stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trifluorietanoli
Ominaisuudet

Trifluorietanoli on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste sekoittuu veden ja useiden orgaanisten liuottimien kanssa. Fluorilla on voimakas elektroneja puoleensavetävä ominaisuus ja tämän vuoksi trifluorietanoli on etanolia happamampi ja happamuudeltaan tiolien luokkaa. Trifluorietanoli kykenee liuottamaan useita polypeptideitä, polyamideja ja muita poolisia makromolekyylejä.
Trifluorietanolin reaktiot ovat alkoholeille tyypillisiä. Se voidaan hapettaa trifluoriasetaldehydiksi tai trifluorietikkahapoksi muun muassa klooriveden tai hapen ja divanadiinipentoksidin avulla.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran trifluorietanolia valmistettiin pelkistämällä trifluorietikkahappoanhydridiä katalyyttisesti vedyttämällä. Muita valmistusmenetelmiä ovat trifluorietikkahapon tai sen estereiden pelkistys litiumalumiinihydridillä, trifluoriasetamidin katalyyttinen vedytys ja 2,2,2-trifluorietyylitrifluoriasetaatin pelkistys vedyn avulla kupari(II)oksidin toimiessa katalyyttinä.
Trifluorietanolia käytetään liuottamaan proteiineja NMR-analytiikkaa varten. Sitä voidaan käyttää myös proteiinien saostamisessa. Muita käyttökohteita ovat liuottimena toimiminen orgaanisissa synteeseissä, solvolyysin mekanismien selvitys ja fluoria sisältävien nukutusaineiden valmistus. Trifluorietanolia käytetään muun muassa isofluraanin ja desfluraanin synteesien lähtöaineena ja valmistettaessa konvulsanttina käytettävää flurotyyliä.
Triklooriasetonitriili

| Triklooriasetonitriili |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2,2-triklooriasetonitriili
CAS-numero:  545-06-2
PubChem CID:  11011
SMILES:  C(#N)C(Cl)(Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2NCl3
Moolimassa:  144,38 g/mol
Sulamispiste:  -42 °C
Kiehumispiste:  85,7 °C
Tiheys:  1,4409 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Triklooriasetonitriili (C2NCl3) on nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää oraanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa triklooriasetonitriili on väritöntä nestettä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin.
Triklooriasetonitriiliä valmistetaan triklooriasetamidin ja fosforipentoksidin reaktiolla.
Vaihtoehtoinen tapa on kloorata asetonitriiliä kloorin ja vetykloridin seoksella. Reaktiossa katalyyttinä voidaan käyttää esimerkiksi alumiinikloridia.
Triklooriasetonitriiliä käytetään etridiatsolin valmistamiseen. Yhdiste reagoi useiden nukleofiilien kanssa triklooriasetimidaateiksi, jotka ovat hyödyllisiä muun muassa amidien, happokloridien, glykosidien ja heterosyklisten yhdisteiden valmistuksessa. Triklooriasetonitriiliä on käytetty loisten hävittämiseen.
Trifenyylitinakloridi

| Trifenyylitinakloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Klooritrifenyylistannaani
CAS-numero:  639-58-7
PubChem CID:  12540 ja 9821512
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)[Sn](C2=CC=CC=C2)(C3=CC=CC=C3)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C18H15SnCl
Moolimassa:  385,46 g/mol
Sulamispiste:  106 °C
Kiehumispiste:  240 (13,5 mmHg) °C
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Trifenyylitinakloridi (C18H15SnCl) on tinan organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita organometalliyhdisteitä ja fungisidina sekä fungisidien valmistukseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trifenyylitina on valkoisia tai värittömiä kiteistä. Yhdiste on stabiili ilman vaikutuksille, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta trifenyylitinahydroksidiksi erityisesti emäksisissä olosuhteissa. Trifenyylitinakloridi liukenee hieman dietyylieetteriin ja hyvin muun muassa tetrahydrofuraaniin ja dikloorimetaaniin.
Valmistus ja käyttö

