stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rottajärvi (Pori)
Maantiede

Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 150 metriä. Järvi sijaitsee keskellä Rottasuota, joka on kokonaan ojitettu. Järven vedet suotuvat suon läpi ja poistuvat suolta sen pohjoissivulla olevaa laskuojaa myöten. Oja yhtyy Viikerinojaan, joka muuttuu ennen Söörmarkkua Söörmarkunojaksi ja sittemmin Söörmarkunjoeksi. Järven rantaviiva on 400 metriä pitkä ja ranta on metsäistä ojitettua suota. Keskellä järveä on suurehko saari ja pohjoisrannalla on yksi tietön rakennus.
Historia

Soiden ympäröimä Rottajärvi ei esiinny monessakaan vanhassa kartassa. Se ilmaantui kuitenkin karttoihin, koska talonpojat aikoivat kuivattaa sen. Ruosniemen pitäjänkartassa se on piirretty lähes nykyisen muotoisena, mutta sillä oli tuolloin nykyisen yhden ison saaren lisäksi myös pienempi saari. Kuivattamista suunnittelevan maanmittarin katselmuskartassa vuodelta 1846 saaria on vain yksi.
Ruosniemeläiset isännät anoivat vuonna 1846 lupaa laskea Rottajärven vedenpintaa ja kuivattaa sitä ympäröivää suota ilmeisesti uusia niittyjä varten. Maanmittarin G. W. Leidenius järjesti samana vuonna katselmuksen, jossa arvioitiin kuivattamisen kannattavuutta. Järven pinta-ala mitattiin 8 tynnyrinalan ja 11 kapanalan suuruiseksi ja järveä ympäröivien soiden pinta-alaksi 78 tynnyrinalaa ja 21 kapanalaa. Järven syvyydeksi oli neljä kyynärää eli noin 2,5 metriä ja pohjamudan paksuus oli noin kaksi kyynärää. Soiden pohjalla oli "svartmyllaa", eli mustaa multaa, sekä hiekan ja saven seosta. Maanmittari ehdotti kuivatusojaksi järvestä pohjoiseen kulkevaa ojaa, joka 1 273 kyynärän pituisena yltäisi Pietilän niityllä juoksevaan ojaan asti. Hän ehdotti myös, että vain pienempi suo kuivatettaisiin sen hyvän mullan vuoksi ja suurempi suo jätettäisiin rauhaan.
Katselmuksen tulokset toimitettiin maaherralle vuonna 1847, joka pyysi lausunnot Tie- ja vesirakennushallitukselta sekä kaikkia muilta asianosaisilta. Hallituksen suositeltua hanketta eikä kenenkään vastustettua sitä, maaherra antoi luvan toteuttaa kuivatus. Sen etenemisestä ei ole tietoa, mutta se sujui varmaan riidatta, koska piirustusten mukainen metsäoja löytyy nykyään kartalta. Järven muoto nykykartalla ja katselmuskartalla ovat samat, joten järven vedenpintaa ei onnistuttu laskemaan. Soiden kuivattaminen on toteutettu viimeistään nykypäivänä, koska soilta johtaa oja kuivatetun Pyntösjärven kuivatusojaan, joka laskee Kokemäenjokeen.
Auteuil

Rue d'Auteuil, Auteuilin vanha pääkatu
Moderneja asuintaloja Rue Henri-Heinen varrella Auteuilissä
Castel Béranger, Hector Guimardin suunnittelema jugendtyylinen kerrostalo Rue La Fontainen varrella Auteuilissä
Parc Sainté-Périne, puisto Auteuilissä
Auteuil ([otøj]) on entinen kunta Seinen departementissa Ranskassa, nykyisin Pariisin 16. arrondissementtiin kuuluva kaupunginosa Pariisin länsilaidalla lähellä Bois de Boulognea.
Nimen alkuperä

Auteuilin nimen alkuperä on kiistanalainen. Sen latinankielinen alkumuoto on ollut Autholium, joka on mahdollisesti yhdistetty latinan sanoista altus, joka merkitsee korkeaa, ja galliankielisestä sanasta ialo, joka merkitsee paikkaa, erityisesti aukeaa paikkaa metsän keskellä.
Historia > Nigeonin lähde  (623–1108)

