stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Benelux Tour

| Benelux Tour |
| --- | --- |
 Vuoden 2006 osallistujia
Tiedot
Ajankohta:  elokuu
Alue:  Alankomaat ja Belgia
Paikalliset nimet:  BeneluxTour
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI World Tour
Tyyppi:  etappikilpailu
Historia
Ensimmäinen:  2005
Kilpailuja yht.:  19
Ensimmäinen voittaja:   Bobby Julich
Eniten voittoja:  4 kertaa:  Tim Wellens
Viimeisin voittaja:   Tim Wellens
Benelux Tour, vuoteen 2016 Eneco Tour / Tour of Benelux, vuosina 2017–2020 BinckBankTour, on UCI World Tour -sarjaan kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu. Kilpailu järjestetään elo-tai syyskuussa Alankomaiden ja Belgian alueella. Benelux Touria voidaan pitää vuoteen 2004 saakka järjestetyn Alankomaiden ympäriajon seuraajana. Tim Wellens on voittanut kilpailun useimmin, neljä kertaa.
Kokonaiskilpailun tulokset

| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 |  Bobby Julich |  Erik Dekker |  Leif Hoste |
| 2006 |  Stefan Schumacher |  George Hincapie |  Vincenzo Nibali |
| 2007 |  José Iván Gutiérrez |  David Millar |  Gustav Larsson |
| 2008 |  José Iván Gutiérrez |  Sébastien Rosseler |  Michael Rogers |
| 2009 |  Edvald Boasson Hagen |  Sylvain Chavanel |  Sebastian Langeveld |
| 2010 |  Tony Martin |  Koos Moerenhout |  Edvald Boasson Hagen |
| 2011 |  Edvald Boasson Hagen |  Philippe Gilbert |  David Millar |
| 2012 |  Lars Boom |  Sylvain Chavanel |  Niki Terpstra |
| 2013 |  Zdeněk Štybar |  Tom Dumoulin |  Andri Hrivko |
| 2014 |  Tim Wellens |  Lars Boom |  Tom Dumoulin |
| 2015 |  Tim Wellens |  Greg Van Avermaet |  Wilco Kelderman |
| 2016 |  Niki Terpstra |  Oliver Naesen |  Peter Sagan |
| 2017 |  Tom Dumoulin |  Tim Wellens |  Jasper Stuyven |
| 2018 |  Matej Mohorič |  Michael Matthews |  Tim Wellens |
| 2019 |  Laurens De Plus |  Oliver Naesen |  Tim Wellens |
| 2020 |  Mathieu van der Poel |  Søren Kragh Andersen |  Stefan Küng |
| 2021 |  Sonny Colbrelli |  Matej Mohorič |  Victor Campenaerts |
| 2023 |  Tim Wellens |  Florian Vermeersch |  Yves Lampaert |
| 2024 |  Tim Wellens |  Alec Segaert |  Per Strand Hagenes |
Aiheesta muualla

Tapahtuman verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:  (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:  Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Jennifer Meadows

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jennifer Meadows |  Jennifer Meadows |  Jennifer Meadows |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Berliini 2009 | 800 metriä |  |
|  Pronssia | Berliini 2009 | 4×400 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2010 | 800 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 2010 | 800 metriä |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2011 | 800 metriä |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2011 | 4 × 400 m |  |
Jennifer Brenda ”Jenny” Meadows (s. 17. huhtikuuta 1981 Wigan) on brittiläinen 800 metrin juoksija.
Hän osallistui Moskovan sisäratojen MM-kilpailuihin 2006, joissa hän pääsi välieriin asti. Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 hän oli viides, mutta Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän jäi jälleen välieriin. Kaava toistui, kun hän oli Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 viides, mutta jäi Pekingin olympialaisissa 2008 välieriin. Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 hän oli jo lähellä mitalia ollen neljäs, mutta ensimmäisen arvokisamitalin, pronssia, hän sai Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hänen mitaliputkensa jatkui hopealla. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi lopulta hopealle kun Marija Savinova hylättiin dopingin takia. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 Meadows sijoittui 800 metrillä alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi kun Jevgenija Zinurova hylättiin dopingrikkomuksen vuoksi. 4 × 400 metrin viestissä hän sai hopeaa. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui 800 metrin välierissä.
Henkilökohtaiset ennätykset

