stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laillinen suojelu

Laillinen suojelu tarkoittaa Suomessa ja Ruotsissa sääty-yhteiskunnan aikana, ja vielä 1800-luvulla voimassa ollutta lainsäädännöllistä määritelmää, jossa jokaisen kansalaisen, jolla ei ollut omaa maata tai omaa erillistä elinkeinoa, tuli pestautua nämä ehdot täyttävän henkilön palvelukseen. Muutoin häntä kohdeltiin irtolaisena. 1850-luvulla alkoivat kuitenkin muutokset.
Janakkalalaisen talonpoika Kustaa Paturi ja Suomalaisen puolueen kärkihahmo, professori, senaattori ja vapaaherra Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen kävivät lehdistön palstoilla kiistaa laillisesta suojelusta, kun asia oli kuumimmillaan ja lainmuutokset valmisteluvaiheessa.
Talonpoika Paturi kannatti laillisen suojelun jatkamista ja hänen perustelunsa olivat, että kansa ei lähtisi turhaan liikkeelle ja että ihmisillä olisi jonkinlainen perusturva, kun heillä olisi varma toimeentulo, vaikka niukempikin. Poliitikko Yrjö Koskinen on kuitenkin vakaasti päätynyt laillisen suojelun poistamiseen lainsäädännöstä. Hän perusteli varsin modernisti suojelun poistoa sillä, että työvoiman pitäisi liikkua sinne, missä sitä eniten tarvitaan, ja siten ihmisten toimeentulo paranisi ja elintaso, vaikka käsitettä ei vielä tuolloin tunnettu, kohoaisi.
Taustalla Yrjö Koskisella olivat tietenkin syntyvän teollisuuden työvoimatarve ja yleisesti elinkeinoelämän vaatimukset. Paturin perustelut kohosivat myös samoista tarpeista, mutta maatalouden ja maaseudun kannalta katsottuna. Pienipalkkainen maaseutu hänen mukaansa häviäisi aina kilpailun teollisuuden palkoille. Tosin Paturi verhosi selvästi nämä vaatimuksensa yleiseen huolenpitoon vähäosaisista. Toisaalta samaan aikaan yhteiskunnassa käytiin keskustelua, jopa edellä mainitut kaksi miestä samoissa kirjoituksissaan, köyhäinhoidosta ja siitä keillä tai millä instituutiolla on velvollisuus hoitaa köyhät.
Kustaa Paturi voitti kiistelun köyhäinhoidosta, jossa hän kannatti kunnallista toimintaa köyhien hyväksi ja Yrjö Koskinen perinteistä almujen antamista. Kuitenkin kysymys laillisesta suojelusta päättyi Yrjö Koskisen näkemysten voittoon ja asetukseen elinkeinovapaudesta ja vapaasta muutto-oikeudesta, jotka lopullisesti voimaan tullessaan muuttivat tilanteen 1880-luvulla.
Alstom Citadis

Citadis 301 Dublinissa
Alstom Citadis on ranskalaisen Alstom-yhtiön valmistama raitiovaunumalli. Sitä on myyty 40 kaupunkiin 1 600 kappaletta. Vuosina 2011-2012 maailmalla käyttöön otetuista vaunuista 60 % on ollut Citadis-malleja. Ranskassa kaikki uudet raitiovaunut ovat Citadiksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alstom Citadis Wikimedia Commonsissa
Laillisuusrintama

