stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unto Salminen
Yksityiselämä

Salminen tapasi näyttelijä Kyllikki Väreen 1930-luvulla, kun molemmat aloittivat uraansa Kansallisteatterissa. He avioituivat pitkän seurustelun jälkeen vuonna 1938. Väreen ja Salmisen pojan, näyttelijä Esko Salmisen biologinen isä oli Tauno Palo, jonka kanssa Väreellä oli ollut rakkaussuhde 1940-luvulla. Vanhempien avioliitto kesti vuoteen 1951, jolloin Väre kuoli aivoverenvuotoon 38-vuotiaana. Salminen alkoholisoitui vaimonsa kuoleman jälkeen ja sai vielä samana vuonna potkut Kansallisteatterista. Myöhemmin hänet kiinnitettiin uudestaan teatteriin, mutta alkoholiongelma jatkui, ja Esko Salminen joutui ennen näytöksiä huolehtimaan isästään, joka ei aina ollut työskentelykunnossa. Salmisen oli pian jätettävä Kansallisteatteri pysyvästi, mutta hän jatkoi hajanaisia näyttelijäntöitä 1960-luvun loppuun.
Unto Salmisen pojanpoika Kristo Salminen on niin ikään näyttelijä. Salminen oli odottanut kovasti pojanpoikaansa, mutta hän kuoli viisi päivää ennen tämän syntymää. Salminen oli kuollessaan 62-vuotias.
Salminen on haudattu Kansallisteatterin näyttelijöiden yhteyshautaan Hietaniemen hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Unto Salminen Elonetissä.
Unto Salminen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Unto Salminen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Unto Salminen kantoi ristiään Firenzestä Helsinkiin, Kuva, 28.09.1938, nro 20, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Nathan Salmon

Nathan Salmon
Nathan U. Salmon (Nathan Salmon Ucuzoglu, s. 2. tammikuuta 1951 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen analyyttiseen koulukuntaan kuuluva filosofi. Hän on erikoistunut kielifilosofiaan, metafysiikkaan ja logiikan filosofiaan.
Salmon syntyi sukujuuriltaan espanjanturkkilaiseen sefardijuutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. Hänen opettajiaan olivat mm. 
Tyler Burge, Alonzo Church, Keith Donnellan, Donald Kalish, David Kaplan, Saul Kripke ja Yiannis Moschovakis.
Salmon on toiminut filosofian professorina Kalifornian yliopistossa Santa Barbarassa vuodesta 1984. Aiemmin hän toimi filosofian apulaisprofessorina Princetonin yliopistossa. Hän on opettanut myös Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Kielifilosofiassa Salmon on puolustanut millianismia, äärimmäistä versiota erisnimien välittömän viittaamisen teoriasta. Salmon on käsitellyt muun muassa olemassaolon ongelmaa, kuten olemassaoloa ominaisuutena sekä fiktionaalisten ja myyttisten entiteettien olemassaoloa, ja mahdottomia maailmoja.
Julkaisuja > Teoksia

Content, Cognition, and Communication. Määritä julkaisija! ISBN 0-19-928272-2
Frege's Puzzle.  (Second Edition)  Atacadero, California:  Ridgeview, 1986.  ISBN 0-924922-05-2
Metaphysics, Mathematics, and Meaning.  Oxford University Clarendon Press, 2005.  ISBN 0-19-928471-7
Propositions and Attitudes.  (Toimitettu yhdessä Scott Soamesin kanssa)  New York:  Oxford University Press, 1988.  ISBN 0-19-875091-9
Reference and Essence.  (Second Edition)  Amherst, New York:  Prometheus Books, 1981.  ISBN 1-59102-215-0
Julkaisuja > Artikkeleita

