stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Konstantínos Simítis
Elämä ja ura

Simítis opiskeli nuorena lakia Marburgin yliopistossa Saksassa ja taloutta London School of Economicsissa Britanniassa. Hän palasi Kreikkaan vuonna 1965 ja oli perustamassa entisen poliitikon Aléxandros Papanastasíoun mukaan nimettyä tutkijaryhmää. Vuonna 1967 ryhmästä tuli Kreikan sotilasjunttaa vastustava järjestö.
Simítis pakeni 1960-luvun lopulla ulkomaille välttääkseen vankilan. Hän liittyi vastarintaliike PAK:n jäseneksi ollessaan yliopistolehtorina Saksassa. Vuonna 1974 Simítis palasi Kreikkaan ja hän oli yksi vasemmistopuolue PASOKin perustajajäsenistä. Vuonna 1977 hän sai lehtorin paikan Pánteio-yliopistosta.
Vaikkei Simítis ollut ehdolla vuoden 1981 parlamenttivaaleissa, hänet nimitettiin samana vuonna maatalousministeriksi ensimmäiseen PASOK-johtoiseen hallitukseen. Vuoden 1985 vaalien, joissa hänet valittiin ensimmäistä kertaa maan parlamenttiin, jälkeen Simítiksestä tuli valtiovarainministeri. Hän ryhtyi valtiovarainministerinä ajamaan kansan keskuudessa epäsuosittua talouden vakauttamisohjelmaa, jonka tavoitteena oli inflaation kurissa pitäminen ja kansantalouden alijäämän vähentäminen; hän kuitenkin erosi hallituksesta vuonna 1987, koska ei saanut mielestään tarpeeksi tukea politiikalleen. Vuonna 1993 Simítis palasi hallitukseen, tällä kertaa kauppa- ja teollisuusministeriksi, mutta erosi vuonna 1995 tehtävästä pääministeri Andréas Papandréoun kanssa olleiden erimielisyyksien vuoksi.
18. tammikuuta 1996, kun Papandréou joutui eroamaan pääministerin paikalta terveysongelmien vuoksi, Simítis valittiin uudeksi pääministeriksi puolueen parlamenttiryhmän sisällä käydyssä äänestyksessä; hän astui virkaansa 22. tammikuuta. Papandréou jatkoi kuitenkin vielä puolueen puheenjohtajana muutaman kuukauden, aina kuolemaansa 23. kesäkuuta 1996 saakka. Simitis tuli valituksi puolueen uudeksi puheenjohtajaksi 30. kesäkuuta äänestyksessä, jossa hänen vastaehdokkaanaan oli Ákis Tsochatzópoulos.
Simítis johti PASOKin vaalivoittoon kaksissa parlamenttivaaleissa, vuosina 1996 ja 2000. Yhtenä Simítiksen pääministerikauden suurimmista saavutuksista voidaan pitää Kreikan liittymistä euroalueeseen vuoden 2001 alussa. Myöhemmin tuli kuitenkin ilmi, että päästäkseen mukaan euroalueeseen, Kreikka vääristeli Simítiksen pääministerivuosina julkista vajetta kuvaavia tilastolukujaan.
Simítis ilmoitti tammikuussa 2004 luopuvansa PASOKin puheenjohtajuudesta. Uusi puheenjohtaja valittiin kuukausi myöhemmin; valituksi tuli kolmannen polven poliitikko Geórgios Andréas Papandréou. Parlamenttivaalit pidettiin maaliskuussa 2004 ja PASOK hävisi niissä oikeistopuolue Uudelle demokratialle.
Kahdeksan vuotta pääministerinä toiminut Simítis on pisimpään yhtäjaksoisesti Kreikan pääministerinä toiminut henkilö. Kaikkiaan hän on Kreikan neljänneksi pitkäaikaisin pääministeri. Pääministerivuosiensa jälkeen Simitis jatkoi Kreikan parlamentin jäsenenä vuoteen 2009, jolloin ei ollut enää ehdolla.
Simitis on naimisissa Dáfni Simítin (o.s. Arkadíou) kanssa ja heillä on kaksi yhteistä lasta, Fióna ja Mariléna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konstantínos Simítis Wikimedia Commonsissa
Kreikan kolmannen tasavallan (1974–) pääministerit
Konstantínos Karamanlís (1974–1980)
Geórgios Rállis (1980–1981)
Andréas Papandréou (1981–1989)
Tzannís Tzannetákis (1989)
Ioánnis Grívas (1989)
Xenofón Zolótas (1989–1990)
Konstantínos Mitsotákis (1990–1993)
Andréas Papandréou (1993–1996)
Konstantínos Simítis (1996–2004)
Kóstas Karamanlís (2004–2009)
Geórgios Andréas Papandréou (2009–2011)
Loukás Papadímos (2011–2012)
Panagiótis Pikramménos (2012)
Antónis Samarás (2012–2015)
Aléxis Tsípras (2015)
Vasilikí Thánou (2015)
Aléxis Tsípras (2015–2019)
Kyriákos Mitsotákis (2019–2023)
Ioánnis Sarmás (2023)
Kyriákos Mitsotákis (2023–)
| n k  Eurooppa-neuvoston puheenjohtajat |
| --- | --- |
Puheenjohtajamaan edustaja (1975–2009):  Liam Cosgrave  Aldo Moro  Gaston Thorn  Joop den Uyl  James Callaghan  Leo Tindemans  Anker Jørgensen  Helmut Schmidt  Valéry Giscard d’Estaing  Jack Lynch  Francesco Cossiga  Charles Haughey  Pierre Werner  Dries van Agt  Margaret Thatcher  Wilfried Martens  Anker Jørgensen  Poul Schlüter  Helmut Kohl  Andréas Papandréou  François Mitterrand  Garret FitzGerald  Bettino Craxi  Jacques Santer  Ruud Lubbers  Wilfried Martens  Felipe González  François Mitterrand  Giulio Andreotti  Ruud Lubbers  Aníbal Cavaco Silva  John Major  Poul Nyrup Rasmussen  Jean-Luc Dehaene  Jacques Chirac  Felipe González  Lamberto Dini  Romano Prodi  John Bruton  Wim Kok  Jean-Claude Juncker  Tony Blair  Viktor Klima  Gerhard Schröder  Paavo Lipponen  António Guterres  Jacques Chirac  Göran Persson  Guy Verhofstadt  José María Aznar  Anders Fogh Rasmussen  Konstantínos Simítis  Silvio Berlusconi  Bertie Ahern  Jan Peter Balkenende  Jean-Claude Juncker  Tony Blair  Wolfgang Schüssel  Matti Vanhanen  Angela Merkel  José Sócrates  Janez Janša  Nicolas Sarkozy  Mirek Topolánek  Jan Fischer  Fredrik Reinfeldt 
Pysyvä puheenjohtaja (vuodesta 2009):  Herman Van Rompuy  Donald Tusk  Charles Michel 
 Komission puheenjohtaja  Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja  Unionin puheenjohtaja  Parlamentin puhemies 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Kreikka  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Usko Nyström

