stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Sonic the Hedgehog -pelisarjan peleistä
Sega Mega Drive/Sega Genesis

Sonic the Hedgehog
Sonic the Hedgehog 2
Sonic the Hedgehog Spinball (lyhennettynä Sonic Spinball)
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine
Sonic the Hedgehog 3
Sonic & Knuckles
Sonic 3D: Flickies’ Island / Sonic 3D Blast
Sonic Compilation/Sonic Classics 3-in-1 (sisältää Sonic the Hedgehog, Sonic the Hedgehog 2, ja Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine)
Sega Mega-CD/Sega CD

Sonic the Hedgehog CD (lyhennettynä Sonic CD)
Sega Meganet Modem

Sonic Eraser
Sega Master System

Sonic the Hedgehog
Sonic the Hedgehog 2
Sonic Chaos
Sonic Spinball (8-bit)
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine
Sonic Blast
Sega Game Gear

Sonic the Hedgehog
Sonic the Hedgehog 2
Sonic Chaos (Japanissa Sonic & Tails)
Sonic the Hedgehog Spinball
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine
Sonic Drift
Sonic the Hedgehog: Triple Trouble (Japanissa Sonic & Tails 2)
Sonic Drift 2 (Japanissa Sonic Drift Racing)
Tails Adventure (esineessä)
Sonic 2 In 1 (sisältää Sonic the Hedgehog 2 ja Sonic Spinball (Game Gear versio))
Sonic Labyrinth
Tails’ Skypatrol
Sonic Blast (Japanissa G-Sonic)
Sega Pico

Sonic the Hedgehog’s Gameworld (Japanissa Sonic’s Gameworld))
Tails and the Music Maker
Genesis 32X / Mega Drive 32X / Super 32X

Knuckles’ Chaotix (Japanissa Chaotix) (cameorooli)
Sega Saturn

Sonic Jam
Sonic R
Sonic 3D: Flickies’ Island/Blast
Sega Dreamcast

Sonic Adventure
Sonic Shuffle
Sonic Adventure 2
Sonic the Hedgehog (Sega Smash Pack)
Sega Dreamcast > VMU

Chao Adventure
Chao Adventure 2
Leapfrog

Sonic X
PC

Sonic CD (1996)
Sonic’s Schoolhouse
Sonic & Garfield Pack
Sonic & Knuckles Collection (sisältää Sega Mega Drive -pelit Sonic 3, S&K and S3&K)
Sonic 3D: Flickies’ Island/Blast (Sega Saturn versio)
Sega Smash Pack
Sega Smash Pack 2
Sonic Action Pack
Sega PC Twin Pack
Sonic the Screen Saver (lisäosana Sonic & Knuckles Collection -paketissa)
Sonic R
Sega PC Puzzle Pack
Sonic the Hedgehog (RealArcade)
Sonic the Hedgehog 2 (RealArcade, Sega Smash Pack 2 "SEGA Archives from USA Vol. 3"  Japanissa)
Sonic the Hedgehog Spinball (RealArcade, Sega Smash Pack "SEGA Archives from USA Vol. 1" Japanissa)
Dr. Robotnik’s Mean Bean Machine (RealArcade, Sega Puzzle Pack "SEGA Archives from USA Vol. 2" Japanissa)
Sonic the Hedgehog 3 (RealArcade)
Sonic & Knuckles (RealArcade)
Sonic 3D: Flickies’ Island/Blast (RealArcade (Sega Mega Drive versio))
Sonic Adventure DX: Director’s Cut
Sonic Heroes
Sonic Mega Collection Plus
Sonic Riders
Sonic & Sega All-Stars Racing
Sega Mega Drive Classic Collection: Gold Edition
Sonic Generations
Sonic CD (Steam) (2011)
Sonic & All-Stars Racing Transformed
Sonic Lost World
Sonic Mania (Plus)
Sonic Forces
Team Sonic Racing
SNK Neo Geo Pocket Color

Sonic the Hedgehog Pocket Adventure
Game Boy Advance

Sonic Advance
Sega Smash Pack
Sonic Advance 2
Sonic Pinball Party
Sonic Battle (JNE)
Sonic X Game Boy Advance Video Volume 1
Sonic X Game Boy Advance Video Volume 2
Sonic Advance 3
Sonic the Hedgehog Genesis
Nintendo GameCube

