stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pietari Aapo Herajärvi
Pietari Herajärvi taiteessa

Pietari Herajärvestä on tehty muutamia maalauksia, joista vanhimman on maalannut oopperalaulaja ja taidemaalari Otto Vallenius vuonna 1919. Maalauksessa Herajärvi on pukeutunut kahteen punertavaan hameeseen, ja sen pohjana on ilmeisesti käytetty ainoaa tunnettua, Johan Björkmanin luultavasti vuonna 1882 ottamaa valokuvaa Herajärvestä. Myöhemmin "Kalkkimaan papista" ovat tehneet maalauksia mm. alatorniolainen taiteilija Martti Massa, kotiseutumies Tauno Ahvenjärvi ja viimeisimpänä taiteilija Pekka Iso-Rättyä vuonna 2006. Eräitä Herajärven runoja on levytetty, ja torniolaisen rockyhtyeen Zacharius Carls Groupin kappale Is this what you want from life? kertoo The Priest of Chalkland -nimisestä hahmosta, joka raahaa Raamattua perässään. Kaunokirjallisuudessa Pietari Herajärvi esiintyy mm. Arvi Järventauksen historiallisessa romaanissa Rummut ja Mirjam Kälkäjän näytelmässä Kalkkipappi. Jälkimmäinen on kirjoittanut myös samannimisen novellin.
Runoja ja lauluja

Amerikkaan lähtijöiden hyvästijättölaulu
Nälkähäät
Antti Kurtti
Kalkkimaanpojan laulu Engelsmannien käytöksistä Oulun läänissä kesällä 1854. Chr. Ev. Barck, Oulu 1854
Kirjallisuutta

Castren, C. A: Kalkkimaan pappi. – Suomen ylioppilaskunnan albumi Elias Lönnrotin kunniaksi hänen täyttäessään kahdeksankymmentä vuotta 9.4.1882. Helsinki: [Suomen ylioppilaskunta], 1882, s. 203–210.
Laaksonen, Pekka et al. (toim.): Hullun kirjoissa – Näkökulmia suomalaiseen kylähulluuteen.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1989.  ISBN 951-717-570-1
Rantala, Pälvi: Erilaisia tapoja käyttää kylähullua: Kalkkimaan pappi aatteiden ja mentaliteettien tulkkina 1800-luvulta 2000-luvulle (väitöskirja). Lapin yliopisto. PDF (Arkistoitu – Internet Archive)
Hietasisilisko

| Hietasisilisko |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Liskot Sauria
Heimo::  Sisiliskot Lacertidae
Suku::  Lacerta
Laji::  agilis
Kaksiosainen nimi
 Lacerta agilis  Linnaeus, 1758 
 Hietasisiliskon levinneisyys
Katso myös
   Hietasisilisko Wikispeciesissä   Hietasisilisko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hietasisilisko (Lacerta agilis) on suurimpaan osaan Eurooppaa levinnyt sisiliskolaji. Pohjoisrajana on Etelä- ja Luoteis-Englanti ja Skandinavian eteläosat. Laji puuttuu Iberian niemimaalta. Idässä sitä tavataan Mongoliaan saakka ulottuvalla alueella Keski-Aasiassa. Suomessa laji havaittiin vuonna 2014 Turun seudulla.
Hietasisiliskon pituus kuonosta hännänpäähän voi pisimmillään olla 25 senttimetriä, Suomessa ehkä vähän vähemmän. Se on rakenteeltaan tavallista sisiliskoa huomattavasti tanakampi, ja sen pää on suhteellisen iso ja raskasrakenteinen, etenkin koirailla. Selässä erottuu tavallisesti selvä, kapeiden suomujen muodostama nauha. Useimpien eläinten, myös poikasten, kyljissä näkyy rengastäpliä. Koiraat ovat pohjaväriltään vihreitä, naaraat ruskeita.
Hietasisiliskot elävät erilaisilla kuivilla elinpaikoilla, kuten kasvillisuuden peittämissä rantojen hiekkakinoksissa ja hietanummilla. Ne syövät hyönteisiä ja myös erilajisten sisiliskojen poikasia. Toisin kuin sisilisko, hietasisilisko munii munia (4–14 kpl), jotka se hautaa hiekkakinokseen, auringon haudottaviksi. Liskot alkavat lisääntyä 3–4-vuotiaina. Talven ne horrostavat kaivamassaan kolossa. Ruotsissa on havaittu 19-vuotiaaksi elänyt hietasisilisko.
Vuonna 2014 hietasisiliskoja löydettiin Varsinais-Suomesta. Suomen lähialueilla sitä tavataan muun muassa Venäjän Karjalassa, Baltiassa ja Ruotsissa. Hietasisiliskolla on noin kymmenen alalajia: Karjalassa tavattu lisko on eri alalajia kuin Suomesta löydetty.
Hietasisiliskonaaras
Herkuleen urotyöt

