stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustijoki

| Mustijoki |
| --- | --- |

Laskupaikka:  Kilpilahti, Svartbäckfjärden, Suomenlahti  60°20′05″N, 25°32′09″E
Maat:  Suomi
Pituus:  Mäntsälänjoki mukaan lukien 70 km
Virtaama:  7,5  m³/s
Valuma-alue:  783,21  km²
Uimaranta Nummisilla.
Nummistenkoski.
Mustijoki (Svartsån) on Mustijoen vesistön Suomenlahteen laskeva laskujoki, jonka vesistöalue sijaitsee pääosin Uudenmaan maakunnan alueella ja pieneltä osin Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen maakuntien alueella. Joen tärkeimmät latvahaarat ovat Mäntsälänjoki ja Hirvihaaranjoki. Vesistön valuma-alueen järvisyys on 1,5 %.
Mäntsälän keskustan eteläpuolella Mäntsälänjoki ja Hirvihaaranjoki yhtyvät Mustijoeksi. Joen alajuoksun varrella sijaitsee Pornaisten keskustaajama Kirveskoski. Mustijoki laskee Suomenlahteen Porvoon Kilpilahdessa. Jokea käytetään kanoottiretkeilyyn.lähde?
Järviä

| Nimi | Pinta-ala km² | Korkeus m mpy |
| --- | --- | --- |
| Kotojärvi (Pornainen) | 1,5 | 24,2 |
| Suojärvi | 1,1 | 85,1 |
Jätevedet

Kirveskosken jätevedenpuhdistamo (Mustijoki, Pornainen) (ei käytössä?)
Hinthaaran jätevedenpuhdistamo (Mustijoki, Porvoo)
Voimalat

Toiminnassa  olevia  voimaloita ovat Halkiankosken, Lahankosken, Laukkosken ja Tyysterinkosken voimalaitokset.
Mustijoen suulla Brasaksessa on patopumppaamo, jolla pumpataan Mustijoen vettä Hackalandetin tekojärveen Kilpilahden teollisuusalueen käyttöön.
Brasaksen patopumppaamolla on toimiva kalaporras, mutta seuraavalla yläjuoksun padolla eli Tyysterinkosken voimalaitoksella ei ole kalaporrasta. Tyysterikosken voimalaitos toimii esteenä merestä nouseville vaelluskaloille.
Aiheesta muualla

Uudenmaan ympäristökeskuksen mittaukset Mustijoen vedenlaadusta.
Kalatalouden kehittämissuunnitelma Itä-Uudenmaan ja Porvoonjoen vesien ja ilmansuojeluyhdistys
Organ Free

Organ Free on urkuri Kalle Salosen, trumpetisti Antero Prihan ja rumpali Hannu Pikkaraisen vapaan ilmaisun yhtye.
Improvisointia painottava free jazz -yhtye Organ Free kertoo säveltävänsä musiikkinsa tässä hetkessä. Yhtye on esiintynyt klubeilla ja festivaaleilla muun muassa Pietarissa, Helsingissä ja Tukholmassa.
Urkuri Kalle Salonen soittaa Hammond-urkujen lisäksi efektoitua Nord-syntetisaattoria. Priha soittaa trumpetin ja efektipedaalien lisäksi etnisiä puuhuiluja.
Pikkarainen rytmittää improvisaatioita muun muassa New Orleansista sekä jazz- ja funk-musiikista löytyvin keinoin.
Yhtyeen esikuvina ovat muun muassa Peter Brötzmann, Paal Nielsen Love, Ken Vandermark, Mats Gustavsson ja Evan Parker.
Aiheesta muualla

https://www.facebook.com/organfreemusic
https://www.anteropriha.com/organfree (Arkistoitu – Internet Archive)
Jussi Niemi: Levyarvio: Vapaasti Hammondilla! Organ Free -trion kokeellisuus kuulostaa spontaanilta Soundi
Tuomas Virkkunen

