stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Löfvenin II hallitus
Hallituksen kokoonpano

| Virka> Valtioneuvoston valmistelukanslia | Nimi> Valtioneuvoston valmistelukanslia | Virassa> Valtioneuvoston valmistelukanslia | Puolue> Valtioneuvoston valmistelukanslia | Puolue> Valtioneuvoston valmistelukanslia | Valtioneuvoston valmistelukanslia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri | Stefan Löfven | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| EU-ministeri | Hans Dahlgren | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Oikeusministeriö
| Oikeus- ja maahanmuuttoministeri | Morgan Johansson | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Sisäministeri | Mikael Damberg | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Ulkoministeriö
| Ulkoministeri | Margot Wallström | 21.1.2019–10.9.2019 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Ulkoministeri | Ann Linde | 10.9.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Kehitysapuministeri | Per Olsson Fridh | 5.2.2021–9.7.2021 |  | Ympäristöpuolue |  |
| Kauppa- ja Pohjoismaa-ministeri | Anna Hallberg | 10.9.2019 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Puolustusministeriö
| Puolustusministeri | Peter Hultqvist | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Sosiaaliministeriö
| Sosiaaliministeri | Lena Hallengren | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Sosiaaliturvaministeri | Ardalan Shekarabi | 1.10.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Valtiovarainministeriö
| Valtiovarainministeri | Magdalena Andersson | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Rahoitusmarkkinaministeri | Åsa Lindhagen | 5.2.2021–9.7.2021 |  | Ympäristöpuolue |  |
| Julkishallintoministeri | Lena Micko | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Koulutusministeriö
| Koulutusministeri | Anna Ekström | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Korkeakoulu- ja tutkimusministeri | Matilda Ernkrans | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Ympäristöministeriö
| Ilmasto- ja ympäristöministeri (varapääministeri) | Per Bolund | 5.2.2021–9.7.2021 |  | Ympäristöpuolue |  |
Elinkeinoministeriö
| Elinkeinoministeri | Ibrahim Baylan | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Maaseutuministeri | Jennie Nilsson | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Kulttuuriministeriö
| Kulttuuri-, urheilu- ja demokratiaministeri | Amanda Lind | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Ympäristöpuolue |  |
Työmarkkinaministeriö
| Työmarkkinaministeri | Eva Nordmark | 10.9.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Tasa-arvo- ja asuntoministeri | Märta Stenevi | 5.2.2021–9.7.2021 |  | Ympäristöpuolue |  |
Infrastruktuuriministeriö
| Infrastruktuuriministeri | Tomas Eneroth | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
| Energia- ja digitalisaatioministeri | Anders Ygeman | 21.1.2019–9.7.2021 |  | Sosiaalidemokraatit |  |
Lähteet:
Aiheesta muualla

Ruotsin hallituksen sivusto (ruotsiksi, englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Löfvenin I hallitus | Ruotsin hallitus 2019–2021 | Seuraaja: Löfvenin III hallitus |
Microcar

Microcar Logo
Microcar M.Go electric
Microcar on ranskalainen mopoautojen valmistaja. Se aloitti mopoautojen valmistuksen vuonna 1984 ja avasi uuden tehtaan Ranskan Nantesissa vuonna 2000. Microcar on osa Bénéteau-yhtymää, joka on tunnettu purjeveneistään. Ligier osti Microcarin vuonna 2008, jolloin muodostui euroopan toiseksi suurin pienten autojen valmistaja ja suurin mopoautovalmistaja. Microcarin brändi on kuitenkin haluttu säilyttää erillisenä.
Phillipe Ligier, joka on Ligierin perustajan Guy Ligierin poika, toimii Ligierin (johon Microcar siis sisältyy) toimitusjohtajana.
Mallisto

Suomessa saatavilla olevat Microcar-mopoautot
| Malli | Keskeisimmät ominaisuudet |
| --- | --- |
Microcar M.Go S: Edullisin malli. Sähköikkunat, lämmitetty takalasi ja takaluukon sähköinen lukko.
Microcar M.GO S-Pack: Lisäominaisuuksina keulan koristemaski ja korin väriset maalatut peilit. Takakontissa varapyörä.
Microcar M.Go SX: Ylellisyysmalli. 13" alumiinivanteet ja eristetty moottoritila. Kromikoristeita.
Microcar M.Go SXI: Ylellisyysmalli. 14" alumiinivanteet. Moottoritilan eristyksen lisäksi myös eristetty takakontti. Hiljaisin malli. Takalasissa tuulilasinpyyhin.
Microcar M.Go F8: Urheilullinen malli. 14" alumiinivanteet, punaiseksi värjätyt jarrumännät. Tuplapakoputket.
Maahantuonti ja jälleenmyynti

