stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Esperanto
Kielioppi > Verbit > Taivutuskaava

| Preesens | Imperfekti | Futuuri | Konditionaali | Volitiivi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| mi legas ’minä luen’ | mi legis ’minä luin’ | mi legos ’minä luen’ (vastaisuudessa) | mi legus ’minä lukisin’ | mi legu ’tapahtukoon niin, että minä luen’ |
| vi legas ’sinä luet’ | vi legis ’sinä luit’ | vi legos ’sinä luet’ (vastaisuudessa) | vi legus ’sinä lukisit’ | vi legu ’lue’ |
| li/ŝi/ĝi legas ’hän/se lukee’ | li/ŝi/ĝi legis ’hän/se luki’ | li/ŝi/ĝi legos ’hän/se lukee’ (vastaisuudessa) | li/ŝi/ĝi legus ’hän/se lukisi’ | li/ŝi/ĝi legu ’hän/se lukekoon’ |
| ni legas ’me luemme’ | ni legis ’me luimme’ | ni legos ’me luemme’ (vastaisuudessa) | ni legus ’me lukisimme’ | ni legu ’lukekaamme’ |
| vi legas ’te luette’ | vi legis ’te luitte’ | vi legos ’te luette’ (vastaisuudessa) | vi legus ’te lukisitte’ | vi legu ’lukekaatte’ |
| ili legas ’he/ne lukevat’ | ili legis ’he/ne lukivat’ | ili legos ’he/ne lukevat’ (vastaisuudessa) | ili legus ’he/ne lukisivat’ | ili legu ’he/ne lukekoot’ |
| oni legas ’luetaan’ | oni legis ’luettiin’ | oni legos ’luetaan’ (vastaisuudessa) | oni legus ’luettaisiin’ | oni legu ’luettakoon’ |
Esimerkkejä

Saluton! [sa.'luː.ton] = ’Terve!’
Bonvenon al Finnlando! [bon.'veː.non 'al finː.'laːn.do] = ’Tervetuloa Suomeen!’
Ĝis revido! ['ʤis re.'viː.do] = ’Näkemiin!’
Dankon. ['daːŋ.kon] = ’Kiitos.’
Ne dankinde. [ˈne daŋ.ˈkiːn.de] = ’Ei kiittämistä.’ / ’Ole hyvä.’
Bonvolu ['bon.'voː.lu] = ’Ole hyvä ja...’
Mi amas vin. ['mi 'aː.mas 'vin] = ’Minä rakastan sinua.’
Ĉu vi amas min? ['ʧu 'vi 'aː.mas 'min] = ’Rakastatko sinä minua?’
Kio estas via nomo? ['kiː.o 'eːs.tas 'viː.a 'noː.mo] = ’Mikä on sinun nimesi?’
Mia nomo estas... ['miː.a 'noː.mo 'eːs.tas] = ’Minun nimeni on...’
Kie vi loĝas? ['kiː.e 'vi 'loː.ʤas] = ’Missä sinä asut?’
Mi loĝas en... ['mi 'loː.ʤas 'en] = ’Minä asun...’
De kie vi venas? ['de 'kiː.e 'vi 'veː.nas] = ’Mistä tulet?’
Mi venas de Finnlando. ['mi 'veː.nas 'de finː.'laːn.do] = ’Tulen Suomesta.’
Mi ne parolas Esperanton bone.' ['mi 'ne pa.'roː.las es.pe.'raːn.ton 'boː.ne] = ’En puhu esperantoa hyvin.’
Ĉu vi parolas la finnan / svedan / anglan? ['ʧu 'vi pa.'roː.las 'la 'fiːn.nan / 'sveː.dan / 'aːn.glan] = ’Puhutko / Puhutteko suomea / ruotsia / englantia?’
Zamenhofin ensimmäisessä maailmankongressissa vuonna 1905 pitämä puhe Claude Pironin lausumana.
Esimerkkejä > Patro nia (Isä meidän)

