stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
J. C. Catford
Teoksia

Catford, J. C. 1965: A linguistic theory of translation. Oxford University Press, London.
Catford, J. C. 1977: Fundamental problems in phonetics. Edinburgh University Press, Edinburgh.
Catford, J. C. 1988: A practical introduction to phonetics. (1. laitos, 2. uudistettu laitos 2001.) Clarendon Press, Oxford.
Jared Coreau

Jared Coreau vuonna 2017.
Jared Coreau (s. 5. marraskuuta 1991 Ontario) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsissa.
Coreau on varaamaton pelaaja, joka teki ensimmäisen sopimuksensa Red Wingsin kanssa keväällä 2013. Kaudella 2016–2017 alkaneella NHL-urallaan hän on pelannut 19.3.2018 mennessä 18 ottelua Red Wingsin maalilla torjuntaprosentilla 88,0% ja päästettyjen maalien keskiarvolla 3,68. Hän pelaa hanska vasemmassa kädessä.
Jean Bitar

| Jean Bitar |
| --- | --- |
 Elokuvaohjaaja Jean Bitar Tikkurilan rautatieasemalla Vantaalla elokuussa 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1948 Beirut, Libanon
Ohjaaja
Palkinnot
 Vantaan kulttuuripalkinto (2006) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elokuvaohjaaja Jean Bitar Tikkurilan rautatieasemalla Vantaalla elokuussa 2017.
Jean Bitar (1948 Beirut, Libanon) on suomalainen, libanonilaistaustainen dokumenttielokuvan tekijä Vantaan Itä-Hakkilasta. Hän on käsikirjoittanut, ohjannut, kuvannut, äänittänyt, leikannut ja/tai tuottanut yli 30 dokumenttielokuvaa. Useita hänen dokumenteistaan on esitetty Yleisradion tv-lähetyksinä.
Bitarille myönnettiin Vantaan kulttuuripalkinto vuonna 2006.
Monet hänen elokuvistaan käsittelevät Vantaata ja etenkin kaupungin itäisiä kaupunginosia ilmiöineen.
Filmografia

1982 Naisen ratkaisu (televisioelokuva)
1996 Manu ja Maru (dokumentti)
1996 Freestyle (dokumentti)
1996 Tero Sandin elämä (dokumentti)
1998 Katrin ensimmäinen rakkaus (dokumentti)
1999 Yökahvila Walkers (dokumentti)
1999 Onnellinen mies (dokumentti)
2001 Katrin perhe (dokumentti)
2004 Minä ja Itä-Hakkila (dokumentti)
2006 Säpinää Hakunilassa (dokumentti)
2009 Toksovan kummit (dokumentti)
2009 Taikavoima (dokumentti)
2012 Jumalainen valo – Leonardo da Vilhu (dokumentti)
2014 Sotungin kylähullut (dokumentti)
2016 Perhosen kohtalo (dokumentti)
Aiheesta muualla

Jean Bitar (elonet.fi)
Dokumenttiprojekti: Perhosen kohtalo (12.10.2016) (yle.fi)
Nyrkit heiluivat kuvauksissa (25.8.2015) (savonsanomat.fi)
Perinteet kunniaan Vantaan perukoilla (2.6.2014) Arvio elokuvasta Sotungin kylähullut (rajoitettu lukuoikeus) (hs.fi)
Tiina Örn (8.4.2013) Elokuva tuo Vilhusen sielun lähelle (Arkistoitu – Internet Archive) (vantaansanomat.fi)
Saila Keskiaho (14.11.2012) Kuin viimeistä ateriaa (Vantaan Lauri)[vanhentunut linkki] (valomerkki.fi)
Riku Jokinen (12.12.2006) Dokumenteista tunnettu ohjaaja Jean Bitar sai Vantaa-palkinnon (rajoitettu lukuoikeus) (hs.fi)
Jake Garn

