stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kapuasinliejukäärme
Aiheesta muualla

Hämeen Sanomat: Väriään vaihtava käärme löytyi Borneon saarelta (Arkistoitu – Internet Archive)
(PDF) A new species of Enhydris (Serpentes: Colubridae: Homalopsinae) from the Kapuas River System, West Kalimantan, Indonesia (englanniksi)
Kauhuteatteri

| Kauhuteatteri> Theatre of Death |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Samuel Gallu
Käsikirjoittaja:  Ellis Kadison Roger Marshall
Tuottaja:  E. M. Smedley-Aston
Säveltäjä:  Elisabeth Lutyens
Kuvaaja:  Gilbert Taylor
Pääosat:  Christopher Lee Julian Glover Lelia Goldoni
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Pennea Productions
Ensi-ilta:   1967  21. heinäkuuta 1967  Marraskuussa 1967
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kauhuteatteri (engl. Theatre of Death; myös Blood Fiend ja The Female Fiend) on vuonna 1967 ilmestynyt Samuel Gallun ohjaama brittiläinen mysteerinen, kauhuelementtejä sisältävä jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Julian Glover ja Lelia Goldoni. Pennea Productions toimi elokuvan tuotantoyhtiönä.
Elokuvan käsikirjoitti Ellis Kadison ja Roger Marshall. E. M. Smedley-Aston toimi elokuvan tuottajana. Kauhuteatteri sai ensi-iltansa vuonna 1967. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 21. heinäkuuta 1967. Kauhuteatteri on julkaistu videolle ja DVD:lle.
Juoni

Kauhuteatteri kertoo pariisilaisesta teatterista, jossa riehuu sarjamurhaaja. Teatterin ohjaajasta Philippe Darvasista (Lee) tulee pääepäilty...
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Christopher Lee  | … |  Philippe Darvas   |
|  Julian Glover  | … |  Charles Marquis   |
|  Lelia Goldoni  | … |  Dani Gireaux   |
|  Jenny Till  | … |  Nicole Chapelle   |
|  Evelyn Laye  | … |  Madame Angelique   |
|  Ivor Dean  | … |  Komisario Micheaud   |
|  Joseph Fürst  | … |  Karl Schiller   |
|  Betty Woolfe  | … |  Colette   |
|  Leslie Handford  | … |  Joseph   |
|  Fraser Kerr  | … |  Pierre   |
|  Dilys Watling  | … |  Heidi   |
|  Steve Plytas  | … |  Andre   |
|  Terence Soall  | … |  Ferdi   |
|  Peter Cleall  | … |  Jean   |
Aiheesta muualla

Kauhuteatteri Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kauhuteatteri Elonet.
Kauhuteatteri AllMoviessa. (englanniksi)
Kapu

Kapu-sana käytössä kyltissä, jossa kielletään asiaton oleskelu
Pūloʻuloʻu-keppejä
Kapu on havaijinkielinen termi sanalle tabu, joka esiintyy monissa muissa kirjoitusasuissa myös muissa polynesialaisissa kielissä. Perusmerkityksessään sana kapu tarkoittaa "pyhä" tai "kielletty". Kapua on fyysisesti merkitty pūloʻuloʻu-kepillä, joka on keihäs, jonka päässä on valkoinen pallo.
Havaijilaisen suullisen perimätiedon mukaan kapujärjestelmä saapui saarille 1200-luvulla eläneen Pā‘aon mukana Tahitilta.
Alkujaan kapu tarkoitti kokonaista järjestelmää, joka sääteli havaijilaisten elämää. Kamehameha Suuren kaudella kapu-järjestelmän rikkomisesta rangaistiin yleensä kuolemalla.
Kapujen luokittelu