Usko Nyström
Nyströmin suunnittelema Imatran Valtionhotelli (1903)
Nyströmin Jollakseen 1897 suunnittelema huvila.
Nyströmin suunnittelema Cygnaeuksen koulu, Pori (1912)
Nyströmin uudelleenrakennuksen suunnittelema Lammin kirkko (1920)
Sakris Usko Nyström (6. syyskuuta 1861 Virrat – 6. tammikuuta 1925 Kotka) oli suomalainen arkkitehti ja arkkitehtuurin opettaja.
Nyströmin vanhemmat olivat kruununvouti Johan Abraham Nyström ja Clara Charlotta Vikman. Hänen veljensä oli valokuvaaja, kirjailija ja toimittaja I. K. Inha. Nyström kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1880 ja aloitti ensin matematiikan ja sitten humanististen aineiden opinnot Helsingin yliopistossa 1880, mutta siirtyi vuonna 1885 yliopistosta Polyteknillisen opiston (sittemmin vuodesta 1908 Teknillinen korkeakoulu) arkkitehtilinjalle, josta valmistui arkkitehdiksi 1888. Opiskeluaikanaan Nyström työskenteli sekä Josef Stenbäckin että Gustaf Nyströmin arkkitehtitoimistoissa. Valmistumisensa jälkeen hän jatkoi valtion apurahan turvin opintojaan Pariisin École des Beaux-Artsissa vuosina 1890–1891 ja teki matkan Ranskaan, Etelä-Saksaan, Pohjois-Italiaan ja Itävaltaan. Myöhemmin hän teki matkoja muun muassa Italiaan, Kreikkaan, Unkariin ja Englantiin.  Hän toimi Polyteknillisessä opistossa ensin piirustuksen ja sitten arkkitehtuurin apuopettajana 1892–1908 ja Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin lehtorina vuodesta 1908. Taideteollisuuskeskuskoulussa hän toimi tyyliopin ja ornamentiikan opettajana 1893–1902. Häntä pidettiin erittäin innostavana opettajana ja taitavana piirtäjänä. Professorin arvonimi Nyströmille myönnettiin 1922.
Nyströmillä oli toimisto yhdessä arkkitehtien Albert Petreliuksen ja Vilho Penttilän kanssa vuosina 1895–1907. Toimisto suunnitteli ympäri Suomen jugendtyylisiä taloja, joissa oli vielä vaikutteita vuosisadan lopun kertaustyyleistä.
Nyström kuoli naimattomana 63-vuotiaana loppiaispäivänä 1925 Kotkan kunnallissairaalassa. Hänen oppilaansa Alvar Aalto suunnitteli hänelle vuonna 1930 Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä paljastetun hautamuistomerkin. Suomen Arkkitehtiliitto oli julistanut 1928 kilpailun muistomerkistä. Voittanut työ on valkoista marmoria ja esittää tyyliteltyä arkkitehtiliiton tunnusta, akantusornamenttia. Siinä on teksti Bene latuit, filosofi René Descartesin mietelmästä Bene vixit qui bene latuit ”itseään korostamaton on elänyt hyvin”.
Tuotantoa > Usko Nyström

