stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jouko Öystilä

| Jouko Öystilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. helmikuuta 1952 Oulu
Kuollut: 25. joulukuuta 2024 (72 vuotta) Tuusula
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1970–1982
Seurat:  Jokerit (SML) TPS (SML)  Kölner EC (DEL)  AIK Solna (SHL)  KiekkoReipas  (SML)  Jäähonka (I-div.)
Jouko Öystilä (25. helmikuuta 1952 Oulu – 25. joulukuuta 2024 Tuusula) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Öystilä aloitti jääkiekkoilun kotikaupungissaan Oulussa Kärppien nuorten joukkueissa. Vuonna 1969 Öystilä siirtyi Helsinkiin Jokereihin, missä voitti vuonna 1971 SM-hopeaa ja kaksi vuotta myöhemmin Suomen-mestaruuden. Kauden 1973–74 hän pelasi TPS:ssä. Tämän jälkeen hän siirtyi Saksan liigassa pelaavan Kölner EC:n riveihin, jossa pelasi kolme vuotta. Tuona aikana hän kuitenkin käväisi tilapäisesti pelaamassa TPS:n riveissä. Öystilä voitti Kölnerin riveissä Saksan-mestaruuden vuonna 1977. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ruotsin pääsarjaan AIK Solnaan, missä oli ensimmäisellä kaudellaan voittamassa Ruotsin-mestaruushopeaa. Hän jatkoi AIK:ssa vielä toisen kauden, minkä jälkeen siirtyi lahtelaiseen KiekkoReippaaseen yhdeksi kaudeksi. Tämän jälkeen hän siirtyi Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen espoolaiseen Jäähonkaan ennen aktiiviuransa lopettamista.
Uransa aikana Öystilä kieltäytyi useista tärkeistä otteluista ja turnauksista maajoukkueessa. Hän kuitenkin osallistui muun muassa maailmanmestaruuskisoihin vuosina 1971–1975.
Myös Öystilän poika Samu Öystilä (s. 1993) on jääkiekkoilija.
Meriitit > Saavutukset

Suomen-mestaruus vuonna 1973 Jokereissa
Saksan-mestaruus kaudella 1976–1977 Kölner EC:ssä
Ruotsin-mestaruushopea vuonna 1978 AIK Solnassa
Meriitit > Tunnustukset

SM-liigan tähdistökentällinen kaudella 1971–1972
Aiheesta muualla

Eurohockey.net: Jouko Öystilä
Jouko Öystilä Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Poika Samu Öystilä Eliteprospects -sivustolla
Hyvät herrat

| Hyvät herrat |
| --- | --- |
 Sarjan tunnusteksti.
Tyyli:  satiiri
Kestoaika:  noin 30 minuuttia
Pääosissa:  Matti Tuominen Eero Melasniemi Eila Pehkonen Anja Pohjola Sarina Röhr Mikko Roiha Billy Carson Vilma Melasniemi
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Kolmoskanava (1990–1992)  MTV3 (1993–1996)
Esitetty:  15. tammikuuta 1990 – 21. toukokuuta 1996
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  207
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jarmo Porola
Ohjaaja(t):  Anssi Repo (studio-ohjaus) Pertti Melasniemi
Käsikirjoittaja(t):  Aarno Laitinen ja Lasse Lehtinen (Saara Lenso, Serita Numintio ja Sole Sarana) Jarkko Juselius
Animaattori(t):  Seppo Välimäki
Säveltäjä(t):  Jussi Halme
Tuotantoyhtiö(t):  VipVision
Seuraaja:  Herrat nauraa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hyvät herrat on suomalainen vuosina 1990–1996 valmistunut poliittinen satiirisarja. Sarjaa esitettiin vuosina 1990–1992 Kolmoskanavalla ja vuosina 1993–1996 MTV3-kanavalla. Sarjan käsikirjoittajana toimi Aarno Laitinen avustajanaan pääasiassa Lasse Lehtinen salanimillä Saara Lenso, Serita Numintio ja Sole Sarana. Muutaman vuoden ajan sarjaa käsikirjoitti Laitisen ja Lehtisen ohella Yleisradion politiikan toimittaja Jarkko Juselius. Sarjan ohjaajana toimi Pertti Melasniemi ja tuottajana Jarmo Porola. Sarjaa tehtiin kaikkiaan yhteensä 207 jaksoa. Vuonna 1999 valmistui 15-osainen jatkosarja Herrat nauraa, joka oli jatkoa alkuperäiselle sarjalle.
Vieraat

