stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fagerholmin II hallitus

Fagerholmin II hallitus oli Suomen tasavallan 40. hallitus, joka toimi 451 päivän ajan 3. maaliskuuta 1956 – 27. toukokuuta 1957. Hallitus oli pohjaltaan punamultahallitus, jonka muodostivat Suomen Sosialidemokraattinen Puolue, Maalaisliitto ja RKP.
Vuoden 1956 presidentinvaalin ratkaisevalla kolmannella kierroksella olivat olleet vastakkain edellinen pääministeri Urho Kekkonen ja eduskunnan puhemies Karl-August Fagerholm. Kekkosen tultua valituksi uudeksi tasavallan presidentiksi maaliskuun alusta lähtien presidentti J. K. Paasikivi antoi Fagerholmille tehtäväksi uuden hallituksen muodostamisen. Fagerholmin hallitus sai Kekkosen hallitukselta perinnökseen jo sitä repineet maataloustuloa, hintoja ja palkkoja koskeneet erimielisyydet, jotka kärjistyivät maaliskuun alussa puhjenneiksi yleislakoksi sekä maataloustuotteiden luovutuslakoksi. Jälkimmäinen tosin päättyi jo Fagerholmin hallituksen astuessa toimeensa, koska Maataloustuottajain Keskusliitto MTK katsoi vaatimustensa tulleen täytetyiksi uuden hallituksen ohjelmassa. Yleislakon kannalta tilanne oli sikäli erikoinen, että puolueet, jotka olivat varsin lähellä työmarkkinoilla avoimesti taistelevia osapuolia, istuivat samassa hallituksessa. Tämä olikin sovun aikaansaamiseksi erittäin tärkeää, mutta samalla se rasitti suuresti puolueiden yhtenäisyyttä. Näin oli etenkin SDP:ssa, jota vaivasivat vakavat Väinö Leskiseen ja Emil Skogiin henkilöityneet sisäiset jännitteet.
Fagerholmin hallituksen oikeusministerin virkaa hoiti aluksi sisäministeri Vilho Väyrynen oman toimensa ohella. Silloinen oikeusministeriön nuorempi hallitussihteeri Kai Korte on muistelmissaan arvellut, että kivuliaasti saavutettu hallituksen poliittinen tasapaino edellytti jakojäännökseksi muodostuneen oikeusministerin paikan jättämistä aluksi avoimeksi ja sen täyttämistä myöhemmin henkilöllä, joka ei järkyttäisi kyseistä tasapainoa. Oikeuskansleri Olavi Honka huomautti erään presidentin esittelyn yhteydessä, että oikeusministerin paikan pitäminen ilman vakituista haltijaa oli viikosta viikkoon ja lopulta kuukaudesta kuukauteen jatkuessaan suorastaan valtiosäännön vastaista. Toukokuussa 1956 virkaan nimitettiinkin Helsingin tuomiokunnan tuomari, poliittisesti sitoutumaton lakitieteen lisensiaatti Arvo Helminen. Helminen oli oikeusministeri toisessa polvessa, koska hänen isänsä Heimo Helminen oli toiminut samassa tehtävässä Vennolan toisessa hallituksessa vuosina 1921–1922.
Fagerholmin hallitus lupasi ohjelmassaan pyrkiä turvaamaan kansalaisten työnsaannin ja oikeudenmukaisen tulonjaon eri yhteiskuntaryhmien välillä sekä rahan arvon pysymisen vakaana. Samalla luvattiin pyrkiä verorasituksen keventämiseen. Kaikki nämä olivat kiitettyjä ja yhteisesti hyväksyttyjä päämääriä. Sen sijaan käsitykset siitä, mitä ne käytännössä tarkoittivat ja miten ne olivat toteutettavissa, menivät jyrkästi ristiin. Näiden erimielisyyksien kärjistyminen varsinkin SDP:n sisällä johti hallituksen eroon toukokuussa 1957 ja pian koko sosialidemokraattisen puolueen muodolliseenkin kahtiajakoon.
Kokoonpano

