stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiba Inuzuka
Kiban elämäkerta > Chuunin-koe

Chuunin-kokeiden ensimmäisessä vaiheessa Akamaru istui Kiban pään päällä tarkkaillen muiden koepapereita kertoen sitten haukkumalla Kiballe oikeat vastaukset kysymyksiin.
Kokeen kolmannen vaiheen karsinnoissa Kiba joutui taistelemaan Naruto Uzumakia vastaan uskoen voittavansa Naruton helposti. Vaikka Kiba olikin taistelussa paremmassa asemassa, Naruto onnistui voittamaan hänet näppärällä strategiallaan ja hyvällä onnella.
Kun Kiba oli hyökkäämässä Naruton kimppuun takaapäin niin juuri silloin Naruto pieraisi,ja koska Kiballa on herkkä nenä niin hän peitti kasvonsa hajun estämiseksi ja Naruto sai etulyönti aseman.
Kun Kibaa kannettiin lääkintään, Hinata saapui tarjoamaan hänelle parantavaa lääkettä, jota oli antanut myös Narutolle. Huolissaan Hinatasta, Kiba kehotti häntä luovuttamaan, jos joutuisi Gaaraa tai Nejiä vastaan.
Vaikka Kiba olikin taistelun aikana haukkunut Narutoa ja tämän toivetta tulla Hokageksi, Naruto oli ansainnut Kiban kunnioituksen taistelussa. Kiba myös kannusti Narutoa tämän taistellessa Nejia vastaan ja oli yksi harvoista, jotka uskoivat hänen voittavan. Hän ei kuitenkaan saanut katsottua ottelua loppuun, sillä Hinata alkoi yskiä verta ja Kiba vei hänet hoitoon. Siellä Kabuto löi Kiban tajuttomaksi, koska Akamaru oli tunnistanut hänet.
Kiban elämäkerta > Sasuken palautus

Kiba oli yksi Sasukea palauttamaan lähetetyn ryhmän jäsenistä Naruton, Nejin, Chôji Akimichin ja heidän johtajansa, Shikamaru Naran, ohella.
Kun Kiba, Naruto ja Shikamaru suunnittelivat Sasuken sisältävän tynnyrin varastamista äänininjoilta (muiden ryhmän jäsenten jäädessä taistelemaan matkalle), Kiba ja Akamaru joutuivat eroamaan joukosta.
He päätyivät taistelemaan Sakonia ja Ukonia vastaan. Kiba ja Akamaru onnistuivat taistelemaan kaksikkoa vastaan, mutta nämä olivat kuitenkin paljon vahvempia ja melkein tappoivat Akamarun, minkä johdosta Kiba päätti vetäytyä ja piiloutua.
Kaksoset kuitenkin löytävät Kiban, mutta samalla Kankuro saapui auttamaan Kibaa tappaen Sakonin ja Ukonin.
Osa 2

Kiba tekee paluun toisessa osassa kasvaneena. Hänellä on musta takki (oletetavasti nahkatakki) ja hänestä on tullut Chuunin aikaharppauksessa. Akamaru on kasvanut myös. Ennen, Akamaru oli Kiban päällä, nyt Kiba matkustaa Akamarun päällä.
Koirasoturit

Koirasoturit oli suomalainen kokeellinen rockyhtye, joka yhdisti pelimannimusiikkia perinteiseen suomirockiin. Sille ominaista oli mandoliinin, haitarin ja viulun käyttö sähkökitaran ja muiden perinteisten rocksoittimien ohessa. Yhtye vaikutti 1990-luvun alkupuoliskolla ja soitti muun muassa Ruisrockissa vuosina 1992 ja 1993. Se hajosi vuonna 1996. Vaikka monet kriitikot pitivät Koirasoturien tuotantoa erittäin laadukkaana (yhtye voitti muun muassa kerran television Levyraadin), yhtye jäi siitä huolimatta suurelle yleisölle melko tuntemattomaksi. Yhtyeen entiset jäsenet kitaristi Raine Potinkaraa lukuun ottamatta perustivat myöhemmin yhtyeen Sudentunti. Tätä ennen osa heistä yritti päästä pinnalle 1990-luvun lopussa yhtyeellä nimeltä Sixsakki.
Jäsenet

