stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dallasin sinfoniaorkesteri
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Claudia Mo

| Claudia Mo 毛孟靜 |
| --- | --- |
 Mo vuonna 2019
LegCon edustaja
 1.10.2012 – 13.11.2020  
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1957 (ikä 67)  Brittiläinen Hongkong
Kansalaisuus:   kiinalainen – hongkongilainen
Ammatti:  toimittaja, poliitikko
Puoliso:  Philip Bowring
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  HK First
Muut puolueet:  Civic Party (–2016)
Tutkinnot:  Carleton-yliopisto
Aiheesta muualla
www.claudiamo.com
Claudia Mo Man-ching (kiin.: 毛孟靜; Jyutping: Mou4 Maang6-zing6; s. 18. tammikuuta 1957) on hongkongilainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi vuoteen 2020 asti kaupungin lainsäädäntöneuvoston (LegCo) edustajana. Hän kuuluu Hongkongin demokratiaa kannattavaan ryhmittymään.
Tausta ja yksityiselämä

Mon perhe saapui Hongkongiin Shanghaista vuonna 1950 pakolaisina. Mo itse syntyi Brittiläisessä Hongkongissa seitsemän vuotta myöhemmin. Hänellä on kolme vanhempaa sisarusta, joista kaksi vanhinta ovat syntyneet Shanghaissa. Alun perin perheen tavoite oli päästä Taiwaniin, mutta Mon isä alkoi pitämään kauppaa Hongkongissa ja perhe päätti jäädä. Mo kävi katolilaista koulua, jossa hän oppi hieman ranskaa..
Ammatiltaan Mo on toimittaja, ja hän on opiskellut Carleton-yliopistossa Ottawassa. Valmistutumisensa jälkeen Mo on työskennellyt The Standard -lehdelle ja TVB-kanavalle. Mo oli toimittaja AFP:n toimittaja ja raportoi Tiananmenin verilöylystä vuonna 1989. Tämän lisäksi Mo on toiminut osa-aikaisena luennoitsijana Hongkongin kiinalaisessa yliopistossa.
Mo on naimisissa englantilaisen toimittajan Philip Bowringin kanssa. Parilla on kaksi poikaa.
Poliittinen ura

Mo oli ehdokkaana Hongkongin LegCo-vaaleissa ensimmäistä kertaa vuonna 2008, mutta ei tullut valituksi. Hän asettui uudelleen ehdolle vuonna 2012 sloganilla "mannermaistumista vastaan", mikä aiheutti närää puolueen sisällä. Hän tuli kuitenkin valituksi Länsi-Kowloonin vaalipiiristä ja uusi paikkansa vuonna 2016..
Vuonna 2016 Mo erosi Civic-puolueesta ja liittyi itsenäisten edustajien HK First -allianssiin. Syynä eroon olivat erimielisyydet puolueen johdon kanssa.. Mo oli yksi Civic-puolueen perustajista.
Vuonna 2018 Mo sanoi, että kantoninkiinan korvaaminen mandariinikiinalla on Pekingin tapa yrittää häivyttää hongkongilaisten oma identiteetti.
Yhdessä muiden demokratiaa kannattavien LegCo-edustajien kanssa Mo erosi marraskuussa 2020. Mo katsoi kuitenkin, että demokratialiikkeellä on Hongkongissa vielä tulevaisuus. Hän on sanonut haluavansa toimia etenkin Hongkongin nuorten hyväksi, sillä nämä joutuvat elämään Hongkongin ongelmien kanssa kauemmin kuin Mo itse. Irtisanoutumisensa yhteydessä Mo kantoi keltaista sateenvarjoa, joka oli Hongkongin demokratiaa vaativien protestien, ns. sateenvarjo-liikkeen, symboli vuonna 2014.
Helmikuussa 2021 poliisi pidätti 47 hongkongilaista poliitikkoa, Mo mukaan lukien, syytettynä vallankumouksellisesta toiminnasta, kun nämä järjestivät omat LegCo-varjovaalinsa. Vaalit oli tarkoitus pitää vuonna 2020, mutta niitä siirrettiin ensi vuoteen ja hallintojohtaja Carrie Lamin mukaan syynä oli koronaepidemia. Mo vapautettiin takuita vastaan maaliskuussa 2021.
Galleria