Microcarilla on Suomessa 28 jälleenmyyjää  ja sitä tuo maahan Suomen Mopoauto Oy. Suomen Mopoauto Oy:n toimitusjohtajana toimii Harri Nyholm.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Microcarin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Maahantuojan kotisivut
Minna Långström

Minna Långström (s. 1974) on suomalainen mediataiteilija ja elokuvaohjaaja, jonka tekniikoita ovat videoinstallaatio sekä dokumentti- ja lyhytelokuva.
Långström toimi Kuvataideakatemian tila-ja aikataiteen lehtorina vuosina 2008-2012.
Långströmin dokumenttielokuva "Mars kuvien takaa" ("The Other Side of Mars", 2019) käsitteli NASA:n robotiikan tutkimuksessa käytettäviä kuvallisia menetelmiä.
Elokuva on esitetty useilla kansainvälisillä festivaaleilla kuten Ji.hlava (2019), Pariscience - Festival international du film scientifique (2020), Buffalo International Film Festival (2019), BIFF - Bergen International Film Festival (2019), DocPoint - Helsinki Documentary Film Festival (2019).
Aiheesta muualla

https://www.minnalangstrom.net
Minna Långström Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mirwais Ahmadzaï

MIRWAIS 2023
Mirwais Ahmadzaï (syntynyt 1960) on sveitsiläissyntyinen sanoittaja, säveltäjä ja tuottaja. Hänen äitinsä on italialainen ja isänsä afganistanilainen. Hän on johtava ranskalaistyylisen progressiivinen housen käyttäjä. 1980-luvulla Ahmadzaï oli Taxi Girl -yhtyeen jäsen. 1990-luvun lopulla hän lähetti demon Madonnan omalle levy-yhtiölle, Maverick Recordsille. Madonna päätti ottaa Ahmadzaïn tuottamaan ja kirjoittamaan kappaleita tulevalle albumilleen Music (2000). Siitä tuli valtava menestys, ja se sai ehdokkuuksia ja palkintoja. Kolmea vuotta myöhemmin ilmestyi American Life, joka oli pääasiassa vain Ahmadzaïn ja Madonnan yhteistyötä. Se ei kuitenkaan saavuttanut samanlaista menestystä johtuen sen ankarasta politisoivasta teemasta. Vuonna 2005 julkaistiin Madonnan kymmenes studioalbumi, Confessions on a Dance Floor, jonka tekemisessä Ahmadzaï oli myös mukana, joskin huomattavan paljon pienemmässä roolissa kuin edeltävillä albumeilla.
Ahmadzaï on tehnyt myös omaa soolouraansa. 1990 julkaistiin hänen oma albuminsa, Mirwais, joka piti sisällään yhdeksän kappaletta ranskaksi. 1999 hän teki sopimuksen Naïve Recordsin kanssa ja julkaisi singlen ”Disco Science”. Kappale oli menestyksekäs erityisesti klubeilla, ja sitä käytettiin myöhemmin Guy Ritchien elokuvan Snatch – hävyttömät soundtrackilla. Vuonna 2000 julkaistiin Ahmadzaïn toinen studioalbumi, Production, joka sisälsi myös Madonnan kanssa yhteistyönä tehdyn singlen ”Paradise (Not for Me)”. Myöhemmin Ahmadzaï on toiminut eri artistien laulunkirjoittana ja tuottajana.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Minskan metroasema

| Minska (Мінська) |
| --- | --- |

 Kiovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Obolonsko-Teremkivska-linja
Sijainti:  50°30′44″N, 30°29′55″E
Paikkakunta:  Kiova, Ukraina
Avattu:  6. marraskuuta 1982
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Minska (ukr. Мінська) on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 6. marraskuuta 1982.
Galleria

