stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David de la Fuente
Saavutuksia

Ranskan ympäriajo:
2006 kilpailun yritteliäin ajaja -palkinto, mäkikirikilpailussa toinen
2007 kolmas etapilla 7
Espanjan ympäriajo:
2009 mäkikirikilpailussa toinen
2011 kolmas etapilla 14
Vuelta a la Comunidad Valencina: 2007 mäkikirikilpailun voitto
GP Llodio: 2007 voitto
Trofeo Calvia: 2005 kolmas
Saksan ympäriajo
2008 etapin 2 voitto
GP Miguel Indurain: 2009 voitto
Tour of Qinghai Lake
2013 etapin 2 voitto
GP Internacional Torres Vedras - Trofeu Joaquim Agostinho
2015 etapin 3 voitto
2018 mäkikirikilpailun voitto
Liberty Seguros - Troféu Alpendre
2016 mäkikirikilpailun voitto
Aiheesta muualla

daviddelafuente.es
Elämälle kiitos

Elämälle kiitos voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Musiikkikappale, jota ovat esittäneet esim. Liisa Tavi ja Arja Saijonmaa (alkuperäiskappale Violeta Parran Gracias a la Vida)
Elämälle kiitos, lauluja vuosilta 1979–1994, Liisa Tavin kokoelma-albumi
Harri Pystysen kirjoittama kirja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Elämälle kiitos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eeva Muilu

Eeva Muilu (s. 4. lokakuuta 1980) on suomalainen koreografi ja tanssija, joka on menestynyt sekä kotimaassa että kansainvälisesti. Hän valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta koreografin maisteriohjelmasta vuonna 2007. Muilun ensimmäinen, Teatterikorkeakoulussa tekemä sooloteos Liikaa ääniä yhdelle (2003) voitti kunniamaininnan ITs-festivaaleilla Amsterdamissa, ja Muilu kutsuttiin esiintymään Amsterdamiin seuraavanakin vuonna. Siten syntyi toinen sooloteos Vermiculus (2005), joka voitti ITs-pääpalkinnon ja kiersi Amsterdamin jälkeen laajasti Euroopassa. Muilu tekee taiteessaan henkilökohtaisesta yhteiskunnallista ja poliittista.
Vuonna 2008 Suomen arvostelijain liitto jakoi Muilulle Kritiikin Kannukset -palkinnon teoksesta Loppuunmyyty (2007), joka kantaesitettiin Liikkeellä marraskuussa -festivaalilla. Kritiikin Kannukset myönnetään vuosittain merkittävän taiteellisen läpimurron tehneelle nuorelle taiteilijalle.
Helsinki Dance Companylle valmistettu Teos siitä mitä on (2007) voitti Nordic Grand Prix 07 -koreografikilpailun Yleisön suosikki -palkinnon. Vuonna 2012 Eeva Muilulle myönnettiin arvostettu eurooppalainen koreografiapalkinto Prix du Jardin teoksesta Ihmisen asussa (2009) yhdessä Milja Sarkolan kanssa. Teos oli kantaesitetty Liikkeellä marraskuussa -festivaalilla 2009. Vuonna 2016 Muilu sai viisivuotisen taiteilija-apurahan.
Vuosina 2007–2009 Muilu toimi Zodiak – Uuden tanssin keskuksen house-koreografina.
Dm3 ja Dm4

