stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kšesinskajan talo
Historia

Rakennuksella on värikäs historia. Mariinski-teatterin ensitanssijatar Matilda Kšesinskaja oli nuoruudessaan tulevan keisarin Nikolai II:n rakastajatar. Myöhemmin Kšesinskajalla oli suhde suuriruhtinas Andrei Vladimirovitšiin, joka oli hänen poikansa isä. Talon suunnittelija Alexander von Hohen toimi keisarillisena hoviarkkitehtina.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Kšesinskajan talosta tuli bolševikkien päämaja. Vallankumoukselliset sotilaat ottivat sen haltuunsa Pietarin neuvoston suostumuksella maaliskuussa 1917. Sinne sijoittuivat bolševikkipuolueen keskuskomitea ja kaupunkikomitea, puolueen sotilasorganisaatio, Soldatskaja pravda -lehden toimitus ym. Kšesinskaja yritti saada kotinsa takaisin oikeusteitse, mutta bolševikit kieltäytyivät poistumasta rakennuksesta. Huhtikuussa ulkomailta palannut V. I. Lenin työskenteli rakennuksessa ja esiintyi sen parvekkeelta lähistölle kerääntyneille väkijoukoille. Bolševikit joutuivat jättämään talon heinäkuun tapahtumien seurauksena, minkä jälkeen se siirtyi väliaikaisen hallituksen joukkojen haltuun.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen rakennuksessa toimi erilaisia virastoja ja laitoksia. Vuosina 1938–1956 siellä sijaitsi Sergei Kiroville omistettu museo. Vuonna 1957 Kšesinskajan talo yhdistettiin lisärakennuksella sen vieressä sijaitsevaan Brandtin taloon, jonka on rakentanut arkkitehti Robert Meltzer vuosina 1909–1910. Molemmat rakennukset luovutettiin lokakuun vallankumouksen museon käyttöön. Vuodesta 1991 lähtien niissä toimii Venäjän poliittisen historian museo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kšesinskajan talo Venäjän poliittisen historian museon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Pentadekaanihappo

| Pentadekaanihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1002-84-2
PubChem CID:  13849
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H30O2
Moolimassa:  242,40 g/mol
Sulamispiste:  51–53 °C
Kiehumispiste:  257 °C
Tiheys:  0,842 g/cm3
Pentadekaanihappo (C15:0) on harvinainen pariton tyydyttynyt rasvahappo, jota esiintyy muun muassa maitorasvassa ja lampaanrasvassa.
Pentadekaanihappoa esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Terveysvaikutukset

Vuonna 2024 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että pentadekaanihappo ehkäisee ferroptoosiksi kutsuttua solukuoleman muotoa, joka johtuu solukalvon hauraiden rasvahappojen hapettumisesta. Ferroptoosi lisää puolestaan tyypin 2 diabeteksen, sydän- ja verisuonisairauksien ja ei alkoholiperäisen rasvamaksan riskiä.
On myös epäilty, että pentadekaanihappo saattaa vaikuttaa lisäävällä tavalla HIV:n siirtymiseen äidiltä lapselle imetyksen kautta. lähde?
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pentadecanoic acid
Aiheesta muualla