Laillisuusrintama oli Suomessa 1930-luvun alussa äärioikeiston nousua vastaan syntynyt poliittinen ryhmittymä, jonka muodostivat edistyspuolue, Maalaisliitto, Ruotsalainen kansanpuolue (RKP) ja Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP). Kokoomus jäi sen ulkopuolelle, sillä sen suhtautuminen äärioikeistoon ei ollut yhtenäinen.. Laillisuusrintama äärioikeistoa vastaan oli ollut kytemässä, mutta sen syntysanat lausuttiin vasta lokakuussa 1930 tapahtuneen K. J. Ståhlbergin kyydityksen jälkeen, ja varsinaisesti laillisuusrintama perustettiin sosialidemokraattien ja porvarillisten puolueiden muodostamana vasta sen ulkopoliittisen selkkauksen jälkeen, johon Isänmaallinen Kansanliike (IKL) oli sotkeutunut.
Lapuan liikkeen otteiden kovenemisen vuoksi poliittiseen keskustaan kuuluvat puolueet yhdessä sosialidemokraattien kanssa alkoivat tuntea tarvetta perustaa laillisuusrintama, joka muodosti vahvan liittouman lapualaisten vaatimusten torjumiseksi. Niiden etujen mukaista ei olisi ollut valtiojärjestelmän muuttaminen autoritaarisempaan suuntaan.
Laillisuusrintama sai myös organisatorisia muotoja, kun sen tueksi ja pelätyn vallankaappausyrityksen vastaorganisaatioksi perustettiin vuonna 1931 Isänmaan ja lain puolesta (ILP), jonka tavoitteena oli laillisten olojen ja oikeusvaltion säilyminen. Järjestöllä ei sen runsaan kaksivuotisen toiminnan aikana ollut varsinaista nimeä, mutta sen säännöissä mainittiin tunnussanat ”Isänmaan ja lain puolesta - ILP”, joilla sitä kutsuttiin. Salaisena pysyneen järjestön johdossa ja kenttäorganisaatiossa oli edistyspuolueesta olevan ytimen lisäksi ”laillisuusmiehiä” maalaisliitosta ja ruotsalaisista sekä joitakin kokoomuslaisiakin.
Kristalli (sarjakuvahahmo)

| Kristalli |
| --- | --- |
 Kristalli, Epäinhimillisten kuningasperheen jäsen
Luoja(t):  Stan Lee & Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Fantastic Four #45
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Crystalia Amaquelin-Maximoff
Status:  Aktiivinen
Pituus:  167 cm
Paino:  49 kg
Ryhmäsidokset:  Epäinhimilliset, Ihmeneloset, Kostajat
Voimat:  Kyky manipuloida neljää peruselementtiä, maata, tuulta, ilmaa ja vettä
Suhteet
Sukulaiset:  Elohopea, Luna (tytär), Meduusa (sisar), Musta Salama, Karnak, Triton, Gorgon (serkkuja)
Kristalli, oikealta nimeltään Crystalia Amaquelin Maximoff on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hän kuuluu Epäinhimillisten kuningasperheeseen. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisessa Fantastic Four -lehden numerossa 45. Kristallin loivat Stan Lee ja Jack Kirby.
Kristallin ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Ihmesarjan numerossa 6 (1967).
Historia

Kristalli on yksi epäinhimillisistä, Meduusan sisar ja kuningasperheen jäsen.
Kristalli on täysin ihmisen näköinen, kaunis nainen jolla on pitkät kastanjanruskeat hiukset. Joskus hän käytti hiuksissaan erikoisen näköistä mustaa raidoitusta joka muodosti takaraivolle ympyrän, josta lähtivät sivuviivat ohimoille. Koskaan ei selvinnyt, oliko kyseessä värjäys vai jonkinlainen irrallinen hiuskoriste.
Kristalli oli pitkään rakastunut Ihmenelosten Liekkiin, mutta Liekin hedonismi ja narsistisuus katkaisivat lopulta suhteen.
Sittemmin Kristalli meni naimisiin Elohopean kanssa, ja heillä on yhteinen lapsi Luna, joka syntyi epäinhimillisten juuri muutettua Kuun siniselle alueelle Ihmenelosten avulla; synnytyslääkärinä oli sattumoisin itse Herra Fantastinen eli Reed Richards.
Kristalli ajautui kuitenkin avioliiton ulkopuoliseen suhteeseen ja Elohopea jätti hänet.
Voimat ja varusteet

Kristallin voima on käsitellä elementtejä ja luonnonvoimia; hän pystyy sytyttämään tulen kädenliikkeellä tai luomaan pyörremyrskyn vain ajattelemalla sitä. Hänen voimansa on pitkälti telepaattinen, mutta hän ei pysty lukemaan ajatuksia tai lähettämään ajatusviestejä.
Ultimate Kristalli

Ultimate Marvel -jatkumossa Kristallilla on samanlaiset voimat ja ulkonäkö kuin normaalijatkumonkin sarjakuvissa.
Kristalli muissa medioissa > Televisio

Kristalli esiintyi vuonna 1994 tuotetussa Ihmenelosten animaatiosarjassa. Hahmon osuudet dubbasi Kathy Ireland.
Kristalli esiintyi vuonna 2017 Marvel Cinematic Universeen sijoittuvassa televisiosarjassa Inhumans, näyttelijänään Isabelle Cornish.
Kristalli muissa medioissa > Videopelit

