stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Central Park
Historia > 1900-luvun alku ja autoilu

Vuosisadan vaihteessa autot yleistyivät kaupungissa ja autoilijat halusivat viedä laitteensa myös Central Parkiin. Puiston hallinto alun perin kielsi autoilun puistossa, mutta vuonna 1899 autoilijoiden yhdistys Automobile Club of America vei kiellon oikeuteen. Oikeuden lopullisessa päätöksessä autoilukielto katsottiin laittomaksi, sillä oikeus määritteli autot ”huvivaunuiksi” (engl. pleasure carriages) siinä kuin hevosvaunutkin.
1900-luvun alkuvuosikymmeninä autot yleistyivät ja niiden ajonopeudet kasvoivat. Vuonna 1906 kolme kuoli puiston ensimmäisessä ihmishenkiä vaatineessa auto-onnettomuudessa. 1920-luvulla autoilun kieltämistä puiston kapeilla teillä vaativat sekä kaupungin viheraluesuunnittelijat että lukuisat kaupungin asukkaat sanomalehtikirjoituksissaan. Autoilu puistossa kuitenkin jatkui, ja vuonna 1931 asennettiin puiston ensimmäiset liikennevalot.
Vuonna 1926 virkaan astunut pormestari Jimmy Walker nosti puiston määrärahoja, ja puistoa alettiin uudistaa. Samoihin aikoihin kaupunki luopui puiston alueella sijainneen Great Reservoir -vesialtaan käytöstä osana kaupungin vesihuoltoa. Tekoaltaan tilalle istutettiin puiston alkuperäissuunnitelmia mukaillen laaja nurmikenttä, joka tunnetaan nykyisin nimellä Great Lawn (suom. suuri nurmikko).
Historia > Robert Moseksen uudistukset

Vuonna 1934 virkaan astunut pormestari Fiorello La Guardia ja hänen nimittämänsä puistokomissaari Robert Moses aloittivat mittavat kunnostus- ja uudistustyöt puistossa. Vuonna 1934 puiston lounaisnurkassa sijaitseva Heckscher Playground oli edelleen Central Parkin ainoa liikunnalle ja pallopeleille tarkoitettu kenttä. Moseksen johdolla kuitenkin monet puiston niityistä ja metsiköistä muunnettiin urheilu- tai huvittelukäyttöön, ja vuonna 1937 puistossa oli jo 22 erilaista peli- ja huvittelupaikkaa. Näihin kuului baseballin ja muiden pallopelien pelaamiseen tarkoitettujen kenttien lisäksi lasten leikkikenttiä sekä myös ravintoloita ja tiloja erilaisten tapahtumien, kilpailujen ja esitysten järjestämiseen. Puiston vanhoja rakenteita kunnostettiin, ja esimerkiksi eläintarhalle rakennettiin uudet tilat betonista ja tiilestä. Puiston istutuksiakin uudistettiin, mutta uudistusten jälkeen monet puiston alkuperäisistä viheralueista oli korvattu pelikentillä ja betonirakenteilla. Moseksen aikaisista kalliista uudistustöistä suuri osa rahoitettiin presidentti Franklin D. Rooseveltin New Deal -uudistuksiin kuuluneella julkisten investointien rahoituksella.
Historia > 1900-luvun keskivaiheet

Robert Moseksen johdolla uudistunut Central Park oli menestys vuosikymmenten ajan. Puiston suurella Great Lawn -nurmiaukiolla pidettiin 1960-luvulla säännöllisesti suuria tapahtumia, kuten New York Philharmonic Orchestran konsertteja ja Metropolitan Operan oopperaesityksiä. Lisäksi puisto oli suosittu paikka järjestää monenlaisia vastakulttuurin tapahtumia ja mielenosoituksia. Puisto julistettiin yhdeksi Yhdysvaltain kansallisista historiallisista suojelukohteista (engl. National Historic Landmark) vuonna 1963.
Puiston ylläpito kärsi kaupungin ajautuessa taloudellisiin ongelmiin, ja erityisesti 1970-luvulla puisto alkoi olla huonomaineinen vandalismin ja likaisuuden vuoksi. Puisto esitettiin mediassa usein vaarallisena korkean rikollisuuden alueena erityisesti 1970-luvulla, mutta tilastojen mukaan puiston alueella tapahtui tuolloinkin vähemmän rikoksia kuin ympäröivän kaupungin muilla alueilla.
Historia > Central Park Conservancy

