stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaikki synnit
Rooleissa > Toinen tuotantokausi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matti Ristinen  | … |  Jussi Ritola   |
|  Inka Kallén  | … |  Meeri Ritola   |
|  Laura Malmivaara  | … |  Anu Leinonen   |
|  Eeli Jurvelin  | … |  Aaro Leppihalme   |
|  Ari Piispa  | … |  Nimismies Kaarlo Ahola   |
|  Anne Nielsen  | … |  Ritolan äiti   |
|  Milla Kangas  | … |  Tarja Leinonen   |
|  Toni Kamula  | … |  Janne Vanhatalo   |
|  Aino Morko  | … |  Jenni Vanhatalo   |
|  Tuija Nuojua  | … |  Mirja Vanhatalo   |
|  Risto Tuorila  | … |  Matti Mustapää   |
|  Kreeta Salminen  | … |  Leena Niemitalo   |
|  Matti Harju  | … |  Hannu Räihä   |
|  Hannu Kivioja  | … |  Martti Räihä   |
|  Tuula Väänänen  | … |  Maarit Räihä   |
|  Johannes Holopainen  | … |  Lauri Räihä   |
|  Joose Kääriäinen  | … |  poliisimies   |
|  Annika Aapalahti  | … |  Heidi Leppihalme   |
|  Minttu Mustakallio  | … |  Teija Leppihalme   |
|  Jukka Peltola  | … |  Kari Leppihalme   |
|  Hannu Kangas  | … |  Junno   |
|  Pirjo Leppänen  | … |  Elma Sillanpää   |
Rooleissa > Kolmas tuotantokausi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johannes Holopainen  | … |  Lauri Räihä   |
|  Maria Sid  | … |  Sanna Tervo   |
|  Elvia Aarnituli  | … |   Sini Tervo   |
|  Matti Ristinen  | … |  Jussi Ritola   |
|  Inka Kallén  | … |  Meeri Ritola   |
|  Jaakko Ohtonen  | … |  Aaro Leppihalme   |
|  Kreeta Salminen  | … |  Leena Niemitalo   |
|  Saimi Räty  | … |  Ida Niemitalo   |
|  Rosa Honkonen  | … |  Silvia Tervo   |
|  Toni Kamula  | … |  Janne Vanhatalo   |
|  Tuula Väänänen  | … |  Maarit Räihä   |
|  Matti Harju  | … |  Hannu Räihä   |
|  Hannes Suominen  | … |  Mikko Kemppainen    |
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi (2019)

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | Juuret | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 5. huhtikuuta 2019 |
| 2 | 2 | Onnettomuuden tuoja | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 5. huhtikuuta 2019 |
| 3 | 3 | Pienen paikalla | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 5. huhtikuuta 2019 |
| 4 | 4 | Jäähyväiset | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 5. huhtikuuta 2019 |
| 5 | 5 | Intuitio | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 5. huhtikuuta 2019 |
| 6 | 6 | Väärät tuomarit | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 5. huhtikuuta 2019 |
Jaksot > Toinen tuotantokausi (2020)

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 | 1 | Naisen rajat | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 22. lokakuuta 2020 |
| 8 | 2 | Kaiva kaksi hautaa | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 22. lokakuuta 2020 |
| 9 | 3 | Väittely käärmeen kanssa | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 22. lokakuuta 2020 |
| 10 | 4 | Temppelin likaaja | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 22. lokakuuta 2020 |
| 11 | 5 | Viimeinen voitelu | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 22. lokakuuta 2020 |
| 12 | 6 | Syntiinlankeemus | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Merja Aakko | 22. lokakuuta 2020 |
Jaksot > Kolmas tuotantokausi (2022–2023)

| # | Σ # | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 | 1 | Takaisin Varjakkaan | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Venla Aakko | 18. joulukuuta 2022 |
| 14 | 2 | Elämä ja kuolema | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Venla Aakko | 18. joulukuuta 2022 |
| 15 | 3 | Jumalan karitsa | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Venla Aakko | 25. joulukuuta 2022 |
| 16 | 4 | Kylmä koira | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Venla Aakko | 1. tammikuuta 2023 |
| 17 | 5 | Isänmurha | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Venla Aakko | 8. tammikuuta 2023 |
| 18 | 6 | Jos minulla ei olisi rakkautta | Mika Ronkainen | Mika Ronkainen & Venla Aakko | 15. tammikuuta 2023 |
Aiheesta muualla