PubChem: Pentadecanoic acid (englanniksi)
Human Metabolome Database: Pentadecanoic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Pentadecanoic acid (englanniksi)
ChemBlink: n-Pentadecanoic acid (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Pentadecanoic acid (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Pentadecanoic acid (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - pentadecanoic acid (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - pentadecanoic acid (englanniksi)
Rasvahapot
| --- | --- |
Tyydyttyneet:  Etikkahappo (C2)  Propionihappo (C3)  Voihappo (C4)  Valeriaanahappo (C5)  Kapronihappo (C6)  Enantyylihappo (C7)  Kapryylihappo (C8)  Pelargonihappo (C9)  Kapriinihappo (C10)  Hendekaanihappo (C11)  Lauriinihappo (C12)  Tridekyylihappo (C13)  Myristiinihappo (C14)  Pentadekyylihappo (C15)  Palmitiinihappo (C16)  Margariinihappo (C17)  Steariinihappo (C18)  Nonadekyylihappo (C19)  Arakidihappo (C20)  Heneikosyylihappo (C21)  Beheenihappo (C22)  Trikosyylihappo (C23)  Lignoseriinihappo (C24)  Pentakosyylihappo (C25)  Keroottihappo (C26)  Heptakosyylihappo (C27)  Montaanihappo (C28)  Nonakosyylihappo (C29)  Melissiinihappo (C30)  Henatriakontyylihappo (C31)  Lakkerihappo (C32)  Psylliinihappo (C33)  Geddiinihappo (C34)  Keromuovihappo (C35)  Heksatriakontyylihappo (C36) 
Omega-1: Undekyleenihappo (11:1)
Omega-3:  Alfalinoleenihappo (18:3)  Rumeleenihappo (18:3)  Parinaarihappo (18:4)  Stearidonihappo (18:4)  Eikosapentaeenihappo (20:5)  Dokosaheksaeenihappo (22:6) 
Omega-5:  Myristoleiinihappo (14:1)  Granaattiomenahappo (18:3)  Trumpettipuuhappo (18:3) 
Omega-6:  Linolihappo (18:2)  γ-linoleenihappo (18:3)  Kehäkukkahappo (18:3)  Pinoleenihappo (18:3)  Dihomo-γ-linoleenihappo (20:3)  Podokarpiinihappo (20:3)  Arakidonihappo (20:4)  Dokosatetraeenihappo (22:4) 
Omega-7:  Palmitoleiinihappo (16:1)  Vakseenihappo (trans-18:1)  Rumeenihappo (18:2)  Paulliinihappo (20:1) 
Omega-9:  Oleiinihappo (18:1)  Elaidiinihappo (trans-18:1)  Eikoseenihappo (20:1)  Erukahappo (22:1)  Nervonihappo (24:1)  Meadin happo (20:3) 
Omega-12: Petroseliinihappo (18:1)
↑  Stephanie Venn-Watson: The Cellular Stability Hypothesis: Evidence of Ferroptosis and Accelerated Aging-Associated Diseases as Newly Identified Nutritional Pentadecanoic Acid (C15:0) Deficiency Syndrome. Metabolites, 2024-07, 14. vsk, nro 7, s. 355.  doi:10.3390/metabo14070355  ISSN 2218-1989  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Käännös suomeksi
Maailman evankelinen allianssi

| Maailman evankelinen allianssi> World Evangelical Alliance |
| --- | --- |

Perustettu:  1846 (1951)
Tyyppi:  Kristillinen järjestö
Toimiala:  evankelikalismi
Kotipaikka:  New York, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Puheenjohtaja:  Thomas Schirrmacher
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
WEA:n pääsihteeri Thomas Schirrmacher tapaamassa Israel presidentti Isaac Herzogia vuoden 2022 holokaustin muistopäivänä.
Maailman evankelinen allianssi (WEA) (engl. World Evangelical Alliance, vuosina 1951–2001 World Evangelical Fellowship) on evankelisten kristittyjen kansainvälinen järjestö. WEA on perustettu vuonna 1846 ja toimii nykyisin 143 maan kirkkojen verkostona. WEA:n jäsenkirkkojen piiriin kuuluu yli 600 miljoonaa evankelista kristittyä. Järjestön pääsihteerinä ja toimitusjohtajana toimii Thomas Schirrmacher.
Vuonna 1974 perustetun kuuden toimikunnan avulla WEA puolustaa uskonnonvapautta ja evankelista teologiaa sekä koordinoi evankelisia lähetystehtäviä ja erityisesti naisiin ja lapsiin kohdistuvia kristillisiä humanitaarisia toimia.
Oppi

Järjestö perustaa oppinsa ja tunnustuksensa evankeliseen Raamatun tulkintaan. Järjestön toimintaa hallitaan sääntöjen ja yleiskokouksessa tehtyjen päätösten mukaisesti. Järjestö on luonteeltaan kirkkopohjainen, ja sen jäsenkuntaan kuuluu yhdeksän alueellista ja 143 kansallista järjestöä. Lisäksi järjestöön kuuluu yksilöjäseniä, asetettuja komiteoita ja verkostoja.
Historia