| Herkuleen urotyöt> The Labours of Hercules.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Agatha Christie
Kieli:  englanti
Genre:  salapoliisiromaani
Kustantaja:  Dodd, Mead and Company
Julkaistu:  1947
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  265
Suomennos
Suomentaja:  Tampereen kieli-instituutin työryhmä
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1971
Sivumäärä:  287
Sarja: Hercule Poirot
Edeltävä:  Kohtalokas viikonloppu
Seuraava:  Vuoksi ja luode
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Herkuleen urotyöt (engl. The Labours of Hercules) on Agatha Christien kirjoittama novellikokoelma. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vuonna 1947 Dodd, Mead and Companyn kustantamana  ja myöhemmin saman vuoden syyskuussa sen julkaisi Britanniassa Collins Crime Club .
Novellikokoelman julkaisi suomeksi WSOY vuonna 1971. Suomennoksen teki Tampereen kieli-instituutin työryhmä.
Kirjan päähenkilö on belgialainen salapoliisi Hercule Poirot. Hän kertoo 12 tapauksestaan, joilla hän aikoo päättää yksityisetsivän uransa. Kirjassa esiintyvät myös Poirot’n sihteeri neiti Lemon, Poirot’n miespalvelija George sekä komisario Japp. Kokoelman tarinat julkaistiin alun perin vuosina 1939–1947 ja suomennoksessa ne ovat:
Nemean jalopeura
Lernan lohikäärme
Keryneian hirvi
Erymanthoksen metsäkarju
Augeiaan tallit
Stymfaloksen linnut
Kreetan härkä
Diomedeen hevoset
Hippolyten vyö
Geryonin lauma
Hesperidien omenat
Kerberoksen kiinniotto.
Kirjan alussa Poirot julistaa, että hän valitsee tapaukset hyvin huolellisesti siten, että ne vastaisivat mahdollisimman paljon antiikin Herakleen urotöitä. Joissain tapauksissa (kuten Nemean jalopeurassa) tuo yhteys on kuitenkin varsin kaukaa haettu ja joissain tapauksissa Poirotilla ei oikeastaan ole valinnanvaraa tapausten suhteen. Viimeisen tarinan Kerberoksen kiinniotto tapahtumat vastaavat alkuperäisen Herakleen urotyön vaiheita melkeinpä itseironisella tarkkuudella.
Julkaisuhistoria > Novellien ensijulkaisut

Kaikki novellit - paitsi The Capture of Cerberus - julkaistiin ensimmäistä kertaa Britanniassa Strand Magazine -lehdessä ja novellit kuvitti Ernest Ratcliff. Julkaisujärjestys:
The Nemean Lion: marraskuu 1939 - numero 587
The Lernaean Hydra: joulukuu 1939 - numero 588
The Arcadian Deer: tammikuu 1940 - numero 589
The Erymanthian Boar: helmikuu 1940 - numero 590
The Augean Stables: maaliskuu 1940 - numero 591
The Stymphalean Birds: huhtikuu 1940 - numero 592
The Cretan Bull: toukokuu 1940 - numero 593
The Horses of Diomedes: kesäkuu 1940 - numero 594
The Girdle of Hyppolita: heinäkuu 1940 - numero 595
The Flock of Geryon: elokuu 1940 - numero 596
The Apples of the Hesperides: syyskuu 1940 - numero 597
The Capture of Cerberus julkaistiin ensimmäistä kertaa Britannissa vasta kirjassa.
Yhdysvalloissa 9 novellia julkaistiin ensimmäistä kertaa This Week -lehden viikoittaisessa liitelehdessä:
The Lernaean Hydra: 03.09.1939, nimellä Invisible Enemy
The Girdle of Hyppolita: 10.09.1939, nimellä The Disappearance of Winnie King
The Stymphalean Birds: 17.09.1939, nimellä The Vulture Women with an illustration by C.C. Beall
The Cretan Bull: 24.09.1939, nimellä Midnight Madness
The Erymanthian Boar: 05.05.1940, nimellä Murder Mountain
The Apples of the Hesperides: 12.05.1940, nimellä The Poison Cup
The Arcadian Deer: 19.05.1940, nimellä Vanishing Lady with an illustration by C.C. Beall
The Flock of Geryon: 26.05.1940, nimellä Weird Monster
The Capture of Cerberus: 16.03.1947, nimellä Meet Me in Hell
Lisäksi kaksi novellia julkaistiin Ellery Queen's Mystery Magazine -lehdessä:
The Nemean Lion: syyskuu 1944 (Volume 5, Number 18), nimellä The Case of the Kidnaped Pekinese
The Horses of Diomedes: tammikuu 1945 (Volume 6, Number 20), nimellä The Case of the Drug Peddler
Julkaisuhistoria > Britannia ja Yhdysvallat