| --- | --- |
 Ulkoradat 400 m 52,67 (2003)  800 m 1.57,93 (2009)  1 000 m 2.36,13 (2015)  1 500 m 4.19,36 (2006) :  Sisäradat 200 m 24,65 (2004)  400 m 52,74 (2003)  800 m 1.58,43 (2010)  1 000 m 2.46,82 (2005)
Aiheesta muualla

Jennifer Meadows thepowerof10:n tietokannassa
Jennifer Meadowsin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Jenna Ortega

| Jenna Ortega |
| --- | --- |
 Jenna Ortega Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jenna Marie Ortega
Syntynyt: 27. syyskuuta 2002 (ikä 22) Palm Desert, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Merkittävät roolit:   Stuck in the Middle  The Fallout  Scream  Wednesday 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Jenna Marie Ortega (s. 27. syyskuuta 2002 Palm Desert, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Wednesday Addamsina Netflixin kauhukomediasarjassa Wednesday (2022–), josta hän sai parhaan naispääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Ortega aloitti uransa lapsinäyttelijänä elokuvissa Insidious: Chapter 2 (2013), Iron Man 3 (2013) ja The Little Rascals Save the Day (2014). Hän sai enemmän huomiota näyteltyään romanttisessa draamakomediasarjassa Jane the Virgin (2014–2019) ja teki myöhemmin läpimurtonsa Disney Channelin komediasarjassa Stuck in the Middle (2016–2018). Sittemmin hän on näytellyt muun muassa elokuvissa The Babysitter: Killer Queen (2020), Yes Day (2021), The Fallout (2021), Scream (2022), Studio 666 (2022), X (2022), Scream VI (2023), Miller’s Girl (2024) ja Beetlejuice Beetlejuice (2024) sekä televisiosarjoissa Avalorin Elena (2016–2020), You (2019) ja Jurassic World: Liitukauden leiri (2020–2022). Kauhurooliensa myötä Ortegaa ollaan alettu pitämään yhtenä nykypäivän ”scream queeneistä”.
Ortega tunnetaan myös julkisuuskuvastaan ja punaisen maton tyyleistään. Näyttelemisen lisäksi hän on ajanut muun muassa seksuaalivähemmistöjen ja syrjittyjen ihmisten oikeuksia. Hän oli pitkään vegaani, mutta nykyään hän on pescovegetaristi.
Jenna Ortega Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2024.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2013 | Iron Man 3 | varapresidentin tytär |
| 2013 | Insidious: Chapter 2 | Annie |
| 2014 | The Little Rascals Save the Day | Mary Ann |
| 2015 | After Words | Anna Chapa |
| 2016 | Elena ja Avalorin salaisuus | prinsessa Isabel (äänirooli) |
| 2018 | Saving Flora | Dawn |
| 2019 | Wyrm | Suzie |
| 2020 | The Babysitter: Killer Queen | Phoebe Atwell |
| 2021 | Yes Day | Katie Torres |
| 2021 | The Fallout | Vada Cavell |
| 2022 | Scream | Tara Carpenter |
| 2022 | Studio 666 | Skye Willow |
| 2022 | X | Lorraine |
| 2022 | American Carnage | Camila |
| 2023 | Scream VI | Tara Carpenter |
| 2023 | Finestkind | Mabel |
| 2024 | Miller’s Girl | Cairo Sweet |
| 2024 | Beetlejuice Beetlejuice | Astrid Deetz |
| 2024 | Winter Spring Summer or Fall | Remy Aguilar |
| 2025 | Death of a Unicorn | Ridley |
| 2025 | Klara and the Sun | Klara |
| 2025 | Hurry Up Tomorrow |  |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Rob | tyttö | ”The Baby Bug” |
| 2012 | C.S.I. New York | Aimee Moore | ”Speechless” |
| 2013 | Päivien viemää | Hayley | ”12149” |
| 2014 | Rake | Zoe Leon | 7 jaksoa |
| 2014 | AwesomenessTV | Lily | ”DIY Super Villain” |
| 2014 | OMG! | prinsessa Sleigha (äänirooli) | ”Derp Vader vs Princess Sleigha” |
| 2014–2015 | Know It All Nina | Nina | 11 jaksoa |
| 2014–2019 | Jane the Virgin | Jane Villanueva nuorena | 30 jaksoa |
| 2015 | Riku Rikas | Darcy | 21 jaksoa |
| 2016–2018 | Stuck in the Middle | Harley Diaz | 57 jaksoa |
| 2016–2020 | Avalorin Elena | prinsessa Isabel (äänirooli) | 39 jaksoa |
| 2018 | Bizaardvark | Izzy | ”The BFF (Before Frankie Friend)” |
| 2019– | Big City Greens | Gabriella Espinosa (äänirooli) | 6 jaksoa |
| 2019 | You | Ellie Alves | 10 jaksoa |
| 2020 | Home Movie: The Princess Bride | prinsessa Buttercup | ”Chapter Six: The Fire Swamp” |
| 2020–2022 | Jurassic World: Liitukauden leiri | Brooklynn (äänirooli) | 36 jaksoa |
| 2022– | Wednesday | Wednesday Addams / Goody Addams | 8 jaksoa |
| 2023 | Saturday Night Live | itsenään | ”Jenna Ortega / The 1975” |
| Musiikkivideot> Vuosi | Musiikkivideot> Nimi | Musiikkivideot> Artisti |
| --- | --- | --- |
| 2017 | ”Chapstick” | Jacob Sartorius |
| 2024 | ”Taste” | Sabrina Carpenter |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jenna Ortega Wikimedia Commonsissa
Jenna Ortega Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jenna Ortega Elonetissä.
Jenna Ortega Allmoviessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Elonet
Yleisurheilun Euroopan cup 1970