Länsi-Suomen opisto, Aino Voipion tie 30, Huittinen – 1895
Uudenmaankatu 17, Helsinki – 1898
Suviranta, Eero Järnefeltin taiteilijakoti Tuusulanjärven rannalla, Järvenpää – 1901
Vanhakartano, aateliskoti. Kirkkokankaantie, Pori – 1902
Schalinin talo, Vuorimiehenpuistikko, Helsinki – 1902
Virtain uuden hautausmaan siunauskappeli, Virrat – 1902
Imatran Valtionhotelli, Imatra – 1903
Städet, Meritullinkatu 9, Helsinki – 1905
Mielikki, Kapteeninkatu 20–22, Helsinki – 1906
Vilhola, Vilhonkatu 9, Helsinki – 1907
As Oy Kointähti, Pietarinkatu 9, Helsinki – 1907
As Oy Kotirinne, Pohj. Rautatiekatu 11 – Nervanderinkatu 1 – Ainonkatu 4, Etu-Töölö 1911
Cygnaeuksen koulu, Pori – 1912
Lammin kirkko, Lammi – 1920
Tuotantoa > Arkkitehtuuritoimisto Usko Nyström-Petrelius-Penttilä

Fredrikinkatu 19 – Merimiehenkatu 6, Helsinki – 1896
Uudenmaankatu 9, Helsinki – 1900
Kansallis-Osake-Pankki (KOP-talo), Oulu – 1900, Kirkkokatu 6 – Pakkahuoneenkatu 11 (purettu kesällä 1960)
As Oy Kataja, Kauppiaankatu 2, Katajanokka, Helsinki – 1902
Kristianinkatu 1, Kruununhaka, Helsinki – 1902
Oikokatu 13, Kruununhaka, Helsinki – 1903
Kotkan suomalainen yhteiskoulu, nykyään Kotkan Lyseon lukion Arcus-rakennus – 1905
Koiton talo, Helsinki – 1907
As Oy Linnankatu 5, Linnankatu 5, Katajanokka, Helsinki – 1906
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Usko Nyström Wikimedia Commonsissa
Rauske, Eija: Arkkitehtikolmikko Usko Nyström, Albert Petrelius, Vilho Penttilä.  Helsinki:  Suomen arkkitehtuurimuseo, 2014.  ISBN 978-952-5195-25-5
Rauske, Eija: Kivet puhuvat arkkitehtuuritoimiston Usko Nyström-Petrelius-Penttilä asuinkerrostalot Helsingissä 1895-1908.  (Suomen Muinaismuistoyhdistyksen Aikakauskirja = Finska Fornminnesföreningens Tidskrift)  Helsinki:  Suomen muinaismuistoyhdistys, 2004.  ISBN 951-9057-52-8
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef
André Gide

