stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Novachord

Novachord ulkoa.
Novachord sisältä.
Novachord tai novakordi on 1930-luvulla kehitetty sähköinen kosketinsoitin, jota usein pidetään maailman ensimmäisenä polyfonisena syntetisaattorina. Sen kehitti Hammond-sähköurkujen keksijä Laurens Hammond yhdessä John M. Hanertin ja C. N. Williamsin kanssa, ja Hammondin yritys myös valmisti sitä..
Helsingin Sanomat uutisoi maaliskuussa 1939 Washingtonista: ”Uutta monipuolista sähkösoitinta, joka on paljon vanhanaikaisen spinetin näköinen, esiteltiin täällä äskettäin. Siitä lähtee pianon, viulun, havaijilaisen kitaran, harpsikordin, klavikordin, trumpetin ja ranskalaisen torven ääni.”
Muiden tuon ajan uusien sähkösoitinten tavoin, kuten thereminin, ondes Martenot’n ja trautoniumin, Novachordin  erikoista ääntä käytettiin joidenkin kauhuelokuvien ääniraidalla, mutta muuten soitin jäi varsin tuntemattomaksi. Sitä ehdittiin valmistaa tuhatkunta kappaletta, kunnes toisen maailmansodan aiheuttama materiaalipula keskeytti tuotannon 1942. Valmistusta oli tarkoitus jatkaa sodan jälkeen, mutta aie jäi toteutumatta.
Noel Kempff Mercadon kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Santa Cruzin departementti, Bolivia
Pinta-ala:  15 234 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Parque nacional Noel Kempff Mercado 
Tyyppi:  kansallispuisto
Perustettu:  28. kesäkuuta 1979
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Noel Kempff Mercadon kansallispuisto on kansallispuisto Boliviassa Santa Cruzin departementin koillisosassa lähellä Brasilian rajaa.
Puisto perustettiin 28. kesäkuuta 1979 nimellä Huanchcan kansallispuisto ("Parque Nacional Huanchca"), mutta uudelleennimettiin myöhemmin professori Noel Kempff Mercadon mukaan tämän puistossa tekemien ja havaintojen kunniaksi.
Noel Kempff Mercadon kansallispuisto on 15 234 neliökilometrin laajuinen ja sijaitsee yhdellä maailman biologisesti monipuolisimmalla alueella. Seudulla sää on todella kostea ja lämmin lämpötilan ollessa keskimäärin 25 °C ja 29 °C välillä.[lähde? ]
Maantiede ja geologia

Noel Kempff Mercadon kansallispuisto sijaitsee Santa Cruzin departementin koillisosassa Brasilian vastaisella rajalla. Kansallispuiston pinta-ala on 15 234 neliökilometriä.
Puiston keskiössä on Serranía de Huanchacan vuoristo, joka kulkee Brasilian rajan suuntaisesti ja on 150 kilometriä pitkä ja 45 kilometriä leveä. Kolme neljäsosaa vuoristosta on puiston alueella, ja loput sijaitsee Brasiliassa. Geologisesti Serranía de Huanchaca on yli miljardi vuotta sitten kerrostunutta prekambrista hiekkakiveä ja kvartsiittiä. Vuoristo päätyy sen pohjois-, länsi- ja eteläreunalla jyrkkiin kalliohin, ja itäpuolella vuoristossa on jyrkkiä rinteitä ja laaksoja.
Puistossa ja sen rajalla virtaa useita jokia. Suurin joki on Iténez, joka mudostaa Brasilian rajan. Se laskee myöhemmin Madeiraan, joka on Amazonin merkittävimpiä sivujokia. Puiston vedet laskevat nimenomaan Iténeziin, ja sen tärkeimmät sivujoet puistossa ovat Rio Verde, Paucerna ja Paragúa. Viimeksi mainittu hallitsee Serranía de Huanchacan länsipuolella olevaa tasankoa, ja sadekautena se tulvii ympäröiviin metsiin ja savanneille. Rio Verde ja Paucerna virtaavat puolestaan vuoristosta, ja niissä on useita vesiputouksia.
Ilmasto

