stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mika Häkkinen
Formula 1 -ura > McLaren-vuodet 1993–2001 > Nousu kilpakuljettajan rooliin

Sennan lähdettyä McLarenilta tuli Häkkisestä tallin selvä ykköskuljettaja kahdeksi seuraavaksi kaudeksi. Kaudella 1994 Häkkinen suoriutui hienosti epäluotettavalla McLaren–Peugeotilla ajamalla kuudesti palkintokorokkeelle ja Belgian GP:ssä toiseksi. Hän sijoittui 26 pisteellään MM-sarjan neljänneksi. Häkkinen ajoi Japanin GP:tä lukuun ottamatta jokaisessa maaliin ajamassaan kilpailussa palkintokorokkeelle. Seuraavasta kaudesta, kaudesta 1995, Mercedes-Benzin ensimmäisestä McLarenin moottorinvalmistajana, tuli vaikea, ja Häkkisen huippuhetkiksi jäivät kakkossijat Italian ja Japanin GP:issä. Häkkisen kärsimätön voitonjano näkyi useissa kauden aikana sattuneissa ulosajoissa ja kolareissa.
Formula 1 -ura > McLaren-vuodet 1993–2001 > Adelaiden onnettomuus

Kauden 1995 päättäneen Australian GP:n ensimmäisissä aika-ajoissa Adelaiden katuradalla Häkkinen ajoi rajusti ulos Brewery Bend -kaarteessa vasemman takarenkaan tyhjentymisen takia. Häkkisen auto päätyi noin 200 kilometrin tuntinopeudella rengasvalliin. Häkkisen pää paiskautui valtavalla voimalla auton ohjauspyörään ja poukkoili holtittomasti edestakaisin. Häkkinen sai vakavia niskavammoja sekä kallonmurtuman. Hän vajosi koomaan. Häkkinen kuitenkin selvisi onnettomuudesta ja toipui jo seuraavan kauden ensimmäiseen, Melbournessa ajettuun kilpailuun.
Formula 1 -ura > McLaren-vuodet 1993–2001 > Kaudet 1996–1997

Häkkinen osoitti kilpailukykynsä vakavan onnettomuuden jälkeen ajamalla läpi kauden 1996 tuoretta tallikaveriaan, David Coulthardia, paremmin sijoittumalla loppukaudesta neljästi kolmanneksi keräten 31 MM-pistettä ja MM-pisteiden viidennen sijan.
Kaudella 1997 epäluotettava auto ja erityisesti moottoririkot vaivasivat Häkkistä: hän joutui keskeyttämään moottoririkon vuoksi johtopaikalta niin Britannian, Itävallan kuin Luxemburgin GP:n Nürburgringillä Saksassa, jossa hän myös ajoi uransa ensimmäisen paalupaikan. Häkkinen kuitenkin voitti ensimmäisen kilpailunsa kauden päättäneessä Euroopan GP:ssä Jerezissä, kun ensin tallikaveri Coulthard ja mestaruuteen kurvaileva Williamsin Jacques Villeneuve antoivat hänelle tietä. Kyseessä oli ensimmäinen suomalaiskuljettajan GP-voitto 12 vuoteen, edellisen voiton otti Keke Rosberg Australian GP:ssä 1985.
Formula 1 -ura > McLaren-vuodet 1993–2001 > Kaksi mestaruutta

