stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaskinen
Kulttuuri > Ruoka

Kaskisten pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla gubben ronka tai runka, suolasilakkaa sisältävä perunasose, joka tarjoillaan puolukkasurvoksen ja voisulan kera.
Hallinto ja politiikka

Kaskisten kaupunginjohtajaksi valittiin vuoden 2017 lopulla Minna Nikander. Hänen edeltäjänsä oli Marlene Svens. Nikander irtisanoutui tehtävästään syyskuussa 2022 ja väliaikaiseksi kaupunginjohtajaksi nimitettiin Markku Lumio. Marraskuussa 2022 Lumio valittiin viralliseksi kaupunginjohtajaksi.
Hallinto ja politiikka > Politiikka

Kaskisten kaksi suurpuoluetta ovat RKP ja SDP, jotka muodostavat enemmistön kaupunginvaltuustossa. Kaudella 2021–2025 kaupunginvaltuustossa on 17 paikkaa, joista viisi on RKP:llä, viisi SDP:llä, neljä perussuomalaisilla, kaksi kokoomuksella ja yksi vasemmistoliitolla. Valtuuston puheenjohtajana toimii Kari Häggblom.
Taulukossa on esitetty edellisten kuntavaalien tulos.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | RKP | RKP | SDP | SDP | PS | PS | KOK | KOK | VAS | VAS | VIHR | VIHR | Johto |
| Vuosi | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Ääniä | % | Johto |
| 2017 | 261 | 31,4 | 221 | 26,6 | 113 | 13,6 | 94 | 11,3 | 65 | 7,8 | 49 | 5,9 | 4,8 |
| 2021 | 227 | 28,8 | 213 | 27,0 | 169 | 21,4 | 102 | 12,9 | 53 | 6,7 | 24 | 3,0 | 1,8 |
Tunnettuja kaskislaisia

Petter Johan Bladh (1746–1816), liikemies ja valtiopäivämies
Karl Jakob Grönberg (1809–1876), kauppias, tehtailija ja valtiopäivämies
Rosina Heikel (1842–1929), pohjoismaiden ensimmäinen naislääkäri
Thure Sundell (1864–1924), taidemaalari
Krista Siegfrids (s. 1985), laulaja
Eric von Troil (1865–1937), pormestari
Ystävyyskunnat

Namsos, Norja
Hudiksvall, Ruotsi
Maribo, Tanska
Kuvia

Kaskisten kirkko
Kaskinen noin vuonna 1900
Kaskisten kaupungintalo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaskisten kaupungin kotisivut
Tilastokeskus – Kaskisten avainluvut
Sommar, Heidi: Kaskinen ei kasvanutkaan metropoliksi vaan puutaloidylliksi Yle Elävä arkisto. 17.4.2015.
| n k Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Kaskinen  Korsnäs  Kristiinankaupunki  Kruunupyy  Laihia  Luoto  Maalahti  Mustasaari  Närpiö  Pedersören kunta  Pietarsaari  Uusikaarlepyy  Vaasa  Vöyri 
Entiset kunnat:  Alaveteli  Bergö  Björköby  Jepua  Koivulahti  Lapväärtti  Maksamaa  Munsala  Oravainen  Petolahti  Pirttikylä  Purmo  Raippaluoto  Siipyy  Sulva  Teerijärvi  Tiukka  Uudenkaarlepyyn maalaiskunta  Vähäkyrö  Vöyri-Maksamaa  Ylimarkku  Ähtävä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Kaskisten kaupungintalo
Tupac Shakurin murha

Tupac Shakurin murha tapahtui Las Vegasissa vuonna 1996.
Tapahtuma

Rap-muusikko ja näyttelijä Tupac Shakuria ammuttiin 7. syyskuuta 1996 drive-by -ampumavälikohtauksessa Las Vegasissa, Nevadassa. Ampumavälikohtaus tapahtui noin klo 23.15 paikallista aikaa Shakuria kuljettaneen auton pysähtyessä punaisiin liikennevaloihin Maxim Hotelin edessä East Flamingo Roadin ja Koval Lanen risteyksessä. Shakuria kohti ammuttiin .40-kaliiberisella Glock-pistoolilla useita kertoja. Häneen osui neljä luotia; kaksi rintaan, yksi reiteen ja yksi käsivarteen. Yksi luodeista oli lävistänyt hänen oikean keuhkonsa. Crips-jengin ollaan arveltu olevan vastuussa Shakurin murhasta.
Tapahtuma > Tapahtumien kulku

