stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyppää, Petter!

| Hyppää, Petter!> Blå 2 - hopp ut!.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Leif Hamre
Kieli:  norja
Genre:  nuortenkirjallisuus
Suomennos
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1960
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  134
ISBN:  ei käytössä 1960
Sarja: Nuorten toivekirjasto
Edeltävä:  Lentokone kadoksissa
Seuraava:  Valmis lentoon
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hyppää, Petter! on norjalainen Leif Hamren kirjoittama lentäjäkirja, joka on julkaistu Suomessa WSOY:n Nuorten toivekirjastossa vuonna 1960.  Kirjoittaja on norjalainen lentäjäeverstiluutnantti. Kirja on itsenäinen jatko-osa nuortenromaanille Lentokone kadoksissa.
Juoni

On kulunut muutama vuosi.  Geir on ylennetty luutnantiksi ja siirretty hävittäjälaivueeseen Gardermoeniin saaden ajokikseen Thunderjet-suihkuhävittäjän.  Petter on niin ikään ylennetty vänrikiksi ja jatkaa ambulanssilentäjänä. Lopulta hänkin pääsee Gardemoeniin lentämään suihkukoneella. Hän on kuitenkin erittäin epävarma lentäjänä. Aluksi hän on ajaa yhteen Geirin kanssa ja selviää siitä lentäjien yhteispalaverin voimin toimimalla ns. kellonsoittajana: tukikohdassa on vanha laivakello jota soittamalla kutsutaan kokoon kaikki lentäjät keskustelemaan ongelmatilanteesta joka jollain on ollut lennolla.  Kutsuja puhdistaa kellon ja johtaa puhetta ollen lentäjien vanhin niin kauan kuin seremonia kestää.
Tämä toimii ja Petter rohkaistuu - kunnes happilaitteen vika tyrmää hänet kesken muodostelmalennon ja hänen koneensa alkaa suistua ilmasta.  Geir seuraa häntä ja lopulta Petter kuulee horteensa läpi ohjeen hypätä ja tottelee.  Hän pelastuu, mutta epäilys jää kaivertamaan, varsinkin koska hän saa lentokiellon kunnes tapaus on tutkittu.  Hän näkeekin painajaisia ja lentäminen on epävarmaa vaikka kielto kumotaankin ja tapaus määritellään  happilaitevian aiheuttamaksi onnettomuudeksi, josta ei tule mustaa merkintää ansiolistaan. Kuitenkin jo toinen laskuvarjokerta saa Petterin pelokkaaksi: onko hän kirouksen alainen?
Lentäjille järjestetään erityinen pakoharjoitus: heidät viedään noin parinsadan kilometrin päähän osittain siviilivaatteissa ja heidän pitää päästä määräajassa Ryggen tukikohtaan joutumatta pidätetyiksi. Tämä esittää tilannetta jossa he ovat joutuneet hyppäämään laskuvarjolla vihollisen alueelle. Vihollista esittää virkavalta sekä kodinturvajoukot. Junassa saa matkustaa salaa mutta kiinni ei saa jäädä.  Geir, Petter ja tärkeä sivuhenkilö, helikopteriluutnantti Svein Rogne ovat yhdessä ryhmässä. Matkan aikana Geir kertoo huolistaan Sveinille: Petter on saatava järkiinsä. Geir ehdottaa tekevänsä äkkiliikkeen lennolla: hän kaartaa varoittamatta Petterin eteen ja katsoo kuinka tämä reagoi.
Hanke toteutuu, mutta Geir on itse syyllistynyt laiminlyöntiin: hänen olkahihnansa ovat auki koska normaalisti poikkivyö riittää, olkahihnoja käytetään vain taitolennossa, ja voimakas kaarto saa hänen kypäränsä iskemään kuomuun.  Seuraa hämäännys ja ohjainten menetys, kone suistuu selkäkierteeseen.  Petter väisti kuten odotettiinkin - ja nyt on hänen vuoronsa olla turvaajana: hän  älyää että selkäkierteen voi aiheuttaa Thunderjet-koneen tyyppivika eli jonkin häiriön vuoksi epätasaisesti tyhjenneet lisätankit siivenkärjissä ja hän käskee Geirin pudottaa ne. Tämä auttaa, kierre loppuu ja kone on nopeasti oikeassa asennossa.
Petter on saanut selkärankansa takaisin ja hänestä tulee kunnon suihkulentäjä.  Pitkä keskustelu maassa oikoo loputkin mutkat.
Hennala

