stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Goncourt-veljekset

Veljekset Edmond de Goncourt ja Jules de Goncourt.
Goncourt-veljekset olivat kirjailijaveljekset Edmond de Goncourt (1822–1896) ja Jules de Goncourt (1830–1870).
Goncourt-veljekset kirjoittivat yhdessä ja olivat Gustave Flaubertin rinnalla uudenaikaisen naturalismin johtavia kirjailijoita. Naturalismin aikakausi alkoi heidän romaaneistaan Renée Mauperin (1864, Sairas sydän) ja Germinie Lacerteux (1865) . Heidän tyylinsä on huolellista ja kielensä rikasta. Romaanien perussävel on surumielinen, pessimistisen alistuva maailmankatsomus. Heidän tunnetuimmat romaaninsa ovat Renée Mauperin (1864), Germinie Lacerteux (1865), Manette Salomon (1867) ja Madame Gervaisais (1869). Veljensä kuoltua Edmond julkaisi muun muassa La fille Elisa (1878) ja Les frères Zemganno (1879). Lisäksi veljekset julkaisivat joukon taidetta ja kulttuurihistoriaa käsitteleviä tutkimuksia. Edmond de  Goncourt perusti jälkisäädöksellä akatemian (Académie des Goncourts), johon tulee kuulua kymmenenjäsentä ja jonka vanhan Ranskan akatemian vastakohtana tulee edustaa uusia kirjallisuuden suuntia.
Suomennetut teokset

Nuoren tytön tarina (Renée Mauperin); suom. Maija Koskenniemi, Helsinki: Kirja 1915
Nuoren tytön tarina. 2 (Renée Mauperin); suom. Maija Koskenniemi, Helsinki: Kirja 1915
Sairas sydän (Renée Mauperin); suom. Joel Lehtonen, Jyväskylä: Gummerus 1934
Katkelma romaanista Renée Mauperin on antologiassa Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja (WSOY 1934)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Goncourt-veljekset Wikimedia Commonsissa
Alexis v. Kræmer: Edmond ja Jules de Goncourt. Helios Förlag, Helsingfors 1906. Sarja: Konst och kultur 6
Hannu Pärssinen

Hannu Tapio Pärssinen (s. 24. syyskuuta 1960 Polvijärvi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen aitajuoksija. Hän edusti koko uransa ajan Viipurin Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Raimo Reinikka.
Kalevan kisoista Pärssinen saavutti 110 metrin aitajuoksusta kaksi pronssia vuosina 1983 sekä 1986. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa 4 x 100 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 1987 ja kaksi hopeaa vuosina 1983 ja 1984 sekä 4 x 400 metrin viestijuoksusta hopeaa vuonna 1984 ja pronssia vuonna 1985. Sisäratojen SM-kilpailuista Pärssinen voitti 60 metrin aitajuoksussa kolme kultaa vuosina 1982, 1983 ja 1984 sekä hopeaa vuonna 1985. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
Urheilu-uransa jälkeen Pärssinen on toiminut Oy Ford Ab:n toimitusjohtajana vuodesta 2005.[lähde? ]
Gat

Gat tarkoittaa seuraavia asioita:
Gat, etninen ryhmä Ghanassa
Gat (kaupunki), muinainen filistealainen kaupunki
Gat (Ghat), keidaskaupunki Libyassa
Azar Gat (s. 1959), israelilainen tutkija ja sotahistorioitsija
Grimstad Adressetidende, norjalainen paikallislehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gat”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anže Kopitar

| Anže Kopitar |
| --- | --- |
 Kopitar edustamassa Los Angeles Kingsiä vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1987 (ikä 37) Jesenice, Slovenia, Jugoslavian SLT
Kansalaisuus:   Slovenia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  101 kg
Seura
Seura:  Los Angeles Kings
Sarja:  NHL
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  Södertälje SK (SEL) Mora IK (Allsv.)
NHL-varaus:  11. varaus, 2005 Los Angeles Kings
Aiheesta muualla
www.anzeseleven.com
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Los Angeles Kings | 2012  |
|  | Los Angeles Kings | 2014  |
Kopitar Slovenian peliasussa.
Anže Kopitar (s. 24. elokuuta 1987 Jesenice, Slovenia, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on slovenialainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsiä ja on seuran kapteeni.
Ura > Ennen NHL-uraa

