stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Real-Time Linux
Toteutus

Linux-ytimen reaaliaikatuki voidaan konfiguroida useasta eri vaihtoehdosta:
ei pakotettua keskeytystä - CONFIG_PREEMPT_NONE
vapaaehtoinen keskeytys - CONFIG_PREEMPT_VOLUNTARY
keskeytettävä ydin (alhaisen latenssin työpöytä) - CONFIG_PREEMPT_LL
keskeytettävä ydin (perustason reaaliaikaisuus) - CONFIG_PREEMPT_RTB
täysin keskeytettävä ydin - CONFIG_PREEMPT_RT_FULL
Prioriteettien inversio-ongelman välttämiseksi reaaliaikainen ydin tukee prioriteettien perintää. Prioriteettien perintä nostaa lukon varanneen prioriteettia vähintään samalle tasolle kuin lukkoa odottavalla kunnes lukko vapautuu, jotta lukon varannut saa riittävästi ajoaikaa.
Reaaliaikaisessa ytimessä spin lock -lukituksista tulee mutex-lukituksia.
Normaali Linux-ydin käyttää tasavertaista (engl. fair) vuoronnusta, mutta reaaliaikaisessa ytimessä korkeimmalla prioriteetilla oleva saa aina ensin vuoron. Tasavertaisessa lukkoa ensin odottava saa ensin vuoron mutta reaaliaikaisessa korkeammalla prioriteetilla oleva saa sen ensin. 
Levylle sivuttaminen on mahdollista estää.
Ytimessä on käytetty local_lock-alueita merkitsemään paikkoja, jotka tavallisessa ytimessä voivat hetkellisesti kytkeä moniajon pois tai estää keskeytykset. PREEMPT_RT-ytimessä nämä eivät estä ytimen moniajoa eivätkä kytke pois keskeytyksiä ja lisäksi PREEMPT_RT-ytimessä eräät primitiivit käyttävät eri tyyppiä jotta moniajoa ei estetä.
Ytimessä on Lockdep-niminen työkalu lukitusmallin oikeellisuuden validointiin.
Suoritintuki

Reaaliaikaversio on saatavilla mm. seuraaville suoritinarkkitehtuureille:
ARM
x86 / x86-64
MIPS
M68k
Power
Jäsenjärjestöt ja tukijat

Projektin tukijoina ovat:
National Instruments
OSADL
Texas Instruments
Altera
ARM
Intel
IBM
OSADL jäseniä ovat:
BMW
Homag GmbH
Intel
KEBA AG
Komax
Phoenix Contact
Roche
Trumpf
WAGO
OSADL-projekti Safety Critical Linux pyrkii sertifioimaan reaaliaikaisen Linuxin.
Muut projektit

Lisäksi on olemassa RTLinux, RTAI-laajennus Linux-ytimeen, Xenomai, Linux/RK, LITMUS-RT sekä LibeRTOS.
Aiheesta muualla

Real-Time Linux Wiki
The RTL Collaborative Project
OSADL
Almoravidit

Almoravidien valtakunnan kartta.
Almoravidit (arab. المرابطون‎, al-Murābitūn) ovat Marokon berberi-imperiumeista ensimmäinen ja suurin. Almoravidit olivat jyrkkää islamin tulkintaa kannattavien Saharan berberiheimojen liitto. Se hallitsi Marokkoa sata vuotta suunnilleen vuodet 1050–1150 ja perusti pääkaupungikseen Marrakechin vuonna 1062.
Liikkeen kerrotaan alkaneen Lamtuna-heimosta, jonka jäsenet olivat käyneet pyhiinvaelluksella Mekassa ja tuoneet tietoa todellisesta ja oikeasta islamista, jota erityisesti uskonoppinut Ibn Yasin levitti. Almoravidit valtasivat ensin Marokon, mistä heidän alueensa laajeni nykyiseen Mauritaniaan, Algeriaan ja isoon osaan nykyistä Senegalia ja Malia. Almoravidit ottivat haltuunsa myös islamilaisen Andalusian lukuisat taifat pysäyttäen kristittyjen etenemisen Toledosta eteenpäin. Espanjasta almoravidit alkoivat vuonna 1126 karkottaa massoittain kristittyjä dhimmejä Afrikkaan joko rangaistuksena tai estääkseen heitä auttamasta vihollisia. Näin saivat alkunsa Pyreneiden niemimaan uskonnolliset karkotukset, joita myöhemmin jatkettiin.
Sadan vuoden kuluttua almoravidit menettivät Marokossa valtansa toiselle berberiliitolle, almohadeille, jotka vuonna 1147 valtasivat Marrakechin.
Nimi

