stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Half-Life 2: Episode One
Ääniraita > Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Disrupted Original | 1.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Combine Advisory | 1.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Darkness at Noon | 0.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Self Destruction | 2.00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Eine Kleiner Elevatormuzik | 1.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | What Kind of Hospital Is This? | 3.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Infraradiant | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Decay Mode | 3.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Penultimatum | 2.49 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Half-Life 2: Episode One Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pelin trailereita ja esittelyvideoita GameSpotissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Pääsarja:   Half-Life Opposing Force  Blue Shift  Decay  Half-Life 2 Deathmatch  Episode One  Episode Two  Lost Coast  Half-Life: Alyx 
Portal-sarja:   Portal  Portal 2 Sixense Perceptual Pack 
Viralliset modit:   Counter-Strike  Day of Defeat 
Muut pelit:   The Orange Box  Half-Life 2: Survivor  The Lab  Hunt Down the Freeman 
Universumi:   Henkilöt (Gordon Freeman, G-Man)  Tapahtumapaikat  Combine Humanoidit ja synteettiset olennot  Vortigauntit  Race X 
Liittyvää:   Valve Corporation  Gearbox Software  Black Mesa  GoldSrc  Source  Steam 
Pelin alkunäytöksessä purppuranväriset vortigauntit vapauttavat Gordon Freemanin salaperäisen G-Manin vallasta.
Wormsin valtiopäivät

Luther puolustaa näkemyksiään Wormsin valtiopäivillä.
Wormsin valtiopäivät oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan säätyjen kokous Wormsin pikkukaupungissa vuonna 1521. Se kesti tammikuun lopusta toukokuun loppupuolelle. Nykyään kokous muistetaan lähinnä uskonpuhdistaja Martti Lutheria koskeneista päätöksistä.
Tausta

Valtiopäiviä edelsivät uskonpuhdistuksen alkuhetket. Luther oli julkaissut 95 teesiään, minkä seurauksena katolinen kirkko oli julistanut hänet pannaan. Koska Luther oli ekskommunikoitu kirkon osalta, halusi paavi hänet myös valtakunnankiroukseen. Paavin liittolaisena oli myös keisari Kaarle V.
Aluksi Lutheria ei edes aiottu kutsua valtiopäiville puolustamaan oppiaan, mutta  vaaliruhtinas Fredrik Viisas halusi järjestää Lutherille kuulustelut. Pysyäkseen Fredrikin kanssa hyvissä väleissä keisari Kaarle V suostui antamaan Lutherille vapaan kulkuoikeuden valtiopäiville. Luther suostui tulemaan valtiopäiville, vaikka tiesikin, että aikanaan Jan Hus oli poltettu kerettiläisenä kulkuoikeudestaan huolimatta.
Päätökset ja seuraukset

Kaarle V vaati Lutherin tuomitsemista harhaoppisena. Kovista vaatimuksistaan huolimatta keisari suostui takaamaan Lutherille vapaan kulkuoikeuden myös kotimatkalle. Muutaman viikon kuluttua keisari sai allekirjoitettavakseen Wormsin ediktin, jossa Luther päätettiin julistaa valtakunnankiroukseen. Kirous merkitsi käytännössä, että kenellä tahansa oli oikeus vangita Luther ja tuoda hänet keisarin eteen. Lisäksi Lutherin teokset määrättiin poltettavaksi ja niiden painaminen, ostaminen ja myyminen kiellettiin ehdottomasti. Samoin ihmisiä kiellettiin majoittamasta, syöttämästä ja juottamasta Lutheria, eikä minkäänlaista tukea saanut antaa hänelle sanoin eikä teoin. Myös Lutherin kannattajien omaisuuden vainoaminen ja ryöstäminen sallittiin.
Wormsin valtiopäivien jälkeen Lutherin olinpaikka ei ollut yleisessä tiedossa. Monet uskoivat hänen jo kuolleen vastustajiensa salamurhan uhrina, mutta todellisuudessa Saksin vaaliruhtinas Fredrik Viisas oli järjestänyt hänet turvapaikkaan Wartburgin linnaan.
Käännös suomeksi
Arvid Wittenberg

