stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kranéa (Préveza)

| Kranéa Κρανέα |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kranéa
 Koordinaatit: 39°14′48″N, 20°44′47″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Préveza
Kunta:  Zirós
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  210204
Väkiluku (2011):  821
 – Kylä:  424
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  RZ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kranéa (kreik. Κρανέα) on Kreikan kylä sekä samanniminen Ziróksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κρανέας, Dimotikí Enótita Kranéas) ja entinen itsenäinen kyläkunta. Se sijaitsee Prévezan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 821 ja varsinaisen Kranéan kylän väkiluku 424 (vuonna 2011).
Kranéan kylä sijaitsee linnuntietä noin 23 kilometriä luoteeseen Ártasta. Kranéan kunnallisyksikkö käsittää alueen Ziróksen kunnan länsiosassa. Kranéa oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Ziróksen kunnaksi yhdessä Anógeion, Filippiádan ja Thesprotikón kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kranéan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- |
Kranéa: 424
Týrgia: 397
Yhteensä: 821
Krapkowice (kunta)

| Krapkowicen kunta (Gmina Krapkowice) |
| --- | --- |
 Voivodikunnan tie 415 Gwoździcen kylässä
 lippu:  vaakuna
   Kunnan sijainti Krapkowicen piirikunnassa
 Kunnan kartta
 Krapkowicen kunta
 Koordinaatit: 50°28′N, 17°58′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Krapkowice
 – Pormestari:  Andrzej Kasiura
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  97 km²
Väkiluku (2019):  22 568
 – Väestötiheys:  232 as./km²
Suuntanumero(t):  (+48) 77
Rekisterikilpi:  OKR
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Krapkowice on kaupungin sisältävä maalaiskunta Krapkowicen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 22 568. Kunnan hallintokeskus on Krapkowicen kaupunki.
Krapkowicen kunnan yksitoista kylää ovat Borek, Dąbrówka Górna, Gwoździce, Kórnica, Nowy Dwór Prudnicki, Pietna, Rogów Opolski, Steblów, Ściborowice, Żużela sekä Żywocice. Sen pinta-ala on noin 97 neliökilometriä. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat valtatie 45, A4-moottoritie sekä voivodikunnan tiet 409, 415, 416, 423, 424 ja 428. Huhtikuuhun 2004 asti Krapkowicesta kulki myös rautatielinja 306 Prudnikiin. Krapkowicen naapurikunnat ovat Głogówek, Gogolin, Strzeleczki, Walce ja Zdzieszowice. Sen pinta-alasta noin 67 prosenttia on maatalousmaata.
Vuoden 2019 joulukuussa 51,8 prosenttia Krapkowicen kunnan asukkaista oli naisia ja 48,2 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 15,0 prosenttia, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeikäiset 24,3 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,5 vuotta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 11,0 prosenttia oli saksalaisia. Kunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 6,2 prosenttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krapkowicen kunta Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejsko-Wiejska Krapkowice (pdf) Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Kukkopilli

Malliltaan perinteinen suomalainen kukkopilli, Marja Metsävuori 2007
Kukkopilli eli savikukko on  Euroopassa tunnettu savesta valmistettu linnun muotoinen, huilunkaltainen pilli. Puhallusaukko on pyrstössä, sointiaukko voi olla alapuolella (alasärmäinen) tai yläpuolella (yläsärmäinen). Tällainen pilli tuottaa  yhden soivan äänen, jonka korkeus riippuu sisätilan koosta. Linnun kyljissä tai rinnassa on usein 1–4 sormiaukkoa, jolloin voidaan tuottaa useampia sävelkorkeuksia. Mikäli reiät on viritetty siten, että voidaan soittaa kokonainen oktaaviala tai muu asteikko, puhutaan okariinasta. Sekä okariina että kukkopilli ovat astiahuiluja.
Suomessa tunnetuimmat kukkopillit on valmistettu Muolaan kunnan Kyyrölässä 1900-luvun alkupuolella. Kyyröläisten savityön taidot olivat peräisin Venäjältä.
Monenkirjavat käki- ja kukkopillitkin olivat alkujaan käyttöesineitä, lasten leluja. Myöhemmin, sodan jälkeen, niistä tuli kotien keräilyn kohteita ja hyllyjen koristeita.
Aiheesta muualla

