stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1530
Kuolleita

2. tammikuuta – Stephana de Quinzanis, italialainen nunna, dominikaanitertiaari, näkijä ja stigmaatikko (s. 1457)
3. toukokuuta – István Báthory, Unkarin varakuningas
6. elokuuta – Jacopo Sannazaro, Actius Sincerus, italialainen runoilija (s. 1457)
29. syyskuuta – Andrea del Sarto, italialainen taidemaalari (s. 1486)
29. marraskuuta – Thomas Wolsey, englantilainen kardinaali ja valtiomies (s. 1475)
1. joulukuuta – Margareeta Itävaltalainen, Asturian prinsessa, Savoijin herttuatar ja Alankomaiden käskynhaltija (s. 1480)
26. joulukuuta – Babur, Intian ensimmäinen suurmogulihallitsija (s. 1483)
Antonius Divitis, ranskalais-flaamilainen säveltäjä (k. 1530)
Kanō Masanobu, japanilainen taidemaalari (s. 1434)
Søren Norby, tanskalainen amiraali ja merirosvopäällikkö
Eerik Trolle, Ruotsin valtionhoitaja (s. 1460)
Diogo Lopez de Sequeira, portugalilainen tutkimusmatkailija (s. 1465)
Albert Rubenson

Albert Rubenson
Albert Rubenson (20. joulukuuta 1826 Tukholma – 2. maaliskuuta 1901 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja musiikkikriitikko.
Elämä > Varhaiset vaiheet

Rubensonin vanhemmat olivat Jenny Levin ja kauppias Wolff Rubenson. Rubenson kasvoi kulttuuriin suuntautuneessa ympäristössä Tukholman juutalaisyhteisössä. Hän sai varhaista viulunsoiton opetusta hovikappelin jäsen Peter Elwersiltä. Vuonna 1844 Rubenson lähti Leipzigiin opiskelemaan uudessa konservatoriossa; opintojensa ohella hän soitti Gewandhaus-orkesterissa. Hänen opettajiaan olivat viulunsoitossa Ferdinand David, harmoniassa ja kontrapunktissa Moritz Hauptmann sekä sävellyksessä Niels W. Gade. Rubenson lähti Gaden mukana Kööpenhaminaan, kun tämä joutui poistumaan maasta ensimmäisen Saksan–Tanskan sodan vuoksi. Rubenson soitti myös Kööpenhaminassa sinfoniaorkesterissa.
Rubenson palasi Tukholmaan vuonna 1850 ja soitti siellä alttoviulua hovikappelissa vuoteen 1851. Pian tämän jälkeen hän aloitti huomattavan journalistisen uran Ny tidning för musik -lehden kirjoittajana. Tämän lehden lopetettua julkaisunsa Rubenson, säveltäjäkollega Ludvig Norman ja libretisti Frans Hedberg perustivat lyhytikäisen, mutta vaikutusvaltaisen Tidning för theater och musik -julkaisun.
Elämä > Työ säveltäjänä

Kirjoittamisen ohella Rubenson keskittyi säveltämiseen. Hän uudisti Leipzigissa säveltämänsä C-duurisinfonian vuonna 1851 ja sai sen esitetyksi hovikappelin pääkapellimestari Jacopo Foronin johdolla vuonna 1857. Tätä ennen Rubenson oli jo säveltänyt kaksi jousikvartettoa vuosina 1848 ja 1850, vaikka näistä ensin mainitun julkaisi vasta postuumisti C. F. W. Siegel Leipzigissa vuonna 1935. Kaksi Rubensonin sinfonista intermezzoa (1860, 1871) saivat kantaesityksensä vuosina 1868 ja 1871. Näistä jälkimmäiselle Rubenson antoi todennäköisimmin ennen Pariisin maailmannäyttelyä 1900 uuden nimen Trois pièces symphoniques.
Rubensonin muihin teoksiin kuuluvat orkesterisarja C-duurissa (1850–1851), koominen ooppera En natt bland fjellen (1858), kaksi konserttialkusoittoa (1859, 1866), musiikkia mieskuorolle, pianokappaleita ja useita laulukokoelmia muiden muassa Heinrich Heinen sanoihin vuonna 1858 ja Robert Burnsin sanoihin vuonna 1866. Bjørn Bjørnsonin omasta pyynnöstä Rubenson sävelsi näyttämömusiikin tämän draamaan Halte Hulda (1865).
Rubenson teki sävellyksiä Felix Mendelssohnin ja Robert Schumannin hengessä, mutta häntä on myös luonnehdittu ”Ruotsin Griegiksi” ja Ruotsin ensimmäiseksi kansallisromantikoksi. Hän ei katsonut tarpeelliseksi luopumista kansanmusiikkivaikutteista.
Elämä > Myöhemmät vaiheet ja vaikutus