Puiston ilmasto on trooppinen. Marraskuu on vuoden lämpimin kuukausi ja kesäkuu kylmin. Alueelta ei ole saatavissa riittävää lämpötiladataa tarkkojen lämpötilakeskiarvojen määrittämiseksi. Arvioiden mukaan kuukauden korkein keskilämpötila on 30 astetta ja matalin 18 astetta. Vuoden keskilämpötila on 25–26 astetta. Kesä-heinäkuussa kylmä rintama voi pudottaa lämpötilaa useaksi päiväksi, jolloin vuorokauden alin lämpötila voi olla vain muutama aste.
Vuotuinen sadanta on 1 400 – 1 500 millimetriä. Tammi-helmikuussa sataa noin 195 millimetriä kuussa ja heinäkuussa vain 18 millimetriä.
Luonto > Kasvillisuus

Puisto sijaitsee Amazonin sademetsän, Chiquitanon kuivametsien ja cerradon savannialueen vaihettumisvyöhykkeellä. Alueelta löytyy viittä merkittävää ekosysteemiä, ylänköjen ainavihantoja metsiä, kesävihantoja etsiä, ylänköjen Cerrado-savannia, savannikosteikkoja ja kosteikkoisia metsiä.
Puistossa on arvioiden mukaan noin 4 000 lajia putkilokasveja, joihin kuuluu muun muassa kärsimyskukka-, helikonia- ja palmupuulajeja.
Luonto > Eläimistö

Kansallispuistossa elää 139 nisäkäslajia, mutta lukema voi suurempikin, sillä puiston lajistoa on tieteellisesti tutkittu vain parista alueesta. Alankometsissä elää muun muassa jaguaareja, amerikantapiireja, andienpiikkokauriita, piikkokauriita ja mustamölyapinoita. Tulvasavannien lajeja ovat isomuurahaiskarhu, suokauris ja harjasusi. Tapiireita ja pampakauriita on puolestan vuoristoalueilla. Joissa tavataan jättiläissaukkoja, eteläamerikansaukkoja ja amazonindelfiinejä.
Lintulajistotutkimuksessa lajilukumääräksi on saatu 620 lajia, mutta arvioiden perusteella lajeja voi elää yli 700. Lajeista yli 200 elää ainavihannissa metsissä. Kuivametsissä ja cerradolla ei ole yhtä runsasta lajistoa, mutta monet niiden alueiden linnuista on joko kotoperäisiä tai uhanalaisia.
Puiston matelijalajistoon kuuluu ainakin 81 lajia, ja niistä yleisimpiä ovat jacarenkaimaani, kilpikonnalaji Podocnemis unifilis, viheranakonda, liskolaji Ameiva ameiva ja teiju. Puistossa on tavattu 62 sammakkoeläinlajia, kaikki sammakoiden lahkosta. Kalalajeja on puolestaan löydetty 250 yhteensä 41 heimosta. Iténezjoessa niistä elää 83 lajia.
Selkärangatonlajisto on monumuotoinen, mutta heikosti tunnettu. Joitain perhos- ja kovakuoriaislajeja tutkitaan puiston suojelun indikaattoreina. Scarabaeinae-lajeja tavataan poikkeuksellisen paljon.
Suojeluhistoria

Tutkimusmatkailija Percy Fawcett oli ensimmäisiä ihmisiä, jokka tutki Serranía de Huanchacan aluetta. Hän julkaisi siitä kuvauksen vuonna 1910. Fawcettin kirjoitukset inspiroivat muun muassa Arthur Conan Doylea kirjoittamaan teoksen Kadonnut maailma.
Huanchacan kansallispuisto perustettiin vuonna 1979, ja se nimettiin vuonna 1988 Noel Kempff Mercadon kansallispuistoksi. Noel Kempff Mercado oli bolivialainen biologi, jonka huumekauppiaat murhasivat vuonna 1986 Huanchacan kalliolla. Kempff Mercado oli kolmen kumppaninsa kanssa tutkimassa Paucernajoen vesiputouksia. Kempff Mercado julkaisi useita tutkimuksia Bolivian eläimistä ja kasveista, ja hänen ansiostaan Boliviaan perustettiin sekä Amborón kansallispuisto että nykyinen hänen nimeänsä kantava kansallispuisto.
Puiston alkuperäinen pinta-ala oli 5 412 neliökilometriä, mutta vuonna 1988 sen pinta-ala laajennettiin 7 060 neliökilometriin ja vuonna 1996 edelleen 15 234 neliökilometriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noel Kempff Mercadon kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Protected Areas Programme (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.noelkempff.com (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi) ja (englanniksi)
Bolivian kansallispuistot ja suojelualueet
Aguaragüe
Amboró
Apolobamba
Beni
Carrasco
Cotapata
Eduardo Avaroa
El Palmar
Iñao
Isiboro Sécure
Kaa-Iya del Gran Chaco
Madidi
Manuripi-Heathin suojelualue
Noel Kempff Mercado
Otuquis
Pilón Lajas
Sajama
Sama
San Matías
Tariquía
Torotoro
Tucavaca
Tunari
Sør-Fronin kirkko