Mo ja Ng Chi Sum Hongkongin kirjamessuilla vuonna 2013.
Mo kampanjoimassa vuonna 2010
Mon vaalimainos vuonna 2020
Christina Milian

| Christina Milian |
| --- | --- |
 Christina Milian vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1981 (ikä 43) Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, musiikkituottaja, tanssija, näyttelijä, malli
Muusikko
Taiteilijanimi:  Christina Milian 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  nyky-R&B, pop, hip hop
Levy-yhtiöt:  Island Def Jam, MySpace, Radio Killa, Interscope
Aiheesta muualla
www.christinamilian.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Christina Milian (oik. Christine Flores; s. 26. syyskuuta 1981 Jersey City) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja Grammy-palkittu R&B-laulaja-lauluntekijä ja tanssija.
Milianin ura alkoi rooleista televisiosarjoissa 1990-luvulla. Hän aloitti musiikkiuransa 2000-luvun alussa, jolloin hän julkaisi debyyttialbuminsa taiteilijanimeään käyttäen. Vaikka hänet tunnetaan parhaiten laulajana, hänen ensimmäinen unelmansa oli tulla näyttelijäksi. Milian on äänialaltaan sopraano.
Yksityiselämä

Christina Milian tapasi näyttelijä-räppäri Nick Cannonin Rahalla ei rakkautta saa -elokuvan kuvauksissa ja he alkoivat seurustella vuonna 2003. Heidän suhteensa kesti kaksi ja puoli vuotta ja se päättyi, kun Cannon petti Miliania vuonna 2005.[lähde? ]
4. syyskuuta 2009 Milian ja laulaja The-Dream menivät naimisiin Las Vegasissa. Vuonna 2010 heille syntyi tytär. Liitto päättyi eroon vuonna 2011. Milian on ollut yhdessä laulaja Matt Pokoran kanssa vuodesta 2017 ja heidän ensimmäinen yhteinen lapsensa syntyi tammikuussa 2020 ja Millian ilmoitti loppuvuodesta 2020 olevansa jälleen raskaana.
Diskografia > Albumit

Christina Milian (2001)
It’s About Time (2004)
So Amazin’ (2006)
Best Of (2006)
Elope (2010)
Diskografia > Singlet

"AM to PM" (2001)
"When You Look at Me" (2001)
"Dip It Low" (feat. Fabolous) (2004)
"Whatever U Want" (feat. Joe Budden) (2004)
"Say I" (feat. Young Jeezy) (2006)
"Gonna Tell Everybody" (2006)
"Us Against the World" (2008)
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | The Wood | tyttö koulun tansseissa |  |
| 1999 | American Pie | nörttityttö |  |
| 1999 | Durango Kids | Eleanor ”Ellie” Bigelow |  |
| 2003 | Rahalla ei rakkautta saa | Paris Morgan |  |
| 2004] | Hanaa! | Nina |  |
| 2005 | Man of the House | Anne |  |
| 2005 | Be Cool | Linda Moon |  |
| 2006 | Pulse | Isabell Fuentes |  |
| 2009 | Pelimiehen painajainen | Keelia |  |
| 2009 | Anna palaa: viimeiseen saakka | Catalina "Lina" Cruz | suoraan DVD:lle |
| 2013 | Baggage Claim | Taylor |  |
| 2019 | Falling In Love | Gabriela |  |
| 2021 | Resort to Love | Erica Wilson |  |
| 2024 | Meet Me Next Christmas | Layla |  |
Filmografia > Televisio

