stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elina Rouhiainen
Tuotanto

Rouhiaisen neliosainen Susiraja-sarja ilmestyi vuosina 2012–2015. Sarjaan kuuluvat osat Kesytön (2012), Uhanalainen (2013), Jäljitetty (2014) ja Vainuttu (2015). Kirjasarja alkaa, kun helsinkiläinen Raisa muuttaa fiktiiviseen Kainuussa sijaitsevaan Hukkavaaran kylään ja ihastuu samaa koulua hänen kanssaan käyvään Mikaeliin. Juoneen liittyy ihmissusia, ja Rouhiainen on kuvaillut sarjaa paranormaaliksi romantiikaksi.
Rouhiaisen Väki-trilogia ilmestyi vuosina 2017–2020. Trilogian muodostavat teokset Muistojenlukija (2017), Aistienvartija (2018) ja Unienpunoja (2020). Trilogian päähenkilö on 16-vuotias Kiuru, joka on taustaltaan romani ja asuu Helsingin Vuosaaressa. Hänellä on erityiskyky nähdä ihmisten muistot lintuina. Trilogian myöhempien osien tapahtumia sijoittuu myös muun muassa Pohjois-Irlantiin. Muistojenlukija sai Topelius- ja Kuvastaja-palkinnot vuonna 2018. Teos oli myös Tulenkantaja-palkintoehdokkaana. Tuotantoyhtiö Moskito Television ja viihdeyhtiö Kaiken Entertainment hankkivat vuonna 2018 Väki-trilogian tuotteistus- ja tv-oikeudet. Kirjasarjan pohjalta on määrä työstää tv-sarjaa.
Nelimaan tarinat-sarjan ensimmäinen osa Valkeantuoja ilmestyi vuonna 2021. Sarja on alakouluikäisille suunnattua fantasiakirjallisuutta. Se kertoo eri kansoihin kuuluvista lapsista, joiden on unohdettava aikuisilta opitut ennakkoluulonsa ratkaistaakseen valtakunnan rauhaa uhkaavan mysteerin. Rouhiainen on tehnyt Nelimaantarinoita yhteistyössä kuvittaja Kaisa Rannan kanssa.
Teokset

Kesytön.  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6647-2
Uhanalainen.  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7042-4
Jäljitetty.  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7786-7
Vainuttu.  Helsinki:  Tammi, 2015.  ISBN 978-951-31-7788-1
Muistojenlukija.  Helsinki:  Tammi, 2017.  ISBN 978-951-31-9662-2
Aistienvartija.  Helsinki:  Tammi, 2018.  ISBN 978-952-04-0188-7
Unienpunoja.  Helsinki:  Tammi, 2020.  ISBN 978-952-04-1336-1
Valkeantuoja. Helsinki: Minerva, 2021. ISBN 978-952-375-150-7.
Hirmunsilmä.  Helsinki:  Minerva, 2022.  ISBN 978-952-375-554-3
Tuntematon taivas.  Helsinki:  Tammi, 2022.  ISBN 978-952-04-4099-2
Palkinnot ja ehdokkuudet

Topelius-palkinto 2018 teoksesta Muistojenlukija (2017)
Kuvastaja-palkinto 2018 teoksesta Muistojenlukija (2017)
Tulenkantaja-palkintoehdokkuus teoksesta Muistojenlukija (2017)
Aiheesta muualla

Elina Rouhiaisen kotisivut
Rouhiainen Suomen Nuorisokirjailijoiden sivuilla
Loivamaa, Ismo: Kotimaisia lasten- ja nuortenkirjailijoita 10, s. 89–93.  Helsinki:  Avain, 2014.  ISBN 978-952-304-027-4
Heikkilä-Halttunen, Päivi: Elina Rouhiainen: Susiraja-sarja FILI. Arkistoitu 22.12.2014. Viitattu 22.12.2014. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Puola
Rovaniemen Teatteri

