stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mutassim Gaddafi

| Mutassim Gaddafi المعتصم القذافي |
| --- | --- |

Libyan kansallinen turvallisuusneuvonantaja
 2008–2011  
Edeltäjä:  Virka perustettu
Seuraaja:  Virka lakkautettu
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1974 Tripoli, Libyan arabitasavalta
Kuollut: 20. lokakuuta 2011 (36 vuotta) Al Misratah, Libyan suuri sosialistinen kansan arabijamahiriya (nyk. Libya)
Tiedot
Suhteita:  Vanessa Hessler (2007–2011)
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Libyan suuri sosialistinen kansan arabijamahiriya
Palvelusvuodet:  1990-luku – 2011
Sotilasarvo:  Everstiluutnantti
Taistelut ja sodat:  Libyan sisällissota
Mutassim Billah Gaddafi (arab. المعتصم بالله القذافي‎, Al-Muʿtaṣim bi-Llāh al-Qaḏḏāfī, transliteroituna myös Al-Moa'tassem Bellah Al-Qaddafi tai Al-Mu'tasim Bi'llah al-Qadhafi; 18. joulukuuta 1974 – 20. lokakuuta 2011) oli libyalainen upseeri ja Libyan kansallinen turvallisuusneuvonantaja vuosina 2008–2011. Hän oli myös Libyan entisen johtajan Muammar Gaddafin neljäs poika ja tämän sisäpiirin jäsen. Vuonna 2011 Gaddafi saatiin kiinni Sirten taistelun aikana ja hänet tapettiin isänsä mukana.
Ura politiikassa > Neuvottelut Yhdysvaltain kanssa

Gaddafi tapasi Yhdysvaltain ulkoministeri Hillary Clintonin huhtikuussa 2009. Tämä oli merkittävin kyseisten maiden välinen diplomaattinen tapaaminen sen jälkeen, kun ne olivat käynnistäneet suhteensa muutamia vuosia aiemmin. Samana vuonna hän tapasi myös senattorit John McCainin ja Joseph Liebermanin. Tällöin hän ilmaisi tarpeen Libyan auttamisesta sotilaallisesti.
Ura politiikassa > Mahdollinen seuraaja

Gaddafi asui Egyptissä muutamia vuosia, sillä hän oli väitetysti yrittänyt kaapata vallan isältään. Hän kuitenkin palasi myöhemmin takaisin Libyaan esimerkiksi työskennelläkseen kansallisena turvallisuusneuvonantajana.
Yksityiselämä

Gaddafi tunnettiin hänen tuhlailevasta elämäntyylistään. Esimerkiksi hän matkusti usein joulunaikaan Saint-Barthélemyn saarelle yksityiskoneellaan, vuokrasi useita kerroksia Lontoon ja Pariisin kalleimmista hotelleista ystäviensä käyttöön ja lähti Italiaan kalliille kampaajalle. Gaddafia kuvailtiin myös kunnianhimoiseksi ja halusi tehdä asioita paremmin kuin hänen isänsä. Hän myös keskusteli usein autoritaarisista johtajista, kuten Adolf Hitleristä. Malli Vanessa Hessler oli Gaddafin kanssa suhteessa vuosien 2007 ja 2011 välillä, ja jatkoi tämän tukemista vielä tämän kuoleman jälkeen. Häntä myös syytettiin seksuaalisesta hyväksikäytöstä yhden Gaddafin naisystävän Talitha Van Zonin ystävän toimesta.
Kuolema

