stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyrythekid
Julkaisut > Singlet

Viikonloppuu varten / Duunaan tätä (2019)
Tsekkaa tää (2019)
Kaupunki (feat. Rekami) (2019)
Neuvoi (2020)
Epäkohtelias (feat. Axel Kala & Gettomasa) (2020)
ÄLÄ (2021)
Eilen (2021)
Tunteeton (2021)
Pintaan (2021)
Tipsy (2022)
All In (2022)
??? (feat. Vepu) (2022)
Uus vuos / Samanlaisii (Freestyle) (2023)
Reitti (2023)
Hennessy (feat. NOTO) (2023)
Mä + Sä (yhdessä Axel Kalan kanssa) (2023)
3 Toivomusta (yhdessä Axel Kalan kanssa) (2023)
Sinusta (2024)
Ilman sua (feat. Joe L) (2024)
Julkaisut > Musiikkivideot

Duunaan tätä (2018)
Tsekkaa tää (2019)
Neuvoi (2020)
Epäkohtelias (2020) (feat. Axel Kala & Gettomasa)
ÄLÄ (2021)
Eilen (2021)
Pintaan (2021)
All In (2022)
??? (Visualizer) (2022) (feat. Vepu)
Samanlaisii (Freestyle) (2022)
Uus vuos (2023)
Mä + Sä (2023) (yhdessä Axel Kalan kanssa)
Maalainen (Visualizer) (2023) (yhdessä Axel Kalan kanssa)
Ei vapaapäivii (Visualizer) (2023) (yhdessä Axel Kalan kanssa)
Vierailijana

| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rehtivee | ''Pukukoodi'' | Paikoillani EP |  | 2020 |
| Heebo | ''Se Oli Siin'' |  | Tahti-Ahti (Axel Kala) | 2020 |
| Lyttä | ''Pelei'' | REIJO |  | 2021 |
| Aaro630 | ''Pahamies'' | 630FM |  | 2021 |
| Joosu J | ''Askel Askeleelta'' |  |  | 2021 |
| Shrty | ''Million Dolla Smile'' | HEARTBREAK KID | MD$ | 2021 |
| Rekami | ''Concorde & Al Capone | Tekee mun päivän | Are | 2021 |
| Costi | ''Duomo'' | SAFARI EP |  | 2021 |
| Smurdhy | ''PamPam'' |  |  | 2024 |
| El Migu | ''Labyrintti'' |  |  | 2024 |
Kenttävirta

Esimerkki kenttävirrasta ja johtavuusvirrasta. Pinnat S1 ja S2 jakavat saman reunaviivan ∂S. Pinnan S1 läpäisee johtavuusvirta, kun S2:n läpi kulkee kenttävirta.
Kenttävirta (myös siirrosvirta, siirtymävirta tai kenttämuutosvirta) on sähkömagneettinen ilmiö, joka selittää muuttuvan sähkökentän eristeen yli aiheuttaman magneettikentän. Kenttävirta ei kuljeta sähkövarausta toisin kuin varsinainen sähkövirta, joka kuvaa elektronien liikettä. Kenttävirta selittää kondensaattorin levyjen välisen magneettikentän, eikä toisistaan sähköisesti eristettyjen levyjen välissä kulje johtavuusvirtaa. Levyjen välissä vaikuttava kenttävirta on yhtäsuuri niihin johtimia pitkin saapuvan johtavuusvirran kanssa. Kenttävirroilla on myös keskeinen rooli sähkömagneettisen säteilyn etenemisessä eristävissä väliaineissa, kuten ilmassa tai tyhjiössä.
Kenttävirtoja kuvataan kenttävirrantiheydellä  {\frac {\partial \mathbf {D} }{\partial t}}. Maxwellin lisäykseksi kutsuttu kenttävirtatermi sisältyy Maxwellin yhtälöiden yleistettyyn Ampèren lakiin.
Kenttävirran kuvaili ensimmäisenä James Clerk Maxwell vuoden 1861 artikkelissaan On Physical Lines of Force, Part III. Maxwell tarkasteli kenttävirtaa eristeen yli. Eristeessä ulkoinen sähkökenttä saa aikaa positiivisten ionien ja negatiivisten elektronien varausjakaumien siirtymisen vastakkaisiin suuntiin, niin että eristeeseen syntyy mikroskooppisia magneettisia dipoleita ja se polarisoituu. Tämän fysikaalisen kuvan perusteella Maxwell antoi ilmiölle nimen siirrosvirta (engl. displacement current). Nimitys on harhaanjohtava tapauksessa, jossa eristeen tilalla on tyhjiö, sillä tyhjiössä ei tapahdu minkäänlaista varausjakaumien siirtymistä, vaan tällöin "siirrosvirta" liittyy ainoastaan sähkökentän muutosnopeuteen.
Käännös suomeksi
Zdeněk Miler