Jake Garn
Edwin Jacob "Jake" Garn (s. 12. lokakuuta 1932) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hänestä tuli ensimmäinen avaruudessa käynyt istuva Yhdysvaltain kongressiedustaja huhtikuussa 1985, kun hän osallistui Discoveryn STS-51-D-lennolle.
Garn syntyi Richfieldissä, Utah'ssa, ja valmistui Utah'n yliopistosta. Hän toimi Salt Lake Cityn pormestarina vuosina 1972–1974 ja Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Utah'sta vuosina 1974–1993.
Garn meni vuonna 1957 naimisiin ensimmäisen vaimonsa Hazelin kanssa ja sai neljä lasta ennen tämän kuolemaa auto-onnettomuudessa 1976. Garn meni uusiin naimisiin toisen vaimonsa Kathleenin kanssa 1977 ja sai kaksi lasta lisää. Syyskuussa 1986 Garn luovutti toisen munuaisensa siirrettäväksi sairaalle tyttärelleen.
Jaakko Niskala

| Jaakko Niskala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. helmikuuta 1999 (ikä 25) Rovaniemi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jaska
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  186 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Nottingham Panthers
Sarja:  EIHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Kärpät (SML) HPK (SML) KalPa (SML) Hermes (Mestis) Gothiques d’Amiens (Ranska)
Jaakko Niskala (s. 17. helmikuuta 1999 Rovaniemi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Iso-Britannian EIHL-joukkue Nottingham Panthersissa. Hän laukoo oikealta.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1965

