stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mally Burjam-Borga

| Mally Burjam-Borga |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. toukokuuta 1874 Viipuri
Kuollut: 16. toukokuuta 1919 (44 vuotta) Viipuri
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  oopperalaulaja
Amalia Henriette ”Mally” Burjam-Borga (17. toukokuuta 1874 Viipuri – 16. toukokuuta 1919 Viipuri) oli suomalainen oopperalaulaja, joka äänialaltaan oli mezzosopraano. Burjam-Borgan alkuperäinen sukunimi oli Burjam, johon hän Keski-Euroopassa lisäsi jälkimmäisen osan taiteilijanimekseen. Burjam-Borga loi 1900-luvun alussa uraa konsertti- ja oopperalaulajana Ranskassa sekä Saksassa, kunnes ensimmäisen maailmansodan syttymisen myötä palasi kotimaahansa.
Ura

Viipurinsaksalaiseen perheeseen syntynyt Burjam-Borga opiskeli aluksi laulua Suomessa Anna Forsténin johdolla sekä myöhemmin Pariisissa ja Berliinissä, jossa hänen opettajanaan toimi tunnettu saksalainen sopraano Lilli Lehmann. Vuodesta 1905 lähtien Burjam-Borga lauloi Pariisin Opéra-Comiquessa ja esiintyi vierailijana Pariisin, Monte Carlon sekä Nizzan oopperoissa. Suomen lisäksi hän piti omia konsertteja myös Saksassa ja Itävallassa, esiintyen kaupungeissa kuten Berliini, München ja Wiesbaden. Burjam-Borga tunnettiin erityisesti lukuisista rooleistaan wagneriaanisissa oopperoissa. Hänen roolejaan olivat muun muassa Nibelungin sormuksen Fricka, La Giocondan Laura, Rusalkan Ruhtinatar sekä Rigoletton Maddalena.
Kesäkuussa 1908 Burjam-Borga lauloi nimiroolin Viipurin laulujuhlilla ensiesitetyssä Oskar Merikannon oopperassa Pohjan neiti. Kyseessä oli ensimmäinen suomenkielinen oopperateos, jonka toisessa pääosassa Väinämöisenä nähtiin Abraham Ojanperä. Burjam-Borgan ansiosta myös Pariisissa ilmestynyt Le Théâtre -lehti esitteli näyttävästi ensi-iltaa. Erkki Melartin omisti hänelle vuonna 1909 tekemänsä sävellyksen L’automne, op. 58, nro 6.
Perhe

Mally Burjam-Borgan isoisä oli Lyypekissä oopperanjohtajana toiminut Johann Burjam (1804–1879) ja isä Suomeen muuttanut kauppaneuvos Wilhelm Burjam.lähde? Hän avioitui vuonna 1915 nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajan Johannes Lundsonin kanssa, josta tuli myöhemmin itsenäisen Suomen ensimmäinen eduskunnan puhemies.
Tuomas Kyrö

Tuomas Kyrö Helsingin kirjamessuilla 2016.
Tuomas Tapani Kyrö (s. 4. kesäkuuta 1974 Helsinki) on suomalainen kirjailija, käsikirjoittaja, tv-panelisti, kolumnisti ja sarjakuvapiirtäjä.
Ura

