stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rantakylä (Joensuu)
Seurakunta

Rantakylä itsenäistyi Utran kanssa Joensuun seurakunnasta omaksi Rantakylän seurakunnakseen vuonna 1983. Rantakylän kirkko valmistui pari vuotta aiemmin, vuonna 1981.
Urheilupaikkoja

Rantakylässä on uimahalli, pallokenttiä, tenniskenttä, urheiluhalli ja kuntosaleja. Lenkkeily- ja hiihtoreitit ovat laajat, pyörätieverkosto on tiheä ja lapsille on pulkkamäkiä. Lämpövoimalan vieressä oli hyppyrimäki vuosina 2000–2009. Se purettiin vähäisen käytön ja ilkivallan takia.
Rantakylän liikuntahalli on vuoden 2019 alussa Joensuun Rantakylään rakentunut liikunta-ja urheiluhalli. Jippo on yksi hallin omistajaseuroista yhdessä FC Hertan ja Jippo Junioreiden kanssa.
Halli mahdollistaa tasokkaat olosuhteet jalkapallolle talviaikana ja siksi yhteinen hallihanke oli erittäin tärkeä myös Jipolle. Lisäksi kevään 2019 aikana hallin yhteyteen rakentui muun muassa omistajaseurojen yhteinen toimisto.
Kirjallisuutta

Kinnunen, Ulla: Meidän kaikkien Rantakylä : Rantakylän kyläkirja. Joensuun kaupunki, 1997. ISBN 952-5011-05-4.
Ilkivallasta kärsinyt entinen Rantakylän koulu purettiin syksyllä 2020.
ESV Kaufbeuren

| ESV Kaufbeuren |
| --- | --- |
Perustettu:  1946
Kaupunki:   Kaufbeuren, Saksa
Kotiareena:  Erdgas Schwaben Arena
– kapasiteetti:  3 100
Sarjataso:  DEL2
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Michael Kreitl
Päävalmentaja:   Leif Carlsson
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
ESV Kaufbeuren on saksalainen jääkiekkojoukkue Kaufbeurenin kaupungista. Joukkue on perustettu jo vuonna 1946 ja se pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla DEL2 -liigassa.
Pelaajat

