stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jason Lavery

Jason Edward Lavery on yhdysvaltalainen historioitsija ja professori, joka on erikoistunut Suomen ja Pohjoismaiden historiaan. Hän on työskennellyt Oklahoma State Universityssä vuodesta 1997. Helsingin yliopisto myönsi hänelle Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian dosentin arvon vuonna 2010. Hän väitteli tohtoriksi Yalen yliopistosta vuonna 1997, väitöskirjalla The Holy Roman Empire and the Danish-Swedish Rivalry, 1563-1576. Lavery toimi Society for the Advancement of Scandinavian Study -tiedeyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 2009–2011. Häntä on haastateltu Suomi-asiantuntijana australialaisessa ja yhdysvaltalaisessa mediassa.
Suomeen Lavery saapui ensimmäisen kerran vuonna 1982 vaihto-oppilaana Ylivieskaan. Hän on luennoinut Helsingin seudun kesäyliopistossa 1990-luvulta alkaen. Hänet valittiin vuoden 2010 kesäyliopisto-opettajaksi Suomen kesäyliopistojen vuosikokouksessa. Hän sai Alfred Kordelinin säätiöltä rahoitusta vuonna 2004 englanninkielisen Suomen historian yleisesityksen laatimiseen.
Kirjallinen tuotanto

Lavery, Jason: Reforming Finland: the diocese of Turku in the age of Gustav Vasa 1523-1560.  Leiden ; Boston:  Brill, 2017.  ISBN 9789004354708.
Lavery, Jason: The History of Finland.  Westport (Conn.):  Greenwood Press, 2006.  ISBN 0-313-32837-4.
Lavery, Jason: Germany's northern challenge: the Holy Roman Empire and the Scandinavian struggle for the Baltic, 1563-1576.  Boston:  Brill, 2002.  ISBN 0-391-04156-8.
Kiinanruusu

| Kiinanruusu |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Suku::  Hibiskukset Hibiscus
Laji::  rosa-sinensis
Kaksiosainen nimi
 Hibiscus rosa-sinensis  L. 
Katso myös
   Kiinanruusu Wikispeciesissä   Kiinanruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiinanruusu (Hibiscus rosa-sinensis) on hibiskusten (Hibiscus) sukuun kuuluva pensas tai pieni puu, joka on kotoisin Itä-Aasiasta, luultavasti Kiinasta. Kiinanruusu on Malesian kansalliskukka. Suomessa kiinanruusua on kasvatettu huonekasvina 1800-luvun alkupuolelta lähtien, Etelä-Euroopassa se on yleinen puutarhakasvina ja pensasaitoina.
Subtrooppisissa ja trooppisissa maissa myös muutamat muut suvun kasvit ovat yleisiä puutarhakasveja. Sukuun kuuluu kaikkiaan noin 200 lajia. Niistä sinihibiskus (Hibiscus syriacus) on Etelä-Korean ja Hibiscus brackenridgei Havaijin kansalliskukka.
Tuntomerkit

Kiinanruusun lehdet ovat tummanvihreät ja kiiltävät. Lehtien muoto ja koko voi suuresti vaihdella samassakin kasvissa. Alkuperäisessä kiinanruusussa on kirkkaanpunaiset yksinkertaiset kukat, jonka suppilosta heteet työntyvät voimakkaasti esiin. Lajista on jalostettu myös puolikerrottu- ja kerrottukukkaisia lajikkeita, joiden kukat ovat valkoisia, keltaisia tai oransseja. Kukin kukka kestää yleensä vain päivän, mutta hyvissä oloissa uusia kukkia puhkeaa jatkuvasti huhtikuusta myöhään syksyyn.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kiinanruusu – Hibiscus rosa-sinensis
ITIS: Hibiscus rosa-sinensis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Hibiscus rosa-sinensis (englanniksi)
Flora of China: Hibiscus rosa-sinensis (englanniksi)
John Aldridge

