stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
T-Bone Walker
Diskografia

Wichita Falls Blues (1929)
Trinity River Blues (1929)
Mean Old World Blues (1942)
Bobby Sox Blues (1946)
Stormy Monday Blues (1947)
West Side Baby (1948)
I Get So Weary (1961)
Great Blues Vocals and Guitar (1963)
The Legendary T-Bone Walker (1967)
Blue Rocks (1968)
I Want a Little Girl (1968)
The Truth (1968)
Feelin' the Blues (1969)
Funky Town (1969)
Good Feelin' (1969)
Everyday I Have the Blues (1970)
Dirty Mistreater (1973)
Fly Walker Airlines (1973)
Well Done (1973)
Universo

|  Universo |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Blas Cantó
Levy-yhtiö:  Warner Music Spain
Kesto:  03:02
Tyylilaji:  pop, synthpop
Julkaistu:  30. tammikuuta 2020
Sanoittaja(t):  Dan Hammond, Ashley Hicklin, Dangelo Ortega, Mikolaj Trybulec
Tuottaja(t):  Dan Hammond, Mikolaj Trybulec
Euroviisutiedot
Vuosi:  2020
Maa:  Espanja
Kieli:  espanja
Aikajärjestys
 ◄ ”La venda” (2019) 
 ”Voy a quedarme” (2021) ► 
Universo on Blas Cantón esittämä kappale, jolla hänen oli tarkoitus edustaa Espanjaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Kappaleen on kirjoittanut Cantó, Dan Hammond, Ashley Hicklin, Dangelo Ortega ja Mikolaj Trybulec. Laulun musiikkivideo kuvattiin Kanariansaarilla ja se julkaistiin 30. tammikuuta 2020.
Tiikeri (leikki)

Tiikeri on lasten leikki, jota leikitään ulkona pimeällä.
Pelin kulku

Leikissä yksi valitaan (tai on vapaaehtoinen) olemaan ensimmäinen tiikeri. Tiikeri piiloutuu sovitulle alueelle, joka voi olla melko suuri. Tiikeri piiloutuu sillä aikaa kun muut laskevat kotipesässä silmät suljettuina sekä korvat peitettyinä johonkin lukuun asti, kuten vaikka 50:een. Luvun täytyttyä laskijat kääntyvät ja huutavat pimeyteen "Onko tiikeri piilossa?". Mikäli vastausta ei kuulu, on tiikeri piiloutunut, ja kotipesällä olevat lähtevät etsimään tiikeriä. Tarkoitus on liikkua yksittäin, ei ryhmissä. Mikäli tiikeri kuitenkin vastaa "Ei!", laskevat etsijät uudestaan, tällä kertaa kuitenkin huomattavasti vähemmän.
Etsijöiden lähtiessä liikkeelle tiikerillä on kaksi toimintavaihtoehtoa: joko syöksyä esiin arvaamatta, tai odottaa, että joku etsijöistä löytää hänet. Tiikerin tavoitteena on koskettaa etsijää, jolloin tästä tulee vuorostaan tiikeri. Etsijä, joka näkee tiikerin, huutaa kovaan ääneen "tiikeri, tiikeri", jolloin kaikki etsijät juoksevat kotipesälle, jossa ovat turvassa. Mikäli tiikeri ei saa yhtäkään etsijää kiinni ennen kuin he ehtivät kotipesälle, joutuu tiikeri piiloutumaan uudelleen.
Olisi suotavaa, että leikkialue on joko melko pimeä tai pimeähkö. Alue, jossa on monia rakennuksia sekä pihavaloja luomassa vahvoja varjoja, on erityisen hyvä. Valoja ei saa kuitenkaan olla liikaa, sillä enin osa alueesta pitää olla joko erittäin hämärä tai täysin pimeä. Kotipesän pitää kuitenkin olla valaistu, jotta tiikeri näkee, ketkä ovat kotipesällä, ja jotta etsijät olisivat huonommassa asemassa mennessään etsimään tiikeriä pimeästä. Kotipesälle hyvä paikka on esimerkiksi omakotitalon etuoven edusta.
Huomion arvoista