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 30 |  | Daniel Fießinger | L | 2027 | Marktoberdorf, Saksa |
| 31 |  | Rihards Babulis | L | 2026 | Jūrmala, Latvia |
| 48 |  | Michael Karg | L | 2025 |  |
| 70 |  | Leon Doubrawa | L | 2025 | Ebersberg, Saksa |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Tomáš Schmidt | L | 2025 | Ostrov, Tšekki, Tšekkoslovakia |
| 4 |  | Sten Fischer | R | Laina | Berliini, Saksa |
| 13 |  | Fabian Koziol | L | 2025 | Füssen, Saksa |
| 27 |  | Jakob Peukert | L | Juniori | Kaufbeuren, Saksa |
| 42 |  | Jamal Watson | R | 2026 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 62 |  | Dieter Orendorz | L | 2025 | Iserlohn, Saksa |
| 78 |  | Fabian Nifosi | R | 2025 | Bad Tölz, Saksa |
| 97 |  | Simon Schütz (C) | L | 2025 | Regensburg, Saksa |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 5 |  | Marvin Feigl | L | H | 2025 | Ingolstadt, Saksa |
| 7 |  | Jonas Fischer | L | H | Juniori | Sonthofen, Saksa |
| 8 |  | Georg Thal | L | KH / VLH | Juniori | Ebersberg, Saksa |
| 9 |  | Max Oswald | R | H | 2025 | Mindelheim, Saksa |
| 11 |  | Joey Lewis | R | H | 2025 | Newport, Wales |
| 14 |  | Nick Maul | R | H | Laina | Deggendorf, Saksa |
| 16 |  | Bence Farkas | R | H | Juniori | Budapest, Unkari |
| 18 |  | Samir Kharboutli | L | VLH / KH | 2025 | Chomutov, Tšekki |
| 19 |  | Ryan Valentini | L | KH | 2025 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| 21 |  | Leon Sivic | L | H | 2025 | Memmingen, Saksa |
| 29 |  | Colby McAuley | L | KH / VLH | 2025 | Sherwood Park, Alberta, Kanada |
| 39 |  | Jere Laaksonen | L | KH | 2025 | Eurajoki, Suomi |
| 41 |  | Dani Bindels | L | H | 2025 | Sittard-Geleen, Alankomaat |
| 47 |  | Alexander Thiel | R | OLH / P | 2025 | Kaufbeuren, Saksa |
| 71 |  | Sami Blomqvist | L | LH | 2027 | Örnsköldsvik, Ruotsi |
| 83 |  | Jacob Lagacé | R | KH / OLH | 2025 | St-Hyacinthe, Québec, Kanada |
| 86 |  | Quirin Bader | L | H | Laina | Garmisch-Partenkirchen, Saksa |
| 92 |  | Nolan Yaremko | L | KH | 2025 | Spirit River, Alberta, Kanada |
Pelaajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Leif Carlsson
Apuvalmentaja: Andreas Becherer
Maalivahtivalmentaja: Marc Pethke
Huoltopäällikkö: Joachim Kittel
Huoltopäällikkö: Armin Ratzesberger
Toimitusjohtaja: Michael Kreitl
Joukkueenjohtaja: Manfred Meier
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Saksan jääkiekko
| --- | --- |
DEL: Adler Mannheim · Augsburger Panther · DEG Metro Stars · EHC München · Eisbären Berlin · ERC Ingolstadt · Grizzly Adams Wolfsburg · Hamburg Freezers · Iserlohn Roosters · Krefeld Pinguine · Kölner Haie · Nürnberg Ice Tigers · SERC Wild Wings · Straubing Tigers
DEL2: Bietigheim Steelers · Dresdner Eislöwen · Eispiraten Crimmitschau · ESV Kaufbeuren · EV Landshut · Fischtown Pinguins · Heilbronner Falken · Lausitzer Füchse · Ravensburg Tower Stars · EC Bad Nauheim · SC Riessersee · Starbulls Rosenheim
Oberliga Nord: Hannover Scorpions · EHC Timmendorfer Strand 06 · Hannover Indians · Rostock Piranhas · Hamburger SV · EC Harzer Falken · Adendorfer EC · Hamburg Crocodiles · GEC Ritter Nordhorn
Oberliga Ost: Icefighters Leipzig · Black Dragons Erfurt · Saale Bulls Halle · EHV Schönheide 09 · Tornado Niesky · FASS Berlin · Wild Boys Chemnitz · EHC Jondorfer Falken
Oberliga Süd: Selber Wölfe · EHC Freiburg · Tölzer Löwen · EHC Bayreuth · EHC Klostersee · EC Peiting · EV Füssen · Erding Gladiators · EV Regensburg · Deggendorf Fire · Blue Devils Weiden · Mighty Dogs Schweinfurt
Oberliga West: EC Kassel Huskies · ESC Moskitos Essen · Füchse Duisburg · Grefrather EG · Hammer Eisbären · Herner EV 2007 · Königsborner JEC · Löwen Frankfurt · Neusser EV · Ratinger Ice Aliens
Maajoukkue: Saksan jääkiekkomaajoukkue · Saksan naisten jääkiekkomaajoukkue · Saksan jääkiekkoliitto
Diamanda Galás