1947, Dodd Mead and Company (New York), 1947, sidottu, 265 s.
1947, Collins Crime Club (London), syyskuu 1947, sidottu, 256 s.
1951, Dell Books, nidottu, 255 pp
1953, Penguin Books, nidottu, (Penguin number 928), 254 s.
1961, Fontana Books (Imprint of HarperCollins), nidottu, 256 s.
1967, Greenway edition of collected works (William Collins), sidottu, 319 s.
1967, Greenway edition of collected works (Dodd Mead), sidottu, 319 s.
1978, Ulverscroft Large-print Edition, sidottu, 467 s., ISBN 0-70-890119-0
Julkaisuhistoria > Suomennokset

Kustantajana on WSOY. Suomennoksen on tehnyt Tampereen kieli-instituutin työryhmä, johon kuuluivat Alpo Heinonen, Leena Lähteenmäki, Pasi Patokallio, Hilkka Järvinen, Marja-Leena Lajunen, Jaakko Peltola, Ulla Soini, Eila Rantamäki, Ritva Mäkinen, Tuomo Kunnas, Anna-Maija Lehmus, Heikki Björninen ja Tuulikki Ovaska.
1971: 1. painos. (SaPo-sarja 120)
1971: 2. painos. (SaPo-sarja 120)
1978: 3. painos
1985: 4. painos
1995: 5. painos
2007: 6. p., kustantajana Loisto
Aiheesta muualla

Agatha Christie: Stories - The Labours of Hercules agathachristie.com. Arkistoitu 17.8.2009. Viitattu 30.8.2009. (englanniksi) Agatha Christien virallisella sivustolla.
Tittamari Marttinen

Tittamari Marttinen vuonna 2011.
Tittamari Marttinen (s. 2. lokakuuta 1968 Kajaani) on suomalainen kirjailija. Hänet tunnetaan erityisesti lasten- ja nuortenkirjoistaan.
Elämä ja ura

Marttinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1987 ja filosofian kandidaatiksi (nyk. maisteri) vuonna 1991 Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hän on suorittanut jatko-opintoja Essexin yliopistossa vuosina 1996–1997 ja kulttuurituottajan opintoja Metropolia-ammattikorkeakoulussa (2010–). Hän on valmistunut medianomiksi (YAMK) Oulun ammattikorkeakoulusta vuonna 2020.lähde? Suurimman osan urastaan Marttinen on ollut vapaa kirjailija. Lisäksi hän on tehnyt töitä kirja- ja kulttuurialalla.
Marttinen tunnetaan erityisesti lasten- ja nuortenkirjoistaan. Hän kirjoittaa runoja, loruja ja tarinoita sekä lastenromaaneja, kuvakirjoja, tyttökirjoja, helppolukuisia kirjoja, sarjakirjoja ja nuortenromaaneja ja on lisäksi suomentanut useita kymmeniä ruotsalaisia, suomenruotsalaisia, englantilaisia ja ranskalaisia lastenkirjoja. Marttisen esikoisteos oli lastenrunokokoelma Kissa ja merimies, joka ilmestyi vuonna 1982 WSOY:n kustantamana. Hän on voittanut kaksi kertaa lastenkirjojen Arvid Lydecken -kirjallisuuspalkinnon (vuonna 2000 teoksesta Elsan ja Eetun erikoistapaukset ja vuonna 2015 teoksesta Ikioma perheeni). Vuonna 2021 Marttisen kirjoittama ja Johanna Ilanderin kuvittama BonusSisko-kirja valittiin Vuoden Uusperheteoksi. Raadin mukaan kirja käsittelee uusperheellisille tärkeitä teemoja herkän rehellisellä ja koskettavalla tavalla.
Marttinen on kuulunut Suomen Kirjailijaliiton johtokuntaan vuodesta 2005 (varapuheenjohtaja vuodesta 2007 ja Topelius-ryhmän puheenjohtaja vuodesta 2007) ja toiminut monissa kirjallisen alan luottamustehtävissä. Hän oli koululaisten kirjallisuuslehti Vinskin päätoimittaja vuosina 2003–2011 ja istui Lukukeskuksen hallituksessa vuosina 2011–2013. Hän on työskennellyt toimituspäällikkönä, lasten- ja nuortenkirjallisuuden asiantuntijatehtävissä, luennoitsijana, kouluttajana ja kulttuurituottajana. Vuosina 2014–2017 Marttinen työskenteli Taiteen edistämiskeskuksen nimeämänä lastenkulttuurin läänintaiteilijana Varsinais-Suomen alueella.
Marttisella on neljä lasta entisen puolisonsa Markku Envallin kanssa. Marttinen meni naimisiin naisystävänsä Ulla Pakisjärven kanssa 1.3.2017, kun sukupuolineutraali avioliittolaki astui voimaan Suomessa.
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Elsa ja Eetu -sarja (2000–2003)

