stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mike Nazaruk

Mike Nazaruk (2. lokakuuta 1921 Newark, New Jersey – 1. toukokuuta 1955 Langhorne, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun kolme kertaa kausilla 1951, 1953 ja 1954. Hän oli parhaimmillaan toinen vuoden 1951 Indianapolis 500 -kilpailussa. Nazaruk saavutti yhteensä 8 pistettä ja yhden palkintosijan.
Nazaruk palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä Guamin taistelussa ja Guadalcanalin taistelussa toisessa maailmansodassa. Hän aloitti kilpailemisen Midget car -sarjassa voittaen ARDC-mestaruuden vuonna 1949. Hän kilpaili AAA-sarjassa vuonna 1950. Nazaruk voitti 14 Midget car -tapahtumaa, kuten Night Before the 500 -kilpailun ja ensimmäisen Midget cars -tapahtuman Terre Hauton Action -radalla vuonna 1953. Hän oli viides vuoden 1954 National Midget car -pisteissä. Nazaruk menehtyi vuoden 1955 sprint car -kilpailussa Langhorne Speedwaylla.
Nazaruk valittiin vuoden 1996 National Sprint car Hall of Fameen ja vuoden 2003 National Midget Auto Racing Hall of Fameen. Nazaruk oli nuorin pisteille ajanut F1-kuljettaja ennen Manny Ayuloa.
FTAA

FTAA (engl. Free Trade Area of the Americas) tai ALCA (esp. Área de Libre Comercio de las Américas) tai ALCA (port. Área de Livre Comércio das Américas) tai ZLEA (ransk. Zone de libre-échange des Amériques) oli 34:n Amerikan valtion välille suunniteltu sopimus, jonka tavoitteena oli vähentää tai eliminoida kaupan esteet. Se oli Kanadan, Yhdysvaltain ja Meksikon välisen NAFTAn laajennos. FTAA:n oli tarkoitus tulla voimaan tammikuussa 2005.
Neuvottelut sopimuksesta alkoivat 11. joulukuuta 1994, mutta suureen tietoisuuteen se tuli vasta huhtikuussa 2001 Québecissä sitä vastaan suunnattujen mielenosoitusten myötä.
Marraskuun 2003 kokouksessa Brasilian presidentti Lulan johdolla kahdenkymmenen maan liitto asettui vastustamaan pohjoisen maiden asettamia vaatimuksia ja kokous päättyi pikaisesti. FTAA-neuvottelut ovat olleet umpikujassa helmikuusta 2004 lähtien, pääasiassa maataloustuista ja immateriaalioikeuksiin liittyvien kysymysten vuoksi. Brasilia ja Argentiina kieltäytyivät sopimuksesta, jos siihen ei liitetä kysymystä Yhdysvaltain maataloustuesta.
Jäsenet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Antigua ja Barbuda   Argentiina   Bahama   Barbados   Belize   Bolivia   Brasilia   Chile   Costa Rica |   Dominica   Dominikaaninen tasavalta   El Salvador   Ecuador   Granada   Guatemala   Guyana   Haiti   Honduras |   Jamaika   Kanada   Kolumbia   Meksiko   Nicaragua   Panama   Paraguay   Peru   Saint Kitts ja Nevis |   Saint Lucia   Saint Vincent ja Grenadiinit   Suriname   Trinidad ja Tobago   Uruguay   Venezuela   Yhdysvallat |
Aiheesta muualla

http://www.ftaa-alca.org/
FTAA:n jäsenet maailmassa.
Finnsvala

| Finnsvala Oy |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Svala of Finland
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1955
Toimitusjohtaja:  Onerva Aakko
Kotipaikka:  Kärsämäki
Toimiala:  teknisten alus- ja väliasujen sekä huppujen ja päähineiden valmistus.
Kotisivu:  www.svala.com/fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Finnsvala Oy on vuonna 1955 perustettu suomalainen Kärsämäellä toimiva teknisiä vaatteita suunnitteleva, valmistava ja markkinoiva yritys. Tuotteita markkinoidaan Svala of Finland -tuotemerkillä. Kaikki tuotteet valmistetaan Suomalaisen Työn Liiton Avainlippu-tunnus.
Tuotteiden pääkäyttäjäryhmät ovat aktiiviliikkujat, kylmätyöntekijät, elintarvike- ja rakennusalan työntekijät sekä viranomaistahot. Erityisenä käyttäjäryhmänä on myös moottoriurheilijat, ja Finnsvalalle onkin myönnetty ainoana suomalaisena vaatevalmistajana FIA:n (Federation Internationale De L’automobile) hyväksyntä moottoriurheilussa käytettäville kypärähupuille. Finnsvalan palamattomille asusteilla on CE-tyyppihyväksyntä.
Historia