Leikkiä varten tulee olla pimeää.
Tiikerin tavoitteena on kiinniottamisen ohella myös säikäyttää etsijät.
Huutoon "Onko tiikeri piilossa?" kuuluu rytmi, jossa sanat täytyy huutaa tavuittain onko-sanaa lukuun ottamatta puolinopeastiselvennä.[lähde? ] Lisäksi etsijät useimmiten vastaavat hiljaisuuteen itse "On!", ja näin tiikeri tietää etsijöiden lähtevän liikkeelle.
Huudon pitää olla niin kova, että se kantautuu alueen kaukaisimpiinkin kolkkiin.
USS Burns

| USS Burns |
| --- | --- |
 USS Burns
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Union Iron Works, San Francisco, Kalifornia
Kölinlasku:  15. huhtikuuta 1918
Laskettu vesille:  4. heinäkuuta 1918
Palveluskäyttöön:  7. elokuuta 1919
Poistui palveluskäytöstä:  2. kesäkuuta 1930
Loppuvaihe:  alusluettelosta 30. marraskuuta 1930 myyty romutettavaksi 22. huhtikuuta 1932
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 191 t
Pituus:  95,83 m
Leveys:  9,65 m
Syväys:  2,79 m
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  107
Aseistus
Aseistus:  4 x 4" tykkiä 2 x 3" ilmatorjuntatykkiä 12 x 21" (533 mm) torpedoputkea
USS Burns (runkonumerot DD-171 ja DM-11) oli Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä, joka valmistui pian ensimmäisen maailmansodan päätyttyä. Alus muutettiin miinanraivaajaksi, jolloin sen runkonumeroksi tuli DM-11.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen San Franciscosta Kaliforniasta Union Iron Worksiltä, missä köli laskettiin 15. huhtikuuta 1918 nimettömänä hävittäjä No. 171:nä. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta kumminaan neiti Alice H. Palmer. Laivastoesikunnan 1. elokuuta 1918 päivätyllä käskyllä alus nimettiin USS Burnsiksi. Alus otettiin palvelukseen 7. elokuuta ensimmäisenä päällikkönään W. H. Lee.
Palvelus

Alus liitettiin partioaluksena Yhdysvaltain länsirannikolle Tyynenmeren hävittäjävoimiin, missä se oli aina maaliskuuhun 1920. Lokakuusta 1919 alkaen alus oli kuitenkin San Diegossa vajaalla miehistöllä. Maaliskuusta 1920 alkaen alus palasi täyteen palvelukseen vesilentokoneiden emälaivana.
Alus luokiteltiin kevyeksi miinalaivaksi 15. maaliskuuta 1921, jolloin sen runkonumeroksi tuli DM-11, ja se liitettiin 5. toukokuuta Tyynenmeren miinaosastoon. Ollessaan edelleen Mare Islandin laivastontelakalla muutettavana miinalaivaksi alukselle tuli 11. heinäkuuta määräys kotisataman vaihtumisesta Pearl Harboriksi. Telakalta vapauduttuaan alus siirtyi Havaijille, jossa muutostyöt saatettiin päätökseen.
Kevyenä miinalaivana alus kuitenkin teki ajoittain tehtäviä muuallakin kuten osallistui vuotuiseen sotaharjoitukseen Panaman kanavalla.  Vuonna 1925 alus matkasi laivaston mukana lounaiselle Tyynellemerelle vieraillen Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Seuraavat kolme kesää alus teki koulutuspurjehduksia perehdyttäen reserviläisiä. Ollessaan Havaijilla alus osallistui miinoitus- ja tykistökoulutukseen ja se oli toisinaan myös sukellusveneiden maalina. Alus purjehti marraskuussa 1929 San Diegoon, jonne se saapui 26. marraskuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 2. kesäkuuta 1930. Burns hinattiin 11. kesäkuuta Mare Islandin laivastontelakalle majoitusalukseksi. Se poistettiin alusluettelosta 18. marraskuuta. Alus romutettiin Lontoon laivastosopimuksen rajoitusten vuoksi ja materiaali myytiin 22. huhtikuuta 1932.
Sähkölaite