Kari-Kalevi Rantanen: laulu
Raine Potinkara: sähkökitara, taustalaulu
Kimmo Sjöblom: kosketinsoittimet, haitari, taustalaulu
Kim Sjöberg: bassokitara, mandoliini, kitarat
Macce Taanila: rummut, percussiot, taustalaulu
Julkaisut

Ilman väki (1991)
Vuorovetten rytmi (1993)
Kathryn Newton

| Kathryn Newton |
| --- | --- |
 Kathryn Newton (2012)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kathryn Love Newton
Syntynyt: 8. helmikuuta 1997 (ikä 27)  Orlando, Florida, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Kathryn Love Newton (s. 8. helmikuuta 1997 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan päärooleistaan Louise Brooksina CBS:n komediasarjassa Sinkkuisä Gary (2008–2010), Abigail Carlsonina HBO:n mysteeridraamasarjassa Big Little Lies (2017–2019) ja Allie Pressmanina Netflixin teinidraamasarjassa The Society  (2019).
Filmografia > Elokuva

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2002 | Abbie Down East | Mahala Burgess |
| 2003 | Bun-Bun | Chloe |
| 2011 | Bad Teacher | Chase Rubin-Rossi |
| 2012 | Paranormal Activity 4 | Alex |
| 2015 | The Martial Arts Kid | Rina |
| 2016 | Mono | Katie |
| 2017 | Lady Bird | Darlene Bell |
| 2017 | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri | Angela |
| 2018 | Blockers | Julie |
| 2018 | Ben Is Back | Ivy Burns |
| 2019 | Pokémon Detective Pikachu | Lucy Stevens |
| 2020 | Freaky | Millie |
| 2021 | The Map of Tiny Perfect Things | Margaret |
| 2021 | Unknown Dimension: The Story of Paranormal Activity | Herself |
| 2023 | Ant-Man and the Wasp: Quantumania | Cassie Lang |
| 2024 | Winner | Brittany Winner |
| 2024 | Lisa Frankenstein | Lisa Swallows |
| 2024 | Abigail |  |
Filmografia > Televisiosarja

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2002–2003 | All My Children | Colby Marian Chandler |
| 2008–2010 | Sinkkuisä Gary | Louise Brooks |
| 2013 | Mad Men | Mandy |
| 2013–2014 | Dog with a Blog | Emily Adams |
| 2014–2018 | Supernatural | Claire Novak |
| 2016 | A Housekeeper's Revenge | Laura Blackwell |
| 2016–2017 | Halt and Catch Fire | Joanie Clark |
| 2017–2019 | Big Little Lies | Abigail Carlson |
| 2017 | Little Women | Amy March |
| 2019 | The Society | Allie Pressman |
Aiheesta muualla

Kathryn Newton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Koirafanitus

Koirafanitus oli yhdeksän kertaa vuodessa ilmestyvä nuorten koira-aiheinen aikakauslehti, jonka päätoimittaja oli Liisa Kukkanen. Lehti ilmestyi vuosina 2009–2014. Lehteä kustansi SudenHenki.
Aiheesta muualla

Koirafanitus
Kissanpiiskaajankuja

| Kissanpiiskaajankuja> Kattpiskargränden |
| --- | --- |

Maa:  Suomi
Tieluokka:  katu
Omistaja:  Kristiinankaupunki
Tienpitäjä:  Kristiinankaupunki
Alkupiste:  Läntinen Pitkäkatu
Huomautuksia:  Suomen 3. kapein katu
Kissanpiiskaajankuja (ruots. Kattpiskargränden) on katu Kristiinankaupungin kantakaupungissa, hieman Kauppatorin eteläpuolella. Katu päättyy lännessä Läntiseen Pitkäänkatuun ja idässä merenrannan tuntumaan. Poikkikadut ovat Itäinen Pitkäkatu ja Rantakatu.
Kissanpiiskaajankuja sijaitsee puutaloalueella ja on Suomen kolmanneksi kapeimpana katuna (kapeimmillaan 299 cm) matkailunähtävyys. Suomen kapein katu on Raumalla sijaitseva Kitukränn ja Naantalissa sijaitseva Kristiinankatu on toiseksi kapein.
Kadun nimi on peräisin yhdeksänhäntäisen kissan käyttäjästä eli purjelaivojen ajoilta, jolloin miehistöä saatettiin rangaista piiskaamalla. Vanhaan merenkulkukaupunkiin sana lienee kulkeutunut merimiestarinoiden mukana ja otettu kadunnimeksi, mutta merenkulkijoiden kadottua suurelta osin nimen alkuperä on jäänyt useimmille kaupungin asukkaille tuntemattomaksi.
Kommunismin uhrien muistomerkki