Patro nia
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Lukijan äidinkieli kuuluu ääntämisen vivahteissa, mutta ei vaikuta ymmärrettävyyteen. Lukunäytteissä on joissakin kohdin hieman eri sanamuoto. Ensimmäisen näytteen teksti on alla. Kahdessa muussa toinen säe on ”sanktigata estu via nomo” ja neljäs ”fariĝu via volo”. Toisen näytteen lopussa on myös säe Ĉar via estas la regno, kaj la potenco kaj la gloro eterne.
Patro nia, kiu estas en la ĉielo,
via nomo estu sanktigita.

Venu via regno,

plenumiĝu via volo,

kiel en la ĉielo, tiel ankaŭ sur la tero.

Nian panon ĉiutagan donu al ni hodiaŭ.

Kaj pardonu al ni niajn ŝuldojn,

kiel ankaŭ ni pardonas al niaj ŝuldantoj.

Kaj ne konduku nin en tenton,

sed liberigu nin de la malbono.

Amen.
Kulttuuri

Esperantoksi on kirjoitettu tai käännetty yhteensä yli 25 000 kirjaa, ja säännöllisesti ilmestyviä esperantonkielisiä aikakausjulkaisuja ilmestyy yli sata. Suosituin tapa käyttää kieltä lienee kirjeystävien hankkiminen, joita varten on olemassa jo kymmeniä erilaisia palveluita tai palstoja. Monet kielen puhujat käyttävät esperantoa matkustaakseen halvalla ympäri Eurooppaa käyttämällä Pasporta Servo -palvelua, jossa moni esperantisti tarjoaa esperanton puhujille ilmaista lomamajoitusta omassa kodissaan, sekä mahdollisesti myös muita palveluita. Esperantistit kerääntyvät myös lukuisiin tapahtumiin ympäri maailmaa, joista suosituin on 1 500–3 000 esperantistia keräävä maailmankongressi, Universala Kongreso de Esperanto.
Kulttuuri > Kirjallisuus ja lehdet

Esperantokirjallisuus sai alkunsa jo ennen kielen virallista julkistamista, kun kielen luoja L. L. Zamenhof käänsi runoutta ja proosaa esperantoksi testatakseen kielen kehittyneisyyttä ja ilmaisukykyisyyttä. Nykyesperantistit voivat löytää näistä teksteistä paljon kielivirheitä, joka johtui kielen kehitysvaiheesta. Myös kielen julkaisun jälkeen Zamenhof kirjoitti ja käänsi ahkerasti. Tunnetuimpia käännöksiä ovat Vanha testamentti ja useat William Shakespearen näytelmät.
Nykyään esperantoksi julkaistaan joka vuosi satoja kirjoja, joidenkin arvioiden mukaan keskimääräinen vauhti on yksi uusi julkaisu joka päivä. Tunnetuimmat merkkiteokset Antoine de Saint-Exupéryn Pikku prinssistä (La Eta Princo) J. R. R. Tolkienin Taruun sormusten herrasta (Mastro de l'Ringoj) on käännetty esperantoksi monien suomenkielisten teosten, kuten Kalevalan ja Aleksis Kiven Seitsemän veljestä -teoksen (Sep fratoj), tavoin.
Tunnetuimpia esperantokirjailijoita ovat Antoni Grabowski, William Auld, Julio Baghy, Kazimierz Bein, Jorge Camacho, Kálmán Kalocsay, Mauro Nervi ja Claude Piron.
Myös monet lastenkirjat ja sarjakuvat on käännetty esperantoksi, kuten Asterix (Asteriks), Pinokkio (Pinokjo), Tintti (Tinĉjo), Peppi Pitkätossu (Pipi Ŝtrumpolonga), Vaahteramäen Eemeli (Emilo), Ronja, ryövärintytär (Ronjo, rabista filino) sekä Anu ja Antti (Cisko kaj Vinjo).
Esperantoksi ilmestyy säännöllisesti yli sata lehteä, joista tunnetuimpia ovat kansainvälisen esperantojärjestön Esperanto, kansainvälisen esperantonuorten järjestön Kontakto, ja uutislehti Monato. Esperantoksi julkaistaan myös erikoisalojen lehtiä, ja useilla esperantojärjestöillä on oma lehti. Jotkin lehdet ilmestyvät Internetissä. Suomen Esperantoliitto julkaisee kuusi kertaa vuodessa ilmestyvää Esperantolehteä.
Ranskalainen Le Monde diplomatique ilmestyy verkkojulkaisuna myös esperantoksi.
Kulttuuri > Musiikki ja radio

