stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Watt
Lisäksi

Juha "Watt" Vainio oli Juha Vainion taiteilijanimi
Watti, tehon yksikkö, joka on saanut nimensä James Wattin mukaan
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Watt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Wiener AF

Wiener AF oli jalkapalloseura Wienin kaupungista. Seura lakkautettiin vuonna 2004. Seura voitti historiansa aikana Itävallan mestaruuden kaudella 1913–14. Itävallan cupin se voitti vuonna 1922.
Wiener Neustädter Stadion

| Wiener Neustädter Stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Wiener Neustadt, Itävalta
Koordinaatit:  47°49′22″N, 16°15′19″E
Avattu:  1955
Remontoitu:  2008–2009
Kenttä:  nurmi
Käyttäjät
 SC Wiener Neustadt 
Katsojakapasiteetti
 10 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Wiener Neustädter Stadion (myös Magna Arena) on Itävallassa Wiener Neustadtin kaupungissa sijaitseva jalkapallostadion. Vuosina 2008–2009 täysin remontoitu stadion on maan pääsarjassa pelaavan SC Wiener Neustadtin kotikenttä.
Wiener Sport-Club

Wiener Sport-Club tai Wiener Sportklub on wieniläinen jalkapalloseura. Wiener Sport-Club on perustettu 8. maaliskuuta 1883, joskin silloin nimellä Wiener Cyclisten-Club ollen pyöräilyseura. Seuralla on toimintaa myös vesipallossa ja uinnissa. Itävallan mestaruuden seura on voittanut kolmesti (1922, -58, -59) sekä Itävallan Cupin 1923. Nykyään seura pelaa Itävallan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Fußball-Regionalligan itälohkossa
Wolio

| Wolio |
| --- | --- |
Muu nimi:  baubau
Tiedot
Alue:   Indonesia
Puhujia:  65 000 (2004)
Kirjaimisto:  arabialainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet
ISO 639-3:  wlo
 Ohje 
Wolio eli baubau on malaijilais-polynesialainen kieli, jota puhutaan Indonesiassa Butonin saarella. Sen läheisiä sukukieliä ovat wotu ja kamaru. Wolio oli Baubaun sulttaanikunnan aikaan sulttaanin hovikieli ja alueen aateliston puhekieli. Nykyisin wolion käyttö keskittyy enimmäkseen maaseudulle, kun taas kaupunkiväestö käyttää indonesiaa pääasiallisena kielenään.
W. C. Fields

| W>  C. Fields |
| --- | --- |
 W. C. Fields vuonna 1938.
Henkilötiedot
Koko nimi:  William Claude Dukenfield
Syntynyt: 29. tammikuuta 1880 Darby, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 25. joulukuuta 1946 (66 vuotta) Pasadena, Kalifornia
Ammatti:  koomikko
Aiheesta muualla
www.wcfields.com
IMDb 
Elonet
W. C. Fields (oik. William Claude Dukenfield, 29. tammikuuta 1880 Darby, Pennsylvania – 25. joulukuuta 1946 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko, joka esiintyi ensin vaudevillessa ja teatterissa, ja vuodesta 1930 alkaen äänielokuvissa.
Fields oli yksi aikansa suosituimmista elokuvakoomikoista. Hänen todellisuutta vastaava roolihahmonsa tunnetaan nasaaliäänestään, epäsosiaalisuudestaan ja persoudestaan alkoholille.
Elämä ja ura

