stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lada Toljatti
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> # | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Aleksandr Truškov | L | 2026 | Moskova, Venäjä |
| 20 |  | Maksim Tretjak | L | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 90 |  | Konstantin Volkov | L | 2025 | Murmansk, Venäjä |
| Puolustajat> # | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 4 |  | Marsel Ibragimov | R | 2026 | Kazan, Venäjä |
| 8 |  | Denis Barantsev (A) | L | 2026 | Toljatti, Venäjä |
| 15 |  | Jevgeni Kalabuškin | L | 2025 | Stupino, Venäjä |
| 42 |  | Vladislav Sjomin (A) | L | 2026 | Nižni Tagil, Venäjä |
| 47 |  | Jegor Morozov | L | 2026 | Perm, Venäjä |
| 55 |  | Maksim Berezin (A) | L | 2026 | Iževsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 57 |  | Aleksandr Sevostjanov | R | 2025 | Jekaterinburg, Venäjä |
| 61 |  | Karim Vafin | L | 2025 | Kazan, Venäjä |
| 92 |  | Magomed Šarakanov | L | Laina | Pietari, Venäjä |
| 98 |  | Gleb Semjonov | L | 2025 | Naberežnyje Tšelny, Venäjä |
| Hyökkääjät> # | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 10 |  | Mihail Fisenko (C) | L | KH | 2025 | Magnitogorsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 12 |  | Arhip Nekolenko | R | KH | 2025 | Marjino, Venäjä |
| 18 |  | Dmitri Kugrišev | R | LH | 2025 | Balakovo, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 19 |  | Jegor Tšernikov | L | KH | 2026 | Nižnevartovsk, Venäjä |
| 23 |  | Vladislav Tšervonenko | L | OLH | 2026 | Habarovsk, Venäjä |
| 24 |  | Rafael Bikmullin | R | VLH / KH | 2026 | Nižnekamsk, Venäjä |
| 25 |  | Ivan Romanov | L | LH | 2026 | Penza, Venäjä |
| 27 |  | Pavel Koltigin | L | KH | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 36 |  | Anthony Camara | L | LH | 2025 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 43 |  | Aleksei Ožgihin | L | VLH | 2026 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 50 |  | Danil Jurtaikin | R | VLH | 2025 | Belovo, Venäjä |
| 63 |  | Jevgeni Grošev | L | VLH / KH | 2026 | Samara, Venäjä |
| 66 |  | Nikita Mihailov | L | OLH / KH | 2025 | Toljatti, Venäjä |
| 70 |  | Aleksandr Volkov | R | KH / OLH | Laina | Ljubertsy, Venäjä |
| 81 |  | Nikita A. Popugajev | R | VLH | 2026 | Moskova, Venäjä |
| 84 |  | Andrei Altibarmakian (A) | L | OLH | 2026 | Pietari, Venäjä |
| 88 |  | Artjom Ivanjuženkov | L | VLH | 2025 | Podolsk, Venäjä |
| 93 |  | Danila Moisejev | L | VLH / KH | 2026 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 95 |  | Aleksandr Gosudarev | R | VLH | 2026 | Novokuznetsk, Venäjä |
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Oleg Brataš
Apuvalmentaja: Maksim Semjonov
Apuvalmentaja: Pavel Zubov
Maalivahtivalmentaja: Aleksei Semjonov
Videovalmentaja: Roman Šihanov
Videovalmentaja: Artur Sirazijev
Fysiikkavalmentaja: Valeri Balabanov
Kehitysvalmentaja: Jakov Ratšinski
Huoltopäällikkö: Aleksandr Rybijev
Toimitusjohtaja: Aleksandr Tšebotarjov
Apulaistoimitusjohtaja: Igor Grigorenko
Urheilutoimenjohtaja: Rafik Jakubov
Kykyjenetsinnänjohtaja: Maksim Katkov
Joukkueenjohtaja: Jevgeni Puškar
Lähde: EliteProspects
Työväen Järjestönuorten Liitto