Kristalli esiintyy NPC-pelattavana hahmona Marvel: Ultimate Alliance -videopelissä.
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen osuus Kristallista (englanniksi)
Lahden kauppala

Lahden kauppala oli Hollolan kuntaan kuulunut alkujaan Lahden kylän pääasiassa käsittänyt epäitsenäinen kauppala. Paikkakuntaa kutsuttiin Lahdeksi siksi, että se sijaitsi Vesijärven ja Pikku-Vesijärven rannalla sijaiten Päijänteen eteläisimmän osan, Asikkalan Vääksyn Vääksyn kanavan eteläpuolella Vesijärven lahdella. 
Siitä tuli epäitsenäinen kauppala Nordenstamin senaatin heinäkuussa 1877 tekemän periaatepäätöksen perusteella, jonka Aleksanteri II vahvisti julistuksella 5. kesäkuuta 1878. Lahden kauppala itsenäistyi Hollolan kunnasta 1. marraskuuta 1905 tehdyn keisarillisen päätöksen perusteella, joka saatiin tiedoksi vasta 16. marraskuuta. Päätöksellä Lahden kauppala itsenäistyi Hollolan kunnasta ja siitä tuli Lahden kaupunki.
Pinta-alaltaan Lahden kauppala oli paljon 16. marraskuuta 1905 1. marraskuuta  perustetuksi julistettua Lahden kaupunkia pienempi, koska Lahden kaupunkia on laajennettu Hollolan kunnan alueelle vuosina 1916, 1923, 1933 ja 1956.
Lahtelaiset pyrkivät saamaan Lahden kauppalalle kaupungin aseman 1890-luvun lopulla, kun F. F. Frostell alkoi hankkia vertailutietoja Suomen suuriruhtinaskunnan eri kauppaloista ja kaupungeista. Lahden kauppalanhallitus laati tietojen pohjalta suunnitelman anoa Lahden kauppalalle kaupunginoikeuksia. Hollolan pitäjä, johon Lahden kauppala kuului kunnallishallnnollisesti, vastusti suunnitelmaa. Hämeen läänin maaherra kannatti kaupungiksi tulosuunnitelmaa 2. heinäkuuta 1890 ottaen huomioon viime vuosina tapahtuneen suuren edistymisen ja liikkeen vilkastumisen.
Vuonna 1904 hyväksyttiin Lahden perustamisasiakirja, joka toimitettiin Nikolai II:n ratkaistavaksi toukokuun lopulla 1904. Vuoden kuluttua järjestysmies F. F. Frostell ja pankinjohtaja Carlstedt lähtivät tiedustelemaan asian eteenpäin menoa Pietarista.
Laboga

50 watin Laboga-kitaravahvistin ja kaiutinkaappi.
Laboga on puolalaisen Adam Labogan perustama kitaravahvistintehdas ja tuotemerkki. Adam Laboga rakensi ensimmäisen itse suunnitelemansa vahvistimen vuonna 1973 ja tehdas aloitti toimintansa 1990-luvun alussa.
Aiheesta muualla

www.labogaamps.com
Alien Breed: Tower Assault

| Alien Breed: Tower Assault |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Team17
Julkaisija:  Team17
Jakelija:  Ocean Software
Säveltäjä:  Allister Brimble
Pelisarja:  Alien Breed
Julkaistu:  1994
Lajityyppi:  räiskintäpeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Alusta:  Amiga 1200/Amiga 4000, Amiga CD32, DOS
Jakelumuoto:  levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Alien Breed: Tower Assault on Team17:n kehittämä ja julkaisema räiskintäpeli, joka on julkaistu vuonna 1994 Amiga 1200- ja Amiga 4000 -laitteille, Amiga CD32:lle ja DOS:lle. Se on Alien Breed -pelisarjan kolmas peli ja sarjan viimeinen 2D-peli.
Pelin useat eri alustaversiot poikkeaa hieman toisistaan; CD32-versio sisältää mm. Full motion videoidut introt ja outrot sekä kylkiäisenä Alien Breed II -pelin.
Pelaaminen