Kaikki synnit Elisa Viihde Viaplayssa
Kaikki synnit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Mika Ronkainen |
| --- | --- |
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Isänpäivä (1997)  Oulu palaa – kaupunki joka katosi (1998)  Joulupukkien maa (1999)  Kohta maailma muuttuu (2000)  Viimeiset Vuotoksella (2000)  Autobonus (2001)  Huutajat – Screaming Men (2003)  Meän kesä (2004)  Sentenced: Buried Alive (2006)  Freetime Machos (2009)  Laulu koti-ikävästä (2013) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Kaikki synnit (2019–2020) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Nakkipala (1994)  YUP: Porvariston hillitty charmi (1996)  Anna Järvinen & Månskensorkestern: Laulu koti-ikävästä (2013)  Darya & Månskensorkestern: Suomalainen neekerilaulu (2013) 
Kaikki synnit -sarjan ensimmäisen tuotantokauden juliste
Kaikki synnit -sarjan toisen tuotantokauden elokuvajuliste
Hollannin Grand Prix 1965

Hollannin Grand Prix 1965 18. heinäkuuta 1965 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jim Clark, jolle voitto oli kauden viides.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 80 | 2:03:59.1 | 2 | 9 |
| 2 | 12 |  Jackie Stewart | BRM | 80 | +8.0 | 6 | 6 |
| 3 | 16 |  Dan Gurney | Brabham-Climax | 80 | +13.0 | 5 | 4 |
| 4 | 10 |  Graham Hill | BRM | 80 | +45.1 | 1 | 3 |
| 5 | 14 |  Denny Hulme | Brabham-Climax | 79 | +1 krs. | 7 | 2 |
| 6 | 22 |  Richie Ginther | Honda | 79 | +1 krs. | 3 | 1 |
| 7 | 2 |  John Surtees | Ferrari | 79 | +1 krs. | 4 |  |
| 8 | 8 |  Mike Spence | Lotus-Climax | 79 | +1 krs. | 8 |  |
| 9 | 4 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 79 | +1 krs. | 12 |  |
| 10 | 38 |  Innes Ireland | Lotus-BRM | 78 | +2 krs. | 13 |  |
| 11 | 30 |  Frank Gardner | Brabham-BRM | 77 | +3 krs. | 11 |  |
| 12 | 34 |  Richard Attwood | Lotus-BRM | 77 | +3 krs. | 17 |  |
| 13 | 28 |  Jo Siffert | Brabham-BRM | 55 | +25 krs. | 10 |  |
| Kesk. | 20 |  Jochen Rindt | Cooper-Climax | 48 | Öljynpaine | 14 |  |
| Kesk. | 18 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 36 | Tasauspyörästö | 9 |  |
| Kesk. | 26 |  Jo Bonnier | Brabham-Climax | 16 | Öljyvuoto | 15 |  |
| Kesk. | 36 |  Bob Anderson | Brabham-Climax | 11 | Moottori | 16 |  |
Muuta

Paalupaikka: Graham Hill - 1:30.7
Nopein kierros: Jim Clark - 1:30.6 kierroksella 5
Korean tasavallan historia