Rovaniemen Teatteri toimii Lappia-talossa.
Rovaniemen Teatteri – Lapin Alueteatteri on Rovaniemellä toimiva ammattiteatteri. Teatteri järjestää vuosittain 200–300 näytöstä lasten- ja musiikkiteatteria, klassikoita, komediaa, draamaa ja kantaesityksiä. Monet niistä pohjautuvat lappilaisten kirjailijoiden teoksiin tai pohjoisiin aiheisiin. Teatterin esityksiä järjestetään Lappia-talossa Rovaniemellä ja kiertävän alueteatterin esityksinä Lapin kunnissa.
Rovaniemen Teatteri on Euroopan unionin pohjoisin ammattiteatterilähde?. Lapin Alueteatteriyhdistys ylläpitää sitä valtion, veikkausvoittovarojen, Rovaniemen kaupungin sekä 14 lappilaisen jäsenkunnan tukemana. Teatteri on aloittanut harrastajateatterina vuonna 1949, muuttunut ammattiteatteriksi 1962 ja aloittanut alueteatteritoiminnan 1969. Rovaniemen Teatteri muutti vuonna 1975 Lappia-taloon. Lappia-talon on suunnitellut arkkitehti Alvar Aalto, joka suunnitteli koko Rovaniemen hallintokeskuksen eli pääkirjaston, kaupungintalon sekä kulttuuritalo Lappia-talon. Lappia-talossa on teatterin lisäksi toiminut Ylen toimitus sekä Lapin musiikki- ja tanssiopisto. Vuonna 1999 sen hallinto muuttui kunnallisesta teatterista yhdistyspohjaiseksi. Kaudella 2018–2019 teatteri työllisti vakituisesti 47 esittävän taiteen ammattilaista. Lisäksi se palkkaa tuotantokohtaisesti ammattilaisia eri aloilta.
Rovaniemen Teatterin toiminnanjohtajana on vuodesta 2018 asti toiminut Sari Alatalo. Ennen toiminnanjohtajaksi nimeämistä Alatalo toimi teatterin hallintojohtaja vuosina 2015–2018. Teatterin taiteellisena johtajan toimii Miika Muranen. Murasen sopimus päättyy 31.7.2023, ja 1.8.2023 alkaen taiteellisena johtajana toimii Riku Innamaa.
Johtajia

Olavi Peura (1950)
Veikko Tiitinen (1951–1952)
Risto Veste (1953–1954)
Sirkka Metsäsaari (1955–1958)
Ensio Niiranen (1959–1961)
Esko Länsineva (1962–1964)
Risto Veste (1965–1974)
Kaija Siikala (1975–1977)
Timo Närhinsalo (1978–1984)
Ahti Ahonen (1985–1986)
Hannu Wegelius (1987–1991)
Ahti Ahonen (1992–2001)
Tom Wentzel (2002)
Tapani Pesola (vt. 2003)
Tytti Oittinen (2004–)
Atro Kahiluoto & Vihtori Rämä
Juha Vuorinen
Kari Väänänen
Miika Muranen
Riku Innamaa
Näyttelijöitä ja ohjaajia

Eeva Eloranta (–1977)
Seppo Heinola (1981–)
Anitra Invenius (–1981)
Markku Kaihua (–1981)
Pertti Kallela (1981–)
Tarja Markus (–1981)
Pertti Roisko (–1981)
Pirkko Saisio (–1977)
Seppo Ilmari Siitonen (ohjaaja, –1977))
Risto Veste (1953–1954, 1972–)
Harri Viita (1981–)
Valle Yritys (–1981)
Kirjallisuutta

Rantala Pälvi (toim.): Kuohuva talo - Taidetta, työtä ja juhlaa Rovaniemen teatterissa. Kemi: Atrain&Nord 2020. ISBN 978-952-315-559-6
Aiheesta muualla