Kukkopillejä, Suomen Kuvalehti, 04.06.1938, nro 22, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Korpisenjärvi

| Korpisenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°44′29″N, 24°05′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ähtärinjärven alue (35.43)
Laskupuro:  Korpisenpuro Ähtärinjärveen 
Järvinumero:  35.438.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  158,2 m  
Rantaviiva:  5,875 km  
Pinta-ala:  65,023 ha  
Tilavuus:  0,00111478 km³  
Keskisyvyys:  1,71 m  
Suurin syvyys:  5 m  
Saaria:  ei saaria  
 fiKorpisenjärvi 
Korpisenjärvi on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Rasinperän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 65 hehtaaria. Se on 2,4 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 1,11 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00111 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys 5 metriä. Järven rantaviivan pituus on 5,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Korpisenpuron valuma-alueeseen (35.438) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 158,2 metriä mpy.
Kolmisoppi (Rautalampi, Myhinkoski)

| Kolmisoppi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°32′24″N, 26°44′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Keski-Kauppariseen 
Järvinumero:  14.711.1.046
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,6 m  
Pituus:  570 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  1,398 km  
Pinta-ala:  5,66 ha  
Suurin syvyys:  18,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKolmisoppi 
Kolmisoppi  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Myhinkosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 570 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Konneveden lähialueeseen (14.711) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,6 metriä mpy.
Kalkkimaan rautatieasema

Kalkkimaan rautatieasema (lyh. Kkk) oli rautatieasema Tornion kaupungin (entisen Alatornion kunnan) Kalkkimaan kylässä Lapin maakunnassa rataosalla Liedakkala–Kalkkimaa. Liikennepaikka palveli pääasiassa Kalkkimaan dolomiittikalkkilouhoksen kuljetustarpeita.
Kalkkimaan asemarakennuksena toimi Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus. Rakennus pystytettiin alun perin Näätsaareen vuonna 1927, josta se siirrettiin Kalkkimaalle 1932. Asemarakennus on myöhemmin purettu.
Kaupallinen tavaraliikenne lakkautettiin yhtä aikaa liikennepaikan kanssa 1. helmikuuta 1982.
Kreetanmeri

| Kreetanmeri> Κρητικό Πέλαγος |
| --- | --- |
 Kreetanmeri satelliittikuvassa.
  Kreetanmeri 
Koordinaatit:  35°57′N, 24°57′E
Valtio:  Kreikka
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Kreetanmeri (kreik. Κρητικό Πέλαγος, Kritikó Pélagos) on merialue Egeanmeren eteläosassa Kreikassa. Se käsittää Kreetan saaren ja Kykladien saariston eteläisimpien saarten, kuten Míloksen ja Santorínin saarten, väliin jäävän lähes saarettoman alueen. Lännessä merialueen rajana toimivat suurin piirtein Kytheran ja Antikytheran saaret ja idässä Kásos ja Kárpathos.
Kreetanmerta Georgioúpolissa.
Kreetanmeren saariin kuuluvat muun muassa Kreetan pohjoisrannikon edustalla sijaitsevat Ágioi Theódoroi, Día, Spinalónga ja Pseíra sekä Dionysadit eli Dragonáda, Gianysáda ja Paximáda. Meren lahtia Kreetan pohjoisrannikolla ovat (lännestä itään) Kíssamoksenlahti, Chaniánlahti, Soúdanlahti, Almyróksenlahti, Iraklioninlahti, Málianlahti ja Mirampéllonlahti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreetanmeri Wikimedia Commonsissa
Kreikan merialueet
| --- | --- |
Egeanmeri:   Almyróksenlahti  Argoliinlahti  Chaniánlahti  Elefsínanlahti  Epídavroksenlahti  Epídavros Limirán lahti  Eteläinen Euboianlahti  Fálironlahti  Gérakaksenlahti  Géranlahti  Ierissóksenlahti  Ikaríanmeri  Iraklioninlahti  Kallonínlahti  Kassándranlahti  Kaválanlahti  Kíssamoksenlahti  Kreetanmeri  Maliakóslahti  Málianlahti  Mégaranlahti  Mirampéllonlahti  Moúdroksenlahti  Myrtóonmeri  Pagasitikóslahti  Petaliónlahti  Pohjoinen Euboianlahti  Saroninlahti  Singitikóslahti  Siteíanlahti  Soúdanlahti  Strymonikóslahti  Thermaïkóslahti  Traakianmeri 
Joonianmeri:   Amvrakikóslahti  Antíkyranlahti  Argostólinlahti  Domvraínanlahti  Itéanlahti  Korintinlahti  Kyparissiakóslahti  Laganáksenlahti  Lakonianlahti  Messenianlahti  Mýrtoksenlahti  Patraksenlahti 
Libyanmeri:  Messaránlahti
Kouvolan kaupunginkirjasto

