stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Australian rangaistussiirtolat
Historia

Euroopassa alkoi jo 1600-luvun alussa levitä ajatus vankien kuljettamisesta uusiin siirtomaihin. Brittiläiset alkoivat kuljettaa vankejaan Amerikkaan vuoden 1718 asetuksen jälkeen. Kuljetukset loppuivat 1775, kun Yhdysvalloissa alkoivat tapahtumat, jotka johtivat itsenäisyyteen. Australiasta tuli 1778 uusi vankien sijoituspaikka, ja ensimmäiset vangit saapuivat Sydneyn Port Jacksoniin vuonna 1788. Vuosien 1787 ja 1868 välisenä aikana Australiaan kuljetettiin peräti 166 000 vankia.
Australian rangaistussiirtoloissa pyrittiin siihen, että vangit pystyisivät jatkamaan elämäänsä uudisasukkaina tuomionsa kärsittyään. Useimmat vangeista jäivätkin maahan, sillä matka takaisin Eurooppaan oli pitkä. Rangaistusjärjestelmään kuului kevyempiä ja ankarampia laitoksia. Paikoin vangit elivät samoilla asuinalueilla kuin vapaat uudisasukkaat mutta esimerkiksi Norfolkinsaaren ja Port Arthurin rangaistussiirtolat tunnettiin ankaruudestaan ympäri brittiläistä imperiumia. Vankilaitos pysyi voimissaan vielä pitkään vankienkuljetuksen jälkeen, jopa toisen maailmansodan alkuhetkille saakka. Viimeinen käytössä ollut rangaistussiirtola, Fremantlen vankila suljettiin 1990-luvun alkupuolella.
Kohteet

Ympäri Australiaa sijaitsee noin 3 000 kohdetta, jotka liittyvät brittiläisiin Australian rangaistussiirtoloihin. Niistä 11 on valittu maailmanperintöluetteloon. Kohteista neljä on Uudessa Etelä-Walesissa, yksi Norfolkinsaarella, viisi Tasmaniassa ja yksi Länsi-Australiassa.
Uuden Etelä-Walesin kohteisiin kuuluvat Parramattassa sijaitseva Old Government House, jossa hallinnoitiin vankienhoitolaitosta, Sydneyn Hyde Park Barracks ja Cockatoo Island sekä vankien rakennuttama, hyvin säilynyt Great North Road -tie.
Tasmaniassa on noin 60 rakennelmaa käsittävä Port Arthurin historiallinen alue, Hobartin Cascadesin naistentehdas, Maria Islandilla sijaitseva Darlington Probation Station, Coal Minesin historiallinen alue, jossa vankeja käytettiin hiilikaivoksessa työvoimana, ja Brickendonin ja Woolmersin tilat, joilla tilalliset käyttivät työvoimana nuoria vankeja.
Norfolkinsaarelta Unescon maailmanperintökohteeseen kuuluu Kingstonin ja Arthurs Valen historiallinen alue ja Länsi-Australista Fremantlen vankila.
Aiheesta muualla

Rangaistussiirtolat Unescon sivuilla (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Australiassa
Australian itä-keskiosien sademetsien suojelualueet
Fossiilialueet: Naracoorte ja Riversleigh
Australian rangaistussiirtolat
Fraser Island
Iso Valliriutta
Greater Blue Mountains -alue
Heard ja McDonaldinsaaret
Kakadu
Lord Howe
Macquariensaari
Ningaloo
Purnululu
Royal Exhibition Building
Carlton Gardens
Shark Bay
Sydneyn oopperatalo
Tasmanian erämaat
Uluru-Kata Tjuta
Queenslandin tropiikki
Willandran järvialue
Vankeja töissä Port Arthurin rangaistussiirtolassa.
Port Arthurin vankilarakennuksia.
Auli Räsänen

