stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hypatius
Elämä > Vitalianuksen kapina

Hypatius mainitaan lähteissä seuraavan kerran noin vuonna 513, jolloin hänet nimitettiin magister militum Thraciakseksi. Hän johti roomalaisia joukkoja Traakiassa ja Skyytiassa, mutta oli epäsuosittu joukkojen keskuudessa. Hypatius riitaantui erään Vitalianuksen kanssa, kun hän oli loukannut tämän vaimoa. Vitalianus kapinoi vuonna 513 keisari Anastasiosta vastaan. Keisari nimitti luultavasti Hypatiuksen taas magister militum praesentalikseksi ja lähetti hänet kukistamaan Vitalianusta, joka kuitenkin kukisti Hypatiuksen ja otti hänet vangiksi. Vitalianus piti Hypatiusta vankinaan aina vuoteen 514 asti, jolloin Anastasios maksoi suuret lunnaat.
Vapauduttuaan vankeudesta Hypatius nimitettiin magister militum Orientemiksi vuonna 515. Hän teki pyhiinvaellusmatkan Jerusalemiin vuonna 516, jolloin hänen tiedetään tehneen suuria lahjoituksia kirkoille ja eräille munkeille. Hän palasi Persian rintamalle kesällä 517, mutta ei tiedetä tarkalleen, kuinka kauan hän pysyi tehtävässään. Hypatiuksen eno Anastasios kuoli vuonna 518. Anastasios ei ollut nimennyt itselleen seuraajaa, vaikka hänellä oli siskon- ja veljenpoikia. Keisariksi nousi palatsikaartin komentaja Justinus. Anastasioksen sukulaiset toimivat Justinuksen ja tämän seuraajan Justinianuksen aikana korkeissa tehtävissä. Ilmeisesti Justinus I erotti Hypatiuksen virastaan jossain vaiheessa.
Hypatianus palasi magister militum Orientemiksi vuonna 520 ja palveli tässä virassa aina vuoteen 525 asti. Tuolloin hänet lähetettiin Rufinuksen kanssa neuvottelemaan persialaisten kanssa rauhansopimuksesta. Väitettiin, että Hypatius yritti juonitella persialaisten kanssa, jotta rauhansopimus epäonnistuisi, koska hän ei pitänyt Justinuksesta. Rufinuksen esittämien syytösten perusteella Hypatius erotettiin virastaan, mutta lopulta häntä vastaan ei kuitenkaan löytynyt todisteita. Hänet nimitettiin magister militum Orientemiksi uudelleen noin vuonna 527. Samana vuonna hän neuvotteli jälleen tuloksetta persialaisten kanssa. Belisarius nimitettiin hänen seuraajakseen vuonna 529.
Hyyppä

| Hyyppä |
| --- | --- |
 Hyyppä
 Koordinaatit: 62°19.769′N, 022°14.285′E 
Valtio:  Suomi
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kauhajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  61940
 
 hyyppa.kauhajoki.fi 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyyppä on yksi Kauhajoen kuudesta virallisesta kylästä. Se sijaitsee maisemaltaan arvokkaassa Hyypänjokilaaksossa, joka on vuosisatojen ajan ollut Pohjanmaan ja Satakunnan rajana. Se on lähes 40 kilometriä pitkä "osakylien" muodostama nauha. Pääelinkeinona on maanviljely. Kylä valittiin vuonna 2001 eteläpohjalaiseksi kyläksi.
Kylä on luultavasti saanut nimensä Hyypänjokilaaksossa sijaitsevan noin 100 000 vuotta sitten muodostuneen Hyypänmäen mukaan. Sana "hyyppä" tarkoittaa korkeata mutta pinta-alaltaan melko pienikokoista kukkulaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyyppä Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Linja-auto ojaan Kauhajoella
Hyypän verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Näkymä Hyypänjokilaaksoon kantatieltä 44.
Hårteigen