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Karl-August Fagerholm | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
| Pääministerin sijainen |   | Johannes Virolainen | 11.1.1957 | 27.5.1957 | Maalaisliitto |
| Opetusministeri, ministeri valtioneuvoston kansliassa |   | Johannes Virolainen | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Maalaisliitto |
| Ulkoasiainministeri |   | Ralf Törngren | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Oikeusministeri |   | Vilho Väyrynen | 3.3.1956 | 2.5.1956 | Sosiaalidemokraatit |
| Oikeusministeri |   | Arvo Helminen | 2.5.1956 | 27.5.1957 | Ammattiministeri |
| Sisäasiainministeri |   | Vilho Väyrynen | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
| Puolustusministeri |   | Emil Skog | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
| Valtiovarainministeri |   | Aarre Simonen | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri valtiovarainministeriössä |   | Mauno Jussila | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Maalaisliitto |
| Maatalousministeri |   | Martti Miettunen | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Maalaisliitto |
| Ministeri maatalousministeriössä |   | Vieno Simonen | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Maalaisliitto |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri |   | Eino Palovesi | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Maalaisliitto |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä |   | Hannes Tiainen | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
| Kauppa- ja teollisuusministeri |   | Kauno Kleemola | 3.3.1956 | 27.5.1957 | Maalaisliitto |
| Sosiaaliministeri |   | Eino Saari | 3.3.1956 | 17.5.1957 | KP |
| Sosiaaliministeri |   | Tyyne Leivo-Larsson | 17.5.1957 | 27.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Tyyne Leivo-Larsson | 3.3.1956 | 17.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri sosiaaliministeriössä |   | Johannes Tiainen | 5.3.1956 | 27.5.1957 | Sosiaalidemokraatit |
Lusaka

| Lusaka |
| --- | --- |

 Lusaka
 Koordinaatit: 15°25′S, 28°17′E 
Valtio:   Sambia
Maakunta:  Lusaka
Piiri:  Lusaka
Korkeus:  1312 m
Väkiluku (2010):  1 747 152
 
 http://www.lcc.gov.zm/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lusaka on Sambian pääkaupunki ja suurin kaupunki. Pääkaupunkina se on ollut Sambian itsenäistymisestä (1964) lähtien. Siellä oli vuonna 2010 noin 1,7 miljoonaa asukasta; arvio vuodelle 2018 oli 2,5 miljoonaa. Kaupungin väkiluku kasvaa nopeasti. Kaupungissa puhutaan yleisimmin englantia ja njandžaa.
Historia

Lusakan perustivat eurooppalaiset uudisasukkaat vuonna 1905, kun seudulle vedettiin rautatie. Hyvien liikenneyhteyksiensä ja keskeisen sijaintinsa takia siitä tuli Britannian "Pohjois-Rhodesiaksi" kutsuman siirtomaan pääkaupunki vuonna 1935.
Vuonna 1964 Lusakasta tuli vasta itsenäistyneen Sambian pääkaupunki. Itsenäistymisen jälkeen kaupungin väkiluku on kasvanut nopeasti. Vuotta ennen itsenäistymistä, 1963, kaupungin väkiluku oli 123 146 henkilöä ja vuonna 1969 265 425 henkilöä. Itsenäistymisen jälkeen aloitettiin asuntojen rakentamisohjelma, jonka puitteissa rakennettiin ajanmukaisia asuntoja hallinnon ja kupariteollisuuden työntekijöille. Yliopisto avattiin vuonna 1966.
1. maaliskuuta 1999 Lusakassa räjäytettiin neljä pommia, joista yksi tuhosi Angolan lähetystön.
Maantiede ja ilmasto

Lusaka sijaitsee Sambian eteläosassa noin 1300 metrin korkeudessa kalkkikivitasangolla suurten pohjoiseen (Tansaniaan), etelään, itään (Malawiin) ja länteen kulkevien valtateiden risteyksessä.
Korkean sijainnin takia siellä on varsin miellyttävä ilmasto: kesällä lämpötilat ovat 20–32 astetta, talvella 10–26 astetta. Kosteus on yleensä alle 40%.
Liikenne

Tansanian–Sambian rata kulkee Kapiri Mposhista Lusakan pohjoispuolelta Tansaniaan Dar-es-Salaamiin. Kiinalaiset rakensivat radan 1970-luvulla.
Lentoliikenteen osalta Lusakaa palvelee Kenneth Kaundan kansainvälinen lentoasema, joka sijaitsee 27 kilometriä kaupungin keskustasta itään.
Lusakassa minibussit toimittavat julkisen liikenteen virkaa. Viralliset taksit tunnistaa oranssista raidasta.
Koulutus

