stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NHL-kausi 1923–1924

| NHL-kausi 1923–1924 |
| --- | --- |
Järjestyksessä oleva kausi:  7.
Maa:   Kanada
Joukkueiden määrä:  4
Mestari:  Montreal Canadiens
Pistepörssin voittaja:  Cy Denneny
  ← 1922–1923 :  1924–1925 → 
NHL-kausi 1923–1924 oli NHL:n historian seitsemäs kausi. Sen aikana neljä joukkuetta pelasi kukin 24 runkosarjaottelua. NHL:n loppuottelusarjassa Montreal Canadiens kukisti alkuperäisen Ottawa Senatorsin yhteismaalein 5–2. Stanley Cup -finaaleissa Canadiens vuorostaan voitti WCHL:n Calgary Tigersin otteluvoitoin 2–0.
Kaudella 1923–1924 jaettiin ensimmäisen kerran runkosarjan arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävä Hart Trophy, ja sen sai Ottawa Senatorsin keskushyökkääjä Frank Nighbor. Runkosarjan piste- ja maalipörssin puolestaan voitti samassa joukkueessa pelannut Cy Denneny. Hän keräsi pelaamissaan 22 ottelussa yhteensä 24 tehopistettä, joista 22 oli maaleja ja 2 maaliin johtaneita syöttöjä.
Runkosarja

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ottawa Senators | 24 |  16 |  0 |  8 |  74 |  54 | +20 | 32 |
| 2 |  Montreal Canadiens | 24 |  13 |  0 |  11 |  59 |  48 | +11 | 26 |
| 3 |  Toronto St. Patricks | 24 |  10 |  0 |  14 |  59 |  85 | -26 | 20 |
| 4 |  Hamilton Tigers | 24 |  9 |  0 |  15 |  63 |  68 | -5 | 18 |
Lähde:
Runkosarja > Runkosarjan pistepörssi

Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit
| Pelaaja | Joukkue | O | M | S | Pist>  | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Cy Denneny | Ottawa Senators | 22 | 22 | 2 | 24 | 10 |
| Georges Boucher | Ottawa Senators | 21 | 13 | 10 | 23 | 38 |
| Billy Burch | Hamilton Tigers | 24 | 16 | 6 | 22 | 6 |
| Billy Boucher | Montreal Canadiens | 23 | 16 | 6 | 22 | 48 |
| Aurèle Joliat | Montreal Canadiens | 24 | 15 | 5 | 20 | 27 |
| Babe Dye | Toronto Saint Patricks | 19 | 16 | 3 | 19 | 23 |
| Jack Adams | Toronto Saint Patricks | 22 | 14 | 4 | 18 | 51 |
| Reg Noble | Toronto Saint Patricks | 24 | 12 | 5 | 17 | 79 |
| Frank Nighbor | Ottawa Senators | 20 | 11 | 6 | 17 | 16 |
| Howie Morenz | Montreal Canadiens | 24 | 13 | 3 | 16 | 20 |
Loppuottelut

| Päivä | Joukkue 1 | Tulos | Joukkue 2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 8.3. | Montreal Canadiens | 1-0 | Ottawa Senators |
| 11.3 | Montreal Canadiens | 4-2 | Ottawa Senators |
Montreal Canadiens voitti NHL:n mestaruuden yhteismaalein 5-2 ja eteni Stanley cupin pudotuspeleihin PCHA ja WCHL -liigojen mestareiden kanssa. Montreal voitti lopulta Stanley cupin voitettuan välierissä PCHA:n Vancouver Maroonsin ja loppuottelusarjassa WCHL:n Calgary Tigersin. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin ensimmäinen ja seuran koko historian toinen Stanley Cup -mestaruus.
NHL-palkinnot

| --- | --- |
Prince of Wales Trophy:: Montreal Canadiens 
Hart Trophy:: Frank Nighbor, Ottawa Senators
Wisconsin-jääkausi
Wisconsin-jääkauden vaiheita > Jääkauden alkuvaihe

