stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itsetuhoisuus
Itsemurha-ajatus

Hetkittäin ilmenevä kuoleman toive ja itsemurhan mahdollisuuden pohtiminen ovat suomalaisten keskuudessa yleisiä: vuosittain enemmän kuin joka kymmenes aikuinen suomalainen ajattelee itsemurhan mahdollisuutta. Varsinaisesti itsemurhaa yrittää vähemmän kuin yksi sadasta, ja vuosittain kuolee itsemurhaan yksi 7 000:stä suomalaisesta.
Itsemurhan ajattelun vakavuus korreloi hyvin depressiivisyyden kanssa, ja masentuneisuuden lieventyessä itsemurha-ajatukset vähenevät.
Itsensä vahingoittaminen ilman itsemurhatarkoitusta

Itsensä vahingoittaminen ilman itsemurhatarkoitusta (engl. nonsuicidal Self-Injury, lyh. NSSI) on tarkoituksellista ja suoraa oman kehon kudosten havaittavissa olevaa vaurioittamista ilman minkäänlaista tarkoitusta kuolla teon seurauksena.
NSSI on pitkään kuvailtu diagnostisesti epävakaan persoonallisuuden oireeksi. Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disordersin (DSM) viidennessä, vuonna 2013 julkaistussa versiossa on NSSI-häiriö (NSSID) ehdokasdiagnoosina.
Viiltelyllä tarkoitetaan itsensä tarkoituksellista vahingoittamista viiltelemällä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itsetuhoisuus Wikimedia Commonsissa
Qaskeleñ

| Qaskeleñ (Қаскелең) Kaskelen, Каскелен |
| --- | --- |
 Qaskeleñ
 Koordinaatit: 43.20°N, 76.62°E 
Valtio:  Kazakstan
Alue:  Almatyn alue
Piiri:  Karasain piiri
Kaupungiksi:  1963
Väkiluku (2012)  ():  61 371
Aikavyöhyke:  UTC+5
Suuntanumero(t):  +7 72771
 
 karasay.kz 
 Karasain piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Qaskeleñ tai Kaskelen (kaz. Қаскелең, ven. Каскелен) on kaupunki Kazakstanin eteläosissa, Almatyn alueella, noin 20 kilometriä Almatystä länteen. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui runsas 61 tuhatta henkeä.
Väestön kehitys

Oheinen taulukko kuvaa Qaskeleñin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
| Vuosi | Väestö 1959 | Väestö 1970 | Väestö 1979 | Väestö 1989 | Väestö 1999 | Väestö 2009 | Väestö 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&013897.&&&&0013 897 | &&&&&&&&&&023851.&&&&0023 851 | &&&&&&&&&&026850.&&&&0026 850 | &&&&&&&&&&030870.&&&&0030 870 | &&&&&&&&&&037221.&&&&0037 221 | &&&&&&&&&&058418.&&&&0058 418 | &&&&&&&&&&061371.&&&&0061 371 |
Namkku

| Namkku (Mga) Muja, Мга |
| --- | --- |
 Namkku
 Koordinaatit: 59.7574°N, 31.0615°E 
Valtio:   Venäjä
Hallinnollinen alue:  Leningradin alue
Hallinollinenpiiri:  Kirovskin piiri
Väkiluku (2010)  ():  10 212
Aikavyöhyke:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Namkku tai Muja (ven. Мга, Mga) on kaupunkityyppinen taajama  (vuodesta 1937) Korotkan piirissä Leningradin alueella Venäjällä noin 50 km Pietarin keskustasta itään ja 20 km Korotkasta (Kirovsk) etelään. Se sijaitsee Nevaan laskevan Mujajoen varrella.
Namkun asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 10 212.
Taajama on syntynyt 1900-luvun alussa Obuhovon ja Zvankan (Volhovstroi) välisen rautatien rakentamisen yhteydessä. Nykyään Namkku on rautateiden risteysasema. Pietari–Vologda-rata kulkee taajaman läpi. Lisäksi Namkusta lähtee Pietarin eteläpuolinen poikittaisrata Hatsinaan ja pohjoiseen vievä pistorata Korotkaan.
Namkussa oli syntynyt professori Ilmar Talve. Hänen virolaiset vanhempansa olivat menneet sinne töihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Namkun kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Year Gone

