stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harry Potter ja liekehtivä pikari

| Harry Potter ja liekehtivä pikari> Harry Potter and the Goblet of Fire |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. K. Rowling
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia, lasten- ja nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2000
Suomennos
Suomentaja:  Jaana Kapari-Jatta
Kansitaiteilija:  Mika Launis
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  14.2.2001
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  768
ISBN:  951-31-2038-4
Sarja: Harry Potter
Edeltävä:  Harry Potter ja Azkabanin vanki
Seuraava:  Harry Potter ja Feeniksin kilta
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Harry Potter ja liekehtivä pikari (engl. Harry Potter and the Goblet of Fire) on brittiläisen kirjailijan J. K. Rowlingin kirjoittaman Harry Potter -kirjasarjan neljäs osa.  Englanninkielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2000 ja suomennos vuonna 2001. Romaanista tehty elokuvasovitus sai ensi-iltansa Suomessa 18. marraskuuta 2005.
Juoni > Huispauksen maailmanmestaruuskisat

Neljännen kirjan tapahtumat alkavat siitä, kun Frank Bryce, Valedrojen kartanonhoitaja, näkee valoa talon ikkunassa. Hän lähtee tutkimaan sitä ja kuulee Voldemortin ja Matohännän suunnittelevan Harry Potterin murhaa. Kaksikko huomaa Frank Brycen ja tappaa tämän. Samalla Harry herää arpensa poltteluun nähtyään Brycen murhan unessaan.
Pian tämän jälkeen Harry lähtee katsomaan huispauksen maailmanmestaruusottelua. Hänen seurassaan on Weasleyn isä lapsineen, Hermione Granger sekä Cedric Diggory ja hänen isänsä Amos Diggory.
Weasleyn kaksoset lyövät omaleimaisen vedon ottelusta Ludo Bagmanin kanssa Irlannin voiton puolesta, mutta kuitenkin he uskovat Bulgarian Viktor Krumin nappaavan kultasiepin. Heille luvataan hyvät kertoimet, mutta Bagman maksaa voittonsa katoavalla metsinkäiskullalla, ja vielä kieltäytyy palauttamasta edes alkuperäisiä vetorahoja eli kaksosten kaikkia säästöjä.
Varsinaisen ottelun jo päätyttyä Voldemortin kannattajat, kuolonsyöjät, marssivat pimeydestä leiriin ja aiheuttavat paniikkia. Harry, Ron ja Hermione pakenevat metsikköön, jossa he näkevät Voldemortin merkin, Pimeän piirron, leimahtavan taivaalle. Taikaministeriön velhot ryntäävät kolmikon luokse ja syyttävät heitä piirron loihtimisesta. Yllättäen Bartemius Kyyryn kotitonttu Winky löytyy Harryn varastettu taikasauva hallussaan. Raivostuneena Bartemius Kyyry epäilee Winkyn loihtineen pimeän piirron taivaalle ja erottaa kotitonttunsa.
Juoni > Yhteenotto hautausmaalla

Viimeisen koetuksen aikana Cedric ja Harry suunnistavat samanaikaisesti läpi labyrintin esteiden. Koska he auttoivat toisiaan koetuksen aikana, he tarttuvat kiinni kolmivelhopokaalin kahvoihin samanaikaisesti.
He eivät tiedä pokaalin olevan porttiavain, joka kuljettaa heidät vanhalle hautausmaalle pikku Hirttivaaraan. Heitä vastassa on Matohäntä, joka pitää kainalossaan Lordi Voldemortia, joka käskee Matohäntää ”tappamaan turhan”.
Voldemort käskee Matohäntää tappamaan Cedricin Avada Kedavra -kirouksella ja sitoo Harryn hautakiveen. Hän käyttää omaa lihaansa, Harryn verta ja Voldemortin kuolleen isän luuta nostaakseen isäntänsä taas täysiin voimiinsa. Voldemortissa on nyt Harryn verta, eikä poikaa suojaava taika enää vaikuta häneen.
Voldemort paljastaa, että hänen palvelijansa Tylypahkassa varmisti, että Harry voittaisi turnajaiset ja päätyisi hautausmaalle hänen kynsiisä.
Kutsuttuaan kuolonsyöjät luokseen Voldemort haastaa Harryn kaksintaisteluun. Voldemort ei kuitenkaan tiedä, että hänen ja Harryn sauvoissa on sama ydin, feenikslintu Fawkesin sulka. Kun sauvojen taiat yhtyvät, se saa Voldemortin tappamat ihmiset purkautumaan tämän sauvasta. Cedric Diggory, Bertha Jorkins, James ja Lily Potter ja Frank Bryce ilmestyvät Harrylle. Tämä saa Voldemortin keskittymisen häiriintymään ja sillä aikaa Harry juoksee kohti Cedricin ruumista ja tarraa kiinni pokaalista, joka lähtee viemään heitä takaisin Tylypahkaan.
Juoni > Jälkipeli

