stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS New Zealand (1904)
Palvelus > HMS Zealandia

Amiraliteetti antoi määräyksen aluksen nimen vaihdosta, koska nimi tuli vapauttaa valmistuvalle taisteluristeilijälle. Uusi alus oli Uuden Seelannin lahjoitus laivastolle, joten se tuli nimetä 1911 HMS New Zealandiksi. Aluksi uudeksi nimeksi piti tulla HMS Caledonia, mutta Uusi Seelanti vastusti nimeä. Lopulta nimeksi valittiin HMS Zealandia, joka oli personaalimuoto Uudesta Seelannista. Alus nimettiin virallisesti 1. joulukuuta 1911 HMS Zealandiaksi.
Laivaston uudelleen järjestelyssä toukokuussa 1912 Zealandia sisaraluksineen liitettiin Kotilaivaston 1. laivaston 3. taistelulaivalaivueeseen. Alus siirtyi marraskuussa 1912 laivueen mukana Välimeren laivastoon ensimmäisen Balkanin sodan (lokakuusta 1912 toukokuuhun 1913) pakottaessa laivaston vahvistamaan asemiaan Välimerellä. Alus saapui 27. marraskuuta 1912 Maltalle, josta käsin se osallistui Montenegron saartoon ja Scutarin miehitykseen. Alus palasi 1913 laivueen mukana kotimaahan, jossa se liittyi 27. kesäkuuta Kotilaivastoon.
Palvelus > Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus liitettiin Rosythiin sijoitetun laivueen mukana Suureen laivastoon täydentämään Pohjanmeren partioita. Alus upotti 10. syyskuuta 1914 törmäämällä Saksan keisarillisen laivaston sukellusveneen. Alus siirrettiin 2. marraskuuta laivueen mukana Kanaalin laivastoon, jolloin tukikohdaksi vaihtui Portland. Laivue palasi 13. marraskuuta Kotilaivastoon.
Zealandia siirrettiin 6. marraskuuta 1915 Dardanelleille osana 3. taistelulaivalaivueen viirikköä, jonka muuta alukset olivat lippulaiva HMS Hibernia ja HMS Russell, HMS Albemarle. Viimeksi mainittu alus joutui palaamaan kotimaahan vaurioiduttuaan matkalla, mutta muut alukset saapuivat määränpäähänsä 14. joulukuuta. Tammikuun lopulla 1916 Zealandia ja Hibernia lähtivät itäiseltä Välimereltä palatakseen kotimaahan ja ne saapuivat 6. helmikuuta Portsmouthiin, jossa alus siirrettiin telakalle huollettavaksi.
Alus palasi palvelukseen maaliskuussa 1916 ja se liitettiin 26. maaliskuuta Suuren laivaston 3. taistelulaivalaivueeseen. Alus siirtyi 29. huhtikuuta laivueen mukana Sheernessiin ja se irrotettiin 3. toukokuuta Suuresta laivastosta Noren alaisuuteen. Alus oli joulukuusta 1916 kesäkuuhun 1917 huollettavana Chathamin telakalla.
Alus poistettiin palveluksesta 20. syyskuuta 1917 ja se siirrettiin Portsmouthissa reserviin. Alus oli huollettavana tammikuusta syyskuuhun 1918, minkä jälkeen se palveli tykistön koululaivana. Alukselle asennettiin tehtävänsä vuoksi uusimpia tulenjohtojärjestelmiä, mutta ei esimerkiksi torpedovyötä.
Zealandia sijoitettiin 2. kesäkuuta 1919 poistolistalle ja se myytiin 8. marraskuuta 1921 romutettavaksi Stanlee Shipbreaking Companylle. Alus myytiin edelleen Slough Trading Companylle, ja edelleen saksalaiselle romuttajalle. Alus lähti 23. marraskuuta 1923 Portsmouthista  Saksaan romutettavaksi.
Flesbergin sauvakirkko

| Flesbergin sauvakirkko Flesberg stavkirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2021.
Sijainti:  Flesberg, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1100- tai 1200-luku
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Flesbergin sauvakirkko (norj. Flesberg stavkirke) on Norjassa Flesbergin kunnassa sijaitseva 1100- tai 1200-luvulta peräisin oleva sauvakirkko. Ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1359. Kirkossa tehtiin suuria muutostöitä 1700-luvulla, jolloin se sai nykyisen ristikirkon muotonsa.
Kirkko vuonna 1701 entisessä ulkoasussaan.
Esko Kahela

