stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salkolampi (Multia)
Maantietoa

Lampi on 460 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 63 800 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys on 3,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Konttijoen valuma-alueeseen (14.625) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 217,2 metriä mpy.
Sarah Siddons

Sarah Siddons Thomas Gainsborough maalaamana
Sarah Siddons (s. 5. heinäkuuta 1755 Brecon − k. 8. kesäkuuta 1831 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä. Hän on 1700-luvun kuuluisin tragedia-näyttelijä ja John Philip Kemblen, Charles Kemblen, Stephen Kemblen, Ann Hattonin ja Elizabeth Whitlockin vanhempi sisar. Hänet tunnetaan parhaiten Shakespearen Lady Macbethia esittävän maalauksen mallina.
Siddonsin kuuluisin rooli oli Lady Macbeth ja vahvalla näyttelemisellään hän lumosi katsojat. Lady Macbethin roolissa hän löysi parhaan mahdollisuuden kykyjensä näyttämiselle. Macbethin jälkeen Siddons näytteli myös muissa Shakespearen näytelmissä. Hän näytteli muun muassa Desdemonaa, Rosalindiä ja Ofeliaa.
Siddons on haudattuna Lontoossa sijaitsevalle Saint Maryn hautausmaalle.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sarah Siddons
Spring Sensations

| Spring Sensations Bobby Vinton |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1979
 Formaatti: LP
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 27.55
 Levy-yhtiö: Epic
Bobby Vintonin muut kokoelmalevyt
| Bobby Vinton 1978 | Spring Sensations 1979 | Summer Serenade 1979 |
Spring Sensations on 10 kappaleen kokoelma Bobby Vintonilta, joka julkaistiin 1979.
Kappaleet > A-puoli

Seasons in the Sun – 3.24 (säv. Jacques Brel, Rod McKuen)
Something – 2.50 (säv. George Harrison)
Our Day Will Come – 2.57 (säv. Bob Hilliard, Mort Garson)
Till – 2.57 (säv. Carl Sigman, Charles Danvers)
Baby Take Me in Your Arms – 2.28 (säv. Macleod Macaulay)
Kappaleet > B-puoli

Let's Sing a Song – 2.59 (säv. Michael Gately, Robert John)
The First Time Ever (I Saw Your Face) – 2.28 (säv. ja san. Ewan MacColl)
Raindrops Keep Fallin' On My Head – 2.47 (säv. Burt Bacharach, san. Hal David)
Roses Are Red (My Love) – 2.37 (säv. Al Byron, Paul Evans)
All – 2.28 (säv. Raymond Jessel)
Sanginjoki

| Sanginjoki |
| --- | --- |

Alkulähde:  Sanginjärvi, Utajärvi
Laskupaikka:  Oulujoki, Oulu
Maat:  Suomi
Pituus:  70 km
Alkulähteen korkeus:  104,5 m
Sanginjoki on Oulujoen sivujoki, joka saa alkunsa Utajärven kunnan alueella olevasta Sanginjärvestä.
Joen kulku

Joki kuuluu Oulujoen vesistöalueeseen, ja laskee Utajärven ja Muhoksen kuntien sekä Oulun kaupungin läpi, ja lopulta yhtyy Oulujokeen Oulussa Sanginsuun kaupunginosassa. Myös Puutturinjärvi Utajärvellä, Iso-Vuotunkijärvi Ylikiimingin Vuotolla, Pikku Seluskanjärvi Muhoksella sekä Koivujoki Aittokylässä laskevat Sanginjokeen.
Jokimaisema

Sanginjoki on matala ja virtaava sekä varsin koskinen ja kalaisa, ja siksi vapaa-ajan kalastajien suosima. Kalastus on luvanvaraista. Jokeen on viime vuosikymmeninä istutettu runsaasti kalaa. Keskimäärin saaliskalojen koko on annoskokoluokkaa.
Joki ja sen eliöstö, mukaan lukien koskikalasto, kärsii ajoittaisista happamuuspiikeistä. Siksi mm. lohikalojen lisääntyminen on nykyisellään hyvin vaikeaa. Happamuusongelmiin liittyen joella oli vuosina 2008–2011 meneillään hanke "Sanginjoen virkistyskäyttöarvon parantaminen ja ekologinen kunnostus".
Koneen Säätiö on tarjoutunut ostamaan 1 440 hehtaaria Sanginjoen metsää. Säätiön aikomuksena on lahjoittaa metsä Suomen valtiolle luonnonsuojelualueen perustamista varten.
Yhteydet

