stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fem van Empel
Saavutuksia > Gravel-pyöräily

Lähteet: CycleBase, First Cycling, Pro Cycling Stats
Ellös

| Ellös |
| --- | --- |

 Ellös
 Koordinaatit: 58°10′34″N, 11°28′39″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Bohuslän
Kunta:  Orust
Väkiluku (31.12.2023):  1 204
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ellös on taajama Orustin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Bohuslänin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 204 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Ellösissä sijaitsee Hallberg-Rassyn purjeveneveistämö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ellös Wikimedia Commonsissa
TomSka

TomSka vuonna 2016.
Thomas ”TomSka” Ridgewell (s. 27. kesäkuuta 1990) on brittiläinen tubettaja. Hän aloitti nettivideoiden tekemisen 11-vuotiaana ja eteni sittemmin yhdeksi Ison-Britannian menestyneimmistä tubettajista animaatio- ja toimintavideoillaan.
TomSka oli jo huhtikuuhun 2013 mennessä saanut 55-sekuntisella animaatiovideollaan Marmite is Terrible 8,5 miljoonaa katselukertaa. Tuolloin TomSka kertoi, ettei tehnyt sisältöä oman ikäisilleen ihmisille vaan pyrki tuottamaan sellaista sisältöä, joka olisi vedonnut häneen itseensä 12–16-vuotiaana. Hän saavutti suosiota erityisesti animaatiovideoiden sarjallaan asdfmovie, jossa hän käytti kevyeeseen estetiikkaan yhdistettyä mustaa huumoria. Helmikuussa 2019 TomSkan suosituimmaksi videoksi oli noussut 90 miljoonaa kertaa katsottu julkaisu, jonka hän teki yhteistyössä Schmoyohon (The Gregory Brothers) kanssa. Videolla kuullaan "The Muffin Song" -kappale, jonka Schmoyoho oli tehnyt asdfmovien suosituimpiin kuuluvasta hahmosta, itsetuhoisesta muffinssista. TomSka kertoi tekevänsä paljon vitsejä väkivallasta, kuolemasta sekä lisäksi esimerkiksi aseista ja myönsikin saaneensa nuorten seuraajiensa vanhemmilta vihaista palautetta.
Tubettaja Edd Gouldin kuoltua leukemiaan TomSka toimi tämän aloittamien Eddsworld-julkaisujen tuottajana vuoteen 2016. Gouldin kuoleman jälkeen TomSka kuitenkin kärsi masennuksesta ja muista psyykkisistä ongelmista. Tässä yhteydessä hänelle tuli välirikko aiemman parhaan ystävänsä ja yhteistyökumppaninsa Chris "Bing" Binghamin kanssa. TomSka on julkaissut kirjat Art Is Dead (2015) ja Sam Kills Christmas (2018). Jälkimmäinen käsittelee Joulupukkia inhoavaa lasta. Kirjan inspiraation lähteenä oli TomSkan oma lapsena saama jehovantodistajakasvatus, jossa joulunviettoa ei sallittu. TomSkan kaksossisko Amelia kuoli ennen syntymäänsä kaksosten äidin saatua vammoja auto-onnettomuudessa.
1729 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 1729 ← 1720 1721 1722 1723 1724 1725 1726 1727 1728 1729 → 
Kardinaaliluku:  tuhatseitsemänsataa­kaksikymmentäyhdeksän
Järjestysluku:  tuhannesseitsemässadas­kahdeskymmenesyhdeksäs
Tekijät:  1, 7, 13, 19, 91, 133, 247, 1729
Alkutekijät:   7\cdot 13\cdot 19
Roomalainen numero:  MDCCXXIX
Binääriluku:  11011000001
Oktaaliluku:  3301
Duodesimaaliluku:  1001
Heksadesimaaliluku:  6C1
Vigesimaaliluku:  469
Luku 1729 esitettynä kahden kuutioluvun summana.
1729 (tuhatseitsemänsataa­kaksikymmentäyhdeksän) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 1728 ja seuraa luku 1730.
Matematiikassa > Taksilukuna

