stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Streng
Menestys ja vaikutus myöhempiin muusikoihin > Strengin kappaleita muiden levyttäminä

Strengin kappaleita ovat levyttäneet myös monet muut artistit. Ensimmäinen Strengin kappaleen levyttänyt yhtye on Ellipsi, joka levytti Strengin Tove Janssonin runoon säveltämän kappaleen "Pieni juhlija" jo vuonna 1969, ennen kuin Streng oli levyttänyt itse mitään. Ellipsi teki kappaleesta myös toisen version vuonna 1989 albumilleen.
Versioiduin Strengin kappale on Magneettimiehen kuolema -levyn päättävä "Sisältäni portin löysin", jonka ovat levyttäneet Tasavallan Presidentti (ilman Strengiä) vuonna 1972, Matti Salminen vuonna 1987, Eero Raittinen vuonna 1994, Pepe Willberg vuonna 2000 ja Vesa-Matti Loiri vuonna 2006. Lisäksi Strengin serkun tytär, Emma Salokoski, on levyttänyt Strengin kappaleen "Puutarhassa" vuonna 2003 levyllään Puutarhassa ja kappaleen "Katsele yössä" vuonna 2005 levyllään Kaksi mannerta.
Levytykset

Magneettimiehen kuolema (1970)
Kesämaa (1972)
Unen maa (2009)
Kuunnelmat/radio-ohjelmat

Peter Pan (10 osaa, 1969)
Taustayhtyeenä Ellipsi.
Kreivi von Krolockin hymyn variaatiot (1969)
Yhdessä Calle Lindholmin kanssa, mukana myös muun muassa Hector ja Kiti Neuvonen, taustayhtyeenä Soulset.
Papiljonttinainen (1969)
Taustayhtyeenä Ellipsi.
Elokuvat

Magneettimies (2009), ohjannut Arto Halonen
Aiheesta muualla

Pekka Streng -sivusto – sisältää mm. Strengin levyjen sanoitukset, kuvia, ainoan Strengin haastattelun sekä muita lehtijuttuja
Magneettimies - Arto Halosen ohjaama dokumenttielokuva Pekka Strengistä
Ylen Elävä arkisto: Muistoja Pekka Strengistä
Ylen Elävä arkisto: Pekka Strengin kuunnelmia
Pekka Strengin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pekka Strengin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tapio Korjus: Magneettimiehen jäljillä. Soundi, 8/1978, s. 37–39, 60.
Tapio Korjus: Magneettimiehen arvoitus. Soundi, 9/1978, s. 32–34.
Mihail Lisitsyn

Mihail Aleksandrovitš Lisitsyn (ven. Михаил Александрович Лисицын; 13. joulukuuta 1872 Duhovštšina – todennäköisesti 3. kesäkuuta 1918 Petrograd) oli venäläinen kirkkomusiikin säveltäjä, rovasti, kirjoittaja ja musiikkikriitikko.
Lisitsyn valmistui Smolenskin teologisesta seminaarista ja toimi siellä kuoronjohtajana. Vuosina 1888–1889 hän opiskeli musiikin teoriaa S. Vorobjevin johdolla. Lisitsyn pääsi vuonna 1893 Kiovan teologiseen akatemiaan, jossa myös johti kuoroa. Vuonna 1897 hän väitteli teologian tohtoriksi. Väitöskirjatyön ohjaajana toimi Aleksei Dmitrijevski. Lisitsyn asettui Pietariin, jossa hänen kehitykseensä säveltäjänä vaikutti erityisesti Semjon Pantšenkolta saatu oppi. Lisitsyn hyödynsi hengellisissä sävellyksissään vaikutteita muun muassa varhaisesta venäläisestä polyfoniasta, 1700–1800-lukujen vaihteen italialaisesta tyylistä ja saksalaisen myöhäisromanttisen harmonian piirteistä.
Miriam

