stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Creatures of Loviatar
Kappaleet

Whispers from Filthy Womb – 2.00
Precious Death – 4.31
Viper of the Frozen Ground – 4.16
Witness of Moonlight Mystery – 5.36
Louhi's Legacy – 4.18
Fullmoon Dream – 4.13
Kalman kevät – 4.33
Tuonelan lasten tanssi – 4.39
Melancholy – 3.54
Kalmisto – 2.01
Kokoonpano

Mirox – laulu, kitara
Shagul – kitara
Lues – basso
Fafner – rummut
Exitus – kosketinsoitin
Arvostelut

Imperiumi.net:
Sea of Tranquility:
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi The Creatures of Loviatar Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
The Creatures of Loviatar discogs.com -sivustolla
Tisrok

Tisrok, josta voidaan käyttää myös muotoa Tasbanin Tisrok, on hallitsija kuvitteellisessa valtiossa nimeltä Kalormen, joka kuuluu Narnia-kirjasarjan tärkeimpiin maihin. Tisrokin keksi Narnia-sarjan kirjoittanut C. S. Lewis. Tisrok asuu valtavassa palatsissa Tasban-nimisessä kaupungissa. Tisrok johtaa Kalormenin armeijaa. Tisrok on kuitenkin vain arvonimi, jota jokainen Kalormenin kuningas kantaa. Samalla tosin heistä jokaisen nimi on Tisrok, eikä kukaan muista monesko kyseinen Tisrok kenties on.
Tisrok on Kalormenin sotaisuudesta johtuen lähes poikkeuksetta sotaisa hallitsija. Kalormen käykin useita sotia rajanaapureitaan vastaan. Tisrokin tehtävä on johtaa itse armeijaa, sillä muuten tarkaaneista – eli kalormenlaisista ylimyksistä – voisi tulla liian mahtavia ja he voisivat syrjäyttää Tisrokin.
Tiibetinvuoripeippo

| Tiibetinvuoripeippo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Vuoripeipot Leucosticte
Laji::  sillemi
Kaksiosainen nimi
 Leucosticte sillemi  Roselaar, 1992 
Katso myös
   Tiibetinvuoripeippo Wikispeciesissä   Tiibetinvuoripeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiibetinvuoripeippo (Leucosticte sillemi) on Tiibetin alueella tavattava varpuslintu. Laji muistuttaa ulkoisesti paljon rakkavuoripeippoa (Leucosticte brandti).
Tiibetinvuoripeippo kuvattiin tieteelle kahdesta nykyisen Aksai Chinin alueelta, Karakorumin vuorilta syyskuussa 1929 pyydystetystä koiraspuolisesta yksilöstä. Täysikasvuinen ja nuori koiras löytyivät tasangolta 5 125 metriä merenpinnan yläpuolelta. Koska nuoren koiraan siivet eivät olleet kunnolla kehittyneet, sen arvellaan olleen peräisin lähistöllä sijainneesta pesästä. Molemmat linnut tallennettiin museonäytteiksi, mutta niiden huomattiin olevan omaa, aikaisemmin tuntematonta lajia vasta vuonna 1992.
Lajista ei vuonna 1929 tavatujen yksilöiden jälkeen tehty lainkaan havaintoja, kunnes kesäkuussa 2012 ranskalaiseen vaellusryhmään kuulunut luontokuvaaja sattumalta valokuvasi elävän tiibetinvuoripeipon Qinghain alueella Kiinassa.
Lajin elintavoista, yksilömäärästä tai levinneisyydestä ei tiedetä mitään. Tiedon puuttuessa sen kansainvälinen uhanalaisuusluokka on puutteellisesti tunnettu (DD).
Aiheesta muualla