John Aldridge
John William Aldridge (s. 18. syyskuuta 1958) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän syntyi Liverpoolissa, Englannissa ja aloitti ammattilaisuransa vuonna 1979. Hän saavutti suurimmat menestyksensä Liverpoolin joukkueessa vuosina 1987–1989 ja pelasi myös Espanjassa Real Sociedadin joukkueessa kaksi vuotta 1989–1991.
Aldridge pelasi Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1988 sekä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1990 ja 1994. Hän pelasi Irlannin maajoukkueessa kaikkiaan 69 maaottelua ja teki niissä 19 maalia vuosina 1986–1997.
Seurat

Newport County AFC (1979–1984)
Oxford United FC (1984–1987)
Liverpool FC (1987–1989)
Real Sociedad (1989–1991)
Tranmere Rovers FC (1991–1998)
John Allen (kenraali)

John Allen vuonna 2011.
John R. Allen (s. 15. joulukuuta 1953) on yhdysvaltalainen kenraali, joka on toiminut heinäkuusta 2011 lähtien Afganistanin kansainvälisten joukkojen komentajana. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli David Petraeus.
Allen nimitettiin lokakuussa 2012 Naton sotilaskomentajaksi. Sen jälkeen vuoden lopussa hän joutui keskelle David Petraeusin suhdekohua, mutta Pentagonin tekemä selvitys kuitenkin puhdisti hänen maineensa. Helmikuussa 2013 Allen ilmoitti jäävänsä eläkkeelle, eikä hän siten siirry Naton komentajaksi.
Vuonna 2014 hänen seuraajanaan aloitti Brett McGurk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Allen Wikimedia Commonsissa
Joona Pulkkinen

Joona Pulkkinen (s. 1990 Tampere) on suomalainen sellisti. Pulkkinen toimii sellomusiikin lehtorina Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa. Joona Pulkkinen on esiintynyt laajasti Suomessa ja useissa Euroopan maissa niin solistina, kamari- kuin orkesterimuusikkona. Pulkkinen toimi Tampere Filharmonian soolosellistinä vuosina 2014-2023. Turun sellokilpailussa vuonna 2010 Pulkkinen voitti 3. palkinnon. Pulkkinen opiskeli mm. Gautier Capuçonin, Gary Hoffmanin, Marko Ylösen ja Pauli Heikkisen johdolla.
Johanna Lecklin

| Johanna Lecklin |
| --- | --- |
 Johanna Lecklin Kiasmassa 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1972 
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Kuvataiteilija
Muut tiedot
Koulutus: Kuvataiteen tohtori
Aiheesta muualla
Kotisivu
Johanna Lecklin (s. 1972) on suomalainen nykytaiteilija. Hänen teoksensa ovat videoita, valokuvia sekä liikkuvaa kuvaa hyödyntäviä installaatioita.
Johanna Lecklin on väitellyt Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta kuvataiteen tohtoriksi vuonna 2018. Tutkimus käsitteli osallistavaa taidetta ja sen etiikkaa, keskiössä Lecklinin oma yhteisöllinen mediataideteos Story Café (2004–2011). Story Café kuuluu Kansallisgallerian kokoelmaan.
Aiemmin Lecklin on valmistunut taiteen maisteriksi Kuvataideakatemiasta vuonna 2003 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2008. Lecklinin ensimmäinen yksityisnäyttely oli 1999 Helsingissä. Lecklinin teoksia on esitelty useissa kansainvälisissä näyttelyissä sekä elokuva- ja videofestivaaleilla.
Teoksia

Ei ainoastaan intohimosta, 2019, kokeellinen elokuva, kesto 13 min 51 sek. Käsikirjoittaja, ohjaaja, leikkaaja & tuottaja Johanna Lecklin, kuvaaja Kerttu Hakkarainen, äänisuunnittelu Jyri Pirinen. Levittäjä: AV-arkki.
Häkki, 2015, lyhytelokuva / videoteos, kesto. Rooleissa Dorota Osinska, Anni Niskakoski, Janina Mattsoff, Maija Nurmio. Käsikirjoittaja, ohjaaja, leikkaaja & tuottaja Johanna Lecklin, kuvaaja Mikael Gustafsson, äänittäjä Kimmo Vänttinen, äänisuunnittelu Jyri Pirinen. Levittäjä: AV-arkki.
Story Café, 2010, monikanavainen videoinstallaatio. Taiteilija & tuottaja Johanna Lecklin. Levittäjä: AV-arkki.
Johannes R. Becher