Shakur seurasi Bruce Seldonin ja Mike Tysonin välistä raskaansarjan mestaruusottelua Suge Knightin kanssa MGM Grandilla Las Vegasissa. Kun ottelu päättyi Mike Tysonin voittoon ja he olivat lähdössä, yksi Knightin virkaveljistä huomasi Orlando "Baby Lane" Andersonin, Southside Cripsin Kaliforniasta kotoisin olevan jäsenen MGM Grandin eteisaulassa. Aiemmin samana vuonna Anderson oli ollut joidenkin muiden Crips-jengiläisten kanssa ryöstämässä yhtä Death Row -seurueen jäsentä Foot Locker -kaupassa. Knightin virkaveli kertoi asiasta Shakurille ja tämä hyökkäsi Andersonin kimppuun. Hän kysyi Andersonilta, oliko tämä Etelästä ja löi tätä kasvoihin niin, että tämä kaatui maahan. Shakurin henkivartijakaarti sekä Knight ja muutama hänen seuraajistaan auttoivat Shakuria. Tappelu tallentui hotellin valvontakameroihin. Kun tappelu keskeytettiin, seurue jatkoi matkaa kohti Club 662:ta, joka nykyisin tunnetaan ravintola-klubi Seveninä. He vaihtoivat vaatteensa Knightin asunnolla ja jatkoivat matkaa.selvennä
Viimeinen Shakurista elossa otettu kuva otettiin ilmeisesti kello 22.55, kun Shakuria kuljettava auto pysähtyi ja Shakur avasi ikkunan ja valokuvaaja Leonard Jefferson otti hänestä kuvan. Noin kello 23.00–23.05 poliisi pysäytti Knightin ajaman auton, jossa myös Shakur oli, koska autossa soinut musiikki oli liian kovalla ja autossa ei ollut rekisterikilpiä. Heidät päästettiin menemään muutaman minuutin kuluttua.
Kello 23.10 he pysähtyivät Maxim Hotelin edessä East Flamingo Roadin ja Koval Lanen risteykseen liikennevaloihin. Vasemmalta puolen auton lähelle tuli omalla autollaan kaksi naista, joiden kanssa Shakur vaihtoi muutaman sanan ja kutsui heidät juhlimaan Club 662:een. Kello 23.15 oikealta puolelta tuli valkoinen Cadillac, jonka lasit olivat tummennetut, eikä sen matkustajien määrä ole tiedossa. Autosta ammuttiin pikaisesti monta laukausta Knightin ajamaa mustaa BMW:tä kohti. Shakuriin osuttiin neljä kertaa. Knightiin ei osunut yhtään laukausta, mutta hänkin sai päähänsä osuman ilmeisesti lasinsiruista. Kerrotaan, että kun Knight kysyi välikohtauksen jälkeen Tupacilta, "Are you ok, Pac?" (”Oletko kunnossa, Pac?”), Tupac vastasi hänelle, "Me? You're the one shot in the motherfuckin' head!" (”Minäkö? Sinuahan tässä on ammuttu päähän!”). Poliisit tulivat paikalle, ja poliisi Chris Carrolin kysyessä Shakurilta kuka häntä ampui, Shakur vastasi ”Fuck you”. Tämän jälkeen hän meni tajuttomaksi.
Shakur kuoli sairaalassa sisäiseen verenvuotoon perjantaina 13. syyskuuta 1996, kuusi päivää ampumavälikohtauksen jälkeen.
Kaisa Turpeinen-Alitalo

Kaisa Turpeinen-Alitalo vuonna 1986.
Kaisa Turpeinen-Alitalo (o.s. Ketonen; 14. toukokuuta 1911 Tampere – 10. huhtikuuta 2006 Savonlinna) oli suomalainen lääkäri (gynekologi) ja seksologi.
Turpeinen-Alitalon vanhemmat olivat Samuel Leonard Ketonen ja Elvira Eugenia Brandenburg. Hänen puolisonsa 1932–1952 oli Osmo Turpeinen; kansanedustaja ja lääkäri Pirkko Turpeinen on heidän tyttärensä.
Turpeinen-Alitalo tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1928, ja lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1935. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Turpeinen väitteli 1941, ja naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1941. Turpeinen-Alitalo oli Väestöliiton keskusneuvolan johtava lääkäri vuodesta 1957 ja Väestöliiton kansanterveystoimiston päällikkö vuodesta 1958. Hän edisti ehkäisyvalistusta Suomessa, ja hänen ansiostaan Suomeen saatiin vuonna 1972 liberaali laki raskauden keskeytyksestä. Hänelle myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1978.
Turanismi