| Televisiosarjat ja -elokuvat> Vuosi | Televisiosarjat ja -elokuvat> Sarja | Televisiosarjat ja -elokuvat> Rooli | Televisiosarjat ja -elokuvat> Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Sister, Sister | Lana | Jakso: ”Kid-Napped” |
| 1997 | Smart Guy | TJ:n ystävä | 2 jaksoa |
| 1998 | Movie Surfers | Tina Flores | vakiorooli |
| 1999 | Clueless | Megan | 2 jaksoa |
| 1999 | Cousin Skeeter | Candiesin jäsen |  |
| 1999 | Get Real | Tennisha | 3 jaksoa |
| 1999 | The Steve Harvey Show | nuori nainen eteisessä | Jakso: ”Working Homegirl” |
| 1999 | Siskoni on noita | Teri Lane | Jakso: ”The Wendigo” |
| 2007 | Snowglobe | Angela Moreno | Televisioelokuva |
| 2007 | Smallville | Rachel Davenport | Jakso: "Action" |
| 2010 | Christmas Cupid | Sloane | TV-elokuva |
| 2010 | Meet The Browns | Claudia | 2 jaksoa |
| 2011 | C.S.I. | Sydney Preston | Jakso: ”All That Cremains” |
| 2012 | A Gifted Man | Shawnee Baker | Jakso: ”In Case of Co-Dependants” |
| 2013 | A Snow Globe Christmas | Sal | Televisioelokuva |
| 2015 | East Los High | Liliana | 6 jaksoa |
| 2015 | Dora and Friends: Into the City! | la Sirena Mala | Jakso: ”Magical Mermaid Adventure” |
| 2015–2016 | Grandfathered | Vanessa | Pääosa; 22 jaksoa |
| 2016 | The Rocky Horror Picture Show: Let’s Do the Time Warp Again | Magenta | Televisioelokuva |
| 2018 | Memories of Christmas | Noelle | Televisioelokuva |
| 2019 | The Oath | Christine Parks | Pääosa (toinen tuotantokausi) |
| 2019 | Soundtrack | De’Andra |  |
| 2020 | High & Tight | Britt | Televisioelokuva |
| 2021 | Step Up: High Water | Collette Jones | Pääosa (kolmas tuotantokausi) |
| TBA | Dexter: Original Sin | Maria LaGuerta |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christina Milian Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Christina Milian Twitterissä
Christina Milian Myspacessa (englanniksi)
Christina Milian Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Christina Milian Elonetissä.
Clas Engström

| Clas Engström |
| --- | --- |
 Kirjailijat Clas Engström, Siv Widerberg ja Svante Foerster vuonna 1969.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1927 Härnösand, Ruotsi
Kuollut: 2017 (89–90 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Clas Engström (1927 Härnösand, Ruotsi – 2017) oli ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoitti alkuun psykologisia romaaneja, mutta 1960-luvulla aiheisiin tuli yhteiskunnallisia teemoja. Hän kirjoitti myös näytelmiä.)
Engström oli 1969 ideoimassa Författarförlaget-kustantamoa ja toimi muutenkin erilaisissa kirjailijoille tärkeissä asioissa. Hän vaikutti siihen, että 1993 perustettu kansainvälinen kirjailijakeskus Baltic Centre for Writers and Translators tuli Gotlantiin.
Engströmin puoliso oli kuvanveistäjä Pye Engström.
Clas Collan

Clas Collan (8. helmikuuta 1816 Iisalmi – 12. tammikuuta 1901 Parikkala) oli suomalainen pappi ja valtiopäivämies.
Clas Collanin vanhemmat olivat kirkkoherra Pehr Johan Collan ja Elisabet Kristina Crohns ja puoliso vuodesta 1853 Aurora Vilhelmina von Bonsdorff (k. 1865). Collan tuli ylioppilaaksi 1833, valmistui filosofian maisteriksi 1840 ja vihittiin papiksi 1850, sotarovastin arvon hän sai 1859. Collan oli Helsingin yläalkeiskoulun vt. kollega 1841 ja tyttökoulun opettaja 1844, Haminan kadettikoulun pastori ja uskonnonopettaja hänestä tuli 1852 ja Parikkalan kirkkoherra 1863. Vt. lääninrovastina Collan toimi 1884–1885. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1872.
Clas Collanin veljiä olivat kirjailija, säveltäjä Karl Collan ja toimittaja, kirjailija Fabian Collan sekä lääkäri, valtiopäivämies Alexander von Collan.
Colin Salmon

| Colin Salmon |
| --- | --- |
 Colin Salmon lokakuussa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1962 Bethnal Green, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Puoliso:  Fiona Hawthorne (1988–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1992–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Colin Salmon (s. 6. joulukuuta 1962 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Salmon on näytellyt MI6:n agenttia kolmessa James Bond -elokuvassa (Huominen ei koskaan kuole, Kun maailma ei riitä ja Kuolema saa odottaa).
Aiheesta muualla

