stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kia Carnival
Kia Carnival YP (2014–)

| Kia Carnival YP |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Korea  Intia  Malesia  Pakistan  Vietnam
Valmistaja:  Kia Motors
Valmistusvuodet:  2014–
Muut nimet:  Kia Grand Carnival Kia Sedona Kia Grand Sedona
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Edeltäjä:  Kia Carnival (VQ)
Seuraaja:  Kia Carnival (KA4)
Teknisesti samankaltaisia:  Hyundai Aslan Hyundai Grandeur (HG) Hyundai i40 Hyundai Mistra Hyundai Santa Fe (DM/NC) Hyundai Sonata (YF) Kia Cadenza (VG) Kia K4 Kia Optima (TF) Kia Sorento (UM)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Hyundai–Kia Y6
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,2–3,3 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen automaatti 8-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven malli esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssä huhtikuussa 2014. Auto perustui jälleen samalle pohjalevylle esimerkiksi Hyundai Santa Fen ja Kia Sorenton kanssa.
Keväällä 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Carnival. Suurimmat uudistukset kohdistuivat keulan alueelle, jossa muutoksia oli tehty etupuskuriin ja -säleikköön. Ajovalot muuttuivat LED-tyyppisiksi ja myös takavaloihin oli tehty pieniä muutoksia.
Kia Carnival KA4 (2020–)

| Kia Carnival KA4 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Korea
Valmistaja:  Kia Motors
Valmistusvuodet:  2020–
Muut nimet:  Kia Grand Carnival
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Edeltäjä:  Kia Carnival (YP)
Teknisesti samankaltaisia:  Hyundai Santa Fe (TM) Hyundai Sonata (DN8) Kia Optima (DL3) Kia Sorento (MQ4)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Hyundai–Kia N3
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,2–3,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  8-vaihteinen automaatti
Neljännen sukupolven Carnival esiteltiin kesäkuussa 2020. Joissain maissa auto on saatavana jopa 11-paikkaisena versiona, jolloin istuimet on sijoitettu neljään riviin. Seitsemän- ja yhdeksänpaikkaiset versiot on varustettu kolmella istuinrivillä. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus kasvoi 40 millimetriä, akseliväli 30 millimetriä ja leveys 10 millimetriä. Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi uudet Hyundai Santa Fe- ja Kia Sorento -mallit.
Moottorivaihtoehtoina ovat 3,5-litrainen (294 hv) V6-bensiinimoottori ja nelisylinterinen 2,2-litrainen (202 hv) dieselmoottori. Molempien moottorien yhteydessä voimansiirtona on kahdeksanportainen automaattivaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kia Carnival Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2002).
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (2004).
Toisen sukupolven facelift-malli.
Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Montenegron moottoritieverkko

Montenegron moottoritieverkko muodostuu moottoriteistä  (paikallisella kielellä Аутопутeви – Autoputevi) Montenegrossa. Useimmat tiet jatkuvat valtionrajojen yli naapurimaihin.
Suunniteltu moottoritieverkko

Moottoritiet (Autoput)
| Tienumero | Alkupiste | Loppupiste |
| --- | --- | --- |
| A1,  | Bar | Boljare  |
| A2,  | Nudo  | Božaj  |
| A3,  | Andrijevica | Čakor  |
Moottoriliikennetiet (Brza zaobraćajnica)
| Tienumero | Alkupiste | Loppupiste |
| --- | --- | --- |
| B1, , E851 | Sutorina  | Šaško jezero  |
| B2,  | Podgorica, IC Gornja Gorica | Šćepan Polje  |
Beck: Poliisimurha

| Beck: Poliisimurha> Polismördaren |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Keglevic
Käsikirjoittaja:   Rainer Berg  Beate Langmaack 
Perustuu:  Maj Sjöwallin ja Per Wahlöön romaaniin Poliisimurha
Tuottaja:  Hans Lönnerheden
Säveltäjä:  Stefan Nilsson
Pääosat:   Gösta Ekman  Kjell Bergqvist  Rolf Lassgård 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa, Ruotsi
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Beck: Poliisimurha (Polismördaren) on ruotsalais-saksalainen televisioelokuva vuodelta 1994, jonka on ohjannut saksalainen ohjaaja Peter Keglevic. Elokuva julkaistiin videona tammikuussa 1994 ja esitettiin Ruotsin televisiossa huhtikuussa 1994.
Tapahtumat