Korean esihistoria
Jeulmun (8000-1500eaa.)
Mumun (1500-300 eaa.)
Varhaiset kuningaskunnat
Gojoseon ?–108 eaa.
Jin-valtio
Varhaishistoriallinen kausi
Kolmen valtakunnan kausi
Goguryeo (37 eaa.–668 jaa.)
 Baekje (18 eaa.–660 jaa.)
 Silla( 57 eaa.–935 jaa.)
 Gayan heimoliitto (42–562)
Kahden valtakunnan kausi
Silla (668–935)
 Balhae (698–926)
Myöhemmät kolme valtakuntaa
Hugoguryeo (892–936)
Hubaekje (901–918)
Silla (57 eaa.–935 jaa.)
Dynastinen kausi
Goryeo-dynastia (918–1392)
Joseon-dynastia (1392–1897)
Korean keisarikunta (1897–1910)
Siirtomaa-aika
Japanin miehityskausi
Itsenäisyyden aika
Korean jako
Korean sota
Jakautunut Korea
Etelä-Korean historia
Pohjois-Korean historia
n
k
Korean jako
Japanin miehityskausi
Korean jako
Yhdysvaltain sotilashallinto Koreassa
Ensimmäinen tasav. 1948–1960
Korean sota
Toinen tasavalta 1960–1963
Toukokuun 16. vallankumous
Kolmas tasavalta 1963–1972
Neljäs tasavalta 1972–1981
Joulukuun 12. vallankumous
Toukokuun 17. vallankumous
Gwangjun verilöyly
Viides tasavalta 1981–1988
Kuudes tasavalta 1988–
n
k
Etelä-Korea eli Korean tasavalta muodostui toisen maailmansodan jälkeen, kun Neuvostoliitto ja Yhdysvallat jakoivat Korean niemimaan omiin miehitysvyöhykkeisiinsä. Japani oli hallinnut Koreaa siirtomaanaan vuosina 1910–1945, mutta toisen maailmansodan seurauksean se joutui luopumaan Korean niemimaan hallinnasta. Pohjois-Koreassa valtaan nousi kommunistihallinto, kun taas Etelä-Koreasta tuli jyrkästi kommunismin vastainen. Maiden vihamieliset välit johtivat Korean sodan syttymiseen, kun molemmat valtiot katsoivat edustavansa koko Koreaa.
Etelä-Koreassa valtaa piti autoritaarinen sotilashallinto, joka nautti Yhdysvaltojen taloudellista ja sotilaallista tukea. Vasta vuonna 1990-luvulla maa on siirtynyt siviilihallinnon aikakauteen. Etelä-Korea on tukenut voimakkaasti maan teollistumista Yhdysvaltojen taloudellisen tuen avulla. Sen seurauksena maa on kehittynyt yhdeksi Aasian merkittävimmistä teollisuusmaista.
Syngman Rheen tasavalta

Sodan jälkeen suuri osa Etelä-Korean tuotantolaitoksista oli raunioina ja maa oli hyvin riippuvainen ulkomaisesta, pääasiassa Yhdysvaltain tarjoamasta taloudellisesta avusta. Tuontiriippuvuuden vähentämiseksi maassa alettiin tuottaa hyödykkeitä ja raaka-aineita itse. Teollisuuden kehitys johti 1950-luvun puolivälistä lähtien maan bruttokansantuotteen nopeaan kehitykseen. Talouspolitiikka ja parempi koulutus johtivat kiihtyvään kaupungistumiseen. Tällä oli myös suora vaikutus maan politiikkaan, kun koulutettu kaupunkilaisväestö toi omat poliittiset mielipiteensä äänekkäämmin esiin.
Korean sota ja pelko uudesta sodasta vaikutti voimakkaasti sekä Etelä-Korean että Pohjois-Korean politiikkaan sodan jälkeisinä vuosikymmeninä. Etelä-Koreassa Syngman Rhee valittiin maan presidentiksi jatkokaudelle vuonna 1952, sodan ollessa yhä kesken. Perustuslaki rajoitti presidenttien toimikauden kahteen, mutta kansalliskokous, jossa Rheen puolueella oli enemmistö, poisti tämän rajoituksen, jolloin Rheen oli mahdollista jatkaa presidenttinä tämänkin jälkeen. Rheen hallinto alkoi ajan mittaan muuttua yhä autoritaarisemmaksi. Perusteluna tähän pidettiin Pohjois-Korean uhkaa. Poliittisia vastustajia vangittiin ja he saattoivat varautua jopa kidutukseen. Rheen hallinto oli muodollisesti demokraattinen, mutta käytännössä se oli autoritaarinen sotilashallinto. Sodanjälkeinen Etelä-Korea nojasi vahvasti Yhdysvaltain tukeen. Kylmän sodan politiikan hengessä Yhdysvallat tuki antikommunistista Etelä-Koreaa, sen epädemokraattisesta hallinnosta huolimatta, sillä se piti sotilashallitusta varmempana vakuutena siitä, että Etelä-Korea pysyy länsiblokissa.
1950-luvulla Etelä-Korean kansalaisista tuli poliittisesti tietoisempia, etenkin maan kaupungeissa. Maan lehdistö hyökkäsi hallinnon autoritaarisuutta ja korruptoituneisuutta vastaan ja Rheen suosio alkoi laskea. Osasyynä tähän oli myös maan huonontunut työllisyys ja taloudellinen tilanne, mihin oli yhtenä syynä Yhdysvaltojen talousavun väheneminen. Rhee voitti vuoden 1960 presidentinvaalit, mutta vaalit olivat vilpilliset. Maassa nähtiin vaalien jälkeen suuria opiskelijamielenosoituksia, joissa sai surmansa 142 mielenosoittajaa poliisin toimesta. Huhtikuun vallankumouksena tunnettujen tapahtumien johdosta paine Rheetä kohtaan kasvoi niin suureksi, että hän katsoi lopulta parhaaksi erota ja hän lähti maanpakoon Havaijille. Hän kuoli siellä 90-vuotiaana vuonna 1965.
Demokraattinen välinäytös