| Kommunismin uhrien muistomerkki |
| --- | --- |

Sijainti:  Washington (DC), Yhdysvallat
Koordinaatit:  38.8984°N, 77.0120°W
Suunnittelija:  Thomas Marsh
Tyyppi:  patsas
Valmistusvuosi:  2007
Kommunismin uhrien muistomerkki (engl. Victims of Communism Memorial) on Washingtonissa Yhdysvalloissa sijaitseva miljoonien kuolleiden kommunismin uhrien muistoksi pystytetty muistomerkki. Patsas on pronssinen, kolme metriä korkea ja se sijaitsee lähellä kongressitalo Capitolia. Patsas on kopio 30. toukokuuta 1989 Tiananmenin aukiolla opiskelijamielenosoittajien pystyttämästä Demokratian jumalatar -patsaasta, joka sittemmin tuhottiin. Demokratian jumalatar -patsas jäljitteli Vapaudenpatsasta. Kommunismin uhrien muistomerkin teki kuvanveistäjä Thomas Marsh.
George W. Bush vihkii muistomerkin käyttöön.
Muistomerkin vihki käyttöön presidentti George W. Bush 12. kesäkuuta 2007, Ronald Reaganin Berliinissä pitämän ”Purkakaa tämä muuri!” -puheen 20-vuotispäivänä.
Muistomerkin ideoijien mukaan se on ainoa kommunismin uhrien muistoksi pystytetty muistomerkki. Heidän arvioidensa mukaan kommunististen hallitusten uhreina on saanut surmansa yli 100 miljoonaa ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kommunismin uhrien muistomerkki Wikimedia Commonsissa
Kosmogonia

Kosmogonialla (m.kreik. κοσμογονία: κόσμος, ”kosmos”, ”kaikkeus”; γί(γ)νομαι / γέγονα, ”syntyä”, ”tulla”) tarkoitetaan yleisesti mitä tahansa käsitystä, joka käsittelee maailmankaikkeuden alkuperää tai syntyä. Tähtitieteessä kosmogonia on aurinkokunnan syntyä tutkiva osa-alue.
Kosmogonia on perinteisesti erotettu kosmologiasta, jonka alaan kuuluu kaikkeus kokonaisuudessaan koko sen olemassaolon ajalta, ja joka ei tämän filosofisen jaottelun mukaan tutki kaikkeuden alkuperää. Kuitenkin esimerkiksi kaikkeuden luojaan perustuvaa jumalatodistusta kutsutaan kosmologiseksi todistukseksi, vaikka se käsittelee enemmän kosmogonisia kuin kosmologisia ajatuksia. Fysiikassa ja tähtitieteessä kosmologia on tiede, joka tutkii kaikkeuden rakennetta ja kehitystä.
Aiheesta muualla

Why the Universe Exists – the Short Answer (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Where did the Universe come from? (englanniksi)
Kovaa peliä Bostonissa

