stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ecuadorin intiaanikulttuurit
Ecuadorin esikolumbiaanisia kulttuureja

'Muotoutumisvaihe noin 4000 eaa. – 400 eaa.
Real Alto, Loma Alta: pieniä kalkkikivikiviveistoksia, jotka esittävät esimerkiksi mies-naista
Valdivian kulttuuri n 3500–1800 tai 3600–1500 Manabi, eteläinen Esmeraldas, Guayas, Los Rios, El Oro, ympyrämäisiä soikeita rakenteita ja taloja. Esimerkiksi Real Alton keramiikka.
Machalillan kulttuuri noin 1800–300 eaa. Manabissa, neliömäisiä rakenteita, kallon venytystä statuksen merkiksi
Chorreran kulttuuri noin 1200/900–500/300 eaa. maissin viljelyä
Alueellinen kehitys 300 eaa. – 500 jaa.
Merikulttuureja jotka kävivät kauppaa balsalautoin
Bahía (de Caraquez) 500 eaa. – 650 jaa., suurehkoja, vahvasti johdettuja sotia käyviä kyliä, alkavaa valtioistumiskehitystä
Guangala Bahiasta pohjoiseen 100 eaa. – 800 jaa. (tai 500eaa – 500 jaa.)
Jambeli Ecuadorin etelärannikon seudun saarilla, simpukoiden yms alkeellista keräilyä n 500 eaa. – 500 jaa.
Muita
Jama-Coaque 350 eaa. – 1450 jaa.
La Tolita 500 eaa. – 300/700 jaa., ulottui Kolumbiaan
Orfèvrerie 600 eaa. – 300 jaa. päiväntasaajan seuduilla
Cotocollao
Cerro Narrío
Panzaleo o Cosanga – Píllaro
Myöhäisimmät, integraatio , ”valtiot” ja niiden aikalaiset
Manteño – Huancavilca 500 eaa. – 1450 jaa.
Manta, 500/800–1530 jaa.
Milagro-Quevedo
Pienissä maanviljelijäkylissä elävät Nigua, Chachi, Campaz, Caraque ja Malaba
Puná
Myöhäisiä ylämaassa
Sierra du nord, Kolumbian vaikutusta, ilm sama kuin Pasto Etelä-Kolumbiassa ja Garchissa
Cara (Caranqui) osavaltioissa Ibarra, Otavalo and Cayambe
Panzaleo eli Quito Quiton laakso, Cotopaxi, Tungarahua
Purubha Chimborazon alueella
Cañari etelän vuorilla
Palta, keskus Lojan lähellä oleva Saraguro, jolla kytkentäjä Amazonin Shuar-heimoon
Aiheesta muualla

The Precolumbian Past of Ecuador (Arkistoitu – Internet Archive)
Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit
| --- | --- |
Yleistä:  Intiaanien alkuperä  Paleointiaanit  Amerikan historia 
Pohjois-Amerikka:  Pohjois-Amerikan intiaanit  Arkaainen kausi  Arkaaisen kulttuurin alueet  Jälkiarkaaiset kulttuurit  Kanadan kivikausi  Kanadan kilven arkaainen perinne  Alaskan varhaiset arktiset kulttuurit 
Keski-Amerikka:  Mesoamerikan intiaanikulttuurit  Mesoamerikan intiaanikulttuurien muotoutumisvaihe 
Etelä-Amerikka:  Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit  Keski-Andien intiaanikulttuurit  Perun varhaiskeraaminen kausi  Pohjois-Andien intiaanikulttuurit  Ecuadorin intiaanikulttuurit  Kolumbian intiaanikulttuurit
Käsipallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut

Käsipallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan käsipalloliiton (EHF) vuodesta 1994 alkaen kahden vuoden välein järjestämä naisten aikuistason käsipallon Euroopan-mestaruusturnaus. Norja on voittanut mestaruuden kymmenen kertaa, Tanska kolme kertaa sekä Unkari, Montenegro ja Ranska kerran.
Kisapaikat ja mitalistit

| # | Vuosi | Isäntämaa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1994 | Saksa |  Tanska |  Saksa |  Norja |
| 2 | 1996 | Tanska |  Tanska |  Norja |  Itävalta |
| 3 | 1998 | Alankomaat |  Norja |  Tanska |  Unkari |
| 4 | 2000 | Romania |  Unkari |  Ukraina |  Venäjä |
| 5 | 2002 | Tanska |  Tanska |  Norja |  Ranska |
| 6 | 2004 | Unkari |  Norja |  Tanska |  Unkari |
| 7 | 2006 | Ruotsi |  Norja |  Venäjä |  Ranska |
| 8 | 2008 | Makedonia |  Norja |  Espanja |  Venäjä |
| 9 | 2010 | Tanska/Norja |  Norja |  Ruotsi |  Romania |
| 10 | 2012 | Serbia |  Montenegro |  Norja |  Unkari |
| 11 | 2014 | Unkari/Kroatia |  Norja |  Espanja |  Ruotsi |
| 12 | 2016 | Ruotsi |  Norja |  Alankomaat |  Ranska |
| 13 | 2018 | Ranska |  Ranska |  Venäjä |  Alankomaat |
| 14 | 2020 | Tanska |  Norja |  Ranska |  Kroatia |
| 15 | 2022 | Montenegro/Pohjois-Makedonia/Slovenia |  Norja |  Tanska |  Montenegro |
| 16 | 2024 | Itävalta/Unkari/Sveitsi |  Norja |  Tanska |  Unkari |
| 17 | 2026 | Venäjä |  |  |  |
| 18 | 2028 | Norja/Tanska/Ruotsi |  |  |  |
Laivalatomus

Tjelvarin laivalatomus on tiiviillä kivetyksellä rakennettu hauta.
Badelundan eli Anundshögin laivalatomus
Elgesemin laivalatomus
Altes Lager pronssikaudelta Saksassa.
Rannarve on laivalatomussarja.
Laivalatomus on yleisnimitys megaliittimaisille kiviasetelmille, jotka muodostavat maastoon palkomaisen tai laivamaisen kuvion. Niiden uskotaan olevan hautoja, jonne esimerkiksi laivan päällikkö tai ryhmän johtaja haudattiin, mutta muunlaisiakin käyttötarkoituksia niillä lienee ollut. Pienimmät laivalatomukset ovat muutaman metrin pituisia, ja suurin on alun perin 354 metriä pitkä muodostelma, joka sijaitsee Jellingissä Tanskassa. Eniten laivalatomuksia tunnetaan Gotlannista ja Etelä-Ruotsista, missä niitä on yli tuhat. Laivalatomuksia on rakenteeltaan monenlaisia, ja varhaisimmat ovat Skandinavian pronssikaudelta ja nuorimmat viikinkiajalta. Latomuksia on enimmäkseen Itämeren ympäristössä.
Laivalatomusten kulttuuritausta

Joistakin laivalatomuksista on löytynyt selviä hautaamiseen viittaavia merkkejä, kuten palaneita luita ja pronssisia esineitä, kuten keihäänkärkiä, veitsiä, partaveitsiä tai pinsettejä. Tällaiset esineet viittaavat miehen hautaan. Toisaalta, varsin usein hautauslöydöt puuttuvat, jolloin laivalatomuksella on arveltu olleen jokin muu käyttötarkoitus. Ruotsalainen tutkija Joakim Wehlin on esittänyt, että ainakin osa laivalatomuksista olisi ollut hautojen sijasta kauppapaikkoja ja niiden kautta olisi kaupattu etenkin pronssia. Laivalatomukset on liitetty varhaisiin germaanisiin heimoihin ja myöhemmin skandinaaveihin. Tapaa ovat saattaneet jäljitellä muutkin, mutta tästä ei ole todisteita. Germaanis-skandinaaviseen alkuperään viittaa myös latomusten päälevinneisyysalue, joka käsittää alueita Tanskasta, Manner-Ruotsista, Öölannista, Gotlannista, Latviasta, Virosta, Ahvenanmaalta ja Manner-Suomesta. Näillä seuduilla tiedetään liikkuneen paljon germaaneja ja skandinaaveja pronssi- ja rautakaudella.
Gotlannista tunnetaan eniten laivalatomuksia, yli 350. Voidaan perustellustikin ajatella, että Itämeren itä- ja pohjoisosien rannikoilta löydetyt latomukset olisivat gotlantilaisten laivamatkoillaan pystyttämiä. Koska useimmat latomukset ovat rannikon tuntumassa, hautatyyppi saattaa olla merenkäyntiin liittyvän ryhmän sosiaalinen tunnus ja sillä olisi siten vain kulttiarvo.
Rakenne