Fields syntyi vuonna 1880 Pennsylvaniassa. Hän muutti pois kotoa 18-vuotiaana ja aloitti uran vaudevillessa koomisena jonglöörinä. Fields kiersi vaudevillen mukana maailmaa ja esiintyi muun muassa Pariisin Folies Bergèressä. Liityttyään Ziegfeld Follies -ryhmään vuonna 1915 hän lisäsi esitykseensä myös sanallista huumoria. Fields esiintyi Folliesissa vuoteen 1921 saakka ja satunnaisesti sen jälkeen aina vuoteen 1925 asti. Hänen roolisuorituksensa Broadway-musiikkikomediassa Poppy (1923) teki hänestä tunnetun näyttelijän.
Fields oli aloittanut mykkäelokuvissa esiintymisen jo vuonna 1915. Hänen elokuvauransa lähti kuitenkin varsinaisesti käyntiin vasta äänielokuvan tulon myötä lyhytelokuvalla The Golf Specialist (1930). Vuosina 1932–1933 Fields esiintyi neljässä Mack Sennettin lyhytkomediassa, joissa hän viimeisteli elokuvakoomikon hahmonsa.
Vuosina 1933–1938 Fields teki Paramountille sarjan hyvin menestyneitä pitkiä elokuvia. Fields sai kirjoittaa useimpien elokuviensa käsikirjoitukset itse. Hän esitti joko leuhkaa huijarityyppiä tai vaimonsa nalkutuksesta kärsivää aviomiestä. Hänen hahmonsa olivat persoja alkoholille, puhuivat karkeuksia eivätkä voineet sietää lapsia tai koiria.
Fieldsin alkoholismi ja sairastelu johtivat siihen, että Paramount jätti hänet vuonna 1938. Esiinnyttyään välillä suositussa radio-ohjelmassa The Chase and Sanborn Hour Fields toipui niin, että pystyi jatkamaan näyttelemistä Universalilla vuodesta 1939 alkaen. Hän ehti tehdä vielä muutaman menestyskomedian ennen kuolemaansa vuonna 1946.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
W. C. Fields Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lillian Gish

| Lillian Gish |
| --- | --- |
 Lillian Gish nuorena.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lillian Diana Gish
Syntynyt: 14. lokakuuta 1893 Springfield, Ohio
Kuollut: 27. helmikuuta 1993 (99 vuotta) New York, New York
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1912–1987
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.lilliangish.com
IMDb 
Elonet
Gish vuonna 1972, kuvaaja Allan Warren.
Lillian Diana Gish (14. lokakuuta 1893 Springfield, Ohio – 27. helmikuuta 1993 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Lapsuus ja nuoruus

Lillian Gish syntyi Springfieldin kaupungissa Ohiossa. Hänen vanhempansa olivat Mary Robinson McConnell ja James Leigh Gish. Isän hylättyä perheen Lillianin ja hänen nuoremman siskonsa Dorothyn äiti elätti perheen näyttelemällä. Perhe muutti Illinoisiin Lillianin enon ja tädin luo. Heidän äitinsä avasi Majestic Candy Kitchen-nimisen makeispuodin Old Majestic Theatre -teatterin naapuriin. Lillian ja hänen siskonsa kävivät St. Henry's Schoolia, jossa esiintyivät koulunäytelmissä. He myös auttoivat äitinsä kioskilla popcornin ja makeisten myymisessä. Kun Lillian sai kuulla isänsä Jamesin sairastumisesta, hän matkusti Oklahomaan tapaamaan kuolevaa isäänsä. Hän asui vähän aikaa tätinsä Maude Gishin luona, ja isän kuoltua tammikuussa 1912 hän palasi Ohioon.
Kun karkkipuodin vieressä ollut teatteri paloi maan tasalle, Mary muutti tyttärineen New Yorkiin. Siellä siskokset ystävystyivät naapurissa asuneen tytön, lapsinäyttelijä Gladys Smithin kanssa, joka myöhemmin tuli kuuluisaksi taiteilijanimellä Mary Pickford. Kun siskoksista tuli tarpeeksi vanhoja, he alkoivat näytellä teatterissa äitinsä kanssa ja työskennellä malleina. Mary Pickford esitteli siskokset D.W. Griffithille, ja sai heille sopimuksen Biograph Studios -yhtiön kanssa. Heidän ensimmäinen roolinsa oli Griffithin ohjaamassa mykkäelokuvassa An Unseen Enemy vuonna 1912. Vaikka Gish oli tuolloin jo 19-vuotias, hän ilmoitti studiolle iäkseen 16.
Ura