Elsan ja Eetun erikoistapaukset.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1936-X
Elsan ja Eetun tähdenlennot.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2183-6
Elsan ja Eetun temppulinna: runoja ja loruja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2690-0
Elsan ja Eetun harharetki.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2806-7
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Taneli Kaneli -sarja (2000–2005)

Taneli Kaneli.  (Kuvitus: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1901-7
Taneli Kaneli lomalla.  (Kuvitus: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 978-951-31-2083-2
Taneli Kanelin urotyö.  (Kuvitus: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2398-7
Taneli Kaneli seikkailuleirillä.  (Kuvitus: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3295-1
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Viivi Pusu -sarja (2004–)

Viivi Pusu ja toffeesydän, kuv. Erika Kovanen (Tammi, 2004)
Viivi Pusu ja Tuhkimon tennari, kuv. Erika Kovanen (Tammi, 2004)
Viivi Pusu ja kaverikaruselli, kuv. Erika Kovanen (WSOY, 2005)
Viivi Pusu ja rakkauskirjeet, kuv. Erika Kovanen (Tammi, 2006)
Viivi Pusu ja lumottu luokkasormus, kuv. Erika Kallasmaa (Tammi, 2007)
Viivi Pusu ja pyörryttävät pyjamabileet, kuv. Erika Kallasmaa (Tammi, 2008)
Viivi Pusun oma kirja, kuv. Erika Kallasmaa (Tammi, 2009)
Viivi Pusu ja säihkyvät sukset, kuv. Erika Kallasmaa (Tammi, 2009)
Viivi Pusu ja villit haaveet, kuv. Erika Kallasmaa (Tammi, 2010)
Viivi Pusu ja omenankukkien yö, kuv. Erika Kallasmaa (Tammi, 2011)
Viivi ja pitkä kuuma kesä (Tammi, 2014)
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Leon lemmikkiuutiset -sarja (2009–)

Keskiyön kissat.  (Kuvitus: Terese Bast)  Helsinki:  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-871-0
Huuhkaja ullakolla.  (Kuvitus: Terese Bast)  Helsinki:  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-948-9
Hurja hamsteri.  (Kuvitus: Terese Bast)  Helsinki:  Kirjapaja, 2010.  ISBN 978-952-247-045-4
Lemmikkien lentomatka.  (Kuvitus: Terese Bast)  Helsinki:  Kirjapaja, 2011.  ISBN 978-952-247-190-1
Koirien karuselli.  (Kuvitus: Terese Bast)  Helsinki:  Kirjapaja, 2012.  ISBN 978-952-247-325-7
Lemmikkien junamatka.  (Kuvitus: Terese Bast)  Helsinki:  Kirjapaja, 2014.  ISBN 978-952-288-114-4
Lemmikkien hotelli.  (Kuvitus Terese Bast)  Helsinki:  Lasten Keskus, 2015.  ISBN 978-952-288-253-0
Lemmikkien laivamatka.  (Kuvitus Terese Bast)  Helsinki:  Lasten Keskus, 2017.  ISBN 978-952-288-633-0
Eläinpuiston sankarit.  (Kuvitus Terese Bast)  Helsinki:  Lasten Keskus, 2018.  ISBN 978-952-288-845-7
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Aada ja jääkarhu -sarja (2016–2018)