Lippuhalli
Aseman sisäänkäynti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minskan metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Herojiv Dnipra (päätepiste) |  |  Obolonsko-Teremkivska-linja |  | Obolon ▷ Teremkyn metroasema |
muokkaa wikidataa
Luettelo Brittiläisen Kolumbian kunnista

Luettelo Brittiläisen Kolumbian kunnista käsittää Kanadan provinssin Brittiläisen Kolumbian kunnat. Brittiläisessä Kolumbiassa on kaikkiaan 162 kuntaa. Kunnallishallinto Brittiläisessa Kolumbiassa rajoittuu vain asutuskeskuksiin, mikä tarkoittaa että provinssissa on laajoja alueita jotka eivät kuulu mihinkään kuntaan. Kunnat luokitellaan eri tavoin, mutta sillä ei ole käytännön merkitystä kunnallishallintoon.
Alle 250 asukkaan kuntaa kutsutaan nimellä village. Siitä alle 5 000 asukkaan kunta on town, ja tätä isommat ovat nimeltään city. Lisäksi kunnat joiden pinta-ala on yli 8 neliökilometriä ja asukasluku alle 4 000 ovat luokkaa district municipality. Kunnan on anottava oma luokkansa jonka kokoehdot se täyttää, mutta luokkaa ei voi automaattisesti menettää vaikka kunnan asukasluku muuttuisikin vaan luokka taso on jälleen anottava provinssin hallinnolta. Tämän vuoksi lukuisat Brittiläisen Kolumbian kunnat ovat suurempia kuin mitä sen luokka antaisi olettaa.
Neljän luokan lisäksi on olemassa viisi ainutlaatuista luokkaa, joilla on vain nimellinen merkitys. Luokilla on tarkoitus korostaa kuntien erityispiirteitä. Luokat ovat indian government district, island municipality, resort municipality, regional municipality ja mountain resort municipality.
M/S Adventure of the Seas

| M/S Adventure of the Seas |
| --- | --- |
 Adventure of the Seas vuonna 2012.
Tyyppi:  Risteilyalus
Lippuvaltio:   Bahama
Kotipaikka:  Nassau
IMO-numero:  9167227
MMSI-numero:  311263000
Tunnuskirjaimet:  C6SA3
Omistaja:  Adventure of The Seas Inc. (Royal Caribbeab Cruise Ltd), Nassau, Bahama
Rakennustelakka:  Kvaerner Masa Yards, Turun Uusi Telakka, Suomi
Rakennusnumero:  1346
Tilattu:  24. huhtikuuta 1997
Kölinlasku:  17. kesäkuuta 1998
Vesillelasku:  5. tammikuuta 2001
Luovutettu:  26. lokakuuta 2001
Tekniset tiedot
Pituus:  311,12 m
Leveys:  38,60 m
Syväys:  8,60 m
Bruttovetoisuus (GT):  137 276
Koneisto:  6 × Wärtsilä 12V46C -dieselmoottoria
Koneteho:  42 000 kW
Nopeus:  22,0 kn
Hyttipaikkoja:  3 114
Matkustajia:  3 114
Miehistö:  1 181
Sisaralukset:  M/S Voyager of the Seas, M/S Explorer of the Seas, M/S Navigator of the Seas ja M/S Mariner of the Seas
Lähteet:  
Adventure of the Seas on Royal Caribbean International -varustamon Suomessa vuonna 2001 valmistunut risteilyalus. Alus tekee risteilyjä Karibialla.
Rakentaminen

Alus tilattiin 24. huhtikuuta 1997 Aker Finnyardsin Turun telakalta. Sen köli laskettiin 17. kesäkuuta 1998 telakkanumerolla 1346 ja alus laskettiin vesille 5. tammikuuta 2001. Se luovutettiin 26. lokakuuta 2001 bahamalaiselle Adventure of The Seas Inc.:lle, joka luovutti aluksen hallinnoinnin Royal Caribbeab Cruises Limitedille. Alus sai nimen Adventure of the Seas New Yorkissa 10. marraskuuta järjestetyssä kastetilaisuudessa.
Aluksen voimansiirto on dieselsähköinen. Siinä on kuusi Wärtsilän 12 600 kW:n 12V46 -dieselmoottoria kytketty kolmeen 14 000 kW:n Azipod-ruoripotkuriin. Koneiston kokonaisteho on 74 544 kW (101 352 hevosvoimaa), jolla alus saavuttaa 23 solmun nopeuden. . Aluksen dieselmoottorien kuntoa valvotaan Wärtsilän CBM (Condition Based Maintenance) konseptin avulla.
Käyttöhistoria