Mutassim Gaddafi vangittiin 20. lokakuuta 2011 Sirten taistelun päätyttyä. Hänen väitettiin jääneen kiinni yritettyään paeta kaupungista autolla. Erään kapinallisen mukaan Gaddafi ampui heitä kohti kiinnijäämisen hetkellä. Häntä ammuttiin kaulaan, kun hän oli väitellyt kaappaajiensa kanssa uskonnosta. Hänestä otetut kuvat osoittivat, että hän oli loukkaantunut ja tajuton, mutta todennäköisesti elossa. Isänsä tavoin häntä ei haudattu päivää kuolemansa jälkeen islamin tapojen vastaan.
Olguiz Rodríguez

| Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Uruguay> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
Olguiz Rodríguez (19. kesäkuuta 1918 – 1991) oli uruguaylainen koripallovalmentaja.
Rodríguez toimi Uruguayn maajoukkueen päävalmentajana sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän toimi Uruguayn päävalmentajana myös vuoden 1959 MM-kilpailuissa, joissa maa sijoittui yhdeksänneksi.
Naamari

Naamari, naamio tai maski on kasvojen suojaksi tai peitteeksi tarkoitettu väline.
Naamio

Naamio on kasvojen peite, jonka tarkoitus voi olla esimerkiksi rituaalinen, huvittelu tai naamioituminen. Naamioita on käytetty esimerkiksi uskonnollisissa tai sosiaalisissa seremonioissa, hautajaisissa, hedelmällisyysriiteissä, sairauksien hoidossa, juhlissa ja sodissa. Niiden avulla voidaan esittää hahmoja teatterissa tai mytologisissa esityksissä. 1900-luvun alussa jotkut länsimaiset taiteilijat kuten Pablo Picasso, Henri Matisse ja André Derain ottivat taiteeseensa vaikutteita afrikkalaisista ja länsioseanialaisista naamioista.
Rikolliset käyttävät usein naamiota tunnistamisen vaikeuttamiseksi. Suomalainen shock-rock-yhtye Lordi käyttää aina esiintyessään julkisesti naamioita.
Kivinaamio esikeraamiselta kulttuurikaudelta noin 7000 vuotta eaa.
Tarukuningas Agamemnonin kuolinnaamio.
Faarao Tutankhamonin kuolinnaamio.
Groteski savinaamio Smyrnasta.
Asteekkien tai misteekkien turkoosinaamio.
Afrikkalaisten dogonien rituaalinaamio.
Venetsialainen naamio.
Karnevaalinaamio New Orleansin Mardi Gras'sta.
Peking-oopperan naamio.
Poikien kaleta-ryhmä Beninissä.
Naamari

Naamari tai maski on hengityselinten tai kasvojen suojus, jollaisia käyttävät esimerkiksi kirurgit tai jääkiekkomaalivahdit.
Kaasunaamari.
Sukellusmaski.
Kirurginmaski.
Jääkiekkomaalivahdin maski.
Olga Šišigina

|  |
| --- | --- |
 Olga Shishigina vuonna 2016
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olga Vasiljevna Šišigina
Syntynyt: 23. joulukuuta 1968 (ikä 55) Alma-Ata, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Kazakstan
Yleisurheilija
Pituus:  165
Paino:  57
Laji:  aitajuoksu
Ennätykset:  100 m aj: 12,44 AR (27.6.1995)
| Mitalit> Maa:   Kazakstan.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kazakstan> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 100 m aitajuoksu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1995 | 100 m aitajuoksu |  |
|  Pronssia | Edmonton 2001 | 100 m aitajuoksu |  |
Olga Vasiljevna Šišigina (ven. Ольга Васильевна Шишигина; s. 23. joulukuuta 1968 Almaty) on entinen kazakstanilainen pika-aitajuoksija.
Olga Šišigina saavutti vuonna 1995 kaksi MM-hopeaa, Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrin aitajuoksussa ajalla 7,92 s ja Göteborgin ulkoratojen MM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa ajalla 12,80 s. Kesäkuussa hän juoksi Luzernissa 100 metrin aitajuoksun ennätyksekseen jääneen ajan 12,44 s. Tulos on voimassa oleva Aasian ennätys. Seuraavana vuonna hän jäi kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Vuonna 1999 Šišigina juoksi 60 metrin aitajuoksussa ennätyksensä 7,82 s ja voitti kultaa Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 7,86 s. Ulkoratojen MM-kilpailuissa Sevillassa hän juoksi huippuajan 12,51 s mutta jäi neljänneksi. Sydneyn 2000 olympialaisissa hän voitti kultaa ajalla 12,65 s Nigerian Glory Alozieta 0,03 sekuntia nopeampana.
Šišiginan uran viimeinen huippuvuosi oli 2001. Hän sai sijoittui neljänneksi Lissabonin sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 7,96 s ja sai pronssia Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa ajalla 12,58 s.
Sileillä ratamatkoilla Šišigina juoksi ennätyksikseen 60 metrillä 7,33 s (vuonna 2002) ja 100 metrillä 11,13 s (vuonna 2000).
Michele Alboreto
Aiheesta muualla