Aada ja jääkarhu : hauska kaupunkiretki.  (Kuvitus Marjo Nygård)  Karkkila:  Mäkelä, 2016.  ISBN 978-951-883-887-9
Aada ja jääkarhu : yllätysten lomamatka.  (Kuvitus Marjo Nygård)  Karkkila:  Mäkelä, 2017.  ISBN 978-951-883-999-9
Aada ja jääkarhu : vauhdikas lumiseikkailu.  (Kuvitus Marjo Nygård)  Helsinki:  Mäkelä, 2018.  ISBN 978-952-341-124-1
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Bonussisko-sarja (2021–)

BonusSisko.  (Kuvitus Johanna Ilander)  Karkkila:  Mäkelä, 2021.  ISBN 978-952-341-555-3
BonusSisko ja mustat sukat.  (Kuvitus Johanna Ilander)  Karkkila:  Mäkelä, 2022.  ISBN 978-952-341-708-3
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Ennätyskerho-sarja (2020–)

Puhuva muumio.  (Kuvitus Mira Mallius)  Karkkila:  Mäkelä, 2020.  ISBN 978-952-341-294-1
Kultaisen apinan kartta.  (Kuvitus Mira Mallius)  Karkkila:  Mäkelä, 2021.  ISBN 978-952-341-497-6
Vanhan junan aarre.  (Kuvitus Mira Mallius)  Karkkila:  Mäkelä, 2022.  ISBN 978-952-341-682-6
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Empun eläinhotelli -sarja (2019–)

Emppu perustaa eläinhotellin.  (Kuvitus Valpuri Kerttula)  Helsinki:  Lasten Keskus, 2019.  ISBN 978-952-354-113-9
Kekseliäs karkulainen.  (Kuvitus Valpuri Kerttula)  Helsinki:  Lasten Keskus, 2021.  ISBN 978-952-354-358-4
Saparoita ja salaisuuksia.  (Kuvitus Valpuri Kerttula)  Helsinki:  Lasten Keskus, 2022.  ISBN 978-952-354-569-4
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Luka ja Lulu

Lomalla hiihtokeskuksessa.  (Kuvitus Reija Kiiski)  Rekijoki:  Kvaliti, 2023.  ISBN 978-952-394-027-7
Teoksia > Lasten- ja nuortenkirjat > Rakkausmyrsky-säeromaanit

Tähdet syntyvät sattumalta.  Rekijoki:  Kvaliti, 2023.  ISBN 978-952-394-028-4
Lisäksi Marttinen on ollut toimituskunnan jäsenenä tai toimittajana muun muassa teoksissa Satusaari 1–8 (W&G), Tammen Kultainen Aapinen (Krokfors - Lindman - Marttinen - Parvela), Onnenpäiviä, runoja lapsen juhlaan (WSOY 2005) ja Mediamaassa, tarinoita lapsista ja mediasta (Saarni-kirjat 2011).
Teoksia > Aikuisille

Savun negatiivi: runoja.  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-16828-9
Tuhkamorsian: runoja.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18610-4
Käärmesormus: runoja.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25541-6
Lasten talossa: runoja.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27854-8
Äidin karkkipäivä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-27950-1
Rakkausmatkat: runoja.  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-31421-8
Nainen joka söi napoleonin: arjen ilojen ylistys.  Helsinki:  Kirjapaja, 2015.  ISBN 978-952-288-194-6
Perhosvaikutus : pienten rakkauksien kirja.  Helsinki:  Kirjapaja, 2017.  ISBN 978-952-288-614-9
Seksionni : rakkaudella seksistä.  Helsinki:  Avain, 2020.  ISBN 978-952-304-249-0
Säntilliset vieraat.  Helsinki:  Avain, 2022.  ISBN 978-952-304-359-6
Ranskalainen romanssi.  Helsinki:  Avain, 2023.  ISBN 978-952-304-479-1
Avoimesti sinun.  Helsinki:  Avain, 2023.  ISBN 978-952-304-458-6
Tunturit takapihalla : kun lähden Lappiin.  Helsinki:  Kirjapaja, 2023.  ISBN 978-952-354-546-5
Palkinnot ja ehdokkuudet