Nyborgin kreivi Arvid Wittenberg (1606–1658). (Matthäus Merian nuorempi, 1649)
Arvid Wittenberg (1606 Porvoo – 7. syyskuuta 1657 Zamość, Puola-Liettua) oli puoliksi saksalaissukuinen, Porvoo Johannisbergissä syntynyt marsalkka ja valtaneuvos. Hän palveli Ruotsin armeijassa kolmikymmenvuotisessa sodassa Kustaa II Aadolfin ja kuningatar Kristiinan aikana sekä Kaarle X Kustaan sodissa Pohjan sodan aikana. Hänet sukunsa aateloitiin 1634 ja hänestä tuli vapaaherra ja kreivi vuosina 1651–1652. Hän kuoli sotavankina Puolassa vuonna 1658.
Sukutaustaa

Arvid Wittenbergin isoisä Johan Wirtenberg, Wadis-Ratzenhofista (arvio 1458–1578) sai puolalaiselta hallitsijalta Chodkiewitzilta omistukseensa Wainselskan linnaan kuuluneen Wadenhofin alueen Liivinmaalla. Johanille syntyi poika Hans Wirtenberg von Debern (arvioitu 1543–1630) sekä mahdollisesti myös veli Nikolaus von Wirtenberg (tästä ei ole varmuutta).
Hans Wirtenberg von Debern, Wadis-Ratzenhofista tai Wadenhofista (arvio 1543–1599), oli merkittävä hahmo 1500-luvun lopulla ja 1600-luvun alussa Suomessa. Tultuaan Ruotsin palvelukseen hän toimi ratsumiehenä, Porvoon läänin voutina, Savonlinnan käskynhaltijana, luutnanttina ja kuvernöörinä eri alueilla ja osallistui merkittäviin tapahtumiin, kuten Uppsalan kokoukseen vuonna 1593.lähde?
Hän sai useita tiluksia Sipoosta, Porvoosta ja Rymättylästä ja hänestä tuli myöhemmin Turun hovioikeuden asessori. Hän kuoli noin vuonna 1630. Hans oli naimisissa Magdalena Johansdotterin kanssa, joka oli suomalaisen Skinnarbackan aatelissuvun jäsenen Johan Grelssonin tytär. Heille syntyi kaksi poikaa: Johan Wirtenberg von Debern ja Arvid Wirtenberg von Debern. Suku aateloitiin Hansin kuoleman jälkeen vuonna 1634.
Johan Wirtenberg von Debern (arvio 1604–1640/49) oli sotilasvirkamies, joka palveli useissa tehtävissä kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Hän toimi kapteenina, majurina, everstiluutnanttina ja everstinä, ja kunnostautui taisteluissa, kuten Wittstockissa ja Leipzigissä. Hänelle myönnettiin tiluksia, ja hän osallistui merkittäviin sotaretkiin Saksassa ja Suomessa. Johan kuoli naimattomana vuonna 1640/49 ja hänet haudattiin Turun tuomiokirkkoon. Hänen veljensä Arvid peri hänen tilansa.
Arvid Wirtenberg von Debern taas syntyi Porvoon Johannisbergissä vuonna 1606. Hän sotilasuransa Ruotsin armeijassa oli merkittävä (ks. alla). Hänet aateloitiin 1634 ja hänestä tuli vapaaherra ja Loimijoen paronia vuonna 1651 ja kreivi vuonna 1652. Läänityksenä oli Nyborgin kreivikunta, joka käsitti Parikkalan ja Uukuniemen. Kun hänestä tuli Loimaan vapaaherra hänen sukunimensä muuttui Wirtenbergistä Wittenbergiin kopiointivirheen takia, mutta vakiintui käytäntöön sen jälkeen.
Sotilasura

