stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lana (nimi)
Tunnettuja Lanoja

Lana Clarkson (1962–2003), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Lana Clelland (s. 1993), skotlantilainen jalkapalloilija
Lana Condor (s. 1997), amerikanvietnamilainen näyttelijä ja laulaja
Lana Del Rey, oik. Elizabeth Woolridge Grant (s. 1985), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
Lana Gogoberidze (s. 1928), georgialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Lana Jurčević (s. 1984), kroatialainen laulaja
Lana Parrilla (s. 1977), yhdysvaltalainen näyttelijä
Lana Peters, alk. Svetlana Allilujeva (1926–2011), amerikanvenäläinen kirjailija; Josif Stalinin tytär
Lana Pudar (s. 2006), bosniahertsegovinalainen uimari
Lana Rhoades (s. 1996), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Lana Turner, oik. Julia Jean Turner (1921–1995), yhdysvaltalainen näyttelijä
Lana Wachowski (s. 1965), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Lana Wood (s. 1946),  yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja malli
Kuvitteellisia Lanoja

Lana, Pokémon-hahmo
Lana Lang, hahmo DC Comicsin Teräsmies-tarinoissa
Lampaanmaito

Lacaune-lampaita lypsettävänä.
Lampaanmaito on lampaan tuottamaa maitoa. Lampaanmaito on paksua ja rasvaista, joten siitä tehdään usein jogurttia tai juustoa.
Tuotanto

Vuonna 2013 lampaanmaitoa tuotettiin koko maailmassa noin 10 miljoonaa tonnia, mikä vastaa noin 1,4 prosenttia maailman kaikesta maidontuotannosta. Aasiassa tuotettiin maailman lampaanmaidosta 48 prosenttia, Euroopassa 30 prosenttia, Afrikassa 22 prosenttia ja muualla maailmassa vajaa prosentti. Ylivoimaisesti suurin lampaanmaidon tuottaja maailmassa on Kiina 1,6 miljoonan tonnin tuotannollaan. Euroopassa suurimmat lampaanmaidon tuottajamaat ovat Kreikka, Espanja, Italia ja Ranska.
Lampaanmaidon tuotanto maailmassa kasvoi vuosien 1993–2013 aikana 26 prosenttia, eniten Afrikassa (+41 %) ja Aasiassa (+38 %).
Maitorodut

Maailman noin 1500 lammasrodusta maitoa saadaan noin 180:stä. Niistäkin monia kasvatetaan ensisijaisesti villan ja lihan vuoksi. Tuottavimmista roduista esimerkiksi ranskalainen Lacaune-rotu tuottaa vuodessa peräti noin 290 litraa maitoa. Lammas tuottaa maitoa keskimäärin noin 150 päivää vuodesta.
Käyttö

Lampaanmaito on paksua ja rasvapitoista, joten sitä käytetään etupäässä jogurtin ja juuston valmistamiseen. Lampaanmaidon juominen sellaisenaan on harvinaista, koska siinä on epämiellyttävä vuohimainen aromi. Myöskään voita siitä ei kovinkaan usein valmisteta. Lampaanmaito ei kaipaa homogenointia, koska siinä on jo valmiiksi pienet rasvapisarat.
Beduiini lypsyllä.
Laomedon Mytileneläinen

Laomedon Mytileneläinen (m.kreik. Λαoμέδων) oli kreikkalainen sotilas ja yksi Aleksanteri Suuren seuraajista eli diadokeista. Hänen nuorempi veljensä oli Erigyios. Laomedon oli syntynyt Mytilenessä, mutta muutti myöhemmin Amfipoliin. Laomedon oli yksi Aleksanteri Suuren lähipiirin jäsenistä (hetairos). Filippos II karkotti Laomedonin, Erigyioksen, Harpaloksen, Ptolemaioksen ja Nearkhoksen vuonna 336 eaa. Piksodarokseen liittyneen tapauksen jälkeen. Filippoksen kuoleman jälkeen Aleksanteri kutsui heidät takaisin Makedoniaan. Laomedon seurasi Aleksanterin mukana Persian sotaretkellä. Issoksen taistelun jälkeen hän sai huolehtia persialaisista vangeista, koska hän osasi persiaa. Aleksanterin kuoleman jälkeen Laomedon nimitettiin Coele-Syyrian (”onton Syyrian”) satraapiksi. Egyptin satraappi Ptolemaios hyökkäsi kuitenkin Syyriaan ja sai Laomedonin vangiksi. Päästyään pakoon Laomedon liittyi Alketaan seuraan Pisidiassa. Laomedon menetti luultavasti henkensä muiden Alketaan kannattajien kanssa vuonna 320 eaa.
Lambda

