stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrés Escobar

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andrés Escobar Saldarriaga
Syntymäaika: 13. maaliskuuta 1967
Syntymäpaikka: Medellín, Kolumbia
Kuolinaika: 2. heinäkuuta 1994 (27 vuotta)
Kuolinpaikka: Medellín, Kolumbia
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1987–1989 1989–1990 1990–1994 | Atlético Nacional Young Boys Atlético Nacional |  |
Maajoukkue
| 1988–1994 | Kolumbia | 50 (1) |
Andrés Escobar Saldarriaga (13. maaliskuuta 1967 Medellín, Kolumbia – 2. heinäkuuta 1994 Medellín, Kolumbia) oli kolumbialainen jalkapalloilija.
Escobar teki Kolumbian paidassa oman maalin tärkeässä 1994 MM-kilpailujen ottelussa. Hänet murhattiin kotimaassaan kymmenen päivää myöhemmin.
Ura

Escobaria pidettiin yhtenä sukupolvensa parhaista kolumbialaisista pelaajista. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Escobar edusti seuratasolla kotimaassaan Atlético Nacionalia vuosina 1987–1989 ja 1990–1994 sekä Sveitsissä Young Boysia vuosina 1989–1990. Hän voitti Atlético Nacionalin riveissä Copa Libertadoresin vuonna 1989 ja Kolumbian-mestaruuden vuonna 1991. Kolumbian maajoukkueessa Escobar pelasi 50 ottelua vuosina 1988–1994 ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Kolumbiaa MM-kilpailuissa vuosina 1990 ja 1994 sekä Copa Américassa vuosina 1989 ja 1991.
Kuuluisan oman maalinsa Escobar teki 22. kesäkuuta 1994 alkulohkovaiheen toisen kierroksen ottelussa isäntäjoukkue Yhdysvaltoja vastaan. Hän yritti katkaista Yhdysvaltain John Harkesin keskityksen ja ohjasi pallon omaan maaliin. Maali oli Yhdysvaltain 2–1-voittoon päättyneen ottelun avausmaali. Tappion seurauksena Kolumbia jäi turnauksessa alkulohkoonsa.
Murha

Escobar murhattiin 2. heinäkuuta 1994 baarin edustalla kotikaupungissaan Medellínissä. Hänet ampui Humberto Muñoz Castro. Castro sai teostaan alun perin 43 vuoden vankeustuomion vuonna 1995. Hän kuitenkin vapautui hyvän käytöksen vuoksi jo vuonna 2005.
Murhan tarkka motiivi on jäänyt epäselväksi. Joidenkin arvioiden mukaan murha oli kosto omasta maalista. Toisten arvioiden mukaan taas se oli vain seurausta baarin ulkopuolella sattuneesta sanaharkasta. Medellín tunnetaan väkivaltaisena kaupunkina. Escobarin ampuja oli hävinnyt rahaa vedonlyönnissä oman maalin vuoksi. Ampuja oli huutanut jokaisen ampumansa laukauksen jälkeen: Maali!. Myös huumekartellien arvellaan veikanneen suurilla summilla Kolumbian menestyksen puolesta. Keskikenttäpelaaja Gabriel Gómez oli lähtenyt turnauksesta jo aiemmin, kun hänen perhettään oli uhkailtu.
Jarl-Thure Eriksson

Jarl-Thure Eriksson
Jarl-Thure Eriksson (s. 5. marraskuuta 1944 Hammarland) on tekniikan tohtori, teoreettisen sähkötekniikan professori ja Tampereen teknillisen yliopiston (vuoteen 2004 saakka Tampereen teknillinen korkeakoulu (TTKK)) rehtori vuosina 1997–2008. Hänen rehtorikaudellaan yliopisto kasvoi voimakkaasti ja sen tieteellinen julkaisutoiminta lisääntyi. Tieteellisten ansioidensa tähden Eriksson on ollut Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finlandin jäsen vuodesta 1989. Hänen ehkä merkittävin yliopiston ulkopuolinen luottamustoimensa on Millennium-palkintosäätiön hallituksen jäsenyys vuodesta 2003.
Eriksson on valittu Åbo Akademin kansleriksi vuosiksi 2010–2014.
Artikkeleita