Laivalatomusten rakenne vaihtelee suuresti. Näyttävimmillään laivalatomus on rakennettu suurista pitkänomaisista kivistä, jotka on istutettu maahan pystyasentoon kaareviin riveihin. Pitkissä laivalatomuksissa kivet sijaitsevat irrallaan, mutta pienemmissä latomuksissa kivet on voitu latoa kiinni toisiinsa. Yleensä vaikuttavimmat kivet on pystytetty keulaan ja perään, kun taas kylkiä seuraavat kivet ovat pienempiä.
Laivalatomukset on saatettu täyttää pikkukivillä tai sekamaalla niin, että latomus on jäänyt tasapintaiseksi tai koholleen, mutta joskus niissä on pelkät kehäkivet. Laivalatomuksien läheisyydessä tavataan usein myös kivikehiä, hautaröykkiöitä, -kumpuja tai -muodostelmia. Laivalatomukset on voitu rakentaa peräkkäin tai rinnakkain, mutta tämäkin tapa vaihtelee suuresti. Niiden muodostamat ryhmät voivat olla myös järjestykseltään epäsäännöllisiä.
Kun samasta kalmistosta löytyy kaksi tai useampia samankokoisia, -muotoisia tai samaan asentoon pystytettyjä laivalatomuksia, on sen täytynyt olla alkuperäinen tarkoituskin. Hasslösassa Länsi-Götanmaalla on kolme laivalatomusta, joista kaksi on rakennettu samansuuntaisiksi ja kolmas kohtisuoraan. Gotlannissa Rannarvessa on sijoitettu neljä identtistä laivalatomusta peräkkäin kiinni toisiinsa samalle linjalle.
Rakenne > Muoto ja suunnittelu

Laivalatomukset on ilmeisesti pystytetty etukäteen tehdyn suunnitelman mukaisesti, sillä ne ovat niin symmetrisiä, että niitä ei ole voitu rakentaa silmämääräisesti. Tämä on todettu tarkoilla mittauksilla, joita on tehty 100 laivalatomukselle 63 paikkakunnalla. Useimpien latomuksien kyljet noudattavat kahta samansäteisen ympyrän kaarta, joiden leikkaus on laivan muotoinen. Koska latomukset voivat olla suuriakin, kaarien kulku on täytynyt mitata pitkien narujen avulla. Näin tarkkojen sääntöjen avulla rakentaminen viittaa riitin suorittamiseen.
Laivalatomuksen muoto on voitu mitata geometrisesti niin sanotulla Pythagoraan solmunarulla, jonka avulla rakentajat ovat muinaisista ajoista asti muodostaneet suoran kulman. Naru pingotetaan kolmioksi niin, että solmut määrittävät sille 3-4-5-mittaiset sivut. Kun narulla piirretään kaksi ympyrää, joiden säde on 5 mittaa ja keskipisteet 8 mitan etäisyydeltä toisistaan, niiden leikkauksesta tulee 6 mitan pituinen ja 2 mitan levyinen. Tällöin laivan pituuden ja leveyden suhde on 3,0, mikä on yleisin havaittu muoto. Eri laivalatomusten suhdeluku vaihtelee kuitenkin välillä 1,7−7,2.
Tilastoista erottuu mittojen suhteen muitakin kokonaislukuja, joten Pythagoraan naruja on ilmeisesti muunkin mallisia. Tasakylkinen suorakulmainen kolmio muodostuu, kun halkaistaan neliö. Kun sen avulla muodostetaan laivalatomus, tulee sen suhdeluvuksi 2,4. Tämäkin suhdeluku on yleinen laivalatomuksissa, ja esimerkiksi Rannarven peräkkäiset neljä latomusta on muodostettu tällä tavalla. Kuriositeettina voidaan vielä mainita Vedebyssä Etelä-Ruotsissa oleva kolmen laivalatomuksen yhdistelmä, jossa laivojen keulat alkavat samasta pisteestä. Tällainen muoto syntyy, kun ympyränkaaren perustana käytetään tasasivuisia kolmioita.
Rakenne > Suuret laivalatomukset