Sarjan jokaisessa jaksossa esiintyi jokin suomalainen poliittinen tai muu julkisuuden henkilö omana itsenään. Vaikka Paukku ja Tollo saattoivat panna vierastaan halvalla sekä selän takana että päin naamaa, ohjelmaan riitti aina vieraita, sillä he saivat samalla mediajulkisuutta ja tilaisuuden esitellä omia ajatuksiaan suositussa televisio-ohjelmassa. Näin Hyvissä herroissa sekoittuivat oikea politiikka ja käsikirjoittajien satiiri. Paukun saunassa vieraili valtakunnan korkeinta johtoa ministereitä myöten. Ohjelmaa käsikirjoittaneen Lasse Lehtisen mukaan poliitikot suorastaan kilpailivat pääsystä mukaan ohjelmaan, ja vain muutamat, kuten Paavo Väyrynen, kieltäytyivät kutsusta.
Pääministeri Esko Aho osallistui sarjan tekemiseen ja esiintyi kuvauksissa, mutta kielsi viime tipassa jakson esittämisen. Venäläinen diplomaatti Viktor Vladimirov puolestaan oli lupautunut mukaan Hyviin herroihin, mutta perui tulonsa päivää ennen kuvauksia. Vladimirovin tilalle saatiin lyhyellä varoitusajalla kirjailija ja poliitikko Jörn Donner.
Presidentti Mauno Koiviston oli tarkoitus tulla mukaan erääseen Hyvien herrojen jaksoon pelaamaan Tollon kanssa lentopalloa Sikariporras-joukkueeseen. Päivää ennen kuvauksia olivat hallitusneuvottelut, ja sekoittaakseen faktaa ja fiktiota Pertti Melasniemi lähetti Tollon kuvausryhmän mukana paikan päälle kommentoimaan hallitusneuvotteluja. Kun iltapäivälehdet kertoivat seuraavana päivänä Tollon osallistuneen hallituksen muodostamiseen, tasavallan presidentin kansliasta ilmoitettiin presidentin haluavan siirtää osallistumistaan Hyviin herroihin. Melasniemi tulkitsi, ettei Koivistoa tultaisi koskaan näkemään sarjassa.
Presidentti Martti Ahtisaaren elämäkerran kirjoittajan Tapani Ruokasen mukaan Hyvät herrat oli vuosina 1992 ja 1993 osaltaan tasoittamassa Ahtisaaren tietä tasavallan presidentiksi. Ahtisaaren nimi mahdollisena tulevana presidenttiehdokkaana nousi esiin syyskuun alussa 1992 esitetyssä Hyvien herrojen jaksossa. Pari viikkoa myöhemmin Aarno Laitinen kirjoitti Iltalehteen kolumnin otsikolla ”Voisiko se olla Martti Ahtisaari?” Lasse Lehtinen oli huonoissa väleissä SDP:n pitkäaikaisen puheenjohtajan ja nelinkertaisen pääministerin Kalevi Sorsan kanssa ja halusi estää Sorsan pääsyn presidenttiehdokkaaksi. Myöhempi SDP:n puheenjohtaja Eero Heinäluoma sanoi Ahtisaaren elämäkerrassa: ”Olennaista oli, että Göbbelsiäkin taitavampi propagandisti Lasse Lehtinen lähti ajamaan Ahtisaarta presidentiksi, systemaattisesti ja koko mediaa hyväksi käyttäen. Hän vaikutti toimittajakaveriensa kautta kaikissa tiedotusvälineissä.”
Vieraat > Vierailijoita