Kaudella 1998 Häkkinen kävi ensimmäisen mestaruustaistonsa Ferrari-tallin Michael Schumacheria vastaan. Kausi olikin näiden kuljettajien näytöstä: vain kahdesti kauden aikana voitto meni muulle kuljettajalle. Värikäs mestaruustaisto sai huipentumansa, kun kaksi GP:tä ennen kauden loppua kuljettajat olivat tasapisteissä. Mestaruustaisto kääntyi Häkkisen eduksi, kun hän voitti kaksintaistelun Schumacheria vastaan Luxemburgin GP:ssä, ja kauden päättävässä Japanin GP:ssä Schumacherin auto sammui ykkösruutuun. Viimeiseen ruutuun pudotetun Schumacherin kilpailu päättyi rengasrikkoon, Häkkinen voitti kilpailun ja ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Häkkinen voitti kauden aikana kahdeksan GP:tä ja lähti yhdeksän kertaa paalupaikalta. Suomessa hänet valittiin vuoden urheilijaksi.
Kausi 1999 oli sen puoliväliin asti jälleen mestaruustaistoa Häkkisen ja Schumacherin välillä. Britannian GP:ssä tilanne kuitenkin muuttui, kun Schumacher loukkaantui ulosajossa, ja Ferrarin kakkoskuljettaja Eddie Irvine aloitti taistelunsa mestaruudesta Häkkisen kanssa. Vaikka Häkkinen hallitsi aika-ajoja suvereenisti starttaamalla paalulta 11:ssä kauden 17:stä osakilpailusta, tuli mestaruustaistosta tiukka Häkkisen keskeytettyä omaan ajovirheeseensä molemmissa Italiassa ajetuissa osakilpailuissa, Imolassa ja Monzassa, ja tallin tehdessä virheitä – muun muassa Britannian GP:ssä – kun Häkkisen kilpailu jäi kesken renkaan irrottua. Kauden toiseksi viimeisen kilpailun, Malesian GP:n, jälkeen Häkkinen ehdittiin kuitenkin jo julistaa maailmanmestariksi, kun Ferrarin kaksoisvoitto hylättiin sääntöjenvastaisen ilmanohjaimen vuoksi ja kolmanneksi sijoittunut Häkkinen nostettiin voittajaksi. Tulokset palautettiin kuitenkin ennalleen, joten Irvine johti MM-sarjaa ennen viimeistä kilpailua, ja Häkkiseltä vaadittiin mestaruuteen voitto kauden päättävästä Japanin GP:stä. Häkkinen voitti osakilpailun ja siten uransa toisen mestaruuden.
Formula 1 -ura > McLaren-vuodet 1993–2001 > Mestaruuksien jälkeen

Kausi 2000 lähti Häkkiseltä vaihtelevasti käyntiin hänen keskeytettyä kauden kaksi ensimmäistä kilpailua Schumacherin hallitessa alkukautta. Schumacherin keskeytettyä kauden puolivälissä kolme kilpailua Häkkinen pääsi hänen kantaansa voittamalla kilpailun ja sijoittumalla kahdesti toiseksi ja siirtyi MM-pistejohtoon kahden seuraavan kilpailun loisteliaalla voitollaan. Vielä kolme kilpailua ennen kauden päätöstä Häkkinen johti kahdella pisteellä Schumacheria, mutta Yhdysvaltain GP:n moottoririkko oli takaisku hänen MM-haaveilleen, ja Schumacherin voitettua myös Japanin GP:n hän voitti maailmanmestaruuden. Häkkinen jäi MM-pisteissä toiseksi. Vuonna 2001 McLarenin tallipäällikkö Ron Dennis sanoi auton luotettavuusongelmien maksaneen Häkkiselle mestaruuden.
Häkkisen viimeinen kilpailukausi 2001 oli vaikea. McLarenin ongelmat tuntuivat kasautuvan Häkkisen päälle, josta osoituksena dramaattinen keskeytys ylivoimaisesta johtoasemasta kytkinrikkoon Espanjan GP:n viimeisellä kierroksella. Ferrarin tekninen etumatka etenkin automaattisessa lähtöjärjestelmässä antoi sille huomattavan edun kilpailijoihinsa, ja lehdistö aloitti spekulaatiot Häkkisen lopettamisesta. Häkkinen voitti kauden aikana kaksi kilpailua: Britannian GP:n ja kauden toiseksi viimeisenä ajetun Yhdysvaltain GP:n. Kauden loppupuolella Häkkinen ilmoitti siirtyvänsä vuoden sapattivapaalle F1:stä, ja hänen tuuraajakseen palkattiin toinen suomalainen Kimi Räikkönen. Häkkinen ei kuitenkaan koskaan palannut sapattivapaaltaan, vaikka hänen paluustaan kaudelle 2005 huhuttiin vahvasti.
Formula 1 -ura > Uran jälkeen