Colin Salmonin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Colin Salmon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Colin Salmon Elonetissä.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1945

| SM-kilpailun kausi 1945 (Cup-kilpailu) |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  64 (89)
Mestari:  Vaasan Palloseura
Toinen sija:  Helsingin Palloseura
Yleisökeskiarvo:  715
Alempi sarjataso:  Palloliiton sarja TUL:n sarja
  ← 1943-1944 :  1946 → 
Jalkapallon Suomen mestaruus 1945 ratkaistiin cup -kilpailussa, johon Palloliitto ja TUL nimesivät kumpikin 32 joukkuetta. Mestaruuden voitti Vaasan Palloseura. Palloliitto ja TUL ratkoivat myös omat mestaruutensa erillisissä mestaruussarjoissaan.
Suomen mestarit

VPS: Mauno Rintanen, Kauko Sillanpää, Olavi Laakso, Väinö Kuivasniemi, Tauno Koistinen, Matti Roden, Väinö Kultti, Olavi Autio, Pentti Uusikylä, Aimo Tuomisto ja Jussi Mäkinen.
Lisäksi joukkueessa olivat kauden 1945 aikana pelanneet: Arimo Hirvi, Erkki Riihimäki, Topi Nordman, Kaimo Lintamo ja Pentti Hakala. Joukkueen valmentajana toimi Birger Julin.
Dagens Nyheterin kulttuuripalkinto

Dagens Nyheterin kulttuuripalkinto on vuosittain jaettava kulttuuripalkinto, jonka ruotsalainen päivälehti Dagens Nyheter perusti vuonna 2007. Lehden kriitikot asettavat elokuvan, kuvataiteen, kirjallisuuden, musiikin ja näyttämötaiteen aloilta yhden ehdokkaan kultakin. Palkitun valitsivat vuoteen 2011 lukijat ja kuusijäseninen tuomaristo, jota johti Dagens Nyheters kulttuuriosaston päällikkö. Vuodesta 2012 valinnan on tehnyt tuomaristo.
Palkintona on 50 000 kruunua ja Eva Langen veistos Lilla regnet pienoismuodossa.
| Vuosi | Palkittu | Kuva | Ehdokas Elokuva | Ehdokas Kuvataide ja muotoilu | Ehdokas Kirjallisuus | Ehdokas Musiikki | Ehdokas Näyttämötaide |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Martin Fröst |  | Johan Kling | Karin Mamma Andersson | Peter Fröberg Idling | Martin Fröst | Helena Bergström |
| 2008 | Mikael Marcimain |  | Mikael Marcimain | Nathalie Djurberg | Aase Berg | José González | Mattias Andersson |
| 2009 | Frida Hyvönen |  | Ruben Östlund | Åsa Jungnelius | Joakim Pirinen | Frida Hyvönen | Alexander Mørk-Eidem |
| 2010 | Noomi Rapace |  | Noomi Rapace | Ylva Ogland | Johannes Anyuru | Fredrik Ljungkvist | Vanna Rosenberg |
| 2011 | Ann Petrén |  | Pernilla August | Christine Ödlund | Karl Ove Knausgård | Annika Norlin | Ann Petrén |
| 2012 | Ann-Sofi Sidén |  | Tomas Alfredson | Ann-Sofi Sidén | Amanda Svensson | Lykke Li | Tomas von Brömssen    |
| 2013 | Anna Pettersson |  | Malik Bendjelloul | Makode Linde | Göran Sonnevi | Anna von Hausswolff | Anna Pettersson    |
| 2014 | Anna Odell |  | Anna Odell | Meriç Algün Ringborg | Dan Josefsson | Nina Stemme | Teater Galeasen    |
| 2015 | Liv Strömquist |  | Sverrir Gudnason | Katarina Pirak Sikku | Liv Strömquist | Beatrice Eli | Robert Fux    |
| 2016 | Tom Malmquist |  | Anna Persson ja Shaon Chakraborty | Per B. Sundberg | Tom Malmquist | Daniel Norgren | Lena Endre    |
| 2017 | Jonas Dahlberg |  | Johannes Nyholm | Jonas Dahlberg | Negra Efendić | Iiris Viljanen | Suzanne Osten    |
| 2018 | Amanda Kernell |  | Amanda Kernell | Bea Szenfeld | Agnes Lidbeck | Andrea Tarrodi | Henrik Dorsin |
| 2019 | Johanna Frid |  | Hedda Stiernstedt | Britta Marakatt-Labba | Johanna Frid | Neneh Cherry | Erik Ehn |
| 2020 | Sara Parkman |  | Levan Akin | Niki Lindroth von Bahr | Anna-Karin Palm | Sara Parkman | Livia Millhagen |
| 2021 | Lap-See Lam |  | Josephine Bornebusch | Lap-See Lam | Nina Burton | Christian Karlsen | "Privatteatern" |
Dallas Wayne