Arvid Wittenberg aloitti sotilasuransa vuonna 1622 vain 16-vuotiaana. Jo seuraavana vuonna hänet nimitettiin vänrikiksi eversti Ernst Creutzin rykmenttiin, ja vuonna 1625 hänet ylennettiin luutnantiksi. Wittenberg osallistui Puolan sotaretkeen kapteenina Johan Lilliehöökin rykmentissä vuonna 1629. Kolmikymmenvuotiseen sotaan hän lähti vuonna 1630 suomalaisen ratsuväen everstiluutnanttina ja kunnostautui useissa taisteluissa.
Wittenberg nousi nopeasti arvoasteikossa. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1640 ja ratsuväenkenraaliksi vuonna 1645. Hän komensi menestyksekkäästi joukkojaan 1640-luvulla erityisesti Sleesiassa ja Böömissä.lähde? Hän osallistui muun muassa Wittstockin (1636), Chemnitzin (1639) ja Breitenfeldin (1642) taisteluihin, joissa hän johti joukkoja menestyksekkäästi. Vuonna 1648 hän saavutti voiton Taborissa, mikä toi hänelle merkittävää sotasaalista.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Wittenberg toimi kahdesti lyhyen aikaa Ruotsin armeijan ylipäällikkönä: ensimmäisen kerran Johan Banérin kuoltua 1641, kun uusi ylipäällikkö Lennart Torstensson ei ollut vielä saapunut, ja toisen kerran vuonna 1645 Torstenssonin luovuttua ylipäällikkyydestä armeijan odottaessa Carl Gustaf Wrangelin saapumista.
Poliittinen ura ja myöhempi elämä

Rauhan tultua Wittenberg nimitettiin valtakunnan varuspäälliköksi vuonna 1646, ja hän nautti kuningatar Kristiinan suosiosta. Hänet nimitettiin valtaneuvokseksi vuonna 1651 ja Loimaan vapaaherraksi. Vuonna 1652 hänestä tehtiin kreivi, ja hän sai läänityksekseen Parikkalan ja Uukuniemen pitäjät.
Kaarle X Kustaan hallituskaudella Wittenbergin ura jatkui entistä loistokkaampana. Vuonna 1655 hänet ylennettiin sotamarsalkaksi ja nimitettiin Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööriksi. Hän johti samana vuonna 18 000 miehen armeijaa Puolan sotaretkellä, jossa hän valtasi muun muassa Krakovan ja onnistui taivuttamaan Puolan armeijan vannomaan kuuliaisuutta Ruotsin kuninkaalle. Hän yhtyi Wolgastissa maihin nousseen kuningas Kaarle X Kustaan armeijaan 24. elokuuta. Ruotsalaiset valtasivat lähes koko Puolan. Kaarle jätti Wittenbergin Puolan joukkojen komentajaksi loppuvuodesta 1655, kun hän palasi pohjoiseen kohdatakseen sodalla uhanneen Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelmin.lähde?
Viimeiset vuodet

Vuonna 1656 Wittenberg nimitettiin Varsovan käskynhaltijaksi. Hän joutui puolustamaan kaupunkia pienellä varusväellään ylivoimaista puolalaista armeijaa vastaan. Pitkän ja vaikean puolustustaistelun jälkeen Wittenberg joutui antautumaan. Hänet vietiin vankina Zamośćin linnaan, jossa hän kuoli vuonna 1658.
Wittenbergin ruumis tuotiin Tukholmaan vuonna 1671, ja hänet haudattiin Riddarholmin kirkkoon. Hän oli kuollessaan kihloissa Anna Oxenstiernan kanssa, mutta heidän liittonsa jäi lapsettomaksi.
Perintö

Arvid Wittenberg sai vapaaherrallisena läänityksenä kaikki kruununtilat Loimaan pitäjästä sekä kreivillisenä läänityksenä Uukuniemen ja Parikkalan (Nyborgin kreivikunta) pitäjät. Hän lahjoitti myös Porvoon tuomiokirkkoon saarnastuolin, ja häntä pidetään yhä Porvoossa omanansa sotasankarina. Mieslinjainen suku sammui hänen poikaansa Leonard Johaniin, jolla oli avioliitossaan kreivitär Polydora Christina Wrangelin kanssa ainoastaan tyttäriä. Wittenbergin muistoa on kunnioitettu myöhemmin muun muassa runoilla ja hänen kunniaksi lyötiin muistoraha vuonna 1826 muistoraha, jossa on kuvattuna kotka salama kynsissään..
Wredeby

Wredebyn kartano
Wredeby on Wrede af Elimä -suvun omistama kartano Kymenlaaksossa. Se sijaitsee Kymijoen ja Muhjärven välisellä Muhniemellä. Aiemmin kartano kuului Anjalan kuntaan ja sittemmin Anjalankosken kaupunkiin, joka puolestaan on nykyään osa Kouvolan kaupunkia.
Historia