"Analyticity and Apriority" (1993), teoksessa Philosophical Perspectives, 7: Language and Logic, James Tomberlin, (toim.).  Ridgeview, Atascadero.
"Assertion and Incomplete Definite Descriptions" (1982) Philosophical Studies 42: 37-46.
"Being of Two Minds: Belief with Doubt" (1995) Noûs 29 (1): 1-20.
"Demonstrating and Necessity" (2002) Philosophical Review 111 (4): 497-537
"Existence" (1987), teoksessa Philosophical Perspectives, James Tomberlin (toim.). Ridgeview, Atascadero.
"The Fact That x = y" (1987) Philosophia 17: 517-518.
"How Not to Become a Millian Heir" (1991) Philosophical Studies 165-177.
"How Not to Derive Essentialism From the Theory of Reference" (1979) Journal of Philosophy 76: 703-725.
"How to Become a Millian Heir" (1989) Noûs 23: 211-220.
"How to Measure the Standard Metre" (1988) Proceedings of the Aristotelian Society 88: 193-217.
"Identity Facts" (2002) Philosophical Topics 30: 237-267.
"Illogical Belief" (1989), teoksessa Philosophical Perspectives, 3: Philosophy of Mind and Action Theory. Ridgeview, Atascadero.
"Impossible Worlds" (1984) Analysis 44: 114-117.
"The Limits of Human Mathematics" (2001) Noûs 15: 93-117.
"The Logic of What Might Have Been" (1989) Philosophical Review 98: 3-34.
"Modal Paradox: Parts and Counterparts, Points and Counterpoints" (1986) Midwest Studies in Philosophy 11: 75-120.
"Mythical Objects" (2002) in Campbell, O'Rourke, and Shier, Meaning and Truth.
"Naming, Necessity, and Beyond" (2003) Mind 112 (447): 475-492.
"Nonexistence" (1998) Noûs 32 (3): 277-319.
"On Content" (1992) Mind 101 (404): 733-751.
"On Designating" (2005) Mind 114 (456): 1069-1133.
"The Pragmatic Fallacy" (1991) Philosophical Studies 83-97.
"A Problem in the Frege-Church Theory of Sense and Denotation" (1993) Noûs 27(2): 158-166.
"Reference and Information Content: Names and Descriptions" (1989), teoksessa Handbook of Philosophical Logic, D. Gabbay (toim.). Kluwer, Dordrecht.
"Reflections on Reflexivity" (1992) Linguistics and Philosophy 15(1): 53-63.
"Reflexivity" (1986) Notre Dame Journal of Formal Logic 27: 401-429.
"Relational Belief" (1995), teoksessa On Quine: New Essays, Paolo Leonardi (toim.). Cabridge University Press, New York.
"Relative and Absolute Apriority" (1993) Philosophical Studies 69(1): 83-100.
"Tense and Intension" (2003), teoksessa Time, Tense, and Reference, Aleksander Jokic and Quentin Smith (toim.). MIT Press, Cambridge.
"Tense and Singular Propositions" (1989), teoksessa Themes From Kaplan. Oxford University Press, New York.
"A Theory of Bondage" (2006) The Philosophical Review 115 (4): 415-448.
"Trans-World Identification and Stipulation" (1996) Philosophical Studies 84(2-3): 203-223.
"Wholes, Parts, and Numbers" (1997), teoksessa Philosophical Perspectives, 11, Mind, Causation, and World, James Tomberlin (toim.). Blackwell, Boston.
Aiheesta muualla

Nathan Salmon, University of California, Santa Barbara (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat 
Tieteilijät:  PhilPeople 
Muut:  Europeana  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nathan Salmon
Käännös suomeksi
Salmi (Karjalan tasavalta)

| Salmi Салми |
| --- | --- |
 Salmin ortodoksisen kirkon rauniot.
 vaakuna
 Salmi
 Koordinaatit: 61°22′10″N, 31°51′6″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Pitkärannan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 256 km²
Väkiluku (2011):  3 700
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  186821
Suuntanumero(t):  +7 814 3325
 