Esko Kahela (9. syyskuuta 1928 Kotka – 20. tammikuuta 2007 Algarve Portugali) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kahelan vanhemmat olivat kapteeni Fredrik Wilhelm Kahela ja Kerttu Sofia Pitkänen ja puolisot Anne-Marie Beckman ja Heljä Viteli. Kahela tuli ylioppilaaksi Kankaanpään yhteislyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähköosastolta 1953. Hän toimi kymmenkunta vuotta Vaasassa Strömbergin työpajainsinöörinä ja suunnittelutoimiston päällikkönä, lyhyemmän ajan Huhtamäki-yhtymän palveluksessa ja vuosikymmenen tehtaanjohtajana Opa-yhtiössä.
Enston palvelukseen Kahela tuli 1973, yrityksen ostaman Sähkövaruste-yhtiön toimitusjohtajaksi ja sittemmin myös Enston varatoimitusjohtajaksi.  Enston perustajan ja toimitusjohtajan Ensio Miettisen siirtyessä sivuun yhtiönsä johdosta Kahelasta tuli hänen seuraajansa 1979. Tätä tehtävää Kahela hoiti neljätoista vuotta, vuoteen 1994 asti. Ensto kehittyi Kahelan johdossa yli tuhannen henkilön ja kahdenkymmenen erillisen yhtiön kansainväliseksi konserniksi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Kahela sai vuonna 1988.
Eslöv

| Eslöv |
| --- | --- |
 Eslövin raatihuone.
 Eslöv
 Koordinaatit: 55°50′N, 13°18′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Eslövin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  9,14 km²
Väkiluku:  17 748
 – Väestötiheys:  1 941,8 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eslöv on samannimisen Eslövin kunnan keskustaajama Etelä-Ruotsissa Skånen läänissä.
Historia

Ensimmäinen maininta Eslövistä on vuodelta 1145. Vuonna 1858 avattiin Eslövin rautatieasema Malmön ja Tukholman väliselle pääradalle. 1860-luvulla rautateitä alettiin rakentaa enemmän ja Eslövistä tuli risteysasema kuudelle eri rautatielinjalle. Väkiluku alkoi kasvaa ja vuonna 1875 kunnassa oli 1 240 asukasta. Vuonna 1911 kunnassa oli jo 5 400 asukasta, ja se sai kaupunkioikeudet. Väkiluku jatkoi kasvuaan, ja vuonna 1951 asukkaita oli 7 000, 1964 11 000 ja 1995 15 000. Vuonna 1971 kuntauudistuksessa Eslövistä tuli osa laajempaa kokonaisuutta, Eslövin kuntaa, jossa on nykyisin yhteensä yli 30 000 asukasta.
Teollisuus

Kauppa kukoisti rautatieaseman ympäristössä ja lopulta alueelle muodostui tehtaita. Nykyisin tärkein tehdas on Procordia Food AB:n (ent. Felix) tehdas.
Kuuluisia rakennuksia

Eslövissä sijaitsee Ruotsin korkein puutalo, Lagerhuset. Rakennus peruskorjattiin vuonna 2007. Alun perin rakennus oli ensimmäisen maailmansodan aikainen viljavarasto.
Salubrin lääketehdas on lähtöisin kaupungista. Eslövissä on myös monen muun suuren yrityksen pääkonttoreita.
Väestönkehitys

| Eslövin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 8 874 | 8 874 |
| 1965 | 1965 |    | 10 804 | 10 804 |
| 1970 | 1970 |    | 13 186 | 13 186 |
| 1975 | 1975 |    | 13 629 | 13 629 |
| 1980 | 1980 |    | 14 027 | 14 027 |
| 1990 | 1990 |    | 14 976 | 14 976 |
| 1995 | 1995 |    | 15 399 | 15 399 |
| 2000 | 2000 |    | 15 521 | 15 521 |
| 2005 | 2005 |    | 16 551 | 16 551 |
| 2010 | 2010 |    | 17 748 | 17 748 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Skånen läänin kuntien keskustaajamat
Feodalismi: Uuden ajan käsite, keskiajan ilmiö, maailmanhistorian kategoria