Wredebyn kartanon maat ovat osa Ruotsin kuningas Kaarle IX:n vuonna 1608 Henrik Wreden jälkeläisille lahjoittamaa Elimäen neljännestä. Henrik Wreden leski Gertrud von Ungern perusti Anjalan kylään asuinkartanon, johon hän muutti. Tästä kartanosta erotettiin 1805 Rabbelugnin kartano ja  viisi vuotta myöhemmin Wredeby Anjalan kartanon maille.
Wredebyn perusti Fabian Gottlieb Wrede, joka lunasti isältään viisi Muhniemen taloa. Uusi kartano valmistui 1815, ja Fabian muutti sinne vaimonsa kanssa. Kartanorakennus oli kaksikerroksinen ja rakennettu puusta. Isän kuoltua 1828 Fabian Wrede lunasti perinnönjaossa samasta kylästä vielä kymmenen taloa lisää. Fabian Wrede kuoli 1857, ja jo vuotta aiemmin Wredeby oli siirtynyt hänen poikansa Henrik August Wreden haltuun.
Henrik August Wreden kuoltua 1882 Wredeby siirtyi Rabbe Axel Wredelle, joka luovutti kartanon pojalleen Rabbe Fabian Wredelle 1918. Rabbe Fabiania seurasi 1955 hänen nuorempi poikansa, Wredebyn perustajan kaima, Fabian Gottlieb Wrede. Tiedossa ei ole, miksi vanhempi poika, ratsastuksenopettaja Rabbe Wrede ei perinyt sukukartanoa.
Kartanon merkittävin hetki Suomen historiassa koitti elokuussa 1917, jolloin siellä laadittiin luonnos Suomen uudeksi hallitusmuodoksi. Kartanon isäntä R. A. Wrede oli jäsenenä K. J. Ståhlbergin johtamassa komiteassa, jonka tehtävänä oli valmistella uusi hallitusmuoto. Kesähelteiden aikana Wrede kutsui ensin Ståhlbergin ja sitten sosiaalidemokraatteja komiteassa edustaneen Anton Kotosen luokseen, jolloin kolme miestä laativat esityksen, josta tuli komiteamietinnön pohja. Vuonna 1977 Kymenlaakson maakuntaliitto hankki paikallisen Marttapiiriliiton ehdotuksesta Wredebyhyn kivilohkareeseen kiinnitetyn muistolaatan, jossa lukee: "Kaarlo Juho Ståhlberg, Rabbe Axel Wrede ja Anton Kotonen laativat kesällä 1917 Anjalassa lakiehdotuksen Suomen hallitusmuodoksi. Tämä laatta kiinnitettiin Suomen itsenäisyyden juhlavuonna 1977".
Rakennukset

Vanha puinen kartanorakennus korvattiin arkkitehti Sven Kuhlefeltin suunnittelemalla kivirakennuksella vuonna 1939. Vuodesta 1969 Wredebyssä on pidetty kartanohotellia ja kartanon alueella toimii yksityinen Wredebyn lentokenttä. Kartanon pihapiirissä on puutarha, hirsinen väenrakennus, talli ja navetta. Alueella on myös vuonna 1907 rakennettu viljamakasiini ja paikalle vuonna 1911 siirretty niin sanottu komendantintalo. Hallitusmuodon laatimisesta kertova muistolaatta on kiinnitetty sen vieressä olevaan kiveen. Kartanoon johtaa koivukuja.
Omistajat

Fabian Gottlieb Wrede, puoliso Anna Maria Grotenfelt 1810–1857
Henrik August Wrede, puoliso Anna Baeckman 1857–1883
Rabbe Axel Wrede, puoliso Johanna Sofia Pauliina Wrede 1883–1918
Rabbe Fabian Wrede, 1. puoliso Laelia Breitenstein, 2. puoliso Anna Mari Rosenqvist 1918–1955
Fabian Gottlieb Wrede, puoliso Margareta Baeckman 1955–1999
Rabbe Holger Wrede ja Ann Elisabeth Wrede-Ankarcrona 1999–
USS Wyandotte (1864)

| USS Tippecanoe USS Vesuvius USS Wyandotte |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Miles Greenwood, John Litherburyn telakka, Cincinnati, Ohio
Kölinlasku:  28. syyskuuta 1862
Laskettu vesille:  22. joulukuuta 1864
Palveluskäyttöön:  24. tammikuuta 1876
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 100 t
Pituus:  68,3 m
Leveys:  13,2 m
Syväys:  4,1 m
Koneteho:  320 ihp
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  2 × 15" tykkiä
USS Wyandotte (ex- USS Tippecanoe ja ex- USS Vesuvius) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Canonicus-luokan monitori.
Valmistus

