stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Theodore Roosevelt
Presidenttinä > Ulkopolitiikka

Rooseveltin omasta mielestä hänen koko presidenttikautensa tärkein saavutus oli Yhdysvalloille strategisesti hyvin merkittävän Panaman kanavan rakennustöiden aloittaminen. Koska Panama tuolloin kuului Kolumbialle, Yhdysvallat tuki Panaman itsenäisyyttä ajaneita vallankumouksellisia – kolumbialaisille sotilaille muun muassa tarjottiin 50 dollaria taistelusta luopumisesta. Panaman itsenäistyttyä Yhdysvallat ja Panama allekirjoittivat vuonna 1903 Hay-Bunau-Varillan sopimuksen, jossa Yhdysvallat maksoi Panamalle kanavasta 10 miljoonan dollarin kertamaksun ja 250 000 dollarin vuosittaisen korvauksen.
Roosevelt lisäsi merkittävästi laivaston kokoa. Kuudentoista taistelulaivan ”Great White Fleet” kiersi maailmaa 1907–1909 esittelykierroksella.  Roosevelt lisäsi Monroen oppiin ”Rooseveltin korollaarin”, jonka mukaan Yhdysvaltain piti avustaa Karibiaa, jos maiden hallitusten asioiden hoito tekisi asian välttämättömäksi.
Roosevelt keräsi kansainvälistä tunnustusta neuvottelemalla Venäjän–Japanin sotaan rauhan, mistä hän sai Nobelin rauhanpalkinnon. Myöhemmin hän selvitteli Ranskan ja Saksan välejä Marokon kriisin yhteydessä.
”Ted-setä” antoi suostumuksensa Eleanor Rooseveltin ja viidennen serkkunsa, Franklin D. Rooseveltin, avioliitolle New Yorkissa maaliskuussa 1905.
Presidenttiyden jälkeen > Afrikan safari

Pian kautensa jälkeen Roosevelt matkusti yli vuodeksi safarille Afrikkaan metsästämään suurriistaa ja keräämään eläinnäytteitä uuteen luonnontieteelliseen museoon ja eläintarhaan. Matkan olivat rahoittaneet Smithsonian Institute ja National Geographic Society. Matka sai maailmanlaajuista huomiota, sillä sen aikana tapettiin tai vangittiin 23 151 eläintä.
Presidenttiyden jälkeen > Murhayritys

14. lokakuuta 1912 Roosevelt oli kampanjoimassa Milwaukeen kaupungissa Wisconsinissa Gilpatrick-hotellin edessä kun harhoista kärsinyt saluunanpitäjä John Flammang Schrank ampui häntä noin 2,1 metrin päästä. Luoti pysähtyi Rooseveltin rintaan läpäistyään hänen rintataskussaan olleet teräksisen silmälasikotelon ja 50-sivuisen kopion Rooseveltin puheesta. Rooseveltin pikakirjoittaja Elbert E. Martin otti Schrankin välittömästi kiinni kun tämä yritti ampua toista laukausta Rooseveltia kohti. Väkijoukko oli aikeissa lynkata Schrankin kun Roosevelt pyysi heitä jättämään hänet rauhaan. Roosevelt vakuutti väkijoukolle olevansa kunnossa ja käski poliisia huolehtimaan Schrankista jottei hänelle tehtäisi väkivaltaa.
Kokeneena metsästäjänä ja anatoomikkona Roosevelt päätteli että koska hän ei yskinyt verta, luoti ei ollut päässyt hänen keuhkoonsa. Hän kieltäytyi lähtemästä sairaalaan ja sen sijaan jatkoi puhettaan samalla kun hänen paitansa tahriintui verestä. Hänen ensimmäiset kommenttinsa yleisölle olivat: "Ystävät, haluan teidän nyt olevan mahdollisimman hiljaa. En tiedä ymmärrättekö että minua on juuri ammuttu - mutta ei vanhaa hirvisonnia niin helpolla tapeta."
Vasta puheensa jälkeen Roosevelt suostui lähtemään sairaalaan. Sairaalassa lääkärit huomasivat että oli turvallisempaa jättää luoti Rooseveltin rintaan kuin yrittää poistaa sitä, ja Roosevelt kantoi luotia rinnassaan koko loppuelämänsä. Ehdokkaat William Taft ja Woodrow Wilson pitivät taukoa kampanjoissaan kunnes Roosevelt oli toipunut vammoistaan. Kun Rooseveltilta kysyttiin vaikuttiko ampuminen hänen kampanjaansa, hän vastasi "Olen terve kuin hirvisonni." Hirvisonnista tuli jälkeenpäin Rooseveltin ja Edistyspuolueen symboli, ja puoluetta kutsuttiin sittemmin Hirvisonnipuolueeksi.
Presidenttiyden jälkeen > Progressiivipuolueen presidenttiehdokkaana vuonna 1912

