stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mandalayn Kultainen palatsi
Rakennukset

Mandalayn Kultainen palatsi rakennettiin perinteisten kosmologisten sääntöjen mukaisesti itä-länsi-akselille. Itää pidettiin arvokkaimpana kohtana, jossa sijaitsi kuninkaan valtaistuinhalli. Valtaistuinhallissa sijaitsi kuninkaan Leijonavaltaistuin. Leijonavaltaistuin siirrettiin vuonna 1902 Kalkuttaan, josta se palautettiin Burmaan vuonna 1948. Alkuperäinen Leijonavaltaistuin on nykyisin Myanmarin kansallismuseon kokoelmissa Yangonissa. Eri valtaistuinhallien muodostamalla kokonaisuudella oli pituutta 150 metriä. Valtaistuinsalin yläpuolella kohosi 72 metriä korkea alun perin puinen ylöspäin pienenevä pyatthat-torni, jota pidettiin pyhyyden ja maailmankaikkeuden keskipisteen symbolina. Valtaistuinhallien ympärillä oli muita palatseja, jotka rakentuivat hindulaisen eläinradan mukaan. Kuninkaan vaimojen palatsit oli ryhmitelty vaimojen arvon mukaan keskuksesta ulospäin. Palatsialueeseen kuului palatsien lisäksi teatteri, paviljonkeja, hallinnollisia rakennuksia ja puistoja. Rakennukset oli alun perin valmistettu teak-puusta ja ne oli koristeltu kaiverruksin ja mosaiikein. Alkuperäisestä puisesta arkkitehtuurista nykypäiviin on säilynyt varsinaisen palatsialueen ulkopuolella sijainnut Shwenandawin luostari. Rakennus kuului alun perin palatsien kokonaisuuteen, mutta luostariksi sen lahjoitti Burman viimeinen kuningas Thibaw.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mandalayn Kultainen palatsi Wikimedia Commonsissa
Alkuperäinen valtaistuinsalin 72 metriä korkea puinen torni.
Jälleenrakennettua palatsialuetta.
Marius Kohl

Marius Kohl (s. 1952) on entinen Luxemburgin rahoitusalan viranomainen. Hän työskenteli siellä 37 vuotta ja toimi johtajan tehtävissä 22 vuotta, kunnes hän jäi eläkkeelle vuonna 2013. Hänen vero-osastonsa Sociétés 6. käsitteli tuhansien ulkomaisten yritysten asioita. Nämä yritykset halusivat sijoittaa pääomaa Luxemburgiin välttääkseen veroja.  Julkisuuteen Alankomaissa vuonna 2014 vuotaneiden asiakirjojen perusteella (ns. Luxemburg-vuotojen eli LuxLeaksin perusteella) selvisi, että Markus Kohl oli keskeinen hahmo näissä veronkierroksi väitetyissä operaatioissa.
Luxemburgin taloudellinen eliitti pitää Kohlia kansallisena sankarinaan, koska hänellä oli merkittävä panos Luxemburgin verotulojen lisääntymisessä. Luxemburgia pidetään myös yhtenä Euroopan veroparatiiseista.
Marie-Gayanay Mikaelian

| Marie-Gayanay Mikaelian> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1984 
Kansalaisuus:   Sveitsi
Tennispelaaja
Pituus:  172 cm
Paino:  63 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2001–
Palkintorahat:  543 735 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  33. (27.1.2003)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  141–109
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2002, 2003, 2004)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2002, 2003)
Wimbledon:  2. kierros (2003)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2003)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  313  (8. syyskuuta 2003)
Voitot/tappiot:  1–11
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Marie-Gayanay Mikaelian (s. 3. maaliskuuta 1984 Lausanne) on sveitsiläinen tennispelaaja, joka siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2001. Hän on urallaan saavuttanut yhden turnausvoiton, joka tapahtui Taškentissä vuonna 2002, jolloin hän kukisti finaalissa Tatjana Putšekin. Lisäksi hän on finaalin häviävänä osapuolena ollut kolme kertaa. Grand Slam -turnauksissa hän on yltänyt kahdesti toiselle kierrokselle Ranskan avoimissa ja kerran US Openissa ja Wimbledonissa. Hänen paras ranking-sijoituksensa on 33.
Makedonian konflikti

