stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tarzan, apinamies

| Tarzan, apinamies> Tarzan, the Ape Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Derek
Käsikirjoittaja:   Tom Rowe  Gary Goddard 
Perustuu:  Osittain Edgar Rice Burroughsin romaaniin Tarzan, apinain kuningas
Tuottaja:  Bo Derek
Säveltäjä:  Perry Botkin Jr.
Kuvaaja:  John Derek
Pääosat:   Bo Derek  Richard Harris  John Phillip Law  Miles O'Keeffe 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   MGM Metro-Goldwyn-Mayer Pictures  Svengali 
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tarzan, apinamies (engl. Tarzan, the Ape Man) on vuonna 1981 julkaistu seikkailuelokuva, joka perustuu osittain Edgar Rice Burroughsin romaaniin Tarzan, apinain kuningas. Elokuvan pääosia esittävät Bo Derek, Richard Harris, John Phillip Law, Miles O'Keeffe, Akushula Selayah, Steve Strong, Maxime Philoe ja Leonard Bailey. Elokuvan on ohjannut John Derek. Elokuva menestyi taloudellisesti kritiikistä huolimatta ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen sanoo elokuvaa ”aikuisten Siniseksi laguuniksi” ja ”lässähtäneeksi lystiksi norsujen keskellä”. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Amerikkalainen VideoHound’s Golden Movie Retriever sanoo elokuvaa ”raskassoutuiseksi ja kieroutuneeksi tekosyyksi nähdä Bo Derek alasti” ja pitää sitä niin huonona, ettei sitkeimpien Tarzan-fanienkaan kannata vaivautua. Tähtien sijasta ”Kultainen videonoutaja” antaa sille huonoimmille elokuville varaamansa arvosanan ”WOOf!”.
Aiheesta muualla

Tarzan, apinamies Elonet.
Tarzan, apinamies Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tarzan, apinamies AllMoviessa. (englanniksi)
Tarhaloiskimalainen

| Tarhaloiskimalainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Osalahko::  Myrkkypistäiset Aculeata
Yläheimo::  Mesipistiäismäiset Apoidea
Heimo::  Aitomehiläiset Apidae
Alaheimo::  Apinae
Tribus::  Bombini
Suku::  Kimalaiset Bombus
Alasuku::  Loiskimalaiset (Psithyrus)
Laji::  barbutellus
Kaksiosainen nimi
 Bombus barbutellus  (Kirby, 1802) 
Katso myös
   Tarhaloiskimalainen Wikispeciesissä   Tarhaloiskimalainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarhaloiskimalainen (Bombus barbutellus) on kimalaisten sukuun ja loiskimalaisten alasukuun kuuluva mesipistiäislaji. Suomessa se on hyvin harvinainen ja luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, joskin saattaa olla jo hävinnyt.
Koko ja ulkonäkö

Tarhaloiskimalainen muistuttaa ulkonäöltään suuresti yleistä mantuloiskimalaista. Naaras on väritykseltään musta, mutta keskiruumiin etu- ja takaosa ovat keltaiset ja takaruumiin kärki osittain valkoinen. Koiraalla keltaista väriä on lisäksi takaruumiin tyviosassa. Siivet ovat tummat. Mantuloiskimalaiseen verrattuna tarhaloiskimalaisnaaraan keskiruumiin takaosan karvoitus on tiheämpää, viimeisessä selkäkilvessä on tiheämmin pisteitä eikä se ole yhtä kiiltävä. Kooltaan tarhaloiskimalainen on 14–17 mm.
Levinneisyys

Tarhaloiskimalaista tavataan Espanjasta ja Irlannista Venäjän kaukoitään saakkaja pohjoisessa Ruotsin keskiosiin. Suomessa sitä on aikaisemmin tavattu sieltä täältä Uudenmaan ja Etelä-Karjalan alueilla, mutta viimeisin havainto on Vantaalta 1980-luvun alusta.
Elinympäristö ja elintavat