Harry palaa kouluun ja Vauhkomieli lähtee viemään tätä toimistoonsa välittömästi. Harryn kerrottua tapahtuneesta Vauhkomieli paljastaa auttaneensa Harryn läpi turnajaisten koitosten ja sanoo loihtineensa esteet pois Harryn tieltä labyrintissa. Hän sanoo tehneensä sen, jotta Harry menisi hautausmaalle ja Voldemort palaisi voimiinsa. Selitysten jälkeen Vauhkomieli yrittää hyökätä Harryn kimppuun, mutta Dumbledore, Kalkaros ja McGarmiwa saapuvat estämään tämän. Dumbledore selittää nähneensä, kun Vauhkomieli talutti Harryn pois turnausalueelta ja tajusi silloin, että jokin oli vinossa. Siksi hän seurasi heitä. Vauhkomielelle annetaan totuusseerumia ja hän paljastuu huijariksi. Oikeaa Vauhkomieltä oli pidetty vankina taika-arkussa ja monijuomaliemellä itsensä Vauhkomieleksi muuttanut huijari paljastuu Bartemius Kyyry nuoremmaksi, joka paljastaa tappaneensa isänsä, muuttaneen ruumiin luuksi jonka kätki Hagridin kurpitsamaahan, ja laittaneensa Harryn nimen pikariin, jotta tämän illan tapahtumat olisivat käyneet toteen. Taikaministeri Cornelius Toffee saapuu Tylypahkaan ankeuttajien kanssa ja Dumbledore yrittää selittää Voldemortin palanneen.
Ennen kuin Bartemius Kyyry nuorempi ehtii tunnustaa uudelleen, ankeuttaja suutelee tätä ja Barty nuorempi menettää sielunsa.
Dumbledore kokoaa nopeasti Feeniksin killan uudelleen ja ilmoittaa vastoin taikaministeriön määräyksiä, että Cedricin murhasi Voldemort. Hän sanoo, että jos hän ei olisi kertonut totuutta, se olisi ”loukannut hänen muistoaan.”
Harry saa tuhat kaljuunaa voittona, mutta tarjoaa niitä Cedricin vanhemmille, jotka eivät kuitenkaan huoli niitä. Harry luovuttaa voittonsa Weasleyn kaksosille pilapuodin pääomaksi. Kyseessä on nimellisesti laina. Harry käskee kaksosia ostamaan Ronille uuden ja tyylikkään juhlakaavun.
Aiheesta muualla

Kirja:Harry Potter
Kirjat ovat artikkelikokoelmia, jotka voidaan tulostaa tai ostaa painettuna kirjana.
Mars One

Mars One oli alankomaalaisen yrittäjän, Bas Lansdorpin alulle panema hanke asuttaa Mars. Marsiin lähetetyt astronautit olisivat asuneet siellä elämänsä loppuun asti. Ensimmäisen rahtilennon Marsiin oli määrä tapahtua vuonna 2024, ja ensimmäisen miehitetyn lennon 2031. Projekti ajautui konkurssiin helmikuussa 2019.
Projektia tuki muun muassa fysiikasta Nobel-palkittu Gerardus 't Hooft. Hanke oli tarkoitus rahoittaa sponsoreilla, lahjoituksilla sekä järjestämällä sen ympärille tositelevisio-ohjelma. Mars One arvioi, että ensimmäisten neljän ihmisen lähettäminen Marsiin olisi maksanut noin kuusi miljardia Yhdysvaltain dollaria. Ensimmäisen astronauttijoukon jälkeen neljän astronautin joukon lähettäminen olisi vaatinut enää neljä miljardia dollaria.
Mars Onesta tuli voittoa tavoittelematon järjestö (stichting Alankomaiden laissa) lokakuun 2012 alussa.
Hanke lähti markkinoinnista huolimatta liikkeelle hyvin hitaasti, ja suunnitelmia jouduttiin lykkäämään useaan kertaan. Alkuperäisen ja viimeisimmäksi jääneen aikataulun vuosiluvuilla olikin eroa lähes kymmenen vuotta. Hankkeella oli paljon epäilijöitä ja viivästysten myötä sen onnistumista pidettiin epätodennäköisenä, joka arvio sitten osoittautui oikeaksi, kun hanke ajautui konkurssiin helmikuussa 2019.
Astronautit > Vaatimukset olivat

