stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jasmin Beloued

Jasmin "Jassu" Beloued (s. 29. tammikuuta 2000) on Yleisradion toimittaja ja juontaja.
Belouedin isä on marokkolainen ja äiti suomalainen, ja perhe on asunut muun muassa Lontoossa ja Ylöjärvellä. Hän on kokenut joitain rasismitapauksia lapsuudessaan, mutta ei ole kohdannut sitä työelämässään.
Beloued alkoi juontaa Yleisradion varhaisnuortenohjelmaa Galaxia vuonna 2017. Keväällä 2020 hän juonsi Ylen erikoislähetyksen koronaviruksesta lapsille. Elokuussa 2020 Beloued siirtyi Ylen lasten uutispalvelun Yle Mixin toimittajaksi.
Beloued valmistui ylioppilaaksi keväällä 2019 Tampereen yhteiskoulun ilmaisutaidon erityislukiosta. Hän opiskelee elokuva- ja tv-alaa Metropolian ammattikorkeakoulussa.
Vuonna 2012 Beloued esiintyi Tampere-talon Annie-musikaalissa.
Beloued juonsi vuoden 2025 Uuden Musiikin kilpailun yhdessä Sannin kanssa.
Kootut levyt osa 9 (Olavi Virta)

| Kootut levyt osa 9 Olavi Virta |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1953
 Julkaistu: 1994
 Formaatti: CD-levy
 Tuottaja(t): Jarmo Santavuori
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 56.26
 Levy-yhtiö: Warner Music
Olavi Virran muut julkaisut
| Kootut levyt osa 8 1994 | Kootut levyt osa 9 1994 | Kootut levyt osa 10 1994 |
Kootut levyt osa 9 on vuonna 1994 julkaistu Olavi Virran kokoelmalevy, johon on koottu hänen levytyksiään vuodelta 1953.
Kappaleet

Rakkaus, suuri rakkaus (valssi) (2:54)
Etelämeren laulu (foxtrot) (2:55)
San Antonion ruusu (foxtrot) (3:13)
Portugalin huhtikuu (beguine) (3:07)
Luvan jos saan (beguine) (3:03)
Marinha (slowfox) (2:58)
Pääskyjen lähtiessä (beguine) (3:05)
Kun tuuli huokaa (beguine) (3:03)
Yli aaltojen (valssi) (2:54)
Voi 1 päivä olla 100 vuotta (tango) (3:05)
Tulisuudelma (mukana Metro-tytöt) (tango) (2:38)
Poskivalssi (valssi) (3:01)
Merenneidon kyynel (laulelma) (3:32)
Ennen kuolemaa (tango) (2:49)
Älä tyttöni itke (tango) (2:45)
Tuulikannel (tango) (2:56)
Sulle laulan mä hiljaa (tango) (2:58)
Viesti mereltä (beguine) (2:50)
Nuoruuteni kaupunki (beguine) (2:38)
Hermann Broch

| Hermann Broch |
| --- | --- |
 Hermann Broch 1909.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1886 Wien, Itävalta
Kuollut: 30. toukokuuta 1951 (64 vuotta) New Haven, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Itävalta, Yhdysvallat
Ammatti:  insinööri, kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Aikakausi:  modernismi
Esikoisteos:  Unissakulkijat (1930)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hermann Broch (1. marraskuuta 1886 Wien, Itävalta-Unkari — 30. toukokuuta 1951 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) oli itävaltalainen kirjailija, yksi saksankielisen modernismin keskeisistä edustajista.
Elämänvaiheet