Autoworld.com Michele Alboreto[vanhentunut linkki] (englanniksi)
GrandPrix.com Michele Alboreto (englanniksi)
Niilo Jukarainen

Niilo Jukarainen  (24. lokakuuta 1912 Savonlinna – 12. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, virkamies ja järjestövaikuttaja, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Jukaraisen vanhemmat olivat höylämestari Antti Jukarainen ja Beda Ulrika Vänttinen ja puoliso vuodesta 1940 Laura Tanner. Jukarainen tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1932 ja valmistuui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta  1937, metsätaloudellisen virkatutkinnon hän suoritti 1938. Jukarainen oli Ruokolahden metsänhoitoyhdistyksen neuvoja 1937–1938, Etelä-Karjalan metsänhoitolautakunnan avustava metsänhoitaja 1938–1940, kansanhuoltoministeriön puu- ja polttoaineosaston osastosihteeri 1941, toimistopäällikkö ja valtioneuvoston esittelijä 1941–1946, Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton, vuodesta 1961 Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliitto ja vuodesta 1974 Metsäteollisuuden Työnantajaliitto, apulaisasiamies 1946–1962, osastopäällikkö 1962–1970, metsäosaston apulaisjohtaja 1970–1973 ja johtaja 1973–1977.
Jukarainen oli myös pika-asutustoimikunnan metsänhoitajajäsen 1940–1941, sosiaaliministeriön esittelijä 1951, kauppa- ja teollisuusministeriön toimistopäällikkö ja valtioneuvoston esittelijä 1951–1952 sekä asiantuntija 1952–1954, Pienpuualan toimikunnan toiminnanjohtaja 1955–1957 ja teollisuusneuvottelukunnan puunjalostusjaoston sihteeri 1957–1961. Jukaraisella oli lisäksi useita alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1975.
Aiheesta muualla

Kai Hoffman: Niilo Jukarainen Biografiasampo.
Nexans

| Nexans S> A. |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
ISIN:  FR0000044448
Perustettu:  2001
Kotipaikka:  Pariisi, Ranska
Tuotteet:  kaapelit
Liikevaihto:  n. 5 700 000 000 € (2020)
Henkilöstö:  n. 28 000 (2020)
Kotisivu:  www.nexans.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nexans S.A. on ranskalainen kaapeleita valmistava teollisuuskonserni. Se perustettiin vuonna 2001 erottamalla se Alcatelista. Vuonna 2020 sen liikevaihto oli noin 5,7 miljardia euroa ja sillä oli noin 28 000 työntekijää yhteensä 38 maassa.
Kuvia

Nexansin kaapelialus Aurora Tanskan Esbjergissä vuonna 2024.
Nexansin valmistamia kaapeleita varastossa Brysselissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nexans Wikimedia Commonsissa
Nexans.fi
Nils Schweckendiek