Auli Räsänen (o.s. Aro, 23. kesäkuuta 1944 Savonlinna – 24. helmikuuta 2016 Helsinki) oli vaikutusvaltainen tanssikriitikko ja toimittaja. Hän kehitti laajan kansainvälisen verkoston ja tunsi klassisen baletin, modernin ja nykytanssin keskeiset tekijät maailmalla.
Räsänen vaikutti Kauppalehdessä ja 1970- ja 1980-luvuilla Uudessa Suomessa. Helsingin Sanomien tanssikriitikoksi hän siirtyi vuonna 1991. Hän oli organisoimassa Jyväskylän kesää ja osallistui Lappeenrannan laulukilpailun järjestämiseen sen alkuvaiheessa.
Räsänen raivasi palstatilaa aikoinaan aliarvostetulle tanssille ja seurasi esimerkiksi Jorma Uotisen uran alkuvaihetta ja Carolyn Carlsonin vierailuja. Räsäsellä oli musiikkikoulutus, joten hän otti huomioon myös musiikin tanssiarvosteluissaan. Hän mainitsi arvostelussaan, jos oopperan orkesteri soitti hänen mielestään huonosti balettiesityksessä.
Bengtsböle Idrottspark

Bengtsböle idrottspark on Ahvenanmaalla Lemlandin kunnassa sijaitseva urheilukeskus. Se sijaitsee Lemlandin kuntakeskuksen tuntumassa, noin 20 kilometrin päässä Maarianhaminasta. Långnäsin satamaan on matkaa 13 kilometriä.
Bengtsbölessä on kaksi täysimittaista jalkapallokenttää, joista toinen on hiekkakenttä. Lisäksi alueelta löytyy 110 metrin mittaiset juoksuradat sekä suorituspaikat heitto- ja hyppylajeille. Bengtsböle idrottspark on jalkapallon Kansallisessa Liigassa pelaavan Åland Unitedin kotikenttä.
Animatricks

| Animatricks |
| --- | --- |

Tyyppi:  animaatiofestivaali
Paikkakunta:  Helsinki
Ensimmäisen kerran:  2000
Järjestäjä:  Animaatiokilta ry
Kotisivut
Animatricks on Helsingissä vuosittain keväällä järjestettävä animaatiofestivaali. Sen taustajärjestö Palikka ry perustettiin vuonna 1999, ja ensimmäinen Animatricks järjestettiin vuonna 2000. Animatricks on Suomen vanhin kokonaan animaatioon keskittyvä elokuvafestivaali. Festivaalin ohjelmisto koostuu vuosittain mm. niin kotimaisista kuin kansainvälisistä lyhytanimaationäytöksistä, lapsille ja nuorille suunnatuista kokonaisuuksista sekä vaihtuvien teemojen ympärille koostetuista näytöksistä.
Palikka ry

Animatricksia järjesti vuonna 1999 perustettu Palikka ry. Yhdistyksen ensimmäiseen hallitukseen kuuluivat Minna Pekuri (nyk. Nevanlinna), Simo Koivunen, Mikko Lindholm ja Kalle Määttä, ja seuraavina vuosina myös Markku Mastomäki, Petteri Pasanen, Tomi Riionheimo ja Taru Venäläinen. Uudelle festivaalille keksi nimen toimittaja Harri Römpötti. Käynnistysapua Animatricks sai Rakkautta & Anarkiaa -festivaalin johtaja Pekka Lanervalta.
Palikka ry:n tavoitteena oli tukea orastavaa animaatiotuotantoa ja kannustaa uusia tekijöitä. Lisäksi se haluaa esitellä vanhoja arkistofilmejä ja tutustuttaa kotimaisiin animaatiopioneereihin. Yhdistys panostaa alan arvostuksen kasvattamiseen esittämällä suuren yleisön animaatioelokuvia ja eurooppalaiseen animaatioperinteen klassikkoja.
Vuonna 2015–2016 Palikka ry:n hallituksen puheenjohtajana toimii Janne Korsumäki ja varapuheenjohtajana Pauliina Pajunen. Hallituksen jäseniä ovat Tuula Leinonen, Pinja Rosenberg sekä Annika Hokkanen.
Palikka ry lopetti toimintansa vuonna 2019 ja Animatrikcsin järjestäminen siirtyi Suomen suurimman animaationtekijöiden kattojärjestölle, Animaatiokilta ry:lle. Festivaalia järjestää Animaatiokillan hallituksen jäsenistä muodostettu työryhmä. Vuonna 2021 Animaatiokillan hallituksen puheenjohtajana toimii Albert Laine ja varapuheenjohtajana Elina Myllykangas.
Voittajat > Animatricks Kotimaisen Kilpailun voittajat