Listassa on vain osa sarjassa vierailleista henkilöistä.
Sauli Niinistö
Tarja Halonen
Martti Ahtisaari
Elisabeth Rehn
Matti Vanhanen
Juha "Junnu" Vainio
Ben Zyskowicz
Jörn Donner
Ilkka Kanerva
Pirkko K. Koskinen
Sanelma Vuorre
Tuovi Allén
Hannele Luukkainen
Kerttu Törnqvist
Leif Salmén
Leena Harkimo
Eero Paloheimo
Riitta Suominen
Ruben Stiller
Syntyhistoriaa

Kolmostelevision ohjelmajohtaja Heikki Seppälä oli festivaalimatkoillaan ihastunut brittiläiseen Spitting Image -sarjaan ja ehdotti VipVisionin Jarmo Porolalle mietittäväksi jotain samanlaista poliittista satiirisarjaa. Seppälän tietämättä Porola oli juuri ehdottanut Mainostelevisiolle poliittista satiiriohjelmaideaa, joka oli hylätty. Näin idea oli vapaa kaupattavaksi Kolmoselle, joka sen ostikin. Seppälä olisi tosin halunnut useampaa jaksoa viikottain, mutta sai tyytyä puolen tunnin jaksoon kerran viikossa.
Ohjelman elinkaari

Hyvät herrat oli suosittu ohjelma koko elinkaarensa ajan: esimerkiksi 6. huhtikuuta 1993 lähetetty jakso sai 1,4 miljoonaa katsojaa. Sarja teki päätähdestään kauppaneuvos Paukusta kulttihahmon ja tämän liki joka jaksossa kaikuneesta huudosta ”Henkilökunta, tärpättiä!” tuli lentävä lause. Samalla korkeiden poliitikkojen vierailu usein ronskia huumoria viljelleessä ohjelmassa herätti myös närkästystä. 1990-luvun puolivälissä MTV3:lla esitetty ajankohtaisohjelma Mediapeli järjesti studiokeskustelun ja katsojakyselyn aiheesta ”Onko ministerien sopivaa vierailla Hyvät herrat -ohjelmassa?”. Kuvituksena käytettiin Hyvien herrojen vapun jälkeistä jaksoa, jossa Paukku ja Tollo heräävät juoppoputkasta vappunaamarit päällä.
Jatkosarjat

Vuonna 1999 sarjalle tehtiin lyhyt jatko-osa nimellä Herrat nauraa.
Talvella 2006–2007 MTV3 esitti uutta sarjaa Donna Paukku, jossa Johannes Paukun avioton tytär saapuu Suomeen ja alkaa saunottaa vieraita Tollon ja Tyynen avulla. Vanhan sarjan näyttelijöistä ainoastaan Tyyne Hurskaista esittänyt Anja Pohjola oli mukana. Aarno Laitinen sanoutui irti Donna Paukku -sarjasta muttei voinut tekijänoikeuslain nojalla sen tekemistä estääkään.
Uusinnat

Sarjan jaksot ensimmäisinä vuosina uusittiin ensiesityksen jälkeisenä sunnuntaiaamuna. Sarjan jaksoja esitettiin uusintana kesällä 1998. Vuoden 2006 presidentinvaalien alla esitettiin uusintana sarjan kolme jaksoa vuosien 1994–1995 väliltä, joissa olivat vierailleet presidenttiehdokkaat Matti Vanhanen, Tarja Halonen ja Sauli Niinistö. Lisäksi vuonna 2006 kesällä MTV3 esitti toiveuusintana kahdeksan valikoitua jaksoa vuosilta 1990–1992.
Sarjan musiikki

Sarjan tunnusmusiikin ja muun ohjelmassa olevan syntetisaattorilla tehdyn musiikin teki Jussi Halme. Vuonna 2022 Halme ja suomalainen hip-hop- ja R & B-laulaja artisti tekivät yhteistyössä Hyvien herrojen tunnusteemasta päivitetyn version, koska alkuperäiset sarjan ääniraidat olivat tuhoutuneet MTV:n arkistossa.
Sarjan tunnusteemat > Vuoden 1993 jaksojen tunnusteema

