stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Walter Benjamin
Teokset > Suomennetut teokset

Silmä väkijoukossa. Huomioita eräistä motiiveista Baudelairen tuotannossa.  (Über einige Motive bei Baudelaire, 1939.)  Suomentanut Antti Alanen. Helsinki:  Odessa, 1986.  ISBN 951-9178-17-1  Sarja: Esseekirjasto
Messiaanisen sirpaleita. Kirjoituksia kielestä, historiasta ja pelastuksesta.  ((Teossarjasta Gesammelte Schriften, 1972–1999.) Toimittaneet Markku Koski, Keijo Rahkonen ja Esa Sironen.)  Suomentanut Raija Sironen. Helsinki:  Kansan sivistystyön liitto: Tutkijaliitto, 1989.  ISBN 951-9297-71-5  – Sisältää muun muassa kirjoituksen ”Historian käsitteestä”.
Hashiksesta.  (Esipuhe: Ville-Juhani Sutinen)  Suomentanut Markus Jääskeläinen. Turku:  Savukeidas, 2011.  ISBN 978-952-268-009-9
Keskuspuisto. Kirjoituksia kapitalismista, suurkaupungeista ja taiteesta.  Suomentanut Taneli Viitahuhta ja Eetu Viren. Helsinki:  Tutkijaliitto, 2014.  ISBN 978-952-5169-98-0
Pariisi, 1800-luvun pääkaupunki. Julkaisussa Taide 24 (1983) : 6, s. 6–13 ("Pasaasi-projektin ns. expose, kesken jääneen projektin synopsis, joka on kirjoitettu v. 1935.")
Valokuvauksen pieni historia, teoksessa: Kuvista sanoin: ajatuksia valokuvasta. 2, koonnut Martti Lintunen. Helsinki: Suomen valokuvataiteen museon säätiö, 1984. ISBN 951-9086-23-4.
Yksisuuntainen katu. Suom. Raija Sironen. Julkaisussa: Parnasso 36(1986): 6 s. 341–346.
Näkökulmia 1800-luvun Pariisiin. Julkaisussa Kulttuurivihkot 15 (1987) : 4, s. 28–29
Kirjastoa purkamassa: keräilijän mietteitä. Julkaisussa Parnasso 38 (1988) : 8, s. 486–490
"Kääntäjän tehtävä". Suom. Leevi Lehto. Julkaisussa: Tapani Kilpeläinen, toim. (2007) Kääntökirja. Kirjoituksia kääntämisen filosofiasta, s. 39–52. Eurooppalaisen filosofian seura, 2007 ISBN 978-952-5503-23-4 Niin ja näin -lehden kirjasarja ISSN 1458-9001 – Parnasso 1991: 8 s. 461–470
Das Passagen-Werk: N-muistio: tietoteoriaa ja edistyskritiikkiä, julkaisussa Nuori Voima: kulttuuriharrastajain lehti 1994: 3.
Kirjallisuuskritiikistä (otteita); suomentanut Henriikka Tavi, Tuli & savu: runouslehti 2008: 4.
Elokuva: Benjamin - Kluge Benjamin (fragmentteja), suom. Martti Tapio Kuuskoski. Julkaisussa: Nuori voima: kulttuuriharrastajain lehti 2011: 3–4.
Tarinankertoja: huomioita Nikolai Leskovin tuotannosta. Suomentanut: Markku Lehtinen. Julkaisussa: Nuori voima: kulttuuriharrastajain lehti 2013 : 4, s. 6–19
Rikosromaani, mukana matkalla (Kriminalromane, auf Reisen). Julkaisussa: Nuori voima: kulttuuriharrastajain lehti 2013 : 5, s. 6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walter Benjamin Wikimedia Commonsissa
Walter Benjamin Research Syndicate (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
The Internationale Walter Benjamin Gesellschaft .(Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (saksaksi)
Osborne, Peter & Charles, Matthew: Walter Benjamin The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Reiners, Ilona: Kirjeitä maanpaosta, Adornon ja Benjaminin kirjeenvaihto 1928–1940. Niin & näin 1/1998, s. 61–66.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  ELMCIP  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef
Lapin jenkka