Hennalan kasarmirakennuksia.
Hennala on Lahden kaupunginosa seututie 140:n varrella. Kaupunginosan nimi tulee aikaisemman kantatilan nimestä, joka jakaantui Ali-Hennalaksi ja Yli-Hennalaksi. Eteläisempi Ali-Hennala tunnettiin myös Metsä-Hennalana ja pohjoisempi Yli-Hennala Kylä-Hennalana, joka siirtyi maanjaoissa Joutjärven alueelle. Hennalassa sijaitsi vuoden 2014 loppuun saakka Lahden varuskunta.
Hennalassa on entisen varuskunta-alueen lisäksi myös Stora Enson pakkaustehdas ja  Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kokoontumistilat. Kirkkoa vastapäätä on huoltamo, jolla on ongelmajätepiste. Seututie 140:n itäpuolella alkaa Laune.
Vuosina 1918–19 Hennalan varuskunnan alueella toimi Hennalan vankileiri, jossa oli vangittuna yli 10 000 sisällissodan punaista. Heistä noin 1 200 kuoli teloitusten uhrina, nälkään tai kulkutauteihin.
Hennalan kautta kulkee Lahden bussilinja 7 Metsä-Pietilästä Karistoon.
Kaupungin palvelut

Hennalassa 31. joulukuuta 2014 lakkautettavan Lahden varuskunnan alueella toimii 75 päivähoitopaikan Hennalan päiväkoti, jonne pääsee linja-autovuoroilla 2 ja 12.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hennala Wikimedia Commonsissa
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
Hyefjorden

| Hyefjorden |
| --- | --- |

Sijainti:  Sogn ja Fjordane, Norja
Päävuono:  Nordfjord
Merialue:  Atlantin valtameri
Hyefjorden (myös Hyenfjorden) on Nordfjord-vuonon osa Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Se sijoittuu kokonaan Gloppenin kunnan alueelle.
Hitlerin uskottu, Rooseveltin avustaja

| Hitlerin uskottu, Rooseveltin avustaja Ernst Hanfstaenglin uskomaton elämä> Hitler’s Piano Player The Rise and Fall of Ernst Hanfstaengl, Confidante of Hitler, Ally of FDR |
| --- | --- |
 Kansikuvassa Adolf Hitler ja Ernst Hanfstaengl.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Peter Conradi
Kieli:  englanti
Genre:  elämäkerta
Julkaistu:  2004
ISBN:  0-7867-1283-X
Suomennos
Suomentaja:  Maikki Soro
Kuvittaja:  arkistokuvitus
Kansitaiteilija:  Taittopalvelu Yliveto
Kustantaja:  Minerva
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  463
ISBN:  978-952-312-129-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hitlerin uskottu, Rooseveltin avustaja – Ernst Hanfstaenglin uskomaton elämä (Hitler’s Piano Player – The Rise and Fall of Ernst Hanfstaengl, Confidante of Hitler, Ally of FDR) on brittiläisen toimittajan Peter Conradin kirjoittama elämäkertateos Adolf Hitlerin läheisestä työtoverista ja lehdistöpäälliköstä Ernst (”Putzi”) Hanfstaenglista. Alkuteos ilmestyi 2004, Maikki Soron suomennos 2015 Minerva Kustannuksen kustantamana.
Conradi kiinnostui Hanfstaenglista 2000-luvun alussa luettuaan artikkelin, jossa kerrottiin Hitleriä koskevasta selonteosta, jonka Hanfstaengl teki toisen maailmansodan aikana työskennellessään Yhdysvalloissa salaisessa tiedusteluhankkeessa. Conradi sai käsiinsä paljon aineistoa, joiden pohjalta hän kirjoitti tämän elämäkerran. Lisäksi hän tapasi Hanfstaenglin pojan Egon Hanfstaenglin, jolta samoin kuin tämän pojalta Erikiltä hän sai lisätietoja.
Arviot