| Työväen Järjestönuorten Liitto |
| --- | --- |
Perustettu:  1917
Lakkautettu:  1930
Tyyppi:  poliittinen varhaisnuorisojärjestö
Toimiala:  opintotoiminta
Päämaja:  Sirkuskatu 5
Toiminta-alue:  Suomi
Kattojärjestö:  Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (1917–) Suomen sosialistinen työväenpuolue (–1923) Sosialistinen työväen ja pienviljelijöiden vaalijärjestö (1924–1930)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Työväen Järjestönuorten Liitto (TJN) oli suomalainen sosialistinen varhaisnuorisojärjestö. Liitto perustettiin SDP:n alaisuuteen vuonna 1917, mutta 1920-luvulla se toimi yhteistyössä sosialististen ja kommunististen järjestöjen kanssa. Vuonna 1930 viranomaiset kielsivät liiton toiminnan ja järjestön aktiivit vangittiin. Liitto oli tarkoitettu alle 16-vuotiaille.
Järjestönuorten Liiton Kannatusjärjestö oli Suomen Ammattijärjestön ja ammattiliittojen muodostama lapsityön tukiorganisaatio.
Historia > Perustaminen

Suomen Sosialidemokraattisella Puolueella ei ollut varhaisnuorisojärjestöä sen jälkeen, kun viranomaiset lakkauttivat Ihanneliiton vuonna 1912. Toimintaa alettiin käynnistää uudelleen vuoden 1916 eduskuntavaalien jälkeen. Aktiivisia asiassa olivat varsinkin sosialidemokraattisten nais- ja nuorisoliittojen toimijat. Vuonna 1917 muodostettiin Työväen Järjestönuorten Valtuuskunta, johon tuli edustajia nais-, nuoriso- ja raittiusliitoista. Puheenjohtajana toimi raittiusliiton Jussi Tuominen. Sääntöjä luonnosteli sihteeri Jussi Railo, joka otti mallia varsinkin partioliikkeestä. Saatuaan työnsä tehtyä valtuuskunta julkaisi Railon kirjoittaman Järjestöpojat ja järjestötytöt -ohjekirjasen sekä vetoomuksen, jossa kehotettiin ohjaamaan lapset uuteen järjestöön, pois porvarillisen kasvatuksen, partioliikkeen ja pyhäkoulujen vaikutuspiiristä.
Suomen Työväen Järjestönuorten Liiton perustava kokous pidettiin 7. lokakuuta 1917 Helsingin työväentalolla, jonne kerääntyi 60 kutsuttua edustajaa maan eri puolilta. Kokous hyväksyi säännöt, joiden mukaan liiton tarkoituksena oli yhteenliittää
”työväenluokan lapset ja varhaisnuoret kautta maan, kasvattaa heissä yhteenkuuluvaisuuden tunnetta, järjestyskykyä ja kuntoisuutta, pyrkimystä työskennellä itsensä ja sorrettujen toveriensa puolustamiseksi ja halua kehittyä tietoiseksi, taitoiseksi ja siveellisesti lujatahtoiseksi taistelijaksi uuden, paremman yhteiskunnan luomiseksi.”
Liiton perusyksikköjä olivat joukkueet ja osastot, piirijärjestöt huolehtivat aluetoiminnasta. Jo ennen liiton varsinaista perustamista, kesällä 1917, oli toiminnassa 25 osastoa, joihin kuului noin 9 300 jäsentä. Perustamisen aikoihin jäseniä oli noin 20 000 ja muutama kuukausi myöhemmin 24 000. Opetustyö kuului alkuaikojen TJN:n ohjelmaan, mutta (toisin kuin Ihanneliitossa) se rajattiin koskemaan vain koulunsa päättäneitä. TJN järjesti myös monenlaista kilpailutoimintaa.
Sisällissodan alkaminen tammikuussa 1918 vaikeutti liiton toimintaa, mutta punaisten hallitsemilla alueilla järjestettiin muun muassa lastenjuhlia ja hiihtokilpailuja. Sodan päätyttyä toiminta tyrehtyi. Monet liiton aktiivit joutuivat vankileireille ja jäivät orvoiksi tai erotettiin vanhemmistaan.
Historia > Uusi alku