| Johannes R>  Becher |
| --- | --- |
 Johannes R. Becher 1956.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Johannes Robert Becher
Syntynyt: 1891 München, Saksa
Kuollut: 1958 (66–67 vuotta) Itä-Berliini, Itä-Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Johannes Robert Becher (1891 München, Saksa – 1958 Itä-Berliini, Itä-Saksa) oli saksalainen kirjailija.
Becher asui 1935–1945 Moskovassa. Hän oli toisen maailmansodan jälkeen keskeinen toimija DDR:n kulttuuripolitiikassa. Ekspressionistina hän on saksalaisen kirjallisuuden tärkeitä kirjailijoita. Hänen nuoruudenrunoissaan on voimakasta sodanvastaisuutta, mutta myöhemmät runot edustavat sosialistista realismia ja humanismia, joiden teoreetikko hän myös oli.
Suomennettuja runoja

Viimeinen yö: runo, julkaisussa: 40-luku: Sosialistisen sivistyksen ja kulttuurisuomalaisuuden aikakauskirja. Päätoimittaja Arvo Turtiainen, 1946:1–10 Helsinki: Kansankulttuuri 1946 Sarja: Kiilan albumi 1946
Mielipuoli, suomentanut Uuno Kailas, antologioissa:
Kaunis Saksa: sarja saksalaista lyriikkaa, Porvoo WSOY 1924
Saksan kirjallisuuden kultainen kirja, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johannes R. Becher Wikimedia Commonsissa
Johan Jakob Nordström

Johan Jakob Nordström
Johan Jakob Nordström (20. joulukuuta 1801 Turku – 17. toukokuuta 1874 Tukholma) oli suomenruotsalainen juristi, professori ja arkistonhoitaja.
Nordströmin vanhemmat olivat sorvari Matti Nordström ja Katariina Holmberg ja hänen puolisonsa vuodesta 1829 Anna Kristiana Synnerberg, valtioneuvos Erik Johan Synnerbergin tytär. Nordström kävi Turun katedraalikoulun, tuli ylioppilaaksi 1818, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian tohtoriksi 1823. Tuomarin tutkinnon hän suoritti 1824 ja lainopin kandidaatin tutkinnon 1825. Seuraavana vuonna hänestä tuli ylimääräinen konsistorin amanuenssi ja auskultantti Turun hovioikeuteen. Vuonna 1827 hänestä tuli talous- ja kauppalain apulaisopettaja Helsingin yliopistoon ja 1828 kansain-, talous- ja valtio-oikeuden ja kansantalouden apulaisopettaja. Nordström hoiti kansantalouden professorin virkaa 1828–1829 ja 1832–1833. Lainopin lisensiaattitutkinnon hän suoritti 1829, lainopin tohtoriksi hänet vihittiin 1840 ja jo aiemmin hoitamaansa professorin tehtävään hänet nimitettiin 1834. Hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1846 asti, jolloin hän siirtyi Ruotsin valtionarkiston pääjohtajaksi. Tässä virassa Nordström oli kuolemaansa asti. Ruotsin valtiopäivien ensimmäisen kamarin jäsen hän oli 1867–1874.
Nordström kirjoitti vuonna 1834 Helsingfors Morgonbland -lehteen juttusarjan, joka julkaistiin myös erillisenä kirjasena ja oli tavallaan ensimmäinen Suomen asukkaille tarkoitettu Tallinnan-opas.
Joona Mäkelä