Nintendo Gamecube
Sonic Adventure 2: Battle
Sonic Mega Collection
Sonic Adventure DX: Director’s Cut
Sonic Heroes
Shadow the Hedgehog
Sonic Gems Collection
Sonic Riders
PlayStation 2

Sonic Heroes
Sega Superstars
Sonic Mega Collection
Sonic Gems Collection
Shadow the Hedgehog
Sonic Riders
Sega Mega Drive Collection
Sonic Riders: Zero Gravity
Sega Superstars Tennis
Sonic Unleashed
Nintendo DS

Sonic Rush
Sonic Rush Adventure
Mario & Sonic at the Olympic Games
Sonic Chronicles: The Dark Brotherhood
Sega Superstars Tennis
Mario & Sonic at the Olympic Winter Games
Sonic & Sega All-Stars Racing
Sonic Classic Collection
Sonic Colours
Nintendo 3DS

Sonic Generations
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Sonic & All-Stars Racing Transformed
Sonic Lost World
Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U
Sonic Boom: Shattered Crystal
Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games
Sonic Boom: Fire & Ice
PlayStation Portable

Sonic Rivals
Sega Mega Drive Collection
Sonic Rivals 2
PlayStation Vita

Sonic & All-Stars Racing Transformed
Sonic Rivals (PlayStation Store versio)
Sonic Rivals 2 (PlayStation Store versio)
Sega Mega Drive Collection (PlayStation Store versio)
Xbox

Sonic Heroes
Sonic Mega Collection
Shadow the Hedgehog
Sonic Riders
Xbox 360

Sonic the Hedgehog (2006)
Sonic the Hedgehog High Speed (Xbox Live Arcade)
Sonic the Hedgehog 2 (Xbox Live Arcade)
Sega Superstars Tennis
Sonic Unleashed
Sonic Free Riders
Sonic the Hedgehog 4: Episode I
Sonic the Hedgehog 4: Episode II
Sega Mega Drive Ultimate Collection
Sonic Generations
Sonic CD (XBLA) (2011)
Sonic & All-Stars Racing Transformed
Sonic the Fighters (XBLA)
Xbox One

Sonic Mania (Plus)
Sonic Forces
Team Sonic Racing
Sonic Colours Ultimate
Sonic Frontiers
Sonic Superstars
Xbox Series X & Series S

Sonic Frontiers
Sonic Superstars
PlayStation 3

Sonic the Hedgehog (2007)
Sega Superstars Tennis
Sonic Unleashed
Sonic the Hedgehog 4: Episode I
Sonic the Hedgehog 4: Episode II
Sega Mega Drive Ultimate Collection
Sonic Generations
Sonic & All-Stars Racing Transformed
Sonic the Hedgehog (PSN)
Sonic the Hedgehog 2 (PSN)
Sonic CD (PSN) (2011)
Sonic the Fighters (PSN)
PlayStation 4

Sonic Mania (Plus)
Sonic Forces
Team Sonic Racing
Sonic Colours Ultimate
Sonic Frontiers
Sonic Superstars
Playstation 5

Sonic Frontiers
Sonic Superstars
Wii

Sonic and the Secret Rings
Mario & Sonic at the Olympic Games
Sonic Riders: Zero Gravity
Sonic the Hedgehog (Virtual Console)
Sonic Spinball (Virtual Console)
Sonic the Hedgehog 2 (Virtual Console)
Sonic the Hedgehog 3 (Virtual Console)
Sonic 3D (Virtual Console)
Super Smash Bros. Brawl
Sega Superstars Tennis
Sonic Unleashed
Sonic and the Black Knight
Mario & Sonic at the Olympic Winter Games
Sonic Colours
Sonic the Hedgehog 4: Episode I (WiiWare)
Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games
Wii U

Sonic & All-Stars Racing Transformed
Sonic Lost World
Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games
Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U
Sonic Boom: Rise of Lyric
Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games
Nintendo Switch