Yksittäiset järjestönuorten osastot aloittivat toimintansa uudelleen jo syksystä 1918 alkaen. Keväällä 1919 perustettiin liiton toiminnan uudelleenkäynnistämistä valmistelemaan nuoriso-, nais- ja raittiusliiton edustajista koostunut toimikunta, ja toiminta käynnistyi syksyllä. TJN:n toinen edustajakokous pidettiin 28.–29. huhtikuuta 1920 Helsingissä. Kokous hyväksyi liitolle uudet säännöt ja ohjelman, jossa tavoitteeksi asetettiin sosialistiseen maailmankatsomukseen perustuvan luokkatietoisuuden alkeiden opettaminen. Partioliikkeeltä kopioiduista toimintamuodoista luovuttiin, koska sotilaallisluonteisen kasvatuksen nähtiin vahingoittaneen liiton toimintaa. Retkeily vaihtui opetustunteihin, joiden sisältöä olivat muun muassa leikit, voimistelu, laulu, piirustus, matematiikka, yhteiskuntaoppi, historia ja luonnontieteet. Lapset esittivät tunneilla oppimiaan leikkejä ja tansseja työväenjärjestöjen iltamissa.
Sisällissodan jälkeen tapahtunut työväenliikkeen jakautuminen vaikutti myös varhaisnuorisotyöhön. Kiellettyä Suomen kommunistista puoluetta ja julkista Suomen sosialistista työväenpuoluetta tukeneet radikaalit saivat enemmistön Suomen sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa, jonka aktivistit johtivat myös järjestönuoria, joten TJN jäi laitavasemmiston käsiin. SDP katkaisi suhteensa järjestönuoriin, ja lopetti taloudellisen tuen maksamisen.
Historia > Radikalisoituminen

TJN:n kolmas liittokokous pidettiin 9. maaliskuuta 1922 Helsingissä. Kokous päätti aloittaa läheisen yhteistyön Työväen raittiusliiton kanssa. TJN liittyi TRL:n jäseneksi, liittojen toimistot olivat samassa huoneessa ja ne perustivat yhteisiä piirijärjestöjä sekä osastoja. Paikalliset olosuhteet ratkaisivat sen, kummalla nimellä toimintaa järjestettiin. Loppuvuonna 1922 muodostettiin SSTP:n, nuorisoliiton ja naisliiton edustajista koostunut Sosialistinen lastentyövaliokunta koordinoimaan varhaisnuorisotoimintaa.
Vuonna 1923 valtio kielsi SSTP:n, nuorisoliiton ja naisliiton toiminnan. Järjestöjen johtajat vangittiin, jolloin myös TJN:n toiminta lamaantui, koska sen johtavat aktivistit olivat pitkälti samoja kuin nuorisoliitossa. Vielä pahempi isku toiminnalle saatiin saman vuoden elokuussa, kun sosialidemokraattisen nuorisoliiton seuraajaksi perustetun Suomen Sosialistisen Nuorisoliiton johto pidätettiin, järjestönuorten toimisto suljettiin ja asiakirjat takavarikoitiin. Toiminta alkoi pian uudelleen Sosialistisen Nuorisoliiton nimen alla, mutta SNL koki edeltäjiensä kohtalon marraskuussa 1925. Monia järjestönuorten aktivisteja vangittiin, mutta itse liittoa ei lakkautettu.
SKP:n puoluekokous päätti heinäkuussa 1925, että TJN:n tuli toimia (salaisen) Suomen kommunistisen nuorisoliiton aktiivien johtamana. SKNL:n tehtäväksi annettiin TJN:n linjan radikalisoiminen ja toiminnan laajentaminen kouluihin. Vuoden 1926 liittokokouksessa TJN:n johdosta syrjäytettiin naisliiton vanhemmat toimijat ja tilalle tuli nuorisoliittolaisia. TJN alkoi irtautua myös raittiusliiton vaikutusvallasta. Järjestönuorille perustettiin kannatusyhdistys, jonka avulla vasemmistolaiset järjestöt tukivat lapsitoimintaa taloudellisesti. TJN:n jäsenmäärä lähti nousuun. Vuonna 1928 jäseniä oli 3 700 ja vuotta myöhemmin 6 000.
Vuoden 1928 edustajakokous päätti palata partioliikkeeltä tuttuihin toimintamuotoihin. Liitto otti käyttöön yhtenäiset järjestöasut ja tervehdykseksi omaksuttiin kansainvälisen esimerkin mukaisesti "Työväen asiain puolesta aina valmiit!" Liiton toiminta laajeni muutenkin. Ohjelmaan tulivat muun muassa näytelmät, retket ja ompeluseurat. Ohjelmanumerojen materiaalia kirjoitettiin aktiivisesti itse, mutta myös käännettiin ja sovitettiin uusiksi. Järjestönuorten laulukirja ilmestyi 1929. Vuonna 1929 lapsille järjestettiin 24 kesäleiriä, joihin osallistui yhteensä noin tuhat järjestönuorta. Monet kaupunkilaislapset pääsivät ensi kerran maaseudulle, kun järjestönuoret tekivät retkiä.  TJN järjesti kesäsiirtolatoimintaa punaorvoille yhteistyössä Valtiollisten vankien huoltoyhdistyksen kanssa. Vuoden 1929 aikana liitto kampanjoi ahkerasti lapsityöntekijöiden oikeuksien puolesta. TJN järjesti esimerkiksi kokouksia, joissa työssäkäyvät lapset kertoivat oloistaan.
Historia > Lakkauttaminen