Makedonian konfliktiksi kutsutaan vuoden 2001 aikana tapahtuneita aseellisia yhteenottoja Makedoniassa. Konflikti on osa Jugoslavian hajoamissotia, vaikka se puhkesi vuosia Makedonian itsenäistymisen jälkeen, vasta Kosovon sodan jälkimainingeissa. Konflikti albaanitaistelijoiden ja Makedonian hallituksen välillä maan pohjois- ja länsiosissa päättyi Naton rauhanturvaajien väliintuloon. Kapinalliset saivat tukea Naton hallitseman Kosovon albaaneilta ja Kosovon ja Serbian välisen demilitarisoidun alueen sisseiltä. Taistelut keskittyivät toiseksi suurimman kaupungin, Tetovon ympäristöön. Nato-joukot pysyivät maassa 18 kuukautta. Makedonia lupasi samalla antaa albaanivähemmistölle enemmän poliittisia ja kulttuurisia oikeuksia.
Makedoniassa toimii NLA- National Liberation Army (Albaniaksi: Ushtria Çlirimtare Kombëtare -UÇK), tunnetaan myös nimellä Makedonian UÇK, jota ei pidä sekoittaa Kosovon UÇK:hon.
NLA perustettiin vuoden 1999 syksyllä, perustajana oli Ali Ahmeti, KLA:n johtajan serkku. On ilmeistä, että NLA ja KLA sekä UCPMB toimivat yhteistyössä, vaikkei tätä ole tunnustettu. Monet NLA:n jäsenistä lienevät olleet mukana KLA:ssa.
NLA toimi pitkään maan alla, kunnes aloitti toimintansa 2000–2001. NLA hyökkäsi maaliskuussa 2001 Tetovon läheisille kukkuloille halliten liikennettä Tetovosta Kosovoon.
NLA:n väitettiin ajavan Suur-Albania-hanketta, jossa Albaniaan liitettäisiin esimerkiksi Kosovo ja Makedonian albaanialueet. Oman ilmoituksensa mukaan NLA taisteli vain Makedonian albaanialueiden suuremman itsemääräämisvapauden puolesta.
NLA aloitti tulitauon heinäkuussa 2000, kun Makedonian hallituksen kanssa oli tehty Ohridin sopimus.
Elokuussa Nato aloitti 3 500 miehen voimin hankkeen "Välttämätön sadonkorjuu", jolla se pyrki keräämään NLA:lta aseet.[lähde? ]
Madriu-Claror-Perafitan laakso

Vanha rakennus Perafitan alueella Madriu-Claror-Perafitan laaksossa.
Madriu-Claror-Perafitan laakso on Andorran ainoa maailmanperintökohde Unescon luettelossa. Siitä tuli maailmanperintökohde vuonna 2004. Laakso on pinta-alaltaan noin neljä tuhatta hehtaaria eli se kattaa yhdeksän prosenttia Andorran alueesta. Sitä suojellaan, koska alue on pysynyt harvinaisen muuttumattomana 700 vuoden ajan, mikä osoittaa, miten ihminen voi elää tasapainossa Pyreneiden karun luonnon kanssa. Alue muodostuu metsäisistä laaksoista, jäätiköistä ja kalliojyrkänteistä. Siellä on pengerrettyjä peltoja ja kivipolkuja, kesäasumuksia, joihin paimenet ovat muuttaneet laidunkauden ajaksi, ja jäänteitä muinaisista rautasulatoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madriu-Claror-Perafitan laakso Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Andorrassa
Madriu-Claror-Perafitan laakso
Untitled (Korn)

| Untitled Korn |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 2006 – maaliskuu 2007
 Julkaistu: 27. heinäkuuta 2007 (Saksa) 30. heinäkuuta 2007(UK) 31. heinäkuuta 2007 (Kanada, US) 8. elokuuta 2007 (Japani) 14. lokakuuta 2007(Filippiinit)
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Korn & Atticus Ross
 Tyylilaji: nu metal, alternative metal, industrial metal
 Kesto: 48.47 53:16 (Deluxe Edition)
 Levy-yhtiö: EMI, Virgin
Listasijoitukset
  2.
Kornin muut julkaisut
| MTV Unplugged: Korn 2007 | Untitled 2007 | Korn Kovers 2007 |
Untitled on Kornin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 31. heinäkuuta 2007. Normaalissa versiossa levystä on 13 kappaletta, mutta deluxe-versio sisältää yhden enemmän (mukana on bonusraita "Sing Sorrow"). Albumi julkaistiin ilman nimeä, koska yhtyeen vokalisti Jonathan Davis halusi, että yhtyeen fanit saavat kutsua albumia millä nimellä tahansa. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti hieman yli miljoona kopiota. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla ei ole mukana rumpali David Silveriaa.
Kappaleet

