stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kelkheim (Taunus)

| Kelkheim |
| --- | --- |
 Kelkheim, taustalla Frankfurtin pilvenpiirtäjiä
 vaakuna
 Kelkheim
 Koordinaatit: 50°8′N, 8°27′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Main-Taunus-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,65 km²
Korkeus:  190 m
Väkiluku (2020):  29 180
 – Väestötiheys:  952 as./km²
Postinumero:  65779
Suuntanumero(t):  06195, 06198, 06174
 
 www.kelkheim.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kelkheimin sijainti Main-Taunuksen piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Kelkheim on kaupunki Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen. Kelkheimissa on useita huonekalujen valmistajia.
Maantiede

Kelkheim sijaitsee Taunus-vuoriston etelärinteellä Frankfurt am Mainin suurkaupunkialueella noin kuusitoista kilometriä Frankfurt am Mainin keskustasta länteen.
Nykyinen Kelkheim muodostettiin 1970-luvulla kunnista Kelkheim, Fischbach, Ruppertshain ja Eppenhain. Münster ja Hornau oli liitetty Kelkheimiin jo 1938. Noin kolmannes kaupungin väestöstä asuu kanta-Kelkheimissa. Eppenahin ja Rupperthain sijaitsevat muista kaupunginosista erillään Kelkheimin pohjoisosassa Taunuksen rinteellä.
Historia

Fischbach ja Münster mainitaan asiakirjoissa ensi kerran 700-luvulla, Hornau vuonna 874, Kelkheim 880, Eppenhain 1285 ja Ruppertshain 1294. Kylät ovat frankkien perustamia. Nyky-Kelkheimin alueella asui 1540-luvulla noin tuhat ihmistä. Kolmikymmenvuotinen sota 1618–1648 oli tuhoisa, Ruppertshain oli autiona 1637–1651 ja Kelkheimissa oli vuonna 1648 vain kymmenen taloa. 1700-luvulla paikkakunta alkoi elpyä ja kasvaa. Kelkheimin huonekaluteollisuus sai alkunsa 1800-luvun puolivälissä. Vuonna 1905 asukkaita nyky-Kelkheimin alueella oli viitisen tuhatta. Kelkheim sai kaupunkioikeudet 1938, jolloin siihen liitettiin Hornau ja Münster; kolme kuntaa olivat jo tuossa vaiheessa kasvaneet yhteen. Eppenhainista ja Rupperthainista oli muodostettu Rossert-niminen kunta 1971. Rossert ja Fischbach liitettiin Kelkheimiin 1977, liitosten jälkeen kaupungin väkiluku oli noin 22 000.
Kelkheimissa on useita historiallisia ristikkotaloja ja kartanokokonaisuuksia, kuten Rettershof.
Talous ja liikenne

Kelkheim tunnetaan huonekalujen kaupunkina, Stadt der Möbel. Tuotteiden valmistus ja myynti on keskisuurten perheyritysten hallussa. Yksittäisistä tuotteista tunnetuin on niin kutsuttu Frankfurter Schrank. Kaupungissa sijaitsee työkaluja valmistavan Rothenberger Gruppen pääkonttori ja tuotantolaitos.
Kelkheimin asukkaiden ostovoimaindeksi on 143,0 (2017, Saksan liittotasavalta = 100,0).
Kelkheim sijaitsee Frankfurt am Mainin paikallisjunaliikenteen piirissä Königsteiner Bahn -radan varrella, asemia on kolme: Kelkheim Münster, Kelkheim ja Hornau. Kuusitoistakilometrinen rataosuus alkaa Frankfurt-Höchstin asemalta ja päättyy Königsteinin kaupunkiin. Kelkheimin pääteitä ovat  Bundesstraße 8, 455 ja 519. Bundesautobahn 66 kulkee kaupungin eteläpuolitse.
Aiheesta muualla