| Suomensarjan kausi 1965 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  36
Nousseet joukkueet:  Mikkelin Palloilijat Turun Palloseura Oulun Työväen Palloilijat
Pudonneet joukkueet:  lohkojen 3 heikointa
Yleisökeskiarvo:  528
Ylempi sarjataso:  Mestaruussarja
Alempi sarjataso:  Maakuntasarja
  ← 1964 :  1966 → 
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1965 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmena lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat Mestaruussarjaan kaudeksi 1966.
Itälohko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Mikkelin Palloilijat | 22 | 18 | 1 | 3 | 79 | 26 | +53 | 37  |
| 2 | Mikkelin Pallo-Kissat | 22 | 17 | 2 | 3 | 59 | 23 | +36 | 36  |
| 3 | Käpylän Urheilu-Veikot | 22 | 13 | 5 | 4 | 59 | 40 | +19 | 31  |
| 4 | Lappeenrannan Pallo | 22 | 10 | 3 | 9 | 57 | 34 | +23 | 23  |
| 5 | Helsingin Palloseura | 22 | 9 | 3 | 10 | 42 | 48 | −6 | 21  |
| 6 | Kotkan Jäntevä | 22 | 10 | 1 | 11 | 39 | 57 | −18 | 21  |
| 7 | Herttoniemen Urheilijat | 22 | 9 | 2 | 11 | 43 | 53 | −10 | 20  |
| 8 | Sudet | 22 | 8 | 3 | 11 | 33 | 43 | −10 | 19  |
| 9 | Pallo-Pojat | 22 | 8 | 2 | 12 | 54 | 48 | +6 | 18  |
| 10 | Helsingin Ponnistus | 22 | 8 | 2 | 12 | 35 | 54 | −19 | 18  |
| 11 | Pallo-Peikot | 22 | 6 | 1 | 15 | 28 | 54 | −26 | 13  |
| 12 | Töölön Vesa | 22 | 3 | 1 | 18 | 35 | 83 | −48 | 7  |
Uusinta: Ponnistus – Pallo-Pojat 1–0
Itälohko > Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| MP | 11 | 12 182 | 1107 |
| MiPK | 11 | 11 327 | 1030 |
| LaPa | 11 | 10 279 | 934 |
| PaPe | 11 | 4 810 | 437 |
| Sudet | 11 | 4 743 | 431 |
| Jäntevä | 11 | 4 468 | 406 |
| KUV | 11 | 2 665 | 242 |
| HPS | 11 | 2 363 | 215 |
| HerU | 11 | 1 998 | 182 |
| Ponnistus | 11 | 1 675 | 152 |
| P-Pojat | 11 | 1 529 | 139 |
| Vesa | 11 | 1 287 | 117 |
| Yhteensä | 132 | 59 326 | 449 |
Länsilohko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Turun Palloseura | 22 | 16 | 2 | 4 | 68 | 19 | +49 | 34  |
| 2 | Rosenlewin Urheilijat -38 | 22 | 15 | 4 | 3 | 47 | 18 | +29 | 34  |
| 3 | Tampereen Kisa-Toverit | 22 | 13 | 2 | 7 | 52 | 37 | +15 | 28  |
| 4 | Turun Toverit | 22 | 13 | 1 | 8 | 58 | 39 | +19 | 27  |
| 5 | Rauman Iirot | 22 | 9 | 4 | 9 | 38 | 37 | +1 | 22  |
| 6 | Hangö Idrottsklubb | 22 | 9 | 4 | 9 | 38 | 38 | 0 | 22  |
| 7 | Tampereen Pallo-Veikot | 22 | 8 | 5 | 9 | 43 | 47 | −4 | 21  |
| 8 | Porin Karhut | 22 | 8 | 5 | 9 | 40 | 48 | −8 | 21  |
| 9 | Valkeakosken Koskenpojat | 22 | 6 | 7 | 9 | 24 | 32 | −8 | 19  |
| 10 | IF Finströms Kamraterna | 22 | 5 | 3 | 14 | 19 | 50 | −31 | 13  |
| 11 | Hyvinkään Palloseura | 22 | 5 | 2 | 15 | 22 | 48 | −26 | 12  |
| 12 | Kronohagens IF | 22 | 5 | 1 | 16 | 23 | 59 | −36 | 11  |
Uusinta: RU-38 – TPS 1–2
Länsilohko > Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| TPS | 11 | 16 137 | 1467 |
| TuTo | 11 | 8 921 | 811 |
| HIK | 11 | 6 775 | 616 |
| IF-FK | 11 | 6 740 | 613 |
| RU-38 | 11 | 5 873 | 534 |
| HyPS | 11 | 4 234 | 385 |
| VaKP | 11 | 4 152 | 377 |
| TKT | 11 | 3 865 | 351 |
| Karhut | 11 | 2 969 | 270 |
| KIF | 11 | 1 865 | 170 |
| Iirot | 11 | 1 751 | 159 |
| TPV | 11 | 1 744 | 159 |
| Yhteensä | 132 | 65 026 | 493 |
Pohjoislohko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Oulun Työväen Palloilijat | 22 | 16 | 2 | 4 | 71 | 25 | +46 | 34  |
| 2 | Jämsänkosken Ilves | 22 | 14 | 3 | 5 | 53 | 27 | +26 | 31  |
| 3 | Oulun Palloseura | 22 | 9 | 6 | 7 | 36 | 41 | −5 | 24  |
| 4 | Kajaanin Palloilijat | 22 | 8 | 7 | 7 | 50 | 42 | +8 | 23  |
| 5 | Tornion Pallo -47 | 22 | 10 | 3 | 9 | 48 | 44 | +4 | 23  |
| 6 | Seinäjoen Palloseura | 22 | 8 | 6 | 8 | 35 | 44 | −9 | 22  |
| 7 | Seinäjoen Sisu | 22 | 8 | 6 | 8 | 21 | 32 | −11 | 22  |
| 8 | Kokkolan Pallo-Veikot | 22 | 8 | 5 | 9 | 35 | 29 | +6 | 21  |
| 9 | Kajaanin Reipas | 22 | 7 | 6 | 9 | 25 | 35 | −10 | 20  |
| 10 | Vasa IFK | 22 | 8 | 4 | 10 | 41 | 52 | −11 | 20  |
| 11 | Jakobstads Bollklubb | 22 | 3 | 6 | 13 | 21 | 42 | −21 | 12  |
| 12 | IF Drott | 22 | 5 | 2 | 15 | 27 | 50 | −23 | 12  |
Uusinta: KajRe – VIFK 2–0
Pohjoislohko > Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| TP-47 | 11 | 11 265 | 1024 |
| OTP | 11 | 9 723 | 884 |
| KaPa | 11 | 7 684 | 699 |
| VIFK | 11 | 7 379 | 671 |
| KajRe | 11 | 6 598 | 600 |
| OPS | 11 | 6 504 | 591 |
| JIlves | 11 | 5 511 | 501 |
| KPV | 11 | 5 318 | 483 |
| SePS | 11 | 5 306 | 482 |
| JBK | 11 | 4 966 | 451 |
| Drott | 11 | 4 741 | 431 |
| Sisu | 11 | 4 723 | 429 |
| Yhteensä | 132 | 79 718 | 604 |
Aiheesta muualla