Peli on ylhäältä päin kuvattu räiskintäpeli. Tower Assault käyttää Alien Breed II:sta varten uudelleenohjelmoitua pelimoottoria, hioten vielä niin että pelihahmo pystyy sekä ampumaan että peruuttamaan samanaikaisesti. Aiemmista peleistä poiketen kentissä on useita etenemisreittejä (mahdollistaen ainakin 276 tapaa läpäistä peli), tehden Tower Assaultista sarjansa ensimmäisen osittain epälineaarisen pelin.
Vastaanotto

CU Amiga-lehti antoi pelille arvosanaksi 90% arvostelussaan.
Aiheesta muualla

Alien Breed: Tower Assault MobyGamesissa (englanniksi)
Alien Breed: Tower Assault Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Team17:sta viralliset kotisivut (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Alkuperäinen sarja:   Alien Breed  Special Edition '92  II: The Horror Continues  Tower Assault  3D  3D II: The Killing Grounds 
Reboot-sarja:   Evolution  2: Assault  3: Descent
Labocania

| Labocania |
| --- | --- |
 Hypoteettinen kuvaus Labocaniasta tyrannosaurina
 Myöhäisjurakausi Campania-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Yläheimo::  †Tyrannosaurit Tyrannosauroidea?
Suku::  †Labocania  Molnar, 1974
Laji::  anomala
Kaksiosainen nimi
 † Labocania anomala  Molnar, 1974 
Katso myös
   Labocania Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Labocania on sukupuuttoon kuollut teropodeihin kuuluva dinosaurussuku. Se eli myöhäisliitukauden Campania-vaiheella nykyisessä Meksikossa. Labocania tunnetaan vain yhdestä epätäydellisestä luurangosta, joka löydettiin Baja Californiasta. Sen sukulaissuhteet ovat epävarmat, mutta se saattaa kuulua tyrannosaureihin (Tyrannosauroidea). Labocania oli arviolta noin 7–7,5 metriä pitkä ja painoi 1,5 tonnia. Se oli tukevarakenteinen ja luultavasti saalisti suuria eläimiä väijymällä. Harley J. Garbani löysi Labocanian jäänteet La Bocana Rojan muodostumasta kesällä 1970. Se oli ensimmäinen Meksikosta löydetty teropodi. Jäänteet koostuivat sirpaleisesta kallosta ja pienestä osasta luurankoa. Ralph Molnar kuvasi dinosauruksen vuonna 1974 ja nimesi sen löytöpaikkansa mukaan Labocaniaksi.
Kirjallisuutta

Holtz, Thomas R: ”Tyrannosauroidea”. Teoksessa Weishampel, David B. & Dodson, Peter & Osmólska, Halszka (toim.): The Dinosauria, s. 133.  University of California Press, 2004.  ISBN 0-520-24209-2.  Kirja Googlen teoshaussa. (englanniksi)
Albert King

Albert Kingin tunnetuin kokoelmalevy, King of the Blues Guitar, sisältää kokonaisuudessaan albumin Born Under A Bad Sign (1967) sekä muuta 1960-luvun jälkipuoliskon tuotantoa.
Albert King (oikealta nimeltään Albert Nelson, 25. huhtikuuta 1923 Indianola, Mississippi – 21. joulukuuta 1992 Memphis, Tennessee) oli yhdysvaltalainen blueskitaristi ja -laulaja, jota pidetään yhtenä musiikintyylinsä merkittävimmistä edustajista.
Elämä ja ura > Varhaisempi ura

Albert Kingin perhe muutti Arkansasin Osceolaan hänen ollessaan yhdeksän vuotta vanha. Arkansasissa perhe eli viljelyn parissa, ja Albertista tuli lopulta puskutraktorin kuljettaja. Hän ei koskaan oppinut lukemaan. Ensikosketus musiikkiin tuli Albertille gospelin kautta, ja hän alkoi opetella kitaransoittoa 16-vuotiaana. 1940-luvun lopussa Albert soitti ensi kertaa ammattilaismuusikkona yhtyeessä ”The In The Groove Boys”. Kitaransoiton lisäksi Albert myös lauloi ja soitti rumpuja.
Vuonna 1953 Albert muutti Garyyn (Indiana), missä hän soitti rumpuja Jimmy Reedin yhtyeessä. Samana vuonna Chicagossa hänet myös esiteltiin Parrot Records levy-yhtiötä pyörittäneelle tiskijukalle nimeltä Al Benson, jolle Albert teki ensimmäiset levytyksensä marraskuussa 1953. Seuraavana vuonna myyntiin laitettu single ei kuitenkaan saanut yleisöltä suotuisaa vastaanottoa. Artistinimeksi vakiintui tässä vaiheessa ”Albert King”. Vuonna 1956 King siirtyi St. Louisiin, jossa hän tutustui heti paikallisiin muusikoihin, mutta pääsi levyttämään seuraavan kerran vasta vuonna 1959 Bobbin Recordsille. Parhaiten listamenestystä saavutti King-levymerkillä julkaistu single ”Don't Throw Your Love on Me so Strong” (1961), joka nousi R&B listan sijalle 14. Singlen B-puolella oli instrumentaalikappale ”This Morning”. Muita kappaleita Kingin levytysuran alkuvuosilta ovat esimerkiksi ”I Walked All Night Long”, ”Let's Have a Natural Ball” sekä ”I Get Evil”.
Elämä ja ura > Myöhempi ura

