Marlene Dietrich
Yksityiselämä > Perhe ja romanssit

Marlene Dietrich meni 21-vuotiaana naimisiin kuusi vuotta vanhemman Ufan apulaisohjaajan Rudolf Sieberin kanssa. Heille syntyi 13. joulukuuta 1924 tytär Maria Elisabeth, joka tunnettiin myöhemmin näyttelijä Maria Rivana. Avioliitto perustui ystävyydelle, eivätkä Dietrich ja Sieber 1930-luvulta alkaen juuri asuneet samalla mantereella. Dietrichillä oli jo liiton varhaisvaiheessa lukuisia mies- ja naisrakastajia. Hän kuitenkin tapasi miestään aina kun mahdollista ja tutustui tämän uuteen elämänkumppaniin Tamaraan. Sieber muutti kumppaneineen 1950-luvulla Yhdysvaltoihin San Fernando Valleyyn. Kun molemmat alkoivat myöhemmin sairastella, Dietrich maksoi auliisti heidän hoitokulujaan. Maria Rivan mukaan Dietrich ei halunnut kuitenkaan myöntää Sieberille avioeroa, ja liitto kesti Sieberin kuolemaan 1976 saakka.
Dietrichin romansseista osa kesti vain joitakin viikkoja, toiset vuosikausia. Jotkut rakastajat pitivät kiusallisena sitä, että myös Dietrichin aviomies oli ajoittain läsnä tapaamisissa. Dietrichin lyhytaikaisiin romansseihin vuosien aikana kuuluivat muiden muassa Brian Aherne, Maurice Chevalier, Douglas Fairbanks Jr., Eddie Fisher, Frank Sinatra ja Raf Vallone. Pitkäaikaisia rakastettuja olivat Erich Maria Remarque, Jean Gabin ja Yul Brynner. Dietrichiä on yleisesti arveltu biseksuaaliksi, ja hänellä oli suhde muun muassa käsikirjoittaja Mercedes de Acostan kanssa 1930-luvulla. Suhteissa oli ajoittain toisen osapuolen mustasukkaisuutta, mikä yleensä sai Dietrichin päättämään romanssin. Kuitenkin Gabinin ja Brynnerin kanssa suhteet syvenivät, ja niiden päättyminen oli Dietrichille tuskallista.
Äidistään elämäkerran julkaissut tytär uskoi, että jatkuvan parinvaihdon taustalla oli hänen äitinsä pohjimmainen epävarmuus ja hyväksynnän kaipuu. Dietrich ei osannut myöskään rakentaa rakastavaa suhdetta omaan lapseensa. Dietrichistä tuli isoäiti vuonna 1948, ja hän oli sittemmin paljon mukana kaikkiaan neljän tyttärenpoikansa elämässä. Välit tyttäreen pysyivät ongelmallisina, ja samanlaiseksi muuttui myös suhde osaan lapsenlapsista.
Dietrich varjeli yksityiselämäänsä tarkasti, ja pyrki aina pitämään rakkaussuhteensa poissa julkisuudesta. Hän muunteli tietoisesti aiempia elämänvaiheitaan ja elämäkerrassaan kommentoi tuntemistaan ihmisistä vain harvoja. Dietrichillä oli joka tapauksessa laaja tuttavapiiri, johon kuului paljon aikansa eliittiä ja korkea-arvoisia virkamiehiä. Hänen ystäväpiirissään olivat esimerkiksi Noël Coward, Orson Welles ja Edith Piaf sekä useita Kennedyn perheen jäseniä. Monen läheisen ystävän, kuten John Gilbertin ja Ernest Hemingwayn varhaiset kuolemat aiheuttivat hänelle pitkäaikaista surua.
Dietrichin isosisko Elisabeth valmistui 1920-luvulla opettajaksi, meni naimisiin ja sai pojan. Vieraillessaan Saksassa sodan jälkeen Dietrichille selvisi, että hänen sisarensa asui perheineen Bergen-Belsenin keskitysleirillä, jossa he pitivät elokuvateatteria SS-vartijoille. Dietrich järkyttyi syvästi leirin tapahtumista ja ymmärtäessään sisarensa toimineen myötäillen ja tottelevaisesti natsivallan hyväksi. Hän vaikeni julkisuudessa täysin sisarensa olemassaolosta loppuikänsä ja jätti tämän pois muistelmistaan. Dokumentissa 1980-luvulla Dietrich kielsi, että hänellä olisi ollut sisaruksia.
Kaikista antipatioistaan huolimatta Dietrich ei hylännyt sisartaan. He pitivät yhteyttä puhelimella ja kirjeitse ja myös tapasivat muutaman kerran. Niin yhteydenpito kuin tapaamiset pidettiin visusti salassa tiedotusvälineiltä. Kun Elisabeth kuoli 1973, Dietrich ei ollut läsnä hautajaisissa.