Almoravidien nimi tulee arabialaisesta sanasta murabit, joka tulee sitomista tai kiinnittämistä tarkoittavasta juuresta. "Murabit" on Jumalaan sidottu mies, kuten kameli tolppaan. Ribat on linnoitettu hautamuistomerkki, ja tästä tulee myös Marokon nykyisen pääkaupungin Rabatin nimi, sillä kaupunki oli alkujaan tällainen ribat. Sanan ranskalainen johdos marabout tarkoittaa islamilaista pyhää miestä. Eri muodoissaan sana murabit kulki läpi Marokon historian, ja almoravideista muodostui Marokon militantin islamin esikuvia sukupolvien ajaksi.
| Nimi | Alkoi | Päättyi | Sukulaisuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Youssef ibn Tachfine | 1061 | 1106 |  |
| Ali ibn Yusuf | 1106 | 1142 | Youssefin poika |
| Tachfine | 1143 | 1145 | Alin poika |
| Ibrahim ibn Tachfine | 1146 | 1147 | Tachfinen poika |
| Ishaq | 1147 | 1147 | Tachfinen setä, Alin poika |
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut

Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut ovat yleisurheilun omat ulkoratojen maailmanlaajuiset mestaruuskilpailut, jotka järjestetään joka toinen vuosi. Järjestävänä organisaationa toimii Kansainvälinen yleisurheiluliitto (WA, ent. IAAF). Yleisurheilun sisäratojen maailmanlaajuiset pääkilpailut ovat sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut. Yleisurheilun MM-kilpailut ovat monien laskentatapojen mukaan maailman kolmanneksi suurimmat urheilukilpailut, ainoastaan olympialaiset ja jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut ovat niitä suurempia. Kisat järjestettiin aluksi joka neljäs vuosi, mutta vuodesta 1991 lähtien ne on järjestetty joka toinen vuosi. Vuoden 2021 kisat siirrettiin vuoteen 2022 sen jälkeen kun koronapandemian vuoksi vuoden 2020 olympialaiset oli siirretty vuoteen 2021.
Historiaa

Yleisurheilun arvokilpailut järjestettiin pitkään olympialaisten yhteydessä, mutta olympialaisten lajikirjon kasvaessa tunnettiin tarvetta järjestää omat MM-kilpailut. IAAF hyväksyi omien maailmanmestaruuskilpailujen järjestämisen valtuustonsa kokouksessa Puerto Ricossa 1976. Vuonna 1978 päätettiin, että ensimmäiset MM-kisat järjestettäisiin vuonna 1983 ja maaliskuussa 1980 ensimmäiseksi kisaisännäksi valittiin Helsinki. Myös vuoden 2005 MM-kisat järjestettiin Helsingissä. Tuolloin Lontoo, jolle kisat oli jo myönnetty, ei voinut taata stadioninsa valmistumista ajoissa.
Suomi on kerännyt yleisurheilun MM-kisoista yhteensä seitsemän kultaa, kahdeksan hopeaa ja kahdeksan pronssia eli 23 mitalia.
Historiaa > Kisaohjelmaan lisätyt lajit

Seuraavat lajit on lisätty kisaohjelmaan:
1987: naisten 10 000 metrin juoksu ja 10 kilometrin kävely
1993: naisten kolmiloikka
1995: naisten 5 000 metrin juoksu korvasi 3 000 metrin juoksun
1999: naisten seiväshyppy ja moukarinheitto, 20 kilometrin kävely korvasi 10 kilometrin kävelyn
2005: naisten 3 000 metrin estejuoksu
2017: naisten 50 kilometrin kävely
2019: 4 × 400 metrin sekaviesti, joukkueessa kaksi naista ja kaksi miestä
2022: 35 kilometrin kävely korvasi 50 kilometrin kävelyn sekä miehissä että naisissa
Kilpailut