Lukua 1729 kutsutaan Hardyn–Ramanujanin luvuksi G. H. Hardyn ja Srinivasa Ramanujanin mukaan. Se kuuluu taksilukuihin, koska se on pienin luku, joka voidaan ilmoittaa kahden positiivisen kuutioluvun summana kahdella eri tavalla:  1729=1^{3}+12^{3}=9^{3}+10^{3}.
Luku on tunnettu kaskusta, jonka mukaan G. H. Hardy tuli tapaamaan Srinivasa Ramanujania. Hardy kertoi tulleensa taksilla numero 1729 ja sanoi, että se oli varsin tylsä luku. Ramanujan osasi kuitenkin heti kertoa luvun erikoislaatuisuuden. Kaskua pidetään esimerkkinä Ramanujanin matemaattisesta päättelykyvystä.
Matematiikassa > Numeroiden summaan liittyen

Luvun 1729 numeroiden summa (19) kerrottuna samalla luvulla takaperin (91) on 1729 itse.
1729 on Harshad-luku, koska se on jaollinen numeroidensa summalla.
91 on pienin yhtä suurempi luku, joka voidaan ilmoittaa (vähintään) kahdella tavalla kahden (ei välttämättä positiivisen) kokonaisluvun kuutioiden summana:  91=4^{3}+3^{3}=6^{3}+(-5)^{3}.
Matematiikassa > Muissa yhteyksissä

1729 on kolmas Carmichaelin luku.
1729 on kolmas Zeiselin luku.
1729 on kaksitoistakulmioluku.
1729 on keskitetty kuutioluku, koska se voidaan ilmaista muodossa  n^{3}+(n+1)^{3}.
1729 on neliöluvun  33^{2} eli 1089 tekijöiden summa.
Muualla

1729 Beryl on pikkuplaneetta.
Aleksandr Akimov

| Aleksandr Fjodorovitš Akimov> Александр Фёдорович Акимов |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1953 Novosibirsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 11. toukokuuta 1986 (33 vuotta) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Venäjä
Insinööri
Aktiivisena:  1976–1986
Koulutus:  Moskovan sähkötekniikan instituutti
Aleksandr Fjodorovitš Akimov (ven. Александр Фёдорович Акимов, 6. toukokuuta 1953 – 11. toukokuuta 1986) oli neuvostoliittolainen insinööri, joka toimi Tšernobylin ydinvoimalan nelosreaktorin yövuoron esimiehenä onnettomuusyönä.
Elämä

Aleksandr Akimov syntyi 6. toukokuuta 1953 Novosibirskissä, Venäjän SFSR:ssä, Neuvostoliitossa.
Hän valmistui Moskovan sähkötekniikan instituutista lämpö- ja sähköprosessien suunnittelun ja automaation insinööriksi vuonna 1976.
Akimov aloitti työt Tšernobylin ydinvoimalassa syyskuussa 1979. Ensimmäisinä vuosina hän toimi turbiinisalin vuoropäällikkönä ja oli vastaavana insinöörinä turbiiniosalla. 10. heinäkuuta 1984 hänet nimitettiin ydinvoimalan neljännen reaktorin vuoropäälliköksi.
Tšernobylin onnettomuus