Pisimmät laivalatomukset muodostavat oman erillisen ryhmänsä. Niiden joukossa on enemmän epäsäännöllisiä latomuksia, ja niiden sijoittelu ja asento eri ilmansuuntiin nähden vaihtelee suuresti. Suuret latomukset on voitu tehdä toista tarkoitusta varten kuin pienemmät. Tätä ajatusta vahvistaa se, että keskikokoisten ja suurten latomusten välistä puuttuvat lähes tyystin 30–40 metriä pitkät laivalatomukset.
Yhdeksän tutkituista laivalatomuksista ei muodostu kahden ympyränkaaren leikkauksesta, vaan niiden muoto seuraa muita sääntöjä. Esimerkiksi Södra Ugglarp ja Kivik Skånessa, Össlöv Smålandissa ja Nässja Itä-Götanmaalla ovat latomuksia, joissa kivet on aseteltu seuraamaan elliptistä käyrää. Latomuksen päät ovat pyöreitä, ja niiden kaarevuussäde pienenee latomuksen päädyissä. Ellipsin eksentrisyys on suurempi kuin 0,9. Lisäksi Södra Ugglarpin ja Össlovin mitat ja muodot ovat lähes identtiset. Ruotsin suurin latomus on Alen kivet Skånen Kåsebergassa. Se on muodostettu asettamalla kaksi paraabelia vastakkain, sillä liitoskohta näkyy selvästi pohjakuviossa. Loput neljä suurta latomusta eivät sovi mihinkään edellä lueteltuun luokkaan.
Rakenne > Morfologinen luokittelu

Tutkija Harald Hansen on jakanut gotlantilaiset laivalatomukset kolmeen tyyppiin, ja myöhemmin on erotettu vielä neljäs.
Tyyppiin 1 kuuluvat pienet laivalatomukset, joissa on näyttäviä, pystyyn nostettuja tasakokoisia kiviä. Kivet seisovat erillään kuin yksittäiset monoliitit muodostaen kuitenkin palkomaisen kuvion. Latomukset ovat yleensä 6−10 metriä pitkiä ja 2−4 leveitä. Latomuksen sisäpuolelle, reunakivien keskelle on pystytetty niin sanotut keskikivet. Kivien ulkonäköä on parannettu pyöristämällä.
Tyypin 2 laivalatomuksissa on käytetty pieniä kiviä, jotka muodostavat laivan laitoja mukailevat kaaret eli reunakivetykset. Reunakivet on aseteltu tiheästi kiinni toisiinsa, jolloin syntyy yhtenäinen kivetys. Tämän tyypin latomukset ovat pitkänomaisia, pituudeltaan 10−20 metriä ja leveydeltään 2−5 metriä. Laivan sisäosiin ei ole tuotu kiviä tai maata.
Tyypissä 3 on käytetty pienempiä kiviä kuin tyypissä 1, mutta laivan päätykivet ovat muita reunakiviä huomattavasti suurempia. Tämä piirre jäljittelee todellisen laivan profiilia sen kelluessa vapaasti vedessä. Kuten tyypin 2 latomukset, myös tyyppi 3 on tyyppiä 1 pitempi. Useimpien pituus on 10−20 metriä ja leveys 2−5 metriä. Ulkonäköön on kiinnitetty joskus huomiota valitsemalla kivet huolellisesti tietyn mallisiksi.
Tyypin 4 laivalatomuksia löytyy Gotlannistakin sen pohjoisosista. Niitä voisi luonnehtia maan alle tehdyiksi laivalatomuksiksi, sillä ne näkyvät maanpinnalta vain vaivoin. Vasta maata poistettaessa niiden olemus paljastuu. Nämä latomukset on useimmin rakennettu pystyyn nostetuista kalkkikivilaatoista. Niiden pituus vaihtelee 4−6 metriin ja leveys 2−3 metriin, ja muoto on pikemminkin leveä kuin pitkänomainen.
Gotlantilaisista 21 laivalatomuksesta tehdyt radiohiiliajoitukset antavat karkean arvion eri tyyppien rakentamisajankohdista. Tyyppejä 1, 2 ja 4 alettiin rakentaa noin 1200 eaa. eli pronssikauden III periodilla. Tyypin 4 rakentaminen loppui pronssikauden IV periodin päättyessä, kun samaan aikaan tyyppiä 2 ja 3 tehtiin eniten. Tyypin 1 tekeminen loppui periodin V puolivälissä noin 800 eaa.. VI periodilla eli 700−500 eaa. rakennettiin enää vain tyyppiä 2, mutta sitäkin vähän. Rautakauden alussa, periodin V aikana noin 800 eaa. ruumishautaus ja laivan muotoon rakennetut paasiarkut alkoivat yleistyä.
Rakenne > Hautarakennelmat