Lapin jenkka on Reino Helismaan sanoittama ja Toivo Kärjen säveltämä laulu. Sen levytti ensimmäisenä Kauko Käyhkö vuonna 1953. Tunnetumpi versio on Tapio Rautavaaran levytys vuodelta 1964. Myöhempiä kappaleen levyttäneitä ovat Tumba Tamminen (1978), Martti Siiriäinen (1982) ja Kari Tapio (1992).
Markus Lammenranta

Markus Lammenranta on suomalainen filosofi. Hän toimii teoreettisen filosofian määräaikaisena professorina Helsingin yliopistossa. Hänen erikoisalojaan ovat tietoteoria, metafysiikka ja estetiikka.
Teokset

Johdatus tieto-oppiin. [Helsinki]: Gaudeamus, 2022. ISBN 978-952-345-166-7
Two Problems of Naturalistic Epistemology: Introduction. [Helsinki]: Helsingin yliopiston filosofian laitos: Libri academici, 1995. Väitöskirjan tiivistelmäosa.
Tietoteoria.  Helsinki:  Gaudeamus, 1993.  ISBN 951-662-572-X
Haapala, Arto & Lammenranta, Markus: Kauneudesta kauhuun: kirjoituksia taidefilosofiasta. [Helsinki]: Gaudeamus, 1993. ISBN 951-662-565-7
Airaksinen, Timo & Haapala, Eija & Kinnunen, Aarne & Lammenranta, Markus & Haapala, Arto: Kirjallisuuden Filosofiaa. Hki: Valtion painatuskeskus, 1989. ISBN 951-861-732-5
Taideteos symbolina: Nelson Goodmanin taidefilosofia. Helsinki: Helsingin yliopisto, 1987. ISBN 9514542193
Haapala, Arto, ja Lammenranta, Markus (toim.): Taide ja filosofia. Helsinki: Gaudeamus, 1987. ISBN 951-662-429-4
Aiheesta muualla

Markus Lammenranta Research Portal
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat
Émilie du Châtelet

| Émilie du Châtelet |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gabrielle Émilie Le Tonnelier de Breteuil, markiisitar du Châtelet
Syntynyt: 17. joulukuuta 1706 Pariisi
Kuollut: 10. syyskuuta 1749 (42 vuotta) Lunéville
Kansalaisuus:  ranskalainen
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  matematiikka fysiikka
Palkinnot:  Châtelet-kraatteri (Venus)
 Nimikirjoitus
Gabrielle Émilie Le Tonnelier de Breteuil, markiisitar du Châtelet (17. joulukuuta 1706 Pariisi – 10. syyskuuta 1749 Lunéville) oli valistuksen ajan ranskalainen matemaatikko, fyysikko ja kirjailija.
Jälkipolvet muistavat hänet etenkin suhteesta Voltaireen. Hän ei ollut ainoastaan Isaac Newtonin teoksen Philosophiæ Naturalis Principia Mathematican ranskantaja vaan myös uuden fysiikan airuita Ranskassa.
Tieteellinen tutkimustyö ja julkaisut