Intro – 1.57
Starting Over – 4.02
Bitch We Got a Problem – 3.22
Evolution – 3.37
Hold On – 3.05
Kiss – 4.09
Do What They Say – 4.17
Ever Be – 4.48
Love and Luxury – 3.00
Innocent Bystander – 3.28
Killing – 3.36
Hushabye – 3.52
I Will Protect You – 5.29
Kappaleet > Deluxe Edition bonuskappaleet

Sing Sorrow – 4.33
Haze – 2.50
Kappaleet > iTunesin ennakkotilaajan bonuskappale

Overture or Obituary – 3.00
Kokoonpano

Jonathan Davis – laulu, kitara, säkkipilli
James "Munky" Shaffer – kitara, mandoliini
Reginald "Fieldy" Arvizu – basso
Terry Bozzio – rummut ja lyömäsoittimet
Brooks Wackerman – rummut ja lyömäsoittimet
Zac Baird – koskettimet, urut, syntetisaattori
Atticus Ross – tuottaja, miksaus
The Matrix – tuottaja (lähti aikaisin ja materiaali äänitettiin uudelleen)
Jim Monti – äänitys, tekniikka
Frank Filipetti – äänitys, tekniikka
Doug Trantow – tekniikka, miksaus
Terry Date – miksaus
Alan Moulder – miksaus
Stephen Marcussen – masterointi
Stewart Whitmore – digitaalinen editointi
Leo Ross – tuottaja
Jeffrey Kwatinetz – tuottaja
Richard Kirk – kansitaide
Kokoonpano > Singlet

| Vuosi | Single | Billboard Hot 100 | Mainstream Rock Tracks | Modern Rock Tracks | Hot Dance Club Play |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | "Evolution" | 107 | 4 | 20 | 18 |

| 2007 | "Hold On" | - | 9 | 35 | - |
Arvostelut

AllMusic:
Dome.fi:
Entertainment Weekly: B+
Imperiumi: 9-/10
Metacritic: 51/100
PopMatters:
Rolling Stone:
Soundi:
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
Billboard Top Rock Albums: 1
Billboard Albums Top 200: 2
Billboard Albums Top 100: 2
Maailman albumilista Top 40: 2
Suomen albumilista Top 40: 2
Itävallan albumilista Top 75: 3
Saksan albumilista Top 50: 3
Uuden-Seellannin albumilista Top 40: 3
Ranskan albumilista Top 150: 8
Sveitsin albumilista Top 100: 9
Australian albumilista Top 50: 11
UK albumilista Top 75: 15
Ruotsin albumilista Top 60: 17
Italian albumilista Top 50: 19
Tanskan albumilista Top 40: 20
Puolan Albumilista : 23
Norjan albumilista Top 40: 24
Belgian albumilista Top 50: 39
Irlannin albumilista Top 75: 31
Hollannin albumilista Top 100: 32
Aiheesta muualla

Untitled (Korn) Discogsissa. (englanniksi)
Luettelo elektronisen urheilun peleistä
Ajopelit

Project CARS
TrackMania (pelisarja)
Ammuntapelit

Alliance of Valiant Arms
Battlefield (pelisarja)
Call of Duty (pelisarja)
Counter-Strike (pelisarja)
CrossFire
Halo (pelisarja)
Overwatch
Painkiller
Quake (pelisarja)
Soldier Front
Team Fortress 2
Tom Clancy’s Rainbow Six: Siege
Unreal Tournament
Strategiapelit

Age of Empires (pelisarja)
StarCraft (pelisarja)
Warcraft III: Reign of Chaos
Taisteluareenamoninpelit

Clash Royale
Defense of the Ancients
Dota 2
Heroes of Newerth
Heroes of the Storm
League of Legends
Smite
Vainglory
Tappelupelit

