stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elämä on tässä
Kappaleet

Jos hän vielä palaa – 3.33
Myrskyn silmä – 3.50
Ilo tulvii – 3.51
Elämä on tässä – 4.02
Ärsyttävää – 4.12
Suuntatähti – 3.24
Arvoitus – 3.59
Etkö sinäkin toivoisi – 4.07
En ollut sua tunnistaa – 3.42
Aina vähän sun – 3.59
Tähtitorninmäellä – 3.00
Jos kaikki ois kuin sinä – 3.00
Hän sinua muistuttaa – 4.02
Kokoonpano

Olli Leppänen – laulu, taustalaulu akustinen kitara
Samuli Jokinen – kosketinsoitin, haitari
Toni Lundén – sähkökitara
Vesa Saloranta – basso
Hannes Pirilä – rummut, lyömäsoittimet
+
J-P Leppänen – sopraanosaksofoni
Kokoonpano > Tuotanto

Kari Nieminen – äänittäjä, miksaaja
Joona Lukala – masteroija
Svante Forsbäck – masteroija
Kristiina Töyry – kuvat
Ester Helenius

| Ester Helenius |
| --- | --- |
 Ester Helenius vuonna 1939.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ester Emmy Maria Helenius
Syntynyt: 16. toukokuuta 1875 Lapinjärvi
Kuollut: 12. lokakuuta 1955 (80 vuotta) Helsinki
Ester Emmy Maria Helenius (16. toukokuuta 1875 Lapinjärvi – 12. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli ilmaisutavaltaan intuitiivinen ja ilmaisultaan runsas koloristi. Maalaukset olivat valoa, väriä ja intensiivistä tunnetta.
Elämä

Heleniuksen vanhemmat olivat Lapinjärven kirkkoherrana toiminut pastori Mathias Helenius ja Thérèsia o.s. Cederhvarf. Ester oli kahdeksanlapsisen perheen viides lapsi. Varsinaiseksi kotiseudukseen Helenius tunsi Virolahden pappilan seudun, missä hän oppi suomen kielen ja kiinnostui myös kansanihmisistä. Vuosina 1887–1892 hän opiskeli Viipurin ruotsalaisessa tyttökoulussa.
Helenius opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1892–1898 opettajanaan Helene Schjerfbeck. Hänen töitään oli ensi kerran esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä 1896. Hän asetti töitään näytteille Suomen taiteilijain näyttelyissä 1890-luvulta alkaen. Vuosina 1936–1937 Helenius opetti Vapaassa Taidekoulussa.
Piirustuskoulun opiskeluaikana Helenius maalasi muotokuvia. Muita taiteilijan varhaistuotannon aiheita olivat henkilötutkielmat Virolahden tutuista ihmisistä. Hän teki heistä öljyväri- ja vesivärimaalauksia sekä etsauksia. Heleniuksen ensimmäinen varsinainen merkkiteos oli Pelimannit (1908).
Helenius oli kiinnostunut suomalaisesta kansankulttuurista. Hän kierteli ja merkitsi aktiivisesti muistiin vanhoja rekilauluja Virolahdella ja Säkkijärvellä. Vuonna 1915 hän julkaisi keräyksensä tulokset kokoelmana. Hän piti myös konsertin, jossa hän luutulla itseään säestäen esitti osia kokoelmastaan. Jostakin syystä koko tilanne oli fiasko, mutta se kuvaa Heleniuksen estotonta ja innostuvaa temperamenttia.
Helenius teki opintomatkan Pariisiin ja Italiaan 1899–1900 ja opiskeli vähän aikaa Pariisissa Eugène Carrièren johdolla. Hän työskenteli myös 1910–1930-luvulla useasti Pariisissa erimittaisia jaksoja ja kerran myös Espanjassa. Pariisissa hän kävi piirtämässä Grande Chaumièressa ja Académie Colarossissa. Vuonna 1938 Heleniuksella oli yksityisnäyttely Gallerie Barreirossa Pariisissa.
Pariisista tuli 1920-luvulla Heleniuksen toinen kotikaupunki. Helenius löysi 1920-luvulla lopullisesti hänelle luonteenomaisen ilmaisutyylin, hänestä tuli värimaalari. Pariisissa hän maalasi mm. runsaan värikkäitä puisto- ja kaupunkinäkymiä. Hänen 1920-luvun tuotannostaan löytyvät myös hänen tunnetuimmat aihepiirinsä: kukat, tanssi- ja harlekiiniaiheet, katedraalit ja enkelit. Esille nousee myös mystinen aines. Helenius oli kiinnostunut muun muassa teosofiasta.
Helenius osallistui ahkerasti kotimaisiin yhteisnäyttelyihin ja piti yksityisnäyttelyitä Suomessa. Hänen uransa merkittävin näyttely oli kuitenkin yksityisnäyttely Galerie A. Barreirossa Pariisissa. Näyttelyn saama menestys merkitsi Heleniukselle Pariisin kauden huipentumaa.
Helenius sai Suomen Taiteilijaseuran kunniajäsenyyden 1944. Hänen viimeiset työt ovat suunnilleen vuodelta 1954. Hämeenlinnan taidemuseo järjesti Heleniuksen muistonäyttelyn vuonna 1956.
Teoksia kokoelmissa