Tuomas Kyrön esikoisteos Nahkatakki julkaistiin vuonna 2001. Kyrö on palkittu Kalevi Jäntin palkinnolla (2005), Nuori Aleksis -palkinnolla (2006) ja Kiitos kirjasta -mitalilla (2011). Vuonna 2012 hän sai Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -kunnianosoituksen. Kyrön teos Liitto oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2005. Suomen Urheilumuseosäätiö valitsi Urheilukirjan Vuoden urheilukirjaksi 2011 ja myös teos 700 grammaa oli ehdolla urheilukirjapalkinnon saajaksi vuonna 2009. Vuonna 2011 ilmestyneen Kerjäläinen ja jänis käännösoikeudet on myyty 10 maahan.
Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Vuonna 2010 ilmestyi Kyrön teos Mielensäpahoittaja, joka pohjautuu Antti Litjan esittämään Yle Radio Suomen lyhytkuunnelmasarjaan. Douglas Robinson on kääntänyt teoksen englanniksi nimellä Griped, ja ote “Extracts from Griped” on hyväksytty teokseen Best European Fiction 2015. Joulusta 2010 vuoden 2012 puoleenväliin Kyrö kirjoitti kolumneja Helsingin Sanomiin Mielensäpahoittajana. Vuosina 2012–2015 Kyrö esiintyi vakiopanelistina Nelosella esitettävässä Hyvät ja huonot uutiset -ohjelmassa. Hän esiintyi myös urheiluun keskittyvässä tv-paneelissa Villi kortti vuonna 2015. Kyrö on yksi Pitääkö olla huolissaan? -sarjan vakiopanelisteista.
Tuomas Kyrö oli Eeva Joenpellon kirjailijakodin ensimmäinen stipendiaatti vuodesta 2005 vuoteen 2009.
Kyrö ja WSOY tekevät tuotteistusyhteistyötä ja julkaisevat kirjoja myös Saksassa ja Britanniassa.
Happy Days of the Grump (Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja) julkaistiin Isossa-Britanniassa ja Der Grantige (Mielensäpahoittaja) Saksassa vuonna 2017.
WSOY julkaisi Meet the Grump-kokoelmateoksen vuonna 2017.
Kyrö käsikirjoitti Mielensäpahoittaja-hahmonsa pohjalta ensimmäisen elokuvan vuonna 2014. Elokuvan ohjaajana toimi Dome Karukoski. Elokuva keräsi yli puoli miljoonaa katsojaa ja oli vuoden katsotuin kotimainen elokuva. Elokuva oli myös esillä Toronton elokuvafestivaaleilla samana vuonna.
Vuonna 2018 ilmestyi elokuva Ilosia aikoja, Mielensäpahoittaja. Se keräsi lähes 350 000 katsojaa.
Vuonna 2019 ilmestyi kahdeksanosainen televisiosarja Ennen kaikki oli paremmin. Vuonna 2021 sarjasta ilmestyi toinen kausi, joka käsitti viisi jaksoa.
Tuomas Kyrö on mukana osakkaana äänikirjakustantamo Audiomaassa sekä Authors' Distillery -tislaamossa.
Yksityiselämä

Kyrön isä on Yleisradion Radioteatterin johtajana aiemmin toiminut dramaturgi Pekka Kyrö ja äiti kirjailija Marja-Leena Parkkinen.
Kyrö asuu Helsingissä puolisonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Teokset > Romaanit