Vuonna 623 Bertrand du Mans, piispaksi nimitetty Poitiers'n magnaatin poika, joka omisti Nigeonin talon nykyisen Place du Trocadéron paikalla, mainitsi testamentissaan Fontainette (Fontanium) -nimisen paikan, joka tarkoitti nykyistä Auteuiliä ja siellä sijainnutta lähdettä.
28. helmikuuta 717, Kilperik II:n hallitsijakaudella Pariisin länsipuolella sijainnut laaja metsä, Forêt du Rouvray (Rubridum sylva), joka ulottui nykyisen Place de la Concorden paikkeilta Bois de Boulogneen saakka, jaettiin läänityksinä Saint-Denis'n basilikan ja Sainte Genevièven luostarin kesken.
Vuonna 1060 Henrik I jälleenrakennutti Saint-Martin des Champsin luostarin, jonka viikingit olivat hävittäneet, sekä Sainte Genevièven luostarin. Viimeksi mainittulle rakennettiin uusi kirkko luostarille kuuluneella alueella, joka tuolloin ulottui Auteilistä Montmartrelle saakka. Sen jälkeen kun Vilhelm Valloittaja vuonna 1069 oli hävittänyt Le Mansin, jossa oli puhjennut kapina, nykyisen Auteuilin alue kuului uudelle Becin luostarille, joka Canterburyn arkkipiispa Anselmin ansiosta oli tullut yhdeksi Normandian huomattavimmista luostareista.
Historia > Auteuilin kartano vuodesta 1109

Vuonna 1109 Saint Genevièven luostarin tuomiokapitulin rikkaat ja mahtavat kaniikit luovuttivat ilmeisistä maantieteellisistä syistä Notre Dame du Becin luostarille Gamillyn ja muut alueet, joita heillä oli Normandiassa Vernonin seudulla.  Vastikkeeksi he saivat kaiken, minkä englantilaiset omistivat Pariisissa, kuten viinitarhat sekä Auteuilin alueen..
Vaihtokauppa tehtiin hetkellä, jolloin Capet-sukuinen kuningas Filip I oli juuri syrjäytetty vallasta ja valtaistuimesta kilpailivat Blois-sukuinen Thibault IV Suuri, joka oli Vilhelm Valloittajan pojanpoika ja Englannin myöhemmän kuningas Tapanin vanhempi veli, sekä Ludvig VI, jonka valtaanpääsyä hänen velipuolensa Philippe de Montlhéry ei voinut hyväksyä. Kansleri Étienne de Garlande toimi tuolloin tosiallisena vallankäyttäjänä. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Sainte Genevièven luostarin tuomiokapitulin tuomiorovastiksi. Tässä toimessaan hän tuki myös Pierre Abélardia, joka perusti Pariisiin koulun, josta sai alkunsa Pariisin yliopisto. Sainte-Genevièven luostarin apotit tulivat Auteuilin lääninherroiksi, mutta sen tuottamat tulot luovutettiin prebendoina yhdelle luostarin tuomiokapitulin kaniikeista, mahdollisesti hänen palkitsemisekseen alueen hankinnasta, sillä tämä prebenda lakkautettiin pian silloisen saajansa kuoleman jälkeen vuonna 1162..
Kartanotalous pysyi alueella voimassa Ranskan vallankumoukseen saakka. Alun perin Auteuilin kartanon maat käsittivät myös melkein koko nykyisen Boulogne-Billancourtin maat Île de Sèvres mukaan luettuna; sen rajana Saint-Cloud'ta vastaan oli nykyinen Rue de Billancourt. Lännessä kartanon maat käsittivät myös nykyisen Bois de Boulognen ja sen osan Neuilly-sur-Seineäkin, jossa Château de Madrid sijaitsee. Maallinen valta siellä samoin kuin Issyssä ja Vanvesissa uskottiin Passyn lääninherroille, jotka huolehtivat verojen kannosta Sainte-Genevièven luostarille. Tämä alue johon myös Auteuil kuului, oli allodi nimetään fief Beaudoin; nimi johtuu todennäköisesti normandialaisesta lääninherrasta, jolta Sainte-Genevièven apotit saivat oikeutensa alueeseen vuoden 1109 sopimuksella.
Historia > Kartanon maiden lohkominen ja vuokraaminen (1110-1191)