Tarhaloiskimalainen on tarhakimalaisen pesäloinen. Naaras tunkeutuu tarhakimalaisen pesään. Piiloteltuaan pesässä jonkin aikaa, se tappaa kuningattaren ja alkaa munia omia muniaan, joista syntyviä toukkia tarhakimalaistyöläiset hoivaavat.
Lajin tyypillistä elinympäristöä ovat kedot ja puistot. Koiraat ruokailevat ainakin kaunokilla ja ohdakkeilla.
Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 tarhaloiskimalainen on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, mutta koska viimeisimmästä havainnosta on yli 30 vuotta se saattaa tosiasiassa olla jo hävinnyt. Myös Ruotsissa laji on taantunut ja sen odotetaan harvinaistuvan edelleen, mutta on toistaiseksi luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tarhaloiskimalainen (Bombus barbutellus)
UniProt: Taxonomy -  Bombus barbutellus (Barbut's cuckoo-bee)  (Psithyrus barbutellus) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q751925  Wikispecies: Bombus barbutellus  BioLib: 70369  BOLD: 31782  CoL: 68NQ6  EoL: 1065314  EUNIS: 254017  Fauna Europaea: 231862  Fauna Europaea (new): c40649c1-45cb-4b86-8217-853f25db6fc6  GBIF: 1340434  iNaturalist: 481191  ITIS: 714869  NBN: NBNSYS0100002024  NCBI: 30197  Open Tree of Life: 161202  Laji.fi: MX.204730
Tarnala

Näkymä Tarnalaan Pien-Rautjärven yli.
Tarnala on kylä Parikkalan kunnassa Etelä-Karjalan maakunnassa. Se valittiin Vuoden eteläkarjalaiseksi kyläksi vuonna 2011. Kylä kuului Saaren kuntaan vuoden 2005 alkuun saakka, jolloin se liitettiin Parikkalaan.
Historiaa

Ensimmäisen kerran Tarnala mainitaan kylän nimenä 1615. Vuoden 1618 maakirjassa Tarnalassa todetaan olevan 28 taloa, joista autioita eli asumattomia tai veronmaksukyvyttömiä oli neljä. Talojen määrä oli toiseksi suurin Kirjavalan jälkeen kaikista tuolloisen Suur-Parikkalan kylistä. Vuosina 1617–1721 Tarnala kuului Ruotsin valtakuntaan kuten koko Käkisalmen lääni. Vuoden 1637 taloluettelossa oli erillisinä kylinä mainituissa Tarnalassa 17, Minkkolanniemellä 8 ja Honkakylässä 5 eli yhteensä 30 taloa. Vuonna 1690 vastaavat luvut olivat 12, 9 ja 6 eli yhteensä 27 taloa, joilla oli peltoa keskimäärin 1,25 hehtaaria.
Sijainti

Tarnalan kylä sijaitsee Pien-Rautjärven itä- ja pohjoispuolella, Valtatie 6:lta Niukkalaan erkanevan Yhdystie 4021:n ja Sorokulmantien numero 4014 risteysalueen tuntumassa. Kylä sijoittuu Pien-Rautjärven ja Uukuniemen väliin, pohjoisessa se rajoittuu Kesälahteen ja etelässä Mikkolanniemeen. Tarnalan tunnettuja paikannimiä ovat useat mäet kuten Mieronmäki, Mäkelänmäki,  Linnamäki, ilmeisesti sahauspaikkana toiminut Tellinginmäki ja kokon polttopaikkana tunnettu Kuposenmäki. Mykkiissä on nähtävyytenä kaksi isoa siirtolohkaretta, Mykkiin kivet. Kylän pinta-ala on noin 30 neliökilometriä, mistä vesistöjen osuus on noin 112 hehtaaria. Venäjän rajalle kylän keskustasta on linnuntietä noin kahdeksan kilometriä. Pien-Rautjärven vuosien 1835–1838 ja 1917–1925 järvenlaskujen ohella Tarnalan kylämaisemaan on vaikuttanut myös Jyrkilänjärven lasku 1873–1898. Sitä varten järvestä avattiin Jyrkilän kanava Pien-Rautjärveen. Kanava perattiin 1953–1958. Ympäristöministeriön maisema-aluetyöryhmä nimesi Tarnalan valtakunnallisesti arvokkaaksi kulttuurimaisema-alueeksi vuonna 1993.
Kyläläisiä ja kylän toimintaa