Laura Neuvonen: Kutoja, 2005
Anna Virtanen: Lauantai vuonna, 2005
Ami Lindholm: Ilo irti, 2006
Kim Helminen: Säieteoria, 2007
Leena Jääskeläinen: Vaihdokas, 2009
Kaisa Penttilä: Munaralli, 2010
Jari Vaara: Syntymäpäivä, 2011
Heta Jokinen: Sivussa, 2013
Kari Pieskä: Viis Varpaista, 2014
Pietari Bagge, Christer Hongisto, Elisa Ikonen ja Inka Matilainen: Valvoja, 2015
Reetta Aalto: Pillua aloittelijoille, 2016
Elli Vuorinen: Kiirehessä Liikumatoin, 2020
Voittajat > Animatricks kansainvälisen kilpailun voittajat

Tomek Ducki : Baths (Łaźnia), 2014
Matt Reynolds: Bottomfeeders, 2015
Cerise Lopez and Agnès Patron: Chuylen - a crow's tale, 2016
Boris Labbe: Fall, Tomek Popakul: Acid Rain, 2020
Aiheesta muualla

Tapahtuman kotisivut
Bengt Wilenius

Bengt Wilenius (s. 19. joulukuuta 1944 Porvoo) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1966–1980 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Wilenius edusti Lahden Reipasta vuosina 1966–1970 ja Turun Palloseuraa vuosina 1970–1980. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa yhteensä 392 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 106 + 62 = 168 ja jäähymääränsä 135 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 30 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 6 + 3 = 9 ja jäähyminuutteja 24. Hän voitti TPS:n joukkueessa Suomen-mestaruuden vuonna 1976 ja saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.
Biel

Biel voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
sveitsiläisen Biel/Biennen kaupungin saksankielinen nimi
Biel, kunta Valais’n kantonissa Sveitsissä
Biel, kunta Basel-Landschaftin kantonissa Sveitsissä
Jessica Biel, yhdysvaltalainen näyttelijä
EHC Biel, sveitsiläinen jääkiekkoseura
FC Biel/Bienne, sveitsiläinen jalkapalloseura.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Biel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Antigua ja Barbuda kesäolympialaisissa 2024

Antigua ja Barbuda osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa viisi urheilijaa kolmessa eri urheilumuodossa. Joukkueen lippua avajaisissa kantoivat pikajuoksija Cejhae Greene ja Joella Lloyd.
Joukkue > Purjehdus

Antigua ja Barbuda sai purjehduksessa yhden maapaikan leijalautailuun, jonka Tiger Tyson saavutti sijoituttuaan toiseksi leijalautailussa Pan-Amerikan kisoissa 2023.
Tiger Tyson – miesten Formula Kite
Joukkue > Uinti

Antigua ja Barbuda sai uintiin kaksi maapaikkaa universaalipaikkojen jaon kautta. 14-vuotias uimari Ellie Shaw on joukkueen nuorin jäsen.
Jadon Wuilliez – miesten 100 m rintauinti
Ellie Shaw – naisten 100 m rintauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Antigua ja Barbudaa edustaa yleisurheilussa yksi urheilija niin naisten kuin miesten 100 metrin juoksussa. Molemmat saavuttivat olympiapaikkansa rikkomalla tulosrajan.
Cejhae Greene – miesten 100 m
Joella Lloyd – naisten 100 m
Au bonheur des ogres

| Au bonheur des ogres |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nicolas Bary
Käsikirjoittaja:   Nicolas Bary  Jérôme Fansten  Serge Frydman 
Perustuu:  Daniel Pennacin romaaniin Au bonheur des ogres (1985)
Tuottaja:   Dimitri Rassam  Jérôme Seydoux 
Säveltäjä:  Rolfe Kent
Kuvaaja:  Patrick Duroux
Leikkaaja:  Véronique Lange
Pääosat:   Raphaël Personnaz  Bérénice Bejo  Guillaume de Tonquédec  Emir Kusturica 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  (mukana myös Belgia ja Luxemburg) 
Tuotantoyhtiö:  Chapter 2
Levittäjä:  Plaion Netflix
Ensi-ilta:   2013-3-88. maaliskuuta 2013 (Luxemburg)  2013-8-2525. elokuuta 2013 (Ranska)  
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Au bonheur des ogres (kansainvälisesti The Scapegoat) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Nicolas Baryn ohjaama ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Raphaël Personnaz, Bérénice Bejo, Guillaume de Tonquédec ja Emir Kusturica.
Au bonheur des ogres perustuu Daniel Pennacin samannimiseen romaaniin Au bonheur des ogres (1985), joka on Pennacin Malaussène-saagan ensimmäinen osa. Romaanin pohjalta Nicolas Bary, Jérôme Fansten ja Serge Frydman laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Dimitri Rassam ja Jérôme Seydoux.
Juoni