Vuoden 1929 aikana TJN alkoi osallistua aktiivisemmin päivänpolitiikkaan. Lapset levittävät muun muassa lentolehtisiä ja vaalimainoksia sekä myivät postikortteja poliittisten vankien hyväksi. Keväällä 1929 oikeistolehdistössä kuten Uudessa Suomessa, Iltalehdessä ja Helsingin Sanomissa alkoi esiintyä voimakasta arvostelua TJN:ää kohtaan. Liiton lakkauttamista vaadittiin. Vappumarsseilla poliisi takavarikoi lasten omat tunnukset. TJN varautui haasteeseen siirtämällä omaisuutta turvallisempiin säilytyspaikkoihin. TJN:n tilaisuuksia alettiin häiritä. Vappumielenosoituksissa pidätettiin ja pahoinpideltiin järjestönuoria ja liiton ohjaajia. Liiton seitsemäs edustajakokous pidettiin helluntaina 1930 Vaasassa. Kokous käsitteli muun muassa lasten työssäkäyntiä ja opettajien mielivaltaa. Välittömästi kokouksen jälkeen Valtiollinen poliisi suoritti kotietsinnän liiton toimistossa, jonka ovet suljettiin ja järjestö haastettiin oikeuteen. Sisäasiainministeriö kielsi toiminnan jatkamisen 2. syyskuuta 1930 ja Helsingin raastuvanoikeus määräsi järjestön lakkautettavaksi 31. tammikuuta 1931. TJN:n jutun yhteydessä ei pidätetty henkilöitä.
Julkisen toiminnan osoittauduttua mahdottomaksi siirrettiin lapsitoiminta maanalle. TJN:n ja SKNL:n johtohenkilöt päättivät muodostaa salaisia 4-8 henkilön pioneerisoluja, jotka toimivat kouluissa, työpaikoilla ja kaduilla. Julkista toimintaa järjestettiin esimerkiksi retkeily- ja urheilukerhojen muodossa. Toimintaa organisoi SKNL:n keskuskomitean pioneerijaosto, jonka keskeisiä henkilöitä olivat Neuvostoliitossa pioneeriohjaajakoulutusta saaneet Mirjam Tiilikainen ja Impi Anttila. Vuonna 1931 pioneereille alettiin rakentaa maanlaajuista keskusorganisaatiota (Pioneerijärjestö). Vuonna 1934 SKNL antoi pioneerityöstä ohjeet, joiden mukaan jokaisessa liiton solussa tuli olla pioneerityöstä vastaava henkilö. Pioneerit toimivat SKP:n ja SKNL:n lähetteinä, levittivät kouluihin propagandaa ja avustivat poliittisia vankeja. Järjestön koko maahan levinneestä Pioneeri-lehdestä otettiin noin 500 kappaleen painoksia. Pioneeritoiminta oli voimakkainta suurimmissa kaupungeissa. SKNL:n keskuskomitea päätti lopettaa pioneerityön vuodenvaihteessa 1934–1935, koska se koettiin liian vaaralliseksi lapsille.
Kerhotoiminta