| Feodalismi Uuden ajan käsite, keskiajan ilmiö, maailmanhistorian kategoria |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tapani Hietaniemi ym.
Genre:  historia
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  1997
ISBN:  951-768-026-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Feodalismi: Uuden ajan käsite, keskiajan ilmiö, maailmanhistorian kategoria on Vastapainon vuonna 1997 Sivilisaatiohistoria-sarjassa julkaisema kirja. Teoksen kirjoittajat ovat Tapani Hietaniemi, Tero Karasjärvi, Ossi Kokkonen, Tuomas M. S. Lehtonen, Janne Malkki, Jouko Nurmiainen, Mikko Piippo ja Matti Sadeniemi.
Aiheesta muualla

Tauno Linkoranta: Keskiajan pimeä puoli. Yliopisto-lehti 1/1998.
Kimmo Katajala: Feodalistit puntarissa. Agricola 24.3.1998.
HTTP 451

HTTP 451 -virheilmoitus yhdysvaltalaisella verkkosivulla, joka ei Euroopassa ole GDPR:n voimaantulon jälkeen nähtävissä.
HTTP 451 (Unavailable For Legal Reasons, suom. Lakisyistä ei saatavilla) on HTTP-protokollan virhekoodi, jota käytetään tilanteissa, joissa käyttäjä pyrkii laittomalle, esimerkiksi valtion sensuroimalle sivulle. Luku 451 on viittaus Ray Bradburyn dystopiaromaaniin Fahrenheit 451, jossa kirjat ovat kiellettyjä. Se on kuvaavampi versio virhekoodista HTTP 403 (kielletty). Se hyväksyttiin käyttöön joulukuussa 2015.
Koodi saattaa näkyä esimerkiksi sivuilla, joiden on todettu olevan uhka kansalliselle turvallisuudelle sekä sivuilla, jotka rikkovat tekijänoikeuksia, yksityisyydensuojaa tai mitä tahansa muuta lakia tai oikeuden määräystä.
GDPR:n tultua voimaan osa Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevista verkkosivuista on alkanut käyttää HTTP 451 -virhekoodia sen sijaan, että yrittäisivät noudattaa uusia säädöksiä. Sisällön sijaan alueelta tuleville pyynnöille annetaan vain HTTP 451 -sivu.
Aiheesta muualla

Worstall, Tim: Yes, We Should Have the 451 HTTP Status Code  16.6.2012. Forbes. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:HTTP 451
Käännös suomeksi
Haarlemmerliede en Spaarnwoude

| Haarlemmerliede en Spaarnwoude |
| --- | --- |
 Spaarnwouden keskustaa
 lippu:  vaakuna
 Haarlemmerliede en Spaarnwoude
 Koordinaatit: 52°23′00″N, 04°45′00″E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,23 km²
Väkiluku (2016):  5 578
 – Väestötiheys:  290,1 as./km²
 
 www.haarlemmerliede.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Haarlemmerliede en Spaarnwoude on kunta Alankomaissa, Pohjois-Hollannin maakunnassa. Vuonna 2016 siellä oli arviolta 5 578 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 19,23 neliökilometriä.
Kylät

Kunta koostuu seuraavista kylistä:
Haarlemmerliede
Halfweg (kunnantalo)
Penningsveer
Spaarndam-Oost
Spaarnwoude
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haarlemmerliede en Spaarnwoude Wikimedia Commonsissa
Kunnan omat sivut
Kartta Haarlemmerliede en Spaarnwouden kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Eugene Rittich

Eugene Danny Rittich (15. elokuuta 1928 Calgary – 2006) oli kanadalainen käyrätorvensoittaja. Hänen vanhempansa olivat unkarilaissyntyisiä. Hän sai taiteilijadiplomin Curtis Institutesta vuonna 1951. Hänen opettajansa oli Mason Jones. Hän opiskeli myöhemmin vielä Philip Farkasin, Frantisek Solcin ja Arnold Jacobsin oppilaana. Hän soitti CBC:n sinfoniaorkesterissa, York Concert Societyssa ja Toronton sinfoniaorkesterissa. Hän oli myös kamarimuusikkona kokoonpanoissa Toronto Winds ja Toronto Woodwind Quintet. Rittich jäi eläkkeelle Toronton sinfoniaorkesterista vuonna 1989.
Rittich opetti Toronton yliopistossa ja The Royal Conservatory of Musicissa. Hän tilasi John Weinzweigin divertimenton no 7 ja Oskar Morawetzin sonaatin käyrätorvelle ja pianolle. Rittich kantaesitti teokset radiossa vuonna 1980. Hän myös levytti Morawetzin sonaatin Patricia Parrin kanssa. Rittich kehitti mukaansa nimetyn sordiinon.
Etelka Barsi-Pataky