Kelkheim (Taunus), Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Kelkheim (Taunus)
Entinen fransiskaaniluostari
Käännös suomeksi
Oberursel

| Oberursel |
| --- | --- |
 vaakuna
 Oberursel
 Koordinaatit: 50°12′N, 8°35′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Hallintopiiri:  Darmstadt
Piirikunta:  Hochtaunuskreis
Hallinto:  
 – Pormestari:  Hans-Georg Brum
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  45,37 km²
Korkeus:  197 m
Väkiluku:  45 849
 – Väestötiheys:  987 as./km²
 
 www.oberursel.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oberursel (Taunus) on Frankfurt am Mainin kehyskaupunki. Se on Hessenin osavaltion 14. suurin kaupunki.
Kaupungissa asui 45 849 ihmistä vuoden 2016 lopussa. Suurin puolue Oberurselin kaupunginvaltuustossa on CDU, jolla on 18 paikkaa. SPD:llä on 11 paikkaa. Pormestari on Hans-Georg Brum (SPD).
Kaupungissa on kuusi linja-autolinjaa Frankfurtiin. Kaupungissa on junayhteydet: maanalainen ja esikaupunkijuna.
Oberursel sijaitsee A661-moottoritien varrella, joka yhdistää A661 moottoritiehen, joka taas yhdistää A5 moottoritielle (Hannover - Frankfurt - Basel). Frankfurtin kansainvälinen lentoasema  on 20 minuutin päässä kaupungista.
Ystävyyskaupungit

Épinay-sur-Seine, Ranska
Lomonosov Venäjä
Rushmoor, UK
Ursem, Alankomaat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oberursel Wikimedia Commonsissa
Kriftel

| Kriftel |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 lippu:  vaakuna
 Kriftel
 Koordinaatit: 50°5′N, 8°28′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Main-Taunus-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,76 km²
Korkeus:  116 m
Väkiluku (2020):  11 174
 – Väestötiheys:  1 653 as./km²
Postinumero:  65830
Suuntanumero(t):  06192
 
 www.kriftel.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kriftelin sijainti Main-Taunuksen piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Kriftel on kunta Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen.
Maantiede

Kriftel rajoittuu koillisessa Frankfurt am Mainiin, muissa ilmansuunnissa on Kriftelin kaltaisia pieniä ja keskisuuria, melko tiheäänasuttuja esikaupunkikuntia. Etäisyys Frankfurtin keskustan Hauptwachelta on viisitoista kilometriä länsilounaaseen ja Wiesbadenin keskustasta saman verran itään. Kriftelin alueella virtaa Mainin 32-kilometrinen sivujoki Schwarzbach. Paikkakunta on niin sanottu Kerngemeinde, ydinkunta, eikä siten jakaudu osa-alueisiin.
Historia

Roomalaiset asuttivat nykyisen Kriftelin aluetta ajanlaskun ensimmäisellä vuosisadalla. Noin vuonna 260 he jättivät alueen käytyään useita sotia alemanneja ja frankkeja vastaan. Varhaisimmat kirjalliset maininnat Kriftelistä ovat 700-luvun lopulta. Paikkakunta siirtyi Mainzin vaaliruhtinaskunnan vaikutuspiiriin noin vuonna 1400. Kolmikymmenvuotinen sota oli Kriftelille tuhoisa, ruotsalaiset hirttivät paikkakunnan pastorin  Johann Wagnerin 1635. Vuonna 1649 Kriftelissä oli enää kolmetoista kotitaloutta. Kriftel siirtyi maallisen vallan alle 1803, ja siitä tuli osa Nassaun herttuakuntaa ja edelleen Preussia vuonna 1866. Kriftel yritettiin liittää Hofheimiin 1970-luvulla, mutta hanke raukesi. Paikkakunnan väkiluku ylitti 10 000:n rajan 1980-luvun lopulla.
Kriftelin arkkitehtuuria edustavat muun muassa Bonifatiuskapelle (1958), katolinen kirkko St. Vitus (1868) ja monitoimitalo Schwarzbachhallen. Huomattava viihdekeidas on kahdeksan tuhannen neliömetrin laajuinen Parkbad. Alte Kriftel, Vanha Kriftel, restauroituine ristikkotaloineen muistuttaa menneiden aikojen talonpoikaisesta elämäntyylistä.
Talous ja liikenne

Kriftelin talousmaantieteellinen sijainti on suotuisa. Paikkakunta ei ole pelkästään palvelualojen varassa, vaan myös teollisuutta on monipuolisesti. Kriftelin maaperä ja paikallisilmasto on maatalouden kannalta edullinen, paikkakunta tunnetaan nimellä "Obstgarten des Vordertaunus", "Etu-Taunuksen hedelmätarha". Kriftelin rautatieasema sijaitsee Main-Lahn-radan varrella. Moottoritie BAB 66 kulkee paikkakunnan itäpuolitse.
Aiheesta muualla