Nahkatakki.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-026-163-7
Tilkka.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-028-318-5
Liitto.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-030-891-9
Benjamin Kivi.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-033-399-0
700 grammaa.  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-035-601-2
Mielensäpahoittaja.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-036-626-4
Pukin paha päivä. Helsinki: WSOY, 2011. ISBN 9789510382356
Kerjäläinen ja jänis.  Helsinki:  Siltala, 2011.  ISBN 978-952-234-068-9
Kyrö, Tuomas & Kyrö, Antti: Pukin paha päivä.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-038-235-6
Miniä.  Helsinki:  Kirjakauppaliitto, 2012.  ISBN 978-952-677-050-5
Mielensäpahoittaja ja ruskeakastike.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-039-079-5
Kyrö, Tuomas & Kyrö, Antti: Pukki laivalla.  Helsinki:  WSOY, 2012.  ISBN 978-951-039-303-1
Kunkku.  Helsinki:  Siltala, 2013.  ISBN 978-952-234-173-0
Ilosia aikoja, mielensäpahoittaja.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40762-2
Mielensäpahoittajan Suomi: 100 tavallista vuotta.  Helsinki:  WSOY, 2017.  ISBN 978-951-0-42110-9
Ennen kaikki oli paremmin, Mielensäpahoittaja.  Helsinki:  WSOY, 2018.  ISBN 978-951-0-43503-8
Kaunokirjallisuuden karvakuonot (yhdessä Juha Vuorisen kanssa). Helsinki: Diktaattori, 2019. ISBN 978-952-5-47479-4.
Mielensäpahoittaja. NYT. Helsinki: WSOY, 2019. ISBN 978-951-0-44394-1.
Mielensäpahoittaja Eskorttia etsimässä. Helsinki: WSOY, 2019. ISBN 978-951-0-44232-6.
Kirjoituskonevaras. Helsinki: WSOY, 2020. ISBN 978-951-045223-3.
En juhli, Mielensäpahoittaja.  Helsinki:  WSOY, 2020.  ISBN 978-951-0-45266-0
Vasara ja käytettyjä nauloja, Mielensäpahoittaja.  Helsinki:  WSOY, 2021.  ISBN 978-951-0-47368-9
Mielensäpahoittajan rakkaustarina.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-48703-7
Teokset > Muut teokset

Taide ja tolkku.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-034-532-0
Urheilukirja.  Helsinki:  Teos, 2011.  ISBN 978-951-851-337-0
Uusi urheilukirja.  Helsinki:  Mielensäpahoittaja, 2015.  ISBN 978-952-93-5813-7
Mielensäpahoittaja: Miehen työt.  (Kuvat: Mika Tuominen)  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-42074-4
Mielensäpahoittajan keittiössä.  (Ruokakuvat: Pia Inberg. Muut kuvat: Mika Tuominen ja muita)  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-42075-1
Mielensäpahoittajan hiihtokirja.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-42128-4
Nyrkki : kehässä Robert Helenius.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49348-9
Aleksi Suomesta.  Helsinki:  WSOY, 2023.  ISBN 978-951-0-49656-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tuomas Kyrö Kirjasampo.fi:ssä.
Tuomas Kyrö Siltalan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive).
Tuomas Kyrö lukee Mielensäpahoittaja-novellejaan, Kirjastokaista-videoita.
Joanna Palmén: Kyllä en ole tuote. Image 5/2012.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Ritva  Elonet 
Muut:  IdRef
Kypärävanga

| Kypärävanga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vangat Vangidae
Suku::  Euryceros
Laji::  prevostii
Kaksiosainen nimi
 Euryceros prevostii  Lesson, 1831 
Katso myös
   Kypärävanga Wikispeciesissä   Kypärävanga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kypärävanga (Euryceros prevostii) on suurinokkainen vangojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 27–31 cm. Sen puku on pääosin musta, selän, siipien yläpeitinhöyhenten ja keskimmäisten pyrstösulkien ollessa punaruskeat. Silmä on keltainen ja valtava, korkea nokka on sinertävä, mustakärkinen. Sen ääni on pitkä, värisevä vihellys, jota kuulee etenkin iltahämärissä. Kypärävangat liikkuvat pienissä parvissa, usein muiden lajien sekaparvissa. Nuoret linnut ovat ruskeita puvultaan ja myös niiden nokka on ruskea. Kypärävanga on sukunsa ainoa edustaja.
Lajin nimesi ja kuvaili René-Primevère Lesson 1831, ranskalaisen taiteilijan Florent Prévostin kunniaksi.
Esiintyminen

Kypärävanga on endeeminen laji Madagaskarin koillisosissa. Lajin voi löytää ainakin Marojejyn luonnonpuistosta sekä Masoalan ja Mantadian kansallispuistoista. Metsien raivaaminen pelloiksi ja hakkuut ovat vähentäneet lajille sopivia metsiä ja se on nykyään erittäin uhanalainen.
Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Alavien seutujen ainavihannat vanhat metsät.
Lisääntyminen