Trifenyylitinakloridia voidaan valmistaa tina(IV)kloridin ja fenyylimagnesiumbromidin välisellä reaktiolla. Toinen tapa on tina(IV)kloridin ja tetrafenyylitinan välinen niin kutsuttu Kocheshkov-reaktio.
Orgaanisissa synteeseissä trifenyylitinakloridia käytetään alkyyli-, aryyli- ja allenyylitrifenyylitinayhdisteiden valmistukseen. Näitä käytetään muun muassa selektiivisissä aldolikondensaatioreaktioissa ja muissa hiilten välisiä sidoksia muodostavissa reaktioissa. Trifenyylitinakloridia voidaan myös käyttää fungisidina sekä fungisideina käytettävien trifenyylitinahydroksidin ja -asetaatin valmistamiseen.
Trifluorimetaanisulfonihappo

| Trifluorimetaanisulfonihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1493-13-6
PubChem CID:  62406 ja 71773376
SMILES:  C(F)(F)(F)S(=O)(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CHF3SO3
Moolimassa:  150,088 g/mol
Sulamispiste:  -40 °C
Kiehumispiste:  162 °C
Tiheys:  1,696 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Trifluorimetaanisulfonihappo (CF3SO3H) on sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on yksi vahvimmista tunnetuista hapoista. Trifluorimetaanisulfonihappoa käytetään katalyyttinä useissa orgaanisissa reaktioissa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa trifluorimetaanisulfonihappo on hygroskooppista kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja myös orgaanisiin poolisiin liuottimiin, kuten tetrahydrofuraaniin, asetonitriilin, dimetyylisulfoksidiin ja alkoholeihin. Alkoholit eivät ole kuitenkaan yhdisteelle hyviä liuottimia, koska trifluorimetyylisulfonihappo reagoi niiden kanssa. Trifluorimetaanisulfonihappo myös liuottaa itse monia orgaanisia yhdisteitä.  Trifluorimetaanisulfonihappo on erittäin vahva happo ja sen pKa-arvo on alle -2,8. Vahvuudeltaan se vastaa fluoririkkihapon ja perkloorihapon vahvuutta. Veden kanssa trifluorimetaanisulfonihappo muodostaa kiteisen hydraatin. Trifluorimetaanisulfonihappo on stabiili yhdiste aine 350 °C saakka. Se ei myöskään hydrolysoidu tai hapetu tai pelkisty helposti.. Kuumennettaessa muiden happojen läsnä ollessa yhdiste muodostaa trifluorimetaanisulfonihappoanhydridin.
Valmistus ja käyttö

Trifluorimetaanisulfonihappoa valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1954 hapettamalla bis(trifluorimetyylitio)elohopeaa vetyperoksidilla. Muita yhdisteen valmistusmenetelmiä ovat trifluorimetyylisulfonyylikloridin hydrolyysi tai metyylisulfonyylifluoridin fluoraus vetyfluoridilla elektrolyyttisesti ja muodostuvan trifluorimetyylisulfonyylifluoridin hydrolyysi.
Trifluorimetaanisulfonihappoa käytetään happamana katalyyttinä useissa orgaanisissa reaktioissa. Sitä käytetään muun muassa esteröintien, alkeenien polymerisointien, Friedel–Crafts-alkylointien, Friedel–Crafts-asylointien, amiinien ja peptidien suojaryhmien poistamiseen, organometallikemiassa, heterosyklien valmistamiseen ja hiilihydraattikemiassa. Myös trifluorimetaanisulfonihapon metallisuoloja triflaatteja käytetään katalyytteinä orgaanisissa reaktioissa.
Trifluoriperetikkahappo

| Trifluoriperetikkahappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,2,2-trifluorietaaniperoksihappo
CAS-numero:  359-48-8
PubChem CID:  10290812
SMILES:  C(=O)(C(F)(F)F)OO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2HF3O3
Moolimassa:  130,028 g/mol
Trifluoriperetikkahappo (C2HF3O3) on perkarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja trifluorietikkahapon ja peretikkahapon johdannainen. Yhdistettä käytetään tutkimuskäytössä orgaanisissa synteeseissä vahvana epoksidoivana reagenssina.
Ominaisuudet