| Tuomas Virkkunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1979 (ikä 45)  Tampere
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  urheiluselostaja
Tuomas Virkkunen (s. 9. maaliskuuta 1979 Tampere) on pääasiassa jalkapalloon keskittynyt suomalainen urheiluselostaja.
Virkkunen on kotoisin Tampereelta, missä hän myös asuu. Juniorivuosinaan hän edusti jalkapallossa TPV:tä ja Ilvestä. Toimittajan uransa hän aloitti Voionmaan opiston radio- ja televisiolinjalla. Hän pääsi työharjoitteluun Sport FM:lle, mistä kehittyi lopulta pidempi työsuhde. Hän on selostanut jalkapalloa muun muassa Urheilukanavalla ja MTV Sportilla. Vuonna 2006 hän selosti jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden alkulohko-otteluita Yleisradiolla. Virkkunen on selostanut myös autourheilua ja Ateenan olympialaisissa lento- ja koripalloa. Vuonna 2016 Englannin Valioliigan siirryttyä MTV:ltä Viasat Urheilulle Virkkunen liittyi Viasatin selostajatiimiin. Vuonna 2018 hän jätti Viasatin ja palaa selostamaan MTV3:n C More -maksukanaville Mestarien liigaa ja La Ligaa. Virkkunen toimi otteluselostajana myös MTV3:n Voittajajoukkue-ohjelmassa vuonna 2012.
Urheilutoimittajain liitto valitsi Virkkusen vuoden 2008 urheilutoimittajaksi. IS Urheilu ja Urheilulehti ovat valinneet hänet Suomen parhaaksi jalkapalloselostajaksi.
Vuonna 2013 Urheilulehti nosti Virkkusen Suomen kaikkien aikojen selostajalistalla sijalle 4.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Tuomas Virkkusen Romantikko-blogi MTV3:n sivustolla
Suomen euroviisukarsinta 1984

| Eurovision laulukilpailu 1984>  Suomen euroviisukarsinta |
| --- | --- |
Päivämäärä:  semifinaali 22. tammikuuta 1984, finaali 18. helmikuuta tulokset 9. maaliskuuta
Tapahtumapaikka:  Ylen tv-studio 2, Pasila, Helsinki
Juontaja(t):  Maria Valkama
Kapellimestari:  Ossi Runne
Valintamenetelmä:  finaalissa postikorttiäänestys semifinaalissa asiantuntijaraati
Kilpailumenetelmä:  Avoin sävellyskilpailu
Kappaleiden määrä
Semifinaalissa:  21
Voittaja:  Kirka ”Hengaillaan”
Suomi Eurovision laulukilpailussa 
 ◄ 1983  1985 ► 
Suomen euroviisukarsinta 1984 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1984 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin jo toista vuotta peräkkäin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 286 kappaletta. Niistä 21 valittiin karsinnan semifinaaliin, johon jokaisen säveltäjän oli valittava kappaleensa esittäjäksi joko Kirka, Paula Koivuniemi, Tomas Ek, Sonja Lumme, Anneli Saaristo tai Leena Nilsson. Karsinnan semifinaali lähetettiin radiosta perjantaina 22. tammikuuta yksinkertaisena, kappaleet soitettiin levyltä ja esiteltiin lyhyesti ja seuraavana päivänä asiantuntijaraati ilmoitti, mitkä 11 niistä oli valittu karsinnan finaaliin.
Finaali lähetettiin Ylen tv-studiosta 2 lauantaina 18. helmikuuta ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 18.45 alkaen. Finalisteista katsojat valitsivat voittajan postikorttiäänestyksellä, jonka tulokset julkistettiin 9. maaliskuuta kello 21.25 ohjelmassa Iltapala.
Tulos