| Zdeněk Miler |
| --- | --- |
 Zdeněk Milerin hauta Prahassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1921 Kladno, Tšekkoslovakia
Kuollut: 30. marraskuuta 2011 (90 vuotta) Nová Ves pod Pleší, Tšekki
Kansalaisuus:  tšekkiläinen
Ammatti:  animaattori, kuvittaja
Zdeněk Miler (21. helmikuuta 1921 Kladno, Tšekkoslovakia – 30. marraskuuta 2011 Nová Ves pod Pleší, Tšekki) oli tšekkiläinen animaattori ja kuvittaja, jonka tunnetuin animaatiohahmo on Myyrä.
Miler opiskeli Prahan taideteollisessa oppilaitoksessa 1930-luvulla, ja vuonna 1942 hän alkoi työskennellä Batan animaatiostudiolla. Toisen maailmansodan jälkeen hän siirtyi Bratri v triku -animaatiostudiolle, jossa hän työskenteli aluksi piirtäjänä ja sitten käsikirjoittajana sekä ohjaajana. Hänestä tuli lopulta studion johtaja. Urallaan Miler on tehnyt noin 70 animaatioelokuvaa, joista 50:n pääosassa on Myyrä (Krtek).
Myyrä-hahmo syntyi vuonna 1956. Miler oli saanut toimeksiannon lapsille tarkoitetusta piirroselokuvasta, joka kertoisi kuinka pellavakangasta valmistetaan teollisesti. Taiteilija keksi Disneyn innoittamana käyttää elokuvassa eläinhahmoja. Myyrästä tuli tarinan päähenkilö, kun Zdeněk Miler kompastui kävelyllä metsässä myyränkoloon. Ensimmäinen Myyrä-elokuva oli ”Kuinka myyrä sai housut”, joka voitti Venetsian elokuvajuhlilla hopeisen leijonan palkinnon. Myyrä-filmien ääninäyttelijöinä Miler käytti omia tyttäriään.
Myyrän hahmo on tulkittu sosialistiseksi sillä perusteella, että tämä ei pärjännyt yksin, vaan tarvitsi toisten apua: esimerkiksi housuja hankittaessa hämähäkit kehräsivät lankaa, muurahaiset kutoivat kankaan, rapu saksi sen sopivaksi ja lintu ompeli yhteen.
Myyrä-hahmo esiintyy myös suuressa määrässä oheistuotteita.
Historia