Alus lähti 12. marraskuuta kaksipäiväiselle lehdistölle ja matkatoimistoille järjestetylle esittelyristeilylle. Alus aloitti 18. marraskuuta San Juanista ensimmäisen risteilynsä Karibialla.
Laivan ajanviete

Ulkoilmatila koripalloa ja lentopalloa varten
Kiipeilyseinä
Luistinrata
ShipShape-kuntoilukeskus ja kylpylä
Moderni ja hyvin varusteltu kuntoilukeskus, kylpyläosasto, sauna, hierontaosasto ja kauneushoitola.
Club Ocean-leikki- ja ajanvietealue lapsille ja nuorille.
Teatteri
Kahden kannen korkuinen teatteri
Royal Promenade
3-kerroksinen ravintola
Portofino Restaurant
Hytit aluksella

Royal suite
Owner's suite
Grand suite
Parvekkeellinen hytti
Ikkunallinen hytti
Sisähytti
Southampton 2013
Southampton 2013
Kiipeilyseinä
Southampton 2013
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Adventure of the Seas dnv.com. Arkistoitu 19.2.2014. Viitattu 18.6.2013. (englanniksi)
Royal Caribbean International -varustamon laivasto
| Käytössä olevat risteilyalukset |
| --- | --- |
Sovereign-luokka:  Majesty of the Seas
Vision-luokka:  Legend of the Seas · Splendour of the Seas · Grandeur of the Seas · Rhapsody of the Seas · Enchantment of the Seas · Vision of the Seas
Voyager-luokka:  Voyager of the Seas · Explorer of the Seas · Adventure of the Seas · Navigator of the Seas · Mariner of the Seas
Radiance-luokka:  Radiance of the Seas · Brilliance of the Seas · Serenade of the Seas · Jewel of the Seas
Freedom-luokka:  Freedom of the Seas · Liberty of the Seas · Independence of the Seas
Oasis-luokka:  Oasis of the Seas · Allure of the Seas · Harmony of the Seas · Symphony of the Seas · Wonder of the Seas
Quantum-luokka:  Quantum of the Seas · Anthem of the Seas
| Entiset laivat |
| --- | --- |
Moottorialukset:  Song of Norway (nyk. Ocean Pearl) · Nordic Prince (nyk. Aquamarine) · Sun Viking (nyk. Long Jie) · Song of America · Viking Serenade (nyk. Island Escape) · Empress of the Seas (nyk. Empress)
Sovereign-luokka:  Sovereign of the Seas · Monarch of the Seas
Miruts Yifter

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Suleiman Nyambui (649), Miruts Yifter (191) ja Kaarlo Maaninka (208) Moskovan 5 000 metrillä |  Suleiman Nyambui (649), Miruts Yifter (191) ja Kaarlo Maaninka (208) Moskovan 5 000 metrillä |  Suleiman Nyambui (649), Miruts Yifter (191) ja Kaarlo Maaninka (208) Moskovan 5 000 metrillä |  |
Maa:   Etiopia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | 10 000 m |  |
|  Pronssia | München 1972 | 10 000 m |  |
Miruts Yifter, myös Muruse Yefter (1. tammikuuta 1938 tai 15. toukokuuta 1944 Adigut, Etiopia – 22. joulukuuta 2016 Toronto, Kanada) oli etiopialainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.
Yifter työskenteli nuorena tehtaissa ja autonkuljettajana. Hänen kykynsä juoksijana huomattiin Etiopian ilmavoimissa.
Yifter valittiin Etiopian maajoukkueeseen vuoden 1968 olympialaisiin Méxicossä. Hän teki ensimmäisen olympiaedustuksensa kuitenkin vasta neljä vuotta myöhemmin Münchenin olympialaisissa 1972, missä hän saavutti pronssimitalin 10 000 metrillä. Hän myöhästyi 5 000 metrin finaalista eikä voinut kilpailla.
Yifter ei voinut osallistua vuoden Montrealin kesäolympialaisiin Afrikan maiden boikotin vuoksi. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympiakisoissa hän voitti olympiakultaa 10 000 metrillä. Hän meni johtoon 300 metriä ennen maalia nopealla rytmin vaihdolla ja voitti muut kilpailijat kymmenellä metrillä. 5 000 metrin olympiakultaa Yifter voitti samanlaisella loppukirillä.
Yifterin kuolemasta ilmoittivat hänen perheensä ja Etiopian yleisurheiluliitto 23. joulukuuta 2016.
Saavutukset