1980-luvulla useat aktivistit keräsivät lahjoituksilla varoja puiston kunnostukseen ja ylläpitoon. Vuonna 1982 puiston ylläpito siirrettiin virallisesti kaupungilta näillä varoilla perustetulle voittoa tavoittelemattomalle yksityiselle järjestölle. Central Park Conservancy -järjestön ensimmäisenä johtajana toimi puistoaktivisti ja kirjailija Elizabeth Barlow Rogers. 1980-luvun puolessa välissä puistossa alkoi lahjoitusvarojen turvin uudistusohjelma Rebuilding Central Park. Alun perin uudistussuunnitelmaan kuului useiden pelikenttien ja betonirakenteiden purkaminen ja entisöinti alkuperäisen 1800-luvun Greensward Plan -suunnitelman mukaisiksi, mutta lopulta uudistuksessa keskityttiin lähinnä korjaamaan ja entisöimään aiempina vuosikymmeninä ränsistyneitä ja vandalisoituja kohteita. Olemassa olevien viheralueiden laiminlyötyjä istutuksia korjattiin, ja puiston länsireunalle perustettiin yksi uusi huomattava maisemapuutarha, Strawberry Fields.
Kuvia

Ilmakuva
The Pond -lampi (9)
Bethesda Fountain (2)
Belvedere Castle (14)
Loeb Boathouse (17)
The Lake (ei numeroa, 72. ja 79. katujen välissä)
Kleopatran neula
Lammasniitty (11)
Strawberry Fields (12)
Charles A. Dana Discovery Center (24)
Shakespeare Garden
Kilpikonnalampi ja Suuri nurmikenttä (16)
Puisto sumuisena iltana
Puiston lävistävä tie 65th Street
Conservatory Garden (25)
Silta
The Ramble (19)
Delacorte Theater (33)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Central Park Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Manhattan/Central Park Wikivoyagessa (englanniksi)
The Insane Plan for Central Park Dokumentti kertoo puiston suunnittelusta. Video, 21 min.
1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään

Kirjan suomenkielinen painos.
1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään (engl. 1001 Albums You Must Hear Before You Die) on 1001 edes kerran eläessään -sarjaan kuuluva Robert Dimeryn toimittama musiikkikirja, joka julkaistiin vuonna 2006.
Kirjan englanninkielisessä painoksessa on listattu 90 kansainvälisen musiikkikriitikon valitsemat 1001 merkittävintä populaarimusiikin albumia vuodesta 1955 vuoteen 2005. Albumit ovat kirjassa aikajärjestyksessä alkaen Frank Sinatran In the Wee Small Hoursista päättyen The White Stripesin Get Behind Me Sataniin. Albumeista on lyhyt tietopakkaus, jossa on albumin kansikuva, kappalelista, kappaleiden kesto, suositellut kappaleet, tuottaja, levy-yhtiö ja muuta tietoa levystä.
Kirja painottuu vahvasti Pohjois-Amerikan ja Britannian rockiin ja jazziin, ja mukana on kultakin vuosikymmeneltä vain muutamia ei-englanninkielisiä albumeja.
Suomenkielisessä painoksessa esitellään ulkomaisten albumien lisäksi 80 suomalaista albumia. Albumivalinnoista ja esittelyistä vastaavat Jake Nyman sekä Pekka Laine ja Tero Liete.
Aiheesta muualla