| Sija | Esittäjä | Sävelmä | Lauluntekijä(t) | Äänet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kirka | Hengaillaan | Jukka Siikavire (säv.), Jussi Tuominen (san.) | 22040 |
| 2. | Paula Koivuniemi | Tuultako tavoitan | Eeva Kiviharju (säv. & san.) | 11 793 |
| 3. | Anneli Saaristo | Sä liian paljon vaadit | Eero Tiikasalo (säv.), Anneli Nygren (san.) | 10 961 |
| 4. | Kirka | Oo Marie | Esko M. Toivonen (säv.), Ilkka Vesterinen (san.) | 5 291 |
| 5. | Sonja Lumme | Sut vain | Sauli Sunel Huhtala (säv.), Åke Sved (san.) | 5 136 |
| 6. | Sonja Lumme | Muistojen taulut | Lasse Mirsch (säv. & san.), Outi Mirsch (san.) | 3 970 |
| 7. | Kirka | Laulu maailmalle | Pave Maijanen (säv. & san.) | 3 640 |
| 8. | Tomas Ek & Leena Nilsson | Kevään saan (sol och vår) | Hannu Koivula (säv.), Pasi Hiihtola (san.) | 2 823 |
| 9. | Tomas Ek | Machoman | Nono Söderberg (säv.), Tomas Ek (san.) | 1 976 |
| 10. | Leena Nilsson | Sun silmät on satava salaisuus | Jukka Nurmela (säv. & san.) | 1 556 |
| 11. | Sonja Lumme | Laulajan tie | László Varga (säv.), Jukka Nurmela (san.) | 863 |
Tulos > Semifinaalissa karsiutuivat

| Esittäjä | Sävelmä |
| --- | --- |
Kirka: Hymy
Sonja Lumme: Aidat kaatuu
Paula Koivuniemi: Etsin juuriain
Anneli Saaristo: Elän hetkessä
Paula Koivuniemi: Pienen hymy
Kirka: Nuoruus
Tomas Ek: Barnet
Kirka: Taivas ja maa
Kirka: Päällä maan, alla taivaan
Paula Koivuniemi: Via dolorosa
Palanneet artistit

Sijoitukset euroviisukarsinnoissa on merkitty mustalla tekstillä ja interviisukarsinnoissa punaisella tekstillä.
| Artisti | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Suomen karsinnat) | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Eurovision laulukilpailu) |
| --- | --- | --- |
| Kirka | 1972 (3.) 1974 (2. semifinaalin 5.) 1975 (5.) 1976 (4.) 1979 (4.) 1980 (2.) 1983 (2., 5., 8.) | - |
| Paula Koivuniemi | 1976 (9.) 1979 (6.) 1980 (karsiutui semifinaalissa) 1981 (8.) | - |
| Anneli Saaristo | 1978 (4.) | - |
| Tomas Ek | 1981 (karsiutui semifinaalissa) | - |
Aiheesta muualla

Voittoesitys Ylen Elävässä arkistossa
Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
Suomen euroviisukarsinta 1984 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suomen euroviisukarsinnat (1961–2011) ja Uuden Musiikin Kilpailu (2012–)
| --- | --- |
1960–:  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969 
1970–:  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980–:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990–:  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000–:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010–:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020–:  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Kaikkeudenhistoria

Kaikkeudenhistoria tarkoittaa kaikkeuden historiaa käsittelevää historian alaa. 1980-luvulla kehittynyt monitieteinen ala tutkii historiaa laajimmalla mahdollisella avaruus- ja aikaulottuvuudella.
Ajallinen asteikko alkaa kosmologian mukaisesta alkupisteestä eli alkuräjähdyksestä ja päättyy nykyhetkeen. Avaruus käsittää kaikki osat alkeishiukkasista koko universumiin saakka. Kaikkeudenhistoriassa pyritään löytämään yhteisiä teemoja ja rakenteita eri aika- ja avaruusskaaloista. Kaikkeudenhistoria on ”historiaa” vain nimellisesti, sillä siinä hyödynnetään muun muassa fysiikan, biologian, arkeologian ja antropologian uusimpia löytöjä.
Kaikkeudenhistoria syntyi vastareaktioksi 1900-luvun yleiselle erikoistumiselle ja sulkeutuneisuudelle. Toisaalta sen mahdollisti nimenomaan lisääntynyt erityisalojen tieto, joka mahdollistaa kokonaiskuvien hahmottelun.
Historia