Musiikkia esperantoksi on tehty heti esperanton julkaisusta lähtien. Nykyään esperantomusiikki käsittääkin useimmat musiikin alalajit kuoromusiikista rockiin. Tunnetuimpia yhtyeitä ovat esimerkiksi Akordo, Dolchamar, JoMo, Ĵomart kaj Nataŝa, Kaj Tiel Plu, Kajto, Kore, Esperanto Desperado ja Persone. Vinilkosmo on pelkästään esperantomusiikkia julkaiseva levy-yhtiö.
Esperantoksi lähetetään radiolähetyksiä niin radioverkoissa kuin Internetissäkin. Nykyisin ainakin China Radio International, Melbourne Ethnic Community Radio, Radio Habana Cuba, Radio Audizioni Italiane (RAI), Radio Polonia ja Radio Vatican lähettävät esperantonkielistä materiaalia. Internet-radioita ja podcasteja on joitakin kymmeniä.
Kulttuuri > Elokuvat

Vuonna 1964 Jacques-Louis Mahé tuotti ensimmäisen kokopitkän esperantonkielisen elokuvan, Angoroj. Vuonna 1965 sitä seurasi pienellä budjetilla tehty kauhuelokuva nimeltä Incubus, jonka pääosaa näytteli William Shatner. Incubus sai monilta esperantisteilta vastaan kritiikkiä näyttelijöiden huonon lausumisen takia. Yhteensä esperantoksi on tehty noin parisenkymmentä elokuvaa.
Lisäksi esperanto on esiintynyt monissa elokuvissa taustalla, kuten Blade: Trinityssä ja Charles Chaplinin Diktaattorissa.
Kulttuuri > Televisio

Vuonna 2003 Ĝangalo-niminen verkkosivusto aloitti hankkeen esperantonkielisen, Internetissä toimivan televisiokanavan perustamiseksi. Tarkoituksena oli kerätä lahjoituksin 35 000 euroa, mutta niitä tuli vain noin 23 000 euroa. Hanketta ei kuitenkaan keskeytetty, ja Internacia Televido -niminen Internet-televisiokanava aloittikin toimintansa suunniteltua pienimuotoisempana maaliskuussa 2005. Kanava esimerkiksi palkkasi vain kolme työntekijää kymmenen suunnitellun sijaan, eikä se saanut hankittua itselleen omaa studiota materiaalin tekemistä varten.
Kanava lähettää muun muassa kulttuuriohjelmia, dokumentteja, piirrettyjä, elokuvia, esperantokursseja ja piensarjoja. Ohjelmat on tuotettu pienellä budjetilla. Ohjelmaa tulee päivittäin 90 minuuttia, ja sitä näytetään peräkkäin koko päivän ajan.
Jo aikaisemmin oli suunniteltu esperanto.tv-kanavan perustamista, mutta hanke kaatui ennen kanavan julkaisemista.
Kulttuuri > Tunnettuja puhujia