Vuonna 1993 jaksoissa käytettiin tunnusteemaa, jossa esiintyy taulukehys pilvisellä taustalla, jossa vuorotellen näkyvät sarjan keskeisimmät henkilöt kauppaneuvos Paukku, Tollo Koskivuo, Tyyne Hurskainen ja baarimikko Timo, myöhemmissä jaksoissa Samuel Livingstone Matabele.
Sarjan tunnusteemat > Vuosien 1994–1996 jaksoissa käytetty tunnusanimaatio

Vuosien 1994–1996 jaksojen alussa tunnusteemana käytettiin tietokoneella luotua Seppo Välimäen tekemää animaatiota. Kyseisestä animaatiosta on myöhemmin muodostunut internetmeemi.
Animaation alussa on kuvattuna eduskuntatalo. ”Möykky” möyryää maata pitkin eduskuntatalon portaille. Eduskuntatalon ”pylväät” katsovat ja ”möykky” siirtyy portailta keskimmäiselle pylväälle. Samassa muut pylväät lähtevät juoksemaan pois kuvasta. Keskimmäinen pylväs alkaa pullistua, ja siinä alkaa näkyä Kauppaneuvos Paukun kasvo, joka hymyilee leveästi. Yhtäkkiä Paukun kasvot hyytyvät, ja jäävät setelin alle. Hetken päästä kuvassa näkyy 100 markan seteli, jossa on kauppaneuvoksen kasvot. Raimo T. Koskivuo ottaa setelin povitaskuunsa ja hetken päästä Koskivuo häviää kuvassa näkyvän kahvikupin sisään. Sitten Tyyne Hurskainen ottaa kupin ja juo kahvia, jolloin yhtäkkiä kuva muuttuu oudoksi ja kuvaan ilmestyy baarimikko Samuel Livingstone Matabele. Sen jälkeen hän pirstoutuu vaaleanpunaisiksi pikkupalloiksi. Baarimikko lakaisee pirstoutuneet pallot, ja lopussa eduskuntatalon katto romahtaa.
Sarjan tunnusteemat > Kuvakaappauksia tunnusteemoista

Kuvakaappaus vuoden 1993 jaksoissa käytetystä tunnusteemasta, jossa pilvisellä taustalla näkyy taulukehys, jossa vuorotellen tulee näkyviin sarjan päähenkilöt. Kuvassa sarjan päähenkilö Johannes Paukku.
Vuodesta 1994 lähtien sarjan tunnusteemana aloitettiin käyttämään tietokoneella tehtyä animaatiota. Kuvakaappaus animaatiosta kohtauksesta, jossa eduskuntatalon pylväät katsovat eduskuntatalon portaille tullutta "möykkyä".
Animaation lopussa olevassa kohtauksessa eduskuntatalon katto romahtaa.
Näyttelijät

| Pääosissa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Matti Tuominen  | … |  kauppaneuvos Johannes Paukku   |  |  |  |  |  |  |  |
|  Eero Melasniemi  | … |  kansanedustaja/puoluesihteeri/kansliaministeri Raimo "Tollo" Koskivuo   |  |  |  |  |  |  |  |
|  Eila Pehkonen  | … |  kylvettäjä Armi (1990–1991)   |  |  |  |  |  |  |  |
|  Anja Pohjola  | … |  kylvettäjä Tyyne Hurskainen (1991–1996, 1999)   |  |  |  |  |  |  |  |
|  Sarina Röhr  | … |  baarimikko Pia (1990–1991)   |  |  |  |  |  |  |  |
|  Mikko Roiha  | … |  baarimikko Timo/Håkan (1992–1993)   |  |  |  |  |  |  |  |
|  Billy Carson  | … |  eteläafrikkalaissyntyinen baarimikko tohtori Samuel Livingstone Matabele (1993–1996)   |  |  |  |  |  |  |  |
Cameorooli

Kauppaneuvos Paukku teki cameoroolin Ere Kokkosen elokuvassa Vääpeli Körmy – taisteluni. Kun elokuvassa neuvotellaan Suomen ja Ruotsin välille syttyneen sodan lopettamisesta, Ruotsin armeijan komentaja pehmitetään viemällä hänet Paukun saunotettavaksi.
Muuta