Hermann Broch syntyi juutalaisen tehtailijan Josef Brochin (1852–1933) ja Johanna o.s. Schnabelin (1863–1942) perheeseen. Isänsä toiveiden mukaisesti hän opiskeli tekstiilitekniikkaa Wienissä ja Mühlhausenissa ja työskenteli isänsä kutomossa mutta harrasti omin päin kirjallisuutta. Hän kääntyi juutalaisuudesta katolisuuteen vuonna 1909 avioituessaan Franziska von Rothermann kanssa. Avioliitto päätyi eroon vuonna 1923.lähde?
Broch myi kutomon vuonna 1927 ja alkoi opiskella matematiikkaa, filosofiaa ja psykologiaa Wienin yliopistossa.
Brochin ystäväpiiriin kuuluivat muiden muassa Karl Kraus, Robert Musil, Rainer Maria Rilke, Elias Canetti ja Franz Blei. Brochin varsinainen kirjallinen ura alkoi vasta noin 40 vuoden iässä. Hänen romaanitrilogiansa Unissakulkijat (Die Schlafwandler) ilmestyi vuosina 1930–1932. Romaaneissaan hän kuvaa arvojen ja persoonallisuuden hajoamista modernissa yhteiskunnassa.
Kun Itävalta liitettiin natsi-Saksaan (Anschluss), Broch pidätettiin, mutta kansainvälisten vetoomusten jälkeen hänet vapautettiin ja hän sai muuttaa maasta – ensin Isoon-Britanniaan, sitten Yhdysvaltoihin. Vetoomuksen allekirjoittajiin kuului myös James Joyce. Kansallissosialistisessa Saksassa hänen tuotantonsa kiellettiin.
Broch viimeisteli romaaninsa Der Tod des Vergil ('Vergiliuksen kuolema') maanpaossa, ja se julkaistiin englanninkielisenä käännöksenä sekä saksaksi vuonna 1945. Elias Canettin lailla hän ryhtyi valmistelemaan laajaa tutkielmaa joukkoilmiöistä, mutta käsikirjoitus jäi keskeneräiseksi, kun Broch kuoli Yhdysvalloissa vuonna 1951.lähde?
Brochin kootut teokset (10 nidettä) julkaistiin Sveitsissä vuosina 1952–1961 ja kriittinen editio (13 nidettä) Saksassa vuosina 1974–1981.lähde?
Teoksia > Saksaksi

Die Schlafwandler: Eine Romantrilogie (romaanitrilogia, 1930–1932)
Pasenow; oder, Die Romantik – 1888 (romaani, 1930)
Esch; oder, Die Anarchie – 1903 (romaani, 1931)
Huguenau, oder, Die Sachlichkeit – 1918 (romaani, 1932)
Die Unbekannte Größe (romaani 1933)
Der Tod des Vergil (romaani, 1945)
Die Schuldlosen (romaani, 1950)
Der Versucher (romaani, 1953)
Massenspychologie (essee, 1959)
Die Verzauberung (romaani, 1976)
Teoksia > Suomeksi

Unissakulkijat (romaanitrilogia, 1930–1932)
Luutnantti Pasenow eli Romantiikkaa, 1888 (suom. 1988)
Kirjanpitäjä Esch, eli, Anarkia, 1903 (suom. 1990)
Liikemies Huguenau, eli, Asiallisuus, 1918 (suom. 1994)
Kirjallisuutta