Kopitar pelasi ensimmäiset ottelunsa aikuisten tasolla kaudella 2002–2003 HK HIT Casino Kranjska Goran riveissä Slovenian jääkiekkoliigassa. Vuonna 2004 hän siirtyi Södertälje SK:hon Ruotsiin ja hän pelasi pääosan kaudesta 2004–2005 J20 SuperElit -junioriliigassa. Hän oli J20-liigan paras pistemies tehtyään 30:ssä runkosarjaottelussa 28 maalia ja annettuaan 21 maalisyöttöä. Kopitar pelasi 2004–2005 myös viisi runkosarjaottelua ja kymmenen pudotuspeliottelua Södertäljen edustusjoukkueessa Elitserienissä, mutta jäi tehopisteittä. Kauden 2005–2006 Kopitar pelasi kokonaan Södertäljen Elitserien-miehistössä, joka putosi kauden päätteeksi HockeyAllsvenskaniin.
Ura > NHL-ura

Los Angeles Kings varasi Kopitarin vuorolla 11 NHL:n varaustilaisuuden 2005 ensimmäisellä kierroksella. Kopitar oli ensimmäinen tuona vuonna varattu eurooppalaispelaaja. Hän siirtyi pelaamaan Pohjois-Amerikkaan syksyllä 2006 ja pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 6. lokakuuta, jolloin Kings kohtasi vierasottelussa Anaheim Ducksin. Kopitarista  tuli ensimmäinen NHL:ssä pelannut slovenialainen. Hän keräsi Kingsin 3–4-tappioon päättyneessä ottelussa eniten jääaikaa joukkueensa hyökkääjistä, runsaat 22 minuuttia, ja teki kaksi joukkueensa kolmesta maalista. Hän pelasi NHL-tulokaskaudellaan 2006–2007 72 runkosarjaottelua ja teki 61 tehopistettä, 20 maalia ja 41 syöttöpistettä. Hän oli Kingsin kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä Michael Cammallerin ja Aleksandr Frolovin jälkeen. NHL:n tulokkaiden pistepörssissä hän sijoittui niin ikään kolmanneksi, Jevgeni Malkinin ja Paul Stastnyn jälkeen.
Kaudella 2007–2008 Kopitar oli joukkueensa paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä Dustin Brownin jälkeen. Hän teki 77 tehopistettä, 32 maalia ja 45 syöttöpistettä, 82:ssa runkosarjaottelussa. Tammikuussa 2008 hän pelasi ensimmäistä kertaa NHL:n tähdistöottelussa. Kopitar oli Kingsin paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä, tällä kertaa Aleksandr Frolovin jälkeen, myös runkosarjakaudella 2008–2009, jolla hän teki 66 tehopistettä, 27 maalia ja 39 syöttöpistettä, 82:ssa ottelussa. Kaudella 2009–2010 hän oli ensimmäisen kerran sekä Kingsin sisäisen pistepörssin että maalipörssin voittaja. Hän teki 81 tehopistettä, 34 maalia ja 47 syöttöpistettä, 82:ssa runkosarjaottelussa. NHL:n pistepörssissä hän oli sijalla 17 ja maalipörssissä sijalla 12.
Kaudella 2011–2012 Kopitar oli voittamassa Los Angeles Kingsin seurahistorian ensimmäistä Stanley Cup -mestaruutta, kun New Jersey Devilsiä vastaan pelattu loppuottelusarja päättyi Kingsin 4–2-voittoon. Kopitar jakoi pudotuspelien pistepörssivoiton seuratoverinsa Dustin Brownin kanssa molempien tehtyä 20 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 12 syöttöpistettä, 20:ssä pudotuspeliottelussa.
NHL:n työsulun aikana 2012–2013 Kopitar pelasi Mora IK:n joukkueessa Ruotsin Allsvenskanissa. Kopitar valittiin vuonna 2012 Slovenian Vuoden urheilijaksi, jonka hän jakoi judoka Urška Žolnirin kanssa.
Kausi 2013–2014 oli ainakin tilastojen valossa slovenilaisen uran paras. Kopitar teki NHL:n runkosarjassa 82 otteluun pisteet 29+41=70. Hänen plusmiinuslukema oli peräti +34. Los Angeles Kings voitti lopulta seurahistoriansa toisen Stanley Cupin ja Kopitar pudotuspelien pistepörssin lukemin 5+21=26 tehotilaston ollessa +9. Slovenialainen on noussut yhdeksi maailman parhaista kahden suunnan senttereistä.
Kesällä 2016 Kopitar valittiin Kingsien kapteeniksi.
Ura > Maajoukkue