Suuri Malaussènen perhe vaikuttaa olevan päällisin puolin hämärän epänormaali, mutta kaoottisuuden alta paljastuu onnellinen perhe, jonka päänä on jokaiseen vastaantulevaan rakastuva äiti. Elämä ei käy koskaan tylsäksi tavaratalossa työskentelevälle Benjaminille, joka on perheen lapsista vanhin ja vastuussa koko sisaruslaumastaan. Kun onnettomuuksia alkaa tapahtua kaikkialla siellä missä Benjamin kulkee, niin poliisi kuin hänen työtoverinsakin alkavat epäillä häntä onnettomuuksien syyksi. Benjamin haluaa tietää miksi ja miten nämä onnettomuudet tapahtuvat ja mikä on hänen osansa niissä. Vastauksien saamiseksi hän alkaa selvittää asiaa pelottoman journalistin, Julian, kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Raphaël Personnaz  | … |  Benjamin Malaussène   |
|  Bérénice Bejo  | … |  Julia   |
|  Guillaume de Tonquédec  | … |  Sainclair   |
|  Emir Kusturica  | … |  Stojil   |
|  Mélanie Bernier  | … |  Louna Malaussène   |
|  Thierry Neuvic  | … |  komisario Caregga   |
|  Marie-Christine Adam  | … |  neiti Hamilton   |
|  Armande Boulanger  | … |  Thérèse Malaussène   |
|  Adrien Ferran  | … |  Jérémy Malaussène   |
|  Dean Constantin  | … |  Cazeneuve   |
|  Marius Yelolo  | … |  Coudrier   |
|  Bruno Paviot  | … |  Lehman   |
|  Youssef Hajdi  | … |  Amar   |
|  Joël Demarty  | … |  Constantin   |
|  Ludovic Berthillot  | … |  herra Muscle   |
|  Florian Goutiéras  | … |  Jean-Daniel   |
|  Benjamin Michaluk  | … |  Romaric   |
|  William Bauche  | … |  Arthur   |
|  Isabelle Huppert  | … |  ”kuningatar Zabo”, kustantaja (cameorooli)   |
Tuotanto

Au bonheur des ogresin kuvaukset alkoivat 16. helmikuuta 2012. Elokuva kuvattiin yhdentoista viikon ajan Pariisissa ja Luxemburgissa 13 070 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Chapter 2, ja elokuvan tuottamiseen osallistuivat myös Pathé, Bidibul Productions, France 2 Cinéma, Nexus Factory ja Alvy Productions. Au bonheur des ogresin teaser julkaistiin 20. kesäkuuta 2013 ja virallinen traileri 31. elokuuta 2013.
Julkaisu ja vastaanotto

Au bonheur des ogres sai ensi-iltansa Luxemburgin elokuvajuhlilla 8. maaliskuuta 2013. Elokuvan Ranskan ensi-ilta oli Angoulêmen ranskankielisten elokuvien elokuvajuhlilla 25. elokuuta 2013. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 16. lokakuuta 2013 ja oli Pathé Distributionin teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 158 674 katsojaa ja sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta ja yleisöltä lähinnä sekalaisen vastaanoton.
Au bonheur des ogres julkaistiin Ranskassa DVD:lle ja blu-raylle 26. helmikuuta 2014.
Aiheesta muualla

Au bonheur des ogres Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Au bonheur des ogres AllMoviessa. (englanniksi)
Au bonheur des ogres AlloCinéssä (ranskaksi)
Au bonheur des ogres UniFrancessa (ranskaksi)
Astoria-sali

Astoria-sali tammikuussa 2018
Astoria-sali on juhlahuoneisto Helsingin Punavuoressa Ison Roobertinkadun varrella. Astoria-juhlasali valmistui aikoinaan elokuvateatteriksi. Nykyisin tila toimii Astoria-nimisenä juhlatilana, jossa voi järjestää jopa 500 henkilön cocktailtilaisuuksia tai 50–250 henkilön istuvia illallisia. Tilat soveltuvat myös messujen, konserttien sekä näytelmien järjestämiseen.
Historia