Varhaisen uransa aikana Rubenson teki useita pitkiä matkoja Euroopan eri maihin, mutta sekä matkustaminen että säveltäminen pitkälti päättyivät vuoden 1872 jälkeen, jolloin Rubenson keskittyi luomaan uraa Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa, jonka opetustoimen johdossa hän oli kuolemaansa saakka. Rubenson johti orkesterityön ohella kamarimusiikkiharjoituksia.
Kriitikkona Rubenson paheksui Ruotsin musiikkielämän rakentumista diletanttipohjalle ja haastoi ruotsalaiset säveltäjät omaksumaan laajempia soitinmusiikin muotoja ammattimaisemmalla otteella. Käytettyjen sanamuotojen perusteella Eduard Hanslickin musiikkikritiikki on voinut olla Rubensonille tuttua.
Rubenson kuoli naimattomana ja lapsettomana. Hugo Alfvén ja Wilhelm Peterson-Berger mainitsivat muistelmissaan Rubensonin vaikutuksen, jota ensimmäinen kuvaili kielteisessä ja jälkimmäinen myönteisessä mielessä. Valborg Aulin omisti ensimmäisen jousikvartettonsa häntä opettaneelle Rubensonille.
1534

| --- | --- |
Vuosisadat: 1300-luku · 1400-luku · 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku
Vuosikymmenet: 1490-luku · 1500-luku · 1510-luku · 1520-luku · 1530-luku · 1540-luku 1550-luku · 1560-luku · 1570-luku · 1580-luku · 1590-luku · 1600-luku
Vuodet: 1490 · 1491 · 1492 · 1493 · 1494 · 1495 · 1496 · 1497 · 1498 · 1499 1500 · 1501 · 1502 · 1503 · 1504 · 1505 · 1506 · 1507 · 1508 · 1509 1510 · 1511 · 1512 · 1513 · 1514 · 1515 · 1516 · 1517 · 1518 · 1519 1520 · 1521 · 1522 · 1523 · 1524 · 1525 · 1526 · 1527 · 1528 · 1529 1530 · 1531 · 1532 · 1533 · 1534 · 1535 · 1536 · 1537 · 1538 · 1539 1540 · 1541 · 1542 · 1543 · 1544 · 1545 · 1546 · 1547 · 1548 · 1549 1550 · 1551 · 1552 · 1553 · 1554 · 1555 · 1556 · 1557 · 1558 · 1559 1560 · 1561 · 1562 · 1563 · 1564 · 1565 · 1566 · 1567 · 1568 · 1569 1570 · 1571 · 1572 · 1573 · 1574 · 1575 · 1576 · 1577 · 1578 · 1579 1580 · 1581 · 1582 · 1583 · 1584 · 1585 · 1586 · 1587 · 1588 · 1589 1590 · 1591 · 1592 · 1593 · 1594 · 1595 · 1596 · 1597 · 1598 · 1599 1600 · 1601 · 1602 · 1603 · 1604 · 1605 · 1606 · 1607 · 1608 · 1609
Tapahtumia

10. toukokuuta: Jacques Cartier löysi Newfoundlandin
6. joulukuuta: Quiton kaupunki perustettiin
Osmanien valtakunta valloitti Irakin
Kreivisota 1534-1536
Britannian kuningas Henrik VIII julistautuu kirkon johtajaksi.
Syntyneitä

Lodovico Agostini, säveltäjä
Isaac Luria, nykyaikaisen kabbalan perustaja († 1572)
Kuolleita

25. syyskuuta: Klemens VII, paavi
Adi Dassler

Pronssiveistos Adi Dasslerista.
Adolf "Adi" Dassler (3. marraskuuta 1900, Herzogenaurach, Saksa – 6. syyskuuta 1978, Herzogenaurach, Saksa) oli saksalainen keksijä, suutari, natsipuolueen jäsen sekä yrittäjä joka valmisti ensimmäiset urheilujalkineensa vuonna 1920. Adi Dasslerin tunnetuin yritys on Adidas, jonka hän perusti riitaannuttuaan veljensä Rudolf Dasslerin kanssa.
Kuollessaan Adidaksella oli 17 tehdasta ja vuosimyynti oli miljardi Saksan markkaa.
Ura

