen seurakunnan toiminta-alueeseen.
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Heinävedellä toimii Heinäveden helluntaiseurakunta.
Liikenneyhteydet

Suomen tärkeimpiin kuuluva poikittaisliikenneväylä valtatie 23 kulkee pohjoisen Heinäveden kautta. Kunnan halki kulkee lähes keskeltä itä–länsi-linjainen seututie 476. Se kulkee valtatie 23:lta Liperiin ja edelleen Joensuuhun päin. Muita merkittäviä teitä Heinävedellä ovat Karviosta Tuusniemelle kulkeva seututie 542, lähes Heinäveden itärajalla valtatieltä 23 seututielle 476 kulkeva seututie 477, Vihtarista Kerimäelle kulkeva seututie 474 sekä Sapusta Savonlinnaan kulkeva seututie 471. Lisäksi Heinävedellä on monia yhdysteitä sekä numeroimattomia pieniä teitä. Lähimmälle lentokentälle, Varkauden lentoasemalle Joroisiin, kertyy matkaa noin 75 kilometriä. Lähimpään kaupunkiin, Varkauteen, on matkaa noin 45 kilometriä.
Heinäveden rautatieasema sijaitsee 43 kilometriä Varkaudesta itään rataosuudella Pieksämäki–Joensuu. Vihtarin asema sijaitsee noin kaksi kilometriä koilliseen Vihtarin kylän keskuksesta ja 20 kilometriä Heinäveden asemalta. Molemmat asemat ovat nykyään miehittämättömiä, liikenteenohjaustoimintoja hoidetaan kaukokäytöllä. Kaikki rataosuudella kulkevat junat pysähtyvät asemilla. Etäisyyksiä Heinävedeltä maanteitse
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Helsinkiin Varkauteen Kuopioon |  374 kilometriä  46 kilometriä  95 kilometriä |  Joensuuhun Savonlinnaan Mikkeliin |   80 kilometriä  85 kilometriä 134 kilometriä |  Jyväskylään Lahteen Ouluun |  170 kilometriä 260 kilometriä 384 kilometriä |
Nimistöstä

Nimensä kunta on saanut nykyisen Heinäveden kunnan rajalla sijaitsevalta Heinävedenselältä, jota kautta Rantasalmen emäpitäjäläiset liikkuivat Heinäveden reittiä pohjoiseen Kermajärven suuntaan. Järvi antoi nimensä koko pitäjälle sekä reitille. Kermajärven nimi puolestaan on vanhempaa perua. Alueella vielä aikaisemmin liikkuneiden lappalaisten kielen sanasta juontuva nimi tarkoittaa nuorta peuranvasaa. Kerma-nimi on myös muun muassa samannimisillä kylällä ja koskella. Lappalaisten perua ovat mahdollisesti myös Pilppa, Petruma, Pölläkkä sekä Kolovesi. Hieman myöhemmältä ajalta lienevät Varistaipale ja Juojärvi.
Heinäveden merkkihenkilöitä