Miles Greenwood valmisti USS Tippecanoeksi nimetyn aluksen John Litherburyn telakalla Cincinnatissa Ohiossa, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1862. Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta 1864, mutta se valmistui vasta vuonna 1866 maattuaan ankkurissa New Orleansissa. Vuonna 1869 alus nimettiin kahdesti uudelleen 15. kesäkuuta USS Vesuviukseksi ja 10. elokuuta USS Wyandotteksi.
Alus makasi 1870-1872 ankkurissa Key Westissä Floridassa ja Philadelphian laivastontelakalla. Aluksella tehtiin muutostöitä 1873-1874 John Roachin telakalla Chesterissä Pennsylvaniassa. Alus otettiin palvelukseen 24. tammikuuta 1876 päällikkönään luutnantti Thomas C. Terrell.
Palvelus

Alus liitettiin kotisatamanaan Hampton Roads Virginiassa Pohjois-Atlantin laivueeseen, jonka mukana se oli Yhdysvaltain itärannikolla vuoden 1879 osallistuen koulutukseen ja erilaisiin harjoituksiin. Myöhemmin alus oli asema-aluksena Washington D.C.:ssä ennen reserviin siirtoa 1885. Alus oli ankkuroituna sekä Richmondissa että Nofolkissa.
Alus siirrettiin 1896 Connecticutin valtion miliisille, missä tehtävässä se oli Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa. Kansalaisten Espanjan laivaston uhan aiheuttaman pelon hälventämiseksi laivasto palautti vanhoja sotalaivoja palvelukseen, jolloin Wyandottekin palautettiin palvelukseen 30. huhtikuuta 1898 päällikkönään luutnantti John B. Milton. Alus purjehti 17. toukokuuta New Havenista Connecticutista Bostoniin suojaamaan kaupunkia mahdollisilta iskuilta. Alus oli Bostonissa 19. toukokuuta-5. syyskuuta.
Sotatoimien päätyttyä alus purjehti Philadelphiaan, minne se saapui 9. syyskuuta. Alus poistettiin palveluksesta 20. syyskuuta ja se myytiin romutettavaksi 17. tammikuuta 1899.
Yang Ha-eun

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Yang Ha-eun vuonna 2017. |  Yang Ha-eun vuonna 2017. |  Yang Ha-eun vuonna 2017. |  |
Naisten pöytätennis
Maa:   Etelä-Korea
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Suzhou 2015 | sekanelinpeli |  |
|  Pronssia | Dortmund 2012 | joukkuekilpailu |  |
Maa:   Korea
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Pronssia | Halmstad 2018 | joukkuekilpailu |  |
Yang Ha-eun (s. 25. helmikuuta 1994) on eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Hän on voittanut maailmanmestaruuden sekanelinpelissä ja saavuttanut kaksi MM-pronssia joukkuekilpailussa.
Yang sai ensimmäisen arvokisamitalinsa Dortmundin MM-kilpailuissa 2012, kun Etelä-Korea saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Suzhoun MM-kilpailuissa 2015 hän voitti sekanelinpelissä kiinalaisen Xu Xinin kanssa kultaa. Loppuottelussa he voittivat japanilaisparin Maharu Yoshimura / Kasumi Ishikawa eräluvuin 4–0. Rion kesäolympialaisissa 2016 Yang kuului Etelä-Korean joukkueeseen, joka hävisi joukkuekilpailun puolivälierissä Singaporelle. Halmstadin MM-kilpailuissa 2018 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia Etelä- ja Pohjois-Korean yhteisen joukkueen jäsenenä.
Yang on ollut maailmanrankingissa parhaimmillaan 12:ntena kesäkuussa 2015 ja helmikuussa 2016.
Yangiobod