 Kunnan kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salmin kunta Pitkärannan piirin kartalla.
Salmi (ven. Са́лми) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Pitkärannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan Lunkulanlahteen laskevan Tulemajoen suussa 36 kilometriä Pitkärannasta kaakkoon. Taajamassa on 1 900 ja kunnassa 3 700 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja asutus

Salmin kunnan pinta-ala on 1 256 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Pitkärannan, pohjoisessa Loimolan, koillisessa Vieljärven ja kaakossa Viteleen kuntiin sekä etelässä Laatokkaan. Pinta-alasta suurin osa on metsää ja vesialuetta.
Kunta sijaitsee Laatokkaan rajoittuvan Aunuksen tasangon luoteisosassa. Sen alueella virtaavia jokia ovat Uuksunjoki, Tulemajoki ja Miinalanjoki eli Änäjoki. Järviä ovat Laatokan lisäksi Karkunlampi, Muljana, Vepsäislampi, Sudimusjärvi, Pitkäjärvi eli Kaijanpää, Palojärvi, Saarijärvi, Ponkolanjärvi, kaksi Likolampea ja Mustalampi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat Karkun uraani, mineraalivärit, rautamalmi, hiekka, sora, turve ja sapropeeli.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 11 kylää: Karkku, Kaukajärvi (ven. Kavgozero), Kavaino (ven. Kovaino), Kirkkojoki, Lunkulansaari, Manssila, Mantsinsaari, Miinala, Orusjärvi, Rajakontu ja Räimälä. Suurimmat asutuskeskukset ovat Salmin ohella 700 asukkaan Räimälä ja 500 asukkaan Miinala. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 66 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 10 % valkovenäläisiä, 10 % karjalaisia, 4 % suomalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 2 % tataareja.
Historia

Salmi oli Suomeen kuuluneen Salmin kunnan keskustaajama talvi- ja jatkosotaan asti, jolloin alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Rajakonnun, Kavainon ja Kaukajärven kylät sijaitsivat vanhan rajan Venäjän-puolella.
Liikenne, talous ja palvelut

Salmin kautta kulkee Aunuksen ja Värtsilän välinen A130-maantie. Taajamasta on linja-autoyhteydet Pitkärantaan, Aunukseen ja Petroskoihin. Kunnan läpi menee myös Lotinapellon ja Jänisjärven välinen rautatie, jolla on Salmin asema, Karkunkylän, Rajakonnun sekä 97 ja 109 kilometrin pysähdyspaikat. Salmin asemalla pysähtyy päivittäin kaksi kaukojunaa.
Kunnassa toimii pienimuotoista puunjalostus-, rakennus-, elintarvike- metalli- ja ompelimoteollisuutta. Maatalous on keskittynyt lihakarjan kasvatukseen ja kalanviljelyyn. Tulemajoella on kaksi vesivoimalaa. Kaivannaisista hyödynnetään uraania, mineraalivärejä, turvetta, hiekkaa ja soraa.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, peruskoulu, sisäoppilaitos, kansantaiteen talo kirjastoineen ja paikallissairaala. Siellä on myös joukko kauppoja, kahvila, posti, pankki ja huoltoasema.
Matkailu ja nähtävyydet

Kunnan alueella sijaitsevia kulttuuriperintökohteita ovat Mantsinsaaren arkeologiset löydöt, Stolbovan rauhan rajakivi Rajakonnussa, Salmin raunioitunut Pyhän Nikolauksen kirkko (1824), Orusjärven talvikirkko (1910), Rajakonnun ja Orusjärven vanhat asuintalot sekä toisen maailmansodan sotilashaudat. Majoituspalveluja tarjoavat Salmin länsipuolella sijaitseva lomakylä sekä Räimälän ja Lunkulansaaren vierasmajat. Karkussa on lasten kesäleiri ja Hiilikankaan länsipuolella metsästys- ja kalastusmaja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Salmin kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Pitkärannan piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Harlu  Impilahti  Läskelä  Pitkäranta  Salmi
Sammakonsammalet