Kaaosteoria ja kompleksisten järjestelmien hallittavuus, kirjassa Miten tutkimme tulevaisuutta? toim. Matti Vapaavuori ja Santtu v. Bruun, 1993, uusi painos 2003. ss. 39–64
Tekniikka kulttuurin generaattorina, kirjassa Matkalla tulevaisuuteen, Tieteen päivät 1999. ss. 30–47
Oksat pois tiedon puusta, aikakauslehdessä Tieteessä tapahtuu 2000/4, perustuu esitelmään Suuressa Filosofiatapahtumassa Tampereella 2000
Julkaisuja

Superconducting homopolar machinery: Liquid metal current collection and design principles. Acta Polytechnica Scandinavica, El.Eng. Series Nr 48, 1982, p. 184. (väitöskirja)
Impact of information compression on intellectual activities in the brain. Int. Journal of Neural Systems, Vol. 7, Nr 4, 1996. pp. 543–550.
Liquid Metals and Superconductivity Launch a New Generation of Electric Machines, Proc. of the NATO APS Seminar on Liquid and Amorphous Metals, Zwiesel, 1979, p. 4. Co-authors: A. Arkkio, P. Berglund, J. Luomi, M. Savelainen.
A 50 kW homopolar motor with superconducting field windings, IEEE Trans. on Magnetics, MAG-17, Nr 1, 1981, pp. 900–903. Co-authors: A. Arkkio, P. Berglund, J. Luomi, M. Savelainen.
A neuro-fuzzy controller and learning algorithm for wind turbines. Proc. of  ICSPAT, Boston, 1995, pp. 1173–1177. Co-author: Li Lin.
Spontaneous and evoked cortical dynamics during deep anaestesia. Int. Journal of Neural Systems, Vol. 7, Nr 4, 1996. pp. 481–487. Co-authors: S. Mäkinen, K. Hartikainen, V. Jäntti.
Opetusmonisteita

Sähködynamiikka.  1984/90/94
Epälineaariset ja kaoottiset järjestelmät.  1994
Mallintamisen metodiikka.  1995
Kompleksiset järjestelmät.  1995
Estadio Pocitos

| Estadio Pocitos |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Montevideo
Avattu:  1921
Purettu:  1940
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Muistomerkki paikassa, jossa Esdadio Pocitos sijaitsi.
Estadio Pocitos oli Montevideossa sijainnut jalkapallostadion. Stadion toimi yhtenä pelipaikkana Uruguayn isännöimissä vuoden 1930 MM-kilpailuissa. Stadionilla pelattiin kaikkien aikojen ensimmäinen MM-ottelu Ranskan ja Meksikon välillä. Pocitos-stadion toimi Peñarolin kotikenttänä. Stadion avattiin vuonna 1921 ja se jäi vaille käyttöä vuoden 1933 jälkeen. Stadion purettiin vuonna 1940.
ESP (parapsykologia)

ESP (lyhenne sanoista Extrasensory perception) tarkoittaa yliaistillista havaitsemista, eli tiedonhankkimista jollakin muulla tavalla kuin tunnetuilla aisteilla.
ESP:hen kuuluvat seuraavat lajit:
Muualla (mm. selvänäkeminen ja -kuuleminen) sekä muina aikoina (mm. ennakolta tietäminen) sattuvien tapahtumien havainnointi
Muiden ihmisten ominaisuuksien havainnointi (auran lukeminen)
Kyky kommunikoida kaukana olevien ihmisten (telepatia), kuolleiden tai toisiin ulottuvuuksiin (astraaliprojektio)
Näiden väitettyjen kykyjen tutkimista kutsutaan nimellä parapsykologia ja siihen kuuluu myös muita ESP:hen liittyviä ilmiöitä, kuten psykometria ja psykokinesia.
Kirjallisuutta