| Year Gone |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  hard rock, garage rock, power pop
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jani Rasimus, laulu, basso   Jussi Väänänen, laulu, rummut   Jussi Ylävaara, laulu, kitara  
Entiset jäsenet:  Lari Poutanen, kitara, laulu (2007–2017) 
Levy-yhtiö:  12 Months (2011–)  
Aiheesta muualla
yeargone.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Year Gone on vuonna 2007 perustettu helsinkiläinen, englanninkielistä musiikkia tekevä rock-yhtye, jonka kolme jäsentä ovat Jani Rasimus (basso, laulu), Jussi Väänänen (rummut, laulu) ja Jussi Ylävaara (kitara, laulu). Musiikillisiksi vaikutteikseen yhtye on nimennyt muun muassa MC5:n, The Hellacoptersin ja Mark Laneganin. Year Gonen ensimmäinen, kaksi kappaletta sisältänyt single ”Hit Song & to Day” julkaistiin 2. maaliskuuta 2011. Marraskuussa 2011 yhtye palasi Seawolf Studiolle äänittämään ensimmäistä pitkäsoittoaan. Levyltä julkaistiin toinen single ”Could It Be More Monday?” 1. helmikuuta 2012 ja esikoisalbumi Secrets for Sale. 2. toukokuuta 2012. Albumin tuottajina toimi muun muassa Hanoi Rocksin ja Michael Monroen kanssa toimineet Petri Majuri ja Hannu Leidén.
Historia

Rumpali Jussi Väänänen ja basisti Jani Rasimus alkoivat soittaa yhdessä loppuvuodesta 2007. Jussi Ylävaara liittyi mukaan soittamaan kitaraa, ja rekrytoi Lari Poutasen laulajaksi ja toiseksi kitaristiksi. Yhtyeen jäsenet olivat toisilleen tuttuja Oulusta, josta kaikki yhtyeen jäsenet ovat kotoisin. Yhtye sai nimen Year Gone loppuvuodesta 2008, kun yhteistä soitantaa oli takana noin vuoden verran. Yhtyeen ensimmäinen single ”Hit Song” oli mukana Ylen televisioimien jääkiekon MM-kisojen ”virallinen kisabiisi” -äänestyksessä, johtaen yhtyeen esiintymiseen Suomen jääkiekkomaajoukkueen kultajuhlissa Helsingin Kauppatorilla.
Kokoonpano

Jani Rasimus – basso, laulu
Jussi Väänänen – rummut, laulu
Jussi Ylävaara – kitara, laulu
Diskografia > Albumi

Secrets for Sale (2012)
Diskografia > Single

”Hit Song & to Day” (2011)
”Could It Be More Monday?” (2012)
”Set My Soul” (2014)
”The Run” (2014)
”Bones in the Bag” (2015)
”Point of no Return” (2015)
”Smell” (2016)
”Break of Dawn” (2017)
”Taste the Game” (2017)
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Arvostelu MTV:n sivustolla – Year Gone: Secrets for Sale 2.5.2012
Lordi Voldemort

