stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Péter Magyar
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Péter Magyar Wikimedia Commonsissa
| n k  EPP-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Bentele  Berger  Caspary  Doleschal  Düpont  Ehler  Ferber  Gahler  Geuking  Gieseke  Herbst  Hohlmeier  Köhler  Liese  Lins  McAllister  Mehnert  Mertens  Niebler  Radtke  Ripa  Schenk  Schneider  Schwab  Seekatz  Simon  Verheyen  Voss  Walsmann  Weber  Wechsler 
Ranska:  Bellamy  Castillo  Gomart  Imart  Le Callennec  Morano 
Italia:  Chinnici  De Meo  Dorfmann  Falcone  Martusciello  Moratti  Princi  Salini  Tosi 
Espanja:  Abadía  Arias Echeverría  Benjumea  Castillo  Crespo  de la Hoz Quintano  Estaràs  Ezcurra  Giménez Larraz  González Pons  Herranz García  López-Istúriz White  Mato  Millán Mon  Montserrat  Navarrete  Nevado  Pascual de la Parte  Solís Pérez  Vázquez Lázara  Zarzalejos  Zoido 
Puola:  Adamowicz  Arłukowicz  Brejza  Budka  Buła  Gasiuk-Pihowicz  Gronkiewicz-Waltz (2024–)  Halicki  Hetman  Jarubas  Joński  Kierwiński (2024)  Kohut  Kopacz  Lewandowski  Łukacijewska  Marczułajtis-Walczak  Nykiel  Protas  Sienkiewicz  Szczerba  Wawrykiewicz  Wcisło  Zdrojewski 
Romania:  Bogdan  Buda  Falcă  Hava  Motreanu  Mureşan  Popescu  Vălean  Vincze  Winkler 
Alankomaat:  Berendsen  Gotink  Lenaers  Smit  Ter Laak  Van Leeuwen 
Belgia:  Arimont  Beke  Sommen 
Kreikka:  Aftiás  Beléris  Kefalogiánnis  Meïmarákis  Meléti  Tsiódras  Vózempergk 
Portugali:  Bugalho  Cunha  Do Nascimento Cabral  Humberto  Pedro  Pereira  Sousa Silva 
Tšekki:  Farský  Kolář  Nerudová  Niedermayer  Zdechovský 
Unkari:  Dávid  Gerzsenyi  Kollár  Kulja  Lakos  Magyar  Tarr 
Ruotsi:  Kokalari  Polfjärd  Teodorescu Måwe  Tobé  Warborn 
Itävalta:  Bernhuber  Kircher  Lopatka  Mandl  Winzig 
Bulgaria:  Kanev  Kovatšev  Lazarov  Maydell  Novakov  Radev 
Tanska:  Dahl  Hansen 
Suomi:  Aaltola  Virkkunen  Salla  Toveri 
Slovakia:  Lexmann 
Irlanti:  Carberry  Doherty  Kelly  Walsh 
Kroatia:  Brnjac  Glavak  Ressler  Sokol  Stier  Zovko 
Liettua:  Juknevičienė  Kubilius  Saudargas 
Slovenia:  Grims  Tomašič  Tomc  Tonin  Zver 
Latvia:  Kalniete  Vaidere 
Viro:  Ratas  Terras 
Kypros:  Fourlás  Hadjipantela 
Luxemburg:  Hansen  Wiseler-Lima 
Malta:  Agius  Casa  Metsola 
| n k   Unkarin Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Dávid  Gerzsenyi  Kollár  Kulja  Lakos  Magyar  Tarr 
S&D:  Dobrev  Molnár 
Patriootit:  Deutsch  Ferenc  Gál  Győrffy  Győri  Gyürk  Hölvényi  László  Schaller-Baross  Szekeres  Vicsek 
ESN:  Borvendég 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  MEP-hakemisto
Mätäneminen