Häyry, Heta & Karttunen, Hannu & Virtanen, Matti (toim.): Paholaisen asianajaja: Opaskirja skeptikolle.  (Ursan julkaisuja 38)  Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1989.  ISBN 951-9269-48-7  Teoksen verkkoversio.
Selin, Risto: Ihmeellinen maailma: Skeptikon tietosanakirja.  (Ursan julkaisuja 81)  Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2001.  ISBN 952-5329-19-4  Teoksen verkkoversio.
Joutsenon Kullervo (jalkapallo)

Joutsenon Kullervo eli Kultsu on Joutsenosta kotoisin oleva suomalainen jalkapalloseura. Se on Palloliiton Kaakkois-Suomen piirin jäsen ja toimii nykyisin junioriseurana.
Yleisseura Joutsenon Kullervon (JoKu) palloilujaosto perustettiin vuonna 1941. Vuodesta 1993 alkaen seura on käyttänyt jalkapallossa vanhaa lempinimeä Kultsu. 1990-luvulla Kultsu pelasi yhdeksän kautta (1990–1996, 1998–1999) Ykkösessä ja ylsi kolmesti yhden sijan päähän liigakarsinnoista. Seura lopetti edustusjoukkuetoimintansa pudottuaan Kakkoseen kaudella 1999 ja jatkoi ainoastaan junioriseurana. Samaan aikaan Kolmoseen nousseesta FC Panttereista tuli tuolloin korkeimmalla sarjatasolla pelannut joutsenolaisseura. Kaudeksi 2006 tehtiin paluu perinteikkäämmän Kultsu-nimen alle, kun Pantterit vaihtoi nimekseen Kultsu FC. Kultsu FC on sittemmin pelannut parhaimmillaan Kakkosessa.
Kultsu käyttää peliasussaan Karjalan värejä punaista ja mustaa. Seuran kotikenttä on Joutsenon urheilukeskuksen keskuskenttä.
Historia > 1900-luvun alku

Jalkapalloa pelattiin 1920- ja 1930-luvuilla silloisessa Joutsenon maalaiskunnassa koulujen väli- ja voimistelutunneilla sekä nuorten parissa iltaisin. Myös suojeluskunta pelasi muutamia ystävyysotteluita. Lähimmässä kaupungissa Lappeenrannassa jalkapalloa pelattiin tiettävästi jo vuonna 1906. Vuonna 1910 kelloseppä Wiljo Pamula perusti lyhytikäisen Lappeenrannan Jalkapalloseuran, jonka lisäksi lajia Lappeenrannassa harrastivat ainakin vapaaehtoisen palokunnan Riento ja työväenyhdistyksen Vesa. Näiden seurojen sekä Taavetin Jyryn kesken pelattiin kaupungin ensimmäinen jalkapalloturnaus 11. syyskuuta 1910. Riennon urheilutoiminnan loputtua vuonna 1913 sen jalkapalloilijat siirtyivät Lappeenrannan Luistinseuraan, joka osallistui tulevina vuosina SM-kilpailuunkin.
Joutsenossa vakavampi jalkapalloharrastus sai alkunsa Konnunsuolta, jossa sijainneen Konnunsuon vankilan yhteyteen rakennettiin juoksuradat ja yksi Viipurin läänin harvoista nurmikentistä vuonna 1934. Vankilanjohtaja Erkki Vuoren johdolla Konnunsuolla pelattiin jalkapalloa suojeluskuntalaisten, vankilan henkilökunnan ja vankien kesken. Lisää jalkapalloilijoita löytyi Nuijamaan Konnun kansakoululla toimineen rajavartioaseman rajamiehistä.
Historia > 1950-luku