Kapuja oli karkeasti kolmenlaisia:
Yhteiskunnan perusrakenteet (kielsivät mm. naisia ja miehiä syömästä yhdessä)
Kasti (kielsi eri yhteiskuntaluokat erillään ja esti näin korkea-arvoisten ihmisten manan saastumisen)
Muut, lähinnä hallitsijan tahdosta antamat, kaput (määrittelivät mm. missä sai tehdä mitäkin)
Havaijilaisen kapu-järjestelmän alaisuudessa oli vielä erikseen omat ‘aikapu-säännöt, jotka koskivat ruokia. Niillä rajoitettiin esim. tietyt ruoka-aineet ainoastaan miehille, koska niiden katsottiin olevan maskuliinisia: possu, kookospähkinät, banaanit ja tietyt punaiset kalat.
Kapu-järjestelmän purkaminen

Järjestelmä purettiin vain 6 kuukautta sen jälkeen, kun Kamehameha II nousi valtaistuimelle: kuningas istui syömään yhdessä naisten kanssa, mitä pidettiin julkisena osoituksena siitä, että kapu-järjestelmä oli purettu. Silloinen ylipappi Hewahewa antoi järjestelmän purkamiselle siunauksensa ja osallistui itsekin puisten jumalkuvien polttamiseen.
Chemnitzin hallintopiiri

Hallintopiirin sijainti Saksassa ja Saksissa
Chemnitzin hallintopiiri (saks. Regierungsbezirk Chemnitz) oli yksi saksalaisen Saksin osavaltion kolmesta hallintopiiristä. Se sijaitsi osavaltionsa länsiosassa. Hallintopiiri perustettiin 27. marraskuuta 1990 Saksin osavaltiohallituksessa tehdyn päätöksen nojalla 1. tammikuuta 1991. Hallintopiiri lakkautettiin vuonna 2012 paikallishallintouudistuksessa.
Chemnitzin hallintopiirin pääkaupunki oli Chemnitz. Hallintopiiri oli pinta-alaltaan 6 097,25 neliökilometrin suuruinen ja sen alueella asui noin 1,5 miljoonaa ihmistä. Väestötiheys hallintopiirissä oli 249 as./km².
Hallintopiiri koostui yhdeksästä piirikunnasta (saks. Landkreise) ja kolmesta piirittömästä kaupungista (saks. kreisfreie Städte). Piirikunnat jaettiin edelleen kuntiin. Piirittömiä kaupunkeja hallintopiirissä olivat Chemnitz, Plauen ja Zwickau.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Chick Corea Elektric Band

| Chick Corea Elektric Band |
| --- | --- |
 Chick Corea Elektric Band esiintymässä vuonna 2007.
Tiedot
Toiminnassa:  1985–1993, 2004
Tyylilaji:  jazz-rock, jazz-funk, post-bop
Kotipaikka:  Los Angeles
Jäsenet:  Chick Corea, kosketinsoittimet  
Entiset jäsenet:  John Patitucci, basso  Frank Gambale, kitara   Dave Weckl, rummut   Eric Marienthal, saksofoni   Carlos Rios, kitara   Mike Miller, kitara   Scott Henderson, kitara   Gary Novak, rummut   Jimmy Earl, basso  
Levy-yhtiö:  GRP  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Chick Corea Elektric Band on pianisti Chick Corean johtama fuusiojazz-yhtye. Hylättyään 1970-luvulla toimineen ja vuonna 1983 comeback-kiertueen tehneen Return to Forever -projektinsa, Corea perusti pari vuotta myöhemmin Elektric Bandin. Yhtyeiden tyylit poikkeavat merkittävästi toisistaan. Elektric Band hylkäsi progressiiviselle ja psykedeeliselle rockille tyypilliset soundit ja kehittyi enemmän jazz-funkin ja post-bop jazzin suuntaan.
Elektric Bandin levyt menestyivät tyylilajin huomioon ottaen kaupallisesti varsin hyvin. Kriitikot ovat myös antaneet yhtyeelle tunnustusta yhtenä oman aikansa fuusiojazzin merkittävimmistä lipunkantajista. Joitakin levyjä on kritisoitu ylituotannosta, toiset taas ovat soundiltaan pelkistetympiä. Levyjen välillä tapahtuu usein rajuja tyylinvaihdoksia. Albumeilla ei ole monille 1980-luvun fuusiolevyille tyypillisiä vokaaliraitoja lainkaan, joskin joistakin kappaleista ("Elektric City", "The Kicker") tehtiin promootiovideot. Yhtye toi yleisön tietoisuuteen monia nousevia jazz-kykyjä. Levyjen kappaleet ovat uusia (lukuun ottamatta vuoden 1993 Jimmy Heath -coverkappaletta "C.T.A.") ja ne on säveltänyt melkein aina Corea.
Levyt