Killer Instinct (pelisarja)
Marvel vs. Capcom
Mortal Kombat (pelisarja)
Street Fighter (pelisarja)
Super Smash Bros. (pelisarja)
Tekken (pelisarja)
The King of Fighters (pelisarja)
Urheilupelit

FIFA (pelisarja)
NHL (pelisarja)
Madden NFL (pelisarja)
NBA 2K (pelisarja)
Rocket League
Muut

EndGods
Gears of War
Guild Wars 2
Hearthstone
Pokémon
Tetris
War Thunder
World of Tanks
World of Warcraft
Marianne Stone

Marianne Stone (23. elokuuta 1922 – 21. joulukuuta 2009) oli brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin Carry On -komediaelokuvasarjan osista, joskaan hän ei rajoittanut uraansa niihin; hänet nähtiin lisäksi muun muassa elokuvassa Lolita (1962).
Aiheesta muualla

Marianne Stone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marianne Thieme

Marianne Thieme vuonna 2012.
Marianne Louise Thieme (s. 6. maaliskuuta 1972) on alankomaalainen eläintenoikeusaktivisti ja poliitikko. Hän johtaa Eläinpuoluetta (holl. Partij voor de Dieren), jolla on parlamentin ylähuoneessa yksi paikka 75:stä ja alahuoneessa kaksi paikkaa 150:stä.
Thieme opiskeli lakia. Hän oli perustamassa puoluetta vuonna 2002 ja asettui ehdolle vuoden 2003 parlamenttivaaleissa, mutta ei vielä päässyt läpi. Vuonna 2006 hän tuli Esther Ouwehandin kanssa valituksi edustajainhuoneeseen, jossa hän nykyisinmilloin? on puolueensa parlamentiryhmän puheenjohtaja. Vuonna 2006 hän myös kääntyi seitsemännen päivän adventistiksi. Hän kuitenkin korostaa, että hänen johtamansa puolue on maallinen eikä sen sanoma ole sidottu mihinkään uskontoon.
Thieme on kasvissyöjä.
Thieme asuu Maarssenissa. Hän on kirjoittanut paljon eläinten oikeuksista ja julkaissut kirjan De eeuw van het dier (2004).
Aiheesta muualla

Esittely puolueen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Marianne Thorby

Marianne Stenberg, o.s. Nyberg, kirjailijanimeltään Marianne Thorby, (6. marraskuuta 1921 Helsinki – 25. joulukuuta 2004) oli suomalainen humanististen tieteiden kandidaatti ja ruotsin kielellä kirjoittanut salapoliisikirjailija.
Stenberg pääsi ylioppilaaksi 1940 Töölön ruotsalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Kirjallisen tuotantonsa Stenberg julkaisi jo 1960-luvun alussa, mutta hän kirjoitti vielä 1990-luvulla pakinoita Hufvudstadsbladetiin nimimerkillä Annetta.
Stenberg kirjoitti myös televisioelokuvien Bronsflickan (1962) ja Misstankar (1962) käsikirjoitukset.
Stenbergin vanhemmat olivat toimittaja Albert Nyberg ja Anna Wikström. Stenbergin puoliso oli vuodesta 1963 insinööri Lars Evergistus Stenberg (1909–1976).
Teoksia

Nimimerkillä Marianne Thorby:
Vin med dödlig bismak. Söderström, Helsingfors 1960, suomeksi nimellä Tappava sivumaku. Punaiset dekkarit 10. Karisto 1965
Där plogen vänder jorden: 2-näytöksinen näytelmä. 1962
Start på dödligt allvar. Söderström, Helsingfors 1962
Irma Brannertin arvoitus; ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta Irma Brannerts dilemma suom. Panu Pekkanen. WSOY 1963, 2. painos 1973
Vehkakasvit

| Vehkakasvit |
| --- | --- |
 Suovehkan (Calla palustris) kukintoja
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Vehkakasvit Araceae  Juss.
Alaheimot
 Aroideae  Gymnostachydoideae  Lasioideae  Lemnoideae  Monsteroideae  Orontioideae  Pothoideae  Zamioculcadoideae 
Katso myös
   Vehkakasvit Wikispeciesissä   Vehkakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vehkakasvit (Araceae) on kasviheimo, jonka useimmat lajit voi tunnistaa erityisen muotoisesta vehkamaisesta kukinnosta, jossa varsinaiset kukat muodostavat tiiviin tähkän, jota suojaa yksipuolinen suuri suojuslehti. Heimoon kuuluu yli 3700 lajia, jotka jaetaan 107 sukuun. Useimmat niistä elävät tropiikissa, ja monia käytetään huonekasveina. Muutaman lajin hedelmiä käytetään tropiikissa myös ravinnoksi.
Angiosperm Phylogeny Group siirsi molekyylibiologisten tutkimusten jälkeen myös limaskat (Lemna) tähän heimoon.
Tuntomerkit