Kouvolan pääkirjasto
Kouvolan kaupunginkirjasto on Kouvolassa toimiva yleinen kirjasto. Kouvolan kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjaston lisäksi kahdeksan toimipistettä ja yksi kirjastoauto. Kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen muodostamaan Kyyti-kirjastokimppaan.
Kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului vuonna 2018 noin 519 000 nidettä. Lainauksia tehtiin noin 1 387 000 ja fyysisiä käyntejä noin 702 000.
Kouvolan pääkirjasto sijaitsee aivan Kouvolan keskustassa. Kirjastorakennus valmistui vuonna 1971, ja sen on suunnitellut arkkitehti Juhani Kivikoski.
Kouvolan kaupunginkirjasto järjestää joka kesäisin Kouvolan Teatterissa suuren kirjallisuustapahtuman Kouvolan Dekkaripäivät.
Toimipisteet

Kouvolan kaupunginkirjastoon kuuluu pääkirjaston lisäksi kahdeksan lähikirjastoa ja kirjastoauto ”Tesaurus”.
Elimäen kirjasto
Haanojan kirjasto
Inkeroisten kirjasto
Jaalan kirjasto
Korian kirjasto
Kouvolan pääkirjasto
Kuusankosken kirjasto
Myllykosken kirjasto
Valkealan kirjasto
Keväällä 2012 lakkautettiin Pilkanmaan, Utin ja Kääpälän kirjastot. Huhdasjärven lainausasema oli suljettu jo edellisenä vuonna. Keväällä 2014 lakkautettiin Lehdokin kirjasto Lehtomäessä ja Voikkaan kirjasto vuoden 2014 lopussa.
Aiheesta muualla

Kouvolan kaupunginkirjasto
KYYTI-kirjastot
Kuusankosken kirjasto.
Kalkkimaan rata

Kalkkimaan rata tai Kalkkimaan sivurata oli Suomen rataverkon osuus, jonka alkuperäinen päätepiste oli Tornion kaupungin Kalkkimaan kylässä. Sivurata haarautui Kemin ja Rovaniemen väliseltä rautatieltä Liedakkalan kylässä, nykyisten Laurilan ja Törmän liikennepaikkojen väliltä.
Rautatie rakennettiin alun perin avolouhoksista louhitun kalkkikiven kuljetuksia varten. Vuonna 1917 perustettu Oy Kalkkimaa Ab, joka liitettiin 1952 Rauma-Repola Oy:hyn, omisti Alatornion Ruottalassa dolomiittikalkkiavolouhoksen. Kalkkimaan rata palveli tämän louhokseen ja sen yhteydessä toimineen maanviljelyskalkkitehtaan liikennettä vuosina 1933–1982. Nykyisen vuonna 1972 rakennetun teollisuuskalkkitehtaan on omistanut vuodesta 2000 Svenska Mineral Ab.
Sivuradan pituus oli alun perin noin kahdeksan kilometriä. Kaivoksen kuljetusten päätyttyä kolmen kilometrin osuus kaivokselta sähköasemalle purettiin, ja tämä osuus oli olemassa aina 2000-luvun lopulle saakka. Jäljelle jäänyttä osuutta käytettiin satunnaisesti muuntajakuljetuksiin, eikä se ollut kiinteästi yhteydessä muuhun rataverkkoon. Purkamisen jälkeen rataosuus on ollut käytössä sora- ja metsäautotienä, ja talvisin se on moottorikelkkareittinä sekä hiihtolatuna.
Kreetanselkova

