stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanuatu kesäolympialaisissa 2012

Vanuatu osallistui Lontoon kesäolympialaisiin vuonna 2012 viiden urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat judoon, pöytätennikseen ja yleisurheiluun. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi pöytätenniksenpelaaja Anolyn Lulu ja päättäjäisissä puolestaan judoka Nazario Fiakaifonu. Vanuatu osallistui olympialaisiin seitsemättä kertaa, eikä se saavuttanut mitaleita.
Joukkue > Judo

Nazario Fiakaifonu - Miesten yli 100 kg
Joukkue > Pöytätennis

Yoshua Shing - Miesten yksinpeli
Anolyn Lulu - Naisten yksinpeli
Joukkue > Yleisurheilu

Arnold Sorina - Miesten 800 metrin juoksu
Janice Alatoa - Naisten 100 metrin juoksu
Vuoleminen

Vuoleminen on puukolla, tai joskus kirveellä tai muulla teräaseella, tehtävää puun työstämistä. Yleensä vuolemalla teroitetaan kepin tai seipään terä, mutta vuolemalla voidaan myös pyöristää puun reunoja ja kulmia tai katkaista melko ohuita puita. Taitavat vuolijat voivat muotoilla pieniä veistoksia tai musikaalisia instrumettejä, kuten pajupillin.
Vuoleminen on hienojakeisempaa kuin veistäminen, jota jälkimmäistä yleensä harjoitetaan kirveellä tai moottorisahalla, vaikka myös puukkoa voidaan käyttää.
Astrid Lindgrenin hahmo Vaahteramäen Eemeli on kuuluisa vuolemistaan puu-ukoista, joita hän teki kärsiessään liiterissä vapausrangaistuksia kepposistaan.
Vihtori Viitanen

| Vihtori Viitanen |
| --- | --- |
 Vihtori Viitanen vuonna 1907.
Kansanedustaja
 22.5.1907–31.7.1908  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Viipurin läntinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1863 Eura
Kuollut: 14. joulukuuta 1918 (55 vuotta) Viipuri
Ammatti:  vanginvartija, vahtimestari
Viktor (Vihtori) Viitanen (synt. Juhola, 18. marraskuuta 1863 Eura – 14. joulukuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1908.
Elämä

Euran Honkilahden Mannilassa syntyneen Viitasen vanhemmat olivat torppari Vilhelm Juhola (1823−1881) ja Leena Stiina Dahlsten (1826−1899). Puuseppänä työskennellyt Viitanen muutti 1891 Turkuun, jossa hän oli vanginvartijana vuoteen 1897. Tämän jälkeen hän työskenteli vankilan työnjohtajana Kuopiossa ja vuodesta 1904 lähtien Viipurissa.
Viitanen liittyi Turun työväenyhdistykseen jo 1890-luvun alussa. Viipuriin muutettuaan hän oli yksi Viipurin Työväen Osuuskaupan, Viipurin työväen sanomalehti- ja kirjapaino-osuuskunnan ja Viipurin Työväen Säästöpankin perustajista. Sortovuosien aikana Viitanen vaikutti kaupungissa toimineessa työläisaktivistien ryhmässä, johon hänen ohellaan kuuluivat muun muassa Mimmi Kontulainen ja Kalle Procopé. Vuonna 1905 Viitanen toimi myös Viipurissa ilmestyneen Työ-lehden vastaavana toimittajana. Oulun puoluekokouksessa 1906 Viitanen valittiin SDP:n puolueneuvostoon. Kansanedustajaksi hänet valittiin Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa vuonna 1907. Viitasen ainoaksi jäänyt kansanedustajakausi päättyi jo kesällä 1908 eduskunnan hajottamiseen. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen.
Vuonna 1914 Viitanen joutui eroamaan työnjohtajan toimestaan poliittisen ilmiannon takia, jonka jälkeen hän työskenteli Papulan kansakoulun vahtimestarina. Sisällissodan alla Viitanen kannatti parlamentaarista linjaa, eikä lähtenyt punaisten toimintaan. Viitanen kuoli pitkään sairastettuaan kotonaan Viipurissa joulukuussa 1918. Hänet on haudattu Ristimäen hautausmaalle.
Yksityiselämä