| Kilpailut | Kaupunki | Valtio | Ajankohta | Stadion | Urheilijoita | Osallistuvia maita | Kisatapahtumia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | Helsinki |  Suomi | 7.–14. elokuuta | Helsingin olympiastadion | 1333 | 153 | 41 |
| 1987 | Rooma |  Italia | 28. elokuuta–6. syyskuuta | Rooman olympiastadion | 1419 | 156 | 43 |
| 1991 | Tokio |  Japani | 23. elokuuta–1. syyskuuta | Tokion olympiastadion | 1491 | 162 | 43 |
| 1993 | Stuttgart |  Saksa | 13.–22. elokuuta | Gottlieb-Daimler-Stadion | 1630 | 187 | 44 |
| 1995 | Göteborg |  Ruotsi | 5.–13. elokuuta | Ullevi | 1755 | 190 | 44 |
| 1997 | Ateena |  Kreikka | 1.–10. elokuuta | Ateenan olympiastadion | 1785 | 197 | 44 |
| 1999 | Sevilla |  Espanja | 20.–29. elokuuta | Estadio Olímpico de la Cartuja | 1750 | 200 | 46 |
| 2001 | Edmonton |  Kanada | 3.–12. elokuuta | Commonwealth Stadium | 1677 | 189 | 46 |
| 2003 | Pariisi–Saint-Denis |  Ranska | 23.–31. elokuuta | Stade de France | 1679 | 198 | 46 |
| 2005 | Helsinki |  Suomi | 6.–14. elokuuta | Helsingin olympiastadion | 1688 | 191 | 47 |
| 2007 | Osaka |  Japani | 24. elokuuta–2. syyskuuta | Nagai-stadion | 1800 | 197 | 47 |
| 2009 | Berliini |  Saksa | 15.–23. elokuuta | Berliinin olympiastadion | 1895 | 200 | 47 |
| 2011 | Daegu |  Etelä-Korea | 27. elokuuta–4. syyskuuta | Daegu Stadium | 1742 | 199 | 47 |
| 2013 | Moskova |  Venäjä | 10.–18. elokuuta | Lužniki | 1784 | 203 | 47 |
| 2015 | Peking |  Kiina | 22.–30. elokuuta | Pekingin kansallinen stadion | 1761 | 205 | 47 |
| 2017 | Lontoo |  Iso-Britannia | 4.–13. elokuuta | Lontoon olympiastadion | 1857 | 197 | 48 |
| 2019 | Doha |  Qatar | 27. syyskuuta–6. lokakuuta | Khalifa International Stadium | 1775 | 204 | 49 |
| 2022 | Eugene |  Yhdysvallat | 15.–24. heinäkuuta | Hayward Field | 1705 | 179 | 49 |
| 2023 | Budapest |  Unkari | 19.–27. elokuuta | Kansallinen yleisurheilukeskus | 2100 | 195 | 49 |
| 2025 | Tokio |  Japani | 13.–21. syyskuuta | Japanin kansallisstadion | – | – | – |
| 2027 | Peking |  Kiina |  | Pekingin kansallinen stadion | – | – | – |
MM-kilpailuiden ennätykset > Miehet

| Laji | Tulos | Urheilija | Valtio | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 9,58 ME | Usain Bolt |  Jamaika | 2009 |
| 200 m | 19,19 ME | Usain Bolt |  Jamaika | 2009 |
| 400 m | 43,18 | Michael Johnson |  Yhdysvallat | 1999 |
| 800 m | 1.42,34 | Donavan Brazier |  Yhdysvallat | 2019 |
| 1 500 m | 3.27,65 | Hicham el-Guerrouj |  Marokko | 1999 |
| 5 000 m | 12.52,79 | Eliud Kipchoge |  Kenia | 2003 |
| 10 000 m | 26.46,31 | Kenenisa Bekele |  Etiopia | 2009 |
| Maraton | 2.05.36 | Tamirat Tola |  Etiopia | 2022 |
| 3 000 m esteet | 8.00,43 | Ezekiel Kemboi |  Kenia | 2009 |
| 110 m aidat | 12,91 | Colin Jackson |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1993 |
| 400 m aidat | 46,29 | Alison dos Santos |  Brasilia | 2022 |
| Korkeushyppy | 241 | Bohdan Bondarenko |  Ukraina | 2013 |
| Seiväshyppy | 621 | Armand Duplantis |  Ruotsi | 2022 |
| Pituushyppy | 895 ME | Mike Powell |  Yhdysvallat | 1991 |
| Kolmiloikka | 18,29 ME | Jonathan Edwards |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1995 |
| Kuulantyöntö | 23,51 | Ryan Crouser |  Yhdysvallat | 2023 |
| Kiekonheitto | 71,46 | Daniel Ståhl |  Ruotsi | 2023 |
| Moukarinheitto | 83,63 | Ivan Tsihan |  Valko-Venäjä | 2007 |
| Keihäänheitto | 92,80 | Jan Zelezný |  Tšekki | 2001 |
| Kymmenottelu | 9045 | Ashton Eaton |  Yhdysvallat | 2015 |
| 20 km kävely | 1.17.21 | Jefferson Pérez |  Ecuador | 2003 |
| 35 km kävely | 2.23.14 | Massimo Stano |  Italia | 2022 |
| 50 km kävely | 3.33.12 | Yohann Diniz |  Ranska | 2017 |
| 4 × 100 m | 37,04 | Jamaika |  Jamaika | 2011 |
| 4 × 400 m | 2.54,29 ME | Yhdysvallat |  Yhdysvallat | 1993 |
MM-kilpailuiden ennätykset > Naiset