| Kovaa peliä Bostonissa> Spenser: For Hire |
| --- | --- |
Tyyli:  rikos draama
Kestoaika:  noin 48 minuuttia
Luoja(t):  John Wilder Robert B. Parker
Pääosissa:  Robert Urich Avery Brooks Barbara Stock Ron McLarty Carolyn McCormick Richard Jaeckel
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC
Esitetty:  20. syyskuuta 1985 – 7. toukokuuta 1988
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  66
Tuotanto
Tuottaja(t):  Michael J. Maschio Robert Hamilton Cleve Landsberg
Vastaava(t) tuottaja(t):  William Robert Yates John Wilder Juanita Bartlett
Ohjaaja(t):   Ohjaajat Winrich Kolbe Virgil W. Vogel David Whorf William Wiard Richard A. Colla Harvey Hart Harry Harris Cliff Bole Ray Austin Bruce Bilson 
Käsikirjoittaja(t):   Käsikirjoittajat Robert B. Parker John Wilder Daniel Freudenberger Robert Hamilton Bruce Murkoff Steve Hattman William Robert Yates Alex Gansa Howard Gordon Lee Goldberg Norma Safford Vela Robert M. Young David Abramowitz Robert Bielak David Carren Michael Petryni Tom Chehak Nelson Costello William Rabkin Joan H. Parker 
Säveltäjä(t):  Steve Dorff Larry Herbstritt
Leikkaaja(t):   Leikkaajat Dick Wormell Mark S. Westmore Diane Adler Clay Bartels William P. Magee Janet Weinberg Gary Griffin 
Lavastaja(t):   Lavastajat Richard D. Kent Bryan Thetford Tom Bugenhagen John Told Joanne MacDougall 
Kuvaaja(t):  Peter Salim Ronald M. Lautore
Tuotantoyhtiö(t):  Warner Bros. Television Jadda Productions
Aiheesta muualla
IMDb 
Kovaa peliä Bostonissa (engl. Spenser: For Hire) on yhdysvaltalainen televisiosarja 1980-luvulta. Se perustuu Robert B. Parkerin Spenser-rikosromaanisarjaan, ja sijoittuu Bostoniin. Sarjaa tehtiin 66 jaksoa vuosina 1985–1988. Suomessa sarjaa alettiin esittää 18.4.1987 (MTV). Pääosissa esiintyvät Robert Urich ja Avery Brooks.
Aiheesta muualla

Kovaa peliä Bostonissa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kibera

| Kibera |
| --- | --- |
 Ilmakuva Kiberan slummista vuonna 2010.
 Kiberan kartta johon on merkitty sen kylät.
 Kibera
 Koordinaatit: 1°18′44.28″S, 36°47′29.4″E 
Valtio:   Kenia
Kaupunki:  Nairobi
slummi:  1920-luvulla
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,5 km²
Väkiluku (2009):  virallinen 170 070 (aiemmin on esitetty arvioita 700 000–1 000 000 asukkaasta)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kibera on Afrikan toiseksi suurin slummi läntisessä Nairobissa, Keniassa. Arviot sen suuruudesta kuitenkin vaihtelevat eikä tarkka asukasmäärä ole tiedossa. Alkujaan britit perustivat Kiberan nubialaisten sotilaiden asuinpaikaksi 1920-luvulla palkkioksi heidän palveluksistaan ensimmäisessä maailmansodassa. Nimi Kibera tulee nubialaisten kielten sanasta kibra joka tarkoittaa metsää.
Sijainti ja asukkaat

Kibera sijaitsee noin viisi kilometriä lounaaseen Nairobin keskustasta. Se on kahden ja puolen neliökilometrin kokoinen. Nykyisin suurin osa asukkaista on lähtöisin kenialaisista kikuju-, luo- ja luhya-heimoista. Siellä asui vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 170 070 asukasta. Epävirallisten arvioiden mukaan asukkaita saattaa olla yli miljoona, mikä on ilmeisestikin niin suuri määrä, että täsmällistä lukumäärää ei pystytä kertomaan. Asukkaista arvellaan olevan työttömiä on noin 50 %. Kiberan alueella on kyliä, kuten Kianda, Soweto, Gatwekera, Kisumu Ndogo, Lindi, Laini Saba, Siranga/Undugu, Makina sekä Mashimoni.
Kenian asuntoministeriö rakennuttaa Kiberan viereen kerrostaloja slummien asukkaita varten UN-Habitat-ohjelman tuella. Kuitenkin niissäkin on ongelmia, ja osa asukkaista palaa slummiin.
Alueella on kuvattu useita elokuvia, kuten muun muassa Fernando Meirellesin Oscar-voittaja Uskollinen puutarhuri (The Constant Gardener) (2005). Kati Juurus teki vuonna 2015 dokumenttielokuvan For Kibera!, joka kertoo slummiradion DJ-toimittajasta Boy Dallasista, joka kertoo slummin asukkaille sen uutiset.
Kuvia