| Dm4 |
| --- | --- |
 Moottorivaunu Dm4 1601 Parikkalan asemalla vuonna 1962.
Perustiedot
Tyyppi:  dieselmoottorivaunu
Liikennöitsijä:  Valtionrautatiet
Valmistaja:  Valmet
Lukumäärä:  24
Valmistusvuodet:  1952–1954
Hylätty:  1972
Romutettu:  kaikki
Numerointi:  1600–1623
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  110 km/h
Paino:  47,5 t
Pituus:  21 000 mm
Pyörästö:  (1A)'(A1)'
Pyörästön pituus:  16 400 mm
Suurin akselipaino:  14,7 t
Pyörän halkaisija:  960 mm
Moottori:  General Motors
Moottorin teho:  2 × 260 kW
 Dm3 nro. 1500. Väritys poikkeaa myöhemmin vakiintuneesta, samoin tuulilasit.
Dm3 ja Dm4 olivat Valtionrautateiden käytössä olleita dieselmoottorivaunuja. Vaunuja tilattiin kymmenen kappaletta molempia sarjoja vuonna 1949. Vaunut valmisti Valmet vuosina 1952–1953. Myöhemmin Dm4-vaunuja tilattiin vielä neljä kappaletta lisää, ja ne valmistuivat vuonna 1954. Kaikki vaunut on sittemmin romutettu.
Dm4-vaunuissa oli moottori vaunun molemmissa päissä, Dm3-sarjassa toisen pään moottorin tilalla oli matkatavaraosasto. Vuosina 1956–1959 kaikki Dm3-sarjan vaunut muunnettiin Dm4-sarjan vaunuiksi lisäämällä niihin moottori matkatavaraosaston tilalle. Vaunu 1607 tuhoutui Kuurilan junaturmassa vuonna 1957.
Tekniset tiedot

1952 Dm3 1500–1509 (muutettu vuonna 1956–1959 Dm4-tyyppisiksi, uudet numerot 1614–1623).
1952 Dm4 1600–1607
1953 Dm4 1608–1609
1954 Dm4 1610–1613
Lukumäärä: 24 kpl (Dm4: 14 kpl, Dm3: 10 kpl)
Suurin nopeus: 110 km/h
Pituus: 21 000 mm
Pyörästöjärjestelmä: alun perin B´B´, 1A0A01 (huonosti toimiva kardaaniakseli, jolla sisemmästä pyöräkerrasta siirrettiin teho ulompaan pyöräkertaan poistettiin myöhemmin, jonka seurauksena vetäviä akseleita oli kaksi)
Pyörästön pituus: 16 200 mm (Dm3), 16 400 mm (Dm4)
Pyörän halkaisija: 960 mm
Paino työkunnossa: 40,6 t (Dm3), 47,5 t (Dm4)
General Motors 2-tahtinen 12-sylinterinen kaksoisdieselmoottori (kaksi suoraa kuusisylinteristä kytkettynä yhteen vaihteistolla)
Teho: 350 hv
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dm3 ja Dm4 Wikimedia Commonsissa
Pertti Itkonen: Kiitojunamuistoja (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaunut.org: Dm4 moottoripikajunana Helsingistä Turkuun
Vaunut.org: Dm4 viimeisellä tällä kalustolla ajetulla vuorolla Haminasta Kouvolaan
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Eberhard zu Stolberg-Wernigerode

Eberhard zu Stolberg-Wernigerode
Kreivi Eberhard zu Stolberg-Wernigerode (11. maaliskuuta 1810 Peterswaldau – 8. elokuuta 1872 Johannisbad) oli saksalainen poliitikko ja virkamies.
Kreppelhofin linnassa kreivi Anton zu Stolberg-Wernigeroden ja tämän puolison Luisen poikana varttunut Eberhard zu Stolberg-Wernigerode toimi vuodesta 1869 vuoteen 1872 preussilaisen Sleesian provinssin ylipresidenttinä (saks. Oberpräsident).
Zu Stolberg-Wernigerode avioitui 26. toukokuuta vuonna 1842 Marie Wilhelmine Johanna Reußin kanssa. Avioliitto jäi lapsettomaksi.
Demba Sanyang