Hårteigen
| --- | --- |
Sijainti:  Hordaland, Norja
Vuoristo:  Hardangervidda 
Korkeus merenpinnasta:  1 690 m
Prominenssi:  480 m
Ensimmäinen nousu huipulle:  18.8.1812 (Christen Smith, J. Fr. Schouw ja Nils Hertzberg)
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hårteigen on vuori Länsi-Norjassa sijaitsevalla Hardangerviddan ylänköalueella. Se on näkyvä ja helposti tunnistettava maamerkki, joka näkyy laajalle alueelle. Sen tunnistaa hatun muotoisesta profiiliista. Se on Hardangerviddan kansallispuiston ja Ullensvangin kunnan alueella. Vuori sijaitsee noin 30 kilometriä koilliseen Oddan kaupungista.
Vuoren nimen alkuosa on muodostunut muinaisnorjan sanasta hárr, joka tarkoittaa harmaata. Jälkiosa on yhteydessä saksan sanaan zeigen, osoittaa. Vuori on siis osoittanut kulkusuunnan muinaisaikojen kulkijoille.
Hällströmin palatsi

Hällströmin palatsi Tampereen taistelun jälkeen vuonna 1918.
Hällströmin palatsi oli Tampereella Kyttälän kaupunginosassa Hämeenkatu 10:ssä sijainnut kolmikerroksinen asuin- ja liiketalo, joka oli arkkitehti Arthur af Hällströmin suunnittelema. Rakennus valmistui vuonna 1897. Rakennustaiteellisesti se edusti eurooppalaista uusrenessanssia.
Af Hällström suunnitteli palatsin omaksi liiketalokseen, ja siellä sijaitsi hänen rakennustoimistonsa. Talossa toimivat myös muun muassa Tampereen Sanomain toimitus ja lehtipaino sekä Tampereen kunnallisklubi.
Rakennus vaurioitui pahoin Tampereen taistelun aikana huhtikuussa 1918. Julkisivut jäivät pystyyn, mutta korjauskelvottomina ne jouduttiin purkamaan. Nykyään tontilla on vuonna 1937 valmistunut funkkistyylinen Voiman talo.
HMS Hälsingborg

| HMS Hälsingborg |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Götaverken, Göteborg
Kölinlasku:  1941
Laskettu vesille:  23. maaliskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  30. marraskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu palveluksesta 1. heinäkuuta 1978
Tekniset tiedot
Uppouma:  1135 t (kuiva) 1320 t (kuormattu)
Pituus:  97,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,2 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  2 de Laval turbiinimoottoria, 36000 shp
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  155
Aseistus
Aseistus:  3 120 mm/L46 Bofors M/24C tykkiä 4 40 mm/L56 Bofors M/36 ilmatorjuntatykkiä 4 20 mm/L60 Bofors M/40 ilmatorjuntatykkiä 2 8 mm/L75,8 M/36 ilmatorjuntakonekivääriä 6 533 mm M/30 torpedoputkea 2 syvyyspomminheitintä M/33 2 syvyyspommikiskoa M/24 40-46 miinaa
HMS Hälsingborg (runkonumerot J13 ja F13) oli Ruotsin laivaston Visby-luokan hävittäjä.
Sen köli laskettiin 1941 Götaverkenillä Göteborgissa ja alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1943. Alus otettiin 30. marraskuuta palvelukseen ja se poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1978.
Kypros yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 85. | 0 | 1 | 1 | 2 |
Kypros on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin ensimmäisistä, vuoden 1983 kisoista lähtien. Vain Edmontonin kisoista 2001 maa jäi pois, ja Daegun kisoihin 2011 se oli ilmoittanut kaksi urheilijaa, joista kumpikaan ei kuitenkaan kilpaillut. Kypros on saanut MM-kilpailuissa kaksi mitalia. Molemmat toi korkeushyppääjä Kyriakos Ioannou, joka saavutti Osakassa 2007 pronssia ja Berliinissä 2009 hopeaa. Hänen lisäkseen kahdeksan parhaan joukkoon ovat selviytyneet vain Eleni Artymata, joka Berliinissä 2009 sijoittui 200 metrin juoksussa kahdeksanneksi, Apostolos Parellis, joka Dohassa 2019 sijoittui kiekonheitossa viidenneksi ja Pekingissä 2015 kuudenneksi, sekä aitajuoksija Milan Trajkovic, joka Dohassa 2019 sijoittui kahdeksanneksi.
Kyproksen MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983–1999 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2001 Edmonton |  |  |  |  |  |  | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut | Ei osallistunut |  |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 36. |
| 2009 Berliini | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 25. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Budapest 2023 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 0 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 2 | 85. |
Kyproksen MM-mitalit lajeittain > Miehet