Alfred Hermann Fried – vuoden 1911 Nobelin rauhanpalkinnon saaja, esperantokirjailija
Charles Ribert Richet – vuoden 1913 Nobelin lääketieteen palkinnon saaja, aktiivinen esperantisti
Gustaf John Ramstedt (1873–1950) suomalainen tutkimusmatkailija, tieteilijä ja diplomaatti
Daniel Bovet – vuoden 1957 Nobelin lääketieteen palkinnon saaja, puhui esperantoa äidinkielenään
Franz Jonas – Itävallan presidentti vuosina 1965–1974
Harry Harrison – tieteiskirjailija, Irlannin kansallisen esperantojärjestön kunniapuheenjohtaja
Sir Joseph John Thomson – vuoden 1906 Nobelin fysiikanpalkinnon saaja, esperantonkielisen tiedeyhdistyksen puheenjohtaja
Leo Tolstoi – venäläinen kirjailija, esperantoliikkeen kannattaja
Willem Drees – Alankomaiden pääministeri vuosina 1948–1958
Sir William Ramsay – vuoden 1904 Nobelin kemianpalkinnon saaja, aktiivinen esperantisti
Reinhard Selten – vuoden 1994 Nobelin taloustieteen palkinnon saaja, esperantokirjailija
Rudolf Carnap – saksalainen filosofi, aktiivinen esperantisti 14-vuotiaasta lähtien
George Soros – osakesijoittaja ja poliittinen aktivisti, puhuu esperantoa äidinkielenään
Lou Harrison – yhdysvaltalainen säveltäjä, jonka sanoituksista osa oli esperantoksi
M. A. Numminen – suomalainen muusikko ja taiteilija, opiskeli esperantoa koulussa pakollisena aineena, levyttänyt ja esiintynyt esperantoksi
Tyyne Leivo-Larsson – suomalainen suurlähettiläs ja kansanedustaja, aktiivinen esperantisti
Heino Pätiälä, luterilainen pastori, Suomen evankelis-luterilaisen seurakuntaliiton perustaja, kristillinen esperantisti
Symbolit

Toivoa (espero) kuvaavasta vihreästä väristä on tullut merkittävin esperanton symboli. Se esiintyy kaikissa kuviosymboleissa ja sitä käytetään jopa vertauskuvallisissa sanonnoissa. Esimerkiksi verda koro (vihreä sydän) tarkoittaa esperantistin sydäntä tai aatetta. Viisisakarainen tähti, verda stelo (vihreä tähti), kuvaa viittä vanhan laskutavan mukaista mannerta.
Verda stelo esiintyy myös esperanton lipun vasemmassa yläkulmassa rauhaa ja puolueettomuutta kuvaavan valkoisen neliön päällä. Lippua käytetään erittäin paljon, mutta jotkut esperantistit pitävät lippua liian nationalistisena kansainväliselle kielelle, joten monet järjestöt suosittelevatkin brasilialaisen esperantistin vuonna 1987 luoman jubilea simbolon (riemusymboli) käyttöä. Jubilea simbolossa on kaksi vihreää E-kirjainta toisiinsa nähden vastakkain valkoisella pohjalla. Tämä malli ei kuitenkaan ole saavuttanut vielä kovin suurta suosiota ja useimmat esperantistit pitävätkin yhä perinteistä lippua ylikansallisen yhteenkuuluvuuden tai kansainvälisyyden symbolina. Joskus esperantomatkailijat pitävät pientä lippua esillä, jotta muut esperantistit voisivat tunnistaa heidät esperantisteiksi.
Kritiikkiä