Osastojen yhteydessä toimi muun muassa pyramidi-, tekstaus-, käsityö-, kirjoitus-, punalippulais-, esperanto-, näytelmä-, joukkolausunta-, voimistelu- ja laululeikkikerhoja sekä lauluryhmiä. Osa kerhoista oli tarkoitettu vain tytöille, pojille tai alle 10-vuotiaille.
Kansainvälinen toiminta

Liitto oli yhteydessä eri maiden pioneerijärjestöjen kanssa. Kansainvälisessä kirjeenvaihdossa käytettiin esperantoa. Liitto järjesti tapahtumia kansainvälisellä (työläis)lastenviikolla.  Järjestönuorten leireillä vieraili muun muassa saksalaisia ja ruotsalaisia lapsia.
Julkaisut

Kesällä 1917 julkaistiin Jussi Railon Järjestöpojat ja järjestötytöt -kirjanen, jossa oli liittoa valmistelleen toimikunnan ohjeita lapsityöhön. Päivitetyt toimintaohjeet julkaistiin 1929 teoksessa Järjestönuoren käsikirja.
Kesäkuussa 1920 TJN julkaisi yhteistyössä TRL:n kanssa näytenumeron Järjestönuori-lehdestä. Sen seuraava numero ilmestyi vasta vuoden päästä. Syyskuusta 1922 alkaen liitto julkaisi lehteä Työläislapsi. Sen nimeksi vaihdettiin kuitenkin pian Varhaisnuori, ja julkaisijaksi tuli raittiusliitto. Raittiuteen keskittyminen ei tyydyttänyt järjestönuorten johtoa, joten alkuvuonna 1923 alettiin julkaista omaa Punalippu-lehteä. Punalipun virallinen julkaisija oli Työväen Kirjallisuuden Edistämiskeskus. Lehteä toimittivat muun muassa Väinö Vuorio ja Armas Äikiä. Punalipun ilmestyminen keskeytyi ensimmäisen kerran jo keväällä 1923, kun vasemmistolaisten järjestöjen johtavat toimijat vangittiin. TJN:n viides edustajakokous 1928 päätti ottaa taloudellisesti kannattamattoman ja levikinlaskusta kärsineen Punalipun suoraan liiton alaisuuteen. Päätoimittajaksi valittiin Aino Kavenius. Levikki alkoi jälleen nousta. Vuonna 1928 lehden painos oli 3 000 ja vuotta myöhemmin 5 000.
Johto > Puheenjohtajat