Esiinnyttyään yli 25:ssä lyhytfilmissä Hollywood-uransa kahden ensimmäisen vuoden aikana, Gishistä tuli yksi mykän elokuvan tähdistä ja häntä kutsutaankin usein lempinimellä "The First Lady of the Silent Screen". Lillian Gish suosi mykkäfilmejä ja torjui äänielokuvat, kunnes MGM vihdoin suostui päästämään hänet vapaaksi sopimuksestaan vuonna 1928. 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa Gish näytteli teatterissa ja hoiti ikääntyvää Griffithiä ja hänen vaimoaan.
Lillian Gishin ura ei kuitenkaan monen muun tavoin loppunut äänielokuvan tuloon. Palattuaan elokuvien pariin hänet asetettiin ehdolle parhaan sivuosanäyttelijän Oscarista vuonna 1946 elokuvasta Kaksintaistelu Auringossa (Duel in the Sun).
Gish esiintyi aika ajoin elokuvissa lähes elämänsä loppuun ja hän sai erikois-Oscarin urastaan vuonna 1971. Hän näytteli viimeisen kerran vuonna 1987 elokuvassa Elokuun valaat (The Whales of August) Bette Davisin ja Ann Sothernin kanssa. Lillian Gishin ensimmäisen ja viimeisen elokuvan väliin jäi 75 vuotta, millä saavutuksella hän pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan; ennätys on sen jälkeen kylläkin rikottu. Gishille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1984.
Yksityiselämä

Lillian Gish ei ollut koskaan naimisissa, eikä hänellä ollut lapsia. Hän kuoli 99-vuotiaana sydämen vajaatoimintaan vuonna 1993.
Valikoitu filmografia

Kansakunnan synty (The Birth of a Nation, 1915)
Suvaitsemattomuus (Intolerance: Love's Struggle Throughout the Ages, 1916)
Katkenneita kukkasia (Broken Blossoms or The Yellow Man and the Girl, 1919)
Läpi myrskyn (Way Down East, 1920)
Orpolapset (Orphans of the Storm, 1921)
Boheemielämää (La Boheme, 1926)
Tulipunainen kirjain (The Scarlet Letter, 1926)
He tulevat takaisin (Commandos Strike at Dawn, 1942)
Kaksintaistelu Auringossa (Duel in the Sun, 1946)
Unelma Jennystä (Portrait of Jennie, 1948)
Räsynukke (The Night of the Hunter, 1955)
Salatehtävä Pariisissa (Orders to Kill, 1958)
Leppymättömät (Unforgiven, 1960)
Tässä sitä tullaan (Follow Me, Boys!, 1966)
Surmanlaukaus (Warning Shot, 1967)
Näyttelijät (The Comedians, 1967)
Mitkä häät! (A Wedding, 1978)
Ihana vapaus (Sweet Liberty, 1986)
Elokuun valaat (The Whales of August, 1987)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Mykkäelokuvasivusto
Lillian Gish NNDB:ssä
Watsonville

| Watsonville |
| --- | --- |

 Watsonville
 Koordinaatit: 36°55′1″N, 121°45′49″W 
Valtio:  Yhdysvallat
osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Santa Cruz
Väkiluku (2010):  51 199
Aikavyöhyke:  UTC-8
 – Kesäaika:  UTC-7
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Watsonville on noin 50 000 asukkaan kaupunki Santa Cruzin piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Watsonville sijaitsee Pajaron laakson maatalousalueella. Siellä jalostetaan ympäröivän alueen marjoja ja vihanneksia. Kaupungissa toimii myös omenasiideritehdas. Vuonna 1989 maanjäristys aiheutti Watsonvillessa vaurioita.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 51 199 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli noin 54 000. Asukkaista noin 82 % on espanjalais- tai latinotaustaisia, 3 % aasialaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Watsonville Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Wilsonianismi

