stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Holografinen periaate
Mustan aukon entropia

Kappale, jonka entropia on korkea, on mikroskooppisella tasolla satunnainen. Koska mustat aukot ovat Einsteinin yhtälöiden tarkkoja ratkaisuja, niiden entropian ajateltiin olevan nolla.
Jacob Bekenstein kuitenkin huomasi, että tämä on ristiriidassa termodynamiikan toisen pääsäännön kanssa. Jos korkeaentropinen kuuma kaasu joutuisi mustaan aukkoon, niin entropiaa häviäisi. Yksi tapa välttää risti­riita termodynamiikan toisen pääsäännön kanssa on olettaa, että mustat aukot ovat satunnaisobjekteja, joiden entropia on hyvin korkea.
Bekenstein oletti mustien aukkojen olevan maksimientropiakappaleita. Niillä olisi suurempi entropia kuin millään muulla saman tilavuuden kappaleilla. Ainoa tunnettu raja on gravitaatio; liian suuri­energinen kaasu romahtaa mustaksi aukoksi. Bekenstein käytti tätä tietoa asettaakseen ylärajan entropialle tietyssä avaruusalueessa. Yläraja on verrannollinen alueen pinta-alaan. Hänen johtopäätöksensä mukaan mustan aukon entropia on suoraan verrannollinen tapahtumahorisontin pinta-alaan.
Aiheesta muualla

Raphael Bousso luennoi holografisen periaatteen perusteista. UCTV.TV-video.](englanniksi)
Scientific American Jacob Bekensteinin artikkeli holografisesta periaatteesta. 2003.(englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Holographic principle
Käännös suomeksi
Ingrid Lotz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lotz vuonna 1969 |  Lotz vuonna 1969 |  Lotz vuonna 1969 |  |
Naisten yleisurheilu
Maa:   Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | Kiekonheitto |  |
Ingrid Lotz (o.s. Eichmann; s. 11. maaliskuuta 1934 Malliß) on saksalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kiekonheitossa. Hän edusti Saksan demokraattista tasavaltaa ja seuratasolla SC DHfK Leipzigia.
Lotz osallistui olympialaisiin kerran, Tokiossa 1964. Hän voitti tuolloin hopeaa tuloksellaan 57,21 metriä, joka oli vielä heiton jälkeen silloinen olympiaennätys ja myös jäi hänen henkilökohtaiseksi ennätyksekseen. Lotz voitti maansa mestaruuden kolmesti peräkkäin vuosina 1962–1964.
Ingrid on naimisissa moukarinheittäjä Martin Lotzin kanssa.
Hugo Budinger

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
Hugo Budinger (10. kesäkuuta 1927 Düsseldorf – 7. lokakuuta 2017) oli saksalainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1952 Helsingissä, 1956 Melbournessa ja 1960 Roomassa. Melbournessa hän kuului pronssia saaneeseen joukkueeseen.
HögforsGST

| HögforsGST Oy |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Sharing smart solutions
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2004
Toimitusjohtaja:  Antti Hartman
Kotipaikka:  Leppävirta
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  Lämmitys- ja jäähdytysjärjestelmät
Tuotteet:  Lämmitys- ja jäähdytyslaitteet
Liikevaihto:  n. 30 miljoonaa euroa
Henkilöstö:  n. 140
Kotisivu:  www.hogforsgst.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HögforsGST Oy on suomalainen lämmitys- ja jäähdytysjärjestelmätoimittaja. HögforsGST on erikoistunut kaukolämpö- ja kaukokylmälaitteiden suunnitteluun ja valmistukseen. HögforsGST:n HybridiLTO-järjestelmä on laaja kokonaisjärjestelmä kerrostalojen poistoilman lämmöntalteenottoon. Sen pientaloihin tarkoitetut UNIS -tuoteperheen lämmönjakokeskuksia myydään LVI-tukkuliikkeiden ja LVI-urakointiliikkeiden kautta. Suomessa jo lähes joka toinen kaukolämpöön liitetyn talon uusi lämmönjakokeskus on HögforsGST:n valmistama.
HögforsGST:llä on tuotantolaitos Leppävirralla ja sen lisäksi sillä on koko maan kattava myyntiorganisaatio sekä Suomessa että Ruotsissa. Yrityksellä on tytäryhtiö myös Norjassa. Noin puolet HögforsGST:n liikevaihdosta tulee viennistä.
Yhtiö ilmoitti keväällä 2019 investoivansa yli viisi miljoonaa euroa uuteen tehtaaseen. Uusi, noin 3 000 neliömetrin kokoinen tehdas rakentuu vanhemman n. 4 000 neliömetrin kokoisen tuotantolaitoksen viereen. Uusi valmistuva laitos keskittyy niin sanottujen älykkäiden, verkkoon kytkettyjen lämmitysratkaisujen valmistamiseen, jotka säästävät lämmityskustannuksissa ja vähentävät päästöjä.
Keväällä 2022 suomalaisesta pääomasijoitusyhtiö Intera Partnersista tuli HögforsGST:n omistajakumppani. Omistusjärjestelyn tavoitteena on tarjota HögforsGST:lle mahdollisuuksia lisätä investointeja tuotekehitykseen sekä auttaa yhtiötä kehittymään seuraavalle tasolle niin Suomessa kuin kansainvälisesti. HögforsGST:n muina omistajina jatkavat yrityksen avainhenkilöt.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivusto
Travis Barker