Pariisin Sainte-Genevièven luostarin apotit rakensivat tuomiorovasti Étienne de Garlanden johdolla rakensivat Fontainetteksi kutsutulle paikalle lähteen luo talon lepo- ja oleskelupaikaksi sairaille. Tämän rahoittamiseksi he vuokrasivat Saint Germain le Rondin luostarille uuden seurakunnan alueen eteläosan, Billancourtin ja Les Longs Prés'n.
Vuonna 1134 kuningatar Adélaíde Savoijilainen erotti Auteuilista Menuls'in tilan lähellä Saint-Cloud'ta luovuttaakseen sen uudelle Montmartren luostarille. Vuonna 1330 se yhdessä nykyisen Longchampin hippodromin paikalla sijainneen peltomaan kanssa muodostettiin Boulognen seurakunnaksi. Billancourtin tilan asukkaat nykyisen Rue du Vieux-Pont-de-Sèvresin eteläpuolella jäivät Auteuilin seurakuntaan. Auteuilin keskus jäi pian täysin erilleen uudesta naapuriseurakunnasta ja myös Billancourtista, sillä välissä olivat Rouvren metsät, josta seurakunnat kiistelivät kuninkaan kanssa. Metsän eteläreuna kulki nykyisten Rue du Chemin-Vertin ja Rue Denfert-Rocheraun kohdalla. Osa metsästä on myöhemmin muutettu rakennusmaaksi, mutta sen jäljellä oleva osa on nykyinen Bois de Boulogne.
Vuonna 1150 Chaillyn tilan omistaja Arnold ja hänen vaimonssa Aveline lahjoittivat Billancourtin länsiosassa lähes 100 hehtaarin alueen uudelle Saint Victor des Champsin luostarille.
Historia > Auteuilin seurakunnan alkuvaiheet

Vuonna 1192 apulaispiispa Maurice de Sully myönsi Auteuilille itsenäisen seurakunnan alueen. Sainte-Genevièven luostarin tuomiokapituli sai siellä 1200-luvulla vallan myös maallisissa kuten oikeus- ja poliisiasioissa.
Muiden Ranskan keskiaikaisten kuntien tavoin myös Auteuiliin perustettiin alueen hallintoa johtaneen määrin virka. Vuonna 1226 määri sai oikeuden periä asukkailta vuotuista veroa luontaistuotteina, kuusi setier't eli hieman alle 10 kilogrammaa ruista. Annettiin useita säädöksiä, joiden tarkoituksena oli varmistaa luostarille vuokratulot osittain luonnossa, osittain rahana, ja vuonna 1243 ne olivat kaikkiaan suunnilleen 2000 livreä.
Vuonna 1247 Ludvig IX Pyhän hallitsijakaudella seurakunnan alueella lakkautettiin maaorjuus, lähes sata vuotta myöhemmin kuin esimerkiksi läheisessä Saint-Denis'n seurakunnassa. Entiset maaorjat joutuivat kuitenkin suorittamaan maksun vapautumisestaan.
Aatelittomat maanviljelijät joutuivat silti edelleen suorittamaan päivätöitä Boulognessa sijainneella 22 arpentin eli melkein 10 hehtaarin laajuisella viinitilalla, jonne Chemin des Plantes ("Kasvien tie") johti Auteuilistä nykyisen Bois de Boulognen halki.
Historia > Satavuotisesta sodasta Ranskan vallankumoukseen