Heleniuksen teoksia on muun muassa Ateneumin ja Hämeenlinnan taidemuseon kokoelmissa. Hämeenlinnassa on noin 250 Heleniuksen työtä. Suurin osa hänen aikuisikään eläneistä sisaruksistaan pysyi Heleniuksen lailla naimattomina, minkä vuoksi Hämeenlinnan taidemuseolle tehtiin taiteilijan jäämistöä koskeva lahjoitus.
Kirjallisuutta

Järvinen, Laila (toim.): Ester Helenius: Omaa kertomaa.  Hämeenlinna:  Karisto, 1955.
Kallio, Raker: ”Helenius, Ester (1875–1955)”, Suomen kansallisbiografia, osa 3, s. 707–708.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-444-4.  / Teoksen verkkoversio.
Palin, Tutta: Ester Helenius: Värihurmion palvoja.  (Kirjokansi, 113)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2016.  ISSN 2323-7392.  ISBN 978-952-222-702-7.
Salin, Anne-Maj (toim.): Suomalaisen taiteen enkeleitä.  (Näyttely Tikanojan taidekodissa 4.5–13.8.1995 ja Mikkelin taidemuseossa 22.9.–26.11.1995)  Oulu:  Pohjoinen, 1995.  ISBN 951-749-228-6.
Vainio, Marjukka: Marjukka Vainio: Hommage à Ester Helenius.  Hämeenlinna:  Hämeenlinnan taidemuseo, 1992.  ISBN 952-9556-12-8.
Aiheesta muualla

Ester Helenius Valtion taidemuseon kokoelmissa.[vanhentunut linkki]
Elonet: Finlandia-katsaus 5 (1943): Taidemaalari Ester Helenius – 3:45 elokuvan alusta.
Sarmas, Iiris: Arvoituksellinen Ester Helenius. Arvostelu teoksesta Ester Helenius: Värihurmion palvoja. (Agricolan kirja-arvostelut, 20.12.2016.)
Ester Helenius: Väritaiteilija, gotiikan ihailija. Suomen Kuvalehti 28.4.1928, nro 18, s. 19. (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.)
Ester Helenius Pariisissa tunnustusta saanut väritaiturimme, Kuva, 26.10.1938, nro 22, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helenius, Ester hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Heleniuksen tunnetuimpiin teoksiin kuuluu Yksinäinen kalla (1949).
Fatburger