Etelka Barsi-Pataky (15. syyskuuta 1941 Budapest – 4. helmikuuta 2018) oli unkarilainen Fidesz-puolueen poliitikko. Hän on istunut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2004–2009.
Barsi-Pataky syntyi Budapestissa ja sai insinöörikoulutuksen. Hän kuului Unkarin parlamenttiin vuosina 1994–1998 ja toimi vuosina 2000–2003 maansa suurlähettiläänä Itävallassa.
EP:ssä Barsi-Pataky kuului Euroopan kansanpuolueen ryhmään.
Etel (täsmennyssivu)

Etel voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Etel, naisen etunimi
Étel, kunta Morbihanin departementissa, Ranskassa
M/S Etel, rahtilaiva
Etel, sukunimenä:
Alex Etel (s. 1994), englantilainen näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Etel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Esitysgrafiikka

OpenOffice Impress 2.0
Esitysgrafiikka koostuu teksteistä, kuvista ja kaavioista, jotka on tuotettu tietokoneohjelmilla. Esitysgrafiikalla usein korvataan piirtoheitinkalvoja. Esitysgrafiikka on osa toimisto-ohjelmistoja.
Esitysgrafiikkaohjelmista käytetyin on Microsoftin PowerPoint, joka on osa Microsoft Officea. PowerPointin kanssa laajasti yhteensopiva on Apache OpenOffice-toimisto-ohjelmistoon kuuluva esitysgrafiikka Impress. Impress on avoimen lähdekoodin esitysgrafiikkaohjelma. Lisäksi Corelin toimisto-ohjelmistossa on esitysgrafiikkaohjelma, ja myös Lotuksen toimisto-ohjelmistossa oli sellainen. Applen vastaava ohjelma on Keynote.
Pöytätietokoneiden ja sylitietokoneiden lisäksi esitysgrafiikkaa voidaan tuottaa myös kämmentietokoneilla tai älypuhelimilla. Näiden esitysgrafiikat ovat rajallisempia.
Esityksiä voi tyypillisesti katsella ohjelmilla, joilla ne on luotu, tai ne voidaan viedä HTML- tai PDF-muotoon. Tällöin niitä voi katsella sellaisillakin tietokoneilla, joissa kyseistä ohjelmaa ei ole. Suljetun lähdekoodin ohjelmantuottajat voivat tuottaa katseluohjelman. Näillä voi katsoa varsinaisella ohjelmalla tuotettuja tiedostoja, mutta näillä ei voi itse tuottaa tiedostoja.
Aiheesta muualla

Microsoft PowerPoint Viewer
OpenOffice.org Impress
Erling Eriksen

Erling Eriksen (1919–1996) oli norjalainen harmonikkataiteilija.
Tausta

Finn Johansenin mukaan Eriksen syntyi Sanderin kylässä Nord-Odalissa. Hän sai ensimmäisen kaksirivisen harmonikkansa jo viisivuotiaana. Hänen isänsä, joka soitti myös harmonikkaa, opasti poikaansa alkuun. Perheen muutettua Osloon vuonna 1927 Eriksen sai suuremman viisirivisen näppäinharmonikan, jossa oli norjalainen järjestelmä.
Itseopiskelun jälkeen Eriksen aloitti pianon ja musiikinteorian opinnot Oslon musiikkikonservatoriossa. Hän käytti piano-opintojaan hyväksi myös luodessaan omaa systemaattista sormitusjärjestelmäänsä näppäinharmonikalle. Eriksen opiskeli myös Ottar E. Akren johdolla nuotinnusta, palkeenkäsittelyä ja soittotekniikkaa.
Ura