1940- ja 1950-lukujen vaihteessa Kullervon joukkueen kokoaminen tuotti ongelmia pelaajien muutettua pois tai lähdettyä asepalvelukseen, ja liikkuminen Konnunsuon ja kirkonkylän välillä oli hankalaa. 1950-luvun alussa pelaamista yritettiin Konnunsuon Nuorisoseuran alaisuudessa, joka voitti piirin II luokan mestaruuden vuonna 1952, mutta toiminta tyrehtyi pelaajapulaan kahden kauden jälkeen.
Kullervon jalkapalloilijat viettivät hiljaiseloa vuosikymmenen puoliväliin asti nuorempien ikäluokkien kasvaessa. Samoihin aikoihin palloilujaoston puheenjohtajaksi tuli Tuomo Silvennoinen. Vuosikymmenen loppupuolella toiminta piristyi jälleen muun muassa Matti Jauhon ansiosta, joka kyyditsi autollaan pelaajia harjoituksiin kunnan eri kolkista.  Kullervo sai edustusjoukkueen lisäksi kokoon reservijoukkueen, joka pelasi piirin II luokassa, ja juniorijoukkueet jokaiseen ikäluokkaan. C-juniorit saavuttivat piirinmestaruuden vuonna 1957. Vuosikymmen päättyi myös edustusjoukkueen osalta positiivisesti, kun joukkue nousi kaudeksi 1959 Aluesarjaan, jonka Palloliitto oli perustanut Maakuntasarjan alapuolelle vuonna 1956.
Historia > 1960-luku

Kullervo voitti Aluesarjan lohkonsa kaudella 1960 ja nousi Maakuntasarjaan, jossa vierailu jäi vain kauden 1961 mittaiseksi. Nousukauden 1960 menestystä täydensi reservijoukkueen piirin II luokan mestaruus ja D-junioreiden piirinmestaruus. Junioreissa menestys oli hyvää seuraavinakin vuosina, sillä D-juniorit saavuttivat piirinmestaruuden jälleen vuonna 1962 ja A- ja B-juniorit vuotta myöhemmin. Edustusjoukkue jatkoi pelaamista Aluesarjassa vaatimattomalla menestyksellä, eikä edes seuran 50-vuotisjuhlavuosi 1964 innostanut. Juhlaottelussa joukkue kärsi rökäletappion Lappeenrannan Pallolle (LaPa).
Vuosikymmenen puolivälissä Joutsenoon muutti palloilumiehenä tunnettu Olavi Airikka, joka otti Kullervon edustusjoukkueen valmennettavakseen. Palloilujaoston puheenjohtajaksi nimitettiin Jorma Räisänen, joka toimi tehtävässä seuraavat kymmenen vuotta. Airikan valmennuksessa joukkue ylsi Maakuntasarjan karsintoihin, jossa paikallisvastustaja Kataja oli parempi. Kataja olikin 1960-luvulla ainakin miesten edustusjoukkueita vertailtaessa Joutsenon johtava jalkapalloseura, sillä se pelasi useita kausia Maakuntasarjassa Kullervon ollessa samaan aikaan Aluesarjassa. Kullervon toimintaa piristi 1940- ja 1950-lukujen pelaajien muodostama ikämiesjoukkue, joka saavutti piirinmestaruuden vuosina 1966 ja 1967.
Historia > 1970-luku