Sambian suurin yliopisto, Sambian yliopisto, sijaitsee Lusakassa. Lusakassa toimivat myös Sambian parhaimmiksi mainitut koulut, kuten kansainvälinen koulu (International School of Lusaka) ja Rhodes Park School, jota käyvät maan poliittiseen eliittiin kuuluvien perheiden lapset.
Urheilu

Sambian jalkapallomaajoukkue pelaa kotiottelunsa Independence Stadiumilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lusaka Wikimedia Commonsissa
Lusakan kaupunki – virallinen sivu (englanniksi)
| n k Afrikan pääkaupungit |
| --- | --- |
Pääkaupungit:  Abuja, Nigeria  Accra, Ghana  Addis Abeba, Etiopia  Alger, Algeria  Antananarivo, Madagaskar  Asmara, Eritrea  Bamako, Mali  Bangui, Keski-Afrikan tasavalta  Banjul, Gambia  Bissau, Guinea-Bissau  Brazzaville, Kongon tasavalta  Conakry, Guinea  Dakar, Senegal  Djibouti, Djibouti  Dodoma, Tansania  Freetown, Sierra Leone  Gaborone, Botswana  Gitega, Burundi  Harare, Zimbabwe  Jamestown, Saint Helena  Juba, Etelä-Sudan  Kairo, Egypti  Kampala, Uganda  Khartum, Sudan  Kigali, Ruanda  Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta  Libreville, Gabon  Lilongwe, Malawi  Lobamba, Swazimaa  Lomé, Togo  Luanda, Angola  Lusaka, Sambia  Malabo, Päiväntasaajan Guinea  Mamoudzou, Mayotte  Maputo, Mosambik  Maseru, Lesotho  Mbabane, Swazimaa  Mogadishu, Somalia  Monrovia, Liberia  Moroni, Komorit  Nairobi, Kenia  N’Djamena, Tšad  Niamey, Niger  Nouakchott, Mauritania  Ouagadougou, Burkina Faso  Port Louis, Mauritius  Porto-Novo, Benin  Praia, Kap Verde  Pretoria, Etelä-Afrikka Bloemfontein  Kapkaupunki  Rabat, Marokko  Saint-Denis, Réunion  São Tomé, São Tomé ja Príncipe  Tripoli, Libya  Tunis, Tunisia  Victoria, Seychellit  Windhoek, Namibia  Yaoundé, Kamerun  Yamoussoukro, Norsunluurannikko 
Lusakan kansainvälisen lentokentän pääterminaali
Pekka Eronen

| Pekka Eronen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1961 Helsinki
Ammatti:  elokuvakriitikko, laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  E. Sarmo (1987–1990) Aikuinen (2015–) Petri Kolja (1997–2011)
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  Pop
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pekka Jarmo Veikko Eronen (s. 1961 Helsinki) on suomalainen sanoittaja ja elokuvakriitikko, jonka arvosteluja julkaisee muun muassa Aamulehti.
Musiikkiura

1980-luvulla Eronen teki musiikkia E. Sarmo & Elite -yhtyeen nimissä jolloin hän julkaisi kaksi levyä joiden kappaleista suurin osa oli Erosen tekemiä. Eronen esiintyi E. Sarmo -taiteilijanimellä ja lisäksi hän teki E. Sarmo -nimellä biisejä mm. TikTakille, Aija Puurtiselle ja XS-yhtyeelle.
Eronen työskentelee myös lauluntekijänä ja laulunkirjoittamisen kouluttajana. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Robinin, TikTakin, Indican, Haloo Helsingin, Irinan, Sirun, Stina Girsin, Topi Sorsakosken, Jani & Jetsettersin, Pentti Hietasen, Johanna Pakosen ja Aki Sirkesalon kanssa sekä lastenlauluja muun muassa Munamiehen, Jani-Petterin ja Smurffien levyille. Vuonna 2009 Eronen ja säveltäjä Jussi Rasinkangas voittivat Seinäjoen Tangomarkkinoiden sävellys- ja sanoituskilpailun kappaleella ”Häätango”. Vuonna 2015 hän osallistui taiteilijanimellään Aikuinen Uuden Musiikin Kilpailuun, kappaleella ”Kyynelten lahti”. Lisäksi Aikuinen on julkaissut myös muutamia muita singlejä.
Vuonna 2021 Eronen perusti Petri Savolaisen kanssa B-kasetti -yhtyeen.
Diskografia > E.Sarmo & Elite