| Laji | Tulos | Urheilija | Valtio | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,65 | Sha'Carri Richardson |  Yhdysvallat | 2023 |
| 200 m | 21,41 | Shericka Jackson |  Jamaika | 2023 |
| 400 m | 47,99 | Jarmila Kratochvílová |  Tšekkoslovakia | 1983 |
| 800 m | 1.54,68 | Jarmila Kratochvílová |  Tšekkoslovakia | 1983 |
| 1 500 m | 3.51,95 | Sifan Hassan |  Alankomaat | 2019 |
| 3 000 m | 8.28,71 | Yunxia Qu |  Kiina | 1993 |
| 5 000 m | 14.26,72 | Hellen Obiri |  Kenia | 2019 |
| 10 000 m | 30.04,18 | Berhane Adere |  Etiopia | 2003 |
| Maraton | 2.18.11 | Gotytom Gebreslase |  Etiopia | 2022 |
| 3 000 m esteet | 8.53,02 | Norah Jeruto |  Kazakstan | 2022 |
| 100 m aidat | 12,12 ME | Tobi Amusan |  Nigeria | 2022 |
| 400 m aidat | 50,68 ME | Sydney McLaughlin |  Yhdysvallat | 2022 |
| Korkeushyppy | 209 ME | Stefka Kostadinova |  Bulgaria | 1987 |
| Seiväshyppy | 501 | Jelena Isinbajeva |  Venäjä | 2005 |
| Pituushyppy | 736 | Jackie Joyner-Kersee |  Yhdysvallat | 1987 |
| Kolmiloikka | 15,50 | Inessa Kravets |  Ukraina | 1995 |
| Kuulantyöntö | 21,24 | Natalja Lisovskaja |  Neuvostoliitto | 1987 |
| Kuulantyöntö | 21,24 | Valerie Adams |  Uusi-Seelanti | 2011 |
| Kiekonheitto | 71,62 | Martina Hellmann |  Itä-Saksa | 1987 |
| Moukarinheitto | 80,85 | Anita Włodarczyk |  Puola | 2015 |
| Keihäänheitto | 71,70 | Osleidys Menéndez |  Kuuba | 2005 |
| Seitsenottelu | 7128 | Jackie Joyner-Kersee |  Yhdysvallat | 1987 |
| 10 000 m ratakävely | 42.55,49 | Annarita Sidoti |  Italia | 1997 |
| 10 km kävely | 42.13 | Irina Stankina |  Venäjä | 1995 |
| 20 km kävely | 1.25.41 | Olimpiada Ivanova |  Venäjä | 2005 |
| 35 km kävely | 2.38.40 | María Pérez |  Espanja | 2023 |
| 50 km kävely | 4.05.56 | Inês Henriques |  Portugali | 2017 |
| 4 × 100 m | 41,03 | Yhdysvallat |  Yhdysvallat | 2023 |
| 4 × 400 m | 3.16,71 | Yhdysvallat |  Yhdysvallat | 1993 |
MM-kilpailuiden ennätykset > Sekalajit