Valkoisen talon virallinen muotokuva presidentti Woodrow Wilsonista.
Wilsonianismiksi kutsutaan Yhdysvaltain 28. presidentin Woodrow Wilsonin harjoittamaa ulkopolitiikkaa, johon kuului maailmanrauhan edistämisen vuoksi laadittu neljäntoista kohdan ohjelma. Wilsonianismi on liberaalin internationalismin muoto. Wilson oppi Yhdysvaltain historiaa ja sovelsi tietämystään ulkopolitiikkaan. Wilsonin periaatteet ilmaisivat demokratian ja kapitalismin arvoa.
Periaatteet

Periaatteet, jotka yleensä yhdistetään wilsonianismiin:
Kansojen itsemääräämisoikeuksien painottaminen;
Demokratian levittämisen kannattaminen;
Kapitalismin levittämisen kannattaminen;
Isolationalismin ja puuttumattomuuspolitiikan vastustaminen;
Interventionismin kannattaminen.
Käännös suomeksi
Veitola.doc

| Veitola> doc |
| --- | --- |
Tyyli:  dokumentti
Kestoaika:  42 minuuttia
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:   MTV Katsomo  C More  MTV3 
Esitetty:  29. joulukuuta 2022 –
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  7
Tuotanto
Tuottaja(t):  Mei Hari
Vastaava(t) tuottaja(t):  Lilli Blomberg
Ohjaaja(t):  Sami Kieksi
Käsikirjoittaja(t):   Maria Veitola  Sami Kieksi 
Leikkaaja(t):   Markus Aaltonen  Toni Luoma-Nirva 
Kuvaaja(t):  Arno Launos
Tuotantoyhtiö(t):  MTV Studios
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Veitola.doc on suomalainen dokumenttisarja, jonka ovat käsikirjoittaneet Maria Veitola ja Sami Kieksi. Kieksi on myös ohjannut sarjan.
Ensimmäinen tuotantokausi

Sarjan ensimmäisen tuotantokauden ensimmäinen jakso julkaistiin MTV Katsomo ja C More -suoratoistopalveluissa 29. joulukuuta 2022. Televisiossa jaksot esitettiin MTV3-kanavalla maalis-huhtikuussa 2023.
Ensimmäinen tuotantokausi > Jaksot

| Jakso | Aihe | Julkaisu C Moressa & MTV Katsomossa | Ensiesitys MTV3:lla |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Huumeet | 29. joulukuuta 2022 | 27. maaliskuuta 2023 |
| 2 | Modernit seksityöläiset | 5. tammikuuta 2023 | 3. huhtikuuta 2023 |
| 3 | Avoimet suhteet ja polyamoria | 12. tammikuuta 2023 | 10. huhtikuuta 2023 |
| 4 | Totuuden etsijät | 19. tammikuuta 2023 | 17. huhtikuuta 2023 |
Toinen tuotantokausi

Veitola.docin toinen tuotantokauden piti alkaa 28. joulukuuta 2023. Ennen kauden alkamista julkaistussa trailerissa nähtiin, että tuotantokaudella tultaisiin näkemään Milan Jaffin haastattelu. Jaffista saadun palautteen perusteella MTV päätyi siirtämään kauden alkamista kevääseen 2024 ja kertoi poistavansa Katujengit ja nuorten rikollisuus -jaksosta Milan Jaffin haastattelun.
Kausi julkaistaan lopulta MTV Katsomossa 5. kesäkuuta 2024, mutta aiemmasta tiedosta poiketen Katujengit ja nuorten rikollisuus -jaksoa ei julkaista lainkaan.
Toinen tuotantokausi > Jaksot

| Jakso | Aihe | Julkaisu MTV Katsomossa | Ensiesitys MTV3:lla |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Syömishäiriö | 5. kesäkuuta 2024 | 18. kesäkuuta 2024 |
| 2 | Psykedeelit | 5. kesäkuuta 2024 | 25. kesäkuuta 2024 |
| 3 | Kauneuskirurgia ja pistoshoidot | 5. kesäkuuta 2024 | 2. heinäkuuta 2024 |
Aiheesta muualla