Suomen jalkapallon sarjataulukoita (Arkistoitu – Internet Archive)
Italia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16. | 13 | 18 | 20 | 51 |
Italia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Kisojen järjestäjämaana se oli vuonna 1987, jolloin isäntäkaupunkina toimi Rooma. Maa on saavuttanut yhteensä 51 mitalia, ja parhaiten se on menestynyt kävelyssä ja kestävyysjuoksuissa. Heittolajeissa italialaiset ovat saavuttaneet vain kaksi mitalia.
Italian ainoat kaksinkertaiset maailmanmestarit ovat vuosina 1987 ja 1991 miesten 20 kilometrin kävelyn voittanut Maurizio Damilano ja naisten pituushypyn vuosien 1995 ja 2001 ykkönen Fiona May. Muut kultamitalistit ovat 10 000 metrin juoksun vuonna 1983 voittanut Alberto Cova, vuoden 1987 kotikisoissa 3 000 metrin estejuoksun voittanut Francesco Panetta, 20 kilometrin kävelyn vuonna 1995 voittanut Michele Didoni, vuonna 1997 10 kilometrillä voittoon kävellyt Annarita Sidoti, vuoden 1999 mestarit Fabrizio Mori (400 metrin aitajuoksu) ja venäläiskävelijän pari vuotta kisojen jälkeen tapahtuneen hylkäyksen seurauksena kultamitalin saanut Ivano Brugnetti (50 kilometrin kävely), vuonna 2003 seiväshypyn voittanut Giuseppe Gibilisco, 35 kilometrin kävelyn vuonna 2022 voittanut Massimo Stano sekä korkeushypyn vuonna 2023 voittanut Gianmarco Tamberi. Eniten mitaleja, neljä kappaletta, on Fiona Maylla.
Italia on kerran jäänyt MM-kilpailuissa ilman mitaleja. Pekingissä 2015 saaliina oli neljä pistesijaa. Berliinissä 2009 Italia jäi alun perin ilman mitalia, mutta dopinghylkäysten takia kävelijä Giorgio Rubino ja korkeushyppääjä Antonietta Di Martino nousivat vuosia myöhemmin pronssimitalisteiksi.
Italian MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Miehet ja naiset yhteensä> Kulta | Miehet ja naiset yhteensä> Hopea | Miehet ja naiset yhteensä> Pronssi | Miehet ja naiset yhteensä> Yhteensä | Miehet ja naiset yhteensä> Sijoitus mitali­tilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 Helsinki | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 3 | 8. |
| 1987 Rooma | 2 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 2 | 1 | 5 | 6. |
| 1991 Tokio | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 12. |
| 1993 Stuttgart | 0 | 2 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 3 | 1 | 4 | 21. |
| 1995 Göteborg | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 2 | 6 | 2. |
| 1997 Ateena | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | 14. |
| 1999 Sevilla | 2 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 2 | 2 | 0 | 4 | 6. |
| 2001 Edmonton | 0 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 2 | 4 | 16. |
| 2003 Pariisi | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 3 | 12. |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 34. |
| 2007 Osaka | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 1 | 3 | 23. |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 2 | 34. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 1 | 2 | 23. |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 25. |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 37. |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 31. |
| 2022 Eugene | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | 2 | 19. |
| 2023 Budapest | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 1 | 4 | 13. |
| Yhteensä | 10 | 11 | 9 | 3 | 7 | 10 | 13 | 18 | 19 | 51 | 16. |
Italian MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Fiona May | 2 | 1 | 1 | 4 | 1995–2001 |
| Maurizio Damilano | 2 | 0 | 0 | 2 | 1987–1991 |
| Francesco Panetta | 1 | 1 | 0 | 2 | 1987 |
| Fabrizio Mori | 1 | 1 | 0 | 2 | 1999–2001 |
| Alberto Cova | 1 | 0 | 0 | 1 | 1983 |
| Michele Didoni | 1 | 0 | 0 | 1 | 1995 |
| Annarita Sidoti | 1 | 0 | 0 | 1 | 1997 |
| Ivano Brugnetti | 1 | 0 | 0 | 1 | 1999 |
| Giuseppe Gibilisco | 1 | 0 | 0 | 1 | 2003 |
| Massimo Stano | 1 | 0 | 0 | 1 | 2022 |
| Gianmarco Tamberi | 1 | 0 | 0 | 1 | 2023 |
| Antonietta Di Martino | 0 | 1 | 2 | 3 | 2007–2011 |
| Pietro Mennea | 0 | 1 | 1 | 2 | 1983 |
| Elisabetta Perrone | 0 | 1 | 1 | 2 | 1995–2001 |
| Elisa Rigaudo | 0 | 1 | 1 | 2 | 2011–2013 |
| Pierfrancesco Pavoni * | 0 | 1 | 0 | 1 | 1983 |
| Carlo Simionato * | 0 | 1 | 0 | 1 | 1983 |
| Stefano Tilli * | 0 | 1 | 0 | 1 | 1983 |
| Alessandro Andrei | 0 | 1 | 0 | 1 | 1987 |
| Giuseppe D'Urso | 0 | 1 | 0 | 1 | 1993 |
| Giovanni De Benedictis | 0 | 1 | 0 | 1 | 1993 |
| Ileana Salvador | 0 | 1 | 0 | 1 | 1993 |
| Giovanni Perricelli | 0 | 1 | 0 | 1 | 1995 |
| Roberta Brunet | 0 | 1 | 0 | 1 | 1997 |
| Vincenzo Modica | 0 | 1 | 0 | 1 | 1999 |
| Andrew Howe | 0 | 1 | 0 | 1 | 2007 |
| Valeria Straneo | 0 | 1 | 0 | 1 | 2013 |
| Leonardo Fabbri | 0 | 1 | 0 | 1 | 2023 |
| Marcell Jacobs * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2023 |
| Lorenzo Patta * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2023 |
| Roberto Rigali * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2023 |
| Filippo Tortu * | 0 | 1 | 0 | 1 | 2023 |
| Stefano Baldini | 0 | 0 | 2 | 2 | 2001–2003 |
| Alex Schwazer | 0 | 0 | 2 | 2 | 2005–2007 |
| Antonella Palmisano | 0 | 0 | 2 | 2 | 2017–2023 |
| Gelindo Bordin | 0 | 0 | 1 | 1 | 1987 |
| Alessandro Lambruschini | 0 | 0 | 1 | 1 | 1993 |
| Angelo Cipolloni * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1995 |
| Sandro Floris * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1995 |
| Ezio Madonia * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1995 |
| Giovanni Puggioni * | 0 | 0 | 1 | 1 | 1995 |
| Ornella Ferrara | 0 | 0 | 1 | 1 | 1995 |
| Magdelín Martínez | 0 | 0 | 1 | 1 | 2003 |
| Giorgio Rubino | 0 | 0 | 1 | 1 | 2009 |
| Eleonora Anna Giorgi | 0 | 0 | 1 | 1 | 2019 |
| Elena Vallortigara | 0 | 0 | 1 | 1 | 2022 |
*) Ei henkilökohtaisia mitaleja
Iso Kausjärvi