Martin Beck kutsutaan Mobyn kylään (kuvauspaikka oli Grythyttan) selvittämään nuoren naisen murhaa. Nainen löydettiin kuoliaaksi kuristettuna suljetusta huvipuistosta. Lehdissä arvailtiin heti, että murhaaja on uhrin naapuri Gunnar, joka on aiemmin tuomittu murhasta, mutta Beck ei usko Gunnaria murhaajaksi.
Kaksi nuorta varastaa murhaajan auton ja joutuu myöhemmin ampumavälikohtaukseen, jossa kuolee poliisi. Ampumavälikohtauksessa ollut poika onnistuu pakenemaan, ja hän saa runsaasti poliiseja peräänsä, mutta Gunvald Larsson ja Lennart Kollberg pitävät häntä syyttömänä.
Elokuvasta

Elokuva kuuluu kuuden ruotsalais-saksalaisen yhteistuotannon sarjaan, joka tehtiin 1993–1994 Martin Beckistä samalla näyttelijäjoukolla. Sarjan muut elokuvat ovat Roseanna, Kadonnut paloauto, Polis, polis, potatismos, Stockholm Marathon ja Mies parvekkeella.
Johan Widerberg on toista kertaa mukana Beck-elokuvassa. Hän esiintyi Beck-elokuvissa ensimmäistä kertaa pikkuvauvana elokuvassa Komisario Beck tähtäimessä, jonka ohjasi hänen isänsä Bo Widerberg. Myös Mikael Persbrandt näyttelee ensimmäisen elokuvaroolinsa tässä elokuvassa, ei kuitenkaan Gunvald Larssonina.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gösta Ekman  | … |  Martin Beck    |
|  Kjell Bergqvist  | … |  Lennart Kollberg    |
|  Rolf Lassgård  | … |  Gunvald Larsson    |
|  Tomas Norström  | … |  Herrgott Nöjd    |
|  Johan Widerberg  | … |  Kasper    |
|  Anica Dobra  | … |  Kia    |
|  Helmut Zierl  | … |  Gunnar Danielsson    |
|  Heinz Hoenig  | … |  kapteeni Mård    |
|  Jonas Falk  | … |  Stig Åke Malm    |
|  Agneta Ekmanner  | … |  Greta Hjelm    |
|  Stig Engström  | … |  Kaj Sundström   |
|  Anne-Li Norberg  | … |  Sigbrit Mård    |
|  Pia Green  | … |  Cecilia Sundström     |
|  Johan H:son Kjellgren  | … |  Mohlin    |
|  Petra Nielsen  | … |  Eva   |
|  Mattias Knave  | … |  Mats   |
|  Matti Boustedt  | … |  Rick   |
|  Christer Söderlund  | … |  ruumiinavauksen tekijä   |
|  Gustaf Elander  | … |  Elofsson   |
|  Magnus Skogsberg  | … |  Hector   |
|  Fredrik Hammar  | … |  jääkiekkoa harjoitteleva mies   |
|  Bibi Nordin  | … |  emäntä   |
|  Annmarie Kastrup  | … |  Ulla   |
|  Ola Sanderfelt  | … |  bussikuski   |
|  Mikael Persbrandt  | … |  ensimmäinen poliisi   |
|  Lars Göran Persson  | … |  toinen poliisi   |
|  Lars Adaktusson  | … |  televisiotoimittaja   |
|  Maj Sjöwall  | … |  talon asukas   |
|  Mari Therese Sarrazin  | … |  Mårdin nainen   |
Carolina Rediviva

Carolina Rediviva
Carolina Rediviva on Uppsalan yliopiston vuonna 1840 valmistunut kirjastorakennus. Sen nimi "uudestisyntynyt Carolina" viittaa sekä 1700-luvulla purettuun Academia Carolina -rakennukseen että tuolloin vallassa olleeseen Kaarle XIV Juhanaan, joka oli valinnut rakennukselle paikan. Rakennuksen piirustukset laati arkkitehti Carl Fredrik Sundvall 1810-luvulla. Rakennustöitä johtanut Jacob Magnus Nordencreutz teki kuitenkin suunnitelmiin omia muutoksia, jotka yliopiston johto hyväksyi. Sundvall suuttui tästä ja vetäytyi hankkeesta. Hänen tilalleen tuli Carl Johan Hjelm. Rakennuksessa oli myös yliopiston juhlasali, kunnes uusi päärakennus valmistui 1880-luvulla ja Carolina Rediviva vapautui kokonaan kirjastokäyttöön. Rakennukseen on sittemmin tehty useita laajennuksia, kun kirjaston kokoelma on kasvanut.
Carolina Redivivassa on esillä Hopearaamattu.
Turistikohteena