Palloliitto uusi sarjajärjestelmää 1970-luvun alussa, jolloin Mestaruussarjan alapuolelle tulivat käyttöön nimitykset I, II, III ja IV divisioona. Kullervo pelasi nyt IV divisioonassa. Kaudeksi 1972 joukkue nousi III divisioonaan, jossa se onnistui säilyttämään paikkansa karsintojen kautta. Kataja sen sijaan putosi, eikä enää palannut Kullervon tasolle. Jo ennen kauden 1972 alkua Kullervo asetti tavoitteeksi uuden sarjanousun kolmen vuoden päästä. Tätä silmällä pitäen joukkuetta alettiin nuorentaa, ja muutos oli lähes täydellinen kauteen 1974 mennessä. Samaan aikaan valmentajaksi nousi Airikan opissa ollut Tenho Pentikäinen. Nuori joukkue voitti kaikki kotiottelunsa ja sijoittui yllättäen sarjan toiseksi. Joukkue otti osaa myös vuonna 1955 perustettuun Suomen cupiin, jonka karsintakierroksilla se pudotti Lauritsalan Työväen Palloilijat (LauTP), LaPan ja Saimaan Pallon. Seuraavaksi putosi II divisioonan Kotkan Työväen Palloilijat (KTP) maalein 3–2, mutta sitten Mestaruussarjassa pelannut Mikkelin Pallo-Kissat rökitti joutsenolaiset 8–0.
Vuonna 1976 Pentikäinen sai parikseen seuran ensimmäiseksi ”oikeaksi” valmentajaksi kutsutun Aarne Olkkolan, joka oli aikaisemmin valmentanut muun muassa lahtelaista Kuusysiä. Nousu II divisioonaan jäi kahden pisteen päähän. Nousu tapahtui lopulta kaudella 1977, kiitos ympärivuotisen harjoittelun, ammattimaisen valmennuksen ja hurjasti kannustaneen yleisön. Seuran nimi oli kannattajien suussa muuntunut muotoon Kultsu, ja iskulauseena toimi ”Kultsu on rautaa”. Nousijajoukkueessa pelasivat Tarmo Hirvonen, Risto Jauho, Juha Kemppi, Hannu Kilpeläinen, Ari Kosunen, Timo Kosunen, Jarmo Olkkola, Markku Pentikäinen, Mauri Pöllänen, Harri Pöyhiä, Markku Seppänen, Tapani Seppänen, Timo Temonen, Juha Turkia ja Hannu Valtonen.
Kullervon kausi 1978 II divisioonassa alkoi hyvin, ja joukkue herätti huomiota värikkäällä kannattajajoukollaan. Loppukausi sujui heikommin, mutta sarjapaikka säilyi selvästi sijoituksen ollessa kuudes. Seuran junioritoiminta oli huipussaan; rekisteröityjä pelaajia oli yhteensä noin 200 ja joukkueita jokaisessa ikäluokassa. Valmentaja Olkkola jätti seuran kauden jälkeen, ja hänen tilalleen tuli Teemu Partanen, jonka johdolla joukkue jatkoi hyviä esityksiään II divisioonassa. Kaudella 1979 sijoitus oli peräti toinen LaPan jälkeen. Tuohon aikaan II divisioonassa pelattiin lohkojen ensimmäiseksi ja toiseksi sijoittuneiden kesken nousukarsinnat, joihin Kullervo ei kuitenkaan päässyt, sillä se hävisi uusintaottelun nousukarsintapaikasta samaan pistemäärään yltäneelle Helsingin Palloseuralle. LaPa oli ollut tällä tasolla jo vuodesta 1973 alkaen ja sitä ennen pelannut myös Suomensarjassa.
1970-luvulla esiin nousi myös naisjalkapalloilu, ja Kullervon naisjoukkue karsi useasti paikasta SM-sarjassa.
Historia > 2000-luku

Kultsun vetäydyttyä edustusjoukkuetoiminnasta korkeimmalla sarjatasolla pelannut joutsenolaisseura oli samaan aikaan Kolmoseen noussut FC Pantterit, joka pelasi parhaimmillaan Kakkosessa kausina 2003–2004. Kaudeksi 2006 tehtiin paluu perinteikkäämmän Kultsu-nimen alle, kun Pantterit vaihtoi nimekseen Kultsu FC.
Saavutukset

Kaudet Ykkösessä: 9 (1990–1996, 1998–1999)
Kaudet Kakkosessa: 13 (1978–1989, 1997)
Saavutukset > Sijoitukset kausittain