Turanismi eli panturanismi, on ajatus kaikkien turaanisiksi kutsuttujen kansojen liittoumasta ja lähemmästä yhteydestä. Pyrkimyksenä on myös herättää ihmiset tiedostamaan oma turaanilaisuutensa ja vaalimaan kulttuuriaan. Turanismia ei pidä sekoittaa panturkkilaisuuteen.
Turanismi on myös poliittinen liike ja tärkeä tekijä turkkilaisen kansallismielisen MHP-puolueen ideologiassa. Sen jäsenistä käytetään epävirallisesti nimitystä Harmaasudet, turkiksi Bozkurtlar, mikä johtaa muinaisten altailaisten kansojen tärkeimmästä symbolista, äitisusi Asenasta.
Jotkut yhdistävät turanismiin myös ajatuksen muinaisista sumerilaisista turaanilaisten esi-isinä, joiden jälkeläiset Sumerin tuhouduttua pirstoutuivat pitkin Euraasiaa. Ajatus pohjautuu muiden muassa niihin yhteyksiin, joita on väitetty löytyvän sumerin kielen ja altailaisten ja uralilaisten kielten väliltä. Tieteellisen käsityksen mukaan sumeri on kuitenkin isolaattikieli eivätkä altailaisetkaan kielet kielitieteilijöiden enemmistön nykyisen käsityksen mukaan polveudu yhteisestä alkukielestä.
Turanismi oli 1920-luvulla erityisen suosittua Unkarissa. Unkariin perustettiin vuonna 1910  Turanilainen Seura. Unkarilaiset hakivat yhteyttä kaukaisiin kansoihin, joita teorian mukaan pidettiin sukulaisina ja oletettiin muodostaneen aikoinaan yhden heimon: turkkilaisiin, bulgaareihin, mongoleihin ja japanilaisiin. Aatteella ei kuitenkaan ollut tieteellistä perustaa. Anssi Halmesvirta onkin kutsunut turanilaisuutta ”fantasioiden ja suurten kuvitelmien politiikaksi”, eikä se vedonnut suomalaisiin kovin voimakkaasti, sillä suomalaiset halusivat hahmottaa itsensä ennen kaikkea läntisiksi.
Aiheesta muualla

Anssi sHalmesvirta, Turanilaisia ja herrasneekereitä, Suomalaisen kirjallisuuden seura 1993 ISBN 951-8915-81-4 (Verkossa)
hunmagyar.org eräs turaanilaista ideologiaa edustava sivusto
Suomalais-ugrilaiset kansat ja turaanilainen liike. Kirj. tri Stephan v. Csekey. Lainopin professori Tarton yliopistossa, Iltalehti, 24.02.1925, nro 45, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pan-nationalismi
Nina-Mari Turpela

| Nina-Mari Turpela> Nakkilan kunnanjohtaja |
| --- | --- |
 2019–2023  
Edeltäjä:  Matti Sjögren
Seuraaja:  Markus Ojakoski
Paimion kaupunginjohtaja
 2025–  
Edeltäjä:  Jari Jussinmäki
Henkilötiedot
Syntynyt: 1972 (ikä 52–53) Pori
Tiedot
Puolue:  Kokoomus
Koulutus:  Oikeustieteen maisteri
Nina-Mari Turpela (s. 1972 Pori) on Paimion kaupunginjohtaja. Koulutukseltaan Turpela on oikeustieteiden maisteri, ja hän on puoluepoliittiselta taustaltaan kokoomuslainen. Aiemmin hän toimi Nakkilan kunnanjohtajana.
Nakkilan kunnanvaltuusto valitsi Turpelan kunnanjohtajaksi huhtikuussa 2019 äänin 17–12. Hänen kieltäytymisensä varalle varasijalle nimettiin Sami Ylipihlaja. Aiemmin Turpela työskenteli Varsinais-Suomen sote- ja maakuntauudistuksen muutosorganisaation hallintojohtajana.
Turpela on Nakkilan johtamisessa korostanut, että on pidettävä huolta yritysten toimintaedellytyksistä ja kunnan kilpailukyvystä. Lisäksi se on hänen mukaansa tehtävä tavalla, joka kuormittaa ympäristöä mahdollisimman vähän.
Vuonna 2023 Turpela jätti Nakkilan kunnanjohtajan viran, koska hänet valittiin Satakunnan Yrittäjien toimitusjohtajaksi.
Joulukuussa 2024 Paimion kaupunginvaltuusto valitsi Turpelan Paimion kaupunginjohtajaksi äänin 18–17. Hänen edeltäjänsä Jari Jussinmäki jättää kaupunginjohtajan viran toukokuussa 2025.
William Turner (kasvitieteilijä)