Nils Derek Schweckendiek (s. 5. toukokuuta 1978) on saksalaissyntyinen, Englannissa varttunut kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän sai musiikin maisterin arvon Cambridgen yliopistosta vuonna 1999, opiskeli sitten vuoteen 2000 Freiburgin musiikkiyliopistossa ja sai toisen maisterinarvon vuonna 2005 Sibelius-Akatemian orkesterin- ja kuoronjohdon koulutusohjelmasta. Hänen opettajiaan olivat Peter Gülke, Hans-Michael Beuerle, Leif Segerstam, Jorma Panula, Matti Hyökki, Atso Almila, Pierre Boulez, Neeme Järvi, Jukka-Pekka Saraste, Charles Mackerras ja Diego Masson.
Debyyttinsä Schweckendiek teki vuonna 2006 Suomen Kansallisoopperassa Richard Straussin oopperalla Ruusuritari. Sittemmin hän on esiintynyt eri orkestereiden, pienempien kokoonpanojen ja kuorojen kanssa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Hän on johtanut muun muassa Leipzigin oopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla. Vuosina 2009–2013 hän toimi kapellimestarina Ulmin oopperassa.
Schweckendiek on ottanut erikoistumisalueekseen uuden musiikin ja johtanut runsaasti nykyteosten kantaesityksiä. Häneltä on ilmestynyt BIS-, Toccata-, ISCM- ja Alba-levymerkeillä julkaisuja, jotka ovat tuoneet hänelle muun muassa Preis der deutschen Schallplattenkritikin neljännesvuosipalkinnon (Beat Furrer: Works for Choir and Ensemble) ja Yleisradion Vuoden levy -tunnustuksen (Matthew Whittall: Northlands). Vuonna 2020 hänelle myönnettiin Svenska litteratursällskapetin jakama Fredrik Pacius -palkinto ansioista nykymusiikin tulkitsijana.
Schweckendiek valittiin vuonna 2007 Helsingin kamarikuoron taiteellisen toiminnan johtoon. Hän aloitti vuonna 2017 työskentelyn Musiikkitalon Kuoron taiteellisena johtajana. Vuonna 2014 hän sai paikan Sibelius-Akatemian kuoronjohdon professorina, ensin määräaikaisesti, sitten vuodesta 2018 toistaiseksi. Hän perusti vuonna 2012 ensimmäisen kerran järjestetyn Einojuhani Rautavaara -sävellyskilpailun, jonka taiteelliseksi johtajaksi itse ryhtyi. Vierailijana Schweckendiek on johtanut muun muassa Radion sinfoniaorkesteria, Oulu Sinfoniaa, Helsingin kaupunginorkesteria, RIAS Kammerchoria ja Irlannin kamarikuoroa.
Vuonna 2024 hän voitti parhaan kuoroesityksen Grammy-palkinnon.
Nils Skoglund

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nils Skoglund |  Nils Skoglund |  Nils Skoglund |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 | Suorat kerroshypyt |  |
Nils Skoglund (15. elokuuta 1906 Tukholma – 1. tammikuuta 1980 Tukholma) oli ruotsalainen uimahyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Stockholms KK:ta. Skoglund voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 hopeaa suorissa kerroshypyissä vain 14 vuoden iässä.
Nilsin veli Erik oli uimari.
Mälkiän kanavasilta

| Mälkiän kanavasilta |
| --- | --- |
 Mälkiän silta ja sulku ylävirrasta katsottuna. Kuva on vuodelta 2004.
Ajokaistoja:  4 (sekä yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä)
Ylittää:  Saimaan kanava
Sijainti:  Mälkiä, Lappeenranta
Ylläpitäjä:  Liikennevirasto
Siltatyyppi:  liittopalkkisilta
Pisin jänneväli:  62 m
Pituus:  A: 318,5 m B: 320 m
Leveys:  A: 15,2 m B: 10,8 m
Alituskorkeus:  24,5 m
Avattu liikenteelle:  2008 ja 2010 (nykyiset sillat) 1958 (alkuperäinen silta)
Koordinaatit:  61°4′14.4″N, 028°18′22.5″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Mälkiän silta ja sulku alavirrasta katsottuna. Oikealla kanavan vanha linjaus. Kuva on vuodelta 2006.
Mälkiän kanavasilta on Saimaan kanavan ylittävä silta Lappeenrannassa. Sillalla kulkee nelikaistainen valtatie 6, ja se sijaitsee kanavan suurimman ja Saimaalta katsoen ensimmäisen sulun eli Mälkiän sulun kohdalla Hakalin, Mustolan ja Mälkiän kaupunginosien rajalla. Rakenteellisesti silta muodostuu kahdesta teräksisestä betonikantisesta liittopalkkisillasta.
Historiaa