Svalan suku aloitti vaatteiden valmistuksen sodan jälkeisessä Suomessa. Aluksi toiminta rajoittui omaan perhepiiriin, kun vanhoista armeijan mantteleista valmistettiin perheelle käyttövaatteita. 1950-luvulla säännöstelyn päättyminen mahdollisti neulosten ja kankaiden ostamisen. Tällöin Elli Svalalla heräsi ajatus yrityksen perustamisesta. Ellin mies Paavo Svala oli ammatiltaan autoilija, ja hän alkoi myymään Ellin tekemiä Suomi-verkkareita ja alusasuja vähittäisliikkeisiin eri puolille Suomea. Tuotteita meni niin paljon, kuin niitä ehdittiin valmistaa, ja niinpä vuonna 1955 looginen kehitysaskel oli virallistaa toimintaa rekisteröidyksi yritykseksi Kärsämäen Trikoo -nimellä.
Kysyntä kasvoi, ja 1960-luvulla tuotantoa laajennettiin ja koneistettiin. Ruotsiin viennin alkaessa yrityksen nimi haluttiin muuttaa helpommin lausuttavaksi, ja niin Finnsvala rekisteröitiin toiminimenä. 1970- ja -80 -luvuilla Finnsvala keskittyi puuvillaisten perusalusasujen tuotantoon, valmistaen päivässä 4000 alusasua. Yritys oli myös siirtynyt uudelle sukupolvelle 1972, Kyösti ja Raija Svalan johdettavaksi.
1990-luvun laman myötä Finnsvala erikoistui teknisten alusasujen ja lämpökerrastojen valmistamiseen. Tuoteportfolioon lisättiin myös moottorikelkkailijoille ja -pyöräilijöille tehdyt Coolmax-kypärähuput sekä paloa jatkamattomat tuotteet.
Vuonna 2015 uutena yrittäjänä aloitti Onerva Aakko. Tuotteet valmistetaan teknisistä materiaaleista ja merinovillasta. Kesällä 2018 Finnsvala Oy:lle valmistuvat uudet tuotantotilat Kärsämäelle. Tuotantokapasiteetin lisäämisellä ennakoidaan erityisesti yrityksen kansainvälistymisen myötä tapahtuvaa kysynnän kasvua.
Aiheesta muualla:

Finnsvalan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Extremely Large Telescope

Tietokoneella renderoitu havainnekuva ELT-teleskoopista (ESO)
Extremely Large Telescope (ELT) on nykynäkymällä vuonna 2025 valmistuva, Euroopan eteläisen observatorion (ESO) erittäin suuri optinen teleskooppi. Alun perin ESO alkoi valmistella OWL-teleskooppia (lyhenne sanoista Overwhelmingly Large Telescope), jonka pääpeilin halkaisija olisi ollut 100 metriä, mutta koska hanke ei näyttänyt toteutuskelpoiselta seuraavan kymmenen vuoden kuluessa, asetti ESO etusijalle pienemmän, 39 metrin pääpeilillä varustetun ELT-teleskoopin.
Projektin eteneminen