Petri Immonen pitää arviossaan kirjaa kiinnostavimpana siinä vaiheessa, kun Hitlerin ura on nousussa. Hän pahoittelee, että Hanfstaenglin Yhdysvalloissa tekemän työn merkitystä on vaikea arvioida, edes Conradi ei siihen tutkimustyönsä jälkeen pysty. Kirjan viimeinen osuus maistuukin Immosen mielestä puulta, mutta hän toteaa kuitenkin että teos voi hyvinkin olla Hanfstaenglin näköinen.
Aiheesta muualla

Teos kustantajan sivustolla
Eduskunnan kirjasto suosittelee
Hannu Pikkarainen

| Hannu Pikkarainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1983 (ikä 40) Helsinki, Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hank, Hänk, Pikkarambo, The Finnish Rambo (Ruotsissa)
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  89 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2017
Seurat:  HIFK (SML) Salamat (Mestis) Hartford Wolf Pack (AHL) Charlotte Checkers (ECHL) MODO Hockey (SEL) Dinamo Minsk (KHL) Skellefteå AIK (SEL) TPS (SML) Medveščak Zagreb (KHL) Leksands IF (SHL) Schwenninger Wild Wings (DEL) Iserlohn Roosters (DEL) Jukurit (SML) Kiekkokopla (II-div.)
Hannu Pikkarainen (s. 13. lokakuuta 1983 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 324 runkosarjaottelua tehopistein 26+78=104 ja keräten 192 jäähyminuuttia sekä 42 playoff-ottelua tehopistein 1+4=5 ja keräten 12 jäähyminuuttia. Pikkarainen teki myös pitkän uran ulkomailla pelaten Pohjois-Amerikassa, Ruotsissa, KHL:ssä ja Saksassa. Hän pelasi myös yhden A-maaottelun.
Pikkarainen tunnettiin kiekollisena puolustajana. Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan Pikkarainen luisteli sulavasti ja oli taitava hyökkäyspäässä. Hän oli myös hyvä syöttämään, laukomaan ja oli käyttökelpoinen ylivoimalla. Pikkaraisella oli kuitenkin puutteita fyysisyydessä ja aggressiivisuudessa. Hänellä oli urallaan puutteita myös harjoitteluasenteessa ja oman pään pelaamisessa.
Ura > Seuraura > Ammattilaisuran alku