Ensimmäinen levy, Elektric Band, ilmestyi vuonna 1986. Levyä hallitsevat 1980-luvulle tyypilliset syntetisaattorisoundit sekä Dave Wecklin elektroniset rummut. Weckl itse alkoi tulla tunnetuksi virtuoosirumpalina nimenomaan tämän levyn myötä. Levyllä kitaraa soittaa kahdella raidalla Scott Henderson ja muilla Carlos Rios. Kappale "Got a Match" omistettiin menehtyneen multipuhaltaja Joe Farrellin muistolle ja se on muita raitoja tyyliltään hieman lähempänä perinteistä jazzia. Wecklin lisäksi levy alkoi tuoda nimeä basisti John Patituccille, josta tuli Wecklin tavoin soittimensa uusi eturivin virtuoosi.
Toinen levy, Light Years (1987) siirtyy tyyliltään selvästi kohti jazz-funkia. Nyt yhtyeeseen kuuluu myös saksofonisti, Eric Marienthal. Lisäksi kitaristiksi vakiintuu Frank Gambale, joskin Rios soittaa yhä muutamilla kappaleilla. Yhtyeen pitkäaikaisin kokoonpano on näin vakiintunut.
Kolmas levy Eye of the Beholder on soundiltaan edeltäjiään selvästi pehmeämpi. Corea soittaa pääasiassa akustista pianoa ja Gambale soittaa joillakin raidoilla akustista kitaraa. Monet sävellyksistä ovat yhtyeen muusta tuotannosta poiketen selkeän latinovaikutteisia. Corea sanoi saaneensa "Eternal Child" sävellyksen melodian unessa.
Yhtyeen neljäs levy, Inside Out (1991), on tyyliltään kaikista lähinnä suoraviivaista post-bop jazzia, vaikka se voidaan silti luokitella fuusiolevyksi, ei vähiten nimiraitansa takia. Corea soittaa lähinnä akustista midi-pianoa, mutta Gambale pitäytyy koko levyn sähkökitarassa. Levyn päättää 15-minuuttinen neljään osaan jaettu "Tale of Daring", jossa kuullaan varsin vapaata improvisaatiota ja avantgarde-jazzille tyypillisiä melodioita.
Pitkäaikaisimman kokoonpanon viimeinen levy oli Beneath the Mask (1991), jossa palataan sähköiseen jazz-funkiin ja kuullaan taas Patituccin peukutuskuvioita ja Corean synasooloja.
Seuraava Elektric Band levy, Paint The World (1993), muutti yhtyeen kokoonpanoa suuresti. Corean itsensä lisäksi vain Marienthal päätti jatkaa, ja levyn kannessa lukeekin "Elektric Band II". Rumpuihin löydettiin Gary Novak, kitarassa on Gambalea selvästi blues-rockmaisempaa lähestymistapaa suosiva Mike Miller ja bassossa on sooloilun kokonaan muille muusikoille jättävä Jimmy Earl. Levy on tyyliltään lähellä Inside Outin post-bopin ja fuusion rajamailla heiluvaa modernia jazzia. Syntetisaattoreita käytetään vain taustalla, mutta sähköpiano on monella raidalla keskeisessä asemassa.
Uusi kokoonpano ei tehnyt enempää levyjä, ja Elektric Band -projekti jäi sivuun kymmeneksi vuodeksi. Pitkäaikaisin kokoonpano teki comebackin vuonna 2004, jolloin julkaistiin yksi uusi levy, To the Stars. Se jatkaa rohkean kokeilevan fuusion linjoilla ja on Elektric Bandin ainoa teema-albumi, perustuen tieteistarinaan.
Diskografia