| Fatburger |
| --- | --- |

Tunnuslause:  The last great hamburger stand.
Perustettu:  1947
Perustaja:  Lovie Yancey
Toimitusjohtaja:  Andrew Wiederhorn
Puheenjohtaja:  Andrew Wiederhorn
Kotipaikka:  Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  pikaruoka
Tuotteet:  hampurilaiset, ranskalaiset perunat, kananugetit, salaatit, pirtelöt
Liikevaihto:   6,5 milj. dollaria (2019)
Henkilöstö:  4000+
Tytäryhtiöt:  Ponderosa and Bonanza Steakhouses
Omistaja:  FAT Brands
Kotisivu:  fatburger.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fatburger on yhdysvaltalainen pikaruokaketju, jonka perustivat vuonna 1947 Lovie Yancey ja hänen kumppaninsa Charles Simpson. Yrityksen nimi oli alunperin Mr. Fatburger, mutta vuonna 1952 Yancey ja Simpson erosivat, minkä seurauksena Yancey poisti yrityksen nimestä "Mr." nimeten sen uudelleen Fatburgeriksi. Fatburgerin valikoimaan kuuluvat hampurilaiset, ranskalaiset perunat, kananugetit, salaatit ja pirtelöt.
Fatburgerin hampurilainen ja pirtelö.
Historia

Fatburger menestyi hyvin, mutta vuoden 1980 jälkeiset yritykset kasvattaa ketjua eivät ole tuottaneet toivottua tulosta. Vuonna 1985 Yancey aloitti franchisingtoiminnan Fatburgerin toimipisteissä. Hän myi vuonna 1990 suurimman osan Fatburger-ketjusta, pitäen itsellään vain alkuperäisen ravintolan South Los Angelesissa. Vuoden 1997 loppuun mennessä Fatburger-ravintoloita oli 29. 2005 Fatburger-ravintoloita avattiin Kiinaan ja Dubaihin.
Keskeiset vuosiluvut:
1952: Ensimmäinen Mr. Fatburger hampurilaispaikka perustetaan.
1973: Beverly Hillsin -yksikkö avataan.
1980: Franchisingtoiminta aloitetaan.
1990: Fatburger myydään.
2001: Magic Johnsonin Johnson Deveploment Corporation hankkii yrityksen määräysvallan GE Capital Franchise Finance Corporationin kanssa. Keith Warlick oli myös merkittävä osakkeenomistaja ja hänestä tehtiin Fatburgerin toimitusjohtaja.
2003: Magic Johnson ja hänen yrityskumppaninsa myyvät suurimman osan osuudestaan ketjun toimitusjohtajan Warlickin johtamalle ryhmälle.
Nykyään

Vuosi 2020 oli Fatburgerilta hyvä vuosi koronaviruspandemiasta huolimatta. Sen myynti kasvoi lähes kaksinumeroiseksi ja sillä on emoyhtiö FAT Brandsin toimitusjohtajan Andrew Wiederhornin mukaan kolme tusinaa virtuaalista ravintolaa.
Jamie Macoun

| Jamie Macoun |
| --- | --- |
 Jamie Macoun Heritage Classicin 2011 alumni-näytösottelussa
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1961 (ikä 63) Hamilton, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Pituus:  188 cm
Paino:  89 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1980–1999
Seurat:  Ohio State University (NCAA Calgary Flames (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL) Detroit Red Wings (NHL)
NHL-varaus:  ei varattu
Jamie Neil Macoun (s. 17. elokuuta 1961 Hamilton, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Macoun pelasi 18 kauden aikana 1128 NHL-ottelua, joissa hän teki 76 maalia ja 282 syöttöä. Hän voitti Stanley Cupin kahdesti: vuonna 1989 Calgary Flamesissä ja vuonna 1998 Detroit Red Wingsissä. Macoun päätti uransa vuonna 1999.
Macoun pelasi Kanadan joukkueessa kolmissa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 1985, 1990 ja 1991. Hänet valittiin vuoden 1991 kisojen parhaaksi puolustajaksi.
Aiheesta muualla

Jamie Macoun Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Fatalukun kieli

| Fataluku |
| --- | --- |
 Fatalukun puhuma-alue
Muu nimi:  dagoda'
Tiedot
Alue:   Itä-Timor
Puhujia:  30 000 (2009)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Timor-alor-pantar -kielet
ISO 639-3:  ddg
 Ohje 
Fataluku (myös dagoda') on timor-alor-pantar -kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Itä-Timorin itäisimmissä osissa. Vuonna 2009 sillä arvioitiin olevan hieman yli 30 000 puhujaa. Kielen katsotaan olevan elinvoimainen. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. oirata ja makasai.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Vuoteen 2016 mennessä vain osia Raamatusta oli käännetty fatalukuksi.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaali | Labiodentaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m |  | n |  |  |  |
| Klusiili | p | (b) |  | t | (d) |  | k | (g) | ʔ |
| Affrikaatta |  |  | t͡s |  |  |  |
| Frikatiivi |  | f | v | s | z |  |  | h |
| Tremulantti |  |  | r |  |  |  |
| Lateraali |  |  | l |  |  |  |
| Approksimantti |  |  |  | j |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Jamie Moyer