| Miriam |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  William Markus
Käsikirjoittaja:  Walentin Chorell (romaani)   William Markus   Pentti Unho
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Mauno Kuusla
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Pääosat:  Anneli Sauli   Irma Seikkula   Pentti Siimes   Leo Riuttu
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  1957
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miriam on suomalainen elokuva vuodelta 1957. Miriam on William Markuksen ohjaama ja yhdessä kuvaaja Pentti Unhon kanssa käsikirjoittama melodraama, joka perustuu Walentin Chorellin samannimiseen romaaniin. Anta-tädin (Kaisu Leppänen) kuoltua orpotyttö Miriam (Anneli Sauli) palkataan piiaksi entisen opettajansa Torvald Allnesin (Leo Riuttu) perheeseen. Miriamin suhde lapsuudenystävä Hans Allnesin (Pentti Siimes) kanssa syvenee, mutta tämän vanhemmat vastustavat nuorten suhdetta.
Elokuva kuvattiin Nurmijärvellä, Karkkilassa ja Loviisassa.
Miriamia on pidetty Markuksen kahdeksasta elokuvasta parhaana. Elokuva osallistui kansainvälisille Berliinin elokuvajuhlille Saksan liittotasavavallassa vuonna 1958  Elokuva oli ehdolla parhaaksi kulttuurielokuvaksi.
Elokuvan toinen televisioesitys esitettiin 15.9.1970 Yle TV1:llä. Elokuva keräsi 1 850 000 katsojaa.
Näyttelijä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anneli Sauli  | … |  Miriam   |
|  Pentti Siimes  | … |  Hans Allnes   |
|  Irma Seikkula  | … |  Britta Allnes   |
|  Leo Riuttu  | … |  Torvald Allnes   |
|  Kaisu Leppänen  | … |  Anta-täti   |
|  Liisi Palteisto  | … |  Miriam lapsena   |
|  Viljo Voipio  | … |  hautajaisvieras  |
|  Lauri Kuosmanen  | … |  pappi  |
|  Jaakko Maakorpo  | … |  hevoskuski  |
|  Yrjö Aaltonen  | … |  poika kylällä  |
|  Veikko Kines  | … |  kauppias  |
|  Maininki Sippola-Wilska  | … |  nainen koulun joulujuhlissa  |
|  Yrjö Saari  | … |  lääkäri  |
|  Aino Lehtimäki  | … |  farmaseutti  |
|  Anna-Liisa Taivainen  | … |  toinen farmeseutti  |
|  Annikki Linnoila  | … |  postinkantaja  |
|  Arvi Järvinen  | … |  pirssiautoilija  |
|  Heimo Karppinen  | … |  mies asemalla  |
|  Enok Sikiö  | … |  mies junassa  |
|  Paavo Hukkinen  | … |  asemamies tavarasäilytyksessä  |
|  Leo Torkko  | … |  asemamies tavarasäilytyksessä  |
Muusikot

Olavi Paljakka, Veikko Huuskonen, Eino Linnala, Teppo Korpiranta, U. Haanpää, Pentti Jylhä, Kalle Katrama, Tuure Kivilä, Heikki Louhivuori, Lahja Puustinen, Ingmar Englund, Jaakko Salo.
Mielivaltaisuus

Mielivaltaisuudella tarkoitetaan yksilön vapautta valintoihin ja tekoihin täysin omien mielipiteidensä tai mieltymystensä mukaan.
Mielivaltainen päätöksenteko ei välttämättä tarkoita samaa kuin satunnainen valinta. Toisin sanoen, mielivaltainen valintafunktio ei ole välttämättä riippumaton, vaan saattaa riippua joistain lähtöarvoista. Esimerkiksi oppilaat on monesti jaettu opetusryhmiin sukunimensä alkukirjaimen mukaan, joka ei ole satunnainen vaikkakin mielivaltainen ja riippumaton jaottelu, ainakin kun sukunimen tietäminen on epäolennaista.
Filosofia