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Demba Sanyang
Syntymäaika: 27. marraskuuta 1987 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Gambia
Pelipaikka: Keskikenttä
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: KPV
Pelinumero: 8
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| –2008 2008– | Stave Biko FC  KPV | 00? 0(?) 003 0(0) |
Maajoukkue
|  2005–2007 | Gambia U20 Gambia |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. marraskuuta 2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. marraskuuta 2008.
Demba Sanyang (s. 27. marraskuuta 1987 Gambia) on gambialainen jalkapalloilija, pelipaikkanaan keskikenttä. Hän edustaa Ykkösessä pelaavaa kokkolalaista KPV:tä ja lukeutuu myös Gambian maajoukkueen pelaajiin.
Aiheesta muualla

fifa.com (Arkistoitu – Internet Archive) – Pelaajaprofiili (englanniksi)
Gambiasports.gm[vanhentunut linkki] – KPV snap up Demba Sanyang (englanniksi)
kpv.fi[vanhentunut linkki] – Pelaajaprofiili
EL/M-2083

EL/M-2083 on kiintopallon yhteydessä olevaselvennä ilmavalvontatutka. Pystyy havaitsemaan erityisesti matalalla olevia lentokoneita. Tarpeeksi korkealla olevia ilma-aluksia se voi havaita 500 kilometrin etäisyydeltä. Se perustuu phased array tutkatekniikkaan.
Käyttöönottovuosi:2005
Double Trouble (Gillanin albumi)

| Double Trouble Gillan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Kingsway Recorders, Lontoo
 Julkaistu: 1981
 Formaatti: 2LP
 Tuottaja(t): Steve Smith
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 77.06
 Levy-yhtiö: Virgin
Muut kannet
 Vuoden 2007 painos
Gillanin muut julkaisut
| Future Shock 1981 | Double Trouble 1981 | Magic 1981 |
Double Trouble on Gillan-yhtyeen levy vuodelta 1981. Se julkaistiin tuplavinyylinä. Toinen levyistä koostuu studiomateriaalista ja toinen on live-levy.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittaneet Ian Gillan ja John McCoy, ellei toisin mainittu.
| --- | --- |
 Studio LP A-puoli I'll Rip Your Spine Out – 4.30 (säv. Ian Gillan, John McCoy, Mick Underwood)  Restless – 3.19  Men of War – 4.31  Sunbeam – 4.11 (säv. Ian Gillan, Janick Gers, John McCoy, Mick Underwood) B-puoli Nightmare – 3.15 (säv. Colin Towns)  Hadely Bop Bop – 2.50  Life Goes On – 5.12) (Ian Gillan, Colin Towns  Born to Kill – 9.28 (säv. Gillan, Towns) :  Live LP A-puoli No Laughing in Heaven – 6.26 (säv. Ian Gillan, John McCoy, Bernie Tormé, Mick Underwood)  No Easy Way – 10.32 (säv. Ian Gillan, John McCoy, Bernie Tormé)  Trouble – 3.04 (säv. Leiber, Stoller) B-puoli Mutually Assured Destruction – 5.13 (säv. Gillan, McCoy, Tormé, Towns, Underwood)  If You Believe Me – 8.26 (säv. Gillan, McCoy, Tormé, Underwood)  New Orleans – 6.03 (säv. Guida, Royster) Livekappaleet on nauhoitettu Reading-festivaalilta 28. elokuuta 1981, paitsi ”If You Believe Me” (Rainbow Theatre, 4. maaliskuuta 1981).
Vuoden 2007 uusintapainos

