stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoden 1869 valtiopäiväjärjestys
Vuoden 1869 valtiopäiväjärjestykseen sisältyneitä uudistuksia

Vuoden 1869 valtiopäiväjärjestykseen sisältyi joitain merkittäviä uudistuksia. Valtiopäivät määrättiin kutsuttaviksi koolle säännöllisesti vähintään joka viides vuosi, kun aiemmin niiden kokoontuminen riippunut hallitsijan aloitteesta. Valtiopäivien normaalikesto pidennettiin kolmesta neljään kuukauteen. Valtiopäivävaliokuntien sisäisissä äänestyksissä oli aiemmin äänestetty säädyittäin siten, että jokaisen säädyn edustajilla oli ollut yhteensä yksi ääni. Nyt valiokunnissa siirryttiin äänestyksiin pääluvun mukaan, ja samalla määrättiin, että niissä tulisi olla yhtä monta edustajaa joka säädystä. Aiemmin valiokuntien puheenjohtajaksi oli ollut aina valittava aatelissäädyn ensimmäisen luokan vanhimman suvun edustaja. Uuden valtiopäiväjärjestyksen mukaan valiokunnan puheenjohtajaksi kelpasi kuka tahansa sen jäsenistä säätyyn katsomatta. Kertomus valtiovaraintilasta oli vastaisuudessa annettava koko valtiopäivien eikä vain asianomaisen valiokunnan käsiteltäväksi. Vaikka säädyt kokoontuivat erikseen, uuden valtiopäiväjärjestyksen mukaan oli mahdollista järjestää myös kaikkien säätyjen yhteisistunto, plenum plenorum, jossa voitaisiin keskustella tärkeästä asiasta mutta ei äänestää. Tämä ei kuitenkaan muodostunut suosituksi käytännöksi, sillä plenum plenorumeja pidettiin vain kahdesti säätyvaltiopäivien toiminnan aikana.
Vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksen ensimmäisessä pykälässä mainittiin, että valtiopäiville kokoontuneet säädyt edustivat koko Suomen kansaa eivätkä siis pelkästään säätyläisiä. Kansanedustuksen periaatteen mainitseminen oli merkittävää, vaikka todellisuus olikin siitä kaukana. Äänioikeus Suomessa ei mainittavasti laajentunut, mutta yksittäisten säätyjen sisällä siinä tapahtui muutoksia. Pappissäätyyn valittiin tästä lähin kirkon ohella myös yliopiston ja eräiden muiden oppilaitosten edustajat. Talonpoikaissäädyssä äänioikeus laajeni varsinaisista talonpojista myös muuhun maata omistavaan väestöön, minkä lisäksi vaalin kaksiportaisuudesta tehtiin pakollista. Lisäksi vaalioikeus ja vaalikelpoisuus ulotettiin ortodoksiseen väestöön, mikä esiteltiin Venäjän lehdistölle uudistuksen merkittävimpänä saavutuksena.
Valtiopäiväjärjestyksen yhteydessä säädetty uusi ritarihuonejärjestys poisti aatelissäädyn sisäisen luokkajaon käytöstä ja määräsi, että maamarsalkan ohella oli nimitettävä erityinen varamaamarsalkka. Aatelissäätyyn myös palautettiin vapauden ajalla voimassa ollut mutta Kustaa III:n vuonna 1778 kumoama käytäntö, jonka mukaan aatelissuvun päämies saattoi valtakirjalla määrätä sukunsa valtiopäiväedustajaksi kenet tahansa aatelismiehen.
Maininta hallitsijan valtaoikeuksista

Kun vuoden 1869 valtiopäiväjärjestys vietiin Aleksanteri II:n vahvistettavaksi, ministerivaltiosihteeri Alexander Armfelt lisäsi sen loppuun F. O. af Brunérin laatiman ylimääräisen maininnan, jonka mukaan keisarin oikeudet pysyisivät vuoden 1772 hallitusmuodon ja vuoden 1789 yhdistys- ja vakuuskirjan mukaisina niiltä osin kuin uusi valtiopäiväjärjestys ei niitä muuttanut. Tällä ilmaistiin epäsuorasti se, että valtiopäiville ei toistaiseksi annettaisi keisarin vuonna 1863 lupaamaa aloiteoikeutta. Toisaalta mainitun tekstikappaleen vuoksi myöhemmän Suomen oikeustaistelun aikana suomalaiset historioitsijat pitivät valtiopäiväjärjestyksen vahvistamista yhtenä vahvimmista todisteista sille, että keisari itse oli hyväksynyt Suomessa vallinneen tulkinnan, jonka mukaan Suomen perustuslait olivat hallitsijan yläpuolella. Venäläisen historioitsijan Mihail Borodkinin mukaan suomalaiset olivat harhauttaneet Aleksanteri II:n allekirjoittamaan tekstin selittämättä hänelle asian merkitystä.
Seuraukset