Lambda (isona kirjaimena Λ, pienenä λ, m.kreik. λάμβδα, kreik. λάμδα, lámda) on kreikkalaisen kirjaimiston 11. kirjain. Sen äännearvo on sekä muinaiskreikassa että nykykreikassa [l]. Kreikkalaisissa numeroissa lambdan lukuarvo on 30.
Latinalaisessa kirjaimistossa lambdaa vastaa kirjain L/l ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain Л/л. Suomen kieleen lambda translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta l.
Muoto ja sen historia

Lambda on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta  (lamed).
Lambdan muodon perusidea oli kahden viivan muodostama kulma, mutta muutoin kirjaimen muodossa oli paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa hyvin paljon vaihtelua, sillä kyseinen kulma saattoi olla esitetty lähes miten päin tahansa. Sakara saattoi osoittaa oikealle tai vasemmalle, ja jotkut versiot muistuttivat nykyistä gamma-kirjainta. Muun muassa Euboialla ja Lokriissa sekä niiden siirtokunnissa nykyisen Italian Suur-Kreikassa lambda muistutti nykyistä L-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa, johon kirjain kopioitui tässä muodossa.
Epigrafisissa lähteissä lambdasta esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Merkityksiä

λ on aallonpituus fysiikassa.
λ on radioaktiivisen hajoamisen nopeusvakio.
λ on talorakenteiden lämmönjohtavuuden ominainen vakio.
λ on lineaarialgebrassa matriisin ominaisarvo.
λ on normalisoitu ilman ja polttoaineen seoksen suhde, jota esimerkiksi lambda-anturilla mitataan.
λ´ on kreikkalaisissa numeroissa luku 30.
Lambda-kalkyyli, formaali laskennan malli.
Lambda, anonyymi funktio tietojenkäsittelytieteessä.
Lambda, kvarkeista koostuva hadroni hiukkasfysiikassa.
Tietokonejärjestelmissä

Tietokoneissa lambda koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
|  | Λ | λ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | U+039B | U+03BB |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lambda Wikimedia Commonsissa
Laos (kaupunki)

| Laos> Λᾶος.Sijainti |
| --- | --- |
 Laos
Koordinaatit:  39°46′0″N, 15°49′48″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Marcellina, Santa Maria del Cedro, Cosenza, Calabria
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Suur-Kreikka
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laos (m.kreik. Λᾶος, Lāos, lat. Laus/Laüs) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi Italian eteläkärjen länsirannikolla lähellä nykyistä Santa Maria del Cedron kunnan Marcellinan kylää Cosenzan maakunnassa Calabriassa.
Laos oli kreikkalaisten siirtokunta. Sen perustivat Sybariin jäljellä olleet asukkaat kaupungin tuhon vuonna 510 eaa. jälkeen, vuoteen 494 eaa. mennessä. Näin perustaminen ajoittuu arkaaisen kauden lopulle. Sybaris sijaitsi saman niemimaan itärannalla Tarantonlahden puolella. Toisaalta Laos mainitaan antiikin lähteissä myös Thurioin siirtokunnaksi, mikä voi kertoa Thurioin vaikutuksesta kaupungin historiassa. Laoslaiset saattoivat osallistua Sybariin uudelleenperustamiseen vuonna 453 eaa. Kaupunki löi omaa rahaa.
Laos sijaitsi ilmeisesti alun perin arkaaisella ja myöhemmin klassisella kaudella hieman eri paikassa. Ainoastaan jälkimmäisen paikka tunnetaan, mutta varhaisemman paikan oletetaan olleen lähistöllä. Laoksen lähellä sijaitsi samanniminen joki. Kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 100 neliökilometriä. Kaupungin alueella on suoritettu kaivauksia, ja paikalla on arkeologinen puisto vuodesta 1994.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Lainos (Λαῖνος), alun perin digammalla Lawinos (Λαϝῖνος).
Lammin Linnamäki

| Lammin Linnamäki> Sijainti |
| --- | --- |
 Lammin Linnamäki
Koordinaatit:  61.05552875°N, 25.04526479°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Lammi
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Huippukausi:  rautakausi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Linnamäki on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Lammilla Oitenkylässä sijaitseva mahdollinen rautakautinen linnamäki.
Linnamäki

