stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shima

| Shima (志摩市) |
| --- | --- |
 Agonlahti auringonnousun aikaan
 lippu:  Symboli
 Shiman sijainti Mien prefektuurissa
 Shima
 Koordinaatit: 34°19′42″N, 136°49′47″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Mien prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  178,95 km²
Väkiluku (03/2020):  48 958
 – Väestötiheys:  273,6 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Silkkialbitsia
 – Kukka:  Aasiankriinumi
 – Lintu:  Mustajalkatylli
 – Kala:  Panulirus japonicus
 
 https://www.city.shima.mie.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shima (jap. 志摩市, Shima-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Shiman niemimaalla Tyynenmeren rannikolla. Kaupungilla on monimuotoinen, rikkonainen riasrannikko lukuisine suppilomaisine lahtineen ja erikokoisine saarineen. Tärkeimpiä lahtia ovat Agonlahti ja Matoyanlahti. Shimassa on 48 958 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 178,95 neliökilometriä.
Shima on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Agon, Daiōn, Hamajiman, Isoben ja Shiman maaseutukaupungit. Samalla aiempi Shiman piirikunta lakkautettiin. Alue kuului historiallisesti Isen pyhäkölle, ja siellä toimii edelleenkin Isen sivupyhäkkö Izawa-no-miya. 1300-luvulla sinne saapui Kuki-klaani, joka rakensi Daiōzakin niemelle linnan. Myöhemmin Edo-kaudella alueen lukuisat suojaisat lahdet toimivat kalastussatamina ja suojasatamina Osakan ja Edon välisellä laivareitillä. Nykyäänkin kalastus on tärkeä elinkeino: merestä saadaan esimerkiksi tonnikalaa, fugua, merikorvaa, ostereita, langusteja (Panulirus japonicus) ja niin edelleen. Rannikolla harjoitetaan vesiviljelyä ja helmenviljelyä, sisämaassa tuotetaan muun muassa riisiä, teetä ja meloneita. Shima on myös suosittu matkailukohde lukuisine lomanviettopaikkoineen. Ne ovat keskittyneet erityisesti Kashikojiman saarelle. Siellä järjestettiin myös G7-ryhmän huippukokous vuonna 2016.
Shiman nähtävyyksiin kuuluvat kauniit rannikkoalueet kalastajakylineen. Kaupungin alue kuuluukin kokonaisuudessaan Ise-Shiman kansallispuistoon. Shimaa palvelee Kintetsu-rautateiden Shima-linja.
Kuvia

Izawa-no-miya
Jirōrokurōn hiekkaranta
Anorisakin majakka
Kashikojiman rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shima Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Silsand

| Silsand |
| --- | --- |
 Silsand vuonna 2005.
 Silsand
 Koordinaatit: 69°14′40″N, 17°57′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Tromssa
Kunta:  Senja
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,1 km²
Väkiluku (2023):  1 638
 – Väestötiheys:  1 489,1 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Silsand on taajama Senjan kunnassa Tromssan läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 1 638 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Silsand Wikimedia Commonsissa
Scheuermann

Scheuermann voi tarkoittaa:
Holger Werfel Scheuermann (1877 – 1960), tanskalainen lääkäri ja kirurgi
Scheuermannin tauti (lat. morbus Scheuermann)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Scheuermann”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sininen ja valkoinen (vuoden 2008 albumi)

| Sininen ja valkoinen Jukka Kuoppamäki & Satakunnan Sotilassoittokunta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2008
 Tuottaja(t): Warner/Chappell Music Finland
 Levy-yhtiö: Satakunnan Sotaveteraanipiiri
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Suuret tunteet 2006 | Sininen ja valkoinen 2008 | Mies ja kitara 2009 |
Sininen ja valkoinen on Jukka Kuoppamäen yhdessä Satakunnan Sotilassoittokunnan kanssa levyttämä albumi, joka julkaistiin vuonna 2008. Albumilla kerättiin tuottoja Suomen sotaveteraaneille. Levyllä vierailee myös Aikamiehet ja kapellimestarina toimii Riku Huhtasalo.
Kappaleet