Chick Corea Elektric Band (1986)
Light Years (1987)
Eye of the Beholder (1988)
Inside Out (1990)
Beneath the Mask (1991)
Elektric Band II: Paint the World (1993)
To the Stars (2004)
(Ensimmäiselle ja toiselle levylle on lisätty myöhemmin uusia kappaleita. Levyjen alkuperäiset painokset päättyvät kappaleisiin "India Town" ja "View from the Outside". Lisäksi ensimmäiselle levylle lisättiin intro)
Keikauskakku

Keikauskakku
Keikauskakku eli ylösalaisinkakku on kakku, jonka taikina kaadetaan tasapohjaiseen vuokaan, jossa on pohjalla haudutettuja ja sokeroituja hedelmiä, esimerkiksi omenalohkoja tai ananasviipaleita. Uunissa paistamisen jälkeen kakku kumotaan ylösalaisin tarjoiluvadille, jolloin hedelmäkerroksesta tulee kakun päällimmäinen kerros.
Taikinaa kaataessa varovaisuus on tärkeää, jotteivat vuoan pohjan hedelmät liiku, sillä uunin jälkeen hedelmiä ei saa siirrettyä ilman näkyvää jälkeä.
Keikauskakku sai alkunsa yhdysvaltalaisesta San Fransisco Chronicle -lehdestä, jonka 21. tammikuuta 1923 ilmestynyt numero sisälsi ohjeen luumukeikauskakkuun. Vuoan pohjalle tuli luumujen lisäksi saksanpähkinöitä.
Bob Mosher

| Bob Mosher> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. tammikuuta 1915 Auburn, New York
Kuollut: 15. joulukuuta 1972 Encino, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  käsikirjoittaja
Robert "Bob" Mosher (19. tammikuuta 1915 Auburn, New York – 15. joulukuuta 1972 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiokäsikirjoittaja. Vuonna 1937 Susquehannan yliopistosta valmistuneen Mosherin käsikirjoittamiin sarjoihin kuuluvat muun muassa Amos ’n’ Andy, Meet Mr. McNutley, Leave It to Beaver, Ichabod and Me, Bringing Up Buddy ja Me hirviöt.
Aiheesta muualla

Bob Mosher Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bob Mosher
Käännös suomeksi
Keltalakkikutoja

| Keltalakkikutoja> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Kutojat Ploceus
Laji::  dorsomaculatus
Kaksiosainen nimi
 Ploceus dorsomaculatus  (Reichenow, 1893) 
Katso myös
   Keltalakkikutoja Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keltalakkikutoja (Ploceus dorsomaculatus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltalakkikutojaa tavataan Afrikan keskiosissa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bureijin pakolaisleiri

| Bureijin pakolaisleiri |
| --- | --- |
 Bureijin pakolaisleiri
 Koordinaatit: 31°26′22″N, 34°24′11″E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Deir al-Balah
Väkiluku (2023)  (rekisteröityjä pakolaisia):  46 629
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bureijin pakolaisleiri (arab. البريج‎, al-Burayj) on palestiinalaisten pakolaisleiri Palestiinan Gazan kaistalla. Vuonna 2023 leirillä asui 46 629 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Maantiede

Bureijin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Gazan kaistan keskiosassa Deir al-Balahin kuvernoraatissa. Pinta-alaa leirillä on 0,5 km². Lähellä virtaa Wadi Gaza.
Historia