Yöllä 26. huhtikuuta 1986 Akimov oli nelosreaktorissa vuoropäällikkönä. Reaktorin tehoa oli laskettu päivän mittaan normaalista 3200 megawatin tehosta noin 1600 megawattiin. Akimov tunsi epäluuloa koetta kohtaan. Hän ei tarkalleen tiennyt, mitä edellinen vuoro oli tehnyt. Hän oli käyttöinsinööri, ilman ydinfyysikon koulutusta ja osaamista. Osin tästä syystä koetta oli määrätty valvomaan Anatoli Djatlov, joka toimi voimalan pääinsinöörinä.
Akimov tiesi, että grafiittihidasteisessa RBMK-tyyppisessä reaktorissa oli sellainen ominaispiirre, että sen tehon laskiessa tarpeeksi alas (noin 700 megawatin luokkaan) se muuttuu epävakaaksi. Tästä syystä hän kieltäytyi jatkamasta koetta reaktorin epävakaan tilan vuoksi, mutta Djatlov päätti toisin. Tehon pitkittynyt pienentäminen oli saattanut reaktorin "myrkytettyyn" tilaan, jolloin ksenon ei enää palanut normaalisti pois, vaan sitä kertyi ytimeen. Tämä johti lopulta reaktorin pysähtymiseen. Yhdessä Leonid Toptunovin kanssa Akimov ryhtyi nostamaan reaktorin tehoa nostamalla säätösauvoja, mikä johti lopulta reaktorin potentiaalisesti vaaralliseen tilaan operaattoreiden tietämättä.
Teho lähti jyrkkään ja hallitsemattomaan nousuun. Akimov painoi AZ-5-pikasulkupainiketta kellon ollessa 1.23.40. Reaktorin pysäyttävät säätösauvat alkoivat laskeutua reaktoriin 40 senttimetrin sekuntivauhdilla. Tuskastuttavan hitaasti, sillä reaktorin ytimeen olisi matkaa vielä seitsemän metriä. Säätösauvat syrjäyttivät veden ja jäljelle jäänyt vähäinen vesi höyrystyi välittömästi. Tämä kiihdytti reaktiota entisestään, jolloin reaktorin teho nousi valtavaksi ja se räjähti.
Akimov ryhmineen työskenteli aamuun asti yrittäen pumpata vettä paljastuneeseen reaktorin ytimeen. Akimov ja Toptunov altistuivat tappavalle määrälle säteilyä. Heidät kuljetettiin Moskovaan sairaalaan numero 6. Akimov totesi toistuvasti kuolemaansa saakka: ”Tein kaiken oikein. En ymmärrä miksi se tapahtui.” Akimov kuoli kaksi viikkoa onnettomuuden jälkeen akuuttiin säteilyoireyhtymään. Hän oli kuollessaan 33-vuotias.
Muistaminen

Ukrainan presidentti Viktor Juštšenko myönsi postuumisti Akimoville kolmannen luokan Za mužnist -mitalin (’rohkeudesta’) vuonna 2008.
Sam Troughton esittää Akimovia onnettomuudesta kertovassa Chernobyl-minisarjassa.
Pekka Luodeslampi
Aiheesta muualla

UncleSamPatriotin Youtube-kanava
Kataja Basket Club

Kataja Basket Club on Joensuun Katajan koripallojaosto, jonka miesten edustusjoukkue pelaa Korisliigassa ja kuuluu sarjan menestyneimpiin joukkueisiin kolmellatoista mitalillaan. Joukkue pelaa kotiottelunsa Joensuun Mehtimäellä sijaitsevalla Motonet Areenalla.
Historia

Koripalloliiton toimintaan seura lähti mukaan vuonna 1955. Kataja pelasi kotiottelunsa Joensuun urheilutalolla, joka valmistui vuonna 1961. Aluksi Kataja pelasi maakuntasarjassa, jossa menestyikin hyvin, päästen karsimaan suomensarjaan kahdesti. 1960-luvun alkupuolella Kataja pääsi lopulta suomensarjaan. Ensimmäistä kertaa mestaruussarjassa Iiro Kuivalaisen valmentama Kataja pelasi kaudella 1969–1970. Paljon yleisöä kotiotteluihinsa vetänyt seura vietti vuodet 1976–1980 pääsarjassa yhtäjaksoisesti. 1980-luvulla Kataja pelasi vielä yhden kauden SM-sarjassa ennen kuin toiminta jäi vuosiksi divisioonatasolle. 1990-luvun alussa alettiin panostaa kovasti sarjanousuun ja kaudella 2000–2001 se viimein toteutui.
SM-sarjassa 2000-luvulla