Pikkarainen aloitti jääkiekkoilun 4-vuotiaana Helsingin IFK:ssa. Hän voitti kauden 1998–1999 päätteeksi C-nuorten Suomenmestaruuden. Vuosina 2000 ja 2001 Pikkarainen voitti B-nuorten SM-pronssia. Jälkimmäisenä vuotena hän voitti myös A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2001–2002 Pikkarainen oli HIFK:n A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 8+14=22. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Kaudella 2002–2003 Pikkarainen debytoi HIFK:n SM-liigajoukkueessa, jossa hänen tulokaskautensa toi 46 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Hän teki liigauransa avausmaalin 31. lokakuuta 2002 vieraissa JYPiä vastaan. Pikkarainen pelasi osan kaudestaan vielä myös seuran A-nuorissa, jossa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Maaliskuussa 2003 Pikkarainen teki HIFK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Syyskausi 2003–2004 Pikkaraisella jäi rikkonaiseksi varusmiespalveluksen vuoksi. Hän pelasi SM-liigassa 16 runkosarja- ja 13 playoff-ottelua jääden ilman tehopisteitä. Pikkarainen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kirkkonummen Salamoissa tammikuussa 2004. Hän pelasi valtaosan kevätkaudestaan myös HIFK:n A-nuorissa, jossa Pikkarainen voitti SM-pronssia. Kaudella 2004–2005 hän löi itsensä läpi SM-liigassa ja otti HIFK:ssa johtavan kiekollisen roolin. Pikkarainen teki runkosarjassa 49 ottelussa tehot 7+13=20. Kevätkaudella hän kärsi pienistä loukkaantumisista. Pikkarainen edusti HIFK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa.
Elokuussa 2005 NHL-varaamaton Pikkarainen teki tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa. Hänen sopimuksensa rekisteröinti kuitenkin myöhästyi, joten Pikkarainen pelasi kauden 2005–2006 vielä lainalla HIFK:ssa. Hän teki runkosarjassa 18 tehopistettä, mutta Jatkoaika.com -sivuston pelaaja-arvion mukaan Pikkarainen pelasi kuitenkin alle odotusten sekä sortui ajoittain ylimielisyyteen ja vaarallisiin riskinottoihin. Pudotuspeleissä hän jäi kokonaan ilman tehopisteitä. Hänen kauteensa mahtui myös viikkojen mittainen poissaolo lokakuussa 2005 jalkapöytään tulleen murtuman vuoksi.
Ura > Seuraura > Pohjois-Amerikan kautta takaisin HIFK:hon

Kaudeksi 2006–2007 Pikkarainen New York Rangersin organisaatioon. Hän sai kuitenkin epäonnisen alun loukattuaan jo harjoituskaudella olkapäänsä NHL-lupauksille tarkoitetussa turnauksessa. Pikkarainen pelasi kauden aikana lopulta vain setisemän runkosarja- ja kolme playoff-ottelua AHL-joukkue Hartford Wolf Packissa sekä kymmenen runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ECHL-joukkue Charlotte Checkersissa. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi HIFK:hon kaksivuotisella sopimuksella. Pikkaraisen odotettiin ottavan johtava kiekollinen rooli, mutta hän teki runkosarjassa vain 15 tehopistettä ja pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 32 ottelua. Pudotuspeleissä Pikkarainen oli kuitenkin HIFK:n paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Rem Murrayn kanssa tehoilla 1+4=5. Hän jakoi myös joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Ilkka Heikkisen kanssa lukemalla +1. Jatkoaika.com -verkkolehden toimittaja Mari Pudaksen mukaan Pikkaraisen esitykset olivat päättyneellä kaudella heikentyneet Pohjois-Amerikan-vuoden jälkeen, eikä hänen kehityksensä ollut toivotunlaista.
Kaudella 2008–2009 Pikkarainen nousi HIFK:n varakapteeniksi. Hän sai suuren roolin, onnistui kohtuulisen hyvin hyökkäyspäässä ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+19=23. Pikkaraisen esitykset puolustuspäässä olivat kuitenkin varsin heikkoja ja hänen teholukemansa -11 oli HIFK:n puolustajista heikoin. Jatkoaika.com -verkkolehden toimittaja Henri Havuselan mukaan Pikkaraisen harjoittelumotivaatio HIFK:ssa oli vuosien mittaan alhainen, eikä hän panostanut kevään peleissä joukkueen menestyksen eteen. HIFK:n päävalmentaja Kari Jalonen ei lopulta halunnut Pikkaraisen jatkavan joukkueessa enää kauden 2008–2009 jälkeen.
Ura > Seuraura > Vuodet Ruotsissa ja visiitti KHL:ssä