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1946–1947, Maakuntasarja (Saimaa): 4.  1947–1948, Maakuntasarja (Saimaa): 4.   1959, Aluesarja (11): 4.  1960, Aluesarja (11): 1.   1961, Maakuntasarja (5): 7.   1962, Aluesarja (9): 4.  1963, Aluesarja (11): 5.  1964, Aluesarja (11): 5.  1965, Aluesarja (11): 2.  1966, Aluesarja (11): 3.  1967, Aluesarja (11): 5.  1968, Aluesarja (10): 3.  1969, Aluesarja (10): 4.  1970, IV divisioona (11): 3.  1971, IV divisioona (8): 1.   1972, III divisioona (6): 9.  1973, III divisioona (6): 8.  1974, III divisioona (6): 2.  1975, III divisioona (6): 5.  1976, III divisioona (6): 2.  1977, III divisioona (6): 1.   1978, II divisioona (itä): 6. |   |  1979, II divisioona (itä): 3. (hävisi uusittaessa 2.sijasta)  1980, II divisioona (itä): 5.  1981, II divisioona (itä): 5.  1982, II divisioona (itä): 7.  1983, II divisioona (itä): 4.  1984, II divisioona (itä): 5.  1985, II divisioona (itä): 7.  1986, II divisioona (itä): 9.  1987, II divisioona (itä): 2.  1988, II divisioona (itä): 3.  1989, II divisioona (itä): 1.   1990, I divisioona: 9.  1991, I divisioona: 6.  1992, I divisioona: 3.  1993, I divisioona: 5.  1994, Ykkönen: 9.  1995, Ykkönen: 3.  1996, Ykkönen (etelä): 8.   1997, Kakkonen (itä): 1.   1998, Ykkönen (etelä): 8.  1999, Ykkönen (etelä): 10.  |
Entisiä pelaajia

Seuraavien luetteloiden Ottelut- ja Maalit-sarakkeet sisältävät tilastot pelaajien Ykkösen-kausista Kultussa ja perustuvat Juha Vuorisen ja Markku Kasilan Pelimiehet – Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006 -teokseen. Alempien sarjatasojen tilastoja ei ole kootusti saatavilla. Kaudet Kultsussa -sarakkeessa mainitaan kuitenkin myös luetteloitujen pelaajien kaudet Kultsussa kaikilla sarjatasoilla.
Entisiä pelaajia > Eniten otteluita Ykkösessä

| # | Pelaaja | Kaudet Kultsussa | Kaudet Kultsussa Ykkösessä | Ottelut | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Markku Partanen | 1989–1999 | 1990–1996, 1998–1999 | 155 | 6 |
| 2. |  Juri Fräntilä | 1989–1998 | 1990–1996, 1998 | 147 | 18 |
| 3. |  Timo Tarhila | 1988–1995, 1997–1999 | 1990–1995, 1998–1999 | 144 | 5 |
| 4. |  Hannu Valtonen | 1977–1984, 1986–1995, 1997–1998 | 1990–1995, 1998 | 131 | 24 |
| 5. |  Tommi Visto | 1990–1991, 1993–1994, 1996–1998 | 1990–1991, 1993–1994, 1996, 1998 | 120 | 29 |
| 6. |  Timo Paasolainen | 1990–1995 | 1990–1995 | 115 | 8 |
| 7. |  Arto Valtonen | 1981–1986, 1988–1994, 1997 | 1990–1994 | 114 | 7 |
| 8. |  Janne Lajunen | 1992–1996, 1998 | 1992–1996, 1998 | 112 | 12 |
| 9. |  Rauno Valtonen | 1980–1992, 1994, 1998–1999 | 1990–1992, 1994, 1998–1999 | 110 | 4 |
| 10. |  Mikko Litmanen | 1990–1998 | 1990–1996, 1998 | 109 | 0 |
| 11. |  Antti Salo | 1989–1994 | 1990–1994 | 100 | 35 |
| 12. |  Pekka Riikonen | 1986–1991, 1993–1995, 1999 | 1990–1991, 1993–1995, 1999 | 91 | 16 |
| 13. |  Antti Riikonen | 1987–1994 | 1990–1994 | 82 | 1 |
| 14. |  Kimmo Lötjönen | 1994–1995, 1998 | 1994–1995, 1998 | 66 | 13 |
| 15. |  Olli Halme | 1989–1991, 1993, 1996-1998 | 1990–1991, 1993, 1996, 1998 | 64 | 2 |
| 16. |  Antti Belinskij | 1993–1996 | 1993–1996 | 54 | 3 |
| 17. |  Aleksandr Homutetski | 1991–1993 | 1991–1993 | 52 | 4 |
| 18. |  Sauli Rantalainen | 1995–1999 | 1995–1996, 1998–1999 | 50 | 2 |
| 19. |  Mika Korhonen | 1995–1996, 1999 | 1995–1996, 1999 | 49 | 8 |
| 20. |  Toni Koivunen | 1995–1996 | 1995–1996 | 46 | 13 |
Entisiä pelaajia > Eniten maaleja Ykkösessä