Suhteellisen pieniä jäätiköitä syntyi Amerikkaan 115 000–75 000 vuotta sitten, jolloin nähtiin kaksi suurta jäätiköitymistä. Jääkauden alussa 117000–107000 oli pohjois-Amerikassa kylmempää ja kosteampaa kuin nyt. Brörupia vastaavalla intersstadiaalilla oli koillis-USA:ssa nykyistä lämpimämpiä ja kosteampia kesiä, mutta kylmä ja kuiva plasivat seuraavalla jäätiköitymisellä MIS 5b.
Vasta noin 79 000–65 000 vuotta sitten oli suuri jäätiköityminen. Tähän liittyvä Altonain-jäätikkö saapui Chicagon seuduille ehkä noin 60 000 vuotta sitten. Tämän jälkeen alkoi lämpimämpi interstadiaalivaihe, jolloin Kordillieerien jäätikkö suli lähes kokonaan. Koettiin kylmiä vaiheita, jolloin jäätikkö kasvoi korkeintaan Kanadan kilpeä vastaavalle alueelle. Noin 60 000–30 000 vuotta sitten Länsi-Kanada oli suurelta osin jäätön.
Luoteis-Pannsylvanian Titusvillessä oli interstadiaali ainakin 40 000–35 000 radiohiilivuotta sitten. Pohjois-Illinoisissa oli noin 47000–24000 eaa. mäntyä ja kuusta sekä hieman pajua ja koivua, joko avoimessa maastossa harvana tai metsänä. Toronton Keski-Wisconsinin jäätön Torncliffen muodostuma on TL-ajoitettu aikaan yli 28 000 vuotta sitten.
Noin 30 000 vuotta sitten Pohjois-Amerikassa oli interstadiaali. 30 000–27 000 radiohiilivuotta sitten oli Keski-Wisconsinin interstadiaalin minimi, jolloin jäätikkö ulottui suunnilleen Kanadan kilpeä vastaavalle alueelle. Jään rajoina oli silloin Michiganjärven pohjoisosa, Huron­järven pohjoisosa, ja Eriejärven itäosa sekä suunnilleen Saint Lawrence -joki. Jää peitti Ison Karhu­järven, Ison Orja­järven, Winnipeg­järven ja Ylä­järven.
Noin 28 000 vuotta sitten jää vetäytyi Chicagon seuduilta ja siellä alkoi Farmdalian-välikausi, joka oli 28 000–22 000 vuotta sitten. Vaikka jää laajeni muualla, alue pysyi pitkään jäättömänä. Michiganin allas pysyi lämpimällä kaudellakin osittain jäätyneenä. Tämä selittyy sillä, että jäätikön reuna koostui erillisistä jääsilmukoista, jotka laajenivat ja supistuivat eri tahdissa eri aikoina.
Wisconsin-jääkauden vaiheita > Jääkauden huippukohta Amerikassa