Näkymää Kiberasta syyskuussa 2005.
Näkymää tammikuussa 2007.
Puro Kiberan slummissa vuonna 2009.
Katunäkymä Kiberasta vuonna 2015.
Naisten työpaja Kiberassa.
Koulu Kiberassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juurus, Kati (ohjaaja): Dokumenttiprojekti: Kibera! Yle Areena.  26.2.2016. Viitattu 2.2.2020. Katsottavissa toistaiseksi.
Smedt, Johan Victor Adriaan de: The Nubis of Kibera: a social history of the Nubians and Kibera slums..  (Väitöskirja)  Universiteit Leiden, 2011.  Teoksen verkkoversio (viitattu 2.2.2020).
Mukeku, Joseph: Urban Slum Morphology and Socio-economic Analogies: A Case Study of Kibera Slum, Nairobi, Kenya. Urbanisation, 2018, 3. vsk, nro 1, s. 17–32.  doi:10.1177/2455747118790581.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.2.2020. (englanniksi)
Kiinan nykyvalokuvaus

Kiinan nykyvalokuvauksen voidaan katsoa alkaneen vuosina 1976–1977. Nykyvalokuvaus on käynyt läpi erilaisia muutoksia maan sisäisten ja kansainvälisten sosiaalisten, taloudellisten ja kulttuuristen muutosten myötä.
Epävirallisen valokuvauksen nousu

Kiinan valokuvauksen historian käännekohta tapahtui vuosina 1976–1979. Varhaisin ilmiö oli harrastajavalokuvaajien epävirallisen verkoston synty Pekingissä, joka dokumentoi systemaattisesti pääministeri Zhou Enlain hautajaisiin ja suremiseen liittyviä tapahtumia. Valokuvat koottiin yleisölle suunnattuihin julkaisuihin. Huhtikuun neljännen päivän liikkeenä tunnetun ryhmän valokuvat säilyttivät tapauksen ihmisten mielissä, ja se oli tärkeä osa Kiinan nykyvalokuvauksen historian syntyä.
Varhaisessa vaiheessa alkoivat kokoontua myös valokuvauspiirit. Esimerkiksi vuonna 1979 tapaamiset aloittaneessa Joka perjantain salongissa Pekingissä oli yli 30 jäsentä. Spontaanisti muodostuneet yhteisöt kokosivat yhteen nuoria valokuvauksesta kiinnostuneita. Kulttuurivallankumouksen jälkeisessä vapautuneemmassa poliittisessa ilmapiirissä hankittiin tietoa valokuvauksen historiasta ja materiaaleista, sekä tutkittiin vakavasti valokuvauksen ominaisuuksia omana taiteenlajina.
Vuoden 1979 alussa muodostettiin Huhtikuun valokuvausyhdistys, jonka ensimmäisen näyttelyn teema oli Luonto, yhteiskunta ja ihminen. Näyttelyssä oli 170 teosta 45 taiteilijalta. Näyttelyn katalogin johdannon mukaan pyrkimys oli selvästi edistää ”taidetta taiteen vuoksi”, ja  vapauttaa valokuvaus poliittisen propagandan rajoituksista. Näyttelyn teoksia luonnehti humanististen arvojen palauttaminen, paluu luontoon ja yhteiskunnan edustaminen.
Uuden aallon valokuvaus

Eri puolilla maata perustettiin 1980-luvun alussa lukuisia uusia valokuvausyhdistyksiä. Uuden aallon valokuvaus liittyi Kiinan 1980-luvun ”Kulttuuri-innostukseen” ja  85 Art New Waven piiriin, sekä ajan kirjallisuuden ja taiteen ”informaatioräjähdyksen” käsitteeseen. Eri länsimaista omaksuttiin uusia tyylejä ja vaikutteita, jotka olivat olleet kiellettyjä Kulttuurivallankumouksen aikana.
Länsimaisten vaikutteiden alaiset näyttelyt ja julkaisut vyöryivät Kiinaan ja satoja teoreettisia ja taidehistoriallisia kirjoja käännettiin ja julkaistiin lyhyessä ajassa. Valokuvaukseen liittyviä aikakauslehtiä alkoi ilmestyä vuodesta 1984 alkaen, ja niistä tuli suosittuja nuorten taiteilijoiden keskuudessa.
Aikakauteen liittyi dokumenttivalokuvauksen liike, joka yhdistyi läheisesti ajan poliittiseen ja yhteiskunnalliseen ympäristöön. Valokuvaajien aiheet, tyyli ja tekniikka liittyi yhteiskunnalliseen uudistamiseen ja sen piirissä kuvattiin tavallisia ihmisiä ja kiinalaisen yhteiskunnan jatkuvuuden henkeä. Se liittyi myös Scar Art (shangen meshul) liikkeeseen, jossa aihe oli ihmiskunnan traagisen kohtalon liittyminen Kiinan yhteiskuntaan. Suuntauksessa oli vahvaa etnografista kiinnostusta, sekä romanttista kuvausta, joka liittyi symbolisesti Kiinan uusimpaan historiaan, joka tarvitsi uudistusta. Samaan aikaan tapahtuneen Kiinan urbanisoitumisen myötä yhä useammat dokumenttivalokuvaajat kiinnittivät huomiota suurkaupunkien maisemiin, jotka olivat välivaltaisen muutoksen kourissa. Yleisiksi aiheiksi tulivat tuhotut rakennukset, länsimaisen kulttuurin ja markkinatalouden invaasio, kaupunkiväestö ja elämä suurkaupungeissa.
Kokeellinen valokuvaus