Ensimmäiset kokeiluluontoiset kurssit kaikkeudenhistoriasta piti John Mears 1980-luvun lopulla Southern Methodist Universityssä Dallasissa Texasissa ja David Christian Macquarie Universityssä Australiassa ja myöhemmin San Diego State Universityssä. Sittemmin muutamat muut yliopistot ovat tarjonneet vastaavia kursseja.
Ensimmäinen kaikkeudenhistoriaa käsittelevä kirja Fred Spierin The Structure of Big History: From the Big Bang until Today julkaistiin 1996. Siinä puolustettiin alaa ja konstruoitiin yhtenäinen kaikki aikaskaalat kattava historia.
2005 ilmestyi David Christianin Maps of Time: An Introduction to Big History, joka esittelee historian alkaen ensimmäisistä alkuräjähdyksen jälkeisistä sekunneista ja aurinkokunnan synnystä aina elämän syntyyn, ihmisen evoluutioon, maatalouden syntyyn ja moderniin maailmaan. Christian esittelee laajan skaalan rakenteita ja teemoja sekä tarjoaa perspektiiviä aikaskaaloihin.
Aiheesta muualla

Teaching & Researching Big History: Exploring a New Scholarly Field, International Big History Association, 2014.
David Christian. Maps of Time: Introduction. 2004. Introduction chapter from the book.(englanniksi)
David Christian. World History in Context. 2003. Christian makes the case that human history is significant across all time scales.(englanniksi)
David Christian. "The Case for Big History". 1991. An early essay.(englanniksi)
Kyösti Mäkimattila

| Kyösti Mäkimattila |
| --- | --- |
 Kyösti Mäkimattila Kiuruveden Iskelmäviikko -musiikkitapahtumassa 2018
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kyösti Johannes Mäkimattila
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1976 (ikä 48) Yläne
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2007
Tyylilajit:  iskelmä
Aiheesta muualla
www.kyostimakimattila.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kyösti Mäkimattila
Kyösti Johannes Mäkimattila (s. 13. huhtikuuta 1976 Yläne) on suomalainen laulaja, joka valittiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 2013. Ennen tangokuninkuutta hän toimi Varjokuva-yhtyeen rumpalina. Varjokuva toimi Mäkimattilan taustayhtyeenä vuoden 2024 loppuun saakka. Nykyään hänen taustayhtyeensä on nimeltään Ajaton sointu.
Mäkimattila on lisäksi tehnyt sanoituksia oman soolotuotantonsa lisäksi myös muille artisteille. Varjokuvalle hän on kirjoittanut joitakin käännöstekstejä ja yhden oman sanoituksen. Mäkimattilalta on julkaistu myös kolme runokirjaa. Lisäksi osa runoista on sävelletty lauluiksi.
Ura

Kyösti Mäkimattilan ensimmäinen sooloalbumi Suuntatähti sisälsi suuremmaksi osaksi vanhoja tango- ja iskelmäkappaleita. Albumin nimikkokappale "Suuntatähti" on Olli Leppäsen ja Mäkimattilan käsialaa. Ensimmäisen kerran se julkaistiin 2011 Olli Leppäsen levyllä Elämä on tässä.
Mäkimattila julkaisi vuonna 2014 joululevyn nimeltä Joulumuistoni, jonka nimikkokappale on levyn tuottajana toimineen Mika Toivasen säveltämä ja Mäkimattilan sanoittama. Kappale perustuu hänen samannimiseen runoonsa.
Mäkimattilalta ilmestyi Yössä soi Americano -niminen sooloalbumi lokakuussa 2015 ja seuraava pitkäsoitto Varjoista valoihin marraskuussa 2016.
Mäkimattila julkaisi vuonna 2018 albumin Olet maailmassa ainut huhtikuussa 2018 yhdessä Riku Niemi Orchestran kanssa. Albumi sisältää muista soololevyistä poiketen uusia kappaleita, joista suurin osa on Niemen kirjoittamia. Helsingin Sanomat antoi albumille täydet viisi tähteä. Niemen säveltämästä ja Mäkimattilan sanoittamasta "Rakkautesi on valo" -kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.
Mäkimattila on oman soolotuotantonsa lisäksi levyttänyt Heidi Pakarisen kanssa kappaleet "Tango kuuluu kaikille" ja "Siks' oon mä suruinen". "Tango kuuluu kaikille" on myös Mäkimattilan sanoitus. Tämän lisäksi Mäkimattila on sanoittanut Heidille kappaleen "Sitä et koskaan kysynyt".
Mäkimattila purki levytyssopimuksensa Sony Music Finlandin kanssa kesällä 2020. Ansioistaan tanssi- ja viihdemusiikin alalla Mäkimattilalle myönnettiin vuoden 2022 Kullervo Linna -palkinto yhdessä sanoittaja Eija Hinkkalan kanssa.
Yksityiselämä