Sonic Mania (Plus)
Sonic Forces
Team Sonic Racing
Sonic Frontiers
Nokian N-Gage

SonicN
Kolikkopelit

Waku Waku Sonic Patrol Car
SegaSonic Cosmo Fighter Galaxy Patrol
SegaSonic the Hedgehog
Sonic the Hedgehog AWP
Sonic the Fighters (Japanissa Sonic Championship)
Sonic & Tails Spinner
CR Sonic
SegaSonic Popcorn Shop
Sonic’s Space Tours
UFO Mini: Sega Sonic
Tigerin Game.com

Sonic Jam
Jukka Ranta (matemaatikko)

Jukka O. Ranta (s. 1968) on suomalainen filosofian tohtori ja matemaatikko, joka työskentelee Ruokaviraston riskienarvioinnin tutkimusprofessorina. Hän on toiminut aiemmin muun muassa Helsingin yliopiston lehtorina.
Hänen biometrian alaan kuuluva tohtorinväitöskirjansa vuodelta 2001 käsitteli meningokokki-infektioiden ilmaantuvuutta, poliota, tyypin I diabetesta ja Bayesmallinnusta. Ranta on perehtynyt riskianalyysiin, ja hän luennoi muun muassa Bayes-menetelmien sovellutuksista. Ranta on toiminut myös Maa- ja metsätalousministeriön alaisen Eläinlääkintä- ja elintarviketutkimuslaitoksen (EELA) tutkijana, sittemmin Elintarviketurvallisuusviraston (Evira)n ja Ruokaviraston tutkijana, jossa tehtävässä hän arvioi mm. salmonella- ja kampylobakteerien riskejä Suomessa, kvantitatiivisia riskinarviointimenetelmiä kehittäen.
Ranta valmistui Kaurialan lukiosta, Hämeenlinnasta.
Oiva Toikka

| Oiva Toikka |
| --- | --- |
 Oiva Toikka vuonna 1958
Henkilötiedot
Koko nimi:  Oiva Kalervo Toikka
Syntynyt: 29. toukokuuta 1931 Viipurin maalaiskunta
Kuollut: 22. huhtikuuta 2019 (87 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Lasisuunnittelija
Taiteilija
Palkinnot
 Kaj Franck -muotoilupalkinto Prinssi Eugen -mitali Pro Finlandia 
Oiva Kalervo Toikka (29. toukokuuta 1931 Viipurin maalaiskunta – 22. huhtikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen muotoilija ja keraamikko, joka tunnettiin ennen kaikkea lasilinnuistaan.
Tausta ja koulutus

Oiva Toikan vanhemmat olivat maanviljelijä Juhana Toikka ja emäntä Ida Maria o.s. Savolainen. Toikka valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta keramiikan osastolta vuonna 1956 ja kuvaamataidonopettajaosastolta vuonna 1960.
Keraamikoksi valmistuttuaan hän työskenteli vuosina 1956–1959 Arabia Oy:n muotoilijana ja piti 1958 ensimmäisen yksityisnäyttelynsä, jossa hänen ekspressiiviset ihmis- ja eläinhahmot herättivät huomiota. 1950-luvulla Toikka työskenteli myös tekstiilien parissa ja suunnitteli muun muassa ryijymalleja ja oli Marimekon suunnittelijana.
Toikka toimi vuonna 1959 Taideteollisen oppilaitoksen opettajana ja sen jälkeen kuvaamataidonopettajana Sodankylässä vuosina 1959–1963. Hän toimi myös professorina Tukholmassa Konstfackskolanissa.
Ura