| Travis Barker |
| --- | --- |
 Travis Barker vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1975 (ikä 48) Fontana, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, äänitetuottaja
Muusikko
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  pop-punk rap rock hip hop alternative rock ska skate punk melodic hardcore punk rock West coast hip hop
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Blink-182 Antemasque +44 Box Car Racer Yelawolf Transplants The Game Paul Wall TRV$DJAM The Aquabats Expensive Taste Steve Aoki
Levy-yhtiöt:  DGC Interscope LaSalle Atlantic Geffen Hellcat MCA Golden Voice Records Goliath Artists
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Travis Landon Barker (s. 14. marraskuuta 1975 Fontana, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rumpali. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Blink-182, The Transplants, +44 ja Box Car Racer. Hän liittyi Blink 182:een vuonna 1997, jolloin entinen rumpali Scott Raynor erotettiin alkoholiongelmien takia. Barker soitti Blink-182:n kiertueella jalka murtuneena. Blink-182:n hajottua Barker soitti Plus-44:in kiertueella vain vasemmalla kädellä, koska hänen oikea ranteensa oli murtunut.[lähde? ]
Barker perusti vaateliikkeen Famous Stars And Straps 1999 ja levy-yhtiön nimeltä LaSalle Records 2004.
Barker ja muusikkokollega Adam Goldstein (DJ AM) loukkaantuivat 19. syyskuuta 2008 Etelä-Carolinassa sattuneessa lento-onnettomuudessa. Kuolonuhreja oli neljä. Lento oli matkalla Etelä-Carolinasta Kaliforniaan.
Barkerilla on kaksi lasta Shanna Moaklerin kanssa. Barkerin poika Landon Asher Barker on syntynyt vuonna 2003, ja tytär Alabama Luella Barker vuonna 2005.
Barker meni naimisiin Kourtney Kardashianin kanssa vuonna 2022.
Diskografia > Albumit

Give the Drummer Some
Diskografia > Mixtapet

Let the Drummer Get Wicked (2011)
Enema of the State (1999)
Take Off Your Pants and Jacket (2001)
Blink-182 (2003)
Neighborhoods (2011)
California (2016)
Transplants (2002)
Haunted Cities (2005)
In a Warzone (2013)
When Your Heart Stops Beating (2006)
Fix Your Face (DJ mix) (2008)
Fix Your Face Vol. 2 (Coachella' 09) (DJ mix) (2009)
The Fury of The Aquabats! (1997)
Box Car Racer (2002)
DJ Skee Presents: Expensive Taste (2007)
Psycho White (2012)
Rawther (2016)
Tynnyripuisto

| Tynnyripuisto |
| --- | --- |
 Puiston leikkialue
Tyyppi:  kaupunkipuisto
Sijainti:  Matinkylä, Espoo
Koordinaatit:  60°09′40.0″N, 024°44′00.0″E
Tynnyripuisto  (ruots. Tunnparken) on viheralue Matinkylän pohjoisosassa eteläisessä Espoossa.
Tynnyripuisto sijaitsee välittömästi Länsiväylän eteläpuolella ja kauppakeskus Iso Omenan länsipuolella. Puistoa uudistettiin 2020-luvulla ja remontti valmistui kesällä 2024. Eniten muutoksia tehtiin puiston eteläiseen osaan, johon rakennettiin kivetty oleskelualue, johon kuuluu muun muassa vesileikkialue. Sen eteläpuolelle rakennettiin pieni tapahtumatasanne. Puiston länsiosaan rakennettiin leikkialue. Puiston pohjoisosan historialliset kivimuurit säilytettiin muistona Tallbackan tilasta, joka sijaitsi ammoin nykyisen puiston alueella. Tynnyripuiston kulkureitit jätettiin suunnilleen ennalleen.
Tynnyripuiston halki virtaa Tiistilänoja koillisesta lounaaseen. Se laskee Finnoon altaaseen. Ojaa hyödynnetään hulevesien johtamiseen.
Kuvia