Yleisurheilun Euroopan cup 1970 oli kolmas eurooppalaisten maajoukkueiden välinen Euroopan cup. Miehet ja naiset kilpailivat omissa kilpailuissaan. Naisten loppukilpailuun 22. elokuuta Budapestissa, Unkarissa osallistui kuusi maata ja miesten loppukilpailuun 29.–30. elokuuta Tukholmassa, Ruotsissa seitsemän. Itä-Saksa voitti molemmat loppukilpailut.
Miesten välierät kilpailtiin Helsingissä, Sarajevossa ja Zürichissä sekä naisten välierät Berliinissä, Bukarestissa ja Herfordissa, ja jokaisesta niistä pääsi kaksi joukkuetta loppukilpailuun, minkä lisäksi välierässään neljänneksi jäänyt Ruotsin miesten joukkue pääsi järjestäjämaana loppukilpailuun. Miesten kilpailussa käytiin myös Barcelonassa, Reykjavíkissa ja Wienissä alkuerät, joista kahteen osallistui neljä ja yhteen viisi maata ja joista kustakin kaksi parasta pääsivät välieriin kahdentoista sinne suoraan päässeen maan seuraksi.
Loppukilpailut > Miehet

Miehet kilpailivat 20 lajissa. Itä-Saksa saavutti kuusi lajivoittoa, Puola neljä, Neuvostoliitto ja Ranska kolme, Ruotsi kaksi sekä Länsi-Saksa ja Italia yhden.
Loppukilpailut > Miehet > Loppupisteet

| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 102 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 92,5 |
| 3 |  Länsi-Saksa | 91 |
| 4 |  Puola | 82 |
| 5 |  Ranska | 77,5 |
| 6 |  Ruotsi | 68 |
| 7 |  Italia | 47 |
Loppukilpailut > Naiset