Trifluoriperetikkahappo on huoneenlämpötilassa väritön neste. Aine liukenee dikloorimetaaniin, dietyylieetteriin, asetonitriiliin ja sulfolaaniin. Trifluoriperetikkahappo on erittäin vahva hapetin johtuen pelkistyessä muodostuvasta trifluoriasetaattiryhmästä, joka on hyvä lähtevä ryhmä. Myös elektroneja puoleensavetävä trifluorimetyyliryhmä nopeuttaa reaktiota. Laimeana liuoksena se on kylmässä säilytettynä stabiili, mutta voi kuumennettaessa reagoida räjähdysmäisen kiivaasti.
Valmistus ja käyttö

Trifluoriperetikkahappoa valmistetaan hapettamalla trifluorietikkahappoanhydridiä vetyperoksidin tai vetyperoksidin ja urean seoksen avulla.
Trifluoriperetikkahappo reagoi helposti alkeenien kanssa muodostaen epoksideja. Erityisen hyvin se soveltuu muuten hankalasti epoksidoitavien tyydyttymättömien esterien epoksidointiin. Trifluoriperetikkahappoa käytetään myös amiinioksidien synteeseihin sekä aromaattisista että alifaattisista amiineista sekä esterien muodostamiseen ketoneista Baeyer–Villiger-reaktiolla.
Trifona

Trifona (v:sta 1930 myös Petsamo, ven. Трифоново, Trifonovo) on kylä Petsamon kaupunkikunnan länsiosassa Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Trifona sijaitsee Petsamonvuonon länsirannalla Trifonajoen ja Trifonavaaran välissä olevalla Trifonanniemellä. Trifona sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan pohjoisosassa, noin viisi kilometriä Petsamon kirkonkylän Parkkinan pohjoispuolella. Petsamonvuonon vastarannalla sijaitsi Porovaaran kylä.
Historia

Inarijärven ja Jäämeren välillä on aikoinaan kuljettu Paatsjokea pitkin. Vuonna 1916 Tie- ja vesirakennusten ylihallitus alkoi rakentaa vesireitin varrelle maantietä Ivalosta Paatsjoen laaksoon. Venäjän vallankumous ja Suomen sisällissota keskeyttivät tietyömaan, mutta reitin varrelle ehdittiin rakentaa hirsirakenteiset kestikievarit eli majatalot talousrakennuksineen arkkitehti Thure Hellströmin laatimilla tyyppipiirustuksilla. Yksi majataloista sijaitsi Trifonassa. Suomen Matkailijayhdistys hoiti Trifonan majataloa vuosina 1929–1931.
Jäämerentie kulki Trifonan läpi Parkkinasta Liinahamariin. Trifonan piti alun perin olla Jäämerentien päätepiste, mutta Tie- ja vesirakennushallitus päätti jatkaa tietä Trifonasta kahdeksan kilometriä pohjoiseen Liinahamariin. Trifonassa oli Petsamon metsänhoitajan virkatalo, kansakoulu, useita myymälöitä, Norjan konsulaatti, tulli, satama, posti, puhelinkeskus ja Ruijan matkailijakoti. Trifona kuului Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuodelta 1921 kirkonkylän eli Parkkinan koulupiiriin. Vuonna 1927 Parkkinan piirin pohjoisosa erotettiin omaksi Vuonokylän koulupiiriksi. Vuonokylän kansakoulu sijaitsi Trifonassa. Koulu toimi aluksi vain alakouluna, vuonna 1931 siitä tuli supistettu ja vuonna 1936 täydellinen kansakoulu.
Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Trifonasta muodostettiin Petsamon kyläkunta.
Väestö

Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylän 136 asukkaasta oli karjalaisia 74, suomalaisia 61 ja venäläisiä yksi. Trifonan kylä oli saanut alkunsa 1870-luvun nälkävuosina, kun alueelle oli muuttanut karjalaisen väestöä Vienan Karjalan Uhtuan, Vuokkiniemen ja Oulangan kunnista nälkää pakoon.
Asukasluvun kehitys:
5 (1897)
75 (1918), joista 65 karjalaisia ja 10 saamelaisia
77 (1921)
84 (1925)
136 (1929)
146 (1930)
266 (1935)
315 (1939)
Trinemeia

| Trinemeia> Τρινέμεια.Sijainti |
| --- | --- |
 Trinemeia
Koordinaatit:  38°4′45″N, 23°51′10″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kokkinarás, Kifisiá, Pohjois-Ateena, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Kekropis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Trinemeus (Τρινεμεύς)
Bulen jäseniä:  2
 :  ei tiedossa (vsta 224 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trinemeia (m.kreik. Τρινέμεια, lat. Trinemia), joskus myös Trinemeis (Τρινεμεῖς), oli antiikin aikainen Kekropis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Trinemeian oletetaan sijainneen suunnilleen nykyisen Kokkinaráksen tienoilla Kifisián kunnan itäosassa.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli ainakin alun perin kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Trinemeus (Τρινεμεύς).
SMS Triglav (1917)

| SMS Triglav |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ganz Danubius & Company, Porto Ré
Kölinlasku:  24. elokuuta 1916
Laskettu vesille:  24. helmikuuta 1917
Palveluskäyttöön:  27. heinäkuuta 1917
Poistui palveluskäytöstä:  Italialle 1920 nimellä RN Grado poistettu 1937
Tekniset tiedot
Uppouma:  880 t (suunniteltu) 1 045 t (kuormattu)
Pituus:  84,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,8 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  22 360 shp
Nopeus:  32,6 solmua
Miehistöä:  114
Aseistus
Aseistus:  2 × 10 cm/50 tykkiä 6 × 6,6 cm/45 -tykkiä 1 × 8 mm konekivääri 4 × 45 cm torpedoputkea
SMS Triglav oli Itävalta-Unkarin laivaston Ersatz Tátra -luokan hävittäjä. Alus luovutettiin 1920 Versailles’n rauhansopimuksen mukaan Italialle, joka nimesi sen RN Gradoksi.
Valmistus

Alus tilattiin Porto Réstä (nyk. Kraljevica) Gantz Danubius & Companyltä, missä köli laskettiin 24. elokuuta 1916. Alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1917 ja liitettiin laivastoon 27. heinäkuuta 1917.
Palvelus

Alus luovutettiin 26. syyskuuta 1920 sotakorvauksena Italialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä RN Grado. Alus poistettiin palveluksesta 30. syyskuuta 1937.
Treno popolare

| Treno popolare |
| --- | --- |
 Elokuvan nimiö.
Ohjaaja:  Raffaello Matarazzo
Käsikirjoittaja:  Gastone Bosio, Raffaello Matarazzo, Gino Mazzucchi
Tuottaja:  Giuseppe Amato
Säveltäjä:  Nino Rota
Kuvaaja:  Anchise Brizzi
Leikkaaja:  Marcello Caccialupi
Pääosat:  Marcello Spada, Lina Gennari, Carlo Pietrangeli
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Società Anonima Film Italiani Roma
Ensi-ilta:  1933
Kesto:  62 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Treno popolare (”Kansanjuna”) on vuonna 1933 valmistunut italialainen elokuva. Raffaello Matarazzon ohjaaman romanttisen komedian pääosia esittävät Marcello Spada, Lina Gennari ja Carlo Pietrangeli. Tyyliltään dokumenttia muistuttavaa, ulkoilmassa improvisoiden kuvattua elokuvaa on pidetty yhtenä italialaisen neorealismin edeltäjistä.
Kansanjuna on lähdössä, ja paikan löytämisessä kiire (numeroituja ei ollut). Kuva Matarazzon elokuvasta.
Juoni