Kingin ja Bobbin merkeille tehtyjen levytysten jälkeen seuraavat levytykset olivat vuoden 1964 Coun-Tree -yhtiön julkaisemat kaksi singleä, jotka eivät kuitenkaan menestyneet lainkaan. Vuoden 1966 keväällä King solmi sopimuksen Stax -yhtiön kanssa Memphisissä. Booker T. & MGs yhtyeen kanssa tehty ensimmäinen single, ”Laundromat Blues” nousi heti kolmenkymmenen parhaan joukkoon R&B -listoilla saman vuoden kesänä, ja siitä alkoi Kingin pidempi kaupallisen menestymisen kausi. Albert Kingin Staxin riveissä nauhoittama vuoden 1967 täyspitkä albumi, Born Under a Bad Sign, on kohonnut yhdeksi kaikkien aikojen kuuluisimmista blues-levyistä. Levyn Booker T. Jonesin ja William Bellin säveltämä nimikkappale on kohonnut niin ikään blues-standardiksi. Sen levytti jo seuraavana vuonna Cream (ja myöhemmin esimerkiksi Homer Simpson). Levyltä julkaistiin singlenä myös niin ikään tunnettu kappale, ”Crosscut Saw”, jonka soolon Eric Clapton toistaa nuotilleen Creamin samana vuonna levytetyssä kappaleessa ”Strange Brew”. Vuonna 1968 Albert Kingiltä ilmestyi kuuluisa live-taltiointi Live Wire/Blues Power, jonka nimikappale on Kingin puheen säestämä instrumentaalikappale.
King viihtyi tämän jälkeenkin kiertueilla ja levytti toisinaan uusia levyjä. Kaksimetrinen King soitti piippu hampaissaan myös Tavastia-klubilla Helsingissä 14. ja 16. tammikuuta 1980 sekä Tampereen Tekulla 15. tammikuuta.¨Hän esiintyi myös Oulun Pyrinnöllä noihin aikoihin. 1980-luvun lopussa hän suunnitteli vetäytymistä eläkkeelle terveyssyistä ja vuonna 1992 hän kuoli sydänkohtaukseen.
Albert King muusikkona

King oli vasenkätinen, ja hän soitti muodoltaan symmetristä, V-Wing -mallista kitaraa. Hän jätti kuitenkin kielet kääntämättä, ja näin ollen hänen kitarassaan ohuet kielet olivat siis ylimpänä ja paksuimmat alimpana. Lisäksi hän käytti omintakeista viritystä. Omaperäisen soittotyylinsä lisäksi King oli arvostettu myös laulajana.
Albert King teki suuren vaikutuksen moniin kuuluisiin rock-kitaristeihin, kuten Jimi Hendrixiin, Eric Claptoniin, Jimmy Pageen ja suurimpana idolinaan häntä pitivät Stevie Ray Vaughan ja Gary Moore. Molemmat heistä ovat levyttäneet ja esiintyneet Albert Kingin kanssa. Yhteisten levytysten lisäksi Moore sai Kingiltä blues-oppitunteja ja teki hänestä myöhemmin laulun ”King Of The Blues”. Albert vierailee Mooren levyllä Still Got the Blues. Stevie Ray Vaughanin soittotyylissä on selviä piirteitä Albert Kingin soitosta ja heiltä julkaistiin postuumisti levyllinen vuonna 1983 taltioitua materiaalia nimellä In Session. Myös Suomesta löytyy Albertin jalanjäljillä kulkeneita muusikoita: kitaristi Pekka ”Albert” Järvinen. Taiteilijanimen keksi Edward Vesala, kun Järvinen kehui Kingiä, niin Vesala tokaisi: ”Suomen Albert King, Pekka ”Albert” Järvinen!”
Vuonna 1988 Albert King oli mukana Albert Järvisen soololevyllä ”Braindamage - Or Still Alive”. Hän äänitti kappaleen ”Don't Lie To Me” Finnvox-studiolla Helsingin Pitäjänmäessä.
Diskografia > Albumit