| --- | --- |
 CD 1: Studio I'll Rip Your Spine Out – 4.30 (säv. Gillan, McCoy, Underwood)  Restless – 3.19  Men of War – 4.31  Sunbeam – 4.11 (säv. Gillan, Gers, McCoy, Underwood)  Nightmare – 3.15 (säv. Towns)  Hadely Bop Pop – 2.50  Life Goes On – 5.12 (säv. Gillan, Towns)  Born to Kill – 9.28 (säv. Gillan, Towns)  Spanish Guitar – 3.24 (bonuskappale, säv. Gillan, Towns) :  CD 2: Live No Laughing in Heaven – 6.26 (säv. Gillan, McCoy, Tormé, Underwood)  No Easy Way – 10.32 (säv. Gillan, McCoy, Tormé)  Trouble – 3.04 (säv. Leiber, Stoller)  Mutually Assured Destruction – 5.13 (säv. Gillan, McCoy, Tormé, Towns, Underwood)  If You Believe Me – 8.26 (säv. Gillan, McCoy, Tormé, Underwood)  New Orleans – 5.54 (säv. Guida, Royster)  Bite the Bullet – 5.20 (Bonuskappale, säv. Gillan, Towns)  On the Rocks – 6.32 (Bonuskappale, säv. Gillan, Towns)  Mr Universe – 7.13 (Bonuskappale, säv. Gillan, Towns)  Vengeance – 4.26 (Bonuskappale, säv. Gillan, Towns)  Smoke on the Water – 8.55 (Bonuskappale, säv. Blackmore, Gillan, Glover, Lord, Paice)
Kokoonpano

Ian Gillan – laulu
Colin Towns – koskettimet
John McCoy – basso
Janick Gers – kitara
Mick Underwood – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Dean Reed

Reed vuonna 1978.
Dean Cyril Reed (22. syyskuuta 1938 Denver, Colorado – 13. kesäkuuta 1986 Itä-Berliini) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, näyttelijä ja poliittinen aktivisti, joka eli suuren osan elämästään ulkomailla, ensin Etelä-Amerikassa, sitten Italiassa ja pisimpään Itä-Saksassa. Vasemmistolainen Reed oli Neuvostoliitossa ja muissa kommunistimaissa ainoita hyväksyttyjä länsimaisia artisteja, ja häntä käytettiin myös poliittisen propagandan välineenä. Hänen Melodijalle ja Supraphonille tehtyjä 13 albumia myytiin yli 10 miljoonaa kappaletta, hän näytteli kymmenissä elokuvissa ja vuonna 1979 hänelle myönnettiin Leninin palkinto ainoana amerikkalaisena.
Elämä ja ura

Dean Reed syntyi kolmilapsisen opettajaperheen keskimmäisenä Coloradossa, Wheat Ridge -nimisessä Denverin esikaupungissa. Isä oli poliittisesti oikeistorepublikaani, mutta äiti tunsi vasemmisto- ja feminismisympatioita. Vuonna 1948 kymmenvuotias Dean Reed laitettiin sotilaalliseen sisäoppilaitokseen. Hän kiinnostui teatterista ja kitaransoitosta ja esiintyi vuodesta 1954 trubaduurina Denverin alueen klubeilla. Hän pääsi opiskelemaan meteorologiaa urheilustipendillä Coloradon yliopistossa Boulderissa, mutta keskeytti opintonsa kahden vuoden jälkeen ja lähti Hollywoodiin, jossa sai komean ulkomuotonsa ansiosta pieniä elokuvarooleja ja levytyssopimuksen Capitol Recordsille. Warner Bros. -yhtiön elokuvakoulussa Reed tutustui pasifistiseen ja vasemmistolaiseen opettajaansa Paton Priceen, Hollywoodin mustalle listalle joutuneeseen näyttelijään, josta tuli hänen hyvä ystävänsä ja mentorinsa vuosikymmeniksi. Kurssitovereihin kuului myös toinen sittemmin Euroopassa uraa luonut amerikkalaisnäyttelijä Jean Seberg.
Merkittäviä elokuvarooleja Reed ei Hollywoodissa saanut, eivätkä hänen levytyksensäkään nousseet Yhdysvaltojen myyntilistoille, mutta hänen kolmas singlensä ”Our Summer Romance” muodostui melkoiseksi hitiksi joissakin Etelä-Amerikan maissa. Maaliskuussa 1962 Capitol lähetti Reedin kiertueelle Brasiliaan, Chileen ja Peruun. Reed ihastui maanosaan, vahvisti vasemmistonäkemyksiään nähdessään kansan köyhyyttä, opetteli espanjan kielen ja asettui kiertueen jälkeen asumaan Argentiinaan. Vuonna 1962 Reed osallistui Helsingissä pidettyyn maailman nuorisofestivaaliin ja tutustui siellä Neuvostoliiton ja sen satelliittimaiden poliittisesti aktiivisiin nuoriin. Hänellä oli jonkin aikaa oma tv-show Argentiinan televisiossa, ja ensimmäisen elokuvaroolinsa hän kuvasi Meksikossa 1960-luvun keskivaiheilla.
Reed esiintyi Neuvostoliitossa ensi kertaa syksyllä 1966, jolloin hänellä oli yhdeksän viikkoa kestänyt kiertue yhdeksässä neuvostokaupungissa. Hänestä tuli maassa suuri nuorisoidoli, jonka suosio jatkui 1980-luvulle.
Vuonna 1971 Reed kirjoitti kirjeen Aleksandr Solženitsynille jossa hän kritisoi Neuvostoliiton halventamisesta.
Elämä ja ura > Muutto Eurooppaan