Häkkinen palasi yli viiden vuoden tauon jälkeen 30. marraskuuta 2006 McLarenin F1-testeihin Espanjan Barcelonan kilparadalla ollen noin kolme sekuntia päivän kärkiaikoja hitaampi, joskin käyttäen samaa rengassettiä koko päivän ajan. Häkkinen myönsi, ettei testi välttämättä jäänyt hänen viimeiseksi esiintymisekseen F1-sarjassa. Testin takana oli Gerhard Berger, joka halusi antaa Häkkiselle mahdollisuuden koettaa nykyaikaista F1-autoa.
Syyskuussa 2009 ESPN-kanavalle antamassaan haastattelussa 41-vuotias Häkkinen kertoi ajavansa vielä tulevaisuudessa kilpaa eikä sulkenut pois paluuta F1-sarjaan.
Vuonna 2022 Häkkinen aloitti Viaplayn F1-lähetysten asiantuntijana.
Häkkisestä ilmestyi lokakuussa 2022 Readmen kustantama, Heikki Kullan kirjoittama kirja Mika Häkkinen – Lentävä legenda.
DTM-ura

Häkkinen ilmoitti marraskuussa 2004 tekevänsä paluun rata-autoilun pariin vuonna 2005 vakioautojen DTM-sarjassa.
Kaudella 2005 Häkkinen ajoi DTM-sarjassa, HWA-tallissa, jonka autona toimi AMG-Mercedes C-Class. Häkkinen sijoittui sarjan kokonaispisteissä viidenneksi. Kauden kohokohta oli kolmas kilpailu Span radalla, Häkkinen voitti sen paalupaikalta.
Kaudella 2006 Häkkinen jatkoi DTM-sarjassa, samassa tallissa. Hän sijoittui neljänneksi Hockenheimissä ja kolmanneksi Lausitzissa.
Kaudella 2007 Häkkinen voitti Lausitzringin osakilpailun toukokuussa 2007 sekä Mugellon osakilpailun saman vuoden heinäkuussa. Viimeksi mainitun Häkkinen voitti yllättäen lähtemällä ruudusta 15. Saman kauden Barcelonan osakilpailussa Häkkiselle langetettiin DTM-sarjan siihen asti suurin sakkorangaistus; 20 000 euroa kolaroinnista Martin Tomczykin kanssa. Kauden päätyttyä Häkkinen ilmoitti lopettavansa ajamisen ja siirtyvänsä Mercedes-Benzillä muihin tehtäviin.
Yksityiselämä

Mika Häkkinen vietti lapsuutensa Vantaan Martinlaaksossa, hänen lapsuudentalonsa sijaitsee osoitteessa Raiviosuonmäki 6. Kadun toisella puolella, Raiviosuonmäki 3:ssa, vietti samanaikaisesti lapsuuttaan toinen suomalainen formulakuljettaja Mika Salo. Häkkisen vanhemmat olivat Harri ja Aila Häkkinen, ja hänellä on sisko Nina. Harri Häkkinen kuoli 12. toukokuuta 2010 äkilliseen sydänkohtaukseen. Aila Häkkinen kuoli pitkällisen sairauden jälkeen kotonaan 74-vuotiaana syyskuussa 2019.
Häkkinen meni vuonna 1998 naimisiin Erja Honkasen kanssa. Heillä on kaksi lasta, Hugo (s. 2000) ja Aina (s. 2005). Helmikuussa 2008 ilmoitettiin, että Häkkiset eroavat.
Häkkinen on ollut joulukuusta 2016 lähtien naimisissa tšekkiläisen Marketa Remesovan kanssa; pari oli kihlautunut saman vuoden keväällä. He avioituivat siviilimenoin Monacossa, ja heidän avioliittonsa siunattiin vuoden 2017 alkupuolella Rovaniemellä. Heillä on kolme yhteistä lasta, vuonna 2010 syntynyt tytär Ella Häkkinen, joka ajaa myös jo kilpaa kartingissa ja vuonna 2014 syntyneet kaksoset, tyttö ja poika.
Häkkisen asunto Ranskassa paloi vuonna 2008, ja hän muutti Monacoon.
Muuta