Rovaniemen Teatterin verkkosivut
Rovaniemen Teatteri Suomen Teatterit -sivulla
Kari Rummukainen

| Kari Rummukainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. tammikuuta 1962 (ikä 63) Nurmes
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  teoreettisen hiukkasfysiikan professori; akatemiaprofessori (2019-2023)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FM 1987, FT 1990)
Instituutti:  Helsingin yliopisto, Suomen Akatemia
Palkinnot:  Väisälän palkinto (2006), Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen (2009-)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kari Olavi Rummukainen (s. 14. tammikuuta 1962 Nurmes) on suomalainen teoreettinen fyysikko, joka työskentelee Helsingin yliopiston teoreettisen hiukkasfysiikan professorina (2009-). Hän toimii akatemiaprofessorina kaudella 2019-2023. Hän tutkii muun muassa kahden mustan aukon törmäyksen synnyttämiä gravitaatioaaltoja.
Elämä ja ura

Rummukainen tuli ylioppilaaksi Nurmeksen lukiosta 1981. Hän valmistui Helsingin yliopistosta teoreettisen fysiikan alalta filosofian kandidaatiksi (1987) ja filosofian tohtoriksi (1990). Hänen artikkeliväitöskirjan muotoinen väitöstutkimuksensa oli otsikoitu The order-disorder interface tension in quantum chromodynamics and spin models. Rummukainen nimitettiin teoreettisen fysiikan dosentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 1994.
Hän työskenteli postdoc-tutkijana Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan tutkimuslaitoksella  (1990-1991), tutkijana eurooppalaisessa hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksessa CERNissä Sveitsissä (1991-1993, fellow), postdoc-tutkijana yhdysvaltalaisessa Indianan yliopistossa (1993-1996), EU:n rahoittamana tutkijana Bielefeldin yliopistossa Saksassa (1996–1997, EU research fellow), apulaisprofessorina Tanskassa Norditassa (1997-2002) ja Helsingin yliopiston yliopistonlehtorina (2002-2003). Oulun yliopiston teoreettisen fysiikan professoriksi hän tuli vuonna 2003, työskennellen kuitenkin CERNissä seuraavat vuodet (2003-2006, staff member) ja aloittaen Oulussa vasta vuonna 2006. Professuurin Helsingin yliopistosta hän sai vuonna 2009.
Rummukaisen tutkimustyön aihepiirejä ovat teoreettinen fysiikka ja kosmologia. Akatemiaprofessuurinsa aikana hän tutkii gravitaatioaaltoja. Lisäksi hän osallistuu suunnitteilla olevan gravitaatioaaltoteleskooppi LISAn vaatimustenmäärittelyyn; tämä teleskooppi pyritään lähettämään avaruuteen vuonna 2034.
Rummukaisen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat muun muassa Helsingin yliopiston Fysiikan laitoksen parhaan fysiikan opettajan palkinto (2002 ja 2011), Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2006) ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenyys (2009). Hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi joulukuussa 2022.
Aiheesta muualla

Ursan esitelmä: Kari Rummukainen – Gravitaatioaallot (18.11.2016) (fi) (youtube.com)
Tuomas Karvonen (4.5.2007) Eurooppalainen hajautettu supertietokone vauhdissa (is.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Tieteilijät:  ORCID  zbMATH
Hannele Rubinstein

Hannele Rubinstein (o.s. Kaila, 26. lokakuuta 1949 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja. Rubinstein on työskennellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa, lisäksi hän on ohjannut ja käsikirjoittanut muutamia televisiotuotantoja. Hänen taiteelliseen toimintaansa lukeutuu myös dramatisointeja ja käännöstehtäviä.
Elämä ja ura