Henkilön on oltava täysin terve kaikista sairauksista
Ei riippuvuutta huumeisiin, alkoholiin tai tupakkaan
Normaali liikerata ja toimivuus kaikissa nivelissä
Näöntarkkuus kummassakin silmässä 100 % (20/20) (silmälasien ja piilolinssien käyttö sallittu)
Ei mielenterveydellisiä ongelmia
Hyvä peruskunto ikään ja sukupuoleen suhteutettuna
Verenpaine levossa alle 140/90
Pituus 157–190 cm
Astronautit > Koulutuksen piti olla

Lennolle valituille järjestetään kolmentoista vuoden koulutus, johon sisältyy lääketieteen ja insinööritaitojen opiskelua. Heidät koulutetaan viljelemään oma ruokansa, sillä ruokatoimitukset Maasta Marsiin tulisivat liian kalliiksi. Koulutus alkaa valittujen astronauttikokelaiden osalta vuonna 2017 ja jatkuu aina vuoteen 2031, jolloin ensimmäinen miehitetty lento laukaistaan.
Lennot Marsiin

Suunnitelmana oli lähettää Marsiin laskeutumisluotaimen sisältävä demonstraatiolento, jolla olisi testatattu hankkeessa tarvittavia teknologioita, vuonna 2022. Marsin kiertoradalle oli tarkoitus lähettää tietoliikennesatelliitti vuonna 2024. Pintamönkijä oli tarkoitus lähettää vuonna 2026 etsimään sopivaa sijaintia siirtokunnalle, josta olisi alkanut astronauttien tulevaisuus uudella planeetalla. Samalla lennolla olisi kiertoradalle viety toinenkin satelliitti mahdollisimman kattavien ja varmojen yhteyksien aikaansaamiseksi siirtokuntaan. Vuonna 2029 oli tarkoitus lähettää asuinyksiköitä, elossapitojärjestelmiä, mönkijöitä ja lisävarusteita kuudella erillisellä lennolla. Mönkijöiden oli tarkoitus valmistella siirtokunnan ihmisten saapumista  vuoteen 2030 mennessä. Lopulta vuonna 2031 Marsiin olisi lähetetty neljä ihmistä. Ja jatkossa neljä uutta astronauttia oli tarkoitus lähettää Marsiin kahden vuoden välein. Noin 210 päivää kestävällä Mars-lennolla neljän hengen miehistöllä olisi ollut vain 20 m3 elintilaa miehistönjäsentä kohti.
Elämä Marsissa

Ensimmäiset neljä astronauttia olisivat asuneet Marsissa 1 000 m3 tukikohdassa, joka vastaa 250 m3 omaa tilaa astronauttia kohti.
Aiheesta muualla

Mars One -projektin viralliset nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Heino, Jenna: Tarjolla menolippu punaiselle planeetalle Iltalehti. 18.3.2013
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Georg Friedrich Händel

| Georg Friedrich Händel |
| --- | --- |
 Balthasar Dennerin maalaus Händelistä 1720-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1685 Halle, Brandenburg-Preussi
Kuollut: 14. huhtikuuta 1759 (74 vuotta) Lontoo, Englanti, Ison-Britannian kuningaskunta
Muusikko
Tyylilajit:  barokki
Soittimet:  urut, cembalo ja oboe 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
gfhandel.org
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Georg Friedrich Händel ([ˈhɛndl̩], Britanniassa George Frideric Handel, [ˈhændəl]; 23. helmikuuta 1685 Halle, Brandenburg-Preussi – 14. huhtikuuta 1759 Lontoo, Englanti, Ison-Britannian kuningaskunta) oli saksalaissyntyinen säveltäjä. Häntä on usein pidetty Johann Sebastian Bachin jälkeen merkittävimpänä 1700-luvun barokkisäveltäjänä. Händel loi uransa pääosin Englannissa, jossa hän toimi 1714 alkaen hovisäveltäjänä. Hänet tunnetaan parhaiten vokaaliteoksistaan, erityisesti oratorioistaan sekä oopperoistaan.lähde?
Elämä > Nuoruus