Eriksen voitti NRK:n järjestämän kilpailun ja pääsi soittamaan Norjan radioon ennen sotaa. Pohjoismainen harmonikkakilpailutoiminta oli vilkasta sotien molemmin puolin. Erling Eriksen otti neljännen sijan vuoden 1946 Pohjoismaiden harmonikkamestaruuskilpailuissa Tukholmassa, jolloin islantilainen Lydur Sigtryggsson voitti ennen toiseksi sijoittunutta Suomen Toivo Mannista ja kolmannen sijan saanutta Ruotsin Wille Johnssonia. Vuonna 1947 olikin sitten Eriksenin vuoro voittaa Helsingissä järjestetyissä kilpailuissa, joiden tuomaristossa oli muun muassa Viljo Vesterinen. Vuonna 1949 hän sai kunnian konsertoida ensimmäisenä harmonikkataiteilijana Oslon yliopiston Aula-salissa, mikä herätti suurta huomiota. 1940-luvun lopulla Eriksen pääsi esiintymään orkestereineen Ranskan television koeluonteisiin televisiolähetyksiin Norjassa, jo ennen kuin NRK aloitti omat televisiolähetyksensä. Eriksenin trion ja kvartetin televisioesiintymisistä tuli eräänlainen käsite 1940- ja 1950-luvuilla.
Eriksenin musiikkia on kuvailtu tarkkaan sovitetuksi, jossa harmonia oli tärkeässä osassa. Häntä pidettiin jopa eräänlaisena perfektionistina. Hänen numeronsa olivat yleensä myös teknisesti vaativia. Soittotyyli tunnettiin kevyenä ja eleganttina. Hän esiintyi Norjan radion orkesterin solistina ja teki useita kiertueita kotimaansa lisäksi muun muassa Ruotsissa, Suomessa, Tanskassa ja Yhdysvalloissa. Hän esiintyi usein myös SS Stavangerfjordin laivareitillä Norjan ja Yhdysvaltojen välillä. Laiva- ja konserttimatkoillaan hän tutustui useisiin tunnettuihin yhdysvaltalaisiin jazz-muusikoihin. Hän oli useina vuosina mukana Norjan kansallisessa Rikskonsertene-konserttituotannossa, jossa hän esiintyi yhdessä muun muassa Robert Normannin kanssa. Leipätyökseen Eriksen oli vuosikaudet kapellimestarina Oslon hienoimmissa ravintoloissa sekä soitti Hotelli Bristolin orkesterissa.
Erikseniä pidettiin luonteeltaan ujona, eikä hän itse koskaan tarjoutunut soittoesiintymisiin, vaan esiintyi vain pyydettäessä. Vielä 1950- ja 1960-luvuilla NRK käytti paljon harmonikansoittajia radiolähetyksissään, jolloin Eriksenkin konsertoi usein radiossa. Harmonikan suosion vähentyessä myös Eriksen alkoi elää hiljaisempaa elämää, mihin viimeisinä vuosina vaikutti myös hänen astmasairautensa.
Levytykset ja sävellystuotanto

Eriksen on levyttänyt joitakin 78-kierroksen levyjä sekä muutamia EP-levyjä 1940- ja 1950-luvuilla. Häntä ei pidetä kuitenkaan erityisen ahkerana levyttäjänä.
Eriksenin sävellystuotanto käsittää noin 150 kappaletta, joita pidetään teknisesti suhteellisen haastavina. Siksi ne eivät ole myöskään levinneet kovin laajalti harmonikansoittajien keskuudessa. Tunnetuimpia ovat Rakett-polka, Valse Entré, tango Zerenita, Odalsvalsen sekä polkka Opp og ned.
Vaikutus

Eriksenin musiikkia ovat hänen jälkeensä esittäneet ja levyttäneet erityisesti norjalaiset Rolf Nylend ja Håvard Svendsrud.
Esittävä taide