Du Châtelet julkaisi 1737 tutkielman, jonka otsikko oli Dissertation sur la nature et la propagation du feu, joka perustui hänen tulen kanssa tekemäänsä tutkimustyöhön. Se ennakoi nykyisin infrapunasäteilynä tunnetun ilmiön ja valon olemuksen. Hänen kirjansa Institutions de Physique (”Luentoja fysiikasta”) ilmestyi vuonna 1740, ja se esiteltiin uusien luonnontieteellisten ja filosofisten ajatusten katsauksena. Siinä hän yhdisti Gottfried Leibnizin teorioita ja Willem 's Gravesanden käytännön havaintoja osoittaakseen, että liikkuvan kappaleen energia on suoraan verrannollinen kappaleen nopeuden neliöön (E ∝ v²), ei sen nopeuteen, kuten Newton, Voltaire ja muut olivat aiemmin olettaneet. Myöhemmin du Châtelet formalisoi liike-energialle kaavan Ek = ½mv², jossa Ek on kappaleen liike-energia, m sen massa ja v sen nopeus.
Kuolinvuonnaan hän sai valmiiksi työn, jota pidetään hänen merkittävänä saavutuksenaan: hän käänsi ranskaksi Newtonin teoksen Principia. Käännökseen hän lisäsi energiaperiaatteen johdon mekaniikan peruslaeista. Du Châtelet'n käännös Principiasta on edelleen teoksen ranskankielinen standardikäännös.
Nuoruus

Émilie du Châtelet'n isä oli Ludvig XIV:n hovin korkea virkamies Louis Nicolas le Tonnelier de Breteuil, joka asemansa vuoksi oli hovin seurapiirielämän keskipisteessä, mikä soi perheelle merkittävän aseman. Heidän tuttavapiiriinsä kuului Ranskan tiedeakatemian pysyvä sihteeri Fontenelle. Émilie du Châtelet'n isä Louis Nicolas huomasi tyttärensä lahjakkuuden jo varhain ja järjesti tapaamisen Fontenellen kanssa, jotta nämä voisivat keskustella tähtitieteestä, kun tytär oli kymmenvuotias. Émilien du Châtelet'n äiti Gabrielle Anne de Froullay oli saanut kasvatuksensa luostarissa, joka siihen aikaan oli ranskalaisten tyttöjen ja naisten pääasiallinen oppilaitos. Oletettavasti hän ei hyväksynyt älykästä tytärtään eikä miehensä harrastamaa tyttären älyllisen uteliaisuuden kannustamista, mutta myös että hän olisi hyväksynyt tyttärensä varhaisen opinsaannin sekä kannustanut tätä kyseenalaistamaan vakiintuneita käsityksiä.
Tämän kaltainen opillinen kannustaminen oli hänen asemassaan olevilta vanhemmilta ja tuohon aikaan hyvin poikkeuksellista. Kun Émilie du Châtelet oli pieni lapsi, isä järjesti hänelle liikuntaharrastuksia kuten miekkailua ja ratsastusta, ja kun tytär kasvoi, isä hankki hänelle opettajia. Kaksitoistavuotiaana hän osasi sujuvasti latinaa, italiaa, kreikkaa ja saksaa. Myöhemmin hän julkaisi kreikasta ja latinasta ranskaan kääntämiään näytelmiä ja filosofisia tekstejä. Hän sai opetusta myös matematiikassa, kirjallisuudessa ja luonnontieteissä. Äiti Gabrielle Anne kauhisteli hänen edistymistään ja vastusti Louis Nicolasia joka vaiheessa, yrittipä hän jopa kerran lähettää tyttären luostariin.
Émilie du Châtelet piti myös tanssista, osasi soittaa harppua, lauloi oopperoita ja oli harrastelijanäyttelijä. Kun hän oli teini-iässä eikä rahaa kirjoihin ollut, hän hyödynsi matematiikantaitojaan kehittämällä menestyksekkäitä uhkapelimenetelmiä.
Paljon myöhemmin hän kerran menetti Fontainebleaun hovin pelipöydässä korttihuijareille 84 000 frangia (runsaat miljoona euroa nykyrahassa), josta osan hän oli lainannut. Maksaakseen suuren velkansa pian takaisin hän laati nerokkaan rahoitussuunnitelman, joka on verrattavissa nykyajan johdannaisiin ja maksoi veronkerääjille pienehkön summan, jolloin he saivat oikeuden hänen tuleviin ansioihinsa (veronkantajilla oli oikeus saada osa kuninkaalle keräämistään veroista) ja lupasi maksaa hovin pelaajille osan näistä tulevista ansioistaan.
Avioliitto ja rakkaussuhteita