| Sør-Fronin kirkko Sør-Fron kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Sør-Fron, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1792
Suunnittelija:  Svend Aspaas
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  750
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sør-Fronin kirkko (norj. Sør-Fron kyrkje) on Sør-Fronin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen kivikirkko vuodelta 1792.
Kuvia

Alttari ja saarnastuoli
Urut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sør-Fronin kirkko Wikimedia Commonsissa
Nätkin koulu

Nätkin koulu on Savonlinnan Nätkillä sijaitseva noin 120 oppilaan peruskoulun alakoulu.
Koulussa toimii viisi yleisopetuksen ryhmää, kussakin keskimäärin 18 oppilasta, sekä 1–2E- ja 3–4E-pienryhmät, joissa on enintään kymmenen oppilasta. Pienryhmissä opiskellaan pääosin yleisen opetussuunnitelman mukaan, tavoitteena siirtyminen oman lähikoulun yleisopetukseen.
Koulunjohtajana toimii Virpi Pöllänen.
Koulun nimi herättää joskus hilpeyttä, koska ”Nätkin koulu” kuulostaa puhuttuna melkein samalta kuin Nat King Cole.
Historiaa

Koulu aloitti syksyllä 1964 Nätkin kansakouluna. Koulun johtajana toimi Pekka Eronen. Yliarkkitehti Toimi Hämäläisen suunnitteleman, 300 oppilaalle mitoitetun tiilirakenteisen koulun aulaan sijoitettiin Viktor Terosen tekemä maalaus Urheilijat.. Maalaus on nykyisin Talvisalon koulun portaikossa.
Syksystä 1996 alkaen lakkautetun Kaartilan ala-asteen koulupiiri yhdistettiin Nätkin koulupiiriin.
Nätkin koulu on ollut 2010-luvun lopulla lakkautusuhan alla. Koulu muutti syysloman 2018 aikana sisäilmaongelmien vuoksi väistötiloihin Kuninkaankartanonmäen päärakennuksen D-osaan, jossa toimi aiemmin Joensuun yliopiston kansainvälisen viestinnän laitos, ent. Savonlinnan kieli-instituutti. Siellä Nätkin koululaiset jakavat välituntipihan entisessä opettajankoulutuslaitoksessa sijaitsevan Heikinpohjan koulun oppilaiden kanssa.
Syksyksi 2021 valmistui uusi koulurakennus puretun tilalle.
Talgat Žailauov

| Talgat Žailauov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1985 (ikä 39) Öskemen, Kazakstanin SNT Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Kazakstan
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  Oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Barys Nur-Sultan
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
Aik. seurat:  Kaztsink-Torpedo (KAZ/VHL) Nomad Nur-Sultan (VHL)
Talgat Bakytbekuly Žailauov (kaz. Талғат Бақытбекұлы Жайлауов, Talğat Baqytbekūly Jaılauov, ven. Талгат Бакытбекович Жайлауов, Talgat Bakytbekovitš Žailauov; ; s. 7. heinäkuuta 1985 Öskemen, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Žailauovin kasvattajaseura on Kaztsink-Torpedo. Žailauovin vahvuus on nopeus.
Ura > Maajoukkueura