Keskeltä laivalatomusta saattaa löytyä pieni kivipaasista ladottu arkku, joka on tyhjä tai jonne on sijoitettu keraaminen ruukku eli uurna täynnä poltetusta vainajasta jäänyttä tuhkaa. Joskus löytyy vain pelkkä uurna. Uurnaan on voitu muotoilla ihmiskasvoinen kuvio taikka uurna on ollut niin sanottu talouurna (ruots. husurna), jonka sivussa on aukko. Uurnia tavataan useimmin tyypin 1 ja 4 laivalatomuksista.
Toisinaan paasiarkussa on ollut vain vainajan polttohautauksen jäänteet, jotka on sijoitettu latomuksen keskelle kaivettuun maakuoppaan tai jätetty maan tasalle tuhkakerrokseksi. Kaiken tyyppisistä laivalatomuksista tunnetaan myös ruumishautoja, koska löydöt sisältävät vain luita ilman tuhkakerrosta.
Suuntaus

Laivalatomuksien pituusakselit osoittavat lähes jokaiseen ilmansuuntaan, mutta pohjois−etelä-suuntaiset laivalatomukset ovat muita hieman yleisempiä. Pohjois−etelä-suuntaus käy selvemmäksi, jos huomiotta jätetään suurimmat latomukset, jotka ovat selvästi satunnaisesti asemoituja.
Gotlannissa enemmistö latomuksista on pronssiajalta, ja 274 latomuksesta valtaosa on pohjois-etelä-suunnassa tai poikkeaa siitä vain vähän. Sen sijaan Uplannin 78 latomuksesta, jotka ovat pääosin rautakaudelta peräisin, tällaista tendenssiä ei ole voitu osoittaa. Alen kivet on poikkeus suurien laivalatomusten joukossa, sillä sen pituusakseli osoittaa lähes tarkasti juhannusyön atsimuuttiin. On arveltu, että tämä oli rakentajien tarkoituskin. Gotlannin latomusten suuntausta voidaan selittää myös saaren maastonpiirteillä. Koska monet latomukset ovat harjujen tai kumpujen harjalla, ne on rakennettu harjanteen suuntaisesti. Rannikoiden latomukset ovat sorasta muodostuneiden muinaisten rantaharjanteiden päällä ja niiden pituusakselit seuraavat rantoja, jotka ovat enimmäkseen pohjois-etelä-suuntaisia.
Suurimmat latomukset ovat useimmin rautakaudelta, joten ne ovat viikinkien tekemiä. Viikingeillä tiedetään olleen tarkka mittausväline pohjois−etelä-suunnan löytämiseksi, joten suuntauksen vaihtelu johtunee rakennusajan erilaisesta rituaalista ja ehkä myös niiden eri tarkoituksesta. Edelleenkään ei osata sanoa, miksi latomuksia tehtiin. Haudan löytäminen kivilaivasta ei selitä sitä, miksi vainajia haudattiin samaan aikaan yleisesti myös kivikehien keskelle tai kiviröykkiöihin tai poltettiin kuoppiin, jopa samassa kylän yhteisessä kalmistossa.
Tuhoutuminen