| Kreetanselkova |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Jalavakasvit Ulmaceae
Suku::  Selkovat Zelkova
Laji::  abelicea
Kaksiosainen nimi
 Zelkova abelicea  (Lam.) Boiss. 
Katso myös
   Kreetanselkova Wikispeciesissä   Kreetanselkova Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kreetanselkova (Zelkova abelicea) on jalavakasvien (Ulmaceae) heimoon ja selkovien (Zelkova) sukuun kuuluva kasvilaji. Lajia tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Kreikassa. Kreetanselkova on yleensä noin 3–5 metriä korkea puu, jonka kukat ovat vaaleita. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) luokittelee kreetanselkovan erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kreetanselkova Wikimedia Commonsissa
Jukka Kröger

| Jukka Kröger> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1979 Helsinki
Ammatti:  muusikko, hitsaaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kosmo
Aktiivisena:  1999–
Tyylilajit:  rock, heavy metal
Soittimet:  rummut, kitara
Yhtyeet:  Rytmihäiriö (2017–) HIM (2015–2017)  Maple Cross (2012–) FM2000 (1999–2010) Herra Ylppö & Ihmiset (2008–2014) Resleep (2007–2015) Split Cranium (2010–2015) Verine (ex-Veriset äpärät) (1999–) VIHA (2004–)
Levy-yhtiöt:  Sony BMG (2007–2014) Sakara Records (2008–2010, 2017–) Hydrahead Records (2010–2015)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jukka "Kosmo" Kröger (s. 1979 Helsinki) on suomalainen muusikko, joka on toiminut HIM-yhtyeen ja Herra Ylpön & Ihmisten rumpalina ja Maple Crossin kitaristina. Kröger oli vuonna 1999 alternative metal -yhtye FM2000:n perustajajäseniä. Kröger jätti yhtyeen vuonna 2010 päätettyään keskittyä Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeeseen. Hänen ensiesiintymisensä HIM:ssä tapahtui 25. heinäkuuta 2015 Qstock-festivaaleilla. Marraskuussa 2017 Krögerin ilmoitettiin liittyneen Rytmihäiriöön.
Kröger valmistui muusikoksi Jyväskylän ammattiopistosta keväällä 2007.
Krapihovi

| Krapihovi Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1973
Toimitusjohtaja:  Pekka Holma
Kotipaikka:  Tuusula, Suomi
Toimiala:  Hotelli ja ravintola
Kotisivu:  http://www.krapi.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ravintola Krapihovi
Krapi Ali-Tupa
Krapihovi on vuonna 1973 perustettu hotelli- ja ravintola-alan perheyritys, joka toimii Tuusulan Rantatien varrella. 
Krapin pihapiiri muodostuu ravintoloista, hotellista, savusaunasta ja puistoalueesta sekä kesäaikaan kesäteatterista ja terassista. Krapihovi on lounas-, illallis- ja juhlaravintola. Ravintolan yhteydessä on myynnissä suomalaisten pien- ja lähituottajien tuotteita.
Historia

Krapin tilan vaiheet ulottuvat 1600-luvulle. Nykyisen päärakennuksen rakennutti silloinen omistaja G. F. Sourander vuonna 1883, ja sen on suunnitellut arkkitehti F. W. Mieritz. Vuodesta 1911 alkaen tilan on omistanut Holman suku. Nykyään kotimuseona toimiva Aleksis Kiven kuolinmökki kuului alun perin Krapin tilaan.
Aiheesta muualla