Hannele Rubinstein syntyi kirjailija Osmo Kailan ja voimistelunopettaja Leena Lehtosen perheeseen. Hänen opintoihinsa kuuluu teatteritaiteen ohella muun muassa graafista suunnittelua. Työskenneltyään lyhyen aikaa Steinerkoulun opettajana Rubinstein toimi graafikkona vuosina 1974–1981. Vuosina 1986–1988 hänellä oli pesti Yleisradion TV1:ssä ja vuosina 1993–1995 kiinnitys Kotkan kaupunginteatteriin.
Rubinsteinin teatteriohjauksia ovat muun muassa Loistava Josef, Eteisiin ja kynnyksille - kumpainenkin Helsingin Kaupunginteatterissa - sekä Torakkamessu ja Neito kulkee vetten päällä Tampereen Työväen Teatterissa. Rubinstein on työskennellyt niin ikään Kajaanin kaupunginteatterissa ja Jyväskylän kaupunginteatterissa, jossa hän ohjasi suomalaisen klassikkonäytelmän Särkelä itte. Kotkan kaudellaan Rubinstein ohjasi muun muassa Henrik Ibsenin klassikkodraaman Nukkekoti ja suomalaisen musiikkinäytelmän Balladi Rosvo-Roopesta.
Rubinsteinin uran myöhempiä ohjaustehtäviä ovat muun muassa englantilaisen Michael Fraynin komedia Ei ketään kotona (Noises Off) Seinäjoen kaupunginteatterissa ja irlantilaisen Brian Frielin draama Elonkorjuujuhla (Dancing at Lughnasa) Kuopion kaupunginteatterissa.
Hannele Rubinstein avioitui Amos Rubinsteinin kanssa 1975. Liitto päättyi eroon 1983, jolloin hän avioitui muusikko Petri Tiilin kanssa. Pariskunta on tehnyt taiteellista yhteistyötä muun muassa Kotkan kaupunginteatterissa näytelmässä Adrian Molen salainen päiväkirja. Hannele Rubinsteinilla on tytär Riina (s. 1976).
Filmografia > Televisiotuotannot

Fakta homma (1986–1987)
Ahkera Liisa (1986)
Hinnalla millä hyvänsä (1987)
Suurin on rakkaus (2002)
Lähteet ja viitteet

Teatterit ja teatterintekijät 2005, Like Kustannus Oy, Helsinki 2005, ISBN 952-471-629-1
1 2 3 4 5 6  Teatterin tiedotuskeskus: Teatterit ja teatterintekijät, s. 593 ja 594.  (Rubinstein, Hannele)  Helsinki:  Like Kustannus Oy, 2005.  ISBN 952-471-629-1
1 2  Kotkan kaupunginteatteri / Esitykset (alkaen vuodesta 1993) kotkanteatteri.fi. Viitattu 29.2.2016.
↑  Seinäjoen kaupunginteatteri / Teatteri / "Ei ketään kotona" 22.4.2009 seinajoenkaupunginteatteri.fi. Viitattu 29.2.2016.
↑  Itä-Suomen ylioppilaslehti Uljas / Uutinen 8.4.2010: Raamit sortuu, rakkaus jää uljas.net. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 29.2.2016.
Aiheesta muualla

Kansalliskirjasto Finna / Haku: Rubinstein, Hannele
Ätäskö

| Ätäskö |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Kitee
Koordinaatit:  62°03′29″N, 29°58′36″E
Järvinumero:  04.392.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  80  m 
Rantaviiva:  30,195  km 
Pinta-ala:  13,8874 km2 
 fiÄtäskö 
Ätäskö on järvi Pohjois-Karjalassa Kiteellä Pyhäjärven pohjoispuoella. Sen pinta-ala on 12 neliökilometriä. Se laskee Karjalan Pyhäjärveen.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona.  (Tutkimusraportti 160)  Espoo:  Geologinen tutkimuskeskus, 2004.  ISBN 951-690-894-2  ISSN 0781-4240  Teoksen verkkoversio (PDF) Viitattu 29.10.2022.
Yrttien kerääminen