Vilho Karinen
Hellä Järveläinen ?–1929
Johto > Sihteerit

Emil Lindahl
Niilo Kavenius 1927–1930
Osastot

Liittoon kuului hieman yli sata osastoa, jotka lakkautettiin tuomioistuimissa 1930-luvun alussa. Osastot eivät olleet rekisteröityjä yhdistyksiä. Liitolla ei ollut toimintaa suomenruotsalaisten keskuudessa.
1 Turku
2 Helsingin työväenyhdistys
3 Hyvinkää
4 Riihimäki
5 Viipuri
6 Vuorela
7 Oulu
8 Lahti
9 Kuopio
10 Pispala
11 Vaasa
12 Kotka
13 Tampere
14 Pietarsaari
15 Enso
16 Parkkarila
17 Malmi
18 Kemi
19 Karihaara
20 Raittiusyhdistys Koitto
21 Palosaari
22 Parainen
23 Kajaani
24 Karhula
25 Pasila
26 Tainionkoski
27 Martinniemi
28 Pihlava
29 Iisvesi
30 Reposaari
31 Mikkeli
32 Monrepos
33 Rauma
34 Käpylä
35 Pitkälahden Mustalahti
36 Patenniemi
37 Iisalmi
38 Nakertajan Sarastus
39 Joutseno
40 Lappeenranta
41 Lauritsala
42 Toejoki
43 Nummenmäki
44 Pakinkylä
45 Talikkala
46 Pudasjärvi
47 Rovaniemi
48 Oulainen
49 Salonpää
50 Halosenniemi
51 Nakkila
52 Koskelankylä
54 Liminka
55 Miekkoniemi
56 Murtomäki
57 Voikkaa
58 Toukola
59 Vihti
60 Popinniemi
61 Lapinlahti
62 Evijärvi
63 Ykspihlaja
64 Högfors
65 Jyväskylä
66 Raahe ja Lapaluoto
68 Laitila
69 Veitsiluoto
69 Oulunsuu (Oulunjoki)
70 Kerava
71 Mynämäki
72 Karisjärvi
73 Loimaa
74 Kuusjoki
75 Makslahti
76 Raunistula
77 Kärsämäki
78 Jalasjärvi
79 Mietoinen
80 Kuolajärven Lampelankylä
81 Ruovesi
82 Haukiputaan Jokikylä
83 Peräseinäjoki
84 Lieto
85 Kuusiluoto
86 Piehinki
87 Puistola
88 Vojakkala
89 Muhos
90 Tervajoen Karppila
91 Kuolajärven kirkonkylä
92 Ruhtinaansalmi
93 Laihia
94 Kalliokylä
95 Sodankylä
96 Heinola
97 Kotala
98 Temmes
99 Käkisalmi
100 Kauhava
101 Stockfors
102 Hintta
103 Haapajärvi
104 Suonenjoki
105 Ruukki
106 Korkeakoski
107 Syväniemi
108 Hämeenlinna
Aura
Jurvan kirkonkylä
Pyhtää
Aiheesta muualla

Punalippu-lehdet 1923–1930 (Kansalliskirjasto)
Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat

| Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat |
| --- | --- |
 Lohtajan kirkko, kirkkomusiikkijuhlien päätapahtumapaikka.
Tyyppi:  Kirkkomusiikin tapahtuma
Alkaa:  22. heinäkuuta 2025
Loppuu:  27. heinäkuuta 2025
Järjestämistiheys:  Vuosittain
Paikkakunta:  Lohtaja
Ensimmäisen kerran:  1979
Seuraavan kerran:  22.–27. heinäkuuta 2025
Johtaja:  Marita Kaakinen
Järjestäjä:  Lohtajan Kirkkomusiikkijuhlat ry
Kotisivut
Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat on vuosittain heinäkuussa Lohtajalla Kokkolassa järjestettävä kirkkomusiikin tapahtuma, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1979.
Tapahtuma järjestettiin edellisen kerran 23.–38. heinäkuuta 2024 ja järjestetään seuraavan kerran 22.-27. heinäkuuta 2025. Tapahtuman toiminnanjohtaja on Marita Kaakinen ja taiteellinen johtaja on viulisti ja kapellimestari Juhani Lamminmäki. Viime vuosina yleisömäärä on vakiintunut 5 000–6 000 vuosittaiseen kävijään.
Historia

Lohtajan seurakunnan entiseltä kirkkoherralta Tauno Kauppiselta ja lohtajalaiselta säveltäjältä Eero Erkkilältä tilattiin vuonna 1978 juhlamessu Lohtajan 400-vuotisjuhliin. Messu sai nimekseen Vexilla Regis – Kuninkaan viirit. Messun ympärille syntyi heti seuraavana vuonna Erkkilän innoittamana Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat. Vexilla Regis -nimikkomessua esitetään juhlilla ajoittain, viimeksi 2018.
Ohjelmisto ja esiintyjät