Sähkölaite on mikä tahansa laite, joka toimii sähköllä ja saa tarvitsemansa energian siitä.
Arvokilpi

Sähkölaitteen tärkeimmät tiedot on yleensä merkitty laitteeseen kiinnitettyyn arvokilpeen, joko voi olla laitteen kotelon taustaan tai pohjaan kiinnitetty pieni laatta tai tarra, tai suoraan kotelon seinämään painettu tai puristettu teksti.
Arvokilvessä voi olla seuraavia tietoja:
laitteen valmistaja tai tuotenimi
laitteen malli- tai tyyppimerkintä (tarvitaan varaosia tai huoltoa tilattaessa)
jännite (V)
nimellistaajuus (Euroopassa 50 Hz, mm. Pohjois-Amerikassa 60 Hz)
virrankulutus (A)
teho (W tai kW)
IP-kotelointiluokkatunnus
testauslaboratorion merkki
mahdolliset varoitukset laitteen käyttöön liittyvistä rajoituksista ja riskeistä.
Suojausluokka

Sähkölaitteet jaetaan neljään ryhmään sen mukaan, millä tavalla laitteen käyttäjä on suojattu laitteen vikaantumisen aiheuttamalta vaaralta. Kotitalouksissa käytetään kaikkien neljän ryhmän eli suojausluokan sähkölaitteita.
Tavallisella pistotulpalla varustetut sähkölaitteet ovat ns. peruseristettyjä ja ne kuuluvatkin suojausluokkaan 0. Näitä ovat esimerkiksi vanhemmat seinä-, pöytä- ja jalkalamput. Suojamaadoitetulla pistotulpalla varustetut laitteet kuuluvat suojausluokkaan I. Näitä ovat esimerkiksi monet kodinkoneet. Näissä laitteissa kosketeltavat metalliosat on kytketty suojajohtimen kautta maadoitukseen, joten ne ovat turvallisempia käyttää kuin peruseristetyt laitteet.
Suojaeristetty sähkölaite eroaa edellisestä siinä, että jännitteelliset osat ovat ikään kuin kahden kuoren alla. Tällä on varmistettu se, ettei laitteen kuori tule koskaan jännitteiseksi. Näitä ovat esimerkiksi partakoneet ja ainakin monet uudemmat kodinkoneet. Suojaeristetyn laitteen suojausluokka on II. Suojajännitteinen sähkölaite (suojausluokka III) on aina turvallinen, sillä laitteelle tuleva jännite on muuntajalla alennettu vaarattomaksi. Näitä ovat esimerkiksi verkkovirtaa käyttävät lasten sähkölelut, pienoisvalosarjat ym.
Sähkölaitteiden käyttö

Sähkölaitteita löytyy lähes kaikkialta ja niitä ovat muun muassa tietokone, televisio, sähkölamppu, sähköhammasharja ja pesukone. Sähkölaitteet saavat energiansa muun muassa akuista, paristoista tai verkkovirrasta riippuen niiden tarvitsemasta energiamäärästä.
Kaappipakastimen arvokilpi kompressorin kyljessä.
Tampereen teknillisen yliopiston fysiikan laitos