Kirjastossa on esillä näytteitä 400 vuoden aikana karttuneista kokoelmista. Kävijät voivat tutustua kirjoitustaidon kehitykseen tuhansien vuosien ajalta, kirjapainotekniikan syntyyn sekä siihen, miten painettu sana levitti tieteellisiä innovaatioita. Historiallisten asiakirjojen kautta avautuu myös näkymä yhteiskunnan ja demokratian kehitykseen menneinä aikakausina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carolina Rediviva Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav
Movilă

Metropoliitta Petro Mohylan vaakuna
Movilă on moldovalainen bojaarisuku. Sen ensimmäinen nimeltä tunnettu jäsen, josta suku polveutuu, oli nimeltään Cosma (k. 1513). Hänellä oli juomanlaskijan kunniavirka ruhtinaan hovissa. Hänen poikansa Dragotă Movilă oli Ioan ja Vascan Movilăn isä, jotka perustivat kaksi eri Movilăn sukulinjaa, joiden vaiheet myöhemmin erosivat toisistaan. Näistä kahdesta Ioan Movilăn sukuhaara oli merkittävämpi. Hän ​​oli rahastonhoitaja ja myöhemmin Moldavian kansleri ja oli avioliitossa Moldavian ruhtinas Petru IV Rareşin tyttären kanssa. Hänestä polveutuvat sukuun kuuluvat Moldavian ja Valakian ruhtinaat sekä ukrainalainen metropoliitta Petro Mohyla.
Sukutaulu

Movilăn sukutaulu
Kitkajärvi

| Kitkajärvi |
| --- | --- |
 Yli-Kitkaa, Kitkajärven suurempaa osaa
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Posio, Kuusamo
Koordinaatit:  66°10′01″N, 28°39′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kitkajoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  240,4 m
Pinta-ala:  285,81 km² 
 fiKitkajärvi 
Kitkajärvi eli Kitka on järvi Koutajoen vesistössä Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin rajalla Kuusamon ja Posion kuntien alueella.
Kitkaan kuuluu kaksi osaa, Yli-Kitka ja Ala-Kitka, joita yhdistää Kilkilösalmi Kuusamossa. Yli-Kitkan pinta-ala on 237,31 neliökilometriä. Siinä on paljon matalikoita ja karikoita, samoin syvänteitä yli 40 metriin asti. Suurimmat selkävedet ovat Turjanselkä, Luonselkä, Isoselkä, Vasikkaselkä ja Tolvanselkä. Ala-Kitkan pinta-ala on 48,50 neliökilometriä. Yli-Kitkaan liittyy välittömästi järven luoteispäässä Posiojärvi.
Koutajoen vesistöalue on Suomen puolella suojeltu koskiensuojelulailla. Ala-Kitkasta itään lähtevä Kitkajoki yhtyy Oulankajokeen, ja se edelleen Koutajokeen. Viime jääkauden jälkeen Kitkan vesistö laski lyhyen aikaa länteen Livojärvi-nimisen järven kautta nykyisen Iijoen vesistöön. Vedenjakaja Maanselkä kulkee Kitkajärven eteläpuolelta.
Kitka on kokonaisuutena Suomen ainoa säännöstelemätön suurjärvi. Kitkan vesistön vedenpintaa laskettiin 1800-luvulla kahdessa vaiheessa yhteensä noin 2,1 metriä, jotta rannoille saatiin lisää karjan rehua kasvavia luonnonniittyjä. Nykyinen korkeustaso on 240,4 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on runsaasti hiekka- ja pienikivisiä rantoja. Myös matalikoilla ajoittain paljastuvat kiviröykkiöt ja hiekkasärkät ovat tyypillisiä. Karua, kirkasvetistä ja kohtalaisen luonnontilaista Kitkaa on nimitetty "Euroopan suurimmaksi lähteeksi". Suuren massan takia Yli-Kitkan vesi jäätyy ja jäät sulavat myöhemmin kuin pienemmissä järvissä.
Yli- ja Ala-Kitkalle on tehty ohjeellinen veneilyreitti. Yli-Kitkan poikki kulkee kantatie 81 Kuusamo-Rovaniemi ja Ala-Kitkan poikki valtatie 5 (E63).
Kasvillisuus ja eläimistö