Villiyrteistä ja vihanneksista tehty gargouillou-salaatti.
Yrttien kerääminen on kasvien keräämistä erilaisiin hyötykäyttötarkoituksiin kunkin kasvin ominaisuuksien mukaan. Näitä käyttötapoja ovat muun muassa ravintolisät, teevalmisteet ja muut yrttijuomat, mausteet ja uutteet. Kasveja ja kasvinosia kerätään myös kasvivärjäykseen ja muun muassa nokkosia (kuitukäyttö) esimerkiksi kankaankudontaan. Oma alueensa ovat myös hajusteet.  Tuoksupussit eivät sovi allergisten koteihin, mutta aikaisemmin on yleisesti erilaisia tuoksupusseja käytetty esimerkiksi liinavaatekaapeissa, esimerkiksi antamaan vuodevaatteille miellyttävää tuoksua ja joulun aikoihin kaneli ja ruusu ovat olleet suosittuja hajusteita. Kauneuden- ja terveydenhoidossa yrttejä käytetään ulkonaisesti  hauteisiin ja voiteisiin. Harvemmin yrttejä käytetään askartelussa, mutta erilaisissa koristeissa niitä voidaan kuitenkin hyödyntää. Kuivattuja ja prässättyjä kasvinosia voidaan käyttää myös käsintehtyjen korttien valmistuksessa.
Uskomuksia

Yrtteihin liittyy myös monia uskomuksia. Lipstikkaa kasvatettiin ennen vanhaan joka mökin portaiden pielessä. Sen uskottiin torjuvan pahaa ja pitävän käärmeetkin poissa pihapiiristä tai ainakin tulemasta sisälle porstuaan. Basilikalla, salvialla ja mintulla nostatettiin lempeä. Armas J. Pulla oli sitä mieltä, että "basilika tyynnyttää papujen aiheuttamat myrkyt suolistossa" eli basilika auttaa ilmavaivoihin.
Mausteyrtit

Suomeen mausteyrttejä alettiin tuoda 1400-luvulla. Erityisesti Naantalin birgittalaisluostarissa oli yrttien viljelyä ja käyttöä. Vähitellen aateliskartanojen ja linnojen kautta tavallinen kansakin sai tuntumaa yrtteihin ja ainakin pienessä määrin oma ryytimaa tuli tutuksi kaikkien maataomistavien keskuudessa. Apteekeilla oli tietysti myös oma yrttitarhansa, sillä apteekkarit valmistivat usein itse kasvattamistaan yrteistä rohtojaan. Kato- ja sotavuodet muuttivat tilanteen niin, että yrttilääkkeiden tilalle tulivat synteettiset valmisteet ja kodeissakin siirryttiin lähes pelkälle suola- ja pippurilinjalle.
Viime vuosien etelämatkailu on innostanut uusien ruokalajien kokeilua ja palauttanut monia mausteyrttejä takaisin suomalaiseenkin keittiöön. Yrttien eteeriset öljyt kiihottavat maku- ja hajuaistia ja lisäävät ruoansulatusnesteiden eritystä. Monista yrteistä voidaan käyttää sekä lehdet että siemenet. Tällaisia ovat esimerkiksi tilli ja fenkoli. Kaupan kuivatut yrtit tosin ovat usein ehtineet haihduttaa osan aromeistaan ennen kuin ne saadaan kodin ruokapöytää rikastuttamaan. Oma ryytimaa olisi paras ratkaisu ja monet kaupunkilaisetkin kasvattavat nykyisin yrttejä ikkunalaudallaan ja parvekkeella. Tällaisia yrttejä ovat esimerkiksi sitruunamelissa ja basilika, joita voi ostaa valmiina kaupasta ja sitten siirtää kukkapurkkiin kasvamaan. Monet yrtit ovat yhtä kauniita kuin  koristekasvitkin. Pizzan mausteena tutuksi tullut oregano eli mäkimeirami, anisiisopista ja ampiaisyrtti ilahduttavat myös ulkonäöllään.
Maustekäytössä on epätodennäköistä, että yrteistä voisi olla terveydelle haittaa.
Mausteyrtit ruoanlaitossa