Fysiikan laitos on kuulunut Tampereen teknillisen yliopiston organisaatioon oppilaitoksen vuonna 1972 tapahtuneesta itsenäistymisestä alkaen. TTKK oli vuosien 1965–1972 ajan Teknillisen korkeakoulun sivukorkeakoulu ja tällöin fysiikan sekä matematiikan perusopetus oli Yleisen osaston vastuulla. Fysiikan laitos kuului sähkötekniikan osastoon vuoteen 2002 saakka. Vuosina 2002–2007 laitos kuului teknis-luonnontieteelliseen osastoon ja tämän jälkeen yliopiston luonnontieteiden ja ympäristötekniikan tiedekuntaan.
Fysiikan laitoksen johtajina ovat toimineet professorit Gunnar Graeffe (1970–1998), Rolf Hernberg (1998–2009), Martti Kauranen (2009–2010), Jorma Keskinen (2011-2013) sekä Jyrki Mäkelä (2014–2016). Jyrki Mäkelä jäi TTY:n Fysiikan laitoksen viimeiseksi johtajaksi, sillä TTY:n Fysiikan laitos lakkautettiin vuoden 2016 lopussa. Laitoksen tutkimus- ja opetustoiminta jatkui TTY:llä vuosina 2017-2018 nimellä Fysiikan laboratorio ja vuodesta 2019 eteenpäin Tampereen yliopistossa nimellä Fysiikan yksikkö.
Fysiikan perusopetus

Fysiikan laitoksen näkyvin tehtävä on fysiikan perusopetuksen hoitaminen ja tämä tapahtuu noin 50–150 opiskelijan luentoryhmissä, joista kustakin vastaa pääsääntöisesti lehtori. Lehtorin apuna on laskuharjoitusten ohjaajina pää- tai sivutoimisia tuntiopettajia. Fysiikan laboratorioharjoitukset kuuluvat myös välttämättömänä osana perusopetukseen. Oppilaslaboratoriota johtaa lehtori ja hänen apunaan on noin 20 tuntiopettajaa.
Fysiikan ammattiaineopetus ja tutkimus

Teknillisen fysiikan ammattiaineekseen valinnut opiskelija voi valita kiinnostuksensa kohteen useasta kokonaisuudesta. Laitos on jaettu laboratoriohin, joita johtaa pääsääntöisesti professori tai dosentti. Laboratoriot ovat
Aerosolifysiikka, johtajana professori Jorma Keskinen
Biofysiikka, johtajana professori Ilpo Vattulainen
Laskennallinen fysiikka, johtajina lehtori Matti Lindroos ja lehtori Jouko Nieminen (kvanttifysiikka) ja professori Adam Foster (Surfaces and Interfaces at the Nanoscale)
Optiikka, johtajana professori Martti Kauranen
Pintatiede, johtajana professori Mika Valden
Puolijohdefysiikka, johtajana professori Tapio Rantala
Fysiikan laitoksen opiskelijat suorittavat ammattiaineopintonsa paneutuen johonkin näistä tutkimusalueista. Diplomi-insinöörejä laitokselta valmistuu vuosittain vajaa parikymmentä, tohtoreita muutamia.
Laitoksen budjetti on vuosittain n. 4 miljoonaa euroa, joista suurin osa on peräisin ulkopuolisista projekteista. Tutkimusjulkaisuja kansainvälisiin, vertaisarvioituihin lehtiin laitos tuottaa vuosittain muutamia kymmeniä kappaleita.
Aiheesta muualla

Laitoksen sivut
Teknisluonnontieteellinen kilta Hiukkasen fukseista suuri osa jatkaa opintojaan fysiikan laitoksella
T-95

| T-95 |
| --- | --- |
 Piirros T-95:n prototyypistä.
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Venäjä
Tekniset tiedot
Taistelupaino:  50 t
Pääase:  135 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna tai 152 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna
Moottori:  diesel- tai turbiinimoottori
– hevosvoimat:  1 500 hv
Miehistö:  3
T-95 oli Venäjällä kehitelty taistelupanssarivaunu. Hanke julkaistiin vuonna 2000, mutta sittemmin Venäjän puolustusministeriö lakkautti sen kehittelyn. Lakkautetun T-95:n sijaan kehitteillä oli Armata-panssarivaunu, jonka oli suunniteltu olevan valmis valmistukseen vuoden 2015 jälkeen. Heinäkuussa 2018 Venäjä ilmoitti keskeyttävänsä myös Armata-hankkeen.
Kehittely