Park Hotel Käpylässä olevat saunatilat on nimetty sarjan hahmojen Paukun, Tollon ja Tyynen mukaan.
Aiheesta muualla

Yle Kulttuuricocktail / Suomalaisia tv-aarteita: Hyvät herrat
Koskenkorva (Ilmajoki)

| Koskenkorva |
| --- | --- |

 Koskenkorva
 Koordinaatit: 62°42′N, 022°27′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Ilmajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Taajama
Korkeus:  57 m
Väkiluku:  2 100
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  61330
Lempinimi::  "Korva"
 
 Koskenkorvan kyläseura Facebook 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koskenkorva on taajama Ilmajoen kunnassa Etelä-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Kyrönjoen sekä valtatie 3:n ja kantatie 67:n varsilla ja rajoittuu etelässä Kurikkaan. Matkaa Seinäjoelle on 26 kilometriä, Vaasaan 66 kilometriä ja Tampereelle 173 kilometriä. Ilmajoen keskusta on kahdeksan kilometrin päässä. Koskenkorva kuuluu Ilmajoen taajamaan. Koskenkorvan asukasluku on noin 2 100. Koskenkorvan tasaisen kangasmaaston näkyvimmät maamerkit ovat läheinen Santavuori sekä Koskenkorvan tehtaat, jossa tislataan alkoholia muun muassa kylän mukaan nimetyn Koskenkorva Viinan valmistukseen. Tehtaan naapurina sijaitsee Koskenkorvan rautatieasema, joka on poistettu rataliikenteen käytöstä ja on nykyään yksityisessä omistuksessa. Asema sijaitsee Seinäjoelta Kaskisiin johtavalla Suupohjan rataosuudella.
Koskenkorva on saanut nimensä rautatieasemasta, joka taas nimettiin paikallisen talon mukaan. Aiempi kylästä käytetty nimi oli Yläpää.
Tilastollisessa taajamaluokituksessa Koskenkorva ei muodosta omaa taajamaansa, vaan on ollut vuodesta 2014 asti osa Ilmajoki-Kurikan taajamaa Ilmajoen kirkonkylän kasvettua yhteen Kurikan keskustaajaman kanssa.
Koskenkorva tunnetaan pesäpallojoukkueesta Koskenkorvan Urheilijat (KoU).
Palvelut

Koskenkorvalla on kaksi peruskoulun alakoulua, Koskenkorvan ja Västilän koulut.
Koskenkorvalta löytyy päiväkoti, neuvola, apteekki, grilli, pizzeria, matkahuolto, useita parturi-kampaamoja, Seon huoltamo, jossa on Scanburger-pikaravintola sekä ABC-ketjun automaattiasema, joka on samassa pihassa kuin S-Market Koskenkorva. Kirjastoauto kiertää Koskenkorvalla muutamana päivänä viikossa.
Koskenkorvalla on oma paloasema, jossa toimii Koskenkorvan VPK ry -niminen vapaapalokunta.
Koskenkorvalla Kyrönjoen rannan tuntumassa sijaitsee Koskenkorvan seurakuntatalo, jossa pidetään seurakunnan päiväkerhoja ja satunnaisesti myös muita tilaisuuksia. Rakennus on rakennettu vuonna 1953 ja sen on suunnitellut arkkitehti Mikael Nordenswan.
Liikuntapaikkoja kylässä ovat muun muassa Koskenkorvan urheilutalo, jossa on myös kuntosali, sekä sen lähellä olevat urheilukenttä ja Koskenkorvan pesäpallostadion. Koskenkorvalta löytyy lisäksi ulkourheilureitit muun muassa Santavuoren alueelta. Peruskoulun ala-asteiden pihassa on talvisin ulkojää, jossa voi käydä luistelemassa ja pelaamassa jääkiekkoa.
Koskenkorvalla on myös oma uimaranta: Konnanmonttu.
Koskenkorvan matkailijoita kiinnostaviin yrityksiin kuuluvat tilausravintola Koskenkorvan Trahteerin yhteydessä toimiva Koskenkorva-museo, yhdysvaltalaisia tuotteita myyvä Jari Mäki Oy, sekä Lasiateljee Minna Tuohisto-Kokko.
Palvelut > Muita yrityksiä Koskenkorvalla