Rakentaa pesän kasveista puun oksanhaaraan.
Ravinto

Aikuiset syövät enimmäkseen suurikokoisia hyönteisiä puiden oksistosta. Poikasia ruokitaan myös mm. liskoilla, sammakoilla, käärmeillä, ravuilla ja selkärangattomilla.
Aiheesta muualla

ARKive (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuva kypärävangasta pesällään
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1194048  Wikispecies: Euryceros prevostii  ARKive: euryceros-prevostii  BirdLife: 22708058  BOLD: 119396  BOW: helvan1  CoL: 3D3KN  eBird: helvan1  GBIF: 5231781  iNaturalist: 8444  IRMNG: 10593361  ITIS: 560056  IUCN: 22708058  NCBI: 125303  Observation.org: 75907  Open Tree of Life: 799934  Xeno-canto: Euryceros-prevostii
Kyproksentasku

| Kyproksentasku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Kivitaskut Oenanthe
Laji::  cypriaca
Kaksiosainen nimi
 Oenanthe cypriaca  (Homeyer, 1884) 
Katso myös
   Kyproksentasku Wikispeciesissä   Kyproksentasku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kyproksentasku (Oenanthe cypriaca) on Kyproksen kotoperäinen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14–15 cm ja paino keskimäärin noin 18–20 g, eli se on kivitaskun kokoinen. Kyproksentaskun katsottiin ennen olevan nunnataskun (Oenanthe pleschanka) alalaji, mutta se on nykyisin oma lajinsa. Höyhenpuvultaan ja käytökseltään se muistuttaa nunnataskua, koiraan vatsapuoli on kuitenkin vaalean oranssi.
Esiintyminen

Kyproksentasku elää Kyproksella. Sen elinympäristön ala on 20 000–50 000 neliökilometriä ja populaation suuruudeksi arvioidaan 180 000–360 000 yksilöä. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Sudanissa ja Etiopiassa. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Kyproksentasku asuu vuorten karuilla rinteillä ja kivikkoisilla ylängöillä noin kahden kilometrin korkeuteen saakka. Se pesii paikoin myös puustoisilla alueilla. Koiras laulaa näkyvällä paikalla 5–10 m:n korkeudella.
Lisääntyminen

Pesä on tavallisesti maakolossa, kiven alla tai rakennuksessa. Munia on 4–6, joita haudotaan 13–14 päivää. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän 13–14 päivää vanhoina. Laji pesii toisinaan kahdesti kesässä.
Ravinto

Kyproksentasku syö lähes yksinomaan maassa olevia hyönteisiä, toisinaan myös muita selkärangattomia ja pieniä liskoja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kyproksentasku (Oenanthe cypriaca)
UniProt: Taxonomy - Oenanthe cypriaca (englanniksi)
Birdguides (kuvia, infoa (englanniksi)) (Arkistoitu – Internet Archive)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Oenanthe cypriaca:  Wikidata: Q646917  Wikispecies: Oenanthe cypriaca  ADW: Oenanthe_cypriaca  BirdLife: 22710312  BOW: cypwhe1  CoL: 48X6M  eBird: cypwhe1  EUNIS: 15605  EURING: 11471  Fauna Europaea: 97199  Fauna Europaea (new): a2ef0eae-dca2-41ca-a8f5-0c2080bde937  GBIF: 5231234  iNaturalist: 12834  IRMNG: 11277598  ITIS: 561646  IUCN: 22710312  NCBI: 391713  Observation.org: 76320  Open Tree of Life: 936540  TSA: 12288  Xeno-canto: Oenanthe-cypriaca 
Saxicola cypriaca:  Wikidata: Q109578409  EUNIS: 16075  GBIF: 8828578 
munia Oenanthe cypriaca
Tyler Burge