| Laji | Tulos | Urheilija | Valtio | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 × 400 m (sekaviesti) | 3.08,80 ME | Yhdysvallat |  Yhdysvallat | 2023 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut Wikimedia Commonsissa
YLE Elävä arkisto: MM-yleisurheilu kautta aikojen
| n k Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1983 1987 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2022 2023 2025
Sisäradat: 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2004 2006 2008 2010 2012 2014 2016 2018 2022 2024 2025
Lajit yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
| --- | --- |
Pikajuoksut: 100 m • 200 m • 400 m
Keskipitkät juoksut: 800 m • 1 500 m
Kestävyysjuoksut: 5 000 m • 10 000 m • maraton
Viestijuoksut: 4 × 100 m • 4 × 400 m
Aita- ja estejuoksut: estejuoksu • pika-aidat • 400 m aitajuoksu
Kävelyt: 20 km kävely • 50 km kävely
Hyppylajit: korkeushyppy • seiväshyppy • pituushyppy • kolmiloikka
Heittolajit: kuulantyöntö • kiekonheitto • moukarinheitto • keihäänheitto
Moniottelut: seitsenottelu • kymmenottelu
Ford Galaxy

Ford Galaxy on Fordin vuodesta 1995 lähtien valmistama suurikokoinen tila-automalli.
Ford Galaxy I (1995–2006)

| Ford Galaxy I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Portugali
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1995–2006
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Seuraaja:  Ford Galaxy II
Teknisesti samankaltaisia:  SEAT Alhambra (Typ 7M) Volkswagen Sharan I
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 VR6
Iskutilavuus:  1,9–2,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 5-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Galaxy sai alkunsa Fordin ja Volkswagen-konsernin yhteistyönä. Näihin aikoihin aivan uuden mallin kehittäminen kilpailijan kanssa yhteistyössä nähtiin ainoana mahdollisuutena ehtiä mukaan Euroopassa virinneeseen tila-autobuumiin. Galaxya ryhdyttiin valmistamaan Palmelan tehtaalla Portugalissa. Fordin autot nimettiin Galaxyiksi ja Volkswagenin mallit saivat nimen Volkswagen Sharan. Autoja alettiin valmistamaan myös Volkswagen-konserniin kuuluvan SEATin merkillä, jolloin se sai nimekseen SEAT Alhambra. Näistä kolmesta mallista Sharania ei tuotu Suomeen.
Vuonna 1999 testattu Volkswagen Sharan ansaitsi Euro NCAP -kolaritestistä kolme tähteä viidestä.
Galaxyn moottorit olivat enimmäkseen Volkswagenilta, kuten muutkin mekaaniset osat. Bensiinimoottoreista tarjolla olivat aluksi Ford Mondeon 2,0-litrainen (115 hv) ja Volkswagenin 2,8 VR6 (174 hv). Dieselmoottori oli 1,9 TDI (90 hv) Volkswagenilta. Automaattivaihteistot olivat Volkswagenin nelivaihteisia, viisivaihteiset manuaalit taas Fordin omia. Myöhemmin VR6-moottorin yhteyteen tuli saataville Volkswagenin Syncro-nelivetojärjestelmä, mutta se poistui valikoimasta vuoden 2000 alussa.
Vuoden 1997 alussa bensiinimoottorivalikoima laajeni Fordin 2,3-litraisella (145 hv). Saman vuoden lopussa esiteltiin myös 110-hevosvoimainen TDI.
Galaxyn ulkoasua muutettiin keväällä 2000 uuden New Edge Design -muotoilukielen mukaiseksi. Myös sisustusta uusittiin ja laatuvaikutelma oli aiempaa korkeatasoisempi. 2,8 VR6:n teho nousi 204 hevosvoimaan, ja manuaalivaihteisto oli sen yhteydessä kuusi- ja automaatti viisiportainen. Dieselmoottori muuttui pumppusuutintyyppiseksi, ja sen teholukema oli nyt 115 hevosvoimaa. Loppuvuonna 2002 tuli myös 130-hevosvoimainen, ja vuoden 2005 alussa 150-hevosvoimainen versio. Kaikissa dieseleissä oli vakiona kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta 115-hevosvoimaisen sai halutessaan viisiportaisella automaatilla varustettuna.
Ford Galaxy II (2006–2015)