Arvid Lydecken -palkinto 2000 (Elsan ja Eetun erikoistapaukset) ja 2015 (Ikioma perheeni)
Olvi-säätiön kirjallisuuspalkintoehdokas 2001
Vuoden kasvattaja -palkinto 2005 urasta lasten- ja nuorenkirjailijana ja kirjallisuuskasvattajana
Onnimanni-palkinto 2006 lasten kirjallisuuslehti Vinskille (Marttinen päätoimittajana)
Pertsa ja Kilu -palkinto 2007
Arvid Lydecken -palkintoehdokas 2007, 2009
Olga ja Vilho Linnamon palkinto 2010
Anni Polva -palkintoehdokas 2011 (Viivi Pusu ja omenankukkien yö)
Arvid Lydecken -palkinto 2015 (Ikioma perheeni)
Vuoden uusperheteko 2021 (BonusSisko)
Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha 2021
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Tittamari Marttinen Wikisitaateissa
Liisi Hietanen

Liisi Helena Hietanen, (o.s. Niiranen; 26. helmikuuta 1929 Viipuri - 2023 Helsinki) oli suomalainen kahvilanpitäjä ja lasten- ja nuortenkirjailija. 
Hietanen sai valtion kirjallisuuspalkinnon 1972 kirjastaan Kananlento. Romaanista Kesä kartsalla (1977) tehtiin vuonna 1982 samanniminen televisioelokuva.
Teoksia

Nuoruuden hurmassa (1966).
Kananlento (1971). ISBN 9513009408.
Kesä kartsalla (1977). ISBN 9510077798.
Pommi kassissa (1981). ISBN 9513055124.
Pehmis (1983). ISBN 9510120502.
Viiksikissa (1983). ISBN 9513057941.
Neljänkympin perjantai (1985). ISBN 9513062260.
Helsingin kaupunginkirjasto

| Helsingin kaupunginkirjasto |
| --- | --- |
 Pasilassa sijaitseva Helsingin pääkirjasto
Kokoelman koko:  1 765 051 (2023)
Lainauksia vuodessa:  9 214 046 (2023)
Asiakkaita:  246 970 (2023)
Budjetti:  noin 50 925 000 euroa (2023)
Johtaja:  Katri Vänttinen
Työntekijöitä:  450
Helmet-verkkokirjasto Helsingin kaupunki: Kirjastot
Helsingin kaupunginkirjasto (vuoteen 1910 Helsingin kansankirjasto) on Helsingin kaupungin omistama Suomen suurin yleinen kirjasto. Kirjastolla on 38 toimipistettä ja kaksi kirjastoautoa. Helsingin kaupunginkirjasto on osa pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoa.
Vuonna 2023 kirjaston kokoelmiin kuului noin 1 765 000 nidettä, joista kirjoja oli noin 1 579 000. Samana vuonna fyysisiä käyntejä tehtiin 8,2 miljoonaa ja kokonaislainaus oli noin 9,2 miljoonaa. Kirjastossa on 450 työntekijää.
Historia > Yksityinen Helsingin kansankirjasto 1860–1876