Kopitar on edustanut Sloveniaa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjassa kolmena vuonna, 2005, 2006 ja 2008. Vuonna 2007 hän edusti maataan 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa ja oli nostamassa Sloveniaa takaisin maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjaan. Kopitar oli turnauksen paras pistemies ja hänet palkittiin turnauksen parhaana hyökkääjänä ja arvokkaimpana pelaajana. Los Angeles Kings -sentteri teki olympiadebyytin muiden slovenialaisten tavoin Venäjää vastaan Talviolympialaisissa 2014 hänen saalistaessa syöttöpisteen 2–5-numeroihin päättyneessä pelissä. Maalinteossa hän onnistui ensimmäistä kertaa Slovenian voitto-ottelussa Slovakiaa vastaan. Uransa toisen olympiamaalin Kopitar iski Itävallan reppuun puolivälierien karsintapelissä piskuisen kiekkomaan edettyä sensaatiomaisesti puolivälieriin 4–0 -voitolla. Kopitar ei ollut kertaakaan jäällä vastustajan iskiessä maalin tasakentällisin.
Kopitar on pelannut Slovenian paidassa useaan otteeseen myös alle 18-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden turnauksissa.
Perhe

Kopitarin isä Matjaž Kopitar on entinen jääkiekkoilija, joka on toiminut myöhemmin jääkiekkovalmentajana. Anzen pikkuveli Gašper Kopitar pelaa hyökkääjänä ECHL-joukkue Manchester Monarchsissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anže Kopitar Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Patrice Bergeron Patrice Bergeron | Frank J. Selke Trophyn voittaja 2016 2018 | Seuraaja: Patrice Bergeron – |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jiří Hudler | Lady Byng Memorial Trophyn voittaja 2016 | Seuraaja: Johnny Gaudreau |
Gauselin suurtila

| Gauselin maatila> Storgården på Gausel.Sijainti |
| --- | --- |
 Gauselin maatila
Koordinaatit:  58°53′59.7″N, 5°43′47.6″E
Valtio:  Norja
Historia
Tyyppi:  asuinpaikka
Huippukausi:  pronssikausi − viikinkiaika
Kaupunki:  Stavanger
Merkitys:  Rautakautinen suumaatila
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gauselin maatila sijaitsee Gauselin kaupunginosassa Husebergetin laella Stavangerissa Rogalandissa Norjassa. Se on ollut kansainvaelluskaudella, merovingikaudella ja viikinkiajalla suurtila, josta on löydetty muun muassa jäänteitä pitkistätaloista, hautaröykkiöistä, niin sanottu kuningattaren hauta sekä kolme venehautaa. Varhaisimmat viljelyn merkit ovat pronssikaudelta asti.
Paikan asutushistoria

