stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Enoki-luokka

| Enoki / 榎型駆逐艦 |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t (normaali) 1 100 t (kuormattu)
Pituus:  85,8 m (vesiraja)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  17 500 shp
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Meritorjunta:  3 × 12 cm/45 tykkiä 2 × 7,7 mm konekivääriä 6 × 45 cm torpedoputkea
Enoki-luokka (jap. 榎型駆逐艦, enoki-gata kuchikukan) oli keisarillisen Japanin laivaston neljän hävittäjän muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Enoki | Maizurun laivastoarsenaali | 1. lokakuuta 1917 | 5. maaliskuuta 1918 | 30. huhtikuuta 1918 | miinanraivaajaksi 1. kesäkuuta 1930 tukitehtäviin 1. heinäkuuta 1936 |
| Nara | Yokosukan laivastoarsenaali | 8. marraskuuta 1917 | 28. maaliskuuta 1918 | 30. huhtikuuta 1918 | miinanraivaajaksi 1. kesäkuuta 1930 tukitehtäviin 1. heinäkuuta 1936 poistettu 15. marraskuuta 1940 |
| Kuwa | Kuren laivastoarsenaali | 5. marraskuuta 1917 | 23. helmikuuta 1918 | 31. maaliskuuta 1918 | poistettu 1. huhtikuuta 1934 |
| Tsubaki | Kure | 5. marraskuuta 1917 | 23. helmikuuta 1918 | 30. huhtikuuta 1918 | poistettu 1. huhtikuuta 1935 |
| Maki | Sasebon laivastoarsenaali | 16. lokakuuta 1917 | 28. joulukuuta 1917 | 7. huhtikuuta 1918 | poistettu 1. huhtikuuta 1934 |
| Keyaki | Sasebo | 16. lokakuuta 1917 | 15. tammikuuta 1918 | 20. huhtikuuta 1918 | poistettu 1. huhtikuuta 1934 |
Eero Erkkilä

Eero Emil Erkkilä (s. 20. tammikuuta 1941 Lohtaja) on suomalainen tenori ja säveltäjä. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa kanttori-urkurin tutkinnon 1962, sai konservatorio-osaston päästötodistuksen 1964 ja suoritti laulu- ja urkudiplomin 1966. Lisäksi hän opiskeli kuoronjohtoa ja sävellystä sekä teki opintomatkan Italiaan 1970, Ruotsiin 1974 ja Englantiin 1975, 1978 ja 1983.
Työelämä

Erkkilä toimi Helsingissä Töölön seurakunnan urkurina 1962–1967, Suomen Kansallisoopperan vakinaisena vierailevana solistina 1964–1968 ja 1970–1987. Vuodet 1968–1970 hän oli Kansallisoopperan solisti ja vuodet 1975–1987 kuoromestari. Keski-Pohjanmaan musiikkiopiston johtajana Erkkilä oli 1967–1969 ja Helsingin tuomiokirkkoseurakunnan kanttorina 1970–1987. Sibelius-Akatemian laulunopettajana hän oli 1968–1975 ja Teatterikorkeakoulun laulunopettajana 1968–1970.
Laulu- ja urkuensikonsertin Erkkilä piti 1966. Hän on myös johtanut useita kuoroja, kuten Keski-Pohjanmaan maakuntakuoroa 1966–1971, Polyteknikkojen Kuoroa 1969–1971, Helsingin katedraaliorkesteria 1973–1987 ja Chorus Ecclesiae Finlandiaen -kuoroa 1981–1982. Erkkilä perusti ja toimi vuodet 1979–1987 Lohtajan Vexilla Regis -kirkkomusiikkijuhlien taiteellisena johtajana. Hänelle myönnettiin 1971 director cantus -arvonimi, 1977 director musices -arvonimi ja 1992 musiikkineuvoksen arvonimi.
Sävellykset