1001 Before You Die -kirjasarjan kotisivut. (englanniksi) (Arkistoitu 10.12.2015)
1068 Nofretete

| 1068 Nofretete |
| --- | --- |
 1926 RK 
Löytäminen
Löytäjät:  E. Delporte
Löytöaika:  13. syyskuuta 1926
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,91 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,64 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,19 AU
Eksentrisyys:  0,093
Kiertoaika Auringon ympäri:  1817 päivää  4,97 vuotta
Inklinaatio:  5,48°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  15–40 km
Pyörähdysaika:  6,15 h
Absoluuttinen kirkkaus:  11,2
1068 Nofretete on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. Delporte vuonna 1926. Pikkuplaneetta sai nimensä muinaisen Egyptin kuningatar Nefertitin mukaan. Nofretete on vain nimen toinen kirjoitusasu. Ennen kuin tämä asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1926 RK. Koska Nofreteten absoluuttinen magnitudi (H) on 11,2, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 15 - 40 kilometriä. Nofreteten pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 6,15 tuntia.
107 Camilla

| 107 Camilla |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  N. R. Pogson
Löytöaika:  17. marraskuuta 1868
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,48 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  3,22 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,75 AU
Eksentrisyys:  0,076
Kiertoaika Auringon ympäri:  2373 päivää  6,50 vuotta
Inklinaatio:  10,05°
Kuiden lukumäärä:  1
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  223 km
Pyörähdysaika:  4,84 h
Absoluuttinen kirkkaus:  7,08
Albedo:  0,053
Asteroidiluokka:  C
107 Camilla on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi N. R. Pogson vuonna 1868. Pikkuplaneetan saattoi saada nimensä roomalaisen mytologian  kuningas Metabuksen tyttären mukaan. Camilla on kooltaan melko suuri, sillä sen läpimitta on noin 223 kilometriä. Se on siis suurempi kuin monet ennen sitä löydetyt päävyöhykkeen kohteet kuten esimerkiksi Astraea, Hebe, Iris, Flora tai Irene. Camillan pyörähdysaika eli vuorokausi on noin 4,84 tunnin mittainen. Camillalla on pieni, noin 9 kilometrinen kuu, joka on saanut tunnuksen S/2001 (107) 1. Kuu löydettiin Hubble-avaruusteleskoopilla vuonna 2001.
1,2-dikloori-4-nitrobentseeni

| 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  99-54-7
PubChem CID:  7443
SMILES:  C1=CC(=C(C=C1[N+](=O)[O-])Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H3Cl2NO2
Moolimassa:  191,994 g/mol
Sulamispiste:  43 °C
Kiehumispiste:  255–256 °C 
Tiheys:  1,456 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,121 g/l (20 °C)
  
1,2-dikloori-4-nitrobentseeni eli 3,4-dikloorinitrobentseeni (C6H3Cl2NO2) on bentseenin kloorattu ja nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa väriaineita ja maatalouskemikaaleja.
Ominaisuudet

1,2-dikloori-4-nitrobentseenillä on kaksi muotoa. Näistä huoneenlämpötilassa stabiili muoto on α-muoto, joka on keltaisia kiteitä. Epästabiilimpi β-muoto on olomuodoltaan neste ja muuttuu α-muodoksi 15 °C:n lämpötilassa. 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematon yhdiste, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin.
Valmistus ja käyttö