Sarjanousija Kataja aloitti kauden 2001–2002 hyvin ja jo heti ensimmäisellä kaudella joukkue ylsi Hongan voittamassa runkosarjassa jaetulle toiselle sijalle Lahden kanssa. Kauden aikana joukkueen parhaimmistoon kuului Andre Foreman, Sami Laaksonen, Clifton Jones ja Jukka Toijala. Sarjanousijan kausi päättyi kuitenkin välierissä Lahdelle. Kataja voitti kuitenkin pronssia. Seuraavalla kaudella Kataja voitti runkosarjan ja kohtasi lopulta finaalissa Hongan. Hongan Marcus Grant oli kuitenkin liian kova pideltävä pelaaja Katajalle ja korismestaruus karkasi Espooseen. Kaudella 2003–2004 Kataja jäi todella tasaisessa runkosarjassa seitsemänneksi. Toijalan lähtö näkyi hieman joukkueen otteissa ja hieman nuorentunut joensuulaisjoukkue putosi puolivälierissä. Kauden parhaimmistoon kuului kanadalainen Shawn Swords, jonka pelikäsitys ihastutti joensuulaisia. Kaudeksi 2004–2005 Kataja siirtyi pelaamaan kotiottelunsa Joensuu-areenaan. Juuri ja juuri pudotuspeleihin päässyt Kataja yllätti puolivälierissä murskaamalla Namika Lahden, mutta kauden mestarille LrNMKY:lle Timo Heinosen valmentama Kataja ei mahtanut mitään. Kaudella 2005–2006 Kataja voitti Korisliigan runkosarjan ja eteni aina SM-finaaliin saakka, jossa kuitenkin Lappeenrannan NMKY oli parempi. Seuraavalla kaudella 2006–2007 Kataja lähti sarjaan yhtenä ennakkosuosikeista ja voittikin runkosarjan, mutta taipui välierissä Namika Lahdelle. Kataja voitti lopulta pronssia.
Kaudella 2007–2008 Katajan valmentajana aloitti Antti Papinaho. Marraskuussa 2007 Kataja solmi ottelukohtaisen sopimuksen 40-vuotiaan sentterilegendan Pekka Markkasen kanssa. Papinaho vapautettiin palveluksista tammikuussa 2008 kesken kauden Katajan juututtua sarjan häntäpäähän. Hänet siirrettiin organisaatiossa muihin tehtäviin ja kakkosvalmentajana toiminut Antti Hurri luotsasi joukkuetta seuraavassa ottelussa yhdessä loukkaantuneena sivussa olleen kapteeni Sami Lehtorannan kanssa. Katajan uudeksi valmentajaksi nimettiin 4. tammikuuta viikkoa aikaisemmin KTP:sta potkut saanut Ray Ailus. Ailus jatkoi joukkueen päävalmentajana aina kauden 2008–2009 loppuun saakka, jonka jälkeen hän päätti jättää optiokauden sopimuksen käyttämättä. Uudeksi päävalmentajaksi nimitettiin Pekka Salminen.
Antti Papinaho nimitettiin keväällä 2008 seuran toiminnanjohtajaksi. Papinaho menehtyi auto-onnettomuudessa marraskuussa 2008.
Joensuun Kataja voitti lopulta keväällä 2015 Suomen mestaruuden kuuden hopeamitalin ja neljän pronssimitalin jälkeen. Korisliigan loppuottelusarja Loimaan Bisonsia vastaan ratkesi viidennessä ottelussa Joensuussa, kotiyleisön edessä 88–85.
SM-mitalit ja cup-voitot

Suomen cup 2002, 2010, 2011, 2023
SM-kulta 2015, 2017
SM-hopea 2003, 2006, 2009, 2011, 2012, 2014
SM-pronssi 2002, 2005, 2007, 2013, 2023
Maineikkaita pelaajia