Vuoden 1912 presidentinvaaleissa Roosevelt sai 4,1 miljoonaa (27 prosenttia) ja Taft 3,5 miljoonaa ääntä. Presidentinvaalit voitti kuitenkin Wilson 6,3 miljoonalla äänellä. Jos republikaanien äänet eivät olisi jakaantuneet Taftin ja Rooseveltin kesken, Wilson olisi hävinnyt vaalit.
Seuraavana vuonna Roosevelt teki tutkimusmatkan Etelä-Amerikkaan. Hän kuvaa matkaansa vuonna 1913 ilmestyneessä suositussa kirjassa Through the Brasilia Wilderness.
Presidenttiyden jälkeen > Ensimmäinen maailmansota

Roosevelt pettyi presidentti Woodrow Wilsonin ulkopolitiikkaan. Hän hyväksyi Ison-Britannian, Ranskan ja muiden ympärysvaltojen toiminnan taistelussa sivilisaation puolesta. Hän päätti koota sotaan oman vapaaehtoisdivisioonan, mutta silloinen presidentti Wilson hylkäsi hankkeen. Rooseveltin terveys oli huonontunut trooppisten sairauksien vuoksi, ja hän kuoli 60-vuotiaana 6. tammikuuta 1919 Oyster Bayssa.
Ruissalon linnusto

Vuosittain järjestettävä Ruisrock häiritsee etenkin pikkulepinkäisen pesimisrauhaa.
Ruissalon linnusto on hyvin monipuolinen. Runsaan linnuston mahdollistaa Ruissalon saaren rikas ja monimuotoinen kasvillisuus. Linnusto muuttuu Ruissalolla kasvillisuuden vyöhykkeiden mukaan lehtometsien ja tiheiden ruovikoiden lajeista karuilla rannoilla pesiviin ranta- ja vesilintuihin. Ruissalossa on useita lintutorneja, jotka mahdollistavat lintujen ympärivuotisen tarkkailun.
Huolimatta Ruissalon tiheistä lintukannoista useat saaren lintulajit ovat taantuneet. Yhteensä 17 lajia on hävinnyt 1900-luvun aikana. Niistä useat ovat kärsineet peltoympäristön muutoksista, kuten peltosirkku, peltopyy, isokuovi sekä tuulihaukka.
Koko Suomessa nykyisin erittäin uhanalainen valkoselkätikka esiintyi Ruissalossa vielä 1950-luvulla. Häviämisen partaalla on tällä hetkellä kuusi lajia, 18 lajin pesimäkanta on viimeisinä 20 vuotena romahtanut alle puoleen aiemmasta. Näistä huolestuttavimpia esimerkkejä ovat hömötiainen ja käenpiika, joiden kannat ovat alenneet 95%. Yleisiä lintulajien vähenemisen syitä ovat maatalouden tehostuminen, rantaniittyjen umpeenkasvu, lisääntynyt liikenne ja häirintä, vedenkorkeuden vaihtelut laivaliikenteen takia, metsien käsittely, talvehtimisalueilla tapahtuneet muutokset, steriili golfkenttä, ihmisten ulkoilu, autot, suuret laivat ja Nesteen Naantalin jalostamo.
Turun ympäristönsuojelutoimisto on luonnehtinut Ruisrockin vaikutuksia Ruissalon linnustoon erittäin negatiivisiksi, sillä musiikkitapahtuma häiritsee Ruissalon lintujen pesintää. Ruisrock vaikeuttaa erityisesti valkoposkihanhien ja pikkulepinkäisten elämää. Tapahtuma-alueen ulkopuolella ainakin uuttukyyhkyn pesintä häiriintyy.
Ruissalossa tavatut lintulajit > Pesiminen varmistettu