| Diamanda Galás |
| --- | --- |
 Diamanda Galás
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1955 (ikä 69) San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, laulaja, pianisti, visuaalinen taiteilija, aktivisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Diamanda Galás
Tyylilajit:  ooppera, kokeellinen musiikki, elektroninen musiikki, blues
Soittimet:  piano, urut
Levy-yhtiöt:  Mute Records 
Aiheesta muualla
www.diamandagalas.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Diamanda Galás (s. 29. elokuuta 1955) on yhdysvaltalainen muusikko, avantgardistinen laulaja ja pianisti, lauluntekijä ja visuaalinen taiteilija. Hän on kokeellinen oopperalaulaja, joka on saanut median huomion intensiivisesti provosoivana esiintyjänä, joka tunnetaan neljän oktaavin äänenkäytöstään.
Galás on myös yhteiskuntakriittinen aktivisti, joka saanut kiitosta järkyttävistä ja poliittisesti latautuneista teoksistaan. Hän on kampanjoinut erityisesti AIDS-tiedotuksen ja AIDS-potilaiden oikeuksien puolesta. Hän on käsitellyt AIDS-kriisiä teoksissaan, kuten trilogiassa Masque of the Red Death (sävelletty 1986). Galás pitää musiikkiaan protestina. Hänen sanoituksensa käsittelevät kärsimyksen, kuoleman ja kestävyyden teemoja, ja hän käyttää voimakasta ääntään korostaakseen yhteiskunnassa marginaaliin jäävien ihmisten  ääniä. Galás uskoo, että todellinen taide voi muuttaa yhteiskuntaa ja haastaa vallitsevan järjestyksen.
Galásin sitoutuminen sosiaalisiin ongelmiin on saanut hänet keskittymään musiikissaan teemoihin kuten mielenterveysongelmat, ihmisoikeudet ja sotarikokset. Hän on käsitellyt kuolemaa mitä erilaisimpien musiikkiprojektien kautta, kansanmurhista itsemurhiin. Häntä on kuvattu ”maailman uhreille surijaksi.”Diamanda Galásia on usein pidetty pelottavana artistina, jonka live-esitykset ovat immersiivisiä teatterikokemuksia. Hänen voimakkaat laulunsa, jotka ulottuvat neljän oktaavin alueelle, ovat säestettyjä dramaattisilla eleillä, huudoilla ja kauhuelokuvien kuvastolla. Hänen musiikkinsa voi herättää kuulijassa pelkoa ja jännitystä, ja siksi se on sekä kiehtonut että karkottanut yleisöjä jättäen kiistattoman jäljen vaihtoehtokulttuurin kentälle.
Yksityiselämä ja maailmankatsomus

Diamanda Galásin elämä on ollut täynnä henkilökohtaisia kamppailuja, kuten huumeriippuvuutta. Hän kuitenkin uskoo musiikin toimineen pelastuksena vaikeina aikoina. Hän on käsitellyt kokemuksiaan avoimesti haastatteluissa, esityksissään ja kirjoituksissaan. Galás on äänekäs ihmisoikeuksien ja sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta puhuja. Hän on kritisoinut erityisesti Yhdysvaltojen imperialistista politiikkaa. ”En osaa ottaa kantaa yleisön reaktioihin, tiedän vain, että jos lopettaisin laulamisen näistä aiheista joutuisin ongelmiin. Näistä monille vaikeista aiheista laulaminen on nimittäin minulle itselleni hyvin rauhoittavaa”, hän sanoi Helsingin Sanomien haastattelussa vuonna 2017.
Diamanda Galásin diskografia

1982 – The Litanies of Satan  Tunnettu nimikappaleesta, jonka sanat ovat Charles Baudelairen runoista Les Fleurs du Mal -kokoelmasta.
1984 – Diamanda Galás  Myös tunnettu nimillä Panoptikon tai The Metalanguage
1986 – The Divine Punishment
1986 – Saint of the Pit
1988 – Double-Barrel Prayer (single)
1988 – You Must Be Certain of the Devil
1988 – Masque of the Red Death  Trilogia (sisältäen The Divine Punishment, Saint of the Pit ja You Must Be Certain of the Devil).
1989 – The Litanies of Satan (uudelleenjulkaisu)
1989 – The Divine Punishment & Saint of the Pit (kokoelma)
1991 – Plague Mass (End of the Epidemic)  (Live-esitys, joka sisältää kappaleita trilogiasta)
1992 – The Singer
1993 – Vena Cava
1993 – Masque of the Red Death (kokoelma)
1993 – Judgement Day (VHS)
1994 – The Sporting Life (yhteistyössä John Paul Jonesin kanssa)
1996 – Schrei X  Osa 1 – Schrei 27 (Studio) / Osa 2 – Schrei X (Live)
1998 – Malediction and Prayer (Live)
2003 – La Serpenta Canta (Live)
2003 – Defixiones, Will And Testament (Live)
2008 – Guilty Guilty Guilty (Live)
2010 – You're My Thrill (Live)
2017 – At Saint Thomas The Apostle Harlem (Live)
2017 – All The Way (Live)
2020 – De-formation: Piano Variations (single)
2022 – Broken Gargoyles
2024 – Diamanda Galás in Concert
Diamanda Galás
Diamanda Galás
Olipa kerran elämä