| André Gide |
| --- | --- |
 André Gide vuonna 1947.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1869 Pariisi, Ranska
Kuollut: 19. helmikuuta 1951 (81 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  kirjailija, runoilija, esseisti
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
André Paul Guillaume Gide (22. marraskuuta 1869 Pariisi – 19. helmikuuta 1951 Pariisi) oli ranskalainen prosaisti ja runoilija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1947. Hänen aforismejaan ja sutkauksiaan lainataan usein elämänohjeita jakelevissa teoksissa. Nuoruudessaan Gide sai vaikutteita Friedrich Nietzscheltä ja symbolisteilta. Hitlerin Saksassa Giden teokset asetettiin julkaisukieltoon ja ne joutuivat pian Hitlerin valtaantulon jälkeen tuhansien muiden kirjojen tavoin julkisesti poltettaviksi.
1930-luvulla Gide oli jonkin aikaa kommunisti. Syksyllä 1936 hän matkusti vierailulle Neuvostoliittoon, jossa hänet otettiin vastaan valtionpäämiehelle kuuluvin kunnianosoituksin. Lokakuun vallankumouksen vuosipäivänä hänet kutsuttiin Leninin mausoleumin parvekkeelle seuraamaan suurta paraatia Stalinin ja muiden neuvostojohtajien kanssa. Hänen saamansa vaikutelma Neuvostoliitossa vallinneesta ilmapiiristä, muun muassa Staliniin kohdistetusta henkilönpalvonnasta ja siitä, miten vähän tavalliset neuvostokansalaiset tiesivät muusta maailmasta, oli kuitenkin avannut hänen silmänsä, ja kotiin palattuaan hän sanoutui irti kommunismista. Gide päätti matkaraporttinsa toteamukseen: "Käynti Neuvostoliitossa (ja tietysti Saksassa) auttaa meitä paremmin kuin mikään muu antamaan arvoa ajatuksen vapaudelle, josta saamme nauttia Ranskassa."
Hän vietti paljon aikaansa Afrikassa useissa elämänsä vaiheissa, muun muassa toisen maailmansodan aikana.
Teoksia

Les cahiers d'André Walter - 1891
Le traité du Narcisse - 1891
Les poésies d'André Walter - 1892
Le voyage d'Urien - 1893
La tentative amoureuse - 1893
Paludes - 1895
Réflexions sur quelques points de littérature - 1897
Les nourritures terrestres - 1897
Feuilles de route 1895-1896 - 1897
Le Prométhé mal enchaîné - 1899
Philoctète - 1899
Lettres â Angèle - 1900
De l'influence en littérature - 1900
Le roi Candaule - 1901
Les limites de l'art - 1901
L'immoraliste - 1902
Saül - 1903
De l'importance du public - 1903
Prétextes - 1903
Amyntas - 1906
Le retour de l'enfant prodigue - 1907
Dostoïevsky d'après sa correspondance - 1908
La porte étroite - 1909 (Ahdas portti.  Suomentanut Ilta Larva. Gummerus, 1936. )
Oscar Wilde - 1910
Nouveaux prétextes - 1911
Charles-Louis-Philippe - 1911
C. R. D. N. - 1911
Isabelle - 1911
Bethsabé - 1912
Souvenirs de la Cour d'Assises - 1914
Les caves du Vatican - 1914
La symphonie pastorale - 1919 (Pastoraalisinfonia.  (Delfiini-sarja)  Suomentanut Reino Hakamies. Otava, 1947. )
Corydon - 1920
Numquid et tu . . .? - 1922
Dostoïevsky - 1923
Incidences - 1924
Caractères - 1925
Les faux-monnayeurs - 1925 (Vääränrahantekijät.  Suomentanut Yrjö Kaijärvi. Otava, 1950. )
Si le grain ne meurt - 1926 (Ellei vehnänjyvä kuole.  Suomentanut Leena Löfstedt. Otava, 1967. )
Le journal des faux-monnayeurs - 1926
Dindiki - 1927
Voyage au Congo - 1927
Le retour de Tchad - 1928
L'école des femmes - 1929 (Naisten koulu.  Suomentanut Ilta Larva. Tammi, 1945. )
Essai sur Montaigne - 1929
Un esprit non prévenu - 1929
Robert - 1930
La séquestrée de Poitiers - 1930
L'affaire Redureau - 1930
Oedipe - 1931
Perséphone - 1934
Les nouvelles nourritures - 1935
Geneviève - 1936
Retour de l'U. R. S. S. - 1936
Retouches â mon retour de l'U. R. S. S. - 1937
Notes sur Chopin - 1938 (Chopin – merkintöjä, mielikuvia, muistoja.  Suomentanut Martti Anhava. Fuga Oy, 2017. )
Journal 1889-1939 - 1939
Découvrons Henri Michaux - 1941
Thésée - 1946
Le retour - 1946
Paul Valéry - 1947
Le procès - 1947
L'arbitraire - 1947
Eloges - 1948
Littérature engagée - 1950
Ihala (Lumivaara)