A-Rehu Oy
EC-Engineering Oy (komposiittirakenteita juniin ja bussikoreihin)
Ilmajoen Sähkökoje Ky (sähkökeskuksia)
Kannoston Konepaja Oy (aarporausta)
Lakeuden Asbestityöt Oy
Kellotukku Markku Hautaniemi Ky
Koskenkorvan S-market, Etelä-Pohjanmaan Osuuskauppa
Tarviketalo Siivonen Motoral Oy (autotarvikkeita)
Palvelut > Liikenneyhteydet

Koskenkorvan kautta kulkevat yleiset tiet eri ilmansuuntiin:
  Jalasjärvi, Parkano, Tampere, Helsinki (kaakkoon)
  Laihia, Vaasa (luoteeseen)
  Ilmajoki, Seinäjoki (koilliseen)
  Kurikka, Kauhajoki, Kaskinen (lounaaseen)
  Ilmajoki (koilliseen)
  Jurva (länteen)
  Kurikka (lounaaseen)
Seinäjoen rautatieasemalle on matkaa 26 kilometriä. Seinäjoen lentoasemalle Ilmajoen Rengonharjulla on matkaa 23 kilometriä ja Vaasan lentoasemalle 61 kilometriä.
Yhtenä päivänä joulukuussa on jo vuosia ollut mahdollista matkustaa höyryveturilla Koskenkorvalta Seinäjoelle ja takaisin. Matkaan voi nousta Koskenkorvan rautatieasemalta.
Historiaa

Koskenkorvan läpi virtaava Kyrönjoki oli ennen rapu- ja lohijoki. Joen myötä on paikalle tullut asutusta jo 4200–200 eaa., mistä todistavat vuonna 1898 Piirtolasta esiin kaivetut kampakeraamisen ajan muinaislöydöt. Koskenkorvan Honkalanmäessä on kivikautinen asuinpaikka, josta on löydetty toistakymmentä pyöreää kiviliettä, vasarakirveen palasia, pienoistalttoja, hiottujen kiviesineiden palasia, pienoisreikäkiviä, pii- ja kvartsiesineitä sekä saviastianpalasia kampa- ja nuorakeraamisen kulttuurin ajalta. Pohjanlahden rantaviiva kulki tuolloin Teuvan, Ilmajoen ja Lapuan kautta, ja Kyrönjoki laski mereen Koskenkorvan kohdalla. Viljavat jokirannat lienevät houkutelleet viljelijöitä jo varhain. Pohjanmaan tiedetään ennen viljelyaikaa olleen hämäläisten metsästys- ja kalastusaluetta. Kansantarinan mukaan Ilmajoen ensimmäisen talon olisikin Santavuoren liepeille perustanut Kihniöstä tullut paimenpoika. Paikka lienee saanut nimensä koskesta, sillä myös korva on tunnettu nimitys koskelle. Toisaalta paikallisessa murteessa ”korvalla” olo tarkoittaa vieressä tai äärellä olemista.
Irwin Goodman on tehnyt Koskenkorvasta laulun nimeltä "Koskenkorvassa" jossa hän laulaa kauniista naisesta jonka hän näki keikkamatkalla Koskenkorvalla.
Historiaa > Nuijasodasta 1700-luvulle

