Korean historia
Japanin siirtomaana (1910–1945) > Sotatoimien tukialue

Kun Kiinan ja Japanin välinen sota syttyi vuonna 1937, Koreasta tuli japanilaisten joukkojen merkittävä tukialue. Sodan sytyttyä myös japanilaistamistoimet kiihtyivät jälleen. Japani otti tavoitteekseen koko maan mobilisoimisen sotatoimia varten. Tähän liittyi se, että Korea piti saada tiiviisti liitettyä Japaniin tavallisena Japanin maakuntana. Koreankielinen opetus kiellettiin vuonna 1937, ja kaikki opetus annettiin vain japaniksi. Korealaisia kehotettiin myös ottamaan japanilaiset nimet. Keisarillisen Japanin armeijaan värvättiin korelalaisia vapaaehtoisia Kiinaa vastaan käytävään sotaan, ja vuonna 1943 asevelvollisuudesta tehtiin korealaisille pakollista. Myös kulttuurisesti korealaiset pyrittiin sulauttamaan Japaniin. Shintolaisia temppeleitä perustettiin ympäri Koreaa, ja seremonioihin osallistuminen tuli pakolliseksi.
Osana Japanin sotaan valmistautumista, 1930-luvulla Koreassa aloitettiin laaja teollistamisohjelma, jotta saatettiin tuottaa raaka-aineita ja puolivalmisteita Japanin raskaalle teollisuudelle. Korean teollistuminen oli nopeaa, kun vuonna 1919 teollisuudessa työskenteli vain noin 50 000 ihmistä, vuonna 1945 heitä oli jo pari miljoonaa. Korealaisten työläisten palkka oli alle puolet japanilaisten työläisten keskipalkasta ja työaikakin oli huomattavasti pidempi. Koreaan syntyi myös runsaasti uusia teollisuusyrityksiä, jotka suurimmaksi osaksi olivat japanilaisten zaibatsujen omistamia.
Suurimmalle osalle korealaisista Kiinan ja Japanin välisen sodan aikakausi merkitsi synkintä jaksoa Korean japanilaisvallan aikana. Kiinan ja Japanin välisen sodan kuluessa korealaisia alettiin ottaa myös pakkotyöhön Korean ulkopuolelle. Vuonna 1944 korealaisista 16 prosenttia, yhteensä noin neljä miljoonaa, oli lähetetty pakkotyöhön. Erityinen pakkotyön muoto oli korealaisten naisten ottaminen japanilaissotilaiden lohtunaisiksi. Tähän pakkoprostituutioon pakotettiin ainakin 20 000 korealaisnaista.
1920-luvun vapaampi kausi oli antanut mahdollisuuden erilaisten liikkeiden muodostumiselle. Kommunistinen ideologia oli saanut jalansijaa Koreassa 1920-luvulla ja vuonna 1925 perustettiin Soulissa Korean kommunistinen puolue (KCP). Yksi sen perustajista oli Pak Hon-yong, jos tauli myöhemmin Etelä-Korean kommunistijohtaja. Samoihin aikoihin syntyi myös kansallismielisiä korealaisryhmiä, joiden merkkihenkilöitä olivat Syngman Rhee ja Kim Gu. Japanilaiset kuitenkin tukahduttivat kommunistien toiminnan 1920-luvun loppuun mennessä. Lisäksi Japanin 1930-luvulla valtaan noussut militaristinen hallinto kukisti käytännössä kaiken Korean sisäisen vastarinnan.  Se tarkoitti, että korealaisten japanilaisvastainen toiminta keskittyi yhä enemmän ulkomaille. Otollisimman ympäristön japanilaisvastaiselle toiminnalle oli Kiina, joka oli joutunut Japanin aggression kohteeksi 1930-luvulla. Osa korealaisista liittoutui Kiinan Guomindang-hallinnon kanssa, mutta myös kommunistien johtamaan japanilaisvastaiseen liikkeeseen liittyi runsaasti korealaisia. Etenkin Mantšuriassa asui runsaasti korealaisia ja he muodostivat sekä kansallismielisiä, että kommunistisia vastarintayksikköjä. Tulevaisuuden kannalta merkittävimmäksi muodostui kiinalaisten kommunistien alaisuudessa taistellut ryhmä, jonka yksi johtajista oli Kim Il-Sung.
Korealaiset japanilaisvastaiset sissiliikkeet eivät kyenneet kehittymään kansannousuksi ja Japani kykeni kukistamaan Korean raja-alueiden liikehdinnän. Jotkut sisseistä pelastautuivat Neuvostoliiton puolelle, yksi heistä oli Kim Il-sung. Kim Il-sung oli Mantšuriassa toimineen sissidivisioonan komentaja. Hän ei ollut erityisen korkea-arvoinen, mutta hän todennäköisesti sattui olemaan korkea-arvoisin korealaisjohtaja niistä, jotka säilyivät hengissä eivätkä antautuneet japanilaisille. Sekä Etelä-Korean että Pohjois-Korean varhaisissa vaiheissa on myyttejä sissien vastarinnasta. Pohjoiskorealaisessa mytologiassa Kim voitti japanilaiset yksin, kun taas Etelä-Korea väittää että Kim oli huijari. Kim Il-sungin saavutuksiin kohdistuva ylenpalttinen liioittelu pohjoiskorealaisessa propagandassa on johtanut siihen, että hänen todelliset tekonsakin on saatettu kyseenalaisiksi, etenkin Etelä-Koreassa.
Kiina sai sodassa Japania vastaan aluksi tukea vain Neuvostoliitolta. Japanin hyökkäys hyökkäys Pearl Harboriin 1941 sai myös Yhdysvallat liittymään Japanin vastaiseen rintamaan ja Kiinan ja Japanin välinen sota kytkeytyi tiiviimmin osaksi toista maailmansotaa. Japani ei sodan edetessä kyennyt vastaamaan liittoutuneiden sotilaallisiin voimavaroihin ja sen sotaonni alkoi kääntyä.