Mika Häkkinen sai vuonna 1999 Martinlaaksoon oman Mika Häkkisen aukion.
Vuonna 2006 Häkkinen sai suomenkielisen ääniroolin Pixarin animaatioelokuvasta Autot. Hän on tehnyt myös cameoroolin elokuvassa Uuno Turhapuro – This Is My Life (2004).
Häkkinen oli myös mukana 2009 alkuvuoden Tunturirallissa, Rovaniemellä.
Tilastoja > Formula 1 -tilastot

| Kausi | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintopallisijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Lotus–Judd | 17. | 15 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1992 | Lotus–Ford | 8. | 15 | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1993 | McLaren–Ford | 16. | 3 | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| 1994 | McLaren–Peugeot | 4. | 15 | 26 | 0 | 6 | 0 | 0 |
| 1995 | McLaren–Mercedes | 7. | 15 | 17 | 0 | 2 | 0 | 0 |
| 1996 | McLaren–Mercedes | 5. | 16 | 31 | 0 | 4 | 0 | 0 |
| 1997 | McLaren–Mercedes | 5. | 17 | 27 | 1 | 3 | 1 | 1 |
| 1998 | McLaren–Mercedes | 1. | 16 | 100 | 8 | 11 | 9 | 6 |
| 1999 | McLaren–Mercedes | 1. | 16 | 76 | 5 | 10 | 11 | 6 |
| 2000 | McLaren–Mercedes | 2. | 17 | 89 | 4 | 11 | 5 | 9 |
| 2001 | McLaren–Mercedes | 5. | 17 | 37 | 2 | 3 | 0 | 3 |
| Yhteensä (11 kautta) | Yhteensä (11 kautta) | Yhteensä (11 kautta) | 162 | 420 | 20 | 51 | 26 | 25 |
Tilastoja > F1-tulokset kilpailuittain