| Lordi Voldemort |
| --- | --- |
 Ralph Fiennes lordi Voldemortin roolissa elokuvassa Harry Potter ja liekehtivä pikari.
Ensiesiintyminen:  Harry Potter ja viisasten kivi
Näyttelijä:  Ralph Fiennes Richard Bremmer (Harry Potter ja viisasten kivi) Ian Hart (ääni Viisasten kivessä) Christian Coulson (nuori Tom Valedro) Hero Fiennes Tiffin (lapsi Tom Valedro) Frank Dillane (teini Tom Valedro)
Henkilötiedot
Sukupuoli:  Mies
Hiusten väri:  Kalju (ennen musta)
Silmien väri:  punaiset (ennen tummat)
Tupa:  Luihuinen
Ikä:  71
Ammatti:  Pimeyden voimien johtaja
Syntymäpaikka:  Lontoossa sijaitseva orpokoti
Lojaalius:  Itse
Lordi Voldemortia esittävä kuva.
Lordi Voldemort (31. joulukuuta 1926 – 2. toukokuuta 1998), eli oikealta nimeltään Tom Lomen Valedro (engl. Tom Marvolo Riddle), on kirjailija J. K. Rowlingin luoma kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy Harry Potter -kirjasarjassa. Hän on Harry Potterin arkkivihollinen, kylmäverinen murhaaja ja kirjasarjan pääroisto. Harry Potterin maailmassa melkein kaikki velhot ja noidat ovat tietoisia tabusta eivätkä uskalla lausua hänen nimeään, jottei heitä löydettäisi. Poikkeuksia ovat muun muassa Harry, Albus Dumbledore, Sirius Musta, Remus Lupin ja loppuvaiheessa Hermione Granger. Useimmat kutsuvat Voldemortia mieluummin nimellä "Tiedät-kai-kuka" ("You-Know-Who") tai ”Hän-joka-jääköön-nimeämättä” ("He-Who-Must-Not-Be-Named"). Voldemortin palvelijat eli kuolonsyöjät taas käyttävät Voldemortista nimeä "pimeyden lordi" ("Dark Lord"), "Herrani", "Isäntäni" tai "Mestarini". Dumbledoren mukaan vain harva tietää, että Voldemortin oikea nimi on Tom Valedro. Vol de Mort on ranskaa, ja sillä on kaksi merkitystä. Nimi voi tarkoittaa "kuoleman lentoa" tai "kuoleman ryöstöä".
Nimen ääntäminen

Ranskan kielessä sanan mort t-kirjainta ei lausuta. Rowling onkin sanonut, että Voldemortin nimi kuuluu lausua ranskalaisittain, siis ilman t-kirjainta (voldemor). Elokuvissa nimen t-kirjain kuitenkin lausutaan, ja tämä tapa on yleinen myös englanninkielisissä äänikirjoissa ja fanien keskuudessa.
Voldemortin hirnyrkit

Voldemort loi hirnyrkkejä alun perin yhteensä kuusi, ja niitä ovat hänen äitinsä sormus, hänen oma päiväkirjansa, Salazar Luihuisen medaljonki, Helga Puuskupuhin kuppi, Rowena Korpinkynnen diadeemi ja hänen käärmeensä Nagini. Yrittäessään surmata Harry-vauvan Voldemort kuitenkin tarkoittamattaan liitti myös poikaan osan sielustaan ja loi niin seitsemännen hirnyrkkinsä. Hirnyrkit tuhottiin seuraavassa järjestyksessä: päiväkirja, sormus, medaljonki, kuppi, diadeemi, Harry ja Nagini.
Voldemort elokuvissa

Viisasten kivessä Voldemort esiintyi kasvoina professori Oraven takaraivossa, ja hänen näyttelijänään toimi Richard Bremmer ja ääninäyttelijänään myös Oravea näytellyt Ian Hart. Bremmer näyttelee Voldemortia myös elokuvan sisältämässä takaumassa, jossa Voldemort saapuu James ja Lily Potterin kotiin ja surmaa heidät.
Salaisuuksien kammiossa Tom Lomen Valedroa esittää Christian Coulson.
Liekehtivässä pikarissa Voldemortia esittää Ralph Fiennes. Hän esittää Voldemortia myös elokuvissa Harry Potter ja Feeniksin kilta, Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 ja osa 2.
Puoliverisessä prinssissä orpokodin nuorta Tom Valedroa esittää Ralph Fiennesin sisarenpoika Hero Fiennes Tiffin. Teini-ikäistä Valedroa esittää puolestaan Frank Dillane.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lordi Voldemort Wikimedia Commonsissa
Vilsandi