Tyler Burge (s. 1946) on yhdysvaltalainen filosofi ja Kalifornian yliopiston (Los Angeles) filosofian professori. Hän on erikoistunut mielenfilosofiaan, tietoteoriaan ja filosofian historiaan. Ensin mainittujen suhteen hänet tunnetaan erityisesti anti-individualismin puolestapuhujana. Filosofian historiassa hän on kirjoittanut erityisesti Gottlob Fregen filosofiasta.
Julkaisuja

"Individualism and the Mental". Midwest Studies in Philosophy 4: 73–121 (1979)
"Other Bodies". Teoksessa Woodfield, Andrew (toim.): Thought and Object (1982)
"Individualism and Psychology". Philosophical Review 45: 3–45 (1986)
"Individualism and Self-Knowledge". The Journal of Philosophy 85: 64–663 (1988)
"Individuation and Causation in Psychology". Pacific Philosophical Quarterly 70: 303–322 (1989)
"Reply to Loar". Teoksessa Hahn and Ramberg (2003)
Truth, Thought, Reason: Essays on Frege (2005)
Kirjallisuutta

Hahn, Martin & Bjørn Ramberg (toim.): Reflections and Replies: Essays on the Philosophy of Tyler Burge. MIT Press, 2003, ISBN 0-262-58222-8.
Truth, Thought, Reason: Essays on Frege, Oxford University Press 2005, ISBN 0-19-927853-9.
Fodor, Jerry. 1987. Psychosemantics. Cambridge, MA: MIT Press.
Frapolli, Maria J. & Esther Romero (toim.): Meaning, Basic Self-Knowledge, and Mind: Essays on Tyler Burge. CSLI Publications, ISBN 1-57586-346-4.
McKinsey, Michael. 1991. Anti-Individaulism and Privileged Access. Analysis 51: 9–16.
Putnam, Hilary. 1975. The Meaning of Meaning. In Mind, Language and Reality: Philosophical Papers Vol. II. Cambridge: Cambridge University Press.
Aiheesta muualla

Tyler Burgen kotisivu[vanhentunut linkki], UCLA (englanniksi)
"Externalism about Mental Content", Stanford Encyclopedia of Philosophy (englanniksi)
"Narrow Mental Content", Stanford Encyclopedia of Philosophy (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID  PhilPeople 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Jöns Budde

Jöns Budde kuvattuna todennäköisesti vuonna 1462 Naantalin luostarille lahjoittamaansa pateeniin.
Jöns Andersinpoika Budde (myös Jöns Raek tai Räk, Johannes Andreas Budde; s. mahd. noin 1437, k. 1491 jälkeen) oli Naantalin luostarin munkki ja uskonnollinen kirjailija. Hän on Suomen kirjallisuuden ensimmäisiä nimeltä tunnettuja henkilöitä ja keskiajan tunnetuimpia suomalaisia. Budden syntymä- tai kuolinvuotta ei tiedetä, mutta varhaisin merkintä hänestä on vuodelta 1461 ja myöhäisin vuodelta 1491. Hän kirjoitti ruotsiksi.
Elämä ja toiminta