| Ihala Ихала |
| --- | --- |
 Ihalan taajamaa.
 Ihala
 Koordinaatit: 61°29′48″N, 29°59′55″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Lahdenpohjan piiri
Kunta:  Miinala
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Väkiluku (2012):  800
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ihala (ven. И́хала) on taajama Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirin Miinalan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Iijoen itäpuolella 9,5 kilometriä Lahdenpohjasta länteen. Taajamassa on 800 asukasta (vuonna 2012).
Ennen talvi- ja jatkosotaa Ihala oli osa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaa Lumivaaran kuntaa.
Taajaman ohittaa Pietarin ja Sortavalan välinen maantie. Sen kautta kulkee Kaarlahdesta Sortavalaan johtava rautatie, jolla on Ihalan pysäkki. Taajamasta johtaa päällystetty tie Raivion kautta Parikkala-Syväoron rajanylityspaikalle.
Ihalan lähellä hyödynnetään hiekka-, sora- ja graniittiesiintymiä. Taajamassa on karjatila ja metsänhoitoalueen konttori. Sen koillispuolella sijaitsee asfalttibetonitehdas ja kivimurskaamo.
Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kirjasto, lääkintäasema, posti, kahvila ja kaksi kauppaa. Lähistöllä sijaitsee kaksi lomakylää.
Juice Wrld

| Juice WRLD |
| --- | --- |
 Juice Wrld esiintymässä Les Ardentes -festivaaleilla Belgiassa, 4. heinäkuuta 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jarad Anthony Higgins
Syntynyt: 2. joulukuuta 1998 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 8. joulukuuta 2019 (21 vuotta) Oak Lawn, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Juice Wrld
Aktiivisena:  2015–2019
Tyylilajit:  rap, trap, emo rap, SoundCloud rap (käännä suomeksi), vaihtoehtorock, pop-rap ja vaihtoehtoinen hip hop 
Levy-yhtiöt:  Interscope Records, Grade A Productions ja Polydor Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jarad Anthony Higgins, taiteilijanimeltään Juice WRLD, (2. joulukuuta 1998 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 8. joulukuuta 2019 Oak Lawn, Illinois, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen rap-artisti ja laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnettiin hittisingleistään ”All Girls Are the Same” ja ”Lucid Dreams”, jotka ovat hänen esikoisalbumiltaan Goodbye & Good Riddance. ”Lucid Dreams” oli sämplätty Stingin kappaleesta ”Shape of My Heart”, ja se nousi Billboardin singlelistan toiselle sijalle. Juice Wrldin toinen albumi, vuonna 2019 julkaistu Death Race for Love, kävi Yhdysvaltain albumilistan kärjessä. Hänen ensimmäinen postuumisti julkaistu albuminsa Legends Never Die julkaistiin 10. heinäkuuta 2020.
Higgins kuoli vahvojen kipulääkkeiden yliannostukseen Midwayn kansainvälisellä lentoasemalla Chicagossa.
Nuoruus

Jarad Anthony Higgins syntyi 2. joulukuuta 1998 Chicagossa Illinoisissa. Hän oli kolmevuotias, kun hänen vanhempansa erosivat. Hänet kasvatti suurimmaksi osaksi yksinhuoltajaäiti, joka oli hyvin uskonnollinen ja konservatiivinen eikä antanut hänen kuunnella hip hopia. Higgins kävi lapsena pianotunneilla ja kuunteli kielloista huolimatta paikallisia rap-artisteja, kuten Kanye Westiä ja Chief Keefiä. Hän aloitti reseptilääkkeiden xanaxin ja percocetin käyttämisen ollessaan high schoolissa.
Ura > Uran alku ja nousu julkisuuteen (2015–2019)