| Iso Kausjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Koordinaatit:  61°20′42″N, 23°54′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Myllyojan valuma-alue‎ (35.25)
Laskuoja:  oja Myllyojaan 
Järvinumero:  35.250.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  104,5  m tai 105  m 
Rantaviiva:  6,653 km 
Pinta-ala:  62,327  ha 
 fiIso Kausjärvi 
Iso Kausjärvi  on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Myllyojan valuma-alueeseen.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 62 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 104,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvi on pitkulaisen muotoinen ja järven koillispäässä Järvenperänä tunnettu lahti jää 60-metrisen lahdensuun taakse. Järven lounaispää on ilmavalokuvien perusteella matala lahti. Järveen on ohjattu 20 metsäojaa, joista useimmat ovat hyvin lyhyitä. Luoteesta laskee Vähä Kausjärven ja Kyynäröjärven laskuoja ja Järvenperään laskee Korkeajärven laskuoja. Järvenperän lahdensuhun laskee kaakosta Liisankorven suo-ojien laskuoja, johon ohjautuvat myös pienen Kuivalammin ylimääräiset vedet. Luusua sijaitsee lounaispäässä järveä, josta lähtee laskuoja alittaen aluksi seututien 130 ja jatkaen sitten matkaa yli kilometrin yhtyen lopuksi Myllyojaan.
Järvi on 2,7 kilometriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 6,7 kilometriä. Rannat ovat pääaisiassa kuivaa moreenipohjaista metsämaata. Lounaisrannoilla on kuitenkin suota, joiden ojat on ohjattu järveen. Järven itäpuoleln keskivaiheilla ja järven lounaispäässä on maatilojen peltoja. Rannoille on rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille vie tiet, jotka alkavat seututieltä. Järvenperän lahdensuulla sijaitsee kaakkoisrannassa Kausjärven leirikeskus .
Kalastus ja veneily