Olympiapronssi 10 000 metrillä Münchenin olympiakisoissa vuonna 1972
Olympiakultaa 10 000 metrillä ja 5 000 metrillä Moskovan olympiakisoissa vuonna 1980
Molossoí

| Molossoí Μολοσσοί |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Molossoí
 Koordinaatit: 39°39′N, 20°34′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Ioánnina
Kunta:  Zítsa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  180505
Väkiluku (2011):  1 646
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  IN
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Molossoí (kreik. Μολοσσοί; virallisesti Δημοτική Ενότητα Μολοσσών, Dimotikí Enótita Molossón) on yksi Zítsan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 646 (vuonna 2011).
Molossoín kunnallisyksikkö käsittää Zítsan kunnan länsiosan. Se on nimetty alueen antiikin aikaisen molossien heimon mukaan. Kunnallisyksikön suurin asutus on Radovízin kylä. Molossoí oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Zítsan kuntaan yhdessä Ekálin, Evrymenéen ja Pasarónaksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Molossoín kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Aetopétra Dodónis | Aetópetra | 42 |
| Aetopétra Dodónis | Káto Aetópetra | 5 |
| Ágios Christóforos | Ágios Christóforos | 49 |
| Chínka | Chínka | 37 |
| Chínka | Láliza | 44 |
| Chínka | Zórgiani | 9 |
| Despotikó | Despotikó | 92 |
| Dovlá | Dovlá | 39 |
| Dovlá | Ftéri | 27 |
| Ekklisochóri | Ekklisochóri | 33 |
| Foteinó | Foteinó | 9 |
| Foteinó | Kournorráchi | 12 |
| Gkrímpovo | Gkrímpovo | 82 |
| Gkrímpovo | Séltsana | 17 |
| Granítsa | Granítsa | 85 |
| Granitsopoúla | Granitsopoúla | 43 |
| Kalochóri | Kalochóri | 62 |
| Koúrenta | Koúrenta | 113 |
| Koúrenta | Petsáli | 21 |
| Polýdoro | Polýdoro | 63 |
| Radovízi | Dichoúni | 27 |
| Radovízi | Radovízi | 116 |
| Rízo | Rízo | 32 |
| Vereníki | Káto Vereníki | 59 |
| Vereníki | Palaiochóra | 56 |
| Vereníki | Venteríkos | 28 |
| Vereníki | Vereníki | 23 |
| Voutsarás | Voutsarás | 105 |
| Vrosína | Ágios Geórgios | 4 |
| Vrosína | Vrosína | 69 |
| Vrysoúla | Vrysoúla | 78 |
| Zálongo | Káto Zálongo | 98 |
| Zálongo | Zálongo | 67 |
Yhteensä: 1 646
Maahockey kesäolympialaisissa 1964

Maahockey oli Tokion olympialaisissa 1964 kymmenettä kertaa olympiakisoissa. Joukkueita oli mukana 15, ja ne jaettiin kahteen alkulohkoon.
Alkulohkot > Lohko A

| joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pst | PAK | AUS | KEN | JPN | UK | RHO | NZL |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Pakistan | 6 | 6 | 0 | 0 | 17-3 | 12 |  | 2-1 | 5-2 | 1-0 | 1-0 | 6-0 | 2-0 |
|  Australia  | 6 | 4 | 0 | 2 | 16-5 | 8 |  |  | 0-1 | 3-1 | 7-0 | 3-0 | 2-1 |
|  Kenia | 6 | 3 | 1 | 2 | 7-9 | 7 |  |  |  | 0-2 | 1-0 | 0-0 | 3-2 |
|  Japani | 6 | 3 | 0 | 3 | 6-6 | 6 |  |  |  |  | 0-1 | 2-1 | 1-0 |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 6 | 2 | 0 | 4 | 5-12 | 4 |  |  |  |  |  | 4-1 | 0-2 |
|  Rhodesia | 6 | 1 | 1 | 4 | 4-16 | 3 |  |  |  |  |  |  | 2-1 |
|  Uusi-Seelanti | 6 | 1 | 0 | 5 | 6-10 | 2 |  |  |  |  |  |  |  |
Alkulohkot > Lohko B

| joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pst | IND | ESP | GER | NED | MLS | BEL | CAN | HNG |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Intia | 7 | 5 | 2 | 0 | 18-4 | 12 |  | 1-1 | 1-1 | 2-1 | 3-1 | 2-0 | 3-0 | 6-0 |
|  Espanja  | 7 | 4 | 3 | 0 | 16-3 | 11 |  |  | 1-1 | 1-1 | 3-0 | 3-0 | 3-0 | 4-0 |
|  Saksa | 7 | 2 | 5 | 0 | 9-4 | 9 |  |  |  | 1-0 | 0-0 | 0-0 | 5-1 | 1-1 |
|  Alankomaat | 7 | 4 | 1 | 2 | 20-4 | 9 |  |  |  |  | 2-0 | 4-0 | 5-0 | 7-0 |
|  Malesia | 7 | 2 | 2 | 3 | 11-13 | 6 |  |  |  |  |  | 3-3 | 3-1 | 4-1 |
|  Belgia | 7 | 2 | 2 | 3 | 10-13 | 6 |  |  |  |  |  |  | 5-1 | 2-0 |
|  Kanada | 7 | 1 | 0 | 6 | 5-25 | 2 |  |  |  |  |  |  |  | 2-1 |
|  Hongkong | 7 | 0 | 1 | 6 | 3-26 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  IntiaSingh Harbinder Shankar Laxman Mohinder Lal Hari Pal-Kaushik Bandu Patil V.J. Peter Ali Sayeed Charanjit Singh Darshan Singh Dharam Singh Gurbux Singh Jagjit Singh Joginder Singh Udhum Singh Prithipal Singh |  PakistanMuhammad Afzal Anwar Ahmed Khan Munir Ahmed Dar Saeed Anwar Zaka Din Muhammad Asad Malik Manzoor Hussain Atif Khursid Azam Abdul Hamid II Zafar Hayat Khalid Mahmood Khizar Nawaz Tariq Niazi Motiullah Khan |  AustraliaMervyn Crossman Paul Dearing Raymond Evans Robin Hodder John McBryde Donald McWatters Patrick Nilan Eric Pearce Julian Pearce Desmond Piper Donald Smart Antony Waters Graham Wood |
M/S Achille Lauro

| M/S Achille Lauro |
| --- | --- |
 Achille Lauro vuonna 1989 – savupiipuissa L*-logo
Tyyppi:  Matkustaja-autolautta
Rakennustelakka:  Naamloze Vennootschap (N.V.) Koninklijke Maatschappij "De Schelde", Vlissingen, Alankomaat
Rakennusnumero:  214
Kölinlasku:  tammikuussa 1939
Vesillelasku:  1. heinäkuuta 1946
Luovutettu:  21. marraskuuta 1947
Status:  upposi 2. joulukuuta 1994
Tekniset tiedot
Pituus:  195,97 m
Leveys:  25,05 m
Syväys:  8,954 m
Bruttovetoisuus (GT):  23 862
Koneisto:  8 × 8-sylinterinen Sulzer-diesel
Akseliteho:  23 536 MW
Nopeus:  41 km/h
Nopeus:  22 kn
Hyttipaikkoja:  369
Matkustajia:  1 466
Muuta:  Mittatiedot 1990-luvulta
Lähteet:  
Achille Lauro vuonna 1986 tai 1987
M/S Achille Lauro oli risteilyalus, joka muistetaan parhaiten vuonna 1985 tapahtuneesta kaappauksesta. Alus sai vesillelaskussa nimekseen Willem Ruys.
Historia

Achille Lauron oli tilannut varustamoyhtiö Rotterdamsche Lloyd vuonna 1938, ja sen rakentaminen aloitettiin 1939. Toinen maailmansota keskeytti laivan rakennustyöt, ja pommitusten vuoksi laiva valmistui vesillelaskukuntoon heinäkuussa 1946. Alus valmistui loppuvuodesta 1947 ja aloitti neitsytmatkansa 2. joulukuuta.
Vuonna 1964 alus myytiin Lauro Line -varustamolle, ja vuonna 1965 se kastettiin uudelleen Achille Lauroksi Napolin entisen pormestarin mukaan. Alus vietti kaksi vuotta telakalla modernisoitavana, ja se palasi takaisin liikenteeseen 1966. Achille Lauro liikennöi Italian lipun alla kotisatamanaan Napoli ja tunnuksenaan IBHE.
Kaappaus 1985