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Silkkiuikku  Sinisorsa  Tavi  Haapana  Lapasorsa  Tukkasotka  Punasotka  Telkkä  Haahka  Isokoskelo  Kanadanhanhi  Kyhmyjoutsen  Hiirihaukka  Varpushaukka  Kanahaukka  Tuulihaukka  Teeri  Peltopyy  Fasaani  Nokikana  Meriharakka  Töyhtöhyyppä  Pikkutylli  Lehtokurppa  Isokuovi  Rantasipi  Punajalkaviklo  Harmaalokki  Selkälokki  Kalalokki  Naurulokki  Kalatiira  Uuttukyyhky  |  Sepelkyyhky  Kesykyyhky  Käki  Huuhkaja  Lehtopöllö  Tervapääsky  Harmaapäätikka  Käpytikka  Pikkutikka  Palokärki  Käenpiika  Kiuru  Haarapääsky  Räystäspääsky  Varis  Naakka  Harakka  Närhi  Talitiainen  Sinitiainen  Kuusitiainen  Töyhtötiainen  Hömötiainen  Pyrstötiainen  Puukiipijä  Räkättirastas  Laulurastas  Punakylkirastas  Mustarastas  Kivitasku  Pensastasku  Leppälintu  Satakieli  |  Punarinta  Rytikerttunen  Ruokokerttunen  Kultarinta  Mustapääkerttu  Lehtokerttu  Pensaskerttu  Hernekerttu  Pajulintu  Tiltaltti  Sirittäjä  Hippiäinen  Harmaasieppo  Kirjosieppo  Rautiainen  Metsäkirvinen  Niittykirvinen  Västäräkki  Keltavästäräkki  Pikkulepinkäinen  Kottarainen  Varpunen  Nokkavarpunen  Viherpeippo  Tikli  Vihervarpunen  Hemppo  Punavarpunen  Pikkukäpylintu  Peippo  Keltasirkku  Peltosirkku  Pajusirkku  |
Ruissalossa tavatut lintulajit > Havaittu Ruissalossa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kuikka  Härkälintu  Mustakurkku-uikku  Pikku-uikku  Merimetso  Harmaahaikara  Kattohaikara  Mustahaikara  Heinätavi  Harmaasorsa  Jouhisorsa  Lapasotka  Ruskosotka  Amerikantelkkä  Alli  Pilkkasiipi  Mustalintu  Allihaahka  Tukkakoskelo  Uivelo  Ristisorsa  Merihanhi  Punakaulahanhi  Tundrahanhi  Kiljuhanhi  Metsähanhi  Sepelhanhi  Laulujoutsen  Pikkujoutsen  Maakotka  Piekana  Haarahaukka  Merikotka  Mehiläishaukka  Ruskosuohaukka  Sinisuohaukka  Kalasääski  Nuolihaukka  Muuttohaukka  Ampuhaukka  Metso  Pyy  Viiriäinen  Kurki  Luhtakana  Luhtahuitti  |  Ruisrääkkä  Liejukana  Tylli  Tundrakurmitsa  Kapustarinta  Karikukko  Taivaanvuohi  Heinäkurppa  Jänkäkurppa  Pikkukuovi  Mustapyrstökuiri  Punakuiri  Metsäviklo  Liro  Mustaviklo  Valkoviklo  Lampiviklo  Isosirri  Pikkusirri  Lapinsirri  Suosirri  Kuovisirri  Pulmussirri  Jänkäsirriäinen  Suokukko  Avosetti  Vesipääsky  Merikihu  Merilokki  Isolokki  Pikkulokki  Pikkukajava  Mustatiira  Räyskä  Lapintiira  Pikkutiira  Ruokki  Riskilä  Turkinkyyhky  Tunturipöllö  Hiiripöllö  Varpuspöllö  Viirupöllö  Sarvipöllö  Suopöllö  |  Helmipöllö  Kehrääjä  Kuningaskalastaja  Harjalintu  Valkoselkätikka  Pohjantikka  Kangaskiuru  Tunturikiuru  Törmäpääsky  Kuhankeittäjä  Korppi  Mustavaris  Pähkinähakki  Pähkinänakkeli  Koskikara  Peukaloinen  Kulorastas  Sepelrastas  Sinirinta  Pensassirkkalintu  Viitasirkkalintu  Rastaskerttunen  Luhtakerttunen  Viitakerttunen  Idänuunilintu  Sepelsieppo  Pikkusieppo  Isokirvinen  Lapinkirvinen  Luotokirvinen  Sitruunavästäräkki  Tilhi  Isolepinkäinen  Pikkuvarpunen  Vuorihemppo  Urpiainen  Keltahemppo  Punatulkku  Taviokuurna  Isokäpylintu  Kirjosiipikäpylintu  Järripeippo  Pohjansirkku  Lapinsirkku  Pulmunen  Viiksitimali  |
Kirjallisuutta