Joen yläjuoksu on varsin hankalasti tavoitettavissa, koska se virtaa tiettömien alueiden läpi, mutta jokivarteen menee silti useita metsäautoteitä, joiden lähettyville on rakennettu myös kotia ja laavuja. Aikanaan polut seurasivat joen yläjuoksuja Sanginkylässä, Vuotolla ja Vepsällä. Joen alajuoksua seurailee Sanginjoentie, joka alkaa Oulun Sanginsuusta ja päättyy Muhoksen Sanginjoen kylään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sanginjoki Wikimedia Commonsissa
Utajärvi
| --- | --- |
Kylät:  Ahmas | Alakylä | Ala-Naama | Ala-Niska | Autio | Juorkuna | Järvikylä | Kangaskylä | Kernilä | Kivijärvi | Kormunkylä | Marttisjärvi | Murronkylä | Naamankylä | Niska | Ojakylä | Potku | Sanginkylä | Sipolankylä | Sapilasmaa | Sotka | Särkijärvi | Tervolankylä | Utanen | Ylisuvanto | Yli-Utos
Järvet, lammikot ja lähteet:  Ahmasjärvi | Ahvenlampi (Sanginkylä) | Ahvenlampi (Juorkuna) | Hakojärvi | Iso Karvasjärvi | Iso Kivijärvi | Iso Olvasjärvi | Iso-Timonen | Juorkuna | Kaihlanen | Kirkaslampi | Kivi-Sorsua | Kivijärvi | Korpinen | Kärkkäänjärvi | Lauttalampi | Marttisjärvi | Matkalampi | Mustalampi | Nuanjärvi | Palonen | Penikkajärvi | Pieni Torvenjärvi | Pikku Karvasjärvi | Pikku Olvasjärvi | Pikku-Säynäjä |Pikku-Timonen | Pontema | Puutturinjärvi | Saari-Sorsua | Sanginjärvi | Siiralampi | Sotkajärvi | Särkijärvi | Säynäjä |Torvenjärvi | Vaaranlampi | Valkiaisjärvi | Vähä-Ruohonen
Joet ja purot:  Kiiminkijoki | Kivijoki | Koivujoki | Korpisenoja | Naamanjoki | Nuanjoki | Oilinginoja | Oulujoki | Piltuanjoki | Piltunginjoki | Poikajoki | Potkunjoki | Sanginjoki | Särkijoki | Säynäjäjoki | Tilanjoki | Timo-oja | Utosjoki
Luonnonsuojelualueet:  Olvassuon luonnonpuisto | Rokuan kansallispuisto
Rakennukset ja rakennelmat:  Ahmaksen kalevalainen perinnekylä | Ahmaskosken silta | Ala-Utoksen voimalaitos | Maijan kivi |  Utajärven kirkko | Utajärven kivipuisto | Utasen voimalaitos
Muistomerkit, laatat ja veistokset:  Sankarivainajien muistomerkki (1950) | Karjalaan jääneiden muistomerkki (1958) | Roomari-patsas (1985) | Veteraanikivi (1991) | Merilän suvun koskenlaskijoiden muistomerkki (2000) | Runonlaulajien muistomerkki (2003)
Museot:  Utajärven kotiseutumuseo | Ylisipolan kotiseutumuseo
Liikenne:  Ahmaksen rautatieasema | Niskan seisake | Oulu–Kontiomäki-rata | Rokuan rautatie | Seututie 836 | Seututie 837 | Sotkan seisake | Utajärven rautatieasema | Valtatie 22 | Yhdystie 8300
Oulun luonto
| --- | --- |
Järvet:   Ahmasjärvi  Heikkilänjärvi  Huutilampi  Iso Seluskanjärvi  Iso Uumajärvi  Iso-Vuotunki  Jolosjärvi  Juopulinjärvi  Jäälinjärvi  Kalimeenlampi  Karahkanjärvi  Kivijärvi  Kuivasjärvi  Lavajärvi  Lylyjärvi  Lämsänjärvi  Mannisenjärvi  Mikanlampi  Niilesjärvi  Papinjärvi  Pyykösjärvi  Tervalampi  Vaaralampi  Karahkan Valkiainen  Jokikokon Valkiainen  Valkiaisjärvi  Vepsänjärvi  Vähä-Vuotunki 
Luonto:   Isokankaan luonnonsuojelualue  Hirvisuon soidensuojelualue  Letonniemi  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Heinätorin puisto  Isokankaan luonnonsuojelualue  Hirvisuon soidensuojelualue  Hollihaan puisto  Hupisaaret  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Äimäraution siirtolapuutarha 
Saaret:   Elba  Hermannit  Hietasaari  Kahvankari  Kellon Kraaseli  Kirkkosaari  Korkiakari  Kääriänsaari  Laitakari  Pulkkisenmatala  Riitankari  Runniletto  Saapaskari  Selkäkari eli Piispanletto  Varjakansaari  Vihreäsaari 
Virtavedet:   Aittokoski  Iijoki  Jolosjoki  Juopulinkoski  Kalimeenoja  Kiiminkijoki  Koitelinkoski  Kuivasoja  Martimojoki  Nuorittajoki  Oulujoki  Siuruanjoki  Vepsänjoki  Sanginjoki
Spring Byingtonin filmografia