Vuoden 1869 valtiopäiväjärjestys ei juuri muuttanut hallitsijan ja valtiopäivien keskinäisiä valtasuhteita. Toisaalta muun muassa J. V. Snellman muistutti sen olleen Suomen ensimmäinen perustuslaki, jonka alla komeili keisarin allekirjoitus. Yksi toivottu uudistus, valtiopäivien aloiteoikeus, jäi puuttumaan vielä vuonna 1869. Se toteutui lopulta vuonna 1886. Vuoden 1869 valtiopäiväjärjestys kumottiin vuoden 1906 valtiopäiväjärjestyksellä, kun säätyvaltiopäivät korvattiin eduskunnalla.
Kirjallisuutta

Jussila, Osmo: Suomen perustuslait venäläisten ja suomalaisten tulkintojen mukaan 1808–1863.  (Historiallisia tutkimuksia, 77)  Helsinki:  Suomen historiallinen seura, 1969.  ISSN 0073-2559.
Jyränki, Antero – Manninen, Sami (toim.): Tietoja perustuslaki- ja erioikeuskysymyksistä lainsäädäntötyössä 1863–1937.  (Suomalaisen oikeusajattelun perusteet, 6)  Turku:  Turun yliopisto, 1989.  ISSN 0781-1411.  ISBN 951-880-384-6.
Aiheesta muualla

Keisarillisen Majesteetin Armollinen Valtiopäiväjärjestys Suomen Suuriruhtinanmaalle (11/1869)
Eija Koskivaara

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Detmold 1995 | viesti |  |
|  Hopeaa | West Point 1993 | viesti |  |
|  Hopeaa | Detmold 1995 | normaalimatka |  |
|  Pronssia | Skövde 1989 | viesti |  |
|  Pronssia | West Point 1993 | pikamatka |  |
Eija Koskivaara (s. 7. toukokuuta 1965 Mynämäki) on entinen suomalainen huippusuunnistaja, moninkertainen arvokisamitalisti. Seuratasolla hän edusti Mynämäen Suunnistajat 52:ta, Vakka-Rastia sekä huippuvuosinaan Pargas Idrottsföreningiä ja Turun Suunnistajia.
Koskivaara sijoittui Bendigon MM-kilpailuissa 1985 henkilökohtaisessa kilpailussa 27:nneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Gérardmerissa hän oli samalla matkalla viidestoista ja viestijoukkueen mukana neljäs. Skövden MM-kisoissa 1989 Koskivaara saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa tuotuaan Suomen viestijoukkueen maaliin kolmantena. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Vuoden 1991 MM-kilpailuissa Mariánské Lázněssa Koskivaara sijoittui pikamatkalla 14:nneksi ja normaalimatkalla 22:nneksi sekä Suomen viestijoukkueen jäsenenä viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin West Pointissa hän sai ensimmäisen henkilökohtaisen MM-mitalinsa oltuaan pikamatkalla Anna Bogrenin ja Marita Skogumin jälkeen kolmas. Normaalimatkalla hän sijoittui neljänneksi ja toi Suomen viestijoukkueen maaliin toisena yli kahdeksan minuuttia Ruotsille hävinneenä.
Detmoldin MM-kisoissa 1995 Koskivaara suunnisti kolmannen osuuden Suomen viestijoukkueessa, joka voitti maailmanmestaruuden runsaan puolentoista minuutin erolla Ruotsiin. Normaalimatkalla hän jakoi hopeamitalin Yvette Haguen kanssa; he hävisivät Katalin Olahille lähes kolme minuuttia. Pikamatkalla Koskivaara oli kymmenes. Viimeisissä MM-kisoissaan Invernessissä 1999 hän sijoittui pikamatkalla yhdenneksitoista.
Koskivaara aloitti suunnistuksen Mynämäellä 9-vuotiaana, kun hän näki koulussa ilmoituksen alkavasta suunnistuskoulusta. Kolme vuotta myöhemmin hän kilpaili jo rastiviikolla Gotlannissa ja voitti ikäluokkansa Suomen-mestaruuden. Suomen suunnistusmaajoukkueeseen hän kuului vuosina 1982–1999.
Koskivaara väitteli kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2004. Hän työskentelee tietojärjestelmätieteen yliassistenttina Turun kauppakorkeakoulussa. Hän on ollut neljä vuotta Turun kaupungin liikuntalautakunnan jäsen ja tämän jälkeen tarkastuslautakunnan jäsen. Puoluekannaltaan hän on kokoomuslainen. Koskivaara elää avioliitossa professori ja urheilulääkäri Olli Heinosen kanssa. Perheellä on kaksi lasta.
Åke Stenqvist