ELT-teleskooppia alettiin suunnitella joulukuussa 2006, jolloin ESO osoitti 57 miljoonaa euroa tutkimuksiin, joilla pyritään varmistamaan ennen kaikkea rakentamisen mahdollisuus. Alustavissa kustannusarvioissa teleskoopin kokonaiskustannuksiksi on laskettu 800 miljoonaa euroa, joka sisältää kehitys-, rakennus- ja käyttökustannukset. Teleskooppi päätettiin sijoittaa eteläiselle pallonpuoliskolle ja tuolloin mahdollisina ehdokkaina lopulliseksi sijoituspaikaksi olivat muun muassa Chile sekä Kanariansaaret. Myös teleskoopin sijoittamista Etelämantereelle oli ehdotettu, mutta logistiset ongelmat osoittautuivat tälle ajatukselle liian suureksi esteeksi.
Teleskoopin sijoituspaikka varmistui 26. huhtikuuta 2010, kun ESOn neuvosto päätti laitteen rakennettavan Chileen, Cerro Armazones vuorelle, joka sijaitsee keskellä Atacaman aavikkoa 3 060 metrin korkeudella. Vuorelta on noin 130 kilometriä matkaa pohjoisessa sijaitsevaan Antofagastan kaupunkiin. ESOn VLT-teleskoopin (Very Large Telescope) sijoituspaikkana tunnettu Paranal-vuori sijaitsee 20 kilometrin päässä Cerro Armazonesilta.
ESOn jäsenmaat päättivät teleskoopin rakentamisesta kokouksessa Garchingissa 11. kesäkuuta 2012. Jäsenmaista Itävalta, Tšekki, Saksa, Alankomaat, Ruotsi ja Sveitsi sitoutuivat projektin toteuttamiseen, kun taas Belgia, Suomi, Italia ja Iso-Britannia kannattivat teleskoopin toteuttamista, mutta odottivat kansallisten päättäjien näkemystä asiasta. Neljän muun jäsenmaan sekä Brasilian tuli liittyä mukaan myöhemmin. Projektin rahoitusperiaatteen mukaan varsinaiset rakennustyöt alkaisivat vasta, kun  jäsenmaat olisivat sitoutuneet maksamaan yli 90 % teleskoopin valmistumisen vaatimista 1,083 miljardista eurosta.
Vuoden loppuun mennessä Belgia, Italia, Ranska ja Suomi olivat vahvistaneet osallistumisensa ja vaadittavan kymmenen sitoutuneen jäsenmaan myötä projektin alkaminen lyötiin lukkoon 4. joulukuuta 2012.
Joulukuussa 2013 ELT-projektin johtoon nimettiin italialainen Roberto Tamai ja ESO solmi sopimuksen maanrakennustöistä chileläisen ICAFAL Ingeniería y Construcción S.A. -yrityksen kanssa. Vuoden 2014 huhtikuussa nämä 16 kuukautta kestämään suunnitellut työt alkoivat kestopäällystetien rakennuksella Armazones-vuorelle ja kesäkuussa seremoniallisen alkuräjäytyksen myötä saatettiin alkuun huipun tasoitustyöt. Räjäytyksen suoritti Chilen apulaisluonnonvaraministeri Jorge Maldonado.
Peruskiven muuraus tapahtui toukokuussa 2017 ja observatorion toiminnan on tarkoitus alkaa 2025.
Käyttötarkoitus

ELT-teleskoopin suunniteltu käyttötarkoitus on tähtien ja planeettojen muodostumisen selvittäminen, ja laite tuleekin toimimaan parhaiten lähellä infrapunataajuuksia. Infrapuna-alueella pystytään havaitsemaan nuoret tähdet, planeetat ja myös maailmankaikkeuden ensimmäiset, vain muutamia satoja miljoonia vuosia alkuräjähdyksen jälkeen syntyneet galaksit.
Tekniset ominaisuudet

Pääpeili: halkaisija 39 metriä, mosaiikkipeili joka koostuu 798 kuusikulmaisesta, 1,4 metrin osapeilistä
Apupeili: 6 metriä, mosaiikkipeili
Adaptiivinen optiikka: 2,5 metrin taipuisa piikarbidista tehty korjauspeili, jossa 5 000 säädettävää tukipistettä (1 000 värähdystä sekunnissa)
Aallonpituus: optinen, lähellä infrapunaa
Polttoväli: 420–840 metriä
Paino: 5 000 tonnia
Korkeus: 80 metriä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Extremely Large Telescope Wikimedia Commonsissa
ESOn ELT-projektisivu
Öinen kuva Cerro Armazones -vuorelta, Chilestä, joka 26. huhtikuuta 2010 valittiin teleskoopin loppusijoituspaikaksi. (ESO)
Euroopan muuttoliikeverkosto