Émilie avioitui 20. kesäkuuta 1725 markiisi Florant Claude du Chastellet'n kanssa, ja hänestä tuli markiisitar du Chastellet (kirjoitustavan Châtelet otti käyttöön Voltaire, ja se on vakiintunut käytännöksi). Kuten ylhäisön piirissä oli tapana, heidänkin avioliittonsa oli järjestetty. Pariskunnalla ei ollut juuri mitään yhteistä, mutta ajan tavan mukaan avioitumiseen vaikutti omaisuus.
Synnytettyään kolme lasta Émilie du Châtelet katsoi aviolliset velvollisuutensa täytetyiksi ja sopi miehensä kanssa, että kumpikin eläisi omaa elämäänsä, joskin yhteinen talous säilyisi. Markiisi oli sotilas ja Burgundissa sijaitsevan Semur-en-Auxois'n kuvernööri. Sen ajan ranskalaisen yläluokan piirissä sekä miehen että vaimon oli soveliasta pitää rakastajaa.
Tutustuminen Newtonin ajatuksiin

24-vuotiaana Émilie du Châtelet'lla oli suhde Richelieun herttuan kanssa, ja suhde kesti puolitoista vuotta. Herttuaa kiinnosti kirjallisuus ja filosofia, ja du Châtelet oli harvoja naisia, jotka pystyivät keskustelemaan hänen kanssaan hänen tasollaan. Du Châtelet luki kaikki merkittävät kirjat, kävi säännöllisesti teatterissa ja nautti älyllisestä keskustelusta. Hän osoitti kiinnostusta Isaac Newtonin teoksiin, ja Richelieu kannusti häntä opiskelemaan korkeampaa matematiikkaa, jotta hän ymmärtäisi paremmin Newtonin teorioita. Ranskan akatemian jäsenestä Moreau de Maupertuis'sta tuli du Châtelet'n geometrianopettaja, ja heillä oli myös suhde. Maupertuis oli matemaatikko, tähtitieteilijä ja fyysikko ja hän kannatti Newtonin teorioita, jotka olivat Akatemiassa kiihkeän keskustelun aihe.
Émilie du Châtelet ja Voltaire, joka oli hänen neljäs rakastettunsa, tapasivat kun Voltaire palasi maanpaosta Lontoosta. Du Châtelet kutsui hänet asumaan maaseutuasuntoonsa Cirey-sur-Blaiseen Haute-Marneen, Koillis-Ranskaan, ja Voltairesta tuli hänen pitkäaikainen seuralaisensa – pitkämielisen aviomiehen silmien alla. Du Châtelet opiskeli fysiikkaa ja matematiikkaa ja julkaisi tieteellisiä artikkeleita ja käännöksiä. Voltairen ystävilleen lähettämien kirjeiden ja heidän toistensa teoksista esittämiensä kommenttien perusteella he elivät yhdessä toisistaan pitäen ja toisiaan kunnioittaen.
Émilie du Châtelet'n viimeinen suhde osoittautui kohtalokkaaksi. Vähän yli 40-vuotiaana hänellä oli suhde runoilija Jean François de Saint-Lambert'n kanssa, ja hän tuli raskaaksi. Kirjeessään ystävälleen hän kertoi peloistaan, ettei hän ikänsä vuoksi selviäisi synnytyksestä. Hän synnytti lapsen, mutta kuoli kuuden päivän kuluttua 42-vuotiaana veritulppaan. Kirjeessään ystävälleen Preussin kuningas Frederik II Suurelle Voltaire sanoi, että du Châtelet oli "suurmies, jonka ainoa vika oli, että hän oli nainen".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
"Emilie du Chatelet", Biographies of Women Mathematicians,Agnes Scott College
PhysicsWeb : Emilie du Châtelet: the genius without a beard
Voltaire's Story Revealed in 'Passionate Minds'. National Public Radio Morning Edition, 27.11.2006.
Women Scientists Today. Kirjailija David Bodanisin radiohaastattelu. Web Archive.
Object Lesson / Objet de Lux Cabinet-lehden artikkeli Emilie du Châtelet'sta
Emilie du Chatelet'n muotokuva. Mathpages.com.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC 2  IdRef 
Newton-käännöksen esilehdellä du Châtelet kuvataan Voltairen muusaksi, joka peilaa Newtonin taivaallisia oivalluksia alas Voltairelle.
Johanna Lammintakanen