1,2-dikloori-4-nitrobentseenin valmistukseen käytetään pääasiassa kahta menetelmää. o-Diklooribentseenin nitraus tuottaa seoksen, jossa on 90 % 1,2-dikloori-4-nitrobentseeniä ja 10 % 1,2-dikloori-3-nitrobentseeniä. Isomeerit voidaan erottaa toisistaan kiteyttämällä. Toinen tapa yhdisteen synteesiin on p-kloorinitrobentseenin klooraus. Tämä prosessi on hieman kalliimpi, mutta tuottaa vain 1,2-dikloori-4-nitrobentseeniä.
1,2-dikloori-4-nitrobentseenin reaktiot ja käyttökohteet ovat tyypillisiä aromaattisille klooratuille ja nitratuille yhdisteille. Yhdistettä käytetään herbisidien valmistuksessa käytettävien yhdisteiden valmistukseen. Esimerkiksi pelkistys raudan avulla johtaa 3,4-dikloorianiliiniin ja reaktio kaliumfluoridin kanssa johtaa 3-kloori-4-fluorinitrobentseeniin. 1,2-dikloori-4-nitrobentseeni reagoi myös ammoniakin kanssa, jolloin muodostuu atsovärien valmistukseen käytettävää 2-kloori-4-nitroaniliinia.
Aiheesta muualla

1,2-dikloori-4-nitrobentseenin kansainvälinen kemikaalikortti
Pierre Puvis de Chavannes

| Pierre Puvis de Chavannes |
| --- | --- |
 Puvis de Chavannes noin vuonna 1882
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1824 Lyon, Ranska
Kuollut: 24. lokakuuta 1898 (73 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  symbolismi
 Nimikirjoitus
Puvis de Chavannes työskentelemässä Hôtel de Villen seinämaalauksen parissa Pariisissa vuonna 1894.
Pierre Puvis de Chavannes (14. joulukuuta 1824 Lyon – 24. lokakuuta 1898 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hän oli seinämaalauksen uudistaja ja teki renessanssin inspiroimana suurikokoisia seinämaalauksia. Hänen maalauksissaan oli laajoja väripintoja, yksinkertaisuutta ja varhaisrenessanssin henkisiä himmeitä värisävyjä, vaikka hän muuten suosi viileää klassismia. Hänen teoksensa vaikuttivat laajasti eri taiteilijoiden tuotantoon, myös Suomessa.
Puvis de Chavannesin ura ei ollut välitön menestys, ja mainetta hän alkoi saavuttaa vasta joitakin vuosia myöhemmin, kun Ranskan hallitus hankki erään hänen töistään. Myöhemmin hän nautti laajaa arvostusta ja keräsi opetuslapsia nuoremman polven taiteilijoista. Vaikka Puvis de Chavannes opiskeli romantikkojen kanssa, hänen teostensa katsotaan yleensä edustavan symbolismia.
Vuonna 1844 Puvis de Chavannes matkusti opiskelemaan Pariisiin muun muassa Eugène Delacroix’n ja Thomas Couturen johdolla. Hän on tunnettu seinämaalauksistaan, joita hän maalasi moniin julkisiin rakennuksiin; näitä ovat Pariisissa muun muassa Panthéon, Hôtel de Ville ja Sorbonne sekä Yhdysvalloissa Bostonin kaupunginkirjasto. Montmartrella hänellä oli suhde mallinsa Suzanne Valadonin kanssa, josta tuli yksi aikansa johtavia naistaiteilijoita.
Monet suomalaistaiteilijat, muun muassa Venny Soldan-Brofeldt ja Pekka Halonen, saivat vaikutteita Puvis de Chavannesin töistä. Pitkälti hänen ansiotaan oli monumentaalimaalauksen uusi nousu, joka alkoi Ranskassa 1800-luvun lopulla. Helen Schjerfbeck on kertonut ihailleensa Puvis de Chavannesin maalausta Köyhä kalastaja.
Teoksia

Työ, 1863, Musée de Picardie.
Köyhä kalastaja, 1881, The National Museum of Western Art, Tokio.
Uni, 1883, Walters Art Museum, Baltimore.
Pyhä lehto, 1884, Musée des Beaux-Arts de Lyon, Lyon.
Geneviève, 1898, Panthéon, Pariisi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Puvis de Chavannes Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
1,8-diatsabisykloundek-7-eeni

| 1,8-diatsabisyklo[5> 4.0]undek-7-eeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,3,4,6,7,8,9,10-oktahydropyrimido[1,2-a]atsepiini
CAS-numero:  6674-22-2
PubChem CID:  81184
SMILES:  C1CCC2=NCCCN2CC1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H16N2
Moolimassa:  152,238 g/mol
Sulamispiste:  -70 °C
Kiehumispiste:  259–260 °C
Tiheys:  1,0192 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee hyvin veteen
1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni eli DBU (C9H16N2) on heterosyklinen amidiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään laajasti orgaanisessa synteesissä emäksenä ja katalyyttinä.
Ominaisuudet