Muinainen maatila sijaitsee Gauselin korkeimmalla paikalla Husebegretilla, joka on pyöreälakinen moreeniselänne. Se kohoaa 89 metriä merenpinnan yläpuolelle, ja sen huipulta on hyvä näkyvyys kaikkiin ilmansuuntiin.
Husebergetin huippu on ollut asuttuna jo kivikaudella ja viljeltynä nuoremmalta pronssikaudelta asti (1800−500 eaa.). Maan laatu on erinomainen viljelyyn, minkä vuoksi kukkula on otettu varhain viljelyyn. Husebergetiltä on löydetty 21 muinaisrakennuksen pohjaa, mutta niitä on ollut samanaikaisesti käytössä vain kaksi tai kolme. Tutkimuksissa huomattiin, että jo kansainvaellusaikana 300 jaa. on paikalla ollut suurtila, jossa 40 metriä pitkä päärakennus ja suuri erillinen navetta tai lato rajasivat väliinsä suuren pihaton. Rakennuksien pohjat olivat aikaansa nähden tavallista suurempia, joten voidaan puhua rautakauden suurtilasta. Niiden läheltä löytyi kolmas rakennus, joka oli samanaikainen kuin kaksi muuta. Sitä pidetään juhlasalina.
Rautakauden edistyessä maatilan rakennukset siirrettiin mäen huipun tuntumaan.Sieltä löydetyt talot olivat 5 metriä leveitä ja 13−20 metriä pitkiä. Maatila oli suurtila myös viikinkiajalla (800−1030 jaa.), mistä todistavat rikkaat viikinkiaikaiset haudat. Silloisen talon rakennukset sijaitsivat samalla paikalla, jossa myöhemmin historiallisena aikana oli kartano.
Husebergetin maatila on ollut lähialueen huomattavin kartano, ja sen isäntä lienee ollut mahtisukunsa edustajana seutukunnan päällikkö. Tällaisen päällikön tehtävänä on ollut varustaa puolustus- ja sotajoukkiot ja varustaa veneet. Norjalaisten viikingit ovat saaneet sieltäkin sotajoukon, jolla valloitettiin Irlantia.
Löytäminen ja tutkimukset

Muinaisjäännökset tulivat tutkijoiden tietoon vuonna 1860, kun viljelijät raivasivat Husebergetin huipun ympäristöä viljelylle soveliaammaksi. He tasoittivat joitakin kumpuja ja poistivat kiviä, jotta auraaminen olisi ollut vaivattomampaa. He kaivoivat myös auki yhden kolmesta suuresta hautakummusta, jonka sisältä he löysivät venehaudan (Gauselin venehaudat). Veneeseen, joka on noin 10 metriä pitkä, oli rakennettu puinen hautakammio, johon oli haudattu mies mukanaan runsas esineistö 850-luvulta jaa. Vieressä oli toinen venehauta, joka sekin havaittiin tuolloin. Vuonna 1999 tutkittiin pellolla olevien suurempien hautakumpujen rakenteita. Ne olivat osittain säilyneet, vaikka maata on aurattu yli sataa vuotta. Eräs rakennelma sisälsi pienen venehaudan.
Vuonna 1883 löytyi varsin hyvin säilynyt rikkaan naisen hauta. Se on ajoitettu noin 850 jaa. tietämille päätellen haudasta löytyneistä koruista ja esineistä. Runsaan hautaesineistön ansiosta vainajasta on tullut tunnettu erityisesti siksi, että vain harvalle naiselle on pantu hautaan näin paljon arvokasta esineistöä. Häntä kutsutaankin Gauselin kuningattareksi (norj. Gauseldronningen). Husebergetin ympäristöstä tunnettiin vuonna 1900 yhteensä 22 hautakumpua. Ne on nykypäivänä tasoitettu maan tasalle, tai ne ovat hävinneet muulla tavoin.
Vuosina 1997−2000 suoritettiin alueella suuria arkeologisia kaivauksia, sillä paikalle suunniteltiin asuinaluetta. Ensin alue inventoitiin, jotta paikallistettaisiin vanhastaan tunnettuja kohteita. Samalla kartoitettiin uusia kohteita, joita löytyikin runsaasti. Stavangerin kunta myönsi vuonna 1998 hankkeelle 12 miljoonaan kruunuun rahoituksen, jolla oli tarkoitus tutkia 20 000 neliömetriä maata.
Läheisen metsän (norj. Gauselskogen) siimeksestä huomattiin tiheä kiviröykkiöalue, joka käsitti lähes sata kiviröykkiötä. Näistä 37 on hautaröykkiötä, 16 muita raivauskasoja, 43 kivilatomusta, 3 maalaispihaa (osin kivettyä), 2 talonpohjaa (18 m × 8,5 m, 12 m × 8 m) ja tienpohja (80 metriä pitkä). Hautaröykkiöt ovat usein alle metrin korkuisia ja 3−6 metriä halkaisijaltaan. Haudat viittaavat varhaiseen rautakauteen, jolloin hautausrituaalit olivat viikinkiaikaa vaatimattomampia.
Kirjallisuutta