Pitkittyneen satavuotisen sodan jälkeen Ranskan maatalous oli lamaantunut ja monet tilat autioina. Mustasta surmasta hengissä selvinneet pakenivat pikkukaupunkeihin. Vuonna 1413 puhjenneen cabochienien kapinan jälkeen hävitettiin myös Seinen kalasatamat ja Pariisin porvarien omistamat, kaupungin ulkopuolella sijainneet kalansuolaamot. Sainte-Genevièven luostari joutui luopumaan etuoikeuksistaan ja vuokratuloistaan, ja sen oli turvauduttava pitkäaikaisiin arentisopimuksiin saadakseen työvoimaa. Auteuilin voitiin todeta menettäneen 99,9975 % arvostaan, kun luostari luovutti siihen liittyneet oikeutensa 12 livren hinnasta.  Vuonna 1426 luostari vuokrasi Billancourtin Guillaume le Muet'lle..
Samaan aikaan kun Boulognen kalansuolaamot hävitettiin, Auteuil välttyi hävitykseltä, vaikkei sillä ollut suojamuureja, ja sen maaseutumainen luonne säilyi ainakin vielä Troyesin rauhan aikana, kun Pariisin luostarien apotit karkotettiin Loiren toiselle puolelle Bourgesiin. Billancourtin tila sai uuden vuokraajan, ja sen paärakennusta ympäröivät riihi, kanala, kyyhkyshuone, vihannes- ja hedelmätarha ja muita puutarhoja sekä kaikkia näitä edfelleen laajat laidunmaat.  Sinne perustettiin myös suolaamo, jossa käsiteltiin sekä sianlihaa että kalaa. Tilaan kuuluneissa kahdessa saaressa (Île de Billancourt ja Île de Longueignon, jotka nykyisin yhdessä muodostavat Île Saint-Germainin) oli epäilemättä kalastajien veneitä.
Vuoteen 1550 mennessä Henrik II aitasi Bois de Boulognen, sulki lähiseudun asukkailta pääsyn sinne ja rakensi metsästysretkiään varten sen keskelle Château de la Muetten. Auteuilin lääninherrana oli valtionrahaston hoitaja Raoul Moreau, joka omisti myös Thoiryn ja Grosbois'n linnat.
Pärttylinyön verilöylyn tuloksena yli 1800 ruumista kulkeutui jokea myöten Auteuiliin saakka. Auteuil muodostui kuitenkin 1500-luvun lopulla hugenottien turvapaikaksi, ja yli 10 prosenttia sen asukkaista oli protestantteja, heidän joukossaan paikkakunnan määrikin, Macheco.
Auteuil oli vielä 1600-luvulla pieni kylä. Se tuli  tunnetuksi monien kirjailijoiden kesän­vietto­paikkana. Ensimmäisten joukossa sinne asettuivat  Molière ja Nicolas Boileau. He kuuluivat Parnasse d'Auteuil -nimiseen seuraan, joka kokoontui Auberge du Mouton noir -nimisessä majatalossa Rue d'Auteuilin varrella. Myöhemminkin siellä ovat asuneet kesäisin muun muassa Börne ja Thiers.
Vuonna 1672 Auteuilin pohjoisosa Église Notre Dame de l'Annonciation erotettiin omaksi seurakunnakseen, joka sai nimen Passy.
Historia > Auteuilin kunta (1790–1859)

Vuonna 1790 Ranskan perustuslakia säätävä kansalliskokous perusti Ranskaan kunnallishallinnon, ja myös Auteuilista tuli oma kuntansa.
Auteuilin kuntaan kuulunut Île de Sèvres (nyk. Île Seguin) oli myyty kansallisomaisuutena, Vuonna 1794 kemisti Armand Seguin perusti sinne nahkatehtaan, jossa tuottavuus oli rationaalisesti optimoitu. Sitä voidaan pitää ensimmäisenä nykyaikaisena tehtaana.
Vuosina 1798 ja 1799 Napoléon Bonaparte kävi kolme kertaa vierailulla Auteuilissä asuneen  madame Helvétiuksen luona, ja juuri heidän kulkiessaan yhdessä puutarhassa tämä leskirouva lausui Napoleonille sanat, joita tämä tuskin saattoi arvostaa: "Ettehän epäile, kenraali, kuinka paljon onnea voidaan löytää kolmesta auranalasta (ransk. arpent) maata."
Auteuilin kuntaan kuuluneessa Billancourtissa alkoivat teollisen vallankumouksen vaikutukset jo tuolloin selvästi tuntua. Vuonna 1820 Seinen yli rakennettiin uusi kivinen silta, Pont de Sèvres, ja siitä 200 metriä itään sijainnut vanha puusilta purettiin lähes välittömästi uuden sillan valmistuttua. Vuonna 1824 rakennettiin maailman ensimmäinen riippusilta jokivarresta Île Seguiniin.  Vuonna 1825 paroni de Gourcuffin perustama yhtiö osti Billancourtin laajan maatilan perustaakseen sinne ylellisen asuntoalueen, jota se markkinoi nimellä "Hameau Fleury". Tämä ennennäkemättömän väljästi rakennettu uusi kaupunki toimi esikuvana suurelle osalle nykyaikaista kaupunkisuunnittelua. Hameau Fleury on kokonaisuudessaan jalankulkualuetta. Yhden sen asunnoista osti kuitenkin Louis Renault, joka myöhemmin perusti sinne autotehtaansa.
Auteuil tunnettiin 1800-luvulla kivennäisvesitään ja kylpylöistään. Sen maalaismaista tenhovoimaa ja rauhaa ylistettiin. Hyväosaiset pariisilaiset rakensivat sinne useita maaseutuasuntoja, mitä kuvataan muun muassa Alexandre Dumas'n romaanissa Monte-Criston kreivi.
Pariisin ympärille rakennettiin 1840-luvulla uusi puolustusmuuri ja linnoitusvyöhyke, Enceinte de Thiers, muutaman kilometrin päähän Pariisin silloisten rajojen ulkopuolelle. Lännessä muuri kulki Auteuilin kautta ja jakoi kunnan alueen kahtia.
Vuonna 1793 Auteuilissa asui 1205 henkilöä. Vuoteen 1856 mennessä asukasluku oli kasvanut 6 270:een.
| Auteuilin asukasmäärän kehitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | 1793  | 1800  | 1806  | 1821  | 1831  | 1836  | 1841  | 1846  | 1851  | 1856  |
| Väestö | 1 205 | 1 107 | 1 163 | 1 490 | 2 757 | 3 236 | 3 609 | 3 559 | 4 185 | 6 270 |
| ±% | —     | −8.1% | +5.1% | +28.1% | +85.0% | +17.4% | +11.5% | −1.4% | +17.6% | +49.8% |
Lähteet: 
Auteuilissa ennen sen liittämistä Pariisiin asuneita tunnettuja henkilöitä ovat:
Philippe Musard.
Benjamin Thompson, Rumfordin kreivi
Étienne Nicolas Louis Ternaux
Victor-Constant Michel, syntynyt Auteuilissa 1850.
Claude-Antoine Peccot, syntynyt Auteuilissa 1856.
Historia > Pariisin alueliitos 1860