Alkuperäinen Mälkiän silta valmistui vuonna 1958. Kanavan liikenne oli sotavuosien jäljiltä seisauksissa, ja silta rakennettiin aiemmin voimassa olleiden kanavaliikennemääräysten mukaisesti. Suomi ja Neuvostoliitto pääsivät kanavaliikenteen jatkamisesta sopuun 1960-luvulla ja samalla kanavaa päätettiin laajentaa ja sallittua aluskokoa kasvattaa, minkä myötä myös silta jäi liian matalaksi. Vanhan sillan viereen päätettiin rakentaa uusi silta, joka valmistui joulukuussa 1967, ja vanha silta purettiin seuraavana keväänä.
Valtatie 6:n perusparannus 2007–2012

Valtatie 6:n perusparannuksen ja nelikaistaiseksi laajentamisen yhteydessä vuosina 2007–2012 Mälkiän sulun yli rakennettiin kaksi uutta rinnakkaista siltaa ja vanha silta purettiin. Uusista silloista tuli huomattavasti aikaisempaa pidempiä, sillä nykyisen kanavan itäpuolella olevan kanavan vanhan linjauksen päälle aiemmin rakennettu penger poistettiin. Uusi siltapari ylittää sekä kanavan uuden että vanhan linjauksen, mikä mahdollisti kanavamiljöön entisöinnin sekä avasi kanavien molemmat rannat ja niiden välisen saaren matkailu- ja virkistyskäyttöön. Saimaan kanava on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Uusista silloista eteläisempi (silta B) avattiin liikenteelle marraskuussa 2008. Tämän jälkeen purettiin vanha silta ja rakennettiin sen paikalle uusi pohjoisempi silta (silta A), joka avattiin elokuussa 2010. Siltojen pituus on 318,5 metriä ja 320 metriä ja suurin jänneväli 62 metriä. Silloista pohjoisemmalla kulkee kahden ajokaistan lisäksi yhdistetty pyörätie ja jalkakäytävä. Siltaparin rakennuskustannus oli 12,5 miljoonaa euroa, ja se oli perusparannushankkeen kallein kohde.
Siltaparin itäpuolelle valtatie 6:lle rakennettiin niin sanotut matkailurampit, joiden kautta matkailijat pääsevät suorempaa reittiä kanava-alueelle. Alueella sijaitsee Liikenneviraston ylläpitämä Saimaan kanavan museo. Länsipuolelle valtatie 13:lle rakennettiin uusi Mustolan eritasoliittymä. Vanhan kanavan penkereen purkaminen toi muutoksia myös Itäiseen kanavatiehen, joka rakennettiin 700 metriä pidemmäksi, kulkee sillan ali ja yhtyy pohjoisessa Muukontiehen (yhdystie 4071).
Aiheesta muualla

Kuutostie: RIL Vuoden silta -kilpailu (Arkistoitu – Internet Archive)
Uudet kanavasillat kuvattuna sululta.
Nytvan piiri