Sarjan jaksot MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa
Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema

Winnipeg/St. Andrewsin lentoasema (engl. Winnipeg/St. Andrews Airport) (ICAO: CYAV) on lentoasema Kanadan Manitoban provinssissa St. Andrewsin maalaiskunnassa, noin 19 km Winnipegin kaupungista koilliseen. Kentän omistaa St. Andrewsin maalaiskunta ja sitä ylläpitää kunnan omistama St. Andrews Airport Inc. yhtiö. Vuonna 2008 lentoasema oli lentokoneiden määrällä mitattuna Kanadan 20. vilkkain lentoasema.
Lentoasema rakennettiin vuonna 1962 helpottamaan Winnipegin kansainvälisen lentoaseman liikennettä. St. Andrewsiin siirtyi lentokoulutustoiminta ja suurin osa Winnipegin alueen pienkone liikenteestä.
Wesley C. Salmon

Wesley C. Salmon (1925 – 22. huhtikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka oli erikoistunut tieteenfilosofiaan, erityisesti kausaliteettia ja tieteellistä selittämistä koskeviin kysymyksiin.
Salmon väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1950 Kalifornian yliopistosta (Los Angeles) Hans Reichenbachin oppilaana. Hän opetti Indianan ja Pittsburghin yliopistoissa.
Salmon pyrki tarjoamaan tieteelliselle selittämiselle vankan perustan. Hänen mukaansa selittäminen liittyy todellisuudessa ilmeneviin kausaalisiin prosesseihin, jotka yhdistävät syitä seurauksiin. Tätä on kutsuttu selittämisen kausaalis-mekaaniseksi malliksi (CM-malli). Näkemys edustaa tieteellistä realismia.
Salmon tutki myös bayesilaista todennäköisyyskäsitystä ja pyrki artikkelissaan "Rationality and Objectivity" tulkitsemaan Thomas Kuhnin ajatuksia hyödyntämällä Bayesin teoreemaa.
Teoksia

The Foundations of Scientific Inference , 1967
Scientific Explanation and the Causal Structure of the World, 1984
Four Decades of Scientific Explanation, 1990
Causality and Explanation, 1998
Aiheesta muualla

Wesley C. Salmon, obituary (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wesley C. Salmon
Käännös suomeksi
Winnipeg (parkki)

Winnipeg oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki (alkuaan fregatti), joka oli rakennettu 1875. Fregatti oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa 1903-1907. Laiva katosi vuodenvaihteessa 1907-1908 ollessaan matkalla Floridasta Argentiinan Buenos Airesiin.
Winnipegin rakensi Palmers' Shipbuilding & Iron Co. Ltd. Jarrow-on-Tynessä Newcastlessa Englannissa vuonna 1875 New Zealand Shipping Company-varustamolle alun perin fregattina nimellä Wairoa. Laivan vetoisuus oli 879 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1 500 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 61,50 metriä, leveys 10,44 metriä ja syväys 6,13 metriä. Englantilaisomistuksessa laiva kuljetti siirtolaisia Uuteen-Seelantiin ja laivalla oli tilat 300 matkustajalle. Paluumatkoilla tuotiin muun muassa villaa Englantiin. Kaikkiaan Winnipeg teki 19 matkaa Englannin ja Uuden Seelannin välillä vuosina 1876-1894. Vuonna 1895 laiva myytiin Norjaan ja sen uudeksi nimeksi tuli Winnipeg. Laiva muutettiin samalla rikiltään parkiksi.
Suomeen Winnipeg ostettiin C. Zernicow & O. Gotaas-varustamolta Kristianiasta Norjasta vuonna 1903. Suomalaisomistuksessa laivan päällikkönä oli merikapteeni Emil Samuel Erholm (1857-1907/1908). Winnipeg lähti puutavaralastissa Floridan Pensacolasta kohti Buenos Airesia 1. joulukuuta 1907 mutta ei koskaan saapunut määräsatamaansa. Laivan miehistöön kuului viimeisellä matkalla 14 miestä, joista kuusi oli suomalaisia, kapteeni ja perämies mukaan lukien. Alueella ei katoamisaikana ollut myrskyjä eikä laivasta löydetty myöskään hylkytavaraa, joten on arveltu, että miehistö olisi surmannut laivan päällystön ja ottanut laivan haltuunsa. Myöhemmin tiettävästi Winnipegin kaltaista ranskalaislaivaa oli tarjottu myytäväksi eri satamissa laivan miehistön toimesta.
Winnipegin sisaraluksia olivat fregatit Hermes (entinen Hurunui), Waipa, Orari ja Otaki.
Lelumies