Kriftel, Hessen, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Kriftel
Käännös suomeksi
Tuomas Kilpi

Tuomas Lauri Kilpi (s. 25. syyskuuta 1967 Helsinki) on espoolainen kirjailija, toimittaja ja suomentaja. Hän on työskennellyt muun muassa lakkautetun Enter-lehden päätoimittajana sekä Tähtivaeltaja-, Kulttuurivihkot- ja MikroBitti-lehdissä.lähde? Vuonna 2008 Kilpi valittiin kustannusyhtiö Oy Finn Lectura Ab:n toimitusjohtajaksi, ja vuonna 2018 hän perusti Oppian-kustantamon.
Kilpi on suomentanut muiden muassa Kathy Ackeria, Dennis Cooperia, John O’Brienia ja Alan Duffia.
Teoksia

Luonnos.  Helsinki:  Like, 1989.  ISBN 951-8929-22-X
Matkalla Siperiaan.  Helsinki:  Like, 1991.  ISBN 951-8929-57-2
Lumisade.  Helsinki:  Like, 1992.  ISBN 951-578-121-3
Märkää lihaa. Kertomuksia kipeästä ajasta.  Helsinki:  Like, 1993.  ISBN 951-578-137-X
Futon.  Helsinki:  Like, 1994.  ISBN 951-578-187-6
Jälkisanat.  Helsinki:  Like, 1995.  ISBN 951-578-222-8
Pedot.  Helsinki:  Like, 1997.  ISBN 951-578-503-0
Marjatan kuolema.  Helsinki:  Rasalas, 2002.  ISBN 952-5421-01-5
Blogit ja bloggaaminen. Luo blogeilla näkyvyyttä.  Readme.fi, 2006.  ISBN 978-952-5-65503-2
Kummallisten kuolemien kirja.  13 Kustannus, 2007.  ISBN 978-952-5-70201-9
Mestä.  ntamo, 2007.  ISBN 978-952-215-016-5
Paavo Pesusieni vapaalla jalalla

| Paavo Pesusieni vapaalla jalalla> The SpongeBob Movie: Sponge on the Run |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tim Hill
Käsikirjoittaja:   Tim Hill  Jonathan Aibel  Glenn Berger 
Perustuu:  Stephen Hillenburgin televisiosarjaan Paavo Pesusieni
Tuottaja:  Ryan Harris
Säveltäjä:   Hans Zimmer  Steve Mazzaro 
Kuvaaja:  Larry Fong
Pääosat:   Tom Kenny  Bill Fagerbakke  Rodger Bumpass  Clancy Brown  Carolyn Lawrence  Mr. Lawrence 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Paramount Animation  Nickelodeon Movies 
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix Paramount+
Ensi-ilta:  14. elokuuta 2020
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Paavo Pesusieni kuivalla maalla
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paavo Pesusieni vapaalla jalalla (engl. The SpongeBob Movie: Sponge on the Run) on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut tietokoneanimaatioelokuva. Elokuva perustuu Paavo Pesusieni -animaatiosarjaan, mutta ei ihan täysin, sillä hahmojen historia on elokuvassa eri ja elokuvassa merten hallitsija on Neptunuksen sijasta Poseidon.
Elokuvan oli tarkoitus saada ensi-iltansa elokuvateattereissa toukokuussa 2020, mutta koronaviruspandemian takia ensi-ilta siirrettiin elokuulle. Kesäkuussa kuitenkin kerrottiin, että elokuvan ensi-ilta on siirretty alkuvuoteen 2021, jolloin elokuva julkaistaan elokuvateattereiden sijaan videovuokrauspalveluissa. Elokuva kuitenkin julkaistiin yksinoikeudella Netflixissä jo 5. marraskuuta 2020.
Ääninäyttelijät > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Kenny  | … |  Paavo Pesusieni   |
|  Clancy Brown  | … |  Einari Rapu   |
|  Rodger Bumpass  | … |  Jalmari Kalmari   |
|  Bill Fagerbakke  | … |  Patrik Tähtönen   |
|  Carolyn Lawrence  | … |  Sanna   |
|  Doug Lawrence  | … |  Plankton   |
|  Jill Talley  | … |  Kaarina   |
|  Keanu Reeves  | … |  Keanu Reeves Sage ”Risu”   |
|  Matt Berry  | … |  Poseidon   |
|  Awkwafina  | … |  Otto   |
|  Reggie Watts  | … |  Kansleri   |
|  Snoop Dogg  | … |  The Gambler   |
|  Mary Jo Catlett  | … |  rouva Pöhö   |
|  Danny Trejo  | … |  El Diablo   |
Ääninäyttelijät > Suomalaiset ääninäyttelijät