Tämä on yhdysvaltalaisen näyttelijän Spring Byingtonin filmografia.
Saukot

| Saukot |
| --- | --- |
 Amerikansaukkoja (Lontra canadensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Alaheimo::  Saukot Lutrinae  Bonaparte, 1838
Katso myös
   Saukot Wikispeciesissä   Saukot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saukot (Lutrinae) ovat näätäeläinten heimoon kuuluvia, puolittain vesielämään sopeutuneita nisäkkäitä. Saukot muodostavat oman alaheimonsa, johon kuuluu 13 lajia seitsemässä suvussa.
Kaikilla saukoilla on pitkähkö litteähkö ruumis, lyhyet jalat, litteä kuono, pienet silmät ja korvat sekä sukelluksen ajaksi suljettavat sieraimet ja korvakäytävät. Pitkä häntä on voimakas ja kärkeen päin suippeneva. Saukkojen kiiltävä turkki on vedenpitävä, sekä erittäin tiheä ja lyhytkarvainen. Turkin peitinkarvat ovat jäykät ja pohjavilla silkkimäistä. Hampaita saukoilla on 32–36. Saukot asustavat pääasiassa joissa, järvissä ja meressä.
Saukot ovat nopeita uimareita ja ne voivat pysyä sukelluksissa yli viisi minuuttia. Uinnissa auttavat niiden räpylämäiset raajat ja virtaviivainen ruumiinmuoto. Saukot myös kuulevat hyvin veden alta. Vedessä saukot näkevät muuttamalla silmänsä linssin kaarevuutta. Vesistöjen luota ne poistuvat vain häirittyinä tai nälän pakottamina, joskus etsimään uusia elinalueita.
Saukkoja tavataan kaikkialla Australiaa ja arktisia alueita lukuun ottamatta.
Lajit

Suku Lutra
Saukko (Lutra lutra)
Karvakuonosaukko (Lutra sumatrana)
Suku Hydrictis
Täpläsaukko (Hydrictis maculicollis)
Suku Lutrogale
Lyhytkarvasaukko (Lutrogale perspicillata)
Suku Lontra
Amerikansaukko (Lontra canadensis)
Eteläamerikansaukko (Lontra longicaudis)
Patagoniansaukko (Lontra provocax)
Rannikkosaukko (Lontra felina)
Suku Pteronura
Jättiläissaukko (Pteronura brasiliensis)
Suku Aonyx
Valkoposkisaukko (Aonyx capensis)
Kameruninsaukko eli kongonsaukko (Aonyx congicus)
Suku Amblonyx
Pikkusaukko (Amblonyx cinereus)
Suku Enhydra
Merisaukko (Enhydra lutris)
Seljänalanen

| Seljänalanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lohja Raasepori Salo
Koordinaatit:  60°11′24″N, 23°37′00″E
Järvinumero:  82.002.1.048 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  41 m 
Rantaviiva:  16,46 km 
Pinta-ala:  2,73 km² 
Tilavuus:  0,033 km³ 
Keskisyvyys:  12,7 m 
Suurin syvyys:  26,4 m 
 fiSeljänalanen 
Seljänalanen on karu, kirkasvetinen ja verraten syvä järvi Fiskarsinjoen valuma-alueella Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajalla. Järven pohjoisosa kuuluu Saloon, lounaisosa Raaseporiin ja kaakkoisosa Lohjaan. Seljänalasen pinta-ala on 2,7 neliökilometriä. Järven eteläpäässä sijaitsee Antskog, joka on eräs Suomen historiallisista ruukkialueista. Seututie 104 kulkee Seljänalasen itäpuolitse.
Maantiede

Seljänalasen pituus lounaasta koilliseen on runsaat neljä kilometriä. Rantaviiva polveilee ja sen pituus on 16 460 metriä. Rannat ovat pääosin metsämaata ja paikoin varsin jyrkkiä. Allas jakautuu lounaiseen Lahdenpohjaan, keskiosan selkäalueeseen ja koilliseen Leilänlahteen. Lahdenpohja on syvä: sen eteläosassa sijaitsee Seljänalasen syvin kohta, 26,4 metriä. Järven keskiosan selkäalue on suurelta osin 15–25 metriä syvä. Leilänlahti on järven etelä- ja keskiosaa matalampi.
Seljänalasessa sijaitsee useita saaria ja luotoja, kuten puolentoista hehtaarin laajuinen Niemenholma järven koilliskolkassa. Järven eteläosassa on Papinsaari ja Savisaari.
Seljänalaseen virtaa vettä Koskenjokea pitkin lännestä Määrjärvestä. Järvien välinen kannas on noin sata metriä leveä, ja sillä sijaitsee luonnonsuojelualue. Määrjärven korkeustaso on vain 0,1 metriä Seljänalasta ylempi. Seljänalaseen virtaa laskupuroja myös läheisiltä lammilta. Seljänalasen luusua sijaitsee altaan eteläkolkassa. Vedet virtaavat Keskiportin (40,6 metriä mpy) kautta Anskunjokeen ja edelleen Finnsjöniin (25,9 metriä mpy).
Seljänalanen on tyypiltään vähähumuksinen järvi. Maa- ja metsätalous sekä asutus kuormittavat sitä. Järven ekologinen tila on hyvä, vesitilavuus on 32 910 000 kuutiometriä.
Vesistösuhteet

Seljänalanen (82.002.1.048) kuuluu Fiskarsinjoen vesistöön (82.002), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Fiskarsinjoen vesistöön kuuluu 76 vähintään hehtaarin laajuista järveä, joista Seljänalanen on laajin Määrjärven ja Degersjönin jälkeen. Seljänalasta seuraavat Simijärvi ja Brunkom träsk.
Seljänalasen itäpuolinen Lönnhammarinjärvi kuuluu Karjaanjoen vesistöön. Järvien välinen kannas on noin 300 metriä leveä, maasto kohoaa itäänpäin siten, että Lönnhammarinjärven korkeustaso on lähes 20 metriä Seljänalasta ylempi.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 metriä mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 metriä mpy) → Fiskarsinjoki → Suomenlahti.
Historia

Seljänalasen kaakkoisrannalta on löydetty kivikautinen asuinpaikka.
Aiheesta muualla

Kalasaalis.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Silmu (täsmennyssivu)

Silmu voi tarkoittaa muun muassa:
silmu, versokasvien kehityksensä alussa oleva verso
Etunimi

Silmu Ståhlberg, suomalainen näyttelijä
Sukunimi

Matti Silmu (1978–2021), suomalainen kitaristi (Yölintu), Simo Silmun veli
Simo Silmu (s. 1977), suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä ja sanoittaja (Yölintu)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Silmu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sandbumoen

| Sandbumoen |
| --- | --- |
 Sandbumoen
 Koordinaatit: 61°43′35″N, 9°32′57″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Innlandet
Kunta:  Sel
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,24 km²
Väkiluku (2023):  243
 – Väestötiheys:  1 012,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sandbumoen on taajama Selin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,24 neliökilometriä ja asukasluku 243 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sandbumoen Wikimedia Commonsissa
Sandbergin talo