Žailauov on edustanut Kazakstania MM-kilpailuissa 2006, 2010 ja 2012.
Oleh Krysa

Oleh Krysa
Oleh Vasylovytš Krysa (ukr. Оле́г Васи́льович Кри́са; s. 1. kesäkuuta 1942 Uchanie) on ukrainalais-yhdysvaltalainen viulisti ja musiikkipedagogi.
Krysa opiskeli David Oistrahin johdolla. Hän voitti ensimmäisen palkinnon kansainvälisessä Paganini-kilpailussa vuonna 1963. Hän pääsi palkintosijoille myös Henryk Wieniawski -viulukilpailussa (1962), kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa (1966) ja Montrealin kansainvälisessä viulukilpailussa (1969). Krysa pääsi viulunsoiton laitoksen johtajaksi ensin Kiovan konservatoriossa ja sitten vuonna 1973 Gnesin-musiikkiakatemiassa Moskovassa. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Moskovan konservatorioon, jossa työskenteli viulunsoiton professorina vuoteen 1988 saakka. Sittemmin Krysa on toiminut Rochesterin yliopiston Eastman School of Musicin viulunsoiton professorina. Vuonna 2009 hän oli vierailevana professorina Tokion taideyliopistossa. Hän sai myös kunniaprofessorin arvon Lvivin kansallisessa musiikkiakatemiassa ja Japanin jousisoitinopettajien liiton kunniajäsenyyden. Maaliskuussa 2016 Krysa valittiin Ukrainan kansallisen taideakatemian ulkomaalaisjäseneksi.
Krysa on pitänyt resitaaleja laajalti eri puolilla maailmaa ja esiintynyt eri maiden johtavien orkesterien solistina. Hän on tehnyt levytyksiä monille levy-yhtiöille, kuten Melodijalle, BIS Recordsille, Olympialle ja Polskie Nagrania Muzalle. Krysa esiintyi kamarimuusikkona usein yhdessä vaimonsa, pianisti Tatiana Tchekinan kanssa. Tchekina kuoli vuonna 2013 auto-onnettomuudessa, jossa myös Krysa loukkaantui. Eastman School of Musiciin perustettiin Krysan ja hänen vaimonsa mukaan nimetty stipendi viulunsoiton ja pianosäestyksen opiskelijoille. Krysan mukaan nimettiin myös kansainvälinen kansainvälinen viulukilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2013 Lvivissä. Krysa on toiminut tuomarina monissa kansainvälisissä musiikkikilpailuissa.
Oelde

| Oelde |
| --- | --- |
 Keskustan kävelykatu Lange Straße
 vaakuna
 Oelde
 Koordinaatit: 51°50′N, 8°9′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Piirikunta:  Warendorfin piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  102,8 km²
Korkeus:  90 m
Väkiluku (2021):  29 211
 – Väestötiheys:  284 as./km²
Postinumero:  59302
Suuntanumero(t):  02522, 02529, 02520, 05245
 
 www.oelde.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oelden sijainti Warendorfin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Oelde on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee historiallisen Münsterlandin kaakkoisosassa. Oelden historia alkaa varhaiselta keskiajalta.
Maantiede

Oelde sijaitsee Nordrhein-Westfalenin pohjoisosassa noin 115 kilometriä Düsseldorfista koilliseen ja 20 kilometriä Güterslohsta lounaaseen. Etäisyys Hampurista on noin 230 kilometriä lounaaseen, maanteitse noin 290 kilometriä.
Nykyinen Oelde syntyi 1970-luvun kuntaliitoksista. Siihen liitettiin vuonna 1970 Letten ja Sünninghausenin kunnat ja vuonna 1975 Strombergin kunta.
Historia