Aurinkoisena kesäaamuna juna lähtee Roomasta viemään viikonloppuretkeläisiä Orvietoon. Matkustajien joukossa ovat kaunis Lina, tämän työtoveri Giovanni sekä urheilullinen Carlo, jonka Lina huomaa pian tylsää toveriaan kiinnostavammaksi. Mukana on myös keski-ikäinen mies, joka yrittää paeta vaimoaan nuoren Maria-tytön kanssa. Vaimo on kuitenkin saanut asiasta vihiä ja ehtii viime hetkellä nousta samaan junaan. Tutustuttuaan kaupungin nähtävyyksiin Lina ja Carlo jäävät kahden, ja pieni veneilyonnettomuus auttaa heitä lähentymään. Illalla nuoret palaavat yhdessä kotiin, ja yksin jääneet Giovanni ja Maria löytävät toisensa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marcello Spada  | … |  Carlo   |
|  Lina Gennari  | … |  Lina   |
|  Carlo Pietrangeli  | … |  Giovanni   |
|  Jone Frigerio  | … |  viettelijän mustasukkainen vaimo   |
|  Cesare Zoppetti  | … |  keski-ikäinen viettelijä   |
|  Maria Denis  | … |  Maria, viettelijän "uhri"   |
|  Giuseppe Pierozzi  | … |  paikat varannut matkustaja   |
|  Gino Viotti  | … |  tyylikäs vanha herra   |
|  Umberto Sacripante  | … |  polvihousuinen mies   |
|  Raffaello Matarazzo  | … |  orkesterinjohtaja Orvietossa   |
|  Aldo Frosi  | … |  matkustaja   |
|  Giuseppe Ricagno  | … |  matkustaja   |
|  Idolo Tancredi  | … |  matkustaja   |
Tuotanto, teemat ja vastaanotto

Mustavalkoinen Treno popolare on dokumentteja ohjanneen Raffaello Matarazzon ensimmäinen näytelmäelokuva ja Nino Rotan ensimmäinen sävellystyö elokuvaa varten. Se on omaperäinen sekoitus dokumenttielokuvaa ja romanttista komediaa, joka on kuvattu kokonaan ulkoilmassa ja liikkuvassa junassa. Elokuvan tapahtumat ja dialogi perustuvat pitkälti kuvauspaikoilla tapahtuneeseen improvisointiin. Rooleihin jotka vaativat oikeaa näyttelemistä valittiin pääsiassa aikaisempaa kokemusta omaavia, esimerkiksi Zoppetti ja Frigerio joilla oli vuosikymmeniä teatterinäyttämöillä takanaan, mutta suurin osa junan matkustajista oli amatöörejä jotka "näyttelivät" itseään.
Elokuvan päällimmäinen tarkoitus on kuvata Italian fasistisen hallinnon, Opera Nazionale Dopolavoro -järjestön aloitteesta, vuotta aiemmin käynnistämää treni popolari-hanketta, joka antoi tavallisille kansalaisille mahdollisuuden tehdä junalla valtion tukemia lomamatkoja. Erilaisista taustoista tulevia ihmisiä yhdistävän kokemuksen lisäksi se tarjosi myös mahdollisuuden romanttiseen seikkailuun. Iältään kaksikymppisten tekijöiden sankareita ovat elokuvan nuoret, jotka yhteisöä ja sen perinteitä arvostaen ovat samalla valmiita rohkeasti murtamaan vanhanaikaisiksi kokemiaan käsityksiä.
Tuore ja raikas pikku komedia sai aikanaan joukon kiittäviä arvioita, mutta ei lopulta menestynyt kovinkaan hyvin. Itse asiassa jo sen ensi-illassa yleisö osoitti tyytymättömyytensä vihellyksillä ja huudoilla ja Matarazzo kertoi myöhemmin että ei ollut koskaan kuullut elokuvanäytöksessä sen asteista tyytymättömyyden osoitusta. Sen jälkeen Matarazzo ohjasi etupäässä tavanomaisempia telefoni bianchi -elokuvia sekä suosittuja melodraamoja. Myöhemmin Treno popolarea on pidetty yhtenä neorealistisen elokuvan edeltäjistä.
DVD-julkaisu