Maailman evankelinen allianssi on ensimmäinen neljästä ekumeenisia yhteistyöpyrkimyksiä edistävästä järjestöistä. Järjestön juuret ovat vuonna 1846 Lontoossa perustetussa Evangelical Alliance -järjestössä. Evankelisesta allianssista tuli eri protestantiisiin kirkkoihin kuuluvien jäsenten yhteistyöelin, joka pyrki edistämään kristittyjen yhteyttä yli kirkkokunnallisten rajojen.
Maailman evankelinen allianssi oli vuodesta 1846 aina 1900-luvun puoliväliin saakka ensisijaisesti perustajajäsenensä Britannian evankelisen allianssin toimintamuoto. Järjestöllä oli maailmanlaajuisesti epätasaista kannatusta Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Vuonna 1951 järjestöön liittyi 21 maata ja se nimettiin uudelleen Maailman evankeliseksi yhteisöksi (engl. World Evangelical Fellowship) Järjestö palasi alkuperäiseen nimeensä vuonna 2001.
Historia > Yleiskokoukset

1951 Amsterdam, Alankomaat 4.–11. elokuuta
1953 Clarens, Sveitsi, 27.–31. heinäkuuta
1956 Rhode Island, Yhdysvallat, 27.–31. elokuuta
1962 Hongkong, 25. huhtikuuta – 2. toukokuuta
1968 Lausanne, Sveitsi, 4.–10. toukokuuta
1974 Château d'Oex, Sveitsi, 25.–29. heinäkuuta
1980 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta, 24.–28. maaliskuuta
1986 Singapore, 23.–27. kesäkuuta
1992 Manila, Filippiinit, 21.–26. kesäkuuta
1997 Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia, Kanada, 8.–15. toukokuuta
2001 Kuala Lumpur, Malesia, 4.–10. toukokuuta
2008 Pattaya, Thaimaa, 25.–30. lokakuuta
2019 Jakarta, Indonesia, 7.–14. marraskuuta
Jäsenet

Afrikka: Afrikan evankelisten järjestö
Aasia: Aasian evankelinen allianssi
Eurooppa: Euroopan evankelinen allianssi
Karibia: Evangelical Association of the Caribbean
Keski-Aasia: Central Asia Evangelical Alliance
Latinalainen Amerikka: Alianza Evangélica Latina
Lähi-itä: Middle East & North Africa Evangelical Alliance
Pohjois-Amerikka: North American Evangelical Alliance
Eteläinen Tyynenmeri: South Pacific Evangelical Alliance
Johtajat

1951–1953: Roy Cattell & J. Elwin Wright, Britannia
1953–1958: A.J. Dain & J. Elwin Wright, Britannia
1958–1962: Fred Ferris, Yhdysvallat
1962–1966: Gilbert Kirby, Britannia
1966–1970  Dennis Clark, Kanada
1970–1971: Gordon Landreth, , Britannia
1971–1975: Clyde Taylor, Yhdysvallat
1975–1980: Waldron Scott, Yhdysvallat
1981: Wade Coggins, Yhdysvallat
1982–1992: David M. Howard, Yhdysvallat
1992–2001: Agustin Vencer, Filippiinit
2002–2004: Gary Edmonds, Yhdysvallat
2005–2014: Geoff Tunnicliffe, Kanada
2015–2021: Efraim Tendero, Filippiinit
2021–2024: Thomas Schirrmacher, Saksa
Dulsiini

| Dulsiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-etoksifenyyliurea
CAS-numero:  150-69-6
PubChem CID:  9013
SMILES:  CCOC1=CC=C(C=C1)NC(=O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H12N2O2
Moolimassa:  180,204 g/mol
Sulamispiste:  173–174 °C
Tiheys:  1,199 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1,21 g/l (21 °C)
Dulsiini on keinotekoinen makeutusaine, jonka kehitti Joseph Berlinerbau vuonna 1884. Dulsiinin kemiallinen kaava on C9H12N2O2, moolimassa 180,204 g/mol, tiheys 1,199 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), sulamispiste 173–174 °C ja CAS-numero 150-69-6. Dulsiinia on käytetty sokerin korvikkeena ja se on noin 250 kertaa makeampaa kuin sakkaroosi. Dulsiini on hajutonta ja rakenteeltaan väritöntä tai valkoisia kiteitä. Suomessa Orion on valmistanut dulsiinia.
Aiheesta muualla