Mädäntynyt omena
Mätäneminen on tapahtuma, jossa pääasiassa anaerobiset bakteerit hajottavat eloperäistä ainesta vähähappisissa tai hapettomissa olosuhteissa. Mätänemisessä varsinkin proteiinit hajoavat kemiallisesti siten, että syntyy epämiellyttävän hajuisia ja myrkyllisiäkin yhdisteitä, kuten rikkivetyä, indolia, skatolia ja merkaptaaneja. Mikäli happea on läsnä riittävästi, tapahtuu mätänemisen sijasta lahoamista. Mätänemistä aiheutuu ihmisen toiminnasta johtuen muun muassa kaatopaikoilla, jolloin ilmaan vapautuva metaani toimii kasvihuonekaasuna. Luoduissa olosuhteissa tapahtuvaa mätänemistä voidaan hyödyntää esimerkiksi polttoaineena käytettävän biokaasun valmistamiseksi, jolloin prosessia kutsutaan mädätykseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mätäneminen Wikimedia Commonsissa
Tieteen termipankki: Mätäneminen
Mercedes-Benz S-sarja (W221)

| Mercedes-Benz W221 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Egypti  Indonesia  Malesia  Meksiko  Saksa
Valmistaja:  Mercedes-Benz
Valmistusvuodet:  2005–2013
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  F-segmentti
Edeltäjä:  Mercedes-Benz W220
Seuraaja:  Mercedes-Benz W222
Teknisesti samankaltaisia:  Mercedes-Benz C216
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 V6 V8 V12
Iskutilavuus:  2,1–6,2 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen automaatti
Mercedes-Benz W221 on Mercedes-Benz S-sarjan viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2005–2013. Se korvasi edeltäneen W220-mallin ja seuraajaksi tuli W222.
Mercedes-Benz W221 (2005–2013)

Mercedes-Benz W221 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2005. Toisin kuin edeltänyt W220, joka oli omaa edeltäjäänsä W140:tä pienempi, W221 kasvoi kokoa. Edeltäjään verrattuna kokonaispituus kasvoi 33 millimetriä, akseliväli 70 millimetriä, leveys 16 millimetriä ja korkeus 29 millimetriä.
Vuonna 2009 tehtiin muutoksia muun muassa puskureihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz S-sarja (W221) Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin Mercedes-Benz W221.
Azerbaidžanin Grand Prix 2025

|  Azerbaidžanin Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 17. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  21. syyskuuta 2025
Rata:  Bakun katurata
Sijainti:  Baku, Azerbaidžan
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  6,003 km
Kilpailun pituus:  51 kierrosta, 306,049 km
Azerbaidžanin Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Azerbaijan Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 17. osakilpailu, joka ajetaan 21. syyskuuta Bakun katuradalla Azerbaidžanissa.
Bahrainin Grand Prix 2025

|  Bahrainin Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  13. huhtikuuta 2025
Rata:  Bahrain International Circuit
Sijainti:  Sakhir, Bahrain
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,412 km
Kilpailun pituus:  57 kierrosta, 308,238 km
Bahrainin Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 neljäs osakilpailu, joka ajetaan 13. huhtikuuta Bahrainin moottoriradalla Sakhirissa Bahrainissa.
Belgian Grand Prix 2025

|  Belgian Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  27. heinäkuuta 2025
Rata:  Circuit de Spa-Francorchamps
Sijainti:  Stavelot ja Malmedy, Belgia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  7,004 km
Kilpailun pituus:  44 kierrosta, 308,052 km
Belgian Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Belgian Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 13. osakilpailu, joka ajetaan 27. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps’n moottoriradalla Belgiassa.
Abu Dhabin Grand Prix 2025

|  Abu Dhabin Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 24. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  7. joulukuuta 2025
Rata:  Yas Marina Circuit
Sijainti:  Yas Island, Abu Dhabi, Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Ratatyyppi:  Osittainen katurata
Radan pituus:  5,281 km
Kilpailun pituus:  58 kierrosta, 306,183 km
Abu Dhabin Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Etihad Airways Abu Dhabi Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 24. ja viimeinen osakilpailu, joka ajetaan 7. joulukuuta Yas Marinan moottoriradalla Abu Dhabissa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Petri Karonen