Naiset kilpailivat 13 lajissa. Itä-Saksa saavutti seitsemän lajivoittoa, Länsi-Saksa viisi ja Neuvostoliitto yhden.
Loppukilpailut > Naiset > Loppupisteet

| Sija | Maa | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 70 |
| 2 |  Länsi-Saksa | 63 |
| 3 |  Neuvostoliitto | 43 |
| 4 |  Puola | 33 |
| 5 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 32 |
| 6 |  Unkari | 32 |
Yrjö III

| Yrjö III |
| --- | --- |
 
Ison-Britannian ja Irlannin kuningas
Valtakausi:  25. lokakuuta 1760 – 29. tammikuuta 1820
Kruunajaiset:  22. syyskuuta 1761
Edeltäjä:  Yrjö II
Seuraaja:  Yrjö IV
Pääministerit:   Katso luettelo Newcastlen herttua  Buten jaarli  George Grenville  Rockinghamin markiisi  Chathamin jaarli  Graftonin herttua  Lordi North  Shelburnen jaarli  Portlandin herttua  William Pitt nuorempi  Henry Addington  Lordi Grenville  Spencer Perceval  Liverpoolin jaarli 
Hannoverin vaaliruhtinas
Valtakausi:  25. lokakuuta 1760 – 6. elokuuta 1806
Edeltäjä:  Yrjö II
Sijaishallitsija:  Walesin prinssi George
Hannoverin kuningas
Valtakausi:  12. lokakuuta 1814 – 29. tammikuuta 1820
Seuraaja:  Yrjö IV

Syntynyt:  4. kesäkuuta 1738 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian kuningaskunta
Kuollut:  29. tammikuuta 1820 (81 vuotta) Windsorin linna, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
Hautapaikka:  St. George’s Chapel, Windsorin linna, Berkshire
Puoliso:  Charlotte von Mecklenburg-Strelitz
Lapset:  Luettelo
Koko nimi:  George William Frederick
Suku:  Hannover
Isä:  Walesin prinssi Fredrik
Äiti:  Saksi-Gothan prinsessa Augusta
Uskonto:  anglikaani
Nimikirjoitus:  
Yrjö III (George William Frederick); (4. kesäkuuta 1738 Lontoo – 29. tammikuuta 1820 Windsorin linna, Ison-Britannian kuningaskunta) oli Ison-Britannian ja Irlannin kuningas vuosina 1760–1801 ja maiden yhdistyttyä Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningas aina kuolemaansa asti.
Hän oli myös Braunschweig-Lüneburgin (”Hannover”) vaaliruhtinas ja herttua Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa vuosina 1760–1814 ja Hannoverin kuningas vuodesta 1814 aina kuolemaansa asti.
Prinssi George (oik.), veli prinssi Edward ja opettaja Francis Ayscough, Richard Wilson n. 1749
Walesin prinssi George 16-vuotiaana, Jean-Étienne Liotard 1754
Suku ja kasvatus