Breakdance-esitys.
Esittävä taide on luovan toiminnan muoto, jota esitetään yleisön edessä. Esittävää taidetta ovat esimerkiksi teatteri, laulu ja soitto, tanssi, runonlausunta, sirkus ja taikuus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Esittävä taide Wikimedia Commonsissa
Estetiikka ja taidefilosofia
| --- | --- |
Aiheet:   Taidekäsitys  Estetismi  Esteettinen arvostelma  Esteettinen kontemplaatio  Esteettinen relativismi  Maku  Tyyli 
Estetiikan teoriat:   Imitaatio  Institutionaalinen taideteoria  Mimesis  Reseptioestetiikka  Symptomaattinen taideteoria 
Esteettiset kategoriat:   Kauneus  Ylevä  Pittoreski 
Sovellettu estetiikka:   Clauden lasi  Musiikkifilosofia  Myyttikritiikki  Ympäristöestetiikka  Taidepsykologia 
Taidefilosofit:   Alexander Gottlieb Baumgarten  Arthur Danto  George Dickie  Nelson Goodman  Hegel  Yrjö Hirn  Immanuel Kant  Aarne Kinnunen  Wilhelm Worringer 
Artikkeleita aiheesta:   Abjektio  Aihe  Alkuperäisyys  Appropriaatio  Arvostelu  Autenttisuus  Arvostelija  Esittävä taide  Formalismi  Kertomus  Kitsch  Korkeasta tyylistä  Motiivi  Pastissi  Pastoraali  Representaatio  Reproduktio  Samastuminen  Taidemaailma  Taidetta taiteen vuoksi
Eric Radomski

Eric Radomski on yhdysvaltalainen kaksinkertainen Emmy-palkittu televisioanimaatiosarjojen tuottaja ja ohjaaja. Hän tuli tunnetuksi tuottaessaan Bruce Timmin kanssa Batman-animaatiosarjan vuonna 1992. Sitä ennen Radomski muun muassa suunnitteli taustoja Tiny Toons -sarjaan.
Filmografia > Elokuvat

Batman – Mustan kostajan paluu (1993)
Mindless Bob (1999)
Kuoripoikien kosto (2002)
Filmografia > Televisiosarjat

Tiny Toons (1990–1992)
Batman (1992–1995)
Bittipää (1995–1997)
Spawn (1997–1999)
Xiaolin Showdown (2003–2004)
Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! (2006–2008)
Aiheesta muualla

Eric Radomski Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gutbrod

Gutbrod 600
Gutbrod oli saksalainen autojen, moottoripyörien ja maatalouskoneitten valmistaja. Yhtiön perusti Wilhelm Gutbrod Ludwigsburgissa vuonna 1926. Vuonna 1933 tehdas siirtyi läheiselle Stuttgartin Feuerbachin esikaupunkialueelle ja se valmisti vuosina 1933-1935 takamoottorisia Standard Superior -autoja.
Sodan jälkeen tehdas valmisti Gutbrod Superior -autoja vuosina 1950-1954 yhteensä 7 726 kappaletta. Vähäisestä valmistusmäärästä huolimatta myös Suomeen tuotiin Gutbrod Superioreja noin 30-35 Gutbrod-kääpiöautoa . Yksi näistä päätyi Tekniikan Maailman 5/1953 koeajoon.
Gutbrod Superior on kaksipaikkainen kääpiöauto. Superiorin moottorin erikoisuus on polttoaineen ruiskutusjärjestelmä. Kaksitahtisen kaksisylinterisen 593 cm³ rivimoottorin teho on 15 kW (20 hv). Sylinterin halkaisija on 71 mm ja iskun pituus 75 mm. Vaihteisto on täysin synkronoimaton. Jousitus on melko pehmeä. Valonheittimet eli lamput ovat riittävän hyvät 80 km/t nopeuteen asti. Kiihdytys 0-80 km/t vie aikaa 34 sekuntia. Superiorin huippunopeus on vain 105 km/t.
Gutbrod Superiorista oli myös pakettiautoversio Gutbrod Superior Kombi. Sen pituus on 3 550 mm, leveys 1 460 mm ja korkeus 1 515 mm. Muut mitat ovat samat kuin vakiomallissa. Kuormatilan mitat ovat 110 (pituus) x 110 (leveys) x 84 cm (korkeus).
Mitat

| --- | --- |
Pituus: 3560 mm
Leveys: 1400 mm
Korkeus: 1365 mm
Akseliväli: 2000 mm
Raideleveys (edessä / takana): 1130 mm
Tyhjäpaino: 705 kg
Francesco Allegrini da Gubbio