| Petri Karonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. elokuuta 1966 Janakkala, Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Jyväskylän yliopisto
Instituutti:  Jyväskylän yliopisto
Tutkimusalue:  historioitsija
Tunnetut työt:  Pohjoinen suurvalta. Ruotsi ja Suomi 1521–1809
Petri Kalevi Karonen (s. 26. elokuuta 1966 Janakkala) on suomalainen historiantutkija, joka on Jyväskylän yliopiston Suomen historian professori. Karonen on muun muassa Ruotsin ajan historian ja postwar-tutkimuksen pitkän aikavälin asiantuntija. Karonen on toiminut muun muassa Jyväskylän yliopiston humanistisen tiedekunnan dekaanina vuosina 2008–2013, Suomen Akatemian kulttuurin ja yhteiskunnan toimikunnan jäsenenä 2019–2021 sekä vuosina 2022-2024 saman toimikunnan puheenjohtajana. Suomen Akatemian hallituksen jäsen hän on vuodesta 2025. Vuodesta 2023 Karonen on toiminut Tieteellisten Seurain Valtuuskunnan hallituksen puheenjohtajana. Hän on myös Svenska litteratursällskapetin Vetenskapliga rådetin jäsen vuodesta 2024.
Aiheesta muualla

Petri Karonen Jyväskylän yliopiston sivuilla
Johanna Ilmakunnas: Yleisteos Ruotsin vallan ajasta. Historiallisia arvosteluja 16/2000.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  ORCID 
Muut:  IdRef
Suolivesi

Suolivesi voi tarkoittaa:
Asutusnimenä

Suolivesi, kylä Hankasalmella
Vesistöjä

Suolivesi, järvi Hankasalmella
Suolivesi, järvi Petäjävedellä.
Emilia-Romagnan Grand Prix 2025

|  Emilia-Romagnan Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  18. toukokuuta 2025
Rata:  Autodromo Enzo e Dino Ferrari
Sijainti:  Imola, Emilia-Romagna, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,909 km
Kilpailun pituus:  63 kierrosta, 309,049 km
Emilia-Romagnan Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Gran Premio del Made in Italy e dell’Emilia-Romagna 2025) on Formula 1 -kauden 2025 seitsemäs osakilpailu, joka ajetaan 18. toukokuuta Autodromo Enzo e Dino Ferrarin moottoriradalla Imolassa Italiassa.
Kiinan Grand Prix 2025

|  Kiinan Grand Prix 2025  |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2025. 

Päivämäärä:  23. maaliskuuta 2025
Rata:  Shanghai International Circuit
Sijainti:  Shanghai, Kiina
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,451 km
Kilpailun pituus:  56 kierrosta, 305,066 km
Kiinan Grand Prix 2025 (virallisesti Formula 1 Chinese Grand Prix 2025) on Formula 1 -kauden 2025 toinen osakilpailu, joka ajetaan 23. maaliskuuta Shanghain moottoriradalla Shanghaissa Kiinassa.
Chevrolet Camaro

| Chevrolet Camaro |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Chevrolet
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1967–2002, 2009–2015, 2016–2024
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen cabriolet
Luokka:  S-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:  Pontiac Firebird
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  4
Pohjalevy:  F-Body (1967–2002) Zeta (2009–2015)  Alpha (2016–)
Teho:  140–650 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Mitat
Massa:  1 590 kg
Pituus:  4 907 mm
Leveys:  1 882 mm
Korkeus:  1 303 mm
Chevrolet Camaro on yhdysvaltalainen urheiluauto, jota on valmistettu vuosina 1967–2002 sisarmallinsa Pontiac Firebird rinnalla F-Body-korisena, ja uudelleen Zeta-pohjalevyllä 2009-2015 sekä Alpha-pohjalevyllä vuodesta 2016 alkaen. Nimen taustalla kerrotaan olleen ranskankielinen sana camarade eli kaveri/kamu, minkä GM oli poiminut Heath-sanakirjasta Ranska-Englanti. Camaro on pony car-luokan urheiluauto, jonka kilpailija oli luokalle nimensä antanut Ford Mustang. Camaro-malleissa on käytetty I6- ja V8-bensiinimoottoreita, ja siitä on 2018 esitelty sähkömoottorilla/akustolla varustettu konseptimalli e-COPO.
Chevrolet on ilmoittanut lopettavansa Camaron tuotannon mallivuoden 2024 jälkeen.
Sukupolvet > Sukupolvien galleria