| Yangiobod |
| --- | --- |
 Musiikkikoulu.
 Yangiobod
 Koordinaatit: 41°7′12″N, 70°5′44″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Taškentin alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2016):  8 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yangiobod (uzb. kyrill. Янгиобод, ven. Янгиаба́д, Jangiabad) on kaupunki Taškentin alueella Uzbekistanissa. Se sijaitsee Chatqolvuorten lounaisrinteellä 20 kilometriä Angrenista pohjoiseen. Kaupunki on Angrenin paikallishallinnon alainen. Siellä oli 8 900 asukasta vuonna 2016.
Vuonna 1953 perustettu kaupunki on syntynyt toisen maailmansodan jälkeen uraanikaivoksen asuintaajamaksi. Kaivos on sittemmin lopettanut toimintansa, ja aikoinaan ulkopuolisilta suljettu kaupunki on menettänyt suurimman osan asukkaistaan. Yangiobod on luontonsa ja kauniiden maisemiensa ansiosta suosittu retkeilykohde, ja siellä toimii samanniminen matkailukeskus.
Heinrich Wächter

| Heinrich Wächter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1818 Hannover
Kuollut: 22. huhtikuuta 1881 (63 vuotta) Viipuri
Ammatti:  musiikinopettaja, urkuri, kuoronjohtaja
Puoliso:  Amalie Weinhöber (–1860)   Emilie Rosalie Balthasar
Heinrich Hermann Wächter (13. tammikuuta 1818 Hannover – 22. huhtikuuta 1881 Viipuri) oli Suomessa vaikuttanut saksalaissyntyinen musiikinopettaja, urkuri ja kuoronjohtaja. Häntä pidetään Erik August Hagforsin ohella suomalaisen musiikinopetuksen uudistajana ja uranuurtajana. Wächter julkaisi myös ensimmäisen suomenkielisen laulukirjan vuonna 1864.
Ura

Saksassa syntynyt Wächter saapui Viipuriin vuonna 1845 yksityiseksi musiikinopettajaksi ja kolme vuotta myöhemmin hän aloitti Viipurin saksalaisen seurakunnan urkurina. Saksankielisen Behmin koulun laulunopettajana Wächter toimi sen perustamisesta vuodesta 1853 lähtien. Koulun oppilasmäärän kasvaessa, toiseksi opettajaksi palkattiin vuonna 1856 niin ikään saksalainen Richard Faltin. Wächter oli opettajana myös kaupungin ala- ja yläalkeiskouluissa, Viipurin lukiossa sekä Fruntimmersskolan i Viborg -tyttökoulussa, joiden kaikkien opetuskielenä oli ruotsi. Lisäksi Wächter opetti syyslukukauden 1874 suomenkielisessä Viipurin reaalikoulussa. Hän johti Viipurissa myös paikallisen lauluyhdistyksen kuoroa. Vuonna 1869 Wächter perusti kirjakaupan, joka toimi samalla kaupungin ensimmäisenä musiikkiliikkeenä.
Koulun musiikinopetusta Wächter uudisti ottamalla laulutunneille virsien ohella myös maallisia lauluja. Ne olivat lähinnä kansanlauluja sekä suomalaisilta runoilijoilta, kuten Zachris Topeliukselta ja J. L. Runebergilta tilattuja isänmaallisia laulutekstejä. Hän jakoi laulutuntien opetuksen virsilauluun, maallisiin ja isänmaallisiin lauluihin sekä nuottioppiin. Wächterin mallia seurasi pian myös Uno Cygnaeus laatiessaan ehdotusta vuoden 1866 kansakouluasetuksen opetusohjelmaksi.
Vuonna 1864 Wächter julkaisi ensimmäisen suomenkielisen laulukirjan 50 Koulu-Laulua. Teos sai innokkaan vastaanoton erityisesti suomenkielisissä kouluissa ja siitä tuli suunnannäyttäjä koko maan laulunopetukselle. Yli kymmenen koululaulukirjan lisäksi Wächter toimitti hengellisiä laulukirjoja sekä erilaisia opetusopillisia teoksia.
Professori Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen lähetti Wächterin vuonna 1867 mieskuoroille julkaiseman nuottivihkon Kokous Neliäänisiä Lauluja Viron kansallisiin johtomiehiin kuuluneelle Carl Robert Jakobsonille. Tämä valitsi siitä sävelmiä ja sovituksia omaan vuonna 1871 julkaistuun neliääniseen kokoelmaansa, josta niitä siirtyi edelleen Viron laulujuhlien vuosien 1879 ja 1880 kuoro-ohjelmiin. Wächterin saksankielisiä laulukokoelmia hyödynsi Virossa myös Behmin koulun opettajakollega, hiidenmaalainen kuorotoiminnan kehittäjä Gustav Felix Rinne, joka sanoitti Maamme-laulun sekakuorosovituksen Hiidenmaan hymniksi.
Teoksia