Hänen vanhempansa olivat Walesin prinssi Frederick Louis ja Saksi-Gothan prinsessa Augusta. Hänellä oli seitsemän sisarusta. Hänen isovanhempansa olivat Yrjö II ja kuningatar Caroline.
Hän oli kolmas Hannover-sukuinen hallitsija ja suvun ensimmäinen hallitsija, joka oli syntynyt Britanniassa ja puhui englantia.
Nuori George sai vanhemmiltaan ​​ja heidän seuralaisiltaan ​​järjettömän vastenmielisyyden isoisäänsä, kuningas Yrjö II:ta ja kaikkea hänen politiikkaansa kohtaan. George oli lapsi, jolla oli vahvat tunteet, mutta hidas henkinen kehitys. Tämä teki hänestä vaikeasti opetettavan ja liian helpon komenneltavan sekä teki hänet apaattiseksi. Hän ei oppinut lukemaan kunnolla ennen kuin oli 11-vuotias. Hänen kiintymyksensä omaan lähipiiriinsä hallitsi hänen elämäänsä.
George oli 12-vuotias kun hänen isänsä kuoli, jolloin hänestä tuli valtaistuimen perillinen. Valmistautuessaan tunnollisesti tuleviin velvollisuuksiinsa, jotka odottivat häntä 18-vuotiaana, häntä kiusasivat ajatukset omasta riittämättömyydestään. Hän asetti itselleen roolimalleja, jonka luuli löytäneensä John Stuartista, Buten jaarlista, josta tuli hänen innoittajansa, opettajansa ja myöhemmin pääministerinsä.
George oli mahdollisesti parempi poliitikko kuin Bute, sillä hänellä oli sitkeyttä ja kokemuksen kasvaessa hän saattoi käyttää vilppiä saavuttaakseen päämääränsä. Kuninkaaksi tultuaan hän pyysi Butea vuonna 1761 arvioimaan kaikki kelvolliset saksalaiset protestanttiset prinsessat "säästääkseen paljon vaivaa", koska "avioliiton täytyy ennemmin tai myöhemmin tapahtua". Buten ainoa hyödyllinen panos oppilaalleen oli lisätä hänen kiinnostustaan kasvitieteeseen ja tuoda hoviin enemmän kunnioitusta henkevämmille asioille, kuten taiteen suosiminen. Vuonna 1768 Yrjö III perusti Royal Academy of Arts taideakatemian.
Vuonna 1759 George ihastui lady Sarah Lennoxiin, Richmondin herttua Charles Lennoxin sisareen, mutta lordi Bute oli neuvoi ryhtymättä naimakauppaan ja George hylkäsi ajatuksensa avioliitosta. "Olen syntynyt toteuttamaan suuren kansan onnellisuuden tai kurjuuden", hän kirjoitti, "ja sen vuoksi minun on usein toimittava intohimojeni vastaisesti." Tästä huolimatta George ja hänen äitinsä Walesin prinsessa Augusta vastustivat kuningas Yrjö II:n yrityksiä naittaa George prinsessa Sophie Caroline von Braunschweig-Wolfenbüttelin kanssa, joka avioituikin Bayreuthin maakreivi Friedrichin kanssa.
Kuningas

George nousi valtaistuimelle 22-vuotiaana hänen isoisänsä Yrjö II:n kuoltua äkillisesti 76-vuotiaana lokakuussa 1760. Sopivan vaimon etsintä kiihtyi: harkittuaan useita protestanttisia saksalaisia ​​prinsessoja, Georgen äiti lähetti eversti David Graemen viemään poikansa puolesta avioliittotarjouksen Mecklenburg-Strelitzin prinsessa Charlottelle, joka hyväksyi tarjouksen. Charlottelle järjestettiin Lontoossa oma talous ja henkilökunta, kuninkaallinen tallimestari lordi Harcourt saattoi hänet Strelitzistä Lontooseen. Charlotte saapui iltapäivällä 8. syyskuuta 1761, ja vihkiminen järjestettiin samana iltana Chapel Royalissa, St Jamesin palatsissa. Yrjön ja Charlotten kruunajaiset järjestettiin Westminster Abbeyssa kaksi viikkoa myöhemmin 22. syyskuuta. Yrjö ei koskaan ottanut rakastajatarta ja pari nautti onnellisesta avioliitosta, kunnes hänen mielisairautensa puhkesi.
Yrjön valtakauden aikana Britannia soti monta sotaa Euroopassa, Afrikassa, Amerikoissa ja Aasiassa. Hänen valtakautensa alussa Britannia voitti Ranskan seitsenvuotisessa sodassa ja siitä tuli hallitseva suurvalta Pohjois-Amerikassa ja Intiassa. Kuitenkin pian monet Britannian siirtomaista Amerikassa menetettiin Yhdysvaltain vapaussodassa. Sodat vallankumouksellista ja Napoleonin johtamaa Ranskaa vastaan vuodesta 1793 päättyivät Napoleonin tappioon Waterloon taistelussa 1815.
Valtakaudellaan Yrjö pyrki hankkimaan kuninkaalle uudestaan todellista valtaa, joka oli aiempien monarkkien aikana luisunut parlamentille. Yrjö sääti Royal Marriages Actin vuonna 1772 sen jälkeen, kun hänen veljensä olivat avioituneet salaa. Laki antoi hänelle veto-oikeuden isoisänsä Yrjö II:n jälkeläisten avioliittoihin.
Yrjö tunnettiin nimellä ”Farmer George”, koska hän oli kiinnostunut maanviljelystä ja käyttäytyi mutkattomasti. Hänen väitetään luisuneen hiljalleen mielisairauteen, mutta varmuutta asiasta ei ole. Hänen uskotaan sairastaneen porfyriaa, joka joidenkin tutkijoiden mukaan aiheutti hulluudeksi tulkitut kohtaukset. Vuodesta 1812 monarkkina käytännössä toimi tuleva kuningas Yrjö IV prinssihallitsijan (Prince Regent) nimikkeellä. Yrjön kirjoittamien kirjeiden tietokonepohjaisen analyysin avulla on päätelty hänen kärsineen vanhuudessaan maniasta.
Arvonimet ja tittelit