1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni on huoneenlämpötilassa väritön öljymäinen neste. Se liukenee hyvin veteen ja orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin, bentseeniin, dietyylieetteriin ja dimetyylisulfoksidiin. Vesiliuoksissa yhdiste saattaa hydrolysoitua hitaasti.
1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni on voimakas emäs ja sen pKa-arvo dimetyylisulfoksidiliuoksessa on 13,9. Monista muista emäksistä poiketen yhdiste ei ole juurikaan nukleofiilinen johtuen steerisestä esteestä.
Valmistus ja käyttö

1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eenia voidaan valmistaa laktoneihin kuuluvasta 2-piperidonista.
1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eenia käytetään melko voimakkaana ei-nukleofiilisena emäksenä useissa reaktioissa, kuten esteröinneissä, dehydrohalogenoinneissa ja muissa eliminaatioissa, kondensaatioreaktioissa, Baylis–Hillman-reaktiossa, Horner–Wadsworth–Emmons-reaktiossa ja Nef-reaktiossa.
111 Ate

| 111 Ate> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  C. H. F. Peters
Löytöaika:  14. elokuuta 1870
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,59 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,33 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  2,86 AU
Eksentrisyys:  0,103
Kiertoaika Auringon ympäri:  1526 päivää  4,18 vuotta
Inklinaatio:  4,93°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  135 km
Pyörähdysaika:  22,2 h
Albedo:  0,061
Asteroidiluokka:  C
111 Ate on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi C. H. F. Peters vuonna 1870. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Ate-jumalattaren mukaan. Aten läpimitta on noin 135 kilometriä ja pyörähdysaika 22,2 tuntia. Tätä päävyöhykkeen kohdetta ei pidä sekoittaa Aten-asteroidiin 2062 Aten.
1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään

| 1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään> 1001 Movies You Must See Before You Die |
| --- | --- |
 Kirjan kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Steven Jay Schneider
Genre:  tietokirjallisuus
Kustantaja:  Cassell Illustrated
Julkaistu:  13. marraskuuta 2003
Sivumäärä:  960
Suomennos
ISBN:  978-951-0-34155-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään (1001 Movies You Must See Before You Die) on 1001 edes kerran eläessään -sarjaan kuuluva Steven Jay Schneiderin toimittama kirja, johon on listattu 1001 elokuvahistorian merkittävää elokuvaa.
Ensimmäinen kirjassa esitelty elokuva on Georges Mélièsin Matka kuuhun vuodelta 1902. Kirjan valikoima kattaa kaikki elokuvan lajityypit, kuten kauhu, sota, toiminta, jännitys, seikkailu, animaatio, tieteisfiktio, rakkaus, draama, dokumentti ja jopa avantgarde-elokuvat. Kirjan tarkoituksena on nostaa lukija innokkaaksi elokuvafaniksi ja houkutella katsomaan merkittävimmät elokuvat kautta aikojen. Sisällysluettelosta voi etsiä elokuvan sen nimen, ohjaajan tai genren avulla. Joukossa on elokuvia monista maista. Kirjan suomenkielisessä painoksessa on myös 20 merkittävintä suomalaista elokuvaa, joiden esittelyt on kirjoittanut Pasi Nyyssönen.
Kirjaa on julkaistu useilla kielillä, kuten englanti, hollanti, ruotsi, kreikka, norja, suomi, tanska, portugali (Brasilian ja Portugalin painokset), unkari, ranska, espanja sloveeni, kroatia, turkki ja puola. Lokalisoidut painokset sisältävät muutamia kyseisen maan omia elokuvia.
Aiheesta muualla