Kitkajärven kasvillisuus on karuille vesille tyypillistä. Poikkeuksellista on harvinaisten murtovesilajien, kuten merividan ja uposvesitähden, esiintyminen. Myös muualla maassa harvinaista raania tavataan Kitkajärvessä runsaana esiintymänä. Järven kalastossa ovat säilyneet alkuperäiset taimen-, harjus- ja siikakannat.
Järven tärkein saaliskala on pienikokoinen muikku. Sen paikallisen nimityksen "kitkanviisas" sanotaan johtuvan siitä, että kala ei lähde uimaan Kitkajokea alavirtaan Venäjälle. Kitkajärvillä työskentelee useita ammattikalastajia. Kitkajärven monipuoliseen selkävesilinnustoon sisältyy ehkä Suomen runsain kuikkakanta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kitkajärvi Wikimedia Commonsissa
Posiolapland.com – Posion matkailu
Aaro A. Nuutinen : Kitkajärvellä, Kansan kuvalehti, 02.06.1933, nro 23, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hermann Göring

| Hermann Göring |
| --- | --- |
 Göring vuonna 1943
Saksan varakansleri
 10. helmikuuta 1941 – 23. huhtikuuta 1945  
Edeltäjä:  Franz von Papen
Saksan valtiovarainministeri
 26. marraskuuta 1937 – 15. tammikuuta 1938  
Edeltäjä:  Hjalmar Schacht
Seuraaja:  Walther Funk
Saksan ilmailuministeri
 27. huhtikuuta 1933 – 23. huhtikuuta 1945  
Seuraaja:  Robert Ritter von Greim
Preussin pääministeri
 10. huhtikuuta 1933 – 23. huhtikuuta 1945  
Edeltäjä:  Franz von Papen
Valtiopäivien puhemies
 30. elokuuta 1932 – 23. huhtikuuta 1945  
Edeltäjä:  Paul Löbe
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1893 Rosenheim, Baijerin kuningaskunta, Saksan keisarikunta
Kuollut: 15. lokakuuta 1946 (53 vuotta) Nürnberg, miehitetty Saksa
Puoliso:  Carin von Kantzow (vih. 1923; k. 1931) Emmy Sonnemann (vih. 1935)
Tiedot
Puolue:  NSDAP
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Saksa
Palvelusvuodet:  1912–1945
Sotilasarvo:  valtakunnanmarsalkka
Komentajuudet:  ensimmäinen maailmansota  Jagdstaffel 27, Jagdgeschwader 1  toinen maailmansota  Luftwaffe
Hermann Wilhelm Göring (12. tammikuuta 1893 Rosenheim, Baijerin kuningaskunta, Saksan keisarikunta – 15. lokakuuta 1946 Nürnberg, miehitetty Saksa) oli valtakunnanmarsalkka Saksan valtakunnan kansallissosialistisella aikakaudella, ilmailuministeri ja Luftwaffen ylipäällikkö (Reichsminister der Luftfahrt und Oberbefehlshaber der Luftwaffe, suom. Ilmailun valtakunnanministeri ja Luftwaffen ylikäskynhaltija) vuosina 1933–1945 sekä valtiopäivien puhemies vuosina 1932–1945. Hän lukeutui kansallissosialistisen puolueen korkeimpiin johtajiin. Göring oli ensimmäisessä maailmansodassa ansioitunut hävittäjälentäjä ja liittyi rauhan tultua Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ensimmäisten joukossa. Hänet tuomittiin Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä kuolemaan, mutta hän teki itsemurhan ennen tuomion täytäntöönpanoa.
Nuoruus