Esperanto on saanut vastaansa myös runsaasti kritiikkiä. Suuri osa siitä koskee yleisesti keinotekoisten apukielten tarpeellisuutta ja realiteetteja ja on kohdistettu juuri esperantoon sen suuren käyttäjämäärän ja tunnettuuden vuoksi.
Yksinomaan esperantoa kritisoidaan muun muassa seuraavista syistä:.
eurooppalaisuus – Esperanto perustuu hyvin paljon indoeurooppalaisiin kieliin ja erityisesti sen eurooppalaisiin haaroihin. Tämän vuoksi esimerkiksi monet sen rakenteet ja sanasto ovat hyvin tuttuja Euroopassa puhuttavien indoeurooppalaisten kielten puhujille, mutta eivät muille. Monien mukaan kansainvälisen apukielen tulisi olla tässäkin suhteessa kansainvälinen ja tasavertainen.
omat kirjaimet – Esperanton kehittämisen aikana sen omat latinalaisesta kirjaimistosta poikkeavat kirjaimet eivät olleet vielä suuri ongelma, mutta erityisesti nykyään niitä pidetään erittäin hankaloittavana tekijänä kommunikoinnissakenen mukaan?. Lisäksi ne ovat monien mielestä rumiakenen mukaan?. Myös kirjaimia vastaavien äänteiden sanotaan olevan hankalialähde?.
seksistisyys – Esperanton on väitetty olevan olevan seksistinen kielilähde?kenen mukaan?. Sanoissa ei esimerkiksi yleensä tarvitse ilmaista sen olevan maskuliininen, mutta sen sijaan feminiinisyys pitää ilmaista liitteellä -in-. Esimerkiksi ”isä” on esperantoksi patro ja ”äiti” patrino.
akkusatiivi – Esperantossa käytetään akkusatiivia paitsi suoran tekemisen kohteen ilmaisemiseen, myös esimerkiksi ajan tai paikan ilmaisemiseen. Akkusatiivi on näin ollen suhteellisen monimuotoinen ja siksi vaikea monille opiskelijoillekenen mukaan?.
Näiden johdosta esperantolle on syntynyt monia kilpailevia kieliä, joita monet esperantistit ovat siirtyneet käyttämäänlähde?. Tunnetuimpia näistä ovat esperanton pohjalta syntynyt ido, esperanton naturalistisuudellaan haastava interlingua ja esperanton vastaisenakin esiintynyt fasile.
Kritiikin myötä myös esperanton sisällä on esiintynyt erinäisiä reformoivia suuntauksia, kuten riismi, jossa esperanton persoonapronominit li (”hän” m.) ja ŝi (”hän” f.) korvataan yhdellä persoonapronominilla, ri. Riismissä juurisanoilla ei ole oletusarvoisesti mitään sukua, vaan maskuliinisuus tulisi ilmaista jälkiliitteellä -iĉ-, kuten feminiinisyys ilmaistaan jälkiliitteellä -in-. Näin ollen ”isä” olisi esperantoksi patriĉo ja ”äiti” patrino. Riismi ei ole kuitenkaan saanut suurta suosiota.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Tietoa

Esperanto.net – monikielinen tietosivusto esperantosta
Ethnologuen raportti esperantosta (englanniksi)
Elokuvat – Lista kaikista esperantonkielisistä elokuvista iMDB:ssä (englanniksi)
Aiheesta muualla > Järjestöt

Universala Esperanto-Asocio (UEA) – Esperanton maailmanliitto (esperantoksi)
Tutmonda Esperantista Junulara Organizo (TEJO) – Kansainvälinen Esperanton Nuorisoliitto
Esperanto-Asocio de Finnlando (EAF) – Suomen Esperantoliitto ry
Finnlanda Esperantista Junulara Organizo (FEJO) – Suomen Nuorten Esperantoliitto ry
Aiheesta muualla > Opiskelu

lernu! – tietoa esperantosta, historiaa, kirjasto, kursseja, harjoituksia, sanakirjoja, uutisia, pelejä, käyttäjiä, foorumi, chat, viestijärjestelmä, ym. suomeksi ja kymmenillä muilla kielillä.
Marko Rauhamaan kurssi (suomeksi)
DuoLingo – verkkokurssit englantia, espanjaa ja portugalia puhuville
Esperanto in 12 days – kurssi useilla kielillä Zagreba-metodin mukaan
Suomen Esperantoliiton linkit – paljon linkkejä esperantoa opiskeleville
Plena Manlibro de Esperanta Gramatiko – esperanton kielioppi kokonaisuudessaan (esperantoksi)
Stano Marček (suomeksi toim. Tuomo Grundström): Esperanto mutkattomasti (ISBN 978-80-89312-14-6)
Forsman, Lars: Egaleco kaj paco per Esperanto (ISBN 952-9829-01-9)
Wells, J. C. : Jen nia mondo (ISBN 951-99843-5-6)
Aiheesta muualla > Palveluja esperantoksi

Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Vikivortaro – Wikisanakirja esperantoksi (esperantoksi)
Pasporta Servo – kansainvälinen vieraanvaraisuusverkosto esperantisteille
Radio Arkivo – radiolähetyksiä ympäri maailmaa esperantoksi (esperantoksi)
Aiheesta muualla > Kritiikkiä

Is Esperanto's Vocabulary Bloated? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Keinotekoiset kielet
afrihili
babm
basic english
borduuri
budinos
dothraki
dunia
ekspreso
esperanto
esperanto II
europanto
fasala
gestuno
glosa
hutt
ido
interlingua
interlingue
interslaavi
ithkuil
klingon
kotava
latino sine flexione
lingua franca nova
loglan
lojban
loxian
mondlango
neo
novial
pandunia
quenya
sindar
slovio
solresol
sona
syldaavi
talossa
toki pona
uuskieli
volapük
kansainvälinen apukieli
taidekieli
suunnitelmakieli
luettelo keinotekoisista kielistä
Ensimmäinen esperanton esitys julkaistiin Varsovassa vuonna 1887.
Verda stelo eli vihreä tähti kuvaa viittä perinteisen laskutavan mukaista mannerta.
Esperanton lippu
Jubilea simbolo on vaihtoehtoinen symboli perinteiselle vihreälle tähdelle.
Inga Sulin

Inga Sulin (oik. Inga Sulin-Ahola, s. 17. elokuuta 1945 Luopioinen) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Sulin näytteli vuonna 2010 alkaneessa tv-sarjassa Uusi päivä Aino Haavistoa vuodet 2010–2018. Hän on myös näytellyt Karin Ekholmia tv-sarjassa Salatut elämät vuosina 2001–2002, 2021 ja 2023 sekä 2024.
Albumit

Niin kuin jokainen (Blue Master, 1968)
Erinomaista joulua (Elp, 1975)
Feelings (Kiss, 1976)
Zoom (Kiss, 1977)
Kruuna vai klaava - Inga Sulin laulaa Erik Lindströmin sävellyksiä (Elp, 1980)
Mukana kokoelmalla: Inga Sulin, Tuulikki Eloranta - Parhaat (2016)
Filmografia

Vodkaa, komisario Palmu (1969) – Tamara
Karvat (1974) – nainen tv-mainoksessa
70 on vain numero (2021) – pyörätuolimummo
Filmografia > Televisio

Inga (1967)
Me vasta vallankumoukselliset (1971)
Kuka uskoo haikaraa (1984) – Kaarina Holma
Sirkuspelle Hermanni (1986) – Elävä laulukirja
Vihreän kullan maa (1987) – Paula Evola, Joukon vaimo
Ota ja omista (1997) – Anun äiti
Salatut elämät (2001–2002, 2021, 2023) – Karin Ekholm
Käenpesä TV-sarja (2006) – Cilla Cederberg
Uusi päivä (2010–2018) – Aino Haavisto
Up - Veden vangit (2016) – Vesta
Karkurit (2021) – asiakas Stockalla
Kultakala (2022) – Lise-Marie
Aiheesta muualla

Inga Sulinin laulutuotanto 1900-luvulla Suomen Äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
Inga Sulin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Inga Sulin Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
1926