Noin 27 000 radiohiilivuotta sitten alkoi massiivinen jääkauden huippukohdan jäätiköityminen. Merenpinta laski nopeasti, ja jäätikkö laajeni huimaa vauhtia 27 000–24 000 radiohiilivuotta sitten. Luoteessa, etelässä ja koillisessa jää eteni maksimiinsa 24 000–23 000 radiohiilivuotta  sitten, mutta hyvin kaukana pohjoisessa 21 000–20 000 radiohiilivuotta sitten.
Noin 25 000 vuotta sitten ilmestyi lössi nykyisen Illinoisin pohjois­osiin, noin kaksi­tuhatta vuotta myöhemmin sen etelä­osiinkin. Jää Illinoisissa pysyi maksimia edeltävässä stadiaalissa Marengo-vaiheeseen saakka ennen vuotta 25 000 radiohiilivuotta sitten, mutta vetäytyi hieman vuoden 22500 tienoilla. Mutta se alkoi laajeta uudestaan kohti maksimia ehkä noin 22 000 radiohiilivuotta sitten.
Jää oli laajimmillaan Montanasta Connecticutiin noin 22 000–20 000 radiohiilivuotta sitten. Jään laajuusmaksimeja oli eri puolilla Quebecista ja Keewatinista leviävää Laurentiden jäätikön eteläreunaa Kalliovuorten itäpuolella etelässä varsinkin 22 000–21 500, 20 500–19 500, 16 000 vuotta sitten ja erässä Keewatinin jääsilmukassa Keskilännessä vielä 14 000 radiohiili?vuotta sitten. Kordillieerien jäätikön maksimit olivat Tyynenmeren rannalla eri paikoissa 24 000, 16 000, 15 000 ja 13 000 radiohiili?vuotta sitten.
Kanadan koillisrannikolla jään maksimi saavutettiin vasta 10 600–10 400 radiohiilivuotta sitten ja Baffinin­saaren luoteisrannassa 9500 radiohiilivuotta sitten .
Jäätikkö levisi Michiganin jääsilmukassa Illinoisissa laajimmilleen Peorian lähelle Shelby-vaiheessa hieman jälkeen 19 680 radiohiilivuotta sitten. Se aaltoli siellä vielä melko laajoilla noin 18 000–17 000 radiohiilivuotta sitten Putnam- ja Livingston-vaiheissa. Putnam oli noin 17 690 radiohiilivuotta sitten ja Livingston noin 17 000 radiohiilivuotta sitten.
Yleisesti ottaen jää oli Amerikassa laajimmillaan aikaisemmin ja/tai pitempään kuin Euroopassa. Jääkentät olivat Pohjois-Amerikassa suurimmillaan 25 000–23 000 tai 24 000–21 000 radiohiilivuotta sitten hieman ennen maailman jääkauden maksimia LGM:ää, jaa Kordillieerien jääkenttä laajeni maksimiinsa paljon myöhemmin, 4 000 vuotta maailman LGM:n jälkeen.
LGM:ään liittyen kylmintä oli 22 000–19 000 kalenterivuotta sitten.. Chicagon alueen Woodfordian-vaihe oli 22 000–12 500 radiohiilivuotta sitten. Jäätikkö oli tällöin siellä vahvana, 0,6–1 km paksuna. Chicagon alueelle syntyivät vuorollaan Barlinan, Marengon, Gilbertsin, Fox Laken ja Caryn päätemoreenit.
Erään jäätikköjärven alueella alkoi kuivua 33 000 kalenterivuotta sitten, ja koko järvi kuivui 25 000–23 500 vuotta sitten. Kalliovuorilla Pinedalen jäätiköityminen oli 30 000–10 000 vuotta sitten, jää siellä maksimissaan 23 500–21 000 vuotta sitten.
Wisconsin-jääkauden vaiheita > Jään vetäytyminen