Öiseen aikaan (1987), Välilevy
Kaktuksenpiikkejä (1989), Välilevy
Diskografia > Aikuinen

Partajaana (single, 2014)
Kyynelten lahti (single, 2015)
Hyttynen (single, 2015)
Tautinen olo (single, 2016)
Pehmonalle (single, 2019)
Aiheesta muualla

Pekka Erosen sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pekka Eronen Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Lodger

| Lodger David Bowie |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Mountain-studiot, Montreux Sveitsi, syyskuu 1978   Record Plant -studiot, New York, maaliskuu 1979
 Julkaistu: 18. toukokuuta 1979
 Tuottaja(t): David Bowie, Tony Visconti
 Tyylilaji: taiderock avant-pop uusi aalto maailmanmusiikki kokeellinen rock
 Kesto: 35.07
 Levy-yhtiö: RCA Records
Listasijoitukset
  4. (kesäkuu 1979)   9. (15. kesäkuuta 1979)   11. (toukokuu 1979)   13. (15. heinäkuuta 1979)   20.
David Bowien muut julkaisut
| Stage 1978 | Lodger 1979 | Scary Monsters (and Super Creeps) 1980 |
Singlet albumilta Lodger
 ”Boys Keep Swinging / Fantastic Voyage” Julkaistu: 27. huhtikuuta 1979  ”DJ / Repetition” Julkaistu: 29. kesäkuuta 1979  ”Yassassin / Repetition” Julkaistu: kesäkuu 1979  ”Look Back in Anger / Repetition” Julkaistu: 1979
Lodger on David Bowien vuonna 1979 julkaistu studioalbumi, joka on viimeinen osa hänen ”Berliini-trilogiassaan”. Muut trilogian levyt ovat Low (1977) ja ”Heroes” (1977).
Toisin kuin muut Berliini-trilogian albumit, Lodger ei sisällä lainkaan instrumentaalikappaleita, joita kahdella muulla oli runsaasti. Tyyliltään albumin materiaali oli edelleenkin kokeellista ja taiteellista rockia. Myös yhteistyö Brian Enon kanssa jatkui yhä. Kappale ”Red Money” pohjautuu Bowien ja Alomarin alunperin Iggy Popin The Idiot -albumille säveltämään kappaleeseen ”Sister Midnight”.
Singleinä julkaistiin kappaleet ”Boys Keep Swinging” (UK #7) ja ”D.J.” (UK #29). Lisäksi ”Look Back in Anger” julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa, jossa se jäi listojen ulkopuolelle.
Kappaleet

Fantastic Voyage – 2.54 (säv. David Bowie/Brian Eno)
African Night Flight – 2.55 (säv. Bowie/Eno)
Move On – 3.18 (säv. Bowie)
Yassassin (Turkish for: Long Live) – 4.11 (säv. Bowie)
Red Sails – 3.44 (säv. Bowie/Eno)
D.J. – 4.00 (säv. Bowie/Eno/Carlos Alomar)
Look Back in Anger – 3.06 (säv. Bowie/Eno)
Boys Keep Swinging – 3.18 (säv. Bowie/Eno)
Repetition – 2.59 (säv. Bowie)
Red Money – 4.18 (säv. Bowie/Alomar)
Kokoonpano

David Bowie – laulu, piano, syntetisaattori, chamberlain, kitara
Brian Eno – ambient-surina, piano, varusteltu piano, hevostrumpetti, eroica-torvi, syntetisaattorit, kitarakäsittelyt
Adrian Belew – kitara, mandoliini
Carlos Alomar – kitara
Dennis Davis – lyömäsoittimet
George Murray – basso
Sean Mayes – piano
Simon House – viulu, mandoliini
Roger Powell – syntetisaattori
Tony Visconti – mandoliini, kitara, komppikitara, taustalaulu
Stan – saksofoni
Arvostelut