Nytvan piiri Permin aluepiirin kartalla.
Nytvan piiri (ven. Нытвенский район, Nytvenski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 1 656 neliökilometriä. Asukkaita on 45 300 henkeä (vuonna 2009).
Nytvan piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Karagain ja Iljinskin, idässä Krasnokamskin ja Permin, etelässä Ohanskin sekä lännessä Otšorin ja Vereštšaginon piireihin. Hyötykaivannaisia ovat savi, turve, hiekka ja sora. Seudun läpi virtaa Kama-joki.
Piiriin kuuluu Nytvan kaupunki, Novoiljinskin ja Uralskin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä viisi maalaiskuntaa: Grigorjevskoje, Postanogi, Šerja, Tšaikovskaja ja Tšekmeni (keskuspaikka Nižnjaja Garevaja). Hallinnollinen keskus on Nytva. Asutuskeskuksia on yhteensä 118.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 91,7 % venäläisiä, 1,9 % komipermjakkeja ja 1,9 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 71,5 %.
Piirin kautta kulkevat Permin ja Bolšaja Sosnovan sekä Permin ja Ohanskin väliset asfaltoidut maantiet. Nytvaan on Tšaikovskajan asemalta haarautuvat sivurata. Suurimmat teollisuusyritykset ovat Permin vaneritehdas ja Nytvan metallitehdas. Maatalous on erikoistunut maidon, lihan ja kananmunien tuotantoon sekä viljan ja perunan viljelyyn. Lisäksi on elintarviketeollisuutta.
Piirissä toimii kolme ammattikoulua, kaksi lasten taide- ja musiikkikoulua, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja paikallis-TV. Paikallislehtenä ilmestyy Novyi den (”Uusi päivä”).
Seudulla on useita  arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Nytvan ja maalaiskylien ortodoksiset kirkot sekä Nytvan vanhat rakennukset.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nytvan piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Aleksandrovsk • Barda • Berezniki • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • Kudymkar • Kujeda • Kungur • Kungur • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • Perm • Siva • Solikamsk • Solikamsk • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • Zvjozdnyi
Mälitynjärvi

| Mälitynjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°43′06″N, 23°29′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lavajärven valuma-alue (35.59)
Laskujoki:  oja Pahaniemenselkään 
Järvinumero:  35.593.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,4 m 
Rantaviiva:  3,704 km 
Pinta-ala:  0,24882 km² 
Tilavuus:  0,00068 km³ 
Suurin syvyys:  8,2 m 
Valuma-alue:  12,5 km² 
 fiMälitynjärvi 
Mälitynjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Mälitynjärvi on osa Karhejärven aluetta.
Maantieto

Järvi on 850 metriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen pinta-ala 25 hehtaaria. Siihen laskee lyhyt metsäoja Hirsikorvesta ja kaksi ojaa pohjoispuolelta järveä. Ainoa järvi, joka laskee Mälitynjärveen, on Koikeroinen. Sen laskuoja on 250 metriä pitkä. Veden laskennallinen viipymä on 80 vuorokautta. Rantojen yhteispituus on 3,7 kilometriä. Ne ovat enimmäkseen karua metsämaata, mutta järven pohjoispää rajautuu peltomaihin. Järvi on L-kirjaimen muotoinen ja eteläosassa järvi työntyy 550 metriä pitkänä lahtena kohti Karhejärven Pahaniemenselkää kohti. Lahden pohjukassa on myös Mälitynjärven 60 metriä pitkä laskuoja.
Mälitynjärven rannoilla sijaitsee 14 vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee yhdystieltä 13286 tai 2771.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua on tutkittu kesällä vuonna 2004. Sen vesi on ruskeaa ja sisältää paljon humusta. Veden happamuustaso oli kesällä 2004 normaali, vaikka humus yleensä happamoittaa vettä. Talvella sen taso alenee hieman. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä eikä riski happamoitumiseen ole vielä korkea. Kesällä 2004 pintaveden fosforipitoisuus oli 26 µg/l ja typpipitoisuus 580 µg/l. Typpipitoisuus oli normaalilla tasolla, mutta fosforipitoisuus oli lievästi rehevien järvien tasolla ja oli lähellä rehevien järvien tasoa. Järven happitilanne oli kokonaisuutena tyydyttävä, mutta suunta oli kohti huonompaa. Lämpökerroksien alimmat kerrokset muuttuvat pian hapettomiksi. Pohjaveden hapettomuus näyttäisi liuottavan typpeä esiin pohjasedimenteistä. Mälitynjärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Nanait