Ensimmäinen asiakirjamaininta Oeldesta on vuodelta 890 muodossa Ulithi/Ulidi. Stromberg ilmaantuu aikakirjoihin 1177. Oelde paloi 1457 ja saman vuosisadan lopussa sen väkiluku oli noin 700 asukasta. Seuraava tuhoisa tulipalo koettiin 1605. Vuoden 1800 tulipalossa tuhoutui kaksi kolmasosaa paikkakunnasta. Oelde sai kaupunkioikeudet 1804 ja vuonna 1828 sen väkiluku oli noin 1 450. Kaupunki liitettiin rautatieverkkoon 1847; moottoritieliittymän se sai 1939. Vuonna 1968, ennen kuntaliitoksia, Oelden väkiluku oli noin 15 000.
Oelden historiallisia rakennuksia ovat muun muassa kirkot St. Johannes ja St. Vitus, joka sijaitsee Lettessä. Keskustan länsipuolella Ahmenhorstissa sijaitsee 1560-luvulla rakennettu Haus Geist, jonka arkkitehtuurissa yhdistyy renessanssi ja barokki.
Talous ja liikenne

Oelden elinkeinoja ovat muun muassa huonekalu- ja puuteollisuus sekä koneenrakennus. Kaupungissa toimii kodinkonevalmistaja Mielen tuotantolaitos. Oelden rautatieasema, Bahnhof Oelde, sijaitsee rataosuudella Hamm–Minden. Moottoritie BAB 2 kulkee Oelden keskustan eteläpuolitse.
Aiheesta muualla

Oelde, Nordrhein-Westfalen, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Oelde
Oelden rautatieasema
Käännös suomeksi
Suomen hallinto

Suomen hallinto perustuu Suomen valtiomuotoon tasavaltaan. Se koostuu valtion ylimmistä toimielimistä, valtion hallintojärjestelmästä, kuntien itsehallinnosta, riippumattomasta tuomioistuinlaitoksesta, muusta itsehallinnosta ja välillisestä valtionhallinnosta. Hallitusvaltaa käyttävät valtionpäämies eli presidentti ja valtioneuvosto, joka puolestaan on vastuuvelvollinen eduskunnalle. Aluehallintoa varten Suomi on puolestaan jaettu kuuteen aluehallintovirastoon ja Ahvenanmaan itsehallinnolliseen maakuntaan. Tuomioistuimet käyttävät itsenäisesti tuomiovaltaa. Hallinnon hoitajat jakautuvat työ- tai virkasuhteessa oleviin nimitettyihin viranhaltijoihin sekä vaaleilla valittuihin ja valtuutettuihin edustajiin.
Suomessa on lisäksi joitakin itsehallinnollisia toimijoita. Kirkkojen ja uskonnollisten yhteisöiden itsehallinto perustuu uskonnon vapauteen, ja yliopistojen itsehallinto koskee sekä tutkimusta ja opetusta että taloudellis-hallinnollisia asioita.
Valtion ylimmät toimielimet

Suomen valtionpäämies on presidentti, joka valitaan kuudeksi vuodeksi kerrallaan suoralla kansanvaalilla. Presidentti vahvistaa lait, nimittää korkeimmat virkamiehet ja johtaa ulkopolitiikkaa yhteistyössä valtioneuvoston kanssa. Presidentti on myös puolustusvoimain ylipäällikkö.
Pääministerin johtama valtioneuvosto käyttää yhdessä tasavallan presidentin kanssa hallitusvaltaa (toimeenpanovaltaa) eli huolehtii hallinnon toteuttamisesta. Valtioneuvostoon kuuluu myös noin tusina muita ministereitä ja oikeuskansleri. Valtioneuvosto ja tasavallan presidentti muodostavat yhdessä hallituksen, mutta yleensä arkikielessä pelkkää valtioneuvostoa kutsutaan Suomen hallitukseksi. Valtion budjetin laatiminen ja lakiehdotusten valmistelu tapahtuu myös osittain ministerien alaisissa ministeriöissä.
Hallitus on vastuuvelvollinen eduskunnalle. Perustuslain mukaisesti korkeinta valtaa Suomessa käyttävä, kansan eduskuntavaaleissa valitsema eduskunta säätää lait ja hyväksyy valtion budjetin.
Valtion hallintojärjestelmä > Valtion aluehallinto