| Olipa kerran elämä> Il était une fois... la vie |
| --- | --- |
 kolmannen DVD-julkaisun kansi
Tyyli:  animaatiosarja
Kestoaika:  26 minuuttia
Luoja(t):  Albert Barillé
Alkuperämaa:   Ranska
Alkuperäiskieli:  ranska
Verkko:   FR3, Canal+  Yle TV1, Yle Teema
Julkaistu:  1986
Jaksoja:  26
Tunnuskappale:  La vie
Tuotanto
Säveltäjä(t):  Michel Legrand
Tuotantoyhtiö(t):  Procidis
Edeltäjä:  Olipa kerran avaruus (1981)
Seuraaja:  Olipa kerran Amerikka (1991)
Aiheesta muualla
IMDb 
Olipa kerran elämä (ransk. Il était une fois... la vie) on Albert Barillén ohjaama ranskalainen animaatiosarja, joka valmistui vuonna 1986. Olipa kerran... -sarjan kolmannessa osassa käydään ihmiskeho perusteellisesti läpi. Tutuksi tulevat muun muassa solujen, aivojen sekä sydämen toiminta.
Sarja muistuttaa paljon edeltäjäänsä Olipa kerran avaruus -sarjaa. Esimerkiksi lymfosyyttipoliisien Pikku-Lassin ja Psin univormut ja sotilasarvot ovat samat kuin edeltäjäsarjankin lopussa. Lisäksi viimeisen jakson lopussa on viittaus Suureen tietokoneeseen.
Suomenkielisen version on tuottanut Yle Import vuonna 1988, ja se esitettiin ensimmäisen kerran samana vuonna. Sarjassa on 26 jaksoa, joiden yhteiskesto on 13 tuntia. Yksi jakso kestää noin 26 minuuttia. Vuonna 2004 jaksot julkaistiin DVD-versiona. Suomenkielisessä versiossa äänenä ovat Jarmo Heikkinen, Seppo Kolehmainen ja Maria Salo. Suomessa sarjan jaksoja on julkaistu myös suomeksi puhutuilla VHS-kaseteilla. Näiden julkaisujen dubbauksista vastasi Golden Voice Oy. Sarja oli saatavilla myös Netflixissä vuonna 2020  Golden Voicen alkuperäisillä VHS-dubbauksilla. Tosin jälkiäänityksen äänenlaatua moitittiin. Vuonna 2021 VLMedia Oy julkaisi sarjan remasteroituna DVD ja Blu-ray-kokoelmaboxeilla. Näissä julkaisuissa oli alkuperäinen Yleisradion jälkiäänitys.
Sarjan tunnusmusiikki on Sandra Kimin kappale ”La vie”.
Jaksot

Mikä on solu
Elämän alku
Kehon terveyspoliisit
Luuydin
Veri
Verihiutaleet
Sydän
Hengitys
Aivot
Hermosolut
Silmä
Korva
Iho
Suu ja hampaat
Ruoansulatus
Maksa
Munuaiset
Imusuonisto
Luusto
Lihakset ja rasva
Myrkylliset aineet
Rokotteet
Hormonit
Elämän kiertokulku
Uusiutuminen
Elämä jatkuu
Eliseo Mouriño