Mahdollinen muinaislinna sijaitsee Pääjärven Pappilanlahdesta 400 metriä pohjoiseen ja Biologiselta asemalta, joka on entinen pappila, 300 metriä itäkoilliseen. Korkealla metsäisellä mäellä, joka kohoaa 70 metriä järvenpinnan yläpuolelle, on kalliolaki, jonka itäpuolta kiertää jyrkänne. Kalliolla on kokoa 20×30 metriä ja korkeutta 10–15 metriä. Jyrkänteet ovat lähes pystysuoria tai louhikkoisia. Kallion loivat rinteet sijaitsevat kaakon puolella, mistä johtaa huipulle polku. Mitään jälkiä puolustusvarustuksista tai niiden mahdollisista jäänteistä ei ole löydetty.
Selviä muinaislinnoille tyypillisiä kivivalleja ei Linnamäellä esiinny. Paikalla on kuitenkin mahdollisesti muuriin liittyvää kiveystä, ja vuoren rinteet vaikuttavat paikoitellen ihmiskäsin jyrkennetyiltä. Kaikkiaan linnavuoren rinteet ovat luonnostaan hyvin jyrkät. Sisällissodan aikaan 1918 linnavuoren esihistoriallisia rakenteita tuhoutui, kun alueelle kaivettiin puolustusvarustuksia.
Tutkimuksia

Linnanmäkeä on kaivanut arkeologisesti vain Jouko Voionmaa vuosina 1947–1949, kun muut ovat tutkineet sitä pintapuolisesti vuosina 1885, 1887, 1888 ja 1896 (Hjalmar Appelgren), 1935–1936 (Jouko Voionmaa) sekä 1984 (Jyri Saukkonen). Kaivauksissa paljastui hirsirakennusten jäänteitä ja yksi esinelöytö, joka oli viikinkiajalle ajoittuva soljen katkelma.
Historiaa

Hjalmar Appelgren kirjoittaa vuonna 1891, että "Eräs korkea Linnamäki mainitaan vuonna 1435 ja 1462 olleen yhtenä Pappilan tiluksien rajapaikkana".
RN Lanciere (1938)

| RN Lanciere |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri del Tirreno, Riva Trigoso
Kölinlasku:  1. helmikuuta 1937
Laskettu vesille:  18. joulukuuta 1938
Palveluskäyttöön:  25. maaliskuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutunut 23. maaliskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 650 t (standardi) 2 590 t (kuormattu)
Pituus:  106,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,15 m
Syväys:  3,15 m
Koneteho:  48 000 hv
Nopeus:  38 solmua
Miehistöä:  206
Aseistus
Aseistus:  8 x 120 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 1 x 120 mm valoammustykki 12 x 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 533 mm torpedoputkea 48 x miinaa
RN Lanciere (ital. Regia Nave Lanciere) oli Italian kuninkaallisen laivaston maaliskuussa 1939 palvelukseen otettu Soldati-luokan hävittäjä. Italian julistettua sodan Ranskalle ja Isolle-Britannialle 9. kesäkuuta 1940 alus osallistui toisen maailmansodan sotatoimiin Välimerellä. Alus upposi kovassa tuulessa 23. maaliskuuta 1942.
Valmistus

Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri del Terranolta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1937. Alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1938 ja liitettiin laivastoon 25. maaliskuuta 1939.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 12. hävittäjälaivueeseen. Alus lähti 23. toukokuuta 1940 La Speziasta sisaraluksensa Corazzieren kanssa saattaen vasta valmistunutta taistelulaiva Littoriota matkalla Tarantoon. Messinassa saattajat vaihdettiin, jolloin Lanciere sisaraluksineen palasi satamaan.
Kesäkuussa Italian julistettua sodan liittoutuneille alus osallistui miinoitusoperaatioihin. Alus osallistui 9.-10. kesäkuuta 428 miinaa sisältäneen LK-sulun laskemiseen Lampedusan ja Kerkennahin väliin. Heinäkuussa alus oli  laivaston mukana Calabrian taistelussa. Lanciere vaurioitui pahoin 27. marraskuuta Cape Spartiventon taistelussa ja se jouduttiin hinaamaan Cagliariin.
Alus suojasi 24.-25. toukokuuta 1941 laivueensa mukana 3. risteilijäviirikköä, joka oli joukkojenkuljetussaattueen kaukosuojana. Alus oli jälleen 7.-9. kesäkuuta laivueensa mukana suojaamassa Napolista Tripoliin matkanneen joukkojenkuljetussaattueen kaukosuojana olevaa risteilijäviirikköä. Se suojasi 16.-18. heinäkuuta laivueensa mukana kolmea joukkojenkuljetusalusta Tarantosta Tripoliin.


Alus lähti 22. maaliskuuta 1942 aamuyöstä kello yksi Messinasta kontra-amiraali (ital. Ammiraglio di Divisione) Angelo Paronan 3. risteilijäviirikköä suojanneen 13. hävittäjälaivueen mukana osallistuakseen toiseen Syrtinlahden taisteluun. Satamasta merelle lähdettäessä sää oli hyvä, mutta se huononi nopeasti. Hieman kello kymmenen jälkeen aluksen piti vähentää nopeus 30 solmuun kovan merenkäynnin vuoksi. Iltapäivällä sää merenkäynti oli entistä kovempaa ja aallot löivät kansirakenteisiin. Ilmoitusten mukaan tuulen nopeus oli yli 20 solmua, minkä nostattamat aallot olivat 2,5-4 metriä korkeita. Lanciere vähensi nopeutta entisestään ensin 26 ja lopulta 22 solmuun. Muutamat luukut rikkoutuivat ja konehuoneen valot sammuivat. Lisäksi alukseen pääsi vettä kannelta.
Aluksen polttoaineeseen pääsi merivettä, jolloin moottori sammui. Alus pysähtyi illalla varttia vaille yksitoista. Puolisen tuntia myöhemmin alus pääsi jälleen liikkeelle, mutta vain toisella koneella. Aamulla moottori sammui uudelleen ja samalla dynamo sammui. Alus ei vastannut enää ruoriin ja se kaatui kyljelleen. Alusta yritettiin nostaa takaisin pystyyn, mutta se kääntyi välittömästi takaisin kyljelleen. Tämä osoitti vian olevan liian korkeassa painopisteessä eikä veden aiheuttamasta kallistumisessa. Lancierelta lähetettiin 23. maaliskuuta 1942 hätäviesti paria minuuttia vaille kymmenen. Vain muutamaa minuuttia myöhemmin tuli suuri aalto perän yli aiheuttaen suuren vesimäärän pääsyn alukseen. Lanciere upposi perä edellä noin 17 minuuttia yli kymmenen.
Lakin kieli (dagestanilainen)

| Laki |
| --- | --- |
Oma nimi:  лакку маз (lakku maz)
Muu nimi:  Kazikumukki
Tiedot
Alue:  Dagestan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  153 400
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  lakilais-dargvalaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-3:  lbe
 Ohje 
Lakin kieli (lakiksi лакку маз, lakku maz) on lakien puhuma dagestanilainen kieli. Sillä on virallinen asema Dagestanin tasavallassa Venäjällä.
Levinneisyys ja puhujamäärä