Camaron sukupolvet: (1) 1967–1969, (2) 1970–1981, (3) 1982–1992, (4) 1993–2002 (facelift 1998), (5) 2010–2015 Camaro palatessa tuotantoon uudelleen keväällä 2009, vuoden 2010 mallina kilpailemaan henkiin herätettyjä ponycar-kilpailijoitaan Ford Mustangia ja Dodge Challengeria vastaan. Uutta mallia alettiin tuoda Suomeen 2011. Viimeisin (6) sukupolvi on ollut markkinoilla mallivuodesta 2016 ja sen tuotanto jatkuu.
Ensimmäisen sukupolven Camaro
Toisen sukupolven Camaro
Uudistettu 2. sukupolven Camaro
Kolmannen sukupolven Camaro
Uudistettu 4. sukupolven Camaro
Viidennen sukupolven Camaro
Kuudennen sukupolven Camaro
Uudistettu 6. sukupolven Camaro
Sukupolvet > Toinen sukupolvi (mallivuodet 1970-1981)

Chevrolet Camaron toinen sukupolvi vuodelle 1970 julkistettiin hieman jälkijunassa vasta helmikuussa 1970. Tämä ensi vuosimalli 1970 olisikin Super Hugger-lempinimen pitkästä, matalasta ja leveästä 2+2 Fastback-korista saaneen toisen sukupolven Camaron halutuin vuosi, sillä tuotantomäärä oli vain pyöristetyt 125 000 kappaletta, eivätkä kuristavat muutokset vielä olleet kuohinneet moottoreiden tehoa. Ensimmäisen sukupolven ennätyksellinen vuosimyynti ylittyi toisen sukupolven facelift-vuosina, ja eurooppalaisia muotoilupiirteitä omaavaa 1970-1981 Camaroa pidetään kaiken kaikkiaan parhaana muskeliautona. Camaro-muotoilu läheni isoveli Chevrolet Corvetten muotoilua tuuletus- ja kolmio-takaikkunoiden jäädessä pois sivulaseista, ja Camaro sai myös pyöreät Corvette-tyyliset takavalot. Joustavasta, kolhuille vähemmän alttiista, kumimaisesta Endura-muovista tehdyistä etu- ja takaklipeistä etummainen sai alemman mallisarjan versioissa yhtenäisen kromatun teräspuskurin, kun taas RS-, SS- ja Z/28-versiot saivat ammottavan jäähdytinkidan versiomerkeillä, jota reunustivat molemmin puolin kromatut puskurityngät (bumperettes). Määräysten tiukentuessa Camaro sai muiden automallien tavoin massiiviset kromatut alumiinipuskurit vuosimallista 1974 alkaen, kokonaan joustavasta materiaalista tehdyt keula- ja peräklipit vuonna 1978, joiden rakenteen piti selvitä vähintään 5 mph-törmäyksestä standardiesteeseen ilman vaurioita. Vuoden 1977 Camaro myi myös ensimmäisen kerran paremmin kuin sen pääkilpailija Ford Mustang, yli 218 000 kappaleella. Menestyksen aalto nosti vuosimallin 1978 myyntiä edelleen yli 272 000 kappaleeseen, ja Camaro-menekin huippuvuosi oli 1979, jolloin 282 571 kappaletta meni kaupaksi. Myynti syöksyi kuitenkin jyrkkään alamäkeen vuonna 1980, jolloin kaupat tehtiin hieman yli 152 000 kappaleesta, ja pakollisia elektronisia avustimia esitellyt viimeisen vuoden 1981 malli löysi enää 126 139 ostajaa.
Sukupolvet > Kolmas sukupolvi (mallivuodet 1982-1992) > Camaro IROC-Z / Z28 (1988-1992) varustettuina 1LE-paketilla