Sininen ja valkoinen – 3.20 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Raimo Henriksson)
Kaunis kotimaa – 3.26 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Tämä taivas, tämä maa – 3.21 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Sankarimarssi – 4.00 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Juuret Suomessa – 3.29 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Isänmaa – 3.14 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Suomen marsalkka – 3.33 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Levitä siivet – 2.50 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Minä katson tätä maata – 3.50 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Siellä jossain on maa – 3.25 (säv. Kuoppamäki, san. Kuoppamäki, sov. Timo Forsström)
Sillanpään marssilaulu – 3.03 (säv. Aimo Mustonen, san. Frans Emil Sillanpää, sov. Arvo Kuikka)
Veteraanin iltahuuto – 4.17 (säv. Kalervo Hämäläinen, san. Hämäläinen, sov. Teuvo Laine)
Silta (albumi)

| Silta Katriina Honkanen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 72.53
 Levy-yhtiö: Warner Music
Katriina Honkasen muut julkaisut
| Marseillen saippuaa 1997 | Silta 1997 | Valo lentää 2001 |
20 suosikkia – Silta on vuonna 1997 julkaistu Katriina Honkasen kokoelmalevy.
Kappaleet

Silta (3:44)
Siljan talossa (3:23)
Matka Charlien kanssa (2:49)
Tähdet metsän takana (4:23)
Älä mene pois (3:59)
Sataispa aina (3:31)
Huhtikuu (3:16)
Saanko tulla kotiin (3:29)
Joku koputti mun oveen (3:48)
Vien sinut aamu katsomaan (4:10)
Sinut kutsuin (2:56)
Uneton (3:12)
Minä vein lyhdyn pimeään (4:45)
Valssi (2:43)
Tänä yönä (3:37)
Pienet aikuiset (4:26)
Punaiset kengät (3:59)
Kääpiö ja parrakas nainen (3:18)
Se on kummaa niin (3:40)
Marseillen saippuaa (3:43)
Scheuer

Scheuer on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Manfred Scheuer, itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa
Michel Scheuer, saksalainen ratameloja
Sininen ikkuna

Sininen ikkuna vuonna 2009.
Sininen ikkuna ennen ja jälkeen romahduksen 2017.
Sininen ikkuna (maltaksi Tieqa tad-Dwejra eli Tieqa Zerqa) oli luonnon muovaama holvikaari Gozon saaren rannikolla Maltalla ja maan tunnetuin luonnonnähtävyys. Kaari ja vapaasti seisova pilari romahtivat kokonaan myrskyssä 8. maaliskuuta 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sininen ikkuna Wikimedia Commonsissa
Kerran elämässä - matkaopas maailmaan: Gozo – luonnonkaunis lomakohde
Savijärvi (Juuka)

| Savijärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Juuka
Koordinaatit:  63°06′28″N, 29°39′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järveen tulevat joet:  Ylemmäisenjoki Pöhmäkänjoki
Laskujoki:  Myllyjoki
Järvinumero:  04.413.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  126,4 m 
Rantaviiva:  26,38 km 
Pinta-ala:  2,56 km² 
Tilavuus:  0,0109 km³ 
Keskisyvyys:  5,5 m 
Suurin syvyys:  15,4 m 
Saaria:  20
 fiSavijärvi 
Savijärvi on rantaviivaltaan epäyhtenäinen järvi Kolin kansallispuiston länsipuolella Juuassa Pohjois-Karjalan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 54 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Savijärven pituus kaakosta luoteeseen on 5,4 kilometriä. Järven eteläosa muodostaa oman altaansa, jota yhdistää järven keskiosaan kapea salmi. Keskiosasta siirrytään Paavonsalmen kautta järven pohjoiseen osaan, jossa sijaitsee useita saaria. Savijärven useista niemistä laajin on järven etelä- ja keskiosaa erottava Ukonniemi. Sen itäpuolella sijaitsee Ukonlahti. Järven keski- ja pohjoisosan välissä on Saviniemi, jonka länsipuolella sijaitsee Haminalahti. Savijärven keski- ja pohjoisosa on huomattavasti syvempää kuin eteläosa. Syvin kohta, 15 metriä, sijaitsee järven luoteisosassa.
Savijärven saariluku on 20. Saarista 13 on alle aarin laajuisia luotoja ja 3 on yli hehtaarin laajuisia. Laajin on noin 6,5-hehtaarinen Laukkusaari järven pohjoisosassa. Sen pohjoispuolella sijaitsee noin kolmehehtaarinen Jänissaari ja eteläpuolella noin puolitoistahehtaarinen Kilisaari. Ukonniemen läheisyydessä on useita pieniä saaria. Savijärven rannat ovat metsä- ja suomaata. Rannan tuntumassa on erinäisiä pientalojen keskittymiä. Savijärven etelä- ja keskiosaa yhdistävän salmen yli kulkee seututie 504.
Savijärveen laskee Ylemmäisenjoki etelästä Ylemmäinen-järveltä (126,9 metriä mpy) ja Pöhmäkänjoki idästä Louhilammelta (128,8 metriä mpy). Savijärvi kääntyy alavirtaan Laukkusaaren länsipuolelta, josta alkaa luoteeseen Ahmolammelle (122,4 metriä mpy) virtaava Myllyjoki. Joen reitti jatkuu pohjoiseen ja päätyy Pielisen (93,7 metriä mpy) Mellihtanlahteen.
Savijärven vesitilavuus on 10 945 000 kuutiometriä.
Savijärvi (04.413.1.008) kuuluu Mellihtanjoen valuma-alueeseen (04.413), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Pielisen alue (04.41) ja ensimmäinen on Pielisen reitin valuma-alue (04.4). Savijärvi on Mellihtanjoen valuma-alueen laajin vakavesi, toiseksi laajin on Ylemmäinen. Alueeseen kuuluu 17 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Juuan Savijärvi on laajin Suomen 19:stä Savijärvestä.
Scherzo