Samling af valda sångstycken för gymnasier-, real-, elementar- och fruntimmerskolor. Första häftet, omakustanne, Viipuri 1858.
Samling af valda sångstycken för skolorna. Andra häftet, omakustanne, Viipuri, 1859.
50 koulu-laulua: sanat ja nuotit yksi- ja kaksi-ääniselle laulannolle 1, omakustanne, Viipuri, 1864.
Praktisk sånglära: öfningar och visor för lägre klasser. Första kursen, omakustanne, 1864.
Samling af valda sångstycken för skolor. Första häfte, G. W. Edlund, Helsinki, 1865.
Kort praktisk sånglära: inledning till författarens "50 koulu-laulua" och "Valda sångstycken", omakustanne, Helsinki, 1865.
Kokous neliäänisiä lauluja: mies-äänillä laulettavia, omakustanne, Viipuri, 1867.
Kedjesånger för 2, 3, 4 och 5 stämmig sång, omakustanne, Viipuri, 1868.
Koulu-lauluja: sisältävä 34 helppoa laulua kansa- ja lapsikouluille. 1. vihko, omakustanne, Viipuri, 1869.
Koulu-lauluja: 46 laulua, sanat ja nuotit. 2. vihko, omakustanne, Viipuri, 1870.
Koulu-lauluja: sisältävä 62 laulua. 2. vihko, K. E. Holm, Helsinki, 1872.
34 helppoa laulua kansa- ja lapsikouluille, omakustanne, Viipuri, 1873.
Skolsånger. Första häftet, Clouberg & Co, Viipuri, 1874.
George Clooney

| George Clooney |
| --- | --- |
 George Clooney vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  George Timothy Clooney
Syntynyt: 6. toukokuuta 1961 (ikä 63) Lexington, Kentucky, Yhdysvallat
Ammatti:  käsikirjoittaja, näyttelijä, ohjaaja, tuottaja
Puoliso:  Talia Balsam  (vih. 1989; ero 1993)   Amal Clooney (vih. 2014)
Lapset:  2
Sukulaiset:  Rosemary Clooney   Miguel Ferrer
Näyttelijä
Aktiivisena:  1978–
Merkittävät roolit:   Ocean’s Eleven -elokuvat  Up in the Air  The Descendants  Gravity 
Palkinnot
  Parhaan elokuvan Oscar  2012 Argo  Parhaan miessivuosan Oscar  2006 Syriana  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
George Timothy Clooney (s. 6. toukokuuta 1961 Lexington, Kentucky) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä, elokuvatuottaja ja -ohjaaja. Hän on myös YK:n rauhanlähettiläs.
Clooney nousi tunnetuksi television sairaaladraamassa Teho-osasto (1994–1999). Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat muun muassa Meren raivo, Ocean’s Eleven – korkeat panokset jatko-osineen, Sietämätöntä julmuutta, Eräänä kauniina päivänä, Rauhantekijä, Hämärästä aamunkoittoon ja Veteen piirretty viiva.
Varhainen elämä

George Clooneyn isä Nick oli tunnettu televisiotoimittaja ja tätinsä Rosemary Clooney laulaja ja näyttelijä. Clooneylla on isosisko. Clooney on irlantilaista, saksalaista ja englantilaista sukujuurta.
Clooney esiintyi televisiossa ensi kerran viisivuotiaana isänsä juontamissa ohjelmissa. Perhe muutti isän työn vuoksi usein Kentuckyssa ja Ohiossa, ja vuonna 1974 he asettuivat Kentuckyn Augustaan. Clooney on kertonut olleensa koulussa hyvä oppilas, vaikka olikin enemmän kiinnostunut urheilusta kuin lukemisesta. Kuusitoistavuotiaana Clooney yritti Cincinnati Redsin baseball-joukkueeseen, muttei saanut sopimusta. Clooney kävi collegea Northern Kentucky Universityssa ja opiskeli poliittista journalismia. Hän kuitenkin lopetti opintonsa pian päätettyään, ettei sovellu televisiojournalistiksi. Collegen jälkeen hän työskenteli Cincinnatissa kenkämyyjänä ja tupakanpoimijana.