Nykyisen leirin alueelta on löydetty esimerkiksi Bysantin valtakunnan aikaisia mosaiikkeja. Bureijin leirin asukkaat olivat alkujaan palestiinalaisia Israelin vuoden 1948 itsenäisyyssodan pakolaisia pääasiassa nykyisen Gazan kaistan itäpuolen asutuskeskuksista, kuten al-Falujasta. Pakolaiset asuttivat alkujaan brittiarmeijan entisiä parakkeja ja telttoja. Vakinaisempi pakolaisleiri asuntoineen rakennettiin 1950-luvulla.
Israel on tehnyt useita iskuja leiriin palestiinalaisten ja Israelin konfliktien aikana. Israel antoi alueen asukkaille evakuointikäskyn ja sen maajoukot etenivät leiriin vuonna 2023 syttyneen sodan yhteydessä.
Väestö

Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n mukaan Bureijin leirillä asui vuonna 2023 yhteensä 46 629 virallisesti rekisteröityä pakolaista. Luku ei sisällä mahdollisia rekisteröimättömiä asukkaita.
Työttömyys on huomattava ongelma, ja suuri osa väestöstä on riippuvaisia ruoka-avusta. Ongelmana on myös huono vesihuolto.
Gazan kaistan keskiosan kartta.
Kapuajat

| Kapuajat |
| --- | --- |
 Suomurintakapuaja (Upucerthia dumetaria)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Kapuajat Upucerthia  Saint-Hilaire, 1832
Katso myös
   Kapuajat Wikispeciesissä   Kapuajat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kapuajat (Upucerthia) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 4 lajia.
Lajeja

Koukkunokkakapuaja (Upucerthia validirostris)
Käyränokkakapuaja (Upucerthia albigula)
Suomurintakapuaja (Upucerthia dumetaria)
Tummasuomukapuaja (Upucerthia saturatior)
Aiheesta muualla

ITIS: Upucerthia (englanniksi)
Karl-Anthony Towns

| Karl-Anthony Towns |
| --- | --- |
 Towns helmikuussa 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Karl-Anthony Towns
Syntynyt: 15. marraskuuta 1995 (ikä 28) Piscataway, New Jersey, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Dominikaaninen tasavalta    Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  211 cm
Paino:  112 kg
Nyk. joukkue:  Minnesota Timberwolves
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  1. varaus 2015 (Minnesota Timberwolves)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2014–2015:  Kentuckyn yliopisto
Seurajoukkueet
2015–:  Minnesota Timberwolves
Maajoukkueet
2012–:   Dominikaaninen tasavalta
Aiheesta muualla
FIBA
Karl-Anthony Towns (s. 15. marraskuuta 1995 Piscataway, New Jersey) on dominikaanis-yhdysvaltalainen koripalloilija. Sentterinä pelaava Towns edustaa maajoukkuetasolla Dominikaanista tasavaltaa.
Towns pelasi yliopistossa vain yhden kauden: kaudella 2014–2015 hän kirjautti Kentuckyn yliopiston pelaajana NCAA:n I-divisioonassa tilastolukemat 10,3 pistettä, 6,7 levypalloa ja 2,3 torjuntaa per ottelu pelattuaan noin 21 minuuttia ottelua kohden. Towns asettui ehdolle NBA:n vuoden 2015 varaustilaisuuteen, jossa hänet varattiin ensimmäisenä. Townsin varasi Minnesota Timberwolves, jota tämä edustaa.
Tulokaskaudellaan Towns ylsi harvinaiseen saavutukseen, kun hän voitti läntisen konferenssin kuukauden tulokkaan palkinnon kuudesti peräkkäin. Townsin tulokaskausi oli lopulta paras korinaluspelaajan ensimmäinen NBA-kausi sitten Tim Duncanin. Towns valittiin NBA:n kauden tulokkaaksi: päätös oli yksimielinen viidennen kerran sarjan historiassa.
Towns valittiin NBA:n tähdistöotteluun vuosina 2018 ja 2019. Kaudella 2017–2018 hänet valittiin NBA:n kolmostähdistökentälliseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl-Anthony Towns Wikimedia Commonsissa
Keikka