Budi Hardiman, Fransisco: Die Herrschaft der Gleichen. Masse und totalitäre Herrschaft: Eine kritische Überprüfung der Texte von Georg Simmel, Hermann Broch, Elias Canetti und Hannah Arendt. (Diss.) Frankfurt a. M.: Peter Lang 2001. ISBN 3-631-37929-3
Dowden, Stephen D. (toim.): Hermann Broch: Literature, Philosophy, Politics. The Yale Broch Symposium 1986. Columbia: Camden House, Inc. 1988. ISBN 0-938100-50-5
Durzak, Manfred: Hermann Broch: Realienbücher für Germanisten. Abt. Literaturgeschichte. Stuttgart: J. B. Metzler Verlag, 1967.
Eicher, Thomas – Lützeler, Paul M. – Steinecke, Hartmut (toim.): Hermann Broch: Politik, Menschenrechte – und Literatur? Oberhausen: Athena-Verlag, 2005. ISBN 3-89896-236-9
Lützeler, Paul Michael: Hermann Broch – Ethik und Politik. München: Winkler, 1972. ISBN 3-538-07806-8
Lützeler, Paul Michael: Hermann Broch: Eine Biographie. Frankfurt am Main: Suhrkamp Verlag, 1985. ISBN 3-518-03572-X
Lützeler, Paul Michael (toim.): Hermann Broch – Briefe über Deutschland 1945–1949. Die Korrespondenz mit Volkmar von Zühlsdorff. Frankfurt am Main: Suhrkamp, 1986. ISBN 3-518-02587-2
Lützeler, Paul Michael (toim.): Hermann Broch: Ein Lesebuch. Frankfurt am Main: Suhrkamp Verlag, 1987, ISBN 3-518-04427-3.
Lützeler, Paul Michael – Kessler, Michael (toim.): Brochs theoretisches Werk. Frankfurt am Main: Suhrkamp Verlag, 1988. ISBN 3-518-38590-9
Lützeler, Paul Michael (toim.): Hermann Broch – Das Teesdorfer Tagebuch für Ea von Allesch. Frankfurt am Main: Suhrkamp, 1995. ISBN 3-518-40674-4
Lützeler, Paul Michael (toim.): Hannah Arendt – Hermann Broch. Briefwechsel 1946 bis 1951. Frankfurt: Jüdischer Verlag im Suhrkamp Verlag, 1996. ISBN 3-633-54113-6
Lützeler, Paul Michael: Die Entropie des Menschen: Studien zum Werk Hermann Brochs. Würzburg: Königshausen & Neumann, 2000. ISBN 3-8260-1896-6
Lützeler, Paul Michael (toim.): Der Tod im Exil. Hermann Broch – Annemarie Meier-Graefe. Briefwechsel 1950–51. Frankfurt am Main: Suhrkamp, 2001. ISBN 3-518-41218-3
Lützeler, Paul Michael: Hermann Broch und die Moderne: Roman, Menschenrecht, Biographie. Wilhelm Fink Verlag, München 2011. ISBN 978-3-7705-5101-9
Picht, Barbara: Erzwungener Ausweg: Hermann Broch, Erwin Panofsky und Ernst Kantorowicz im Princetoner Exil. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 2008. ISBN 978-3-534-20794-7
Ritzer, Monika: Hermann Broch und die Kulturkrise im frühen 20. Jahrhundert. Stuttgart: 1988.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermann Broch Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Hermann Brochin muistomerkki Teesdorfissa.
Gambiajoen kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Gambia, Central River
Pinta-ala:  585 ha
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1978
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Gambiajoen kansallispuisto on luonnonsuojelualue Gambiassa, Central Riverin alueella. Se koostuu viidestä saaresta Gambiajoessa. Puisto perustettiin vuonna 1978.
Kansallispuisto on yksi virtahepojen viimeisistä turvapaikoista. Kolmella suurimmalla saarella elää noin 50 simpanssia. Muita apinalajeja ovat sfinksipaviaani, vihermarakatit ja guineanruostegueretsa. Yleisimmin tavattu nisäkäs on pahkasika.
Kaikki saaret ovat melko tasaisia. Niillä kasvaa pääasiassa galleriametsää, jonka joukossa on paikoin avoimempia savannialueita, ruovikkoa ja mangrovesuota. Kansallispuistoon kuuluville saarille ei päästetä vierailijoita, mutta eläimiä voi tarkkailla joella liikkuvista veneistä käsin.
Kootut levyt osa 26 (Olavi Virta)

| Kootut levyt osa 26 Olavi Virta |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1958
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD-levy
 Tuottaja(t): Jarmo Santavuori
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Olavi Virran muut julkaisut
| Kootut levyt osa 25 1993 | Kootut levyt osa 26 1993 | Kootut levyt osa 27 1993 |
Kootut levyt osa 26 on vuonna 1993 julkaistu Olavi Virran kokoelmalevy, johon on koottu hänen levytyksiään vuodelta 1958. Äänittäjinä olivat muun muassa Heikki Hintikka ja Ronnie Kranck.
Kappale ”Hymyn suot kelle vain” äänitettiin vuonna 1958, mutta se jäi tuolloin syystä tai toisesta julkaisematta ja unohtui levy-yhtiön arkistoon. Se ilmestyi vasta vuonna 1984 singlelevyllä, jonka kääntöpuolella oli Virran vuonna 1961 levyttämä ”Vihreät niityt”. ”Hymyn suot kelle vain” oli vuonna 1984 arvioitavana television Levyraati-ohjelmassa, jossa kukaan ei tunnistanut laulajaa.
Kappaleet