Pekka Alpo, näyttelijä ja teatteriohjaaja
Tuomas Gerdt, Mannerheim ristin ritari
Onni Happonen, kunnallislautakunnan esimies (kunnanjohtaja), poliittisen terrorin uhri
Sakari Issakainen, kirjailija
Kuikka-Koponen, oikealta nimeltään Abel Koponen, silmänkääntäjä ja kansanparantaja
Albin (Frederik Albinus) Koponen, Suomen lääketeollisuuden perustajia
Minja Koskela, Vasemmistoliiton puheenjohtaja 2024-, syntymäpaikka Heinävesi 1987
Otto Kotilainen, säveltäjä
Henrik Gustaf Kyander (1811–1867), maanviljelysneuvos, Karvion kartanon omistaja
Olli Kymäläinen, kansanrunoilija
Jukka Leino, alppihiihtäjä ja pujottelun Suomen mestari 2004, 2006, 2009
Olli Lyytikäinen, taiteilija
Riku Marttinen, koripalloilija
Lasse Naukkarinen, ohjaaja-käsikirjoittaja-kuvaaja
Alpo Noponen, runoilija ja kirjailija
Kalle Pakarinen, kanavanvartija ja sulkumestari
Antti Reini, näyttelijä
Hilja Valtonen, kirjailija
Reijo Vauhkonen, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heinävesi Wikimedia Commonsissa
Heinäveden kunta
Tilastokeskus – Heinäveden avainluvut
Heinävesi
| --- | --- |
Taajamat:  Hasumäki (kirkonkylä)  Karvio  Kerma  Palokki  Sarvikumpu  Varistaipale  Vihtari 
Kylät:  Hevonlahti  Kansala  Karhilantaipale  Koivumäki  Kuittua  Kypäräjärvi  Lajunlahti  Lampu  Lepikkomäki  Malkkila  Niinimäki  Näätänmaa  Papinniemi  Pilppa  Petruma  Polvijärvi  Pyylinsaari  Pölläkkä  Raaminmäki  Rummukkala  Sappu  Sompasaari  Syrjä  Särkelä  Säynämö  Tetrivaara  Timonmäki  Vaaluvirta  Vahvalahti  Viitalahti 
Nähtävyydet:  Valamon luostari  Lintulan luostari  Valamon luostarin pääkirkko  Valamon luostarin talvikirkko  Valamon luostarin vanha kirkko  Lintulan luostarin kirkko  Heinäveden kirkko 
Liikenne:  Heinäveden reitti  Varistaipaleen kanava  Taivallahden kanava  Karvion kanava  Kerman kanava  Vihovuonteen kanava  Pilpan kanava  Koukunpolvi  Heinäveden rautatieasema  Syrjän rautatieasema  Vihtarin rautatieasema 
Vesistöt:  Kermajärvi  Juojärvi  Petrumajärvi  Iso-Vihtari 
Muuta Heinäveteen liittyvää:  Heinäveden historia  Vaakuna  Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunta  Heinäveden Höyrylaiva Oy  Kermansavi  Heinäveden lehti 
| n k Pohjois-Karjalan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Heinävesi  Ilomantsi  Joensuu  Juuka  Kitee  Kontiolahti  Lieksa  Liperi  Nurmes  Outokumpu  Polvijärvi  Rääkkylä  Tohmajärvi 
Entiset kunnat:  Eno  Kesälahti  Kiihtelysvaara  Nurmeksen maalaiskunta  Pielisensuu  Pielisjärvi  Pyhäselkä  Tuupovaara  Valtimo  Värtsilä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Heinäveden kunnanvirasto
Heinäveden kirjasto ja kansalaisopisto.
Valamon luostarin pääkirkko, valmistunut 1977.
Pääkirkon kullatusta kuparista valmistettu kattokruunu painaa 800 kilogrammaa ja on tuotu Laatokan Valamosta.
Luostarin kirkko edestä.
Kirkko hämärässä takaa katsottuna.
Kirkko etelästä katsottuna.
Sisäkuva lehteriltä, alttari ja saarnastuoli ympäristöineen.
Varistaipaleen kanavamuseo.
Kermajärveä Pääskyvuorelta nähtynä.
Edelleen Heinäveden reitti on veneilijöiden suosiossa kesäisin. Kuvassa Kerman kanava ja sen yli kulkeva kääntösilta.
Heinävesi I ja Heinävesi II yhteiskuvassa 1910-luvulla.
Taivallahden kanavaa rakennetaan. Käynnissä on maansiirto kuuppavaunuilla.
Karvion kanava.
Vihovuonteen kanavassa.
Varistaipaleen kanava, Suomen suurin kanava.
Heinäveden tärkeimmät tiet.
Neckargemünd

| Neckargemünd |
| --- | --- |
 Näkymä Neckargemündiin
 vaakuna
 Neckargemünd
 Koordinaatit: 49°23′38″N, 08°47′51″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Karlsruhe
Piirikunta:  Rhein-Neckar-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,2 km²
Korkeus:  127 m
Väkiluku (30.6.2022):  13 506
 – Väestötiheys:  515 as./km²
Postinumero:  69151
Suuntanumero(t):  06223
Rekisterikilpi:  HD
 
 www.neckargemuend.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Neckargemünd [ˌnɛkaːgəˈmʏnt] on Saksan kaupunki Baden-Württembergin osavaltion luoteisosassa Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnassa. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 13 506 asukasta, ja sen pinta-ala on 26,2 neliökilometriä.
Maantiede