Mäkimattila on hakenut syksyllä 2022 avioeroa. Hänellä on vuosina 2006, 2008 ja 2011 syntyneet tyttäret. Hän on julkisuudessa kertonut kärsineensä alkoholiongelmasta, mutta lopettaneensa juomisen kokonaan vuonna 2011.
Diskografia > Yhdessä Varjokuva-yhtyeen kanssa

Varjokuva (2007)
Toinen tie (2008)
Monta polkua (2010)
Live at Parola (2012) (nimellä Mr. Breathless & Varjokuva)
Diskografia > Sooloura

Suuntatähti (2013)
Joulumuistoni (2014)
Yössä soi Americano (2015)
Varjoista valoihin (2016) (nimellä Kyösti Mäkimattila & Varjokuva)
Olet maailmassa ainut (2018) (yhdessä Riku Niemi Orchestran kanssa)
Saapuu joulu (2021)
Sanat (2021)
Kirjallinen tuotanto

Suuntatähti (Aurinko Kustannus, 2013)
Rakkaani (Otava, 2014)
Yösydänhetkiä (Otava, 2017)
Valoina toisillemme (Omakustanne, 2018)
Aiheesta muualla

Kyösti Mäkimattilan kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyösti Mäkimattila Wikimedia Commonsissa
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuninkaat
| --- | --- |
1980-luku:  1985: Kauko Simonen  1986: Teuvo Oinas  1987: Harri Lahti  1988: Kari Piironen  1989: Risto Nevala 
1990-luku:  1990: Jouni Raitio  1991: Jaska Mäkynen  1992: Mika Pohjonen  1993: Sebastian Ahlgren  1994: Sauli Lehtonen  1995: Jari Sillanpää  1996: Tomi Markkola  1997: Matti Korkiala  1998: Jouni Keronen  1999: Petri Hervanto 
2000-luku:  2000: Antti Raiski  2001: Erkki Räsänen  2002: Mikko Kilkkinen  2003: Kari Hirvonen  2004: Tommi Soidinmäki  2005: Saska Helmikallio  2006: Marko Lämsä  2007: Henri Stenroth  2008: Jukka Hallikainen  2009: Amadeus Lundberg 
2010-luku:  2010: Marko Maunuksela  2012: Pekka Mikkola  2013: Kyösti Mäkimattila  2014: Teemu Roivainen  2015: Aki Samuli  2016: Marco Lundberg  2017: Teijo Lindström  2018: Jarno Kokko  2019: Johannes Vatjus 
2020-luku:  2022: Keijo Hietikko  2023: Pasi Flodström  2024: Harri Hautaniemi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
5. huhtikuuta

5. huhtikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 95. päivä (96. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 270 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Irene, Irina, Ira, Iro
suomenruotsalainen kalenteri: Irene, Ira
ortodoksinen kalenteri: Turo, Siro, Tuulo
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Várvá
vanhemmissa kalentereissa: Iloisa, Ireene, Irenes, Ireneus, Josias, Jovianus, Maximilian, Maximiliana, Nanna, Silvia
Tapahtumia