Jäätikkö pysytteli melko suurena noin 18 000–14 000 radiohiilivuotta sitten vetäytyen vain hieman. Ehkä jo 15 000<, viimeistään 14 000–12 000 kalibroimatonta radiohiilivuotta sitten Kanadan länsirannikko alkoi vapautua jäästä, ja 12 000 radiohiilivuotta sitten jää oli siellä vetäytynyt jo hieman sisäosiin. 12 000 radiohiilivuotta sitten Laurentiden jääkenttä tuotti sulamisveden pulssin, joka viilensi Atlanttia.
12 000 radiohiilivuotta sitten Hudsoninlahti oli jäätön Quebecin seuduilta, mutta sen eteläpuolella ylämailla oli jään saareke. Näihin aikoihin syntyi hyvin kapea jääkäytävä Kalliovuorten itäpuolelle Kordillieerien ja Laurentiden jääkilpien väliin. Tämä jääkäytävä leveni nopeasti jo 12 000–11 000, 10 000–9 000 vuotta sitten, jolloin jää vetäytyi aivan Athabasca- ja Orjajärven länsipuolelle.
Jää oli hieman vetäytynyt jo 16 500 vuotta sitten muun muassa Saint Lawrencen lahdelta pois, mutta oli vielä Isojenjärvien eteläosassa. Noin 14 500 radiohiilivuotta sitten oli kylmä Heirichin tapahtuma H-1.. Jää alkoi vetäytyä merkittävästi vasta 14 000 radiohiilivuotta sitten, ja vasta 11 000–10 000 radiohiilivuotta sitten Ylä-Arktisella alueella.
13 750 kalenterivuotta sitten Kanadan jääkäytävä oli auki, ja jää vetäytynyt IsojenJärvien keskiosaan. 11 500 vuotta sitten jäätikön reuna oli Isojenjärvien pohjoispuolella, ja Keski-Kanadassa oli suuria jäätikön patoamia järviä. Itä-Kanadan yllä ollut mannerjäätikkö oli yhä tällöin, holoseenikauden alussa suuri.
11 000 radiohiilivuotta sitten Kordillieerien jääkilpi oli pirstoutunut osiin. Jää pystyi patoamaan Kanadan keski- ja eteläosiin jääjärviä ehkä ainakin vielä 9000–8000 uncal? bp, jolloin jää vielä suuri Hudsoninlahden yllä. Noin 8 000 uncal? bp jäätikkö oli sulanut Hudsoninlahden yltä, ja jakautunut Nunavutin-Baffininsaaren ja Labradorin niemimaan osioihin. Labradorin niemimaalla ja Baffininsaaressa oli melko suuri jäätikkö vielä 7000–6000 ka uncal? BP.
Noin 8 900 kalenterivuotta sitten Hudsoninlahti oli vielä mannerjäätikön peitossa, ja patosi suuret Agassizin ja Ojibwayn jääjärvet. Noin 8 400 kalenterivuotta sitten jäätikkö oli jakautunut Nunavutin-Baffininsaaren ja Labradorin niemimaan osioon. Joidenkin tietojen mukaan jakautuminen olisi alkanut Baffininsaaren kohdalla noin 8 900 kalenterivuotta sitten, eli 8 000 radiohiilivuotta sitten.
Noin 6 000–4 000 ka bp Kanadan saarten jäätiköt olivat supistuneet lähes nykyiseen kokoonsa, ja mantereella ei ollut enää jäätä. Labradorin ja Nunavutin jäätiköt olivat sulaneet. Noin 5 700 vuotta sitten Labradorin niemimaan eräässä pienessä osassa oli vielä jäätä.
Siperian–Alaskan-maasilta ja Kordillieerien jääkäytävä

Beringinsalmi erottaa kaksi suurta mannerta, Aasian ja Amerikan toisistaan. Siperia ja Alaska ovat lähellä toisiaan matalan meren erottamina, jonka syvyys on maksimissaan 48–49 metriä. 
Kun jääkauden aikana merenpinta oli alimmillaan, Beringinsalmen yli saattoi kävellä jo 24 000 vuotta sitten. Merenpinta oli alimmillaan noin 20 000 vuotta sitten. Arvellaan sillan olleen olemassa vielä 9 000–14 600 vuotta sitten. Edellisen kerran Beringinsalmi oli maata yli 37 000 vuotta sitten. Pohjois-Amerikan suurimmat jäätiköt olivat Hudsoninlahden yllä ja Kordillieerien (Kalliovuorten) vuoristoissa. Kun jäätiköt olivat laajimmillaan, nämä kaksi jääkenttää olivat sulautuneet yhteen. Mutta kun ilmasto lämpeni hiukan, jäät vetäytyivät erilleen toisistaan. Näin syntyi Kalliovuorten länsiosan seuduille jääkäytävä 12 000 vuotta sitten. Samoihin aikoihin syntyivät myös Salpausselät.
Jääkäytävä ja maasilta olivat auki monta kertaa Veiksel-jääkauden aikana. Maasilta syntyi ensimmäisen kerran vähän yli 70 000 vuotta sitten. Jääkäytävä avautui mahdollisesti noin 55 000 vuotta sitten. Jääkäytävä oli edellisen kerran ennen jäätikön maksimia auki noin 30 000–25 000 vuotta sitten. Beringinsalmen maasillan eli Beringian ja Kordillieerien jääkäytävän aukioloajoista voidaan tehdä olettamuksia siitä, milloin ihminen olisi saapunut Amerikkaan. Itä-Aasiassa oli ihmisiä jo 70 000 vuotta sitten, mutta nykyihminen alkoi asuttaa Siperiaa vasta 30 000–25 000 vuotta sitten. Viimeisen kerran jääkäytävä avautui ehkä jo 13 400 vuotta sitten, ja maasilta saattoi sulkeutua 12000 vuotta sitten. Ihmiset, paleointiaanit asuttivat Pohjois-Amerikkaa mahdollisesti jo 15 000, varmasti viimeistään 12 000 vuotta sitten. Jos Amerikassa on ollut ihmisiä yli 25 000 vuotta sitten, asutuksen on täytynyt olla äärimmäisen harvaa. Ihmiset olisivat kyenneet asuttamaan hitaastikin liikkuen Amerikan noin tuhannessa vuodessa.
Amerikan jääjärvien tyhjeneminen vaikutti koko maapallon ilmastoon jääkaudella?