Toikka työskenteli vuodesta 1963 Nuutajärven lasitehtaalla. Lintujen rinnalle syntynyt sarja lasisia linnunmunia sekä aina vuoden tuotannossa oleva, lasinen vuosikuutio. Käyttölasia Toikka suunnitteli muun muassa 1960-luvulla Kastehelmi- ja Flora-astiaston sekä 1970-luvulla Pioni- ja Krouvi-sarjan lasistot. Vuonna 1973 alkoi Toikan suunnitteleman oluthaarikan, puolen litran Krouvi-tuopin valmistus. Hän suunnitteli myös kankaita Marimekolle.
Toikka oli innostunut lasimateriaalista sen nopean työskentelyprosessin takia. Taiteessaan hän käytti lähes kaikkia perinteisiä lasintyöstömenetelmiä. Hän arvosti yhteistyötä lasinpuhaltajien ja alan muiden ammattilaisten kanssa. Toikan lasitöiden piirteitä ovat kokeilunhalu, värikkyys, rehevyys ja usein leikkimielinen kepeys.
Toikka kiinnostui 1970-luvulla näyttämöpukujen ja lavastusten suunnittelusta. Suomen Kansallisoopperaan hän suunniteli lavastuksen ja puvut muun muassa oopperoihin Julius Caesar (1981) ja Ryöstö seraljista (1985).
Toikka sai Kaj Franck -palkinnon, Prinssi Eugen -mitalin ja Pro Finlandia -mitalin. Vuonna 2003 hänet valittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi.
Toikan puoliso oli lasitaiteilija Inkeri Toikka (1931–2009).
Galleria

Kastehelmi-sarjan kermakko ja sokerikko.
Tropiikin tiira, lasilintu.
Vuosikuutio 2009
Kirjallisuutta

Aav, Marianne & Vakkari, Susanna: Oiva Toikka. 50 vuotta oivalluksia.  Helsinki:  Designmuseo, 2010.  ISBN 978-952-9878-69-7
Koivisto, Kaisa: ”Toikka, Oiva (1931–2019)”, Suomen kansallisbiografia, osa 9, s. 842.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-450-5  / Teoksen verkkoversio.
Ylä-Mononen, Jutta: Oiva Toikka — Taiteilijan elämä.  Teos, 2024.  ISBN 978-952-3883-13-0
Aiheesta muualla

Oiva Toikka Iittalan sivuilla
Glassbirds by Oiva Toikka
Oiva Toikan suunnittelemia lasiesineitä. Designlasi.com.
Toikka, Oiva hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  KulturNav  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  SNAC 
Oiva Toikan suunnittelemat Ravintolakoulu Perhon julkisivupiirustukset, Helsinki (2015).
Päivi Granö

Päivi Maaria Granö (s. 9. toukokuuta 1958 Jyväskylä, Suomi) on Lapin yliopiston kuvataidekasvatuksen professori. Koulutukseltaan hän on taiteen tohtori, filosofian maisteri ja peruskoulunopettaja.
Granö suoritti peruskoulunopettajan tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1980 ja filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1986. Taideteollisesta korkeakoulusta hän valmistui vuonna 1992 taiteen kandidaatiksi, vuonna 1999 taiteen lisensiaatiksi ja vuonna 2001 taiteen tohtoriksi. Granö on toiminut Turun yliopiston Rauman opettajankoulutuslaitoksella kuvataiteen tuntiopettajana ja lehtorina vuosina 1986–2002 ja Turun yliopiston humanistisen tiedekunnan Kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen laitoksella Porin yliopistokeskuksessa maisemantutkimuksen lehtorina ja vs. professorina 2002–2007. Nykyiseen virkaansa hänet nimitettiin 1. elokuuta 2007 alkaen.
Väitöskirjassaan hän käsitteli kolmen suomalaisen kuvataiteilijan lapsuuden ja taiteen välistä suhdetta. Muissa julkaisuissaan Granö liikkuu kulttuuritutkimuksen, historian ja taiteen tutkimuksen välimaastossa.
Julkaisuja

Granö, Päivi: Taiteilijan lapsuuden kuvat: lapsuus ja taide samassa hetkessä.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Taideteollinen korkeakoulu, 2000.  ISBN 951-558-069-2
Tilastollinen merkitsevyys