Scherzo (monikko scherzi, ital. vitsi) tarkoittaa laajan taidemusiikkiteoksen, kuten sinfonian tai sonaatin, osaa. Scherzo kehittyi menuetista ja korvasi sen vähitellen sinfonian (ja muiden teosmuotojen, kuten jousikvartettojen) kolmantena tai toisena osana. Scherzo on tavallisesti ABA-muotoinen, jossa B-osa on trio, jonka jälkeen scherzo kerrataan. 1800-luvulta alkaen scherzoja sävellettiin myös itsenäisinä teoksina.
Joseph Haydnin jousikvartettojen menuetit, jotka on nimetty scherzoiksi (ital. vitsaillen), pilailevat hovitanssin kustannuksella rikkomalla tanssin rytmikuvioita yllättävillä tauoilla. Haydnin jälkeen muotoa käyttivät runsaasti muun muassa Ludwig van Beethoven ja Franz Schubert. Scherzo säilyi sinfonioiden standardiosana koko 1800-luvun ajan, ja säveltäjät ryhtyivät myös säveltämään itsenäisiä scherzoja.
Frédéric Chopinin sävellystuotantoon kuuluu neljä scherzoksi nimettyä pianoteosta. Niistä kuitenkin vain viimeinen on scherzon nimen mukaisesti "vitsikäs", kun taas kolme ensimmäistä ovat perin synkkiä.
Skienin vesistö

Skienin vesistön laskukohta Porsgrunnin siltojen kohdalla.
Skienin vesistö (norj. Skiensvassdraget) on Hardangerviddalta alkunsa saava vesistö Telemarkissa. Sen pituus on noin 252 kilometriä ja valuma-alue noin 10 772 km². Vesistön keskusjärvi on nimeltään Norsjøn, joka laskee edelleen kahdeksan kilometrin pituista Skienjokea pitkin Skagerrakiin. Vesistö tuottaa Glomman vesistön jälkeen eniten vesivoimaa Norjassa. Sen alueella on 33 voimalaitosta, muun muassa Rjukan, jotka tuottavat yhteensä 2 179 MW sähköä. Vuositason sähköntuotanto on 9 932 GWh, joka vastaa 5,5 prosenttia Norjan vuosittaisesta kokonaissähköntuotannosta.
Sekatavarakauppa