Vilsandi
Vilsandin majakka.
| --- | --- |
Sijainti:  Saarenmaan kunta  Viro
Vesialue:  Itämeri 
Pinta-ala:  8,75 km²
Suojelualue:  Vilsandin kansallispuisto 
| --- | --- |
Asukasluku:  20
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vilsandi on saari Saarenmaan länsirannan tuntumassa Viron länsiosassa. Vilsandi on Viron läntisin asuttu saari. Hallinnollisesti se kuuluu Saarenmaan kuntaan. Saari on osa Vilsandin kansallispuistoa. Asukkaita saarella on 20. Saareen pääsee Kihelkonnan Papinsaaren satamasta veneellä tai veden ollessa matalalla kuorma-autolla.
Maantiede

Vilsandi on pinta-alaltaan 8,75 km². Vilsandissa on Viron alueella kaikkein eniten aurinkoisia päiviä, ja sää on talvellakin leuto. Vilsandin länsirannikolla on joukko pieniä saaria, joita sanotaan lintusaariksi. Saaret ovat Alumine Vaika, Keskmine Vaika, Ülemine Vaika, Mustpank, Kullipank ja Karirahu. Saari on noussut merestä vasta 2000 vuotta sitten.
Eläimistä saarella tavataan erityisesti lintuja, joita on havaittu 247 eri lajia. Alueella pesiviin lintulajeihin lukeutuvat harmaahanhet, haahka, sinisorsa ja ristisorsa. Saarella esiintyy myös luotokirvistä, jota ei tavata muualla Virossa. Nisäkkäistä saarella tavataan muun muassa metsäkaurista, siiliä sekä erilaisia pikkupetoja ja jyrsijöitä. Satunnaisesti saarella on tavattu myös hirviä ja villisikoja. Lisäksi saarella tavataan rantakäärmettä, rupikonnaa ja haisukonnaa, joista jälkimmäinen on tuntemattomasta syystä harvinaistunut historiallisiin määriin nähden. Kasveista saarella esiintyy harvinaisena tanskankuirimo. Saarelle maisemaa huoltamaan tuodut, vapaasti laiduntavat naudat ovat herättäneet vastustusta saarelaisten keskuudessa. Niiden sanotaan tuhoavan puutarhoja ja muodostavan mahdollisesti uhan lapsille.
Viidumäellä kasvaa 660 kasvilajia, joista 57 on Virossa suojeltu. Yksi kuuluisimmista lajeista on Saarenmaan pikkulaukku sekä yökönlehti. Viidunmäelle on rakennettu 30-metrinen näkötorni. Viidunmäeltä kotoisin olevia kuuluisia henkilöitä Tammikin talosta ovat Peeter Süda (1883-1920) ja samanniminen setänsä Peeter Süda (1830-1893), joka keräsi hiisi Suur Tõlliä koskevan kansanperinteen kirjaksi nimeltä Suur Tõllu lood.
Historia

Ensimmäiset kirjalliset tiedot Vilsandin saaresta ovat vuodelta 1645. Vielä tuolloin saari oli asumaton ja se muodostui kahdesta osasta. Perimätiedon mukaan saaren ensimmäinen asukas oli hollantilainen merikapteeni Johan Doll, jonka laiva oli uponnut lähistölle. Myöhemmin Vilsandi kuului Kihelkonnan kirkkoherralle. Enimmillään saarella asui parisataa asukasta. Vuonna 1809 saarelle rakennettiin 37 metriä korkea majakka. Lintujen suojelun saarella aloitti majakan päälliköksi vuonna 1906 tullut Artur Toom, joka vuokrasi Vilsandia ympäröiviä luotoja Kihelkonnan seurakunnalta. Hän halusi estää linnunmunien keruun, mikä herätti vastustusta muissa vilsandilaisissa. Hän sai kuitenkin tukea muutamilta merikapteeneilta, ja lopulta luodoille perustettiin Venäjän keisarikunnan ensimmäinen suojelualue. Ensimmäinen ja toinen maailmansota hävittivät saarta ja suojelualuetta, mutta alue toipui molemmista sodista. Vuonna 1957 suojelualue perustettiin uudestaan, ja tällä kertaa se sisälsi myös itse Vilsandin saaren. Saaren asukasluku putosi huippulukemistaan pariin kymmeneen asukkaaseen, mutta asukasmäärän lisäämiseen ei edes tähdätä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilsandi Wikimedia Commonsissa
Paavo Suomalainen : Merilintujen valtakunta, Suomen Kuvalehti, 27.04.1929, nro 17, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maria Tipo