Reed karkotettiin Argentiinasta poliittisten mielipiteidensä vuoksi. Hän asui 1960-luvun loppupuolen Italiassa ja näytteli noin kymmenessä spagettiwesternissä. Samalla hän tuki Salvador Allenden kampanjaa Chilessä. Vuonna 1973 hän asettui uuden vaimonsa kotimaahan Itä-Saksaan mutta piti Yhdysvaltojen passinsa, minkä ansiosta hän sai kulkea varsin vapaasti rautaesiripun molemmin puolin. Itä-Saksassa hän jatkoi elokuvauraansa ja toimi myös käsikirjoittajana ja ohjaajana monissa DEFA-yhtiön filmeissä, muun muassa Victor Jarasta kertovassa elokuvassa El Cantor (1978). Samalla hän jatkoi myös muusikonuraansa kiertäen itäblokin maissa ja levyttäen 13 albumia jotka myivät yli 10 miljoonaa kappaletta. Vuonna 1979 hänelle myönnettiin Neuvostoliiton korkeimpiin kuulunut tunnustus, Leninin palkinto. Hän tunsi henkilökohtaisesti useimmat itäblokin maiden valtionjohtajat.
Vuonna 1978 Reed vieraili kotimaassaan Yhdysvalloissa ja joutui pidätetyksi uuden voimalinjan rakentamista vastustaneessa mielenosoituksessa Minnesotassa. Yhdysvalloissa paikallisuutinen ei olisi herättänyt suurta huomiota, mutta itäblokin maissa asiaa pidettiin ihmisoikeuskysymyksenä ja se oli laajasti esillä mediassa koko kolme viikkoa jatkuneen pidätyksen ajan. Hänen puolestaan lähettivät vetoomuskirjeitä ja -sähkeitä presidentti Jimmy Carterille muun muassa Jasser Arafat, Erich Honecker, Gustáv Husák, Maja Plisetskaja ja Andrei Gromyko.
Kuolema

Kesäkuussa 1986 Reed löydettiin hukkuneena Itä-Berliinin kaakkoiskolkan Zeuthenerjärvestä. Vain vähän aiemmin häntä oli haastateltu CBS televisiokanavan 60 Minutes -ajankohtaisohjelmassa ja hän oli Itä-Berliinissä ilmaissut tukeaan Puolan Solidaarisuus-liikkeelle ja saanut siitä Honeckerin nuhteet. Hänen yllättävä kuolemansa 47-vuotiaana aiheutti huhuja murhasta, vakoilijana toimimisesta, homoseksuaalisuudesta ja HIV-tartunnasta. Hänen autostaan löytyi itsemurhaviesti, Itä-Saksan propagandajohtajalle osoitettu kirje, jonka maan johto julisti salaiseksi perusteena hienotunteisuus leskeä kohtaan. Kirje julkaistiin vasta Saksojen yhdistyttyä joitakin vuosia myöhemmin. Siinä Reed pahoittelee kolmannen avioliittonsa huonoa tilaa ja sitä, että hänen uransa DDR:ssä alkaa olla ohi hänen poliittisesti epäkorrektien lausuntojensa vuoksi, eikä uran jatkaminen Yhdysvalloissa tai muuallakaan olisi mahdollista.
Reedin tekemiä ja hänestä kertovia elokuvia