Sekatavarakauppa Angelniemellä 1930.
Sekatavarakauppa on pääosin historiallinen vähittäiskaupan tyyppi, jossa yhdistyvät palvelu, lukuisat tuoteryhmät ja suhteellisen pieni myymälän pinta-ala. Perinteinen sekatavarakauppa on toiminta-ajatukseltaan tiettyyn tuoteryhmään keskittyvän erikoisliikkeen ja myymäläpinta-alaltaan laajan hypermarketin vastakohta.
Sekatavarakauppoja on toiminut sekä kaupungissa että maaseudulla. Kyläkaupoilla on edelleen sekatavarakaupan piirteitä.
Wal-Martin perustajien Sam ja Helen Waltonin ensimmäinen sekatavarakauppa toimii nykyään museona.
Sekatavarakauppaa ei tule sekoittaa osto- ja myyntiliikkeiden harjoittamaan käytettyjen tavaroiden sekalais- eli diverssikauppaan. Toiminnan tilastoinnissa sekatavarakauppa voitiin Suomessa rinnastaa siirtomaatavarakauppaan.
Talouselämän hakemisto Sinisessä kirjassa (1953) mainitaan sekatavarakauppa omana toimialanaan, mutta todetaan, että sitä harjoittavat vähittäisliikkeet esitetään ainoastaan toiminimien mukaisessa järjestyksessä. Sekatavarakauppaa ei siis ryhmitellä tuotteittain.
Sekatavarakauppa Lopen Läyliäisessä.
Sekatavarakauppa saattaa muodostaa osan yrityksen toiminnan kokonaisuudesta, mikä näkyy liikkeiden nimissä ja kuvauksissa, esimerkiksi "väri- ja sekatavarakauppa"  
tai "ruoka- ja sekatavarakauppa".
Historiaa

Sekatavarakaupan kehittymistä ja yleistymistä hidasti merkantilistinen, elinkeinovapautta rajoittava talouspolitiikka. Suomessa tätä toteutti vuoden 1734 lain kauppakaari, jonka mukaan maaseudulla ei saanut pitää kaupan tai varastoida ns. kaupunkitavaroita. Niitä ei saanut myöskään ostaa kaupungeista maaseudulla myytäväksi eikä harjoittaa niillä kulkukauppaa.
Englannissa maaseudun sekatavarakauppoja on toiminut 1600-luvulta lähtien, mutta niiden levinneisyydestä ja lukumääristä
ei ole tarkkoja tietoja vielä 1800-luvultakaan. Saksan maaseudulle ilmestyi sekatavarakauppiaita 1600-1700-luvuilla. 
Teollistuminen ja elinkeinovapaus 1860-luvulla tihensivät Saksan vähittäiskauppaverkostoa.
Suomessa maaseutukauppa (maakauppa) vapautui  19. joulukuuta 1859, jolloin sallittiin kiinteiden kauppojen, puotien, avaaminen maaseudulle. Tätä ennen luvallinen kaupankäynti maaseudulla muilla paitsi seudun omilla tuotteilla oli kaupunkeihin tehtävien matkojen, kulkukaupan ja markkinoiden varassa. Maakaupan vapautumista seuraavana vuotena 1860 myönnettiin kauppalupa 202:lle henkilölle. Luvansaajilta edellytettiin luku- ja kirjoitustaidon ohella kauppakirjanpidon tuntemusta, mutta näiden taso ja osaamisen osoittamisen käytännöt olivat kirjavia. Alasen mukaan esimerkiksi varsin tunnettu, Pielavedellä kauppiaanuransa aloittanut ja myöhemmin eri puolilla Savoa laajaa maakauppaa harjoittanut Petter Lyytikäinen oli kirjoitustaidoton.
Myymäläjärjestelyitä

Varhaiset sekatavarakaupat olivat "nurkkakauppoja", jotka toimivat pienissä yhtenäisissä tiloissa, kuten aitoissa. Juho Lallukka perusti ensimmäisen sekatavarakauppansa 1878 entiseen riiheen. Myytävät tavarat olivat hyllyillä, lattialla ja kattoon ripustettuina. Tarjolla saattoi olla kankaita, astioita, suolaa, jauhoja ja ryynejä sekä pikkutavaraa, kuten kampoja ja nappeja, sekä hevostarvikkeita.
Kehittyneemmäksi on kuvattu järjestelyä, jossa myymälä jaettiin tuoteryhmiin perustuviin osastoihin eikä sitä organisoitu aiempaan tapaan pelkästään yhtenäisen tilan käytön kannalta. Tällaista osastoitua myymälää pidettiin esimerkiksi vuoden 1879 Käkisalmessa kaupungin uudenaikaisimpana. Tuotevalikoiman laajeneminen esimerkiksi kankaisiin ja pilaantuviin siirtomaatavaroihin kasvatti myös puodille asetettavia vaatimuksia.
Suomalaisia sekatavarakauppiaita