| Joona Mäkelä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1997
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  polttaja
Sisäpelirooli:  etenijä
Pituus:  167 cm
Paino:  70 kg
Seura:  Imatran Pallo-Veikot
Joona Mäkelä (s. 18. maaliskuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-Veikkoja. Mäkelä siirtyi IPV:hen kauden 2021 päätteeksi 1+1-vuotisella sopimuksella. Hän on Kouvolan Pallonlyöjien kasvatti. Kaudet 2015–2021 Mäkelä edusti Haminan Palloilijoita, joista kaudet 2015–2017 ja 2019–2020 hän pelasi Ykköspesiksessä, ja kaudet 2018 sekä 2021 Superpesiksessä. Yhteensä Superpesiksen runkosarjassa Mäkelälle kertyi lokakuuhun 2021 mennessä 48 ottelua, joissa hän on lyönyt 3+3 juoksua, tuonut 39 juoksua ja lyönyt 148 kärkilyöntiä. Pelipaikaltaan hän on etenijä ja polttaja.
Johan Jakob Bäck

Johan Jakob Bäck (4. toukokuuta 1824 Uusikaarlepyy – 23. tammikuuta 1879 Vaasa) oli suomalainen kansanparantaja ja välskäri. Hän erikoistui nyrjähdysten ja luunmurtumien parantamiseen.
Munsalalaiseen talonpoikaiskotiin syntynyt Bäck ei ollut kiinnostunut maanviljelystä vaan hän lähti räätälinoppiin ja kiersi sitten kisällinä kotipitäjässään. Bäck palasi sitten kotiinsa, jossa oli myös jo vuosia asunut kansanparantajana tunnettu matami Renström. Bäck pääsi matami Renströmin oppilaaksi ja hänen taitonsa kehittyivät niin että kun matami Renström joutui sairauden vuoksi lopettamaan potilaiden vastaanoton Bäck saattoi aloittaa itsenäisen työn parantajana 29-vuotiaana. Hän sai lisäopetusta kahdelta pietarsaarelaiselta lääkäriltä ja hankki tietoja lukemalla ja itseopiskelulla. Bäck tuli tunnetuksi ensin Uudenkaarlepyyn seudulla mutta pian hänen luokseen alkoi tulla potilaita kauempaakin Suomesta.
Bäck käytti työssään lähinnä ulkoisia hoitomuotoja kuten hauteita, hierontaa ja kääreitä mutta hänen erikoisalaansa oli nyrjähdysten ja luuvikojen ja luunmurtumien parantaminen. Bäckin maineen kasvaessa hänen luokseen alkoi tulla potilaita myös Ruotsista, Venäjältä, Saksasta ja Baltian maista. Jopa lääkärit antoivat tunnustusta hänen taidoilleen ja lähettivät hänen luokseen potilaita joiden vammoja he eivät itse kyenneet hoitamaan. Bäck teki matkoja myös Helsinkiin, Pietariin ja Ruotsiin hoitaakseen sisellä potilaita.
Vuonna 1863 lääkintökollegio antoi Bäckille luvan harjoittaa "alempaa välskärin toimintaa". Bäck sai 1863 hallitukselta 500 markan tunnustuspalkinnon ja 1865 hänelle myönnettiin hopeamitali. Vuonna 1869 Bäck nimitettiin Vaasan kaupungin välskäriksi ja hän hoiti tätä tehtävää kuolemaansa saakka.
Johan Jakob Bäckin poika oli kirkkoherra, evankelisen liikkeen johtomies ja kirjailija Johannes Bäck.
Joroisten kirkonkylä

| Joroisten kirkonkylä |
| --- | --- |
 Joroisten kirkonkylä
 Koordinaatit: 62.17951°N, 27.82642°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Savo
Kunta:  Joroinen
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kirkonkylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,72 km2 km²
Väkiluku (2019):  1 833
 – Väestötiheys:  320,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2019 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joroisten kirkonkylä (Häyrilä) on Joroisten kunnan keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Savon eteläosassa. Viitostie kulkee kirkonkylän itäpuolitse ja Pieksämäki-Huutokoski-Parikkala-rata kirkonkylän eteläpuolitse.
Joroisten kirkko (1793).
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Joroisten kirkonkylän pinta-ala oli 5,72 neliökilometriä, ja väkiluku oli 1 833 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Joroisten Maanpuolustusmuseo

| Joroisten maanpuolustusmuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Museo 
Osoite:  Vättiläntie 1696, 79620 Huutokoski  
Sijainti:  Joroinen 
Kotisivut:  visitjoroinen.fi/kohde/maanpuo... 
 fiJoroisten maanpuolustusmuseo 
  