Erkkilän kaikki sävellykset ovat kirkkomusiikkia.
Conrecato illi sanctus eius (motetti)
De profundis (uruille)
Expectamus... (hengellinen konserttosarja)
In memoriam (uruille)
Isä meidän (motetti)
Jesaja 53 passio (motetti)
Kalastaja (ooppera)
Kauneuden ylistys (laulusarja)
Kultainen virta (laulusarja)
Laudes (messu)
Lohtajan triptyykki (messu)
Mater Dolorosa (motetti)
Messumusiikki (messu)
Minulta Sinulle (laulusarja)
Neljä laulua elämästä (laulusarja)
On läsnä armon Jumala (urkukoraali)
Requiem chorale a cappella (messu)
Salvator (oopperaoratorio)
Tamburo militaro (kantaatti)
Täältä vettä juurilleni (messumotetti)
Uusi laulu! (kolmoisvuorovirsibaletti)
Vesper (messu)
Vexilla regis (messu)
Via crucis (uruille)
Vigilia (messu)
Pienen iltarukous (iltalaulu)
Filmografia

Pajatso (1973), näyttelijänä Mikko Niskasen ohjaamassa elokuvassa
Rigoletto (1975), näyttelijänä Hannu Heikinheimon ohjaamassa elokuvassa
Pohjalaisia (1981), näyttelijänä Hannu Heikinheimon ohjaamassa elokuvassa
Emil Kymäläinen

Emil Kymäläinen (12. toukokuuta 1890 Mikkeli – 5. tammikuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Kymäläisen vanhemmat olivat junailija Antti Kymäläinen ja Hilma Hänninen.
Kymäläinen opiskeli Taideteollisen keskuskoulun iltakursseilla 1907 ja hän kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1908–1910. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1909, 1910, 1911, 1913, 1914 ja 1916. Hänellä oli 1910-luvulla ateljee Mikkelissä Porrassalmenkadun ja Linnankadun kulmatalossa.
Emil Kymäläinen oli naimisissa Alli Aino Aallon kanssa. Emil Kymäläinen kuoli 29-vuotiaana Marian sairaalassa Helsingissä espanjantaudin seurauksiin. Hänen oli tarkoitus matkustaa keväällä 1920 Pariisiin jatkamaan taideopintojaan.
Durex

| Durex |
| --- | --- |
Omistaja:  Reckitt Benckiser
Alkuperämaa:  Iso-Britannia
Perustettu:  1915
Edelliset omistajat:  SSL International
Kotisivu:  durex.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paketti Durex-kondomeja.
Durex on isobritannialaisen Reckitt Benckiserin kondomimerkki, jonka omisti aiemmin SSL International.
Alun perin Valkoinen Risti toi Durexin Suomen markkinoille 1990-luvulla, laajentaen sen myyntiä koko maan vähittäiskauppaan.[lähde? ]
Historia

Durex on Reckitt Benckiserin omistama kondomien ja henkilökohtaisten liukasteiden merkki. Kondomit valmistettiin ensimmäisen kerran Pariisissa vuonna 1908, ennen kuin nyt lakkautettu brittiläinen yritys Colman's osti ne. Sen jälkeen se kehitettiin Lontoossa London Rubber Companyn ja British Latex Products Ltd:n alaisuudessa, missä sitä valmistettiin vuosina 1932-1994. London Rubber Company perustettiin vuonna 1915, ja Durex-tuotemerkki ("Kestävyys, luotettavuus ja  excellence") lanseerattiin vuonna 1929, vaikka London Rubber aloitti oman tuotemerkin kondomien valmistuksen vasta vuonna 1932 yhteistyössä puolalaisen kumiteknologia-opiskelijan Lucian Landau kanssa. Ensimmäinen Jessica Borgen kirjoittama kirja London Rubber Companysta ja Durex-kondomien historiasta julkaistiin syyskuussa 2020 McGill-Queen's University Pressin toimesta. Durex on lyhenne englannin kielen sanoista Durability, Reliability ja Excellence (suom. kestävyys, luotettavuus, erinomaisuus).
Durex-kondomeja valmistetaan 17 tehtaassa vuosittain jopa miljardi. Lateksikondomeja on yhdeksää laatua, jonka lisäksi polyuretaanista valmistettuja kondomeja. Durexit ovat Yhdysvalloissa toiseksi myydyimpiä kondomeja.
Urheilu > Formula 1