| Sammakonsammalet |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Ritvasammalet Amblystegiaceae
Suku::  Sammakonsammalet Hygroamblystegium  Loeske
Katso myös
   Sammakonsammalet Wikispeciesissä   Sammakonsammalet Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sammakonsammalet eli tammukansammalet (Hygroamblystegium) on palmikkosammalten lahkoon kuuluva lehtisammalsuku. Suomessa esiintyy neljä suvun lajia. Näitä lajeja on joskus pidetty ritvasammalten (Amblystegium) sukuun kuuluvina.
Suomessa esiintyvät sammakonsammallajit

koskisammakonsammal (koskitammukansammal) (Hygroamblystegium fluviatile) (aiempi nimi koskiritvasammal Amblystegium fluviatile)
luhtasammakonsammal (pikkutammukansammal) (Hygroamblystegium humile) (aiempi nimi pikkuritvasammal Amblystegium humile)
suippusammakonsammal (suipputammukansammal) (Hygroamblystegium tenax) (aiempi nimi suippuritvasammal Amblystegium tenax)
notkosammakonsammal (kalkkitammukansammal) (Hygroamblystegium varium) (aiempi nimi kalkkiritvasammal Amblystegium varium)
Suomessa koskisammakonsammalta esiintyy virtavesissä lähes koko maassa. Erittäin uhanalaista suippusammakonsammalta esiintyy harvinaisena Etelä-Suomessa.
Salt Peanuts

Salt Peanuts on Dizzy Gillespien ja Kenny Clarken säveltämä jazzkappale, josta on tullut yksi bebop-tyylin standardeista.
Kappale sai alkunsa lyhyestä riffistä, jonka Gillespie keksi nauhoitussessiossa Lucky Millinderin kappaleeseen ”Little John Special” vuonna 1942. Gillespie ja Clarke kehittivät yhdessä kokeilemalla lisää materiaalia, ja erilliseksi sävellykseksi se merkittiin ensimmäisen kerran vuonna 1943. Gillespie nauhoitti ”Salt Peanutsin” oman yhtyeensä kanssa ensimmäisen kerran vuonna 1945; nauhoituksen kokoonpanoon kuuluivat trumpetisti Gillespien lisäksi alttosaksofonisti Charlie Parker, pianisti Al Haig, basisti Curley Russell ja rumpali Sidney Catlett.
Kappale alkaa rumpusoolon sisältävällä alkusoitolla, jonka jälkeen soitetaan kappaleen 32 tahdin AABA-rakennetta seuraava päämelodia. Sointukulku muistuttaa rhythm-kiertoa. Päämelodiaa seuraa 8 tahdin mittainen välisoitto. Soolojen jälkeen päämelodiaan ei enää palata, vaan alkusoitto toistetaan koodana rumpusoolon jälkeen.
Levytyksiä

1974 The Pointer Sisters albumilla That's a Plenty
Aiheesta muualla

Gioia, Ted: Dizzy Gillespie & Charlie Parker: Salt Peanuts (1945 studio version) Jazz.com. (englanniksi)
Samegrelo

Samegrelon historiallinen maakunta Georgian kartalla.
Samegreloa hallinneen Dadiani-suvun palatsi Zugdidin kaupungissa.
Samegrelo (georg. სამეგრელო, mingreliksi სამარგალო, Samargalo) eli Mingrelia on historiallinen alue Georgian länsiosassa Mustanmeren rannikolla. Mustanmeren lisäksi Rioni-, Tskhenistsqali- ja Engurijoet toimivat alueen luonnollisina rajoina; pohjoisessa Samegrelo rajautuu Abhasian ja Svanetiaan, etelässä Guriaan ja idässä Imeretiin. Alueen pääkaupunki on lähellä Abhasian rajaa sijaitseva Zugdidi, toinen suuri keskus on satamakaupunki Poti. Samegrelo on tunnettu muun muassa Georgian teentuotantoalueena. Nykyään siellä asuu paljon Abhasian sotaa paenneita georgialaisia pakolaisia. Se muodostaa yhdessä ylemmän Svanetian kanssa Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueen (mkhare).
Historia