Dubbausstudio: SDI Media
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  Paavo Pesusieni   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Jalmari Kalmari   |
|  Rauno Ahonen  | … |  Einari Rapu   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  Patrik Tähtönen   |
|  Jenni Sivonen  | … |  Sanna   |
|  Markus Bäckman  | … |  Plankton   |
|  Ella Pyhältö  | … |  Kaarina   |
|  Mikko Leppilampi  | … |  Keanu Reeves Risu   |
|  Juuso Karikuusi  | … |  Aatu Ahven   |
|  Jukka Rasila  | … |  EI Diablo   |
|  Janne Kataja  | … |  Poseidon   |
|  Jussi Lampi  | … |  Kansleri   |
|  Jarmo Koski  | … |  Kertoja   |
|  Osku Ärilä  | … |  sivuäänet   |
|  Aku Laitinen  | … |  sivuäänet   |
|  Amy Burgess  | … |  sivuäänet   |
Aiheesta muualla

Paavo Pesusieni vapaalla jalalla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paavo Pesusieni
| --- | --- |
Hahmot::  Paavo Pesusieni | Patrik Tähtönen | Jalmari Kalmari | Einari Rapu | Santa-Sanna | Sulevi Plankton | Kaarina | Rouva Pöhö | Helmi Rapu | Merenneitomies ja Merirokkopoika | Luettelo Paavo Pesusieni -hahmoista
Luettelot::  Luettelo televisiosarjan Paavo Pesusieni jaksoista
Tuotantokaudet::   1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  KPL1  PTS1 
Televisiosarjat::  Paavo Pesusieni | Korallileiri: Paavon lapsuusvuodet | Patrik Tähtönen Show
Elokuvat::  Paavo Pesusieni – elokuva (2004) | Paavo Pesusieni kuivalla maalla (2015) | Paavo Pesusieni vapaalla jalalla (2020) | Paavo Pesusieni ja Santa-Sanna pelastavat Tangalan (2024)
Videopelit::  Atlantis SquarePantis | Battle for Bikini Bottom | Creature from the Krusty Krab | Employee of the Month  | Globs of Doom | Legend of the Lost Spatula | Lights, Camera, Pants! | The SpongeBob SquarePants Movie | Operation Krabby Patty | Revenge of the Flying Dutchman | SuperSponge | The Yellow Avenger | Unite! | Battle for Volcano Island | Freeze Frame Frenzy | Attack of the Toybots | Nicktoons Racing | Underpants Slam
Diskografia::  Original Theme Highlights | The SpongeBob SquarePants Movie | The Yellow Album | The Best Day Ever
Jussaari

Vanha kaivostorni.
Jussaari  (ruots. Jussarö) on ulkosaariryhmä Raaseporissa entisen Tammisaaren kaupungin alueella. Siellä toimi marraskuuhun 2011 saakka rajavartiolaitoksen Jussarön merivartioasema, joka oli myös huviveneilijöiden rajatarkistuspaikka. Jussaari on myös tunnettu saarien eteläpuolella sijaitsevasta Jussarön majakasta.
Saarella sijaitsi aikaisemmin Jussarön kaivos, josta louhittiin rautamalmia. Toiminta lopetettiin kuitenkin kannattamattomana vuonna 1967. Saarella on tältä kaudelta vielä jäljellä asunto- ja kaupparakennuksia. Saarella on toiminut 1. kesäkuuta 1990 alkaen Ilmatieteen laitoksen automaattinen rannikkosääasema, joka mainitaan Yleisradion Säätiedotus merenkulkijoille -tiedotuksessa Jussarö-nimellä. Huviveneilijöitä palvelevat saaren pohjoisosassa olevat vierasvenesatama, kahvila, luontopolku ja veneveistämö.
Saaren nimestä