Maria Tipo vuonna 1970.
Maria Tipo (23. joulukuuta 1931 Napoli – 10. helmikuuta 2025) oli italialainen pianisti. Hän opiskeli muiden muassa Alfredo Casellan johdolla.
Tipo oli vasta 17-vuotias voittaessaan Genevessä kansainvälisen pianokilpailun. Hän esiintyi myöhemmän uransa aikana laajalti Pohjois-Amerikassa.
Tipo on levyttänyt esimerkiksi Bachin Goldberg-muunnelmat, Domenico Scarlattin sonaatteja ja Muzio Clementin tuotantoa. Hän on opettanut vakituisesti konservatorioissa.
Tipo soittaa Domenico Scarlattin Sonate en ut majeur
Jeanne Eagels

| Jeanne Eagels |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. kesäkuuta 1890 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Kuollut:  3. lokakuuta 1929 (39 vuotta)  New York City, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1913–1929
Aiheesta muualla
www.jeanneeagels.com
IMDb
Elonet
Jeanne Eagels (26. kesäkuuta 1890 Kansas City, Missouri – 3. lokakuuta 1929 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ensimmäinen näyttelijä, joka sai postuumin Oscar-ehdokkuuden.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeanne Eagels Wikimedia Commonsissa
Jeanne Eagels Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet
Héctor Elizondo

Héctor Elizondo huhtikuussa 2009.
Héctor Elizondo (s. 22. joulukuuta 1936) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa, minkä lisäksi hän on tehnyt äänirooleja animaatioihin, näytellyt teatterissa ja vieraillut televisiosarjoissa. Hän on esiintynyt useissa Garry Marshallin ohjaamissa elokuvissa, esimerkiksi Ei mitään yhteistä, Morsian karkuteillä, Pretty Woman ja Prinsessapäiväkirjat. Televisiossa Elizondon pitkäaikaisin rooli oli sarjassa Chicagon lääkärit, josta hän voitti Emmy-palkinnon. Muita roolisuorituksia hänellä on ollut muun muassa Columbossa, Monkissa ja Beverly Hills kyttä 3:ssa.
Elizondon isä oli baski ja äiti Puerto Ricosta, mutta hän itse on syntynyt ja kasvanut New Yorkissa. Hänellä on yksi poika ensimmäisestä avioliitostaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Héctor Elizondo Wikimedia Commonsissa
Héctor Elizondo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Dustin Farnum

| Dustin Farnum |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1874 Hampton Beach, New Hampshire, Yhdysvallat
Kuollut: 3. heinäkuuta 1929 (55 vuotta) New York, New York
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Dustin Lancy Farnum (27. toukokuuta 1874 Hampton Beach, New Hampshire – 3. heinäkuuta 1929 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti teatterinäyttelijänä 1897 ja siirtyi elokuviin 1913. Kuuluisaksi Farnum tuli Cecil B. DeMillen ohjaaman elokuvan The Squaw Man ansiosta. Farnum lopetti näyttelemisen 1926.
Näyttelijä Dustin Hoffmanin äiti nimesi poikansa Farnumin mukaan. Farnum on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dustin Farnum Wikimedia Commonsissa
Dustin Farnum Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC
Lynn Fontanne