Tutkituista laivalatomuksista puuttuu usein isojakin kiviä ja niiden paikalle on jäänyt kuoppa. Tunnetaan lukuisia laivalatomuksia, joista puuttuu puolet kivistä, niin että ne tunnistaa laivalatomuksiksi enää vaivoin. Suurin tanskalainen laivalatomus Jellingessä on tästä hyvä esimerkki. Myös Gotlannin Gannarven laivalatomus oli löydettäessä katkaistu, ilmeisesti läpikulun takia. Kun syrjään heitetyt kivet palautettiin maastoon jääneitä jälkiä seuraten, alkuperäinen säännöllinen kivirivistö saatiin näkyviin. Uusiin rakennuksiin, teihin ja siltoihin on saatettu ottaa sopivia kiviä kiviraunioista ja laivalatomuksista.
Gotlannissa, missä laivalatomuksia on paljon, on 1850-luvulta saakka tunnetuista latomuksista hävinnyt 11 prosenttia, ja niitä on toki hävitetty aikaisemminkin. Viitteitä tästä antaa Gotlannissakin se, miten vuosilta 200−600 jaa. peräisin olevat talojen kivijalat ovat hävinneet. Havaituista kohteista noin puolessa kivijalka on hävitetty viljelyksen tieltä tai muusta syystä. Noin 40 prosenttia laivalatomuksista on rakennettu hiekka- ja moreenisekoitteisten maalajien päälle, joita viljeltiin eniten ennen metalliaurojen käyttöä. Onkin arvioitu, että suunnilleen 30−40 prosenttia pronssikaudella rakennetuista laivalatomuksista olisi hävitetty nykypäivään mennessä. Varovastikin arvioiden laivalatomuksia on saattanut Gotlannissa olla alkujaan noin 800 kappaletta.
Aiheesta muualla

Jarmo Grönros: Lounais-Suomen röykkiöhaudat Aurajoesta Rauman maalaiskuntaan. 1983. Pro gradu -tutkielma, Turun yliopisto.
Angelika Friedrich: Schiffssetzungen, valokuvia ruotsalaisista laivalatomuksista (saksaksi)
Wikinger in Dænemark: verkkosivu
Asplund, Mattias: Skeppssättningarnas återkomst (Arkistoitu – Internet Archive), 2002
Fornvännen: Jellingemonumenten
Google Books: kirja
Ruotsalaistutkimus esittää pronssikautiset kivimuodostelmat uudessa valossa Agricolan uutis- ja keskustelufoorumi (20.3.2013)
Liukuvoide

Liukuvoidetta
Liukuvoiteella eli liukasteella vähennetään ihon aiheuttamaa kitkaa yhdynnän aikana, masturboitaessa, lääkärin suorittaman operaation aikana tai sitä käytetään kireän esinahan löysäämiseen. Liukuvoidetta voidaan käyttää myös anaaliyhdynnässä.
Liukuvoiteita on monia erilaisia, löytyy vesi-, silikoni- ja öljypohjaisia. Öljypohjaiset eivät sovellu käytettäväksi lateksista valmistetun kondomin kanssa, koska ne saattavat heikentää kondomin rakennetta ja johtaa sen puhkeamiseen. Pakkauksessa on lähes poikkeuksetta maininta onko kyseessä oleva tuote kondomiturvallinen. Kaikki vesipohjaiset liukuvoiteet ovat kondomiturvallisia.
Useimmat tavaratalot ja apteekit myyvät laadukkaita liukuvoiteita, apteekeissa valikoima on hieman parempi. Suurin valikoima erilaisia liukuvoiteita löytyy luonnollisesti seksikaupasta. Liukuvoiteiden hinnat liikkuvat muutamasta eurosta kymmeniin euroihin.
Liukuvoiteita on myös eri makuisia, lämmittäviä, viilentäviä, värillisiä ja erityisesti anaaliyhdyntään tarkoitettuja.
Liukuvoidetta voidaan käyttää myös esimerkiksi tamponin asettamisen helpottamiseksi.
Perun varhaiskeraaminen kausi