Helsingin Iso Roobertinkatu 14:ssä sijainnut elokuvateatteri avattiin 1920 Astoria-nimisenä. Ensimmäiset 15 vuotta teatteri oli Astoria, kunnes nimi vaihdettiin vuoden ajaksi Empireksi. Vuonna 1936 teatterista tuli Astor.
Teatterissa alettiin näyttää 1970-luvun lopulla päivisin ”uskallettuja elokuvia”, ja näihin näytöksiin käynti järjestettiin sisäpihan kautta. Tätä puolta Astorin toiminnasta kutsuttiin nimellä Takaportti. 1980-luvun keskivaiheilla Astorissa esitettiin Wim Wendersin elokuvaa Paris, Texas (1984) ja Peter Weirin Todistajaa (1985) kumpaakin yli 70 viikkoa.  Elokuvateatterin toiminnan loputtua 1987 tilat remontoitiin juhlahuoneistoksi.
Astoria on rakennettu vuonna 1919, ja tila edustaa uusklassista tyylisuuntaa. Historiallinen Astoria-sali on yli kahdeksan metriä korkea juhlatila, jossa on näyttävä kattosyvennys sekä koristeelliset seinä- ja katto-ornamentit. Tilassa on myös esiintymislava sekä iso parvi ja aulatilat kolmessa kerroksessa.
BV Veendam

BV Veendam oli alankomaalainen jalkapalloseura, joka lakkautettiin 25. maaliskuuta 2013.   Seuran viralliset värit olivat keltainen ja musta.
Historia

Seura perustettiin 4. syyskuuta 1894 mikä teki siitä yhden Alankomaiden vanhimmista seuroista. Joukkueen ensimmäinen nimi oli Look Out, joka vaihdettiin 1909 Prinses Juliana Veendamiksi. Pian tämän jälkeen nimi lyhentyi muotoon Veendam.
Ammattilaisjoukkueena BV Veendam on pelannut suurimman osan ajastaan (42 kautta) Jupiler Leaguessa eli Eerste Divisiessä. Seura on pelannut kuusi kautta kakkosdivisioonassa. Eredivisiessä BV Veendam on pelannut yhteensä kolme kautta.
Kaudella 2009–10 BV Veendam kärsi talousongelmista ja seura haettiin konkurssiin 28. huhtikuuta 2010 ylivelkaantumisen vuoksi.
Entisiä pelaajia

Johan Derksen
Angelo Cijntje
Dick Nanninga
Frans de Munck
Jurrie Koolhof
Jan Korte
Aiheesta muualla

Seuran viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
BV Veendam Jupiler Leaguen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Birutė Kalėdienė

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Birutė Kalėdienė |  Birutė Kalėdienė |  Birutė Kalėdienė |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | Keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1958 | Keihäänheitto |  |
Birutė Kalėdienė (omaa sukua Zalogaitytė, s. 2. marraskuuta 1934 Baltrušiai) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti seuratasolla Žalgirisia. Kalėdienė voitti pronssia Rooman olympialaisissa 1960 ja hopeaa Tukholman EM-kisoissa 1958. Hän heitti vuoden 1958 lokakuussa 57,49 metriä, joka oli maailmanennätys aina toukokuuhun 1960 saakka. Kalėdienė osallistui myös vuoden 1964 olympialaisiin, joissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 56,31.
Ennätykset

Keihäänheitto: 57,49 m (1958)
Bay Line Railroad

Bay Line Railroad LLC (AAR-lyhenne: BAYL) on yhdysvaltalainen Class III -luokan rautatieyhtiö joka harjoittaa tavaraliikennettä Floridan ja Alabaman osavaltioissa. Yhtiö on holdingyhtiö Genesee & Wyomingin tytäryhtiö. 82 mailin pituinen päärata kulkee Floridan Panama Cityn satamasta Alabaman Dothaniin. Lisäksi yhtiö omistaa sivuradan välillä Grimes–Abbeville, sekä radankäyttöoikeudet CSX Transportation-yhtiön radalla välillä Dothan–Grimes. Dothanissa on yhdysliikenneasema CSX Transportation- ja Chattahoochee & Gulf Railroad -yhtiöiden rataverkoille. Yhdysliikennettä CSX:n kanssa on myös Floridan Cottondalessa, jossa päärata risteää CSX:n pääradan kanssa.
Asiakkaita