Nuorempi Dryas -kausi alkoi nopealla ilmaston kylmenemisellä, joka oli 3–6 astetta. Tämä tapahtui noin 12 600 vuotta sitten. Noin 8 200 vuotta sitten vallitsi muutaman vuosikymmenen mittainen kylmä kausi, joka näkyy piikkinä Antarktiksen ja Grönlannin jäänäytteistä laadituissa lämpötilakäyrissä. On arveltu, että kylmä nuorempi dryaskausi noin 12 200 vuotta sitten olisi syntynyt Kanadan Manitobassa ja sen ympäristössä sijainneen valtavan 440 000 km²:n laajuisen Agassiz-jää­järven purkautuessa mereen Lawrencen lahden kautta. Agassiz-järven paikalla on nykyään Winnipegjärvi. Agassiz-järvestä tapahtui ennen Lawrencea makean veden purkauksia Susquehanna-joen kautta. Jääjärvi olisi muuttanut merivirtojen kulkua. 8 200 vuotta sitten sattunut "kylmä piikki" olisi johtunut Agassiz-järven purkautuessa Hudsoninlahden kautta olevan jääjärven purkautuessa noin 7 400–8 400 vuotta sitten.
Agassiz-järvestä purkautui aikavälillä 8 400–13 400 vuotta sitten kaikkiaan 1 600–160 000 km³ vettä. 12 600 vuotta sitten jääjärvestä purkautui 0,3 Sv vettä ja 8 400 vuotta sitten 5,2 Sv vauhdilla 163 000 km³ aiheuttaen Labradorinmerellä luultavasti tsunamin. Agassizin lisäksi oli Ojibway-jääjärvi. Kylmien ja lämpimien kausien vuorottelu on saattanut johtua jääjärven tyhjenemisistä. Kylmä jääjärven vesi olisi sekoittanut merivirrat ja laukaissut ilmastonmuutoksia. Merenpohjan kerrostumista on havaittu kaksi kylmää tapahtumaa: suuri 8 490 (8 500–8 700) ja pieni 8 290 vuotta sitten. Pieni tapahtuma näkyy eräiden tutkijoiden mukaan sedimenteissä orgaanisen aineen määrän laskuna: muutoksena, joka tulkitaan syvänveden määrän laskuna. On kuitenkin esitetty, että Agassizista vapautunut suolaton vesi olisi virrannut etelään; ei Atlantille pysäyttämään merivirtaa, joka tasaa siellä lämpöä.
Amerikan jääsilmukoita

Amerikassa olleita jääsilmukoita, eli jään kielekkeitä.
| --- | --- |
Champlain-Hudson lobe, N.Y. New York?: Lake Michigan lobe, Illinois/Wisconsin.
Finger Lakes lobe, N.Y. New York?: Green Bay lobe, Wisconsin.
Grand River lobe, Ohio.: Chippewa lobe, Pohjois-Wisconsin.
Scioto lobe, Ohio.: Superior lobe, MN (Minnesota?)/Wisconsin.
Maumee lobe, Ohio/Indiana.: Des Moines lobe, MN (Minnesota?)/Iowa.
Saginaw lobe, Michigan.: James valley lobe, N/S (Pohjois/Etelä) Dakota.
Wisconsin-jääkauden jako