Allmusic: () linkki
Pitchfork: 8,5/10
Carolus Rex

| Carolus Rex Sabaton |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Abyss Studios, Ruotsi
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2012
 Tuottaja(t): Peter Tägtgren
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 45.31
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 9.
Sabatonin muut julkaisut
| Coat of Arms 2010 | Carolus Rex 2012 | Heroes 2014 |
Singlet albumilta Carolus Rex
 ”Carolus Rex” Julkaistu: 8. huhtikuuta 2012  ”The Lion From the North” Julkaistu: 2012
Carolus Rex on power metal -yhtye Sabatonin seitsemäs studioalbumi. Nimikkokappale ”Carolus Rex” kertoo Ruotsin kuningas Kaarle XII:sta. Albumista on julkaistu sekä ruotsin- että englanninkielinen versio.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Joakim Brodén ja Pär Sundström.
| Englanninkielinen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Teema | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Dominium Maris Baltici |  | 0.29 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Lion From the North | Kustaa II Aadolf | 4.43 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Gott Mit Uns | Breitenfeldin ensimmäinen taistelu | 3.16 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | A Lifetime of War | kolmekymmentävuotisen sodan aiheuttama kurjuus | 5.45 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | 1 6 4 8 | vuoden 1648 Prahan taistelu | 3.55 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Carolean’s Prayer | karoliinit | 6.14 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Carolus Rex | Kaarle XII | 4.54 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Killing Ground | Fraustadtin taistelu | 4.25 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Poltava | Pultavan taistelu | 4.04 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Long Live the King | Kaarle XII:n kuolema ja hautajaiset | 4.10 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Ruina Imperii | karoliinien kuolonmarssi ja Ruotsin suurvallan luhistuminen | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| Ruotsinkielinen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Dominium Maris Baltici |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Leijonet Från Norden |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Gott Mit Uns |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | En Livstid I Krig |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | 1 6 4 8 |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Karolinens Bön |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Carolus Rex |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Ett Slag Färgat Rött |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Poltava |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Konungens Likfärd |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Ruina Imperii |  |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Joakim Brodén – laulu  Rickard Sundén – kitara  Oskar Montelius – kitara  Pär Sundström – basso  Daniel Mullback – rummut  Daniel Mÿhr – kosketinsoitin :  Muut tekijät Jonas ”Karaoke” Mats Kjellgren – äänittäjä, masteroija  Peter Tägtgren – tuottaja, äänittäjä, miksaaja  Jobert Mello – grafiikka  Péter Sallai – grafiikka  Tuija Palo – kansilehtisen kuvitus
Arvostelut

Inferno:
Imperiumi.net: 9–
Aiheesta muualla

Carolus Rex Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Carolus Rex Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Sabaton |
| --- | --- |
 Joakim Brodén  Pär Sundström  Chris Rörland  Hannes van Dahl  Thobbe Englund   Richard Larsson  Rikard Sundén  Oskar Montelius  Daniel Mullback  Daniel Mÿhr  Robban Bäck  Tommy Johansson 
Studioalbumit:  Primo Victoria  Attero Dominatus  Metalizer  The Art of War  Coat of Arms  Carolus Rex  Heroes  The Last Stand  The Great War  The War To End All Wars 
Kokoelma-albumit:  Fist for Fight  Metalus Hammerus Rex 
Muuta:  diskografia  Luettelo Sabatonin kappaleista
Apanage-läänitys

Apanage-läänitys oli keskiajalla Ranskassa noudatettu tapa, jolla kuningas luovutti nuoremmalle pojalleen tai nuoremmille pojilleen jokseenkin itsenäisesti hallittavia alueita. Näitä alueita kutsuttiin myös yleistermillä läänityksiksi.
Terminologia