Mielivaltainen toiminta on keskeinen aihe teleologiaa, tarkoitusoppia. Päämäärättömät toiminnat ovat välttämättä mielivaltaisia. Ilman päämäärää jota saavuttaa ei voi olla myöskään tarkoitusta ja toimintamalleja, joten kaikki päätökset ovat yhtä todennäköisiä. On huomattava, että mielivaltaisia ja satunnaisia toimintoja ei välttämättä pidetä mielivaltaisina, jos ne palvelevat jotakin suurempaa tarkoitusta; esimerkiksi kuri koulussa tai tapahtunut oikeus oikeudenkäynnissä.
Nihilismi on ajatus siitä, että maailmankaikkeudella ei ole päämäärää, joten kaikki valinnat ovat mielivaltaisia. Nihilismin mukaan universumilla ei ole arvoa sinänsä ja on itsessään tarkoitukseton. Koska maailmankaikkeus ja kaikki sen osaset eivät sisällä päätavoitteita joista voisi johtaa alatavoitteita, myös ihmiselämä ja kokemukset ovat täysin mielivaltaisia. Ei ole oikeaa tai väärää valintaa, ajatusta tai oppia, ja miten ihminen ikinä valitseekaan, on se aina yhtä tarkoitukseton ja päämäärätön kuin mikä tahansa muukin mahdollinen valinta.
Monet teistiset opit ajattelevat, että mikään ei ole mielivaltaista. Kaikella on tarkoitus, koska Jumala loi universumin syystä, josta kaikki muut syyt ovat peräisin. Jopa kaikista satunnaisimmat teot ovat siis Jumalan tarkoittamia. Tämä liittyy läheisesti teleologiseen todistukseen Jumalan olemassaolosta; Jumala on olemassa, koska maailmankaikkeudesta voi löytää tarkoituksia.
Mielivaltaisuus liittyy myös etiikkaan, valinnantekojen filosofiaan. Vaikka jollakulla on päämäärä, hän voi valita yrittävänsä saavuttaa sen mielivaltaisen oloisin teoin. Rationalismi väittää että tietämystä kertyy älyllisen laskelmoinnin ja päättelyn avulla; moni rationalisti soveltaa tätä ajattelua myös moraalin harjoittamiseen. Kaikki päätökset pitäisi tehdä järjellisesti ja loogisesti, ei tuulen tai "fiiliksen" mukaan. Satunnaisuus on sallittua toisinaan pienissä mittakaavoissa, mutta ei yleisesti.
Matematiikka

Matematiikan alueella mielivaltainen tarkoittaa normaalisti "mitä tahansa", esimerkiksi mielivaltainen osajoukko tai permutaatio joukosta. Mielivaltaisuus ilmaisee yleistä väitettä - "valitsetpa minkä tahansa vaihtoehdon, väite pitää paikkansa". Esimerkiksi väite "Kertomalla mielivaltaisen kokonaisluvun kahdella tuloksena on parillinen luku".
Mirhapuut

| Mirhapuut |
| --- | --- |
 Afrikanmirhapuu (Commiphora myrrha)  Köhler's Medizinal-Pflanzenissa.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Tohtorinpuukasvit Burseraceae
Suku::  Mirhapuut Commiphora  Jacq.
Katso myös
   Mirhapuut Wikispeciesissä   Mirhapuut Commonsissa 
  Tieteelliset nimet: 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mirhapuut eli mirhamit (Commiphora) on kasvisuku, joka kuuluu tohtorinpuukasvien eli burserakasvien (Burseraceae) heimoon. Mirhapuihin kuuluu maailmanlaajuisesti yli 200 lajia. Sukuun sisältyy muun muassa lääkekasveina käytetyt lajit mekanmirhapuu (Commiphora gileadensis) ja afrikanmirhapuu (Commiphora myrrha), jonka pihka on tunnetuin mirhamin lähde.
Lajeja

afrikanmirhapuu (Commiphora africana)
kenianmirhapuu (Commiphora baluensis)
somalianmirhapuu (Commiphora campestris)
karhomirhapuu (Commiphora edulis)
tansanianmirhapuu (Commiphora eminii)
mekanmirhapuu (Commiphora gileadensis)
madagaskarinmirhapuu (Commiphora humbertii)
etiopianmirhapuu (Commiphora kua)
afrikanmirhapuu eli mirhami (Commiphora myrrha)
namibianmirhapuu (Commiphora saxicola)
kiilumirhapuu (Commiphora schimperi)
Huom. kahdelle eri lajille on annettu sama suomenkielinen nimi afrikanmirhapuu.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Mirhapuut (Commiphora)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Commiphora
ITIS: Commiphora (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Commiphora (englanniksi)
Flora of Pakistan: Commiphora (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Commiphora (englanniksi)
Mihály Deák-Bárdos