Vuodesta 1988 lähtien Camaron kolmannen sukupolven autoihin oli tarjolla aluksi "salainen" 1LE Special Performance Components-paketti, minkä pohjana oli Camaron versio IROC-Z. Tausta-ajatus luoda kilpailukelpoinen Camaro-variantti suosituksi tulleeseen SCCA:n Showroom Stock-vakioautoluokkaan oli herännyt, kun Camaron myynti oli vuodesta 1982 tarjotun kolmannen sukupolven elinkaaren ehtoopuolella alkanut laskea. Ryhmä kilpailutoimintaan vihkiytyneitä insinöörejä ryhtyi kasaamaan kilpuria, minkä "voitot sunnuntaina toisivat ostajia autoliikkeisiin maanantaina" moottoriajoneuvojen valmistajien vanhan juonen mukaan. Camaron ajomukavuus uhrattiin sen parhaalle mahdolliselle käsiteltävyydelle, tilaajalla piti olla sisäpiiritieto osatakseen tilata 1LE-auton, ja mukana piti olla todistus auton osallistumisesta SCCA- tai IMSA-kilpailuihin. Chevroletin International Race of Champions-sponsoroinnista juontuva IROC-malli oli saatavilla 220 hevosvoiman 305-kuutiotuumaisella TPFI-V8:lla ja käsivalintaisella 5-vaihteisella vaihteistolla (automaatti laskisi moottoritehon 195 hevosvoimaan), tahi 230 hevosvoiman 350-kuutiotuumaisella TPFI-V8:lla liitettynä vain 4-vaihteiseen automaattivaihteistoon. Hankintaan ei ollut suoravalintaa, vaan asiakkaan piti osata valita General Motors-yhtymän määrättyjä Regular Production Option- l. RPO-koodeja: edellä kuvatut LB0- tai B2L-moottorit piti yhdistää RPO-koodin G92 taka-akselikitti moottorin mukaan määrätyillä välityssuhteilla, G80 tasauspyörästön lukko (Positraction), ja viimein vielä kieltää ilmastointilaitteen asennus. Näin tehtynä tuotantolinjalta putkahtaisi 1LE-varustettu Camaro, missä oli myös jäykemmät jouset ja kallistuksen vakaimet, vahvemmat jarrulevyt, vahvistetut vetopyörät ja laakerit, alumiininen kardaaniakseli, ja polttoainesäiliö sisäisillä loiskelevyillä sekä kahdella ottoputkella polttoaineen saannin turvaamiseksi suurten sivuttaisvoimien alaisena. Vuodelle 1988 GM salli vain neljän 1LE-varustellun Camaron valmistumisen, vuonna 1989 tilauksia tuli yksityiskohdissa hieman muutetulla varustelulla 111 kappaletta (110 739 kappaleen Camaro-tuotannosta ko. vuonna), ja IROC-Z:n viimeisenä vuonna 1990 vain 66 kappaletta. Vuonna 1991 mallin palattua Z28-nimiseksi tämän urheilupaketti 1LE:n tilasi 478 ostajaa, ja kolmannen sukupolven viimeisenä vuonna 1992 kyseinen 1LE-paketti houkutteli peräti 705 osatajaa - eli kolmannen sukupolven Camaro 1LE-yhteisvalmistus oli 1 360 kappaletta. 1LE-ratapaketti tuli tauon jälleen tarjolle vuosimallista 2013 alkaen . Chevroletin sijaan IROC-sponsoriksi tuli vuodesta 1993 alkaen Dodge.
Sukupolvet > Neljäs sukupolvi (mallivuodet 1993-2002)

Chevrolet Camaro uudistui vuodelle 1993 neljännellä mallisukupolvella, ja se käytti jatkokehiteltyä F-Body -pohjalevyä. Tarjolla oli koriversiot Liftback-coupé kookkaalla tavaratilan kannella, Corvette-mallissa suosituksi tullut T-Top -targakatolla irrotettavien paneelien kera, sekä aito Convertible-avoauto. Kulmikkaan 80-luvun korin sijaan muotoilua pyöristettiin ja virtaviivaistettiin: kulmikas koriversio 1993-1997 sai edelleen pyöristetyn kasvojenkohotuksen (facelift) vuosimalleissa 1998-2002. Vaihteistot olivat käsivalintaisia tai automaattivaihteistoja, ja moottoripaletti sisälsi V6- ja V8- moottoreita joiden kärjessä oli sama 5,7-litrainen LS1 kuin Chevrolet Corvettessa. Merkittävimpiä variantteja olivat jälleen SS sekä Z/28, joista erikoisin oli mallin 30-vuotista taivalta juhlistava LT4 SS. Kilpailutilanteessa urheilullisia ja suorituskykyisiä tuontiautoja vastaan vanhanaikaiseksi jäänyt Camaro oli menettänyt asemiaan, ja neljännen sukupolven viimeisen vuosimallin 2002 jälkeen Camaro jäi tauolle aina vuodelle 2010 uudistetun viidennen sukupolven julkistamiseen asti.
Sukupolvet > Neljäs sukupolvi (mallivuodet 1993-2002) > 35th Anniversary Edition (2002)