Durex toimi Formula 1 -talli Surteesin sponsorina kaudella 1976, minkä seurauksena autoissa näkyi kondomimainostarroja ja mitkä aiheuttivat paheksuntaa varsinkin F1-kilpailujen televisiolähetyksissä.
Urheilu > Kesäolympialaiset 2012

Vaikka Durex ei ollut 2012 kesäolympialaisten virallinen sponsori, se lupasi 150 000 ilmaista kondomia yli 10 000 urheilijalle, jotka osallistuivat kisoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Durex Wikimedia Commonsissa
Erakkohaukka

| Erakkohaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Luhtahaukat Buteogallus
Laji::  solitarius
Kaksiosainen nimi
 Buteogallus solitarius  (Tschudi, 1844) 
Alalajit
 Buteogallus solitarius sheffleri (Van Rossem, 1948)  Buteogallus solitarius solitarius (Tschudi, 1844) 
Katso myös
   Erakkohaukka Wikispeciesissä   Erakkohaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Erakkohaukka (Buteogallus solitarius) on haukkojen heimon luhtahaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan  hyvin laajalla alueella Meksikosta Argentiinan luoteisosaan ja siinä väissä Belizessa, Hondurasissa, Guatemalassa, Nicaraguassa, Costa Ricassa, El Salvadorissa, Panamassa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Guyanassa, Perussa, Ecuadorissa ja Boliviassa. Se on silti yleensä harvinainen ja paikallinen, eikä populaatio arvion mukaan ehkä ylitä tuhatta yksilöä, joskin arvio on luultavasti liian alhainen. Aikuisten yksilöiden määrä on todennäköisesti kuitenkin 1 000–2 500 yksilöä, jolloin kokonaismäärä olisi 1 500–4 000 yksilö. Kanta on kuitenkin pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen ja liiallisen metsästyksen vuoksi.
Sen elinpiiriä ovat kosteat, tiheämetsäiset vuorenjuuret ja muut subtrooppiset ja trooppiset esivuoret ja kosteat vuoristometsät, yleensä 600–2 200 metrin korkeudessa.
Laji luokiteltiin aiemmin erakkohaukkojen sukuun (Harpyhaliaetus), mutta molekyylitutkimusten perusteella se kuuluu luhtahaukkojen suvun neljä lajia käsittävään kladiin.
Emil Kärpänoja

Gustaf Emil Kärpänoja, sukunimi vuoteen 1906 Nikander (2. syyskuuta 1850 Hämeenlinna – 2. tammikuuta 1938 Loppi) oli suomalainen prokuristi ja lahjoittaja. Kärpänoja oli ensimmäinen henkilö, joka testamenttasi omaisuutensa Suomen Kulttuurirahastolle.
Emil Kärpänojan vanhemmat olivat tilanomistaja Gustaf Nikander (1824–1901) ja Hedvig (Hedda) Lovisa o.s. Nyström. Kärpänojan perhe muutti 1871 Lopelle Kärpänojan tilalle, jonka mukaan Emil Kärpänoja otti sukunimensä 1906. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan kymnaasista 1871 ja opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa mutta ei suorittanut pappisvihkimystä.
Kärpänoja tuli 1891 maanviljelysneuvos H. G. Paloheimon palvelukseen prokuristiksi ja hän oli Paloheimon yhtiön tehtävissä eläkkeelle jäämiseensä saakka. Paloheimo (silloinen Brander) oli puheenjohtajana ja Kärpänoja (silloinen Nikander) sihteerinä maaliskuussa 1899 Lopella pidetyssä kansalaiskokouksessa, joka käsitteli nimien keruuta helmikuun manifestia vastustaneeseen suureen adressiin. Paloheimo toimi myös Lopen kuntakokouksen esimiehenä Kärpänojan ollessa varaesimies. Kärpänoja teki jo elinaikanaan lahjoituksia muun muassa Lopen seurakunnalle, Lopen Läyliäisten Rukoushuoneyhdistykselle ja suojeluskunnalle ja hänet palkittiin Suojeluskuntien ansioristillä. Vuonna 1937 hän testamenttasi 600 000 markan omaisuutensa 1937 perustetulle Suomen Kulttuurirahastolle. Emil Kärpänoja kuoli 87-vuotiaana tammikuussa 1938 Lopella Launosten kylässä Santamäen kartanossa. Kärpänojan tila siirtyi hänen sisarensa Hilda Sofia Nikanderin pojalle Akseli Peltovuorelle, vuoteen 1906 Åkerberg (1882-1968).
Kärpänojan kuoltua Suomen Kulttuurirahaston johtokunta pystytti 18 syyskuuta 1938 muistokiven Emil Kärpänojan haudalle Lopen hautausmaalle. Graniittisessa hautakivessä on kuvanveistäjä Eino Räsäsen tekemä Kärpänojan pronssinen kasvokuva.
Etelänliejukana