Jamie Moyer
Jamie Moyer (s. 18. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (aloittava syöttäjä). Hän teki MLB-debyyttinsä 16. kesäkuuta 1986 ja jatkaa iästään huolimatta uraansa yhä.
Moyerille myönnettiin vuonna 2003 Lou Gehrigin muistopalkinto.
Joukkueet

Chicago Cubs (1986–1988)
Texas Rangers (1989–1990)
St. Louis Cardinals (1991)
Baltimore Orioles (1993–1995)
Boston Red Sox (1996)
Seattle Mariners (1996–2006)
Philadelphia Phillies (2006–2010)
Colorado Rockies (2012–)
James McGill

| James McGill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1744 Glasgow, Skotlanti
Kuollut: 19. joulukuuta 1813 (69 vuotta) Montreal, Ala-Kanada
James McGill (6. lokakuuta 1744 Glasgow, Skotlanti – 19. joulukuuta 1813 Montreal, Ala-Kanada) oli skotlantilaissyntyinen kanadalainen kauppias, poliitikko ja hyväntekeväisyyden harjoittaja. Hän oli yksi Montrealin merkittävimmistä kansalaisista 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa. Hän testamenttasi varoja McGill-yliopistolle, joka on nimetty hänen mukaansa.
Elämä ja ura

McGillin isä oli kauppias ja toimi myös kiinteistöalalla. McGill kirjoittautui Glasgow'n yliopistoon vuonna 1756 ja pääsi skottilaisen valistuksen alaiseksi, mutta ei suorittanut tutkintoaan loppuun. Vuonna 1766 McGill alkoi työskennellä turkiskaupassa Quebecissä toimivan kauppiaan alaisuudessa. Hän valvoi liiketoimintaa Isojen järvien eteläpuolella ja johti omia kauppayrityksiä. Vuonna 1775 McGill asettui Montrealin kaupunkiin ja alkoi tuoda tavaroita Englannista alueen kauppiaille. Vuonna 1779 McGill oli yksi North West Companyn perustajaosakkaista. Vuoteen 1780 mennessä McGill pyöritti Montrealista käsin laajaa tuonti- ja vientiyritystä ja kävi kauppaa eri tuotteilla Britannian, New Yorkin ja Länsi-Intian kanssa. Hän tarjosi myös pankkipalveluja. McGill osallistui myös mustien ja alkuperäiskansojen orjakauppaan. 1790-luvulla McGillin liiketoiminta laajeni kiinteistökeinutteluun Ylä- ja Ala-Kanadassa. Hänestä tuli yhdessä veljensä Andrew McGillin kanssa yksi kaupungin tärkeimmistä kauppiaista. Hän oli monta vuotta Ala-Kanadan parlamentin jäsen Länsi-Montrealin edustajana ja myöhemmin lainsäädäntö- ja toimeenpanevan neuvoston jäsen. Hän oli Montrealin kaupungin miliisin everstiluutnantti ja sittemmin eversti, ja vuoden 1812 sodan alussa hänestä tuli prikaatikenraali. McGill auttoi organisoimaan kaupungin puolustusta sodan aikana. Monien muiden Montrealin kaupungille antamiensa lahjojen lisäksi hän vaikutti merkittävästi hänen nimeään kantavan yliopiston perustamiseen ja testamenttasi sille omaisuuttaan. Kaupungin kasvun myötä yliopiston maa-alueen arvo nousi huomattavasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James McGill Wikimedia Commonsissa
Etelä-Pirkanmaan seutukunta