| Lelumies |
| --- | --- |
Luoja(t):  Don Cameron Ed Dobrotka
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Action Comics nro 64 (syyskuu 1943)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Winslow Schott
Status:  mielisairas
Pituus:  163 cm
Paino:  70 kg
Ryhmäsidokset:  Superman Revenge Squad The Society Injustice League
Voimat:  älykäs
Lelumies, siviilinimeltään Winslow Schott on DC Comics -kustantamon sarjakuvarikollinen, jonka loivat Don Cameron ja Ed Dobrotka. Lelumies teki ensiesiintymisensä Action Comicsin sarjakuvan numerossa 64, vuonna 1943. Sittemmin hahmon nimeä ovat historian saatossa kantaneet Jack Nimball 1970-luvulla ja 2000-luvulla Hiro Okamura.
Muissa medioissa > Televisiossa > Teräsmieheni

Lelumies esiintyi ensi kerran Tv-sarjassa Teräsmieheni, jossa hahmo tunnettiin pelkästään nimellä Winslow P. Schott. Hän esiintyi jaksossa "Season's Greedings" 4. joulukuuta 1994. Hahmolla oli samankaltainen tausta, kuin alkuperäisellä sarjakuvaversiolla. Schott sai potkut lelutehtaalta ja kostoksi loi rotta-lelun, jonka haju sai aikuiset ihmiset käyttäytymään kuin itsekkäät lapset. Toisin kuin sarjakuvissa Schottin jäätyä kiinni hän alkaakin pitämään lapsista. Hahmoa näytteli Sherman Hemsley.
Samaisessa sarjassa esiintyi myös Lelumies-niminen leluntekijä, joka sieppasi lapsia. Tämä viittaa puolestaan Lelumiehen sarjakuvatapahtumien myöhempään elämään. Sarjassa hahmon oikea nimi oli Harold Kripstly, jota näytteli Grant Shaud.
Muissa medioissa > Televisiossa > Smallville

Lelumies teki toisen televisioroolin vuonna 2004 Smallvillen 8. tuotantokauden jaksossa "Requiem". Hän oli entinen leluntekijä ja entinen Queens-yhtiön työntekijä, jolla oli katkeria tunteita Oliver Queenia kohtaan. Hän sai potkut, koska ryhtyi yhtäkkiä laittamaan räjähteitä leluihin. Lelumies yritti kostaa Queenille potkunsa tappamalla hänet sairaalassa. Hänen yrityksensä kuitenkin epäonnistui. Lelumies onnistui kuitenkin myöhemmin pakenemaan. Hahmoa näytteli sarjassa Chris Gauthier.
Muissa medioissa > Televisiossa > Supergirl