Dallas Wayne (s. 1956[lähde? ]) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän asui Suomessa joitakin vuosia. Wayne on tehnyt covereita J. Karjalaisen kappaleista (mm. "Hän" englanniksi "She") Hän on julkaissut julkaissut 14 albumia vuosina 1990–2005. Hän on Yhdysvaltain suurimman satelliittiradion Outlaw Country -aseman kuunnelluimpia DJ:tä sekä dallasilaisen KHYI-radiokanavan ohjelmapäällikkö. Western Artists -akatemia valitisi hänet vuoden 2006 Classic Country DJ:ksi.
Diskografia

I'll Take the Fifth (2009)
I'm Your Biggest Fan (2005)
Touch my Heart: A Tribute to Johnny Paycheck (2004)
Chowdogs: Not the Same (2004)
26 Days on the Road (2002)
Here I Am in Dallas (2001)
Big Thinkin’ (2000)
Freight Train Boogie compilation (2000)
Invisible Man (1999)
Screamin' Down The Highway (1997)
Part of the Crew (1994)
Buckle Up Baby (1993)
Lucky 13 (1992)
Hey Y'all (1990)
Georgia Dreamin' (1990)
Aiheesta muualla

Dallas Waynen kotisivut
Darrent Williams

| Darrent Williams> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. syyskuuta 1982 Fort Worth, Texas
Kuollut: 1. tammikuuta 2007 (24 vuotta) Denver, Colorado
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pelipaikka:  Kulmapuolustaja
Pelaajaura
Seurat:  Denver Broncos (2005–2006)
NFL-varaus:  56. varaus, 2005 Denver Broncos
Pääsarjaura:  2005–2006
Darrent Demarcus Williams (27. syyskuuta 1982 Fort Worth, Texas – 1. tammikuuta 2007 Denver, Colorado) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja.
Williams pelasi Denver Broncosissa 27 NFL-ottelua kausilla 2005 ja 2006.
Kuolema

Williams kuoli drive-by -ampumavälikohtauksessa uudenvuodenpäivänä 2007. Crips-katujengin jäsen Willie D. Clark tunnusti murhan vuonna 2008, ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen huhtikuussa 2010.
Darrett Adkins

Darrett Adkins (s. Huron, Etelä-Dakota) on yhdysvaltalainen sellisti. Hän valmistui maisteriksi Oberlin Collegesta, maisteriksi Ricen yliopistosta ja tohtoriksi Juilliard Schoolista. Hänen opettajiaan olivat Joel Krosnick, Norman Fischer ja Cordelia Wikarski-Miedel. Hän on itse kuulunut Juilliardin opettajakuntaan vuodesta 2003 ja opettanut lisäksi Baylorin yliopistossa, Encore School for Stringsissä sekä Oberlin Collegessa.
Su Lian Tan ja Philip Cashian ovat omistaneet Adkinsille konsertot, kuten myös Jeffrey Mumford. Hän piti Harrison Birtwhistlen teoksen Meridian ja Franco Donatonin teoksen Le Ruisseau sur l'escalier Yhdysvaltain-ensiesitykset. Juuri Adkinsin esittämänä kuultiin New Yorkissa ensimmäistä kertaa Rolf Wallinin Grund, Arne Nordheimin Tenebrae, Olivier Messiaenin Konsertto neljälle soittimelle ja Luciano Berion Sequenza XIVa. Berion kappaleen Adkins myös levytti Naxokselle.
Adkins on paitsi esiintynyt lukuisien orkestereiden kanssa, myös toiminut ahkerasti kamarimuusikkona. Flux Quartetin kanssa hän esitti ensimmäistä kertaa Morton Feldmanin toisen kvarteton kokonaisuudessaan.
Aiheesta muualla