T-95-hankkeen toi julkisuuteen silloinen puolustusministeri Igor Sergejev vuoden 2000 alussa vierailtuaan asetehtailla Nižni Tagilissa ja Jekaterinburgissa Venäjän Uralin alueella. Tuolloin hänelle esiteltiin vaunun prototyyppi. Joidenkin lähteiden mukaan T-95 tunnettiin kehittelynimellä Object 775 ja sen prototyypin testaus aloitettiin Kubinkan harjoitusalueella Moskovan ulkopuolella vuonna 1998. Venäjän puolustusministeriö perui sittemmin hankkeen ja T-95:n sijaan kehitteillä on Armata-panssarivaunu.
Ominaisuudet

T-95:n on väitetty painaneen 50 tonnia. Sen leveys oli todennäköisesti samankaltainen, kuin T-72-, T-80- ja T-90-vaunuilla. Vaunun pääaseistuksena uskotaan olleen 135 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna ja joissain lähteissä tykin on mainittu myös olleen mahdollisesti 152 mm. Olennaisimpiin uudistuksiin T-95-vaunussa kuului tykkitorni, joka oli kooltaan pieni ja miehittämätön. Tykkitornin rakenne paitsi pienensi vaunun siluettia, myös kohotti miehistön selviämismahdollisuuksia. Venäläisten vaunujen ongelmana on yleisesti ollut se, että jos vaunu läpäistään tykin automaattilataajan läheltä, vaunun ammusvarasto räjähtää tuhoten koko vaunun. T-95:ssä automaattilataaja sijaitsi tykkitornin alla kolmen hengen miehistön tilojen ollessa erotettuna siitä panssaroinnein. Kaiken kaikkiaan vaunun tarkkoja yksityiskohtia ei tunneta.
Suomen elektronisen urheilun liitto

| Suomen elektronisen urheilun liitto |
| --- | --- |

Perustettu:  2010
Puheenjohtaja:  Otto Takala 
Aiheesta muualla
seul.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen elektronisen urheilun liitto (SEUL ) on tietokone-, konsoli- ja mobiilipelaamisen sekä muun elektronisen urheilun harraste- ja kilpailutoiminnan kansallinen liitto Suomessa.
Liiton toiminnan tarkoituksena on tukea ja edistää jäsenten toimintamahdollisuuksia. SEULin toiminta tapahtuu edunvalvonnan, koulutuksen ja taloudellisen tuen sekä yhteistoiminnan järjestämisen kautta. SEUL pyrkii myös edistämään elektronisen urheilun näkyvyyttä Suomessa.
SEUL perustettiin joulukuussa 2010 elektronisen urheilun suosion kasvun luotua tarve yhteiselle, kilpapelaamisen kattojärjestönä toimivalle elimelle. SEULin toiminta jakautuu elektronisen urheilun kehittämiseen, edunvalvonta- ja viestintätyöhön. Suomen elektronisen urheilun liiton arvot ovat avoimuus, yhtenäisyys sekä vastuunkanto, ja näiden arvojen pohjalta SEUL haluaa kehittää elektronista urheilua eteenpäin.
Toiminta

Suuri osa SEUL:in toimintaa on pelaajien aseman parantaminen suoraan tai välillisesti. Kilpailutoimintaa SEUL pyrkii kehittämään luomalla malleja kilpailutoiminnalle. Malleja tarjoavat esimerkiksi kriteerit, säännöt ja oppaat, kuten kilpailuohjesääntö ja pelisäännöt.  Liitto tarjoaa pelaajille edunvalvontaa sekä VoIP-palveluita TeamSpeakissa, Mumblessa sekä Discordissa.
Suomen elektronisen urheilun liitto tekee yhteistyötä tapahtumajärjestäjien kanssa elektronisen urheilun kilpailutoiminnan kehittämiseksi. Tapahtumissa on tarkoituksena mahdollistaa kilpaileminen kaikentasoisille harrastajille sekä ylläpitää ja kehittää suomalaista kilpailutoimintaa.
SEUL on International Esports Federationin eli IESF:n jäsen. IESF on elektronisen urheilun kansainvälinen kattojärjestö.
Ohjeistot ja säännöt > Suomen e-urheilun eettinen ohjeisto