Kesäkuussa 1859 annetulla lailla Pariisiin liitettiin kaikki Thiersin puolustusmuurin sisäpuoliset alueet. Tällöin myös Auteuilin kunta lakkautettiin. Muurin sisäpuolinen alue, joka käsitti hieman alle puolet kunnan entisestä alueesta, liitettiin Pariisin uuteen 16. arrondissementtiin. Muurin ulkopuolella sijainnut osa, joka oli harvemmin asuttu, sen sijaan liitettiin Boulognen kuntaan.
Pariisin 16. arrondissementti käsittää Auteuilin ja Passyn kunnista Pariisiin vuonna 1860 liitetyt alueet sekä Pariisiin jo ennestään kuuluneen Chaillot'n kaupunginosan. Liitoksen yhteyessä se jaettiin neljään kaupunginosaan (quartier): Auteuil, Muette, Porte-Dauphine ja Chaillot.
Nykyinen Auteuil

Nykyinen Auteuilin kaupunginosa käsittää vain osan entisen Auteuilin kunnan alueesta. Se rajoittuu idässä Seineen, lännessä Bois de Boulogneen.
Auteuil on tullut tunnetuksi erityisesti varakkaiden asuntoalueena. Sen keskeinen aukio Place d'Auteuil ja sieltä alkava katu Rue d'Auteuil ovat säilyttäneet vanhan kylämäisen luonteensa, mutta muutoin Auteuil on tullut tunnetuksi modernista luksusarkkitehtuurista.
Auteuilin nähtävyyksiin kuuluvat Le Corbusier'n 1920-luvulla suunnittelevat modernit rakennukset Villa La Roche ja Villa Jeanneret. Nykyisin niissä toimii säätiö Fondation Le Corbusier, joka järjestää luentoja Le Corbusier'n tuotannosta.
Auteuilissä on myös Claude Monet'n taidetta esittelevä museo Musée Marmottan Monet.
Auteuilin kautta kulkevat Pariisin metron linjat 9 ja 10 sekä RER-linja C.
Kirjallisuutta

Eve Margueritte, Lucie Paul Margueritte: Auteuil et Passy des origines à nos jours.  Pariisi:  Société historique d'Auteuil et Passy, 1946.
N. Weiss: Le Protestantisme à Auteuil, Passy et Billancourt, en octobre 1585",. Bulletin historique et littéraire, 1889, nro XXXVIII.  Pariisi:  Agence centrale de la Société de l'histoire du protestantisme français..
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Auteuil (Seine)
Pariisin 16. arrondissementin kaupunginosat
Pariisin 16. arrondissementin perustamisen muistolaatta. Tekstin suomennos: "16. kesäkuuta 1859 annettu laki Pariisin rajojen laajentamisesta jakoi kaupungin 20 arrondissementtiin. XVI eli Passyn arrondissementti muodostettiin 1. tammikuuta 1860 yhdistämällä Passy ja Auteuil Chaillot'n esikaupunkiin (faubourgiin).
Käännös suomeksi
Sonny (rap-artisti)