PubChem: Dulcin (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): (4-Ethoxyphenyl)urea (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dulcin (englanniksi)
ChemBlink: (4-Ethoxyphenyl)urea (englanniksi)
Inchem: 4-Ethoxyphenylurea (englanniksi)
Minskin piiri

| Minskin piiri Мінскі раён, Минский район |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Piirin sijainti tummanpunaisella
 Koordinaatit: 53°54′8.04″N, 27°33′42.69″E 
Valtio:  Valko-Venäjä
Alue:  Minskin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Minsk
Väkiluku (10/2009):  159 569
 
Minskin piirin internetsivut
Minskin piirin Raubitšyn talviurheilukeskus on kuva-aiheena 5000 Valko-Venäjän ruplan setelissä.
Minskin piiri (valkoven. Мінскі раён, Minski rajon, ven. Минский район, Minski raion) on Minskin alueella Valko-Venäjällä sijaitseva pääkaupunki Minskiä ympäröivä hallintopiiri. Piirin hallinnollinen keskus on pääkaupunki Minsk, jonka alue ei kuitenkaan sisälly ympäröivään hallintopiiriin. Käytännössä piirin sisärajana on suurin piirtein Minskin kehätie.
Vuoden 2009 väestönlaskennan aikaan Minskin piirin alueella asui yhteensä 159 569 henkeä. Hallintopiiri on maaseutuvaltainen, sillä alueen kymmenien taajamien asukkaista kaupunkilaisiksi luetaan väestötilastoissa ainoastaan Zaslaujen kaupungin (14 202 as.) ja Minskin  eteläpuolella sijaitsevan Matšulištšyn kaupunkimaisen taajaman (7 378 as.) asukkaat; muut ovat maaseutuasukkaita. Matšulištšyn kaupunkitaajaman vieressä on Valko-Venäjän ilmavoimien käytössä ollut Minsk-Matšulištšyn lentokenttä.
Minskin piirin koillislaidalla (54.0609°N, 27.7384°E), vain 15 km Minskin kehätieltä koilliseen sijaitsee Raubitšy, joka tunnetaan Valko-Venäjällä keskeisenä talviurheilulajien valmennus- ja kisapaikkana. Siellä on järjestetty esimerkiksi ampumahiihdon ja freestylen Euroopan- tai maailmancupin osakilpailuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minskin piiri Wikimedia Commonsissa
Минский район - artikkeleja piiristä ja sen taajamista (venäjäksi) (dorogiby.info)
Maakunnan viralliset Minskin piirin sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kartta ja hieman tilastotietoja piiristä (venäjäksi) (emaps-online.com)
Wikimapia karttalinkki Minskin piiriin - Katso Minskin kehätien ulkopuolelle, kohteiden selitykset pääosin (englanniksi) tai (venäjäksi)
Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию -  Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) (venäjäksi)
Valko-Venäjän Ilmatieteen laitoksen sääennuste Minskiin (venäjäksi)
Kuvia Minskin piirin alueelta (venäjäksi) (globus.tut.by)
Nils Edén

| Nils Edén |
| --- | --- |

Ruotsin 15. pääministeri
 19. lokakuuta 1917 – 10. maaliskuuta 1920  
Monarkki:  Kustaa V
Edeltäjä:  Carl Swartz
Seuraaja:  Hjalmar Branting
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1871 Piitime
Kuollut: 16. kesäkuuta 1945 (73 vuotta) Tukholma
Tiedot
Puolue:  Liberalistinen kokoomuspuolue
Nils Edén (25. elokuuta 1871 Piitime – 16. kesäkuuta 1945 Tukholma) oli ruotsalainen liberaali poliitikko, professori ja pääministeri.
Hän opiskeli Luulajassa ja tuli ylioppilaaksi Uppsalassa. Vuonna 1909 hänestä tuli historian professori. Samana vuonna hänestä myös tuli eduskuntamies (1909–1924). Karl Staaffin kuoleman jälkeen 1915 Edén tuli liberaalisen puolueen johtajaksi. Vuonna 1917 oikeisto hävisi vaalit, ja Edén perusti sosialidemokraattien kanssa hallituksen. Edénin hallitus ajoi läpi naisten äänioikeuden.
Kun puolue hajosi 1923 Edén liittyi uuteen puolueeseen, Sveriges liberala parti, mutta otti myöhemmin eron politiikasta.
Vuosina 1920–1938 hän toimi Tukholman läänin maaherrana.
Hänet on haudattu Djursholmin hautausmaalle.
Omat teokset