Uuden aallon liike oli saavuttanut tavoitteita 1980-luvun lopulla valokuvauksen hyväksymisessä taiteenalana Kiinassa. Sen jälkeen ilmestyi uudenlainen valokuvaus, jossa oli vahva kokeellinen panos ja joka liittyi nopeasti kasvavaan avantgardetaiteeseen. Kokeellinen valokuvaus syntyi 1980-luvun puolella, mutta se nousi esiin voimakkaasti 1990-luvun alkupuolella. Kokeelliset valokuvaajat elivät ja  työskentelivät usein yhdessä kokeellisten taiteilijoiden kanssa ja esittivät teoksiaan lähes aina epävirallisissa taidenäyttelyissä.
Kokeellinen taide yhdistyi taiteen nopeaan globalisoitumiseen, kokeellista valokuvausta esitettiin yhä useammin kansainvälisissä näyttelyissä ja siitä tuli kulutustavaraa kasvaville taidemarkkinoille. Uudessa ilmapiirissä valokuvaajat saattoivat säilyttää kotimaassa vaihtoehtoisen taiteilijan aseman ja tehdä samalla yhteistyötä ulkomailla kansainvälisten museoiden, kuraattorien ja taidekauppiaiden kanssa.
Tähän aikaan liittyi Pekingin East Village -yhteisön synty. Siinä oli performanssitaiteilijoita, kokeellisia valokuvaajia ja avatgarde-taidemaalareita. Taiteilijoista useimmat olivat kotoisin Kiinan maakunnista. He löysivät yhteisiä  kiinnostuksen kohteita ja alkoivat tehdä kokeellisia taideprojekteja. Myös uudenlaisia valokuvajulkaisuja alkoi ilmestyä.
Aikaan liittyi konseptuaalisen valokuvauksen käsitteen yleistyminen. Sen myötä valokuvaajat asettivat konseptin ja diskurssin representaation edelle, harjoittaen taiteellisia kokeiluita todellisuuden dekonstruoimiseksi. Elämän merkityksellisten hetkien sijaan kiinnitettiin huomiota taiteelliseen ilmaisutapaan ja teosten esityskontekstiin.
Kokeellisten valokuvausorganisaatioiden perustaminen

Kokeellisen kiinalaisen taiteen legitimisaatio tapahtui 3. Shanghain biennaalin (2000) ja Guangzhoun 1. triennaalin (2002) myötä. Se merkitsi taiteen laajempaa kansainvälistymistä ja valokuvaus alkoi osallistua laajemmin yhteiskunnan kulttuurielämään ja taidekasvatukseen. Vuodesta 2007 alkaen on syntynyt uusia valokuvauksen näyttelytiloja, kaupallisia foorumeita, tutkimuskeskuksia, kritiikkiä ja tutkimusta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Chinese Contemporary Photography Chinese-photography.net. Viitattu 6.10.2017. (englanniksi)
August Edvard Örn