2000-luvun alussa Tarnalan 88 perheellä oli yhteensä 52 eri sukunimeä, yleisimpinä Tiaiset, Kososet ja Löppöset. Tarnalan ja Mikkolanniemen yhteinen koulu perustettiin kyläläisten lapsia varten Mikkolanniemelle 1902, mutta uusi yhteinen koulurakennus tehtiin Tarnalaan 1909.   Mikkolanniemen saatua oman koulun 1928 ja Saaren-Honkakylän jo aiemmin Tarnalan koulu jäi yhden kylän kouluksi. Alakoulu aloitti 1932, jolloin yläkoulussa eli kansakoulussa oli oppilaita 60. Enimmillään Tarnalassa oli koululaisia 131 vuonna 1956, koulun viimeisenä toimintavuonna 1996 heitä oli enää parikymmentä. Oulun yliopiston matematiikan emeritusprofessori Paavo Turakainen on yksi Tarnalan koululaisista. Kirjaston toiminta alkoi Tarnalassa 1919, joskin kunnan kirjaston lainausasema kylään perustettiin vasta 1949. Urheiluseura Tarnalan Yrityksen toiminta alkoi taas vuonna 1910. Tarnalassa syntynyt Jorma Härkönen voitti yleisurheilun EM-kilpailuissa 1982 pronssia 800 metrillä. Tarnalassa toimineesta kahdeksasta kaupasta pitkäaikaisin oli 63 vuotta toiminut Parikkalan Osuuskaupan Tarnalan myymälä, joka aloitti 1931 ja lopetti toimintansa 1993. Viimeinen kaupoista, Tarnalan K-kauppa, suljettiin 1999. Tarnalan postiasema perustettiin 1945. Sen hoitajana toimi pisimpään eli peräti 33 vuotta Sirkka Laine aina vuoteen 1989 asti. Tarnalan Osuusmeijeri perustettiin 1910 ja sille rakennettiin ensimmäinen oma kiinteistö 1912. Meijeri tuhoutui heti jatkosodan alussa, mutta meijeriosuuskunta purettiin vasta 1962. Tarnalan Osuuskassa aloitti toimintansa 1924. Oman talon se sai 1948 ja Saaren Osuuspankkiin se liitettiin 1976.
Tarnalan kyläyhdistys perustettiin 1997 jatkamaan 1980 muodostetun kylätoimikunnan työtä. Toimintaan kuuluvat muun muassa erilaiset hankkeet, taideleiri, retkeilyreittien ylläpito, tietotupa sekä ruokakerho Ruasa. Yhdistys on myös hankkinut uimarantatontin Pien-Rautjärven rannalta, johon on rakennettu pukukopit ja veneenlaskupaikka. Kuposenmäellä on yhdistyksen rakentama kota.
Jüri Tarmak

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tarmak vuonna 1972. |  Tarmak vuonna 1972. |  Tarmak vuonna 1972. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sofia 1971 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Grenoble 1972 | korkeushyppy |  |
Jüri Tarmak (21. heinäkuuta 1946 Tallinna, Viron SNT – 22. kesäkuuta 2022) oli virolainen, Neuvostoliittoa edustanut korkeushyppääjä ja olympiavoittaja.
Elämä ja urheilu-ura