Bakka, Egil: Gauselfunnet og bakgrunnen for det. I: Arkeologiske skrifter fra Historisk Museum i Bergen. Nr 7. 1993
Børsheim, Ragnar L.: Nye undersøkelser av Gauseldronningens grav. I: Frá haug ok heiðni. Nr 4. 1997
Børsheim, Ragnar L.: Gausel - en forhistorisk storgård. I: Frá haug ok heiðni. Nr 1-2. 2001
Børsheim, Ragnar L. og Eli-Christine Soltvedt: Gausel. Utgravningene 1997-2000. Arkeologisk museum i Stavanger, 2002. Serien AmS-Varia, nr 39
Bårdseth, Gro Anita: Kulturhistoriske undersøkelser på Gausel 1998 og 1999. Arkeologisk museum, 2002. Serien AmS-rapport, nr 17
Eriksen, Heidi Tangen: Utgravningene på Gausel i Stavanger - Gauseldronningens grav gjenfunnet. I: Frá haug ok heiðni. Nr 4. 1997
Holand, Ingegerd: Glassfunnene fra Gausel. I: Frá haug ok heiðni. Nr 2. 1998
Aiheesta muualla

Gauselturen, (Arkistoitu – Internet Archive) Matkailuopas
Goya-palkinto

Goya-palkinto (esp. Premio Goya) on Espanjan arvostetuin elokuva-alan palkinto. Palkintoa jakaa vuosittain Espanjan elokuvataide- ja tiedeakatemia (esp. Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas de España) tarkoituksenaan palkita erityisellä tavalla menestyneitä elokuvia, näyttelijöitä ja muita elokuva-alan vaikuttajia. Ensimmäinen palkintoseremonia järjestettiin 16. maaliskuuta 1987 Madridin Teatro Lope de Vegassa, ja nykyään tapahtuma on tammi- ja helmikuun vaihteessa. Alun perin palkintoa jaettiin 15 sarjassa, mutta sittemmin sarjoja on lisätty 28 sarjaan. Vuodesta 1999 lähtien kuhunkin sarjaan on aiemman kolmen ehdokkaan sijasta nimetty neljä ehdokasta.
Palkinto on nimetty taidemaalari Francisco de Goyan mukaan, ja palkintona on pronssinen Goyan rintakuva.
Aiheesta muualla

Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas de España
Internet Movie Database
Gate to the East

Gate to the East kuvattuna marraskuussa 2017.
Gate to the East (kiin.: 东方之门; pinyin: Dōngfāng zhī mén) on Suzhoussa Kiinassa sijaitseva 302 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin toiseksi korkein rakennus. Torni rakennettiin vuosina 2004–2015, ja siinä on 66 kerrosta. Tornissa on hotelli sekä asuin- ja toimistohuoneita.
Gate to the East sijaitsee itäisessä Suzhoussa Jinji-järven vieressä. Rakennus on saanut vaikutteita 1000–1800-luvuilla rakennetuista Suzhoun puutarhoista. Molemmmissa torneissa on teräsyhdin, ja ne on päällystetty komposiittimateriaaleilla. Torni sai kriittikkiä sen epätavallisesta muodosta, ja sitä verrattiin esimerkiksi housuihin.
Ammunta kesäolympialaisissa 1992

Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ammunnassa kilpailtiin seitsemässä miesten lajissa, neljässä naisten lajissa ja kahdessa yhteisessä lajissa.
Mitalistit > Miehet