Naxos: Darrett Adkins (englanniksi)
Casimir Ehrnrooth (kenraali)

| Johan Casimir Ehrnrooth |
| --- | --- |
 Ehrnrooth Bulgarian sotaministerinä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1833 Nastola
Kuollut: 5. helmikuuta 1913 (79 vuotta) Helsinki
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Venäjän keisarikunta
Palvelusvuodet:  1850–1891
Komentajuudet:  27. Vitebskin jalkaväkirykmentti (1863) 6. jalkaväkidivisioonan 1. prikaati (1873–1876) 13. jalkaväkidivisioonan 1. prikaati (1876) 11. jalkaväkidivisioona (1876–1880)
Taistelut ja sodat:  Kaukasian sota Puolan kapina (1863) Turkin sota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Johan Casimir Ehrnrooth (26. marraskuuta 1833 Nastola – 5. helmikuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut upseeri. Ehrnrooth toimi 1880-luvun alussa jonkin aikaa Bulgarian ruhtinaskunnan pääministerinä sekä vuosina 1888–1891 Suomen ministerivaltiosihteerinä. Hänen asemansa ministerivaltiosihteerinä muuttui hankalaksi varsinkin postimanifestin säätämisen jälkeen, minkä vuoksi hän lopulta erosi.
Elämänvaiheet > Nuoruus ja sotilasuran alku

Casimir Ehrnrooth kuului Ruotsin vallan aikana aateloituun Ehrnroothin sotilassukuun, jonka arvellaan saapuneen 1500-luvulla Pommerista Baltian kautta Suomeen. Hänen vanhempansa olivat Suomen sodassa kunnostautunut ja sitten Venäjän palvelukseen siirtynyt kenraalimajuri Gustaf Adolf Ehrnrooth (1779–1848) sekä Johanna Christina von Platen. Casimir Ehrnrooth syntyi vanhempiensa omistamassa Seestan kartanossa Nastolassa. Hänen sisaruksiaan olivat muun muassa kirjailija Adelaïde Ehrnrooth ja kenraaliluutnantti Robert Ehrnrooth. Vuorineuvos Georg Ehrnrooth oli hänen veljenpoikansa.
Ehrnrooth opiskeli 1843–1845 Helsingfors Lyceumissa ja kouluttautui 1845–1850 upseeriksi Haminan kadettikoulussa. Hän aloitti sotilasuransa kornettina Henkivartioväen Ulaanirykmentissä. Hän opiskeli Pietarin yleisesikunta-akatemiassa 1852–1855 suorittamatta tutkintoa. Vuonna 1855 Ehrnrooth ylennettiin aliratsumestariksi, ja hän osallistui Oolannin sodan aikana Viipurin ja Rajajoen välisen rannikko-osuuden puolustamiseen. Vuonna 1856 hänet lähetettiin majuriksi ylennettynä Kaukasiaan, jossa hän osallistui sotaretkeen vuoristoheimoja vastaan Tšetšeniassa ja Dagestanissa. Hän oli mukana imaami Šamilin kapinan kukistamisessa ja haavoittui vasempaan lapaan. Vuonna 1858 Ehrnrooth palkittiin urhoollisuudestaan kultaisella sapelilla, ja hän yleni nopeasti. Hänet ylennettiin 1859 everstiluutnantiksi, 1862 everstiksi ja 1868 kenraalimajuriksi. Ehrnrooth osallistui Puolan kapinan kukistamiseen ja palveli 1863 Częstochowan kaupungin sotilaskomentajana Varsovan ja Wienin välisellä rautatiellä sekä keväällä 1864 jonkin aikaa Olkusch-Miechovskan sotilasalueen vt. komentajana.
Elämänvaiheet > Bulgariassa