Sandbergin talo kesällä 2018.
Sandbergin talo on Tampereella Keskustorin laidalla Kauppakadun ja Aleksis Kiven kadun kulmassa sijaitseva kolmikerroksinen liiketalo. Uusrenessanssityylisen talon suunnitteli Tampereen kaupunginarkkitehti F. L. Calonius, ja sen rakennuttaja oli apteekkari ja kaupunginvaltuuston jäsen Thomas Wilhelm Clayhills. Talo valmistui kolmessa vaiheessa: vanhin kulmarakennus valmistui 1882, Kauppakadun puoleinen siipi 1891 ja Keskustorin varren siipi 1897. Keskustorin puoleisen siiven porrashuone on säilynyt alkuperäisessä asussaan seinä- ja kattomaalauksineen.
Talo sai nimensä siinä vuodesta 1882 aina 1970-luvulle saakka toimineen Sandbergin rautakaupan (vuodesta 1906 Wm Sandberg Oy) mukaan. Vuonna 1878 toimintansa aloittaneen rautakaupan perustaja oli kauppias Wilhelm Sandberg (1843–1887). Sandbergin talossa toimi myös Uno Hagbergin apteekki vuosina 1905–1953. Tampereen ensimmäinen 16 tilaajan puhelinkeskus sijaitsi Sandbergin talossa, ja se otettiin käyttöön 26. toukokuuta 1882. Ensimmäinen puhelinjohto oli jo vedetty maalis-huhtikuun vaihteessa 1882 talossa sijainneesta Clayhillsin apteekista Pyynikin ravintolaan.
Rakennuksesta on käytetty myös nimeä Kekäleen talo. Kekäleen myymälä sijaitsi talossa vuosina 1977–2019.
Sandbergin talo on suojeltu asemakaavalla. Kaavamerkinnän mukaan kyseessä on ”rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas sekä kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”. Suojelumääräys koskee myös rakennuksen porrashuonetta.
Aiheesta muualla

Sandbergin talo 1910-luvulla, Kauppalehti 01.01.1914, nro 1, s. 137, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sandbergin talo Wikimedia Commonsissa
Solomon Duah

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. tammikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Kitee, Suomi
Pelipaikka: oikea laitalinkki
Pituus: 175 cm
Seura
Seura: FC Mauerwerk
Pelinumero: 17
Junioriseurat
2000–2007: HJS
2008–2012: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2016 | FC Inter | 123 | (16) |
| 2010 | → Sinimustat | 5 | (0) |
| 2011 | → TuTo | 9 | (1) |
| 2017 | KuPS | 15 | (0) |
| 2018 | Levanger | 8 | (2) |
| 2018 | → Levanger 2 | 18 | (3) |
| 2019 | TPS | 22 | (1) |
| 2020– | FC Mauerwerk | 16 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 216 | (23) |
Maajoukkue
| 2011 | Suomi U18 | 8 | (0) |
| 2012–2013 | Suomi U20 | 4 | (0) |
| 2012 | Suomi U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. helmikuuta 2022.
Solomon Duah (s. 7. tammikuuta 1993 Kitee) on ghanalais-suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki, mutta pystyy pelaamaan myös vasemmalla laidalla sekä laitapuolustajana.
Duah on Hämeenlinnan Jalkapalloseuran kasvatti. Hän pelasi Interissä sekä kaudella 2010 että kaudella 2011 yhden Veikkausliiga-ottelun. Kaudella 2012 hän esiintyi jo 15 Veikkausliiga-ottelussa ja teki niissä yhden maalin. Duah on edustanut Suomea nuorten maajoukkueessa sekä alle 18- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa.
Aiheesta muualla