Viitasen puoliso oli Edla Josefina Rättäri (1864−1944), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1891. Pariskunnalla oli neljä lasta. Heidän poikansa oli Helsingissä ilmestyneen sosialidemokraattisen Työn Vallan toimittaja ja filosofian kandidaatti Paavo Viitanen (s. 1892), josta tuli yksi sisällissodan loppuvaiheessa tapahtuneen Viipurin lääninvankilan joukkomurhan uhreista. Viitanen oli piileskellyt lääninvankilassa punakaartin pakko-ottoa.
Vuolanne

Vuolanne on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Antti Vuolanne (s. 1967), poliitikko ja kansanedustaja (SDP)
Matti Vuolanne (1932–2020), pappi, kristillinen kirjailija ja rovasti, Antti Vuolanteen isä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vernon (Eure)

| Vernon |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Vernon
 Koordinaatit: 49°05′33″N, 1°29′09″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Normandia
Departementti:  Eure
Arrondissementti:  Évreux
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34,9 km²
Väkiluku (2015):  23 797 
 – Väestötiheys:  681 as./km²
Kunnan numero:  27681
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vernon on kunta Pohjois-Ranskassa Euren departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee Seinejoen varrella noin 75 kilometriä Pariisista luoteeseen.
Nähtävyydet

Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulla rakennettu puolustuslinna Château des Tourelles. Se rakensi Ranskan kuningas Filip II puolustaakseen maataan englantilaisten hyökkäyksiltä. Linna on ollut Ranskan historiallisten monumenttien listalla vuodesta 1926.
Toinen linna, Château de Bizy, koostuu useasta 1700-luvulta peräisin olevasta rakennuksesta. Linnan rakentamiseen ovat vaikuttaneen Belle-Islen herttua, Penthièvren herttua sekä Ranskan kuningas Ludvig Filip I. Linnan salongissa on näytteillä Albuferan herttua, marsalkka Louis-Gabriel Suchetin jälkeläisten keräämiä 1700-luvun puutöitä, gobeliinejä sekä muistoesineitä Napoleonin imperiumista.
Tunnettuja kuntalaisia

Ousmane Dembélé (s. 1997), jalkapalloilija
Château des Tourelles
Château de Bizy
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vernon (Eure) Wikimedia Commonsissa
Vie mut kotiin (kappale)

| ”Vie mut kotiin” Jesse Kaikuranta |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2012
 Julkaistu: 24. huhtikuuta 2012
 Formaatti: digitaalinen
 Tekijä(t): Eppu Kosonen (säv.) Saara Törmä (san.)
 Kesto: 04.05
 Levy-yhtiö: Universal Music
Jesse Kaikurannan muut singlet
|   | ”Vie mut kotiin” 2012 | ”Järjetön rakkaus” 2012 |
Vie mut kotiin on Jesse Kaikurannan debyyttisingle, joka julkaistiin digitaalisesti 24. huhtikuuta 2012. Kappale kuultiin ensimmäisen kerran The Voice of Finland -laulukilpailun finaalissa, jossa Kaikuranta sen esitti.
Kappale on menestynyt hyvin verrattuna muihin The Voice of Finland -kilpailun finalisteille sävelletyistä kappaleista. Vie mut kotiin oli vuonna 2012 viikolla 18 Suomen ladatuin kappale ja se on ollut myös Music Control radiolistan ensimmäisellä sijalla. Kappale valittiin vuoden 2013 Iskelmä Gaalassa vuoden iskelmäksi.
Kappaleen on säveltänyt Eppu Kosonen ja sanoittanut Saara Törmä.
Kappaleet