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Åke Stenqvist 1940-luvulla. |  Åke Stenqvist 1940-luvulla. |  Åke Stenqvist 1940-luvulla. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1938 | 4 x 100 m |  |
Åke Valter Stenqvist (31. tammikuuta 1914 Tukholma – 12. elokuuta 2006 Tukholma) oli ruotsalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä, joka saavutti parhaana menestyksenä vuoden 1938 EM-kisojen pikaviestihopeaa. Lisäksi hän oli aktiivi käsipalloilija ja pelasi 1940-luvulla muutaman käsipallomaaottelun Ruotsin maajoukkueessa.
Åke "Fisken" Stenqvist saavutti ensimmäisen Ruotsin mestaruutensa pituushypyssä vuonna 1935 ja uusi mestaruuden peräti kuusi kertaa eli mestrauusvuodet olivat 1935-42. Samanaikaisesti hän kilpaili  5-ottelussa ja saavutti siinä kolme Ruotsin mestaruutta vuosina 1940-42. Hän edusti vuosina 1935-38 tukholmalaisseura IK Modea ja saavutti seuran riveissä Ruotsin 4 x 100 metrin viestipronssia vuonna 1937 ja viestihopeaa 1938. Vuoden 1938 jälkeen hän edusti toista tukholmalaisseuraa IF Sleipneria, jonka riveissä hän saavutti viestikultaa vuonna 1940, viestipronssia 1941 ja 1942 sekä viestipronssia 1943.
Berliinin vuoden 1936 olympialaisten pituushypyssä Stenqvist selvisi karsinnoista finaaliin, jossa hän sijoittui 10:ksi. Lisäksi hän oli mukana Ruotsin pikaviestijoukkueessa, joka jäi niukasti finaalista samalla ajalla Kanadan joukkueen kanssa, joka selvisi kuudentena pikaviestifinaaliin. Vuoden 1938 Pariisin EM-kisoissa Stenqvist oli mukana Ruotsin 4 x 100 metrin pikaviestijoukkueessa, joka otti hopealle ajalla 41,1 yhdessä Gösta Klemmingin, Lennart Lindgrenin ja Lennart Strandbergin kanssa. Lisäksi oli henkilökohtaisessa lajissa pituudessa sijalla 11.
Parhaat tulokset

100 m: 10,7 (Södertälje 17. kesäkuuta 1938)
200 m: 21,8 (Tukholma 15. heinäkuuta 1938)
400 m: 49,6 (Tukholma 18. syyskuuta 1938)
Pituushyppy: 7,47 (Berliini, Saksa 1. elokuuta 1937)
Kuula: 12,24
Kiekonheitto: 36,42
Keihäänheitto: 55,60
5-ottelu: 4 403 pist.
Hänet nimettiin yleisurheilusaavutustensa johdosta jo vuonna 1935 yleisurheilun Stora grabbariksi numerolla 94.
Monipuolinen palloilija

Yleisurheilun lisäksi Åke Stenqvist oli monipuolinen palloilija. Parhaimman menestyksensä hän saavutti käsipallossa Sleipner IF:n riveissä vuodesta 1938 alkaen. Hän pelasi myös kolme maaottelua Ruostin käsipallomaajoukkueessa vuosina 1943-45. Lisäksi hän pelasi urheilu-uransa alkuvuosina palloilun tukholmalaisseura Karlbergs BK:ssa juniorivuosinaan 1929-32 jalkapallomaalivahtina ja 1931-43 seuran jääkiekkojoukkueessa puolustajana. Lisäksi hän pelasi jääpalloa yleisurheiluseurassaan IK Modessa vuosina 1936-38 ja sen jälkeen toisessa tukholmalaisseurassa Järva IS vuosina 1940-43.
Aiheesta muualla