| Etelänliejukana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Liejukanat Gallinula
Laji::  nesiotis
Kaksiosainen nimi
 Gallinula nesiotis  (P.L. Sclater, 1861) 
Katso myös
   Etelänliejukana Wikispeciesissä   Etelänliejukana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Etelänliejukana (Gallinula nesiotis) on Tristan da Cunhalla ja Goughilla elänyt rantakana. Nimialalaji nesiotis on hävinnut Tristan da Cunhalta, ja alalaji comeri, jonka nimesi Joel Asaph Allen 1892, elää uhanalaisena Goughilla eteläisellä Atlantilla. IUCN pitää tätä lalaljia omana lajinaan Gallinula comeri. Philip Lutley Sclater kuvaili lajin holotyypin Tristan da Cunhalta vuonna 1861.
Etelänmaratti

| Etelänmaratti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Matarakasvit Rubiaceae
Suku::  Maratit Asperula
Laji::  cynanchica
Kaksiosainen nimi
 Asperula cynanchica  L. 
Katso myös
   Etelänmaratti Wikispeciesissä   Etelänmaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelänmaratti (Asperula cynanchica) on monivuotinen matarakasvilaji, joka kasvaa Euroopassa.
Etelänmaratti on hento- ja kaljuvartinen kohenevakasvuinen ruohokasvi. Lehdet ovat tasasoukat ja sijaitsevat varressa neljän kappaleen kiehkuroina. Kukinto on latvaviuhko. Kukat ovat nelilukuiset ja niiden terälehdet ovat ulkopuolelta vaaleanpunaiset ja sisäpuolelta valkeat.
Lajia esiintyy suurimmassa osassa Eurooppaa lukuun ottamatta pohjoisosaa. Pohjoisimmat kasvupaikat ovat Ruotsin Gotlannissa  ja Virossa. Se kasvaa Keski-Euroopassa dyyneillä ja kalkkiseutujen kuivilla niityillä.
Carter Savoie

| Carter Savoie> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. tammikuuta 2002 (ikä 22) St. Albert, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Ontario Reign
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  Bakersfield Condors (AHL) TPS (SML)
NHL-varaus:  100. varaus, 2020 Edmonton Oilers
Carter Savoie (s. 23. tammikuuta 2002 St. Albert, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-joukkue Ontario Reignissä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Juniori- ja yliopistovuodet