Adi Dassler aloitti suutarinuran 1920-luvulla. Hän halusi valmistaa jokaiselle urheilulajille oman jalkineensa, ottaen huomioon kunkin lajin erityisvaatimukset.
Hän oli innokas urheilumies, joka vietti mahdollisimman paljon aikaa urheilukentillä ja -kisoissa, urheilijoiden toiveita ja näkemyksiä kuunnellen. Vuonna 1925 hän asensikin valmistamiinsa juoksukenkiin ruuvattavat piikit ja vuodesta 1928 lähtien Adi Dasslerin valmistamat jalkineet ovat olleet merkittävässä asemassa olympiaurheilijoiden varustuksessa.
1930-luvun puoleen väliin mennessä Adi Dassler valmisti yli 30 kenkämallia 11 urheilulajille ja hänen kenkätehtaassaan oli noin 100 työntekijää. Alle kahdessa vuosikymmenessä yritys nousi maailman johtavaksi urheilujalkineiden valmistajaksi.
Ura > Adidaksen synty

Vuonna 1948 Adi Dassler loi yritykselleen nimen: Adidas, etu- ja sukunimiään lainaten. Vuotta myöhemmin hän rekisteröi kengistään tutut kolme raitaa, luoden yritykselleen yhden maailman tunnetuimmista logoista.
Adi Dasslerin suuri kansainvälinen läpimurto tapahtui vuoden 1954 jalkapallon MM-kisoissa, jossa Saksan joukkue pelasi finaalissa Unkaria vastaan. Saksan joukkue käytti ensimmäistä kertaa jalkapalloilun historiassa kenkiä, joissa oli vaihdettavat nappulat.
Ahvenjärvi (Ruovesi, Ylä-Vääri)

| Ahvenjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  61°55′34″N, 24°21′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ruoveden alue (35.33)
Laskuoja:  Likasenoja 
Järvinumero:  35.339.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,6 m  
Rantaviiva:  3,939 km  
Pinta-ala:  28,7 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenjärvi 
Ahvenjärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Ylä-Väärin kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 29 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Enonjoen valuma-alueeseen (35.339) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,6 metriä mpy.
Aicardin oireyhtymä

Aicardin oireyhtymä on moninainen oireistokokonaisuus, jonka keskeisiä piirteitä ovat infantiilispasmikohtaukset (pakkoliikkeitä ja tajuttomuutta), aivokurkiaisen puuttuminen ja kehitysvammaisuus. Vammautuneet ovat kasvaneessa riskissä saada toistuvia keuhkokuumeita. Oireisto on X-kromosomin välityksellä vallitsevasti periytyvä.
Joskus Aicardi-henkilöt ovat mikrokefaalisia, plagiokefaalisia ja tulevat murrosikään tavallista aiemmin.
Aicardin oireyhtymästä kärsivien nyökähtely-, lihasnykäys- ja tajuttomuuskohtaukset alkavat yleensä muutaman kuukauden iässä. Oireyhtymää on luonnehdittu varsin harvinaiseksi, mutta sen tarkasta esiintyvyydestä ei ole luotettavia tietoja.
Oireyhtymä sai nimensä vuonna 1972 ranskalaiselta Jean Aicardilta, jonka johtamat tutkijat kuvasivat sen vuonna 1965.
Aktanttimalli