Varhaisin tieto Buddesta on vuodelta 1461, jolloin hän oli todistajana eräässä oikeudenkäynnissä. Tuolloin hän lienee ollut vielä noviisi; vasta seuraavana vuonna hänet mainitaan varsinaisena munkkina. Koska birgittalaisveljeltä edellytettiin vähintään 25 vuoden ikää, olisi Budde näin ollen syntynyt viimeistään vuonna 1437. Hänen on epäilty olleen kotoisin ruotsinkieliseltä Pohjanmaalta, mutta tätä ei tiedetä varmasti. Kielitaitonsa perusteella Budde lienee opiskellut ainakin Turun katedraalikoulussa ja mahdollisesti myös ulkomailla.
Kaikki Buddea koskevat tiedot liittyvät hänen toimintaansa Naantalin luostarissa, jossa hän käänsi latinankielisiä kirjoituksia nunnien lukemistoksi. Budde käänsi pyhimyslegendoja sekä laati vanhimmat ruotsinnokset eräistä Vanhan testamentin kirjoista. Sen lisäksi häneltä tunnetaan noin 20 muuta teosta, jotka ovat enimmäkseen käännöksiä latinasta ruotsiksi. Näistä tunnetuin on Jöns Buddes bok (”Jöns Budden kirja”). Hänen tekstejään käytettiin papiston tarpeisiin, mutta niitä luettiin myös ajanvietteenä.
Buddea pidetään usein Suomen ensimmäisenä kirjailijana, mutta tosiasiassa ainakin suurin osa hänen teoksistaan oli käännöksiä. Hän pyrki kuitenkin käännösvalinnoillaan vaikuttamaan ympäristönsä oloihin, ja näin pyhimysten auktoriteettiin nojaavat tekstit saivat kokonaan uuden merkityksen tarpeen mukaan. Keskiajalla kääntäjän rooli oli tärkeämpi kuin nykyisin, koska harva osasi lukea tai kirjoittaa ja vielä harvempi hallitsi latinan.
Viimeisin merkintä Buddesta on vuodelta 1491, joten hänen oletetaan kuolleen pian sen jälkeen. Budde jätti kuoltuaan Naantalin luostarille alttarikalkin ja omistuskirjoituksella varustetun öylättilautasen.
Jöns Buddes bok on Budden tuotannon ainut teos, josta on säilynyt yksi alkuperäiskappale nykypäiviin asti; se löydettiin 1700-luvulla Turun tuomiokirkosta ja sijoitettiin Tukholman kuninkaalliseen kirjastoon. Muista hänen käännöksistään on säilynyt vain 1500-luvulla tehtyjä kopioita (kaikki Ruotsissa), ja pyhän Birgitan elämäkerta tunnetaan ainoastaan H. G. Porthanin kuvauksista, sillä sen viimeinen tunnettu kopio tuhoutui Turun palossa vuonna 1827.
Käännökset

Kaikki latinasta ruotsiksi.
Hel. Mechtilds uppenbarelser I–II, 1469 (alk. Liber specialis gratiae Sanctae Mechthildis, pyhän Mechtildin ilmestykset)
Sancte Birgittas gräsgarder eller yrtegarder, 1480 (alk. Viridarium Coeleste S. Birgittae, pyhän Birgitan ilmestykset)
Själens kloster, 1480 ("Sielun luostari", alk. Claustrum animae, luostarielämän vertauskuvallinen kuvaus)
Vanhan testamentin Ruutin kirja, Esterin kirja, apokryfikirjojen Juuditin kirja ja Makkabealaiskirjat, 1484
Mahdollisesti myös Ilmestyskirja, ajankohta tuntematon
Jöns Buddes bok, 1487–1491 (kokoelma käännettyjä skolastisia kirjoituksia ja uskonnollis-mystisiä jännityskertomuksia)
Muistaminen

Jöns Budden muistoksi pystytettiin vuonna 1921 muistokivi Naantalin kirkon edustalle.
Naantalin Lukion auditorio on nimetty Jöns Budde -saliksi.
Kirjallisuutta

Marko Lamberg: Jöns Budde: birgittalaisveli ja hänen teoksensa. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007. ISBN 978-951-746-888-6
Aiheesta muualla

Verkkomakasiini: Marko Lamberg Tekstintuotanto keskiajalla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Jöns Budden muistokivi Naantalin kirkon edustalla.
El Bulli

Ravintolan sisäänkäynti.