Tynnyripuistoa remontoidaan
Tynnyripuiston tapahtumatasanne
Tuuni Partti

| Tuuni Partti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. toukokuuta 1975 (ikä 49) Inari
Muusikko
Laulukielet:  pohjoissaame
Aktiivisena:  1982–
Tyylilajit:  etnomusiikki
Soittimet:  joiku, laulu
Yhtyeet:  Angelit
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tuuni Monika Partti (o.s. Länsman, s. 8. toukokuuta 1975 Inari) on saamelainen muusikko, joka tunnetaan vuonna 1982 perustetusta Angelit-yhtyeestä, jossa hän esiintyy yhdessä sisarensa Ursula Länsmanin kanssa. He olivat ensimmäistä kertaa julkisuudessa jo vuonna 1979, kun Elina Karjalainen kirjoitti syrjäisessä Angelin kylässä asuvista sisaruksista jutun Suomen Kuvalehteen YK:n kansainvälisen Lapsen vuoden johdosta. Samana vuonna Länsmanin sisarukset esiintyivät myös TV2:n sekä Japanin television ohjelmissa.
Partti aloitti uransa musiikin parissa 1982, jolloin inarilaisista lapsista koottu ryhmä esiintyi Utsjoella järjestetyssä Saamelaisnuorten taidetapahtumassa. Vuonna 1987 se julkaisi Angel nuorat -nimisenä saamenkielisiä joululauluja sisältäneen kasetin yhdessä norjalaisen Mari Boinen kanssa. Ryhmästä muodostui lopulta trio Angelin tytöt, johon Ursula ja Tuuni Länsmanin lisäksi kuului Ulla Pirttijärvi.
Tuuni Partti asuu nykyään Helsingissä ja työskentelee lastenhoitajana kaupungin päiväkodissa.
Diskografia > Angel nuorat

Juovllaide (yhdessä Mari Boinen kanssa, 1987)
Diskografia > Angelin tytöt

Dolla (1992)
Giitu (1993)
Skeaikit (1995)
The New Voice of North (nimellä Girls of Angeli, 1998)
Diskografia > Angelit

Mánnu (1999)
Channel Nordica (yhdessä Waltarin kanssa, 2000)
Reasons (2003)
Diskografia > Vierailevana artistina

Nobuo Uematsu: Final Fantasy V Dear Friends (1993)
Waltari: So Fine! (1994)
Waltari: Big Bang (1995)
The Nits: Alankomaat (1998)
Ingrid Jacquemod

Ingrid Jacquemod, Semmering 2008
Ingrid Jacquemod (s. 23. syyskuuta 1978 Bourg-Saint-Maurice, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Jacquemod on edustanut Ranskaa olympialaisissa kolme kertaa sijoittuen parhaimmillaan kymmenenneksi Vancouverin 2010 syöksylaskussa.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Jacquemod on ollut mukana viisi kertaa, vuosina 2001, 2003, 2005, 2007 ja 2009. Hän on menestynyt paremmin MM-kisoissa kuin olympialaisissa, sillä hänen paras sijoituksensa on viides Santa Caterinan syöksyssä 2005. Åressa 2007 hän oli syöksylaskussa kahdeksas. Junioreiden MM-kilpailuissa hän sai suurpujottelussa hopeaa 1997 ja 1998 sekä syöksylaskussa pronssia 1998.
Maailmancupissa Jacquemod laski ensimmäisen kisansa vuonna 1996 Park Cityssä ollessaan vasta 18-vuotias. Hän on voittanut urallaan yhden maailmancupin kilpailun, syöksyn Santa Caterinassa vuonna 2005. Lisäksi hän on ollut kolme kertaa toinen ja kahdesti kolmas (tilanne 22.2.2010).
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Tynell