Eliseo Mouriño vuonna 1951.
Eliseo Víctor Mouriño Oyarbide (3. kesäkuuta 1927 Buenos Aires – 3. huhtikuuta 1961) oli argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Mouriño oli pituudeltaan 168-senttimetrinen ja voitti Argentiinan pääsarjamestaruuden kaudella 1954 Boca Juniorsin joukkueessa. Hän voitti Copa Américan kahdesti kausina 1954–1955 ja 1958–1959. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1958.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eliseo Mouriño Wikimedia Commonsissa
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1958
1 Carrizo
2 Dellacha
3 Vairo
4 Lombardo
5 Rossi
6 Varacka
7 Corbatta
8 Prado
9 Menéndez
10 Rojas
11 Labruna
12 Musimessi
13 Pérez
14 Edwards
15 Acevedo
16 Mouriño
17 Ramos Delgado
18 Boggio
19 Avio
20 Infante
21 Sanfilippo
22 Cruz
Valmentaja Stábile
Asko Keränen

Asko Keränen, 2022
Asko Kalevi Keränen (s. 1962) on suomalainen rockmuusikko, basisti, kosketinsoittaja, kitaristi ja 22-Pistepirkko-yhtyeen perustajajäsen. Soittamisen ohella hän on myös kuvataiteilija. Vuonna 2014 hän perusti duon Kati Salon kanssa. Duo on julkaissut EP:n ja albumin. Asko Keränen on julkaissut levyjä myös Antero Prihan kanssa sekä ollut tämän sekä Stefan Kvarnströmin ja Niillas Holmbergin kanssa mukana Ylva-yhtyeessä. Vuonna 2024 lopulla ilmestyi Keräsen ensimmäinen sooloalbumi Gralange. Vuoden 2025 alussa Keränen ilmoittaa soittavansa sooloilun ohella kokoonpanoissa Living Room Stars with Joose Gröhn sekä Priha, Whitehead & Keränen.
Diskografia

Kati Salo & Asko Keränen: Postcard EP (2016)
Kati Salo & Asko Keränen/Michiko 66: Split EP (2016)
Ylva: Ylva (2016)
Asko Keränen/Antero Priha: Underground Jazz Festival Orchestra (2019)
Kati & Asko: 3 Step Andy (2022)
Asko Keränen/Antero Priha: Harvester (2022)
Asko Keränen: Gralange (2024)
Teokset

Asko Keränen: Kuvia & sanoja vuosilta 1983-2023. Frank Cray Publishing, 2023. ISBN 9789526968391
Elina Karjalainen

| Elina Karjalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aili Elina Karjalainen
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1927 Viipuri
Kuollut: 14. elokuuta 2006 (79 vuotta) Kuopio
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Aili Elina Karjalainen (o.s. Saraste, 3. kesäkuuta 1927 Viipuri – 14. elokuuta 2006 Kuopio) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka tunnetaan erityisesti Uppo-Nallesta kertovista lastenkirjoistaan.
Elämä ja ura

Elina Karjalainen syntyi Viipurissa 3. kesäkuuta 1927 varatuomari Erkki (Erik Reinhold Konstantin) ja Aili Sarasteen perheeseen. Evakkoperhe muutti sodan jälkeen Kuopioon, missä Elina Karjalainen asui opiskeluvuosiinsa asti.
Alkukauhistustensa jälkeen hän tottui Savon murteeseen ja kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1946. Seuraavana vuonna hän muutti veljiensä perässä Helsinkiin opiskelemaan yliopistossa nykyiskansain kirjallisuutta, taidehistoriaa ja psykologiaa. Vuonna 1949 hänet vihittiin avioliittoon pianisti, juristi Pentti Karjalaisen kanssa, ja he muuttivat vuonna 1950 takaisin Kuopioon. Kodin he perustivat Jänneniemeen.
Toimittajana ja kirjailijana