Neckargemünd sijaitsee kohdassa, jossa pieni Elsenz-niminen joki virtaa Neckariin. Neckargemünd onkin saanut nimensä Neckarjoesta ja Saksan kielen verbistä münden ("suistua"). Kaupunki sijaitsee Baden-Württembergin, Saksan lounaisimman osavaltion, luoteisosassa lähellä Hessenin rajaa Odenwaldin keskivuoristoalueessa. Lähin suurkaupunki on Heidelberg kymmenen kilometriä länteen. Neckargemünd kuuluu Rhein-Neckar-Kreisin piirikuntaan, joka on osa Rein-Neckar-kolmion metropolialuetta.
Neckargemündin naapurikaupungit ja -kunnat ovat Heidelberg lännessä, Schönau ja Neckarsteinach pohjoisessa, Schönbrunn ja Lobbach idässä sekä Wiesloch ja Bammental etelässä. Neckarsteinach kuuluu jo Hessenin naapuriosavaltioon, jonka alue ulottuu tässä kohtaa Neckar-joelle asti.
Neckargemündin kantakaupungin lisäksi kaupungin alueeseen kuuluu Dilsbergin, Waldhilsbachin ja Mückenlochin kaupunginosat, jotka olivat vuoden 1973 kuntaliitokseen asti itsenäisiä kuntia. Kantakaupunki puolestaan jakautuu varsinaiseen Neckargemündin kantakaupunkiin (6 992 asukasta) joen vasemmalla eli eteläisellä puolella ja Kleingemündiin (1 682 asukasta) joen oikealla puolella. Kaupunginosista Dilsberg (2 126 asukasta) on historiallinen linnake samannimisen vuoren huipulla kantakaupungista itään Neckarsteinachia vastapäätä. Waldhilsbach (1 337 asukasta) on kylä keskellä metsää Königstuhlvuoren juurella. Mückenloch (1 231 asukasta) sijaitsee Dilsbergin itäpuolella lähellä Neckar-jokea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neckargemünd Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (saksaksi)
Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnan kaupungit ja kunnat
Altlußheim
Angelbachtal
Bammental
Brühl
Dielheim
Dossenheim
Eberbach
Edingen-Neckarhausen
Epfenbach
Eppelheim
Eschelbronn
Gaiberg
Heddesbach
Heddesheim
Heiligkreuzsteinach
Helmstadt-Bargen
Hemsbach
Hirschberg an der Bergstraße
Hockenheim
Ilvesheim
Ketsch
Ladenburg
Laudenbach
Leimen
Lobbach
Malsch
Mauer
Meckesheim
Mühlhausen
Neckarbischofsheim
Neckargemünd
Neidenstein
Neulußheim
Nußloch
Oftersheim
Plankstadt
Rauenberg
Reichartshausen
Reilingen
Sandhausen
Schönau
Schönbrunn
Schriesheim
Schwetzingen
Sinsheim
Spechbach
St. Leon-Rot
Waibstadt
Walldorf
Weinheim
Wiesenbach
Wiesloch
Wilhelmsfeld
Zuzenhausen
Korruptio Haitissa

Haitin sijainti
Haiti on yksi maailman korruptoituneimmista maista. Haiti oli Transparency Internationalin korruptioindeksissä vuonna 2009 jaetulla sijalla 168 viiden muun maan kanssa ja vuonna 2008 sijalla 177 arvioiduista 180 maasta. Haiti on esimerkki maasta, jossa korrelaatio lahjuspyyntöjen ja maan korruptionäkemysten välillä on pieni, vastaten lähes Kanadan tasoa. Haitilaiset kokevat maansa korruption vähäiseksi, vaikka lahjuksia on vastaanottanut 10 % väestöstä, joka toista on syytetty korruptiosta edellisen vuoden aikana ja kunnalliset viranomaiset, koulut ja terveydenhuolto on pyytänyt lahjuksia noin 60 %:lta kyselyyn vastanneista.
Vesi

Pääkaupunki Port-au-Princessa on vesipula. Vesiventtiileitä suljetaan ja avataan päivittäin alueittain ja katu kadulta. Rikkaammat ihmiset lahjovat vedenjakelijoita saadakseen enemmän vettä. Samanaikaisesti slummivesijärjestöt lahjovat vedenjakelijoita omien tankkiensa täyttämiseksi, joista he myyvät vettä asukkaille. Lopullinen lahjuksista kärsijä on slummiasukas, joka todennäköisesti joutuu maksamaan vedestä lahjusten vuoksi enemmän. Yleisesti kehitysmaissa arvioidaan korruption nostavan vesihuoltokustannuksia 30 %.