Nuorena opiskelijana Miler osallistui mielenosoituksiin, jotka alkoivat poliisin luoteihin kuolleen opiskelijan Jan Opletalin hautajaisista. Mielenosoitusten seurauksena saksalaiset sotilaat tunkeutuivat yöllä Prahan opiskelija-asuntoloihin ja pidättivät satunnaisesti satoja opiskelijoita 17. marraskuuta 1939 (nykyisin kansainvälinen opiskelijoiden päivä eli International Students´ Day). Selkkausten johdosta prahalaiset korkeakoulut suljettiin. Miler, joka olisi halunnut kuvataiteilijaksi, päätyi animaattoriksi Zliniin animaatiostudioon. Sodan jälkeen Miler liittyi kuuluisan animaatioryhmän Trikkiveljesten (BratÍi v triku) jäseneksi. Hänen ensimmäinen oma animaationsa Miljonääri joka varasti auringon (1948) voitti ensimmäisenä tšekkielokuvana palkinnon Venetsian kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Ensimmäisen myyrä-animaation tekeminen kesti kaksi vuotta. Myyrä saavutti heti suosiota, jonka seurauksena länsisaksalainen televisioyhtiö tilasi kymmenen Myyrä-animaatiota. Saksalais-yhteistyön myötä Milerin taloudellinen asema oli hyvä. Myyrä-elokuvat toivat samalla kommunistiseen Tšekkoslovakiaan länsivaluuttaa, joten Miler ei joutunut kohtaamaan poliittista painostusta töittensä suhteen. Politiikka ei kuitenkaan kuulu Myyrän maailmankuvaan. Miler halusi tarjota lapsille positiivisia tunteita.
»Ja olen onnellinen, että Myyräni yhä antaa teille viihdykettä, iloa ja rakkautta, jota kaikki te lapset tarvitsette niin paljon kuin mahdollista.» 
()
Myyrä kohtaa maailman kuin lapsi, uteliaana oudoista esineistä (sateenvarjo, auto, puhelin, lentävä matto jne.) ja tilanteista. Tunnusomaista Myyrälle on hyväntahtoisuus ja neuvokkuus.
Miler yritti markkinoida Myyrä-hahmoa Yhdysvaltoihin, mutta Disneyn hallitseva asema ja valtavat mainosresurssit torpedoivat aikeet. Mutta omassa markkinoinnissaan Miler kuitenkin saattoi ottaa mallia yhdysvaltalaisista. Myyrä-hahmo löytyy useista oheistuotteista, kuten palapeleistä, leluista, tekstiileistä ja astiastoista.
Myyrän lisäksi Miler teki tarinoita, joiden pääosassa oli Hepokatti tai koiranpentu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zdeněk Miler Wikimedia Commonsissa
Zdeněk Milerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu versio)
Myyrämiehen eläkepäivät; Pasi Nyyssönen, Kaltio-lehti (Arkistoitu versio)
Zdeněk Miler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
How the Mole got his trousers - Kratkyfilm (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  IdRef
Konttisen kesäteatteri

Konttisen kesäteatteri on Rovaniemellä toimiva kesäteatteri, joka aloitti toimintansa vuonna 1996. Kesäteatteri on yksi Rovaniemen merkittävimmistä kulttuuritapahtumista vuosittain. Joka vuosi ammattilaisista ja harrastajista koostuva työryhmä on tehnyt ammattitason teatteria Kemijoen rannalla, Konttisen puistossa, ihan Rovaniemen keskustassa.
Näytelmiä

Vaahteramäen Eemeli (1996)
Pikku Pietarin piha (1997)
Robin Hood (1998)
Peppi Pitkätossu (1999)
Kolme iloista rosvoa (2000)
Kiljusen Herrasväki (2001)
Kumi-Tarzan (2002)
Viisas neitsyt (2002)
Iso paha susi (2003)
Zorro (2004)
Peter Pan (2005)
Pekka Töpöhäntä (2006)
Ihmemaa Oz (2007)
Lumikki ja seitsemän kääpiötä (2008)
Kaikkien aikojen satu (2009)
Heinähattu, Vilttitossu ja Littoisten riiviö (2010)
Pomppivat salapoliisit (2011)
Tuhkimo (2012)
Kaunotar ja hirviö (2013)
Risto Räppääjä ja Nelli Nuudelipää (2014)
Rölli ja Metsänhenki (2015)
Pinokkio (2016)
Hölmöläisten kyläsirkus (2017)
Robin Hood (2018)
Maailman ympäri 80 päivässä (2019)
Ronja Ryövärintytär (2021)
Prinsessa Ruusunen (2022)
Jokirannan rakit (2023)
Peppi Pitkätossu (2024)
Aiheesta muualla

Konttisen kesäteatterin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kalaton-Valkeinen

| Kalaton-Valkeinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°46′14″N, 27°08′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.728.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,1 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,418 km  
Pinta-ala:  1,197 ha  
Suurin syvyys:  7,2 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Kalaton-Valkeinen  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Jouhtenisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 170 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Petäjäjoen valuma-alueeseen (14.728) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 115,1 metriä mpy.
Kantapää

Naisen kantapää.
Kantapää (calx) on kantaluun (os calcaneus) ja sitä ympäröivien kudosten muodostama rakenne. Kanta-astujilla kuten ihmisellä ja karhulla se osuu joka askeleella maahan, kun taas varvasastujilla (esimerkiksi kissaeläimet) ja kärkiastujilla (esimerkiksi hevoseläimet) kantapää sijaitsee varsin ylhäällä takaraajassa ja sitä kutsutaan kintereeksi.
Anatomia