Suomen e-urheilun eettinen ohjeisto pohjautuu ruotsalaiseen Svensk eSports Code of Conductiin, joka on luvalla käännetty suomeksi, ja Suomen e-urheilun eettinen ohjeisto on viimeistelty sen pohjalta. Eettinen ohjeisto on julkaistu joulukuussa 2016.
Ohjeisto sisältää ohjeita pelaajille, tapahtumien järjestäjille sekä e-urheilijoiden vanhemmille. Ohjeistossa on sekä eettisiä että käytännön ohjeita käyttäytymisestä, kanssapelaajien kunnioittamisesta ja yhdenvertaisuuden lisäämisestä.
Ohjeistot ja säännöt > Pelisäännöt

SEUL ylläpitää eri pelien asiantuntijoiden kanssa yhteistyössä virallisia pelisääntöjä. Liiton sivuilta löytyvät pelisäännöt seuraaviin peleihin: Counter Strike: Global Offensive, Hearthstone, StarCraft II, Overwatch, Dota 2, League of Legends, Tekken Tag Tournament 2, Mortal Kombat X, Ultra Street Fighter IV ja QuakeWorld.
eSM - Elektronisen urheilun suomenmestaruuskilpailut

Elektronisen urheilun suomen­mestaruus­kilpailut (eSM) pyrkii nostamaan esiin suosituimpien kilpailullisten videopelien taitavimpia yksilöitä ja joukkueita kansallisesti. eSM-turnausten tarkoituksena on nostaa elektronisen urheilun näkyvyyttä kotimaassa, lisätä nuorisotyön osuutta liiton toiminnassa ja luoda pohjaa kestävälle kilpailutoiminnalle. Elektronisen urheilun SM-kilpailuihin voi osallistua kuka tahansa Suomen kansalainen.
Historia > Puheenjohtajat

2010–2012: Teemu Hiilinen
2013: Jarmo Keto
2013–2014: Tuomas Velling
2014–2016: Erkka Jouste
2017–2021 : Joonas Kapiainen
2021–2023 : Ville Qvist
2023– : Otto Takala
SEUL valittiin Suomen Olympiakomitean varsinaiseksi jäseneksi 23. marraskuuta 2019. Varsinaista jäsenyyttä ennen liitto aloitti kumppanuusjäsenyyden Valo ry:n kanssa 14. lokakuuta 2014 ja Suomen Olympiakomitean kanssa 6. marraskuuta 2016. Liitto julkaisi Suomen e-urheilun eettinen ohjeiston 18. joulukuuta 2016.
Jäsenjärjestöt

Suomen elektronisen urheilun liittoon kuuluu 43 jäsenyhdistystä tai -yritystä.
*100k ry
Ahlmanin ammatti- ja aikuisopisto
Assembly Organizing Oy
Etelä-Pohjanmaan eSports ry
Finnish Esports League - FEL
Finnish Sim Racing Association ry
Gaming Lounge Helsinki Finland Oy - GLHF
Garde-Party ry
Grail Group Oy
HEO Kansanopisto
Imatran Pallo-Veikot
Incoach Esport Oy
JANO Esports
JS Hercules
Jyväskylän ammattikorkeakoulu
Jyväskylän eSports-Seura ry
Kajaanin Ammattikorkeakoulu KAMK
Kanaliiga ry
Kavala esports ry
LanTrek ry
Lohtajan Veikot
meSports ry
MJ-Esports ry
NHLGamer
NYYRIKKI Esports
PUBG Finland
Pargas Gaming Community rf
Proud to be a Gamer - POG ry
Psyche's Royale Gaming
Qrikka eSports ry
SASKY Koulutusyhtymä
Savon Diginatiivit ry
Skynett ry
Suomen Tanssipelaajat ry
Suomi OW ry
Tampereen Esport Klubi ry
Tikka eSports ry
Urbanlan ry
VECTOR – Suomen Verkkopeliyhdistys ry
Verkkopeliyhdistys Insomnia ry
Yrkesinstitutet Prakticum
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2020 | 2019 | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | 100 000 € | 105 000 € | 90 000 € | 83 000 € | 83 000 € | 68 000 € | 60 000 € | 60 000 € |
Tommaso Traetta