1962 The Big Blues, King Records
1967 Born Under a Bad Sign, Stax Records
1968 Live Wire/Blues Power, Stax Records
1969 Years Gone By, Stax Records
1969 King Of The Blues Guitar, Atlantic Records
1970 Blues For Elvis - King Does The King ’s Things, Stax Records
1971 Lovejoy, Stax Records
1972 I’ll Play the Blues for You, Stax Records
1973 Blues at Sunset, Stax Records
1973 Blues at Sunrise, Stax Records
1974 I Wanna Get Funky, Stax Records
1974 Montreux Festival, Stax Records
1974 The Blues Don't Change, Stax Records
1974 Funky London, Stax Records
1976 Albert, Tomato Records
1976 Truckload Of Lovin' , Tomato Records
1977 I'll Play the Blues For You, Tomato Records (John Lee Hookerin kanssa tehty levy)
1977 King Albert, Tomato Records
1979 New Orleans Heat, Tomato Records
1979 Chronicle, Stax Records (mukana Little Milton)
1983 Crosscut Saw: Albert King In San Francisco, Stax Records
1984 I'm In A Phone Booth, Baby, Stax Records
1986 The Best Of Albert King, Stax Records
1986 The Lost Session, Stax Records (mukana John Mayall)
1989 Let's Have A Natural Ball, Modern Blues Recordings
1989 Live, Rhino Records
1990 Door To Door, Chess Records
1990 Wednesday Night in San Francisco, Stax Records
1990 Thursday Night in San Francisco, Stax Records
1992 Roadhouse Blues, RSP Records
Diskografia > Kuoleman jälkeen julkaistut albumit

1993 The Ultimate Collection, Rhino Records
1993 So Many Roads, Charly Blues Masters
1994 The Tomato Years, Tomato Records
1995 Mean Mean Blues, King Records
1996 Hard Bargain, Stax Records
1997 Born Under A Bad Sign & Other Hits, Flashback Records
1999 Blues Power, Stax Records
1999 The Very Best Of Albert King, Rhino Records
1999 A Truckload Of Lovin': The Best Of Albert King, Recall Records (UK)
1999 In Session, Stax Records (Stevie Ray Vaughanin kanssa tehty levy)
2001 Guitar Man, Fuel 2000 Records
2001 I Get Evil: Classic Blues Collected, Music Club Records
2001 More Big Blues Of Albert King, Ace Records
2002 Blue On Blues, Fuel 2000 Records
2003 Talkin' Blues, Thristy Ear Records
2003 Blues From The Road, Fuel 2000 Records
Alessandro Petacchi