Kirkkomusiikkijuhlilla on esitetty monipuolisesti sekä koti- ja ulkomaisia kirkkomusiikin suurteoksia että pienimuotoisempaa kirkkomusiikkia. Toimintaperiaatteeksi muodostui alusta alkaen "tuottaa ja esittää Lohtajalla ja lähiympäristössä kirkkomusiikiksi luettavia koti- ja ulkomaisia, vanhoja ja uusia suurteoksia, toimeenpanna pienempimuotoisia tilaisuuksia sekä järjestää kursseja soittajille ja laulajille, tehdä tutuksi kirkkomusiikkia maakunnallisesti ja valtakunnallisesti sekä luoda valmiuksia sen laululliseen ja soitannolliseen esittämiseen."
Ohjelmisto ja esiintyjät > Laulajia

Laulajista ovat juhlilla esiintyneet muun muassa Jorma Hynninen, Martti Wallén, Jaakko Ryhänen, Esa Ruuttunen, Hannu Niemelä, Annukka Mäenpää, Aili Purtonen, Seppo Ruohonen, Marko Putkonen, Aki Alamikkotervo, Dan Karlström, Petri Lindroos, Juha Uusitalo, Wivan Fagerudd, Anssi Hirvonen, Taru Valjakka, Matti Heinikari, Kalevi Olli, Merja Wirkkala, Raita Karpo, Anu ja Piia Komsi, Nina Åström, Pia Freund, Anna-Kristiina Kaappola, Annika Ollinkari, Hannu Ilmolahti, Riikka Rantanen, Tom Nyman, Petteri Salomaa, Soile Isokoski, Johanna Rusanen-Kartano, Johann Tilli, Jaakko Löytty, Tove Åman, Essi Luttinen, Hedvig Paulig, Melis Jaatinen, Niall Chorel, Anne-Marie Andersen, Mari Palo, Margit Tuokko, Vuokko Saariaho, Simo Mäkinen, Waltteri Torikka ja Minna-Leena Lahti.
Ohjelmisto ja esiintyjät > Lausujia

Lausujina Lohtajalla on vieraillut tunnettuja näyttelijöitä, muun muassa Veikko Sinisalo, Liisamaija Laaksonen, Eeva-Kaarina Volanen, Maija-Liisa Márton, Elis ja Seela Sella, Ritva Oksanen, Ritva Ahonen, Kari Hakala, Eeva-Maija Haukinen, Ahti Jokinen, Maija-Liisa Ström ja Lars Svedberg.
Ohjelmisto ja esiintyjät > Instrumentalisteja

Kirkkomusiikkijuhlien instrumentalisteja ovat olleet muun muassa pianisti ja urkuri Tapani Valsta, pianisti ja urkuri Tauno Äikää, urkutaiteilija Tapio Tiitu, oboen ja englannintorven soittaja Aale Lindgren, sellisti Arto Noras, sellisti Seppo Laamanen, viulisti Pyry Mikkola, pianisti ja cembalisti Marketta Valve, pianisti Paavali Jumppanen, urkutaiteilija Kalevi Kiviniemi, urkuri ja säveltäjä Kaj-Erik Gustafsson, urkuri Olli Porthan, kanttori ja urkutaiteilija Kari Vuola, urkutaiteilija Ville Urponen ja pianisti Marita Viitasalo-Pohjola.
Esiintymispaikat

Vuonna 2024 tapahtuman esiintymispaikat olivat Lohtajan kirkko, Kokkolan kirkko, Lohtajan pappila, Lohtajan kappeli, Jukkolanmäen Navetanvintti ja Kaarlelan kirkko.
Kirjallisuutta

Aromaa, Kaija (toim.) & Himanka, Mikko & Luikku, Tarja: Lohtajan Kirkkomusiikkijuhlat 20 vuotta.  Lohtajan kirkkomusiikkijuhlat, 1998.  ISBN 952-90-9986-X
Kirjonen, Teemu: Vexilla Regis XX Anni: Lohtajan Kirkkomusiikkijuhlat 1979–1998 – ohjelmistokartoitus ja tapahtuman historian tarkastelua (Tutkielma Sibelius-Akatemiassa).  Sibeliusakatemia, 2001.
Hietamäki, Katariina & Honkanen, Laila: Eero Erkkilä, Arpa lankesi minulle (Kirkkomusiikkijuhlien perustajan elämäkerta).  Vaasa:  Heikki Hernesmaa Consulting, 2011.  ISBN 978-952-92-9165-6
Aiheesta muualla