| # | Pelaaja | Kaudet Kultsussa | Kaudet Kultsussa Ykkösessä | Maalit | Ottelut |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Antti Salo | 1989–1994 | 1990–1994 | 35 | 100 |
| 2. |  Tommi Visto | 1990–1991, 1993–1994, 1996–1998 | 1990–1991, 1993–1994, 1996, 1998 | 29 | 120 |
| 3. |  Hannu Valtonen | 1977–1984, 1986–1995, 1997–1998 | 1990–1995, 1998 | 24 | 131 |
| 4. |  Juri Fräntilä | 1989–1998 | 1990–1996, 1998 | 18 | 147 |
| 5. |  Saku Puhakainen | 1993–1994 | 1993–1994 | 17 | 43 |
| 6. |  Pekka Riikonen | 1986–1991, 1993–1995, 1999 | 1990–1991, 1993–1995, 1999 | 16 | 91 |
| 7. |  Toni Koivunen | 1995–1996 | 1995–1996 | 13 | 46 |
| = |  Kimmo Lötjönen | 1994–1995, 1998 | 1994–1995, 1998 | 13 | 66 |
| 9. |  Janne Lajunen | 1992–1996, 1998 | 1992–1996, 1998 | 12 | 112 |
| 10. |  Jari Sulander | 1991–1993 | 1991–1993 | 8 | 33 |
| = |  Mika Korhonen | 1995–1996, 1999 | 1995–1996, 1999 | 8 | 49 |
| = |  Timo Paasolainen | 1990–1995 | 1990–1995 | 8 | 115 |
| 13. |  Arto Valtonen | 1981–1986, 1988–1994, 1997 | 1990–1994 | 7 | 114 |
| 14. |  Harri Spets | 1997–1998 | 1998 | 6 | 16 |
| = |  Jorma Spets | 1997–1998 | 1998 | 6 | 21 |
| = |  Markku Partanen | 1989–1999 | 1990–1996, 1998–1999 | 6 | 155 |
| 17. |  Ville Halkola | 1990–1991 | 1990–1991 | 5 | 37 |
| = |  Jari Kosunen | 1987–1990, 1995, 1998 | 1990, 1995, 1998 | 5 | 41 |
| = |  Timo Tarhila | 1988–1995, 1997–1999 | 1990–1995, 1998–1999 | 5 | 144 |
| 20. |  Mika Karttunen | 1997–1999 | 1998-1999 | 4 | 40 |
| = |  Aleksandr Homutetski | 1991–1993 | 1991–1993 | 4 | 52 |
| = |  Rauno Valtonen | 1980–1992, 1994, 1998–1999 | 1990–1992, 1994, 1998–1999 | 4 | 110 |
Entisiä pelaajia > Pääsarjapelaajat