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Korkeushyppy | 0 | 1 | 1 | 2 |
Kyproksen MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kyriakos Ioannou | 0 | 1 | 1 | 2 | 2007–2009 |
Häly

Häly merkitsee akustiikan terminä epä­säännöllisten, jaksottomien värähdysten muodostamaa ääntä. Toisin kuin sävelellä, hälyllä ei siis ole määrättyä sävel­korkeutta..
Häly on myös musiikkitermi. Niinpä monilla lyömä­soittimilla kuten rummuilla ei saada määrä­korkuisia säveliä, ainoastaan sävel­tasoltaan epä­määräisiä häly­ääniä. Länsimaisessa taidemusiikissa on yleistynyt 1900-luvun jälkipuoliskolta akustisille soittimille aiemmin epätyypillisten soittotapojen käyttö, konkreettiselle musiikille sukua oleva hälymusiikki. Sen tärkeimpiin edustajiin ja edelläkävijöihin kuuluu saksalainen säveltäjä Helmut Lachenmann.
Fonetiikassa hälyllä tarkoitetaan äänteen piirrettä, joka syntyy ääntöväylän supistuma­kohdassa pyörteisen eli turbulentin ilmavirtauksen vaikutuksesta. Sellainen kuuluu moniin konsonantteihin, varsinkin frikatiiveihin, ja varsinkin spiranteissa se on varsin voimakas.
Hyperbolinen sektori

Hyperbolinen sektori
Hyperbolinen sektori on karteesisen tason  {(x,y)} alue, jota rajoittavat origosta pisteisiin (a, 1/a) ja ''b, 1/b) piirretyt janat sekä hyperbeli xy = 1 tai muu sen kanssa yhdenmuotoinen hyperbeli, jonka asymptootit leikkaavat toisensa kohtisuorasti origossa (esimerkiksi yksikköhyperbeli  x^{2}-y^{2}=1. Hyperbolisen sanotaan olevan perusasemassaan, kun sitä rajoittavat hyperbeli xy=1 ja kun a=1 ja b > 1.
Hyperbolisiin sektoreihin perustuvat hyperboliset funktiot.
Pinta-ala

Perusasemassa olevan hyperbolisen sektorin pinta-ala on b:n luonnollinen logaritmi  ln b.
Tämä voidaan todistaa integroimalla funktio 1/x välin [1, b] yli, lisäämällä integraaliin kolmion {(0,0), (1,0, (1,1)} pinta-ala ja vähentämällä kolmion {(0,0, (b,0), b,1/b)} pinta-ala.
Perusasemassa oleva hyperbolinen sektori vastaa origoon asetettua hyperbolista kulmaa, jonka suuruus määritellään vastaavan hyperbolisen sektorin pinta-alana.
Hyperbolinen kolmio

Perusasemassa olevaa hyperboliseen sektoriin liittyy hyperbolinen kolmio. Se on suorakulmainen kolmio, jonka yksi kärki on origossa, toinen kateetti suoralla y = x ja kolmas kärki hyperbelillä
jolloin sen hypotenuusa on orgiosta hyperbelillä olevaan pisteeseen (x,y) johtava jana.  Tämän kolmion kanta eli suoralla y=x olevan kateetin pituus on
ja sen korkeus
missä u on kolmioon liittyvä hyperbolinen kulma.
Trigonometristen ja hyperbolisten funktioiden välistä analogiaa käsitteli Augustus De Morgan teoksessaan Trigonometry and Double Algebra vuodelta 1849. William Burnside käytti hyperbolisia kolmioita projisoidessaan hyperbelillä xy olevan pisteen päädiagonaalille artikkelissaan "Note on the addition theorem for hyperbolic functions".
Hyperbolinen logaritmi