Tuusulanjärvi - nähtävyydet, tapahtumat ja ympäripyöräily visitlaketuusula.com.[vanhentunut linkki]
Komtuurin surma

| Komtuurin surma> 騎士団長殺し Kishidanchō goroshi |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Haruki Murakami
Kieli:  japani
Genre:  Historiallinen fiktio
Julkaistu:  24. helmikuuta 2017
Suomennos
Suomentaja:  Juha Mylläri
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2018
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  825 sivua
ISBN:  978-952-04-0161-0
Sarja: Keltainen kirjasto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Komtuurin surma (騎士団長殺し, Kishidanchō goroshi) on japanilaisen kirjailijan Haruki Murakamin kirjoittama romaani vuodelta 2017. Sen on japanista suomentanut Juha Mylläri, ja suomennoksen on kustantanut vuonna 2018 Tammi. Teos kuuluu keltaiseen kirjastoon.
Japanissa kirjan ilmestyminen sai Murakamin lukijat jonottamaan kirjaa. Kustantajan mukaan ensimmäistä japaninkielistä painosta suunniteltiin painettavan noin 1,3 miljoonaa kappaletta, mikä on poikkeuksellista Japanissa, jossa kirjojen painosmäärät liikkuvat usein tuhansissa. Osassa Japania jonotus venyi odotettua pitemmäksi, sillä kirjoja kuljettanut tavarajuna joutui onnettomuuteen.
Kaksiosainen teos kertoo nimettömästä 36-vuotiaasta muotokuvamaalarista, joka avioeron jälkeen tyhjentää kalenterinsa ja muuttaa vuoren rinteellä sijaitsevaan kuuluisan muotokuvamaalari Tomohiko Amandan entiseen mökkiin Odawarassa. Näin päähenkilö toivoo löytävänsä uudestaan inspiraationsa maalaukseen, minkä hän tuntee kadottaneensa maalatessaan muotokuvia. Kirjan juoni käynnistyy, kun päähenkilö löytää mökin entisen omistajan julkaisemattoman teoksen "Komtuurin surma", joka jäljittelee Mozartin oopperan Don Giovannin alkukohtausta, jossa tapetaan komtuuri. Teos on maalattu perinteisellä japanilaisella maalaustyylillä nihongalla ja siinä on selkeitä viittauksia Asuka-kauden Japaniin.
Päähenkilö on Murakamille tyypilliseen tapaan sosiaalisesti eristäytyvä persoona, joka nauttii yksinolosta. Kirjassa on runsaasti kuvailua siitä, kuinka päähenkilö käyttää aikaa tehden arkisia askareita, lukien ja kuunnellen klassista musiikkia.
Sensuuri

Hongkongissa Komtuurin surma on luokiteltu "säädyttömäksi" ja sopimattomaksi alaikäisille. Kirjan kansi on kääritty sisällöstä varoittavalla ilmoituksella, eikä sitä saa välittää alaikäisille.
Luokitusta on kritisoitu laajalti. Lähes kahden tuhannen ihmisen allekirjoittama vetoomus on vaatinut luokituksen poistamista, väittäen sen "tuovan häpeää Hongkongin kansalaisille."
Arviot

Tommi Aitio sanoo Kauppalehdessä, että teos on järkälemäisestä koostaan huolimatta helppolukuinen: Murakami on ”Orhan Pamukin ohella aikamme maailmankirjallisuuden narratiivisia neroja”.
New York Timesin kriitikko Hari Kunzru on pettynyt kirjaan kirjailijalta, "joka on tehnyt paljon parempaakin jälkeä". Kunzrun mielestä kirja on liian pitkä. Hän muistuttaa, että vaikka Murakamin kirjoja on myyty Japanissa miljoonia, kriitikot eivät niistä erityisemmin pidä niiden länsimaisuuden vuoksi. Kunzrun mielestä Murakami tarjoilee lupaavia ideoita, mutta mihinkään johtamattomat sivupolut laajentavat (alku)teoksen 700 sivuun, kun 300-400 olisi riittänyt.
Sunday Timesin kriitikko Christina Patterson kuvailee Murakamia "Japanin J. K. Rowlingiksi", ja kiittää Murakamia mestarilliseksi tarinankertojaksi, joka pitää lukijansa koukussa.
The Guardianin kriitikko Johanna Thomas-Corr kirjoittaa, että teos on kunnianosoitus F. Scott Fitzgeraldille ja tämän Kultahatulle. Murakami on kääntänyt sen japaniksi.
Murakami on itse kuvaillut teostaan "hyvin oudoksi tarinaksi".
Aiheesta muualla