Kirkkomusiikkijuhlien kotisivut
Iha Just Imus

| Iha Just Imus> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2019–
Tyylilaji:  huumori
Kotipaikka:  Oulu
Jäsenet:  Konsta Saajanto   Olli Litmanen  
Entiset jäsenet:  Joonatan Väisänen (2021–2024)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iha Just Imus on syyskuussa 2019 Youtube-palvelussa toimintansa aloittanut oululainen huumorivideoduo, jonka ovat perustaneet Konsta Saajanto ja Olli Litmanen. Myöhemmin kanavan kolmanneksi jäseneksi liittyi Joonatan Väisänen, joka poistui ryhmästä 2. marraskuuta 2024. Heidät tunnetaan erityisesti maisteluaiheisista videoista, absurdeista tempauksista ja tilannekomiikasta.
Helmikuussa 2025 Iha Just Imus -Youtube-kanavalla oli yli 444 000 tilaajaa ja yli 199 miljoonaa katselukertaa. Vuonna 2019 Iha Just Imus -kanava lanseerasi IMUS+ jäsenyyden, jolla voi muun muassa osallistua livelähetyksiin, katsella vain jäsenille julkaistuja videoita ja nähdä tulevat videot ennakkoon. Myöhemmin Ihan Just Imus lisäsi kanavalleen uudet jäsenyydet, Imus+ Lite ja Imus+ pro.
Vuonna 2020 Iha Just Imus -kanava julkaisi ensimmäisen ROMUNA limited edition -fanituotteensa hupparin ja t-paidan muodossa. Myöhemmin myyntiin tuli muitakin fanituotteita.
Taustaa

Iha Just Imusin ovat perustaneet vuonna 1997 syntynyt Konsta Saajanto ja vuonna 1998 syntynyt Olli Litmanen. Jäsenet ovat kertoneet kanavan nimen olevan kunnianosoitus suomalaista Justimusfilms-sketsiryhmää kohtaan.
Kanavan suosio kasvoi erityisesti joulukuussa 2019, kun he julkaisivat joka päivä uuden videon osana Kärsimyskalenteri-sarjaa. Konsta Saajanto toimii myös käyttäjänimellä HurHur. Saajanto tekee videoita myös omalle Youtube-kanavalleen. Olli Litmanen tekee videoita omalla nimellään YouTube-kanavalleen. Vuonna 2021 kanavalle liittyi uusi jäsen Joonatan Väisänen, joka tunnetaan myös rap-artistina nimellä Jokrates. Hän esiintyi ensimmäisen kerran kanavalla vuonna 2020 videossa Lukitaan Jokrates TULIKUUMAAN pakohuoneeseen.
Tammikuussa 2022 kanava poistui Youtubesta sen jälkeen, kun Konsta Saajannon ”Hurhur”-kanava hakkeroitiin ja poistettiin. Samoin kävi myös Iha Just Imus -kanavalle. Youtube kuitenkin palautti kanavat muutama päivä tapahtuman jälkeen.
Iha Just Imuksen jäsen Joonatan Väisänen poistui ryhmästä marraskuussa 2024 ja hänen viimeiseksi videoksi jäi "Lukittiin Joonatan pakohuoneeseen keskellä merta"
Suosio

Youtube julkaisi vuoden 2021 lopussa Suomen suosituimpien videoiden luettelon, jolla kuudennella sijalla oli Iha Just Imus - Jäin loukkuun MEGAFORCELLA täytettyyn laatikkoon…
Youtube julkaisi vuoden 2022 lopussa Suomen suosituimmista videoista luettelon, jossa ensimmäisellä sijalla oli Iha Just Imus - Testataan kaupan kaikki jäätelöt!