1242 – Venäläiset joukot torjuivat Saksalaisen ritarikunnan valloitusyrityksen Peipsijärven jäällä käydyssä taistelussa.
1614 – Virginiassa intiaani Pocahontas ja englantilainen siirtolainen John Rolfe menivät naimisiin.
1621 – Mayflower lähti Plymouthista Massachusettsista paluumatkalle Isoon-Britanniaan.
1654 – Westminsterin rauhansopimus päätti ensimmäisen Englannin ja Alankomaiden välisen sodan.
1815 – Tamboran tulivuorenpurkaus alkoi Indonesiassa.
1818 – Chile otti itsenäisyyssotansa ratkaisseen voiton Espanjasta Maipún taistelussa.
1861 – Tampereen kaupunginkirjasto (silloinen Tampereen kansankirjasto) perustettiin.
1930 – Mohandas Gandhi rikkoi kansalaistottelemattomuuden ilmauksena brittiläistä lakia marssittuaan merelle ja kerättyään suolaa.
1932 – Kieltolaki päättyi Suomessa.
1932 – Alko aloitti toimintansa kello 10.00.
1936 – Yhdysvaltain neljänneksi eniten uhreja aiheuttanut tornado surmasi Tupelossa Mississippissä 233 ihmistä.
1951 – Ethel ja Julius Rosenberg tuomittiin kuolemaan vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi.
1955 – Winston Churchill luopui terveyssyistä Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerin virasta.
1969 – Vietnamin sota: useissa Yhdysvaltain kaupungeissa pidettiin suuria sodanvastaisia mielenosoituksia.
1992 – Bosnian sota: Sarajevon piiritys alkoi.
1998 – Akashi-Kaikyōn silta, maailman pisin riippusilta, avattiin liikenteelle Japanissa.
1999 – Libya luovutti kaksi Lockerbien pommi-iskusta syytettyä kansalaistaan skotlantilaisille poliiseille Alankomaissa.
Kainuismi

Kainuismi ja kainuistit ovat Pohjois-Suomen kuvaukseen keskittyneistä kirjailijoista käytettyjä nimityksiä. Kansanrunoudentutkija Matti Kuusi lanseerasi nimityksen kainuistit 1950-luvun alussa. Pekka Lounela nimesi kainuismin isäksi Suomussalmella asuneen Ilmari Kiannon. Käsite liitetään useimmin sotkamolaiseen Veikko Huoviseen, joka ei pitänyt leimaavaksi kokemastaan nimityksestä vaan katsoi joutuneensa kirjallisuuspoliittisen karsinoinnin kohteeksi.  Muita tunnettuja kainuisteja ovat Heikki Lounaja ja Reino Rinne.
5. maaliskuuta

5. maaliskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 64. päivä (65. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 301 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Leila, Laila
suomenruotsalainen kalenteri: Laila, Leila
ortodoksinen kalenteri: Kuuno, Marko, Markus, Feodor, Heikki, Teo, Teppo, Teuvo
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Láilá
vanhemmissa kalentereissa: Angelus, Conon, Eusebius, Fredrich, Fridericus, Gerasimus, Konon, Seppä, Tiitus, Toora
Kainula

Kainula on Alvar Aallon suunnittelema opistotalo Kajaanin keskustassa. Sitä käyttävät Setlementti Kainulan Kannatusyhdistys ry ja Kainula-opisto.
Talon rakennutti Kainulan kannatusyhdistys, kun suomalaisen setlementtiliikkeen isä, Sigfrid Sirenius oli pyytänyt Alvar Aaltoa laatimaan talon piirustukset. Rakennus valmistui vuonna 1957. Talon sydän on takkahuone, jossa on tilaa suurellekin ihmisjoukolle kokoontua. Luokkahuoneet asettuvat sen ympärille. Rakennus sijoittuu Aallon töille tyypilliseen tapaan useaan tasoon mäen rinteeseen maiseman muotoja mukaillen.
Sturmbock

Näkymä Sturmbock-linnoituksesta kaakkoon Enontekiöllä.
Sturmbock (saks. Sturmbock Stellung, Sturmbock-asema) on Kaaresuvannossa Käsivarren-Lapin poikki kulkeva saksalaisten vuosina 1942–1944 rakentama puolustusasema ja linnoitus. Asema kuului operaatioon, jonka peitenimi oli Operaatio Birke, ja siihen kuului tai oli suunniteltu useita muitakin asemia. Puolustusketjun tarkoitus oli suojata Norjan puolella kulkeva Saksan Ruijan-joukkojen ainoa mahdollinen vetäytymistie etelään, Valtakunnantie 50. Nimi "Sturmbock" tarkoittaa saksan kielellä "muurinmurtajaa".
Rakentaminen ja asemien miehitys