Rheen jälkeistä aikaa Etelä-Koreassa seurasi lyhyt perustuslaillisen hallinnon ja niin kutsutun toisen tasavallan kausi. Maan presidentiksi nousi Yun Bo-seon ja pääministeriksi Chang Myon. Etelä-Korean uuden hallinnon tehtävät olivat suuret; maa oli pitkään kärsinyt huonosta hallinnosta ja korruptiosta. Entisellä diktatuurilla oli kannattajansa maan poliisivoimissa ja armeijassa. Lähes päivittäin kaduilla syntyi opiskelijamielenosoituksia, jotka vaativat taloudellisia ja poliittisia uudustuksia. Maan hallituksella ei kuitenkaan ollut mitään valmista ohjelmaa ongelmien korjaamiseksi. Lakia ja järjestystä ei kyetty ylläpitämään, sillä poliisivoimat eivät nauttineet kansan luottamusta, sillä se oli ollut liian pitkään Rheen hallinnon välineenä. Maan hallitus ei myöskään kyennyt hallinnoimaan armeijaa, missä monet upseerit olivat sitoutuneet autoritaariseen järjestelmään ja he pelkäsivät oman asemansa puolesta ja tätä uhannutta radikalismia. Tilanne alkoi kehittyä otolliseksi sotilasvallankaappaukselle.
Poliittinen kriisi 2024–

3. Joulukuuta 2024 presidentti Yoon Suk-yeol julisti maahan poikkeustilan, jota osa armeijan joukoista oli komennettu valvomaan. Heti tämän jälkeen oppositiopoliitikot olivat yrittäneet päästä parlamenttirakennukseen sisälle äänestämään poikkeustilan kumoamisesta johon presidentti Yoon vastasi lähettämällä sotilaita parlamenttiin tarkoituksenaan estää äänestys, mutta parlamentin edustalle kokoontuneet mielenosoittajat olivat estäneet sotilaiden pääsyn sisään parlamenttirakennukseen. Tämän johdosta 190 poliitikkoa onnistui pääsemään äänestykseen jossa he kaikki äänestivät poikkeustilan kumomisen puolesta. Myöhemmin armeijan joukot vetäytyivät parlamentin luota ja ilmoittivat että äänestyksestä huolimatta poikkeustila pysyy voimassa kunnes presidentti on sen perunut. Vain muutamia tunteja myöhemmin, presidentti Yoon kertoi peruvansa poikkeustilan ja poikkeustilan valvomiseen komennetut armeijan joukot vedettäisiin pois.
Etelä-Korean opposition Demokraattinen puolue vaati tapahtuman jälkeen presidentin eroa syyttäen tätä kapinasta. Oppositio on myös syyttänyt Yoonin julistusta perustuslain vastaiseksi, sekä vallankaappausyritykseksi.
Poliittinen kriisi 2024– > Yoon Suk-yeolin virkasyyte ja Han Duck-soon valtaannousu