Vie mut kotiin
Musiikkivideo

Valokuvaaja Ville Akseli Juurikkalan ohjaama musiikkivideo julkaistiin maanantaina 4. kesäkuuta 2012. Videolla Kaikuranta liikkuu vanhassa tyhjässä talossa ja soittaa pianoa kallioisella meren rannalla.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 11 (24/2012) 
Suomen virallinen latauslista: 1 
Radio TOP 20: 1 
Jesse Kaikuranta "Vie mut kotiin" -kappaleen musiikkivideolla.
Vie tuuli laivaa

| Vie tuuli laivaa Finntrio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : ML-Studioilla 1987
 Julkaistu: 1987 (LP, MC)
 Tuottaja(t): Kari Hillo
 Tyylilaji: folk, iskelmä
 Kesto: 38.04
 Levy-yhtiö: Musiikki-Laiho
Finntrio muut julkaisut
| Lounatuulen laulu: Finntrio tänään lapsille 1986 | Vie tuuli laivaa 1987 | Folk-kansio 1989 |
Vie tuuli laivaa (MLMC-2102) on Finntrion vuonna 1987 ilmestynyt ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Albumi sisältää pääasiassa iskelmämusiikkia. Albumin julkaisi Musiikki-Laiho, joka vastasi myös yhtyeen edellisen studioalbumin Lounatuulen laulu: Finntrio tänään lapsille julkaisusta.
Kappaleet

Kaikki sovitukset Kari Hillo.
A-puoli
Merimiehen lähtölaulu – 3.04 (Säv. ja san. Sakari Virkki)
Kun tuulee – 3.40 (Säv. ja san. Jussi Asu)
Kuisketta yön – 3.12 (Säv. ja san. Erkki Liikanen)
Matkalla Pasilaan (The L&N don't stop here anymore) – 3.03 (Säv. ja san. Bobby Goldsboro, suom. san. Sakari Virkki)
Syysaamu – 3.04 (Säv. ja san. Kari Hillo)
Talven nukkunut karhu – 3.04 (Säv. ja san. Sakari Virkki)
B-puoli
Jospa oisit kaunokukka  – 2.35 (Säv. ja san. Trad., suom. san. Yrjö Suomalainen)
Taas kuulen kuinka sataa – 2.35 (Säv. ja san. Jussi Asu)
Sait multa kukkaset toukokuun (Greensleeves) – 3.23 (Säv. Trad., suom. san. R. Kisko)
Paiskaa puita nuotioon – 3.18 (Säv. Trad., san. Hannu Karlsson)
Paluu – 3.25 (Säv. Petri Hohenthal, san. Hannu Karlsson))
Meri on hiljainen – 3.47 (Säv. Trad., san. Sakari Virkki)
Tekijät > Finntrio

Tapio Kyöstilä
Sakari Virkki
Stig-Olof Sandberg
Tekijät > Muut

Musiikin ja laulujen sovitukset: Kari Hillo
Tuotanto, äänitys ja miksaus: ML-Studio, Kari Hillo
Välikylä

Välikylä on yleinen paikannimi:
Välikylä, Iisalmi
Välikylä, Ikaalinen
Välikylä, Kaustinen
Välikylä, Kristiinankaupunki
Välikylä, Kälviä
Välikylä, Kärsämäki
Välikylä, Liperi
Välikylä, Oulu
Välikylä, Pello
Välikylä, Raahe
Välikylä, Ruokolahti
Välikylä, Siikajoki
Välikylä, Ylitornio
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Välikylä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veli-Pekka Viljanen

Veli-Pekka Viljanen (s. 22. lokakuuta 1958 Asikkala) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden professorina.
Ura