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri | Juri Fedkin  Yhdistynyt joukkue | 695,3 (593+102,3) | Franck Badiou  Ranska | 691,1 (591+100,1) | Johann Riederer  Saksa | 691,7 (590+101,7) |
| 50 m pienoiskivääri, makuu | Lee Eun-Chul  Etelä-Korea | 702,5 (597+105,5) | Harald Stenvaag  Norja | 701,4 (597+104,4) | Stevan Pletikosić  Riippumaton joukkue | 701,1 (597+104,1) |
| 50 m pienoiskivääri, asennot | Gratša Petikjan  Yhdistynyt joukkue | 1267,4 (1169+98,4) | Robert Foth  Yhdysvallat | 1266,6 (1169+97,6) | Ryohei Koba  Japani | 1265,9 (1171+94,9) |
| 10 m ilmapistooli | Wang Yifu  Kiina | 684,8 (585+99,8) | Sergei Pyžjanov  Yhdistynyt joukkue | 684,1 (584+100,1) | Sorin Babii  Romania | 684,1 (586+98,1) |
| 25 m olympiapistooli | Ralf Schumann  Saksa | 690,0 (594+96,0) | Afanasijs Kuzmins  Latvia | 687,0 (590+97,0) | Vladimir Vohmjanin  Yhdistynyt joukkue | 686,0 (590+96,0) |
| 50 m pistooli | Kanstantsin Lukašyk  Yhdistynyt joukkue | 658,0 (567+91,0) | Wang Yifu  Kiina | 657,0 (565+92,0) | Ragnar Skanåker  Ruotsi | 657,0 (566+91,0) |
| 10m villikarju | Michael Jakosits  Saksa | 673,0 (580+93,0) | Anatoli Asrabajev  Yhdistynyt joukkue | 673,0 (579+93,0) | Luboš Račanský  Tšekkoslovakia | 670,0 (576+94,0) |
Mitalistit > Naiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 m ilmakivääri | Kab Soon Yeo  Korea | 498,2 (396+102,2) | Vesela Letševa  Bulgaria | 495,3 (396+99,3) | Aranka Binder  Riippumaton joukkue | 495,1 (393+102,1) |
| 50 m pienoiskivääri, asennot | Launi Meili  Yhdysvallat | 684,3 (587+97,3) | Nonka Matova  Bulgaria | 682,7 (584+98,7) | Malgorzata Ksiazkiewicz  Puola | 681,5 (585+96,5) |
| 10 m ilmapistooli | Marina Logvinenko  Yhdistynyt joukkue | 486,4 (387+99,4) | Jasna Šekarić  Riippumaton joukkue | 486,4 (389+97,4) | Marija Grozdeva  Bulgaria | 481,6 (383+98,6) |
| 25 m urheilupistooli | Marina Logvinenko  Yhdistynyt joukkue | 684,0 (587+97,0) | Li Duihong  Kiina | 680,0 (586+94,0) | Munkhbayar Dorjsuren  Mongolia | 679,0 (584+95,0) |
Mitalistit > Yhteiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Skeet | Zhang Shan  Kiina | 223 (200+23) | Juan Giha  Peru | 222 (198+24) | Bruno Rossetti  Italia | 222 (198+24) |
| Trap | Petr Hrdlicka  Tšekkoslovakia | 219 (195+24) | Kazumi Watanabe  Japani | 219 (195+24) | Marco Venturini  Italia | 218 (195+23) |
Mitalitilasto

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdistynyt joukkue | 5 | 2 | 1 | 8 |
| 2. |  Kiina | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3. |  Saksa | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 4. |  Korea | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5. |  Yhdysvallat | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6. |  Tšekkoslovakia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 7. |  Bulgaria | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8. |  Riippumaton joukkue | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9. |  Japani | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10. |  Latvia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10. |  Norja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10. |  Peru | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10. |  Ranska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14. |  Italia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 15. |  Mongolia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15. |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15. |  Ruotsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Suomalaiset

| Nimi: | Laji: | Tulos: | Sijoitus: |
| --- | --- | --- | --- |
| Petri Eteläniemi | 25 m olympiapistooli | 585 | 10. |
| Juha Hirvi | 50m  pienoiskivääri, asennot | 1264,8 | 4. |
| Juha Hirvi | 50 m pienoiskivääri, makuu | 699,5 | 6. |
| Juha Hirvi | 10 m ilmakivääri | 584 | 27. |
| Jorma Korhonen | Skeet | 196 | 16. |
| Matti Nummela | Trap | 136 | 44. |
| Timo Näveri | 50 m vapaapistooli | 548 | 31. |
| Timo Näveri | 10 m ilmapistooli | 569 | 39. |
| Sakari Paasonen | 10 m ilmapistooli | 680,1 | 5. |
| Sakari Paasonen | 50 m vapaapistooli | 558 | 11. |
| Pirjo Peltola | 50 m pienoiskivääri, asennot | 570 | 27. |
| Pirjo Peltola | 10 m ilmakivääri | 380 | 42. |
| Jari Pälve | 50 m pienoiskivääri, asennot | 1162 | 11. |
| Jari Pälve | 10 m ilmakivääri | 585 | 25. |
| Jari Pälve | 50 m pienoiskivääri, makuu | 592 | 26. |
Gustaf Christian Knorring