Pikkarainen siirtyi kaudeksi 2009–2010 1+1-vuotisella sopimuksella Ruotsin Elitserienissä pelanneen MODO Hockeyn riveihin. Seuran toimitusjohtaja Fredrik Anderssonin mukaan hänet hankittiin ensisijaisesti joukkueen nelos-viitospuolustajaksi, mutta Pikkarainen kuitenkin ylitti odotukset ja oli MODO:n toiseksi paras pistemies Mats Zuccarellon jälkeen tehoilla 11+32=43. Hän sijoittui koko Elitserienin puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Pikkarainen voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +19. Hänellä oli myös koko liigan suurin keskimääräinen jääaika (24.28).
Pikkaraisen MODO-sopimuksessa oli pykälä NHL:ään tai KHL:ään siirtymisestä ensimmäisen sopimuskauden jälkeen, joten hän siirtyi kaudeksi 2010–2011 vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n valkovenäläisjoukkue Dinamo Minskiin. Pikkarainen pelasi joukkueessa 16 runkosarjaottelua tehden viisi syöttöpistettä, kunnes hänen sopimuksensa purettiin yhteisymmärryksessä joulukuussa 2010. Pikkaraisen agentti Juuso Pulliaisen mukaan hän ei viihtynyt Dinamossa ja halusi itse lähteä joukkueesta. Taustalla oli kuitenkin myös seuran tyytymättömyys Pikkaraisen otteisiin. Joulukuussa 2010 hän palasi loppukauden sopimuksella MODO Hockeyn riveihin. Pikkarainen ehti pelata Elitserienin runkosarjassa vain 24 ottelua, mutta hän oli pelimäärästään huolimatta joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+17=20. Pikkarainen voitti myös MODO:n sisäisen tehotilaston lukemalla +7.
Keväällä 2011 Pikkarainen sai MODO:n kauden päätyttyä negatiivista julkisuutta HIFK:n ja Espoo Bluesin välissä SM-liigan kolmannessa finaaliottelussa, jota hän oli katsomassa. Pikkarainen esiintyi Helsingin jäähallin katsomossa ja käytävillä humalassa sekä huuteli törkeyksiä muille katsojille. Iltalehti ei kertonut asiasta uutisoidessaan hänen nimeään, mutta maajoukkuepelaajaksi kerrottu henkilö on osoittautunut sittemmin Pikkaraiseksi.
Kaudeksi 2011–2012 Pikkarainen siirtyi jatkamaan Elitserien-uraansa 1+1-vuotisella sopimuksella Skellefteå AIK:hon. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+19=22, joilla Pikkarainen jakoi liigan puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan HV71:n Mikko Luoman kanssa. Pikkarainen voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa, mutta hän osoittautui pudotuspeleissä kuitenkin pettymykseksi, sai ajoittain kritiikkiä otteistaan ja teki vain kolme syöttöpistettä. Lopulta Pikkaraisen kerrottiin jättävän Skellefteån huhtikuussa 2012.
Ura > Seuraura > TPS, Medveščak, Leksand ja HIFK

Pikkarainen palasi kaudeksi 2012–2013 Suomeen ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Hänestä odotettiin joukkueeseen johtavaa kiekollista puolustajaa, mutta Pikkarainen ei kuitenkaan vastannut häneen kohdistuneisiin odotuksiin. NHL:n työsulku toi TPS:ään syyskaudella Alec Martinezin, Kris Russellin ja Kevin Shattenkirkin, mikä vähensi hänen vastuutaan, mutta Pikkarainen kärsi kuitenkin myös loukkaantumisista. Hänen kautensa päättyi lopulta ylävartalovammaan tammikuussa 2013.
Syyskuussa 2013 Pikkarainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kroatialaiseen laajennusjoukkue Medveščak Zagrebiin oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2013–2014. Hän pelasi siellä vain kymmenen ottelua, kunnes Pikkaraisen sopimus purettiin hänen omasta aloitteestaan yhteisymmärryksessä. Pikkarainen oli noin kaksi kuukautta ilman sopimusta, kunnes hän siirtyi tammikuussa 2014 loppukaudeksi Ruotsin SHL:n (ent. Elitserien) Leksands IF:ään. Kauden jälkeen Pikkarainen oli ilman sopimusta aina lokakuun 2014 lopulle, jolloin hän palasi kuukauden mittaisella try-out -sopimuksella kasvattajaseuraansa HIFK:hon. Pikkarainen pelasi koejaksonsa vahvasti ja teki yhdeksässä ottelussa kuusi tehopisteittä. Joulukuussa hän sai joukkueeseen loppukauden 2014–2015 kattaneen sopimuksen. Pikkaraisen taso kuitenkin laski runsaasti loppukaudella ja hän teki 24 viimeisessä ottelussaan ainoastaan yhden maalin. Pudotuspeleissä Pikkarainen mahtui vain kerran HIFK:n kokoonpanoon.
Ura > Seuraura > Saksan kautta Jukureihin