Tynell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Daniel Tynell (s. 1976), ruotsalainen maastohiihtäjä
Helena Tynell (1918–2016), suomalainen muotoilija
Hellin Tynell (1909–2003), suomalainen lastenkirjailija
Paavo Tynell (1890–1973), suomalainen muotoilija
Jaana Tynell ja Tiina Tynell (s. 1963), Jaana ja Tiina -duon laulajat
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hörnånin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Hörnånin vesistö (ruots. Hörnåns avrinningsområde, vesistöaluetunnus 29) muodostuu Pohjanlahden Merenkurkkuun laskevan Hörnånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 392 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Hörnån, jonka nimi on alajuoksulla myös Hörneån. Joen kokonaispituus on 65 kilometriä ja se laskee Itämereen vähän yli 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Hörnånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) ja Ångermanjoen vesistön (tunnus 38) välissä, jossa on yhdeksän pienempää päävesistöä. Sen pohjoispuolella sijaitsee Uumajanjoen vesistö ja lounaispuolella Öreälvenin vesistö (tunnus 30). Merenrannikolla on sen joensuun ympärillä mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on Hörnånin vesistöä hieman suurempi.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (47,3 %), turve (17,6 %), kalliomaa (11,7 %), hiekka ja sora (7,6 %), multamaa (8,5 %), savimaa (2,5 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,1 %), joiden lisäksi on vielä 2,8 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (87,3 %), soita ja kosteikkoja (4,2 %), viljelymaita (3,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,4 %) sekä joutomaita (2,0 %). Näiden lisäksi on 2,8 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Hörnånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,54 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 32,1 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,67 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 4,2 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 37 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 32,3 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 0,2 m³/s viimeksi vuonna 2003. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.
Käännös suomeksi
Hoikka-albatrossi

| Hoikka-albatrossi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Albatrossit Diomedeidae
Suku::  Etelänalbatrossit Thalassarche
Laji::  chlororhynchos
Kaksiosainen nimi
 Thalassarche chlororhynchos  (J.F.Gmelin, 1789) 
Katso myös
   Hoikka-albatrossi Wikispeciesissä   Hoikka-albatrossi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hoikka-albatrossi (Thalassarche chlororhynchos) on Etelä-Atlantilla pesivä pienehkö albatrossi. Lajin nimesi Johann Friedrich Gmelin 1789.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 74–86 cm, paino noin 2,5 kg ja siipien kärkiväli noin 2 m. Selkäpuoli, pyrstön yläpuoli ja siipien yläpinta ovat mustanharmaat, alapuoli ja päälaki valkoiset ja pää muuten vaaleanharmaa. Siipien alapinta on valkoinen lukuun ottamatta kapeita tummia reunuksia. Tumman nokan yläharja on keltainen ja nokan kärki vaaleanpunainen. Sukupuolet ovat saman näköisiä. Nuori lintu muistuttaa aikuista mutta pyrstö on musta ja pää kokonaan valkoinen.
Laji on jaettu (splitattu) vuonna 2004 kahteen lajiin: T. chlororhynchos ja T. carteri.
Esiintyminen

Hoikka-albatrossi pesii eteläisellä Atlantilla Tristan da Cunhalla, Gough Islandilla ja Saint Helenalla. Pesivän kannan koko on noin 30 000–40 000 paria. Parimäärä on ollut laskemassa ja laji on uhanalainen. Kokonaispopulaatio on 50 000–100 000 yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee eteläisellä Atlantilla Etelä-Amerikkaa ja Afrikan lounaisrannikkoa myöten.
Suurin uhka lajille on kalastus. Vuosittain arvioidaan Brasilian edustalla kuolevan noin 900 hoikka-albatrossia pitkäsiimakalastuksessa.
Elinympäristö

Pesimäsaaret ovat kallioisia, osin saniaisten peittämiä. Pesimäajan ulkopuolella vaeltelee avomerellä.
Lisääntyminen

Pesii vuosittain. Pesä on rakennettu mudasta maahan, usein saniaisten suojaan. Munia on vain yksi.
Ravinto

Syö kalaa, mustekaloja ja äyriäisiä.
Valpuri Alopaeus

Anna Valpuri Alopaeus, o. s. Paalanen (11. marraskuuta 1919 Helsinki – 17. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja.
Toimitustöitä

Luokka näyttelee : vuorokeskusteluja ja pikku näytelmiä kouluja varten;  toim. Valpuri Alopaeus, Kerttu Mustonen. Otava 1958
Suomennoksia

Nimellä Valpuri Alopaeus:
Elsa Carlsson : Vanha rakas koti. WSOY 1943 (alkuteos De sju syskonen på Lunde)
Honoré de Balzac : Kunniallisen miehen tarina. WSOY 1946, uusi painos nimellä César Birotteau : hajuvesikauppiaan suuruuden ja tuhoutumisen tarina. Love-kirjat, Helsinki 1979 (alkuteos Histoire de la grandeur et de la décadence de César Birotteau)
Elsa Carlsson : Pitkä päivätyö. WSOY 1947
Nimellä Valpuri Paalanen:
Bret Harte : Preerian poika. Nuorisoa varten mukailtu laitos teoksesta A waif of the plains. Nuorten toivekirjasto 6. WSOY 1951, 2. painos 1954
Valtaus

Valtaus eli okkupaatio tarkoittaa useaa eri oikeudellista toimenpidettä
Valtaus (esineoikeus) on vanhin omistusoikeuden saantotapa
Valtaus (kansainvälinen oikeus) tarkoittaa alueen haltuunottoa
Valtaus (talousoikeus) on kaivoslain mukainen oikeus kivennäisesiintymään
ISOFIX

ISOFIX-kiinnikkeet irrotettavan osan takana.
ISOFIX on kansainvälinen standardi kiinnikkeille, joilla lasten turvaistuin kytketään autoon.
ISOFIX on ISO:n standardi ISO 13216, joka määrittää kiinnitysjärjestelmän ryhmän 1 lasten turvaistuimille. Standardi määrittää kiinnityspisteiden sijainnin autossa ja mahdollistaa yhteensopivien turvaistuimien kiinnittämisen nopeasti ja turvallisesti vaihtoehtona turvavyölle.
Tyne ja Wearin metro

| Tyne and Wear Metro |
| --- | --- |



Sijainti:  Tyne and Wear, Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  1980
Pituus:  77,7 km
Asemia:  60
Linjoja:  2
Matkoja päivässä:  129 000
  
Tyne ja Wearin metro (engl. Tyne and Wear Metro) on raideliikennejärjestelmä Newcastle upon Tynessä ja lähikunnissa. Siinä on sekä pikaraitiotien, paikallisjunien että varsinaisen metron piirteitä, ja sitä kutsutaan joskus "kevyeksi metroksi". Seitsemän sen kuudestakymmenestä asemasta sijaitsee maan alla. Raideverkoston kokonaispituus on 77,7 kilometriä. Linjoja on kaksi, keltainen ja vihreä, ja niitä käyttää päivittäin yhteensä noin 129 000 matkustajaa.
Metroliput on hinnoiteltu vyöhykejärjestelmän mukaan. Kallein vyöhyke ulottuu lentoasemalle asti.
Newcastlen metron eräillä asemilla soitetaan klassista musiikkia vetelehtivien ja vandalisoivien nuorisojoukkojen karkottamiseksi.
Metroverkon rakennus

Metro aloitti toimintansa vuonna 1980 ja laajeni vaiheittain vuoteen 1984. Siihen sisällytettiin osia paikallisliikenteen sähköjunareitistä, joka oli avattu jo 1904. Alkuperäisestä 55,8 kilometrin radasta 44,5 km tehtiin vanhoista rataosuuksista. Uusista radoista 7,5 km rakennettiin maan alle Newcastlen keskustaan. Keskusaseman eteläpuolelle rakennettiin uusi silta. Yhteys lentoasemalle avattiin 1991. Vuonna 2002 metro laajeni Sunderlandin alueelle.
Metrojunan prototyyppi South Hyltonin asemalla.
Metroaseman tunnus M näkyy junan etuosassa tässä South Gosforthin asemalla.
Ingrid Krämer-Gulbin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ingrid Krämer Tokion kesäolympialaisissa. |  Ingrid Krämer Tokion kesäolympialaisissa. |  Ingrid Krämer Tokion kesäolympialaisissa. |  |
Maa:   Itä-Saksa
uimahyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | 10 m kerroshypyt |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | 10 m kerroshypyt |  |
Ingrid Krämer-Gulbin (s. 29. heinäkuuta 1943 Dresden) on saksalainen, urallaan Itä-Saksaa edustanut uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Nimellä Ingrid Krämer hän osallistui 17-vuotiaana Rooman olympialaisiin 1960 ja voitti kultaa sekä 3 metrin ponnahduslaudalla että 10 metrin kerroshypyissä.
Tokion kisoissa 1964 nimellä Ingrid Krämer-Engel hän puolusti menestyksellisesti ponnahduslautakultaansa. Kerroshypyissä hän hävisi niukasti, vain 1,35 pisteellä yhdysvaltalaiselle Lesley Bushille eikä näin pystynyt Pat McCormickin saavutukseen: molempien hyppylajien voittamiseen kaksissa peräkkäisissä olympialaisissa.
Vuoden 1968 olympialaisiin hän osallistui Ingrid Krämer-Gulbin -nimisenä. Ponnahduslautakilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Vuosina 1960, 1962, 1963 ja 1964 Krämer-Gulbin valittiin DDR:n parhaaksi naisurheilijaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Krämer-Gublin olympic.org:ssa
Naisten 10 metrin kerroshyppyjen olympiavoittajat
Uukuniemen kirkko

| Uukuniemen kirkko |
| --- | --- |
 Uukuniemen kirkko edestä päin nähtynä
Sijainti:  Uukuniemi, Parikkala
Koordinaatit:  61°47′13″N, 030°00′21″E
Seurakunta:  Parikkalan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1793
Materiaali:  puu
Tyylisuunta:  kansallisromantiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uukuniemen kirkko on yksi Parikkalan luterilaisen seurakunnan kolmesta kirkosta. Se sijaitsee Uukuniemen kirkonkylässä. Kirkko kuului aiemmin Uukuniemen seurakunnalle, joka yhdistettiin Parikkalan seurakuntaan vuonna 2005.
Historiaa

Ei ole tarkkaa tietoa siitä, kuinka mones Uukuniemen nykyinen kirkko on. Uukuniemen luterilainen seurakunta muodostettiin vuoden 1617 jälkeen ja siihen kuului myös Kesälahti vuoteen 1721 asti. Tiettävästi seurakunnan ensimmäinen kirkko oli rakennettu vuonna 1642 ja se oli sijainnut Kesälahden kylässä. Uukuniemen Pyhämäelle oli valmistunut uusi kirkko vuonna 1692, mutta se tuhoutui salaman polttamana jo vuonna 1694. Tämän jälkeen täytyi ottaa vanha huonokuntoinen kirkko uudelleen käyttöön, kunnes se saatiin korvattua jälleen uudella, vuonna 1699 Ertonmäelle valmistuneella kirkolla. Uukuniemen Papinniemellä ovat sijainneet ortodoksinen kylä ja kirkko, mutta oli hylätty 1950-luvulla.
Kirkkorakennus ja irtaimisto

Nykyinen kirkko on rakennettu puusta vuonna 1793 ja vihittiin käyttöön 1797. Kirkkoa on sittemmin korjailtu useampaan otteeseen, muun muassa 1853, 1909, 1916 ja 1929. Muodoltaan kirkko on ristikirkko, jonka ristikeskuksessa on tornimainen kupoli. Kirkon pituus ja leveys ovat 24 metriä ja kupolin korkeus 23 metriä. Kirkkoa ympäröi kiviaita. Erillinen 26 metriä korkea kellotapuli kirkon vieressä yhdystie 4021:n toisella puolella on kirkkorakennusta uudempi, vuodelta 1853.
Kirkon alttaritaulun on maalannut taiteilija Mikko Kiljander vuonna 1883. Se on jäljennös Kaavin kirkon alttaritaulusta, jonka on maalannut Adolf von Becker. Taulu, jonka aiheena on Kristus ristillä, konservoitiin vuonna 2004. Kirkon 18-äänikertaiset urut ovat uudet, vuodelta 1982. Kellotapulissa on kaksi kelloa, joista vanhempi on vuodelta 1860 ja  nuorempi vuodelta 1875.
Kuvia kirkosta

Kirkko tieltä nähtynä
Kirkonportti
Kellotapuli tien laidalla
Näkymä alttarille
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uukuniemen kirkko Wikimedia Commonsissa
Uukuniemen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Tynsetin kirkko

| Tynsetin kirkko Tynset kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2005.
Sijainti:  Tynset, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1795
Suunnittelija:  Peder Ellingsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  391
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tynsetin kirkko (norj. Tynset kirke) on Tynsetin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1795. Sen edeltäjä vuodelta 1708 oli palanut kolme vuotta aiemmin.
Kuvia

Alttari
Alttaritaulu
Saarnastuoli
Urut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tynsetin kirkko Wikimedia Commonsissa