| Keikka |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Jarmo Lampela
Käsikirjoittaja:  Juha Kukkonen Minka Kuustonen Jussi Kärkkäinen Jarmo Lampela Juha Pulli Robin Svartsröm
Tuottaja:  Melissa Salmi
Säveltäjä:  Jussi Kärkkäinen
Kuvaaja:  Aarne Tapola
Leikkaaja:  Jussi Kärkkäinen
Pääosat:  Minka Kuustonen Juha Hippi Niko Saarela
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Vegetarian Films Ryhmäteatteri
Ensi-ilta:  18. marraskuuta, 2013
Kesto:  92 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keikka on Jarmo Lampelan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013, joka on tehty yhteistyössä Ryhmäteatterin kanssa.
Elokuva tehtiin Helsingin juhlaviikoille 2013 osana kolmen elokuvan "Theatre goes Movies: Helsinki" -triptyykkiä, jotka Lampela teki yhdessä KOM-teatterin, Ryhmäteatterin ja Viirus-teatterin kanssa.
Elokuvan teemana on pakolaisuus. Siinä lääkärinä toimiva Maria yrittää saada tuotua syyrialaisia pakolaisia Suomeen.
Chubut (joki)

| Chubut |
| --- | --- |
 Chubut-joki pampalla
Alkulähde:  Andit
Laskupaikka:  Atlantti
Maat:  Argentiina
Pituus:  800 km
Chubut (esp. Río Chubut, kymriksi Afon Camwy) on joki eteläisessä Argentiinassa Patagoniassa, harvaan asutussa Chubutin maakunnassa. Se virtaa Andeilta itään Etelä-Atlanttiin ja on noin 800 kilometriä pitkä. Sen merkittävin sivujoki on eteläinen Chico. Joki on matala ja käytännössä purjehduskelvoton. Asutuksesta on kiintoisaa, että Andien vähäisen asutuksen lisäksi sen varrella on etenkin merenrannikolla muutamia walesilaisten siirtolaisten jo 1800-luvulla asuttamia taajamia, kuten Trelew ja Rawson. Noin 120 kilometriä Trelewistä länteen jokeen on valmistunut Ameghinon vesivoimala vuonna 1963.
Cape Canaveral AFS LC-1 & LC-2

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 1 ja 2 (LC-1 ja LC-2) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin lentotukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustoja käytettiin Snark- ja Matador-laukaisuihin.
Historia

LC-1:n ja LC-2:n rakentamissopimus tehtiin urakoitsijan kanssa lokakuussa 1951, ja rakennustyöt käynnistyivät kahden alustan muodostama kokonaisuus valmistui noin vuotta myöhemmin marraskuussa 1952. Kompleksia käytettiin Snark- ja Matador-ohjusten koelaukaisuihin aina vuoteen 1960 saakka. Tämän jälkeen sen alustat palvelivat Mercury-ohjelman helikopterikenttänä, ja myöhemmin 1983–1989 kompelksia hyödynnettiin Tethered Aerostat Radar System -ohjelmassa.
Keikarilintuhaukka

| Keikarilintuhaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Lintuhaukat Accipiter
Laji::  melanochlamys
Kaksiosainen nimi
 Accipiter melanochlamys  (Salvadori, 1875) 
Katso myös
   Keikarilintuhaukka Wikispeciesissä   Keikarilintuhaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keikarilintuhaukka (Accipiter melanochlamys) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset mangrovekasvustot nousuveden rajan yläpuolella, viljelysmaat ja maaseutupuutarhat. Se painaa keskimäärin 265 grammaa.
Alalajit