Viljanen valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1981, oikeustieteen lisensiaatiksi 1987 ja oikeustieteen tohtoriksi 2001.
Viljanen toimi Turun yliopistossa tutkijana vuosina 1983–1986 ja Suomen Akatemian tutkimusassisenttina vuosina 1987–1989. Hän on toiminut Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden määräaikaisena professorina vuosina 1998–2002 ja vakinaisena professorina vuodesta 2002 alkaen. Lisäksi hän toimi Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan varadekaanina vuosina 2010–2017. Viljasen tutkimusintressit ovat kohdistuneet Suomen valtiosääntöoikeuteen, valtiosääntöteoriaan sekä perus- ja ihmisoikeuksiin, ja hän on tutkimuksissaan kehittänyt erityisesti valtiosääntöoikeuden ja perusoikeuksien yleisiä oppeja.
Viljanen toimi oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vuosina 1992–1998. Hän on osallistunut useisiin lainvalmisteluhankkeisiin, mukaan lukien perustuslain perusoikeussäännösten uudistamista valmistelleen Perusoikeuskomitean pääsihteerinä 1990–1992 ja uutta perustuslakia valmistelleen Perustuslaki 2000 –komitean pääsihteerinä 1996–1997. Viljanen on myös yksi perustuslakivaliokunnan eniten kuulemista asiantuntijoista.
Viljanen toimi Suomen valtiosääntöoikeudellisen seuran puheenjohtajana vuosina 2001–2009. Hän on myös toiminut kirkolliskokouksen lainopillisena asiantuntijana. Hän sai Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkin vuonna 2010.
Ura > Ehdokas oikeuskansleriksi

Vuonna 2017 oikeusministeriö esitti Viljasta uudeksi oikeuskansleriksi Jaakko Jonkan seuraajaksi, mutta asia vedettiin pois valtioneuvoston esityslistalta, koska presidentti Sauli Niinistö oli tyytymätön esitykseen ja ilmaisi kantansa pääministeri Juha Sipilälle, joka vaikutti nimityksen käsittelyn poistamiseen valtioneuvoston yleis­istunnon asialistalta. Viljanen oli aiemmin arvostellut Niinistön valtiopäivien avajaisissa pitämää puhetta, jossa tämä käsitteli turvapaikkakriisin hoitoa. Vaihtoehtoisesti on esitetty, että taustalla oli Viljasen esittämät kriittiset asiantuntijalausunnot perustuslakivaliokunnassa lakiesityksestä ulkomaisen sotilaallisen avun antamisen ja vastaanottamisen osalta. Viljasen sijasta oikeuskansleriksi nimitettiin alivaltiosihteeri Tuomas Pöysti.
Yksityiselämä

Viljasen puoliso on Vantaan kaupunginjohtaja Ritva Viljanen, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta.
Julkaisuja

Kansalaisten yleiset oikeudet: Tutkimus suomalaisen perusoikeuskäsityksen muotoutumisesta autonomiakaudella ja itsenäisyyden ensi vuosina.  (2. uudistettu painos (1. painos 1986))  Helsinki:  Lakimiesliiton kustannus, 1988.  ISBN 951-640-412-X.
Perusoikeuksien rajoitusedellytykset.  (Väitöskirja)  Helsinki:  WSOY Lakitieto, 2001.  ISBN 951-670-057-8.
Hallberg, Pekka; Karapuu, Heikki; Ojanen, Tuomas; Scheinin, Martin; Tuori, Kaarlo; Viljanen, Veli-Pekka: Perusoikeudet.  (2. uudistettu painos (1. painos 1999))  Helsinki:  WSOYpro, 2011.  ISBN 978-951-0-30957-5.
Aiheesta muualla

Turun yliopisto – Veli-Pekka Viljanen
Valletta FC

Valletta Football Club on vuonna 1943 perustettu jalkapalloseura Maltan pääkaupungista Vallettasta. Se pelaa Maltan pääsarjassa Maltan Valioliigassa. Joukkue on voittanut Maltan mestaruuden 16 kertaa ja cupin 11 kertaa.
Saavutukset

Maltan mestaruus 1944/45, 1945/46, 1947/48, 1958/59, 1959/60, 1962/63, 1973/74, 1977/78, 1979/80, 1983/84, 1989/90, 1991/92, 1996/97, 1997/98, 1998/99 ja 2000/01
Maltan cupin voitto 1959/60, 1963/64, 1974/75, 1976/77, 1977/78, 1990/91, 1994/95, 1995/96, 1996/97, 1998/99 ja 2000/01
Pelaajat ja valmentajat > Nykyinen joukkue