Kirjan esittely kustantajan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (WSOY)
1001 Before You Die -kirjasarjan kotisivut. (englanniksi) (Arkistoitu 10.12.2015)
Täydellinen luettelo kirjan kaikkien englanninkielisten painosten elokuvista (Arkistoitu – Internet Archive) filmsquish.com (englanniksi)
Hannu Waarala: 1001 elokuvaa jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään (Arkistoitu – Internet Archive), Savon Sanomat 31.1.2009.
1,3-dipolaarinen sykloadditio

Yleinen esimerkki 1,3-dipolaarisesta sykloadditiosta
1,3-dipolaarinen sykloadditio on perisyklinen sykloadditioreaktio. 1.3-dipolaarinen sykloadditio on [2+4]-sykloadditio, jossa 1,3-dipoli reagoi dipolarofiilin kanssa muodostaen viisiatomisen heterosyklisen renkaan.
Reagenssit

1,3-dipolaarinen sykloadditio tapahtuu 1,3-dipolin ja dipolarofiilin välillä. 1,3-dipoleissa on piielektronisysteemi ja ainakin yhdessä resonanssimuodossa molekyylissä on eri merkkiset varaukset toisiinsa nähden 1,3-asemassa. Tällaisia yhdisteitä ovat muun muassa nitronit, nitriilioksidit, atsidit, eräät ylidit ja otsoni (otsonolyysi). Dipolarofiileina reaktiossa ovat useimmiten substituoidut alkeenit tai alkyynit, mutta myös karbonyyli-, atso-, imiini- tai nitrosoryhmän sisältävät yhdisteet voivat toimia dipolarofiielina.
Orbitaalikuvaus

Sidosten muutoksiin liittyy neljä 1,3-dipolin ja 2 dipolarofiilin piisysteemin elektronia, mistä tulee nimitys [4+2]-sykloadditio. Siirtymätila reaktiossa on aromaattinen. 1,3-dipolaarisissa reaktioissa on kolme vaihtoehtoa miten orbitaalit reagoivat. Elektronirikkaiden nukleofiilisten dipolarofiilien HOMO (korkein miehitetty molekyyliorbitaali) reagoi 1,3-dipolin LUMOn kanssa (alin miehittämäton orbitaali) (kuvassa Type III). Jos dipolarofiili on elektrofiilinen sen LUMO reagoi dipolin HOMO:n kanssa (kuvassa type I) ja kolmannessa vaihtoehdossa molemmat edellä esitetyt vuorovaikutukset ovat merkittäviä (type II) kuvassa.
Muiden perisyklisten sykloadditioiden tavoin 1,3-dipolaariset sykloadditiot ovat hyvin stereospesifisiä eli tietty lähtöaineen konformaatio johtaa tietyn konformaation omaavaan tuotteeseen. Katalyytti ei ole välttämätön 1,3-dipolaarisissa sykloadditioissa, mutta katalyytteinä voidaan käyttää Lewis-happoa kuten sinkkikloridia.
1,3-dipolaarisia sykloadditioita

| 1,3-dipoli | Dipolarofiilina alkeeni | Dipolarofiilina alkyyni |
| --- | --- | --- |
|  Atsidi | 1,2,3-triatsoliini | 1,2,3-triatsoli |
| Diatsoalkaani | 1-pyratsoliini | 3H-pyratsoli |
| Nitriili-imiini | 2-pyratsoliini | pyratsoli |
| Atsometiini-imiini | pyratsolidiini | 3-pyratsoliini |
| Nitriiliylidi | 1-pyrroliini | 2H-pyrroli |
| Atsometiiniylidi | pyrrolidiini | 3-pyrroliini |
| Nitriilioksidi | 2-isoksatsoliini | isoksatsoli |
| Nitroni | Isoksatsolidiini | 4-isoksatsoliini |
1125 China