Suomen kielessä ei ole vastaavaa termiä, sillä Suomessa ei ole ollut feodaalista läänityslaitosta, joka olisi vaikuttanut siihen liittyvän sanaston kehittymiseen. Termin voisi kääntää erioikeuksin varustetuksi läänitykseksi. Tämä poikkeaa perinteisestä läänityksestä melko paljon, sillä apanage-läänityksen saajalla oli alueellaan lähes suvereenit vallankäyttöoikeudet sekä mahdollisuudet hyödyntää aluetta taloudellisesti. Keskiaikaiset apanaget ovat suuresti vaikuttaneet Ranskan valtiolliseen ja alueelliseen kehitykseen, sillä monien Ranskan provinssien liput ja vaakunat ovat peräisin vanhoilta apanage-hallitsijasuvuilta. Termi apanage tai joskus sen muoto appanage tulee myöhäislatinan verbistä apanare, joka merkitsee leivän antamista ja yleensä ruokkimista.
Ranskan keskiaikaiset apanaget

Vuonna 1032 Henrik I antaa velipuolelleen Robert I Burgundin herttuakunnan,
Ludvig VI myöntää Dreux’n kreivikunnan pojalleen Robertille,
Ludvig VIII määrää testamentissaan vuonna 1225 Artoisin kreivikunnan pojalleen Robertille, Poitoun kreivikunnan Alphonselle sekä Anjoun kreivikunnan Kaarlelle,.
Vuonna 1223 Ludvig VIII antaa Boulognen kreivikunnan, Clermontin kreivikunnan sekä Domfrontin, Mortainin et Aumalen herrakunnat velipuolelleen Philippe Hurepelilla,
Lydvig IX Pyhä luovuttaa Valoisin kreivikunnan Jean-Tristanille, Alençonin ja Clermontin kreivikunnat sekä Perchen alueen pojalleen Pierrelle,
Filip III luovuttaa pojilleen Kaarlelle Valoisin kreivikunnan ja Ludvigille Évreux'n kreivikunnan
Filip VI luo Orléansin herttuakunnan pojalleen Filipille,
Juhana II Hyvä luovuttaa ennen lähtöään Englantiin 1360 Anjous ja Mainen kreivikunnat pojalleen Ludvigille, josta tulee näin toisen Anjou-suvun perustaja. Pojalleen Juhanalle hän luovuttaa Berryn ja Auvergnen herttuakunnat. Pojalleen Filip II Rohkealle hän myöntää Burgundin herttuakunnan.
Kaarle VI myöntää veljelleen Orléansin herttuakunnan vuonna 1392.
Apanaget muualla Euroopassa

Britanniassa tuli käytännöksi, että kuninkaalliset prinssit saivat haltuunsa kuninkaallisia herttuakuntia.
Ristiretkien aikana usein Jerusalemin kuningaskuntaa sekä Jaffan ja Ascalonin kreivikuntia pidettiin apanage-läänityksiin verrattavina alueina.
Aiheesta muualla

"Apanages-läänitykset Tanskassa", François Veldein Heraldica sivustot.
Nouveau Larousse illustré, päiväämätön editio, 1900-alusta. (ranskaksi)
Varsinais-Suomen Vammais- ja Pitkäaikaissairausjärjestöt

Varsinais-Suomen Vammais- ja Pitkäaikaissairausjärjestöt ry (aiemmin Turun Seudun Vammaisjärjestöt TVJ ry) on Varsinais-Suomen maakunnan alueella toimivien vammais- ja pitkäaikaissairausyhdistysten yhteisjärjestö. Yhdistyksen tavoitteena on toimia vammaisten ja pitkäaikaissairaiden oikeuksien edistämiseksi sekä vaikuttaa yhteiskunnalliseen päätöksentekoon vammaisten ja pitkäaikaissairaiden aseman parantamiseksi. Yhdistys edistää jäsenyhdistystensä yhteistoimintaa ja tukee niiden toimintaedellytyksiä sekä keskinäistä verkostoitumista.
Nevan taistelu

Nevan taistelu oli 15. heinäkuuta 1240 Nevajoella käyty taistelu ruotsalaisten, norjalaisten, varsinaissuomalaisten ja hämäläisten sekä Novgorodin ja karjalaisten välillä.Taistelusta kerrotaan Novgorodin ensimmäisessä kronikassa.
Novgorodin joukkoja komentanut ruhtinas Aleksanteri otti voittonsa johdosta lisänimen Nevalainen (ven. Nevski). Myöhemmin paavi yritti muun muassa neuvotteluteitse saada vuonna 1258 Aleksanteri Nevalaisen katolisen kirkon puolelle. Aleksanteri ei kuitenkaan suostunut ja siksi ortodoksit kunnioittavat häntä pyhänä.
Kronikkalähteet