Kantaluu sijaitsee jalkaterän takaosassa. Muodoltaan se on epäsäännöllisen kuutiomainen. Se koostuu suurelta osin huokoisesta hohkaluusta ja sen pinnassa oleva tiiviin luun kerros on suhteellisen ohut. Kantapään hyvin tuntuvaa leveähköä takaosaa kutsutaan kantakyhmyksi (tuber calcaneus). Siihen kiinnittyy akillesjänne (tendo calcaneus), joka on kolmipäisen pohjelihaksen jänne, sekä jalkapohjan kalvojänne (aponeurosis plantaris). Yläpinnaltaan kantaluu niveltyy ylimpään nilkkaluuhun, telaluuhun (os talus) muodostaen osan (articulatio subtalaris) alemmasta nilkkanivelestä (articulatio talocalcaneonavicularis), etupinnaltaan taas kuutioluuhun (os cuboideum).
Kantapään iho on paksua ja hyvin keratisoitunutta, mikä suojaa jalkaa kävellessä. Heti ihon alla on rasvapatja, joka koostuu sidekudoksisista väliseinistä. Sen dorsaalipuolella on edellä mainittu jalkapohjan kalvojänne, joka on paksuudeltaan jopa 2-4 mm ja jonka tehtävänä on osaltaan ylläpitää jalkaholvia. Tästä kalvojänteestä ja kantaluusta lähtee lisäksi varpaiden lyhyt koukistajalihas (musculus flexor digitorum brevis).
Kantapään haavat

Kuivassa ilmassa ja hoidon puutteen takia kantapäät saattavat kuivua. Tämän seurauksena ne voivat halkeilla ja vuotaa verta. Väärin hoidettuna tämä saattaa johtaa bakteeripesäkkeiden muodostumiseen ja edelleen tulehduksiin. Myös ihon sarveiskerroksen paksuuntuminen voi johtaa kantapäiden halkeilemiseen. Perinnöllisyydellä on myös suuri vaikutus kantapäiden halkeilemiseen. Erilaiset voiteet ja jalkakylvyt ovat osa halkeilevien kantapäiden hoitoa.
Aiheesta muualla

Halkeilevat kantapäät, Terveyskirjasto.fi[vanhentunut linkki]
Laosin historia

n
k
Laosin valtion juuret juontuvat 1300-luvulla syntyneeseen Lan Xangin kuningaskuntaan, joka käsitti laajimmillaan nykyisen Laosin alueen sekä osan Thaimaasta. Lan Xangin kukoistuskaudella maahan levisi buddhalaisuus.  Lan Xang hajosi kolmeksi kuningaskunnaksi vuonna 1690. Pienemmät ja heikommat kuningaskunnat jäivät siamilaisten ylivallan alle.
Ranskalaiset valloittivat Vietnamin ja Kambodžan 1800-luvun puolivälissä, ja vuosisadan lopulla ranskalaiset ottivat haltuunsa myös Laosin ja ajoivat siamilaiset pois. Vuonna 1917 Laosista tuli osa Ranskan Indokiinaa.
Japani valloitti Ranskan Indokiinan toisessa maailmansodassa ja julisti maat itsenäisiksi. Japanin antauduttua Laosiin palasi ranskalaisvalta, mutta toisen maailmansodan jälkeen puhkesi Indokiinan sota ranskalaisten ja Vietnamin kommunistihallinnon välille. Vietminh tuki Laosiin perustettua Pathet Lao -vastarintaliikettä, joka lyöttäytyi yhteen siirtomaavaltaa vastustavien kommunistien kanssa. Ranskan jouduttua sodassa alakynteen ja vetäydyttyä Indokiinasta, Laos julistettiin itsenäiseksi vuonna 1954.
Itsenäistymisensä jälkeen Laos ajautui mukaan Vietnamin sotaan, kun Pohjois-Vietnamin joukot käyttivät Laosin aluetta hyväkseen taistelussaan Etelä-Vietnamia ja Yhdysvaltoja vastaan. Laosista tuli maailman pommitetuin maa Yhdysvaltain pommituksissa, ja räjähtämättömät pommit ovat yhä suuri ongelma.
Varhainen historia