Smurfit-Stone Container Paper Mill, Panama City, FL
Arizona Chemical, Panama City, FL
Port of Panama City, Panama City, FL
Gulf Power, Panama City, FL
Berg Pipe, Panama City, FL
Green Circle Bio Energy, Cottondale, FL
Conrad-Yelvington, Dothan, AL
Headland Peanut Warehouse, Headland, AL
US Chips, Newville, AL
Lesaffre Yeast Corporation, Newville, AL
Aiheesta muualla

Genessee & Wyoming Inc. – Bay Line Railroad (Arkistoitu – Internet Archive)
Anime International Company

Anime International Company
Anime International Company (lyh. AIC) on japanilainen animaatiostudio ja yhtiö, jonka keskuspaikka sijaitsee Nerimassa, Tokiossa. Studio perustettiin 15.7.1982. Lähinnä maansa sisäisen kulutukseen tehtyjen animaatioiden lisäksi yhtiö on osallistunut myös muiden sarjojen, kuten länsimaisen Tarkastaja Gadgetin tekemiseen.
Animaatiot > OVAt

Megazone 23 -sarja
Megazone 23 (1985)
Megazone 23 Part II (1986)
Megazone 23 III (1989)
Megazone 23: Final Part (1989)
Iczer -sarja
Fight! Iczer One (1985-1987)
Iczer Reborn (1990-1991)
Iczer Girl Iczelion (1995)
Cosmos Pink Shock (1986)
Gall Force -sarja
Gall Force: Eternal Story (1986)
Gall Force 2: Destruction (1987)
Ten Little Gall Force (1988)
Gall Force 3: Stardust War (1988)
Rhea Gall Force (1989)
Gall Force: Earth Chapter (1989-1990)
Gall Force: New Era (1991-1992)
Gall Force: The Revolution (1996)
Call Me Tonight (1986)
Outlanders (myös Tatsunoko; 1986)
Campus Special Investigator Hikaruon (1987)
Bubblegum Crisis -sarja
Bubblegum Crisis (1987-1991)
A.D. Police Files (1990)
Bubblegum Crash (1991)
Maryu Senki (1987-1989)
Black Magic M-66 (1987)
Dangaioh (1987-1989)
Daimajuu Gekitou Hagane no Oni (1987)
Wanna-Be's (1987)
Dragon's Heaven (1988)
Spirit Warrior (1988-1991)
Vampire Princess Miyu (1988-1989)
Dragon Century (1988)
Hades Project Zeorymer (1988-1990)
Metal Skin Panic MADOX-01 (1988)
Riding Bean (1989)
Be Boy Kidnapp'n Idol (1989)
Explorer Woman Ray (1989)
Legend of Lemnear (1989)
Cybernetics Guardian (1989)
Sol Bianca (1990-1997)
Sol Bianca: The Legacy (1999-2000)
Ryokunohara Labyrinth: Sparkling Phantom (1990)
The Hakkenden (1990-1991)
The Hakkenden: New Chapter (1993-1995)
The Demon Warrior Luna Varga (1991)
Burn Up! -sarja
Burn Up! (1991)
Burn-Up W (1996)
Detonator Orgun (1991-1993)
Genesis Survivor Gaiarth (1992-1993)
Macross II (1992)
Sekai no Hikari Shinran Seijin (1992-1997)
Ai no Kusabi (alkp; 1992-1994)
Bastard!! (1992-1993)
Tenchi Muyo! Ryo-Ohki (1992-1993)
Tenchi Muyo! Mihoshi Special (1994)
Tenchi Muyo! Ryo-Ohki 2 (1994-1995)
Tenchi Muyo! Ryo-Ohki 3 (2003-2005)
Green Legend Ran (1992-1993)
Oh My Goddess! (1993-1994)
Moldiver (1993)
Kishin Corps (1993-1994)
Twinbee Paradise (1994)
Armitage III (1995)
Elementalors (1995)
El-Hazard (1995-1996)
El Hazard 2 (1997)
Magical Girl Pretty Sammy (1995-1997)
Ninja Cadets (1996)
Tattoon Master (1996)
Battle Athletes Victory (1997-1998)
Photon (1997-1999)
Virgin Fleet (1998)
Kaitou Ranma the Animation (1999)
Devadasy (2000-2001)
Magical Play (3D version; 2001)
Magical Play (2D versio; 2002)
Blue Gender the Warrior (2002)
Parasite Dolls (2003)
Tenbatsu! Angel Rabbie (2004)
Quiz Magic Academy (2008)
Isekai no Seikishi Monogatari (2009-2010)
Kigurumikku V3 (2009)
Ai no Kusabi (uusversio; 2010-)
Megane na Kanojo (2010)
Animaatiot > TV-animaatiot