ITIS (englanniksi)
Tiikerikatka

| Tiikerikatka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Katkat Amphipoda
Heimo::  Gammaridae
Suku::  Leväkatkat Gammarus
Laji::  tigrinus
Kaksiosainen nimi
 Gammarus tigrinus  Sexton, 1939 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiikerikatka (Gammarus tigrinus) on alun perin Pohjois-Amerikasta lähtöisin oleva äyriäinen, joka vieraslajina on levinnyt Itämereen ja muualle Eurooppaan ja syrjäyttänyt alkuperäistä lajistoa.
Tiikerikatka on suurimmillaan vähän yli senttimetrin mittainen ja näin Itämeressä alkuperäisinä eläviä Gammarus-suvun leväkatkoja pienempi. Sen kellertävä tai vihertävä ruumis on tyypillisesti tummien poikkijuovien kirjavoima. Tiikerikatka on lähes kaikkiruokainen toisin kuin Itämeren alkuperäiset kasvinsyöjäkatkat ja lisääntyy niitä tehokkaammin, useita kertoja vuodessa.
Tiikerikatkan alkuperäinen elinalue on Pohjois-Amerikan Atlantin rannikolla. Se ulottuu Floridasta Kanadan Saint Lawrence-joen suistoon. Kotiseudullaan tiikerikatka esiintyy alle 25 promillen suolapitoisuudessa, muttei makeassa vedessä. Laji ilmestyi Britteinsaarille 1930-luvulla ilmeisesti laivojen painolastivesien mukana.  Sittemmin 1960-luvulta lähtien se levisi edelleen Saksaan sekä tahallisten että tahattomien ihmistoimien ansiosta. Euroopassa tiikerikatka on menestynyt hyvin myös sisävesissä.
Vasta 1990-luvulta tiikerikatka on levittäytynyt erittäin nopeasti Itämeren rantavyöhykkeessä ja monin paikoin syrjäyttänyt alkuperäiset katkat. Puolan rannikot se valtasi vuoteen 2002 mennessä ja Länsi-Viron (Saarenmaan) 2004. Venäjällä Suomenlahden perukassa tiikerikatka tavattiin Koivistolta 2005 ja oli levittäytymässä itään 2006.
Suomessa tiikerikatkaa löydettiin ensi kerran vuonna 2003 Haminasta sekä paikallisesti runsaana Turusta. Vuonna 2007 sen todettiin esiintyvän Helsingin rannoilla paikoin jo muita katkoja yleisempänä.
Aiheesta muualla

ITIS: Gammarus tigrinus (englanniksi)
Theodor Wilhelm Löfström

Theodor Wilhelm Löfström (15. heinäkuuta 1859 Tampere – 29. tammikuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja lääkintöneuvos, joka laati uraa uurtaneen käsikirjan oikeuslääketieteestä.
Henkilöhistoria

Löftströmin vanhemmat olivat seppä Henrik Löfström ja Eva Kristina Palander. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1881, lääketieteen lisensiaatiksi 1886 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1892, väitöskirjan aiheenaan Zur Kenntniss der Digestibilität der gewöhnlichsten in Finnland einheimischen Getreidearten. 1883–1904 Löfström toimi assistenttina Helsingin yliopiston fysiologisen kemian laitoksella, harjoittaen samalla lääkärintointa. 1904 hänet nimitettiin lääkintöhallituksen lääkintöneuvokseksi. Löfström oli Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin perustajia, toimi 1888–1892 seuran varapuheenjohtaja sekä 1892 Duodecim-aikakauskirjan ja 1898 Terveydenhoitolehden päätoimittajana. Hänen ehkä tärkein kirjallinen saavutuksensa oli silti lähes 700-sivuinen uraa uurtanut teos Oikeuslääketieteellinen käsikirja Suomen lääkäreille (1901). Löfströmin puoliso vuodesta 1884 oli Olga Augusta Blomqvist (eronneet).
Kirjallinen tuotanto > Julkaisuja

Hätäleivästä. Kansanvalistus-seura, Helsinki 1892, 2. painos 1902
Zur Kenntniss der Digestibilität der gewöhnlichsten in Finnland einheimischen Getreidearten, väitöskirja. Helsingfors 1892
Oikeuslääketieteellinen käsikirja Suomen lääkäreille. Duodecim-seura, Helsinki 1901
Heikkohermoisuudesta : vuoden 1896 yliopistollisilla lomakursseilla. Otavan helppohintainen kirjasto n:o 125. Lomakurssi-luentoja 4. Otava 1902
Kirjallinen tuotanto > Suomennoksia