Oliver Burkeman, Haruki Murakami: ‘You have to go through the darkness before you get to the light’, (haastattelu) The Guardian 11.10.2018
Kalkkimaannos

Rapautuvaa kalkkikalliota Sussexissa, Englannissa.
Kalkkimaannos on maannos, jossa on keskimääräistä enemmän kalkkia. Monesti kalkki irtoaa alla olevasta rapautuvasta kalliosta, saapuu veden kuljettamana tai kulkee pölynä tuulen mukana kauempaa. Yleensä kalkki parantaa maaperää neutraloimalla sitä ja edistämällä monien kalkinsuosija- ja kalkinvaatijakasvien kasvua. Niinpä kalkkimaaperä on monesti neutraali ja ravinteikas. Toisaalta taas runsaskalkkisilla alueilla kalkki saattaa olla ongelma kalkkia vieroksuville kasveille. Kalkkimaa saattaa olla myös altis kuivumiselle. Suomen kallioperä koostuu suureksi osaksi niukkaravinteista kivistä ja suuri sademäärä hapattaa maaperää laajalti. Tällöin maa on monesti kalkki- ja ravinneköyhää.[lähde? ]
Ravinteiset kivilajit

Ravinteiset kivilajit sisältävät kasvien kasvua auttavia kivennäisaineita. Kalkkikiven lisäksi runsasravinteisia kivilajeja ovat yleisesti ottaen karboniitit, ultraemäksiset kivet, emäksiset vulkaniitit, amfiboliitit, gabrot ja diabaasit. Esimerkiksi otiitti-niminen mineraali edistää kasvien kasvua. Kasvien kasvua edistävät kalkkikivet, dolomiitti, diabaasi, nefeliinisyeniitti. Myös fylliitti, dioriitti, gabro, amfiboliitti, uraliittiporfyriitti ja vulkaniitti sekä ultraemäksiset duniitti, peridotiitti, serpentiini, kloriittiliuske, talkkiliuske ja vuolukivi. Suomessa kalkkikiveä on vain tuhannesosa kallioperän alasta ja emäksisiä kiviä vain 8,2 %:ssa. Esimerkiksi Kuopion seudun lehdot ja letot ovat kalkkimaan synnyttämiä. Somerniemellä Hämeessä taas lehtoisuutta aikaansaavat amfiboliitti ja dioriitti. Ravinteisen maan vyöhykkeet ovat Suomessa toimineet vaateliaiden kasvien leviämisreitteinä pohjoiseen. Monet kasvilajit ovat pohjoisrajoillaan kalkista riippuvaisia. Skandinaviassa kalkkikiveä löytyy Skandeilta, ja muualla maailmassa kalkkikiveä on enemmän pohjoisella kuin eteläisellä pallonpuoliskolla, muun muassa Euroopassa, Itä-Siperiassa, Taimyrin niemimaan vuorilla, Alaskassa ja Kanadassa esimerkiksi Victoriansaarella.
Koepalsta jossa testataan kasvien kasvua, oikealla puolella on kalkkipitoista maata.
Kroatian miesten lentopallomaajoukkue