Moniin ruokiin, kuten keittoihin, leipiin ja sämpylöihin saa mausteyrteillä uusia makuvivahteita. Jälkiruokiin sopivat hyvin mintut ja anisiisoppi. Verenpainepotilaiden kannattaa suosia mausteyrttejä suolan sijaan, koska suola nostaa verenpainetta.
Kemiallinen yleissivistys

On mielenkiintoista tietää, että esimerkiksi "jokivarsilla kasvavasta rantakukasta on mahdollista uuttaa täsmälleen samoja yhdisteitä kuin mitä löytyy tammitynnyreissä kypsytetyistä punaviineistä".  Mehumaijan avulla saadaan lakan ja vadelman lehdistä samoja tulehduksia estäviä yhdisteitä kuin itse lakkamarjoistakin. Toisin sanoen jos marjoja ei ole saatavana, samoja vaikuttavia tekijöitä voidaan saada jopa saman kasvin lehdistäkin. Poimulehdestä ja kurjenjalasta saadaan samoja kemiallisia yhdisteitä kuin ahomansikasta.
"Nykyään jopa yli puolet länsimaissa määrätyistä lääkkeistä sisältää vähintään yhtenä vaikuttavana aineena luonnosta alun perin eristettyä yhdistettä. Usein synteettisessä muodossa. Tämän bisneksen arvo on satoja miljardeja euroja." Näin ollen ei todellakaan ole ihme, että laboratoriot etsivät kuumeisesti kasveista uusia lääkinnällisesti vaikuttavia ainesosia. Muun muassa sademetsien kasveja tutkitaan tästä syystä innokkaasti.  Monet synteettiset lääkkeet pohjautuvat alun perin kasveista löytyneisiin kemiallisiin osatekijöihin, joita sitten on alettu valmistaa keinotekoisesti laboratorio-olosuhteissa.
Kaupallinen toiminta

Jos valmistaa itse luonnonyrteistä voiteita, hauteita, teeaineksia ynnä muuta vastaavaa, on noudatettava  elintarvike- ja/tai kosmetiikkalainsäädännön määräyksiä. Kuitenkin luonnonyrttien kaupallinen keruu ja myynti ilman jalostusta on verotonta tuloa samoin kuin sienten ja marjojenkin myynti. Ruohomaisia yrttejä voi myös kerätä pieniä määriä eri alueilta, niin ettei luonto vahingoitu.
Miten kerätään

Ei pidä kerätä muita kasveja kuin niitä, jotka tuntee. Kerätessä kasveja ei sekoiteta keskenään, vaan  kukin kasvilaatu laitetaan erikseen esimerkiksi paperikassiin, pussiin, koriin tai astiaan. Keräyspaikka valitaan huolella. Kasveja ei kerätä maantien (ei 200 metriä lähempää valtatietä), navetan, kaatopaikan, likaojan tai muun saastuneen tai likaisen paikan läheltä. Tunkioiden vierustoja sekä kasvimyrkytettyjä pellonreunoja varotaan. Kaupunkien keskustat ja teollisuusalueet ovat myös kiellettyä aluetta yrttien keräämisessä.
Terveitä ja puhtaita kasvinosia kerätään ja poistetaan kuivuneet, toukkien syömät tai muuten pilalla olevat kasvinosat. Kerääminen tehdään mieluiten kuivalla säällä ja kerätyt kasvinosat kuivataan ja käsitellään mahdollisimman pian keräämisen jälkeen. Kerätään luontoa kunnioittaen ja ymmärtäen sen haavoittuvuus. Asiansa tietävä keräilijä ei koskaan poimi kaikkia kasveja loppuun samasta paikasta ja muistaa luonnonsuojelulliset näkökohdat, jokamiehen oikeudet ja vastuut. Esimerkiksi oksien ja puiden vuosikasvainten keräämiseen tarvitaan aina maanomistajan lupa.
Yrtit kerätään mieluiten nuorina, lehdet ennen kukintaa ja kukat heti kun ne ovat puhjenneet. Parhaana keräysaikana pidetään aamupäivää kasteen jälkeen, kun aurinko ei vielä ole veltostuttanut kasveja. Juuret kerätään myöhään syksyllä tai heti keväällä, kun routa on sulanut ja aina kuivalla säällä jos mahdollista. Tuntematon kasvi laitetaan erilleen, jos haluaa ottaa sen näytteeksi mukaan tunnistamista varten. Yleensä mukana pidetään paperi-  ja/tai muovipusseja, jotta voidaan laittaa kasvit omiin pusseihinsa, mikäli kerätään useampaa lajia kuin alun perin suunniteltiin. Syötäviksi kerättäviä kasveja käsitellään puhtain käsin ja ne kuljetaan ja säilytetään hygieenisesti.
Eri yrteillä on erilaiset keräysajankohdat. Vihanneksilla ja mausteilla ei ole niin väliä ajankohdasta, mutta lääkinnälliseen käyttöön tarkoitetut yrtit kerätään yleensä silloin, kun niiden lääkeainepitoisuus on suurimmillaan.
Miten kerätään > Lehdet