Alessandro Petacchi 2015
Alessandro Petacchi (s. 3. tammikuuta 1974 La Spezia, Liguria) on italialainen ammattipyöräilijä. Lempinimellä Ale-Jet tunnettu Petacchi oli yksi 2000-vuosikymmenen parhaista kirimiehistä. Hän voitti kaikkiaan 48 etappivoittoa pyöräilyn suurissa ympäriajoissa. Vuoden 2004 Italian ympäriajossa Petacchi voitti ennätykselliset yhdeksän etappia. Lisäksi hän voitti Milano – San Remo-klassikon vuonna 2005.
Petacchi loukkasi polvilumpionsa Italian ympäriajossa vuonna 2006 jo 3. etapilla ja oli koko loppukauden sivussa. Kaudella 2007 hän palasi huipulle voittaen viisi osuutta Giro d'Italiassa. Juuri ennen Ranskan ympäriajon alkua heinäkuussa Italian olympiakomitea langetti Petacchille vuoden mittaisen kilpailukiellon. Olympiakomitean mukaan Petacchin toukokuisessa Girossa antamasta dopingnäytteestä löytyi huomattavasti raja-arvon ylittänyttä astmalääkettä. Muutamaa viikkoa myöhemmin Italian Pyöräilyliitto vapautti hänet doping-syytöksistä . Kauden päätteeksi Petacchi voitti Pariisi-Tours-klassikon.
6. toukokuuta 2008 urheilun vetoomustuomioistuin CAS määräsi Petacchille vuoden kilpailukiellon, koska hänen vuoden 2007 Italian ympäriajossa antamassaan dopingnäytteessä oli raja-arvon ylittävä määrä salbutamolia. Hänellä oli lupa salbutamolin käyttöön astman hoidossa. Salbutamolilla voi yliannoksena olla suorituskykyä parantava vaikutus. Kilpailukielto astui voimaan takautuvasti marraskuun 2007 alusta lähtien. Lisäksi CAS katsoi hänen jo kärsineen rangaistuksestaan kaksi kuukautta, joten kilpailukielto päättyi elokuun 2008 lopussa. Petacchi menetti päätöksen seurauksena vuoden 2007 Italian ympäriajon etappivoittonsa. Lisäksi hänen tuloksensa marraskuun 2007 alusta kilpailukiellon määräysajankohtaan, toukokuun 2008 alkuun, hylättiin.
Doping-rikkomuksen seurauksena ProTour-tason joukkue Milram irtisanoi Petacchin sopimuksen. Petacchi jatkoi kuitenkin uraansa kilpailukiellon päätyttyä Professional Continental -tason joukkueessa LPR Brakes - Ballan, jonka kanssa hän solmi sopimuksen heinäkuun alussa vuonna 2008 . Hän voitti kaksi etappia Italian ympäriajossa 2009. Kaudeksi 2010 Petacchi siirtyi Lampre-Farnese Vini -joukkueeseen. Hän voitti samana vuonna Ranskan ympäriajon pistekilpailun. Lisäksi hän voitti kilpailussa kaksi etappia. Hän siirtyi kesken kauden 2013 Omega Pharma-Quick Step -talliin. Kaudella 2015 hän edusti Southeast Pro Cycling Teamia, kunnes lopetti uransa 13. kesäkuuta 2015.
Toukokuussa 2019 Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI julkisti tiedon että Petacchi olisi käyttänyt dopingaineita myös vuosina 2012–2013.
Tallit

Scrigno-Blue Storm (1996)
Scrigno-Gaerne (1997–1998)
Navigare-Gaerne (1999)
Fassa Bortolo (2000–2005)
Team Milram (2006–2008)
LPR Brakes Farnese Vini (2008–2009)
Lampre (2010–2013)
Omega Pharma-Quick Step (2013–2014)
Southeast Pro Cycling Team (2015)
Kauko Röyhkä & Narttu

| Kauko Röyhkä & Narttu> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1980–1990 1998, 2012, 2013
Tyylilaji:  rock
Kotipaikka:  Oulu, Helsinki
Laulukieli:  suomi
Entiset jäsenet:  Kauko Röyhkä, laulu, basso   Riku Mattila, kitara, tuottaja   Heikki Tikka, rummut, tuottaja   Jarmo Heikkinen, kitara   Kaj Backman, basso   Jari Paulamäki, basso   Esko Lassila, kitara   Mats Huldén, basso, kitara, tuottaja   Tommi Viksten, kitara   Pekka Gröhn, kosketinsoittimet  
Levy-yhtiö:  Parlophone/EMI, (1980–1981)   Kerberos, (1982)   Johanna, (1983)   Sinetti/Euros, (1984–1992)   Svart Records, (2013)  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kauko Röyhkä & Narttu on suomalaismuusikko Kauko Röyhkän yhtye, joka oli toiminnassa vuodesta 1980 vuoden 1990 ensimmäiseen päivään. Aktiivisen kauden aikana yhtye ehti julkaista kymmenen albumia, kaksi minialbumia ja kaksi kokoelmaa. Kesällä 2012 yhtye palasi ensin keikoille kesäfestareille ja teki syksyllä klubikiertueen, joilla äänitettiin live-levy Pois valoista. Levyn julkaisun yhteydessä yhtye teki toisen klubikiertueen syksyllä 2013. Yhtye oli soittanut joitain paluukeikkoja jo vuonna 1998 Riku Mattila kitaristinaan.