Järveen on istutettu planktonsiikaa sekä ankeriasta . Moottoriveneellä kulkemista rajoitetaan keväällä 2017 alkaen.
Historiaa

Vuoden 1954 peruskartassa järven lähiympäristössä oli seitsemän maatilaa. Niille johti järven kaakkoisrantoja seuraava tie, joka päättyi Kausjärven talolle. Vuonna 1976 rannoille oli rakennettu seitseman mökkiä ja Kausjärvelle tulevaa tietä oli jatkettu eteenpäin metsiin. Verrattuna 1980 karttaan on seuraavassa 1991 kartassa hieman vähemmän peltomaata, koska peltoja on metsitetty.
Jake Goldsbie

Jake Benjamin Goldsbie (s. 8. elokuuta 1988 Toronto, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Toby Isaacsin roolista televisiosarjassa Degrassi: The Next Generation.
Goldsbie palkittiin vuonna 2002 Young Artist -palkinnolla. Hän on esiintynyt Degrassi: The Next Generationin ohella useissa televisioelokuvissa.
Aiheesta muualla

Jake Goldsbie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jai Waetford

Jai Waetford vuonna 2016.
Jai Waetford (25. tammikuuta 1999) on australialainen laulaja. Waetford tuli kolmanneksi X-Factor Australian viidennellä tuotantokaudella. Waetford oli kilpailussa vain 14-vuotiaana. Waetfordin ensimmäinen single oli "Your Eyes". Vuonna 2017 Waetford muutti Los Angelesiin kokeillakseen uraa näyttelijänä ja tavoitteena kansainvälinen musiikki- ja näyttelijäura.
Diskografia

