Sintaštan kulttuuri
Metallin ja metalliesineiden tuotanto

Sintaštalaisten metallurgiset taidot erottivat heidät muista aron yhteisöistä. Lähes kaikissa linnoituksien asunnoissa on ollut metallin sulatukseen käytettyjä savesta valmistettuja masuuneja, joissa on ollut käytössä matala kupolimainen suojakuori. Kaivauksissa on huoneistoista löytynyt säännöllisesti metallikuonaa, metallipisaroita, malmin jauhamiseen tarkoitettuja survimia ja valinmuotin kappaleita. Metallitöitä tekivät lähes kaikki linnoituksien taloudet. Vaikka tämä on ollut aina selvää, eivät tutkijat edelleenkään pysty sanomaan, mikä on ollut tuotannon suuruus. Osa tutkijoista arvelevat, että tuotanto muodostui vain kotitarve-esineiden ja oman aseistuksen valmistamisesta. Toiset otaksuvat linnoitusten olleen merkittävä osa pronssikauden kansainvälistä kauppaa. Löydetyt esineet muistuttavat monissa tapauksissa muiden kulttuurien tuotteita niin paljon, että voidaan puhua Mustanmeren ympäristön esinekulttuurista, ja siksi esineiden tuotantoalueita on ollut vaikea paikallistaa. Kun on verrattu kalmistojen hautauksissa löytyneitä hauta-antimia, esiintyy metallurgiaan liittyviä välineitä ja tarvikkeita noin 10 % hautauksista. Seppien osuus kaikista vainajista on ollut suhteellisen vähäinen ja sepät ovat lisäksi olleet lähes kaikki miehiä. Hauta-antimien perusteella eliittiin kuuluneet sepät eivät olleet kaikkein korkea-arvoisinta väestöä, vaikka he muodostivat arolla poikkeuksellisen väestöryhmän.
Metallituotannon perusta ovat malmiesiintymät, joista malmia louhitaan tai kaivetaan. Alueelta tunnetaan useita muinaisia malmioita, jotka ovat luonteeltaan kallioperän maanpinnalle asti ulottuvia kalliopaljastumia. Niiden ympäriltä on kaivettu maata pois ja kalliosta irrotettuja kiviä löytyy edelleen kaivantojen lähettyviltä. Tällaisesta kaivanteesta on hankala määrittää, oliko se olemassa jo Sintaštan kulttuurin aikana, sillä kaikki nuorempi louhinta on hävittänyt vanhemmat työn jäljet pois ja on tiedossa, että samoja kaivantoja olisi hyödynnetty myöhemminkin. Lisäksi linnoitukset ovat sijainneet kaukanakin lähimmältä tunnetulta kaivannolta, mikä voi johtua siitä, ettei niitä ole vielä kaikkia löydetty. Toisaalta linnoituksille oli ehkä tärkeämpää sijaita joen varrella aron kuivassa ympäristössä. On arvioitu, että esimerkiksi Vorovskaja Yaman kaivannosta, joka sijaitsee kaikkein lähinnä sintaštalaisia linnoituksia, olisi louhittu yhteensä 6 000 tonnia malmia, minkä kuparipitoisuus on ollut 2–3 %. On kuitenkin epävarmaa, käyttivätkö sintaštalaiset kaiken tämän malmin vai jakaantuiko louhinta myös muille aikakausille. Se selvinnee metallianalyyseissä, joita on alettu tekemään löydetyistä esineistä, sillä kunkin malmion malmissa esiintyy erilaisia metalleja erilaisina pitoisuuksina. Sintaštalaisten käyttämät esineet on valmistettu puhtaasta kuparista, arseenisesta kuparista (alle 1 % arseenia), arseenipronssista (1–4 % arseenia) ja tinapronssista (1–7 % tinaa). Tinapronssia on käytetty lähinnä esineiden ornamenteissa ja pinnoitteena. Uralvuoristosta ei löydy tinaa, mitä tarvitaan tinapronssin valmistuksessa, joten sitä on täytynyt hankkia kaukokaupalla. On vielä pohdinnan alla, missä suhteessa seppien käyttämä metalli on peräisin omista kaivannoista ja kaukokaupan välityksellä.
Kuparia esiintyy Uralvuoristossa monenlaisessa muodossa. Löydetyt kaivannot ovat hyödyntäneet ultramafisia syväkiviä ja serpentiiniä, jotka ovat kuparista rikkaita malmeja. Uralvuoristossa on olemassa muitakin kuparimineraaleja, joita myös esiintyy rikkaissa malmioissa. Näiden malmioiden hyödyntämisestä ei ole toistaiseksi löytynyt todisteita. Saattaa olla, etteivät sintaštalaiset vielä osanneet hyödyntää niitä tai eivät edes tunteneet niitä. Toisaalta sintaštalaisten kuparituotanto on saattanut olla niin pientä, että vain lähellä olevia esiintymiä olisi hyödynnetty.
Kuparin kemiallinen puhdistaminen malmista on vaatinut paljon resursseja ja metalliesineiden tuotantoketjussa on seppien lisäksi ollut mukana runsaasti väkeä. On arvioitu, että viiden kilogramman puhtaan kuparin tuottaminen on vaatinut pasutuksessa 100 kilogrammaa puuhiiltä. Tämän määrän tuottamiseksi on pitänyt polttaa 700 kilogrammaa puuta. Puuhiilen tuotanto on todennäköisesti sijainnut puiden luona vuoristossa ja hiili on valmistamisen jälkeen kuljetettu rattailla linnoituksien luokse. Siellä suoritettiin kuparin pelkistys malmista ja siellä valmistettiin metalliesineet valamalla, takomalla ja hoimalla.