Valtion aluehallintoa varten Suomi on jaettu kuuteen aluehallintovirastoon ja Ahvenanmaan itsehallinnolliseen maakuntaan. Aluehallintovirastoa johtaa ylijohtaja. Aluehallintovirastojen yleishallinnollinen ohjaus kuuluu valtiovarainministeriölle.
Etelä-Suomen aluehallintovirasto
Itä-Suomen aluehallintovirasto
Lapin aluehallintovirasto
Lounais-Suomen aluehallintovirasto
Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto
Pohjois-Suomen aluehallintovirasto
Ahvenanmaan valtionvirasto
Lisäksi keskeisiä aluehallinnollisia toimijoita ovat elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskukset (ELY-keskukset).
Valtion hallintojärjestelmä > Paikallinen aluehallinto

Kunnallista itsehallintoa alueellisella tasolla toteuttavat maakunnat. Suomen kunnat ovat jaettu on 19 maakuntaan, joista Ahvenanmaalla on erityisasema. Maakunnan johtava suunnittelu- ja edunvalvontayksikkö on maakunnan liitto. Ne ovat kunnallisen itsehallinnon periaatteiden mukaan toimivia lakisääteisiä kuntayhtymiä. Aluehallinnon uudistuksessa vahvistettiin niiden roolia aluekehittämisviranomaisena. Liitot toimivat kansainvälisesti ja vastaavat suurelta osin EU:n rakennerahasto-ohjelmista ja niiden täytäntöönpanosta.
Valtion hallintojärjestelmä > Aluehallinnon historia

Ennen vuotta 2010 oli käytössä lääninhallitus. Lääninhallinnossa ei ollut vaaleilla valittuja edustajia vaan presidentti nimitti lääninhallituksen johtajan, maaherran. Uudistunut läänijako oli voimassa vuodesta 1997, jolloin tehtiin lääniuudistus vuoteen 2009 asti. Ennen uudistusta läänejä oli 11 tai 12 riippuen siitä, laskettiinko Ahvenanmaa lääniksi vai erilliseksi maakunnaksi.
Valtion paikallishallintoa varten läänit oli jaettu edelleen 90 kihlakuntaan. Kihlakuntajako oli käytössä 1. joulukuuta 1996 – 31. joulukuuta 2007. Paikallishallinnon kihlakuntajakoa ei kuitenkaan ole täysin lopetettu, sillä kihlakuntia on käytetty valtionhallinnon uudistuksia koskevien päätösten pohjana myöhemminkin. Esimerkiksi Valtioneuvoston asetus maistraattien toimialueista (2016) nojaa yhä kihlakuntajakoon.
Kuntien itsehallinto

Itsehallinnollinen perusyksikkö on kunta, joita oli vuonna 2017 yhteensä 311. Kuntajaon tavoitteena on elinvoimainen, alueellisesti eheä ja yhdyskuntarakenteeltaan toimiva kuntarakenne, jossa kukin kunta muodostuu työssäkäyntialueesta tai muusta toiminnallisesta kokonaisuudesta, jolla on riittävät edellytykset vastata kunnan asukkaiden palveluista.
Kuntien hallinnon ja talouden ylin päättävä elin on kunnanvaltuusto, joka valitaan joka neljäs vuosi järjestettävillä yleisillä, yhtäläisillä ja salaisilla kuntavaaleilla. Kunnanvaltuuston keskeisin tehtävä on päättää kunnan tuloista ja menoista. Valtuuston päätösten toimeenpanevana elimenä kunnassa toimii kunnanhallitus, jonka jäsenet valitaan suhteellisesti valtuustopaikkojen jakautumisen mukaan. Hallitus myös valmistelee asiat valtuustolle. Kaupunginjohtajat ja muut korkeimmat virkamiehet toimivat kunnanhallituksen esittelijöinä. Erilaiset lautakunnat avustavat hallitusta toimissaan. Lautakuntien kokoonpano noudattelee kunnanhallituksen esimerkkiä.
Kuntien lukumäärä on pienentynyt kuntaliitosten myötä varsinkin 2000-luvulla.
Tuomioistuinlaitos