Taistelusta kertovat 1300-luvulta peräisin oleva Novgorodin ensimmäisen kronikka sekä Sofian ensimmäinen kronikka.
Kronikkalähteet > Novgorin ensimmäinen kronikka

Novogorin ensimmäinen kronikka kuvaa tapahtumia seuraavasti:
"Vuonna 1240. Ruotsalaiset tulivat suurella sotajoukolla sekä norjalaiset, varsinaissuomalaiset ja hämäläiset laivoineen hyvin suurella joukolla, ruotsalaiset mukanaan ruhtinas ja omat piispansa, ja pysähtyivät Nevalle, Inkerjoen suulle, haluten vallata Laatokanlinnan ja suoraan sanottuna sekä Novgorodin että koko Novgorodin alueen. Mutta vielä varjeli hyvä, armollinen, ihmisiä rakastava Jumala meitä ja suojeli vierasheimolaisilta, sillä ilman Jumalan apua he tekivät turhaa työtä. Novgorodiin näet tuli tieto, että ruotsalaiset etenivät kohti Laatokanlinnaa. Ruhtinas Aleksanteri ei viivytellyt hetkeäkään. Hän tuli novgorodilaisten ja laatokanlinnalaisten heitä vastaan ja voitti heidät Pyhän Sofian voimalla ja meidän valtattaremme Jumalansynnyttäjän Neitsyt Marian rukousten avulla sunnuntaina 15. heinäkuuta Pyhien Kirikin ja Ulitan muistopäivänä, jolloin (aikoinaan) 630 Pyhää Isää piti kokousta Kalkhedonissa. Siellä teurastettiin suuri määrä ruotsalaisia ja heidän sotapäällikkönsä nimeltään Spiridon surmattiin. Toiset kertoivat, että myös piispa samalla surmattiin. Suuri joukko heistä kaatui. Kun he olivat lastanneet kaksi laivaa täyteen parhaiden miesten ruumiita, he antoivat näiden mennä edellään merelle, mutta muut, joita oli lukemattomia, heitettiin kaivantoon, jonka he olivat kaivaneet. Monet muut haavoittuivat. Sinä yönä he vetäytyivät häpeällisesti takaisin odottamatta maanantaiaamun valoa. Siellä kaatui novgorodilaisista Konstantin Lugotinpoika, Gjurjata Pineštšininpoika, Namĕst ja Drotšilo Nezdylov, nahkurinpoika, kaikkiaan laatokanlinnalaiset mukaan lukien 20 miestä tai vähemmän, Jumala tietää. Ruhtinas Aleksanteri tuli kotiseudulleen novgorodilaisten ja laatokanlinnalaisten kanssa, kaikki terveinä, Jumalan ja Pyhän Sofian ja kaikkien pyhien rukousten suojelemana."
Kronikkalähteet > Sofian ensimmäinen kronikka

Sofian ensimmäisen kronikan kuvaus taistelusta on seikkaperäisempi ja pidempi. Pääpiirteittäin se vastaa kuitenkin Novgorodin ensimmäisen kronikan kuvausta. Sofian kronikassa kerrotaan Inkerinmaan vanhimmasta, Pelkoisesta (Pelgusij), joka oli kastettu vaikka elikin pakanallisen sukunsa kanssa. Hänen tehtäväkseen oli annettu merenrannan vartioiminen. Pelgusij oli kronikan mukaan saanut näyn uhkaavasta sotajoukosta ja kertoi asiasta Aleksanterille, joka päätti hyökätä vihollisen kimppuun kello 6 päivällä. Sofian kronikka myös listaa kuusi taistelussa ollutta urhoollista miestä ja kuvailee lyhyesti heidän tekonsa. Lisäksi kronikka kertoo, kuinka Aleksanterin joukot löysivät Inkerijoen toiselta puolelta laivoista paljon vihollisen ruumiita, paikalta johon he eivät voineet päästä. Nämä ruumiit tulkittiin "Jumalten enkeleiden surmaamiksi".