Andre Foreman
Rion Brown
Daniel Mullings
Martti Kuisma
Sami Laaksonen
Jyri Lehtonen
Sami Lehtoranta
Pekka Markkanen
Jukka Toijala
Petri Virtanen
Teemu Rannikko
Eero Oksava
Henkilökohtaiset palkinnot

Korisliigan vuoden pelaaja
Jukka Toijala – 2002
Petri Virtanen – 2006
Sami Lehtoranta – 2007, 2012
Teemu Rannikko – 2015, 2016
Topias Palmi – 2019
Korisliigan paras kuudes pelaaja
Juho Nenonen – 2010
Petri Virtanen – 2013, 2015
Korisliigan vuoden valmentaja
Timo Heinonen – 2006
Pekka Salminen – 2015
Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja
Teemu Rannikko – 2015, 2017
Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus
Robert Arnold – 2015
Korisliigan vuoden puolustuspelaaja
Vesa Mäkäläinen – 2017
Korisliigan vuoden tulokas
Marius Van Andringa – 2015
Thomas Tumba – 2023
Aiheesta muualla

Katajan kotisivut
| n k Koripallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1939: Ylioppilaskoripalloilijat  1940: Eiran Kisa-Veikot  1941: Kadettikoulu  1942: Ei pelattu  1943: Ei pelattu  1944: Kiri-Veikot  1945: Kiri-Veikot  1946: Helsingin NMKY  1947: Helsingin NMKY  1948: Kiri-Veikot  1949: HOK-Veikot  1950: HOK-Veikot  1951: HOK-Veikot  1952: HOK-Veikot  1953: Pantterit  1954: Pantterit  1955: Pantterit  1956: Pantterit  1957: Pantterit  1958: Kotkan TP  1959: Pantterit  1960: Torpan Pojat  1961: Helsingin Kisa-Toverit  1962: Helsingin Kisa-Toverit  1962–63 Helsingin Kisa-Toverit  1963–64 Helsingin Kisa-Toverit  1964–65 Helsingin Kisa-Toverit  1965–66 Torpan Pojat  1966–67 Kotkan TP  1967–68 Tapion Honka  1968–69 Tapion Honka  1969–70 Tapion Honka  1970–71 Tapion Honka  1971–72 Tapion Honka  1972–73 Turun NMKY  1973–74 Playboys  1974–75 Turun NMKY  1975–76 Playboys  1976–77 Turun NMKY  1977–78 Torpan Pojat  1978–79 Playhonka  1979–80 Pantterit  1980–81 Torpan Pojat  1981–82 Turun NMKY  1982–83 Torpan Pojat  1983–84 Helsingin NMKY  1984–85 Helsingin NMKY  1985–86 Torpan Pojat  1986–87 Helsingin NMKY  1987–88 Kotkan TP  1988–89 Helsingin NMKY  1989–90 Uudenkaupungin Urheilijat  1990–91 Kotkan TP  1991–92 Helsingin NMKY  1992–93 Kotkan TP  1993–94 Kotkan TP  1994–95 Kouvot  1995–96 Torpan Pojat  1996–97 Torpan Pojat  1997–98 Torpan Pojat  1998–99 Kouvot  1999–00 Namika Lahti  2000–01 Espoon Honka  2001–02 Espoon Honka  2002–03 Espoon Honka  2003–04 Kouvot  2004–05 Lappeenrannan NMKY  2005–06 Lappeenrannan NMKY  2006–07 Espoon Honka  2007–08 Espoon Honka  2008–09 Namika Lahti  2009–10 Tampereen Pyrintö  2010–11 Tampereen Pyrintö  2011–12 Nilan Bisons  2012–13 Nilan Bisons  2013–14 Tampereen Pyrintö  2014–15 Joensuun Kataja  2015–16 Kouvot  2016–17 Joensuun Kataja  2017–18 Karhu Basket  2018–19 Karhu Basket  2019–20 Ei pelattu  2020–21 Salon Vilpas  2021–22 Karhu Basket  2022–23 Helsinki Seagulls  2023–24 BC Nokia 
| n k Korisliiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  BC Nokia  Bisons Loimaa  Helsinki Seagulls  Karhu Basket  Kataja Basket  Kobrat  Korihait  Kouvot  KTP-Basket  Tapiolan Honka  Salon Vilpas  Tampereen Pyrintö
Morgan Frost