Ensimmäiset suomalaiset sekatavarakauppiaat olivat ammattitaustaltaan enimmäkseen talollisia, talollisten poikia tai toisen kauppiaan palveluksessa oppinsa hankkineita kauppa-apulaisia ja -kirjureita. Talollisilla ja heidän pojillaan oli verraten hyvät mahdollisuudet hankkia tarvittava alkupääoma. Myös ensimmäinen kauppapaikka saattoi löytyä kotitilan rakennuksista. Kaupungeissa oppinsa saaneilla kauppa-apulaisilla puolestaan oli verraten matala kynnys maakauppaan verrattuna porvarioikeuksien hakemiseen kaupungissa.
Tunnettuja suomalaisia sekatavarakaupan pitäjiä ovat olleet mm. kauppaneuvokset Juho Lallukka ja Herman Saastamoinen, laivanvarustaja John Nurmisen isä Johan Nurminen, etsivän keskuspoliisin päällikön Esko Riekin isä Frans Adolf Riekki, hallitusneuvos Paavo Säipän isä torniolainen tukkukauppias K. J. Säippä, oululainen tervaporvari Otto Ravander, Frans Emil Sillanpään isä Frans Koskinen, toiminimen Lignell & Piispanen perustajat, sekä kirjailija Minna Canth ja kulttuurimesenaatti Jenny Wihuri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sekatavarakauppa Wikimedia Commonsissa
Sami Sänpäkkilä

Sami Sänpäkkilä (s. 1975) on Ulvilasta kotoisin oleva ja nykyään Tampereella vaikuttava muusikko, elokuvaohjaaja ja levy-yhtiö Fonal Recordsin perustaja. Hän on julkaissut viisi kokopitkää albumia nimellä Es ja on mukana monissa muissa yhtyeissä, kuten Hektixissä, Tuusanuuskissa, Kiilassa ja Kemiallisissa ystävissä.
Sänpäkkilä kuvasi ja leikkasi kaksi Jussi-ehdokkuutta saaneen indie-elokuvan Samurai Rauni Reposaarelainen. Hän ohjasi The Goodiepal Equation dokumenttielokuvan tanskalaisesta eksentrisestä taiteilijasta.
Sänpäkkilä on tehnyt kymmeniä lyhytelokuvia ja musiikkivideoita, joita on näytetty museoissa, taidegallerioissa ja elokuvafestivaaleilla ympäri maailmaa. Teokset käsittelevät erilaisia mielenmaisemia, kuten melankoliaa, paatosta ja toivoa. Vuonna 2014 hän sai Pirkanmaan taidepalkinnon.
Albumit

Flick (1998 Fonal, 2000 (K-RAA-K)³ Records)
A Love Cycle (2000)
Kaikkeuden kauneus ja käsittämättömyys (2004)
Sateenkaarisuudelma (2005)
Kesämaan lapset (2009)
Filmografia

Early filmworks 1996 to 2006 (2008)
Samurai Rauni Reposaarelainen (2016)
The Goodiepal Equation (2017)
Musiikkivideot

TV-resistori: J.o.v.h.m.l.n.s.o.a.m.o. (love)
Islaja: Rohkaisulaulu
Islaja: Pimeyttä kohti
Office Building: Never Leave The Ground
Office Building: Tomorrow Again
Es: She Puts Out The Fire In Her Heart With Her Tears
Circle: Glanu
Risto: Putoan kaivossa
Shogun Kunitoki: Riddarholmen
Bääbs: You Don't Know Tomorrow
Eleanoora Rosenholm: Tammen varjossa
Eleanoora Rosenholm: Maailmanloppu
Lau Nau: Painovoimaa, valoa
Astrid Swan & The Drunk Lovers: 2000 - 2010 (I'm Not Even 30)
Paavoharju: Valo tihkuu kaiken läpi
Disco Ensemble: White Flag For Peace
Disco Ensemble: Protector
Islaja: Pimeyttä kohti
Ignatz: When The Fall Is All That Is Left
Risto: Lyö
Eleanoora Rosenholm: Valo kaasumeren hämärässä
Steel Mammoth: Nightmare Ad Nauseam
Seremonia: Rock ‘n’ rollin maailma
Barry Andrewsin Disko: Talitintti
Tuusanuuskat: Kukkien Guantanamo Bay
Seremonia: Uhrijuhla
Lau Nau: Kuoleman tappajan kuolema
Lau Nau: Valolle
Ignatz: Abandon the Night
Death Hawks: Black Acid
Risto: Turvaluola
Barry Andrewsin Disko: Yksinkertainen mies
Räjäyttäjät: Aamupalalle pommiin
Pekko Käppi & K.H.H.L.: Laihan koiran haukku ei kuulu taivaaseen
Seremonia: Alfa ja Omega
Seremonia: Pahuuden äänet
M: Lampi
Death Hawks: Behind Thyme
Maria ja Marsialaiset: Tällä tiellä haamut liftaa
M: Tehtaantyttö
Death Hawks: Atitlán
Pelle Romantika & Kuolema-Duo: Monstro
Eleanoora Rosenholm: Opium China
M: Jos tulen takaisin
Litku Klemetti: Keijukaisvalssi
Aiheesta muualla