Söderman, Nils & Tenovuo, Rauno: Ruissalon linnut.  Porvoo:  WSOY, 1960.
Kunttu, Panu & Laine, Jarmo: Turun pesimälinnuston muutokset vuosina 1951–2001.  Turku:  Turun kaupungin ympäristönsuojelutoimisto, 2002.  ISBN 952-5217-24-8  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Närhi on yksi Ruissalon vakituisista pesijälinnuista.
Kahlaajien määrä on Ruissalossa melko pieni kahlaukseen sopivien niittyjen vähyyden vuoksi. Kuovi on yksi Ruissalossa tavatuista kahlaajista.
Sinisorsa on Ruissalon suurilukuisin lintulaji.
Kyhmyjoutsen istutettiin Ruissaloon 1960-luvulla ja se on sen jälkeen ollut saaren vakinainen asukas.
Ruskosotka on harvinaisimpia Ruissalossa tavattuja lintuja. Sitä on tavattu koko Suomessa vain 12 kertaa vuoteen 2006 mennessä.
Lehtopöllön tiheys on Ruissalossa moninkertainen verrattuna muun Lounais-Suomen keskiarvoon.
Fasaani on Ruissalon vakiintunut asukas. Alun perin fasaani on tuotu Suomeen Itä-Aasiasta.
Ruosteukonsieni

| Ruosteukonsieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Pikku-ukonsienet Lepiota
Laji::  fulvella
Kaksiosainen nimi
 Lepiota fulvella  Rea 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruosteukonsieni (Lepiota fulvella) on kupera tai laakea kellanruskea pikku-ukonsienilaji. Sen jalka on vaalea ja siinä on rengas. Heltat ovat valkoiset. Ruosteukonsieni kasvaa lehdoissa pähkinäpensaan seuralaisena. Se ei ole ruokasieni. On epävarmaa esiintyykö sitä Suomessa.
Ruotsalaisen alue

Ruotsalaisen vedenpintaa säätelevä Kalkkisten kosken pato.
Ruotsalaisen alue (vesistöaluetunnus 14.14) on Kymijoen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 495,28 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 20,08 %. Vesistön alueen alarajana on Jyrängönkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 26 954,62 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,89 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Konniveden alueeseen (14.13).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä. Pääuomaan kuuluvat vesistöalueiden nimet on lihavoitu :
Ruotsalaisen lähialue (14.141)
Myllyojan valuma-alue (14.142)
Hanjoen valuma-alue (14.143)
Paljärven valuma-alue (14.144)
Pyhäjoen valuma-alue (14.145)
Rumpinojan valuma-alue (14.146)
Lauhjoen valuma-alue (14.147)
Ruosniemi