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten kreikkalais-roomalainen paini.MM-kilpailut  | Maa:   Unkari> Miesten kreikkalais-roomalainen paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Wrocław 1997 | 130 kg |  |
|  Hopeaa | Patras 2001 | 130 kg |  |
|  Hopeaa | Moskova 2002 | 120 kg |  |
|  Hopeaa | Créteil 2003 | 120 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 2005 | 120 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Istanbul 2001 | 130 kg |  |
|  Hopeaa | Seinäjoki 2002 | 120 kg |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2003 | 120 kg |  |
|  Pronssia | Moskova 2000 | 130 kg |  |
|  Pronssia | Vilna 2009 | 120 kg |  |
|  Pronssia | Dortmund 2011 | 120 kg |  |
Mihály Deák-Bárdos (s. 30. tammikuuta 1975 Miskolc) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja Euroopan mestari.
Vanhassa 130 kg:n ja nykyisessä 120 kg:n sarjassa painiva Deák-Bárdos on saavuttanut painiurallaan viisi MM-kilpailujen hopeamitalia. EM-kilpailuista hänellä on yksi kultamitali Istanbulista 2001, kaksi hopea- ja kolme pronssimitalia. Kesäolympialaisiin Deák-Bárdos on osallistunut kolmesti: Sydneyssä 2000 hän oli sarjan 130 kg 11:s, Ateenassa 2004 sarjan 120 kg kymmenes ja Pekingissä 2008 sarjan 120 kg kahdeksas.
Mieskuoro Sirkat

Mieskuoro Sirkat on perustettu Jyväskylässä vuonna 1899. Kuoro sai alkunsa seminaarinlehtori P. J. Hannikaisen kokoamasta kvartetista, joka esiintyi Jyväskylän Työväenyhdistyksen Lauluseuran iltamissa 15.4.1899 miesseminaarin juhlasalissa ja esitti Armas Järnefeltin säveltämän Sirkka-laulun. Ryhmä otti nimekseen Sirkat ja jatkoi huhti-toukokuussa kokoontumisiaan ja kutsui joukkoonsa muitakin miehiä vielä valmistautuen samalla kesäkuussa pidettäviin Jyväskylän Laulujuhliin. Kuoron varsinaiseen perustamiskokoukseen   Jyväskylän Rantapuiston ravintolassa 20.9.1899 osallistui jo parisenkymmentä miestä. P.J. Hannikainen valittiin kuoronjohtajaksi, missä tehtävässä hän jatkoi seuraavat neljä vuotta. Hänen jälkeensä kuoroa on johtanut yhteensä 17 miestä, viimeisimpänä v. 2018 aloittanut Kimmo Tuuri.
Perustamisestaan lähtien Sirkat on toiminut aktiivisesti ja konsertoinut säännöllisesti mukaan lukien myös sotavuodet. Kuoron jäsenmäärä oli huipussaan v. 1969, jolloin mukana oli 103 aktiivista laulajaa. Kuoron täyttäessä 100 vuotta rivissä oli 85 laulajaa, ja sittemmin 2000-luvulla lukumäärä on painunut alle puoleen siitä samalla kun jäsenvaihtuvuus on alentanut kuoron keski-ikää.
Mieskuoro Sirkat kuuluu Suomen Mieskuoroliittoon ja on yksi sen perustajakuoroista.
Kuoro esiintyy vuosittain Jyväskylässä sekä eri puolilla Suomea. Kotikaupungissaan Sirkat esiintyy joka vappuna perinteisesti Kolmikulman portailla Kauppakadun alapäässä. Vakiintunut on myös joulukonserttien sarja sekä Jyväskylän kaupungissa että Keski-Suomen maakunnassa. Näiden lisäksi kuoro esiintyy omissa konserteissaan sekä yhteiskonserteissa. Kuoro ja sen kvartetit esiintyvät pyydettäessä erilaisissa juhlissa. Ulkomailla kuoro on konsertoinut Ruotsissa, Tanskassa, Norjassa, Islannissa, Venäjällä, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa, Saksassa, Sveitsissä, Unkarissa, Espanjassa, Bosnia ja Hertsegovinassa, Kroatiassa ja Kiinan kansantasavallassa, jossa kuoro oli tiettävästi ensimmäinen länsimainen mieskuorovieras maaliskuussa 1983.
Kuoro on tuottanut myös useita äänitteitä, joista viimeisin vuodelta 2012 "Ne laulua kummaa kaikaa". Varainhankintana kuoro on tuottanut vuosittain lintukalenterin, joka perustuu Yrjö Kahilan laadukkaisiin lintukuviin. Lisäksi Sirkat on tilannut grafiikan lehden myytäväkseen kehystettynä, joista viimeisin oli Samuli Heimosen "Kutsu" (2019).
Ensimmäisessä kansainvälisessä Leevi Madetoja -kuorokilpailussa Turussa 1989 kuoro sijoittui parhaaksi perinteelliseksi mieskuoroksi kansallisessa sarjassa. Kolmannessa kansainvälisessä Leevi Madetoja -kuorokilpailussa vuonna 2000 Sirkat voitti kansainvälisen sarjan ja Juha Holma palkittiin kilpailun parhaana johtajana. Seitsemännessä LM-kilpailussa marraskuussa 2021 kuoro voitti kotimaisen sarjan ja kuoronjohtaja Kimmo Tuuri palkittiin parhaasta Leevi Madetojan laulun tulkinnasta. Sirkat palkittiin parhaana mieskuorona Debrecenin kansainvälisessä Béla Bartók -kuorokilpailussa vuosina 1996 ja 2002. Liettuan Vilnassa pidetyssä kilpailussa Laudate Dominum – 7th International Sacred Music Choir Festival & Competition 2016 kuoro palkittiin kunniamaininnalla.
Aiheesta muualla