Sami Sänpäkkilän kotisivut
Fonal Recordsin kotisivut
Sitikkala

Sitikkala on kylä Iitissä. Se sijaitsee Iitin kunnan länsiosassa, Kymijoen varrella. Sitikkala on Iitin kunnan rekisterikylä, johon kuuluu myös Lapinkulman ja Marjokankaan kylät. Sitikkalasta on matkaa Kausalaan 10 kilometriä, Iitin kirkonkylälle 15 kilometriä, Kouvolaan 30 kilometriä ja Lahteen 40 kilometriä. Lähin koulu on 10 kilometrin päässä sijaitseva Kausalan koulu, ja lähimmät ruokakaupat sijaitsee Jokuella ja Kausalassa.
Serbian jääkiekkoliiga

| Hokejaška Liga Srbije |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Serbia
Perustettu:  1991
Joukkueita:  5
Hallitseva mestari:  KHK Crvena Zvezda
Eniten mestaruuksia:  HK Partizan (20)
Serbian jääkiekkoliiga on Serbian korkein sarjataso jääkiekossa. Liigassa pelaa viisi joukkuetta.
Joukkueet

HK Partizan
HK Vitez
KHK Crvena Zvezda
HK Vojvodina
HK Spartak
Mestarit

1991–1992: KHK Crvena Zvezda
1992–1993: KHK Crvena Zvezda
1993–1994: HK Partizan
1994–1995: HK Partizan
1995–1996: KHK Crvena Zvezda
1996–1997: KHK Crvena Zvezda
1997–1998: HK Vojvodina
1998–1999: HK Vojvodina
1999–2000: HK Vojvodina
2000–2001: HK Vojvodina
2001–2002: HK Vojvodina
2002–2003: HK Vojvodina
2003–2004: HK Vojvodina
2004–2005: KHK Crvena Zvezda
2005–2006: HK Partizan
2006–2007: HK Partizan
2007–2008: HK Partizan
2008–2009: HK Partizan
2009–2010: HK Partizan
2010–2011: HK Partizan
2011–2012: HK Partizan
2012–2013: HK Partizan
2013–2014: HK Partizan
2014–2015: HK Partizan
2015–2016: HK Partizan
2016–2017: HK Beograd
2017–2018: SKHL Crvena zvezda
2018–2019: SKHL Crvena zvezda
Aiheesta muualla

hokej.co.yu (Arkistoitu – Internet Archive)
webng.com
hokej.rs
internationalhockey (Arkistoitu – Internet Archive)
Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973

| Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973 Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 5. syyskuuta 2014
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: iskelmä, pop, joulumusiikki
 Levy-yhtiö: Rocket Records
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Kiskot vievät etelään – levytyksiä vuosilta 1966–1970 2014 | Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973 2014 | Pieni laulu vapaudesta – levytyksiä vuodelta 1973 2014 |
Sininen ja valkoinen – levytyksiä vuosilta 1971–1973 on Jukka Kuoppamäen 5. syyskuuta 2014 julkaistu kahden CD-levyn kokoelma-albumi hänen materiaalistaan vuosilta 1971–1973. Se sisältää kokonaisuudessaan Kuoppamäen albumit Trubaduurilauluja (1971), Love (1972), Valtatie (1972) ja Lapsuuteni lumijoulu (1973). Lisäksi sillä on ainoastaan singlenä julkaistuja kappaleita sekä arkistoista löytyneitä, aiemmin julkaisemattomia levytyksiä.
Kappaleet