Tarmak kuului Neuvostoliiton yleisurheilumaajoukkueeseen vuosina 1971–1974. Hän voitti korkeushypyn olympiakultaa Münchenissä 1972. EM-hallikisoissa hän sai hopeaa 1971 ja pronssia 1972. Hänen ennätyksensä oli vuonna 1972 hypätty 225 cm.
Nuoren Jüri Tarmakin valmentajaksi tuli vuonna 1963 Viktor Vaiksaar. Kaksi vuotta myöhemmin Tarmak voitti ensimmäisen Viron mestaruutensa ja ylitti kaksi metriä. Syksyllä 1965 hän muutti opiskelemaan Leningradin yliopistoon. Vuonna 1966 hän sai valmentajakseen Leonid Kuznetsovin, voitti Neuvostoliiton juniorimestaruuden ja nosti ennätyksensä 210:een. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen peräkkäisen Viron mestaruutensa ja ylitti 212 cm.
Vuonna 1968 Tarmakin valmentajiksi tulivat Pavel Goihman ja Jelizaveta Sossina, joiden opeilla Tarmak nousi lopullisesti Neuvostoliiton ja maailman huipulle. Vuoden 1968 paras saavutus oli Neuvostoliiton hallimestaruuskilpailujen pronssi tuloksella 209. Vuonna 1970 Tarmak saavutti Neuvostoliiton-mestaruuspronssia ulkoradoilla hypättyään saman tuloksen 214 kuin hänen edelleen tulosluettelossa sijoittuneet Sergei Budalov ja Valentin Gavrilov.
Vuonna 1971 Tarmak oli parhaimmillaan hallikilpailuissa. Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sofiassa hän sai hopeaa samalla tuloksella 217 voittaja István Majorin kanssa. Ennätyksekseen Tarmak hyppäsi hallissa 221 mutta jäi ulkoradoilla 217:ään.
Ainoan Neuvostoliiton hallimestaruutensa Tarmak voitti vuonna 1972. Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Grenoblessa hän sai pronssia tuloksella 222. Halliennätyksensä 223 Tarmak hyppäsi maaliskuussa Tbilisissä. Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa heinäkuussa Tarmak ylitti karsinnassa ennätyksensä 225 mutta jäi loppukilpailussa viidenneksi tuloksella 218. Hänet valittiin kuitenkin Münchenin olympialaisiin, joissa hän voitti kultaa tuloksella 223. Tarmak on viimeisin kierähdystyyliä käyttänyt miesten korkeushypyn olympiavoittaja.
Vuonna 1973 Tarmak sai Neuvostoliiton hallimestaruuskilpailuissa hopeaa, mutta hänen vuoden parhaaksi tuloksekseen jäi hallissa hypätty 220 cm. Ennätyksellään hän oli vuoden 1973 lopussa edelleen maailman kaikkien tilastossa viides.
Vuonna 1974 Tarmak lopetti korkeushyppyuransa ja valmistui seuraavana vuonna taloustieteessä Leningradin yliopistossa. Vuonna 1985 Tarmak väitteli tohtoriksi (joidenkin lähteiden mukaan suoritti alemman tohtorintutkinnon Candidate of Sciences) taloustieteessä samassa yliopistossa ja jäi luennoimaan yliopistoon vuosiksi 1985–1990. Neuvostoliiton hajoamisen aikoina vuonna 1990 hän muutti Viroon ja perusti Broker Baltic AS investointiyhtiön. Myöhemmin hänestä tuli Tallinnan pörssin varapresidentti ja konsultti. Tarmak  pysyi urheiluelämässä mukana ja vuosien 2001–2012 aikana johti Kompass Tallinn urheiluklubia. lähde?
Jüri Tarmakin isä Aadu Tarmak oli aikanaan Neuvostoliiton mestari kiekonheitossa. Tarmak kuoli 75-vuotiaana 22. kesäkuuta 2022.
Parhaat tulokset vuosittain

| Vuosi | Tulos (cm) |
| --- | --- |
1960: 150
1961: 165
1962: 175
1963: 175
1964: 186
1965: 200
1966: 210
1967: 212
1968: 209
1969: 214
1970: 217
1971: 221 (i)
1972: 225
1973: 220 (i)
1974: 218
i = hallitulos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jüri Tarmak Wikimedia Commonsissa
Miesten korkeushypyn olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Tatarbunary

| Tatarbunary (Татарбунари) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Tatarbunary
 Koordinaatit: 45.8367°N, 29.6168°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Odessan alue
Piiri:  Bilhorod-Dnistrovskyin piiri
Väkiluku (2021):  10 933
 