| Sonny Kylä-Liuhala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Suomi
Ammatti:  rap-artisti, toimittaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sonny Urho Ghettonen
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2016-
Tyylilajit:  rap, grime, Drum and bass
Yhtyeet:  EPP
Levy-yhtiöt:  M-Eazy Music Universal Music Finland
   [ ohje ]  
Sonny Kylä-Liuhala on suomalainen rap-artisti ja sanoittaja. Sonny julkaisi debyyttialbuminsa hyvästi, pahasti, rumasti vuonna 2019. Vuonna 2024 Sonny julkaisi albumin Kent yhdessä D&B-tuottajakaksikko Askel & Eleren kanssa. Sonny työskentelee myös Ylex:llä radiojuontajana.
Diskografia

| --- | --- |
 Albumit hyvästi, pahasti, rumasti (2019)  Kent (EP) (2024) :  Singlet 345 (2016)  Huppu Pääs (2016)  Meininkei (2017)  Rudeboy (2017)  Vuitton (2017)  Vihaan Sua (2018)  Pelottaa (2018)  Korkeella Kahestaan (2019)
Pete

| Pete |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Petri, Petteri
Vastineita eri kielissä:  Petter
Nimen alkuperä:  Peter
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pete on muun muassa englannin- ja saksankielisissä maissa sekä Pohjoismaissa yleinen miehen etunimi, alkuperältään lyhentymä nimestä Peter. Suomessa nimi Pete on huhtikuuhun 2024 mennessä annettu noin 392 miehelle.
Kuvitteellisia Petejä

Pete, elokuvassa Pete ja lohikäärme Elliott
Pete, Zounaasin luoma sketsihahmo
Black Pete, Musta Pekka, rikollinen Mikki Hiiri -sarjakuvissa
Puuha-Pete, samannimisen televisiosarjan päähenkilö
Pete Clemenza, Mario Puzon romaanissa Kummisetä ja Francis Ford Coppolan elokuvissa
Pete Crenshaw, yksi päähenkilöistä Robert Arthurin kirjasarjassa 3 etsivää
Pete Ivey, televisioelokuvassa Pete lainahöyhenissä
Pete Makkonen, runsaasti ylinopeussakkoja saanut mies televisiosarjassa Pasila
Pete Pilotti, hahmo peleissä Pete Pilotti & Pontiac: Seikkailu Lapponiassa ja Pete Pilotti & Pontiac: Vaaleanpunaiset tiikerit
Pete Q, näytelmässä Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet
Pete Thornton, televisiosarjassa Ihmemies MacGyver
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pete Wikimedia Commonsissa
DDR:n tunnustamiskomitea
Komitean hallitus

Kuuno Honkonen, puheenjohtaja, SKDL
Tarja Halonen, SAK
Jaakko Laajava, SYL
Ontro Virtanen, Suomi–DDR-Seura
Ilkka-Christian Björklund, Suomen sosialidemokraattisen puolueen Saksan-kysymyksen työryhmä (B. erosi työryhmästä vuonna 1972)
Aiheesta muualla

Der Einfluss der DDR auf Finnland (DDR:n vaikutusvalta Suomessa) Prof. Dr. Seppo Hentilä (saksaksi)
Hentilä, Seppo: Harppi-Saksan haarukassa: DDR:n poliittinen vaikutus Suomessa.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1004)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-650-1
Lennard Kämna