Tommaso Traetta
Tommaso Michele Francesco Saverio Traetta (30. maaliskuuta 1727 Bitonto – 6. huhtikuuta 1779 Venetsia) oli italialainen säveltäjä. Hän oli Niccolò Jommellin tavoin Christoph Willibald Gluckin edeltäjä oopperan uudistajana 1700-luvulla.
Traetta opiskeli Napolissa ja toimi vuosina 1758–1765 Parman herttua Filipin musiikkimestarina. Vuosina 1765–1768 hän johti Venetsian Conservatorio dell'Ospedalettoa, ja vuosina 1768–1775 hän johti Venäjällä Katariina Suuren hovin musiikkielämää.
Oopperasäveltäjänä Traetta hylkäsi selkeän erottelun resitatiivin ja aarian välillä. Hänen resitatiiveissaan on usein emotionaalista voimaa, ja hänen aariansa usein edeltävät draamallisia tapahtumia sen sijaan että keskeyttäisivät sen. Orkesterille Traetta antoi totuttua suuremman roolin. Gluckin tavoin hän usein sijoitti kuoro-osuuksia suoremmin tapahtumien keskelle. Hän hyödynsi usein myös baletillista ainesta. Kaikkiaan Traettan tuotantoon kuuluu 48 oopperaa, joiden joukossa ovat Sofonisba (1762) ja Ifigenia in Tauride (1763). Hän sävelsi myös Stabat Materin ja oratorion Salomone (1768).
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
USS Caldwell (DD-69)

| USS Caldwell |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mare Islandin laivastontelakka, Vallejo, Kalifornia
Kölinlasku:  9. joulukuuta 1916
Laskettu vesille:  10. heinäkuuta 1917
Palveluskäyttöön:  1. joulukuuta 1917
Poistui palveluskäytöstä:  27. kesäkuuta 1922
Loppuvaihe:  romutettu 12. elokuuta 1936
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 020 t (standardi) 1 445 t (max)
Pituus:  96,2 m (kokonaispituus) 93,88 m (vesiraja)
Leveys:  9,52 m
Syväys:  3,5 m
Koneteho:  20 000 shp (15 MW)
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  146
Aseistus
Aseistus:  4 x 4"/L50 tykkiä 1 x 3"/L23 ilmatorjuntatykkiä 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
USS Caldwell (runkonumero DD-69) oli Yhdysvaltain laivaston Caldwell-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla.
Valmistus

Alus tilattiin Vallejosta Mare Islandin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 9. joulukuuta 1916. Se laskettiin vesille 10. heinäkuuta 1917 kumminaan Charlotte Caldwell ja otettiin palvelukseen 1. joulukuuta ensimmäisenä päällikkönään Byron McCandless.
Ubudiah-moskeija

Ubudiah moskeija
Ubudiah-moskeija on moskeija Kuala Kangsarin kaupungissa Perakin osavaltiossa Malesiassa. Moskeijan rakentaminen aloitettiin vuonna 1913 ja rakentaminen päättyi vuonna 1917. Moskeijan suunnitteli arkkitehti Arthur Benison Hubback. Moskeija on valmistettu valkoisesta marmorista ja kullasta.
Usminjärvi

| Usminjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Hyvinkää
Koordinaatit:  60°37′54″N, 24°45′33″E
Järvinumero:  21.031.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  102,9  m tai 103  m 
Rantaviiva:  1,57  km 
Pinta-ala:  0,11 km²
 fiUsminjärvi 
Usminjärvi on pieni järvi Uudellamaalla, Hyvinkäällä. Usminjärvi sijaitsee Kytäjä-Usmin alueen itäosassa, Helsinki-Tampere-moottoritien länsipuolella. Järven pinta-ala on 11,5 hehtaaria. Järven kaakkoisosassa sijaitsee yleinen uimaranta, jota ylläpitää Hyvinkään kaupunki.