 tatarbunary.od.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tatarbunary (ukr. Татарбунари; ven. Татарбунары) on kaupunki Etelä-Ukrainassa Odessan alueella. Kaupunki sijaitsee eurooppatien E 87 eli valtatien M15:n varrella Bilhorod-Dnistrovskyin piirissä, noin 160 kilometriä aluekeskus Odessasta ja 82 kilometriä piirikeskus Bilhorod-Dnistrovskyistä lounaaseen. Tatarbunaryn väkiluvuksi arvioitiin 10 933 (1.1.2021).
Kulttuuritalo.
Ortodoksikirkko.
Paikallistie tienvarsimainoksineen. Mainokset tarjoavat muun muassa saunaa, lihavartaita, olutta ja borssia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tatarbunary Wikimedia Commonsissa
Tatarbunary, Tatarbunarskyi raion, Odeska oblast (artikkeli tietosanakirjassa Isrorija mist i sil Ukrajinskoji RSR, 16. voluumissa Odeska oblast. Teksti kuvaa kaupunkia neuvostoideologian näkökulmasta) ukrssr.com.ua. Viitattu 3.5.2022. (ukrainaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Tšekki
Puulaveden alue

Puulaveden alue (vesistöaluetunnus 14.92) on Mäntyharjun reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 1 795,74 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 27,7 %. Vesistön alueen alarajana on Ripatinkoski ja Suontee, joiden yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3 510,07 neliökilometriä ja sen järvisyys on 21,57 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Vuohijärven alueeseen (14.91). Alueen ison järvi on Puula.
Puulaveden alueeseen kuuluvia kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Vahvajärven alue (14.921)
Liekuneen–Ryökäsveden alue (14.922)
Puulan lähialue (14.923)
Hirvijärven valuma-alue (14.924)
Haapajärven valuma-alue (14.925)
Synsiäjärven valuma-alue (14.926)
Malloksen valuma-alue (14.927)
Santaranjärven valuma-alue (14.928)
Korpijoen valuma-alue (14.929)
Tanssii susien kanssa

| Tanssii susien kanssa> Dances with Wolves |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kevin Costner
Käsikirjoittaja:  Michael Blake
Tuottaja:   Kevin Costner  Jim Wilson 
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Dean Semler
Leikkaaja:  Neil Travis
Lavastaja:   William Ladd Skinner  Jeffrey Beecroft 
Pääosat:   Kevin Costner  Mary McDonnell  Graham Greene 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Orion Pictures
Levittäjä:  Orion Pictures Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 21. marraskuuta 1990  Suomi 15. helmikuuta 1991 
Kesto:  180 minuuttia
Alkuperäiskieli:   englanti  Pawnee  Lakota 
Budjetti:  19 000 000 $
Tuotto:  424 208 848 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tanssii susien kanssa (Dances with Wolves) on Kevin Costnerin ohjaama yhdysvaltalainen parhaan elokuvan Oscarin voittanut eeppinen draama- ja lännenelokuva vuodelta 1990. Se kertoo Yhdysvaltojen armeijan ratsuväen upseerista, joka ystävystyy sioux-intiaanien kanssa, ja joutuu uhraamaan uransa ja suhteensa omaan kansaansa. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Kevin Costner, Mary McDonnell ja Graham Greene.
Elokuva perustuu Michael Blaken samannimiseen kirjaan. Costner innosti Blakea kirjoittamaan tämän ideasta vuonna 1986, kun Costner oli vielä melko tuntematon. Dances with Wolves julkaistiin lopulta vuonna 1988 taskukirjana monen kustantajan hylättyä sen.
Tanssii susien kanssa sai vuoden 1991 Oscar-gaalassa eniten palkintoja. Se voitti seitsemän Oscaria 12 ehdokkuudestaan, muun muassa paras elokuva ja paras ohjaus. Elokuva palkittiin myös parhaana draamaelokuvana Golden Globe -gaalassa, jossa se tuotti kaksi muutakin palkintoa. BAFTA-palkintoja elokuvalle ei mennyt yhtään yhdeksästä ehdokkuudesta huolimatta. Lisäksi John Barry voitti Grammy-palkinnon parhaasta sävellystyöstä televisioon tai elokuvaan.
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Costner  | … |  Luutnantti John Dunbar/Tanssii Susien Kanssa   |
|  Mary McDonnell  | … |  Seisoo Nyrkki Pystyssä   |
|  Graham Greene  | … |  Potkiva Lintu   |
|  Rodney A. Grant  | … |  Tuuli Hiuksissaan  |
|  Floyd Red Crow Westerman  | … |  Kymmenen Karhua   |
|  Tantoo Cardinal  | … |  Black Shawl	   |
|  Robert Pastorelli  | … |  Timmons	   |
|  Charles Rocket  | … |  Luutnantti Elgin	   |
|  Maury Chaykin  | … |  Majuri Fambrough   |
|  Jim Wilson  | … |  Kenttäsairaalalääkäri   |
Palkintoja > Oscarit