Lakia puhutaan Dagestanin vuoristoalueella Lakin, Kulin sekä osittain Akušan, Tšarodan, Rutulin ja Dahadajevin piireissä. Vuonna 1944 osa lakeista muutti tasangolle Hasavjurtin kaupungin lähelle, jonne muodostettiin Novolakin piiri. Lakeja asuu paljon myös Mahatškalan, Kaspijskin, Hasavjurtin ja Buinakskin kaupungeissa sekä muualla entisessä Neuvostoliitossa. Historiallisen Lakian alueella on jäljellä enää vain neljännes kielen puhujista.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan lakin puhujia oli Venäjällä 104 300 henkeä, joista 92 500 asui Dagestanissa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan lakia puhui 153 400 henkeä, joista 142 500 Dagestanissa. (lukuihin sisältyvät myös lakia toisena tai vieraana kielenä puhuvat).
Vuonna 1989 Venäjän lakeista 95,1 % puhui lakia äidinkielenään ja 0,4 % toisena kielenä. Vuonna 2002 lakia osasi 98,7 % Dagestanin lakeista.
Kansallisuudeltaan lakeista 93,8 % osaa venäjää (81,6 % vuonna 1989). Osa lakeista puhuu myös kumykkia ja muita Dagestanin kieliä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 145 900 lakin puhujaa.
Historia ja murteet

Lak kuuluu dagestanilaiseen kieliryhmään, jossa sillä on eniten yhteistä dargin kanssa. Rakenteeltaan se poikkeaa huomattavasti dagestanilaisesta kantakielestä ja toimii ikään kuin pohjoisten ja eteläisten kielten välittäjänä. Sanastoon ovat vaikuttaneet iranilaiset ja turkkilaiset kielet, arabia ja venäjä. Kieli jakautuu 7 murteeseen, joiden välillä on lähinnä äänteellisiä eroja.
Kirjakieli

Lakia kirjoitettiin arabialaisella kirjaimistolla 1300–1400-luvuilta lähtien. Tärkeimmät kielenmuistomerkit ovat ilmeisesti 1400-luvulla tehty arabialaisen Al-Busirin runoelman sanasanainen käännös, 1700-luvun alun historiallinen kronikka ja vuonna 1734 arabiasta käännetty lääkekirja. Kirjallisuutta alettiin painaa 1900-luvun alussa ja 1910-luvulla ilmestyivät ensimmäiset lakinkieliset sanomalehdet.
Arabialaista kirjaimistoa käytettiin vuoteen 1928 saakka, jolloin siirryttiin latinalaiseen aakkostoon. Vuonna 1938 otettiin käyttöön kyrillinen kirjaimisto, jossa venäjästä poikkeavia äänteitä merkitään Dagestanin muiden kielten tapaan erilaisten kirjainyhdistelmien ja merkin Ӏ avulla. Kirjakielen normit perustuvat Kumuhin murteeseen.
Lakia käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla ja ylemmillä luokilla sitä opiskellaan aineena. Kielellä julkaistaan oppikirjoja, kauno- ja lastenkirjallisuutta. Mahatškalassa ilmestyy sanomalehti Ilči ja maaseudulla kolme paikallislehteä. Lisäksi julkaistaan naistenlehteä Zunttal hami, kirjallisuuslehteä C’ubarz, lastenlehteä C’aba lačin ja islamilaista lehteä Assalam. Kieltä käytetään myös radiossa ja televisiossa. Mahatškalassa toimii lakinkielinen ammattiteatteri.
Nykytilanne

Lakin asema kieliyhteisön keskinäisen kanssakäymisen välineenä on vahva ja kirjakielen käyttöala melko laaja. Kieltä pidetään varsin elinvoimaisena eikä se toistaiseksi ole uhanalainen.
Aiheesta muualla

Wolfgang Schulzen lakin kielioppi (venäjäksi)
Ilči-lehden sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (lakiksi)
Dagestanilaiset kielet
aguli
ahvahi
andi
artši
avaari
bagval
bežta
botlih
buduhi
dargva
dido
godoberi
hinalug
hinuhi
hunzibi
hvarši
karata
krytsi
laki
lezgi
rutuli
tabasarani
tindi
tšahuri
tšamalali
udi
Lantaanifluoridi

| Lantaanifluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13709-38-1
PubChem CID:  83675 ja 9837037
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  LaF3
Moolimassa:  195,91
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1493 °C
Kiehumispiste:  2330 °C
Tiheys:  5,936 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Lantaanifluoridi (LaF3) on lantaani- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallisen lantaanin, loisteaineiden ja erikoislasien valmistukseen sekä ioniselektiivisissä elektrodeissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa lantaanifluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on trigonaalinen. Yhdiste on veteen liukenematonta. Lantaanifluoridi on Lewis-happo ja reagoi fluoridi-ionien kanssa muodostaen kompleksisen tetrafluorolantanaatti-ionin ([LaF4]-).
Yleensä lantaanifluoridia valmistetaan saostamalla vesiliukoisen lantaanisuolan kuten lantaanikloridin tai lantaaninitraatin vesiliuoksesta fluorideilla. Toinen vaihtoehto on lantaanioksidin reaktio vetyfluoridin tai ammoniumfluoridin kanssa.
Lantaanifluoridia käytetään metallisen lantaanin ja loisteaineiden valmistukseen. Se on myös yksi infrapunasäteilyä läpäisevien ZBLAN-lasien valmistusaineista. Europium(II)fluoridilla doupattua lantaanifluoridia käytetään fluoridiselektiivisissä elektrodeissa.
Pentti Lammio

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pikaluistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten pikaluistelu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten pikaluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sankt Moritz 1948 | 10 000 m |  |
Pentti Johannes Lammio (alk. Lindell; 24. lokakuuta 1919 Tampere – 25. heinäkuuta 1999 Kulju, Lempäälä) oli suomalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Saavutuksia

Olympiapronssia 10 000 metrillä St. Moritzissa 1948
Olympiakisoissa kahdeksas 5 000 metrillä ja 21:s 1 500 metrillä St. Moritzissa 1948 sekä neljäs 10 000 metrillä ja seitsemäs 5 000 metrillä Oslossa 1952
MM-kisoissa 12:s 1948
EM-kisoissa yhdeksäs 1952, 15:s 1939 (toinen 1 500 metrillä)
SM-kultaa 5 000 metrillä 1948 sekä 10 000 metrillä 1948 ja 1952
SM-hopeaa yhteispisteissä 1948
SM-pronssia 1947 ja 1949
Omia ennätyksiä

500 metriä 46,2
5 000 metriä 8.17,3
10 000 metriä 17.01,1
Infrapunaspektroskopia

Infrapunaspektrometri
Infrapunaspektroskopia on spektroskopiamenetelmä, jossa absorboituva sähkömagneettinen säteily on infrapunasäteilyn aallonpituusalueella. Infrapunasäteily saa molekyylien sidokset värähtelemään ja värähtelytaajuus voidaan havaita. Värähtelyn taajuus ja siten myös spektroskopiassa tavallisemmin käytetty aaltoluku riippuvat sidoksen kertaluvusta ja toisiinsa sitoutuneiden atomien massoista. Infrapunaspektroskopia on hyvin yleisesti käytetty analyyttisen kemian rutiinimenetelmä, jolla on useita sovellutuksia muun muassa orgaanisessa rakenneanalytiikassa, bio- ja elintarviketieteissä, lääketeollisuudessa ja ilmakehäanalyyseissä. Infrapunaspektroskopia soveltuu niin kvalitatiivisiin kuin kvantitatiivisiin analyyseihin.
Infrapunaspektroskopian periaate

Kun molekyyliin kohdistuu infrapunasäteilyä, osa säteilystä ohittaa molekyylin ja osa absorboituu. Infrapunasäteily voi absorboitua jos absorboivalla molekyylillä on dipolimomentti. Tämän vuoksi monet kaksiatomiset molekyylit kuten typpi- (N2) tai happimolekyylit (O2) eivät absorboi infrapunasäteilyä. Säteilyn absorptio on sitä voimakkaampaa mitä suurempi sidoksen dipolimomentti on. Absorboituva säteily aikaansaa molekyylien sidosten värähtelyjä. Värähtelyt voivat olla venytysvärähtelyjä, joissa molekyylien sidosten sidospituudet muuttuvat tai taivutusvärähtelyjä, joissa sidoskulmat muuttuvat. Yksinkertaisin malli, jolla tätä kuvataan on harmoninen värähtelijä, jota voidaan parantaa epäharmonisilla korjauksilla. Eri absorboituvat aallonpituudet saavat aikaan eri sidosten värähtelyjä. Värähtelyt riippuvat myös toisiinsa siotutuneiden atomien massoista. Epäharmonisen värähtelijän mallissa värähtelijän massana käytetään atomien redusoitua massaa. Värähtelyt voidaan detektoida absorptiopiikkeinä värähtelyä vastaavalla aaltoluvulla.  Nämä absorptiopiikit muodostavat kyseisen molekyylin infrapunaspektrin. Infrapunaspektreissä absorboituvat aallonpituudet ilmoitetaan tyypillisimmin aallonpituuden käänteislukuna eli aaltolukuna (yksikkönä käytetään cm-1).
Infrapunaspektroskopian periaate > Molekyylien värähtelymoodit