Lynn Fontanne
Lynn Fontanne (6. joulukuuta 1887 Lontoo, Englanti – 30. heinäkuuta 1983 Genesee Depot, Wisconsin, Yhdysvallat) oli englantilaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkintoon roolistaan elokuvassa The Guardsman (1931).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lynn Fontanne Wikimedia Commonsissa
Lynn Fontanne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lynn Fontanne
Käännös suomeksi
Myllykoski (yritys)

| Myllykoski Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Osake:  ei pörssinoteraattu
Perustettu:  1892, Myllykoski Träsliperi Aktiebolag
Toimitusjohtaja:  Sverre Norrgård
Kotipaikka:  Kouvola, Suomi
Toimiala:  Metsäteollisuus
Tuotteet:  Painopaperit, aikakaus- ja sanomalehtipaperi
Liikevaihto:   1,212 mrd. €   (2009) 
Henkilöstö:  2,700   (2009) 
Emoyhtiö:  UPM-Kymmene Oyj
Omistaja:  UPM-Kymmene Oyj
Kotisivu:  myllykoski.com (arkistoitu)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Myllykoski Oyj oli Björnbergien suvun hallitsema perheomisteinen suomalainen paperiteollisuuteen keskittynyt yhtiö. Konsernin liikevaihto kasvoi viimeksi tilikaudella 2006 (jolloin oli 1,532 mrd. €), joten Myllykosken viimeisimmät vuodet olivat olleet vaikeita.
UPM-Kymmene Oyj sopi vuoden 2010 lopulla Myllykosken ostamisesta. Kauppa sai EU:n kilpailuviranomaisten hyväksynnän 13.7.2011. .
UPM:n ostamat Myllykosken omistukset:
Myllykoski Paper -tytäryhtiön paperitehdas Myllykoskella, Kouvolassa.
Saksassa 3 tehdasta, minkä lisäksi yhteistyökumppani Rhein Papierin 2 tehdasta.
Yhdysvalloissa yksi tehdas, Madisonissa Mainen osavaltiossa. Aikaisemmasta omistuksesta Alsipin tehtaassa Illinoisissa oli luovuttu marraskuussa 2009.
Historia

Yhtiö perustettiin alun perin vuonna 1892, jolloin veljekset ﻿Claës﻿ ja Fredrik Geronimo Björnberg perustivat puuhiomon Myllykoski Träsliperi Aktiebolag. Vuonna 1920 yhtiöstä tuli osa Yhtyneet Paperitehtaat Oy:tä, kun Myllykoski Träsliperi Ab, Ab Simpele ja  Jämsänkoski Oy sulautuivat. Myllykosken Paperitehdas Oy irtautui Yhtyneistä Paperitehtaista vuonna 1952 yhtiön omistajasukujen Björnbergien ja Waldenien riitannuttua. Björnbergien haltuun jäänyt yhtiön osa muutti nimensä 1971 Myllykoski Oy:ksi.
Vuoteen 2009 asti oli tytäryhtiö Myllykoski Paperin kautta 49 prosentin osuus Sunilan sellutehtaasta Kotkassa.
UPM ilmoitti joulukuussa 2010 ostavansa Myllykosken ja sen yhteistyökumppanin Rhein Papierin.
Kirjallisuutta

Salin, Pentti; Suomela, Unto; Marttinen, Heikki: Vuosirenkaita. Myllykoski Oy 100. Puuhiomosta kansainväliseksi paperiteollisuusyritykseksi. Espoo 1992.
Aiheesta muualla