Paras elokuva
Paras ohjaus: Kevin Costner
Paras sovitettu käsikirjoitus: Michael Blake
Paras kuvaus: Dean Semler
Paras leikkaus: Neil Travis
Paras musiikki: John Barry
Paras äänitys: Russell Williams II, Jeffrey Perkins, Bill W. Benton, Gregory H. Watkins
Ehdokkaana:
Paras miespääosa: Kevin Costner
Paras miessivuosa: Graham Greene
Paras naissivuosa: Mary McDonnell
Paras lavastus: Jeffrey Beecroft, Lisa Dean
Paras puvustus: Elsa Zamparelli
Palkintoja > BAFTAt

Ehdokkaana:
Paras elokuva
Paras miespääosa: Kevin Costner
Paras sovitettu käsikirjoitus: Michael Blake
Paras ohjaus: Kevin Costner
Paras kuvaus: Dean Semler
Paras leikkaus: Neil Travis
Paras maskeeraus: Francisco X. Pérez
Paras elokuvamusiikki: John Barry
Paras äänitys: Russell Williams II, Jeffrey Perkins, Bill W. Benton, Gregory H. Watkins
Palkintoja > Golden Globet

Paras draamaelokuva
Paras ohjaaja: Kevin Costner
Paras käskirjoitus: Michael Blake
Ehdokkaana:
Paras miespääosa draamaelokuvassa: Kevin Costner
Paras naissivuosa: Mary McDonnell
Paras elokuvamusiikki: John Barry
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo luonnehti elokuvaa komeaksi ja massiiviseksi länneneepokseksi, joka on samalla surumielinen tarina kadonneesta paratiisista. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Jukka Tarkka

| Jukka Tarkka |
| --- | --- |
 Jukka Tarkka Helsingin kirjamessuilla 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1942 (ikä 82) Tampere
Poliitikko
Entiset puolueet:  Nuorsuomalaiset
Asema:  Kansanedustaja (1995–1999)
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Jukka Tapio Tarkka (s. 7. syyskuuta 1942 Tampere) on suomalainen historioitsija, valtiotieteen tohtori ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Tarkka oli Nuorsuomalaisten kansanedustajana yhden kauden vuosina 1995–1999.
Elämä

Jukka Tarkka kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1961 Kallion yhteiskoulusta, minkä jälkeen hän opiskeli poliittista historiaa Helsingin yliopistossa. Valtiotieteen tohtoriksi hän väitteli vuonna 1977 aiheenaan Suomen sotasyyllisyysoikeudenkäynti.
Tarkka toimi Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) johtajana vuosina 1980–1984, Kustannusosakeyhtiö Otavan kirjallisena johtajana 1985–1988 ja Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n varatoimitusjohtajana vuosina 1988–1995. Näiden lisäksi hän on toiminut muun muassa tiedottamistehtävissä eri yhtiöissä.
Tarkka valittiin eduskuntaan vuoden 1995 vaaleissa Nuorsuomalaisten listoilta. Hän oli Risto E. J. Penttilän ohella toinen puolueen kahdesta kansanedustajasta. Puolue ei selvinnyt enää vuoden 1999 eduskuntavaalien yli. Kansanedustajana hän keskittyi erityisesti EU-asioihin ja yrittäjyyden edistämiseen.
Tarkka toimii nykyään vapaana kolumnistina ja kommentaattorina. Tarkka on esittänyt monia puheenvuoroja kannattamastaan Suomen Nato-jäsenyydestä.
Jukka Tarkka on kirjallisuuskriitikko Pekka Tarkan veli. Heidän isänsä oli Suomen setlementtiliiton pitkäaikainen pääsihteeri Topi Tarkka ja isoisänsä Setlementtiliiton perustajiin kuulunut Sigfrid Sirenius.
Aiheesta muualla