Jai Waetford EP (2013)
Get to Know You (2014)
Shy (2015)
Heart Miles (2016)
Jaime Muñoz Pedroza

Jaime Muñoz Pedroza (s. 30. syyskuuta 1958) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tunjan arkkihiippakuntaan 24. marraskuuta 1984 ja nimitettiin Araucan hiippakunnan piispaksi 22. lokakuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aldo Cavalli, jota avustivat Luis Augusto Castro Quiroga ja Luis Madrid Merlano. Virkaan asettaminen suoritettiin 14. joulukuuta.
Jaime Roldós Aguilera

Jaime Roldós Aguilera
Jaime Roldós Aguilera (5. marraskuuta 1940 – 24. toukokuuta 1981) oli Ecuadorin presidentti 1979–1981. Hänen kuolemansa lento-onnettomuudessa kesken presidenttikauden on antanut aihetta salaliittoteorioihin.
Roldós opiskeli oikeutiedettä ja sosiaalitieteitä  Guayaquilin yliopistossa. 37-vuotiaana hän asettui presidenttiehdokkaaksi ja voitti  vaalit toisella kierroksella. Hän oli nuorin Etelä-Amerikassa koskaan valittu presidentti.
Roldós oli naimisissa CPF-puolueen johtaja Assad Bucaramin veljentyttären kanssa. Ensimmäisessä vaalikampanjoissaan hän hyödynsi suhdettaan Bucaramiin, mutta presidentinvaalien toisella kierroksella hän irrottautui Bucaramin varjosta. Valintansa jälkeen hän päätyi eri linjoille Bucaramin hallitseman parlamentin kanssa. Tämä esti häntä saamasta monia uudistuksia läpi lainsäädännössä.
Lyhyellä presidenttikaudellaan Roldós perusti kansallisen kehityspankin, käynnisti lukutaito-ohjelman, rakennutti uusia kouluja ja puhelinlinjoja ja pyrki saamaan öljyvarat kansalliseen hallintaan.
Roldós kuoli lento-onnettomuudessa vaimonsa ja seurueensa kanssa.
Jalasjärvi (järvi)

| Jalasjärvi |
| --- | --- |
 Jalasjärvi etelästä pohjoiseen kuvattuna
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Jalasjärvi
Koordinaatit:  62°30′25″N, 22°42′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Jalasjoki
Järvinumero:  42.043.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83  m 
Pinta-ala:  1,35 km²
Suurin syvyys:  5,8 m
 fiJalasjärvi 
Jalasjärvi on Jalasjärven kirkonkylältä Kurikkaan johtavan valtatien 3 länsipuolella oleva järvi, jota ympäröivät Kannonkylä ja Jokipii. Jalasjärveen virtaa Jalasjoki. Jalasjärvi kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen ja Jalasjärven valuma-alueeseen. Jalasjärven vesipinta-ala on 135 hehtaaria ja sen valuma-alue on 70 200 hehtaaria. Jalasjärven syvyys on 5,8 metriä. Sitä ympäröivät viljelypellot ja laitumet. Järvi on lintujen suosima levähdyspaikka kevätmuuton aikana. Jalasjärven vesitilavuus on 1 600 000 m³. Vuoden 1998 Länsi-Suomen ympäristökeskuksen koekalastustietojen mukaan järvestä saa ahvenia, haukia, kiiskiä, lahnoja, mateita, salakoita, särkiä ja särkilahnoja. Kalastuslupia järvelle myy Jalasjärven kalastusseura.
Jalasjärven suojeluskunta