Koskenkorva kuuluu hallinnollisesti Ilmajoen Kokkolan kylään, jossa vuonna 1570 mainitaan olleen seitsemän talollista, 48 nokkaa (henkilöä), 35 lehmää ja 179 panninmaata peltoa. Ankarasta ja mielivaltaisesta verotuksesta johtunut talonpoikien kapina, nuijasota, löysi johtajansa Kokkolan kylän Jaakko Ilkasta, mutta nuijamiehet kärsivät lopullisen tappion Klaus Flemingin huoveille Santavuoren taistelussa 1597. Jaakko Ilkka oli mestattu jo muutamaa viikkoa aiemmin, ja taistelua johti liminkalainen Hannu Krankka.
Nuijasodan jälkeen 1599 Kokkolan kylässä ilmoitettiin olevan jo 19 talollista, mutta vain 36 henkilöä. Seuraavan vuosisadan aikana talojen määrä Kokkolan kylässä väheni sotien ja kovan verotuksen vuoksi, ja oli pienimmillään 13 vuonna 1671. Vuodesta 1700 alkaen käytetään asiakirjoissa isäntien etunimien ja isännimien ohella myös talojen nimiä, joista muodostuivat yhä käytössä olevat sukunimet. Vuoden 1704 veroluettelossa mainitaan Kokkolan kylästä seuraavat talot, joissa on jo monia nykyäänkin tuttuja nimiä. Valtion omistamia kruununtaloja olivat Havuinen, Raskula, Ilkka ja Hyövälti; verotaloja olivat Koskenkorva, Västi, Ylitaloinen, Alataloinen, Posso, Kokko, Seppikokko, Yrjänäkokko, Pietilä, Suomu ja Ilomäki.
Historiaa > Tervanpoltosta teollisuuden aikaan

Maatalous oli jo 1500-luvulta asti alueen tärkein elinkeino. Siitä saatiin lisäoppia Kustaa Vaasan perustamassa Korsholman kuninkaankartanossa, jonne Ilmajoen miestenkin oli käytävä tekemässä kolme työpäivää vuodessa. Kalastus alkoi elinkeinona vähetä ilmeisesti liikakalastuksen vuoksi, mutta 1600-luvulla uutena ansaintakeinona, Kokkolan kylässä maatalouttakin tuottavampana, tuli mukaan tervanpoltto. Tervan markkinahinta alkoi 1800-luvun alussa kuitenkin laskea, mutta toisaalta veistettyjen hirsien sijasta sahatun rakennuspuutavaran menekki alkoi vuosisadan puolenvälin jälkeen lisääntyä. Ilmajoelle perustettiin ensimmäinen saha 1862, ja Koskenkorvan Saha-Osakeyhtiö tiedetään perustetun 1918 Koskenkorvan tilan omistaneen J. Kuhnan maille. Vuonna 1936 sahan osti talousneuvos Arvo Sihto, ja sahan toiminta jatkui aina vuoteen 1981 saakka.
Historiaa > Suomalaisen osuustoiminnan synnyinpaikka

Koskenkorvan ensimmäinen teollinen tuotantolaitos lienee ollut Pukarankosken kohtaan noin vuoden 1788 paikkeilla rakennettu mylly. Meijeri perustettiin kosken alapuolelle 1898, mutta siirrettiin sittemmin kosken yläpuolelle nykyiseen paikkaansa. Pukaran Osuusmeijeri muuttui Yläpään Osuusmeijeriksi 1905, ja sitä pidetään Suomen vanhimpana osuustoiminnallisena meijerinä. Suomen ensimmäinen osuustoiminnallinen rahoituslaitos Yläpään Osuuskassa perustettiin Koskenkorvalle lokakuussa 1902. Koskenkorvaa ja lähiseutua voidaan siis pitää suomalaisen osuustoiminnan kehtona, koskapa maan ensimmäinen osuuskauppa perustettiin kymmenen kilometrin päähän Ilmajoen Nopankylään vuonna 1898.
Kun Suupohjan rataa alettiin rakentaa savisten pohjalaispeltojen läpi 1910, Koskenkorvan soraharjuista alettiin kaivaa soraa ratapohjaa varten. Työn tehostamiseksi Koskenkorvalle saatiin Suomen ensimmäinen kaivinkone, höyrykäyttöinen Bucyrus C70, jollaisia kerrottiin käytetyn samoihin aikoihin Panaman kanavan kaivamisessa.
Saveakin Koskenkorvalla riitti. Koskenkorvan tiilitehdas perustettiin nykyisin uimapaikkana tunnetun savilammen Konnanmontun äärelle noin 1920, ja se lopetti toimintansa 1970. Oy Alkoholiliike Ab:n polttimo, nykyisen Anora Groupin viinatehtaan ensimmäinen vaihe, rakennettiin vuosina 1939–1941 mutta otettiin käyttöön vasta sotien jälkeen.
Historiaa > Haave omasta kunnasta