| Johanna Lammintakanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Virolahti
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  terveyshallintotieteen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kotkan sairaanhoito-oppilaitos (sair.hoit. 1991), Kuopion yliopisto (THM 1997, FT 2005)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto
Aiheesta muualla
Kotisivu
Johanna Lammintakanen (4. maaliskuuta 1969 Virolahti) on suomalainen sairaanhoitaja ja filosofian tohtori, joka toimii Itä-Suomen yliopiston terveyshallintotieteen professorina.
Lammintakanen opiskeli Kotkan terveydenhuolto-oppilaitoksessa sairaanhoitajaksi (1991). Hän jatkoi opintojaan Kuopion yliopistossa, ja valmistui ensin terveydenhuollon maisteriksi (1997) ja sitten filosofian tohtoriksi (2005). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2005) käsitteli terveyspalvelujen priorisointia, terveydenhuollon päätöksenteko ja terveyspolitiikkaa. Tutkimus oli otsikoitu Health care prioritisation : evolution of the concept, research and policy process.
Työurallan Lammintakainen on työskennellyt Kuopion yliopiston terveyshallintotieteen yliassistenttina (2004–2005) ja post doc -tutkijana (2006–2009). Yliopiston yhdistyttyä Itä-Suomen yliopistoksi, hän toimi sosiaali- ja terveysjohtamisen laitoksella terveyshallintotieteen määräaikaisena professorina (2010–2016). Vuoden 2017 alusta lähtien hän on ollut terveyshallintotieteen professori. Tämän ohella hän on ollut elokuusta 2013 lähtien sosiaali- ja terveysjohtamisen laitoksen johtaja.
Teoksia

Anneli Hujala & Johanna Lammintakanen (kirjoittajat): Paljon sote-palveluja tarvitsevat ihmiset keskiöön. KAKS - Kunnallisalan kehittämissäätiö 2018. ISBN 978-952-349-002-4 (pdf).
Sari Rissanen, Johanna Lammintakanen (kirjoittajat, toimittajat) & Anneli Hujala (kirjoittaja, + 12 muuta): Sosiaali- ja terveysjohtaminen. Sanoma Pro Oy 2017, 3., uudistettu painos. ISBN 9789526349527 (print), ISBN 978-952-63-5094-3 (pdf+DRM).
Johanna Lammintakanen: Health care prioritisation : evolution of the concept, research and policy process. Väitöskirja / Kuopion yliopisto 2005. ISBN 951-781-955-2.
Aiheesta muualla

Johanna Lammintakanen. University of Eastern Finland (UEF), Department of Health and Social Management (englanniksi) (researchgate.net)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Tieteilijät :  ORCID
Elizabeth Chadwick

Elizabeth Chadwick (s. 1957) on brittiläinen historiallisten romaanien kirjoittaja. Häneltä on suomennettu Richard Geren tähdittämään elokuvaan perustuva romaani Lancelot– Ensimmäinen ritari.
Elämäkerta

Elizabeth Chadwick synty Buryssa, Lancashiressä vuonna 1957. Nelivuotiaana hän muutti perheensä mukana Skotlantiin ja vietti lapsuutensa lähellä Glasgowta, Newton Mearsin kylässä. Kymmenvuotiaana hän muutti Nottinghamiin, jossa edelleen asuu. Hän itse kertoo keksineensä tarinoita koko elämänsä, mutta ensimmäisen tarinansa hän kirjoitti viisitoistavuotiaana.
Vuonna 1989 kirjallisuusagentti kiinnostui häne teoksestaan The Wild Hunt. Kirjan julkaisi Penguin Michael Joseph. Vuotta myöhemmin teos voitti Betty Trask Awardsin.
Elizabeth Chadwic on yksi britannian tunnetuimmista historiallisten romaanien kirjoittajista. Hän on myös kansainvälisesti tunnettu, teoksia on käännetty 16 kielelle. Chadwick tunnetaan huolellisesta paneutuimisesta keskiaikaan.
Kirjat > Wild Hunt Series