Gustaf Christian Knorring (9. maaliskuuta 1831 Pietari – 16. helmikuuta 1895, Venäjän keisarikunta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Knorringin vanhemmat olivat heraldikko, pietarilainen vaakunataiteilija Johan Gustaf Knorring (1801-1846) ja Friederike Louise Fehrmann (1806-1875), joka oli pietarilaisen maalarimestari Johan Christian Fehrmannin tytär. Kenraalimajuri Nikolai Johan Ferdinand Knorring (1836-1871) oli hänen nuorempi veljensä. Muita veljeksiä olivat Carl Constantin Knorring (1833-1834), Otto-Fredrik Knorring (1834-1882) ja Baltian rautateiden asemapäällikkö Alexander Rudolf  Knorring (1844-1882).
Hänen puolisonsa oli Alexandra Kohanova (s. 1836). Heille syntyi tytär Alexandra vuonna 1871.
Gustaf Christian Knorring tuli aliupseeriksi 10. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1851, josta hänet komennettiin samana vuonna oppilaaksi Helsingin junkkarikouluun. Sen suoritettuaan hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin H.K.K. Württembergin prinssi Eugenin krenatöörijääkärirykmenttiin vuonna 1854. Rykmentin pataljoonan adjutantiksi hänet nimitettiin vuonna 1855, jolloin hänet myös ylennettiin aliluutnantiksi. Seuraavana vuonna Knorring siirrettiin luutnanttina Henkivartioväen 1. Jekaterinoslavlin krenatöörijääkärirykmenttiin. Majuriksi hänet ylennettiin vuonna 1863 ja everstiluutnantiksi vuonna 1868. Knorring siirrettiin 2. Rostovin, H.K.K. Hollannin prinssi Frederikin krenatöörijääkärirykmenttiin vuonna 1869.
Erottuaan sotapalveluksesta everstinä syyskuussa 1876 hän palasi seuraavan vuoden huhtikuussa palvelukseen, jolloin hänet määrättiin Moskovan sotilaspiirin paikallisjoukkojen esikuntaan. Knorring siirrettiin Moskovan paikallisrykmenttiin seuraavana vuonna ja 129. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi vuonna 1878. Hän tuli samana vuonna ensin 43. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi ja sitten 78. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina huhtikuussa 1883.
HMS Royal Sovereign (1701)

| HMS Royal Sovereign |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Woolwichin telakka
Laskettu vesille:  heinäkuu 1701
Palveluskäyttöön:  tammikuu 1702
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1768
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 882 71/94 bm
Pituus:  53,19 m (tykkikansi) 43,15 m (köli)
Leveys:  15,33 m
Syväys:  5,82 m
Miehistöä:  780-580
Aseistus
Aseistus:  100 tykkiä
HMS Royal Sovereign oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1701 vesillelaskettu 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 29. lokakuuta 1697 Plymouthin telakalta, jossa sen vastaavana mestarina oli Fisher Harding. Se laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1701. Rakennusmateriaalina käytettiin muun muassa tulipalossa 1697 tuhoutuneesta HMS Royal Sovereignista pelastettua puutavaraa. Aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 puolikanuunaa, keskikannella saman verran kulveriineja ja ylimmällä tykkikannella 28 puolikulveriinia. Näiden lisäksi puolikannella oli kaksitoista 6 naulan tykkiä ja etukannella neljä 6 naulan tykkiä.
Alus loi pohjan vuoden 1719 hankintojen (engl. 1719 Establishment) 100-tykkisten alusten suunnittelulle. Lopulta se oli kuitenkin hankintojen ainoa tilattu ensimmäisen luokan alus, mutta HMS Royal William ja HMS Britannia muutettiin 1719 vastaamaan suunnittelua muutostöiden jälkeen.