Palveltuaan useissa eri tehtävissä Casimir Ehrnrooth nimitettiin 11. jalkaväkidivisioonan komentajaksi joulukuussa 1876. Hän toimi 1877–1878 divisioonan komentajana Turkin sodassa, jossa hän haavoittui Oltenitsan taistelussa kesäkuussa 1877. Seuraavan vuoden marraskuussa hän sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Sodan jälkeen Venäjän keisari Aleksanteri II halusi muodostaa Turkilta valloitetusta Bulgariasta Venäjän puskurivaltion. Bulgarian ruhtinaaksi valittiin 1879 Alexander von Battenberg, Venäjän keisarinna Maria Aleksandrovnan veljenpoika ja Aleksanteri II:n suosikki. Tsaari päätti lähettää kenraali Ehrnroothin hänelle neuvonantajaksi ja niin tämä sai maaliskuussa 1880 eron sotilaspalveluksesta ja komennuksen uudelleen Bulgariaan. Hänet nimitettiin huhtikuun alussa Bulgarian sotaministeriksi. Ehrnrooth saavutti nopeasti suuren vaikutusvallan vain 23-vuotiaaseen hallitsijaan, joka oli kuitenkin riippuvainen tsaarin suosiosta. Seuraavana vuonna Venäjän uudeksi hallitsijaksi tullut Aleksanteri III ei ollut lainkaan yhtä suopea Alexanderia kohtaan kuin isänsä.
Samaan aikaan keväällä 1881 Bulgariassa syntyi levottomuuksia ja ruhtinas siirtyi ulkomaille. Ehrnrooth nimitettiin poikkeusolojen vuoksi maaliskuussa 1881 sotaministeriyden ohella ensin sisä- ja ulkoministeriksi ja pian myös ministerineuvoston puheenjohtajaksi eli pääministeriksi. Alexanderin toimeksiannosta hän palautti maahan järjestyksen ankaralla otteella ja mahdollisti ruhtinaalle maan valtiosäännön syrjäyttämisen ja diktatorisen vallan. Ruhtinas Alexander palasi Bulgariaan, jossa kansalliskokous valitsi hänet itsevaltiaaksi. Samana päivänä Ehrnrooth kuitenkin luopui tehtävistään ja palasi Venäjälle. Heinäkuussa 1881 hänet merkittiin takaisin armeijan upseeriluetteleoihin.
Elämänvaiheet > Ministerivaltiosihteerinä

Sotilasuralle paluun sijaan Ehrnrooth määrättiinkin tammikuussa 1882 Suomen ministerivaltiosihteerin apulaiseksi Pietariin. Hän ei tiettävästi suhtautunut tehtävään erityisen vakavasti, eikä ministerivaltiosihteeri Theodor Bruun arvostanut hänen kykyjään. Suomen poliittiset johtajat ja hallitusmiehet eivät pitäneet keisarille ja Venäjän sotaministerille lojaalia kenraalia sopivana henkilönä vahtimaan Suomen etuja aikana, jolloin valtakunnan yhtenäistämispyrkimykset nostivat päätään. Pitkään Venäjällä palvelleena Ehrnrooth tunsi Suomen olot huonosti. Bruunin kuoltua vuonna 1888 Ehrnrooth nimitettiin marraskuussa hänen seuraajakseen ministerivaltiosihteerinä ja yliopiston vt. kanslerina. Hänen asemansa muodostui vaikeaksi, eikä hän pitänyt virkaan liittyvistä muodollisuuksista ja velvollisuuksista.
Vuonna 1889 keisari vaati Suomen posti-, tulli- ja rahalaitoksen yhdistämistä vastaaviin venäläisiin laitoksiin. Suomen senaatissa oltiin sitä mieltä, ettei Ehrnrooth ollut tosissaan yrittänyt estää hankkeen toteutumista. Senaatin mielestä asia oli myös alistettava Suomen säätyjen päätettäväksi, kun taas Ehrnrooth oli yhdessä kenraalikuvernööri Fjodor Heidenin kanssa eri mieltä. Jouduttuaan voimakkaan arvostelun kohteeksi Ehrnrooth vetäytyi lopulta kriittisellä hetkellä sairauslomalle, ja Suomen postilaitoksen itsenäisyyden lakkauttaneen postimanifestin esittely jäi hänen apulaisensa Woldemar von Daehnin vastuulle. Tämän jälkeen Ehrnrooth halusi lähinnä päästä eroon tehtävästään. Keväällä 1891 paljastui, että keisarin Suomen rikoslain voimaantulon lykkäännyttyä antamasta niin sanotusta rauhoitusreskriptistä oli tehty valtiosihteerinvirastossa virheellinen ruotsinnos, johon oli ujutettu Leo Mechelinin kehittelemää Suomen ja Venäjän unioniteoriaa tukevia kohtia. Virheellisen käännöksen oli lähettänyt – mahdollisesti tahallaan – valtiosihteerinviraston toimitussihteeri Alexis Gripenberg. Jouduttuaan venäläisten lehtien syytösten kohteeksi Ehrnrooth otti kuitenkin vastuun tapahtuneesta ja erosi huhtikuussa 1891. Hän sai viikkoa myöhemmin eron myös sotapalveluksesta.