Helsingin kansankirjasto perustettiin 7. lokakuuta 1860. Aloitteen kirjaston perustamiseksi teki ja varat keräsi Helsingin Rouvasväenyhdistys (Fruntimmersföreningen i Helsingfors). Se oli 1800-luvulle tyypillinen yläluokkainen hyväntekeväisyysyhdistys,  jonka toiminnan tavoitteena oli "kristillinen huolenpito kaupungin köyhimpien kansanluokkien naisista ja lapsista". Kirjaston avulla haluttiin sivistää työväkeä ja tarjota sille rakentavia vapaa-ajanviettotapoja. Kirjastohankkeen varsinaiset puuhamiehet olivat opettaja Helene Simelius sekä yhdistyksen sihteerit, kirjailija Zacharias Topelius ja professori Frans Ludvig Schauman.lähde?
Kirjasto avasi ovensa lokakuussa 1860 Hällströmin talossa Hallituskatu 11:ssä nykyisen Porthanian paikalla. Ensimmäisenä toimintavuonna sen kokoelmiin kuului hieman yli 500 kirjaa ja se antoi noin 1 700 lainaa. Kirjojen lainaus oli ilmaista, minkä ansiosta kirjasto nautti suurista kävijämääristä mutta kärsi samalla taloudellisista ongelmista. Ainoalle kirjastonhoitajalle ei voitu aluksi maksaa lainkaan palkkaa ja toiminta pyöri vapaaehtoisvoimin. Kirjasto joutui muuttamaan vuokrahuoneistosta toiseen parin vuoden välein, ja myös kirjastonhoitajat vaihtuivat tiuhaan. Rahapulan vuoksi lainaus jouduttiin vuonna 1867 muuttamaan maksulliseksi. 1871 kirjasto alkoi saada Helsingin kaupungilta vuosittaista tukea, minkä ansiosta taloudellinen tilanne tasapainottui. Kirjastonhoitajalle ryhdyttiin maksamaan säännöllistä palkkaa ja myös muuta palkallista henkilökuntaa voitiin hankkia.lähde?
Vuonna 1876 Kansankirjaston johtokunta päätti tarjota kirjastoa Helsingin kaupungille. Kaupunginvaltuusto päätti kokouksessaan 28. maaliskuuta 1876 ottaa kirjaston kaupungin hallintaan. Koska kirjasto jo valmiiksi toimi kaupungin rahoilla, suuria muutoksia toiminnassa ei tapahtunut. Kaupungin haltuun siirtyessään Kansankirjaston vuotuinen lainausmäärä oli noin 15 000 lainaa ja sen kokoelmiin kuului yli 2 000 nidettä.lähde?
Historia > Kaupunginkirjasto kasvavassa Helsingissä 1945–

Helsingin suuri alueliitos vuonna 1946 merkitsi kaupunginkirjastolle valtavaa alueellista laajenemista. Se sai hoidettavakseen entisten Haagan kauppalan sekä Huopalahden, Oulunkylän ja Kulosaaren kuntien kirjastot sekä suurimman osan Helsingin maalaiskunnan kirjastoista. Entisten Rikhardinkadun pääkirjaston ja viiden sivukirjaston joukkoon liittyi kaksitoista uutta sivukirjastoa. Toimipisteiden nykyinen lukumäärä on 36.lähde?
Musiikkikirjastotoiminta käynnistyi keväällä 1953. Kirjastoautotoiminta aloitettiin 1966. Valtakunnallisena yleisten kirjastojen keskuskirjastona Helsingin kaupunginkirjasto toimi 1. huhtikuuta 1981 lähtien, ja vuoden 2018 alusta lähtien tehtävä muutettiin uuden kirjastolain mukaiseksi yleisten kirjastojen valtakunnalliseksi kehittämistehtäväksi . Vuonna 1986 kirjasto sai viimein uuden ja asianmukaisen pääkirjaston, kun Pasilan pääkirjasto valmistui.
Vuonna 2018 Kansalaistorilla lähellä Töölönlahtea avautui Helsingin keskustakirjasto Oodi. Oodi rakennettiin Helsingin kaupungin ja Suomen valtion yhteisrahoituksella Suomen satavuotisjuhlien kunniaksi. Hankkeen kokonaiskustannukset olivat 98 miljoonaa euroa, josta kaupungin osuus oli 68 miljoonaa ja ministeriön osuus 30 miljoonaa.
Erikoiskokoelmat

Merkittävin kokoelma Helsingin kaupunginkirjastossa on Helsinki-kokoelma. Kallion kirjastossa on Suomen dekkariseuran lahjoittama Dekkarikirjasto. Rikhardinkadun kirjastossa on englanninkielistä kirjallisuutta sisältävä British Collection ja taiteilijakirjakokoelma. Sivukirjastoissa voi olla omaa alueettaan koskevaa aineistoa.lähde?
Tietoja ja tilastoja

36 kirjastoa, kaksi kirjastoautoa (2004)
38 kirjastoa, kaksi kirjastoautoa (2014)
38 kirjastoa, kaksi kirjastoautoa (2024)
niteitä 1 765 051
joista kirjoja 1 579 322
joista nuotteja ja partituureja 28 556
joista musiikkiäänitteitä 77 764
joista muita äänitteitä 17 643
joista videotallenteita 38 327
joista muuta aineistoa 23 439
kokonaislainaus 9 214 046
lainaajia 246 970
fyysisiä käyntejä 8 156 248
Tietoja ja tilastoja > Toimipisteet > Lakkautetut toimipisteet

| Kirjasto | Lakkautettu |
| --- | --- |
Kirjasto 10: 2018
Ruoholahden lastenkirjasto: 2015
Kulosaaren kirjasto: 2009
Punavuoren kirjasto: 2005