Hermann Wilhelm Göring syntyi Marienbadin hoitolassa Rosenheimissa, Baijerissa 1893. Hänen isänsä Heinrich Ernst Göring oli toiminut Saksan Lounais-Afrikan ensimmäisenä kenraalikuvernöörinä. Heinrichilla oli viisi lasta edellisestä avioliitosta. Toinen vaimo Franziska Tiefenbrunn (1859 – 15. heinäkuuta 1923) synnytti hänelle viisi lasta, joista Hermann oli neljäs lapsi. Göringin vanhemmat sisarukset olivat Karl, Olga ja Paula; hänen nuorin veljensä oli Albert Göring, joka myöhemmin tuli tunnetuksi suojeltuaan useita juutalaisia ja muita natsihallinnon ”vihollisia” vainoilta.
Hermannin syntyessä isä toimi pääkonsulina Haitilla, josta palasi Saksaan jäätyään eläkkeelle vuoden 1896 aikoihin. Isän ollessa ulkomailla Göringin perheestä piti huolta Hermannin kummisetä Ritter Hermann von Epenstein, jonka pienessä linnassa perhe asui. Epenstein oli kristitty, jolla oli juutalaiset sukujuuret. Hänellä oli myös suhde Göringin äitiin Franziska Tiefenbrunniin.
Koulun jälkeen Göring meni kadettikouluun Karlsruheen ja Lichtenfeldeen. Kadettikoulusta päästyään luutnantiksi ylennetty Göring siirtyi komppaniaupseeriksi 4. badenilaiseen jalkaväkirykmentti ”Prinz Wilhelmiin” tammikuussa 1914.
Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Göring palveli pataljoonansa adjutanttina samassa rykmentissä. Pian palvelukseen astumisensa jälkeen hän sairastui reumatismiin ja tervehdyttyään hänet todettiin palvelukseen kelpaamattomaksi. Inttämällä hän sai toimen tähystäjänä. Vuoden 1915 puolessa välissä hän aloitti lentäjänkoulutuksensa. Hän johti von Richthofenin kaaduttua tämän yksikköä. Väitetään, että Göring ei sodan aikana oppinut kunnolla laskeutumaan lentokoneella ja särki useita koneita laskujen aikana. Sodan päättyessä hänellä oli tilillään 22 pudotettua viholliskonetta. Jo 19. pudotetun koneen jälkeen hänelle myönnettiin korkea preussilainen kunniamerkki Pour le Mérite. Kyseessä oli poikkeustapaus, sillä yleensä taistelulentäjältä edellytettiin vähintään 20 koneen pudottamista ennen kyseisen kunniamerkin myöntämistä. Tosin Pour le Mérite -kunniamerkin myöntämisperusteet vaihtelivat sodan kuluessa.
Adolf Galland kertoo muistelmissaanlähde tarkemmin? kuinka Göringin laivueen paluu kotiin sotatoimista oli yhtä näyttävä kuin hänen muutkin toimensa: kun Göring miehineen saapui junalla Müncheniin, asemalla odotti joukko mellakoivia kommunisteja valmiina käymään kotiin palaavien sotilaiden kimppuun riistääkseen näiltä tunnukset ja kunniamerkit. Ennen lentokentältä lähtöä Göring oli kuitenkin varotoimena käskenyt irrottaa ja ottaa mukaan konekiväärejä yksikön lentokoneista. Konekiväärit työnnettiin esiin vaunun ikkunoista ja Göring komensi vaununportailta joukkoa hajaantumaan. Mellakka hajosi välittömästi ja lentäjät marssivat paraatina asemalta.
Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan alussa Göringin asema oli vahvimmillaan. 1. syyskuuta 1939 valtiopäiville pitämässään puheessa Hitler määräsi Göringin toissijaiseksi seuraajakseen Rudolf Hessin jälkeen. Hän sai tehtäväkseen valmistaa Luftwaffen sotakuntoon ja järjestää Saksan ilmapuolustuksen. Sodan alussa Göringin väitetään sanoneen: ”Wenn auch nur ein englischer Bomber die Ruhr erreicht, will ich nicht mehr Hermann Göring, sondern Hermann Meier heißen” (”Jos liittoutuneiden koneet koskaan pommittavat Ruhria, voitte kutsua minua Meyeriksi”.) Meyer oli yleinen nimi Saksassa, mutta se oli myös melko yleinen juutalaissukunimikin. Jo alkuvuodesta 1940 liittoutuneiden koneet pommittivat Saksan kaupunkeja vastatoimeksi englantilaisten kaupunkien pommittamisesta. Heinäkuussa 1940 Göring ylennettiin valtakunnanmarsalkaksi. Kyseessä oli keskiaikainen arvonimi, joka otettiin uudelleen käyttöön vain Göringiä varten.
Göring lupasi nujertaa Ison-Britannian siirtoarmeijan Dunkerquessa, ennen kuin se ehdittäisiin evakuoida turvaan. Operaatio epäonnistui kuitenkin surkeasti. Yhtä epäonnistunut oli Göringin yritys nujertaa Iso-Britannia ilma-aseen avulla taistelussa Britanniasta. Suunnitelman epäonnistuttua pitkälti Göringin strategisten virheiden takia hänen valtansa natsihierarkiassa lähti laskuun. Lopullinen isku Göringin uralle oli hänen lupauksensa huoltaa Stalingradiin saarrettu Saksan 6. armeija ilmasta käsin. Göring tiesi tämän jo alun alkaen mahdottomaksi, mutta ei halunnut tuottaa johtajalleen pettymystä. Stalingradin taistelun ratkettua 6. armeijan antautumiseen 2. helmikuuta 1943 Göringin arvovalta oli lähes mennyttä.
Sodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1945 Göring pakeni jo lähes saarretusta ja raunioituneesta Berliinistä Berchtesgadeniin, Baijeriin. Sieltä hän lähetti Hitlerille sähkeen, jossa hän ilmoitti ottavansa Saksan valtionjohdon käsiinsä, koska Hitler oli ilmoittanut pysyvänsä Berliinissä kuolemaansa saakka ja täten tosiasiallisesti luopunut valtion johdosta. Hessin lennettyä Isoon-Britanniaan Göring oli Hitlerin asetuksen mukaan hänen ensisijainen seuraajansa. Göringin sähke oli seuraavanlainen:
»Johtajani!
Ottaen huomioon päätöksenne pysytellä Berliinin linnoituksessa, suostutteko siihen, että otan heti haltuuni Valtakunnan täydellisen johdon täysine toiminnan valtuuksineen sekä kotimaassa että ulkomailla Teidän sijaisenanne vuoden 1941 kesäkuun 29. päivänä antamanne käskyn mukaisesti? Ellen saa mitään vastausta tähän iltaan klo 22 mennessä, pidän selvänä, että olette menettänyt toimintavapautenne ja katson että käskynne ehdot on täytetty ja olen toimiva maamme ja kansamme parhaiden etujen mukaisesti. Tiedän mitä tunnen Teitä kohtaan tänä elämäni raskaimpana hetkenä. Sanat eivät riitä sitä kuvaamaan. Suojelkoon Jumala Teitä ja saattakoon kaikesta huolimatta pian tänne.
Teidän uskollinen
Hermann Göring»
Hitler tulkitsi Göringin sähkeen kuitenkin vallankaappaukseksi ja valtiopetokseksi – pitkälti sihteerinsä Martin Bormannin esityksestä. Hän määräsi Berchtesgardenissa olevat SS-joukot pidättämään Göringin. Testamentissaan Hitler erotti Göringin kaikista viroista sekä puolueesta.
Toinen maailmansota > Talvisodan neuvot