Euroopan muuttoliikeverkosto (EMN) on Euroopan komission rahoittama verkosto jonka tehtävänä on tarjota ajantasaista, objektiivista, luotettavaa ja vertailukelpoista tietoa maahanmuutto- ja turvapaikka-asioista Euroopan unionin instituutioille, viranomaisille ja hallituksille tukemaan poliittista päätöksentekoa ja suunnittelua. Euroopan muuttoliikeverkoston tuottama tieto on myös suunnattu laajalle yleisölle. Vuonna 2003 aloitetun pilottivaiheen jälkeen Euroopan unionin neuvosto teki päätöksen Euroopan muuttoliikeverkoston luomisesta pysyväksi ryhmäksi asiantuntijoita. Oikeudellinen perusta verkoston luomiseksi on Neuvoston päätös tehty 14 päivänä 2008 Euroopan muuttoliikeverkoston perustamisesta (2008/381/EY).
Tavoitteet

Jäsenvaltioiden tarve vaihtaa tietoa kaikentyyppisistä maahanmuuttoaiheisista kysymyksistä sekä sitä kautta edistää yhteisen maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan syntymistä nostettiin ensimmäistä kertaa esille Eurooppa-neuvoston huippukokouksessa Laekenissa vuonna 2001 ja vahvistui huippukokouksessa Thessalonikissa vuonna 2003. Sinä vuonna EMN käynnistettiin pilottiprojektina. Useampivuotisessa Haagin ohjelmassa, joka hyväksyttiin Eurooppa-neuvoston kokouksessa 4.-5. marraskuuta 2004, korostettiin jälleen yhteisten muuttoliikeanalyysien tarvetta ja sitä seuranneessa Tukholman ohjelmassa nimettiin erilaisia tekijöitä jotka johtaisivat parannettuun vertailtavuuteen ja tiedonvaihtoon jäsenmaiden välillä koskien maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikan kehittämistä. Tätä pääasiallista tehtävää ajatellen Euroopan muuttoliikeverkosto perustettiin muodollisesti vuonna 2008.
Rakenne ja organisaatio

Euroopan komission sisäasiain pääosasto koordinoi Euroopan muuttoliikeverkoston työskentelyä keskitetysti yhteistyössä kansallisten yhteyspisteiden kanssa Euroopan unionin jäsenvaltioissa sekä Norjassa. Jäsenvaltioot nimeävät kansalliset yhteyspisteet. Organisaatiomuoto vaihtelee ja voi koostua kansallisista ministeriöistä tai osastoista, kansalaisjärjestöistä, kansallisista viranomaisista tai kansainvälisten organisaatioiden kansallisista edustajista. Suomen kansallinen yhteyspiste toimii Maahanmuuttoviraston Oikeus- ja maatietopalveluyksikön yhteydessä.  Verkostoitumisajatus löytyy myös kansallisen toiminnan kentältä. Kaikki kansalliset yhteyspisteet koordinoivat kansallista verkostoa joka koostuu maahanmuutto- ja turvapaikka-asioiden alalla aktiivisesti toimivista organisaatioista sekä henkilöjäsenistä. Euroopan muuttoliikeverkoston työskentelyä valvoo johtokunta jonka puheenjohtajana toimii Euroopan komissio. Johtokunnassa on edustaja kaikista 26 valtiosta jotka osallistuivat Neuvoston päätökseen 2008/381/EY. Lisäksi Tanska, Norja ja Euroopan parlamentti ovat mukana tarkkailijajäseninä.
Raportit, tutkimukset ja muut tuotokset

