Lady Jane Grey
Asema kruununperimyksessä

Janen asema kruununperimyksessä periytyi hänen äidiltään, lady Frances Brandonilta, joka oli saanut vaateensa Englannin kruunuun äitinsä, kuningas Henrik VII:n nuoremman tyttären Mary Tudorin kautta (Frances Brandonin isä, Suffolkin herttua Charles Brandon oli Mary Tudorin toinen aviomies). Lady Frances, joka kuoli vuonna 1559, luopui omasta vaateestaan tyttärensä hyväksi. Janella oli myös kaksi nuorempaa sisarta, Catherine Grey ja Mary Grey.
Koska miehet olivat etusijalla kruununperimyksessä, Suffolkit (ensin Brandonit ja myöhemmin Greyt) muodostivat Henrik VII:n perillisten nuoremman haaran. Vuoden 1544 kruununperimyslaki palautti sekä Marian että Elisabetin aseman kruununperimysjärjestyksessä, vaikka kumpikin olikin lain silmissä yhä avioton lapsi. Lisäksi laki antoi Henrik VIII:lle oikeuden muuttaa kruununperimysjärjestystä testamentissaan. Kuninkaan testamentti vahvisti hänen kolmen lapsensa aseman, minkä jälkeen testamentissa julistettiin, että mikäli yksikään hänen kolmesta lapsistaan ei saisi jälkeläisiä, Englannin kruunu siirtyisi hänen nuoremman sisarensa Mary Tudorin lapsille. Hän syrjäytti testamentissaan vanhemman sisarensa Margareeta Tudorin jälkeläiset, koska ei halunnut antaa Englannin kruunua Skotlannin monarkeille.
Monet protestantit olivat vaurastuneet, kun Henrik VIII oli sulkenut katolisia luostareita sekä jakanut kirkon maita ja muuta omaisuutta omille tukijoilleen. Northumberlandin herttua John Dudley, joka oli yksi huomattavimmista protestanttisista aatelisista, oli toiminut sijaishallitsijana Henrikin pojan Edvard VI:n hallituskaudella. Kun kävi selväksi, ettei Edvard VI eläisi kauan, maan paluuta katolisuuteen pelkäävä Dudley ryhtyi johtamaan rintamaa, jonka tarkoituksena oli varmistaa, että valtaistuimelle nousisi protestantti eikä katolilainen Maria. Dudley
järjesti nopeasti poikansa Guilford Dudleyn ja Janen välille avioliiton, koska toivoi voivansa siten kontrolloida uutta miniäänsä ja käyttää ylintä valtaa Englannissa. Kun vanhemmat kertoivat Janelle kihlauksesta, tämä kieltäytyi tottelemasta – hänestä Guilford oli ruma ja typerä. Historioitsijat ovat yhä ymmällään, miksi päällisin puolin hiljainen ja tottelevainen tyttö käyttäytyi aivan ennennäkemättömällä tavalla ja uhmasi vanhempiensa avioliittojärjestelyitä. Välittämättä Janen kieltäytymisestä hänen vanhempansa pakottivat hänet alistumaan.
Kruununperimyskysymys oli noussut ajankohtaiseksi Henrik VIII:n hallituskauden (1509–1547) uskonnollisten levottomuuksien aikana. Kun Henrikin protestanttinen poika ja seuraaja Edvard VI oli kuolemaisillaan vuonna 1553, hänen katolinen sisarensa Maria oli oletettu kruununperijä. Edvard VI kuitenkin nimesi kuolinvuoteellaan laatimassaan testamentissaan, John Dudleyn vaikutuksesta, perijöikseen isänsä sisaren Mary Tudorin protestanttijälkeläiset eikä sisarpuoltaan Mariaa. Hän tiesi siten jättävänsä käytännössä kruununsa lempiserkulleen Jane Greylle, joka oli hänen laillaan järkkymätön protestantti ja erittäin hyvin koulutettu.
Edvardin kuollessa – jos lukuun ei oteta Edvardin testamenttia, jonka pätevyys muutoinkin oli kyseenalainen, sillä se oli ristiriidassa vuoden 1544 kruununperimyslain kanssa – Jane oli kruununperimysjärjestyksessä neljäntenä Marian, Elisabetin ja äitinsä Francesin jälkeen. Hänen oikeutensa kruunuun oli siten ilmeisen heikko.