Tom Hanks kaavaili 2000-luvulla elämäkertaelokuvaa Dean Reedistä, mutta on sittemmin luopunut hankkeesta.. Vuonna 2007 valmistui Reedin elämää kuvaava puolitoistatuntinen dokumenttielokuva Der rote Elvis.
Yle Teema esitti huhtikuussa 2007 pari Reedin Itä-Saksassa tekemää lännenelokuvaa, Veriveljet (Blutsbrüder, 1975) ja Preerian Elvis (Sing, Cowboy, Sing, 1981), joissa hän on toiminut myös ohjaajana tai käsikirjoittajana. Dean Reediin viitataan usein vuonna 2018 esitetyssä, 1980-luvun itäsaksalaisia nuoria kuvaavassa minisarjassa Kesä Balatonilla (Honigfrauen, 2017).
Yle Areenassa on tammikuusta syyskuuhun 2024 katsottavissa Reedistä kertova pitkä dokumenttielokuva Punainen Elvis: kylmän sodan cowboy ((Red Elvis: The Cold War Cowboy, USA 2022).
Aiheesta muualla

Dean-Reed-Archiv Berlin (saksaksi)
Nadelson, Reggie. Comrade Rockstar (elämäkerta). Walker & Company, 2006.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dean Reed
Käännös suomeksi
EKM

EKM on energia korjattu maitomäärä. Se korjaa maidon valkuais-, rasvapitoisuuden- ja kuiva-aine pitoisuuden kasvusta johtuvaa maitomäärän laskua.  EKM käytetään yleensä kun vertaillaan rotuja keskenäänpä tai maitotilojen vertailussa.
Parhaiten EKM vaikutuksen on havaittavissa Jerseyn ja Ayrshire vertailussa. Jerseyn keskituotos Suomessa vuonna 2018 oli 9 370 EKM kg, maito määrä 7 912 kg, valkuaispitoisuus 3,85 % ja rasvapitoisuus 5,21 %. Vastaavat lukemat Ayrshirella oli 9 960 EKM kg, maito määrä 9 310, valkuaispitoisuus 3,58 ja rasvapitoisuus 4,46 %.
ECSS

ECSS, European Cooperation for Space Standardization on organisaatio, joka pyrkii standartoimaan avaruustekniikan Euroopan haluamaan muotoon. Ala on pitkälle noudattanut Yhdysvaltain ilmavoimien kirjoittamia MIL-standardeja, mutta Euroopan pyrkimyksenä on olla autonominen toimija tälläkin alalla.
Sen jäseniä ovat
Agenzia Spaziale Italiana (ASI)
Belgian Office for Scientific, Technical and Cultural Affairs (OSTC)
British National Space Centre (BNSC)
Centre National d'Etudes Spatiales (CNES)
Canadian Space Agency (CSA)
Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt (DLR)
European Space Agency (ESA)
Nederlands Instituut voor Vliegtuigontwikkeling en Ruimtevaart (NIVR)
Norwegian Space Centre
Euroopan avaruusteollisuutta edustaan ADS-yhdistyksen Eurospace-ryhmä.
Aiheesta muualla

ECSS.nl - useimmat standardit verkkojulkaisuina
Derna

| Derna (Darnis) Darna, Darnah |
| --- | --- |
 Näkymä Dernaan
 Derna
 Koordinaatit: 32°46′N, 22°38′E 
Valtio:  Libya
Piirikunta:  Derna
Väkiluku (2003)  (arvio):  76 596
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Derna (myös nimillä Darnah ja Darna) on kaupunki Libyassa Välimeren rannikolla Bengasin kaupungista itään. Vuonna 2003 kaupungissa oli arviolta 77 000 asukasta.
Maantiede