Vehkakasvit ovat ulkoasultaan melko vaihtelevia. Eräät ovat vapaana veden pinnalla kelluvia, pääosa maahan juurtuneita ja juurakollisia; pystyjuurakko on toisilla mukulamainen. Varret ovat joko pystykasvuisia tai rentoja ja köynnöstäviä. Lehdet ovat jakautuneet kahteen osaan: vahvaksi valeruodiksi ja leveäksi lavaksi. Lavassa on vahva (vale)keskisuoni, ja pikkusuonet ovat poikittaisia ja muodostavat verkkomaisen suonituksen. Valeruodin kanta on levinnyt korvakemaisiksi ulokkeiksi; harvoin siinä on kieleke eli ligula.
Kukinto on vanallinen, sen suojuslehti hyvin kehittynyt ja usein värikäs. Itse kukinto on tiheän tähkämäinen puikelo (spadix), ja siinä on runsaasti perättömiä, esilehdettömiä ja kaksi- tai kolmilukuisia kukkia. Kun ulompia kehälehtiä on kolme, niistä keskimmäinen on varrenpuoleinen eli adaksiaalinen. Yleensä kehälehdet ovat erillisiä toisistaan. Ponnet avautuvat kukan keskustasta poispäin. Siitepölyhiukkasessa on ekteksiinikerros. Emilehdet ovat tyvestään rakkomaisia, ja sisus on eritteen täyttämä. Vartalo on lyhyt. Sikiäimen siemenaiheet ovat vaihtelevissa määrin kuljetussolukkoa vailla. Hedelmä on marja. Siemenkuori on monisolukerroksinen. Sirkka- eli alkeislehti on yhteyttämätön. Peruskromosomiluku vehkakasveilla on x = 6.
Anatomiaa

Juuren hypodermi eli sisäketto on dimorfinen. Siiviläputkien plastideissa on vararavintona sekä proteiinia että tärkkelystä. Valeruodin johtojänteet ovat hajallaan.
Alaheimot

Vehkakasvisukuja tunnetaan 117, ja niissä on yhteensä 4095 lajia. Alaheimoja erotetaan kahdeksan.
Alaheimot > Gymnostachydoideae

Alaheimossa on vain yksi laji: Gymnostachys anceps, joka kasvaa Itä-Australiassa. Sen lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä eivätkä ole ruodillisia, vaan tasasoukkia, silposuonisia ja laidoilta pienihampaisia. Kukinto on haarainen ja suojuslehti (spatha) puuttuu. Kukat ovat 2-lukuisia. Heteenponsien rakojen yläpuolella on ponnen puoliskojen muodostama kärki. Sikiäin on 1-lehtinen, luotti erittämätön. Emilehdessä on yksi 1-kalvoinen siemenaihe sikiäimen kärjessä. Siemenessä on runsas, vihreä ja tärkkelystä sisältävä endospermi (ravintovarasto). Myös alkio on vihreä. Lajin kromosomiluku on n=12.
Alaheimot > Orontioideae

Alaheimoon kuuluu kolme sukua (keltapuikelot Orontium, majavankaalit Lysichiton ja haisuhuput Symplocarpus), joissa on yhteensä kuusi lajia. Ne kasvavat Itä-Aasian lauhkeissa osissa ja Pohjois-Amerikan itäosissa. Lehtiasento on kierteinen, lehdet muodoltaan soikeita. Kukinnon suojus on kookas ja terälehtimäinen, harvoin se puuttuu. Kukat ovat 2–3-lukuisia. Sikiäin on yleensä kehänalainen. Kussakin emilehdessä on 1–2 siemenaihetta enemmän tai vähemmän pohjaan kiinnittyneinä. Siemenaihe on 2-kalvoinen ja ulompi kalvo eli integumentti on paksu (22+ solukerrosta). Siemenen endospermi on niukka tai puuttuu kokonaan. Alaheimon kasvien kromosomiluku n = 13–15.
Alaheimot > Lemnoideae