Joroisten Maanpuolustusmuseo on entisen kansakoulun rakennuksessa Joroisten Huutokoskella toimiva museo, jossa on muun muassa univormujen näyttely. Univormuista esillä ovat esimerkiksi jääkärivänrikki, suojeluskuntalainen, puna-armeijan sotilaita, Viron itsenäistymissotien aikainen sotilas, suomalainen kornetti vuoden 1922 mallia olevassa univormussa sekä Lotta Svärdin jäsenten univormuja. Kokoelmaan kuuluu lisäksi myös tykki. Esineitä on koottu jo noin 120 vuoden ajan.
Joroisten kirjasto

| Joroisten kirjasto |
| --- | --- |
Sijainti:  Mutalantie 3 A, 79600 Joroinen 62.18015°N, 27.83059°E
Tyyppi:  kunnankirjasto
Kotisivut
Joroisten kirjasto on Joroisissa toimiva kunnankirjasto, joka on yhdistänyt toimintojaan Rantasalmen kirjaston kanssa muodostamalla kunnankirjastopalvelut molemmille kunnille tuottavan Toenperän kirjaston. Se palvelee Joroisten asiakkaita erityisesti Joroisten kirkonkylällä Joroisten lukion ja Joroisten yhtenäiskoulun naapurina sijaitsevan kirjastorakennuksen, aluekirjastoauto Jasso Toenperän ja verkkokirjaston välityksellä. Joroisten kirjasto palvelee myös kirjastokortilla aukeavana omatoimikirjastona. Toenperän kirjasto toimii osana laajempaa Lumme-kirjastokimppaa.
John Blackwood McEwen

John Blackwood McEwen (1868 Hawick – 1948) oli skotlantilainen säveltäjä. Hän valmistui vuonna 1888 Master of Arts -arvolla Glasgow’n yliopistosta. Hän jatkoi opintojaan Royal Academy of Musicissa Lontoossa. Vuonna 1895 hän sai nimityksen South Parish Churchin kuoromestariksi Greenockissa; hän opetti tällöin Athenaeum School of Musicissa Glasgow’ssa.
Vuonna 1898 McEwen palasi Royal Academy of Musiciin harmonian ja sävellyksen professorina. Hän toimi sen rehtorina vuosina 1924–1936. Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1931, ja hän sai oikeustieteen kunniatohtorin arvon Glasgow’n yliopistosta vuonna 1933. Hänen tunnetuin teoksensa on Solway Symphony. Geoffrey Tozer levytti Chandos Recordsille albumin hänen pianosävellyksiään.
Aiheesta muualla

IMSLP: Ilmaisia nuotteja
Johann Christoph Brotze

| Johann Christoph Brotze |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1742 Görlitz, Saksin vaaliruhtinaskunta
Kuollut: 4. elokuuta 1823 (80 vuotta) Riika, Liivinmaa
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  opettaja, piirtäjä
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc.
Johann Christoph Brotze (latv. Johans Kristofs Broce) (1. syyskuuta 1742 – 4. elokuuta 1823) oli saksalaissyntyinen pedagogi, taiteilija ja etnografi.
Elämäkerta

Brotze opiskeli teologiaa ja filosofiaa Leipzigin ja Wittenbergin yliopistoissa ja oli myös taitava tekninen piirtäjä. Hän muutti Liivinmaalle Riikaan 1768, ja sen jälkeen hän oli 46 vuotta opettajana Riian keisarillisessa lyseossa.
Riiassa asuessaan Brotze keräsi historiallista aineistoa ja kuvasi, piirsi ja maalasi kaiken, mitä näki ympärillään arjessa, myös useimmat Liivinmaan merkittävät rakennukset ja monumentit, täydennettynä laajoin kuvauksin. Hänen työtään arvostetaan nykyisin merkittävänä historiantutkimuksen tietolähteenä.
Brotze kirjasi ja järjesti vuosina 1771–1818 kokoelmansa nimellä Sammlung verschiedener Liefländischer Monumente, Prospecte, Münzen, Wappen etc.. Työssään hänellä oli avustajana virolainen pappi Eduard Philipp Körber. Kokoelma käsittää kymmenen nahkaselkäistä nidettä ja runsaat 3 100 sivua, ja suurinta osaa niistä säilytetään Riiassa Latvian yliopiston akateemisessa kirjastossa. Brontzen aineiston julkaisu on aloitettu 1992 kommentoituina niteinä.
Viron osalta Brotzen teoksen aineistoa on julkaistu Raimo Pullatin toimittamassa teoksessa Johann Christoph Brotze: Estonica (2006).
Kirjallisuutta

