Karuselli
Historia > Kulta-aika Yhdysvalloissa

Karusellin suosio kasvoi vuosisadan vaihteessa ja koki todellisen kultakauden 1900-luvun ensimmäisten vuosikymmenten taloudellisen hyvinvoinnin aikana luksustuotteiden ja -palvelujen kuten huvipuistojen yleistyessä. Kysynnän myötä kasvoi myös tuotanto, ja karusellitehtailu sai vauhtia myös Yhdysvalloissa, jossa se aiemmin oli ollut esimerkiksi maanviljelijöiden talviajan puhdetyötä. Ensimmäinen patentti alalle myönnettiin vuonna 1850.
Karusellien kulta-aikaa kesti Yhdysvalloissa noin puoli vuosisataa 1880-luvulta 1930-luvulle. Tänä aikana maassa rakennettiin tuhansia puusta käsin kaiverrettuja karuselleja, joista vain noin 150 on yhä käytössä. Sekä laitteiden taiteellinen että tekninen taso kehittyi, sillä ensimmäisiä hevos- tai höyrykäyttöisiä karuselleja paranneltiin lukuisilla uudistuksilla. Karuselleista tuli sähkökäyttöisiä, ja uusi kampimekanismi pehmensi laukkaavaa liikettä. Yhdysvalloissa karusellit eivät yleensä olleet siirrettäviä, vaan ne sijoitettiin pysyvästi ennen kaikkea huvipuistoihin. Sen vuoksi ne olivat myös suurempia kuin Euroopassa: tyypillisesti hevosia oli 3–5 rinnakkain. Huvipuistokarusellien ympärille rakennettiin yleensä laitetta suojaava koristeellinen paviljonki. Huvipuistoja syntyi ennen kaikkea raitiovaunulinjojen päähän ja rautateiden varsille, koska junat haluttiin saada täyteen myös viikonloppuisin.
1900-luvun alkupuolella Yhdysvalloissa palattiin jonkun verran perinteisiin hevoskaruselleihin erilaisten vaunujen, villieläinten ja muiden mielikuvituksellisten kokeilujen sijaan, sillä huomattiin lasten kapuavan mieluiten juuri hevosen selkään. Karusellitaiteilijoiden ammattikunnasta tuli yhä valikoituneempi joukko lahjakkaita käsityöläisiä. Tunnettuja yhdysvaltalaisia karusellinvalmistajia tai -kaivertajia olivat muun muassa Gustav Dentzel, Charles Looff, Allan Herschell, Philadelphia Toboggan Company, Solomon Stein ja Harry Goldstein, Charles Parker, Marcus Illions, Salvatore Cernigliaro, Daniel Müller, Frank Carretta, Charles Carmel ja John Zalar. Monet karusellinvalmistajista olivat Euroopasta muuttaneita siirtolaisia. Näistä ensimmäisinä toimintansa aloittivat Dentzel ja Looff. Molemmat kehittivät omintakeisen kaiverrustyylin, jotka ovat vaikuttaneet Yhdysvaltain karusellituotantoon tähän päivään asti. Dentzelin karuselleille olivat tyypillisiä aistikkaat mutta realistisemmat hahmot, kun Looffin tuotokset olivat mielikuvituksellisempia ja eloisampia. Vielä kolmaskin, yksinkertaisempi tyyli kehittyi maatalousnäyttelyiden siirrettävien karusellien pohjalta.
Toisin kuin luultiin, olivat lähes kaikki karusellit Yhdysvalloissa valmistettuja, sillä korkeat tullit ja kuljetuskustannukset tekivät laitteiden tuonnin Euroopasta kannattamattomaksi. Poikkeuksena oli Coney Islandilla Brooklynissa vuodesta 1911 sijainnut valtava saksalainen El Dorado -karuselli, jonka saama huomio sai jotkut yhdysvaltalaisetkin valmistajat tavoittelemaan eksoottisuutta väittämällä laitteidensa olevan saksalaisia. Karuselleja kuljetettiin kuitenkin jonkin verran Eurooppaan sekä maihin joissa omaa tuotantoa ei ollut, esimerkiksi Filippiineille, eteläiseen Afrikkaan, Japaniin, Australiaan ja Singaporeen.