Saksan ja Neuvostoliiton välinen Molotov–Ribbentrop-sopimus esti Saksaa julkisesti tukemasta Suomea talvisodan aikana. Suomen tuleva Berliinin-lähettiläs Toivo Kivimäki lähetettiin kuitenkin helmikuussa 1940 Berliiniin hakemaan Saksalta tukea sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Suhtautuminen oli aluksi nihkeää, mutta tilanne muuttui äkisti Suomen ilmoitettua aikeestaan hyväksyä liittoutuneiden avuntarjous. Kivimäelle järjestettiin kiireesti 22. helmikuuta tapaaminen Göringin kanssa. Ragnar Nordströmin 1940-luvun lopulla kirjoittamien muistelmien mukaan Göring antoi Kivimäelle lupauksen Saksan tulevasta hyökkäyksestä Neuvostoliittoon.
»Muistakaa, että teidän on tehtävä rauha millä ehdoin tahansa. Takaan, että kun lyhyen ajan kuluttua lähdemme sotaan Venäjää vastaan, saatte kaiken takaisin korkoineen.»
Göringille myönnettiin juhannuksena 1941, kolme päivää operaatio Barbarossan alkamisen jälkeen Suomen Valkoinen Ruusu suurristillä ketjui­neen. Kunniamerkin luovutti Berliinissä suurlähettiläs Kivimäki. Ulkoministeri Rolf Wittingille lähettämässään ”hyvä veli” -kirjeessä Kivimäki kuvaa luovutustilaisuutta. Hän kiittää Göringiä talvisodan aikaisesta neuvosta ja ”koron kanssa” -lupauksesta. Historioitsija Heikki Ylikangas arvioi, että kunniamerkin luovuttaminen Göringille on jo yksin osoitus Göringin lupauksen merkityksestä talvisodan päättäneissä neuvotteluissa. Hän myös arvioi, että Saksa oli tulkinnut Suomen ratkaisut seuraukseksi siitä, että Göringin ilmoitus otettiin vakavasti ja että sitä noudatettiin. Historioitsija Erkki Hautamäki kertoo teoksessaan Suomi myrskyn silmässä, joka perustuu Mannerheimin salaiseksi leimattuun S32-kansioon, että Mannerheim sai saksalaisilta 5. maaliskuuta 1940 kirjeen, jonka he olivat kaapanneet venäläiseltä kenraalikuriirilta tämän lentomatkalla Englantiin. Tämä dokumentti paljasti Britannian ja Neuvostoliiton jo 15. syyskuuta 1939 tekemän sotasopimuksen liittyen pohjoisrintaman muodostamiseksi Skandinaviaan tulevassa sodassa Saksaa vastaan. Britannian pääministeri Winston Churchill saikin kirjeen Suomesta, jonka presidentti Ryti ja Mannerheim olivat allekirjoittaneet 24. kesäkuuta 1941. Kirjeessä maan johto teki selväksi, että Suomessa oltiin tietoisia Englannin ja Neuvostoliiton salaisesta sopimuksesta.
Göringin maine