Italialainen Ripley’s Home Video on julkaissut elokuvan DVD:llä restauroituna versiona, joka sisältää vain italiankielisen tekstityksen. Levyllä on myös kaksi Raffaello Matarazzon samaan aikaan tekemää lyhyttä dokumenttielokuvaa, Littoria ja Mussolinia di Sardegna.
Aiheesta muualla

Treno popolare Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tripoiai

| Tripoiai> Τριποιαί.Sijainti |
| --- | --- |
 Tripoiai
Koordinaatit:  40°33′49″N, 23°21′28″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Thessaloniki, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Bottike
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tripoiai (m.kreik. Τριποιαί, myös Tripoai, Τριποαί; lat. Tripoeae, Tripoae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Bottikessa nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta se sijaitsi jossakin Kalindoian lähellä.
Myöskään Tripoiain historiasta ei tiedetä paljoakaan. Se oli alkuperältään bottiaialaisten kaupunki. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Tripoiai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 421/420 eaa. Samoihin aikoihin kaupunki kuului bottiaialaisten kaupunkien liittoon.
Trioosit

D-glyseraldehydi
L-glyseraldehydi
Dihydroksiasetoni
Trioosit ovat monosakkarideja, joissa on kolme hiiliatomia. Triooseja on vain kolme, glyseraldehydin enantiomeerit L-glyseraldehydi ja D-glyseraldehydi, jotka ovat aldotriooseja, sekä dihydroksiasetoni joka on ainoa ketotrioosi. Näiden kaikkien kemiallinen kaava on C3H6O3.
Trioosit ovat tärkeässä osassa soluhengityksessä. Glykolyysissä glukoosi muuttuu eri välivaiheiden kautta fruktoosi-6-fosfaatiksi ja edelleen glyseraldehydi-3-fosfaatiksi ja dihydroksidiasetonifosfaatiksi, joista myöhemmin tuotetaan maitohappoa ja palorypälehappoa.
Trimesiinihappo

| Trimesiinihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Bentseeni-1,3,5-trikarboksyylihappo
CAS-numero:  554-95-0
PubChem CID:  11138
SMILES:  C1=C(C=C(C=C1C(=O)O)C(=O)O)C(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H6O6
Moolimassa:  210,138 g/mol
Sulamispiste:  350 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 2 g/l (25 °C)
Trimesiinihappo (C9H6O6) on aromaattisiin karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa trimesiinihappo on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetterin. Trimesiinihappo on heikko happo, jolla on kolme protonia, jotka se voi luovuttaa. Näiden reaktioiden pKa-arvot ovat pKa1 2,1, pKa2 3,9 ja pKa3 4,7. Trimesiinihappo kiteytyy vesiliuoksesta hydraattina. Hydraatti muodostaa vetysidosten välityksessä rakenteen, jonka aukkoihin voi sitoutua vierasmolekyylejä.
Trimesiinihappoa esiintyy hieman kivihiilitervassa ja ligniitissä. Sitä myös muodostuu hapetettaessa näitä. Tyypillisin tapa yhdisteen valmistamiseen on mesityleenin hapetus kaliumpermanganaatin avulla. Trimesiinihappoa käytetään ristiinsitojana valmistettaessa kiinteitä rakettipolttoaineita. Siitä valmistetaan myös muovinpehmentiminä käytettäviä estereitä, polymeerejä ja kromatografiakolonnien stationäärifaaseja.
Tripolis (Thessalia)