Carl Immanuel Qvist : Käsikirja rokotuksessa : Lääkintähallinnon toimesta kirjoitettu ; suom. Th. L-m. Lång, Helsinki 1887
Kuvallinen terveydenhoito-oppi ; toim. Robert Adolf Armand Tigerstedt ; kirj. Jacob Göransson ja muita. Duodecim-seuran toimituksia. Waseniuksen kirjakauppa, Helsinki 1893
Carl Jacob Agathon Göransson : Samarialaiskurssi : neuvoja avun antamiseen onnettomuuden tapauksissa ; esipuhe E. Edholm'ilta ; suom. Theodor Löfström. Otava, Kuopio 1895
Eliel Walter Kalixtus Laurén : Suomen farmakopean kasvirohdokset : farmakognosian alkeet, etupäässä aijotut apteekkioppilaille farmaseutitutkintoa varten ; suom. Theodor Löfström. Helsinki 1900
Mielisairaitten hoito : lyhyt opastus mielisairaitten hoitajille : tri Falkengerg'in ja Scholz'in mukaan  ; mukaellen suom. Theodor Löfström. Yrjö Weilin, Helsinki 1904
Aiheesta muualla

Arno Forsius : Löfström, Theodor Wilhelm (1859–1907) – eräs Suomen oikeuslääketieteen uranuurtajista (Arkistoitu – Internet Archive)
Tissemsilt

| Tissemsilt تسمسيلت, Tīsamsīlat |
| --- | --- |
 Tissemsiltin keskusaukio ja Bilal Ibn Rabahin moskeija (entinen kirkko).
 Tissemsilt
 Koordinaatit: 35°36′19″N, 1°48′47″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Tissemsilt
Piirikunta:  Tissemsilt
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  210 km²
Väkiluku (2018):  94 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tissemsilt (arab. تسمسيلت‎, Tīsamsīlat) on kaupunki ja Tissemsiltin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitse Oarsenisvuorten eteläpuolella Sersoun ylängöllä 225 kilometriä Algerista lounaaseen. Tissemsiltin kunnassa oli arviolta 94 800 asukasta vuonna 2018.
Tissemsiltin kunnan pintala-ala on 210 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Ammarin, pohjoisessa Sidi Abedin ja Ouled Bessemin ja idässä Khemistin kuntiin sekä etelässä Tiaretin maakuntaan. Ilmasto on semiaridi ja vuotuinen sademäärä 400–600 millimetriä.
Paikkakunta on saanut alkunsa ranskalaisten perustamasta maataloussiirtolasta, joka sai vuonna 1890 nimen Vialar. Siitä tuli kunta vuonna 1924 ja osa Tiaretin departementtia vuonna 1957.
Tissemsiltin kautta kulkee Tiaretin ja Boughezoulin välinen rautatie. Kaupungissa on puunjalostus- ja huonekaluteollisuutta. Ympäröivä maaseutu tuottaa viljaa, vihanneksia ja lihaa. Kaupungissa toimii Ahmed Ben Yahia El Wancharissin yliopisto.
Tiikerikaunosilmä

| Tiikerikaunosilmä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Suku::  Kaunosilmät Coreopsis
Laji::  tinctoria
Kaksiosainen nimi
 Coreopsis tinctoria  Nutt. 
Katso myös
   Tiikerikaunosilmä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiikerikaunosilmä eli tiikerinsilmä (Coreopsis tinctoria) on yksivuotinen asterikasvilaji, jota viljellään kesäkukkana. Se kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat yksi tai kaksi kertaa pariliuskaiset ja jakaantuneet lähes tillimäisen kapeisiin liuskoihin. Mykeröt ovat keltaiset ja tumman punaruskeat. Mykerön laitakukat ovat leveitä ja niiden tyvellä jyrkkä väriraja. Pähkylähedelmät ovat sukasellisia tai hampaallisia. Tiikerikaunosilmä esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa: Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Pohjois-Meksikossa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tiikerikaunosilmä – Coreopsis tinctoria
Tiikerikissa (romaani)