Higgins aloitti uransa 16-vuotiaana lataamalla nauhoittamaansa musiikkia SoundCloudiin nimellä JuiceTheKidd. Hän vaihtoi nimensä Juice Wrld:ksi, koska se ”edustaa maailmanlaajuista tunnettavuutta”. Higgins julkaisi kesällä 2017 ensimmäisen EP-levynsä Juice Wrld 9 9 9, jolla oli mukana kappale ”Lucid Dreams”. Hän julkaisi joulukuussa 2017 kolme kappaletta sisältäneen EP-levyn Nothings Different, jota esitteli esimerkiksi Lyrical Lemonade.
Interscope Records allekirjoitti maaliskuussa 2018 Higginsin kanssa kolmen miljoonan dollarin levytyssopimuksen. Hän oli esiintynyt ennen levytyssopimusta julkisuudessa vain kerran. Interscopen varatoimitusjohtaja Joie Manda kertoi myöhemmin haastattelussa levy-yhtiön edustajien tienneen jo ensikuulemalta Higginsin musiikin saavuttavan suuren suosion.
Higginsin esikoisalbumi, Goodbye & Good Riddance, julkaistiin toukokuussa 2018. Se sijoittui Billboard 200 -listalla sijalle 4. Albumin menestynein kappale ”Lucid Dreams” sijoittui Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan toiseksi, ja se oli vuoden 2018 soitetuin SoundCloud-kappale. Albumin singlessä ”Lean Wit Me” Higgins avautuu taistelusta päihteiden väärinkäytön kanssa, vaikka yrittikin sittemmin raitistua. Kesäkuussa 2018 hän julkaisi kaksi uutta kappaletta, ”Legends” ja ”Rich and Blind”, jotka on tarkoitettu kuolleiden räppärien XXXTentacionin ja Lil Peepin muistolle.
Higgins julkaisi vuonna 2018 Futuren kanssa mixtapen Wrld on Drugs. Higgins oli kertonut Futurelle hänet ensimmäistä kertaa tavattuaan, että hän oli Futuren vaikutuksesta innostunut kokeilemaan leania nuoruudessaan. Future kertoi myöhemmin sen alkaneen häiritä häntä ja saaneen hänet miettimään tekojaan. Vuoden 2018 lopulla Higginsin ja yhdysvaltalaisen laulajan Seezyn kappale ”Hide” oli elokuvan Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia ääniraidalla. Vuonna 2018 hän oli SoundCloudin suoratoistetuin, tykätyin ja uudelleenlähetetyin artisti.
Ura > Uudet albumit ja kuolema (2019–)