Mieskuoro Sirkat ry:n kotisivut
Mieti elämääs II

| Mieti elämääs II Kivesveto Go Go |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: huhtikuu 2013
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: punk rock
 Levy-yhtiö: Rock ’n’ Roll Bullshit, Ratbite
Kivesveto Go Gon muut julkaisut
| Mieti elämääs I (EP) 2013 | Mieti elämääs II 2013 | Vesipäät (EP) 2016 |
Mieti elämääs II on punkyhtye Kivesveto Go Gon EP-levy, joka ilmestyi huhtikuussa 2013 Rock ’n’ Roll Bullshit Recorsdin ja Ratbite Recordsin yhteisjulkaisuna.
Kappaleet

Skitso – 1.11
Sielusi kyylä – 2.04
Kirjasto – 1.41
Luuleksä? – 1.50
Aiheesta muualla

Discogs
Mikko Paananen

Mikko Paananen voi viitata seuraaviin kuuluisiin henkilöihin:
Migé Amour (Mikko Paananen), muusikko, HIM-yhtyeen basisti.
Mikko Paananen, keihäänheittäjä ja moniottelija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mikko Paananen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mike Hoffman

| Mike Hoffman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1989 (ikä 34) Kitchener
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Edmonton Oilers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  68
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Ottawa Senators (NHL) Florida Panthers (NHL) St. Louis Blues (NHL) Montreal Canadiens (NHL) San Jose Sharks (NHL)
NHL-varaus:  130. varaus, 2009 Ottawa Senators
Michael Hoffman (s. 24. marraskuuta 1989) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, joka edustaa tryoutilla NHL-seura Edmonton Oilersia.
Mihail Lebedev (kirjailija)