Sotavuosien jälkeiset jälleenrakennuksen vuosikymmenet olivat Koskenkorvalla taloudellisesti niin toimeliaita, että taajama kärsi ajoittain työvoimapulasta. Viinatehdas laajeni, saha pyöri kolmessa vuorossa, tiilitehtaan tuotteilla oli menekkiä, samoin betoniin tarvittavalla hiekalla, minkä ansiosta taajaman ainoat mäet muuttuivat hyvää vauhtia valtaviksi sorakuopiksi. Santavuori säästyi, koska se nimestään huolimatta on enimmäkseen kalliota.
Koskenkorvalaiset alkoivat 1963 puuhata itsenäistymistä Ilmajoesta omaksi Santavuoren kunnakseen, johon olisi otettu mukaan myös läheinen Kurikan Panttilankylä. Hanke lähti liikkeelle tyytymättömyydestä Ilmajoen kuntapäättäjiin. Valtaosa kunnan työpaikoista sijaitsi Koskenkorvalla, joka kerrytti kunnan verotuloista 40 prosenttia. Monia kaivattuja kunnallisia palveluja, kuten lääkärin vastaanottoa, ei Koskenkorvalle kuitenkaan saatu. Koskenkorva oli ehdolla myös keuhkotautiparantolan paikaksi, mutta Ilmajoen kuntapäättäjien vastustuksen vuoksi parantola päätettiin rakentaa Alahärmään. Omaa kuntaa tai edes lääkäriä ei saatu, vaan konkreettisimmaksi muistoksi kuntahankkeesta jäi vuoden verran viikoittain ilmestynyt Santavuori-lehti, jota päätoimitti kirjailija Lauri Pakkala.
Koskenkorvan naisia työllisti 1950–1960-luvuilla Välimäki Oy:n villakehräämö ja kutomo. 1960-luvun loppupuolella sen vienti Neuvostoliittoon kuitenkin tyrehtyi, ja yritys asetettiin konkurssiin 1968. Vapautuneisiin tiloihin saatiin kuitenkin pian Suomen Trikoon ompelimo, josta tuli vuoteen 1978 mennessä Ilmajoen suurin työnantaja. Muun suomalaisen valmisvaateteollisuuden tapaan tehtaan tuotanto kuitenkin alkoi vähetä, ja tehdas suljettiin 1992. Koskenkorvan tuolloin menestyneisiin, mutta sittemmin hiipuneisiin teollisuusyrityksiin kuuluivat Valmislakki Oy, Betonivalmiste Oy, Lahti-Röyskön ja Purokalusteen huonekalutehtaat sekä pyörätuoleja ja invalidimopedeja valmistanut Erkkola Ky. Vuosina 1980–1986 Koskenkorvalla toimi Riihimäeltä tulleiden lasinpuhaltajien Lasipaja, yhtiönimeltään Ilmajoen Lasi Oy.
Historiaa > Palvelut alkavat vähetä

Suomen 1990-luvun alun lama kohteli kovalla kädellä pankkeja, ja maaseudunkin pankkikonttoreita alettiin karsia. Vuonna 1938 perustettu Ilmajoen Säästöpankin konttori meni vuoden 1993 uudelleenjärjestelyissä Osuuspankille, joka sittemmin on lopettanut konttorinsa Koskenkorvalta. Suomen ensimmäisen osuuspankin perustajakylässä on jäljellä enää pankkiautomaatti, jota Etelä-Pohjanmaan Osuuspankki sanoo ylläpitävänsä tappiolla, nykyisin sitä ylläpitää Jari Mäki Oy. Kylän oman sivukirjaston on korvannut kolmesti viikossa kiertävä kirjastoauto.