Se jakautuu kahteen alalajiin:
Accipiter melanochlamys melanochlamys (Salvadori, 1876)
Accipiter melanochlamys schistacinus (Rothschild & Hartert, 1913)
Keihäsrausku

| Keihäsrausku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Ylälahko::  Rauskut Batoidea
Lahko::  Myliobatiformes
Heimo::  Keihäsrauskut Dasyatidae
Suku::  Dasyatis
Laji::  pastinaca
Kaksiosainen nimi
 Dasyatis pastinaca  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Keihäsrausku Wikispeciesissä   Keihäsrausku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Keihäsrausku (Dasyatis pastinaca) on keihäsrauskujen heimon rustokala, jota esiintyy Koillis-Atlantilla ja Välimerellä. Lajia tavataan hiekka- ja mutapohjilla ja joskus rantavesissä kivipohjilla.
Noin 60 cm leveäksi kasvavan keihäsrauskun pääasiallista ravintoa ovat pienet pohjaeläimet ja kalat. Se on ovovivipaarinen eli se hautoo poikaset sisällään, missä ne myös kuoriutuvat munista. Tiineysaika on noin neljä kuukautta, ja poikasia syntyy yleensä 4–7. Rausku viettää suurimman osan ajastaan pohjaan hautautuneena ja naamioituneena.
Myrkyllisyys

Lähellä keihäsrauskun häntämäisen pyrstön juurta on myrkkypiikki, jolla voi olla pituutta jopa 35 senttiä. Rausku uusii piikin, jossa on teräviä taaksepäin osoittavia väkäsiä, satunnaisesti pudottamalla sen ja kasvattamalla uuden.
Jos rausku onnistuu iskemään ihmistä, iskukohta turpoaa ja kipu voi kestää kuukausia. Keihäsrausku ei ole aggressiivinen, mutta voi iskeä, jos se tuntee olonsa uhatuksi. Rauskun päälle voi astua vahingossa, koska niillä on tapana maata pohjassa osittain hiekkaan hautautuneena.
Keihäsrausku ravintokäytössä

Keihäsrauskun siipiä myydään savustettuna, kuivasuolattuina ja niitä käytetään myös ruokaöljyn lisäaineena. Erilaiset rauskulajit ovat suosittua ruokaa esimerkiksi Japanissa.
Aiheesta muualla

Dasyatis pastinaca (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Kuva (Arkistoitu – Internet Archive) www.vettorpisani.net
Stingray injury www.emedicinehealth.com
Yleistä rauskulajeista www.oreilly.com
Cape Canaveral AFS LC-15

Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 15 (LC-15) oli rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveral Space Force Stationissa Floridassa. Kompleksia käytettiin vuosina 1959–1964 Titan I- ja Titan II -rakettien laukaisuihin.
Historia

Alustan rakennussopimus solmittiin tammikuussa 1957. Rakennustyöt valmistuivat heinäkuussa 1958 ja niihin kului 4,9 miljoonaa dollaria. Alustalle rakennettiin muiden lähialueen laukaisukompleksien tapaan betoninen suojabunkkeri, mutta muiden alustojen bunkkereista poiketen LC-15:n bunkkeri oli kaksikerroksinen. Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi kompleksin käyttöön helmikuussa 1959, ja ensimmäinen laukaisu tapahtui 6. helmikuuta 1959, kun kompleksilta laukaistiin Titan I -raketti. Rakettityyppiä laukaistiin LC-15:stä kaikkiaan kymmenen viimeisen laukaisun tapahtuessa 29. syyskuuta 1960. Titan I -rakettia varten alusta ja sen apulaitteet oli suunniteltu RP-1 – nestehappi -polttoaineyhdistelmälle, kun taas Titan II käytti polttoaineenaan Aerozine 50 tunnettua hydratsiinin ja typpitetraoksidin yhdistelmää, minkä seurauksena kompleksin polttoaineinfrastruktuuriin jouduttiin tekemään muutoksia Titan II -rakettiin siirtymisen yhteydessä. Ensimmäinen Titan II -laukaisu tapahtui 7. kesäkuuta 1962. Alustalta tehtiin kaikkiaan 16 Titan II -laukaisua viimeisen tapahtuessa 9. huhtikuuta 1964. Kompleksi deaktivoitiin noin kolme vuotta myöhemmin maaliskuussa 1967, minkä jälkeen sen alustarakenteet myytiin romuksi saman vuoden kesäkuussa. Alustan betonibunkkeri purettiin marraskuun 2012 ja helmikuun 2013 välisenä aikana.