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Lotus | USA 13 | BRA 9 | SMR 5 | MON Kesk. | CAN Kesk. | MEX 9 | FRA DNQ | GBR 12 | GER Kesk. | HUN 14 | BEL Kesk. | ITA 14 | POR 14 | ESP Kesk. | JPN Kesk. | AUS 19 |  | 2 | 16. |
| 1992 | Lotus | RSA 9 | MEX 6 | BRA 10 | ESP Kesk. | SMR DNQ | MON Kesk. | CAN Kesk. | FRA 4 | GBR 6 | GER Kesk. | HUN 4 | BEL 6 | ITA Kesk. | POR 5 | JPN Kesk. | AUS 7 |  | 11 | 8. |
| 1993 | McLaren | RSA   | BRA   | EUR   | SMR   | ESP   | MON   | CAN   | FRA   | GBR   | GER   | HUN   | BEL   | ITA   | POR Kesk. | JPN 3 | AUS Kesk. |  | 4 | 15. |
| 1994 | McLaren | BRA Kesk. | PFC Kesk. | SMR 3 | MON Kesk. | ESP Kesk. | CAN Kesk. | FRA Kesk. | GBR 3 | GER Kesk. | HUN EX | BEL 2 | ITA 3 | POR 3 | EUR 3 | JPN 7 | AUS 12† |  | 26 | 4. |
| 1995 | McLaren | BRA 4 | ARG Kesk. | SMR 5 | ESP Kesk. | MON Kesk. | CAN Kesk. | FRA 7 | GBR Kesk. | GER Kesk. | HUN Kesk. | BEL Kesk. | ITA 2 | POR Kesk. | EUR 8 | PFC Loukk. | JPN 2 | AUS DNS | 17 | 7. |
| 1996 | McLaren | AUS 5 | BRA 4 | ARG Kesk. | EUR 8 | SMR 8† | MON 6† | ESP 5 | CAN 5 | FRA 5 | GBR 3 | GER Kesk. | HUN 4 | BEL 3 | ITA 3 | POR Kesk. | JPN 3 |  | 31 | 5. |
| 1997 | McLaren | AUS 3 | BRA 4 | ARG 5 | SMR 6 | MON Kesk. | ESP 7 | CAN Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER 3 | HUN Kesk. | BEL DSQ | ITA 9 | AUT Kesk. | LUX Kesk. | JPN 4 | EUR 1 | 27 | 6. |
| 1998 | McLaren | AUS 1 | BRA 1 | ARG 2 | SMR Kesk. | ESP 1 | MON 1 | CAN Kesk. | FRA 3 | GBR 2 | AUT 1 | GER 1 | HUN 6 | BEL Kesk. | ITA 4 | LUX 1 | JPN 1 |  | 100 | 1. |
| 1999 | McLaren | AUS Kesk. | BRA 1 | SMR Kesk. | MON 3 | ESP 1 | CAN 1 | FRA 2 | GBR Kesk. | AUT 3 | GER Kesk. | HUN 1 | BEL 2 | ITA Kesk. | EUR 5 | MAL 3 | JPN 1 |  | 76 | 1. |
| 2000 | McLaren | AUS Kesk. | BRA Kesk. | SMR 2 | GBR 2 | ESP 1 | EUR 2 | MON 6 | CAN 4 | FRA 2 | AUT 1 | GER 2 | HUN 1 | BEL 1 | ITA 2 | USA Kesk. | JPN 2 | MAL 4 | 89 | 2. |
| 2001 | McLaren | AUS Kesk. | MAL 6 | BRA Kesk. | SMR 4 | ESP 9† | AUT Kesk. | MON Kesk. | CAN 3 | EUR 6 | FRA DNS | GBR 1 | GER Kesk. | HUN 5 | BEL 4 | ITA Kesk. | USA 1 | JPN 4 | 37 | 5. |
Tilastoja > DTM-saavutukset

| Kausi | Talli | Sijoitus | Osakilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintopallisijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | HWA | 5. | 11 | 30 | 1 | 3 | 1 | 3 |
| 2006 | HWA | 6. | 10 | 25 | 0 | 3 | 0 | 1 |
| 2007 | HWA | 8. | 10 | 22 | 2 | 2 | 1 | 0 |
| Yhteensä (3 kautta) | Yhteensä (3 kautta) | Yhteensä (3 kautta) | 31 | 77 | 3 | 8 | 2 | 4 |
Tilastoja > DTM-tulokset kilpailuittain