| Etelä-Pirkanmaan seutukunta |
| --- | --- |

 sijainti 
Väkiluku:  41 831 28:nneksi suurin 31.12.2021 
Etelä-Pirkanmaan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 063. 2021-12-31 31. joulukuuta 2021 seutukunnassa oli 41 831 asukasta.
Kunnat

| Vaakuna | Kunta | Väkiluku (2024) | Maa- pinta-ala (km²) | Väestön- tiheys (as> /km²) | Kunnallis- vero (2024) | Suomen- kieliset (2023) | Ruotsin- kieliset (2023) | Muun- kieliset (2023) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Akaa | 16 412 | 293 | 56 | 9.9 % | 97 % | 0,2 % | 3 % |
|  | Urjala | 4 528 | 476 | 10 | 10.3 % | 97 % | 0,3 % | 3 % |
|  | Valkeakoski | 20 788 | 272 | 76 | 8.9 % | 94 % | 0,2 % | 5 % |
|  | yhteensä | 41 728 | 1 041 | 40 |  | 96 % | 0,2 % | 4 % |
Historia

1. tammikuuta 2007 Toijalan kaupunki ja Viialan kunta yhdistyivät Akaan kaupungiksi.
1. tammikuuta 2011 seutukunnassa Kylmäkoski liittyi Akaaseen.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2021 tilanteen mukainen.
| Etelä-Pirkanmaan seutukunnan väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 45 565 | 45 565 |
| 1980 | 1980 |    | 45 005 | 45 005 |
| 1985 | 1985 |    | 44 507 | 44 507 |
| 1990 | 1990 |    | 43 901 | 43 901 |
| 1995 | 1995 |    | 43 049 | 43 049 |
| 2000 | 2000 |    | 42 141 | 42 141 |
| 2005 | 2005 |    | 42 395 | 42 395 |
| 2010 | 2010 |    | 43 191 | 43 191 |
| 2015 | 2015 |    | 43 303 | 43 303 |
| 2020 | 2020 |    | 41 800 | 41 800 |
Lähde: Tilastokeskus.
Aiheesta muualla

Etelä-Pirkanmaan seutuyhteistyö ( Arkistoitu – Internet Archive)
Akaan kaupungin kotisivut
Urjalan kunnan kotisivut
Valkeakosken kaupungin kotisivut
Pirkanmaan maakunnan seutukunnat
Jan Wiktor Nowak

Jan Wiktor Nowak (5. lokakuuta 1931 Toruń – 25. maaliskuuta 2002) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Franciszek Jedwabski 25. toukokuuta 1956. Hänet nimitettiin Gnieznon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Gemellae in Byzacenan titulaaripiispaksi 20. helmikuuta 1982, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Jan Czerniak ja Zygfryd I. Kowalski.
Nowak sai 25. maaliskuuta 1996 nimityksen Siedlcen piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli virassa tarkalleen kuusi vuotta myöhemmin.
Jamie Murray

| Jamie Murray |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. helmikuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Tennispelaaja
Pituus:  190 cm
Paino:  84 kg
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  2004–
Palkintorahat:  6 715 316 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  834. (22.5.2006)
Voitot/tappiot:  0–1
Nelinpeli
Paras sijoitus:  23. (10.10.2011)
Turnausvoittoja:  7
Voitot/tappiot:  564–405
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2011)
Ranskan avoimet:  2. kierros (2011)
Wimbledon:  3. kierros (2007, 2008)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2007)
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Jamie Robert Murray (s. 13. helmikuuta 1986 Dunblane, Skotlanti, Iso-Britannia) on skotlantilainen tennispelaaja. Murray aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listalla nelinpelissä sijalla 23. Hän on voittanut urallaan seitsemän ATP-turnausta nelinpelissä. Vuonna 2007 hän voitti serbialaisen Jelena Jankovićin kanssa Wimbledonin sekanelinpelimestaruuden.
Murrayn pikkuveli Andy Murray on menestynyt tennispelaaja. Kahdeksanvuotiaana he säilyivät hengissä Dunblanen verilöylystä, jossa kouluun kohdistuneessa iskussa kuoli itsemurhan tehneen Thomas Hamiltonin lisäksi kuusitoista lasta ja opettaja ammuskelun seurauksena. Murrayt onnistuivat piiloutumaan rehtorin pöydän alle ja säilyivät siten joukkosurmasta hengissä.
Murray meni naimisiin lokakuussa 2010 kolumbialaisen Alejandra Gutierrezin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jamie Murray Wikimedia Commonsissa
Jamie Murrayn kotisivut
Jamie Madrox