| Lennard Kämna |
| --- | --- |
 Lennard Kämna Saksan ympäriajossa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. syyskuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Saksa
Pyöräilijä
Pituus:  181 cm
Paino:  65 kg
Joukkue:  Lidl-Trek
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2015–2016 2017–2019 2020–2024  2025–:  Stölting Service Group Team Sunweb Bora-Hansgrohe / Red Bull–Bora–Hansgrohe Lidl-Trek
Suurimmat voitot
 Ranskan ympäriajo, etappi Italian ympäriajo, etappi Espanjan ympäriajo, etappi  Aika-ajon Saksan-mestaruus 2022 
 Tiedot päivitetty: 4. tammikuuta 2025 
Lennard Kämna (s. 9. syyskuuta 1996 Wedel) on saksalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Stölting Service Group -tallissa 2015–2016, ajoi Team Sunwebissa 2017–2019 ja Bora-Hansgrohe / Red Bull–Bora–Hansgrohessa 2020–2024 sekä on vuodesta 2025 edustanut Lidl-Trekiä.
Kämna voitti junioreiden aika-ajon Euroopan- ja maailmanmestaruuden 2014 sekä alle 23-vuotiaiden aika-ajon Euroopan-mestaruuden 2016. Hän kuului joukkueaika-ajon maailmanmestaruuden voittaneeseen Team Sunwebin joukkueeseen 2017. Hän voitti Villard-de-Lansiin päättyneen 16. etapin Ranskan ympäriajossa 2020, Etnalle päättyneen neljännen etapin Italian ympäriajossa 2022 ja Caravaca de la Cruziin päättyneen yhdeksännen etapin Espanjan ympäriajossa 2023.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Kylänurmikka

| Kylänurmikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Pooideae
Suku::  Nurmikat Poa
Laji::  annua
Kaksiosainen nimi
 Poa annua  L. 
Katso myös
   Kylänurmikka Wikispeciesissä   Kylänurmikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kylänurmikka (Poa annua) on yksivuotinen heinäkasvi. Se on Suomessa muinaistulokas ja hyvin yleinen heinälaji.
Ulkonäkö ja koko

Kylänurmikan lehdet ovat pehmeät ja helakanvihreät. Röyhy on vaalean harmahtava, leveä ja epätasainen, tähkylät soikean pitkulaisia ja höyteettömiä. Kylänurmikka jää usein matalaksi, alle viisi senttimetriä korkeaksi. Muiden heinäkasvien tapaan se kasvaa juurestaan, joten se kestää leikkaamista ja laiduntamista. Röyhyt matavat lähes maata pitkin.
Elinympäristö ja levinneisyys

Kylänurmikka viihtyy valoisissa ja kosteissa paikoissa. Se leviää siemenistä, mutta itää keväällä vasta kun maa on lämmennyt. Sitä näkee loppukesällä hiekkakasoissa ja asfaltin raoissa.
Kylänurmikka on levinnyt hyvin laajalle, ja sitä tavataan pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon laukeilla vyöhykkeillä. Viime vuosina kylänurmikka on ihmisen mukana kulkeutuneena alkanut levitä myös Etelämantereen lähellä sijaitseville Eteläisille Shetlandsaarille mahdollisesti ilmastonmuutoksen auttamana.
Muuta

Kylänurmikka leviää itse melko helposti, mutta hienoilla nurmikentillä, kuten golfkentillä, sitä pidetään rikkaruohona, koska se on yksivuotinen, sillä on muun muassa heikko taudinkestävyys.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kylänurmikka – Poa annua
Kasviatlas 2023: Kylänurmikan (Poa annua) levinneisyys Suomessa
JSTOR Global Plants: Poa annua (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157571  Wikispecies: Poa annua  AoFP: 1697  APA: 4999  APDB: 51929  APNI: 73961  ARKive: poa-annua  BioLib: 42418  BOLD: 101062  Calflora: 6658  CoL: 6W3C4  Ecocrop: 8765  eFloraSA: Poa_annua  EoL: 1114594  EPPO: POAAN  EUNIS: 193060  FloraBase: 571  FoAO2: Poa annua  FoC: 200025985  FoIO: POAANN  GBIF: 2704179  GISD: 1418  GrassBase: imp08130  GRIN: 28904  iNaturalist: 52808  IPA: 6208  IPNI: 320035-2  IRMNG: 10589082  ISC: 42485  ITIS: 41107  IUCN: 168729  MichiganFlora: 2191  NatureServe: 2.157900  NBN: NBNSYS0000002544  NCBI: 93036  NSWFlora: Poa~annua  NTFlora: 4727  NZOR: 086570fe-7ec6-4f6f-a8c5-14659fba5a09  NZPCN: 3106  Open Tree of Life: 510850  PalDat: Poa_annua  PFI: 7174  Plant List: kew-435194  PLANTS: POAN  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:320035-2  RHS: 119102  SANBI: 1265-1  Tropicos: 25509881  VASCAN: 7844  VicFlora: 7852f14d-7e44-4b1a-b8aa-065ffb7a76bf  WisFlora: 4540  WoI: 2228  WFO: wfo-0000891536  WoRMS: 993880  Laji.fi: MX.40457 
Kylänurmikka