| Tripolis> Τρίπολις.Sijainti |
| --- | --- |
 Tripolis
Koordinaatit:  39°36′55″N, 22°33′18″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Lárisa, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Pelasgiotis, Thessalia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tripolis (m.kreik. Τρίπολις, ”Kolme kaupunkia”, myös Tripolis Larisaia, Τρίπολις Λαρισαία) oli antiikin aikainen kaupunki Pelasgiotiin alueella Thessaliassa Kreikassa. Se sijaitsi Peneios-joen (nyk. Pineiós) tai sen nykyisin nimellä Asmáki tunnetun sivujoen varrella lähellä Larissan kaupunkia. Roomalaisen historioitsija Liviuksen mukaan Tripoliin asukkaat kutsuivat kaupunkiaan myös nimellä Skaia (Scaea).
David Trezeguet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: David Sergio Trezeguet
Syntymäaika: 15. lokakuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Rouen, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 190 senttimetriä
Lempinimi: Trezegol, David le Roi
Junioriseurat
1991–1993:  Platense
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1993–1995 1995–2000 2000–2010 2010–2011 2011 2012–2014 2014 |  Platense  Monaco  Juventus  Hércules  Banias  River Plate  Pune City | 5 (0) 93 (52) 245 (138) 31 (12) 3 (0) 11 (8) 9 (2) |
Maajoukkue
| 1998–2008 |  Ranska | 71 (34) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 3. toukokuuta 2011.
David Sergio Trezeguet (s. 15. lokakuuta 1977 Rouen, Ranska) on ranskalais-argentiinalainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään italialaisseura Juventusta. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Tausta

Trezeguet’n argentiinalainen isä Jorge Trezeguet oli myös jalkapalloilija. Trezeguet’n syntymän aikaan isä pelasi Ranskassa, joten poikakin syntyi siellä. Perhe kuitenkin muutti takaisin Argentiinaan, jossa Trezeguet vietti nuoruutensa.
Seurajoukkueura

Trezeguet’n ensimmäinen seura oli argentiinalainen Platense. Hän siirtyi synnyinmaansa Ranskan liigaan vuonna 1995, Monacon riveihin, jossa hänen tiensä kohtasi muun muassa Thierry Henryn kanssa. Trezeguet voitti Monacossa Division 1:n mestaruuden kausina 1996–1997 ja 1999–2000.
Vuonna 2000 Trezeguet siirtyi italialaiseen Juventukseen, jota hän edusti kymmenen kauden ajan. Hän saavutti seurassa Serie A:n mestaruuden kausina 2001–2002 ja 2002–2003. Jälkimmäisellä kaudella Juventus ylsi myös Mestarien liigan loppuotteluun, jossa se hävisi Milanille rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Trezeguet oli rangaistuspotkukilpailussa yksi kolmesta Juventuksen epäonnistujasta. Kaudella 2001–2002 hän jakoi 24 maalillaan Serie A:n maalikuninkuuden Dario Hübnerin kanssa. Juventus voitti Serie A:n mestaruuden myös kausina 2004–2006 ja 2005–2006, mutta mestaruudet mitätöitiin ja seura pudotettiin Serie B:hen niin sanotun Calciopoli-skandaalin tultua ilmi vuonna 2006. Monista muista tähtipelaajista poiketen hän jäi seuraan ja oli nostamassa sitä takaisin Serie A:han kaudella 2006–2007. Kaikki viralliset kilpailut mukaan lukien hän teki Juventukselle 171 maalia.
Juventus ja Trezeguet purkivat sopimuksena elokuussa 2010. Trezeguet siirtyi espanjalaiseen Hérculesiin, jonka kotikaupungista Alicantesta hänen vaimonsa on lähtöisin.
Trezeguet'n peliuran viimeinen seura oli Intian korkeimmalla sarjatasolla pelaava Pune City.