Jamie Madrox
Jamie Madrox (oikealta nimeltään James Spaniolo) (s. 5. marraskuuta 1975) on yhdysvaltalaisen Twiztid-yhtyeen toinen jäsen. Hän on tehnyt myös soololevyn ja vapaapaininut Insane Clown Possen omistamassa Juggalo Championship Wrestling -painipromootiossa.
Diskografia

Phatso (2006)
John Walter Yanta

John Walter Yanta (2. lokakuuta 1931 Runge, Texas, Yhdysvallat – 6. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän toimi Texasissa.
Yanta vihittiin papiksi San Antonion arkkihiippakuntaan 17. maaliskuuta 1956 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Naratcatan titulaaripiispaksi 27. lokakuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Patrick Fernández Flores, jota avustivat Alfons Nossol ja Charles Victor Grahmann.
Yanta sai 21. tammikuuta 1997 nimityksen Amarillon piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 17. maaliskuuta. Hän jäi eläkkeelle 3. tammikuuta 2008.
Ettore Messina

Ettore Messina.
Ettore Messina (s. 30. syyskuuta 1959 Catania) on italialainen koripallovalmentaja. Vuodesta 2014 lähtien hän on toiminut San Antonio Spursin apuvalmentajana. Messina on valittu yhdeksän muun valmentajan ohella Euroliigan 50 suurimman vaikuttajan listalle.
Ura

Messinan ura päävalmentajana alkoi Virtus Bolognassa kaudella 1989–1990. Lukuisten kansallisten mestaruuksien ja cup-voittojen lisäksi hän on valmentanut sekä Bolognan että venäläisen TsKA Moskovan neljästi Euroliigan mestariksi. Italian maajoukkueen hän johti hopealle vuoden 1997 EM-kilpailuissa.
Vuonna 2009 Messina siirtyi ACB-liigassa pelaavan Real Madridin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kaksi kautta, kunnes siirtyi kaudeksi 2011–2012 Los Angeles Lakersin konsultiksi. Kaudet 2012–2014 hän valmensi TsSKA Moskovaa. Vuonna 2014 Messina siirtyi NBA-seura San Antonio Spursiin, jossa hän toimii Gregg Popovichin valmentaman joukkueen apuvalmentajana.
Joukkueet

1989–1993  Virtus Bologna
1993–1997  Italia
1997–2002  Virtus Bologna
2002–2005  Benetton Treviso
2005–2009  TsSKA Moskova
2009–2011  Real Madrid
2012–2014  TsSKA Moskova
2014–  San Antonio Spurs (apuv.)
Saavutukset

Euroliiga: 1998, 2001, 2006, 2008
Euroopan cup-voittajien cup: 1990
Italian-mestaruus: 1993, 1998, 2001, 2003
Italian cup: 1990, 1999, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005
Italian supercup: 2002
Venäjän-mestaruus: 2006, 2007, 2008, 2009
Venäjän cup: 2006, 2007
Euroopan-mestaruushopea: 1997
Euroliigan vuoden valmentaja: 2006, 2008
Euroopan vuoden valmentaja: 1998
Italian vuoden valmentaja: 1990, 1993, 1998, 2001, 2005
Aiheesta muualla