Duah Veikkausliigan sivuilla
Duahin tilastot Palloliiton sivuilla[vanhentunut linkki]
Spring Fever (elokuva)

| Spring Fever |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edward Sedgwick
Käsikirjoittaja:  Frank Davis Albert Lewin Välitekstit: Ralph Spence
Perustuu:  Vincent Lawrencen näytelmään
Tuottaja:  Metro-Goldwyn-Mayer
Säveltäjä:  William Axt
Kuvaaja:  Ira H. Morgan (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Frank Sullivan
Pääosat:  William Haines Joan Crawford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   18. lokakuuta 1927 22. lokakuuta 1927 Maanlaajuinen
Kesto:  60 minuuttia / 78 minuuttia (TCM:n restaurointi 2008)
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Budjetti:  314 000 USD
Tuotto:  505 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spring Fever on vuonna 1927 ensi-iltansa saanut Edward Sedgwickin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäkomediaelokuva, jonka pääosissa ovat William Haines ja Joan Crawford heidän toisessa yhteisessä elokuvassaan. Spring Fever kertoo laivakuljetusvirkailijasta Jack Kellystä (Haines), joka teeskentelee olevansa mestarigolfaaja voittaakseen perijätär Allie Monten (Crawford) sydämen.
Spring Fever perustuu Vincent Lawrencen näytelmään, jonka pohjalta Frank Davis ja Albert Lewin laativat käsikirjoituksen. Ralph Spence teki elokuvan välitekstit. Metro-Goldwyn-Mayer oli elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. Spring Fever sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. lokakuuta vuonna 1927. Maanlaajuinen ensi-ilta oli 22. lokakuuta. Vaikka Spring Fever oli suuri menestys, kriitikot olivat epäileviä itse elokuvan suhteen. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 505 000 dollaria. Naispääosaa näyttelevä Joan Crawford sanoi elokuvasta: "Spring Fever oli kaikkien ajan ja rahan tuhlausta."
Spring Feverista tehtiin uudelleenfilmatisointi Love in the Rough vuonna 1930. Spring Fever julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  William Haines  | … |  Jack Kelly   |
|  Joan Crawford  | … |  Allie Monte   |
|  George K. Arthur  | … |  Eustace Tewksbury   |
|  George Fawcett  | … |  Herra Waters   |
|  Eileen Percy  | … |  Martha Lomsdom   |
|  Edward Earle  | … |  Johnson   |
|  Bert Woodruff  | … |  Pop Kelly   |
|  Lee Moran  | … |  Oscar   |
Aiheesta muualla

Spring Fever Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Spring Fever AllMoviessa. (englanniksi)
Slime (Dragon Quest)

Slime-hahmosta tehtyjä leivoksia
Slime on Dragon Quest -roolipelisarjan maskotti, jonka on suunnitellut Akira Toriyama. Slime muistuttaa muodoltaan vesipisaraa, jolla on kaksi silmää ja suuri hymy. Slime esiintyi ensikertaa Dragon Warrior -roolipelissä heikkona vastuksena, ja ensimmäisien vastustajien joukossa, jotka pelaaja tapasi. Slime myös edustaa Enix-puolta Square Enix-yhdistymisessä. Sen vastikkeena toimii chocobo, joka edustaa Squarea. Nämä kaksi olentoa koristavat myös virallista Square-Enix-kauppaa sekä liikkeen ostoskasseja.
Slime-hahmolla on myös omia spinoff-pelejä, joissa se on päähahmona, Slime MoriMori Dragon Quest, joka on ilmestynyt Game Boy Advance:lle. Peliä seurasi Dragon Quest Heroes: Rocket Slime, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti Nintendo DS- alustalle. Nämä pelit kertovat Slime-kansasta, jotka ovat älykkäitä, sivistyneitä, mutta myös söpöjä ja omalla tavallaan koomisia.
Erilaiset Slime-tyypit > Normaali

Nämä ovat vesipisaran muodossa, varustettuna kahdella silmällä sekä hymyilevällä suulla. Pelaaja kohtaa näitä myös muun kuin sinisen värisenä.
Erilaiset Slime-tyypit > Neste

Nämä näyttävät sulaneilta ja ovat sen vuoksi hieman isompia sekä kestävämpiä kuin normaalit Slimet.
Erilaiset Slime-tyypit > Yhdistelmät