Tilastollinen merkitsevyys tarkoittaa tilastotieteessä sitä, että on epätodennäköistä, että tulos olisi sattumaa. "Tilastollisesti merkitsevä ero" tarkoittaa ainoastaan, että ero on olemassa, ei sitä että se olisi erityisen suuri tai muuten merkittävä.
Tilastollisen merkitsevyyden käsitettä tarvitaan, koska tilastollisessa tutkimuksessa ei useinkaan ole käytettävänä koko perusjoukkoa, vaan ainoastaan rajallinen otos siitä. Otoksessa on perusjoukkoon verrattuna aina jonkin verran sattuman aiheuttamaa heilahtelua, joten otoksissa havaittu ero esimerkiksi keskiarvossa ei sellaisenaan todista mitään ennen kuin se on todettu tilastollisesti merkitseväksi.
Tilastollista merkitsevyyttä testataan tilastollisilla testeillä. Usein asetetaan nollahypoteesi, jonka mukaan perusjoukoissa ei ole eroa. Testit antavat usein p-arvon, joka kertoo, miten todennäköinen havainto on sillä oletuksella, että nollahypoteesi on totta. Rajana voi olla esimerkiksi 0,05, jota pienemmillä arvoilla nollahypoteesi hylätään ja ero katsotaan tilastollisesti merkitseväksi. Tällä tavalla aineistossa havaittu ero katsotaan siis tilastollisesti merkitseväksi, kun sen todennäköisyys esiintyä sattumalta on pienempi kuin 0,05 (5 %).
Yleisesti käytettyjä merkitsevyystasoja ovat
< 0,05 (α = 5 %) on  tilastollisesti melkein merkitsevä
< 0,01 (α = 1 %) on tilastollisesti merkitsevä
< 0,001 (α = 0,1 %) on tilastollisesti erittäin merkitsevä.
Tiikerisiilikäs

| Tiikerisiilikäs |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Siilikkäät Arctiidae
Alaheimo::  Aitosiilikkäät Arctiinae
Suku::  Spilosoma
Laji::  lubricipedum
Kaksiosainen nimi
 Spilosoma lubricipedum  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Spilosoma lubricipeda 
Katso myös
   Tiikerisiilikäs Wikispeciesissä   Tiikerisiilikäs Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiikerisiilikäs (tai tiikerikehrääjä) (Spilosoma lubricipedum) on hyvin yleinen kesän alkupuolen yöperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Molemmilla sukupuolilla sekä etu- että takasiivet ovat pohjaväriltään puhtaan valkoiset. Etusiivissä on harvakseltaan mustia täpliä. Täplien määrä ja koko vaihtelevat yksilöittäin ja joskus ne saattavat puuttua miltei kokonaan. Siiven kärkiosassa on yleensä rivi siipisuonen kahtia jakamia, parittaisia mustia täpliä, mutta myös ne voivat puuttua. Takasiivissä täpliä on etusiipiä vähemmän, mutta tumma keskitäplä erottuu yleensä ongelmitta. Siipiväli vaihtelee 30–44 mm. Siilikkäille ominaiseen tapaan perhosen ruumis on tuuhean karvainen. Keskiruumiissa karvoitus on valkoista ja takaruumiin selkäpuolella kirkkaankeltaista. Takaruumiin selkäpuolella on rivi mustia täpliä ja kärjessä valkoinen tupsu. Tuntosarvet ovat mustat.
Lennossa perhonen näyttää kokonaan valkoiselta.
Täysikasvuinen toukka on 40–45 mm pitkä. Se on väriltään mustanruskea ja selkäpuolella on kapea, punaruskea selkäjuova. Toukka on kauttaaltaan pitkien, tummien karvojen peittämä ja karvat ovat erityisen pitkiä toukan peräpäässä.
Levinneisyys ja lentoaika

Tiikerisiilikästä tavataan Euroopasta Pohjois-Aasian poikki Japaniin saakka. Suomessa lajia tavataan hyvin yleisenä suunnilleen Oulu-Lieksa -linjan eteläpuolella. Lentoaika on toukokuun lopulta heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat

Tiikerisiilikästä tavataan etenkin kosteilla ja avoimilla niityillä. Se on yöaktiivinen perhonen, jonka saattaa tavata päivällä lepäämästä lehtien alapinnoilla, puiden rungoilla tai rakennusten seinillä. Aikuiset koirasperhoset lentävät mielellään valolle, naaraat harvemmin.
Tiikerisiilikkään elimistössä on histamiineja, joiden vuoksi linnut eivät kelpuuta perhosta ravinnokseen. Naaras tuottaa noin 400 munaa, jotka se laskee suurina ryhminä kasvien lehtien alapinnoille ja kuolee heti saatuaan muninnan päätökseen. Toukat kuoriutuvat noin kahden viikon kuluttua. Nuoret toukat viihtyvät ryhmissä, mutta vanhemmat elävät yksinään. Ne ovat aikuisten tapaan yöaktiivisia ja pudottautuvat häirittyinä välittömästi maahan. Toukat ovat täysikasvuisia elokuussa ja vaeltavat jopa useita päiviä etsien sopivaa koteloitumispaikkaa. Kotelo on harmaanruskean kotelokopan sisällä kasvillisuudessa, lähellä maanpintaa.
Ravintokasvi

Toukka on polyfagi ja elää monilla eri kasvilajeilla.
Aiheesta muualla

Harri Puranen
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q906595  Wikispecies: Spilosoma lubricipeda  BioLib: 54891  BOLD: 197696  EPPO: SPIMLU  EUNIS: 309205  Fauna Europaea: 446997  Fauna Europaea (new): 2b05ba11-898e-47ed-996a-d1f8e2645a4d  GBIF: 1811896  iNaturalist: 81653  LepIndex: 45042  LoB: 4821  NBN: NBNSYS0000006146  NCBI: 875880  Observation.org: 1743  Open Tree of Life: 50276  Laji.fi: MX.62275
Leeni Tiirakari

Leeni Marketta Tiirakari (o.s. Aartelo, 15. lokakuuta 1946 Rauma – 17. tammikuuta 2023 Somero) oli suomalainen opettaja ja tietokirjailija. Tiirakari valmistui ylioppilaaksi Saarijärven yhteiskoulusta vuonna 1965 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1972 pääaineenaan Suomen historia. Pääosan työurastaan hän työskenteli historian lehtorina Someron lukiossa vuodesta 1975 eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2010. Filosofian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti vuonna 1992 Tampereen yliopistossa ja väitteli siellä vuonna 1997 filosofian tohtoriksi Suomen kirjallisuuden alalta aiheesta Taistelevat lukumallit: Minna Canthin teosten vastaanotto. Tämän jälkeen hän oli toimittajana ja kirjoittajana useissa tietokirjoissa.
Teoksia

Tiirakari, Leeni: Taistelevat lukumallit: Minna Canthin teosten vastaanotto.  Helsinki:  SKS, 1997.  ISBN 951-717-957-X
Tiirakari, Leeni & Sari Savikko: Suomen Naisen vuosisadat 4. Tiennäyttäjät.  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3166-1
Majamaa, Raija & Leeni Tiirakari: J. V. Snellman: valtioviisas vaikuttaja.  Helsinki:  SKS, 2006.  ISBN 951-746-678-1
Tiirakari, Leeni: Sata vuotta Someron parhaaksi: Someron Osuuspankki 1910-2010.  Somero:  Someron Osuuspankki, 2010.  ISBN 978-952-5330-37-3
Tiirakari, Leeni & Manu Kärki: Someron kartanot.  Somero:  Amanita, 2011.  ISBN 978-952-5330-45-8
Tiirakari, Leeni: Design Liisa Vitali.  Somero:  Amanita, 2012.  ISBN 978-952-5330-50-2.
Tiirakari, Leeni: Pekka Vuori, kansakunnan kuvittaja. Somero: Amanita, 2013. ISBN 978-952-5330-61-8.
Tiirakari, Leeni & Manu Kärki: Kartanokierros.  (korjattu ja uudistettu laitos teoksesta Someron kartanot)  Somero:  Amanita, 2013.  ISBN 978-952-5330-59-5
Tiirakari, Leeni: Tietoa, taitoa ja yhdessä oppimista. Someron kansalaisopisto 1964–2014.  Somero:  Somero-opisto, 2014.  ISBN 978-951-98214-1-2
Tiirakari, Leeni & Manu Kärki: Kyläkierros.  (Teksti: Leeni Tiirakari, pääkuvaaja: Manu Kärki)  Somero:  Amanita, 2016.  ISBN 978-952-5330-87-8
Tiirakari, Leeni & Manu Kärki: Kyläpuodista supermarkettiin. Someron ja Somerniemen kauppojen historiaa.  Somero:  Amanita, 2017.  ISBN 978-952-5330-93-9
Tiirakari, Leeni: Someron kansakoulut ja peruskoulut.  Somero:  Amanita, 2019.  ISBN 978-952-7319-01-7
Tiirakari, Leeni: Someron yhteiskoulu ja lukio 1927-2020.  Somero:  Amanita, 2020.  ISBN 9789527319031
Tiirakari, Leeni: Lahden kartano.  Somero:  Amanita, 2021.  ISBN 978-952-7319-05-5
Aiheesta muualla