Viimeisenä vuonna 2002 julkistettiin aiemman tavan mukaan myös erikoismalli 35th Anniversary. Tilauskoodin RPO Z4C saanut erikoismalli oli saatavilla vain SS-versiona (tunnus WU8), avoautona tai targakatolla, ja sen 5,7-litrainen LS1 tuotti (lähdeartikkelin mukaan alakanttiin ilmoitetut) 305-325 hevosvoimaa, vaihteistojen ollessa joko 4+ylivaihteen automaattivaihteisto L4-60E tai Borg-Warnerin 6-vaihteinen T56-manuaali. Kaikki juhlamallin autot oli varustettu lukkiutumattomilla levyjarruilla joka pyörällä, luistonestolla, ja SS-uniikeillä kymmenpuolaisilla 17 x 9 -kevytmetallivanteilla. Erikoismalli sai lisäksi komposiitti-erikoiskonepellin tehokkaammalla imuilmanoton virtauksella, virtaavamman pakoputkiston, erikoisteippaukset, sekä tunnusmerkkinä vakiomalleja kookkaamman takaspoilerin. 35th Anniversary-autojen valmistus tapahtui Kanadassa Sainte Therèse-tehtaalla (juhlavuosi-Camaron valmistussarjan jälkeen tehdas ajettiin alas), ja komposiitti-erikoiskonepelti sekä isompi tkaspoileri liitettiin SLP-yhtiössä (NHRA-kilpailija Ed Hamburgerin perustama Street Legal Performance, nykyisin Camaro-viritysmalleja valmistava SVE), lähellä LaSallen viimeistelypistettä. Ulkonäköä saattoi lisähinnasta kohentaa lisäteippauksilla. Valmistusmääräksi 35-vuotismallille tuli 3 369 kappaletta (1 971 oli T-katolla, 1 398 avoautoa), joista 3 000 kappaletta meni Yhdysvaltain markkinoille, ja 369 kappaletta jäi Kanadaan. Mainittu SLP tarjosi laajaa varustevalikoimaa, ja GMMP-virityspaja 5,7-litraisen moottorin viritysasteita aina 475 hevosvoimaan asti: kyltymättömille oli lisäksi tarjolla muinaisten Yenko-Camarojen henkistä 427 kuutiotuuman moottoria aina 600 hevosvoiman tehoon asti. Camaro-malli tekisi paluun mallivuodelle 2010, mutta sen alustalevy-sisar Firebird ja Pontiac-divisioonakin lakkautettiin.
Erikoismalleja > COPO-Camarot

General Motors-piirimyyjillä oli mahdollisuus tilata räätälöidyt erikoisvarusteet GM-autoihin esimerkiksi paikallisten poliisilaitosten tarpeiden mukaisina Central Office Production Order- eli COPO-kaavalla, mikä ohjasi erinäisiä lisävarusteita GM-yhtymän erikoistilauksesta valmistettaviin malleihin. Muutama kilpailuhenkinen GM-piirimyyjä havaitsi, että COPO-tilaus salli vaivihkaan yhdistellä teknisiä piirteitä, joita yhtymäjohto ei periaatteita rikkovina olisi todennäköisesti hyväksynyt. Legendaarinen on esimerkiksi COPO-Camaro vuonna 1969, "Gibb-COPO" Illinoisin LaHarpessa toimivan tilaajansa Chevrolet-´kauppias ja kiihdytysajaja Fred Gibbin mukaan, tilaustunnuksella COPO 9560, jolla auto sai 427 kuutiotuuman alumiinisen ZL-1-moottorin, aukosta viileää imuilmaa seostiheyden eli tehon lisäämiseksi ottavan konepellin, kohennetun jäähdytysjärjestelmän, transistorisytytyksen, erilaisen takasillan, sekä erinäisiä kohennuksia alustan komponentteihin. Koska erikoisautoilla oli tarkoitus osallistua kilpailuihin oli niitä luokittelun saavuttamiseksi valmistettava vähintään 50 kappaletta. Eri kauppiaiden kautta tilattujen ZL1-moottorilla varustettujen Camarojen yhteismääräksi tuli peräti 69 kappaletta. Alla erikseen mainttu, Pennsylvanian Canonsburgissa vuosina 1949-1982 toiminut Chevrolet-kauppias Donald "Don" Yenko tilasi myös omien tarpeidensa mukaisesti erikoisvarustellun COPO-Camaron (COPO 9561, "Yenko COPO"), joskaan sillä ei voinut kilpailla Chevrolet-merkkisenä: Yenko käytti näet 427-kuutiotuumaisessa moottorissa alkuperäisestä poikkeavaa sytytysjärjestelmää, ja hän oli valinnut eturipustukseen myös sarja-Camaroista poikkeavat jouset. Jay Leno esittelee eräässä videosarjansa Jay Leno`s Garage jaksossa kolleegansa Tim Allenin vuoden 1968 COPO Camaron. On myös reklamoitu, ettei Allenin auto ole aito COPO-Camaro, vaan päivitetty moderneilla osilla. COPO-Camaroja on julkistettu 2012 sekä 2016, jolloin sitä tuli vuosimallina 2017 saatavilla 69 kappaletta, sekä SEMA-näyttelyssä 2018 COPO-Camarojen 50-vuotisjuhlan kunniaksi, kun esiteltiin koeauto-Camaro e-COPO Race Car Concept. Tämän täyssähkö-koeauton rinnalla valmistettiin jälleen 69 kappaletta COPO-Camaroja vuosimalleina 2019. Mainittakoon järjestyksen vuoksi, että myös muun muassa General Motorsin urheilullisesta Chevrolet Chevelle-mallista oli jo tehtaalla erikoisvarusteltuja COPO-versioita, joista eräänä esimerkkinä Yenkon painonsäästön nimissä minimalistisesti kilpatarkoituksiin varustettu, vuoden 1969 COPO 9562-versio 427 kuutiotuuman L72-moottorilla.
Erikoismalleja > Indianapolis 500 Pace Car