Aktanttimalli on eräs merkityksen tarkastelemiseen tarkoitettu narratiivinen malli. Aktanttimallin avulla voidaan tunnistaa yksittäisten kertomusten noudattamia yleisempiä tai ”syvemmällä tasolla” vaikuttavia kaavoja. Ajatus tällaisista merkityksen syvärakenteista on keskeistä strukturalismissa.
Aktanttimallin keskeisenä kehittelijänä pidetään A. J. Greimasia. Aktanttimalliin johtaneen kehittelyn taustalla on muun muassa Vladimir Proppin tekemät analyysit venäläisistä kansansaduista, joissa toistuvat tietyt vakiintuneet rakenteet, sekä eräät Lucien Tesnièren hahmotukset. Greimas mainitsee jälkimmäisistä esimerkkinä Tesnièren ajatuksen siitä, että lause on kuin näytelmä, jossa rakenne pysyy, vaikka näyttelijät (lauseessa esiintyvät sanat) vaihtuvat. Aktantit ovat toimijoiden eli aktorien luokkia. Aktanttien ja aktorien välillä vallitsee moni-moneen-yhteys: toimija voi olla mukana useassa aktantissa (”näytellä eri rooleja”) ja samaa aktanttia voi ilmentää useampi toimija (”osan esittäjä voi vaihtua”).
Aktanttimallin kehittelyn yhtenä vaiheena Greimas mainitsee Tesnièren ja André Martinet’n ranskan kielen syntaksiin liittyvät tutkimukset, joissa tunnistettiin kolme aktanttia, toimija (agent), kohde (patient) sekä hyötyjä (beneficaire). Greimasilla aktantteja on kuusi. Aktanttimalli kuuluu Greimasin ajattelussa ja tuotannossa osana merkityksen muodostumista monitasoisesti kuvaavaan generatiivisen kulun malliin.
Greimas esittää aktanttimallin soveltuvuudesta ja ilmaisuvoimasta hyvin vahvoja väitteitä: ”Olemme siis tässä esittäneet hypoteesin, jonka mukaan aktanttimallia on pidettävä yhtenä mahdollisena semanttisen universumin rakenneperiaatteena.” Saman tien hän kuitenkin toteaa, ettei semanttista universumia voi hahmottaa kokonaisuutena, vaan on tyydyttävä tarkastelemaan rajallisia mikrouniversumeita. Nämä koostuvat muutamista kategorioista, jotka ovat ”tajuttavissa samanaikaisesti” ilmetessään samassa tekstissä (diskurssissa).
Aktanttimallin sovellusalue on ollut myöhemmin laaja. Sillä on merkitystä esimerkiksi toimijaverkkoteorian kehittelyssä. Aktantin käsitettä käyttämällä kyetään toimijaverkkoteoriassa laajentamaan toimijan käsitettä siten, että toimijoiksi ymmärretään paitsi ihmiset, myös teknologia ja muut ei-inhimilliset toiminnan vaikuttavat ainesosat.
Aktanttimallia on pidetty ensimmäisen polven semiotiikan edustajana, johon myöhempi toisen polven semiotiikka on ottanut etäisyyttä. Myöhempien tarkasteluiden ymmärtämiseksi on kuitenkin tunnettava aktanttimallin tuottanutta ajattelua, vaikka se saattaakin näyttää jäykältä silloin, kun ”pysyvältä, kaavamaiselta ja fiksoituneelta” vaikuttavat lähtökohdat halutaan kiistää.
Mytologisen mallin aktantit

Greimasin esittämässä myyttien rakennetta kuvaavassa mallissa on kuusi aktanttia, jotka jäsentyvät kolmeksi pariksi seuraavasti:
Subjekti tavoittelee objektia.
Subjektin toiminnan käynnistää lähettäjä ja sen tuloksia hyödyntää vastaanottaja.
Subjektin pyrkimyksiä tukee auttaja ja haittaa vastustaja.
Havainnoiva subjekti

Louis Hébert on esittänyt kuuden aktantin malliin laajennukseksi havainnoivan subjektin. Havainnoivan subjektin käsite korostaa sitä, että tiettyyn toimintaan voidaan kohdistaa useita erilaisia aktanttimallinnuksia sen sijaan, että rajoituttaisiin vain yhden havainnoijan (kuten tekstin kirjoittajan) näkemykseen.
Alec Rowley

Alec Rowley (13. maaliskuuta 1892 – 11. tammikuuta 1958) oli brittiläinen säveltäjä. Hän sävelsi runsaasti piano- ja urkumusiikkia. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu muun muassa lauluja ja kaksi pianokonserttoa. Teokset ovat usein lyhyitä ja ytimekkäitä.
Rowley työskenteli Lontoon Royal Academy of Musicissa ja Cambridgen Trinity Collegessa. Hän julkaisi myös musiikkikirjallisuutta.
Aiheesta muualla