Nanait (nanaiksi: Нани, Xэдзэни; ven. Нана́йцы;; kiin.: 赫哲族; pinyin: Hèzhézú; aikaisemmin myös goldit, ven. Го́льды) ovat kansa Habarovskin aluepiirissä Venäjän Kaukoidässä Amurin alajuoksun ympäristössä Ohotanmeren rannalla. Heitä asuu myös Ussurin ja Girinin varsilla sekä Koillis-Kiinassa Sungarin varsilla. Vuoden 2002 tilaston mukaan nanaita oli Venäjällä 12 160. Lisäksi Kiinan puolella asui vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan 4 245. Nanait puhuvat pohjois-tunguusilaisiin kieliin kuuluvaa nanain (eli goldin) kieltä. Nanait harjoittavat kalastusta ja metsästystä.
Historia

Vanhimmissa kiinalaisissa historiallisissa lähteissä mainitaan Sushen-nimellä tunnettu kansa Amurin, Sungarin ja Ussurin alueella. Maininnat ovat ensimmäiseltä ja toiselta vuosituhannelta eaa. Nanaiden alueet kuuluivat sittemmin kiinalaisille ja mantšuille, kunnes niihin alettiin 1100- ja 1200-luvuilla viitata nimellä Tzi-lya-mi eli nivhien maana. Amurjoelta löydetyssä vuodelta 1413 peräisin olevassa kivessä sanotaan maan kuuluvan nivheille ja muille barbaareille. 1640-luvulla nanaiden alueelle alkoi saapua kasakoita. Venäläiset kuitenkin poistuivat alueelta vuonna 1689 Kiinan kanssa solmitun Nertšinskin sopimuksen nojalla. Tämän jälkeen Kiina yritti lisätä vaikutusvaltaansa alueella ja tuoda alueen tehokkaampaan hallintaan. Tässä onnistuttiinkin osittain alueilla, jonne muutti kiinalaisia maanviljelijöitä nanaiden keskuuteen. Vuonna 1858 Amurin vasen ranta ja Ussurin alueet liitettiin Venäjään, minkä jälkeen alueelle alkoi saapua runsaasti venäläisiä siirtolaisia. Nanait joutuivat tällöin luopumaan suuresta osasta perinteisiä kalastusalueitaan.
Neuvostoliiton aikana 1930-luvulla aloitettiin kollektivisointi ja nanait alkoivat keskittyä tiheämpiin asutuksiin. Tämä yhdisti aiemmin hajanaista kansaa. Nanaiden keskuuteen alkoi ilmestyä myös koulutettu yläluokka. Nanainainen Yevdokia Gaer valittiin aikoinaan Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon. Nanait ovat nykyisin pitkälle kaksikielisiä ja vuonna 1979 heistä 92% osasi venäjää ja 63% nanaita. Kiinan puolella puhuttava nanain kieli on vaarassa hävitä ja sillä on vain noin 50 puhujaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nanait Wikimedia Commonsissa
Nanaiperhe kuvattuna Amurilla.
Mämmijärvi (Keuruu)

| Mämmijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°21′27″N, 24°21′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskujoki:  Mämmijoki Pihlajaveteen 
Järvinumero:  35.483.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,4 m  
Rantaviiva:  3,08 km  
Pinta-ala:  27,559 ha  
Saaria:  1 
 fiMämmijärvi 
Mämmijärvi  on Keski-Suomessa Keuruulla Sahankylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 28 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Pihlajaveden alueeseen (35.483) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 139,4 metriä mpy.
Nude

Nude voi tarkoittaa:
Nude, yhtye
Nude Records, levy-yhtiö
Nude, Camelin albumi vuodelta 1981
Nude, Dead or Aliven albumi vuodelta 1989
Nude, Acon albumi vuodelta 1997
Nude, VASTin albumi vuodelta 2004
Nude, Iconcrashin albumi vuodelta 2005
Nude, Loreenin EP-levy vuodelta 2017
Nudes, ThaMuseMeantin albumi vuodelta 2001
"Nude", Radioheadin kappale
N.U.D.E.@ Natural Ultimate Digital Experiment, vuoden 2003 videopeli
Nude, ravintola
Nude, Loreenin EP vuodelta 2017
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nude”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.