Savoie vietti juniorivuotensa pääasiassa kotikaupungissaan Albertan St. Albertissa. Kaudella 2016–2017 hän oli St. Albert Sabresin U15 AAA-joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 24+48=72, joilla Savoie jakoi AMBHL:n pistepörssin neljännen sijan Calgary Bisonsin Braden Plaschewskyn kanssa. Regina Pats varasi hänet 198. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2017. Savoie ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään, jotta hän voisi pelata tulevaisuudessa Yhdysvaltain yliopistosarjoissa. Kauden 2017–2018 Savoie pelasi Northern Albertassa, jossa hän voitti CSSHL U16:n mestaruuden. Dubuque Fighting Saints varasi Savoien 56. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2018.
Kaudeksi 2018–2019 Savoie siirtyi AJHL-junioriliigan Sherwood Park Crusadersiin. Hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 31+42=73, joilla Savoie sijoittui koko liigan pistepörssissä viidenneksi. Hänet valittiin AJHL:n vuoden tulokkaaksi sekä pohjoisen divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Savoie valittiin myös koko CJHL:n vuoden tulokkaaksi. Huhtikuussa 2019 Regina Pats kauppasi hänen WHL-oikeutensa Winnipeg Iceen vaihdossa saman vuoden viidennen kierroksen varausvuoroon sekä kahteen ehdolliseen varausvuoroon. Kaudella 2019–2020 Savoie toimi Crusadersin varakapteenina. Hän voitti tehoilla 53+46=99 koko AJHL:n maalipörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Arjun Atwal. Savoie valittiin kauden päätteeksi liigan pohjoisen divisioonan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Edmonton Oilers varasi Savoien neljännellä kierroksella 100. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2020. Vuosina 2020–2022 hän kävi Denverin yliopistoa. Freshman-vuotenaan 2020–2021 Savoie oli tehoilla 13+7=20 joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Cole Guttmanin jälkeen. Hänet valittiin kauden päätteeksi NCHC:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Sophomore-vuotenaan 2021–2022 Savoie jakoi tehoilla 23+22=45 divisioonan pistepörssin toisen sijan Western Michiganin Drew Worradin ja joukkuetoverinsa Cole Guttmanin kanssa edellään vain joukkuetoveri Bobby Brink sekä maalipörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Cameron Wrightin kanssa edellään vain Western Michiganin Ethen Frank. Hän voitti NCHC:n runkosarjan mestaruuden ja valittiin divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Savoie voitti myös koko NCAA:n mestaruuden ja hänet valittiin lopputurnauksen tähdistökentälliseen.
Ura > Ammattilaisura

Toisen yliopistokautensa jälkeen huhtikuussa 2022 Savoie siirtyi amatööritryout-sopimuksella AHL-joukkue Bakersfield Condorsiin, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Toukokuussa Savoie teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Kauden 2022–2023 kynnyksellä lokakuussa hän joutui yli kahdeksi viikoksi sivuun alavartalovamman vuoksi, josta kuntouduttuaan Oilers lähetti Savoien Condorsin AHL-joukkueen vahvuuteen. Hän pelasi siellä varsinaisella tulokaskaudellaan 44 runkosarjaottelua tehopistein 3+8=11. Myös kauden 2023–2024 Savoie vietti kokonaan farmissa pelaten 63 runkosarjaottelua tehopistein 10+12=22 ja kaksi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2024–2025 Savoie siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Savoie ehti pelata TPS:n riveissä viisi ottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes seura tiedotti hänen sopimuksen purusta yhteisymmärryksessä lokakuussa 2024. Kaksi päivää myöhemmin hän teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Ontario Reignin kanssa.
Muuta

Savoien pikkuveli Matthew pelaa hyökkääjänä Edmonton Oilersin organisaatiossa. Hän on alunperin Buffalo Sabresin ensimmäisen kierroksen yhdeksäs varaus kesältä 2022.
Emil Larsson

Emil Larsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Emil Larsson (s. 1993), ruotsalainen jääkiekkoilija
Emil Larsson, ruotsalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Emil Larsson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Days (kappale)

| ”Days” The Kinks |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Kinks Are the Village Green Preservation Society
 B-puoli: ”She’s Got Everything”
 Äänitetty : 3. ja 27. toukokuuta 1968, Pye Studios, Lontoo
 Julkaistu:  28. kesäkuuta 1968    24. heinäkuuta 1968
 Formaatti: 7"-single
 Tekijä(t): Ray Davies
 Tuottaja(t): Ray Davies
 Tyylilaji: pop rock, folk
 Kesto: 02.52
 Levy-yhtiö:  Pye Records    Reprise Records
Listasijoitukset
  Iso-Britannia – 12. (Record Retailer)
The Kinksin muut singlet
| ”Wonderboy” 1968 | ”Days” 1968 | ”Plastic Man”  (UK) 1969”Starstruck” (USA) 1969 |
Days on Ray Daviesin kirjoittama ja The Kinks -yhtyeen esittämä kappale, joka julkaistiin The Kinks Are the Village Green Preservation Society -albumin Manner-Euroopan-painoksella 1968. Se ilmestyi myös singlenä, jolloin se nousi yhtyeen kotimaassa Britanniassa sijalle kaksitoista. Yhdysvalloissa se ei saavuttanut listasijoitusta.
Laulun synty