Raimo Pullat (toim.), Johann Christoph Brotze: Estonica, Estopol OÜ 2006
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Christoph Brotze Wikimedia Commonsissa
Johann Christoph Brotzn piirrosten digitaalinen kokoelma Latvian akaeemisessa kirjastossa
Eesti biograafiline andmebaas ISIK, (Archive.org)
Narva, kuva Johann Christoph Brotzen kokoelmasta.
Kolossus

| Kolossus Keep of Kalessin |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 2007 – tammikuu 2008, Morningstar Studio, Trondheim
 Julkaistu: 6. kesäkuuta 2008
 Tuottaja(t): Obsidian C. & Rune Stavnesli
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 54.25
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast, Tabu, Indie
Listasijoitukset
  VG-lista: 19.
Keep of Kalessinin muut julkaisut
| Armada 2006 | Kolossus 2008 | Reptilian 2010 |
Kolossus on Keep of Kalessinin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 6. kesäkuuta 2008.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Obsidian C. sekä sanoittanut Torstein Parelius ja Keep of Kalessin.
Origin – 2.28
A New Empire's Birth – 5.50
Against the Gods – 8.46
The Rising Sign – 7.27
Warmonger – 5.20
Escape the Union – 7.49
The Mark of Power – 4.55
Kolossus – 7.15
Ascendant – 4.31
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Torbjørn "Thebon" Schei – laulu  Arnt "Obsidian C." Ove Grønbech – kitarat, syntetisaattori, sanoitukset, tuottaja  Robin "Wizziac" Isaksen – basso  Vegar "Vyl" Larsen – rummut  Håkon-Marius Pettersen – piano, kosketinsoitin  Daniel Elide – perkussiot :  Tuotanto Terje Johnsen – kansikuva  Rune Stavnesli – tuottaja, äänittäjä, miksaaja  Magica Mastering – masteroija  Kjuul – valokuvat
Arvostelut

Allmusic:
Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Kolossus discogs.com -sivustolla
Albumi Kolossus Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Keep of Kalessin
| Obsidian C>  • Thebon • Wizziac • Vyl |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Through Times of War • Agnen: A Journey Through the Dark • Armada • Kolossus • Reptilian • Epistemology • Katharsis
EP:t:  Reclaim • Introspection • Heaven of Sin
Singlet:  "The Dragontower" • "The Divine Land" (2011 edit)
Demot:  Skygger av sorg
Jean-Pierre Mocky

| Jean-Pierre Mocky |
| --- | --- |
 Jean-Pierre Mocky vuonna 1995.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jean-Pierre Mocky (syntyjään Jean-Paul Mokiejewski)
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1929 Nizza
Kuollut: 8. elokuuta 2019 (90 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä, elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Jean-Pierre Mocky (6. heinäkuuta 1929 Nizza – 8. elokuuta 2019 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on ollut vuosina 1963 ja 1987 ehdolla Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi.
Mocky syntyi vuonna 1929 Nizzassa Puolasta Ranskaan muuttaneiden vanhempien juutalais-katoliseen perheeseen, ja hänen nimensä oli alun perin Jean-Paul Mokiejewski, ja hänen isänsä oli juutalainen ja äiti katolinen. Kun natsi-Saksa miehitti osan Ranskasta toisen maailmansodan aikana hänen isänsä lähetti hänet Algeriaan turvaan serkkunsa luo varmuuden vuoksi, vaikka Etelä-Ranskaa oli ”vapaa” eikä sitä miehitetty.
Mocky aloitti vuonna 1942 koomikkona, ja hän sen jälkeen näytteli lukuisissa elokuvissa aina vuoteen 2017 saakka. Hän ohjasi vuosien 1959–2007 välisenä aikana 66 elokuvaa. Mocky halusi hallita koko elokuvaprosessia, joten hän toimi myös tuottajana ja käsikirjoittajana. Mockyn tunnetuimpia elokuvia ovat Pitkäkyntinen pyhimys, À mort l’arbitre! ja Le Mireculé.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Pierre Mocky Wikimedia Commonsissa
Jean-Pierre Mocky uniFrance. Viitattu 1.7.2023. (englanniksi)
Jean-Pierre Mocky Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Johannes Nepomukilainen