Händel syntyi Hallen kaupungissa Saksan itäosassa. Händelin toinen etunimi on kastetodistuksessa muodossa Friederich, mutta Friedrich on vakiintuneempi muoto. Jo seitsemänvuotiaana hän hallitsi cembalon ja urut ja alkoi säveltää ensimmäisen kerran yhdeksänvuotiaana. Ensimmäiset musiikkitunnit hän sai Friedrich Wilhelm Zachaulta, joka vaikutti suuresti Händelin myöhempään tyyliin. Isänsä toiveesta hän alkoi opiskella lakia Hallen yliopistossa vuonna 1702 mutta keskeytti opinnot jo seuraavana vuonna siirtyäkseen viulunsoittajaksi Hampurin oopperaan. Siellä hän sävelsi muun muassa ensimmäiset oopperansa Almiran ja Neron.lähde?
Vaikka Georg Friedrich Händel ja hänen ikätoverinsa Johann Sebastian Bach olivat kotoisin lähekkäisistä saksalaisista kaupungeista (Halle ja Eisenach) ja vaikka he toimivat aktiivisesti samoina vuosina, säveltäjät eivät tiettävästi koskaan henkilökohtaisesti tavanneet.
Vuosiksi 1707–1709 Händel matkusti opiskelemaan Italiaan, missä hän sävelsi italialaistyyppisiä oopperoita (muun muassa Rodrigo vuonna 1707 ja Agrippina vuonna 1709), kantaatteja ja oratorioita (La Resurrezione vuonna 1709 ja Il Trionfo del Tempo vuonna 1710), joiden ansiosta hän sai suosiota muuallakin Euroopassa. Italiassa Händel tutustui muiden muassa Arcangelo Corelliin sekä Alessandro ja Domenico Scarlattiin. Vuonna 1710 Händelistä tuli Hannoverin vaaliruhtinaan hovin kapellimestari. Samana vuonna hän vieraili Lontoossa, jossa hänen oopperansa Rinaldo sai hyvän vastaanoton.
Elämä > Muutto Lontooseen

Vuonna 1712 Händel muutti pysyvästi Lontooseen, jossa hän sai kuningatar Annalta 200 punnan vuotuisen palkan. Seuraavana vuonna hän sävelsi muun muassa kuningattaren syntymäpäivän kunniaksi oopperakonsertin Ode for the Birthday of Queen Anne ja Utrechtin rauhan kunniaksi luultavasti hovin toimeksiannosta kantaatin Utrecht Te Deum. Vuonna 1714 Händelistä tuli Englannin hovisäveltäjälähde? ja vuonna 1727 maan kansalainen. Saksan-vierailunsa aikana 1716 Händel sävelsi oratorion Heinrich Brockesin tekstiin. Vuonna 1723 hän muutti osoitteeseen 25 Brook Street, jossa asui lopun ikänsä.lähde?
Kaudelta 1717–1720 ovat peräisin 12 Chandos-anthemia sekä cembalosarjat ja konsertot opus 3. Vuonna 1719 Händelistä tuli oopperayhdistyksen Royal Academy of Musicin johtaja ja säveltäjä. Tältä ajalta ovat peräisin lukuisat oopperat, kuten Radamisto, Floridante, Ottone, Giulio Cesare, Rodelinda, Alessandro ja Admeto. Yhdistys meni vararikkoon 1728, tosin Händel jatkoi uuden yhdistyksen (New tai Second Academy of Music) toimintaa vuoteen 1733. Samana vuonna hän perusti uuden yrityksen ja sävelsi seuraavina vuosina muun muassa oopperat Poro, Ezio, Orlando, Ariodante, Alcina, Atalanta ja Berenice. Myös se meni konkurssiin vuonna 1737, ja saatuaan samana vuonna halvauskohtauksen säveltäjä lähti Aacheniin. Händelin palattua Lontooseen italialaistyyppiset oopperat olivat menneet pois muodista, ja hänen viimeisiksi oopperoikseen jäivät Faramondo, Serse, Imeneo ja Deidamia.lähde?
Elämä > Viimeiset vuodet