Den svenska riksstyrelsens reorganisation 1594-1602 (gradualavhandling 1901)
Den svenska riksdagen under femhundra år (1935)
Kammarkollegiets historia (1941)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nils Edén Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Carl Swartz | Ruotsin pääministeri 1917−1920 | Seuraaja: Hjalmar Branting |
| n k Ruotsin pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  De Geer  Posse  Thyselius  Themptander  Bildt  Åkerhielm  Boström  von Otter  Boström  Ramstedt  Lundeberg  Staaff  Lindman  Staaff  Hammaskjöld  Swartz  Edén  Branting  De Geer  von Sydow  Branting  Trygger  Branting  Sandler  Ekman  Lindman  Ekman  Hamrin  Hansson  Pehrsson-Bramstorp  Hansson  Erlander  Palme  Fälldin  Ullsten  Fälldin  Palme  Carlsson  Bildt  Carlsson  Persson  Reinfeldt  Löfven  Andersson  Kristersson 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Professional Widow

| ”Professional Widow” Tori Amos |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Boys for Pele
 Äänitetty : 1995
 Studio : Christ Church (Delgany, Irlanti)   Ballywilliam House (Kinsale, Irlanti)   The Egyptian Room ja Dinosaur Studios (New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat)
 Julkaistu: 22. tammikuuta 1996   (julkaisu albumilla)   2. heinäkuuta 1996   (single)
 Formaatti: CD, vinyyli, kasetti
 Tekijä(t): Tori Amos
 Tuottaja(t): Tori Amos   (alkuperäinen versio)   Armand van Helden   (remix)
 Tyylilaji: vaihtoehtorock   (alkuperäisversio)   EDM, house   (remix)
 Kesto: 04.31
 Levy-yhtiö: Atlantic Records, East West
Listasijoitukset
  1.    16.    Bubbling Under 8.    Dance Club 1.
Tori Amosin muut singlet
| ”Talula” 1996 | ”Professional Widow” 1996 | ”Hey Jupiter” 1996 |
Professional Widow on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale albumilta Boys for Pele (1996). DJ Armand van Helden teki kappaleesta EDM-remixin ”Armand’s Star Trunk Funkin’ Mix”, joka julkaistiin singlenä. Remix on yksi Amosin tunnetuimmista kappaleista. Kappale menestyi etenkin Europassa ja Isossa-Britanniassa. Se nousi Britannian singlelistan kärkeen. Suomessa kappale oli listasijalla 16. ”Professional Widow” julkaistiin sekä omana singlenään että kahden A-puolen singlenä yhdessä kappaleen ”Hey Jupiter” kanssa.
Taustaa

Kappale ”Professional Widow” on mukana Amosin albumilla Boys for Pele, joka julkaistiin 22. tammikuuta 1996. Alkuperäinen kappale on tyyliltään  vaihtoehtorockia. Amos soittaa kappaleella cembaloa. Kappaleen on huhuttu kertovan Courtney Lovesta. Amos ei ole kieltänyt tai myöntänyt asiaa.
Yhdysvaltalainen DJ Armand van Helden teki kappaleesta remixin, joka on täysin eri tyylinen kuin alkuperäiskappale. Remix on tyyliltään house-musiikkia.
Remixistä on sittemmin tullut tunnetumpi kuin alkuperäinen kappale etenkin Euroopassa. Singlejulkaisut sisältävät lisäksi Mr. Royn ja MK:n tekemiä remixejä.
Julkaisu ja kaupallinen menestys