Francesco Allegrini da Gubbio (s. 1587, Gubbio – k. 1663, Rooma) oli barokkiajan italialainen taidemaalari. Hän oli Giuseppe Cesarin (joka on tunnettu myös nimellä Cavaliere D'Arpino) oppilas. Allegrini maalasi muun muassa Gubbion Madonna de' Bianchin kirkon ja katedraalin freskot. Hänen freskojaan on myös Savonassa. Rooman Palazzo Colonnassa hän maalasi Clauden maisemakuvien ihmishahmot. Francesco Allegrini da Gubbion poika Flaminio oli myös taidemaalari.
Gutedel

Gutedel-viinirypäleitä.
Gutedel on viinirypälelajike, jota kasvatetaan laajalti lähes kaikissa viinimaissa. Saksassa viiniä viljellään lounaisella Badenin alueella yhteensä noin 1 100 hehtaarin alueella. Sveitsissä viljelyalueet (yli 4 000 ha) ovat lähinnä Vaudin ja Valais'n kantoneissa.
Rypäleellä on satoja eri nimiä eri puolilla maailmaa . Sveitsissä ja Ranskassa Gutedelista käytetään yleisesti nimeä Chasselas ja Valais'n kantonissa nimi on Fendant.
Aiheesta muualla

Sveitsin viinintuotantotietoja vuodelta 2009
Gong fu yu jia

| Gong fu yu jia> 功夫瑜伽 |
| --- | --- |
 Elokuvan DVD-kansi Suomessa
Ohjaaja:  Stanley Tong
Käsikirjoittaja:  Stanley Tong
Tuottaja:   Jackie Chan  Jianhong Qi  Jonathan Shen  Barbie Tung  Wei Wang 
Säveltäjä:  Nathan Wang
Kuvaaja:  Wing-Hung Wong
Leikkaaja:  Chi-Leung Kwong
Koreografi:  Farah Khan
Pääosat:   Jackie Chan  Aarif Lee  Lay Zhang  Sonu Sood  Miya Muqi  Disha Patani  Amyra Dastur 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kiina
Tuotantoyhtiö:  Taihe Entertainment Shinework Pictures
Levittäjä:  Star Magic
Ensi-ilta:  28. tammikuuta 2017 (Kiina)
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  mandariinikiina
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gong fu yu jia (kiin.: 功夫瑜伽; pinyin: Gōngfū Yújiā, DVD- ja Blu-ray-levityksessä kansainvälisellä nimellä Kung Fu Yoga) on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut kiinalainen toimintakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Stanley Tong ja pääroolia näyttelee Jackie Chan. Elokuvan näyttelijöihin kuuluvat kiinalaiset näyttelijät Aarif Lee, Lay Zhang ja Miya Muqi sekä intialaiset näyttelijät Sonu Sood, Disha Patani ja Amyra Dastur.
Elokuva sai ensi-iltansa Kiinassa 28. tammikuuta 2017. Siinä on Nathan Wangin säveltämää alkuperäistä musiikkia ja lopputanssinumero, jonka koreografi on Farah Khan.
Se on Jackie Chanin eniten tuottanut elokuva Kiinassa. Se oli myös Kiinan tuottoisin komediaelokuva, kunnes Never Say Die (2017) ohitti sen.
Juoni

Kaksi professoria työskentelevät yhdessä löytääkseen kadonneen aarteen ja lähtevät seikkailuun, joka vie heidät tiibetiläisestä jääluolasta Dubaihin ja vuoristotemppeliin Intiassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jackie Chan  | … |  Jack   |
|  Aarif Lee  | … |  Jones   |
|  Lay Zhang  | … |  Xiaoguang   |
|  Sonu Sood  | … |  Randall   |
|  Miya Muqi  | … |  Nuomin   |
|  Disha Patani  | … |  Ashmita   |
|  Amyra Dastur  | … |  Kyra   |
|  Eric Tsang  | … |  Jianghua   |
|  Zhang Guoli  | … |  Jonathan   |
|  Paul Philip Clark  | … |  Max   |
|  Yuxian Shang  | … |  Circe   |
|  Gao Ming  | … |  museon kuraattori   |
Soundtrack

Kaikki sävellykset Nathan Wang.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Beautiful Fairy Tales” | Jackie Chan, M.I.C. | 3.36 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Curry Flavor” | Jackie Chan, Zhang Yishan, Yang Zi | 3.12 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Money Home” | Manihong | 3.30 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Goosebump (Ending Song)” | Fazilpuria |  |  |  |  |  |  |  |