Yleisesti ottaen N kappaletta atomeja sisältävällä molekyylillä voi olla 3N-6 värähtelymoodia tai lineaarisilla molekyyleillä värähtelymoodeja on 3N-5.lähde? Esimerkiksi vedellä värähtelymoodeja on 3 ja etanolilla 21. Värähtelyt voivat olla venytyksiä tai taivutuksia ja epäsymmetrisiä tai symmetrisiä.
| Symmetrinen venytys | Epäsymmetrinen venytys |  Saksiliike |
| --- | --- | --- |

 
| Keinunta | Symmetrinen taivutus  pystysuunnassa | Epäsymmetrinen taivutus  pystysuunnassa |
Laitteisto ja näytteenkäsittely

Infrapunaspektroskopia voidaan jakaa alueisiin käytetyn infrapunasäteilyalueen perusteella. Lähi-infrapunaspektroskopiassa käytetään aallonpituusaluetta 0,78–2,5 μm (aaltoluvut 12 800–4 000 cm-1), keskialueen infrapunaspektroskopiassa käytetään aallonpituuksia 2,5–50 μm (aaltoluvut 4 000–200 cm-1) ja kaukoinfrapunaspektroskopiassa käytetään aallonpituusaluetta 50–1 000 μm (aaltoluvut 200–10 cm-1). Yleisimmin käytetään keskialueen infrapunaspektroskopiaa.
Infrapunaspektroskoopit voidaan jakaa dispersiivisiin, ei-dispersiivisiin ja Fourier-muunnosta hyödyntäviin laitteisiin. Nykyään käytetyimmät ovat Fourier-muunnosta signaalinkäsittelyssä hyödyntävät laitteet. Dispersiivisiä laitteita käytetään lähinnä ilmakehäanalyyseissä ja ei-dispersiivisiä laitteita kenttäolosuhteissa, joissa laitteelta vaaditaan hyvää kestävyyttä. Fourier-muunnosta hyödyntävissä laitteissa infrapunasäteily johdetaan säteilylähteestä näytteen läpi interferometrille, joka muodostaa interferogrammin. Interferogrammi muunnetaan tietokoneen avulla Fourier-muunnosta käyttäen infrapunaspektriksi. Muihin laitteistoihin verrattuna Fourier-muunnosta hyödyntävien infrapunaspektrometrien etuna on muun muassa parempi signaali-kohinasuhde kuin muissa menetelmissä. Infrapunasäteilyn lähteinä infrapunaspektroskoopeissa käytetään esimerkiksi piikarbidista valmistettua niin kutsuttua Globar-putkea, joka kuumennetaan, Nernstin hehkuputkea, elohopeakaarilamppua, volframilankalamppua tai hiilidioksidilaseria.
Infrapunaspektroskopia soveltuu sekä kaasuille, nesteille, että kiinteille aineille. Nesteet voidaan liuottaa esimerkiksi dikloorimetaaniin ja mitata tämän jälkeen. Liuottimien ongelma on kuitenkin se, että niilläkin on omat usein voimakkaat resonanssinsa tietyillä aaltolukualueilla, jolloin nämä värähtelyt peittävät alleen tutkittavan analyytin värähtelyt. Tämän vuoksi toinen tapa mitata nesteitä on mitata ne sellaisenaan. Tämä onnistuu esimerkiksi applikoimalla näytettä kahden hyvin infrapunasäteilyä läpäisevän natriumkloridilevyn väliin. Kiinteät aineet voidaan mitata joko sellaisinaan tai näyte jauhetaan yhdessä kaliumbromidin kanssa ja muodostuneesta seoksesta puristetaan pelletti, jonka infrapunasäteilyn absorptiota mitataan.