Lemon Angel (1987-1988)
Tenchi Universe (1995)
Tenchi in Tokyo (1997)
Tenchi Muyo! GXP (2002)
El Hazard: The Wanderers (1995-1996)
El Hazard: The Alternative World (1998)
Magical Project S (1996-1997)
Battle Athletes Victory (1997-1998)
Vampire Princess Miyu (1997-1998)
Burn-Up Excess (1997-1998)
Burn-Up Scramble (2004)
Record of Lodoss War: Chronicles of the Heroic Knight (1998)
Nightwalker: The Midnight Detective (1998)
Bubblegum Crisis Tokyo 2040 (1998-1999)
A.D. Police: Dead End City (1999)
Dual! Parallel Trouble Adventure (1999)
Black Heaven (1999)
Blue Gender (1999-2000)
Trouble Chocolate (1999-2000)
Now and Then, Here and There (1999)
Great Dangaioh (2001)
Petite Princess Yucie (2002-2003)
Godannar (yhteistuotanto Oriental Light and Magicin kanssa; 2003)
Godannar Second Season (2004)
Battle Programmer Shirase (2003)
Monkey Turn (2004)
Monkey Turn V (2004)
Girls Bravo (2004)
Girls Bravo toinen tuotantokausi (2005)
To Heart ~Remember My Memories~ (2004)
Magical Canan (2005)
Ah! My Goddess (2005-2006)
Ah! My Goddess: Flights of Fancy (2006)
Ah! My Goddess: Fighting Wings (2007)
Gun Sword (2005)
SoltyRei (co-produced with Gonzo; 2005-2006)
Sasami: Magical Girls Club (2006)
Sasami: Magical Girls Club Season 2 (2006-2007)
Tokko (2006)
Tokimeki Memorial Only Love (2006-2007)
Pumpkin Scissors (2006-2007)
Lovely Idol (2006)
Tokyo Majin (2007)
My Bride is a Mermaid (yhteistuotanto Gonzon kanssa; 2007)
Tokyo Majin: 2nd Act (2007)
Bamboo Blade (2007-2008)
Goshūshō-sama Ninomiya-kun (2007-2008)
Moegaku 5 (2008)
S · A: Special A (yhteistyössä Gonzon kanssa; 2008)
Astro Fighter Sunred (2008-2009)
Ga-Rei Zero (2008-2009)
Viper's Creed (2009)
Samurai Harem: Asu no Yoichi (2009)
GA Geijutsuka Art Design Class (2009)
Nyan Koi! (2009)
Sora no Otoshimono (2009)
Sasameki Koto (2009)
Ōkami Kakushi (2010)
Mayoi Neko Overrun! (2010)
Amagami SS (2010)
Shukufuku no Campanella (2010)
Strike Witches 2 (2010)
Asobi ni iku yo! (2010)
Sora no Otoshimono: Forte (2010)
Ore no Imōto ga Konna ni Kawaii Wake ga Nai (2010)
R-15 (2011)
Wandering Son (2011)
Persona 4: The Animation (2011)
Boku wa Tomodachi ga Sukunai (2011)
Animaatiot > Elokuvat

Silent Möbius: The Motion Picture (1991)
Silent Möbius 2: The Motion Picture (1992)
Tenchi the Movie: Tenchi Muyo in Love (1996)
Tenchi the Movie 2: The Daughter of Darkness (1997)
Tenchi Forever! The Movie (1999)
Armitage III: Poly-Matrix (1997)
Armitage: Dual-Matrix (2002) (with Pioneer Animation)
Welcome to Lodoss Island! (1998)
Ah! My Goddess: The Movie (2000)
Strike Witches: The Movie (2012)
Sora no Otoshimono: The Movie (TBA)
Animaatiot > Muut

Candy Boy (1. kausi; 2007)
Candy Boy (2. kausi; 2008-2009)
Linkit

Virallinen sivusto (japaniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anime International Company
Käännös suomeksi