Päävalmentaja (1. heinäkuuta 2014 alkaen)   Gilbert Agius
Viidakon poika

| Viidakon poika> The Jungle Book |
| --- | --- |
 Elokuva on katsottavissa Wikimedia Commonsissa (paina nuolta).
Ohjaaja:  Zoltan Korda
Käsikirjoittaja:  Laurence Stallings
Tuottaja:  Alexander Korda
Säveltäjä:  Miklós Rózsa
Kuvaaja:  Lee Garmes W. Howard Greene
Leikkaaja:  William Hornbeck
Tuotantosuunnittelija:  Vincent Korda
Lavastaja:  Vincent Korda
Pääosat:  Sabu (17)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Alexander Korda Films, Inc.
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:  1942
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viidakon poika (The Jungle Book, suom. rinnakkaisnimi Viidakkokirja) on unkarilaisten Kordan veljesten tekemä elokuva vuodelta 1942. Se on filmatisointi Rudyard Kiplingin tunnetusta tarinakokoelmasta Viidakkokirja. Ohjaajana toimi Zoltán Korda, tuottajana Alexander Korda ja lavastajana Vincent Korda. Pääosaa viidakkopoika Mowglina esittää Sabu.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sabu  | … |  Mowgli   |
|  Joseph Calleia  | … |  Buldeo   |
|  John Qualen  | … |  parturi   |
|  Frank Puglia  | … |  kertoja   |
|  Rosemary DeCamp  | … |  Messua   |
|  Patricia O'Rourke  | … |  Mahala   |
|  Ralph Byrd  | … |  Durgaived    |
|  John Mather  | … |  Rao   |
|  Faith Brook  | … |  englantilainen tyttö   |
|  Noble Johnson  | … |  Sikh  |
Patricia O’Rourke ja Sabu.
Vico Magistretti

Vico Magistretti
Vico Magistretti (6. lokakuuta 1920 Milano – 19. syyskuuta 2006) oli italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija, joka tunnettiin erityisesti huonekaluistaan ja valaisimistaan.
Milanolaisen arkkitehtisuvun vesaksi syntynyt Vico Magistretti aloitti isoisänsä ja isänsä ammattiin opiskelun Politecnico di Milanossa 1930, mutta joutui sotaan. Hän karkasi asepalveluksesta ja asui maanpakolaisena Sveitsissä. Siellä hän opiskeli Lausannen italiankielisillä yliopistokursseilla ja tapasi esikuvakseen muodostuneen humanistiarkkitehti Ernesto Nathan Rogersin. Hän pääsi mukaan arkkitehtiryhmään, joka suunnitteli sodassa vaurioituneen Milanon QT8-kaupunginosan uudelleenrakentamista. Magistretti vastasi alueen runolliseksi kuvatun pyöreän kirkon suunnittelusta yhdessä Mario Tedeschin kanssa.
Magistretti valmistui arkkitehdiksi 1945 ja työskenteli sitten isänsä toimistossa yhdessä arkkitehti Paolo Chessan kanssa. Milanon kaupunkisuunnittelutehtävistä hän siirtyi 1950-luvulla vähitellen sarjatuotettujen huonekalujen ja valaisinten suunnittelijaksi, tilaajinaan erityisesti Cassina mutta myös Artemide, suomalainen Asko, Fritz Hansen, Kartell, Oluce ja Schiffini. Hänen ensimmäisiä menestystuotteitaan oli Cassinalle suunniteltu olkipunosta käyttävä Carimate-tuoli, jossa yhdistyivät maalaisperinne ja urbaani hienostuneisuus ja jossa nähdään myös skandinaavisia vaikutteita.
Vico Magistretti sai Compasso d'Oro -palkinnon 1967 ja 1979 ja lisäksi muun muassa kultamitalin vuoden 1951 Milanon triennaalissa ja Grand Prix’n vuoden 1954 triennaalissa. Kaksitoista hänen työtään on otettu New Yorkin modernin taiteen museon kokoelmiin. Magistretti opetti Lontoon Royal College of Art -oppilaitoksessa ja Milanon Domus-akatemiassa.
Tuotantoa