Elina Karjalainen ei vienyt opintojaan päätökseen vaan alkoi hoitaa lapsiaan ja hankkia elantoaan toimittajana Savon Sanomissa vuodesta 1955 ja Uuden Suomen aluetoimittajana vuodesta 1959. Itselliseksi toimittajaksi hän siirtyi vuonna 1963 ja vakituiseksi toimittajaksi Suomen Kuvalehteen vuosiksi 1973–1987 (hän kirjoitti lehteen 1962–1989).
Karjalainen aloitti pakinoinnin radiossa vuonna 1963 ja pakinoi myös Kotiliedessä nimimerkillä Papurikko vuosina 1962–1974. Pakinoissa on tunnelmallinen ja lämmin sävy. Papurikon perheessä äiti on luovan työn tekijä ja matkustelee enemmän kuin tavalliset kotiäidit. Tekstien komiikka muodostuu tapahtumista. Kirjoittaja luo jännitettä myös siitä, että perheen toinen poika kuvataan konservatiiviksi ja toinen radikaaliksi.
Elina Karjalaisen äidin kuolema syksyllä 1939 oli sodan syttymisen ja kodin menettämisen ohella kriisi, joka laukaisi Karjalaisessa kirjoittamishalun. Kirjoja syntyi pitkän uran aikana runsaasti, mutta erityisesti Karjalainen tunnetaan lastenkirjoista.
Karjalaisen on arvioitu esiintyvän oppikirjat ja antologiat mukaan lukien 108 teoksessa.
Toimittajana ja kirjailijana > Uppo-Nalle

Ensimmäinen Uppo-Nalle-lastenkirja ilmestyi vuonna 1977 ja sen 21. painos vuonna 2002. Näitä Hannu Tainan kuvittamia kirjoja ilmestyi 22. Kirjasarjan tausta oli satu, jota Karjalainen alkoi kertoa tuttavalapselle, joka joutui olemaan pitkään sairaalassa vuodepotilaana. Elina Karjalainen lupasi lähettää tälle joka päivä sadun osan sisältävän kirjeen, ja nämä lähetykset toimivat Uppo-Nallen hahmon ja tarinan pohjana.
Kirjailija loi vielä diabeteksen vuoksi näkönsä menetettyäänkin lukuisia kirjoja sanelemalla. Karjalainen kuoli 14. elokuuta 2006 sairauteen. Hänet on haudattu puolisoineen Valamon luostarin hautausmaalle Heinävedelle.
Huomionosoitukset

Valtion tiedonjulkistamispalkinto 1972
Suomen aikakauslehdentoimittajien liiton palkinto 1979
Suomen sanomalehtimiesten liiton Sananvapauden miekka 1980
Suomen Valkoisen Ruusun mitali 1982
WSOY:n tunnustuspalkinto 1983 ja 1997
Aikakauslehtien liiton tunnustuspalkinto 1985
Valtion nuorisokirjallisuuspalkinto 1986
Savonia-palkinto 1987
Kirkon kirjallisuuspalkinto 1990
Pro Finlandia -mitali 1997
Tirlittan-palkinto 2001
Kirjapöllö-palkinto 2001
Kuopio-mitali 2002
Lastenkulttuurin valtionpalkinto 2004
Kirjallisuutta

Raili Malmberg: ”Karjalainen, Elina (1927–2006)”, Suomen kansallisbiografia, osa 4, s. 831–832.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-445-2  / Teoksen verkkoversio.
Onnellinen Elina. Suomen Kuvalehti 1987:2 s. 26–27.
Risto Lindstedt: Elina Karjalainen, kirjailija. Suomen Kuvalehti 1997:22 s. 64–67.
Kirsti Manninen: Elina Karjalaisen monta roolia. Helsingin Sanomat 3.1.1987 s. 19.
Aiheesta muualla

Elina Karjalaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
https://web.archive.org/web/20060813205548/http://www.viikkosavo.fi/pdf/200429/11VISA141200.pdf [kuvitettu lehtiartikkeli]
Elina Karjalainen WSOY:n kirjailijagalleriassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Yle  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Krazy Kat