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Mercedes | HOC 8 | EUR 3 | SPA 1 | BRN 13 | OSC Kesk. | NOR Kesk. | NÜR 4 | ZAN 12 | EUR 12 | IST 2 | HOC 15 | 30 | 5. |
| 2006 | Mercedes | HOC 4 | EUR 3 | OSC 9 | BRA 11 | NOR 3 | NÜR 12 | ZAN 11 | CAT 11 | BUG 2 | HOC Kesk. |  | 25 | 6. |
| 2007 | Mercedes | HOC 10 | OSC 17 | EUR 1 | BRA 4 | NOR 9 | MUG 1 | ZAN 7 | NÜR 10 | CAT DSQ | HOC 17 |  | 22 | 8. |
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Mika Häkkinen varoittaa vauhdista
Juha Kärkkäinen: / Häkkinen, Mika (1968–) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 21.11.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Formula 1 -luokan kuljettajien maailmanmestarit
Suomalaiset Formula 1 -kuljettajat
Leo Kinnunen
Mikko Kozarowitzky
Keke Rosberg
Jyrki Järvilehto
Mika Häkkinen
Mika Salo
Kimi Räikkönen
Nico Rosberg
Heikki Kovalainen
Valtteri Bottas
| n k Suomen vuoden urheilija |
| --- | --- |
Valitut:  1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen  1948: Heikki Hasu  1949: Viljo Heino  1950: Heikki Hasu  1951: Veikko Karvonen  1952: Veikko Hakulinen  1953: Veikko Hakulinen  1954: Veikko Hakulinen  1955: Voitto Hellsten  1956: Antti Hyvärinen  1957: Olavi Vuorisalo  1958: Vilho Ylönen  1959: Juhani Järvinen  1960: Veikko Hakulinen  1961: Kalevi Huuskonen  1962: Pentti Nikula  1963: Pentti Eskola  1964: Eero Mäntyranta  1965: Jouko Launonen  1966: Eero Mäntyranta  1967: Eero Tapio  1968: Kaarlo Kangasniemi  1969: Kaarlo Kangasniemi  1970: Kalevi Oikarainen  1971: Juha Väätäinen  1972: Lasse Virén  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Heikki Ikola  1976: Lasse Virén  1977: Pertti Ukkola  1978: Helena Takalo  1979: Pertti Karppinen  1980: Pertti Karppinen  1981: Heikki Ikola  1982: Keke Rosberg  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Matti Nykänen  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Matti Nykänen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Kimmo Kinnunen  1992: Toni Nieminen  1993: Juha Kankkunen  1994: Jani Sievinen  1995: Jari Litmanen  1996: Heli Rantanen  1997: Mika Myllylä  1998: Mika Häkkinen  1999: Mika Myllylä  2000: Arsi Harju  2001: Sami Hyypiä  2002: Samppa Lajunen  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Marko Yli-Hannuksela  2005: Janne Ahonen  2006: Jukka Keskisalo  2007: Tero Pitkämäki  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen  2010: Minna Kauppi  2011: Kaisa Mäkäräinen  2012: Tuuli Petäjä-Sirén  2013: Tero Pitkämäki  2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi  2015: Tero Pitkämäki  2016: Leo-Pekka Tähti  2017: Iivo Niskanen  2018: Iivo Niskanen  2019: Teemu Pukki  2020: Lukas Hradecký  2021: Matti Mattsson  2022: Iivo Niskanen  2023: Lauri Markkanen  2024: Aleksander Barkov 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Kopio Häkkisen Macaon GP:ssä vuonna 1990 käyttämästä autosta.
Häkkisen ensimmäinen F1-auto, Lotus 102B, näyttelyssä vuonna 2007.
Mika Häkkinen ensimmäisessä F1-kisassaan Yhdysvaltain GP:ssä kaudella 1991.
Häkkinen Silverstonessa 1994.
Kauden 1997 McLaren MP4/12. Häkkinen voitti uransa ensimmäisen voiton kauden 1997 päätöskilpailussa Euroopan GP:ssä.
Mika Häkkinen kauden 2000 Yhdysvaltain GP:ssä.
Mika Häkkinen (DTM, 2006)
Häkkinen ja Norbert Haug (vasemmalla) DTM:ssä 17. huhtikuussa 2005 Hockenheimissa.
Vysotskin lauluja

| 20 suosikkia – Vysotskin lauluja Mika ja Turkka Mali |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: Folk
 Kesto: 63.20
 Levy-yhtiö: Fazer Records/Warner Music Finland
Mika ja Turkka Malin muut julkaisut
| Valkoinen hiljaisuus 1995 | 20 suosikkia – Vysotskin lauluja 1998 | 20 suosikkia – Tyykikylään takaisin 2002 |
20 suosikkia – Vysotskin lauluja on Mika ja Turkka Mali -duon Vladimir Vysotskin lauluista koostuva kokoelma-albumi vuodelta 1998. Levy on osa 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet

"Ei kenenkään maa" - 3:04
"Valhe ja totuus" - 5:32
"Ninka" - 2:00
"Vuoren huipulla" - 1:39
"Ystäväni, joka kuoli" - 4:41
"Vainaja" - 3:18
"Runoilijat" - 3:15
"Vuoren kaiun ampuminen" - 2:31
"Susijahti" - 3:11
"Poikamme lähtevät taisteluun" - 2:28
"Ystävän laulu" - 2:57
"Kummallinen talo" - 3:07
"Haikarat" - 4:00
"Loppunut ihminen" - 3:14
"Pimeys" - 2:53
"Kupolit" - 3:47
"Nyrkkeilijä" - 2:04
"Kirje Moskovasta" - 2:21
"Kuljen ja kierrän" - 4:09
"Jäähyväiset vuorille" - 3:09
Douglas Aircraft Company

| Douglas Aircraft Company |
| --- | --- |

Perustettu:  1921
Perustaja:  Donald Douglas
Lakkautettu:  1967
Toimiala:  lentokoneteollisuus
Emoyhtiö:  yhdistyi McDonnell Douglasiksi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Douglasin kuuluisin konemalli, DC-3.
Douglas Aircraft Company oli Donald Douglasin vuonna 1921 perustama lentokonevalmistaja. Toisen maailmansodan jälkeen yhtiö oli suurin lentokonevalmistaja Yhdysvalloissa. Yhtiöllä oli kolme tehdasta Kaliforniassa.
Alkuvuosina yhtiö ajautui talousvaikeuksiin useita kertoja, ja Donald Douglas jatkoi sen toimintaa ansaittuaan tarvittavan rahoituksen muun muassa kiinteistömyynnillä.
McDonnell-yhtiö osti Douglasin vuonna 1967, josta syntyi McDonnell Douglas -yhtiö. 1990-luvulla kylmän sodan loputtua Boeing osti McDonnell Douglasin osakseen.
Siviilikoneet

Douglasin legendaarisin tuote lienee Douglas DC-3 -kuljetuskone. Lyhenne DC tulee sanoista engl. Douglas Commercial, Douglasin kaupallinen.
DC-siviilikoneperheeseen kuuluu:
Douglas DC-1 (1933)
Douglas DC-2 (1934)
Douglas DC-3 (1935)
Douglas DC-4 (1939)
Douglas DC-5 (1939)
Douglas DC-6 (1946)
Douglas DC-7 (1953)
Douglas DC-8 (1958)
Douglas DC-9 (1965)
Douglas DC-10 (1970)
Nelimoottorisen DC-8-koneen suunnittelu oli yhtiölle niin kallis hanke, että McDonnell-yhtiö valtasi rahoitusvaikeuksiin joutuneen yhtiön. Tästä syntyi McDonnell Douglas -yhtiö. Tämän jälkeen DC-9-variaatiot saivat tyyppitunnuksen MD-80 ja niin edelleen.
Sotilaskoneet