Carimate-tuoli (Cassina 1959)
Eclisse-valaisin (Artemide 1965)
Atollo-valaisin (Oluce 1977)
Patricia Urquiolan kanssa suunniteltu Chaise Longue (1996)
Leopardi, Milano (Guido Venezianin kanssa), 1961
Carimate-golfklubi (Guido Venezianin kanssa)
Tornitalo Milanossa, 1964–1965
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vico Magistretti Wikimedia Commonsissa
Vico Magistretti Foundation
Vico Magistrettin haastattelu (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vico Magistretti
Käännös suomeksi
Viihdeuutiset

| Viihdeuutiset |
| --- | --- |
Kestoaika:  15 minuuttia
Pääosissa:  Viivi Avellán Mari Kakko Sanna Kiiski
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  31. tammikuuta 2005 – 10. joulukuuta 2009
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Nouhau Productions
Viihdeuutiset oli MTV3:lla esitettävä ajankohtaisohjelma. Ohjelmassa kerrottiin tuoreimmat viihdeuutiset julkimoista, muotimaailmasta ja elokuvamaailmasta. Viimeinen viihdeuutisten lähetys esitettiin 10. joulukuuta 2009.[lähde? ]
Viihdeuutiset alkoi vuoden 2005 alussa, silloin niitä juonsi Viivi Avellán. Vuonna 2007 juontajana oli Mari Kakko. Syksystä 2008 lähtien juontajana toimi Sanna Kiiski.
Aiheesta muualla

Viihdeuutiset
Viitakutoja

| Viitakutoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Kutojat Ploceus
Laji::  taeniopterus
Kaksiosainen nimi
 Ploceus taeniopterus  Reichenbach, 1863 
Katso myös
   Viitakutoja Wikispeciesissä   Viitakutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viitakutoja (Ploceus taeniopterus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viitakutojaa tavataan hajanaisella alueella Itä-Afrikan pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vanuatu kesäolympialaisissa 2016

Vanuatu osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin vuonna 2016 joukkueella, johon kuului neljä urheilijaa neljästä eri lajista. Kyseessä oli maan kahdeksas esiintyminen olympialaisissa, eikä se saavuttanut mitaleita. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi pöytätennispelaaja Yoshua Shing.
Joukkue > Judo

Vanuatu sai lähettää yhden judokan osallistumaan Rio de Janeiron olympiajudoihin "maanosakohtaisten paikkojen" avulla. Vanuatun korkeimmin rankingissa sijoittunut judoka oli Joe Mahit, joten hän edusti Vanuatua judossa miesten alle 66-kiloisten sarjassa.
Joe Mahit - Miesten alle 66 kg
Joukkue > Nyrkkeily

Vanuatu sai lähettää yhden miesnyrkkeilijän alle 56-kiloisten sarjaan. Lionel Warawara täytti tämän paikan ja oli samalla Vanuatun ensimmäinen nyrkkeilijä sitten vuoden 1988 olympialaisten.
Lionel Warawara - Miesten alle 56 kg
Joukkue > Pöytätennis

Vanuatu lähetti Rio de Janeiroon yhden pöytätennispelaajan, eli Yoshua Shingin, joka pääsi kisoihin Oseanian karsintojen kautta sijoittueessaan siellä kolmen parhaan joukkoon. Shingin matka katkesi kuitenkin jo ensimmäisellä kierroksella.
Yoshua Shing - Miesten kaksinpeli
Joukkue > Soutu

Vanuatu sai kutsun lähettää yhden urheilijan yksinsoutuun edustamaan maata Rio de Janeiron souturadoille. Tämä merkitsi myös maan ensiesiintymistä olympiasouduissa.
Luigi Teilemb - Miesten yksinsoutu
Viitala (Peräseinäjoki)