Messinan esittely Euroliigan sivustolla (englanniksi)
LegaBasket (Arkistoitu – Internet Archive)
Italian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1997
4 Coldebella |
5 Bonora |
6 Fučka |
7 Pittis |
8 Marconato |
9 Galanda |
10 Myers |
11 Moretti |
12 Abbio |
13 Frosini |
14 Carera |
15 Gay |
Valmentaja Messina
Enkeli (veistos)

| Enkeli |
| --- | --- |

Nimi:  Enkeli
Tekijä:  Kauko Räsänen
Valmistumisvuosi:  1960
Teostyyppi:  Veistos
Materiaali:  Pronssi
Korkeus:  170  cm
Sijainti:  Lauritsala, Suomi
Koordinaatit:  61°04′15″N 28°15′29″E﻿ / ﻿61.070778°N 28.258043°E﻿ / 61.070778; 28.258043
Enkeli, joka tunnetan myös nimityksillä Reikäenkeli ja Särkynyt enkeli, on Kauko Räsäsen pronssiveistos Lappeenrannassa, Lauritsalan kirkon lähellä olevassa puistossa.
Teoksesta on myös toinen valos vuodelta 1975, joka on ostettu vuonna 1981 Kansallisgallerian kokoelmaan.
Taustaa

Kauko Räsänen pyrki 1950-luvun lopussa etsimään veistoksellisuutta, joka johti hänen taiteensa tunnetuimpiin piirteisiin, koverien ja kuperien pintojen sommitteluun. Hän puhkaisi pyöristäen kuorimaisia elementtejä. Harppua soittavaa Enkeliä voi pitää avattujen tai puhkaistujen muotojen huipentumana. Sen ensimmäiset luonnokset syntyivät vuonna 1958. Teoksen radikaalius perustuu veistoksen sisäpintojen käyttöönottoon, jolloin avatuista muodoista tuli osa valojen ja varjojen vaihtelua.
Vaiheet

Muistomerkin tilasi Paula Löfgren tapaturmassa kuolleen miehensä, toimittaja Kalevi Löfgrenin haudalle Lappeenrannan Ristikankaan hautausmaalle. Kauko Räsäsen veistos Enkeli pystytettiin haudalle vuonna 1960[lähde? ].
Veistoksen tuomitsivat kuitenkin hautamuistomerkkinä sekä kirkkohallintokunta että kirkkoherra, jotka määräsivät teoksen poistettavaksi.
Vaiheet > Kuvariita

Teoksesta syntyi kuvariita, jota puitiin niin virallisissa kokouksissa kuin lehtien palstoillakin. Veistoksen vastaanotto kärjisti yleisön modernia taidetta kohtaan tunteman epäluottamuksen ja sakraalitaiteeseen kohdistetun muutosvastaisen ilmapiirin.
Plastinen, figuratiivinen, mutta läpäistyä muotoa soveltava veistos tunnettiin pian "Reikäenkelinä". Sen poistamista vaativat pitivät teosta sopimattomana kirkkomaalle. Muodolliseksi syyksi ilmoitettiin, että teos oli liian korkea ja siten rikkoo säännöksiä. Mutkallisten vaiheiden jälkeen seurakunta nostatti veistoksen hautausmaan aidan ulkopuolelle.
Kuvanveistäjä Räsänen puolustautui Picasson sanoin: ”Taide alkaa kapinasta”. Kun kirkkohallintokunta vaati, että muistomerkin tulee olla tavanomainen, Räsänen sanoi, että jo taideteoksen luonteeseen kuuluu, ettei se ole tavanomainen. Skandaalista ja kirkosta eroamisestaan huolimatta Räsänen sai myöhempinä vuosinaan tehtäväkseen paitsi useita maallisempia julkisia teoksia, myös useita hautamuistomerkkejä ja kirkkotaidetta. Räsänen tunnetaan Suomen mitalitaiteen uudistajana.
Lappeenrannan Taiteenystävien edustajat pelastivat poistetun veistoksen, joka kuljetettiin mielenosoituksellisesti hautausmaalta halki kaupungin. Reikäenkeli tuotiin yhdistyksen syysnäyttelyyn 1961 yleisön nähtäväksi. Teos oli useita vuosia paikallisen Taide- ja kehysliike Pulkkisen varastossa.
Vaiheet > Osto Lauritsalaan

Lauritsalan kauppala osti teoksen vuonna 1965 juuri ennen kuntaliitosta Lappeenrantaan. Veistos pystytettiin Lauritsalan modernistisen kirkon edessä olevaan puistikkoon. Lauritsalan liityttyä Lappeenrantaan Enkeli päätyi takaisin kaupunkiin, joka oli sen karkottanut.selvennä