Tietoisena oratorioidensa saamasta suosiosta Händel keskittyi nyt niiden säveltämiseen: niin sanotut Englantilaiset oratoriot eli Saul, Israel Egyptissä, Messias (Messiah, 1741), Samson, Semele, Joseph, Judas Maccabeus, Joshua, Salomo (Solomon, 1749) ja Jephta olivat oikeastaan oopperoita ilman näyttämötapahtumia, aiheiltaan hengellisiä, antiikin mytologiasta ammentavaa Semeleä lukuun ottamatta. Vuonna 1749 esitettiin Ilotulitusmusiikki (Music for the Royal Fireworks), jonka hän oli säveltänyt Aachenin rauhan kunniaksi. Sen ensiesitys oli katastrofi siinä mielessä, että konsertin aikana ilotulitteet sytyttivät tulipalon. Vuonna 1751 Händelin näkö alkoi heiketä, ja lopulta hän sokeutui vuonna 1753 täysin. Silti hän jatkoi yhä kapellimestarina ja sävelsi ja tarkisti teoksiaan J. C. Smithin avustuksella. Händel kuoli vuonna 1759 Lontoossa, jonne hänet myös haudattiin Englannin kuninkaiden kruunajaiskirkkoon Westminster Abbeyiin.
Musiikki

Händelin teokset mukailivat aikansa barokkityyliä, mutta olivat samalla persoonallisia. Tunnetuin hän on vokaaliteosten, lähinnä oopperoiden ja oratorioiden säveltäjänä, mutta myös monet hänen konserttonsa ovat saaneet suosiota viime aikoina. Säveltäjän kuoleman jälkeen vain oratorioiden suosio säilyi, ja oopperat vaipuivat unohdukseen osin jo säveltäjän elinaikana, mutta tulivat uudelleen yleisen kiinnostuksen kohteeksi 1960-luvulta lähtien. Seuraavien sukupolvien säveltäjistä esimerkiksi Joseph Haydn sekä Ludwig van Beethoven pitivät Händeliä suurimpana esikuvanaan, ja Wolfgang Amadeus Mozart teki Messias-oratoriosta uuden sovituksen saksan kielelle.lähde?
Händel kehitti barokin italialaistyyppisen opera serian huippuunsa. Oopperat, joita hän ehti säveltää noin 50, perustuivat perinteen mukaisesti yleensä antiikin mytologisiin aiheisiin, ja ne olivat myös italiankielisiä, vaikka suurin osa niistä esitettiinkin Englannissa. Händelin oopperat olivat pitkään unohduksissa mutta ne on löydetty 1900-luvulla uudelleen, ja ne kuuluvat nyt arvostetuimpien oopperoiden joukkoon. Tunnetuin oopperoista on mahdollisesti Julius Caesar, joka käsittelee Julius Caesarin ja Kleopatran suhdetta.lähde?
Händel sävelsi 23 oratoriota. Niistä kuuluisin on Messias-oratorio (1741), jota esitetään usein joulun ja pääsiäisen aikaan. Sitä pidetään yhtenä suurimmista kuoroteoksista, ja se on esitetyimpiä kuoroteoksia. Oratorioista toiseksi tunnetuin on Salomo (1749). Säveltäjän muita vokaaliteoksia ovat hengelliset kantaatit ja hymnit sekä maalliset kantaatit, aariat, duetot ja triot. Hieman oopperatyylin sävelletty Dixit Dominus (1707) on kenties Händelin tunnetuin hengellinen vokaalimusiikin teos oratorioiden jälkeen. Teos syntyi Italiassa aikana, jolloin auktoriteetit olivat kieltäneet oopperamusiikin teon.lähde?
Händel sävelsi myös runsaasti soitinmusiikkia, joista tunnetuimpia ovat Vesimusiikki (Water Music, 1717), Ilotulitusmusiikki (1749), concerto grossot opus 3 ja opus 6 sekä urkukonsertot. Hän sävelsi myös kamarimusiikkia, kuten triosonaatteja ja sonaatteja erilaisille soolosoittimille ja basso continuolle.lähde?
Händelin teosluettelot ja kokonaislaitokset