Samegrelo on saanut nimensä alueella asuvilta mingreleiltä, georgialaisten alaryhmältä. Antiikin aikaan Samegrelon aluetta hallitsivat Kolkhiin ja Egrisin valtakunnat. Alue liittyi yhdistyneeseen Georgian kuningaskuntaan 1000-luvulla ja joutui 1400-luvulla valtion hajotessa Osmanien valtakunnan vaikutuspiiriin säilyttäen kuitenkin tietynasteisen itsenäisyyden Samegrelon ruhtinaskuntana. Se joutui lopulta Venäjän hallintaan vuonna 1803, mutta pysyi Dadiani-suvun hallitsemana autonomisena ruhtinaskuntana aina vuoteen 1856 saakka. 1800-luvulla Samegrelo oli köyhää aluetta, jonka talonpojista suurin osa oli maaorjia, mutta aatelistokin oli vähävaraista. Maaorjuus lakkautettiin vuonna 1867.
Neuvostokaudella Samegrelo tuli tunnetuksi Mingrelian tapauksen myötä vuosina 1951–1953, kun Josif Stalin, itsekin alun perin georgialainen, hyökkäsi mingrelitaustaista kilpailijaansa Lavrenti Berijaa vastaan. Puhdistus päättyi ilman tärkeimpien tavoitteiden saavuttamista Stalinin kuollessa. Neuvostoaikana monet Mustanmeren rannikon kaupungit olivat suosittuja lomakohteita, mutta Neuvostoliiton hajottua alue joutui Georgian sisällissodan kouriin. Georgian ensimmäinen presidentti, Samegrelosta kotoisin ollut Zviad Gamsakhurdia, osoittautui autoritaariseksi hallitsijaksi, sai vastaansa aseellisen kapinan ja joutui lopulta pakenemaan Tšetšeniaan. Samalla Abhasian sodan vuoksi Abhasiasta pakeni satoja tuhansia georgialaisia, joista monet olivat etnisiä mingreleitä. Alueelle oli muuttanut paljon mingreleitä neuvostokaudella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samegrelo Wikimedia Commonsissa
Salvador del Mundo (1787)

| Salvador del Mundo |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Reales Astilleros de Esteiro, Ferrol
Kölinlasku:  19. joulukuuta 1785
Laskettu vesille:  2. toukokuuta 1787
Palveluskäyttöön:  Kuninkaallinen laivasto: maaliskuu 1803
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 14. helmikuuta 1797 1814
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi helmikuussa 1815
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 112 t
Pituus:  56,14 m
Leveys:  15,5 m
Syväys:  7,37 m
Miehistöä:  848 + 40 upseeria
Aseistus
Aseistus:  30 × 36 naulan tykkiä 32 × 24 naulan tykkiä 32 × 12 naulan tykkiä 18 × 8 naulan tykkiä
Salvador del Mundo oli Espanjan laivaston vuonna 1787 vesille laskettu Santa Ana -luokan 112-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

José Romero y Fernández de Landan suunnittelema alus tilattiin 23. elokuuta 1785 Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1785. Alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1787.
Palvelus