Perun varhaiskeraaminen kausi (Alkujakso, alkuperiodi, alkuaika, varhainen muotoutumisvaihe) on Perun rannikon ja ylängön
intiaanikulttuurin varhainen kehitysvaihe, jolloin saviastioiden tekotaito ja maissinviljely yleistyivät. Se oli noin 2000–900 eaa.
Tällöin uusia suuria temppelikeskuksia ilmestyi laajalle alueelle Perun rannikolle eri jokilaaksoihin ja sisämaahan, ja aikaisemmat kasvoivat. Tämän ajan rakennelmat olivat Andien historian suurimpia. Kausi oli ns. U-temppeleiden ja pyöreiden syvennysten kulta-aikaa. Niissä järjestettiin ehkä muun muassa uhrirituaaleja maan ja meren jumalille, joissa uhrattiin myös ihmisiä. Laajan mittakaavan kasteluviljely alkoi, samoin kehitettiin kangaspuut. Tätä kautta edelsi Perun esikeraamisen kauden loppuvaihe. Yhteiskunnallinen eriarvoisuus näyttää lisääntyneen tällä kaudella.
Merkittäviä alkujakson keskuksia olivat Mochelaakson Caballo Muerto, Casmajoen Sechin Alto,
Rimac-jokilaakson La Florida, Lurin-jokilaakson Cardal ja Bolivian ylätasangon Chripa.
Suuret U-temppelit keskittyivät Perun rannikon keskiosiin, mm. La Florida ja Garagay. Pohjoisempana oli enemmän katkaistuja pyramideja ja aukioita, jotka olivat myös U-muodossa, mutta toisella tavoin Casman laakson Cerro Sechin.. Cerro Sechínin sotilaiden kuvat viittaavat siihen että tuolloin olisi ollut valtioita. Metallinkäsittely alkoi, kultaa alettiin takoa noin 1500 eaa. sisämaassa.
Perun alkujakson keskuksien ajoituksia

| Paikka | Jokilaakso | Vuotta sitten vanhin, nuorin |
| --- | --- | --- |
| Las Haldas | Casma | 3960 ± 80 	2360 ± 90 |
| Cerro Sechín | Casma | 3820 ± 50 	2100 ± 160 |
| Chupacigarro (Caral) | Supe | 3815 ± 90 |
| Chupacigarro Chico | Supe | 3815 ± 140 |
| La Florida | Rimac | 3810 ± 170 	3645 ± 120 |
| El Paraíso | Chillón | 3790 ± 100 	3020 ± 60 |
| Cerro Obrero | Santa | 3690 ± 60 |
| Huaca de los Reyes | Moche | 3680 ± 80 	2800 ± 60 |
| Salinas de Chao | Chao | 3600 ± 90 |
| Mina Perdida | Lurín | 3520 ± 100 	2870 ± 90 |
| Huaca Herederos Chica | Moche | 3450 ± 70 	3040 ± 80 |
| Sechín Alto | Casma | 3400 ± 100 |
| Garagay | Rimac | 3340 ± 70 	2730 ± 70 |
| Huaca Lucia | La Leche | 3273 ± 163 |
| Cardal	Lurín | 3120 ± 90 | 2690 ± 90 |
| Purulén | Zaña | 3120 ± 80 |
Aiheesta muualla