Krazy Katin keskeisiä hahmoja: Konstaapeli Pupp viemässä Ignatz-hiirtä vankilaan tämän heitettyä tiilellä Krazy-kissaa (lehden takana).
Krazy Kat on George Herrimanin luoma sarjakuva, joka ilmestyi yhdysvaltalaisissa sanomalehdissä vuosina 1913–1944. Sitä pidetään nykyään kulttiklassikkona, joka vei sarjakuvataiteen ilmaisuvoiman äärimmilleen.
Krazy Katin alati toistuvassa teemassa ilkeä hiiri nimeltään Ignatz Mouse paiskaa Krazy Kat -nimistä kissaa tiilellä, kissa huokaisee onnellisena ja hiiri tokaisee "hullu kissa". Kissan sukupuolesta ei ole tarkkaa tietoa, mutta se rakastaa hellästi kaikkea ja varsinkin Ignatz Mousea, joka puolestaan inhoaa tunteilevaa kissaa. Herrimanin käyttämä alkuperäinen kieli on sekoitus väärää oikeinkirjoitusta, arizonalaista ääntämystä ja vanhaa englantia.
Saman teeman jatkuvasti kehittyvä variointi, kuvien unenomainen maailma ja runollinen sanankäyttö ovat tehneet sarjakuvasta yhden alansa arvostetuimmista. Etenkin sivunkokoisia sunnuntaisarjoja pidetään taiteellisesti ansiokkaina. Amerikkalainen Gilbert Seldes kirjoitti Krazy Katista  ylistävän arvostelun vuonna 1924 kirjassaan The Seven Lively Arts.
Krazy Katin hahmot seikkailevat Coconinon piirikunnassa, Arizonassa. Sen maisemissa voi nähdä myös muotoja Monument Valleystä.
Krazy Katista on tehty myös piirrettyjä lyhytelokuvia. Niitä teki Bray Productions 1920-luvulla, Screen Gems 1930-luvulla ja Famous Studios ja Rembrandt Films 1960-luvulla. Levittäjinä olivat Paramount ja Columbia. Suomenkielisessä dubbauksessa toimi Golden Voice Krazy Kat -videokaseteissa.
Suomeksi Krazy Kat -sarjakuvaa on julkaissut Kustannus Oy Jalava. Suomalaiset albumit ovat toimittaneet ja suomentaneet Soile ja Heikki Kaukoranta.
Sarjakuvan hahmot

Krazy Kat. Sarjakuvan päähenkilö, kissa, joka rakastaa Ignatz-hiirtä. Odottaa Ignatzin heittävän tiilen nuppiinsa rakkauden osoituksena. Krazy puhuu hieman erikoisella tavalla: "... rapun vääntöpiirilläkö vai nauriin vääntöpiirillä?"
Ignatz Hiiri (Ignatz Mouse). Hiiri, joka vihaa kissaa ja siksi heittää sitä tiilellä. Perheellinen hiiri, jolla on vaimo ja kolme poikaa.
Konstaapeli Pupp (Offissa Bull Pupp). Poliisi ja koira. Vihaa Ignatz-hiirtä ja rakastaa salaa Krazyä. Heittää hiiren tyrmään aina kun saa sen kiinni heittämästä tiilellä kissaa.
Kolin Kelly. Koira ja tiilitehtailija. Myy Ignatzille tiiliä.
Rva Kvakk Vakk (Mrs. Kwak Wak). Ankka ja seudun pahin juoruaja. Seuraa muotia.
Joe Haikara (Joe Stork). Jälkikasvun järjestäjä rahvaalle ja ruhtinaalle.
Don Kojootti (Don Kiyote). Meksikolainen kojootti.
Rva Marihuana Pelona (Mrs.). Leskirouva
Kim A. Maalainen (Bum Bill Bee). Kuhnuri ja kulkuri.
Suomeksi julkaistut albumit

Krazy Kat, Jalava, 1983
Krazy Kat 2, Jalava, 1988
Krazy Kat 3, Jalava, 1994
Krazy Kat 4, Pikku enskeli, Jalava, 1998
Krazy Kat 1916–1918, Otava, 2017 ISBN 978-951-1-30883-6
Triviaa