William Turner (s. noin 1510 Morpeth, Northumberland – k. noin 7. heinäkuuta 1568 Lontoo) oli englantilainen pappi, lääkäri sekä lintu- ja kasvitieteilijä.
William Turner syntyi Morpethin pikkukaupungissa, ja hänen isänsä oli todennäköisesti nahkuri. Hänen syntymävuottaan ei tiedetä, ja kuolinpäivästäkin on erilaisia näkemyksiä. Turner opiskeli Cambridgen yliopistossa, jossa hän suoritti opinnäytteet 1529 ja 1533. Turner osallistui Englannin uskonpuhdistukseen, esikuvinaan Hugh Latimer ja Nicholas Ridley, jotka kuningatar Maria I poltatti 1555 roviolla.
Turner joutui lähtemään maanpakoon 1535 ja valmistui lääkäriksi Italiassa 1547. Hän seurasi kasvitieteilijä Luca Ghinin (1490–1566) luentoja ja tutustui Padovassa sveitsiläiseen ornitologiin Conrad Gessneriin. Edward VI:n noustua valtaan Englannissa Turner palasi kotimaahansa, missä hän toimi Somersetin herttuan henkilääkärinä ja Wellsin tuomiorovastina. Vuonna 1553, kuningatar Maria I:n noustua valtaan, hän joutui jälleen pakenemaan maasta, jonne palasi kuningattaren kuoltua 1558 ja jossa hän eli loppuelämänsä.
Turner oli tuottelias kirjoittaja. Hän julkaisi noin 30 teosta Britannian eläimistöstä ja kasvistosta. Häntä pidetään Britannian kasvitieteen isänä. Ensimmäisen maanpakonsa aikana 1544 hän julkaisi Kölnissä ensimmäisen kokonaan lintutieteelle omistetun kirjan Avium praecipuarum, quarum apud Plinium et Aristotelem mentio est, brevis et succinta historia. Teoksessa Turner esitteli useita lintulajeja, mutta ei orjallisesti noudattanut Pliniuksen ja Aristoteleen kuvauksia, vaan esitteli ainoastaan ne, jotka oli itse tavannut. Hän myös esitti pyynnön, että lukijat toimittaisivat hänelle harvinaisempia lintuja. Turner julkaisi ystävänsä Gijsbert van Langerackin eli Longoliuksen (1507–1543) teoksen Dialogus de avibus at earum nominibus graecis, latinis et germanicis tämän kuoltua.
Tupajumi