| Tiikerikissa> Il gattopardo |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Giuseppe Tomasi di Lampedusa
Kieli:  italia
Kustantaja:  Feltrinelli
Julkaistu:  1958
Suomennos
Suomentaja:  Tyyni Tuulio
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1959
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  270
ISBN:  951-0-17973-6 (4. p.)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tiikerikissa (Il gattopardo) on Giuseppe Tomasi di Lampedusan kirjoittama romaani. Käsikirjoitus löytyi sattumalta kirjailijan kuoleman jälkeen, ja kirja julkaistiin postuumisti.
Teoksen ensimmäinen versio ilmestyi Feltrinellin julkaisemana vuonna 1958, kun se oli jo joissakin kustantamoissa ehditty hylätä. Kirjailijan serkku alkoi kymmenen vuotta teoksen ilmestymisen jälkeen ajaa uutta versiota, ja se ilmestyi vuonna 1969 paremmin käsikirjoitusta vastaavana versiona. Vuonna 2002 ilmestyi kolmas versio, johon on liitetty Tomasin jäämistöstä löytyneitä käsikirjoituksen osia.
Teoksen on suomentanut Tyyni Tuulio, ja suomennoksen on julkaissut WSOY vuonna 1959. Suomennoksen esipuheen on kirjoittanut Roberto Wis.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat Sisiliaan 1860-luvulle Garibaldin vapaustaistelujen aikaan. Kirjan ruhtinas on todellinen historiallinen henkilö, oikealta nimeltään Giulio Tomasi, joka oli kirjailijan isoisän isä. Teos sai huomattavan italialaisen kirjallisuuspalkinnon Premio Stregan.
Aiheesta muualla

Tiikerikissa, Arvosteleva kirjaluettelo 4/1960
The Wretched Spawn

| The Wretched Spawn Cannibal Corpse |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. helmikuuta 2004
 Tuottaja(t): Neil Kernon
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 44.27
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Muut kannet
 Sensuroitu painos
Cannibal Corpsen muut julkaisut
| 15 Year Killing Spree 2003 | The Wretched Spawn 2004 | Kill 2006 |
The Wretched Spawn on Cannibal Corpsen yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2004.
Kappaleet

Severed Head Stoning – 1.45
Psychotic Precision – 2.57
Decency Defied – 2.59
Frantic Disembowelment – 2.51
The Wretched Spawn – 4.10
Cyanide Assassin – 3.11
Festering in the Crypt – 4.38
Nothing Left to Mutilate – 3.50
Blunt Force Castration – 3.27
Rotted Body Landslide – 3.24
Slain – 3.33
Bent Backwards and Broken – 2.58
They Deserve to Die – 4.44
Kokoonpano

George ”Corpsegrinder” Fisher – laulu
Jack Owen – kitara
Pat O’Brien – kitara
Alex Webster – bassokitara
Paul Mazurkiewicz – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Imperiumi: 5/10
Soundi:
Aiheesta muualla

The Wretched Spawn Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Wretched Spawn Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Thomas Fuller

Thomas Fuller
Thomas Fuller (1608 – 16. elokuuta 1661) oli englantilainen saarnaaja ja historioitsija.
Teoksia

1631, David's Heinous Sinne.
1639, The Histories of the Holly Warre, and history of the crusades.
1640 / 1647, Joseph's party-coloured Coat.
1642, The Holy State and Prophane State.
1650 / 1869, A Pisgah-sight of Palestine.
1651, Abel Redevivus.
1655, Church History of Britain.
1732, Gnomologia Adagies and Proverbs.
1868, The Poems and Translation in verse.
Worthies of England (postuumi).
A Pisgah-Sight of Palestine - Galleria
Icon Tabernaculi
Atria Templi Solominis
Terra Moriath
Terra Canaan
Pisgah-sight of Palestine
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Fuller Wikimedia Commonsissa
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Bailey, J. E. (1874), Life of Thomas Fuller (englanniksi)
Asher (Arkistoitu – Internet Archive)
Tka9