”Daysista” on muodostunut yksi The Kinksin ikimuistoisimmista singleistä. Kappaleen kirjoittaja, laulaja-kitaristi Ray Davies pyrki sisällyttämään kappaleen tunnelman heti sen ensimmäiseen lauseeseen; ”Thank you for the days” (suom. Kiitos päiville.) Daviesin mukaan nuoruudessa on hienoa se, että ihmisellä on silloin sisäänrakennettu kyky ilmaista itseään luonnollisesti vain muutamalla sanalla. Kappaletta on pidetty esimerkkinä Daviesin kyvystä tehdä kaupallinen laulu, joka ei kuitenkaan edusta aikansa valtavirtamusiikkia. Laulun sanoitus käsittelee nuoruuden rakkautta nostalgiseen, mutta katkeransuolaiseen sävyyn.
”Days” äänitettiin Pye Studiosin kakkosstudiossa 3. ja 27. toukokuuta 1968. Ray Daviesin vaatimuksesta sessiomuusikko Nicky Hopkins imitoi mellotronillaan jousisoittimia, jotka eivät olisi kuitenkaan liikaa esillä.
Julkaisu ja vastaanotto

”Daysin” julkaisi Britanniassa Pye Records 28. kesäkuuta 1968 B-puolenaan jo vuonna 1966 äänitetty ”She’s Got Everything”. Record Retailer -listalle ”Days” nousi 20. heinäkuuta ja parhaimman sijoituksensa, kahdestoista, se saavutti 17. elokuuta. Kaikkiaan single pysyi listalla kymmenen viikkoa. Kappale ylsi top 10:n tuntumaan myös Melody Makerin ja New Musical Expressin listoilla. Yhdysvalloissa single ilmestyi 24. heinäkuuta Reprise Recordsin julkaisemana. Yhdysvalloissa single ei saavuttanut listasijoitusta. Sen sijaan Alankomaissa (6.), Uudessa-Seelannissa (11.), Irlannissa (16.), Belgiassa (17.) ja Länsi-Saksassa (28.) se ylsi listalle.
»Se (”Days”) ei ollut kovin suuri hitti, mutta siitä on sittemmin muodostunut yksi kestävimmistä kappaleista, jonka olen kirjoittanut. Aina ei voi katsoa pelkkiä listoja.» 
(Ray Davies, The Kinksin laulaja-kitaristi sekä kappaleen kirjoittaja.)
Kappaleen stereoversio julkaistiin vuoden 1968 syksyllä The Kinks Are the Village Green Preservation Society -albumin Manner-Euroopan- sekä Uuden-Seelannin-painoksella, joka erosi sisällöltään Britannian- ja Yhdysvaltain-painoksista. Se oli levyn kuudes raita päättäen A-puolen.
Julkaisu ja vastaanotto > Kappaleet singlellä

A-puoli
Days – 2.52 (säv. R. Davies)
B-puoli
She’s Got Everything – 3.08 (säv. R. Davies)
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Lista | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat |  | 6. | 6 | 27.7.1968 |  |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | Melody Maker | 10. |  | 1968 |  |
|  Uusi-Seelanti | New Zealand Top 20 | 11. | 5 | 20.9.1968 |  |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | Record Retailer | 12. | 10 | 20.7.1968 |  |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | NME | 14. |  | 1968 |  |
|  Irlanti |  | 16. | 4 | 31.8.1968 |  |
|  Belgia |  | 17. |  | elokuu 1968 |  |
|  Länsi-Saksa |  | 28. |  | viikko 31/1968 |  |
Muut versiot