Nämä Slimet muodostuvat kolmesta muusta Slimesta, jotka yhdistyvät, jos pelaaja ei voita Slimejä tarpeeksi nopeasti.
Erilaiset Slime-tyypit > Kuningas

Kuningas-Slimet ovat reilusti suurempia kuin muut Slimet sekä pitävät kruunua päässään.
Erilaiset Slime-tyypit > Metalli

Nämä Slimet ovat huomattavasti kestävämpiä kuin muut, vaikeampia löytää sekä juoksevat myös usein karkuun kohdatessaan pelaajan. Hävitessään taistelun nämä antavat pelaajalle huomattavan määrän kokemusta. Metallisia Slimejä on kaikkia edellä mainittuja tyyppejä. Metalliyhdistelmä-Slimet eivät muodostu kolmesta erillisesti Slimestä, vaan pelaaja kohtaa suoraan tämän vihollisen.
Erilaiset Slime-tyypit > Leijuvat

Näillä Slimeillä on lonkerot päänsä alapuolella ja ne leijuvat toimien pääasiassa parantajina, joita jotkut viholliset kutsuvat avukseen taistelussa.
Solomon Lozovski

Solomon Lozovski.
Solomon Abramovitš Lozovski (ven. Соломо́н Абра́мович Лозо́вский, alk. sukunimeltään Dridzo Дридзо́) 28. maaliskuuta 1878 Danilovka, Aleksandrovsk, Jekaterinoslavin kuvernementti, Venäjän keisarikunta–12. elokuuta 1952 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäjänjuutalainen bolševikkipoliitikko, joka toimi Neuvostoliiton ammattiliittojen johtajana, NKP:n keskuskomitean jäsenenä, SNTL:n korkeimman neuvoston jäsenenä, Neuvostoliiton apulaisulkoministerinä ja Neuvostoliiton tietotoimiston Sovinformbyroon johtajana. Lisäksi hän oli Korkeimman puoluekoulun kansainvälisten asioiden osaston johtaja. Lozovski oli viimeinen Josif Stalinin uhriksi joutunut vanha bolševikki, ja myös iällisesti vanhin.
Elämä

Lozovskin isä oli hepreanopettaja, joka opetti poikansa lukemaan ja kirjoittamaan hepreaksi sekä venäjäksi. Lozovskin äiti oli lukutaidoton. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1901 ja teki puoluetyötä Pietarissa, Kazanissa ja Harkovassa. Vuonna 1905 hän osallistui Venäjän vallankumoustapahtumiin ja Tampereen puoluekokoukseen. Vuosina 1909–1917 Lozovski asui Genevessä sekä Pariisissa, jossa hän osallistui Ranskan sosialistipuolueen ja ammattiyhdistysliikkeen toimintaan. Venäjälle palattuaan hänet valittiin Venäjän ammattiliittojen keskusjärjestön sihteeriksi. Joulukuussa 1917 Lozovski erotettiin bolševikkipuolueesta, mutta vuonna 1919 hänet hyväksyttiin uudelleen sen jäseneksi.
Vuosina 1918–1921 Lozovski työskenteli eri ammattiliittojen johtotehtävissä ja vuosina 1921–1937 kansainvälisen ammattiyhdistysinternationaalin Profinternin pääsihteerinä. Vuosina 1937–1939 hän oli kaunokirjallisuuden kustannusliikkeen Goslitizdatin johtaja. Vuosina 1939–1946 hän toimi Neuvostoliiton ulkoasiain varakansankomissaarina ja varaulkoministerinä. Vuosina 1941–1948 hän työskenteli myös Sovinformbyroon varajohtajana ja johtajana. Vuonna 1927 Lozovski valittiin NKP(b):n keskuskomitean ehdokasjäseneksi ja vuonna 1939 keskuskomitean jäseneksi. Hän toimi myös Venäjän, Neuvostoliiton ja Kominternin toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä sekä Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana.
Lozovski pidätettiin Neuvostoliiton juutalaisvastaisen kampanjan aikana 26. tammikuuta 1949. Vuonna 1952 hänet tuomittiin kuolemaan syytettynä maanpetoksesta ja ammuttiin. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1955.