Tarkan kotisivu
.aspx Jukka Tarkka Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Eduskunta  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Tasavälinen lieriöprojektio

Tasavälisen lieriöprojektion mukainen maailmankartta, perusleveyspiirinä päiväntasaaja (neliökartta).
Tasavälinen lieriöprojektio ja muotojen vääristymistä siinä kuvaavat Tissot'n indikaattorit
Tasa­välinen lieriö­projektio (engl. Equirectangular projection) on lieriö­projektioiden ryhmään kuuluva yksin­kertainen karttaprojektio, jossa mittakaava pohjois-etelä-suunnassa on vakio. Sitä vastoin mitta­kaava itä-länsi-suunnassa riippuu leveysasteesta, kuten muissakin normaali­asentoisissa lieriö­projektioissa, ja vain kahdella leveys­asteella, yhtä etäällä päiväntasaajan kummallakin puolen, mitta­kaava on kaikkiin suuntiin sama. Näitä leveys­piirejä sanotaan projektion perus­leveys­piireiksi. Tasa­välisen lieriö­projektion sitä erikois­tapauksta, jossa perus­leveys­piirinä on päivän­tasaaja, sanotaan neliö­kartaksi (ransk. Plate Carrée)
Tasa­välisessä lieriö­projektiossa kaikki leveys- ja pituuspiirit ovat suoria, leveyspiirit vaaka­suoria ja pituus­piirit pystysuoria. Projektio ei ole oikea­kulmainen eikä oikea­pintainen, toisin sanoen siinä eivät ilman­suuntien väliset kulmat ole kaikkialla oikean suuruiset eikä eri alueiden pinta-alojen suhteet kartalla ole samat kuin todellisuudessa. Sen sijaan etäisyydet päiväntasaajalta tulevat kuvatuiksi oikein. Myös pinta-alojen vääristyminen on huomattavasti vähäisempää kuin esimerkiksi Mercatorin projektiossa, joka on oikea­kulmainen, kun taas toisaalta muotojen ja kulmien vääristyminen on selvästi vähäisempää kuin esi­merkiksi oikea­pintaisessa Gall-Petersin projektiossa.
Neliökartta on vanhimpia kartta­projektioita. Sitä käyttivät jo vanhalla ajalla Dikaiarkhos ja Strabon. 
Ptolemaios mainitsee tasa­välisen lieriö­projektion keksijäksi Marinos Tyyroslaisen. Nykyään neliö­kartta­projektiota käytetään muun muassa National Geographicin MapMachine -verkkopalvelussa.
Matemaattinen määritelmä

Maapallon piste, jonka pituus­aste on  \lambda  ja leveys­aste  \varphi , kuvautuu tasa­välisessä lieriö­projektiossa tason pisteeseen, jonka suora­kulmaiset koordinaatit ovat
missä  \varphi _{1} on perus­leveys­piiri, jolla kartan mittakaava on kaikkiin suuntiin sama. Neliö­kartassa, jossa tämä leveys­piiri on päivän­tasaaja, kaavat yksin­kertaistuvat muotoon
toisin sanoen pisteen koordinaatit kartta­tasolla ovat yksin­kertaisesti paikan pituus- ja leveysaste.
Aiheesta muualla

The Visible Earth - The Blue Marble: Land Surface, Ocean Color and Sea Ice Nasa. Arkistoitu 9.10.2006. Viitattu 25.10.2012.
Map Machine (Yhdysvaltojen karttasivusto neliökarttaprojektiossa) National Geographic.
Panoramic Equirectangular Projection, PanoTools wiki.
Tarawan taistelu

Tarawan taistelu oli Yhdysvaltain armeijan suhteellisesti verisin taistelu Tyynellämerellä toisessa maailmansodassa.