Kultsun entisiä pelaajia, jotka ovat urallaan pelanneet myös pääsarjatasolla. Suluissa kaudet Kultsussa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Norberto Araujo (1996)   Juha Hasu (1995)   Esa Heiskanen (1981)   Aleksandr Homutetski (1991–1993)   Esa Hujanen (1986)   Jorma Kallio (1991)   Markku Kallio (1992)   Tuomas Korpela (1994–1996)   Juhani Kosonen (1987)   Arto Lautamatti (1999)   Jukka Lindström (1995–1996)   Pekka Loikkanen (1984–1985)   Mikko Manninen (1994)   Ari Muhonen (1984)   Miikka Multaharju (1996)   Hannu Naukkarinen (1982) |   |   Timo Paasolainen (1990–1995)   Harri Puhakainen (1995)   Saku Puhakainen (1993–1994)   Antti Pynnönen (1995–1996)   Pekka Riikonen (1986–1991, 1993–1995, 1999)   Antti Ronkainen (1988)   Markus Räsänen (1985)   Tuomas Saares (1998–1999)   Niko Simola (1992)   Jari Sulander (1991–1993)   Timo Tarhila (1988–1995, 1997–1999)   Markku Timonen (1986–1987)   Kari Tuhkanen (1985)   Jani Uotinen (1995)   Hannu Valtonen (1977–1984, 1986–1995, 1997–1998)   Tommi Visto (1990–1991, 1993–1994, 1996–1998) |
Kenttä

Kultsun kotikenttä on Joutsenon Ravikankaalla sijaitseva Joutsenon urheilukeskuksen keskuskenttä, jonka yleisöennätys on lähteestä riippuen 2 026 tai 2 121 katsojaa vuoden 1984 II divisioonan paikallisottelusta Lauritsalan Työväen Palloilijoita vastaan. Kentän itäpuolelle tammikuussa 2009 valmistuneen Joutsenohallin ulkoseinustalla on uusi 500-paikkainen katettu katsomo.
Keskuskentän ohella Kultsu käyttää läheisen raviradan kenttiä ja kuplahallia. Raviradan vanhalle hiekkakentälle asennettiin kesällä 2010 Saltex Oy:n FIFA Recommended 2 Star -luokan tekonurmi.
Juniorit

Kultsulla on kaudella 2014 viisi juniorijoukkuetta ikäluokissa 6–12. Seuralla oli vuonna 2013 yhteensä 80 pelipassillista pelaajaa. Vielä vuonna 2007 pelaajia oli 167.
Kultsu järjestää vuosittain Rieska Cup -junioriturnauksen. Seura osallistuu myös Saimaa Turnauksen järjestelyihin.
Kannatuslaulu

Kultsun kannatuslaulu on Jaska ja Umpimähkä -yhtyeen vuonna 1978 äänittämä ”Kultsu on rautaa”. Kappaleella esiintyvät Jaakko Suni (harmonikka), Reijo Mattinen (laulu), Lasse Kaivola (urut), Timo Kosunen (basso), Timo Oksala (kitara) ja Mauri Pöllänen (rummut). Kappale perustuu Paavo Melanderin säveltämään, Tupa-Uunon sanoittamaan ja Eki Jantunen ja Mutkattomat -yhtyeen esittämään ”Jätkän humppaan”, jonka Suni uudelleensanoitti ja -sovitti. Se julkaistiin kappaleen ”Kukkui nukkui” ohella Kullervon jalkapalloilijoille omistetulla singlellä.
Aiheesta muualla

Joutsenon Kullervon jalkapallojaoston sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Katarina Eskola

Katarina Eskola (o.s. Haavio, s. 26. kesäkuuta 1940) on suomalainen kulttuurintutkija.
Eskola kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1960 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1964. Hän työskenteli lehtitoimittajana vuosina 1964–1972, minkä jälkeen hän aloitti tutkijanuransa. Vuonna 1983 hän aloitti työskentelyn Jyväskylän yliopiston Nykykulttuurin tutkimuskeskuksessa, jota johti vuoteen 2005 asti. Eskola nimitettiin Helsingin yliopiston sosiologian dosentiksi vuonna 1984 ja Jyväskylän yliopiston sosiologian dosentiksi vuonna 1988 lähde?. Vuonna 2001 Eskola nimitettiin nykykulttuurin professoriksi ja hän jatkoi tehtävässä eläkkeelle jäämiseensä vuonna 2005 asti.
Suomen tietokirjailijat ry palkitsi Eskolan Tietokirjailijapalkinnolla vuonna 2002.
Eskolan vanhemmat olivat Martti Haavio ja Elsa Enäjärvi-Haavio.