Sport Reference - Åke Stenqvist (Arkistoitu – Internet Archive)
European Athletics Champoinships - Paris 1938
brinkster.net - Åke Stenqvist
Yleisurheilun stora grabbarit (Arkistoitu – Internet Archive)
Svenska landslagsmän i handboll 1934-2005
Yan Yin

Yan Yin ( 殷焱 ) on kiinalainen muusikko. Hän tuli tunnetuksi kiinalaisessa Twelve Girls Band -musiikkiryhmässä soittamalla erhua. Hän syntyi Chengdussa, Sichuanin maakunnassa vuonna 1980.
Hän opiskeli China Academy of Musicissa erhunsoittoa. Vapaa-ajallaan hän soittaa erhun lisäksi gu qin -nimistä soitinta.
Zenith Reunion

| Zenith Reunion> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2010–
Tyylilaji:  heavy metal, hard rock
Kotipaikka:  Pudasjärvi (aik.) Oulu (nyk.)
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jouni Juurikka, laulu   Jukka Uusi-Illikainen, kitara   Jukka Ihme, kitara   Jukka Jokikokko, bassokitara   Ville Hanhisuanto, rummut  
Levy-yhtiö:  Violent Journey Records, (2012–2014), 7Hard (GER) (2015-) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zenith Reunion on pudasjärveläinen hard rockin ja heavy metalin yhtye, joka perustettiin vuonna 2010.
Yhtyeen juuret juontavat jo 1990-luvun alkuun yhtyeen saatua alkunsa yhtyeiden Loudspeaker ja Dead Fish hajotessa. Nimi oli alun perin Zenith, ja se teki yhden demon sekä muutamia esityksiä.
Vuonna 2010 yhtyeen kolme alkuperäistä perustajajäsentä kasasivat yhtyeen kokoon, jolloin he kaikki asuivat samalla paikkakunnalla, Oulussa.
Yhtyeen toisen studioalbumin, Entropyn nauhoitukset aloitettiin vuonna 2012, ja albumi julkaistiin 13. marraskuuta 2015.
Jäsenet

Jouni Juurikka – laulu (2010–)
Jukka Uusi-Illikainen – kitara, taustalaulu (2010–)
Jukka Ihme – kitara (2010–)
Jukka Jokikokko – bassokitara (2010–)
Ville Hanhisuanto – rummut (2010–)
Diskografia

Utopia (2012,  studioalbumi, Violent Journey Records)
Entropy (2015,  studioalbumi, 7Hard Records)
Diskografia > Singlet

”Cloud Castles” (2014, Violent Journey)
Aiheesta muualla

Zenith Reunionin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Zenith Reunion Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Edward Seymour

Edward Seymour
Edward Seymour (n. 1506 – 22. tammikuuta 1552) oli Somersetin herttua ja englantilainen valtiomies. Hän oli Englannin kuninkaan, Henrik VIII:n, suosikki ja toimi lordiprotektorina kuninkaan kuoltua vuonna 1547. Hän hallitsi Henrikin seuraajan, tämän pojan Edvard VI:n, aikana Englantia miltei yksinvaltiaana protestanttisessa hengessä. Tyytymättömät suurmiehet kuitenkin erottivat hänet ja tuomitsivat hänet kuolemaan. Hänet teloitettiin maanpetoksesta Lontoon Towerin edustalla Tower Hillillä tammikuussa 1552.
Edwardin sisar Jane Seymour oli yksi Henrik VIII:n monista vaimoista.
Ylempi ammattikorkeakoulututkinto

Ylempi ammattikorkeakoulututkinto on ammattikorkeakouluista saatava Bolognan prosessin mukainen toisen syklin tutkinto, joka on edeltävistä opinnoista riippuen 60–90 opintopisteen laajuinen (kandidaatin 180 op:lla hakiessa vaaditaan tosin siltaopintoja) niin, että kokonaiskertymä valmistuessa on 300 op. Se tuottaa saman kelpoisuuden julkisiin virkoihin ja toimiin kuin ylempi korkeakoulututkinto. Ylemmät ammattikorkeakoulututkinnot ovat ylempiä korkeakoulututkintoja (Ammattikorkeakoululaki 932/2014 11 §).
Tutkinnot