| Tupajumi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Jumimaiset Bostrychoidea
Heimo::  Puunkaivajat Anobiidae
Suku::  Jumit Anobium
Laji::  punctatum
Kaksiosainen nimi
 Anobium punctatum  (De Geer, 1774) 
Katso myös
   Tupajumi Wikispeciesissä   Tupajumi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tupajumi (Anobium punctatum) on ruskea, noin 3–4 mm:n mittainen puuta tuhoava kovakuoriainen. Tupajumi elää kosteissa rakennusten puurakenteissa ja huonekaluissa sekä luonnonvaraisena metsissä. Suomalaisissa metsissä sitä ei kuitenkaan tavata. Metsissä se ei aiheuta mainittavaa vahinkoa.
Tupajuminaaras munii munansa tyypillisesti puunhalkeamiin. Naaras ei muni koskaan pyöreähköjä valkoisia muniaan umpimähkään esimerkiksi sileälle pinnalle, vaan harkitsee tarkoin mihin ne jättää. Munasta kuoriutuu toukka kahden kolmen viikon kuluttua. Tyypillisesti puussa elämiseen sopeutunut toukka porautuu munan alla olevaan puuhun ja pysyy siellä elinikänsä. Toukat viihtyvät kosteassa puussa ja käyttävät sitä ravinnokseen. Toukat ovat vaaleita, muodoltaan käyriä ja kasvavat 4–5 mm:n mittaisiksi. Rakennuksissa toukka asustaa puukäytävässään n. 3 vuotta ja luultavimmin rakennusten ulkopuolella huomattavasti lyhyemmän ajan. Kun toukka on kasvanut täysimittaiseksi se kaivaa pystysuoran käytävän lähelle puun pintaa, pysähtyy lähelle kuorta ja koteloituu muutamassa päivässä. Muutamien viikkojen kuluessa kotelosta kuoriutuu aikuinen joka lepää muutamia päiviä kotelokammiossaan ja kaivautuu sen jälkeen ulos pyöreästä ulostuloreiästä. Aikuinen tupajumi elää ainoastaan muutaman viikon, lisääntyy ja kuolee sen jälkeen.
Tupajumien toukat tarvitsevat tietyn puuaineen kosteuden elääkseen. Puunkosteus puolestaan riippuu ilmankosteudesta. Vastakuoriutuneet toukat vaativat suuremman n. 65–75 % kosteuden kuin isommat. Tupajumeista ei ole rakennuksissa haittaa mikäli huoneiden kosteus pystytään pitämään keskimäärin 60 %:n alapuolella.
Tupajumeja tuhoaa loispistiäinen nimeltään jumivainokainen (Spathius exarator).
Kuvia

Tupajumin tekemiä reikiä puussa
Tupajumin munia
Tupajumin toukka
Tupajumi, Anobium punctatum
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tupajumi (Anobium punctatum)
UPM-Kymmene, Kari Heliövaara: Metsiemme kovakuoriaisia, Tupajumi (Anobium punctatum) sivu 27 (Arkistoitu – Internet Archive)
Bayer: Tupajumi
ITIS: Anobium punctatum (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Anobium punctatum, the Common furniture beetle (englanniksi)
Building Conservation: Tim Hutton, Woodworm, Anobium punctatum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q27925  Wikispecies: Anobium punctatum  ADW: Anobium_punctatum  AFD: Anobium_punctatum  BioLib: 9847  BOLD: 496919  BugGuide: 426862  EoL: 1037411  EPPO: ANOBPU  EUNIS: 104062  Fauna Europaea: 100886  Fauna Europaea (new): 35b617e2-9e14-4989-9cf0-1b2a0addede2  GBIF: 1095310  iNaturalist: 130577  IRMNG: 10654350  ITIS: 114463  NatureServe: 2.917499  NBN: NHMSYS0001716823  NCBI: 877859  NZOR: 589f7f95-8776-4a8d-8b99-aa317f11895c  Observation.org: 23452  Open Tree of Life: 224216  Paleobiology Database: 319771  Laji.fi: MX.193809
Toni Turek

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Anton Turek
Syntymäaika: 18. tammikuuta 1919
Syntymäpaikka: Duisburg, Saksa
Kuolinaika: 11. toukokuuta 1984
Kuolinpaikka: Neuss, Saksa
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 181 senttimetriä
Lempinimi: Toni
Junioriseurat
1929−1936: Duisburger SV
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1936-1941 1941-1943 1943-1946 1946-1947 1947-1950 1950-1956 1956-1957 | TuS Duisburg 48/99 TSG Ulm 1846 TuS Duisburg 48/99 Eintracht Frankfurt TSG Ulm 1846 Fortuna Düsseldorf Borussia Mönchengladbach |  |
Maajoukkue
| 1950-1954 | Saksa | 20 (0) |
Anton "Toni" Turek (18. tammikuuta 1919 Duisburg − 11. toukokuuta 1984 Neuss) oli saksalainen jalkapallomaalivahti.
Turek aloitti uransa Duisburger Sportvereinissa, mutta vaihtoi pian Eintracht Duisburgiin. Hän pelasi urallaan myös SSV Ulmissa, Eintracht Frankfurtissa, Fortuna Düsseldorfissa ja Borussia Mönchengladbachissa
Turek pelasi vuosien 1950 ja 1954 välillä 20 maaottelua. Hän oli Saksan joukkueessa, joka voitti Unkarin 3−2 vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuissa ja voitti mestaruuden.
Aiheesta muualla