”Professional Widow (Armand’s Star Trunk Funkin’ Mix)” julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa 2. heinäkuuta 1996 ja Isossa-Britanniassa ja muualla Euroopassa joulukuussa nimellä ”Professional Widow (It’s  Got to Be Big)”. Kappaleesta tuli hitti etenkin Euroopassa. Se nousi Britannian singlelistan kärkeen. Irlannissa kappale pääsi listan kakkossijalle. Suomessa kappale oli listasijalla 16. Yhdysvalloissa single nousi dance-kappaleiden listan kärkeen. Single on myynyt kultaa Australiassa ja hopeaa Isossa-Britanniassa.
Kappale julkaistiin lisäksi kahden A-puolen singlenä yhdessä Amosin kappaleen ”Hey Jupiter” kanssa 22. heinäkuuta 1996. ”Hey Jupiter / Professional Widow” nousi Iso-Britannian singlelistan sijalle 20 ja dance-singlejen listan kärkeen. Australiassa single nousi listasijalle 17.
Kappaleelle on olemassa musiikkivideo. Sitä varten ei kuitenkaan kuvattu uutta materiaalia vaan se editoitiin Amosin aiemmista videoista.
Myöhemmät julkaisut

Alkuperäinen kappale on mukana elokuvassa Pako L.A:sta (1996). Remixin lyhyt versio on ollut mukana Amosin albumin Boys for Pele painoksilla Isossa-Britanniassa ja Euroopassa  1997 alkaen. Se lisättiin myös Amosin kokoelmille Tales of a Librarian (2003) ja A Piano: The Collection (2006) ja van Heldenin kokoelman You Don't Know Me: The Best of Armand Van Helden (2008) bonus-CD:lle.
Amos on esittänyt kappaleen livenä monta kertaa. Hän on julkaissut siitä myös useamman liveversion, muun muassa ”Merry Widow Version”, joka poikkeaa tyyliltään sekä alkuperäisestä kappaleesta että remixistä.
Muusikot

| --- | --- |
 Tori Amos – laulu, cembalo, piano, tuotanto  Steve Caton – kitara  George Porter Jr. – basso  Manu Katche – rummut  Alan Friedman – rumpujen ohjelmointi  Mark Hawley – äänitys, codan miksaus  Marcel van Limbeek – äänitys, codan miksaus  Bob Clearmountain – miksaus  Rob van Tuin – assistentti (äänitys ja miksaus)  Ryan Freeland – assistentti (miksaus)  Härkä – härkä   :  Armand van Helden – remiksaus, remixien tuotanto  MK – remiksaus, remixien tuotanto  Mr. Roy – remiksaus, remixien tuotanto  Johnny ”D.” DeMaro – jälkituotannon koordinaattori (remixit)
Listasijoitukset

Professional Widow ja Professional Widow (It’s  Got to Be Big)
| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Alankomaat (Single Top 100): 33
 Alankomaat (Nederlandse Top 40): 29
 Irlanti (IRMA): 2
 Islanti (Íslenski listinn): 6
 Iso-Britannia (OCC, Britannian singlelista): 1
 Iso-Britannia (OCC, dance): 1
 Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 23
 Kanada (Dance/Urban): 11
 Norja (VG-lista): 17
 Ranska (SNEP): 35
 Ruotsi (Sverigetopplistan): 40
 Saksa (Gfk): 38
 Skotlanti (OCC): 2
 Suomi (Suomen virallinen lista): 16
 Sveitsi (Hitparade): 22
 Yhdysvallat (Bubbling Under Hot 100 Singles): 8
 Yhdysvallat (Dance Club): 1

Hey Jupiter / Professional Widow
| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Australia (ARIA Charts): 17
 Belgia (Ultratop Flanders): 22
 Belgia (Ultratop Wallonia): 22
 Iso-Britannia (OCC, Britannian singlelista): 20
 Iso-Britannia (OCC, dance): 1
 Italia: 13
 Skotlanti (OCC): 24
Myyntipalkinnot

| Single | Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- | --- |
| Professional Widow (It’s  Got to Be Big) |  Australia | kultaa | Australian Recording Industry Association |
| Professional Widow (It’s  Got to Be Big) |  Iso-Britannia | hopeaa | British Phonographic Industry |
| Professional Widow |  Iso-Britannia | hopeaa | British Phonographic Industry |
Huomioita

↑  Alkuperäisessä kappaleessa kuuluu taustalla härän mylvintä. Härkä on siksi mukana albumin krediiteissä.'"`UNIQ--ref-00000014-QINU`"'
↑  Bubbling Under Hot 100 Singles listaa parhaiten menestyneet kappaleet, jotka eivät ole nousseet Billboard Hot 100 -listalle.
Aiheesta muualla