August Edvard Örn (22. lokakuuta 1826 – 23. syyskuuta 1895 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
August Edvard Örnin vanhemmat olivat valtioneuvos Werner Gideon Örn ja Anna Marie Karoline von Schluetter ja puoliso vuodesta 1864 Marie Elisabeth von Richter. Örn tuli oppilaaksi Haminan kadettikoulun ensimmäiselle erikoisluokalle 1842 ja määrättiin 1847 valmistuttuaan aliluutnanttina palvelukseen Laatokan jääkärirykmenttiin. Seuraavana vuonna hänet komennettiin Pietarin tykistökouluun, jonka upseeriluokat suoritettuaan hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen 4. kenttätykistöprikaatiin vuonna 1849. Örn ylennettiin luutnantiksi 1853 ja siirrettiin 13. tykistöprikaatiin 1855, 18. reservitykistöprikaatiin 1856, 16. täydennysprikaatiin 1857 ja saman vuoden lopulla 5. yhdistettyyn reservitykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin 1858 alikapteeniksi ja 1862 kapteeniksi.
Vuonna 1864 Örn siirrettiin palvelukseen Venäjän armeijan tykistön keskushallintoon erityistehtäviä varten. Hänet oli 1865 komennettu komppaniaupseeriksi H.M. Keisarin paašikouluun. Vuonna 1867 Örn ylennettiin everstiluutnantiksi ja määrättiin Väinänlinnan vaatetusverstaiden tarkastajan apulaiseksi. Hänet ylennettiin everstiksi 1871 ja nimitettiin Venäjän armeijan tykistökomitean neuvonantajajäseneksi. Turkin sodan jälkeen tammikuussa 1879 Örn määrättiin tykistön pääpolygonin päälliköksi. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1882, eron sotapalveluksesta hän sai kenraaliluutnanttina 1892.
Kommunisti (suomalainen lehti)

| Kommunisti |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Julkaisija:  SKP
ISSN:  ISSN 0450-7177
Perustettu:  1944
Lakkautettu:  1990
Sitoutuneisuus:  SKP
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa 1944-1945 kahdesti kuukaudessa 1946-1948 kerran kuukaudessa 1949-1990
Kommunisti oli Suomen kommunistisen puolueen (SKP) poliittis-teoreettinen äänenkannattaja, joka ilmestyi vuosina 1944–1990. Kommunisti ilmestyi kerran kuukaudessa ja sen painos oli noin 3 000–5 000. Puolet aikakauslehden tilasta vei, vuodesta 1962 lähtien, kansainvälisen Rauhan ja sosialismin ongelmia (RSO) -lehden suomennettu aineisto. RSO oli Neuvostoliitto-johtoisen kansainvälisen kommunistisen liikkeen äänenkannattaja.
Ensimmäinen Kommunisti ilmestyi 16. marraskuuta 1944 ja sitä painettiin 10 000 kappaletta. Kyseessä oli samalla SKP:n ensimmäinen julkinen lehti Suomessa. Ensimmäisen vuoden ajan Kommunisti ilmestyi kerran viikossa, mutta se ilmestymiskertoja vähennettiin kahteen kuukaudessa, kun SKP alkoi julkaista päivälehteä Työkansan Sanomat. SKP julkaisi vuosina 1945–1949 myös erillistä ruotsinkielistä aikakauslehteä Kommunisten.
SKP päätti loppuvuodesta 1983 lakkauttaa Kommunistin, jonka tehtävät siirrettiin uudelle Yhteistyö-viikkolehdelle. SKP:n 20. edustajakokous toukokuussa 1984 päätti kuitenkin lopettaa Yhteistyön ja aloittaa Kommunistin ilmestymisen uudelleen. Vuonna 1990 lehteä ilmestyi vain kolme numeroa.
Päätoimittajat

Aimo Aaltonen 1944
Matti Janhunen 1945–1963
Inkeri Lehtinen 1963–1976
Erkki Rautee 1976–1983
Oiva Björkbacka 1984–1985
Heikki Lehtinen 1986–?
Koirat karvoissaan

| Koirat karvoissaan> Man Trouble |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bob Rafelson
Käsikirjoittaja:  Carole Eastman
Tuottaja:  Vittorio Cecchi Gori Carole Eastman Bruce Gilbert
Säveltäjä:  Georges Delerue
Kuvaaja:  Stephen H. Burum
Leikkaaja:  William Steinkamp
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Penta Pictures  Budding Grove  American Filmworks 
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1992
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koirat karvoissaan (Man Trouble) on Bob Rafelsonin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1992. Sen pääosia näyttelevät Jack Nicholson, Ellen Barkin ja Harry Dean Stanton.
Juoni

Carole Eastmanin käsikirjoittamassa farssimaisessa tarinassa oopperalaulajatar joutuu hankkimaan vartiokoiran suojelemaan itseään murtovarkailta. Kaupanpäällisiksi hän saa omalaatuisen, elostelevan ja epärehellisen koirakouluttajan vaivakseen.