Saksalainen musiikintutkija ja Hallen musiikkiyliopiston professori Bernd Baselt julkaisi vuosina 1978–1986 kolmena niteenä Händelin teosluettelon (Händel-Werke-Verzeichnis, lyhenne HWV). Luettelo on Händelin tuotannon temaattinen luettelo. Händel-Werke-Verzeichnis ei ole kronologinen, toisin sanoen HWV 1 ei ole Händelin ensimmäinen eikä HWV 612 Händelin viimeinen teos, vaan luettelointi on jaettu eri alueisiin. Toisaalta Händelin tuotannossa on numeroimattomia, virheellisesti attribuoituja ja muunnelmina pidettyjä teoksia, jotka luettelomerkinnöissä on täydennetty lisämerkinnöin, esimerkiksi HWV 251 ad.lähde?
Englantilainen urkuri ja säveltäjä Samuel Arnold (1740–1802) oli aikaisemmin vuosina 1787–1797 koonnut Händelin tuotantoa, kunnes Saksan Händel-seura julkaisi kattavamman Händel-Gesellschaft-edition vuosina 1858–1902 (G. F. Händel’s Werke, tunnetaan lyhenteellä HG). Händel-Gesellschaft-laitos sisälsi kuitenkin puutteita, ja Julius Rietz (1812–1877) ja Max Seiffert tekivät siihen useita korjauksia. Georg-Friedrich-Händel-Gesellschaftin vuodesta 1955 julkaisema laaja, autenttisuuteen pyrkivä Hallische Händel-Ausgabe pyrkii korjaamaan ja täydentämään aiemman kokonaislaitoksen puutteet.
Sävellyksiä

, MIT Concert Choir, johtajana William C. Cutter, 2001
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Oratoriosta  (1748)
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Sävellyksiä > Orkesteriteoksia

Vesimusiikki, op. 3
6 konserttoa uruille, op. 4
7 triosonaattia, op. 5
12 concerto grossoa jousille ja haluttaessa puhaltimille, op. 6
Ilotulitusmusiikki
Sävellyksiä > Oopperoita

Vuosiluku viittaa oopperan ensiesitykseen.
Almira (1705)
Nero (1705)
Rodrigo (1707)
Agrippina (1709)
Rinaldo (1711)
Julius Caesar (1724)
Tamerlano (1724)
Rodelinda (1725)
Poro (1731)
Ezio (1732)
Orlando (1732)
Ariodante (1735)
Alcina (1735)
Atalante (1736)
Giustino (1737)
Serse (1738)
Imeneo (1740)
Deidamia (1741)
Sävellyksiä > Oratorioita

Händel sävelsi 23 oratoriota, joita ovat muun muassa:
Messias-oratorio (Messiah, 1741)
Salomo (Solomon, 1749)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georg Friedrich Händel Wikimedia Commonsissa
Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Georg Friedrich Händel. Teosten yhtenäistettyjen nimekkeiden ohjeluettelo. (PDF)
Georg Friedrich Händel International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Händelin partituureja. Mutopia Project.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Irlanti  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Händelin synnyintalo Hallessa.
Schuinshoogten taistelu

Schuinshoogten taistelu tai usein myös Ingogon taistelu käytiin 8. helmikuuta 1881 ensimmäisen buurisodan aikana buurien ja brittien välillä. Taistelu päättyi brittien tappioon.
Tausta

Transvaalia kohti edenneet kenraalimajuri George Pomeroy-Colleyn johtamat brittijoukot oli voitettu Laing’s Nekin taistelussa 28. tammikuuta 1881. Tappionsa jälkeen Pomeroy-Colley oli jäänyt odottamaan vahvistuksia läheiselle Mount Prospectin maatilalle.
Buurit alkoivat kiertää brittien selustaan 7. helmikuuta. Tarkoitus oli katkaista maantie, jonka kautta britit saivat täydennyksiä Newcastlestä. Buurit pystyivät liikkumaan varsin vapaasti myös ympäri brittien hallitsemaa Natalia. Pomeroy-Colley päätti seuraavana päivänä johtaa itse viittä komppaniaa tietä pitkin etelään saattaen brittiläistä postivaunua. Tarkoitus oli varmistaa reitin pysyminen avoimena, sekä pelotella alueella olevia buureja. Yhteensä brittejä oli noin 300 ja mukanaan heillä oli neljä tykkiä. Buureja lienee ollut taistelun aikana korkeintaan 350.
Taistelu