Vuonna 1790 aluksen päällikkönä oli Jacinto Ferrero Serrano. Se lähti 21. heinäkuuta Cádizista José Solano y Bote Morenon, Marqués del Socorro, lippulaivana suojaaman Espanjan etuja Nootkan lahdella, mikä kuitenkin peruutettiin Britannian ja Espanjan päästyä sopimukseen. Maat allekirjoittivat 28. lokakuuta San Lorenzossa Nootkaa koskevan sopimuksen. Tammikuussa 1792 alus riisuttiin aseista Ferrolissa.
Alus varustettiin ja lähti merelle 6. toukokuuta 1793 Cádizista Gabriel de Aristizábalin lippulaivana päällikkönään José Bustillo y Gómez de Arce, Marqués de Castañar. Se lähti 1. marraskuuta 1795 Cartagenasta Mahóniin Sebastián Ruiz de Apodacan lippulaivana päällikkönään Antonio Estrada. Osaston muut alukset olivat San Agustín, Bahama, San Antonio ja Glorioso. Alus lähti 5. lokakuuta 1796 Mahónista Cartagenaan Langaran laivaston mukana Apodacan lippulaivana päällikkönään Joaquín de Zayas y Echeverri.
Alkuvuodesta 1797 alus kuului edelleen Langaran laivastoon päällikkönään Antonio de Yepes y de Arrigoni. Se osallistui 14. helmikuuta 1797 Cabo de São  Vicenten taisteluun, jossa alus menetti mastonsa vaurioituen pahoin ennen kuin Britannian kuninkaallinen laivaston HMS Orionin miehistö valtasi aluksen. Aluksella sai surmansa viisi upseeria ja 37 tykkimiestä, merimiestä ja merisotilasta ja lisäksi haavoittui kolme upseeria ja 121 miehistönjäsentä kaatuneiden joukossa oli aluksen päällikkö Yepes.
Vallatun aluksen päälliköksi määrättiin William Prowse. Alus saapui 5. lokakuuta Plymouthiin, jossa se poistettiin joulukuussa palveluksesta. Britannian amiraliteetti liitti 4. joulukuuta sen alusluetteloonsa nimellä HMS Salvador del Mundo.
Alus otettiin maaliskuussa 1803 palvelukseen Plymouthin vastaanottoaluksena amiraali Sir John Colpoys'n lippulaivana päällikkönään Charles Lane. Aluksen päällikkyyden vastaanotti joulukuussa John Dilkes. Elokuussa 1804 aluksesta tuli vara-amiraali William Youngin lippulaiva. Aluksen päällikkönä oli huhtikuusta 1805 alkaen John Loring ja edelleen kesäkuusta 1807 alkaen Thomas Wolley. Vuonna 1810 aluksen, joka oli amiraali Sir Robert Calderin lippulaivana, päällikkönä oli James Nash. Vuonna 1813 aluksen päällikkyyden vastaanotti Robert Hall. Alus romutettiin Plymouthissa helmikuussa 1815.
San-Pédro

| San-Pédro |
| --- | --- |
 San-Pédron hiekkarantoja.
 San-Pédro
 Koordinaatit: 4°44′46″N, 6°38′0″W 
Valtio:  Norsunluurannikko
Piirikunta:  Bas-Sassandra
Alue:  San-Pédro
Departementti:  San-Pédro
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2014):  185 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San-Pédro on kunta ja departementti Norsunluurannikon San-Pédron alueella. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannalla 355 kilometriä Abidjanista länteen. Kunnassa on 185 600 asukasta (vuonna 2014).
Samannimisen joen suussa sijaitseva San-Pédro oli vuoteen 1968 saakka pieni kalastajakylä. Syväsataman rakentamisen jälkeen siitä on tullut huomattava teollisuuskeskus, jonka väestö on kasvanut nopeasti. Abidjanin jälkeen maan toiseksi tärkeimmän sataman kautta viedään varsinkin kahvia, kaakaota, kumia ja jalostettua puutavaraa. Nimbavuoren rautamalmiesiintymiltä suunnitellaan rautatietä.
Matkailijoita houkuttelevat kalastus, hiekkarannat ja kaupungin yöelämä. San-Pédron luoteispuolella sijaitsee Taïn kansallispuisto, joka tunnetaan yhtenä viimeisistä kääpiövirtahepojen elinympäristöistä.
Sammakkoankerias

| Sammakkoankerias |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ankeriaskalat Anguilliformes
Heimo::  Karttuankeriaat Colocongridae
Suku::  Coloconger
Laji::  raniceps
Kaksiosainen nimi
 Coloconger raniceps  Alcock, 1889 
Katso myös
   Sammakkoankerias Wikispeciesissä   Sammakkoankerias Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Sammakkoankerias (Coloconger raniceps) on karttuankeriaisiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö

Sammakkoankerias voi kasvaa suurimmillaan noin 50 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja sen ruumis on tukevahko. Kalalla on kookkaat silmät ja kuono on lyhyt ja tylppä. Sammakkoankeriaan selkä- ja peräevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevään. Väriltään laji on tumman violetti, lähes musta.
Levinneisyys ja elintavat

Sammakkoankeriasta tavataan alueelta, joka ulottuu Itä-Afrikasta Japaniin ja Tyynenmeren länsiosiin. Se on syvän veden kala ja liikkuu useimmiten 300–1 100 metrin syvyydessä.
Sammakkoravut

| Sammakkoravut |
| --- | --- |
 Ranina ranina
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Heimo::  Sammakkoravut Raninidae  De Haan, 1839
Alaheimot
 Cyrtorhininae  Notopodinae  Ranininae  Raninoidinae  Symethinae 
Katso myös
   Sammakkoravut Wikispeciesissä   Sammakkoravut Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sammakkoravut (Raninidae) on kymmenjalkaisiin kuuluva äyriäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Sammakkoravut jaetaan 5 alaheimoon ja 11 sukuun. Heimon lajien selkäkilpi on muodoltaan soikea ja levyttään pidempi. Toisin kuin useilla muilla taskuravuilla, sammakkorapujen takaruumis ei ole täysin taitettuna päärinnan alle. Eturaajojen sakset ovat tukevat ja muut raajat litteähköt. Silmät ovat pitkien varsien päissä.
Elintavat

Sammakkorapuja tavataan erityisesti lämpimiltä alueilta. Ne elävät useimmiten matalissa vesissä pehmeään pohjaan kaivautuneina. Heimon lajien ravintoa ovat madot ja nilviäiset.
Sampsonin katedraali

Sampsonin katedraali Pietarissa.
Sampsonin katedraali (ven. Сампсо́ниевский собо́р, Sampsonijevski sobor) on barokkityyliä edustava kirkkorakennustaiteen muistomerkki Pietarissa Venäjällä.
Paikalla oli ensin puinen kirkko, joka oli rakennettu Pietari I:n määräyksestä Pultavan taistelussa pyhittäjä Sampsonin päivänä saadun voiton kunniaksi. Vuosina 1728–1740 se korvattiin venäläisen rakentajaryhmän pystyttämällä kivikirkolla. Rakennuksen erikoisuuksiin kuuluvat sivujen avoimet kaarikäytävät ja venäläistyyliseen telttakattoon päättyvä klassistishenkinen kellotorni. Viiden sipulitornin muodostama kupoli on vuodelta 1761. Kirkon sisällä on puuleikkauksin koristeltu ikonostaasi.
Nykyään Sampsonin katedraalissa toimii Iisakinkirkon museon haaraosasto. Vuonna 2003 sen eteen pystytettiin kuvanveistäjä Mark Antokolskin tekemän Pietari I:n patsaan kopio. Kirkon yhteydessä toimi vuoteen 1772 saakka ortodoksinen ja luterilainen hautausmaa, jonne on haudattu mm. arkkitehdit Domenico Trezzini ja Jean-Baptiste Le Blond. Kirkkoaidan sisäpuolelle on haudattu Ernst Johann von Bironin vastaisen salaliiton takia teloitetut Artemi Volynski, Andrei Hruštšov ja Pjotr Jeropkin.
Sampsonin katedraalin osoite on Bolšoi Sampsonijevski prospekt 41. Lähin metroasema on Vyborgskaja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sampsonin katedraali Pietarin pyhäköt -hakemistossa (venäjäksi)