Jäätiköitymiset (vuotta sitten)
Varhais-Wisconsin eli eowisconsin 115–75 000 vuotta sitten
Keski-Wisconsin
Jäätiköityminen MIS4, (75 000–60 000): Guildwood-jäätyköityminen eli Tahoye, jää eteni Lounais-Albertaan Kanadassa
Vaihteleva MIS3 60 000–25 000, Sama kuin Tenaya-jäätiköityminen ja Port Talbot-interstadiaali
Myöhäis-Wisconsin (Woodfordian, Tioga-jäätiköityminen) 25 000–10 000 vuotta sitten, jäätikkö laajimmillaan noin 23 400 vuotta eli 20 000 radiohiilivuotta sitten.
Tarkempi jako:
Varhais-Wisconsin eli eowisconsin
MIS 5d 115 000–105 000: stadiaali
MIS 5c 105 000–93 000: interstadiaali
MIS 5b 93 000–85 000: Nicolet-stadiaali (Isoillajärvillä)
MIS 5a 85 000–75 000: St. Pierre-interstadiaali
Keski-Wisconsin 75 000–25 000 vuotta sitten (BP)
MIS 4 (75 000–60 000): Guildwoodin stadiaali (Isoillajärvillä)
Tazewell
Altonian Advance(s) 67 000 BP
MIS 3 (60 000–25 000)
Port Talbot 1-interstadiaali 47 000–44 000 BP
jäätikkö eteni 44 000 BP
ja lyhyitä stadiaaleja ja interstadiaaleja
Port Talbot 2-interstadiaali 38 000 kalenterivuotta sitten
Farmdalian-vetäytyminen 28 000 BP (jää vetäytyi minimiinsä??)
Myöhäiswisconsin 25 000–10 000 BP, MIS2
Two Creeks-vetäytyminen 12 000 BP
Jää eteni vielä 8 000 radiohiilivuotta sitten Ontariossa keskilännessä.
Aiheesta muualla

Map of glacial Lake Agassiz by Minnesota Dept. of Natural Resources (Arkistoitu – Internet Archive)
Le retrait des glaces wisconsiniennes, les Grands Lacs, la Mer de Champlain, et le fleuve Saint-Laurent.
Late Quaternary Vegetation History of Northern North America Based on Pollen, Macrofossil, and Faunal Remains Arthur S. Dyke, Géographie physique et Quaternaire, Volume 59, numéro 2–3, 2005, p. 211–262
Aiheesta muualla > Beringin maasilta

Bering Land Bridge National preserve
What is Beringia?
D.K. Jordan, "Prehistoric Beringia" (Arkistoitu – Internet Archive)
Yukon Beringia Interpretive Centre
An animation of the flooding of the Bering land bridge over the last 20,000 years
Anni Saastamoinen

| Anni Saastamoinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. tammikuuta 1986 (ikä 39) Keitele
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  Toimittaja, radiojuontaja
Kirjailija
Äidinkieli: Suomi
Aikakausi:  2020-luku
Esikoisteos:  Depressiopäiväkirjat (2017)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anni Saastamoinen (s. 7. tammikuuta 1986 Keitele) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Saastamoinen on opiskellut Isossa-Britan­niassa filoso­fiaa ja Suomessa radiotoimittajaksi. Saastamoinen juontaa Etusivu-ohjelmaa YleX-radiokanavalla ja kirjoittaa kolumneja Seura-lehdelle.
Aikaisemmin Saastamoinen on työskennellyt Iltalehdelle ja tehnyt Ylelle Depressiopäiväkirjat-nimistä podcastia. Saastamoisen samanniminen esikoiskirja julkaistiin vuonna 2017.
Saastamoisen esikoisromaani Sirkka ilmestyi kustannusyhtiö Kosmoksen kustantamana vuonna 2019. Vuonna 2022 julkaistiin Saastamoisen toinen romaani Ja mutta että sitten, jonka kustansi Gummerus.
Teokset