http://www.jqjacobs.net/andes/coast.html
The Initial Period
Esikolumbiaaniset intiaanikulttuurit
| --- | --- |
Yleistä:  Intiaanien alkuperä  Paleointiaanit  Amerikan historia 
Pohjois-Amerikka:  Pohjois-Amerikan intiaanit  Arkaainen kausi  Arkaaisen kulttuurin alueet  Jälkiarkaaiset kulttuurit  Kanadan kivikausi  Kanadan kilven arkaainen perinne  Alaskan varhaiset arktiset kulttuurit 
Keski-Amerikka:  Mesoamerikan intiaanikulttuurit  Mesoamerikan intiaanikulttuurien muotoutumisvaihe 
Etelä-Amerikka:  Etelä-Amerikan intiaanikulttuurit  Keski-Andien intiaanikulttuurit  Perun varhaiskeraaminen kausi  Pohjois-Andien intiaanikulttuurit  Ecuadorin intiaanikulttuurit  Kolumbian intiaanikulttuurit
Meg DeLacy

| Meg DeLacy> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Margaret DeLacey Kelley
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1996 (ikä 28) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Aiheesta muualla
megdelacy.com
IMDb
Margaret DeLacy Kelley (s. 9. heinäkuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia), taiteilijanimeltään Meg DeLacy on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tullut tunnetuksi roolistaan DCn sarjassa Stargirl, jossa DeLacy esittää Stargirlin arkkivihollista Cindy Burmania eli Shivia.
Nuoruus

DeLacy syntyi ja kasvoi Etelä-Kaliforniassa. Hän on puoliksi aasialainen (filippiiniläinen) äitinsä puolelta.
Ura

DeLacylla on oma YouTube-kanava.
Roolistaan elokuvassa Woodstock or Bust DeLacy oli Lady Filmmakers Film Festivalin parhaan naissivuosan ehdokkaana vuonna 2019.
Vuodesta 2020 alkaen DeLacy näyttelee ilkeää Cindy Burmania Stargirlissa.
Yksityiselämä

DeLacy on kihloissa Brody Bakerin kanssa.
Kolumbian intiaanikulttuurit

Varhaisia Etelä-Amerikan kulttuureja.
Kolumbian intiaanikulttuurit olivat varhaisia kulttuureita nykyisen Kolumbian alueella ennen eurooppalaisten valtakauden alkua alueella.
Mesoamerikasta tuli Kolumbiaan asukkaita kahdessa aallossa 1200 ja 500 eaa. Tältä ajalta on löytynyt esineitä, jotka liittyvät useihin erillisiin kulttuureihin. Chibchat tulivat alueelle Nicaraguan ja Hondurasin suunnasta 400–300 eaa., ja pian heidän jälkeensä arawakit tulivat etelästä. Lähellä vuotta tuhat jaa. karibit asettuivat Karibianmerelle.
San Augustín

San Augustinin alueella oli ennen maanviljelemisen alkua, noin 3300 eaa. – 600 eaa. yhteisö, joka tuotti monia kivirakennelmia.
Muisca

Espanjalaisten saapuessa Muisca-kulttuuri oli yhtä pitkälle kehittynyt kuin tunnetummat inkat, mayat ja asteekit. Espanjalaiset kelsivät monia pakanallisina pitämiään muisca-kulttuurin muotoja, mutta siitä huolimatta ne ovat eläneet yli viidensadan vuoden ajan. Muisca-kielen puhuminen kiellettiin 1770, ja nykyisin sen puhujia on vain vähän. Siitä on kuitenkin siirtynyt lainasanoja paikalliseen espanjan kieleen. Perinneruoat ja usko henkiin on säilynyt, parannusrituaaleja järjestetään edelleen.
Tairona

Tairona oli esikolumbiaaninen sivilisaatio nykyisissä Magdalenan ja La Guajiran osavaltioissa Kolumbiassa. Siitä on saatu tietoja vain arkeologisista löydöistä ja satunnaisista maininnoista espanjalaisten kirjoituksissa. Työkalujen perusteella tiedetään heidän harjoittaneen maanviljelyä, ja metalliesineistä voidaan päätellä kulttuurin muistuttaneen chibchojen ja inkojen kulttuuria, vaikka taironat eivät ilmeisesti olleet näille sukua. Taironien nykyjälkeläisiä ja viimeisiä esikolumbiaanisen ajan heimoista ovat Kogit, jotka elävät eristyksissä Sierra Nevada de Santa Martan vuoristossa Kolumbian pohjoisosassa.
Tairona-kultatöitä.