Alaheimo on monissa kasvisysteemeissä tunnettu aiemmin limaskakasvien (Lemnaceae) heimona. Siinä on viisi sukua ja 37 lajia, joita tavataan ympäri maapallon seisovissa sisävesissä. Limaskakasvit ovat varrettomia ja kelluvia, joskus jopa juurettomia vesikasveja. Vesielämään sopeutumisesta kertoo mm. putkiloiden puuttuminen kuljetussolukosta. Sekovarsimaisessa versossa, jossa ei voi tehdä eroa varren ja lehtien välillä, on vain yksi suoni. Kukinto on surkastunut, eikä puikeloa voi erottaa. Kukissa ei ole kehälehtiä, heteitä on yksi tai kaksi, emilehtiä yksi. Emin luotti on suppilomainen. Emilehdessä on 1–7 siemenaihetta. Hedelmä on eräänlainen pähkylä. Kromosomiluku n = 10 ja limaskakasveilla esiintyy paljon polyploidiaa ja dysploidiaa.
Tämän alaheimon suvut ovat pistelimaskat tai täplälimaskat (Landoltia), limaskat (Lemna), isolimaskat (Spirodela), vesilinssit (Wolffia) ja Wolffiella.
Alaheimot > Pothoideae

Alaheimossa on neljä sukua ja 900 lajia. Siihen kuuluvat mm. koko vehkakasvien runsaslajisin suku flamingokukat (Anthurium), jossa on 825 lajia, sekä suku Pothos, jossa on 70 lajia. Muut suvut ovat pieniä. Alaheimon kasveja tavataan trooppisesta Amerikasta, Madagaskarista Etelä- ja Kaakkois-Aasiaan ulottuvalla alueella, Malaijien saaristossa ja Koillis-Australiassa.
Alaheimon kasvien kukinnon suojuslehti (spatha) ei sulje sisäänsä puikeloa ja on vaihtelevissa määrin taipunut. Kukat ovat 2–3-lukuisia. Sikiäimessä on yksi tai kaksi siemenaihetta pohja- tai laitaistukassa. Spatha on jäljellä vielä hedelmävaiheessakin. Siemenen endospermi on tärkkelyspitoinen tai puuttuu. Kromosomiluku n = (10) 12 (14–15).
Tämän alaheimon sukuja ovat flamingokukat (Anthurium), Pedicellarum, Pothoidium ja Pothos.
Alaheimot > Monsteroideae

Alaheimo käsittää 12 sukua (mm. peikonlehdet ja viirivehkat ja 360 lajia, jotka ovat levinneet trooppiseen Aasiaan, Tyynenmeren saarille, Etelä-Amerikkaan ja vähemmässä määrin Afrikkaan.
Monsteroideae-vehkakasvit ovat ulkoasultaan vaihtelevia, joukossa on jokunen päällyskasvikin. Kukat ovat 2–3-lukuisia, kehälehdet usein puuttuvat. Kussakin emilehdessä on 1–4, harvoin paljon siemenaiheita usein pohjaistukassa. Spatha karisee hedelmäasteella. Hedelmän sisus usein limainen, ja siemenissä on endospermi tai se puuttuu. Kromosomiluku n = 12, 14, 15, 21; ryhmässä on paljon polyploidiaa; tavallinen luku on n = 30.
Tämän alaheimon suvut ovat Alloschemone, Amydrium, Anadendrum, kultaköynnökset (Epipremnum), Heteropsis, Holochlamys, peikonlehdet (Monstera), neulavehkat (Rhaphidophora), Rhodospatha, Scindapsus (hopeaköynnös), viirivehkat (Spathiphyllum) ja Stenospermation.
Alaheimot > Lasioideae