14. joulukuuta 2024 Etelä-Korean parlamentti äänesti, että Yoon Suk-yeol asetetaan virkasyytteeseen äänin 204-85. Puolueella, johon myös presidentti Yoon kuuluu on parlamentissa 108 paikkaa, joten virkasyytteen eteneminen vaati myös hänen oman puolueen edustajia äänestämään virkasyytteen puolesta. Virkasyytteen johdosta presidentti Yoon pidätettiin virantoimituksesta ja väliaikaiseksi presidentiksi nousi silloinen pääministeri Han Duck-soo. Yoon kuitenkin pysyy yhä nimellisesti presidenttinä, vaikka onkin virasta pidätettynä. Yoonin mahdollisesta erottamisesta vastaa perustuslakituomioistuin, jolla on 180 päivää aikaa tehdä päätös tapauksesta.
Poliittinen kriisi 2024– > Han Duck-soon virkasyyte ja Choi Sang-mokin valtaannousu

27. joulukuuta 2024 eli alle 2 viikkoa Han Duck-soon valtaannoususta parlamentti päätti panna myös hänet virkasyytteeseen, sillä hän oli kieltäytynyt nimittämästä perustuslakituomioistuimen tuomareita joiden olisi määrä saattaa päätökseen Yoonin erottaminen. Hanin virkasyytteen puolesta äänesti kaikki 192 kansanedustajaa, jotka osallistuivat äänestykseen. Virkasyytteen johdosta Han syrjäytetään virkaatekevän presidentin virasta ja hänen seuraajakseen nousi maan valtiovarainministeri Choi Sang-mok.
Poliittinen kriisi 2024– > Yoon Suk-yeolin epäonnistunut pidätysyritys

Presidentti Yoon Suk-yeolille oli haettu pidätysmääräys jonka johdosta hänet oltiin kutsuttu kolmesti kuultavaksi, mutta hän kieltäytyi joka kerta saapumasta paikalle. 31. joulukuuta Etelä-Korean tuomioistuin antoi kuitenkin presidentti Yoonista pidätysmääräyksen. Pidätysmääräys on voimassa 6.tammikuuta 2025 saakka ja tutkinnasta vastaava viranomainen kertoi että presidentti Yoon aiotaan pidättää siihen mennessä. Presidentti Yoonin asianajaja kuitenkin pitää pidätysmääräystä laittomana sekä perättömänä ja väittää ettei tutkintaryhmällä ole valtuuksia tutkia presidenttiä.
3.tammikuuta 2025 korruptiotutkintaviraston korkea syyttäjä Lee Dae-hwan ja muita viranomaisia yrittivät pidättää presidentti Yoonin tämän virka-asunnosta. Virka-asunnossa ollut sotilasyksikkö kuitenkin pidätteli tutkintaviranomaisia ja presidentin oma turvallisuuspalvelu esti pidätyksen. Virka-asunnolla oli satoja poliiseja ja virka-asunnon ympäröivälle alueelle oli tuotu 2700 poliisia ehkäisemään yhteenottoja. Pidätysyrityksen aikana syyttäjät pidättivät kuitenkin kaksi upseeria, joista toinen oli maavoimien komentaja 'Park An-Su. Heitä vastaan nostettiin syytteet.
Korean tasavallan perustamistilaisuus 15. elokuuta 1948.
Syngman Rhee ja Douglas MacArthur vuonna 1948.
Park Chung-hee vuonna 1975.
Norjan kuningaskunta (872–1397)

Norjan valtakunta tai Norjan kuningaskunta (muinaisnorjaksi Norégveldi, kirjanorjaksi Norgesveldet, uusnorjaksi Noregsveldet) viittaavat Norjan kuningaskuntaan suurimmillaan 1200-luvulla pitkän sisällissodan jälkeen. Kuningaskuntaan kuului nykyisen Norjan alue, nykyisen Ruotsin Jämtlandin, Härjedalenin, Bohuslänin sekä Idren ja Särnan alueet sekä Norjan merentakaiset alueet, joita norjalaiset merimiehet olivat asuttaneet vuosisatoja ennen alueiden liittämistä kuningaskuntaan. Norja, jonka laajentuminen alkoi kuningaskunnan perustamisesta vuonna 872, oli suurimmillaan vuosien 1240 ja 1319 välillä.
Käännös suomeksi
Borgo Santa Lucia