4. kesäkuuta 1738 – 31. maaliskuuta 1751: Hänen kuninkaallinen korkeutensa prinssi George.
31. maaliskuuta 1751 – 20. huhtikuuta 1751: Hänen kuninkaallinen korkeutensa Edinburghin herttua.
20. huhtikuuta 1751 – 25. lokakuuta 1760: Hänen kuninkaallinen korkeutensa Walesin prinssi.
25. lokakuuta 1760 – 29. tammikuuta 1820: Hänen majesteettinsa kuningas.
Britanniassa Yrjö III käytti virallista titteliä ”Yrjö III, Jumalan armosta, Ison-Britannian, Ranskan ja Irlannin kuningas, Fidei defensor, ja niin edelleen”. Vuonna 1801, kun Iso-Britannia ja Irlanti yhdistyivät, hän jätti pois Ranskan kuninkaan arvonimen, joka oli ollut käytössä jokaisella englantilaisella hallitsijalla Edvard III:n keskiaikaisen vaateen jälkeen. Hänen tittelinsä oli seuraava: ”Yrjö III, Jumalan armosta, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningas, Fidei defensor.”
Saksassa hän oli ”Braunschweigin ja Lüneburgin herttua, arkkirahastonhoitaja ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinas” keisarikunnan loppuun saakka vuoteen 1806. Hän jatkoi herttuana, kunnes Wienin kongressi julisti hänet ”Hannoverin kuninkaaksi” vuonna 1814.
Sairaus ja viimeiset vuodet

Yhdysvaltain vapaussota, sen poliittiset jälkiseuraukset ja perhehuolet asettivat Yrjö III:lle suuria henkisiä paineita 1780-luvulla. Vuosina 1788–1789 ja uudelleen vuonna 1801 esiintyneiden vakavien sairauskohtausten jälkeen Yrjö masentui pysyvästi vuonna 1810. Hän oli henkisesti sopimaton hallitsemaan hallituskautensa viimeisellä vuosikymmenellä. Hänen vanhin poikansa prinssi George toimi prinssihallitsijana (engl. prince regent) vuodesta 1811. Jotkut lääketieteen historioitsijat ovat sanoneet, että Yrjö III:n henkisen epävakauden aiheutti perinnöllinen fyysinen häiriö nimeltä porfyria.
Hänen nuorimman lapsensa ja seuralaisensa, prinsessa Amelian kuolema vuonna 1810 oli hänelle kova isku, jonka jälkeen Yrjön sairaus paheni huomattavasti vuonna 1811.
Hänen viimeisinä vuosinaan fyysiset ja henkiset voimat loppuivat ja hän sokeutui. Yrjö III kuoli 81-vuotiaana Windsorin linnassa 29. tammikuuta 1820 lähes 60 hallitsemisvuoden jälkeen, joka on kolmanneksi pisin Britannian historiassa. Hänen poikansa Yrjö IV, joka oli ollut prinssihallitsija vuodesta 1811 lähtien, seurasi häntä kuninkaana.
Kuningas fiktiossa