Depressiopäiväkirjat. Kosmos 2017. ISBN 978-952-7144-36-7.
Sirkka. Kosmos 2019. ISBN 978-952-7144-81-7.
Ja mutta että sitten. Gummerus 2022. ISBN 978-951-2423-22-4.
Aiheesta muualla

Anni Saastamoinen Twitterissä
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Victoria Woodhull

| Victoria Woodhull |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23.9.1838 Homer, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 9.6.1927 Bredon, Iso-Britannia
Vanhemmat:  Reuben Buckman Claflin, Roxanna Hummel Claflin
Puoliso:  Canning Woodhull (n. 1853-?) Eversti James Blood (n. ?-1876) John Biddulph Martin (n. 1883-1927)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Victoria Claflin Woodhull (23. syyskuuta 1838 – 9. kesäkuuta 1927) oli maineikas yhdysvaltalainen suffragetti. Hän puhui muun muassa naisten oikeuksien, vapaan rakkauden ja spiritualismin puolesta. Lisäksi hän oli ensimmäinen nainen, joka perusti pankkiiriliikkeen Wall Streetille ja asettui ehdolle Yhdysvaltain presidentinvaaleissa.
Lapsuus ja nuoruus

Victoria Woodhull syntyi Homerissa, Ohiossa vuonna 1838. Hänen isänsä oli Reuben "Buck" Buckman Claflin ja äitinsä Roxanna Claflin. Victorialla oli kuusi sisarusta: Hebern, Maldon, Margaret Ann, Polly, Utica sekä Tennessee Celeste, josta tuli hyvin läheinen Victorian kanssa.
Woodhullin perhe joutui muuttamaan usein, koska Buck Claflin sotkeutui rikoksiin ja joutui helposti vaikeuksiin. Hän hankki perheen elatuksen erilaisilla huijauksilla, kuten myymällä patenttilääkkeitä ja esiintymällä valelääkärinä.
Sekä Victoria että Tennessee kokivat lapsesta lähtien omaavansa yliluonnollisia kykyjä. Victoria kertoi kolmivuotiaasta lähtien omaavansa yhteyden henkimaailmaan, hän muun muassa leikki vauvana kuolleiden sisarustensa kanssa ja kertoi saavansa yhteyden kuolleiseen naapureihin. Tennessee puolestaan pelotteli leikkitovereitaan viisivuotiaana väittämällä pystyvänsä lukemaan heidän ajatuksensa. Kun Foxin sisarukset synnyttivät spiritualistisen liikkeen 1840-luvun loppupuolella, Buck Claflin ohjasi Victorian ja Tennesseen luonnolliset taipumukset taloudellisesti kannattavaan suuntaan ja alkoi kiertämään siskosten kanssa meedioistuntoja pitäen. Istunnot osoittautuivat menestykseksi ja tuottivat riittävästi rahaa perheen elättämiseen.
Vuonna 1853 Victoria avioitui rochesterilaisen lääkärin Canning Woodhullin kanssa. Victoria oli vain 15-vuotias, ja avioliitto epäonnistui Canningin alkoholismin vuoksi. Heillä oli kaksi lasta, Byron ja Zulu Maude.
Koska Canning Woodhull ei kyennyt elättämään perhettään, Victoria palasi perheensä pariin. Yhdessä siskonsa Tennesseen kanssa he olivat pääesiintyjiä Buck Claflinin organisoimalla kiertueella, jossa tarjolla oli meedioistuntoja ja Buckin kehittelemiä syöpähoitoja. Kiertueen aikana, vuonna 1866, Victoria tutustui St.Louisissa eversti James Harvey Bloodiin, josta tuli Victorian pitkäaikainen kumppani.
Vapaa rakkaus