Rakentaminen aloitettiin 1. elokuuta. Karesuvannon asemaa rakensi noin 2 000–3 500 miestä, mukana sotilas- ja työorganisaation Organisation Todtin Skandinavian osaston Einsatzgruppe Wikingin yksiköitä, muun muassa 750 puolalaista rakennusmiestä. Noin puolet työvoimasta, parituhatta henkeä, oli pakkotyöhön määrättyjä neuvostoliittolaisia sotavankeja. Norjan yhteyttä turvaavan Sturmbock-asemaa rakennettiin kunnes 7. vuoristodivisioona miehitti asemat 25. lokakuuta. Tuolloin valmiina oli 311 puolustuskorsua ja keskeneräisenä 339 korsurakennelmaa. Asemiin asettautuneet joukot jatkoivat vielä linnoitustöitä.
Saksalaisten vetäytyessä Lapista XVIII vuoristoarmeijakunta määrättiin siirtymään Rovaniemen ja Muonion kautta Sturmbock-asemaan turvaamaan tieyhteyttä Norjaan.
Puolustusasemissa oli 800 konekivääriä, 100 kranaatinheitintä, yli 160 tykkiä ja ammusvarasto koko talven tarpeiksi.
Vetäytyvät joukot miehittivät aseman 25. marraskuuta 1944.
Saksalaisten poistuminen asemista

Asemista poistuttiin vasta asemasotavaiheen jälkeen 10. tammikuuta 1945. Joukot suojasivat Norjan Ruijaan sijoitettujen saksalaisjoukkojen peräytymistien etelään pitkin Valtakunnantie 50:ä.
Sotavangit

Sotilaiden lisäksi saksalaiset toivat Norjan kautta rakentajiksi venäläisiä ja puolalaisia sotavankeja. Heidän kohtalostaan ei ole tietoa, sillä saksalaisten oletetaan tuhonneen arkistonsa. Vetäytymisvaiheessa suomalaiset eivät hyökänneet sinne vaan jäivät lähellä olevaan Markkinan kylään.
Sotavankien kohtalosta on esitetty arvailuja. Paikallisväestön kertomaan mukaan heitä olisi teloitettu ja haudattu suohon ja huoltoteiden alle, ja viimeiset olisi teloitettu Norjan puolella. Sotahistorioitsija Sampo Ahtokaan ei ole löytänyt tietoa, mutta hän on kuitenkin sitä mieltä, ettei joukkoteloituksia tehty vaan vangit vapautettiin kun Saksa antautui. On myös arveltu monien kuolleen nälkään, kun saksalaisilla ei ollut halua ruokkia ylimääräistä väkeä.
Museo

Alueen etelälaidalla aivan Kilpisjärventien vieressä Järämässä on vuonna 1997 valmistunut museo, jonka pysyvän näyttelyn teema on sota-aika Tunturi-Lapissa. Näyttelyssä esitellään Lapin sodan aikaisia tapahtumia ja esineistöä, samoin kuin siviiliväestön evakuointia ja jälleenrakennustyötä. Museon yhteydessä on kahvio.
Paikalla on nykyään entisöityjä juoksuhautoja, Pak 40 -panssarintorjuntatykin asema, useita erilaisia korsuja, joista viisi on entisöity, sekä raskaiden aseiden tuliasemapesäkkeitä. Osa korsuista on varustettu saksalaistyylisellä sisustuksella. Entisöidyssä osassa on yhteensä useita satoja metrejä taistelu-, yhdys- ja juoksuhautoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sturmbock Wikimedia Commonsissa
Enontekiön kunta: Järämän linnoitusalue (Arkistoitu – Internet Archive)
Järämän linnoitus, kotisivu
Forgotten fronts: Projekti Sturmbock - Lapin sodan suurimman puolustuslinjan kartoitustutkimus
5. marraskuuta

5. marraskuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 309. päivä (310. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 56 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Reima
suomenruotsalainen kalenteri: Torhild, Magnhild, Magna
ortodoksinen kalenteri: Joona, Joonas, Kai
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Rijá
vanhemmissa kalentereissa: Blandina, Emericus, Eugene, Gustav Adolph, Laetus, Malachias, Malakias, Nehemias, Otto, Petronius