Kuolleet lehdet (Les feuilles mortes) – 2.59
Volgan rannalla (Boublitshki) – 2.40
Jos rakas sulle oisin – 3.32
Veit rauhani mustalainen (Zigeuner du hast mein Herz gestohlen) – 3.10
Elämäni tarina – 2.21
Rakkautta huhtikuussa (April Love) – 2.21
Kauniit muistot (Magic Moments) – 2.49
Lola la coquetera – 2.53
Buona sera, signorina – 2.40
Ikävöivän laulu – 2.45
Pieni talo Portugalissa – 3.15
Iloinen Amsterdam – 2.49
Kun sun mä näin – 3.11
Kwai-joen silta – 3.25
Taivaan sinessä (Nel blu dipinto di blu) – 3.35
Hymyn suot kelle vain – 2.03
Lauluista kaunein – 2.56
Lannevannelaulu – 2.51
Hula hula hula hoop – 2.23
↑  Hannu Nyberg: Olavi Virta hurmiosta turmioon, s. 124 ja 438. Helsinki: Into Kustannus, 2015.
994

| --- | --- |
Vuosisadat: 700-luku · 800-luku · 900-luku · 1000-luku · 1100-luku
Vuosikymmenet: 890-luku · 900-luku · 910-luku · 920-luku · 930-luku · 940-luku 950-luku · 960-luku · 970-luku · 980-luku · 990-luku · 1000-luku
Vuodet: 890 · 891 · 892 · 893 · 894 · 895 · 896 · 897 · 898 · 899 900 · 901 · 902 · 903 · 904 · 905 · 906 · 907 · 908 · 909 910 · 911 · 912 · 913 · 914 · 915 · 916 · 917 · 918 · 919 920 · 921 · 922 · 923 · 924 · 925 · 926 · 927 · 928 · 929 930 · 931 · 932 · 933 · 934 · 935 · 936 · 937 · 938 · 939 940 · 941 · 942 · 943 · 944 · 945 · 946 · 947 · 948 · 949 950 · 951 · 952 · 953 · 954 · 955 · 956 · 957 · 958 · 959 960 · 961 · 962 · 963 · 964 · 965 · 966 · 967 · 968 · 969 970 · 971 · 972 · 973 · 974 · 975 · 976 · 977 · 978 · 979 980 · 981 · 982 · 983 · 984 · 985 · 986 · 987 · 988 · 989 990 · 991 · 992 · 993 · 994 · 995 · 996 · 997 · 998 · 999 1000 · 1001 · 1002 · 1003 · 1004 · 1005 · 1006 · 1007 · 1008 · 1009
Tapahtumia

Maahan osui poikkeuksellisen voimakas aurinkomyrsky joko vuonna 993 tai 994.
Syntyneitä