| Morgan Frost |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1999 (ikä 25) Aurora, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Calgary Flames
Sarja:  NHL
Pelinumero:  16
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Philadelphia Flyers (NHL) Lehigh Valley Phantoms (AHL)
NHL-varaus:  27. varaus, 2017 Philadelphia Flyers
Morgan Frost (s. 14. toukokuuta 1999 Aurora, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Calgary Flamesissä. Frost on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, ja hän laukoo vasemmalta. Philadelphia Flyers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 27. pelaajana kesällä 2017.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Frost on nopea kahden suunnan hyökkääjä, joka kuuluu nopeimpiin luistelijoihin millä sarjatasolla tahansa. Frostilla on myös hyvät pelintekotaidot. Frostin tulisi kuitenkin lisätä fyysistä voimaa, eikä hänen kokonsa ole paras mahdollinen NHL-tasolle.
Ura > Seuraura > Junioriura

Frost voitti kauden 2014–2015 päätteeksi Barrie Coltsin junioreissa OHL Gold Cupin pronssia. Sault Ste. Marie Greyhounds varasi hänet 81. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2015. Frost siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Hänen ensimmäinen OHL-kautensa toi runkosarjassa 27 tehopistettä. Kaudella 2016–2017 Frost oli Greyhoundsin neljänneksi paras pistemies tehoilla 20+42=62. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Frost jatkoi kaudella 2017–2018 Sault Ste. Marie Greyhoundsin OHL-joukkueessa. Hän jakoi tehoilla 42+70=112 koko liigan syöttöpörssin voiton Sarnia Stingin Jordan Kyroun kanssa ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain Windsor Spitfiresia ja Barrie Coltsia edustanut Aaron Luchuk. Frost oli myös Greyhoundsin paras maalintekijä Boris Katchoukin kanssa. Hän voitti myös koko OHL:n tehotilaston lukemalla +70. Frost valittiin 17. joulukuuta 2017 liigan viikon pelaajaksi. Hän eteni Greyhoundsin aina J. Ross Robertson Cup -finaaleihin saakka, mutta OHL:n mestaruuden vei lopulta kuitenkin Hamilton Bulldogs otteluvoitoin 4–2. Frost valittiin kauden päätteeksi liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Myös kauden 2018–2019 Frost aloitti Sault Ste. Marie Greyhoundsin OHL-joukkueessa. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Hän ylsi toisen kerran peräkkäin yli 100 pisteeseen tehtyään 37 maalia ja 71 syöttöpistettä 57 ottelussa. Kaikkiaan hän pelasi Greyhoundsissa 257 ottelua ja teki niissä 106 maalia ja 204 syöttöpistettä.
Ura > Seuraura > NHL-ura