Tunnetusti funktiolla f(x) = xp on algebrallinen integraalifunktio
paitsi tapauksessa p = -1, joka vastaa hyperbelin rajoittaman alueen neliöimistä. Paraabelin rajoittaman alueen pinta-alan osasi määrittää jo Arkhimedes 200-luvulla eKr. tutkielmassaan Paraabelin neliöimisestä (kreik. Τετραγωνισμὸς παραβολῆς), mutta hyperbelin rajoittamien alueiden pinta-alan onnistui määrittämään vasta Gregoire de Saint-Vincent vuonna 1647 keksittyään uuden funktion, luonnollisen logaritmin, jota hän nimitti hyperboliseksi logaritmiksi, koska siihen päädyttiin määritettäessä hyperbelin alle jäävän alueen pinta-ala.
Ennen kuin Leonhard Euler vuonna 1748 julkaisi tutkielmansa Johdatus äärettömän analyysiin (lat. Introductio in analysim infinitorum), luonnollinen logaritmi tunnettiin lähinnä vain hyperbolisen sektorin pinta-alaan liittyvänä funktiona. Euler muutti tilanteen ottamalla käyttöön sen tyyppiset transkendenttiset funktiot kuin 10x. Euler määritteli Neperin luvun e siksi b:n arvoksi, jolla x-akselin, suorien y=1 ja y=b sekä hyperberlin y=1/x välisen alueen pinta-ala on 1. Tämän jälkeen luonnollinen logaritmi voitiin tunnistaa transkendenttisen funktion ex käänteisfunktioksi.
Yhteys hyperboliseen geometriaan

Kun Felix Klein vuonna 1928 kirjoitti epäeuklidista geometriaa käsittelevän teoksensa, hän muodosti aiheelle perustan viittamaalla projektiiviseen geometriaan. Muodostaakseen suoralle hyperbolisen mitan hän huomautti, että hyperbolisen sektorin pinta-ala tarjosi sille havainnollisen mallin.
Hyperbolisia sektoreita voidaan piirtää myös liittyen hyperbeliin  y={\sqrt {1+x^{2}}}. Näiden hyperbolisten sektoreiden pinta-alojen avulla on eräissä geometrian oppikirjoissa määritelty hyperbolinen etäisyys.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hyperbolic sector
Hyperbolisen sektorin pinta-ala säilyy tason "puristavassa" kuvauksessa (x,y) → (ax, y/a), jossa suorakulmioiden pituudet vaakasuorassa kasvaa samassa suhteessa kuin sen leveys pystysuunnassa pienenee.
Hyperbolista kulmaa u suorakulmaisessa hyperbelissä y=1/x vastaava hyperbolinen kolmio (keltainen, suoran y=x yläpuolella oleva osa) ja hyperbolinen sektori (punainen). Tämän suorakulmaisen kolmion kateetit ovat  {\sqrt {2}} kertaa kulman hyperbolinen kosini ja sini.
Eulerin käyttämä yksikköpinta-ala, kun b = e.
Käännös suomeksi
Hämeenkatu 20

| Hämeenkatu 20 |
| --- | --- |
 Rakennus Hämeenkadun puolelta nähtynä.
Osoite:  Hämeenkatu 20 Kuninkaankatu 23 Kauppakatu 5
Sijainti:  Tammerkoski, Tampere
Koordinaatit:  61°29′52″N, 23°45′27″E
Rakennustyyppi:  liike- ja toimistorakennus
Valmistumisvuosi:  1957
Suunnittelija:  Ole ja Bertel Gripenberg
Omistaja:  Sponda 
Julkisivumateriaali:  lasi, alumiini, klinkkeri 
Kerrosluku:  7
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hämeenkatu 20 (eli Vanha Stockmannin talo tai Kappahlin talo) on Ole ja Bertel Gripenbergin suunnittelema seitsenkerroksinen liiketalo, joka sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa Hämeenkadun, Kuninkaankadun ja Kauppakadun rajaamalla tontilla. Rakennus on valmistunut vuonna 1957. Aikaisemmin sen paikalla oli jugendtyylinen Blomin talo.
Gripenbergit suunnittelivat rakennuksen Stockmannin ja  Helsingin Osakepankin Tampereen-toimitiloiksi. Tavarataloon tehtiin Helsingin Stockmannilta tuttu, kerrosten läpi ulottuva aulatila. Pankkisalin tummansininen seinä koristeltiin Tapio Wirkkalan muotoilemalla vaneriveistoksella.
Talon sisätilat eivät ole säilyneet alkuperäisessä asussa. Tampereen Stockmann on muuttanut pois rakennuksesta, ja se toimii nykyään osoitteessa Hämeenkatu 4.
Hämeenkyrön vaakuna

