Demi Moore
Ura

Moore muutti 15-vuotiaana Los Angelesiin, jossa hän kävi Fairfax High Schoolia. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa ja teki sopimuksen Elite Modeling Agency -mallitoimiston kanssa. Seuraavat pari vuotta Moore teki töitä mallina sekä pin-up-tyttönä Euroopassa. Hän otti myös näytelmätunteja.
Moorella oli vuosina 1981–1983 rooli suositussa saippuaoopperassa Generaln Hospital, missä hän näytteli journalisti Jackie Templetonissa. Moorella oli samaan aikaan myös joitakin elokuvarooleja, ja hän oli mukana muun muassa tieteiskauhussa Parasiitti – tehty tappamaan (1982) ja saippuaoopperaparodiassa Lasaretin lemmensairaat lekurit (1982).
General Hospitalin jälkeen Mooren ura takkuili hieman. Hän näytteli Michael Cainen tytärtä elokuvassa Riemuloma Riossa (1984), joka sai vähän huomiota, sekä pääosaa Kohtalokkaassa kuvassa (1984). Mooresta tuli tässä vaiheessa yksi niin sanotun Brat Packin jäsenistä. Nimi annettiin ryhmälle nuoria näyttelijöitä.
Mooren läpimurto oli vuoden 1985 Treffit Elmossa, jossa oli mukana monia nuoria, läpimurtoaan tekeviä näyttelijöitä. Moore ja hänen vastanäyttelijänsä Rob Lowe saivat kehuja elokuvasta Muuten – se viimeöinen (1986). Muita Mooren 1980-luvun lopun elokuvia olivat Hullu kesä (1986) ja Emme ole enkeleitä (1989). Ne eivät kuitenkaan saaneet erityisen suurta huomiota. Moore näytteli 1980-luvulla menestyksellisesti myös teattereissa ja sai 1987 Theater World -palkinnon roolistaan off-Broadway-näytelmässä  The Early Girl.
Moore näytteli nuorta Mollyä, jonka puoliso murhataan ja joka kuitenkin saa yhteydensä mieheen psyykikon kautta. Ghost – näkymätön rakkaus (1990) sai kaikkiaan viisi Oscar-ehdokkuutta, ja Moorea kehuttiin haavoittuvuudestaan. Mooren seuraavat elokuvat olivat komedioita, mutta ei Kaistapäiden kaupunki (1991) eikä Lihakauppiaan vaimo (1991) saaneet juurikaan huomiota. Annie Leibovitz kuvasi 1991 Mooren Vanity Fair -lehteen. Kuva herätti keskustelua, sillä siinä toista lastaan odottanut Moore oli alastomana. Kuva sai kuitenkin myös kehuja, ja monet julkkikset ovat toistaneet kuvaa.
Moore oli 1990-luvulla monissa merkittävissä elokuvissa, ja hän näytteli muun muassa elokuvissa Kunnian miehiä (1992), Vain yksi yö (1993), Verkossa (1994), Tulipunainen kirjain (1995), Nyt ja silloin (1995) ja Naarasleijona (1996). Hänestä tuli Hollywoodin parhaiten palkattu naisnäyttelijä, kun hän sai 12,5 miljoonaa dollaria pääroolistaan elokuvassa Striptease (1996). Hänestä alettiin siksi mediassa usein kutsua ahneeksi.
Moore tuotti oman tuotantoyhtiönsä, Moving Picturesin kautta elokuvan Sotilas Jane (1997), joka kuitenkin sai huonon vastaanoton sekä kriitikoilta että yleisöltä. Se kertoi ensimmäisestä naisesta, joka yrittää päästä Navy SEAL -yksikköön. Moore harjoitteli roolia varten ankarasti, ja muun muassa teki päivittäin kahden tunnin kuntosaliharjoitteluita. Vaikka Sotilas Jane ei menestynytkään, Moore toimi tuotantoyhtiönsä kautta komedian Austin Powers – kumma jätkä (1997) ja sen jatko-osien tuottajana.
Moore piti 2000-luvun alussa taukoa päärooleista. Hänen äitinsä oli kuollut 1998 syöpään, ja hän oli vuonna 2000 eronnut Bruce Willisistä. Mooren 2000-luvun sivurooleja olivat muun muassa elokuvissa Charlien enkelit: Kurvit suoriksi (2003), Bobby (2006) ja Mr. Brooks (2007).
Moorella oli seuraavaksi muun muassa osa perhedraamassa Happy Tears (2009) ja toimintaelokuvassa Bunraku (2010). Hänen 2010-luvun elokuviaan ovat muun muassa Margin Call (2011), Very Good Girls (2014), Forsaken (2015), Wild Oats (2016) ja Blind (2016). Moore sai myös tunnustusta näyteltyään suositun draamasarjan Empire (2017) neljännellä kaudella. Mooren seuraavia elokuvia olivat musta komedia Rough Night (2017), Love Sonia (2018), kauhukomedia Corporote Animals (2019) ja Suurenmoisen lahjakkuuden sietämätön taakka (2022).
Moore sai tunnustusta body horror -elokuvasta The Substance, jossa hän näyttelee ikääntyvää näyttelijää Margaret Qualley. Tämä löytää hoidon, joka tekee nuoremman näköiseksi valtavilla sivuvaikutuksilla. Itse elokuva sai ristiriitaisia arvioita, mutta Moore voitti roolista useita palkintoja. Hän sai parhaan naispääosan Golden Globen, joka oli hänen ensimmäinen palkintonsa näyttelijän työstä 45 vuotta kestäneellä uralla. Samasta roolista Moore palkitti parhaan naisnäyttelijän Critics's Choice Awards -palkinnolla sekä parhaan naispääosan Screen Actors Guild Awards -palkinnolla. Hän sai myös parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden.