stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Watson Cronin

| James Watson Cronin |
| --- | --- |
 James Watson Cronin 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1931 Chicago, Yhdysvallat
Kuollut: 25. elokuuta 2016 (84 vuotta)
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Chicagon yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Samuel K. Allison
Instituutti:  Chicagon yliopisto Princetonin yliopisto
Tutkimusalue:  ydinfysiikka
Tunnetut työt:  symmetriaperiaatteen tutkiminen
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1980)
James Watson Cronin (29. syyskuuta 1931 Chicago, Illinois – 25. elokuuta 2016) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko. Cronin ja Val Fitch saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1980 löydettyään vuonna 1964 tutkimalla kaoneja poikkeuksia symmetriaperiaatteesta, ja näin he loivat pohjan CP-rikolle.
Cronin syntyi Chicagossa, Illinois’n osavaltiossa. Hän opiskeli Southern Methodist Universityssä, Dallasissa.
Aiheesta muualla

Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Demokraattisen keskustan unioni

| Demokraattisen keskustan unioni> Unión de Centro Democrático |
| --- | --- |
  
Perustettu:  3. toukokuuta 1977
Lopetti:  18. helmikuuta 1983
Puheenjohtaja:  Adolfo Suárez
Ideologia:  keskustaoikeisto kristillisdemokratia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Demokraattisen keskustan unionin saavuttamat parlamenttipaikat vuosina 1977–1982.
Demokraattisen keskustan unioni (esp. Unión de Centro Democrático, lyh. UCD) oli espanjalainen keskustalainen puolue, joka toimi vuosina 1977–1983. UCD oli parlamentin suurin puolue vuosien 1977 ja 1979 vaaleissa, Adolfo Suárezin johdolla. Puolueen näkyvimpiä poliitikkoja olivat pääministerit Adolfo Suárez ja Leopoldo Calvo-Sotelo.
Vaalimenestys

| Vuosi |  %-osuus | Äänimäärä | Paikkoja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1977 |  34,4 % |  6 310 391 | 166 / 350  |
| 1979 |  34,8 % |  6 268 593 | 168 / 350  |
| 1982 |  6,8 % |  1 425 093 | 11 / 350  |
Puheenjohtajat

| Puheenjohtaja | Toimikausi |
| --- | --- |
Adolfo Suárez: 1977–1981
Agustín Rodríguez Sahagún: 1981
Leopoldo Calvo-Sotelo: 1981–1982
Landelino Lavilla: 1982–1983
Dallas Wings

| --- | --- |
Dallas Wings

Perustettu: 1998
Kotiareena: College Park Center
Värit:               
WNBA-mestaruuksia: kolme (2003, 2006 ja 2008)
Konferenssimestaruuksia: neljä (2003, 2006, 2007, 2008)
Päävalmentaja: 
Omistaja: 
Dallas Wings on yhdysvaltalainen koripalloseura, joka pelaa Women's National Basketball Association -liigassa (WNBA). Se aloitti WNBA:ssa kaudella 1998 nimellä Detroit Shock ja voitti mestaruuden kausina 2003, 2006 ja 2008. Kausina 2010–2015 joukkue pelasi nimellä Tulsa Shock, minkä jälkeen se muutti Texasin Arlingtoniin ja otti nykyisen nimensä. Joukkue on kaudesta 2010 lähtien pelannut liigan läntisessä konferenssissa. Sen nykyinen kotihalli on Texasin yliopiston College Park Center.
Historia > Alkuvuodet

Detroit Shock pelasi ensimmäisen kautensa vuonna 1998 ja oli näin Washington Mysticsin ohella toinen WNBA:n ensimmäisistä laajennusjoukkueista. Ensimmäisellä kaudellaan joukkue voitti 17 ottelua 30:stä ja jäi niukasti pudotuspelien ulkopuolelle. Kaudella 1999 se pääsi pudotuspeleihin konferenssinsa kolmantena seurana, vaikka sen runkosarjan voittoprosentti oli pienempi kuin joukkueen ensimmäisellä kaudella, 46,9 (15 voittoa ja 17 tappiota). Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella vastaan asettui Charlotte Sting, joka oli vahvempi pistein 60–54.
Kausina 2000–2002 Shock ei onnistunut pääsemään WNBA:n pudotuspeleihin. Kaudella 2000 se sijoittui laajentuneen WNBA:n itäisen konferenssin viidenneksi. Seuraavalla kaudella joukkue jäi liigan häntäpäähän voitettuaan vain kymmenen ottelua 32:sta, kun viimeinen pudotuspeleihin päässyt joukkue Charlotte Sting voitti kahdeksan ottelua enemmän. Kausi 2002 on Shockin tähän asti heikoin. Joukkue jäi konferenssinsa hännille liigan heikoimmalla voittoprosentilla 28,1 (yhdeksän voittoa ja 23 tappiota). Kaudesta 2001 joukkuetta valmentanut Greg Williams sai lähteä kesken kauden ja uudeksi päävalmentajaksi tuli entinen NBA-pelaaja Bill Laimbeer.
Kausina 1998 ja 1999 Shockin paras pistenainen oli Sandy Brondello, joka pelasi joukkueessa vain nuo kaudet, kaudella 2000 Wendy Palmer, joka tuli joukkueeseen kesken kauden 1999 ja vaihtoi seuraa kesken kauden 2002, kaudella 2001 Astou Ndiaye-Diatta, joka pelasi joukkueessa kaudesta 1999 kauden 2003 loppuun, ja 2002 Swin Cash, Shockin varaus saman vuoden WNBA:n varaustilaisuuden ensimmäiseltä kierrokselta. Levypalloissa joukkueen ykköspelaajia olivat levypallokeskiarvon perusteella 1998 Cindy Brown, 1999 Val Whiting-Raymond, 2000 ja 2001 Wendy Palmer ja 2002 Swin Cash.
Historia > Kaudet 2007–2009 – mestari kaudella 2008

Kaudella 2007 Shock jatkoi pääosin edelliskausilta tutulla kokoonpanolla. Merkittävimpiä uusia pelaajia olivat vaihdossa Ruth Rileyyn San Antonio Silver Starsista hankittu keskushyökkääjä Katie Feenstra ja vapaana pelaajana sopimuksen tehnyt Shannon Johnson. Joukkue sijoittui runkosarjassa konferenssinsa kärkeen liigan parhaalla voittoprosentilla 70,6 (24 voittoa ja kymmenen tappiota). Shock eteni kolmannen kerran WNBA:n loppuotteluihin voitettuaan pudotuspeleissä New York Libertyn ja Indiana Feverin, molemmat voitoin 2–1, mutta mestaruus meni Phoenix Mercurylle, joka voitti loppuottelusarjan 3–2.
Ennen kauden 2008 alkua Shock kauppasi joukkueessa kuusi kautta pelanneen Swin Cashin, joukkueen parhaan pistenaisen kausilta 2002–2004, Seattle Stormiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon saman vuoden uusien pelaajien varaustilaisuudessa. Shock käytti vuoron (tilaisuuden neljäs) takamies Alexis Hornbuckleen. Hornbucklen lisäksi muita vahvistuksia joukkueen kokoonpanoon olivat muun muassa keskushyökkääjä Tasha Humphrey, Shockin toinen varaus saman varaustilaisuuden ensimmäiseltä kierrokselta, ja vapaana pelaajana sopimuksen tehnyt takamies/laitahyökkääjä Sheri Sam.
Shock voitti kaudella 2008 kolmannen WNBA-mestaruutensa. Runkosarjassa se sijoittui konferenssinsa kärkeen voittoprosentilla 64,7 (22 voittoa ja 12 tappiota) ja pudotuspeleissä se voitti Indiana Feverin ja New York Libertyn voitoin 2–1 ja San Antonio Silver Starsin suoraan voitoin 3–0. Silver Starsia vastaan pelatun loppuottelusarjan ottelut päättyivät pistein 77–69, 69–61 ja 76–60. Shockin vakioaloittajia loppuotteluissa olivat Kara Braxton, Taj McWilliams, Deanna Nolan, Elaine Powell ja Katie Smith. Heistä Smith palkittiin loppuottelujen arvokkaimpana pelaajana. McWilliams-Franklinin joukkue hankki kesken kauden Washington Mysticsin riveistä vaihdossa Tasha Humphreyyn, Eshaya Murphyyn ja toisen kierroksen varausvuoroon seuraavan vuoden varaustilaisuudessa.
Detroit Shock pääsi pudotuspeleihin myös kaudella 2009, seitsemännen kerran peräkkäin, ja eteni konferenssifinaaleihin, joissa se hävisi Indiana Feverille voitoin 1–2. Runkosarjassa joukkue sijoittui konferenssinsa kolmanneksi voittoprosentilla 52,9 (18 voittoa ja 16 tappiota). Joukkue sai kesken kauden uuden päävalmentajan, kun Bill Laimbeer erosi päävalmentajan tehtävästä kolmen runkosarjaottelun jälkeen. Hänen tilalleen tuli aiemmin apuvalmentajana toiminut Rick Mahorn, niin ikään entinen NBA-koripalloilija.
Historia > Kaudet 2010–2015 – Tulsa Shock

Seura sai lokakuussa 2009 uuden omistajan, kun oklahomalainen sijoittajaryhmä, nimeltään Tulsa Pro Hoops LLC, osti sen Palace Sports and Entertainmentiltä. Seura muutti Michiganista Tulsaan, Oklahomaan, mutta sen nimenä säilyi Shock. Sen ensimmäiseksi päävalmentajaksi Tulsassa palkattiin Nolan Richardson. Joukkueen kotiareenaksi tuli BOK Center.
Joukkue pelasi Tulsassa kuusi kautta ja ylsi vain viimeisellä kaudellaan 2015 pudotuspeleihin. Tuolloin se voitti 34 runkosarjaottelustaan 18. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella se hävisi Phoenix Mercurylle otteluvoitoin 0–2 (55–88, 67–91).
Tulsa Shockin päävalmentajana toimivat Nolan Richardson kaudella 2010 ja alkupuolen seuraavasta kaudesta, Teresa Edwards loppukauden 2011 Richardsonin saatua potkut, Gary Kloppenburg kaudet 2012–2013 ja Fred Williams kaudet 2014–2015. Joukkueessa pelasivat muun muassa Amber Holt, Tiffany Jackson (koripalloilija), Glory Johnson, Skylar Diggins ja Riquna Williams. Pikajuoksijana tunnettu Marion Jones pelasi joukkueessa kausina 2010–2011 mutta ei kuulunut tähtipelaajiin.
Entisiä pelaajia

Jennifer Azzi (1999)
Carla Boyd (1998–1999, 2001)
Sandy Brondello (1998–1999)
Cindy Brown (1998–1999)
Edwina Brown (2000–2002)
Dominique Canty (1999–2002)
Swin Cash (2002–2007)
Anna DeForge (2000)
Barbara Farris (2000–2005)
Korie Hlede (1998–1999)
Kedra Holland-Corn (2003, 2006)
Tiffany Jackson
Marion Jones (2010-2011)
Taj McWilliams (2008–2009)
Astou Ndiaye-Diatta (1999–2003)
Claudia Neves (1999–2001)
Wendy Palmer (1999–2002)
Elaine Powell (2002–2005, 2006–2008)
Ruth Riley (2003–2006)
Sheri Sam (2008)
Katie Smith (2005–2009)
Andrea Stinson (2005)
Sheryl Swoopes
Elena Tornikidou (1999–2001)
Val Whiting-Raymond (1999)
Aiheesta muualla

Dallas Wingsin verkkosivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Atlanta Dream | Indiana Fever | Dallas Wings | Minnesota Lynx |  |  |
| Chicago Sky | New York Liberty | Las Vegas Aces | Phoenix Mercury |  |  |
| Connecticut Sun | Washington Mystics | Los Angeles Sparks | Seattle Storm |  |  |
Entiset WNBA-seurat: Charlotte Sting ·  Cleveland Rockers ·  Houston Comets ·  Miami Sol ·  Portland Fire ·  Sacramento Monarchs
Tapahtumat: Tähdistöottelu ·  Loppuottelut ·  Pudotuspelit
Detroit Shockin tunnus kaudesta 2003.
Detroit Shock yhteiskuvassa George W. Bushin kanssa toukokuussa 2004
Italian saaret

Italian saaret koostuvat Sisiliasta ja Sardiniasta, jotka ovat Välimeren suurimpia saaria, muista pienemmistä meren saarista ja noin sadasta sisävesien saaresta. Italialla on saaria yhteensä 458, ja niitä on eniten Sardinian, Toscanan ja Sisilian rannikoilla. Vuoden 2011 väestölaskennan mukaan näistä vain 78 saarella oli asutusta. Asutuista 78 saaresta noin 50 on ilman kiinteää tieyhteyttä mantereelle.
Sisiliassa ja Sardiniassa asuu noin 11 % Italian noin 60 miljoonasta asukkaasta. Sisilian saaren pinta-ala on 25 700 neliökilometriä, joka on 8,5 % Italian pinta-alasta. Sisilian ja sen lähisaarten asukasluku oli vuoden 2017 alussa 5 056 641 asukasta, joista sen suurimmassa kaupungissa Palermossa asuu noin 1,25 miljoonaa asukasta. Sisilian lähisaarista 18 on asuttuja, ja niiden väkimäärä on 33 000 asukasta. Saaren erottaa mantereesta 3,3 kilometriä leveä Messinansalmi. Sardinian saaren pinta-ala on 24 900 neliökilometriä. Sardiniassa asui vuonna 2017 1 653 153 asukasta. Sen suurimmassa kaupungissa Cagliarissa asuu noin 150 000 asukasta.
Italian rugby union -maajoukkue

Italian ja Uuden-Seelannin ottelu Milanon San Sirolla 2009.
Italian rugby union -maajoukkue edustaa Italiaa rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1926 perustettu Federazione Italiana Rugby.
Italia on pelannut jokaisessa MM-lopputurnauksessa, muttei ole kertaakaan selviytynyt alkulohkosta jatkoon. Parhaimmillaan se on voittanut kaksi ottelua vuosien 2003, 2007, 2011, 2015 ja 2019 kisoissa.
Italia on pelannut Six Nations Championshipissa vuodesta 2000 lähtien. Parhaimmillaan se on sijoittunut neljänneksi 2007 ja 2013.
European Nations Cupin Italia voitti 1997. Lisäksi se on sijoittunut yhdeksän kertaa toiseksi ja kahdeksan kertaa kolmanneksi.
Italia oli toukokuussa 2020 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 14. sijalla.
Demokraattisen keskustan liitto

| Demokraattisen keskustan liitto> Ένωση Δημοκρατικού Κέντρου |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1976
Ideologia:  sosiaaliliberalismi
Poliittinen kirjo:  keskusta/keskusta-vasemmisto
Värit:      
Parlamentti:  0 / 300
Euroopan parlamentti:  0 / 21
Kotisivu:  edik.gr
Infobox OKNimi-testi OK: 
Demokraattisen keskustan liitto (kreik. Ένωση Δημοκρατικού Κέντρου, Énosi Dimokratikoú Kéntrou) (lyh. ΕΔΗΚ, EDIK) on kreikkalainen poliittiseen keskustaan kuuluva puolue. Se perustettiin vuonna 1976, jolloin se jatkoi Keskustaunioni – Uudet voimat -puolueen työtä. Puolue ei ole osallistunut vaaleihin itsenäisesti vuoden 1989 jälkeen.
Vaalitulokset

Puolueen tulokset parlamentti- ja europarlamenttivaaleissa ovat:
| Vuosi | Vaalit | Johtaja | Äänet> Määrä | Äänet>  % | Paikkamäärä | Asema / Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974 | Parlamenttivaalit 1974 | Geórgios Mávros | ei osallistunut | ei osallistunut | 61 / 300 | edustajat siirtyivät muista puolueista oppositiossa |
| 1977 | Parlamenttivaalit 1977 | Geórgios Mávros | 612 786 | 11,95 | 15 / 300 | oppositiossa |
| 1981 | Parlamenttivaalit 1981 | Ioánnis Zígdis | 22 763 | 0,40 | 0 / 300 | ei parlamentissa |
| 1981 | Europarlamenttivaalit 1981 | Ioánnis Zígdis | 63 673 | 1,12 | 0 / 24 | ei parlamentissa |
| 1984 | Europarlamenttivaalit 1984 | Ioánnis Zígdis | 16 848 | 0,28 | 0 / 24 | ei parlamentissa |
| 1985 | Parlamenttivaalit 1985 | Ioánnis Zígdis | ei osallistunut | ei osallistunut | 1 / 300 | tuki Pasokia |
| 1989 | Europarlamenttivaalit 1989 | Ioánnis Zígdis | 18 313 | 0,28 | 0 / 24 | ei parlamentissa |
| 1989 | Parlamenttivaalit 1989 I | Ioánnis Zígdis | 7 770 | 0,12 | 0 / 24 | ei parlamentissa |
| 2009 | Parlamenttivaalit 2009 | Neoklís Sarrís | ei osallistunut | ei osallistunut | 0 / 300 | tuki Demokraattista uudestisyntymistä ei parlamentissa |
| 2012 | Parlamenttivaalit 2012 I | Stávros Karámpelas | ei osallistunut | ei osallistunut | 0 / 300 | tuki Syrizaa ei parlamentissa |
| 2012 | Parlamenttivaalit 2012 II | Stávros Karámpelas | ei osallistunut | ei osallistunut | 0 / 300 | tuki Syrizaa ei parlamentissa |
| 2015 | Parlamenttivaalit 2015 I | Stávros Karámpelas | ei osallistunut | ei osallistunut | 0 / 300 | tuki Syrizaa ei parlamentissa |
Aiheesta muualla

Ένωση Δημοκρατικού Κέντρου. Puolueen verkkosivut. (kreikaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: el:Ένωση Δημοκρατικού Κέντρου
Käännös suomeksi
Jatkuvuusyhtälö

Jatkuvuusyhtälö eli siirtoyhtälö on yhtälö, joka kuvaa jonkin suureen siirtymistä avaruudessa. Matemaattisesti jatkuvuusyhtälö antaa yhteyden suljetun pinnan sisäänsä sulkeman varauksen ajallisen muutoksen ja pinnan läpi kulkevan nettovirran välille. Fysikaalisissa tieteissä säilyvien suureiden
jatkuvuusyhtälöt ovat keskeisessä roolissa.
Esimerkiksi sähkövarauksen  \rho  ja sähkövirran  \mathbf {j}  välinen jatkuvuusyhtälö voidaan kirjoittaa differentiaalimuodossa
missä ∇⋅ on divergenssi, ρ on varaustiheys, j on sähkövirta ja t on aika. Jatkuvuusyhtälöt ovat säilymislakien paikallisia yleistyksiä; varauksen jatkuvuusyhtälö ei kerro ainoastaan että kokonaisvaraus ei muutu, mutta myös ettei varaus voi siirtyä yht'äkkisesti paikasta toiseen.
Virtausmekaniikka

Virtausmekaniikassa jatkuvuusyhtälö ilmaisee fluidin massavirran säilymisen vuoputken eri osissa.
Staattisessa virtauksessa vuoputken jokaisen osan sisältämän fluidin massa säilyy ajallisesti vakiona. Massavirrat vuoputken virtaviivoja kohtisuorassa vastaan olevien päiden 1 ja 2 läpi ovat täten yhtä suuret, ts.
missä  {\frac {dm_{1}}{dt}} ja  {\frac {dm_{2}}{dt}} ovat massavirrat aikayksikköä kohti,  \rho _{1} ja  \rho _{2} fluidin tiheydet, v1 ja v2 sen virtausnopeudet sekä
A1 ja A2 putken poikkipinta-alat sen kummassakin päässä.
Tästä saadaan jatkuvuusyhtälö
Koska kokoonpuristumattoman nesteen tiheys pysyy vakiona eli  \rho _{1}=\rho _{2}, sen jatkuvuusyhtälö yksinkertaistuu muotoon
Jayne Meadows

Jayne Meadows ja Steve Allen vuonna 1987.
Jayne Meadows Cotter (27. syyskuuta 1919 Wuchang, Kiina – 26. huhtikuuta 2015 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Meadows syntyi Wuchangissa, Kiinassa, episkopaaliselle lähestystyöntekijä Francisille ja tämän vaimolle Idalle. Perhe palasi myöhemmin takaisin kotiseuduilleen Connecticutiin.
Meadows esiintyi uransa varhaisessa vaiheessa muiden muassa elokuvissa Pettävän varjon laulu (1947) ja Nainen järvessä (1947). Hän jatkoi uraansa myöhemmille vuosikymmenille, ja vuonna 1991 hän oli Mitchin äidin äänenä elokuvassa Kaupunkicowboyt. Suomalaiselokuvassa Da Capo (1985) hän näytteli sivuosan rikkaana taidemesenaattina.
Meadows oli säännöllinen tuomariston jäsen I’ve Got a Secret -peliohjelman alkuperäisessä versiossa (1952–1967). Hän esiintyi ajoittain myös What’s My Line? -ohjelmassa. Hän oli vuodesta 1954 naimisissa Steve Allenin (k. 2000) kanssa, ja näyttelijä Audrey Meadows oli hänen sisarensa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jayne Meadows Wikimedia Commonsissa
Jayne Meadows Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jayson Sherlock

| Jayson Sherlock> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1970 (ikä 54)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Anonymous
Aktiivisena:  1990–
Tyylilajit:  death metal   grindcore   doom metal   black metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Mortification (1990–1993)   Paramaecium (1993–1999, 2006)   Horde (1994, 2006)   InExordium (2006–)   Altera Enigma (2006–)
Levy-yhtiöt:  Nuclear Blast   Veridon Music   Rowe Productions
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jayson Sherlock (12. heinäkuuta 1970) on australialainen extreme metal -muusikko, joka on toiminut rumpalina death metal -yhtyeessä Mortification vuosina 1990–1993 ja doom metal -yhtyeessä Paramaecium vuosina 1993–1999 sekä myös Hordessa, jossa hän käytti pseudonyymiä Anonymous.[lähde? ]
Sherlockin rumpujen soittotyyli erikoista ja taitavaa sekä erikoista siinä on nopea tuplabasarien blast beat -työskentely. Monet pitävät häntä yhtenä parhaimmista äärimetallirumpaleista. Rumpujen lisäksi hän soittaa myös muita instrumentteja kuten kitaraa ja bassoa.
Sherlock kuvitti useat yhtyeidensä albumien kansilehdet sekä suunnitteli logot ja oheistuotteita. Nykyään hän työskentelee graafisena suunnittelijana ja soittaa rumpuja yhtyeissä InExordium ja Altera Enigma.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Jayson Sherlock Myspacessa (englanniksi)
Bulgaria olympialaisissa

Bulgaria oli yksi niistä maista, joka osallistui Ateenan vuoden 1896 olympialaisiin. Tuolloin maa lähetti kisoihin yhden urheilijan joukkueen, kun kisoihin lähti sveitsiläissyntyinen voimistelija Charles Champaud. Bulgarialla ei tuohon aikaan ollut vielä olympiakomiteaa, maan kansallinen olympiakomitea perustettiin vuonna 1923, ja seuraavan kerran maa oli mukana olympialaissa vuoden 1924 Pariisin kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin maa osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1936. Viimeksi Bulgaria on ollut poissa olympialaisista vuonna 1984, jolloin maa boikotoi Los Angelesin kesäkisoja.
Olympialaisissa maan menestyksekkäimmät urheilumuodot ovat painonnosto ja paini, missä se on menestynyt sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa.
Olympiamitalistit > Talviolympialaiset

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 Pronssia | Ivan Lebanov | 1980  1980 Lake Placid |  Maastohiihto | Miesten 30 km |
| 1 Kultaa | Ekaterina Dafovska | 1998  1998 Nagano |  Ampumahiihto | Naisten yksilökilpailu |
| 2 Hopeaa | Evgenija Radanova | 2002  2002 Salt Lake City |  Kaukalopikaluistelu | Naisten 500 m |
| 3 Pronssia | Irina Nikulchina | 2002  2002 Salt Lake City |  Ampumahiihto | Naisten takaa-ajo |
| 3 Pronssia | Evgenija Radanova | 2002  2002 Salt Lake City |  Kaukalopikaluistelu | Naisten 1 500 m |
| 2 Hopeaa | Evgenija Radanova | 2006  2006 Torino |  Kaukalopikaluistelu | Naisten 500 m |
Lähteet:
Dawn of Satan’s Millennium

| Dawn of Satan's Millennium Beherit |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Alaky Studio, Rovaniemi
 Julkaistu: 4. marraskuuta 1990
 Formaatti: 7" kuvalevy
 Tuottaja(t): Beherit
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 11.55
 Levy-yhtiö: Turbo Music
Beheritin muut julkaisut
|   | Dawn of Satan's Millennium 1990 | The Oath of Black Blood 1991 |
Dawn of Satan's Millennium on suomalaisen black metal -yhtye Beheritin ensimmäinen EP-levy. Se julkaistiin marraskuussa 1990 levymerkillä Turbo Music.
Kappaleet > A-puoli

Intro: Black Mass Prayer – 1.15 (instrumentaali)
Beast of Damnation – 4.07
Kappaleet > B-puoli

Hail Sathanas – 1.47
Dawn of Satan's Millennium – 4.46
Kokoonpano

Nuclear Holocausto Vengeance – laulu, kitara
Demon Fornication – basso, taustalaulu
Sodomatic Slaughter – rummut
+
Thorncross – kansikuva
Aiheesta muualla

Dawn of Satan's Millennium discogs.com -sivustolla
Albumi Dawn of Satan’s Millennium Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
James Ward

| James Ward |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1987  Lontoo 
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Tennispelaaja
Pituus:  191 cm
Paino:  74 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2006–
Palkintorahat:  1 508 653 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  89. (13.7.2015)
Voitot/tappiot:  25–60
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2012, 2015)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2014)
Wimbledon:  3. kierros (2015)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2015)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  2–12
Aiheesta muualla
ITF
ATP
James Ward (s. 9. helmikuuta 1987 Lontoo) on englantilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 89 heinäkuussa 2015.
Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Ward pelasi ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2009, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Fernando Verdascolle suoraan kolmessa erässä.
Ward on voittanut urallaan kaksi ATP-haastajaturnausta. Ensimmäinen voitto tuli Sarasotassa, Floridassa toukokuussa 2009, kun hän voitti loppuottelussa Carsten Ballin. Toisen turnausvoittonsa hän otti elokuussa 2011 voittamalla Vancouverin loppuottelussa Robby Gineprin.
Tennisura

Vuonna 2009 Ward pelasi Britannian Davis Cup -karsinnoissa maanmiestään, Chris Eatonia vastaan epävirallisen kaikkien aikojen pisimmän ammattilaistennisottelun. Ottelu kesti kuusi tuntia ja 40 minuuttia. Eaton voitti ottelun lopulta 6–3, 6–7, 7–2, 2–6, 21–19. Nykyään pisin ottelu on kuitenkin John Isnerin ja Nicolas Mahut'n välinen ottelu Wimbledonin tennisturnauksessa 2010, joka kesti 11 tuntia ja viisi minuuttia.
Vuonna 2010 Ward eteni puolivälieriin Eastbournen ATP-turnauksessa voitettuaan Feliciano Lópezin ja Rainer Schüttlerin. Puolivälierissä hän hävisi Aleksandr Dolgopoloville. Kesäkuussa 2011 maailmanlistan sijalla 216 ollut Ward selviytyi puolivälieriin AEGON Championships -turnauksessa voitettuaan toisella kierroksella neljänneksi sijoitetun Stanislas Wawrinkan ja kolmannella kierroksella turnauksen hallitsevan mestarin, Sam Querreyn luvuin 3–6, 6–3, 6–4. Puolivälierissä hän voitti maailmanlistan sijalla 54 olleen Adrian Mannarinon luvuin 6–2, 6–7(14), 6–4. Myös toisen brittiläisen, Andy Murrayn päästessä välieriin, tämä oli ensimmäinen kerta vuonna 1968 alkaneella avoimella aikakaudella, kun Queensissa kaksi brittiläistä pelaajaa selviytyi välieriin. Välierissä Ward hävisi Jo-Wilfried Tsongalle luvuin 6–3, 7–6(6). Wimbledonissa Ward hävisi ensimmäisellä kierroksella Michaël Llodralle luvuin 3–6, 6–7(4), 3–6.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Ward Wikimedia Commonsissa
James Ward profiili ATP:n kotisivuilla
Jehu

Jehu oli Israelin kuninkaana noin 845–818 eaa. Hän puhdisti Israelia Baalin palvonnasta ja surmautti Baalin kannattajia. Hän oli aluksi päällikkönä kuningas Joramin armeijassa, mutta profeetta Elisa voiteli hänet kuninkaaksi. Valtansa aluksi hän tuhosi Omrin kuningashuoneen. Hän väijytti Joramin ja Ahasjan, joka oli tulossa 42 Juudan prinssin kanssa tervehtimään kuningas Joramia, ja surmautti Isebelin.
Vuonna 841 eaa. hän alistui maksamaan veroja Assyrian kuninkaalle Salmanassar III:lle saadakseen tältä tukea Damaskon kuningas Hasaelin hyökkäyksiä vastaan. Tuki ei kuitenkaan auttanut, sillä Hasael onnistui tehokkaasti hävittämään Israelin Jordanin itäpuolella olevia maakuntia. Profeetat tukivat häntä aluksi, mutta myöhemmin alkoivat esittää häntä kohtaan syytöksiä huomattuaan millainen hallitsija hän todella on. Jehu on myös Raamatun henkilö ja hänestä kerrotaan Toisessa kuninkaiden kirjassa (luvut 9 ja 10). Hänen jälkeensä tuli kuninkaaksi hänen poikansa Joahas.