Blood oli kohtelias, koulutettu ja arvostettu mies ja uskoi vapaan rakkauden oppiin. Victorialla oli nyt nimi ja teoria elämäntyylille, jota hän ja hänen sisarensa olivat eläneet. Aikana, jolloin avioero oli äärimmäisen harvinaista ja naisten vaikea saada useimmissa osavaltioissa, vapaan rakkauden kannattajat pitivät avioliittoa instituutiona, joka voi vangita ihmiset onnettomaan elämään. Heidän mielestään avioliitto olisi tunnustettava sosiaaliseksi kumppanuudeksi, ja jos suhteesta puuttuisi jokin elementti, kuten seksuaalinen tyydytys tai kumppanuus, puolisoiden tulisi antaa löytää se elementti rakastamalla useampaa kuin yhtä yksilöä. Kuten Woodhull myöhemmin kirjoitti: "Parittelu ilman rakkautta on prostituutiota."
Woodhull puhui yhteiskunnan tekopyhyydestä ja kaksoisstandardeista. Avioliiton ulkopuolisissa suhteissa vain naisen piti pelättä raskautta tai aineen menettämistä. Jos puoliso teki aviorikoksen, miehen oli paljon helpompi ottaa avioero kuin naisen. Kunnialliset naiset eivät voineet myöntää julkisesti seksuaalista halua, kun taas kunnialliset miehet saattoivat käyttää prostituoitujen palveluita.
New York ja ura pörssimeklarina

Victoria sai avioeron Canning Woodhullista, meni naimisiin James Harvey Bloodin kanssa ja asettui New Yorkiin, minne myös Tennessee ja muu perhe muuttivat. Kaupungin älykköpiirit ja radikaalit seurustelivat Victorian salongissa. Victoria oppi heiltä, miten onneton naisten asema oli myös oikeudellisessa ja poliittisessa elämässä.
Victoria perusti yhdessä siskonsa Tennesseen kanssa pankkiiriliikkeen Wall Streetille. Woodhull, Claflin & Company avattiin vuonna 1870 Cornelius Vanderbiltin tuella ja se teki sisaruksista varakkaita naisia.
Ura päätoimittajana

Toukokuussa 1870 Victoria ja Tennessee hyödynsivät pörssivoittojaan ja perustivat lehden, jonka nimeksi tuli Woodhull & Claflin's Weekly.  Lehti ilmeistyi kuuden vuoden ajan ja se tuli kuuluisaksi artikkeleistaan, jotka käsittelivät muun muassa sukupuolivalistusta, vapaata rakkautta, naisten äänioikeutta, spiritualismia, kasvissyöntiä ja prostituution laillistamista. Lehdessä julkaistiin ensimmäinen englanninkielinen versio Karl Marxin Kommunistisesta manifestista vuonna 1871.
Tässä lehdessä aloitettiin myös Victoria Woodhullin presidenttikampanja.
Vuonna 1872 lehdessä julkaistiin artikkeli, jossa paljastettiin aikansa julkkispastorin Henry Ward Beecherin avioliiton ulkopuolinen suhde. Artikkeli johti oikeudenkäyntiin, jossa Beecher ei kuitenkaan saanut tuomiota. Oikeudenkäynti kuitenkin toi keskustelun seksuaalisuudesta ja miesten uskottomuudesta julkisuuden valokeilaan.
Poliitikkona

Vapaa rakkaus oli Woodhullin tärkein aate. Mutta kun hän ymmärsi, kuinka vähän laillisia ja poliittisia oikeuksia naisilla todella oli, hän otti naisten äänioikeuden edistämisen myös asiakseen. Tammikuun 11. päivänä 1871 hän esitteli edustajainhuoneen oikeuskomitean edessä aloitteen naisten äänioikeudesta. Tämä oli ensimmäinen naisen tekemä aloite kongressikomitealle ja aiheutti valtavan kohun.  National Woman's Suffrage Associationin (NWSA) liberaalit suffragistit kokivat toisaalta saavansa tästä näkyvyyttä, toisaalta pelkäsivät huonoa mainetta Woodhullin rakkauspuheiden takia. NWSA lähetti valtuuskunnan, mukaan lukien Susan B. Anthonyn, kuulemaan Woodhullia.
NWSAn jäsenet perustivat puolueen ja pyysivät Woodhullin sen presidenttiehdokkaaksi. Osa suffrageteista halusi mieluummin vaikutttaa vanhojen puolueiden kautta, osa koki Woodhullin ajavan liikaa omaa agendaansa.