Kaudeksi 2015–2016 Pikkarainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsiin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 2+25=27 ja Pikkarainen voitti pudotuspelien ulkopuolelle jääneen Wild Wingsin sisäisen tehotilaston lukemalla +3. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi jatkamaan DEL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Iserlohn Roostersin riveihin.
Pikkarainen palasi kaudeksi 2017–2018 taas Suomeen ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Mikkelin Jukureihin. Hän kärsi alkukaudella loukkaantumisista ja pelasi 14 ottelua tehden vain kaksi syöttöpistettä, kunnes Pikkaraisen sopimus purettiin Tapaninpäivänä. Jukureiden mukaan sopimuksen purku tapahtui yhteisymmärryksessä, mutta Pikkarainen kuitenkin kertoi lähteneensä omasta tahdostaan. Hän kertoi taustaa varsin tylyyn sävyyn omalla Instagram-tilillään:
»Valeuutinen! Itse halusin lähteä pois. Pitkään pohdin asiaa ja jouluna sain aikaa kerätä rohkeutta ja tein päätöksen. Kun teet asiaa jota rakastat eniten ja se alkaa tuntuu siltä, että vituttaa joka aamu mennä hallille, ni sillon on parempi siirtyä muualle. Väkisin ei kannata elämässä roikkua missään. Varsinkaan jääkiekossa.»
Helmikuussa 2018 Pikkarainen teki hieman yllättäen loppukauden kattavan sopimuksen II-divisioonajoukkue Joensuun Kiekkokoplan kanssa. Kauden jälkeen, maaliskuussa 2018 hän ilmoitetti lopettaneensa pelaajauransa ja keskittyvänsä jatkossa muihin asioihin.
Ura > Maajoukkueura

Pikkarainen pelasi Suomen A-maajoukkueessa yhden ottelun. Hän sai ensituntumaa A-maajoukkueeseen tultuaan valituksi Suomen ensimmäiseen MM-leiriryhmään huhtikuussa 2010. Pikkarainen pelasi ensimmäisen ja ainoan maaottelunsa 24. huhtikuuta 2010 Odensessa Tanskaa vastaan. Hänet merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin Juuso Hietasen viereen.
Ura > Rullakiekko

Pikkarainen pelasi myös rullakiekkoa ja hän oli mm. voittamassa Suomenmestaruutta MahtiAnkkojen joukkueessa vuonna 2004. Hän on esiintynyt myös Suomen rullakiekkomaajoukkueessa.
Yksityiselämä

Helsingin käräjäoikeus tuomitsi huhtikuussa 2022 Hannu Pikkaraisen raiskauksesta kahden vuoden ehdottomaan vankeuteen. Uhri oli Pikkaraisen perhetuttu. Hovioikeus lievensi lokakuussa 2023 tuomion 1,5 vuoteen ja ehdolliseksi. Hovioikeus lievensi tuomiota asian saaman julkisuuden vuoksi.
Hydrussa