7. lokakuuta 1985 neljä itseään PLF:n (Palestine Liberation Front) jäseniksi väittänyttä henkilöä kaappasi Achille Lauron Egyptin rannikolla. Alus oli tuolloin Egyptin aluevesillä matkalla Aleksandriasta Port Saidiin. Kaappauksella väitetään olleen yhteyttä Tunisissa 1. lokakuuta tapahtuneisiin PLO:n päämajan pommituksiin.
Miehistön jäsen yllätti kaappaajat, jotka joutuivat toimimaan suunnitelmistaan poiketen etuajassa. He pitivät matkustajia ja miehistöä panttivankeina ja määräsivät aluksen purjehtimaan Tartusin satamaan Syyriaan. Kaappaajat vaativat 50 palestiinalaista vapautettaviksi Israelin vankiloista.
Kun Syyrian hallitus kieltäytyi sallimasta aluksen saapumista satamaan, kaappaajat tappoivat amerikkalaisen matkustajan, Leon Klinghofferin. Syynä pyörätuolissa olevan Klinghofferin murhaan oli se, että tämä oli juutalainen. Klinghofferin ruumis heitettiin laidan yli. Tämän jälkeen laiva suuntasi takaisin kohti Port Saidia.
Kahden päivän neuvotteluiden jälkeen kaappaajat suostuivat lähtemään laivalta, ja heidät lennätettiin Tunisiaan egyptiläisellä matkustajalentokoneella. Yhdysvaltain laivaston hävittäjät pakottivat koneen laskeutumaan laivaston lentotukikohtaan Sigonellaan, joka on Naton tukikohta Sisiliassa, jossa italialaisviranomaiset pidättivät kaappaajat. Yhdysvaltain protestista huolimatta koneen muut matkustajat pääsivät jatkamaan matkaansa, tiettävästi matkustajien joukossa oli myös kaappauksen suunnittelija Abu Abbas. Egypti vaati tapauksesta tuloksetta anteeksipyyntöä Yhdysvalloilta.
Kaappaus 1985 > Kaappareiden kohtalo

Bassam al-Asker pääsi ehdonalaiseen 1991, ja menehtyi 21. helmikuuta 2004
Ahmad Marrouf al-Assadi katosi ollessaan ehdonalaisessa vuonna 1991.
Youssef al Molqi tuomittiin vankilaan 30 vuodeksi, pakeni Rebibbian vankilasta 16. helmikuuta 1996 Espanjaan, jossa hänet vangittiin ja palautettiin Italiaan.
Abu Abbas tuomittiin poissa olevana. Vuonna 1996 hän esitti anteeksipyynnön kaappauksesta ja murhasta. Yhdysvallat ja Klinghofferin perhe eivät hyväksyneet anteeksipyyntöä vaan vaativat Abbasia tuomiolle. Yhdysvaltain armeija vangitsi Abbasin Irakissa 2003, ja hän menehtyi 8. maaliskuuta 2004 ollessaan armeijan vankilassa.
PLO haastettiin oikeuteen osuudesta Klinghofferin murhaan. Haaste peruttiin PLO:n maksaessa määrittelemättömän korvaussumman Klinghofferin tyttärille, joka käytettiin Leon and Marilyn Klinghoffer Memorial Foundation of the Anti-Defamation League -säätiön perustamiseen ja toimintaan. Säätiö taistelee terrorismia vastaan lakiteitse, politiikan ja koulutuksen keinoin.
Achille Lauro palasi takaisin liikenteeseen. Vuonna 1987 Lauro Line vaihtoi nimekseen StarLauro.
Uppoaminen

30. marraskuuta 1994 Achille Laurolla syttyi tulipalo sen purjehtiessa Somalian rannikon edustalla. Matkustajat evakuoitiin ja miehistö jätti aluksen. Hylätty, palava alus upposi 2. joulukuuta.