Trubaduurilauluja: (CD 1: 1–12)
Love: (CD 1: 13–24)
Valtatie: (CD 2: 1–12)
Lapsuuteni lumijoulu: (CD 2: 13–28)
Singlejulkaisut: (CD 1: 25–26)
Aiemmin julkaisemattomat kappaleet: (CD 1: 27–28 & CD 2: 29–33)
| --- | --- |
 CD 1 Hyvät naiset, hyvät herrat – 2.21  On elo ankaraa – 2.43  Ei veri, vaan punaviini – 3.14  Roope Ankka – 1.53  Sana vain – 2.46  Sinulle kuului sydämeni – 2.28  Sinä päivänä – 3.08  Ken elää, hän näkee – 2.58  Uinu poikani vain – 3.10  100.000.000 X 100.000.000 – 2.38  Pieni mies – 3.24  Hyvä on – 3.16  Pieni tyttöni mun – 2.53  Et mennä saa – 2.35  Kauaksi jäit – 2.29  Sano minkä vuoksi – 2.27  Vain silmät suljen – 2.43  Missä onni on – 2.07  Takaisin kotiin – 2.46  Näin sinulle laulan – 2.55  Casanova – 2.04  Yksinäinen mies – 2.31  Etkö osaa olla onnellinen – 2.36  Kolmen tähden kapakassa – 2.32  Paljon sanomatta jää – 3.50  Nouseva aurinko – 2.54  Sunshine Shine – 3.05 (”Anna auringon paistaa”)  Nautilus – 3.18 (”Nautilus”) :  CD 2 Anna auringon paistaa – 3.06  Valtatie – 3.09  Saavuthan – 2.50  Sininen ja valkoinen – 2.58  Rakkautta vain – 3.01  Nautilus – 3.20  Nuori maakunta – 2.50  Rauhaa päälle maan – 3.00  Lennä lintu lennä – 3.13  Musta kreivi – 3.08  Mikael – 3.47  Minut luotiin kulkemaan – 2.53  On hanget korkeat nietokset – 0.54  En etsi valtaa loistoa – 1.36  Kun maas’ on hanki – 1.53  Me käymme joulun viettohon – 1.55  Jouluyö, juhlayö – 2.02  Heinillä härkien kaukalon – 1.28  Sylvian joululaulu – 2.09  Hiljaa, hiljaa – 2.08  Joulu on tullut – 1.05  Soihdut sammuu – 2.15  Porsaita äidin oomme kaikki – 0.53  Joulu on taas – 0.51  Hei tonttu-ukot hyppikää – 0.49  Joulupuu on rakennettu – 1.02  Joulupukki, joulupukki – 1.23  No onkos tullut kesä – 2.25  It’s Only Love – 3.01 (”Rakkautta vain”)  Little Song of Freedom – 2.52 (”Pieni laulu vapaudesta”)  Nadja – 3.19 (”Nadja”)  Sister, Brother – 2.32 (”Siskot, veljet”)  Wounded Knee – 4.50 (”Wounded Knee”)
Slaavilaiset tanssit

Vuoden 1878 teoksen ensimmäinen sivu.
Slaavilaiset tanssit Op. 72 No. 2, katkelma
Slaavilaiset tanssit op. 46 ja op. 72 ovat kaksi Antonín Dvořákin vuosina 1878 ja 1886 säveltämää tanssien sarjaa. Alun perin Dvořák sävelsi teokset pianoduetoiksi, mutta teki niistä pian myös orkesteriversiot.
Dvořák kirjoitti ensimmäisen sarjan (op. 46) saksalaisen musiikin kustantajan Fritz Simrockin innoittamana. Simrock oli ehdottanut Dvořákia säveltämään tanssikappaleita, jotka voisi soittaa pianoduettona ja jotka olisivat perinteisen böömiläisen musiikin innoittamia. Dvořák sävelsi ensimmäistä teosta varten kahdeksan tanssia. Teoksesta tuli niin suosittu, että kahdeksan vuotta myöhemmin Dvořák kirjoitti toisenkin kahdeksan tanssin sarjan (op. 72).