Tuomioistuimet käyttävät itsenäisesti tuomiovaltaa. Ne ratkaisevat yksittäisessä tapauksessa, mikä on lainmukaista.
Suomen tuomioistuinjärjestelmä jakautuu yleisiin tuomioistuimiin, hallintotuomioistuimiin ja erityistuomioistuimiin. Yleisiä tuomioistuimia ovat oikeusaste- eli instanssijärjestyksessä käräjäoikeudet, hovioikeudet ja ylimpänä korkein oikeus. Yleisissä tuomioistuimissa käsitellään rikos- ja riita-asioita sekä eräitä hakemusasioita. Prosessilajeista niissä tulevat siis sovellettavaksi siviili- ja rikosprosessi.
Hallintotuomioistuimia ovat hallinto-oikeudet sekä korkein hallinto-oikeus. Ne ovat yleisiä tuomioistuimia hallinto-oikeudellisissa asioissa ja menettely niissä on hallintoprosessia.
Muu itsehallinto

Kunnallisen itsehallinnon lisäksi itsehallinnon omaavia yhteisöjä tai organisaatioita Suomessa ovat Ahvenanmaan itsehallinto, kirkkojen ja uskonnollisten yhteisöjen itsehallinto sekä yliopistojen itsehallinto.
Kirkkojen ja uskonnollisten yhteisöiden itsehallinto perustuu perustuslaissa määriteltyyn uskonnon vapauteen. Evankelis-luterilaisella ja ortodoksisella kirkolla on Suomessa julkisoikeudellinen erityisasema.
Yliopistojen itsehallinto koskee sekä tutkimusta ja opetusta että taloudellis-hallinnollisia asioita. Yliopistoilla on asema opettajiensa ja hallintoelintensä nimittämisessä.
Välillinen julkishallinto

Välilliseksi julkishallinnoksi kutsutaan niitä organisaatioita, jotka eivät ole viranomaisia, mutta jotka hoitavat julkisia tehtäviä tai käyttävät julkista valtaa. Tällaisia ovat esimerkiksi riistanhoitopiirit, metsänhoitoyhdistykset ja autojen katsastajat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen hallinto Wikimedia Commonsissa
Eduskunnan istuntosali.
Suomen aluehallintovirastojen toimialueet.
Suomen maakuntien ja kuntien rajat vuonna 2015.
Itsehallinnollisia organisaatioita Helsingissä: kirkko taustalla, sen edessä korkein oikeus ja vasemmalla yliopisto (kirjaston kupoli näkyy).
Sydänsieppo

| Sydänsieppo> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pensassiepot Petroicidae
Suku::  Kaunosiepot Petroica
Laji::  archboldi
Kaksiosainen nimi
 Petroica archboldi  Rand, 1940 
Katso myös
   Sydänsieppo Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sydänsieppo (Petroica archboldi) on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys ja elinympäristö

Sydänsieppoa tavataan Indonesiassa Uuden-Guinean saarella. Se elää vuoristoissa puurajan yläpuolella 3 850–4 150 metrin korkeudella merenpinnasta.
Tales of the Texas Rangers

Tales of the Texas Rangers oli NBC:n esittämä yhdysvaltalainen kuunnelmasarja, jonka ensimmäinen jakso lähetettiin 8. kesäkuuta 1950 ja viimeinen 14. syyskuuta 1952. Sarjan pääosassa oli Joel McCrea, joka näytteli ranger Jace Pearsonia.
Tales of the Texas Rangersin samannimistä televisioversiota esitti CBS. Sen ensimmäinen jakso lähetettiin 3. syyskuuta 1955 ja viimeinen 25. toukokuuta 1957. Tässä versiossa Jace Pearsonia näytteli Willard Parker.
Aiheesta muualla

Sarjan jaksoja archive.orgissa (englanniksi)
Sør-Aurdal

Sør-Aurdal on Norjan kunta Innlandetin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Nord-Aurdal ja Etnedal, koillisessa Nordre Land, idässä Søndre Land, etelässä Ringerike ja Flå sekä lännessä Nesbyen ja Norja. Kunnan hallinnollinen keskus ja ainoa taajama on Begnadalenin laakson pohjoisosassa sijaitseva Bagn. Vuoden 2024 alussa Sør-Aurdalissa oli 2 836 asukasta.
Kuvia

Reinlin sauvakirkko
Hedalenin sauvakirkko
Tunnettuja henkilöitä

Mikkjel Fønhus (1894–1973), kirjailija
Sigurd Islandsmoen (1881–1964), säveltäjä