Pörssitiedon esitys v. 1920 sulautetusta edeltäjäyhtiöstä
Taldyqorghan

| Taldyqorghan (Талдықорған) Taldykogan, Талдыкорган |
| --- | --- |
 vaakuna
 Taldyqorghan
 Koordinaatit: 45.0167°N, 78.3667°E 
Valtio:  Kazakstan
Alue:  Almatyn alue
Tunnettu:  1868
Väkiluku (2012)  ():  130 253
Aikavyöhyke:  UTC+5
Suuntanumero(t):  +7 7282
 
 akimat-taldykorgan.kz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taldyqorghan (kaz. Талдықорған) eli Taldykogan (ven. Талдыкорган) on kaupunki Kazakstanin kaakkoisosassa Almatyn alueella, maanteitse noin 261 kilometriä miljoonakaupunki Almatystä koilliseen. Kaupungissa asuu noin 130 tuhatta henkeä (2012).
Paikkakunta tunnettiin vuodesta 1868 lähtien nimellä Gavrylovka (ven. Гавриловка), mutta nimettiin 1920 Taldy-Kuganiksi (ven. Талды-Курган). Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1993 lähtien.
Kaupungin tuotantolaitokset valmistavat akkuja, kodinkoneita, rakennusmateriaaleja ja kalusteita sekä kenkiä, vaatteita ja elintarvikkeita. Kaupungilla on suorakaiteen muotoinen asemakaava, omenatarhoja, kastelukanavia. Kaupungissa toimii muun muassa pedagoginen instituutti, museo ja teatteri.
Kaupungin kautta kulkee eurooppatie E40. Siellä on lentoasema. Kazakstanin itäisen pääradan Koksun asemalta johtaa pistorata Taldyqorghanin kaupunkiin.
Väestönkehitys

118 623 (1989)
97 996 (1999)
123 038 (2009)
130 253 (2012, arvio)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taldyqorghan Wikimedia Commonsissa
Battenbergin prinssi Louis

Battenbergin prinssi Louis
Louis Alexander Mountbatten, Milford Havenin 1. markiisi (alkuaan Battenbergin prinssi Ludwig (Louis) Alexander; 24. toukokuuta 1854 Graz, Itävalta – 11. syyskuuta 1921 Lontoo, Iso-Britannia) oli saksalaissyntyinen Ison-Britannian merivoimien amiraali, joka toimi ensimmäisenä merilordina eli merivoimien komentajana vuosina 1912–1914. Hänen jälkeläisiään päätyi avioliittojen kautta Euroopan eri kuningasperheisiin.
Suku

Louis (Ludwig) von Battenbergin isä oli Hessenin prinssi Alexander Ludwig Georg Friedrich Emil von Hessen-Darmstadt und bei Rhein (1823–1888), joka oli morganaattisessa avioliitossa alhaisempaa syntyperää olleen kreivitär Julia von Hauken (1825–1895), kenraali Hans Moritz Hauken tyttären kanssa. Heidän lapsensa saivat vuonna 1858 ruhtinaallisen Battenbergin prinssin (tai prinsessan) arvon Saksassa sijainneen Battenbergin kaupungin mukaan. Louis Battenbergin veljiä olivat Bulgarian ruhtinas Alexander von Battenberg ja Heinrich von Battenberg, josta tuli Englannin kuningasperheen jäsen naituaan prinsessa Beatricen vuonna 1885.
Avioliitto ja jälkeläiset

Louis avioitui vuonna 1884 pikkuserkkunsa, prinsessa Viktoria von Hessen-Darmstadt und bei Rheinin (1863–1950) kanssa. Tämä oli Hessenin suurherttua Ludvig IV:n ja Englannin prinsessa Alicen tytär sekä Englannin kuningatar Viktorian lapsenlapsi.
Heille syntyi neljä lasta:
Battenbergin prinsessa Alice (1885–1969), Kreikan prinsessa, puoliso Kreikan ja Tanskan prinssi Andreas
Battenbergin prinsessa Louise (1889–1965), Ruotsin kuningatar, puoliso Ruotsin myöhempi kuningas Kustaa VI Aadolf
Battenbergin prinssi George (1892–1938), Milford Havenin 2. markiisi, puoliso kreivitär Nadedža Mihailovna de Torby
Battenbergin prinssi Louis Mountbatten (1900–1979), amiraali, jaarli Mountbatten of Burma, puoliso Edwina Cynthia Annette Ashley
Kuningas Charles III:n isä prinssi Philip oli Louisin tyttären Alicen poika.