Lelumies esiintyi Supergirl televisiosarjassa, jossa häntä esitti Henry Czerny. Lelumiehen poikaa sarjassa esitti Jeremy Jordan.
Muissa medioissa > Animaatiossa > The New Adventures of Superman

Lelumies esiintyi ensi kerran televisiossa 1960-luvulla The New Adventures of Superman piirrossarjassa.
Muissa medioissa > Animaatiossa > Superystävät

Hahmo oli myös vierailevana hahmona Superystävissä vuonna 1978. Lelumies kuului Lex Luthorin johtamaan Tuomion Legioonaan. Hahmo pukeutui narrin näköiseksi ja käytti dominonaamiota. Se muistutti toista Lelumiehen nimeä kantanutta rikollista Jack Nimballia. Hahmon äänenä toimi Frank Welker.
Muissa medioissa > Animaatiossa > Teräsmies

Lelumies palasi takaisin animaatioksi vuonna 1996 oltuaan vierailevana hahmona Teräsmies-animaatiosarjassa. Hahmo oli nimeltään Winslow Schott Juniori, joka oli kuvattu mielisairaana miehenä, joka piti yllään hymyilevää nuken päätä. Hänen isänsä on Winslow Schott, joka oli mukava leluntekijä. Poika oli nuorena viettänyt aikaa katsoen isänsä tekemisiä työpajalla. Lelumiehen isä oli unelmoinut perustavansa lelutehtaan, mutta ei omistanut tarvittavaa pääomaa perustaakseen tehdasta. Myöhemmin Metropolisin mafiapomo Bruno Mannheim tarjosi tarvittavaa summaa tehtaan perustamiseen. Schott ei kuitenkaan tiennyt Mannheimin tehneen lukuisia huijauksia yhtiön nimellä käyttäen sitä peitenimenä. Poliisien saadessa tapauksen selville he pidättivät vanhan Schottin, jota oli huijattu johtamaan valeyhtiötä. Mafian onnistuessa pakenemaan ajallaan pois poliisien käsistä, Schott kärsi vankilassa syyttömänä tuomionsa. Mies kuitenkin kuoli vankilassa vanhuuteen ja hänen poikansa Schott juniori siirrettiin sijaisperheeseen. Perhe osoittautui kuitenkin väkivaltaiseksi ja Schott juniori kärsi läpi lapsuutensa traumoista, jotka vaikuttivat hänen myöhempään elämään. Kasvattuaan aikuiseksi Schott oli tullut mielisairaaksi. Hän käytti hyväkseen isältään perittyjä kädentaitoja ja rakensi erinäisiä mekaanisia leluja varastaakseen rahaa ja terrorisoidakseen maailmaa kostoksi siitä mitä hän oli joutunut kärsimään lapsena.
Sarjan aikana hänet tunnettiin Lelumiehenä, joka ensiesiintymisessään haki kostoa Mannheimille luomalla oikean naisen kokoisen androidin Darcyn. Hän yritin androidin avulla tappaa Mannheimin, mutta Teräsmies esti hänen aikeensa. Hahmon äänenä toimi Bud Cort.
Muissa medioissa > Animaatiossa > Static Shock

Lelumies teki yhden jakson mittaisen vierasesiintymisen Static Shockin jaksossa "Toys in the Hood". Jaksossa paljastatettiin hänen selvinneen Teräsmies-sarjan helikopterionnettomuudesta. Lelumies käski Darcya sieppaamaan Staticin ystävän Daisyn, jotta tyttö voisi toimia mallina Darcyn uudelle keholle. Teräsmiehen saapuessa auttamaan Static:ia kohtaamaan Lelumiehen, Darcy pettää Lelumiestä pakenemalla paikalta. Nainen kuitenkin tuhoutuu, kun Lelumies käyttää hyväkseen asentamaansa itsetuhosirua, joka tuhoaa Darcyn. Jakson päätteeksi Lelumies vietiin vankilaan. Hahmon äänenä toimi Teräsmies-sarjan tavoin Bud Cort.