Derna sijaitsee Välimeren rannikolla Bengasin kaupungin itäpuolella Akhḍarvuoriston itärinteillä pienen wadin eli kausittaisen joen suistossa. Alueella on runsaasti lähteitä, jotka mahdollistavat palmujen ja hedelmäpuiden runsaslukuisuuden.
Historia

Dernan perustivat kreikkalaiset ja se oli alun perin Darnis-niminen kauppa-asema. Aleksanteri Suuren aikoihin alueen viisi kaupunkia perustivat Pentapolis-nimellä tunnetun federaation, mutta Darnis oli vielä näihin aikoihin niin pieni, ettei sitä laskettu näiden viiden merkittävämmän kaupungin joukkoon. Pentapoliksen tapaan Darnis päätyi Rooman valtakunnan alaisuuteen vuonna 96 eaa. Bysantin valtakunnan aikana vähintään Nikean kirkolliskokoukseen mennessä vuonna 325 jaa. Derna oli piispanistuin. Bysantin valtakunnan valtaa alueella seurasivat islamilaiset arabit. Alueen muslimikuvernööri Abu Shaddad Zuhayr bin Kays al-Balawi sai Yakutin mukaan surmansa Dernassa käydyssä taistelussa kreikkalaisia vastaan vuonna 695 tai 693. Arabivalloituksen jälkeen Dernan merkitys väheni ja sitä mainitaan tuskin lainkaan useiden seuraavien vuosisatojen ajan.
Kaupunki elpyi vasta 1400-luvun jälkeen, kun kristittyjen vallattua al-Andalusin Pohjois-Afrikkaan alkoi virrata pakolaisia. Osa heistä muutti lopulta Dernaan. Andalusilaisia siirtolaisia mainitaan historiallisissa lähteissä Dernassa 1600-luvulta lähtien. Samoissa lähteissä mainitaan kaupungin olleen raunioina ennen uusien siirtolaisten saapumista. Kaupungin mainitaan autioituneen jälleen kerran Tripolin dey Uthmanin hyökkäyksessä 1656, mutta tällä kertaa se toipui nopeasti. 1600-luvun lopussa Tripolin paššan paikallinen kuvernööri Muhammed Bey vastasi paljolti kaupungin jälleenrakennuksesta ja esimerkiksi keinokasteluverkoston valmistumisesta. Tällöin rakennettiin myös kaupungin suurmoskeija. Vuonna 1805 kaupungissa käytiin Dernan taistelu Tripolia kohti marssivien amerikkalaisten retkellä Yusuf Karamanlia vastaan tämän harjoittaman merirosvouden takia. Vuonna 1816 kaupunkiin iski kulkutauti, joka huvensi sen asukasluvun 7 00:ta 500:an. Karamanlit hallitsivat Dernaa vuoteen 1835 saakka, jolloin se palautui Osmanien valtakunnan suoran hallinnon alle. Dernasta tuli Bengasin sandjakiin kuuluva kada.
Italian–Turkin sodassa vuonna 1911 sodan ensimmäisiin lukeutuvat yhteenotot käytiin Dernassa 30. syyskuuta, jolloin italialaiset pommittivat kaupunkia ja miehittivät sen 16. lokakuuta. Kaupungin asukasluku oli tuolloin noin 9 500. Ensimmäisen maailmansodanaikana kaupunki säilyi italialaisten käsissä ja toisessa maailmansodassase vaihtoi käsiä useaan otteeseen italialaisten, saksalaisten ja liittoutuneiden välillä. Britit miehittivät sen lopullisesti tammikuussa 1943. Kaupunki kärsi mittavia vahinkoja sodan aikana. Libya itsenäistyi kuningaskuntana joulukuussa 1951. Myöhemmin valtaan nousi eversti Muammar Gaddafi, joka kukistui sisällissodan aikana lokakuussa 2011. Libyan väkivaltaisuudet eivät kuitenkaan päättyneet Gaddafin kukistumiseen. Dernassa vallan otti Islamilaisen nuorison šuurakanslia, joka julisti lokakuussa 2014 Dernan liittyvän Isis-järjestön kalifaattiin. Isisin ajoi kaupungista al-Qaedan yhteyksissä oleva asejoukko huhtikuussa 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Derna Wikimedia Commonsissa
Maalaus Dernan taistelusta.
Eeva Mäki-Maukola