Tunnetuin kappaleesta tehty cover-versio on Kirsty MacCollin levytys, joka ylsi vuonna 1989 Britanniassa listasijalle kaksitoista. Myös Petula Clark (1969) ja Elvis Costello (1991) ovat tehneet siitä oman version. Suomenkielisen version ”Mies” levytti vuonna 1989 Clifters-yhtye. Tekstin oli kirjoittanut Jaana Rinne.
Erkki Huhtamo

Erkki Huhtamo (s. 1958 Helsinki) on suomalainen media-arkeologi ja teoreetikko. Hän toimii professorina Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa. Huhtamolla on kulttuurihistorian tutkinto Turun yliopistosta, ja hän on kirjoittanut media-arkeologiasta kirjoja. Huhtamo on syntynyt Helsingissä.
Huhtamo on suunnitellut näyttelyn elokuvan esihistoriasta yhdessä Kulttuurien museon ja Suomen elokuva-arkiston kanssa, ja näyttely on esitetty Helsingissä vuonna 2000.
Enok Reimaa

Enok Olavi Reimaa, vuoteen 1935 Reiman (2. lokakuuta 1913 Joutseno – 23. kesäkuuta 1988 Espoo) oli suomalainen rovasti, siirtolais- ja sotilaspappi, opistonjohtaja sekä laulaja ja kuoronjohtaja.
Henkilöhistoria

Enok Reimaan vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Enok Fabian Reiman ja Olga Maria Kautiainen ja puoliso vuodesta 1937 talousopettaja Lempi Kaarina Sinisalo. Reimaa tuli ylioppilaaksi 1932, valmistui musiikinopettajaksi 1934 ja suoritti teologian erotutkinnon 1936. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1953 ja lisensiaatiksi 1970. Reimaa toimi työkeskus Auralan isäntänä ja Auralan vapaaopiston johtajana Turussa 1939–1943, työkeskus Toivolan isäntänä ja Kemin  työväenopiston johtajana 1943–1950, Kemin lyseon latinankielen opettajana 1945–1947 ja laulunopettajana 1947–1949. Joutsenossa Reimaa toimi opiston johtajana 1950–1964 sekä yhteiskoulun laulunopettajana 1957–1961 ja uskonnon- ja sielutieteen opettajana 1961–1963. Siirtolaispappina Australiassa hän työskenteli 1964–1966, Suomen YK-pataljoonan sotilaspastorina Kyproksella 1966–1967 ja 1972 sekä Porin prikaatin sotilaspastorina Säkylässä 1967–1972 ja Kaartin pataljoonan 1972–1973. Säkylässä Reimaa oli yhteiskoulun opettaja 1968–1969, Helsingin normaalilyseossa vs. lehtori 1972–1975 ja Helsingin 1. normaalikoulussa opettaja vuodesta 1975. Hän antoi oman ensimmäisen laulukonserttinsa 1951, johti useita kuorokonsertteja ja perusti Lapin Laulu -sekakuoron, jonka johtajana hän toimi 1945–1951. Imatran Laulu -kuoron johtajana hän toimi 1953–1963. Reimaa sai rovastin arvonimen vuonna 1967.
Julkaisuja

Ihmisyhteyttä etsimässä: tietoja kristillis-yhteiskunnallisesta työstä Kemin seudulla vuosina 1923–1948, 1948, toim. Arto Tolsa, Enok Reimaa, ym.
Joutsenon opisto 1950–1960, 1960, toim. Uuno Tuominen, Enok Reimaa, Veijo Saloheimo
A new method of determining the location of the hyoid bone in the rest position and in different registers of the singing voice, 1977
Dynamo Riihimäki

| --- | --- |
Dynamo Riihimäki

Päävalmentaja: 
Puheenjohtaja: Olli Kuparinen
Perustettu: 2011
Paikkakunta: Riihimäki, Suomi
Värit:          
Suomen mestaruudet: -
SM-hopeat: -
SM-pronssit: -
Suomen cupin voitot: -
1.divisioonan mestaruus: 1
Dynamo Riihimäki on vuonna 2011 perustettu Riihimäkeläinen käsipalloseura jonka edustusjoukkue pelasi vuoteen 2017 saakka SM-liigassa.