EMN tuottaa vuosittaisia politiikkaraportteja (Annual Policy Report) maahanmuuttopolitiikan kehittymisestä sekä tutkimuksia ajankohtaisista turvapaikka- ja maahanmuuttokysymyksistä. Kansallisten yhteyspisteiden raportit tuotetaan rinnakkain kaikissa jäsenvaltioissa ja ne perustuvat tietoon joka kerätään yhteistyössä paikallisen kansallisen asiantuntijaverkon kanssa. Näiden raporttien lisäksi Euroopan komissio julkaisee synteesiraportteja yhteistyössä ulkoisen konsulttiyrityksen kanssa. Synteesiraportteihin koostetaan vertailevaa tietoa kansallisista raporteista. Niissä esitetään myös yhteisiä johtopäätöksiä jotka voivat olla politiikan kehityksen kannalta olennaisia. EMN käyttää myös Ad hoc -kyselyjä, eli työkalua jota mukana olevat valtiot voivat käyttää tarvitessaan nopeasti informaatiota tietyistä turvapaikka- tai maahanmuuttokysymyksistä. Lisäksi EMN on koostanut sanaston muuttoliikeaiheeseen liittyvistä käsitteistä sekä määritelmistä. Vuodesta 2009 lähtien Euroopan muuttoliikeverkoston vuosittaista politiikkaraporttia on käytetty jäsenvaltioiden toiminnan seuraamiseen yhdessä Euroopan unionin maahanmuutto- ja turvapaikka-asioiden sopimuksen sekä Tukholman ohjelman täytäntöönpanossa. EMN-julkaisuja on myös käytetty muissa yhteyksissä, esimerkiksi Euroopan komission yksin saapuvien alaikäisten turvapaikka-hakijoiden toimintasuunnitelmassa joka hyväksyttiin toukokuussa 2010. EMN on tehnyt läheistä yhteistyötä muiden asiaankuuluvien tahojen sekä organisaatioiden kanssa, esimerkkinä Euroopan komission tutkimus- ja innovointiosasto, Euroopan unionin perusoikeusvirasto (FRA), Eurostat, Eurocities, European Policy Centre ja Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto (EASO).
Kehitys

Riippumaton ulkoinen arviointi Euroopan muuttoliikeverkostosta on tehty vuosien 2010 ja 2011 aikana. Tavoitteena oli tutkia EMN:n tehokkuutta ja mitata kuinka laajalti verkosto toteuttaa tavoitteitaan. Erityisesti EMN:n rooli politiikkakehityksessä oli arvioinnin kohteena. Arviointi osoitti muun muassa että EMN on suurimmaksi osaksi saavuttanut tavoitteensa sekä edistää osaltaan politiikan kehitystä, mutta että tutkimuksia ja raportteja voisi entistä paremmin mukauttaa palvelemaan päätöksentekijöiden tarpeita. Vuonna 2011 EMN tuotti selvityksiä viisumipolitiikasta maahanmuuton väylänä sekä hyvistä käytänteistä laittoman maahanmuuton vähentämiseksi. Vuoden 2012 teematutkimus käsittelee kolmansista maista tulevien kansainvälisten opiskelijoiden maahanmuuttoa Euroopan unioniin.
Aiheesta muualla

Euroopan muuttoliikeverkoston kotisivut
Euroopan muuttoliikeverkoston Suomen kansallisen yhteyspisteen kotisivut
Farstan piiri

| Farstan piiri |
| --- | --- |
 Söderledskyrkan
 fiFarstan piiri 
 59°15′32″N, 18°05′02″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Södermanland
Lääni:  Tukholman lääni
Kunta:  Tukholman kunta
Piirikoodi:  212094
Väestö
Väkiluku (2022):  61 669 
Farstan piiri (ruots. Farsta distrikt) sijaitsee Tukholman kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 61 669  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Tukholman kunnan piirit
Farsta strand

Dagaborgin huvila Farsta strandissa.
Farsta strand on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee eteläisen Tukholman alueella (Söderort), ja kuuluu hallinnollisesti Farstan kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Larsbodan, Farstan, Fagersjön ja Farstanäsetin kaupunginosat sekä Huddingen kunta. Farsta strand muodostettiin vuonna 1956 ja nykyisin siellä on asukkaita noin 5100. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,56 neliökilometrin suuruinen. Kun alueelle alettiin vuonna 1901 rakentaa huviloita, kutsuttiin sitä nimellä Södertörns Villastad.
Metroaseman lisäksi Farsta strandin kaupunginosassa sijaitsee Tukholman paikallisjunan asema.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stockholms stadsmuseum: Farsta strand (ruotsiksi)
Tukholman kaupunginosat
Euroopan naapuruuspolitiikka

Euroopan naapuruuspolitiikka:

     EU:n jäsenvaltiot

     Mahdolliset jäsenet

     Itäinen kumppanuus

         Välimeren unioni (pl. Libya)
Euroopan naapuruuspolitiikka perustuu Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen (SEU) sekä Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen (SEUT). SEU:n V-osastossa ja SEUT:n artikloissa 206–219 säädetään Euroopan unionin kauppa- ja kansainvälisten sopimusten politiikasta.
Euroopan naapuruuspolitiikalla pyritään vahvistamaan suhteita naapurimaihin ja edistämään yhteisiä arvoja ja kehitystä. Politiikka pohjautuu kumppanuuteen, yhteistyöhön ja molemminpuoliseen hyötyyn sekä kattaa laajan alueen itäisestä kumppanuudesta Välimeren unioniin.
Tavoitteet