Ylemmät ammattikorkeakoulututkinnot erottuvat kyseisen alan ammattikorkeakoulututkinnosta perään tulevalla (ylempi AMK) -lisällä. Eli esimerkiksi tekniikan alan ylempi ammattikorkeakoulututkinto on insinööri (ylempi AMK).
Tutkinnon englanninkielinen käännös on tyypillisesti Master, jota tarkennetaan oppialalla, esimerkiksi tekniikan alalla tutkinto on Master of Engineering ja hoiva-alalla Master of Health Care. Tiedekorkeakouluissa suoritetuista tutkinnoista poiketen tutkinnot eivät siis ole muotoa Master of Science tai Master of Arts.
Hakeminen, toteutus, opiskelu

Ylempi ammattikorkeakoulututkinto on mahdollista suorittaa joustavasti työn ohella. Pääsyvaatimuksena opintoihin on ammattikorkeakoulututkinto vastaavilta aloilta tai muu soveltuva korkeakoulututkinto ja vähintään kahden vuoden työkokemus alalta tutkinnon suorittamisen jälkeen. Ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon koulutusohjelma voidaan järjestää myös verkostototeutuksena useamman ammattikorkeakoulun kesken.
Opintojen sisältö

syventäviä ammattiopintoja
vapaasti valittavia opintoja
opinnäytetyö
Edellä mainittuja opintoja pyritään mahdollisuuksien mukaan kohdistamaan työelämälähtöisesti, esimerkiksi opiskelijan oman työpaikan kehittämisprojekteihin.
Vaativuustasovertailu

Alempi korkeakoulututkinto kuten esimerkiksi ammattikorkeakoulututkinto tai kandidaatin tutkinto ovat tasoluokkaa 6. Ylempi AMK-tutkinto ja maisterin tutkinto ovat tasoa 7. Lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot ovat tasoa 8.
Tasoluokassa 6, alempi korkeakoulututkinto, ammattikorkeakoulututkinto on laajuudeltaan 210 opintopistettä (esim. tradenomi), 240 opintopistettä (esim. insinööri, amk) tai 270 opintopistettä (esim. merikapteeni, amk). Poikkeuksen tekee poliisiammattikorkeakoulussa suoritettava perustutkinto joka on laajuudeltaan 180 opintopistettä. Yliopistoissa suoritettava kandidaatin tutkinto on laajuudeltaan 180 opintopistettä.
Vastaavan alan jatko-opinnot eli ylempien ammattikorkeakoulututkintojen koulutusohjelmat tuottavat tutkinnon tasolle 7 (ylempi AMK). Tutkinnot ovat laajuudeltaan 60 tai 90 op ja tuottaa saman kelpoisuuden julkisiin virkoihin ja toimiin kuin ylempi korkeakoulututkinto.
Ylemmän korkeakoulututkinnon raja on vähintään 300 op. Tämän johdosta tradenomi opiskelee 90 op lisää aikaisemmin suoritetun 210 op:n lisäksi (210 op + 90 op = 300 op). Insinööri (amk) opiskelee 60 op, koska on aiemmin opiskellut 240 op. Vastaavasti yliopistoissa kandidaatti opiskelee maisteriopinoissa 120 op, jotta ylemmän korkeakoulututkinnon raja täyttyy (180 op kandivaihe + 120 op maisterivaihe = 300 op).
Tilastoja

Ylempien ammattikorkeakoulututkintojen koulutusohjelmissa aloitti vuonna 2005 760 opiskelijaa ja vuonna 2006 noin 1 260 opiskelijaa. Tutkintoja voi suorittaa kaikilla ammattikorkeakoulujen koulutusaloilla.
Vuonna 2008 aloituspaikkoja eri koulusaloilla oli jo noin 2 000.
Palkansaajien tutkimuslaitoksen 2019 tekemän tutkimuksen mukaan YAMK-tutkinnon suorittajien ansiot olivat  viiden vuoden päästä opintojen aloittamisesta vuositasolla 2 900 euroa korkeammat kuin pelkästään AMK-tutkinnon suorittaneiden.
Aiheesta muualla

Ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon kehittämisverkosto (Arkistoitu – Internet Archive)
Restonomi (ylempi amk) -verkoston sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylempi ammattikorkeakoulututkintoyhdistys ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylempi ammattikorkeakoulututkinto (Opintoluotsi)
Suomalaiset korkeakoulututkinnot
Ammattikorkeakoulututkinto
Ylempi ammattikorkeakoulututkinto
Alempi korkeakoulututkinto
Ylempi korkeakoulututkinto
Tieteellinen jatkotutkinto
Yhdistyneiden kansakuntien parlamentti

| United Nations Parliamentary Assembly (englanniksi) Yhdistyneiden kansakuntien parlamentti (suomeksi) |
| --- | --- |
 
Kokouspaikka
 Ehdotus UNPA lipusta
Kotisivut
 http://www.unpacampaign.org/
Yhdistyneiden kansakuntien parlamentti (UNPA) on ehdotus, jossa YK:n yleiskokous muuttuisi maailmanlaajuisesti valituksi parlamentiksi. Idea sai alkunsa kansainliiton perustamisesta 1920-luvulla ja nousi uudelleen poliittiselle kartalle toisen maailmansodan loputtua 1945, mutta kylmän sodan aikana idea oli jäissä. Idea kansainvälisestä parlamentista on noussut jälleen kartalle, kun monet kansainväliset järjestöt ovat keränneet valtaa itselleen globalisaation myötä. YK:n parlamentti olisi näiden vastavoimana valvomassa näiden toimia. Vuonna 2007 toimintansa aloittava ryhmä kampanjoi ehdotuksen edestä. Kesäkuuhun 2013 mennessä ehdotus on saanut tukea 800 parlamentin jäseneltä 100 eri maasta ja ideaa kannattaa yli 5 000 ihmistä.
Äänten jakautuminen

Osassa ehdotuksista parlamentti valittaisiin suorilla vaaleilla ja osassa taas jäsenvaltion parlamentti nimittäisi virkaan kansanedustajat. Eri vaalitavoilla maiden saamat paikat vaihtelisivat suuresti. Joseph E. Schwartzbergin mukaan ajatus, että parlamentti voisi olla kaksikamarinen, on epäkäytännöllinen suurista väestöeroista johtuen. Kaksikamarisessa järjestelmässä esimerkiksi Yhdysvaltain senaatissa jokainen osavaltio saa kaksi paikkaa riippumatta asukasmäärästä. Hän vertaa Kaliforniaa, joka on Yhdysvaltojen väestöltään suurin osavaltio, Wyomingin osavaltioon, jossa asukasluku on pienin. Kaliforniassa on noin 69 kertaa enemmän asukkaita kuin Wyomingissa. Mikäli samanlainen toteutettaisiin Yhdistyneiden kansakuntien parlamentin kohdalla, erot esimerkiksi Kiinan kansantasavallan ja Naurun tai Tuvalun välillä olisi 100 000-kertainen, sillä viimeksi mainituissa on likimain 10 000 asukasta. On vaikea perustella, minkä takia Naurulla pitäisi olla yhtä paljon valtaa kuin Kiinalla.
Toinen ongelma on, että osa valtioista, kuten edellä mainittu Kiina, ovat diktatuureja, joiden saaminen mukaan olisi luultavasti hankalaa.
Rahoitus

Maailmanparlamentin rahoituksesi on ehdotettu nykyisenkaltaista jäsenmaksuja jäsenvaltioilta, jolla nykyinen YK rahoitetaan, jossa varakkaammat jäsenvaltiot maksavat suurempia summia. Heinrich:hen mielestä "On tärkeää, että YK-parlamentaarikkojen palkat ja matkustuskulut maksaisi YK:n kansanedustajalaitos omasta budjetistaan (mikä olisi osa YK:n budjettia) eikä kansallisvaltiot yksitellen. Tämä takaisi UNPA-poliitikkojen itsenäisyyden heidän palveluksissaan YK:lle ja varmistaisi heidän osallistumisensa laadun."
Vaalitapa