| Mihail Nikolajevitš Lebedev Михаи́л Никола́евич Лебедев> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. lokakuuta 1877 Mežador, Sysola, Komin tasavalta
Kuollut: 5. maaliskuuta 1951 (73 vuotta)
Kansalaisuus:  komilainen
Ammatti:  kirjailija
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mihail Nikolajevitš Lebedev (ven. Михаи́л Никола́евич Лебедев; 22. lokakuuta 1877 – 5. maaliskuuta 1951) oli komilainen kirjailija.
Lebedev syntyi nykyisen Komin tasavallan Sysolan piirin Mežadorin kylässä. Hän opiskeli Ust-Sysolskin kihlakuntaopistossa ja työskenteli kunnankirjurin apulaisena Kortkerosin ja Poktšan kylissä. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän toimi köyhälistökomitean ja kansantuomioistuimen sihteerinä Kortkerosissa, jossa hän eli suurimman osan elämästään.
Lebedev alkoi kirjoittaa 13-vuotiaana. Ennen vallankumousta hän julkaisi useita venäjänkielisiä kertomuksia, mutta alkoi laatia myös kominkielisiä runoja. Lebedevin runoelmat Kört Aika ja Jag mort (molemmat 1928) perustuvat komien muinaisuutta koskeviin legendoihin. Hän kirjoitti myös ajankohtaista käyttörunoutta sekä erityisesti lastenrunoja. Lebedevin operetteja Miča nyv (”Kaunis tyttö”, 1919), Tun (”Noita”, 1920), Nastuk (1928) on esitetty näyttämöllä.
Vuonna 1939 Lebedev sai ensimmäisenä komikirjailijana valtiollisen tunnustuksen – Znak potšota -kunniamerkin.
Aiheesta muualla

Mihail Lebedevin lyhyt elämäkerta ja teoksia (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi), (komiksi)
Mikko Paananen (keihäänheittäjä)

Mikko Paananen (s. 11. marraskuuta 1930) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän heitti ennätyksensä 79,22 metriä Oulussa 11. syyskuuta 1960. Seuratasolla hän edusti Karijoen Tapparaa ja saavutti SM-pronssia vuonna 1959. Hänen heittotyylinsä oli tavallisesta poikkeava "sukellustyyli". Hän toimi 1960-luvulla muun muassa Pauli Nevalan henkilökohtaisena valmentajana.
Paananen toimi Suomen Urheiluliiton keihäänheittäjien päävalmentajana ja sai vuonna 1999 liikuntaneuvoksen arvonimen.
Mikko Paavola

| Mikko Paavola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. tammikuuta 1998 (ikä 26) Alajärvi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  192 cm
Paino:  83 kg
Laji:  Seiväshyppy
Seura:  Alajärven Ankkurit
Valmentaja:  Mikael Westö
Saavutukset
Ennätykset:  571 cm
 Tietolaatikko päivitetty 14. heinäkuuta 2021 
Mikko Paavola (s. 16. tammikuuta 1998 Alajärvi) on suomalainen seiväshyppääjä, joka edustaa Alajärven Ankkureita. Hänen valmentajansa on Mikael Westö.
Kalevan kisoissa Paavola on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2020 tuloksella 531 ja vuonna 2021 tuloksella 560. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Paavola saavutti hopeaa 2021 ja 2022 sekä pronssia 2020.
Paavola karsiutui loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Tukholmassa 2019 sijoittuen kolmanneksi. Vuosien 2020 ja 2021 Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän voitti seiväskilpailun. Hän voitti Pohjoismaisen hallimaaottelun seiväshypyn Helsingissä 2020. Paavola oli mukana Eugenen MM-kisoissa 2022. Karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 550, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan.
Paavola hyppäsi ennätyksensä 571 Joensuussa heinäkuussa 2021. Sisäradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 570 Kuortaneella kesäkuussa 2022.
Igor Stravinsky

| Igor Stravinsky> И́горь Фёдорович Страви́нский |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1882
Kuollut: 6. huhtikuuta 1971 (88 vuotta)
Ammatti:  säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Igor Stravinski
Tyylilajit:  ooppera, sinfonia, kamarimusiikki ja 1900-luvun taidemusiikki 
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  RCA Victor, Columbia Records ja CBS 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Igor Stravinsky (ven. И́горь Фёдорович Страви́нский, Igor Fjodorovitš Stravinski; 17. kesäkuuta (J: 5. kesäkuuta) 1882 Oranienbaum, Venäjän keisarikunta – 6. huhtikuuta 1971 New York, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen nykyaikaisen taidemusiikin säveltäjä, joka asui suuren osan elämästään Ranskassa ja Yhdysvalloissa.
Stravinsky muistetaan merkittävänä 1900-luvun säveltäjänä ja orkesterinjohtajana. Lukuisat myöhemmät säveltäjät ovat pitäneet häntä esikuvanaan. Time-lehti on nimennyt hänet yhdeksi 1900-luvun vaikutusvaltaisimmista henkilöistä.
Tyylikaudet