Via Santa Lucia vuonna 1865
Santa Lucia a mare -kirkko
Borgo Santa Lucia  tai lyhemmin Santa Lucia on historiallinen kaupunginosa eli rione Napolissa, Italiassa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Via Santa Lucia -nimisen kadun molemmin puolin. Sekä katu että kaupunginosa ovat saaneet nimensä merenrannalla sijaitsevasta Santa Lucia a mare -kirkosta, jonka tiedetään olleen olemassa ainakin jo 800-luvulla, joskin legendan mukaan sen olisi rakennuttanut jo 300-luvulla eräs Konstantinus Suuren tyttärentytär. Kirkossa säilytetään pyhäinjäännöksenä väitettyjä Pyhän Lucian silmiä.
Alue

Alueeltaan kaupunginosa vastaa samannimistä seurakuntaa ja sijaitsee pääosin Via Santa Lucian ja Via Generale Giordano Orsinin sekä niiden poikkikatujen varsilla. Siihen kuuluvat myös Megaris-saari, jossa sijaitsevat entinen kalastajakylä Borgo Marinari, Castell dell’Ovo -linna sekä Via Chiatamone, jotka kaikki näkyvät Via Partenope -nimiselle rantakadulle, joka tunnetaan myös nimellä Lungomare. Borgo Santa Luciassa sijaitsee myös Il Mattiono -lehden toimitus, ja lehdestä käytetäänkin myös nimitystä ”Pallonetto of Santa Lucia”. Kaupunginosaa rajoittavat etelässä Monte Echian rinteet, idässä ja pohjoisessa aluetta Napolin kuninkaanpalatsin ja Molosiglion puiston ohi kulkeva Via Cesario Console, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä Rua dei Provenzali.
Santa Lucia nykyään

Jo vuonna 1845 merenpinta nousi huomattavasti, minkä vuoksi alkuperäinen Santa Lucia a mara -kirkko oli hylättävä ja rakennettava uusi sen yläpuolelle.  Sen jälkeen kun Molempain Sisiliain kuningaskunta, johon Napolikin kuului, vuonna 1861 liitettiin yhdistyneeseen Italiaan, Santa Lucia koki täydellisen muodonmuutoksen. Muun muassa Via Partenopea levennettiin ja suoristettiin. Ensiset kalastajakorttelit purettiin ja tilalle rakennettiin hienostokaupunginosa hallintorakennuksineen ja hienoinen hotelleineen. Laajoja alueita vallattiin mereltä ja rakennettiin uusia katuja, jotka kaikki ovat palvelleet aluetta hyvin nykyaikaisen turisminkin aikana. Hotellien lisäksi alueella on useiden purjehdusseurojen toimitilat. Campanian aluehallinnon virastot sijaitsevat Palazzo Santa Luciassa, ja alueella sijaitsevat myös Napolin yliopiston konferenssikeskus sekä espanjan kielen ja kulttuurin laitos Instituto Cervantes.
Santa Lucia populaarikulttuurissa

Borgo Santa Lucia on tullut kuuluisaksi useista perinteisistä napolilaista lauluista. Niistä epäilemättä tunnetuin on Teodoro Cottraun Santa Lucia, jonka sävelmä toisaalta on Pohjoismaissa yhdistetty myös 13. joulukuuta vietettävään Lucian päivään. E. A. Marion Santa Lucia Luntana taas tunnetaan Yhdysvaltoihin muuttaneiden napolilaisten symbolina.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Borgo Santa Lucia
Villa di Licinio Lucullon jäännökset Monte Echialla.
Fontana del Gigante Borgo Santa Luciassa
Vicolo del Pallonetto, kuja Borgo Santa Luciassa 1900-luvun alussa
Käännös suomeksi
Hollannin Grand Prix 1969