The Wild Hunt (1990) ISBN 0-3453-7724-9
The Running Vixen (1991) ISBN 0-3120-7793-9
The Leopard Unleashed (1993) ISBN 0-3120-9323-3
The Coming of the Wolf (2020) ISBN 0-7515-7765-0
Kirjat > The Fitzwarin Novels

Shadows And Strongholds (2004)
Lord of the White Castle (2000)
Kirjat > William Marshal Novels

The Greatest Knight (2005)
The Scarlet Lion (2006)
Kirjat > The Bigod Novels

The Time on Singing (2008)
To Defy A King (2010)
Kirjat > Eleanor of Aquitaine series

The Summer Queen (2013)
The Winter Crown (2014)
The Autumn Throne (2016)
Kirjat > Itsenäiset teokset

Children of Destiny (1994)
Shields of Pride (1994)
First Knight (1996)
The Conquest (1996)
The Champion (1997)
The Love Knot (1998)
The Marsh King-s Daughter (1999)
The Winter Mantle (2002)
The Falcons of Montabard (2003)
A Place Beyond Courage (2007)
Lady of the English (2011)
The Irish Princess (2019)
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Leena Peltonen: Lancelot– Ensimmäinen ritari. Aikakone 4/1995.
Lauri Lamminpää

Lauri Veikko Lamminpää (13. elokuuta 1919 Lavansaari – 14. tammikuuta 2003) oli suomalainen sotakirjailija. Hän kirjoitti artikkeleita Metsänhoitaja-lehteen.
Teoksia

Blenheimit lentävät suoraan: romaani. Weilin + Göös 1968, 2. painos 1969, 3. painos Uusi kirjakerho, Helsinki 1979 ISBN 951-54-0175-5
"Vili näytti mallia", teoksessa: Metsästä ja metsän reunasta: metsänhoitajaperinnettä, toimittanut Arvi A. Koivisto. Helsinki: Suomen metsänhoitajaliitto 1997 ISBN 952-90-8590-7
Aiheesta muualla

Lauri Lamminpää (Arkistoitu – Internet Archive) Katiha, Karjala-tietokanta
Lauri Lamminpää: Pommitus Poventsaan Veteraanien perintö (Artikkeli Kansa taisteli – miehet kertovat -lehdessä
Lapinniemen höyryputkisilta

Höyryputkisilta vuonna 1979.
Lapinniemen höyryputkisilta oli Tampereella sijainnut, yli 500 metriä pitkä riippusilta, joka ylitti Näsijärven Naistenlahden kohdalla. Silta oli Tampellan rakennuttama, ja se valmistui vuonna 1959. Sen kautta kulki höyryputki Tampellan höyryvoimalaitoksesta Lapinniemen puuvillatehtaaseen.
Höyryputkisilta purettiin vuonna 1987, sen jälkeen kun Lapinniemen teollisuustoiminta oli päättynyt. Naistenlahden satamassa on edelleen jäljellä sillan betoninen jalusta.
Christian Møller

| Hans Christian Møller |
| --- | --- |
 Hans Christian Møller
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1834 Nexø, Bornholm, Tanska
Kuollut: 16. joulukuuta 1907 (73 vuotta) Rønne, Bornholm, Tanska
Ammatti:  Seppä, maallikkosaarnaaja, toimittaja, kirjailija
Puoliso:  Elisabeth Kirstine Jensen
Hans Christian Møller (23. lokakuuta 1834 Nexø, Bornholm, Tanska - 16. joulukuuta 1907 Rønne, Bornholm, Tanska) oli tanskalainen seppä ja maallikkosaarnaaja, joka perusti vuonna 1868 Luthersk Mission -herätysliikejärjestön. Hänen kirjoituksillaan on ollut lukijoita myös Suomessa evankelisen herätysliikkeen parissa.
Elämä