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1926 oli normaalivuosi, joka alkoi perjantaista.
Tapahtumia > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Hyvinkään kauppala erotettiin Hyvinkää-nimisestä kunnasta, joka sai samalla nimekseen Hyvinkään maalaiskunta. Lohjan kauppala erotettiin Lohja-nimisestä kunnasta, joka sai samalla nimekseen Lohjan maalaiskunta (vuodesta 1978 Lohjan kunta).
2. tammikuuta – Suojeluskuntajärjestön viikkolehti Hakkapeliitta alkoi ilmestyä.
3. tammikuuta − Italian diktaattori Benito Mussolini ryhtyi johtamaan ulkoministeriön lisäksi myös sota-, meri- ja ilmailuministeriöitä.
8. tammikuuta – Abdul-Aziz ibn Saud julistettiin Hejazin kuninkaaksi Mekan suuressa moskeijassa. Hän yhdisti maansa myöhemmin Saudi-Arabiaksi.
27. tammikuuta – John Logie Baird esitteli ensimmäistä televisiolähetystä.
5. helmikuuta – Eduskunta hyväksyi lain asunto-osakeyhtiöistä.
6. helmikuuta – Benito Mussolini syytti Saksaa Italian vastaisesta kiihotuksesta.
8. helmikuuta – Saksa haki Kansainliiton jäsenyyttä. Kansainliitto hylkäsi hakemuksen 9. maaliskuuta.
20.−28. helmikuuta − Helsingissä Kaartin maneesissa järjestettiin Suomen ensimmäinen autonäyttely, jossa oli esillä 38 automerkkiä.
13. maaliskuuta − Valtion ruutitehdas aloitti toimintansa Laukaan Vihtavuoressa.
20. maaliskuuta – Radioinsinööriseura aloitti toimintansa harrastuspiirinä.
24. maaliskuuta – Suomessa toimitettiin ensimmäiset polttohautaukset.
Tapahtumia > Huhtikuu–kesäkuu

7. huhtikuuta – Epäonnistunut murhayritys Benito Mussolinia vastaan.
14. huhtikuuta – Helsingin yliopiston Akateemisen Orkesterin tilalle perustetaan ylioppilaiden itse hallinnoima Ylioppilaskunnan Soittajat.
23. huhtikuuta – Naiset saivat Suomessa täydet oikeudet päästä kaikkiin valtion virkoihin lukuun ottamatta puolustuslaitosta ja kirkkoa.
9. toukokuuta – Sotatilalaki Isossa-Britanniassa yleislakon vuoksi.
9. toukokuuta – Ranskan laivasto pommitti Damaskosta mellakoiden vuoksi.
9. toukokuuta – Amiraali Richard E. Byrd ja Floyd Bennett ilmoittivat lentäneensä pohjoisnavan yli (myöhemmän tutkimuksen mukaan näin ei tapahtunut).
12. toukokuuta – Toukokuun vallankaappaus Puolassa marsalkka Józef Piłsudskin johdolla. Presidentti Stanisław Wojciechowski ja pääministeri Wincenty Witos syrjäytettiin. Piłsudski nousi maan johtoon ja pääministeriksi tuli Sanacja-liikkeen tukija Kazimierz Bartel. Piłsudski kieltäytyi kuitenkin hänelle tarjotusta presidentinvirasta.
12. toukokuuta – Roald Amundsen lensi pohjoisnavan yli.
15. toukokuuta – Latvian presidentti Jānis Čakste saapui jäänsärkijällä viralliselle vierailulle Suomeen.
21. toukokuuta – Eduskunta hyväksyi Suomen ensimmäisen tieliikennelain, joka oli voimassa vuoteen 1957 saakka.
22. toukokuuta – Kenraali Karl Fredrik Wilkama vapautettiin sotaväen päällikön virasta ja hänen tilalleen nimitettiin kenraali Aarne Sihvo. Vaihdoksen taustalla olivat tsaarinajan upseerien ja jääkärien väliset kiistat. Wilkama siirtyi eläkkeelle.
28. toukokuuta – Manuel Gomes da Costan sotilasvallankaappaus Portugalissa.
29. toukokuuta – Suomen Yleisradio perustettiin.
5. kesäkuuta – Lyypekin kaupunki vietti 700-vuotisjuhliaan.
9. kesäkuuta – Mellilässä tuhoutui lautatarha ja kaksi suurta varastorakennusta tulipalossa. Vahingot olivat noin 2-3 miljoonaa markkaa ja muun muassa 90 000 kiloa viljaa tuhoutui.
21. kesäkuuta – Presidentti Lauri Kr. Relander matkusti vastavierailulle Latviaan.
25. kesäkuuta – Suomi ja Neuvostoliitto vaihtoivat poliittisia vankeja.
Tapahtumia > Heinäkuu–syyskuu