Muutamien kilometrien marssin jälkeen britit olivat Ingogo- ja Hartejokien yhtymäkohdalla kaakossa. Pomeroy-Colley jätti paikalle muutaman tykin ja sotilaita jatkaen itse edelleen eteenpäin. Jälleen muutaman kilometrin jälkeen havaittiin ratsain liikkuneita buurisotilaita. Britit tulittivat buureja muutaman kerran tykeillään näiden pelottelemiseksi tiehensä. Sen sijaan buurit ratsastivat lähemmäksi ja hevosilta hypättyään avasivat tulen brittejä vastaan. Samalla he alkoivat kiertää brittejä yrittäen saartaa heitä korkean kasvillisuuden suojassa liikkuen.
Pomerey-Cilley lähetti avunpyynnön Mount Prospectille ja noin kello 15.00 lähetettiin 1. reservikomppania paikalle, jolta odotettiin buurien hyökkäystä. Komppania menetti nopeasti miehiään buurien tarkka-ampujien tulessa. Pian 66:sta sotilaasta oli jäljellä vain 13. Buurit eivät kuitenkaan olleet tarpeeksi vahvoja vyöryttääkseen brittien asemia. Myöhemmin buurit saivat joitakin vahvistuksia, ja kello 17.00 alkoi vesisade. Taistelu muuttui sekavammaksi. Molemmat osapuolet yrittivät esimerkiksi käyttää väärin valkoisia lippuja toisen osapuolen hämäämikseksi. Molemmat osapuolet jättivät kuitenkin liput huomiotta.
Seuraukset

Brittien tarvikkeet, kuten ruoka ja ammukset alkoivat olla lopussa. Lopulta he päättivät vesisateen turvin vetäytyä kohti Mount Prospectia. Kahdeksan miestä kaatui heidän ylittäessään nyt tulvivaa Ingogojokea. Yhteensä brittien tappiot olivat 76 kaatunutta ja 67 haavoittunutta. Buurien tappiot jäivät kahdeksaan kaatuneeseen ja kuuteen haavoittuneeseen. Haavoittuneista kaksi kuoli myöhemmin vammoihinsa.
Vilppu

| Vilppu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  8. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  9. tammikuuta
Muunnelmia:  Vilpas, Vilppi, Vilppo
Vastineita eri kielissä:  Filip, Filippus, Philip, Philippe
Nimen alkuperä:  Filippos
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vilppu on suomalainen miehen etunimi.
Vilppu on lähtöisin kreikkalaisesta Filippos-nimestä, joka merkitsee 'hevosystävää', 'hevosten ihailijaa'.
Vilpun nimipäivä on 8. maaliskuuta. Nimi on ollut almanakassa vuodesta 1908, mutta on esiintynyt jo 1882–1883 Kansanvalistusseuran kalenterissa.
Vuoteen 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan yli 732 ihmistä on saanut nimekseen Vilppu.
Vilpun päivän juhla

Vilppulan kunnassa vietetään 8.3. Vilpun päivää. Kuntalaisille tarjotaan nimipäiväkahvit ja koko päivän on ohjelmaa pääkoululla tai urheilutalossa. Vuonna 2007 kutsuttiin kunnan syventyneen yhteistyön nimissä nimipäiväkahville myös mänttäläisiä.
Tunnettuja Vilppuja

Vilppu Alamäki (1900–1986), linja-autoliikennöitsijä
Vilppu Kaukonen, oik. Vilppu Koskimies (1868–1923), runoilija
Vilppu Kiljunen (s. 1960), oopperaohjaaja
Vilppu Nuortimo, aik. Filip Nordlund (1882–1939), kirkkoherra ja itsenäisyysaktivisti
Vilppu Piirola (s. 1946), tähtitieteilijä ja professori
Kuvitteellisia Vilppuja

Isoisä Vilppu, Pikku Lulu -sarjakuvan hahmo (Grandpa McFeeb)
Vilppu Robinson, Riemukas Robinsonin perhe -elokuvan hahmo (Wilbur Robinson)
Nimen muita merkityksiä

Vilppu, Raahen kaupunginosa
Musen diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 8 |  |
| ↙Livealbumit | 2 |  |
| ↙Kokoelmat | 1 |  |
| ↙EP:t | 3 |  |
| ↙Singlet | 42 |  |
| ↙Videot | 3 |  |
| ↙Musiikkivideot | 59 |  |
Viitteet
Tämä artikkeli käsittelee brittiläisen rockyhtye Musen diskografiaa. Muse on myynyt maailman laajuisesti yli 15 miljoonaa albumia.