Douglas oli 1950-luvulle asti Grummanin ohella Yhdysvaltain laivaston tärkein taistelulentokoneiden valmistajia. Sen koneista kuuluisia ovat esimerkiksi Ed Heinemannin suunnittelemat A-1 Skyraider ja A-4 Skyhawk.
Koneet
DT-1 (1921)
O-2 (1924)
C-1 (1925)
M-1 (1925)
T2D (1927)
BT-1/BT-2 (1930)
Dolphin (1930)
O-31 (1930)
B-7/O-35 (1931)
XT3D (1931)
O-43 (1934)
B-18 Bolo (1935), aikansa yritys strategiseksi pommikoneeksi
TBD Devastator (1935)
YOA-5 (1935)
O-46 (1936)
Douglas DB-7 Boston / A-20 Havoc (1938)
SBD Dauntless (1938)
DC-4E  (1938)
B-23 Dragon (1939)
Douglas XB-19  (1941)
A-26 Invader (1942)
BTD Destroyer (1943)
XA-42/XB-42 (1944)
A-1 Skyraider (1945)
C-74 Globemaster (1945)
XB-43 (1946)
D-558-1 Skystreak (1947)
D-558-2 Skyrocket (1948)
F3D Skyknight (1948)
C-124 Globemaster II (1949)
A2D Skyshark (1950)
F4D Skyray (1951)
A-3 Skywarrior (1952)
Douglas X-3 Stiletto (1952) oli eräs suuren nopeuden koekoneita 1950-luvulla, joka epäonnistui.
A-4 Skyhawk (1954)
B-66 Destroyer (1954)
F5D Skylancer (1956)
C-133 Cargomaster (1956)
F6D Missileer (1958)
Ohjukset ja raketit

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Roc I
AIM-7 Sparrow (1948)
AIR-2 Genie (1956)
MIM-3 Nike Ajax (1959)
LIM-49/XLIM-49A Nike Zeus-ohjus
MIM-14 Nike-Hercules
MGR-1 Honest John
Thor-ohjus (SM-75/PGM-17) ja siitä kehitetty Delta-kantoraketti
Saturn S-IVB -rakettivaihe
SAS DC-6
Delta Air Linesin Douglas DC-7
Nainen viimeistelee B-17 "Flying Fortress" -pommikoneen nokkakappaletta Douglas Aircraft Companyn tehtaalla vuonna 1942.
Douglas D-558-2 Skyrocket
Marcus Aemilius Lepidus

Marcus Aemilius Lepidus oli yleinen nimi eräässä roomalaisessa suvussa usean sukupolven ajan. Kuuluisin heistä on toiseen triumviraattiin osallistunut Marcus Aemilius Lepidus.
Marcus Aemilius Lepidus, vuoden 187 eaa. konsuli
Marcus Aemilius Lepidus, vuoden 78 eaa. konsuli
Marcus Aemilius Lepidus, triumviri 49 eaa.
Lepidus nuorempi
Marcus Aemilius Lepidus, vuoden 6 jaa. konsuli
Marcus Aemilius Lepidus (kuoli 39 jaa.)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Marcus Aemilius Lepidus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Elsi Sloan

| Elsi Sloan |
| --- | --- |
 Elsi Sloan  Me emme vaikene -mielenosoituksessa  Helsingissä syyskuussa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2000
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Merkittävät roolit:   Outo kesä (2022)  Sydänpeto  (2022) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elsi Sloan (s. 2000) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Hän on näytellyt pääroolin televisiosarjassa Outo kesä (2022) ja samana vuonna ensi-iltansa saaneessa elokuvassa Sydänpeto. Hän on myös julkaissut artpop-henkistä musiikkia vuodesta 2018 asti. Sloanin ensimmäinen kokopitkä albumi Pakko muuttua julkaistiin 24. helmikuuta 2023.
Musiikin ja näyttelijäntyön lisäksi Sloan on tunnettu aktivismistaan. Hän on mukana Elokapinassa ja käsittelee musiikissaan ilmastonmuutoksen ja ilmastoahdistuksen teemoja. Pakko muuttua -albumin kappaleet kertovat myös antikapitalismista ja polyamoriasta.
Sloan on opiskellut Kallion ilmaisutaidon lukiossa ja vuodesta 2021 alkaen näyttelijäntyötä Tampereen yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elsi Sloan Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle
Marco Zorec

| Marco Zorec> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. syyskuuta 1990 (ikä 34) Villach, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  EHC Lustenau
Sarja:  AlpsHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Villacher SV (EBEL) VEU Feldkirch (ÖNL) RoKi (Mestis)
Marco Zorec (s. 12. syyskuuta 1990 Villach, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Alps Hockey Leaguen EHC Lustenaussa.