Philadelphia Flyers varasi Frostin ensimmäisellä kierroksella 27. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän teki jo saman vuoden elokuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen.
Frost aloitti kauden 2019–2020 Flyersin AHL-yhteistyöseura Lehigh Valley Phantomsissa. Hänet nostettiin NHL:ään 18. marraskuuta 2019 pelaamaan Travis Konecnyn ja Claude Giroux'n ketjun keskelle. Hän teki NHL-debyyttinsä seuraavana päivänä ja teki myös ensimmäisen maalinsa 5–2-tappioon päättyneessä ottelussa Florida Panthersia vastaan. Frost ajautui kuitenkin 16 ottelun maalittomaan putkeen ja 29. joulukuuta hänet pudotettiin takaisin AHL:ään. Frost pelasi Phantomsissa yhteensä 41 ottelua ja teki niissä 13 maalia ja 29 tehopistettä. Kauden 2020–2021 toisessa ottelussaan Frost loukkasi olkapäänsä Buffalo Sabresin Jake McCaben taklattua häntä. Vamma vaati leikkaushoitoa ja päätti hänen kautensa.
Ennen kautta 2021–2022 Frost keskittyi loukkaantumisestaan toipumiseen ja toivoi paikkaa Flyersin kokoonpanosta. Hänet kuitenkin lähetettiin AHL:ään, jossa pelasi alkukaudella 16 ottelua tehden 15 tehopistettä kunnes sai paikan NHL:stä 24. marraskuuta 2021. Frost teki Flyersissa viisi maalia ja 16 tehopistettä 55 ottelussa. Kaudella 2022–2023 Frost vakiinnutti paikkansa Flyersin kokoonpanosta ja pelasi yhtä vaille kaikki runkosarjaottelut eli 81 ottelua tehden niissä 19 maalia ja 46 tehopistettä. Kauden päätteeksi Frost teki Flyersin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,2 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen, jonka vuosittainen arvo oli 2,1 miljoonaa dollaria. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 71 ottelua ja teki 13 maalia ja 41 tehopistettä.
Tammikuussa 2025 Flyers kauppasi Frostin ja Joel Farabeen Calgary Flamesiin vaihdossa Andrei Kuzmenkoon, Jakob Pelletieriin ja kahteen varausvuoroon.
Ura > Maajoukkueura

Frost pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän oli tehoilla 4+4=8 Kanadan paras pistemies sekä jakoi joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Cody Glassin ja Barrett Haytonin kanssa. Frost jakoi myös Kanadan sisäisen tehotilaston voiton Haytonin kanssa lukemalla +8. Turnauksen avausottelussa Tanskaa vastaan hän onnistui tekemään kypärätempun. Frost keräsi Kanadan 14–0-murskavoittoon päättyneessä ottelussa myös kaksi syöttöpistettä eli kaikkiaan tehot 3+2=5. Hänet valittiin joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
142 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 142 ← 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 → 
Kardinaaliluku:  sataneljäkymmentä­kaksi
Järjestysluku:  sadasneljäskymmenes­toinen
Tekijät:  1, 2, 71, 142
Alkutekijät:   2\cdot 71
Roomalainen numero:  CXLII
Binääriluku:  10001110
Oktaaliluku:  216
Duodesimaaliluku:  BA
Heksadesimaaliluku:  8E
Vigesimaaliluku:  72
142 (sataneljäkymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 141 ja seuraa luku 143.
Matematiikassa

142 on puolialkuluku ja siten myös yhdistetty luku.
142 on vajaa luku.
142 on palindromi kolmijärjestelmässä (120213) ja seitsenjärjestelmässä (2627).
142. alkuluku (821) on kahden potenssi takaperin.
142 kuuluu Erdősin—Woodsin lukuihin.
142 on kokonaislukujen 1–37 tekijöiden määrien summa.
142 voidaan muodostaa neljän positiivisen kuutioluvun summana:  1^{3}+2^{3}+2^{3}+5^{3}.
Luvun 142 neliössä ei ole samaa numeroa kahdesti:  142^{2}=20\ 164.
Luvun 142 neliön numeroiden summa on alkuluku:  2+0+1+6+4=13.
Luvun 142 kuution numeroiden summa on alkuluku:  142^{3}=2\ 863\ 288 ja  2+8+6+3+2+8+8=37.
Luonnontieteissä

Cerium-142 on ceriumin puoliintumisajaltaan pisin isotooppi.
Neodyymi-142 on neodyymin vakaa ja luonnossa yleisin isotooppi.
142 Polana on pikkuplaneetta.
HD 142 on tähti.
Muissa yhteyksissä

Alkuperäinen seututie 142 kulki Järvenpään ja Hyvinkään välillä.
AGM-142 on ohjus.
Thierry Casasnovas