Møller syntyi 23. lokakuuta 1834 Tanskan Bornholmin saarella Nexøssä. Hänen vanhempansa olivat köyhä työmies Hans Peter Møller sekä tämän vaimo Karen Kristine, o.s. Jensen. Oltuaan sepänopissa ja tehtyään niitä töitä Rønnessä hän sai vuonna 1858 sepänpaikan Ibskerin kivilouhokselta. Tällöin hän myös avioitui 28. huhtikuuta 1858 myllärin tyttären Elisabeth Kirstine Jensenin kanssa, joka oli kotoisin Svanekesta.
1860-luvun alussa syntyi Bornholmin saarella laaja herätys, jonka yhtenä välikappaleena oli pietistinen pastori Peter Christian Trandberg. Myös Møller vaimoineen liittyi mukaan herätykseen. Pian monet herätykseen tulleet erosivat Tanskan kansankirkosta liittyen N. P. Grunnetin perustamaan luterilaiseen vapaakirkkoon. Møller toimi näin muodostuneen seurakunnan maallikkosaarnaajana.
Trandberg joutui kuitenkin pian ristiriitoihin Grunnetin kanssa, sillä Trandbergin sitoutuminen luterilaiseen oppiin oli Grunnetia löyhempää. Trandberg lähti Amerikkaan ja samoihin aikoihin Møller tutustui ruotsalaisen uusevankelisuuden johtohahmon Carl Olof Roseniuksen kirjoituksiin. Møller vieraili vuonna 1866 Tukholmassa, missä hän tapasi Roseniuksen ja sai luvan kääntää tämän kirjoituksia tanskaksi.
Møller omaksui Roseniuksen opilliset käsitykset ja palasi Tanskan kansankirkkoon, missä hänestä tuli Tanskan uusevankelisen liikehdinnän alkaja ja johtaja. Jo vuonna 1865 hän oli alkanut julkaista lehteä Budskab fra Naadens Rige ja oli sen päätoimittaja kuolemaansa saakka. Vuodesta 1875 hän toimitti myös lastenlehteä Kristelig Børnetidende. Vuonna 1868 perustettiin Bornholms Forening til Evangeliets Fremme, jonka nimeksi tuli jo vuonna 1869 Luthersk Missionsforening til Evangeliets Fremme (nykyiseltä nimeltään Luthersk Mission). Kyseinen liike levisi nopeasti Bornholmilta muualle Tanskaan, kuten Kööpenhaminaan, Pohjois-Sjællandiin, Jyllantiin ja muille seuduille. Liikkeellä oli useita maallikkosaarnaajia ja rukoushuoneita.
1880-luvulla syntyi kriisi, kun Møller irtisanoutui aiemmasta yleisen vanhurskauttamisen opetuksestaan ja alkoi painottaa enemmän kehotuksen sanaa sekä pyhitystä. Tuolloin hänellä oli yhteyksiä amerikkalaiseen pyhitysliikkeeseen. Ne, jotka halusivat pitäytyä aiemmissa korostuksissa perustivat silloin uuden järjestön nimeltä Evangelisk Luthersk Mission.
Møller kuoli 16. joulukuuta 1907 Rønnessä, jonka hautausmaalle hänet on haudattu.
Vaikutus

Møller käänsi useita Roseniuksen kirjoja tanskaksi, ja hänen yhdistyksensä levitti niitä ympäri maata. Erityisesti hänen kääntämänsä Hemmeligheder i Lov og Evangelium (Lain ja evankeliumin salaisuuksia) oli hyvin suosittu sekä Tanskassa että Norjassa.