| Viitala |
| --- | --- |
 Viitala
 Koordinaatit: 62°36.500′N, 22°59.423′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Seinäjoki
Entinen kunta:  Peräseinäjoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2022):  513
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  61110
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viitala on kylä Seinäjoella entisessä Peräseinäjoen kunnassa. Seinäjoen aluejaossa kylä kuuluu Keski-Seinäjoen suuralueeseen. Kylä sijaitsee Peräseinäjoen keskustasta noin 5 kilometriä pohjoiseen Seinäjoelle menevän tien varressa. Osaa kylästä nimitetään Ala-Viitalaksi, jossa sijaitsee Alaviitalan ala-aste.
Viitalan kylän asukasluku oli vuoden 2022 lopussa 513.
Viitalan kylän osa-alueita ovat vanhojen kantatilojen mukaan nimetyt Pappilanmäki, Flinkkilänmäki, Kanto, Annala ja Koivistonmäki. Seinäjokivarren kyläasutus Viitalan ja Kihniän kylissä kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Viitalan rivikylä alkaa etelässä heti Peräseinäjoen kirkonkylän pohjoispuolelta. Seinäjoen jokiuoman mutkia noudatteleva maantie kulkee kylän läpi, ja sen molemmin puolin talot ovat tiiviinä nauhana. Yhtenäisin talonäkymä sijoittuu kylän eteläosaan Pappilanmäkeen ja Koivistonmäkeen. Sen varrella sijaitsevat Pappilan päärakennus, rippikoulutupa, Peräseinäjoen ensimmäinen kansakoulu sekä 1800-luvun lopulla rakennetut Flinkkilän ja Keski-Flinkkilän päärakennukset.
Verijuuret

| Verijuuret |
| --- | --- |
 Maarianverijuuri (Agrimonia eupatoria)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Verijuuret Agrimonia  L.
Katso myös
   Verijuuret Wikispeciesissä   Verijuuret Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verijuuret (Agrimonia) on kasvisuku ruusukasvien (Rosaceae) heimossa. Siihen kuuluu 15 pohjoisilla lauhkeilla alueilla kasvavaa lajia.
Lajeja ja risteymiä

Agrimonia aitchisonii
Agrimonia bracteata
Agrimonia coreana
maarianverijuuri (Agrimonia eupatoria)
Agrimonia gorovoi
Agrimonia granulosa
Agrimonia gryposepala
Agrimonia microcarpa
Agrimonia nipponica
Agrimonia parviflora
idänverijuuri (Agrimonia pilosa )
haroidänverijuuri (var. coreana)
suppuidänverijuuri (var. pilosa)
tuoksuverijuuri (Agrimonia procera)
Agrimonia pubescens
Agrimonia repens
Agrimonia rostellata
Agrimonia striata
Agrimonia × nipponopilosa
Agrimonia × wirtgenii (maarian- ja tuoksuverijuuren risteymä)
Tuntomerkkejä

Pohjoismaissa ja Suomessa tavataan kolme verijuurilajia. Ne ovat monivuotisia, isohkoja ruohokasveja, joilla on pienistä keltaisista kukista muodostuva tähkämäinen kukinto.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Verijuuret (Agrimonia)
Viihdytysjoukot

Viihdytysjoukot olivat aluksi Valtion tiedoituslaitoksen, myöhemmin Suomen puolustusvoimien alaisuudessa vuosina 1941–1944 toiminut organisaatio. Sen tehtävänä oli kohottaa sotilaiden moraalia ja mielialaa.
Talvisodassa viihdytystoiminta oli vähäistä. Jatkosodan aikana tilanne korjattiin ja viihdytyskiertueita järjestettiin runsaasti.
Viihdytysjoukkojen kiertueet olivat hyvin suosittuja ja toivottuja tapahtumia rintamalla. Viihdyttäjinä toimi muun muassa laulajia, muusikkoja, näyttelijöitä, runonlausujia, pakinoitsijoita, taikureita, tanssijoita ja voimistelijoita. Osa heistä oli määrätty viihdytystehtäviin asevelvollisina, osa oli siviilejä.
Näyttelijöistä rintamalla kiersivät muun muassa Tauno Palo, Ansa Ikonen, Leif Wager, Lasse Pöysti ("Suomisen Olli") ja Maire Suvanto ("Suomisen Pipsa"), laulajista Eugen Malmstén, Olavi Virta sekä Harmony Sisters. Tapio Rautavaara oli viihdytysjoukkojen radioäänistä tunnetuin.
Viihdytysjoukoissa työskentely oli vaarallista, sillä esiintymispaikat olivat usein hyvin lähellä etulinjaa.