Toni Turek (saksaksi)
Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1954
1 Turek |
2 Laband |
3 Kohlmeyer |
4 Bauer |
5 Erhardt |
6 Eckel |
7 Posipal |
8 Mai |
9 Mebus |
10 Liebrich |
11 Metzner |
12 Rahn |
13 Morlock |
14 Klodt |
15 O. Walter |
16 F. Walter |
17 Herrmann |
18 Biesinger |
19 Pfaff |
20 Schäfer |
21 Kubsch |
22 Kwiatkowski |
Valmentaja Herberger
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Katarina Perkkiö

Katarina Perkkiö vuonna 2008.
Katarina "Katru" Perkkiö (s. 1. heinäkuuta 1973) on suomalainen thainyrkkeilijä, ja thainyrkkeilyn kehä- ja arvostelutuomari.
Uran alku

Katarina Perkkiö aloitti kamppailu-urheilun potkunyrkkeilyn parissa vuonna 1996. Hän edusti koko potkunyrkkeilyuransa ajan Vantaan Kamppailukeskusta ja hänen valmentajanaan toimi maailmanmestari Pasi Rantalalähde?. Perkkiöllä on potkunyrkkeilyssä ruskea vyö.
Potkunyrkkeilyssä Perkkiö saavutti useita suomenmestaruuksia, pohjoismaiden mestaruuden, World Cup-mitalisijoja sekä arvostetun Finnish Open -voiton. Finaaliottelussa kaatui  "sensaatiomaisesti" maailmanmestari Henriette Birkerlandlähde?, jota kukaan suomalaisnainen ei ollut siihen mennessä pystynyt voittamaan.
Perkkiö edusti Suomen potkunyrkkeilyn maajoukkuetta MM-kilpailuissa Belgradissa 2001 ja Pariisissa 2003 sekä EM-kilpailuissa Jesolossa 2002 ja Budvassa 2004. Potkunyrkkeilyuran viimeisin ottelu oli 7-eräinen ammattilaisottelu vuonna 2004 Vantaa Open -kilpailuissa Vantaalla.
Ottelu-uran tähtihetket ja saavutukset