Säveltäjä Naxoksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
English Composers for Amateurs: No. 1 – Alec Rowley (englanniksi)
Alec Trevelyan

| Alexander ”Alec” Trevelyan |
| --- | --- |

Ensiesiintyminen:  007 ja kultainen silmä
Viimeinen esiintyminen:  007 ja kultainen silmä
Näyttelijä:  Sean Bean
Henkilötiedot
Sukupuoli:  mies
Liittolaiset:  Xenia Onatopp, Kenraali Ourumov, Boris Grishenko
Nykyinen elintila:  kuollut, jäi Bondin aiheuttaman antennin räjäytyksen seurauksena alle.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alexander ”Alec” Trevelyan on kuvitteellinen hahmo James Bond -elokuvassa 007 ja kultainen silmä. Häntä esittää elokuvassa Sean Bean. Elokuvan lisäksi Trevelyan esiintyy videopeleissä GoldenEye 007 ja GoldenEye 007 (2010).
Rooli

Vuonna 1986 MI6-agentti Alec Travelyan osallistuu James Bondin kanssa tunkeutumiseen neuvostoliittolaiseen kemiallisten aseiden laitokseen Arkangelissa. Laitoksessa Travelyan lavastaa kuolemansa, ja Bond pakenee räjäyttäen laitoksen. Yhdeksän vuoden ajan MI6 luulee Trevelyanin kuolleen, kunnes Bond pääsee MI6:n kohteena olevan Janus-rikossyndikaatin jäljille ja paljastaa sen johtajaksi kuolleeksi luullun Trevelyanin. Hänen olemuksensa on entistä synkempi, ja hänen kasvonsa ovat arpeutuneet Arkangelin laitoksen räjähdyksessä. Hän janoaa kostoa briteille, jotka pettivät hänen vanhempansa toisen maailmansodan jälkeen palauttamalla heidät Neuvostoliittoon. Trevelyan näki kuusivuotiaana isänsä tappaneen äitinsä ja itsensä, jonka jälkeen hänet vietiin Isoon-Britanniaan.
Trevelyanin suunnitelman mukaisesti hänen liittolaisensa Xenia Onatopp ja kenraali Ourumov varastavat Tiger-helikopterin ja tunkeutuvat satelliittien ohjausasemalle Venäjän Severnajaan. He tappavat aseman ohjelmoijat ja varastavat GoldenEye-satelliittiaseen, jolla Trevelyan aikoo varastaa miljoonia puntia Bank of Englandista ja lopulta aiheuttaa valtavan kaaoksen tuhoamalla Lontoon.
Ohjelmoija Natalie Simonovan avustuksella Bond jäljittää Trevelyanin sateelliantennin Kuubaan. Pian Trevelyan ja Bond ajautuvat yhteenottoon antennin huipulla. Uhkaavasti alakynteen jäävä Bond onnistuu tönäisemään Trevelyanin alas tikkailta, ja tämän ollessa putoamaisillaan alas, Bond saa otteen Trevelyanin jalasta. Roikkuessaan Bondin otteessa kymmenien metrien korkuisella antennitasanteella, Trevelyan kysyy ”Englannin puolesta, James?”, johon Bond vastaa ”Ei, vaan minun”. Bond irrottaa otteensa Trevelyanista ja tämä putoaa alas huipulta. Hän kuolee myöhemmin kun antenni romahtaa hänen päälleen.
Alexander Gullichsen

Alexander Gullichsen (18. elokuuta 1865 Drammen Norja – 16. heinäkuuta 1917 Kotka) oli norjalaissyntyinen yritysjohtaja, jonka johdolla W. Gutzeit & Co -yhtiö, sittemmin Enso-Gutzeit, muuttui suuryritykseksi.
Gullichsenin vanhemmat olivat laivanvarustaja Alexander Julius Gullichsen ja Karen Claudine Cordsen ja puoliso vuodesta 1892 Ines Edit Maria Brunila. Hovineito Ragni Østgaard ja vuorineuvos Harry Gullichsen olivat heidän lapsiaan. Alexander Gullichsen sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1890, mutta oli toiminut jo vuodesta 1884 W. Gutzeit & Co -yhtiössä, ensin konttoriharjoittelijana. Vuonna 1888 hänestä tuli yhtiön konttoripäällikkö ja 1908 toimitusjohtaja, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti. Gullichsenin vaikutus yhtiön kehitykseen, ns. Gullichsenin aika, alkoi kuitenkin jo mainitusta vuodesta 1888. Hänen aloitteestaan yritys ryhtyi hankkimaan metsiä, sillä oli 1895 maata noin 2 000 hehtaaria, mutta vuonna 1914 jo noin 435 000 hehtaaria. Toinen Gullichsenin pyrkimyksistä oli ostaa kokonaisia muita liikeyrityksiä. Tämä johti siihen, että yhtiöön tuli muutakin liiketoimintaa kuin puun sahausta, kuten puuhiokkeen, kartongin, selluloosan ja jonkin verran paperin valmistusta. Viimeksi mainitussa edettiin kuitenkin hitaasti ja myös Gullichsenin yksityinen sijoitus Venäjälle 1913 perustettuun paperitehtaaseen epäonnistui. Tämä ilmeisesti vaikutti hänen terveytensä murtumiseen.
Adyge psale