Hydrussa (m.kreik. Ὑδρούσσα, Hydrūssa tai Hydroussa) tai Ydroúsa (kreik. Υδρούσα, myös Ydroússa, Υδρούσσα) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Hydrussa, eräs Ándroksen saaren antiikin aikaisista nimistä
Hydrussa, eräs Kéan saaren antiikin aikaisista nimistä
Hydrussa, eräs Tínoksen saaren antiikin aikaisista nimistä
Ydroúsa, antiikin Hydrussa, saari Argo-Saronisten saarten saariryhmässä Attikan rannikolla
Ydroúsa, Ándroksen kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Etelä-Egean saarten alueella
Ydroússa, kylä Sámoksen saarella Dytikí Sámoksen kunnassa Pohjois-Egean saarten alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hydrussa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
I Miss You

I Miss You voi tarkoittaa seuraavia:
”I Miss You”, Basshunterin kappale
”I Miss You”, Björkin kappale
”I Miss You”, Clean Banditin kappale
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”I Miss You”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henrik Grönroos

| Henrik Grönroos> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. tammikuuta 1908
Kuollut: 5. elokuuta 2007 (99 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kirjastonhoitaja
Henrik Grönroos (21. tammikuuta 1908 – 5. elokuuta 2007) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kunniatohtori.
Ura

Grönroos aloitti Helsingin yliopiston kirjaston palveluksessa vuonna 1931. Seuraavana vuonna hän sai määräyksen amanuenssiksi. Grönroos oli keskeinen tekijä evakuoitaessa kirjaston aineistoa toisen maailmansodan takia, ja myös sen palauttamisessa sodan jälkeen. Hän jäi eläkkeelle 1971.
Grönroosin puoleen käännyttiin usein, kun jotain tietoa ei kerta kaikkiaan löytynyt. Hän tunsi kirjaston kokoelmat perin pohjin ja harjoitti tutkimusta, mutta ei koskaan väitellyt tohtoriksi. Koko Suomen kirjastotoimea Grönroos avitti opettamalla Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hän kirjoitti suomalaisten bibliografioiden bibliografian, Finlands  bibliografiska litteratur, joka julkaistiin 1975. Grönroos vihittiin kunniatohtoriksi 1973.
Grönroosin kirjahistoriallisia artikkeleita on koottu teokseen Cognitio librorum. Retkiä kirjojen maailmaan. Utflykter i böckernas värld.
Aiheesta muualla

Doria.fi: Henrik Grönroos on poissa
Heribert Barrera i Costa

Heribert Barrera
Heribert Barrera i Costa (6. heinäkuuta 1917 – 27. elokuuta 2011) oli katalonialainen kemisti ja poliitikko, Esquerra Republicana de Catalunyan jäsen ja Francon valtakauden jälkeen palautetun Katalonian parlamentin ensimmäinen puheenjohtaja 1980–1984. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen sateenkaariryhmässä vuosina 1991–1994.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heribert Barrera i Costa Wikimedia Commonsissa
Heribert Barrera i Costa Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Hennan rautatieasema

Hennan rautatieasema (lyh. Hnn) on rautatieliikennepaikka Orimattilassa Lahden oikoradalla, noin 20 kilometriä Mäntsälästä pohjoiseen.
Liikennepaikka otettiin käyttöön syyskuussa 2006, ja se käsittää pääraiteiden lisäksi kaksi sivuraidetta (yksi kumpaankin suuntaan) ohituksia varten. Liikennepaikan nimi muutettiin Lähdemäestä Hennaksi 26. maaliskuuta 2017, ja asemalaiturien rakennustyöt alkoivat samana keväänä. Henkilöliikenteen pysähdykset alkoivat 10. joulukuuta 2017, ja asema palvelee rakenteilla olevaa Hennan asuinaluetta. Raiteelta 1 liikennöidään Helsinkiin ja raiteelta 4 Lahteen.