El Bulli eli elBulli oli kolmen Michelin-tähden ravintola Rosesin kunnassa Espanjan Kataloniassa. Costa Bravalla Rosesinlahden rannalla sijaitsevan pienehkön ravintolan omisti sen johtaja ja pääkokki Ferran Adrià. Brittiläinen Restaurant-lehti valitsi El Bullin maailman parhaaksi ravintolaksi ennätykselliset viisi kertaa: vuosina 2002 ja 2006–2009. El Bulli sulki lopullisesti ovensa asiakkailta lauantaina 30. heinäkuuta 2011.
Toiminta

Ravintola oli auki vain 15. kesäkuuta – 20. joulukuuta ja siellä kävi vuosittain 8 000 aterioitsijaa. Tulokkaita olisi ollut kaksi miljoonaa. Aterian keskihinta oli 250 euroa. Ravintola operoi laajentamisen ja kehittämisen vuoksi tappiollisena vuodesta 2000 lähtien. Tulos tehtiin El Bulli-ruokakirjallisuudella ja Ferran Adriàn luennoilla sekä konsultoinnilla.  Huhtikuussa 2008 ravintolassa työskenteli 42 kokkia.
Ferran Adrià kertoi sulkevansa El Bullin vuonna 2011 aikoen korvata sen kulinaariakatemialla. Myöhemmin hän kuitenkin perui lausunnon, ja vahvisti, että El Bulli suljettaisiin pysyvästi heinäkuun 2011 jälkeen.
Historia

El Bullin perustivat vuonna 1961 saksalainen Hans Schilling ja hänen tšekkiläinen puolisonsa Marketta. Nimi El Bulli tuli perheen ranskanbulldogin mukaan.  Ravintola avattiin vuonna 1964. Ravintola oli aluksi turistien rantaravintola, mutta ranskalaisen kokin Jean-Louis Neichel johdolla ravintola sai vuonna 1976 ensimmäisen Michelin-tähden. Ferran Adrià tuli ravintolaan töihin vuonna 1984 ja nousi pääkokiksi vuonna 1987. Vuonna 1990 ravintola sai toisen Michelin-tähden ja kolmannen vuonna 1997.
El Bulli alkoi julkaista keittokirjoja vuonna 1993.. Ferran Adrià, Juli Soler ja Albert Adrià julkaisivat kirjan A Day at elBulli vuonna 2008.
Aiheesta muualla

elBulli
Julkaisuja

El Bulli 1983-1993 (with Juli Soler and Albert Adrià), 2004. w/CD-ROM.
El Bulli: el sabor del Mediterráneo (with Juli Soler), 1993. ISBN 84-7596-415-X
Los secretos de El Bulli 1997. Altaya. ISBN 84-487-1000-2
El Bulli 1994-1997 (with Juli Soler and Albert Adrià), 2003. w/CD-ROM. Rba Libros, 2005. ISBN 978-8478710782
Cocinar en 10 minutos con Ferran Adrià (with Josep M. Pinto), 1998.  ISBN 84-605-7628-0
Celebrar el milenio con Arzak y Adrià (with Juan Mari Arzak), 1999. ISBN 84-8307-246-7
El Bulli 1998-2002 (with Juli Soler and Albert Adrià), Conran Octopus, 2003. w/CD-ROM. ISBN 1-84091-346-0; Ecco, 2005. ISBN 0-06-081757-7
El Bulli 2003-2004 (with Juli Soler and Albert Adrià), Ecco, 2006. ISBN 0-06-114668-4
El Bulli 2005 (with Juli Soler and Albert Adrià), 2006. w/CD-ROM. Rba Libros. ISBN 978-8478716074
A Day At El Bulli 2007 (with Juli Soler and Albert Adrià), 2008. ISBN 978-84-7901-741-5
FOOD for thought THOUGHT for food (El Bulli y Ferran Adrià), 2009 Actar Editorial. ISBN 978-84-96954-68-7
Modern Gastronomy A to Z: A Scientific and Gastronomic Lexicon (Alicia Foundation, elBullitaller), 2010. CRC Press. ISBN 978-1439812457
elBullin keittiö.