| Tka9 |
| --- | --- |
 Tka9 Tervolan rautatieasemalla.
Perustiedot
Tyyppi:  ratakuorma-auto
Liikennöitsijä:  Destia Rail Oy
Valmistaja:  Saalasti Oy
Lukumäärä:  1
Numerointi:  91901
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  80 km/h
Tka9 on Rautatieviraston myöntämä ratatyökoneiden kalustosarjatunnus. Kalustosarjaan kuuluu toistaiseksi yksi ratatyökone, Destian tytäryhtiön, rautateiden kunnossapitoon keskittyvän tytäryhtiön Destia Railin hallinnassa oleva Tka9 nro 91901. Kyseinen yksikkö sai Rautatieviraston hyväksynnän keväällä 2007.
Sarjan ensimmäinen yksikkö on Saalasti Oy:n valmistama, ja se on tyyppiä Railbear 330. Työkoneessa on Deutzin valmistama V6-moottori, teholtaan 330 kW. Yksikön suurin nopeus on 80 kilometriä tunnissa. Se on varustettu tilavalla ilmastoidulla ohjaamolla, jossa on kuljettajan lisäksi tilaa yhdeksälle henkilölle.
The Craving

| The Craving MD> 45 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Vintage Recorders & Fat Planet Studios
 Julkaistu: 23. heinäkuuta 1996 27. heinäkuuta 2004 (remasteroitu)
 Formaatti: CD, MC
 Tuottaja(t): Dave Mustaine
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 40.41 51.45 (uusintapainos)
 Levy-yhtiö: Slab (alkuperäinen) Capitol (uusintapainos)
The Craving on Megadethin laulaja-kitaristin Dave Mustainen, Fearin laulaja-kitaristin Lee Vingin, Kelly LeMieuxin sekä entisen Suicidal Tendenciesin sekä Alice Cooperin rumpalin Jimmy DeGrasson sivuprojektin MD.45:n ainoaksi jäänyt studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1996.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Dave Mustaine, ellei toisin mainittu.
Hell's Motel – 04.41 (san. Mustaine, Ving)
Day the Music Died – 04.37
Fight Hate – 02.50 (san. Ving)
Designer Behavior – 03.34
The Creed – 05.00
My Town – 03.07 (san. Mustaine, Ving)
Voices – 03.36 (san. Mustaine, Ving)
Nothing Is Something – 03.52 (säv. Mustaine, DeGrasso, Lemieux, Ving)
Hearts Will Bleed – 03.24 (san. Ving)
No Pain – 02.51 (san. Ving)
Roadman – 03.08 (san. Ving)
Kappaleet > Vuoden 2004 painoksen bonuskappaleet

Chutney – 04.22
-Segue – 01.24 (Instrumentaali)
The Creed – 05.20 (Megadethin demo)
Kokoonpano > Alkuperäinen kokoonpano

Lee Ving – laulu, huuliharppu
Dave Mustaine – kitara
Kelly LeMieux – basso
Jimmy DeGrasso – rummut
Kokoonpano > Vuoden 2004 remasteroidun version kokoonpano

Dave Mustaine – laulu, kitara
Kelly LeMieux – basso
Jimmy DeGrasso – rummut
Arvostelut

Soundi:
Toivo Kittelä

Toivo Johan William Kittelä (16. heinäkuuta 1903 Nurmijärvi – 26. toukokuuta 1974 Kemi) oli suomalainen opettaja, kouluneuvos ja rehtori.
Kittelän vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Johan Vilhelm Kittelä ja Henriika Vilhelmiina Sakselin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1921 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1923 ja filosofian maisteriksi 1924. Opiskeluaikanaan Kittelä oli Ylioppilaslehden toimitussihteerinä.
Kittelä oli 1924–1926 Kemin Suomalaisessa Yhteiskoulussa suomenkielen ja historian opettajana ja sitten Kemin yhteislyseossa ja Kemin lyseossa suomenkielen vanhempana lehtorina 1926–1967 sekä lyseon rehtorina 1934–1967. Hän toimi Lapin maakuntaliiton sihteerinä 1945–1948 ja jatkosodan aikana kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön nuorten työkeskuksen johtajana 1942.
Kittelä oli muun muassa Kemin kaupungin kansakoulujen johtokunnan puheenjohtajana 1936–1943 ja 1946–1951, Kemin kirjaston johtokunnan puheenjohtajana 1949–1970 ja Lapin läänin avustustoimikunnan jäsenenä 1944–1945.
Toivo Kittelän veli oli toimittaja Mauri Kittelä.
Teoksia