Lehden etusivu helmikuussa 2024.
Adyge psale (Адыгэ псалъэ, ”Adygen sana”) on Venäjällä Kabardi-Balkarian pääkaupungissa Naltšikissa ilmestyvä kabardinkielinen sanomalehti.
Ensimmäinen kabardinkielinen lehti Adyge mak (”Adygen ääni”) ilmestyi Baksanissa vuosina 1917–1918. Yksityisen kansanvalistuslehden toiminta päättyi Venäjän sisällissotaan..
Vuonna 1921 perustettiin venäjänkielinen aluelehti Krasnaja Kabarda. Se sai vuonna 1924 nimen Karahalk (”Köyhälistö”) ja alkoi julkaista aineistoa myös kabardiksi, balkaariksi ja tatiksi. Kabardinkielinen Lenin guegu (”Leninin tie”) erotettiin omaksi lehdekseen vuonna 1931. Vuonna 1935 se sai nimen Sotsialistitšeska Keberdei-Balker (”Sosialistinen Kabardi-Balkaria”) ja vuonna 1944 nimen Keberdei pež (”Kabardian totuus”). Saksalaismiehityksen aikana vuosina 1942–1943 kabardinkielistä aineistoa julkaistiin Za Sovetskuju Kabardino-Balkariju -lehdessä.
Lehti sai jälleen nimen Lenin guegu vuonna 1957. Se oli NKP:n Kabardi-Balkarian aluekomitean sekä Kabardi-Balkarian ASNT:n korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Viidesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun lopulla 21 000 kappaletta. Sen rinnalla julkaistiin venäjänkielistä Kabardino-Balkarskaja pravdaa, balkaarinkielistä Kommunizmge jolia ja nuorisolehteä Sovetskaja molodjož.
Lehti sai nimen Adyge psale vuonna 1991. Se on Kabardi-Balkarian tasavallan parlamentin ja hallituksen äänenkannattaja. Tasavallan kolmen päälehden ilmestymistiheyttä harvennettiin taloussyistä viidestä kolmeen kertaan viikossa vuonna 2018. Nelisivuisen ja broadsheet-kokoisen Adyge psalen painosmäärä oli 1 500 kappaletta vuonna 2024.
Aiheesta muualla

Lehden sivusto
Aleen Bailey

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aleen Bailey |  Aleen Bailey |  Aleen Bailey |  |
Maa:   Jamaika
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 4 × 100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berliini 2009 | 4 × 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2005 | 4 × 100 metriä |  |
|  Pronssia | Sevilla 1999 | 4 × 100 metriä |  |
Aleen Bailey (s. 25. marraskuuta 1980 Saint Mary, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija.
Bailey oli mukana Jamaikan viestijoukkueessa, joka voitti nuorten MM-kisoissa 1998 pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Hän oli mukana voittamassa MM-pronssia viestissä Sevillan MM-kisoissa 1999. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän karsiutui 200 metrin juoksun alkuerissä. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän oli 100 metrin juoksussa kuudes ajalla 11,07. 200 metrillä hän keskeytti juoksunsa toisissa alkuerissä. Hän voitti samana vuonna NCAA-mestaruudet 100 ja 200 metrillä.
Ateenan olympialaisissa 2004 Bailey juoksi 100 metrillä viidenneksi ajalla 11,05 ja 200 metrillä neljänneksi ajalla 22,42. Viestissä Jamaika voitti olympiakultaa. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 100 metrillä toiseksi ja 200 metrillä kolmanneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui 100 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä, mutta viestissä Jamaika ylsi MM-hopealle. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Bailey sijoittui 200 metrillä kuudenneksi ajalla 22,72. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli sadalla metrillä kahdeksas ja juoksi kolmannen osuuden Jamaikan joukkueessa, joka voitti pikaviestin maailmanmestaruuden ajalla 42,06.
Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Bailey sijoittui 60 metrillä seitsemänneksi ajalla 7,24.
Ennätykset