| 1125 China |
| --- | --- |
 1957 UN1 

Löytäminen
Löytäjät:  Y. C. Chang
Löytöaika:  30. lokakuuta 1957
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,13 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,45 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,81 AU
Eksentrisyys:  0,218
Kiertoaika Auringon ympäri:  2020 päivää  5,53 vuotta
Inklinaatio:  3,04°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  15–40 km
Pyörähdysaika:  5,37 h
Absoluuttinen kirkkaus:  11,2
1125 China on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Y. C. Chang vuonna 1957. Pikkuplaneetta sai nimensä löytömaansa eli Kiinan mukaan. Ennen nimeämistään tämä asteroidi tunnettiin tunnuksella 1957 UN1. Koska Chinan absoluuttinen magnitudi (H) on 11,2, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 15–40 kilometriä. Chinan pyörähdysaika eli vuorokausi sen pinnalla on noin 5,37 tuntia.
Y. C. Chang oli löytänyt alkuperäisen pikkuplaneetta 1125 Chinan 25. lokakuuta vuonna 1928, ja sen alkuperäinen tunnus oli 1928 UF, mutta se hävisi pian löydyttyään. Chang uskoi löytäneensä sen uudelleen 30. lokakuuta 1957 1957 UN1:nä. Tämä kuitenkin osoittautui myöhemmin vääräksi tunnistukseksi, ja  1957 UN1 olikin siis ennestään tuntematon pikkuplaneetta. Chang kuitenkin suostui siihen että nimi ja numero 1125 China siirrettiin uudelle löydölle.
Vuonna 1986 C. M. Bardwell ja S. Nakano tunnistivat, että uusi pikkuplaneetta pikkuplaneetta 1986 QK1 olikin sama kuin 1928 UF. Se oli siis alkuperäinen 1125 China. Se tunnetaan nykyään nimellä 3789 Zhongguo.
114 Kassandra

| 114 Kassandra> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  C. H. F. Peters
Löytöaika:  23. heinäkuuta 1871
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  2,68 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,31 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,04 AU
Eksentrisyys:  0,137
Kiertoaika Auringon ympäri:  1 599 päivää 4,38 vuotta
Inklinaatio:  4,94°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  100 km
Pyörähdysaika:  10,76 h
Absoluuttinen kirkkaus:  8,26
Albedo:  0,088
Asteroidiluokka:  Xk
114 Kassandra on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi C. H. F. Peters vuonna 1871. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian oraakkeli Kassandran mukaan. Kassandra on suurikokoinen päävyöhykkeen kohde, sillä sen läpimitta on lähes 100 (noin 99,65) kilometriä. Kassandran pyörähdysaika eli vuorokauden pituus sen pinnalla on noin 10,76 tuntia.
1,4-dikloori-2-nitrobentseeni

| 1,4-dikloori-2-nitrobentseeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  89-61-2
PubChem CID:  6977
SMILES:  C1=CC(=C(C=C1Cl)[N+](=O)[O-])Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H3Cl2NO2
Moolimassa:  191,994 g/mol
Sulamispiste:  56 °C
Kiehumispiste:  267 °C
Tiheys:  1,669 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,084095 g/l
1,4-dikloori-2-nitrobentseeni eli 2,5-dikloorinitrobentseeni (C6H3Cl2NO2) on orgaaninen yhdiste ja bentseenin kloorattu ja nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään väriaineiden valmistukseen.
Ominaisuudet

1,4-dikloori-2-nitrobentseeni on huoneenlämpötilassa vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee kuumaan etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin ja kloorattuihin liuottimiin. 1,4-dikloori-2-nitrobentseenin 1-asemassa sijaitseva klooriatomi on orto-asemassa nitroryhmään nähden ja voi tämän vuoksi korvautua nukleofiilisellaa aromaattisella substituutiolla muilla nukleofiileilla kuten hydroksidi-ionilla tai ammoniakilla.