Lehdet kerätään, kun kukkanuput ovat kehittyneet, mutta eivät vielä auenneet. Eteeristen öljyjen määrä on parhain kuivina aurinkoisina päivinä, joten tämä on lehtien paras keräilyaika. Vain nuoret, ehjät lehdet käyvät, vahingoittuneita lehden osia ei käytetä. Kun lehdet ovat kuivia, poistetaan lehtiruodit ja kaikki kovat osat. Lehdet murennetaan puhtain käsin tai käyttäen puhtaita pumpuli- tai muovikäsineitä.
Miten kerätään > Kukat

Vasta puhjenneet kukat kerätään aurinkoisena, kuivana aamuna. Jos kukkien kuivattaminen ei onnistu kimppuina, ne laitetaan ohuena kerroksena paperin päälle kuivumaan. Kuivat kukat muserretaan käsin, mutta esimerkiksi kamomillan kukat säilytetään ehjinä.
Miten kerätään > Juuret

Juuret kerätään syksyllä, jolloin ne ovat täynnä ravintoa talven yli säilymistä varten. On erittäin tärkeää tietää, minkä ikäisinä juuret pitää kerätä. Juuret huuhdotaan huolellisesti, mutta varovasti puhtaaksi maa-aineksista kylmässä vedessä. Nopean kuivumisen helpottamiseksi ohuet juuret leikataan noin parin sentin mittaisiksi pätkiksi ja paksut juuret viipaloidaan. Nopea loppukuivatus tehdään yleensä uunissa.
Miten kerätään > Lehtien fermentointi

Lehtien annetaan nuutua hieman. Joidenkin yrttien lehdistä valmistetaan teetä seuraavasti: Lehtiä hierretään käsin, sitten ne kierretään tiiviiksi rulliksi ja sullotaan lasipurkkiin erittäin tiiviisti. Purkki lämmitetään noin 40-asteiseksi ja säilytetään siinä lämmössä muutamia päiviä. Lehdet muuttuvat ruskeiksi ja voimakkaan tuoksuisiksi. Lehdet kuivatetaan sen jälkeen nopeasti ja laitetaan ilmatiivisiin lasipurkkeihin.
Miten kerätään > Kuivaaminen