60 metrin juoksu: 7,18 (2012)
100 metrin juoksu: 11,04 (2004)
200 metrin juoksu: 22,33 (2004)
Alvaro Efrén Rincón Rojas

Alvaro Efrén Rincón Rojas (s. 14. huhtikuuta 1933) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 25. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Puerto Carreñon apostoliseksi vikaariksi sekä  Bettoniumin titulaaripiispaksi 22. joulukuuta 1999. Piispaksi konsekroinnin suoritti 24. maaliskuuta 2000 Beniamino Stella, jota avustivat Rodrigo Arango Velásquez ja Fabio de Jesús Morales Grisales.
Rincón Rojas jäi eläkkeelle 10. kesäkuuta 2010.
1690-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 1400-luku · 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku
Vuosikymmenet: 1590-luku · 1600-luku · 1610-luku · 1620-luku · 1630-luku · 1640-luku 1650-luku · 1660-luku · 1670-luku · 1680-luku · 1690-luku · 1700-luku
Vuodet: 1590 · 1591 · 1592 · 1593 · 1594 · 1595 · 1596 · 1597 · 1598 · 1599 1600 · 1601 · 1602 · 1603 · 1604 · 1605 · 1606 · 1607 · 1608 · 1609 1610 · 1611 · 1612 · 1613 · 1614 · 1615 · 1616 · 1617 · 1618 · 1619 1620 · 1621 · 1622 · 1623 · 1624 · 1625 · 1626 · 1627 · 1628 · 1629 1630 · 1631 · 1632 · 1633 · 1634 · 1635 · 1636 · 1637 · 1638 · 1639 1640 · 1641 · 1642 · 1643 · 1644 · 1645 · 1646 · 1647 · 1648 · 1649 1650 · 1651 · 1652 · 1653 · 1654 · 1655 · 1656 · 1657 · 1658 · 1659 1660 · 1661 · 1662 · 1663 · 1664 · 1665 · 1666 · 1667 · 1668 · 1669 1670 · 1671 · 1672 · 1673 · 1674 · 1675 · 1676 · 1677 · 1678 · 1679 1680 · 1681 · 1682 · 1683 · 1684 · 1685 · 1686 · 1687 · 1688 · 1689 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709
Tapahtui vuosikymmenen aikana

Katovuosina 1695–1697 koettiin Suomessa suuret kuolonvuodet, jolloin nälkään ja tauteihin kuoli noin 130 000 ihmistä eli kolmannes maan väestöstä.
Itävallan mahti kasvoi Euroopassa, kun se torjui turkkilaisten hyökkäyksen (1683) ja voitti Suuren Turkin sodan vuoteen 1699 mennessä.
Tärkeitä henkilöitä

Ludvig XIV, Ranskan kuningas
Pietari Suuri, Venäjän tsaari
Kaarle XI, Ruotsin kuningas
Leopold I, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
Fredrik Vilhelm I, Preussin kuningas
Maria II, Britannian kuningatar
Vilhelm III Oranialainen, Britannian kuningas
Kaarle II, Espanjan kuningas
Innocentius XII, paavi
Higashiyama, Japanin keisari
Tokugawa Tsunayoshi, Japanin shōgun
Kangxi, Kiinan keisari
Isaac Newton, brittiläinen fyysikko
Gottfried Leibniz, saksalainen luonnontieteilijä
John Locke, brittiläinen filosofi
Daniel Defoe, englantilainen kirjailija
Charles Perrault, ranskalainen kirjailija
Eugen Savoijilainen, ranskalainen marsalkka
Johann Bernhard Fischer von Erlach, itävaltalainen arkkitehti
Johannes Gezelius nuorempi, Turun piispa
Alvaro Leonel Ramazzini Imeri

Álvaro Ramazzini
Alvaro Leonel Ramazzini Imeri (s. 16. heinäkuuta 1947 Guatemala, Guatemala) on guatemalalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. kesäkuuta 1971 ja nimitettiin San Marcosin hiippakunnan piispaksi 15. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja José Tomás Sánchez.
Ramazzini Imeri on toiminut alueensa alkuperäiskansojen oikeuksien turvaamiseksi, ja hänelle myönnettiin vuonna 2011 Pacem in Terris -palkinto. Hän on saanut lukuisia tappouhkauksia.