Professional Widow (Remix) -musiikkivideo
Professional Widow (1996 Remaster)
Professional Widow (Merry Widow Version)
Professional Widow -single Discogs-sivustolla
Hey Jupiter / Professional Widow -single Discogs-sivustolla
| n k Tori Amos |
| --- | --- |
 Diskografia  Kappaleet 
Studioalbumit:  Little Earthquakes  Under the Pink  Boys for Pele  From the Choirgirl Hotel  To Venus and Back  Strange Little Girls  Scarlet's Walk  The Beekeeper  American Doll Posse  Abnormally Attracted to Sin  Midwinter Graces  Night of Hunters  Gold Dust  Unrepentant Geraldines  Native Invader  Ocean to Ocean 
Livealbumit:  To Venus and Back  The Original Bootlegs  Legs and Boots  Live at Montreux 1991/1992  From Russia With Love  Diving Deep Live 
Kokoelmat:  Tales of a Librarian  A Piano: The Collection  Little Earthquakes – The B-Sides 
EP:t:  Crucify  Hey Jupiter  Scarlet’s Hidden Treasures  Christmastide 
Singlet:  ”Me and a Gun”  ”Silent All These Years”  ”China”  ”Winter”  ”Crucify”  ”Cornflake Girl”  ”God”  ”Pretty Good Year”  ”Past the Mission”  ”Caught a Lite Sneeze”  ”Talula”  ”Professional Widow”  ”Hey Jupiter”  ”In the Springtime of His Voodoo”  ”Spark”  ”Raspberry Swirl”  ”Jackie’s Strength”  ”Cruel”  ”Bliss”  ”1000 Oceans”  ”Glory of the 80’s”  ”Concertina”  ”Strange Little Girl”  ”A Sorta Fairytale”  ”Taxi Ride”  ”Don’t Make Me Come to Vegas”  ”Sleeps with Butterflies”  ”Big Wheel”  ”Welcome to England”  ”Flavor” 
Videojulkaisut:  Little Earthquakes  Live from New York  Complete Videos 1991–1998  Welcome to Sunny Florida  Fade to Red  Live at Montreux 1991/1992 
Muut artikkelit:  Y Kant Tori Read  Y Kant Tori Read (albumi)  Night of Hunters Tour
Hjalmar Hammarskjöld

| Hjalmar Hammarskjöld |
| --- | --- |

Ruotsin 13. pääministeri
 17. helmikuuta 1914 – 30. maaliskuuta 1917  
Monarkki:  Kustaa V
Edeltäjä:  Karl Staaff
Seuraaja:  Carl Swartz
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. helmikuuta 1862 Tuna
Kuollut: 12. lokakuuta 1953 (91 vuotta) Tukholma
Puoliso:  Agnes Almquist
Tiedot
 Nimikirjoitus
Knut Hjalmar Leonard Hammarskjöld (4. helmikuuta 1862 Tuna, Kalmarin lääni – 12. lokakuuta 1953 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja virkamies.
Professori ja pääministeri

Hammarskjöld opiskeli Uppsalassa oikeustiedettä ja valmistui 1884 lakitieteen kandidaatiksi. Hän oli vaikuttajana valtion monella alueella. Vuonna 1891 hänet nimitettiin professoriksi Uppsalan yliopistoon. Vuosina 1901–1902 hän oli oikeusministerinä Fredrik von Otterin hallituksessa. Hammarskjöld oli uudelleen ministerinä Christian Lundebergin hallituksessa vuonna 1905. 17. helmikuuta 1914 hänestä tuli Ruotsin pääministeri Karl Staaffin erottua virastaan. Hän itse erosi 30. maaliskuuta 1917.
Perhe

Hammarskjöld oli vuodesta 1890 naimisissa Agnes Almquistin (1866–1940) kanssa. Avioparin lapsia olivat lakitieteen kandidaatti Bo Hammarskjöld, Åke Hammarskjöld, Sten Hammarskjöld ja Dag Hammarskjöld. Hammarskjöld on haudattu sukuhautaan Uppsalan vanhalle hautausmaalle.