Eeva Mäki-Maukola (s. 1. helmikuuta 1995 Pyhäselkä) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on kauden 2023 loppuun mennessä pelannut naisten Superpesiksessä yli 300 runko- ja loppusarjaottelua sekä pudotuspelejä. Hän on Joensuun Mailan kasvatti ja on edustanut Superpesiksessä Viinijärven Urheilijoita kausina 2012–2015, Rauman Lukkoa kausina 2016–2017 sekä jyväskyläläisseura Kirittäriä 2018–2023. Hän on nelinkertainen Suomen-mestari ja hän on pelannut Itä–Länsi-ottelussa vuosina 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2022 ja 2023. Vuoden 2022 Itä-Lännessä hänet palkittiin Idän joukkueen parhaana pelaajana. Vuonna 2022 hänet valittiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi ja hänet äänestettiin samana vuonna vuoden Kultainen räpylä -palkinnon saajaksi. Mäki-Maukola äänestettiin myös kauden 2023 päätteeksi Kultainen räpylä -palkinnon saajaksi.
Saavutukset > Pelaajana

4 SM-kultaa: 2018-2020, 2022
1 SM-hopea: 2021
Pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2022
Kultainen räpylä: 2022, 2023
7 Itä-Länsi-ottelua: 2014–2015, 2017–2019, 2022, 2023
1 Liitto-Lehdistö edustus: 2017
Edussana

Edussana on kieliopissa lausekkeen keskeisin sana, jonka mukaisesti koko lauseke käyttäytyy lauseessa. Edussana ja koko lauseke sopivat samanlaisiin lauseyhteyksiin: esimerkiksi lauseke punaisen auton kuljettaja voi esiintyä lauseessa samassa asemassa kuin sen edussana kuljettaja yksinään. Edussana ilmaisee usein lausekkeen keskeisimmän merkityssisällön.
Edussana "edustaa" lausekettaan siten, että se kantaa lauseyhteyden lausekkeelta edellyttämiä piirteitä. Edussana on esimerkiksi lauseyhteyden määräämässä taivutusmuodossa: Puhuin [punaisen auton kuljettajalle]. Tosin myös lausekkeen muut sanat voivat kongruenssin vuoksi taipua edussanan mukana: Puhuin [vihaiselle kuljettajalle].
Edussana on yleensä lausekkeen pakollinen osa, lukuun ottamatta elliptisiä tapauksia.
Lausekkeet nimetään yleensä edussanan sanaluokan mukaan. Esimerkiksi punaisen auton kuljettaja on substantiivilauseke (NP), jonka edussana kuljettaja on substantiivi (N). Erittäin suuri on adjektiivilauseke (AP), jonka edussana suuri on adjektiivi (A). Esim: Kuljetan punaista *autoa*.
Edussana ja pääsana

Termejä edussana ja pääsana on vanhastaan suomen kieliopissa käytetty synonyymeinä, mutta nyttemmin ne erotetaan toisistaan. Pääsana on sana, jota jokin toinen sana tai lauseke määrittää tai täydentää. Esimerkiksi lausekkeessa [punaisen auton] [kuljettaja] sana kuljettaja on koko lausekkeen edussana, mutta osalausekkeen [punaisen auton] pääsana. Termi edussana liittyy läheisemmin konstituenttikielioppiin (jossa lauseen ajatellaan koostuvan lausekkeista), termi pääsana puolestaan dependenssikielioppiin (jossa lauseen ajatellaan koostuvan sanoista, joiden välisiä riippuvuussuhteita tarkastellaan).