Alaheimossa on kymmenen sukua, jotka käsittävät yhteensä 58 lajia, jotka ovat kotoisin Intiasta, Kaakkois-Aasiasta ja Tyynenmeren saarilta; yksi suku (Lasimorpha) kasvaa Afrikassa.
Kasvit ovat mukulallisia tai juurakollisia, maalla kasvavia tai pohjaan juurtuneita vesikasveja. Usein ne ovat eri tavoin okaisia. Kasveissa on maitiaisputkia. Lehtien valeruoti on pitkä, käsnäinen, piikkinen tai kirkkaan värinen; vaihtelevissa määrin ruodin kärjessä on taive. Kukinnon kukat avautuvat ensin kärjestä avautumisen jatkuessa tyveä kohti. Kukka voi joskus olla kehätön. Emilehtiä on yksi tai monta (jopa 16), jolloin ne ovat kasvaneet yhteen. Kussakin sikiäimen lokerossa on yksi tai harvemmin useita siemenaiheita. Kromosomiluku on alaheimossa n = 13.
Tämän alaheimon suvut ovat Anaphyllopsis, Anaphyllum, Cyrtosperma, Dracontioides, Dracontium, Lasia, Lasimorpha, Podolasia, Pycnospatha ja Urospatha.
Alaheimot > Zamioculcadoideae

Alaheimo on itäafrikkalainen sisältäen kolme sukua ja 21 lajia. Viime aikoina on suosituksi huonekasviksi tullut siihen kuuluva palmuvehka (Zamioculcas zamiifolia), jolla on kerrannaiset lehdet. Tavallisesti alaheimon kasveilla on kuitenkin yksinkertaiset lehdet. Kukat ovat yksineuvoisia, ja hedekukissa on jäljellä emin jäänne. Emikukkien sikiäin muodostuu kahdesta yhteen kasvaneesta emilehdestä. Sikiäimessä on kaksi siemenaihetta aksile-tyyppisessä keski-istukassa. Kromosomiluku n = (14) 17.
Tämän heimon suvut ovat Gonatopus, Stylochaeton ja palmuvehkat (Zamioculcas).
Makedonian lippu (Kreikka)

Makedonian lippu
Makedonian lippu (kreik. Σημαία της Μακεδονίας, Simaía tis Makedonías) eli Kreikan Makedonian lippu on Verginan aurinko kuudellatoista säteellä sinisellä alalla. Kreikan Makedonian kolme hallintoaluetta Länsi-Makedonia, Keski-Makedonia ja Itä-Makedonia ja Traakia käyttävät Verginan aurinkoa lipussaan.
Marie-France Garaud

Marie-Françoise Garaud (o.s. Quintard; 6. maaliskuuta 1934 Poitiers – 22. toukokuuta 2024) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Georges Pompidoun ja Jacques Chiracin neuvonantajana ja ”harmaana eminenssinä” 1970-luvulla. Hänen työparinsa siihen aikaan oli Pierre Juillet. Viikkolehti Newsweekin mukaan Garaud oli Ranskan vaikutusvaltaisin nainen vuonna 1973 (ennen Simone Veilin nousua ministeriksi). Hän oli koulutukseltaan juristi.
Vuonna 1979, kun Euroopan parlamentti valittiin ensimmäisen kerran yleisillä vaaleilla, Jacques Chiracin puolue RPR menestyi heikosti. Garaud ja Juillet erosivat tai heidät erotettiin Chiracin esikunnasta. Garaud osallistui vuoden 1981 presidentinvaaleihin, mutta hän sai vain 1,33 prosentin kannatuksen. Hän syytti vaalikeskusteluissa Ranskan silloista presidenttiä Valéry Giscard d’Estaingiä suomettuneisuudesta.
Garaud vastusti Maastrichtin sopimusta vuoden 1992 kansanäänestyksessä sekä sopimusta Euroopan perustuslaista vuoden 2005 äänestyksessä. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1999–2004. Hän teki vierailun Belgradiin Kosovon sodan aikana.
Garaud kannatti Marine Le Peniä Ranskan presidentiksi vuoden 2017 vaaleissa.
Aiheesta muualla

Candidature de Marie-France GARAUD ina.fr
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Madruzzo

| Madruzzo (<) |
| --- | --- |
 Lasino
 Madruzzo
 Koordinaatit: 46°01′34″N, 10°59′3″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Trento
Perustettu:  1.tammikuuta 2016
Pinta-ala:  
 – Maa:  28,93  km²
Korkeus:  463 (min. 240 - maks. 1 839) m
Väkiluku (2014):  2 913 
 – Väestötiheys:  100,69  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Madruzzo on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kaksi kuntaa, Calavino (1 561 asukasta) ja Lasino (1 352 asukasta), yhdistyivät.