9. heinäkuuta – Kenraali Antonio Carmonan vallankaappaus Portugalissa.
21. elokuuta – Geórgios Kondýlis syöksi Theódoros Págkaloksen vallasta Kreikassa.
8. syyskuuta – Saksa liittyi Kansainliittoon.
9. syyskuuta – Suomen Yleisradion lähetykset radiossa alkoivat.
11. syyskuuta – Espanja erosi Kansainliitosta.
14. syyskuuta – Kotkan Hovinsaaressa tuhoutui Halla Oy:n lautatarha tulipalossa. Palossa tuhoutui noin 3 000 standarttia puutavaraa arvoltaan noin 6 miljoonaa markkaa ja lisäksi rakennuksia 2 miljoonan markan arvosta.
Tapahtumia > Lokakuu–joulukuu

2. lokakuuta – Presidentti Lauri Kristian Relander lähti valtiovierailulle Tanskaan ja Norjaan. Suomen lehdistö, etenkin Helsingin Sanomat, alkoi arvostella Relanderia liiasta matkustelusta.
7. lokakuuta – Paakin junaonnettomuus, jossa kaksi työjunaa törmäsi yhteen.
23. lokakuuta – Italiassa kiellettiin naisilta julkiset virat.
27. lokakuuta − Neuvostoliiton kommunistisen puolueen kokous tuomitsi Lev Trotskin, Lev Kamenevin ja Grigori Zinovjevin ”puolueen vastaisen” toiminnan.
20. marraskuuta – Ursan tähtitorni vihittiin käyttöön Helsingin Kaivopuistossa.
23. marraskuuta − Eduskunta antoi Kyösti Kallion hallitukselle epäluottamuslauseen puolustusvoimien ampumatarvikehankintoihin liittyneiden epäselvyyksien vuoksi. Luottamuslauseäänestys oli ensimmäinen radioitu eduskuntakeskustelu.
25. marraskuuta – Italia otti jälleen käyttöön kuolemanrangaistuksen.
27. marraskuuta – Vesuviuksen purkaus.
1. joulukuuta – Markus Raution (”Markus-sedän”) ensimmäinen lastentunti radioitiin.
11. joulukuuta − Hanna Parviainen sai ensimmäisenä naisena Suomessa kauppaneuvoksen arvonimen.
13. joulukuuta – Elannon toimitusjohtaja Väinö Tanner muodosti Suomeen ensimmäisen sosiaalidemokraattisen vähemmistöhallituksen. Sosiaaliministeri Miina Sillanpäästä tuli Suomen ensimmäinen naisministeri.
17. joulukuuta – Vuoden 1926 Liettuan vallankaappaus, jonka jälkeen Antanas Smetona tuli presidentiksi.
25. joulukuuta – Hirohito nousi Japanin 124:nneksi keisariksi ja sai nimen Shōwa (昭和天皇), valistunut rauha.
26. joulukuuta – Jean Sibeliuksen sinfoninen runo Tapiola, joka jäi hänen viimeiseksi suurimuotoiseksi sävellyksekseen, sai ensiesityksensä New Yorkissa yhdysvaltalaisen kapellimestarin Walter Damroschin johtamana.