Camaro on valittu neljä kertaa Indianapolis_500-kilpailun pace car- l. turva-autoksi: vuosina 1967, 1969, 1982, 1993 sekä 2010. Vuoden 1967 turva-autoja valmistui 100 kappaletta kilpailujärjestäjän tarpeisiin, jotka sittemmin myytiin käytettyinä autoina . Vuoden 1969 turva-autosta valmistettiin 3 675 replica-kappaletta RPO-tunnuksella Z11: täysivarustetut replicat saivat myös kyseisen vuoden RPO-tunnuksella ZL2 tarjolla olevan konepellin, mikä johti viileää imuilmaa moottorille tuulilasin ylipaine-alueelta. Vuoden 1982 turva-auto poikkesi sarjamalleista moottorinsa osalta: kun vakiomoottori oli 165 hp tehon tarjoava, Cross Fire -ruiskutuksella varustettu 5,0-litrainen, sen tilalle sai muunnellun 5,7-litraisen V8-moottorin mikä ei ollut tarjolla sarja-Camaroissa . Vuoden 1993 turva-auto ei teippauksia lukuun ottamatta erottunut sarjaversiosta.
Erikoismalleja > Camaro LT (Luxury Touring), Berlinetta

LT Type eli Luxury Touring oli vuonna 1973 esitelty loisteliaampi versio Camarosta, mikä yhdisti jo aiemmin saatavilla olleita varusteluoptioita paketiksi. Syy siirtyä yleellisempään matka-autoon piilee erinäisten kiristyneiden määräysten vaikutuksessa moottoreiden yhä alhaisempaan tehoon, sitten myös vuoden 1973 Öljykriisin vuoksi asetetussa matalassa kansallisessa ajonopeuden yleisrajoituksessa 55 mailiin tunnissa - nk. "double nickel"-rajoitus juontuen nickel-nimellä tunnetusta 5 centin kolikosta. Yhdysvaltain pidäkkeettömän liikakulutuksen aikakauden loppua ja pakkoa tyytyä vähempään on kutsuttu Malaise Era- eli huonovoinnin aikakaudeksi. LT Type oli myyntimenestys, vuonna 1977 sen myynti päihitti arkkivihollinen Mustangin, 1978 se sai uudistetun ulkonäön muovisten joustopuskurien korvatessa aiemmat kromatut kookkaat alumiinipuskurit, ja vuodesta 1979 Luxury Touring-mallinimi korvautui samaan segmenttiin tähdätyllä Berlinetta mallinimellä 2-ovisena pienempänä versiona berline/berlina/sedan-korimallista. Suosittu malliversio jatkoi vielä kolmannen sukupolven Camarossa.