Kemin suomalainen yhteiskoulu, yhteislyseo ja lyseo 1897-1947 teoksessa Kemin suomalainen yhteiskoulu, yhteislyseo ja lyseo 1897-1947. Lahti 1947
Aineiden korjaamisesta. Virittäjä, Kotikielen seuran aikakauslehti nro 55, 1951
Toimitustöitä

Lapin maakuntaliiton vuosikirjat 1945-1947
Traóstalos

| --- | --- |
Tyyppi:  vuorenhuippupyhäkkö (en) 
Sijainti:  Siteía, Lasíthi, Kreeta, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  515 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Traóstalos (kreik. Τραόσταλος) on vuori ja minolaisaikaisen vuorenhuippupyhäkön arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Siteían kunnassa noin 1,6 kilometriä itään Azokéramoksen kylästä. Vuoren korkeus on 515 metriä.
Vuorelta on laaja näköala itäiselle Kreetalle sekä ympäröivälle merialueelle. Vuorenhuippupyhäkkö on ollut käytössä sekä vanhalla että uudella palatsikaudella eli noin ajalla 1900–1425 eaa. Se on sijainnut Káto Zákroksen palatsikeskuksen ja Rousolákoksen (Palaíkastro) asutuksen puolessa välissä. Vuorelta on löydetty muun muassa kolmen pienen kulttirakennuksen jäänteet. Alueelta on löydetty myös muun muassa kivisiä alttareita sekä vuorenhuippupyhäköille tyypillisiä savisia ihmis- ja eläinfiguriineja sekä muita saviesineitä.
Traóstaloksen kaivaukset alkoivat Kostís Daváraksen johdolla vuosina 1963–1964 sekä uudelleen vuonna 1978. Stélla Chrysouláki jatkoi kaivauksia vuonna 1995.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Traóstalos Wikimedia Commonsissa
Thomas Friman