| Ruosniemi |
| --- | --- |
 Ruosniementori Ruosniemen Alikylässä.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Pohjoinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  51
Väkiluku:  2 820 (kaupunginosa) + 888 (kylä) (2013)
Osa-alueet:  Ylikylä, Alikylä, Järvikylä, Viikeri
Postinumero(t):  28200, 28220
Pohjois-Porin monitoimitalo Ruosniemen eteläosissa.
Ruosniemi (ruots. Rosnäs) on yksi Porin kaupunginosista, joka sijaitsee Pohjois-Porissa. Ruosniemen alueita ovat Ylikylä, Alikylä, Järvikylä ja Viikeri. Myös Tuulikylä kuului aiemmin Ruosniemeen mutta alueen kasvettua siitä on tullut oma kaupunginosansa.
Ruosniemen naapurikaupunginosia ovat etelässä Toejoki, Murtosenmutka ja Isojoenranta, lännessä Hyvelä ja Tuulikylä, sekä idässä Ulvilan Harjunpää.
Ruosniemessä on kirkko, monitoimitalo ja kaksi päiväkotia. Koulun yhteydessä on myös sivukirjasto. Muita palveluita Ruosniemessä on mm. kioski, ravintola Kasi-Blanca, työkaluliike, autokorjaamo ja parturi-kampaamoja. Myös liikuntamahdollisuuksia riittää laskettelu­keskuksen lisäksi jääkiekkokaukalon ja jalkapallokenttien muodossa.
Ruosniemen kautta on kulkenut Porin ja Haapamäen välinen rautatie. Nykyisin rautatiestä on käytössä enää muutaman kilometrin pituinen Ruosniemeen päättyvä osuus. Ruosniemessä sijaitsi laiturivaihde, jolle rakennettiin arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus vuonna 1933. Henkilöliikenne loppui vuonna 1981 ja rataosa Ruosniemestä Kankaanpäähän poistettiin käytöstä vuonna 1985. Ruosniemestä Kullaalle menevän maantien ylittänyt rautatiesilta ja siihen liittynyt ratapenger on purettu, mutta laiturirakennus ja sivuraiteet ovat yhä jäljellä.
Aiheesta muualla

Ruosniemen kirjaston kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Ruijanvihvilä

| Ruijanvihvilä |
| --- | --- |
 Ruijanvihvilä Uppsalan kasvitieteellisessä puutarhassa Ruotsissa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Vihvilät Juncus
Laji::  arcticus
Kaksiosainen nimi
 Juncus arcticus  Willd. 
Katso myös
   Ruijanvihvilä Wikispeciesissä   Ruijanvihvilä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruijanvihvilä (Juncus arcticus) on pohjoisten rantojen monivuotinen, tuulipölytteinen vihviläkasvi. Suomessa ruijanvihvilä luokiteltiin vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa erittäin uhanalaiseksi (EN), mutta 2019 se luokiteltiin vain silmälläpidettäväksi (NT).
Ulkonäkö ja koko

Ruijanvihvilällä on vaakasuoraan kiemurteleva maavarsi, josta nousee lehdettömiä, 10–40 cm pitkiä varsia. Varsi on pysty, 1,5–3 mm paksu, sileä ja väriltään sinertävänvihreä. Tyvitupet ovat vaaleanruskeita ja kiiltäviä. Kukinto on tiheä tähkä, joka on 1–1,5 cm pitkä ja sisältää 3–12 kukkaa. Kukan tummanruskeat kehälehdet ovat epäselvästi kalvolaitaisia. Ruijanvihvilä kukkii Suomessa heinäkuussa. Siemenet sisältävä kota on tummanruskea tai ruskea ja munan- tai luumunmuotoinen.
Ruijanvihvilä voi risteytyä jouhivihvilän (J. filiformis) kanssa. Näiden risteymää nimitetään väylävihviläksi (J. arcticus × filiformis). Se voi risteytyä myös merivihvilän (J. balticus) kanssa, joka toisinaan luokitellaan ruijanvihvilän alalajiksi (J. arcticus ssp. balticus).
Levinneisyys

Ruijanvihvilä on pohjoisten vuoristoalueiden ja tundran kasvi. Sitä tavataan Skandeilla Etelä-Norjasta Kuolan niemimaalle ja edelleen läpi Venäjän Alaskaan asti leveällä vyöhykkeellä Jäämeren rannikkoalueella. Alaskasta levinneisyysalue ulottuu läpi Pohjois-Kanadan ja edelleen Keski- ja Etelä-Grönlannin rannikkovyöhykkeelle. Suomessa lajia tavataan Enontekiöllä Käsivarren Lapissa sekä Sallan pohjoisosassa Venäjän rajan tuntumassa.
Elinympäristö