Hämeenkyrön vaakuna
Juomasarvi vanhassa Hämeenkyrön kunnallislautakunnan sinetissä
Hämeenkyrön vaakuna on Hämeenkyrön kunnan tunnus. Se on saanut aiheensa Hämeenkyrön alueen historiasta. Vaakunan juomasarvi, ”kyrönsarvi”, jollaisen pitäjällä kerrottiin olleen jo alkuajoistaan saakka, viittaa samalla myös kunnan menneisyyteen. Tähti ja liekkikoro – tai nykyisin sädekoro – symboloivat Pohjantähteä ja revontulia, ja viittaavat pohjankäyntiin. Pohjankäynnillä tarkoitetaan tässä vahvaa pohjoiseen suuntautuvaa eränkäynnin perinnettä.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 29. joulukuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä puna-sinikatkoinen juomasarvi, jalka ja heloitus hopeaa, suu oikealle, sarven yläpuolella sininen, liekkikoroinen lakio, jossa kuusisakarainen tähti”.
Hyyppärän harjualue

Kolmas Salpausselkä.
Iso-Valkee.
Lammenjärvi.
Varesjoki.
Hyyppärän harjualue on Natura 2000 -suojeluohjelmaan kuluva suojelualue Varsinais-Suomen ja Uudenmaan maakunnissa. Se sijaitsee osaksi Salossa entisten Suomusjärven ja Kiikalan kuntien alueella, osaksi Somerolla entisen Somerniemen kunnan alueella ja osaksi Lohjalla entisen Nummen kunnan alueella. Alueeltaan se vastaa likimain Kolmanteen Salpausselkään kuuluvaa Kiikalannummen reunamuodostumakompleksia.
Natura alueeseen kuuluu harjuja, harjualueen raviineja, lähteitä, puroja, järviä, lampia, soita ja kallioita, ja järvien rannat ovat usein soistuneita. Kallioista merkittävä on Säräjärven luona kohoava Särämäki. Se on luonnoltaan monipuolinen ja on myös koko Varsinais-Suomen maakunnan korkein kohta.
Monet alueen lähteet ja lähteiköt, puronotkot ja paikoin vanhat metsät ovat luonnonarvoiltaan merkittäviä. Näihin kuuluu muiden muassa Varesjärvestä alkunsa saavan Varesjoen notko sekä alueen useista lähteistä alkunsa saavat eri vesistöihin laskevat puronotkot. Harvinaisempia luontotyyppejä ovat lehto-, harmaaleppä- ja lähdekorvet. Harvinaista kasvillisuutta liittyy myös Särämäen kalliojaksoon ja Hyyppärän harjualueen reunamuodostuman harjumaastoon. Samoin linnusto on luonnon monipuolisuudesta johtuen edustavaa.
Kirjallisuutta