Thomas (Tuomas) Friman (4. heinäkuuta 1821 Lahdenpohja, Jaakkima – 24. heinäkuuta 1886 Jaakkima) oli suomalainen Pietarissa asunut koulun opettaja, toimittaja, kirjailija ja kansanvalistaja.
Frimanin vanhemmat olivat kauppias Gustaf (Kustaa) Friman ja Heleena Pietarintytär Majuri. Frimanin isoisä Thomas oli virolainen maaorja joka oli ottanut sukunimen Friman kun hänen isäntänsä kreivi Mihail Larionovits Vorontsov vapautti hänet ja lähetti valvomaan omistamiaan lahjoitus­maita Jaakkimassa. Frimanin isä Gustaf taas muutti kauppiaaksi Pietariin riitauduttuaan isänsä kanssa.
Thomas Friman kävi Pietarissa kirkkokoulua vuoteen 1837 saakka ja suoritti työn ohella opettajan tutkinnon 1843. Friman toimi Pietarin merikadettikoulun kirjastonhoitajan apulaisena 1837–1844, Pietarin luterilaisen Pyhän Marian kirkkokoulun opettajana ja johtajana 1844–1879 sekä suomen ja viron kielten opettajana Pietarin ortodoksisessa hengellisessä seminaarissa. Vuodesta 1879 alkaen hän toimi eläkkeelle jäätyään maanviljelijänä vuonna 1866 ostamallaan Annalan tilalla kotipitäjässään Jaakkimassa.
Friman oli toimittajana Pietarin Sunnuntailehdessä 1871–1873 ja Pietarin Lehdessä 1874–1879. Hän kirjoitti myös itse kertomuksia joita julkaistiin muun muassa näissä lehdissä. Friman käytti kertomuksissaan aluksi Jaakkiman murretta, ja hän kannattikin alkuaan suomen kirjakielen kehittämistä itämurteiden pohjalta. Hän oli kirjeenvaihdossa K. A. Gottlundin kanssa ja kirjoitti myös Gottlundin julkaisemiin lehtiin. Vuonna 1874 Friman julkaisi Pietarin Lehdessä lyhyen omaelämäkertansa jonka hän oli kirjoittanut nimimerkillä Taneli Äkäpää.
Vuonna 1849 Friman kirjoitti novellin Suomen rahwaan olo Pietarissa : to'ellinen tapaus. Novelli sai aikaan suuren kohun Suomessa sillä siinä Friman väitti että suurin osa Pietarin kerjäläisistä oli kotoisin Suomesta. Frimanin novelli ja samoihin aikoihin ilmestynyt Antti Rädyn suomentama Kertomus Wilhelmi Tellistä ja Sweitsinmaan vapauttamisesta olivat luultavasti myötävaikuttamassa vuonna 1850 annettuun kieliasetukseen jossa kiellettiin julkaisemasta suomen kielellä muuta kuin uskonnollista ja taloudellista kirjallisuutta.
Friman oli kiinnostunut myös kouluopetuksen järjestämisestä maaseudulla ja hän laati 1846 suunnitelman tällaisen opetuksen järjestämisestä Laatokan Karjalan ortodoksiseurakunnissa. Hän suomensi myös omasta aloitteestaan noin 1 200 sivua ortodoksisen kirkon uskonnollisia tekstejä muun muassa kirkkoslaavinkielisen papin käsikirjan (Palvelu-kirja Jalo-uskoisessa kirkossa, 1862) sekä sakramenttien toimitukset sisältävän Tarve-kirjan eli euhologionin (1867).
Friman oli naimisissa vuodesta 1843 Anna Jokelinin (aiemmin Hupner) kanssa. Heillä oli 14 lasta.
Teoksia

Aalto-järveläiset, kertomus.  1847
Pohjoinen palaa : eli kirjallisia huvituksia suomalaisillenki : 1. leimaus: Gempt : Sisaren sukkeluus ; 2. leimaus: Thomas Friman : Tutkintoja suomenkielestä.   Gottlund, Helsinki 1848
Tutkintoja Suomen kielestä. 1848
Satuja. Lukemisia Suomen rahvaalle Viipurista 2.    Clouberg, Viipuri 1849
Suomen rahwaan olo Pietarissa : to'ellinen tapaus. Lukemisia Suomen rahvaalle Viipurista 3.    Clouberg, Viipuri 1849 (Teos digitaalsessa muodossa Doriassa)
Suomennoksia

Keisarin ja patriarhojen kirjoitukset Pyhimmän Synoodin asettamisesta itäisen kathoollisen kirkon Jalouskoisen tunnustuksen selityksen kanssa, venäjästä suomenti Th. Friman.    Keis. Tieto-akademian kirjapräntti, Pietari 1849, näköispainos Ortokirja, Joensuu 1990
Lavea jalouskoisen itäisen kathoolisen kirkon ristillinen katehisis : tutkittu ja hyväksi nähty pyhimmältä hallitsevaiselta synoodilta, venäjästä suomenti Th. Friman.    Keis. Tieto-akademian kirjapräntti, Pietari 1849, näköispainos Ortokirja, Joensuu 1990
Ripin sääntö keskenkasvuisille, jalouskoisesta tunnustuksesta, slavänistä suomenti Th. Friman.     Keisarillisen Tieto-Akademian Kirjaräntti, Pietari 1849, näköispainos Ortokirja, Joensuu 1991
Palvelu-kirja jalo-uskoisessa kirkossa.     Pyhimmän hallitsevaisen synodin kirjapaino, Pietari 1862, näköispainos Ortodoksisen kirjallisuuden julkaisuneuvosto, Joensuu 1991
Tarvekirja jalouskoisessa kirkossa.   1867