Johanneksen patsas Kaarlensillalla
Paikka josta Johannes heitettiin jokeen
Pyhä Johannes Nepomukilainen (tšek. Jan Nepomucký) on Tšekin suojeluspyhimys, jonka muistopäivää vietetään 16. toukokuuta. Hän syntyi 1330- tai 1340-luvulla Böömissä ja kuoli marttyyrinä 20. maaliskuuta 1393.
Vuonna 1393 arkkipiispa julisti yhden kuningas Venceslaus IV:n (tšekiksi Václav, saksaksi Wenzeslaus) suosikeista kirkonkirkoukseen ja esti kuninkaan aikeet tehdä Prahasta uusi hiippakunta. Ylivikaari Johannes otettiin kiinni piispan kätyrinä ja kuningas kidutti häntä tulella. Estääkseen kidutusta paljastumasta kuningas heitätytti Johanneksen Vltava-jokeen Kaarlensillalta. Muutamian kuukausia myöhemmin joki kuivui ja ruumis löydettiin ja haudattiin Pyhän Vituksen katedraaliin. Böömin katolilaiset kunnioittivat häntä marttyyrina.
Kronikoitsija Thomas Ebendorfferusin mukaan puolestaan Johannes oli Böömin kuningattaren Sofian rippi-isä ja kieltäytyi paljastamasta rippisalaisuutta kuninkaalle. Tämä vuoksi kuningas vangitsi hänet luolaan kidutettavaksi. Kidutuksen lopettamiseksi Johannes myöntyi lopulta paljastamaan rippisalaisuuden yhden sielulle. Kun pyyntöön suostuttiin Johannes käski kaikki ulos kertoakseen asiasta kuninkaan koiralle. Raivostunut kuningas määräsi kidutusta jatkettavaksi ja yöllä ruumis heitettiin jokeen. Tämä julistettiin virallisesti vääräksi vuonna 1961.  [lähde? ]
Hussilaiset keskeyttivät katolisen pyhimyskultin vuosisadoiksi, mutta se elpyi jälleen Böömin uudelleenkatolisoinnin yhteydessä kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen.
Vuonna 1719 Prahan arkkipiispa määräsi arkun avattavaksi kanonisoinnin aloittamiseksi. Tuolloin havaittiin Johannes Nepomukilaisen kielen säilyneen mädäntymättömänä 350 vuotta hänen kuolemastaan. Koska Johannes tunnettiin juuri vaikenemisestaan, tätä pidettiin ihmeenä. Vuonna 1721 hänet julistettiin autuaaksi ja pyhäksi 1729.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Baptist Kaggwa

John Baptist Kaggwa vuonna 2018.
John Baptist Kaggwa (23. maaliskuuta 1943 – 20. tammikuuta 2021) oli ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. joulukuuta 1971 ja nimitettiin Masakan hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 19. joulukuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Adrian Kivumbi Ddungu, jota avustivat Emmanuel Wamala ja Paul Lokiru Kalanda.
Kaggwasta tuli Masakan piispa 10. tammikuuta 1998. Hän kuului mbogo-heimoon ja teki piispan tehtäviensä ohella yhteiskuntaa kehittäviä uudistuksia hiippakuntansa alueella.