Laosin alueen ensimmäiset asukkaat olivat austroaasialaisia metsästäjä-keräilijäkansoja, ennen kuin maanviljelystaito levisi nykyisen Laosin alueelle. Asukkaat käyttivät vuoristoisessa maassa kulkureitteinä sisävesiväyliä, joilla he kulkivat kanootein. Tärkein jokireitti oli Mekongjoki, jonka monet sivujoet tarjosivat varhaisille kauppiaille reitin syvälle sisämaahan, josta he ostivat kardemummaa, bentsoehartsia, sellakkaa ja monia elintarvikkeita.
Thaimaan puolelta Ban Chiangista tehdyt pronssikautiset hautalöydöt ovat paljastaneet että alueella on harjoitettu maanviljelystä ainakin 1500-luvulta eaa.  Mekongin laaksoon kehittyi riisinviljelytaitoon perustuvia päällikkökuntia 100-luvulta jaa. alkaen. Merkittävää valtakeskus oli Sikhôttabong Mekongin varrella Xé Bangfai -joen suulla. Valtakeskus siirtyi länteen päin Champan valtakunnan syntymisen jälkeen vuonna 192. Toinen merkittävä valtakeskus oli mon-kansan Candapuri, joka sijaitsi nykyisen Vientianen paikalla.
Nykyisen Laosin eteläosaa hallitsi Funanin Hindulais-buddhalainen kuningaskunta 100-luvulta alkaen. Pohjoiseen osaan levisi monien Dvaravatin theravada-buddhalaisen kuningaskunnan vaikutus 600–700-luvuilla. Funanin kuningaskunnan valtakautta alueella kesti 600-luvulle asti, jolloin se sulautui khmerien Chenlan valtakuntaan. Legendan mukaan Chenla syntyi chameilta vallatulle alueelle nykyisen Laosin provinssin Champasakin alueelle. Valtakunta jakautui kahtia kuningas Jayavarman I:n kuoltua vuonna 681. Kiinalaiset kronikat kutsuvat jakaantunutta maata Maa-Chenlaksi ja Vesi-Chenlaksi. Maa-Chenla sijaitsi nykyisen Laosin eteläosassa ja Vesi-Chenla nykyisen Kambodžan alueella.
Nykyisen Etelä-Kiinan Yunnanin alueelta lähteneet varhaiset siirtolaiset levittivät elinpiiriään etelään nykyisen Laosin alueelle 600–700-luvuilla. Nykyisten Etelä-Kiinan, sekä Thaimaan ja Laosin pohjoisosiin syntyi Nanzhaon valtakunta. Yunnanin alueelle on jäljitetty tai-kansojen alkuperä, joihin myös lao-kansat kuuluvat. Varhaisten thailaisia kieliä puhuneiden siirtolaisten levittäytyessä alueelle, mon-khmer-kieliä puhuneet kansat siirtyivät heidän tieltään vuorille. Suuria lao-kansan hallintokeskuksia syntyi nykyisten Vientianen ja Luang Prapangin kohdille nykyisen Laosin pohjoisosissa. Luang Prapangin kohdalla sijainnut valtakeskus tunnettiin nimellä Muang Sua vuoden 698 jälkeen, jolloin tai-prinssi Khun Lo perusti sinne valtakunnan pääpaikan Nanzhaon voimavarojen ollessa siirrettynä muualle. Khun Lo myönsi maan isälleen Khun Boromille, jota laolaisissa legendoissa pidetään lao-kansan esi-isänä.
Nykyisen Laosin alue joutui 1100-luvulla Khmerien valtakunnan alaisuuteen. Khmerkuningas Jayavarman VII:n kuoltua 1219 valtakunta alkoi rappeutua. Vuonna 1283 khmervaltakunnan vaikutusvalta alueella oli jo vähentynyt siinä määrin, että mongolien hyökätessä kuningas Jayavarman VIII joutui maksamaan vasalliveroa Kublai-kaanin johtamalle Mongolivaltakunnalle. Lännessä Khmervaltakunnan uhkaajaksi nousi thailainen Sukhothain kuningaskunta, joka kuningas Ramkamhaengin aikana laajensi alueitaan khmerien kustannuksella Laosin alueelle.
Lan Xang