Suojeluskunnan ampumaratatalkoot Jalasjärven kirkonkylässä vuonna 1925.
Jalasjärven suojeluskunta oli yksi Suomen ensimmäisistä suojeluskunnista entisessä Jalasjärven kunnassa. Se perustettiin palokunnallisena suojeluskuntana 5. elokuuta 1917. Sen ylipäälliköksi valittiin Tuomas Luopajärvi. Samalla valittiin myös kyläpäälliköt.
Suojeluskunnalle vahvistettiin Ilkasta kopioidut säännöt, jotka Vaasan läänin virkaa toimittava kuvernööri Juho Torppa hyväksyi 29. elokuuta 1917. Suojeluskunnalle valittiin sääntöjen mukainen pysyvä johtokunta. Rahoituksesta vastasi kannattajajäsenistö. Suojeluskunta harjoitteli taajaan ja sai kokoon 80 henkisen liikuteltavissa olevan pysyvän joukon.
Suojeluskunta kunnallistettiin 17. joulukuuta 1917 myrskyisän kuntakokouksen tuloksena. Jalasjärven kunta hyväksyi Jalasjärven suojeluskunnan kunnallistamisen, mutta ei myöntänyt varoja sen ylläpitämiseksi. Kunta kuitenkin osallistui suojeluskunnan valvontaan nimittämällä siihen edustajansa. Suojeluskunnan päällystö muodosti esikunnan, joka jatkoi kehittämistä johtokunnassa olevasta asenteesta huolimatta. Erityisesti Juho Tala oli aktiivinen.
Maasotakoulun reserviupseerikoulun lipussa on merkinnät VK - Vimpelin koulu ja 1917
Jalasjärven suojeluskunnan aseistus koostui alkuvaiheessa Vetterli M 1869- eli niin sanotuista Grafton-kivääreistä. Suojeluskunta nouti tammikuun 1918 puolivälissä itselleen Ilmajoelta 260 kivääriä ja kaksi konekivääriä. Kivääreistä 200 meni perusteilla olevalle Suomen Tasavallan Vartiostolle, joten niistä jäi 60 Jalasjärven suojeluskunnalle itselleen. Tasavallan Vartiostossa oli ollut 10 upseeria ja 34 miestä. Tammikuussa lopulla 1918 Tasavallan Vartiostoon liittyi 80 jalasjärveläistä, mikä kolminkertaisti sen kirjavahvuuden. Suomen Tasavallan Vartiosto oli itsenäiseksi julistautuneen Suomen ensimmäinen jalkaväen joukko-osasto ja samalla Suomen puolustusvoimien maavoimien ensimmäinen joukko-osasto.
Jalasjärven suojeluskunnassa oli 142 jäsentä, joista 80 osallistui suojeluskuntien puolella sisällissotaan sodan ensivaiheissa. Sillä itsellään oli 61 kivääriä. [lähde? ]
Suojeluskunnan johtohenkilöinä toimivat Tuomas Luopajärvi, E. Luopajärvi, K. Luopajärvi, E. Martikainen, J. J. Rajala, V. M. Petäys, J. Paloneva, I. G. Seilo ja V. Jokipii. Jalasjärven suojeluskunnasta Vimpelin koulun kävivät Viljo Petäys ja Unto Mäenpää.
Jaakko Paloneva oli vuodesta 1915 Koskuen konstaapeli.
Sisällissodassa kaatui suojeluskuntien puolella 43 jalasjärveläistä, mikä on 0,32 prosenttia väestöstä sekä samalla Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirin suhteellisesti suurimpia kaatuneiden määriä.
Suojeluskuntien valvontakomission edellyttämän lakkauttamisen yhteydessä Moskovan välirauhan perusteella Jalasjärven suojeluskunnan ampumarata Kiuaskalliolla siirtyi Jalasjärven Ampujat ry:lle. Jalasjärven kotiseutumuseon alueella sijaitsevassa Jalasjärven sotaveteraanien perinnetalossa on Jalasjärven suojeluskuntaan liittyviä esineitä ja suojeluskuntien Hakkapeliitta-lehden vuosikerrat sidottuna. [lähde? ]