R.E.M.-solisti Michael Stipella on käsivarteensa tatuoituna Ignatz Hiiri ja Krazy Kat.
Pasi Ilmari Jääskeläinen

| Pasi Ilmari Jääskeläinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1966 (ikä 58)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  opettaja
Kirjailija
Kirjallinen suuntaus: reaalifantastikot
Esikoisteos:  Missä junat kääntyvät (2000)
Aiheesta muualla
[pasiilmarijaaskelainen.wordpress.com Kotisivut]
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pasi Ilmari Jääskeläinen (s. 30. kesäkuuta 1966) on jyväskyläläinen kirjailija ja äidinkielenopettaja. Jääskeläinen kirjoittaa realistisia teoksia, joissa on fantasian aineksia. Tyyliä voi luonnehtia maagiseksi realismiksi tai Jääskeläisen omalla termillä reaalifantasia.
Jääskeläinen sai esikoisteoksellaan, novellikokoelmalla Missä junat kääntyvät (2000) Helsingin Science Fiction Seuran myöntämän Tähtivaeltaja-palkinnon. Lisäksi hänet on palkittu neljästi parhaasta kotimaisesta tieteisnovellista Atorox-patsaalla. Hänen novellejaan on käännetty useille kielille. Jääskeläisen ensimmäinen romaani Lumikko ja yhdeksän muuta ilmestyi 2006 ja sai Kuvastaja-palkinnon. Hänen seitsemäs teoksensa Kuurupiilon anatomia (2023) oli yksi Finlandia-palkintoehdokkaista.
Jääskeläinen työskentelee Jyväskylän Lyseon lukiossa äidinkielen ja kirjallisuuden lehtorina. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.
Tuotanto

Missä junat kääntyvät.  Tampere:  Tampereen science fiction -seura, 2000.  ISBN 952-5211-04-5
Lumikko ja yhdeksän muuta.  Jyväskylä:  Atena, 2006.  ISBN 951-796-451-X
Taivaalta pudonnut eläintarha.  Jyväskylä:  Atena, 2008.  ISBN 978-951-796-512-5
Harjukaupungin salakäytävät.  Jyväskylä:  Atena, 2010.  ISBN 978-951-796-645-0
Sielut kulkevat sateessa.  Jyväskylä:  Atena, 2013.  ISBN 978-951-796-926-0
Väärän kissan päivä.  Jyväskylä:  Atena, 2017.  ISBN 978-952-300-338-5
Kuurupiilon anatomia.  Jyväskylä:  Atena, 2023.  ISBN 978-951-145-762-6
Tuotanto > Antologiat

Päin näköä [toim. Leena Griinari, Pirjo Mäkelä, Päivi Taussi-Forsman] (Laatusana 2001)
Myös näin voi elää: Eurooppalaisia nykynovelleja [toim. Anna Malmio, Mervi Murto] (WSOY 2005)
The Dedalus Book of Finnish Fantasy [toim. Johanna Sinisalo] (Dedalus, 2005) – käännös novellista ”Taivaalta pudonnut eläintarha”
Eine Trillion Euro [toim. Andreas Eschbach] (Lübbe, 2004) – saksannos novellista ”Kummitustalo, Rakettitehtaankatu 1”
Tuotanto > Käännöksiä

Taevast kukkunud loomaaed, Skarabeus, 2002 – Missä junat kääntyvät -kokoelman suppeampi versio viroksi.
The Rabbit Back Literature Society, Pushkin Press (Iso-Britannia), 2014& Thomas Dunne (USA), 2015  – Lumikko ja yhdeksän muuta englanninkielinen käännös.
Literární spolek Laury Sněžné, Paseka, 2015 – Lumikko ja yhdeksän muuta tšekinkielinen käännös.
Magický průvodce městem pod pahorkem, Paseka, 2017 – Harjukaupungin salakäytävät tšekinkielinen käännös.