| Ford Galaxy II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Belgia  Venäjä
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  2006–2015
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Edeltäjä:  Ford Galaxy I
Seuraaja:  Ford Galaxy III
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Mondeo III Ford S-Max I Land Rover Freelander II Volvo S60 II Volvo S80 II Volvo V60 I Volvo V70 III Volvo XC60 I
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford EUCD
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,3 l
Polttoaine:  bensiini diesel E85
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Toisen sukupolven Galaxy esiteltiin keväällä 2006 Geneven autonäyttelyssä. Malli on edeltäjäänsä suurempi ja kokonaan Fordin itse suunnittelema. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Ford Mondeo ja Volvon S80- ja V70-mallit. Aikaisemman sukupolven Galaxyn kokoluokkaan kilpailemaan Ford esitteli pienemmän tila-auton nimeltä S-Max. Verrattuna S-Maxiin Galaxyssa on käyttökelpoisempi tavaratila katon muodon ansiosta, enemmän säilytyslokeroita sekä kiskoilla olevat kolmannen rivin istuimet. Mallin yksi kilpailuetu on mahdollisuus taittaa toinen ja kolmas istuinrivi niin, että lattiasta muodostuu täysin tasainen.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Galaxy sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Alkuperäisessä moottorivalikoimassa olivat 2,0-litrainen (145 hv) bensiinimoottori sekä 1,8- (100/125 hv) ja 2,0-litraiset (130/140 hv) TDCi-dieselmoottorit. Bensiinimoottori ja pienitehoisin diesel oli varustettu viisivaihteisella manuaalivaihteistolla, muissa se oli kuusivaihteinen. Kuusiportaisen Durashift-automaatin sai ainoastaan 130-hevosvoimaisen dieselin yhteyteen.
Vuonna 2007 tuli saataville 2,3-litrainen (160 hv) bensiinimoottori, joka oli aina automaattivaihteinen. Vuoden 2008 alussa 2,0-litraisesta bensiinimoottorista tuli myös flexifuel-versio, ja 1,8-litraiset dieselit korvattiin uudella 2,2 TDCi:llä (175 hv).
Vuonna 2010 esiteltiin uudistetut mallit S-Maxista ja Galaxystä. Ulkonäkömuutoksia tuli erityisesti keulaan, jossa ilmanottoaukko oli aikaisempaa voimakkaammin esillä. Takavalot vaihtuivat LED-valoihin. Uusia sisäverhoilumateriaaleja tuli tarjolle, lisäksi myös kuolleen kulman valvontajärjestelmä.
Moottoriosastolla uutta oli 2,0 litran (203 hv) EcoBoost-bensiinimoottori, jonka yhteydessä oli aina kuusiportainen PowerShift-kaksoiskytkinvaihteisto. Saman vaihteiston sai valinnaisena myös dieselmoottorien yhteyteen. 2,0-litraisten TDCi-moottoreiden tehovaihtoehdot olivat nyt 140 ja 163 hevosvoimaa, ja 2,2 TDCi:n teholukema nousi 200 hevosvoimaan. 2,3-litrainen bensiinimoottori siirtyi syrjään EcoBoostin tieltä.
Vuodenvaihteessa 2010–2011 esiteltiin lisäksi 1,6-litrainen (160 hv) EcoBoost ja 1,6 TDCi (115 hv).
Ford Galaxy III (2015–)

| Ford Galaxy III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  2015–
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Edeltäjä:  Ford Galaxy II
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Edge II Ford Mondeo IV Ford S-Max II Ford Taurus VII Lincoln Continental Lincoln MKX II Lincoln MKZ II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Ford CD4
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Uudet Galaxy- ja S-Max-mallit esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014. Ne perustuvat samalle pohjalevylle kuin Ford Mondeo- ja Edge-mallit. Galaxya valmistetaan S-Maxin ja Mondeon kanssa samalla tehtaalla Espanjan Valenciassa.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Galaxy sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoimassa ovat 1,5- (160 hv) ja 2,0-litraiset (240 hv) EcoBoost-bensiinimoottorit sekä dieselvaihtoehtona 2,0 TDCi (120/150/180/210 hv). Tehokkaampi bensiinimoottori on aina varustettu kuusivaihteisella automaattivaihteistolla ja 180- ja 210-hevosvoimaiset dieselit kuusivaihteisella PowerShift-kaksoiskytkinvaihteistolla. Sen saa halutessaan myös 150 hevosvoiman versioon. Neliveto on saatavana 150- ja 180-hevosvoimaisten dieselmoottorien yhteyteen.
Varustetasot ovat Suomessa Trend ja Titanium.
Trend-mallissa on vakiovarusteina seitsemän turvatyynyä, ESP, 17 tuuman teräsvanteet pölykapselein, etusumuvalot, päiväajovalot, lämmitettävä tuulilasi, radio/CD-soitin kahdeksalla kaiuttimella ja 4,2 tuuman värinäytöllä, avaimeton käynnistys, kaksivyöhykkeinen automaatti-ilmastointi, sähköikkunat edessä ja takana, kauko-ohjattu keskuslukitus, lämmitettävät sähköpeilit sekä nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi.
Titaniumissa on lisäksi 17 tuuman kevytmetallivanteet, LED-päiväajovalot, kromilista ikkunalinjassa, kromattu etusäleikkö, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, kahdeksantuumainen kosketusnäyttö, kolmivyöhykkeinen automaatti-ilmastointi, vakionopeudensäädin, kaistavahti ja liikennemerkkien tunnistusjärjestelmä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Galaxy Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Simon Hočevar