Arohonka, Jukka (toim.): Kiikalan Hyyppärän harjualueen luonto ja käyttö.  (Valtakunnallinen harjututkimus. Raportti 6)  Turku:  Salon seudun luonnonsuojeluyhdistys, 1978.
Kalliomäkien katveessa: Salon seudun luonto.  [Salo]:  Salon seudun luonnonsuojeluyhdistys, 1984.  ISBN 951-99596-7-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyyppärän harjualue Wikimedia Commonsissa
Hyyppäränharju 100 luontohelmeä. Suomen luonnonsuojeluliitto. Viitattu 1.12.2017.
Hyrtakina

| Hyrtakina> Ὑρτακίνα |
| --- | --- |
 Hyrtakinan kukkula.
Sijainti
 Hyrtakina
Koordinaatit:  35°16′39″N, 23°44′55″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Teménia, Kántanos-Sélino, Chaniá, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  200-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Aiheesta muualla
  Hyrtakina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyrtakina (m.kreik. Ὑρτακίνα, joskus myös Artakina, Ἀρτάκινα, lat. Hyrtacina) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Kántanos-Sélinon kunnassa lähellä Teménian ja Platanéksen kyliä.
Historia

Hyrtakinan asutus syntyi viimeistään arkaaisella kaudella ja se kukoisti erityisesti hellenistisellä kaudella. 200-luvulla eaa. kaupunki oli osa vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Elyros, Lissos, Poikilassos, Syia ja Tarrha. Hyrtakinan tiedetään lyöneen omaa rahaa. Roomalaisella kaudella kaupunki taantui.
Hyrtakinan arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1939 Vasíleios Theofaneídiksen johdolla.
Rakennukset ja löydökset

Hyrtakinan akropolis eli linnavuori sijaitsi nykyisin nimellä Kastrí tunnetulla kukkulalla. Kaupungin merkittävimpiin löytöihin lukeutuvat Panille omistetun ulkoilmapyhäkön jäänteet. Pyhäkkö oli rakennettu hellenistisellä kaudella tai varhaisella roomalaisella kaudella. Sen koko oli noin 23 x 6 metriä. Kaupungissa on ollut myös Heralle omistettu temppeli sekä Demeterin pyhäkkö. Hyrtakinassa on säilynyt myös muun muassa jäänteitä julkisista ja yksityisistä rakennuksista, kaupunkia ympäröinyttä linnoitusmuuria sekä jäänteitä tiestä, joka yhdisti kaupungin Lissokseen. Muurien ulkopuolelta kukkulan rinteestä on löydetty lukuisia hautoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyrtakina Wikimedia Commonsissa
Hyrtakinan arkeologista aluetta.
Hyrtakinan kaupunginmuurin jäänteitä.
Hyvä Ankka joulun tuopi

Kansikuva
Ankalliskirjasto 2: hyvä Ankka joulun tuopi on Sanoma Magazinesin julkaisema sarjakuva-albumi Carl Barksin jouluaiheisia Aku Ankka -tarinoita. Kirjan esipuheen on kirjoittanut kirjailija Mauri Kunnas.
Tarinat

Koettakaa arvata (You can’t guess!)
Uudet lelut (New toys)
Aku Ankka Korvatunturilla (Donald Duck in Toyland)
Ankkalinnan joulu (Christmas in Duckburg)
Joulu Karhuvuorella (Christmas on Bear Mountain)
Joulupukin myrskyisä vierailu (Santa’s Stormy Visit)
Kolme kullannuppua (Three Good Little Ducks)
Joulu on taas, cha cha chaa! (The Christmas Cha Cha!)
Jouluista parhain (Donald Duck’s Best Christmas)
Jouluiloa (Christmas Cheers)
Aku Ankka pelastaa Tyhjälän joulun (A Christmas for Shacktown)
Uudistettu laitos

Barks, Carl: Hyvä Ankka joulun tuopi: Carl Barksin jouluisimmat tarinat.  (6. painos (uusitun laitoksen 2. painos))  Helsinki:  Sanoma Magazines Finland, 2011.  ISBN 978-951-32-3312-9
Aiheesta muualla

Kirjan esittely
Ankalliskirjasto
1: Rötös ja rangaistus | 2: Hyvä Ankka joulun tuopi | 3: Sinne, tänne ja takaisin | 4: Aku-setä, kissa ja koira | 5: Kummajaisia ja kuu-ukkoja
6: Kapteeni Ankan urotyöt | 7: Kolme rohkeaa miestä | 8: Ankkojen kulta | 9: Suuret setelit | 10: Kuuden miljoonan dollarin papukaija
Hyrkkään seisake