Kroatian miesten lentopallomaajoukkue edustaa Kroatiaa lentopallon kansainvälisissä otteluissa. Se oli vuonna 2017 lentopallon maailmanrankingissa sijalla 50.
Kroatia selviytyi MM-kisoihin ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran vuonna 2002, jolloin kisat pelattiin Buenos Airesissa, Argentiinassa. Se hävisi kaikki kolme alkulohkon otteluaan: Italialle 0–3, Kanadalle 1–3 ja Puolalle 0–3. Siten se ei päässyt 16 parhaan jatko-otteluihin.
EM-kisoissa Kroatia pelasi ensimmäisen kerran Italian ja Serbia ja Montenegron kisoissa 2005. Kuuden joukkueen alkulohkossaan se hävisi Puolalle 0–3, Venäjälle 2–3 ja Italialle 1–3 mutta voitti Portugalin 3–2 ja Ukrainan 3–0. Kisojen lopputaulukossa Kroatian sijoitus oli kahdeksas.
Vuoden 2007 EM-kisoissa Venäjällä Kroatia jäi lohkonsa viimeiseksi eikä selviytynyt 12 parhaan jatko-otteluihin. Sen lopullinen sijoitus turnauksessa oli neljästoista. Joukkueen parhaat pistemiehet olivat Igor Omrcen ja Toni Kovacevic. Passarina pelasi Inoslav Krnic. Joukkuetta valmensi Radovan Malevic.
Joukkue oli jälleen mukana vuoden 2015 EM-kisoissa voitettuaan karsintalohkon, jossa pelasivat Alankomaat, Montenegro ja Romania. Lopputurnauksessa se sijoittui kuudentoista joukkueen turnauksessa sijalle 15 voittamatta erääkään Ranskalta, Italialta ja Virolta. Taakse jäi kuitenkin Valko-Venäjä heikommalla eräpisteiden suhteella.
Kukkiva syyspervo ruukussa

| Kukkiva syyspervo ruukussa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Miska Rantanen (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  huumori, kuvakirja
Kustantaja:  Schildts & Söderströms
Julkaistu:  2013
Ulkoasu:  sidottu/nidottu
Sivumäärä:  167
ISBN:  978-951-52-3252-6

Seuraava:  Kaikki ranteet auki
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kukkiva syyspervo ruukussa on Helsingin Sanomien toimittajan Miska Rantasen toimittama kirja vuodelta 2013. Kirjaan on kerätty yli 150 kirjallisen viestinnän mokaa, esimerkiksi huvittavia kirjoitusvirheitä tai muuten erikoisia juttuja. Rantanen on kerännyt mokia 1990-luvulta asti.
Kristina Vogel
Aiheesta muualla

Kristina Vogelin viralliset sivut (saksaksi)
Kristina Vasiliauskaitė

Kristina Vasiliauskaitė (s. 13. marraskuuta 1956, Vilna) on liettualainen säveltäjä ja opettaja. Vasiliauskaitė on säveltänyt enimmäkseen vokaalimusiikkia, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa neljä preludia uruille (1974) sekä sinfonietta (1979–1980). Vasiliauskaitėn sävellykset ovat tulleet suosituiksi Yhdysvalloissa erityisesti kuoromusiikin parissa, ja hänen musiikkiaan on julkaistu Santa Barbara Music sekä Augsburg-Fortress -levy-yhtiöiden toimesta.
Ura

Vasiliauskaitė opiskeli pianonsoittoa ja musiikkiteoriaa M.K. Čiurlionisin kansallisessa taidekoulussa, ja valmistuessaan sieltä vuonna 1974 sävellystä ja musiikin historiaa Liettuan musiikkiakatemiassa, opettajinaan Jadvyga Čiurlionytė ja Eduard Balsis. Vuosina 1979–1980 hän työskenteli konserttimestarina M. K. Čiurlionisin taidekoulussa, ja vuosina 1980-1983 Liettuan televisio- ja radiomusiikkiohjelmien toimittajana. Vuodesta 1983 eteenpäin hän on palannut toimimaan konserttimestarina M. K. Čiurlionisin taidekoulussa, ja lisäksi hän on nykyisin säveltämisen ja pianonopettajana sekä konserttimestarina Ąžuoliukan musiikkikoulussa.