Yrjö III on kirjailijoiden suosima kuningas. Esimerkiksi C. S. Foresterin teoksessa Hornblower Turkin vesillä päähenkilö pääsee kuninkaan vastaanotolle amiraali sir John Jervisin, lordi St Vincentin, seurana. Alan Bennett on kirjoittanut Yrjö III:n mielenterveysongelmista kertovan näytelmän The Madness of George III ja siihen perustuvan elokuvan Hullu kuningas (1994), jossa pääroolia näyttelee Nigel Hawthorne.
Yrjö III esiintyy myös Lin-Manuel Mirandan Hamilton-musikaalissa, joka kertoo Yhdysvaltain perustaja-isän Alexander Hamiltonin elämästä.
Kuningas Yrjö III esiintyy fiktiivisenä hahmona TV-sarjassa Kuningatar Charlotte: Bridgerton-tarina, joka on suosittuun Bridgerton-sarjaan pohjautuva esiosa.
Yrjö III on Sir Peter Maxwell Daviesin monodraaman Eight Songs for a Mad King henkilö. Baritonille ja kuuden soittajan kokoonpanolle sävelletty teos käyttää runsaasti ns. laajennettuja laulutekniikoita ja vie esittäjän ihmisäänen käytön äärirajoille.
Huomioita

↑  Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas 1. tammikuuta 1801 lähtien Unionilain 1800 myötä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yrjö III Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Yrjö II | Ison-Britannian kuningas 1760–1801 | Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas 1801–1820 | Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas 1801–1820 | Seuraaja: Yrjö IV |
| Edeltäjä: Yrjö II | Irlannin kuningas 1760–1801 | Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas 1801–1820 | Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas 1801–1820 | Seuraaja: Yrjö IV |
| Edeltäjä: Yrjö II | Hannoverin vaaliruhtinas 1760–1814 | Hannoverin vaaliruhtinas 1760–1814 | Hannoverin kuningas 1814–1820 | Seuraaja: Yrjö IV |
| n k Britannian hallitsijat |
| --- | --- |
 Anna  Yrjö I  Yrjö II  Yrjö III  Yrjö IV  Vilhelm IV  Viktoria  Edvard VII  Yrjö V  Edvard VIII  Yrjö VI  Elisabet II  Charles III 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC 2  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Kuningas Yrjö III, Allan Ramsay 1762
Kuningas Yrjö III, Johann Zoffany 1771
Yrjö III ja kuningatar Charlotte kuuden vanhimman lapsensa kanssa, Johan Zoffany 1770
Yrjön ja Charlotten kolme nuorinta tytärtä: prinsessa Mary (vas. tamburiini kädessä), Sophia (oik. ylh.) ja Amelia (vauva).               John Singleton Copley 1785
Kuningas Yrjö III, William Beecheyn ateljee n. 1800
Kuningas Yrjö III, Johann Heinrich Hurter Thomas Gainsborough'n mukaan 1781
Therese Neumann

Therese Neumann (9. huhtikuuta 1898 – 18. syyskuuta 1962) oli saksalainen katolinen mystikko ja stigmaatikko. Neumann syntyi Konnersreuthin kylässä Baijerissa Saksassa. Hän asui siellä koko ikänsä. Hän syntyi suureen pienituloiseen perheeseen. Hän oli fransiskaanitertiaari.
Aiheesta muualla

Niilo Mäki : Eräs nykypäivien arvoitus. Therese Neumann - stigmatisoitu talonpoikaistyttö, Aamulehti, 19.02.1928, nro 49, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Therese Neumann
Käännös suomeksi