Hyrkkään seisake (myös Hyrkkään pysäkki, lyh. Hyr) oli Suomen rataverkon liikennepaikka (virallisesti laiturivaihde) rataosalla Oulu–Kontiomäki.
Perustaminen

Liikennepaikka sijaitsi Hyrkkään kylän pohjoispuolella Muhoksella. Liikennepaikka otettiin käyttöön 1928 rataosuuden Muhos–Utajärvi valmistuttua. Asemarakennus rakennettiin Thure Hellströmin tyyppipiirustusten pohjalta. Samanlaiset asemarakennukset rakennettiin myös Madekoskelle, Rovalle, Sosoon, Niskaan ja Nuojualle.
Voimalaitostyömaiden aika

1940- ja 1950-lukujen vaihteessa Oulujokeen rakennettiin Muhoksen yläpuolelle kolme voimalaitosta, Montta, Pyhäkoski ja Pälli. Tuolloin Hyrkkäältä rakennettiin sivurata Pällin voimalaitostyömaalle. Sivuraide erkani Hyrkkään ratapihan länsipäästä ja kaartoi jyrkästi kääntyen kohti koillista. Vanha ratapenger toimii nykyisin metsäautotienä. Montan ja Pyhäkosken voimalaitostyömaille erkani sivurata Hyrkkään länsipuolelta Lehtoselästä. Näiden sivuratojen ratapohjat ovat nykyisin käytössä ulkoilu-, moottorikelkkailu- ja ratsastusreitteinä. Lehtoselässä on nykyisin myös suurmuuntajien siirtoraide, jonne ei ole kiinteää raideyhteyttä.
Lakkauttaminen

Tavaraliikenne Hyrkkäällä päättyi 26. toukokuuta 1968, ja henkilöliikenne lättähattuliikenteen päättyessä 1980-luvulla. Hyrkkään liikennepaikka lakkautettiin henkilöliikenteen päättyessä yhdessä usean muun pienemmän liikennepaikan kanssa. Tavaraliikenteen päätyttyä Hyrkäs kuitenkin toimi sepelijunien kuormauspaikkana rataosan Oulu–Kontiomäki perusparannustöiden aikana. Liikennepaikan kaikki sivuraiteet purettiin ratatöiden päätyttyä.
Hyrkkään pysäkkirakennus siirrettiin 19. helmikuuta 2007 maanteitse lavettikuljetuksena kahdessa osassa Oulunsalon Karhuojalle äänitysstudioksi.
Antti Hämäläinen (jääkiekkotuomari)

Antti Hämäläinen (s. 16. heinäkuuta 1971) on jyväskyläläinen jääkiekkotuomari. Hämäläinen tuomitsi pääsääntöisesti jääkiekon SM-liigaa ja Mestistä päätuomarina. Hän tuli SM-liigaan kaudella 1995–1996 linjatuomariksi mutta siirtyi 2008–2009 päätuomariksi.
Hämäläinen on ollut tuomarina muun muassa olympialaisissa 2002 ja 2006, A-nuorten MM-kilpailuissa 2001, 2003 ja 2005, sekä 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa 2004.
Nuorempana Hämäläinen pelasi 12 vuotta maalivahtina 3-divisioonassa.
Mika Hämäläinen

Mika Ilkka Hämäläinen (s. 15. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen kilpapyöräilijä, joka edusti Suomea ratapyöräilyn arvokilpailuissa 1980- ja 1990-luvuilla.
Hämäläinen sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 tuhannen metrin aika-ajossa 17:nneksi ja Barcelonan olympialaisissa 1992 samassa lajissa 15:nneksi. Ratapyöräilyn MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi vuonna 1993, kahdeksanneksi vuonna 1994 ja yhdeksänneksi vuonna 1991. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1993.
Seuratasolla Hämäläinen edusti Vantaan Pyöräilijöitä ja JVC:tä. Hän voitti Suomen-mestaruuden tuhannen metrin aika-ajossa vuosina 1989–1995, eräajossa vuosina 1991–1994, 200 metrillä vuonna 1994 ja keirinissä vuonna 1997.