Euroopan naapuruuspolitiikan tavoitteena on luoda erityissuhde EU:n naapurimaihin, perustuen yhteisiin arvoihin kuten demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja oikeusvaltioon. Politiikan piiriin kuuluu poliittinen koordinointi, taloudellinen yhdentyminen ja ihmisten väliset yhteydet. Vuonna 2011 EU uudisti naapuruuspolitiikkaansa keskittyen demokratian ja talouden edistämiseen, erityisesti arabimaiden kehityksen kontekstissa.
Vuonna 2015 Euroopan parlamentti korosti naapuruuspolitiikan tarkistuksen tarvetta ja vuonna 2017 komissio julkaisi kertomuksen politiikan täytäntöönpanosta. Parlamentti antoi myös päätöslauselman arabikevään jälkeisestä ajasta vuonna 2019.
Välineet

Naapuruuspolitiikan välineet ovat oikeudelliset sopimukset, kumppanuus- ja yhteistyösopimukset sekä assosiaatiosopimukset. Keskeisiä ovat kahdenväliset toimintaohjelmat ja kumppanuuden painopisteet. EU:n taloudellinen tuki ja poliittinen sekä tekninen yhteistyö ovat myös merkittäviä. Euroopan naapuruusväline oli päärahoitusväline 2014–2020, ja NDICI (Globaali Eurooppa) on uusi väline vuosille 2021–2027.
Alueellinen ulottuvuus > Itäinen kumppanuus

Itäinen kumppanuus keskittyy EU:n suhteiden kehittämiseen itäisten naapurimaiden kanssa. Sen tavoitteena on poliittinen assosiaatio ja taloudellinen yhdentyminen, edistäen demokratiaa, energiaturvallisuutta ja taloudellis-sosiaalista kehitystä. Vuonna 2020 esiteltiin Itäisen kumppanuuden politiikan tulevaisuuden suuntaviivoja. Euronestin parlamentaarinen edustajakokous on itäisen kumppanuuden parlamentaarinen osa.
Alueellinen ulottuvuus > Välimeren unioni

Välimeren unioni on kumppanuus EU:n ja Välimeren alueen maiden välillä, joka perustuu Barcelonan julistuksen tavoitteisiin. Se kattaa 27 EU:n jäsenvaltiota ja 15 Välimeren alueen maata. Tärkein päättävä elin on korkeiden virkamiesten kokous, ja unionilla on myös parlamentaarinen edustajakokous.
Evankelista

Evankelistojen symbolit
Sairaalan evankelista Abraham Nepembe Ambomaalla.
Evankelista-sana merkitsee hyvän sanoman, kristillisen evankeliumin tuojaa. Evankelistan tehtävä on luonteeltaan liikkuva ja nykyään myös internetin kautta tapahtuvaa ja sen pääkohteena ovat ei-uskovat. Monet tulevat uskoon heidän julistuksensa kautta ja sen myötä liittyvät paikalliseen seurakuntaan. Evankelistalla on kyky välittää hyvä sanoma yksinkertaisella, ymmärrettävällä ja koskettavalla tavalla ihmisille. Evankelistan erityinen armolahja mainitaan Raamatussa (Ef. 4:11). Monissa kristillisissä yhteisöissä evankelista-nimitystä käytetään saarnaajista ja kyseisen kirkon tai liikkeen sananjulistajista. Evankelista voi tarkoittaa myös henkilöä, joka on kirjoittanut Raamatun kaanoniin hyväksytyn evankeliumin. Näitä ovat Matteus, Markus, Luukas ja Johannes.
Historiaa

Evankelista-nimitystä käytettiin alkuseurakunnassa niistä henkilöistä, joilla oli "Sanan julistamisen lahja" - erityisesti evankeliumin, ilosanoman, julistamisen lahja. Heidän sanomansa liittyi kiinteästi Jeesuksen kuolemaan ihmiskunnan syntien tähden, hänen ylösnousemukseensa ja siihen, miten yksittäinen ihminen voi löytää yhteyden Jumalaan Kristuksen kautta.
Myöhemmin varhaiskristillisessä kirjoituksissa nimitys oli harvinainen ja sillä tarkoitettiin pääasiassa opettajaa. Tällöin evankelista seurakuntavirkana alkoi sekoittua toiseen seurakuntavirkaan, paimenvirkaan, jossa toimivan tehtävänä on opettaa seurakuntalaumaa.
Evankelistat nykyaikana