Wahlstedt, Pekka: Kansaa pitää sivistää, ei laskeutua sen tasolle. (Käyttäjätunnuksella) Helsingin Sanomat, 12.5.2006.  Artikkelin verkkoversio.
Minna Canth – realisti ja naisasianainen (Tiirakarin väitöskirjan arviointia) Elävä arkisto. Yle.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Tiedonhankinnan malleja

Tiedonhankinnan malleilla viitataan tiedonhankintatutkimuksen piirissä luotuihin mallinnoksiin ja viitekehyksiin, joilla pyritään mallintamaan yksilöiden tiedonhankintakäyttäytymistä ja sen ilmiöitä. Perinteisesti alan tutkimus, ja sen myötä myös mallit ovat jakautuneet ammatillisen ja ei-ammatillisen tiedonhankinnan piireihin. Ammatillinen ja ei-ammatillinen tiedonhankinta eivät kuitenkaan ole toisiaan poissulkevia, vaan useimmiten täydentävät toisiaan.
Alla listataan erilaisia tiedonhankinnan malleja kehittämisjärjestyksessä.
Paisleyn ja Allenin mallit > Paisleyn malli

Ensimmäinen informaatiokäyttäytymisen mallinnus tuli William Paisleyltä 1968. Paisley totesi tiedonhankintatutkimuksen olleen metodologisesti kypsää, mutta vaatineen kiireellisesti teoriaa.  Hän kritisoi aiemman tutkimuksen painopisteen olleen liiaksi vain muutamien kanavien ja lähteiden käytössä irrallaan tiedonhankinnan suuremmasta kontekstista. Tiedonhankintatutkimuksen viitekehykseksi esittämässä systeemimallissaan Paisley korosti yksilöllisten ominaisuuksien, kuten taustan ja motivaation merkitystä tiedonhankinnassa; hänen mukaansa kyseisiä tekijöitä oli keskeisten kontekstitekijöiden ohella huomioitu puutteellisesti aiemmassa tutkimuksessa.
Paisleyn malli pohjautuu pitkälti tutkijoiden tiedonhankintakäyttäytymistä koskeviin käytäntöihin, joten käyttäjäksi oletetaan mallissa tutkija. Osa-alueet vaikuttavat tiedonhankintaan sitä voimakkaammin, mitä lähempänä ne ovat puoliympyrän keskustaa.  Järvelinin kuvasta näkee, kuinka yksilöllistä toimijaa ympäröivät tämän työryhmä ja organisaatio, joiden puitteissa hän työskentelee, sekä alan tutkijoiden muodostama yhteisö, “invisible college”. Käyttäjän viiteryhmän ja ammattikunnan taustalla uloimpana vaikuttavat poliittinen sekä kulttuurijärjestelmä. Näiden kaikkien ulkopuolelle vielä jäävät epäsuorasti vaikuttavat oikeus-, talous- ja formaalit informaatiojärjestelmät.
Mallia on kritisoitu sen staattisuudesta; siinä ei eritellä taikka tarjota mahdollisuuksia tiedonhankinnan eri tekijöiden keskinäisten vuorovaikutusten havaitsemiseen. Tekijät myös vaikuttavat eri tutkijoihin vaihtelevissa määrin tutkijan työvaiheesta, ajankohdasta ja persoonallisuudesta riippuen.  Tekijöiden esitysmuoto on myös riittämätön, jättäen oikeus-, talous- ja informaatiojärjestelmät ulkopuolelle.