Göring tuli tunnetuksi ylitsepursuavasta mukavuudenhalustaan ja kalliista maustaan. Elämäntavoiltaan yleensä askeettisten natsijohtajien joukossa hän profiloitui hyvän ruoan, kalliiden viinien ja kauniiden naisten ystävänä. Eräiden arvioiden mukaan hän oli Hitlerin linkki kansallissosialistien ja vanhan saksalaisen sotilaseliitin välillä.lähde tarkemmin?
Saksan kansa oppi yhtäältä tuntemaan hänet lupsakkaana ja joviaalina, jos kohta myös rahvaanomaisena johtajana, joka ”laskeutui kansansa pariin” esimerkiksi talviapukeräyksen avajaisissa, ja joka piti lapsille puheita radiossa. Toisaalta Göringin koreilunhalusta revittiin Saksassa vitsejä. Koska hänen valtakunnanmarsalkan univormunsa oli koristeltu lukemattomin kunniamerkein, hänestä käytettiin nimitystä ”kultainen fasaani”. Göring tuli tunnetuksi myös innokkaana metsästäjänä, joka otti omikseen Saksan keisarien entisiä metsästysmaita.
Göringillä oli useita hyväpalkkaisia virkoja, ja hän onnistui haalimaan itselleen runsaskätisesti ”vapaaehtoisia” lahjoja esimerkiksi häälahjoikseen vuonna 1935 ja 50-vuotislahjoikseen. Göring tuli myös tunnetuksi natseista suurimpana taiteenystävänä rohmuten taideaarteita sotasaaliin joukosta hulppean metsästyslinnansa Carinhallin kokoelmiin. Saksan museonjohtajat vapisivat Göringin vierailujen edellä, koska hän yleensä vaati lahjoituksia ja takavarikoi suoralta kädeltä itseään miellyttävät taideaarteet. Sodan aikana hän keräsi yksityiskokoelmiinsa Carinhalliin lukuisia taideaarteita miehitetyiltä alueilta.
Sodan loppuvaiheessa Göringin julkinen maine kärsi paitsi Saksan kaupungit raunioittaneiden pommitusten johdosta, myös siksi, että hän Saksan kansan kärsimästä puutteesta huolimatta keräsi itselleen yhä uusia rikkauksia.