Nykyään evankelista tarkoittaa pääasiassa henkilöä, joka on kirjoittanut Raamatun kaanoniin hyväksytyn evankeliumin. Näitä ovat Matteus, Markus, Luukas ja Johannes. Neljällä evankelistalla on omat symbolinsa, joita käytetään kristillisessä taiteessa, kuten ikoneissa; kyseiset symbolit ovat ihminen (tai enkeli), leijona, härkä ja kotka.
Monissa kristillisissä yhteisöissä evankelista-nimitystä käytetään saarnaajista ja kyseisen kirkon tai liikkeen sananjulistajista. Evankelistat voivat tehdä julistustyötään sosiaalisessa mediassa, kotiyhteisössään, kiertävinä sananjulistajina tai toimia lähetystyössä lähetyskentillä. Maailmanlaajuisesti tunnetuin evankelista on Billy Graham. Tunnettuja edesmenneitä suomalaisia evankelistoja ovat muun muassa Niilo Kustaa Malmberg, Urho Muroma, Frank Mangs, Niilo Yli-Vainio ja Kalevi Lehtinen.
Evankelistat Raamatussa

Evankelista-sana mainitaan Uudessa testamentissa kolme kertaa: Filippus (Apt 21:8), Timoteus (2 Tim 4:5) sekä palveluvirkana (Ef 4:11).
Flize

| Flize |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Flize
 Koordinaatit: 49°41′58″N, 4°46′27″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Charleville-Mézières
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,0 km²
Väkiluku (2019):  1 722 
 – Väestötiheys:  66 as./km²
Kunnan numero:  08173
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Flize on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Maas-joen varrella, noin 11 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista etelään.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2019. Tuolloin neljä kuntaa Balaives-et-Butz, Boutancourt, Élan ja Flize yhdistyivät muodostaen uuden Flizen kunnan.
Élanin kylään perustettiin sisterssiläisluostari 1100-luvun puolessa välissä. Luostarista kehittyi vauras. Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen 1700-luvun lopulla se alkoi taantua, ja lopulta se osittain tuhoutui 1800-luvun alussa. Luostarista on jäljellä asuntola, kappeli sekä luostarikirkko, joka on muutettu seurakuntakirkoksi. Kirkkoon on haudattu Neversin kreivi Filip II.
Entisen luostarin asuntola ja kappeli (Élan)
Saint-Rémyn kirkko (Flize)
Saint-Pierre-aux-Liensin kirkko (Balaives-et-Butz)
Saint-Rémyn kirkko (Boutancourt)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flize Wikimedia Commonsissa
Extremoduro

| Extremoduro |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1987–
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:   Plasencia, Espanja
Laulukieli:  espanjan kieli
Jäsenet:  Robe Iniesta, laulu, rytmikitara (1987–)  Iñaki Antón, soolokitara (1996-)  José Ignacio Cantera, rummut (1997–)  Miguel Colino, basso (2001–) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Extremoduro on espanjalainen rock-yhtye. Roberto Iniesta perusti sen 1980-luvun loppupuolella. Ensimmäinen demo syntyi vuonna 1989. Vuonna 1991 yhtye solmi levytyssopimuksen ja ensimmäinen albumi ilmestyi heti seuraavana vuonna.
Diskografia > Studioalbumit

Rock transgresivo (1989)
Somos unos animales (1991)
Deltoya (1992)
¿Dónde están mis amigos? (1993)
Pedrá (1995)
Agila (1996)
Canciones prohibidas (19989
Yo, minoría absoluta (2002)
La ley innata (2008)
Material defectuoso (2011)
Para todos los públicos (2013)
Diskografia > Livealbumit

Iros todos a tomar por culo (1997)
Diskografia > Kokoelmat ja muut julkaisut

Grandes éxitos y fracasos (Episodio primero) (2004)
Grandes éxitos y fracasos (Episodio segundo) (2004)