Thierry Casasnovas vuonna 2018.
Thierry Casasnovas (s. 1974) on ranskalainen tubettaja. Hän kannattaa elävästä ravinnosta koostuvaa ruokavaliota ja luontaishoitoja. Hän on omaksunut ajatteluunsa vaikutteita Guy-Claude Burgerilta, joka tunnetaan kiistellyistä väitteistä elävän ravinnon parantavista vaikutuksista.
Casasnovasilla on leipurin koulutus. Hän sai Youtube-kanavalleen jopa 596 000 seuraajaa. Casasnovasista tuli keskeinen vaikuttaja ”ei-konventionaalisen lääketieteen” piireissä. Hän on kannattanut ruokavalioon perustuvia hoitoja myös vaikeiden sairauksien kohdalla. Casasnovas kannattaa hedelmämehujen hyödyntämistä syövän hoidossa ja pitää kemoterapian vaikutuksia vain vahingoittavina. Hän on kertonut suunnanneensa tiedotuksensa henkilöille, jotka haluavat omaksua luonnonmukaisemman lähestymistavan terveysasioihin. Casasnovas pitää AIDS:ia huijauksena ja tekaistuna ongelmana, jolla oikeutetaan tarpeettomat elinikäiset hoidot.
Casasnovasia käsiteltiin maaliskuussa 2021 France 5:lla dokumentissa La fabrique du mensonge, fake news sur ordonnance. Siinä kerrottiin hänen suosiostaan osana laajempaa ilmiötä, jossa salaliittoteoreettisiksi väitetyt ajatukset olivat yleistyneet koronapandemian alettua. Dokumentissa väitettiin terveysaiheisten valeuutisten olleen verkon yleisimpiä valeuutisia. 10. maaliskuuta 2023 Ranskassa aloitettiin rikostutkinta Casasnovasia vastaan. Tutkinta koski muun muassa luvatonta lääketieteen ja farmasian harjoittamista, hämääviä kaupallisia käytäntöjä ja rahanpesua. Casasnovasilta estettiin terveyskurssien pitäminen. Hän koki tulleensa asetetuksi julkiseksi viholliseksi, vaikka hän kertoi haluavansa yksinkertaisesti edistää terveydellisiä periaatteita, jotka olivat toimineet myös hänen omalla kohdallaan.
Hallberg-Rassy

36-jalkainen Hallberg-Rassy, leveä tummansininen raita yläreunassa on merkille tunnusomainen.
Hallberg-Rassy on ruotsalainen purjevenevalmistaja, jonka pääkonttori ja tehdas on Ellösissä. Se syntyi kahden telakan yhdistyessä.  Harry Hallbergin (1914–1997) vuonna 1943 perustaman puuveneveistämönä alkaneen yrityksen muuttaessa suurempiin tiloihin vuonna 1965 Christoph Rassy (1934–2021) perusti oman telakan Hallbergin entisiin tiloihin. He olivat kilpailijoita seitsemän vuoden ajan, sitten Hallberg jäi eläkkeelle ja myi yrityksensä Rassylle.
Harry Hallberg oli edelläkävijä lasikuidun käyttämisessä veneiden runkomateriaalina.
Hallberg-Rassyn veneillä on selkeä brändi: ne ovat laadukkaita pitkien matkojen purjehdukseen tarkoitettuja veneitä, joissa on mukava majoittua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hallberg-Rassy Wikimedia Commonsissa
Perovskiittiaurinkokenno

Perovskiittiaurinkokenno (eng. perovskite sole-cell, PSC) on aurinkokennotyyppi, jossa on perovskiittirakenteinen valoa absorboiva osa. Ensimmäiset perovskiittiaurinkokennot kehitettiin vuonna 2009. Perovskiittiaurinkokennojen hyötysuhdetta on saatu aktiivisen kehityksen ja tutkimuksen avulla parannettua merkittävästi viime vuosina. Perovskiittiaurinkokennoja ei ole vielä juurikaan käytetty kaupallisissa sovelluksissa.