Hollannin Grand Prix 1969 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. kesäkuuta 1969 Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden kolmas.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Jackie Stewart | Matra-Ford | 90 | 2:06:42.0 | 2 | 9 |
| 2 | 10 |  Jo Siffert | Lotus-Ford | 90 | 24.52 | 10 | 6 |
| 3 | 8 |  Chris Amon | Ferrari | 90 | 30.51 | 4 | 4 |
| 4 | 7 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 90 | 37.16 | 7 | 3 |
| 5 | 12 |  Jacky Ickx | Brabham-Ford | 90 | 37.67 | 5 | 2 |
| 6 | 11 |  Jack Brabham | Brabham-Ford | 90 | + 1:10.81 | 8 | 1 |
| 7 | 2 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 88 | + 2 krs. | 3 |   |
| 8 | 5 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra-Ford | 87 | + 3 krs. | 11 |   |
| 9 | 14 |  John Surtees | BRM | 87 | + 3 krs. | 12 |   |
| 10 | 18 |  Vic Elford | McLaren-Ford | 84 | + 6 krs. | 15 |   |
| Kesk. | 17 |  Silvio Moser | Brabham-Ford | 54 | Sytytys | 14 |   |
| Kesk. | 6 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | 24 | Ripustukset | 6 |   |
| Kesk. | 2 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford | 16 | Vetoakseli | 1 |   |
| Kesk. | 16 |  Piers Courage | Brabham-Ford | 12 | Kytkin | 9 |   |
| Kesk. | 15 |  Jackie Oliver | BRM | 9 | Vaihdelaatikko | 13 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jackie Stewart 1'22.940
Hollannin Grand Prix 1970

Hollannin Grand Prix 1970 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. kesäkuuta 1970 Circuit Park Zandvoort -radalla. Kilpailun voitti Jochen Rindt, jolle voitto oli kauden toinen. Brittiläinen Piers Courage kuoli kilpailussa sattuneessa onnettomuudessa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford | 80 | 1:50:43.4 | 1 | 9 |
| 2 | 5 |  Jackie Stewart | March-Ford | 80 | 30 | 2 | 6 |
| 3 | 25 |  Jacky Ickx | Ferrari | 79 | + 1 krs. | 3 | 4 |
| 4 | 26 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 79 | + 1 krs. | 6 | 3 |
| 5 | 23 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra | 79 | + 1 krs. | 10 | 2 |
| 6 | 16 |  John Surtees | McLaren-Ford | 79 | + 1 krs. | 14 | 1 |
| 7 | 12 |  John Miles | Lotus-Ford | 78 | + 2 krs. | 8 |   |
| 8 | 24 |  Henri Pescarolo | Matra | 78 | + 2 krs. | 13 |   |
| 9 | 22 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 78 | + 2 krs. | 16 |   |
| 10 | 1 |  Pedro Rodríguez | BRM | 77 | + 3 krs. | 7 |   |
| 11 | 18 |  Jack Brabham | Brabham-Ford | 76 | + 4 krs. | 12 |   |
| NC | 15 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 71 | Ei sijoitusta | 20 |   |
| Kesk. | 6 |  François Cevert | March-Ford | 31 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 3 |  George Eaton | BRM | 26 | Öljyvuoto | 18 |   |
| Kesk. | 2 |  Jackie Oliver | BRM | 23 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 4 |  Piers Courage | De Tomaso-Ford | 22 | Kohtalokas onnettomuus | 9 |   |
| Kesk. | 9 |  Jo Siffert | March-Ford | 22 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 20 |  Peter Gethin | McLaren-Ford | 18 | Onnettomuus | 11 |   |
| Kesk. | 32 |  Dan Gurney | McLaren-Ford | 2 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 8 |  Chris Amon | March-Ford | 1 | Kytkin | 4 |   |
| DNQ | 21 |  Andrea de Adamich | McLaren-Alfa Romeo |   |  |  |   |
| DNQ | 19 |  Rolf Stommelen | Brabham-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 31 |  Pete Lovely | Lotus-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 29 |  Silvio Moser | Bellasi-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Jacky Ickx - 1:19.23
1977

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
1977 (MCMLXXVII) oli normaalivuosi (ei karkausvuosi), joka alkoi lauantaista.