Ruijanvihvilä kasvaa soraisilla rannoilla ja ultraemäksisillä soraikoilla.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Ruijanvihvilän levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ruijanvihvilä (Juncus arcticus)
ITIS: Juncus arcticus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Juncus arcticus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4677229  Wikispecies: Juncus arcticus  BOLD: 260114  CoL: 3QTGR  EoL: 631122  EPPO: IUNAS  EUNIS: 185944  FNA: 222000092  GBIF: 2701151  GRIN: 448320  iNaturalist: 148937  IPNI: 442684-1  IRMNG: 11037975  ITIS: 39222  NatureServe: 2.139706  NCBI: 253145  Observation.org: 119021  Open Tree of Life: 984422  PFI: 7086  Plant List: kew-314399  PLANTS: JUAR2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:442684-1  Tropicos: 16900001  VASCAN: 6250  WFO: wfo-0000775849  WoRMS: 425982  Laji.fi: MX.40197
RU-38

| Rosenlewin Urheilijat-38 |
| --- | --- |

Perustettu:  1938
Lakkautettu:  1967
Paikkakunta:  Pori
Lajit:  jalkapallo, jääpallo, jääkiekko, yleisurheilu, paini
Omistajat:  Oy W. Rosenlew Ab
RU-38 eli Rosenlewin Urheilijat-38 oli vuonna 1938 perustettu porilainen urheilu- ja voimisteluseura. Seuran synty liittyy aikakauteen, jolloin suomalaiset suurteollisuusyritykset tukivat aktiivisesti työntekijöidensä urheilutoimintaa. Seuralla oli toimintaa muun muassa jalkapallossa, jääkiekossa, yleisurheilussa, jääpallossa ja painissa. Seuran jalkapallo- ja jääkiekkotoiminta yhdistyivät vuonna 1967 Porin Karhujen kanssa Porin Ässiksi. Jääpallossa seura pelasi yhden kauden pääsarjassa vuonna 1951 saavuttaen seitsemässä ottelussa yhden voiton ja yhden tasapelin.
Jääkiekko

RU-38 nousi Mestaruussarjaan vuonna 1964. Seura oli pari vuotta panostanut voimakkaasti jääkiekkoon ja sen tavoitteena oli ollut nousu jo edellisenä vuonna. Ensimmäisellä kaudellaan 1964–1965 joukkue sijoittui SM-sarjassa kuudenneksi. Samalla kaudella toinen Mestaruussarjan porilaisjoukkue Karhut voitti mestaruuden, mutta RU-38 voitti jääkiekon Suomen Cupin. Seuraavaksi kaudeksi joukkueen vahvistukseksi hankittiin Rauman Lukosta Matti "Mölli" Keinonen, joka oli kuitenkin suuren osan kautta karanteenissa seurasiirron takia. RU-38 oli kaudella 1965–1966 SM-sarjan viides.
Kaudelle 1966–1967 seura hankki joukkueeseen muun muassa maalivahti Jorma Valtosen TPS:stä. Kausi päättyi RU-38:n Suomen mestaruuteen. Samalla tuo kausi oli RU-38:n historian viimeinen jääkiekkokausi seuran yhdistyttyä Karhujen kanssa Porin Ässiksi. Joukkueen valmentajana toimi vuodesta 1962 lähtien Matti Lampainen.
Vuonna 1967 joukkue näkyi osittain Suomessa kuvatussa englantilaisessa agenttielokuvassa Miljardin dollarin aivot. Michael Cainen tähdittämässä elokuvassa nähdään pieni välähdys RU-38:n ja Karhu-Kissojen välisestä ottelusta Helsingin jäähallissa.
Saavutuksia
Suomen mestari 1967
Suomen Cupin voittaja 1965
Jalkapallo

1950-luvun alun ja puolivälin joukkue pelasi vaihtevalla menestyksellä toisella ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. 
Pelaajahankintojensa ansiosta RU-38 onnistui nousemaan vihdoin Mestaruussarjaan kaudeksi 1959. Ensimmäinen kausi oli heti menestys ja Rosenlew sijoittui sarjassa toiseksi. Seuraavana vuonna 1960 seura kuitenkin putosi takaisin Suomensarjaan. Vuonna 1967 seura nousi suomensarjasta takaisin mestaruussarjaan, mutta vuonna 1967 RU-38 yhdistyi Karhujen kanssa ja vuoden 1968 mestaruussarjassa pelasi seurafuusion tuloksena syntynyt Ässät, joka peri RU-38:n sarjapaikan.
Saavutuksia
SM-hopeaa 1959
Suomen Cup hopeaa 1960
Jääpallo