Suoraan valitulla parlamentilla voisi olla yhtenäinen vaalitapa, mikäli se ottaa mallia Euroopan parlamentista, jolla on tietyt minimikriteerit. Ne ovat suhteellinen vaalitapa ja jokainen jäsenvaltio on velvoitettu olemaan edustettuna. Schwartzberg ehdottaa ammattimaisen vaalikomission perustamista, että vaalit käytäisiin mahdollisimman tasapuolisesti. Schwartzbergin ehdotuksen pohjalta komissiolla olisi oikeudet määritellä oikeudenmukaisten vaalien kriteerit, määritellä etukäteen toteutuvatko kriteerit ja sulkea sellaiset äänestyspaikat, jossa kriteerit eivät täyttyneet. Vaalien pätevyydelle hän laittaisi myös kriteeriksi ainakin alussa, että vähintään 20 % äänestäjäkunnasta osallistuisi vaaleihin. Tätä voisi myöhemmin korottaa.
Aiheesta muualla

Campaign for the Establishment of a United Nations Parliamentary Assembly (Kampanja perustaa yhdistyneiden kansakuntien parlamentti)  2007. Unpacampaign.org. Viitattu 23.10.2015. (englanniksi)
Democratic World Parliament through a global referendum Vote World Parliament. Voteworldparliament.org. Viitattu 23.10.2015. (englanniksi)
Vaalijärjestelmien vaikutus paikkojen jakautumiseen. (englanniksi)
Edward Schillebeeckx

Edward Schillebeeckx vuonna 1979.
Edward Cornelis Florentius Alfonsus Schillebeeckx (12. marraskuuta 1914 Antwerpen, Belgia – 23. joulukuuta 2009 Nijmegen, Alankomaat) oli yli puolet elämästään Alankomaissa asunut belgialainen dominikaani, jonka teologisia kirjoja on käännetty lukuisille kielille.
Schillebeeckx sai varhaiskoulutuksensa jesuiitoilta ja opiskeli myöhemmin teologiaa ja filosofiaa Leuvenissa. Hän liittyi dominikaaneihin 1934 ja muutti vuonna 1958 Nijmegeniin. Siellä hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka professorina Radboud-yliopistossa.
Schillebeeckx voitti ensimmäisenä teologina Erasmus-palkinnon 1982.
Westerland (kappale)

| ”Westerland” Die Ärzte |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Das ist nicht die ganze Wahrheit...
 Julkaistu: 8. huhtikuuta 1988
 Formaatti: 7" single, 10" kuvalevy, 12" Maxi single, 3" Maxi-CD
 Tuottaja(t): Uwe Hoffmann ja Die Ärzte
 Tyylilaji: Punk rock
 Kesto: 03.40
 Levy-yhtiö: CBS Schallplatten GmbH
Die Ärzten muut singlet
| ”Ich ess' Blumen” 1988 | ”Westerland” 1988 | ”Der Ritt auf dem Schmetterling (Instrumental)” 1989 |
Westerland on Die Ärzte-yhtyeen kappale, joka julkaistiin singlenä 8. huhtikuuta 1988. Se oli Das ist nicht die ganze Wahrheit... albumin toinen singlejulkaisu. Kappale on oodi Westerland-nimiselle kaupungille, joka sijaitsee Syltin saarella, Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Pohjois-Saksassa.
"Westerland" oli yhtyeen ensimmäinen Maxi-CD:nä julkaistu single.
Kappalelista

Westerland – 3.40 (säv. , san. Farin Urlaub)
Westerland (Live) – 3.07 (säv. , san. Urlaub)
Kappalelista > 10" kuvalevy

Westerland – 3.40 (säv. , san. Urlaub)
Westerland (Live) – 3.07 (säv. , san. Urlaub)
♀ – 1.48 (säv. , san. Urlaub)
Nichts!
Kappalelista > Maxi

Westerland (Kommerzmix) – 9.54 (säv. , san. Urlaub)
Westerland (Live) – 3.07 (säv. , san. Urlaub)
Westerland (Extended Ganja) – 4.47 (säv. , san. Urlaub)
Kappalelista > Maxi-CD

Westerland – 3.40 (säv. , san. Urlaub)
Westerland (Live) – 3.07 (säv. , san. Urlaub)
♀ – 1.48 (säv. , san. Urlaub)
B-puolet

"♀" on Das ist nicht die ganze Wahrheit... -albumilla oleva piilokappale. "Westerland (Kommerzmix)" julkaistiin myöhemmin albumilla Das Beste von kurz nach früher bis jetze.