Sukhothain valtakunnan heiketessä suuret lao-keskukset Vientianessa ja Luang Prapangissa luisuivat sen otteesta. Angkorin hovissa kasvanut tai-prinssi Fa Ngum perusti Luang Prapangin kaupungin liepeille Lan Xangin kuningaskunnan vuonna 1353. Hän oli nainut khmerkuninkaan tyttären, ja hänellä oli tukenaan 10 000 miehen vahvuinen khmerarmeija.
Lan Xang, eli miljoonien elefanttien maa, koostui monesta pienestä vasallivaltiosta, joita yhdisti yhteisten vihollisten uhka. Suurimmillaan Lan Xang hallitsi suurinta osaa nykyisestä Laosista ja Koillis-Thaimaasta. Tarinoiden mukaan Fa Ngum toi Angkorista mukanaan Phra Bangin, kultaisen buddhaa esittävän patsaan, jonka mukaan kaupunki sai nimekseen Luang Prapang, Kultaisen Buddhan kaupunki.
Lan Xang ei koskaan päässyt alueella yhtä hallitsevaan asemaan kuin sen naapurimaat Lanna, Ayutthaya tai Đại Việt. Lan Xangia rasittivat jatkuvat sodat naapurimaita vastaan. Đại Việt valloitti Luang Prapangin vuonna 1478 ja kuningas Sainyachakkaphat joutui pakenemaan maasta. Kuninkaan veli Suvanna Bulang onnistui palauttamaan maahan laojen vallan vuonna 1479. 1500-luvulla Lan Xang joutui taas kärsimään burmalaisten ja thailaisten maahantunkeutumisista.
Lan Xang säilyi pitkään itsenäisenä kokonaisuutena, mitä auttoi maan eristyneisyys. Maata ympäröivät läpipääsemättömät vuoret, jotka toimivat luonnollisena suojana. Etelästä päin Mekongjokea pitkin tultaessa oli myös kierrettävä Khonen putoukset maitse, ennen kuin päästiin taas jatkamaan jokea pitkin Vientianeen.
Siirtomaa-aika

Ranska valloitti siirtomaa-alueita Kaakkois-Aasiasta 1800-luvun puolivälistä lähtien ja vuoteen 1885 mennessä nykyisen Vietnamin ja Kambodžan alueet olivat ranskalaisten siirtomaahallinnon alaisuudessa.
Siam pelkäsi että Ranskan hallinnoima Vietnam havittelee Laosin alueita, ja Siam valloitti varmuuden vuoksi Luang Prabangin vuonna 1885. Ranska varoitti Siamia loukkaamasta Vietnamin oikeuksia Luang Prabangissa ja Xieng Khouangissa. Kuningas Mongkut suostui siihen että Ranska nimittää Luang Prabangiin varakonsulin. Vuonna 1887 Luang Prabangissa aloitti varakonsulina Auguste Pavie. Pavie suostutteli kuningas Oun Khamia luopumaan vasalliudestaan Bangkokiin ja asettumaan sen sijaan Ranskan suojelukseen.
Vuonna 1893 Ranska pakotti Siamin luopumaan Mekongin itäpuolisesta alueesta ja siamilaiset siirtokunnat häädettiin nykyisen Laosin eteläisistä ja keskisistä osista. Laos yhdistyi jälleen yhdeksi alueeksi Ranskan siirtomaahallinnon alla. Ranska teki Laosista protektoraattinsa vuonna 1893 ja maan hallintokeskus tehtiin Vientianeen. Käytännössä Laosia hallittiin Vietnamista käsin.
Ranskan vallan alla Laosiin muutti suuri määrä vietnamilaisia ranskalaisten tukemina. He toimivat hallintotehtävissä, poliiseina ja sotilaina, sekä suuremmissa kaupungeissa kauppiaina ja käsityöläisinä. Laosilaisille itselleen jäi riisinviljely. Vuonna 1943 puolet Vientianen väestöstä oli vietnamilaisia. Ranskan vallan alla Laosin kehittäminen laiminlyötiin ja Ranska laajensi alueitaan 1890-luvulla Laosiin pohjimmiltaan strategisista syistä. Laos toimi ranskalaisille vain puskurivaltiona brittien siirtomaaimperiumia vastaan. Ranskan vallan alla Laos oli suojassa siamilaisten valloituspyrkimyksiltä, mutta maan kansa kärsi ranskalaisten siirtomaahallinnon korkeasta verotuksesta. Vuonna 1917 Laos liitettiin hallinnollisena alueena Ranskan Indokiinaan.
Tyytymättömimpiä ranskalaishallintoon olivat vuoristoissa elävät laot, joilta vaadittiin Ranskan vallan alla suhteessa kovempia veroja, kuin mitä he olivat aiemmin joutuneet maksamaan lao-eliitille. Ensimmäinen kapina ranskalaisvaltaa vastaan Laosissa nähtiin vuonna 1901. Kapina nujerrettiin verisesti Savannakhetissa seuraavana vuonna, kun Ranskan armeija avasi tulen aseettomia ihmisiä vastaan, jotka olivat kerääntyneet Ranskan siirtomaavaltaa edustavien rakennusten ulkopuolelle. Välikohtauksessa sai surmansa arviolta 150 ihmistä.
Ranskalaiset hyödynsivät siirtomaahallinnossaan Laosin periteistä valtarakennetta, nimittämällä kuningashuoneiden edustajia alempiin hallinnollisiin virkoihin. Näin säilyivät Laosin ruhtinaiden feodaaliset etuoikeudet, siirtomaahallinnon pitäessä todellista valtaa. Ranskalaiset myös loivat näin perustan nykyiselle Laosille Paul Doumerin laatimilla uudistuksilla, järjestämällä hajanaisten ruhtinaiden hallitsemalle maalle yhtenäisen hallinnon Vientianeen. Laosin harvalukuisen eliitin muodostivat 200 ruhtinasperhettä, ja vain eliitillä oli mahdollisuus kouluttautua. Opiskelleesta eliitistä nousivat myös Laosin itsenäisyysliikkeen johtajat, prinssit Phetsarath, hänen veljensä Souvanna Phouma, sekä heidän velipuolensa Souphanouvong.
Toinen maailmansota