Yrtit kuivataan pölyttömässä lämpimässä (korkeintaan 35-asteisessa) paikassa, joka on hyvin tuuletettu ja auringonvalolta suojassa. Pieniä määriä kuivatetaan usein uunissa miedossa lämmössä uuninluukku hiukan raollaan. Useita kasveja voidaan kuivattaa pienissä nipuissa ripustamalla ne latvat alaspäin riippumaan. Yrttinippuja ei koskaan sijoiteta lähelle seinää. Kuivausaika on muutamasta päivästä noin viikkoon. Hidas, tasainen kuivatus on paras. Oikein kuivattuina yrtit säilyttävät värinsä, tuoksunsa, makunsa ja lääkinnällisen tehonsa.
Miten kerätään > Säilyttäminen

Heti kuivaamisen jälkeen yrtit laitetaan lasi- tai keramiikkapurkkeihin, jotta niiden laatu säilyisi hyvänä. Kaupasta ostetut kuivat yrtit ovat usein menettäneet osan aromeistaan, joten yrttien tuorekäyttö on hyvä vaihtoehto.
Kauppayrtit

Kaupallisiin tarkoituksiin Suomessa kerätään noin 30 erilaista yrttiä. Yrttien lisäksi kerätään kuorenpaloja. Kukat ja marjat kerätään kokonaisina, lehdet yleensä kevyesti rouhittuina. Kuivattujen lehtien on oltava kauniin vihreitä ja kukkien ja marjojen on pitänyt säilyttää alkuperäinen värinsä.   Suositellaan kauppayrttipoimijan koulutuksen hankkimista, jos haluaa myydä kauppayrttejä.
Kauppayrttejä ovat ahomansikka, kamomillasaunio, kanerva, kataja, koivu, kultapiisku, lillukka, maitohorsma, mänty, mesiangervo, mesimarja, mustaherukka, nokkonen, paatsama, peltokorte, pihlaja, poimulehti, puolukka, siankärsämö, sianpuolukka, suopursu, vadelma, valkoapila, voikukka ja vuohenputki.
Keräilyn vuodenajat > Kevät

Voikukat ovat ensimmäisiä yrttikeräilijän kevään kukkasia. Koivun pienet hiirenkorvat ovat hyvää salaattiainesta samoin kuin kuusenkerkät kerkkäsiirappiin. Niitä saa vapaasti poimia vain omistamistaan puista. Toisten mailla kasvavista puista niitä saa ottaa vain maanomistajan luvalla. Vuohenputki ja maitohorsman versot ovat hyviä alkukesän salaattiaineksia. Ne katsotaan melkein rikkaruohoiksi, joten niitä voi puhtailta paikoilta yrttikeräilijä poimia mielin määrin.
Varovaisuus yrttien käytössä tärkeää

Osa kasveista ja yrteistä sisältää voimakkaita aineita. Niillä voi olla lisäksi sivuvaikutuksia kuten synteettisilläkin lääkkeillä. Sekä ravintokäyttö että lääkinnällinen käyttö voi aiheuttaa allergioita tai muita vakaviakin oireita, jopa myrkytyksen. Näin on myös eri yrttijuomien ja yrttiteelaatujen kohdalla. Myös eri ainesosilla voi olla erilainen vaikutus eri ihmisiin. Yleensä mitään yrttiä ei pitäisi käyttää jatkuvasti. Suositusaika joidenkin teelaatujenkin suhteen on noin kaksi viikkoa yhtä perää, mutta sekin voi joidenkin ihmisten kohdalla olla liian pitkä aika. Myös yrtteihin koskeminen voi olla allergisoivaa.
Aiheesta muualla

Flora Fennican sisältö Internetissä
Eliaksen yrttitarha (Internet Archive)
Folke Öhman

Folke Ehrnfrid Öhman (s. 26. tammikuuta 1953 Parainen) toimi Paraisten kaupunginjohtajana 1:sestä maaliskuuta 2002 lähtien. Hän jäi eläkkeelle huhtikuun alusta 2015. Hän perusteli eläkkeelle jäämistään sillä, että tulevan muutosprosessin aikana johtajan on hyvä olla sama henkilö koko ajan. Hän puolustaa Paraisten luontoa. Hänen seuraajakseen valittiin Patrik Nygrén.