Higginsin toinen studioalbumi ja viimeinen ennen hänen kuolemaansa julkaistu albumi, Death Race for Love, julkaistiin 8. maaliskuuta 2019. Albumi nousi Billboard 200 -listan ensimmäiseksi. Albumin ensimmäisessä kappaleessa ”Empty” Higgins lauloi masennuksestaan. Hän kertoi Geniusin haastattelussa, kun häneltä kysyttiin avoimuudestaan musiikissaan, ettei hänellä koskaan ollut mitään salattavaa. Billboardin kansikertomuksessa häntä kutsuttiin albumin jälkeen emo rapin ”ensisijaiseksi lähettilääksi”. Higgins voitti vuoden 2019 Billboard Music Awards -gaalassa parhaan uuden artistin palkinnon. Kiitoksen keskellä jotkut kriitikot syyttivät häntä naisvihamielisyydestä ja viittasivat hänen kuvauksiinsa naisista, kuten kappaleessa ”All Girls are the Same” (”kaikki tytöt ovat samanlaisia”).
Higgins oli 8. joulukuuta 2019 yksityisellä Gulfstream-suihkulentokoneella matkalla Midwayn kansainväliselle lentoasemalle Chicagoon. Lainvalvontaviranomaiset odottivat koneen saapumista, ja liittovaltion edustajat olivat ilmoittaneet lennon ollessa matkalla epäilevänsä koneessa olevan aseita ja huumeita. Higgins ei halunnut jäädä huumeista kiinni, ja hän päätti nielaista suuren määrän pillereitä piilottaakseen niitä viranomaisilta. Higgins alkoi kouristella, minkä jälkeen hänelle annettiin kaksi annosta naloksonia, sillä hänellä epäiltiin opioidien yliannostusta. Higginsiä hoidettiin lentoasemalla 40 minuuttia, minkä jälkeen hänet kuljetettiin sairaalaan. Siellä hänet todettiin kuolleeksi. Higginsin kuolinsyyksi todettiin oksikodonin ja kodeiinin yliannostus. Myöhemmin lainvalvontaviranomaiset paljastivat löytäneensä lentokoneesta 41 pussia epäiltyä marihuanaa, kuusi reseptipulloa, joiden epäiltiin sisältävän kodeiinia, sekä kolme käsiasetta. Tieto Higginsin kuolemastaan levisi nopeasti sosiaalisessa mediassa, ja monet fanit ja julkisuuden henkilöt osoittivat tukensa ja surivat hänen kuolemaansa. Hänen hautajaisensa pidettiin 13. joulukuuta 2019.
Higginsin ensimmäinen postuumisti julkaistu äänite oli vierailu Eminemin studioalbumilla Music to Be Murdered By kappaleessa ”Godzilla”, joka julkaistiin 17. tammikuuta 2020. Kappaleen musiikkivideo loppuu Higginsin puheenvuoroon ja tekstiin, jossa muistetaan häntä. Higgins oli mukana myös mentoroimansa rap-artistin The Kid Laroin kappaleella ”Go”, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2020.  Hänen ensimmäisestä kuolemanjälkeisestä studioalbumistaan ilmoitettiin 7. heinäkuuta 2020. Albumi Legends Never Die julkaistiin 10. heinäkuuta 2020, ja se nousi Billboard 200 -listalla ensimmäiseksi. Albumista tuli maailman kolmanneksi myydyin postuumisti julkaistu albumi vuonna 1997 julkaistujen Tupac Shakurin R U Still Down- ja The Notorious B.I.G:n Life After Death -albumien jälkeen.
Higginsin toinen postuumi albumi Fighting Demons julkaistiin 10. joulukuuta 2021. Dokumenttielokuva "Into The Abyss" julkaistiin 16. joulukuuta 2021.
Musiikkityyli

Higginsin musiikkia on kutsuttu emo rapiksi, hip hopiksi ja trapiksi. Monet hänen kappaleistaan viittaavat hänen suhteeseensa alkoholiin ja huumeisiin. Higgins itse piti emoa sekä negatiivisena että positiivisena. Hän katsoi, että musiikin on joskus oltava hieman synkkää, jotta se voisi heijastella hänen pessimististä maailmankuvaansa.
Yksityiselämä

Higgins aloitti huumeiden käytön jo nuorena ja lauloi siitä myös avoimesti kappaleissaan ja kertoi siitä haastatteluissa. Hän kertoi Billboardin haastattelussa yrittäneensä raitistua jo kuudennesta luokasta lähtien. Hänellä ei ollut isää, joka olisi voinut antaa minkäänlaista ohjausta, ja hän otti mallia muista aikuisista rap-artisteista, jotka lauloivat esimerkiksi leanista. Higginsin entisen tyttöystävän mukaan hän saattoi ottaa kolmekin Percocet-tablettia päivässä selviytyäkseen masennuksestaan.
Higgins seurusteli ennen kuolemaansa Ally Lottin kanssa.
Diskografia > Studioalbumit

Goodbye & Good Riddance (2018)
Death Race for Love (2019)
Legends Never Die (2020)
Fighting Demons (2021)
The Party Never Ends (2024)
Diskografia > Mixtapet

What Is Love? (2015)
JUICED UP THE EP (2016)
The Twilight Zone (2016)
Affliction (2017)
Heartbroken In Hollywood 9 9 9 (2017)
JuiceWRLD 9 9 9 (2017)
BINGEDRINKINGMUSIC (2017)
NOTHINGS DIFFERENT </3 (2017)
Future & Juice WRLD Present... WRLD ON DRUGS (Futuren kanssa) (2018)
EP:t
Too Soon.. (2018)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juice Wrld Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Juice Wrld Hot 107.9 -radiokanavan haastattelussa, 19. heinäkuuta 2018.
Juice Wrldin mausoleumi.