Japani miehitti toisen maailmansodan aikana Vietnamin pohjoisosan Tonkinin vuonna 1940. Japanin kanssa yhteistyöhön suostunut Phibunin johtama Thaimaa valtasi osan Luang Prabangista ja Champassakista, jotka Thaimaa oli menettänyt Ranskalle vuosina 1902 ja 1907 solmimiensa sopimusten vuoksi. Phibun haaveili suur-Thaimaan luomisesta japanilaisten avustuksella.
Ranskaa johtanut Vichyn hallitus ei noussut aseelliseen vastarintaan japanilaisia vastaan, vaan Ranska antoi Laosin luonnonvarat vapaasti japanilaisten käyttöön. Ranskan passiivisuus protektoraattinsa suojelemisessa aiheutti suuttumusta Laosissa. Korvatakseen Luang Prabangin kuninkaalle Sisavang Vongille menetetyt alueet ranskalaiset liittivät Luang Prabangin protektoraateiksi muita Laosin alueita.
Japanilaiset yrittivät nostattaa Kaakkois-Aasiassa kansallistunnetta yllyttääkseen kaakkoisaasialaisia kansoja nousemaan siirtomaaisäntiään vastaan. Laosissa ei ollut järjestäytynyttä kansallismielistä liikettä, jonka kanssa japanilaiset olisivat voineet liittoutua Ranskan siirtomaavaltaa vastaan. Laosin eliitti oli hyvin lojaalia Ranskan hallinnolle, kun taas tavalliselle kansalle oli yhdentekevää kenen alamainen heidän kuninkaansa oli.
Maaliskuussa 1945 japanilaiset suorittivat vallankaappauksen Ranskan Indokiinassa vangiten ranskalaiset virkamiehet. Japani julisti siirtomaakauden päättyneeksi Ranskan hallitsemilla alueilla ja se julisti Laosin, Vietnamin ja Kambodžan itsenäisiksi. Laosissa Sisavang vong ja hänen poikansa prinssi Savang Vatthana kieltäytyivät julistamasta Laosia itsenäiseksi ja he kehottivat laosilaisia vastarintaan japanilaisia vastaan. Japanilaiset miehittivät Luang Prabangin, jolloin Sisavang Vongin oli julistettavaa Laos itsenäiseksi huhtikuussa 1945. Japanilaismiehityksen jälkeen ranskalaisjoukot vetäytyivät Laosista Kiinan puolelle.