Stravinskyn ura voidaan jakaa kolmeen toisistaan poikkeavaan tyylikauteen, joihin useimmat hänen sävellyksistään voidaan sijoittaa.
Tyylikaudet > Venäläinen kausi

Ennen Tulilintua Stravinsky sävelsi vuonna 1908 "Hautajaislaulun", joka sittemmin katosi. Se löytyi vuonna 2015 Pietarin konservatoriosta. Sävellyksen kesto on 12 minuuttia, ja Stravinsky sävelsi sen opettajansa Rimski-Korsakovin muistoksi. Sen kantaesitys tapahtui vuonna 1909.
Stravinskyn ensimmäisen tyylikauden, niin sanotun venäläisen eli primitiivisen kauden, aloittivat kolme Sergei Djagilevin Ballets russes -ryhmälle Pariisiin sävellettyä balettia. Baleteissa on paljon yhteisiä piirteitä: ne on sävelletty hyvin suurille orkestereille, niissä käytetään runsaasti teemoja ja motiiveja Venäjän kansanmusiikista ja niissä kuuluu Stravinskyn opettajan Nikolai Rimski-Korsakovin mielikuvituksekkaan soitinnustyylin vaikutus.
Ensimmäinen baleteista oli Tulilintu (1910), jossa Stravinsky opettajansa Rimski-Korsakovin tapaan kuvaa ihmishahmot diatonisella musiikilla ja yliluonnolliset hahmot oktatonisella (kahdeksanjakoisella) ja kromaattisella musiikilla. 
Toinen baletti oli Petruška (1911), jossa vallitsee toisteinen melodia ja rytmiikka sekä staattinen harmonia.
Venäläisen kauden pääteoksena pidetään kolmatta balettia, Kevätuhria, joka on Stravinskyn ja koko 1900-luvun musiikin tunnetuimpia ja merkittävimpiä teoksia. Kevätuhrin aihepiiri on pakanallisen ajan Venäjä, ja Stravinsky korostaa tätä musiikissaan. Musiikkia leimaa alkuvoimainen, energiaa pursuava ja vaihteleva rytmiikka, jonka käänteissä tahtilajia vaihdetaan usein. Teoksen aloittaa sittemmin kuuluisaksi tullut fagottisoolo aivan rekisterinsä ylärajoilta, mikä oli tuohon aikaan ennenkuulumatonta. Kevätuhrin ensi-ilta aiheuttikin skandaalin, koska se ei vastannut useiden kuulijoiden käsitystä musiikin kauneudesta, mutta skandaaliin vaikutti vahvasti myös Vatslav Nižinskin epätotunnainen koreografia.
Muita venäläisen kauden teoksia olivat ooppera Satakieli (1914), Renard (Kettu) (1916), Histoire du soldat (Sotilaan tarina) (1918) ja Les Noces (Häät) (1923).
Tyylikaudet > Uusklassinen kausi

Seuraava sävellysjakso oli uusklassinen kausi. Uusklassisena aikanaan Stravinsky ammensi vaikutteita erityisesti 1700-luvun musiikista (barokki, galantti, klassismi) ja jazzista. Uusklassismin aloittaneena teoksena pidetään Stravinskyn Pulcinellaa. Tänä ehkä tuottoisimpana kautenaan hän kirjoitti myös teokset Psalmisinfonian, "Ragtime 11 soittimelle" ja Konserton pianolle ja puhallinorkesterille.
Tyylikaudet > Sarjallinen kausi

Myöhäiskaudellaan hän käytti 12-säveljärjestelmää, jota hän aiemmin oli vahvasti vastustanut, ja toisinaan sarjallisuutta, esimerkiksi teoksissa Tulva, Threni ja Requiem Canticles. Näissä teoksissa on myös vahvaa uskonnollista tematiikkaa. Tämän kauden tunnetuimpia teoksia on baletti Agon.