Alfonso V (León), Leonin kuningas
Sancho III Suuri, Paplonan kuningas
Kuolleita

Leopold I, Itävallan rajakreivi
Jukka Nieminen

Jukka E. Nieminen (s. 1967) on tamperelainen muinaistutkija, kirjailija, toimittaja ja elokuvantekijä. Nieminen on tunnetaan muinaishistorian harrastajana ja hän on kirjoittanut aiheesta useita tietokirjoja. Nieminen on kirjoittanut myös rajatieto- ja kauhukirjallisuutta sekä näitä aihepiirejä sivuavia lehtiartikkeleita. Nieminen toimi Hermeetikko-lehden päätoimittajana vuosina 2006-2011.
Niemisen teos Muinaissuomalaisten kadonnut kuningaskunta valittiin Ultra-lehden yleisöäänestyksellä 2011 Vuoden Rajatietokirjaksi. Muinaistutkija-lehden artikkelissa (4/2010) teosta luonnehdittiin epäuskottavaksi näennäistieteeksi.
Teoksessaan Muinaissuomalaisten kadonnut kuningaskunta (Salakirjat, 2010) Nieminen esittää, että läntisessä ja eteläisessä Suomessa, erityisesti Satakunnan alueella kirkot on tietoisesti rakennettu ns. kirkkomitan eli 33,3 kilometrin etäisyydelle toisistaan.
Kirjassaan Megaliittikivien arvoitus  (Salakirjat, 2016) hän esittää, että tietyntyyppiset toistensa päälle nostetut megaliittikivet ovat mahdollisesti erilaisissa kulttikäytöissä tai muissa käytännön tarkoituksissa olleita ihmisen aikaansaamia teoksia, eikä luonnonilmiöitä, niin kuin tähän asti oli päätelty. Rannansiirtymän perusteella ne on tehty noin 800 vuotta ennen kuin asutusta Suomessa valtavirran tieteessä ajatellaan olleen. Niemisen teorian mukaan kyse on aiemmin kokonaan tuntemattomasta alkusuomalaisten kulttuurista, jonka levinneisyys korreloi Yoldiameren ylimmän rantaviivan muodostaman saariston kanssa.  Tiedemaailma ei ole toistaiseksi kommentoinut Niemisen hypoteesia.
Vuonna 2013 Nieminen ohjasi ja näytteli pääosan kartanokummitus-aiheisessa lyhytelokuvassa Vaivaistalo. Hän on myös näytellyt ja ohjannut lyhytelokuvan Niina – palkkionmetsästäjä (2016). Lisäksi Nieminen on ohjannut ja käsikirjoittanut tieteiskauhuelokuvan Prioni (2017).
Teokset

Tooran salakirjoitus.  Tampere:  J. E. Nieminen, 2001.  ISBN 952-91-3955-1
Alefin salaisuus. Juutalainen lukumystiikka.  Tampere:  Pilot, 2003.  ISBN 952-464-055-4
Hans Boijen salaisuus.  Tampere:  Pilot, 2005.  ISBN 952-464-298-0
Salaseurojen aika 1775–1839.  Tampere:  Pilot, 2006.  ISBN 952-464-482-7
Berešit – Genesiksen luomiskertomus suomalais-heprealaisena interlineaarisena tekstinä.  Särkisalo:  Soma Publications, 2007.  ISBN 978-952-5690-02-6
Yliluonnollisen kirjan kommentaari.  Särkisalo:  Soma Publications, 2007.  ISBN 978-952-5690-12-5
Luomiskoodi.  Helsinki:  Thelema Julkaisut, 2009.  ISBN 978-952-5700-49-7
Cibolan seitsemän kaupunkia.  Tampere:  Mediapinta, 2010.  ISBN 978-952-235-190-6
Muinaissuomalaisten kadonnut kuningaskunta.  Helsinki:  Kirjaparoni, 2010.  ISBN 978-952-5774-15-3
Suomalaisten tuho 10 000 eKr.  Helsinki:  Salakirjat, Kirjaparoni, 2011.  ISBN 978-952-5774-23-8
Zombievyöhyke.  Tampere:  Mediapinta, 2012.  ISBN 978-952-235-439-6
Suomen mysteerit.  Helsinki:  Salakirjat, Kirjaparoni, 2012.  ISBN 978-952-5774-39-9
Jättihämähäkit.  Helsinki:  Sinikivikirjat, 2013.  ISBN 978-952-9328-63-5
Geomantia.  Helsinki:  Salakirjat, Kirjaparoni, 2014.  ISBN 978-952-5774-72-6
Vaiettu muinaisuus.  Helsinki:  Kirjaparoni, 2015.  ISBN 978-952-5774-84-9
Megaliittikivien arvoitus.  Helsinki:  Salakirjat, Kirjaparoni, 2016.  ISBN 978-952-7204-10-8
Aiheesta muualla

Samuli Huttunen: Suomen kuninkaat ja kosminen tuho. Aviisi 13/2011.
Prioni -elokuvan traileri Youtubessa
Kohtaus Niina-palkkionmetsästäjä -lyhytelokuvasta.
Sydänglykosidit

Tyypillisen sydänglykosidin rakenne. Vihreällä laktonirengas ja steroidi, jotka muodostavat geniiniosan.
Sydänglykosidit ovat sydämen vajaatoimintaan käytettyjä lääkeaineita, joita saadaan eräistä kasveista. Niitä tunnetaan yli kaksisataa erilaista. Vain pientä osaa käytetään lääkkeinä.
Sydänglykosidit saattavat vähentää tai lisätä sydänlihaksen supistumisen nopeutta, vähentävät lyöntitiheyttä ja lisäävät voimaa.
Sydänglykosidien tunnetuin lähde on digoksiinia sisältävä  rohtosormustinkukka (Digitalis purpurea). Niden vaikutusta kutsutaankin digitalisvaikutukseksi. Muita sydänglykosideja sisältäviä kasveja ovat esimerkiksi villasormustinkukka,  merisipuli ja  Strophanthus gratus.
Sydänglykosidien toksisuus eli yliannostuksen vaara on varsin suuri. On luettava erikseen näiden aineiden sydäntoksiset ja muut sivuvaikutukset, kuten värinäön häiriöt. Toisaalta näillä lääkkeillä on sekä nopean eli akuutin että hitaan eli kroonisen myrkytyksen vaikutukset.
Anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa (ATC) sydänglykosidit kuuluvat luokkaan C01A.
Sydänglykosidejä

Asetyylidigitoksiini C43H66O14, CAS-numero 25395-32-8
Asetyylidigoksiini C43H66O15, CAS-numero 5511-98-8
Deslanosidi C47H74O19, CAS-numero 17598-65-1
Diginatiini C41H64O15, CAS-numero 52589-12-5
Digitoksiini C41H64O13, CAS-numero 71-63-6
Digoksiini C41H64O14, CAS-numero 20830-75-5
G-strofantiini C29H44O12, CAS-numero 11018-89-6
Gitaloksiini C42H64O15, CAS-numero 4562-36-1
Gitoformaatti C46H64O19, CAS-numero 7685-23-6
Gitoksiini C41H64O14, CAS-numero 4562-36-1
Gitoniini C50H82O23, CAS-numero 28591-01-7
Konvallatoksiini C29H42O10, CAS-numero 508-75-8
Kymariini C30H44O9, CAS-numero 508-77-0
Lanatosidi A C49H76O19, CAS-numero 17575-20-1
Lanatosidi B C49H76O20, CAS-numero 17575-21-2
Lanatosidi C C49H76O20, CAS-numero 17575-22-3
Lanatosidi D C49H76O21, CAS-numero 11030-31-2
Metyylidigoksiini C42H66O14, CAS-numero 30685-43-9
Peruvosidi C30H44O9, CAS-numero 1182-87-2
Proskillaridiini C30H42O8, CAS-numero 466-06-8
Verodoksiini C31H46O10, CAS-numero 6875-10-1
κ-strofantosidi C42H64O19, CAS-numero 33279-57-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus, Sydänglykosidit C01A (Arkistoitu – Internet Archive)
Liber Herbarum Minor: Sydänglykosideja sisältäviä kasveja
Mary Brunton

| Mary Brunton |
| --- | --- |
 Mary Brunton, kuva teoksen Emmeline 2. painoksesta (1820)
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1778 Orkneysaaret
Kuollut: 19. joulukuuta 1818 (40 vuotta) Edinburg
Kansalaisuus:  skotlantilainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Self-Control (1811)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mary Brunton (1. marraskuuta 1778 Orkneysaaret – 19. joulukuuta 1818 Edinburg) oli skottilainen kirjailija.
Elämä

Mary Balfour syntyi Thomas Balfourin ja Frances Ligonierin tyttärenä Burrayssa, Orkney-saarilla. Eversti Balfour oli Trenabyn 2. laird. Hän omisti maata Orkneysaarilla. Äitinsä puolelta Mary polveutui Ranskasta aikanaan uskonnollisia vainoja  maanpakoon lähteneistä hugenoteista. Hänen äidinpuoleinen isosetänsä oli taistellut Hannoverin armeijassa jakobiitteja vastaan ja saanut siitä ansiosta Ligonierin jaarlin arvon.
Lapsena Mary sai melko suppean koulutuksen. Hänen äitinsä opetti tytölle kuitenkin musiikkia sekä ranskan ja italian kieltä. 16-vuotiaana Mary joutui ottamaan vastuun isänsä talouden hoitamisesta.
Vuonna 1798 Mary tapasi pastori Alexander Bruntonin ja rakastui tähän. Alexander oli Skotlannin kirkon pappi, josta myöhemmin tuli itämaisten kielten professori. Maryn äiti ei pitänyt sulhasehdokasta sopivana tyttärelleen sopivana, koska tämän isä oli kenkäkauppias. Hän lähetti tyttärensä vähäksi sisarensa luo Gairsayn saarelle ja toivoi ihastuksen haalistuvan ajan myötä. Legenda väittää, että pastori Brunton souti saarelle, jossa Mary asui ja haki nuorikkonsa pois. Tutkija R. P. Feredayn mukaan tämä ei pidä paikkaansa, vaan tosiasiassa Mary lähti itse kotoaan ja avioitui Bruntonin kanssa 4. tai 5. joulukuuta 1798.
Aluksi Bruntonit asuivat Haddingtonin liepeillä Boltonissa, Skotlannissa, josta he muuttivat syksyllä 1803 Edinburgiin. Alexander Brunton nimitettiin 1813 Edinburghin yliopiston itämaisten kielten professoriksi. Pariskunnan avioliitto oli pitkä ja onnellinen. Heillä oli yhteisiä kiinnostuksenkohteita. He tekivät mm. kolme (vuonna 1809, 1812 ja 1815) matkaa Englantiin ja Walesiin. Matkoilla Mary tallensi havaintojaan päiväkirjaan. Monien aikalaisten tavoin Mary Brunton piti päiväkirjaa, johon kirjoitti oman arkielämänsä pikkuasioista.
Pariskunnalle ei toiveista huolimatta pitkään aikaan syntynyt lasta. Mary huomasi viimein 40-vuotiaana odottavansa lasta. Raskaus kuitenkin päättyi komplikaatioihin. Poika syntyi keskosena 7. joulukuuta 1818. Synnytyksen jälkeen Mary sairastui kuumeeseen ja menehtyi sen seurauksena 19. joulukuuta 1818.
Alexander Brunton eli vielä pitkään vaimonsa jälkeen. Hän julkaisi persian kielen kieliopin 1822. Alexander kuoli 1854 82-vuotiaana Perthshiressa.
Kirjallinen ura ja teokset

Ensimmäistä kirjaansa (Self-Control) Mary Brunton alkoi kirjoittaa 1809. Aluksi hän ei kertonut kirjoittamisestaan edes aviomiehelleen. Teos oli valmis 1811 ja se julkaistiin samana vuonna. Elinaikanaan Brunton sai julki vain kaksi romaania. Niiden lisäksi häneltä jäi kesken novelli Emmeline, joka julkaistiin postuumina 1819 kirjailijan kuoleman jälkeen. Emmeline kertoo avioeron kokeneesta naisesta.
Mary Brunton itse painotti kirjoittavansa siitä syystä, että halusi korostaa uskonnollisia teemoja. Se on kuitenkin vain osa hänen romaaniensa sisältöä. Tutkija Katherine Wrightin mukaan Bruntonin teoksia ei pysty sijoittamaan mihinkään tiettyyn kategoriaan, sillä ne sisältävät opettavaisen aineksen lisäksi mm. romantiikkaa ja realismia. Bruntonin romaanit ovat täynnä värikkäitä juonikuvioita, kuten esim. naisenryöstö, kaksintaisteluja ja naamiaisia. Kirjojen sankarittaret ovat persoonaltaan itsevarmoja ja monipuolisia naistyyppejä.
Kirjailijana Mary Brunton oli Jane Austenin aikalainen. Austenin perhe oli lukenut ainakin toisen Bruntonin julkaistuista romaaneista. Romaani sai Austeneilta myönteisen vastaanoton, vaikka he toisaalta he myös nauroivat tekijän kustannuksella. Jane Austen itse piti romaania Self-Control liian realistisena omaan makuunsa nähden.
Mary Bruntonin vaikutus kirjailijana oli vain lyhytaikainen. Hän nousi teoksillaan nopeasti maineeseen, mutta niiden suosio haihtui nopeasti ja kirjailija vaipui sittemmin unholaan. Bruntonia onkin kutsuttu skottilaisen kirjallisuuden unohdetuksi nimeksi.
Kirjallinen ura ja teokset > Teokset

Self-Control (romaani), 1811
Discipline (romaani), 1814
Emmeline (novelli), 1819
Teoksesta  Self-Control julkaistiin alkuvuonna 2014 uusi Anthony Mandalin toimittama englanninkielinen laitos, jonka on kustantanut Pickering & Chatto.
Kirjallisuutta

Mary Brunton, Elizabeth Grant, Catherine Sinclair: Scottish Women Writers: Self-Control, Memoirs of a Highland Lady, Modern Accomplishments (2014). Palimpsest Books. ISBN 9781910486283.
Lapiojärvi (Ilomantsi)

| Lapiojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Karjala
Kunnat:  Ilomantsi
Koordinaatit:  62°59′23″N, 30°54′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järveen tulevat joet:  Palopuro
Laskujoki:  Lapiopuro
Järvinumero:  04.948.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,5 m 
Rantaviiva:  13,67 km 
Pinta-ala:  0,96 km² 
Tilavuus:  0,00322 km³ 
Keskisyvyys:  3,6 m 
Suurin syvyys:  16 m 
Saaria:  4
  [ ohje ]  
Lapiojärvi on pohjanmuodoiltaan epätasainen korpijärvi Ilomantsin pohjoisosassa. Se sijaitsee Koitereen itäpuolella. Järven pinta-ala on 96 hehtaaria. Etäisyys Joensuusta on 73 kilometriä koilliseen.
Maantiede

Lapiojärvi on etelä–pohjoissuuntaisesti pitkänkapea. Lahdista karttanimi on annettu itäosan Leppälahdelle, joka on matalaa vesialuetta. Eteläisimmän osan muodostaa kapea Kaitasalmi. Lapiojärven saaret sijaitsevat noin kilometrin pituisena, kapeana nauhana järven eteläpuoliskolla. Niiden eteläpuolella sijaitsee järven syvin alue ja syvin kohta, noin kuusitoista metriä.
Lapiojärveä reunustavat vaarat ja suot (Kuoppakangas, Keloniemi, Sortosuo, Kukkulasuo, Pieni Lapiovaara).
Lapiojärveen virtaa lasku-uoma etelästä Majavalammelta (145,6 metriä merenpinnan yläpuolella). Idästä Palojärveltä (165,2 mpy) virtaa Palopuro. Lapiojärvi kääntyy alavirtaan pohjoisessa, josta alkaa Koitereeseen (143,4 mpy) virtaava Lapiopuro.
Lapiojärven vesitilavuus on 3 218 000 kuutiometriä.
Lapiojärvi (04.948.1.003) kuuluu Lapiopuron valuma-alueeseen (04.948), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Koitereen alue (04.94) ja ensimmäinen jakovaihe on Koitajoen valuma-alue (04.9). Lapiojärvi on laajin alueensa kymmenestä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.