Thainyrkkeilyn pariin Katarina Perkkiö siirtyi potkunyrkkeilystä vuonna 2004. Häntä valmensi uran alussa maailmanmestari Petri Martinez ja viimeisimpinä vuosina Antti Naakka. Perkkiö edusti Helsinki Thaiboxing Clubia.
Ensimmäisen ottelunsa thainyrkkeilyssä Perkkiö otteli vuonna 2005 itseään 15 kg painavampaa Katri Häsää vastaan. Vaikka ottelu-ura alkoikin hajaäänitappiolla 2-1, Perkkiö otteli maailmalla menestyksekkäästi usean vuoden ajan alle 60 kg sarjassa.
Thainyrkkeilyssä Perkkiö saavutti MM -hopeaa vuonna 2008 Etelä-Korean Busanissa alle 60 kg sarjassa. Matkalla finaaliotteluun kaatui mm. vuoden 2006 maailmanmestari Sandra Bastian. Finaaliottelussa Perkkiö kuitenkin koki karvaan hajaäänitappion turkkilaiselle vastustajalleen. Tarinan mukaan hopeamitali päätyi aluksi roskakoriin, ennen kuin mukana olleet valmentajat ehtivät pelastamaan sen.
Euroopan mestaruuden Perkkiö voitti vuonna 2009 Latvian Liepājassa alle 63,5 kg sarjassa. Finaaliottelussa hän kukisti moninkertaisen maailmanmestarin Julie Kitchenin. Tämän lisäksi hänellä on useita suomen- ja pohjoismaiden mestaruuksia sekä ammattilaisten WMC-liiton Pohjoismaiden mestaruus vuodelta 2009. Tässä titteliottelussa Perkkiö kaatoi 5-eräisen jännitysnäytelmän päätteeksi hallitsevan maailmanmestarin Jenny Anderssonin.
Vuonna 2008 Perkkiö osallistui lyhyellä varoitusajalla nyrkkeilyn SM-kilpailuihin. Vuosi sattui olemaan osallistujamäärältään hyvä, kun alle 60 kg:n sarjaan oli ilmoittautunut 11 ottelijaa, joka oli tuohon aikaan suuri osallistuja määrä. Perkkiö saavutti neljän ottelun jälkeen SM-hopeaa nyrkkeilyssä ja hävisi ainoastaan finaalissa Eva Wahlströmille. Wahlström on yksi suurimmista naisnyrkkeilyn nimistä edelleen Suomessa ja on sittemmin siirtynyt ammattilaisnyrkkeilyn puolelle. Perkkiö toimi myöhemmin Wahlströmin sparraajana hänen valmistautuessaan ammattilaisnyrkkeilyssä titteliotteluihin. Nyrkkeilyssä Perkkiö edusti vantaalaista Ylä-Tikkurilan Kipinä seuraa ja häntä valmensi Olli Juutinen.
Thainyrkkeilyssä Suomessa ja Pohjoismaissa omassa sarjassa (-60 kg) otellessaan hän ei hävinnyt kertaakaan koko uransa aikana. Perkkiö kuitenkin otteli usein oman sarjansa ulkopuolella alipainoisena otteluja saadakseen ja haasteita lisätäkseen. Viimeisimmän kerran Perkkiö otteli thainyrkkeilyssä vuonna 2013 . Tuolloin hän kukisti Suomenmestaruuskilpailujen finaaliottelussa saman seuran edustajan Anna Willbergin. Tätä voittoa Perkkiö on myöhemmin luonnehtinut useaan otteeseen uransa parhaimmaksi Suomenmestaruudeksi. Finaalivoitto taitavasta, ja kokeneesta, Willbergistä sinetöi Perkkiön ottelu-uran, ja hän pystyi poistumaan areenalta mestarina, kuten oli aina toivonut.
Ottelu-uran tähtihetket ja saavutukset > Saavutukset thainyrkkeilyssä

2013 - Finnish Muay Thai Championships | 60kg  Gold
2012 - Finnish Muay Thai Championships | 60kg  Gold
2009 - IFMA European Muay Thai Championships | 63.5kg  Gold
2009 - WMC Scandinavian Muay Thai Championships | 63.5kg  Gold
2008 - IFMA Nordic Muay Thai Championships | 60kg  Gold
2008 - IFMA World Muay Thai Championships | 60kg  Silver
2008 - IFMA European Muay Thai Championships | 60kg  Silver
2007 - IFMA Nordic Muay Thai Championships | 60kg  Gold
2007 - Finnish Muay Thai Championships | 60kg  Gold
2006 - IFMA Nordic Muay Thai Championships | 60kg  Gold
2006 - Finnish Muay Thai Championships | 63.5kg  Bronze
Ottelu-uran tähtihetket ja saavutukset > Saavutukset nyrkkeilyssä

2008 - Finnish Boxing Championships | 60kg  Silver
Ottelu-uran tähtihetket ja saavutukset > Saavutukset potkunyrkkeilyssä

2004 - WAKO World Kickboxing Cup 3 | 60kg  Bronze
2004 - WAKO World Kickboxing Cup 2 | 60kg  Silver
2004 - Tarto Olympic Kickboxing Cup | 60kg  Gold
2003 - Finnish Full Contact Kickboxing Championships | 60kg  Gold
2002 - Finnish Full Contact Kickboxing Championships | 60kg  Gold
2002 - Nordic Kickboxing Championships | 60kg  Gold
2001 - Finnish Full Contact Kickboxing Championships | 60kg  Gold
2001 - Finnish Kickboxing Open | 56kg  Gold
2001 - Estonian Kickboxing Open 1 | 60kg  Gold
2000 - Finnish Full Contact Kickboxing Championships | 60kg  Gold
2000 - Finnish Low Kick Kickboxing Championships | 60kg  Gold
Ottelu-uran tähtihetket ja saavutukset > Ehdokkuudet ja muut palkinnot

2019 - IFMA / Technical Official of the Year Nominee
2015 - IFMA / Technical Official of the Year Nominee
2015 - Muay Thai Association of Finland | Honourary Award
2008 - Finland | Best Female Muaythai Fighter of the Year