| Simon Hočevar> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. helmikuuta 1974 (ikä 50) Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Slovenia  Jugoslavia (1974–1991)
Uran tiedot
Pituus:  172 cm
Laji:  koskipujottelu
Seura:   Ljubljana/KK Simon
| Mitalit> Maa:   Slovenia.Koskipujottelu.MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Koskipujottelu.MM-kisat  | Mitalit> Maa:   Slovenia.Koskipujottelu.MM-kisat  | Maa:   Slovenia> Koskipujottelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Italia 1993 | C–1 joukkue |  |
|  Pronssia | Brasilia 1997 | C–1 joukkue |  |
|  Pronssia | Ranska 2002 | C–1 joukkue |  |
| EM-kisat  | EM-kisat  | EM-kisat  |  |
|  Kultaa | Saksa 1996 | C–1 |  |
|  Pronssia | Saksa 1996 | C–1 joukkue |  |
|  Pronssia | Makedonia 2004 | C–1 joukkue |  |
Simon Hočevar (27. helmikuuta 1974 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen, uransa lopettanut koskipujottelija. Hočevar kilpaili kanadalaisyksikkössä eli C–1 luokassa.
Hočevar kilpaili olympialaisissa kolmesti, vuosina 1996 Atlantassa, 2000 Sydneyssä ja 2004 Ateenassa.
Atlantassa Hočevar oli lopputuloksissa sijalla 28, taakse jäivät vain Kroatian Danko Herceg ja Makedonian Nenad Trpovski. Hočevar hävisi kilpailun voittaneelle Slovakian Michal Martikánille minuutin ja 19,97 sekuntia. Kilpailuun osallistui myös toinen sloveeni, kun Gregor Terdić oli lopputuloksissa sijalla 24 (ero voittajaan 36,76 sekuntia).
Sydneyssä Hočevar oli lopputuloksissa seitsemäs. Karsinnassa Hočevar oli yhdeksäs ajalla 4:34,25, mutta pystyi loppukilpailuissa parantamaan ajakseen 4:00,64. Hočevar hävisi kilpailun voittaneelle Ranskan Tony Estanguetille 8,77 sekuntia.
Ateemassa Hočevar oli lopputuloksissa kuudes. Karsinnassa Hočevar oli yhdeksäs ajalla 3:29,35, mutta pystyi loppukilpailuissa parantamaan ajakseen 3:19,78. Hočevar hävisi kilpailun voittaneelle Ranskan Estanguetille 10,62 sekuntia.
Koskimelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Hočevar on ollut kolmesti voittamassa joukkuekilpailussa mitalia: kultaa vuonna 1993 ja pronssia vuosina 1997 ja 2002. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Hočevar voitti henkilökohtaisen kultamitalin vuonna 1996 ja joukkuekilpailussa pronssia vuosina 1996 ja 2004.
Avaintodistaja

| Avaintodistaja> A Tanú |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Péter Bacsó
Käsikirjoittaja:  Péter Bacsó
Tuottaja:  Lajos Gulyás
Säveltäjä:  Szabolcs Fényes
Kuvaaja:  János Zsombolyai
Leikkaaja:  Sándor Boronkay
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Unkari
Tuotantoyhtiö:   Mafilm  Játékfilmstúdió 1 
Levittäjä:  Mokép
Ensi-ilta:  1969
Kesto:  106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  unkari
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Avaintodistaja (unk. A tanú, ’Todistaja’) on Péter Bacsón ohjaama, vuonna 1969 valmistunut, unkarilainen satiirinen kulttikomedia.