Jääpallo oli yksi seuran monista alkuperäisistä lajeista. Vuonna 1946 RU-38 nousi maakuntasarjasta suomensarjaan, ja nousu mestaruussarjaan toteutui vuonna 1950. Seura kuitenkin putosi mestaruussarjasta takaisin suomensarjaan seuraavana kautena 1951 ja kausi jäi lopulta Rosenlewin ainoaksi jääpallon pääsarjakaudeksi. Mestaruussarjakautenaan RU-38 onnistui voittamaan yhden ottelun ja saamaan yhden tasapelipisteen. Vuosi 1954 jäi seuran jääpallohistorian viimeiseksi, tuolloin Rosenlew pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla suomensarjassa.
Yleisurheilu

RU-38 oli 1950-luvun alussa valtakunnan ykkösseuroja kärkiniminään kestävyysjuoksijat Rolf Haikkola, Urho Julin, Ilmari Taipale ja 50-luvun puolivälissä Olavi "Tankki" Salonen. Heistä Taipale edusti Suomea Helsingin olympiakisojen 5000 metrillä. 1960-luvun alussa seuraa teki tunnetuksi seiväshypyn kaksinkertainen Euroopan mestari Eeles Landström voittamalla pronssia Rooman olympialaisissa 1960. Hän toimi myös seuran puheenjohtajana vuosina 1964–1966.
RU-38 teki 1951 uuden Suomen-ennätyksen 4 × 1 500 metrin viestissä ajalla 15.52,8.
Aiheesta muualla

RU-38 tilastoja jääkiekon ja jalkapallon SM-sarjoista(UrheiluPori)
RU-38:n lehtileikearkisto Rosenlew-museon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Jääkiekon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1927–28: Viipurin Reipas  1928–29: HJK  1929–30: ei pelattu  1930–31: TaPa  1931–32: HJK  1932–33: HSK  1933–34: HSK  1934–35: HJK  1935–36: Ilves  1936–37: Ilves  1937–38: Ilves  1938–39: KIF  1939–40: ei pelattu  1940–41: KIF  1941–42: ei pelattu  1942–43: KIF  1943–44: ei jaettu  1944–45: Ilves  1945–46: Ilves  1946–47: Ilves  1947–48: Tarmo  1948–49: Tarmo  1949–50: Ilves  1950–51: Ilves  1951–52: Ilves  1952–53: TBK  1953–54: TBK  1954–55: TBK  1955–56: TPS  1956–57: Ilves  1957–58: Ilves  1958–59: Tappara  1959–60: Ilves  1960–61: Tappara  1961–62: Ilves  1962–63: Lukko  1963–64: Tappara  1964–65: Karhut  1965–66: Ilves  1966–67: RU-38  1967–68: KooVee  1968–69: HIFK  1969–70: HIFK  1970–71: Ässät  1971–72: Ilves  1972–73: Jokerit  1973–74: HIFK  1974–75: Tappara  1975–76: TPS  1976–77: Tappara  1977–78: Ässät  1978–79: Tappara  1979–80: HIFK  1980–81: Kärpät  1981–82: Tappara  1982–83: HIFK  1983–84: Tappara  1984–85: Ilves  1985–86: Tappara  1986–87: Tappara  1987–88: Tappara  1988–89: TPS  1989–90: TPS  1990–91: TPS  1991–92: Jokerit  1992–93: TPS  1993–94: Jokerit  1994–95: TPS  1995–96: Jokerit  1996–97: Jokerit  1997–98: HIFK  1998–99: TPS  1999–00: TPS  2000–01: TPS  2001–02: Jokerit  2002–03: Tappara  2003–04: Kärpät  2004–05: Kärpät  2005–06: HPK  2006–07: Kärpät  2007–08: Kärpät  2008–09: JYP  2009–10: TPS  2010–11: HIFK  2011–12: JYP  2012–13: Ässät  2013–14: Kärpät  2014–15: Kärpät  2015–16: Tappara  2016–17: Tappara  2017–18: Kärpät  2018–19: HPK  2019–20: ei jaettu  2020–21: Lukko  2021–22: Tappara  2022–23: Tappara