Kielitieteilijät ovat arvelleet, että saaren nimi olisi alkuaan Juutinsaari, josta se aikoinaan olisi vääntynyt muotoon Jussaari. Ensimmäinen maininta Jussaaresta on tanskalaisessa purjehdusoppaassa noin vuodelta 1250. Latinaksi kirjoitetussa oppaassa mainitaan paikka nimellä Iuxarae, jonka on oletettu tarkoittavan Jussaarta. Myöhemmin nimi on kirjoittettu mm. Jusar (1547) ja Jussar (1581).
Jussarön majakka

Jo keskiajan purjehdusoppaissa Jussaari mainitaan helposti tunnistettavana maamerkkinä. Sen ja Pikku-Jussarön välinen salmi on ollut aina suojainen ankkuripaikka. Valomajakkaa Jussaareen suunniteltiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1811, mutta sen sai kuitenkin korvata kartiomainen riukukeko, joka pystytettiin Sundharun luodolle. Myöhemmin keko maalattiin punaiseksi ja v. 1856 kalkittiin valkoiseksi. Vuosisadan loppupuolella valomajakka sitten päätettiin rakentaa. 1891 valmistunut pyöreä, 17,5 metriä korkea tiilitorni oli valkoiseksi rapattu, ja sen keskikohtaa kiersi leveä, punainen vyö. Majakan linssi oli tehokkainta mallia, mitä silloin Suomessa oli käytössä. Valotunnus oli pyörivä valkoinen valo ja kaksi punaista välähdystä puolen minuutin välein. Majakan toiminnasta vastasivat majakkamestari ja kolme majakanvartijaa.
Vuonna 1922 aloitettiin uuden majakkarakennuksen rakennustyöt. Uusi, 25 metriä korkea majakka rakennettiin samaiselle Sundharun luodolle, jossa aiemmin oli ollut merimerkkinä riukukeko, kaksi meripeninkulmaa etelään Jussaaresta. Katkaistun pyramidin muotoisen betonitornin pohjoissivu maalattiin punaiseksi ja muut kolme sivua alaosaltaan valkoiseksi ja yläosaltaan punaiseksi. Valotunnus oli kaksi valkoista välkkyä kymmenen sekunnin välein.
Uusi majakka oli Suomen ensimmäinen täysin miehittämätön majakka. Valolaitteet toimivat kaasulla, jota tarkastuslaiva toi paikalle kerran vuodessa. Sivutoiminen majakanhoitaja kävi sitten kerran kuussa vaihtamassa uudet kaasupullot. Kaasusta aiheutui ongelmia, koska aina ei säiden vuoksi kaasupulloa päässyt ajoissa vaihtamaan. Vuonna 1984 tilanne korjattiin asentamalla majakkaan tuulivoimala. Nyt valolaite on pyörivä, ja sen kantomatka on 16 meripeninkulmaa. 1998 majakka peruskorjattiin ja maalattiin.
Kaivostoimintaa

Suomen siirryttyä Venäjän vallan alaisuuteen haluttiin täällä pyrkiä riippumattomaksi ruotsalaisesta raudasta. Vuonna 1817 teki eräs ratsumestari valtauksen läheisellä Lerharun saarella ja harjoitti jonkin aikaa pienimuotoista kaivostoimintaa. Kunnolla kaivostoiminta Jussarön kaivoksessa lähti käyntiin vuonna 1834, jolloin paikallistettiin malmiesiintymä Jussaaressa ja vallattiin se kruunulle.
Työkustannukset kaivoksessa olivat korkeat. Vaikka työntekijöille annettiin kullekin perunamaa ja kalastusoikeus, piti palkkaakin maksaa suhteellisen runsaasti saaren hankalan sijainnin vuoksi. Niinpä pian keksittiin halvempi työvoima: Viaporista tuotiin kaivokseen 45 irtolaisuudesta tuomittua vankia. Ilmaista työvoimaa tämäkään ei toki ollut, koska vankien vartiointiin tarvittiin 30 merisotilasta ja vielä päällystöä sotilaiden kaitsemiseen. Vangeille maksettiin pientä palkkaakin, ahkerille lisäksi tupakkaa ja viinaa. Syystä tai toisesta viinan jakelu lopetettiin kuitenkin pian. Aluksi töitä tehtiin vain kesällä, mutta kun saarelle oli rakennettu tarvittava majoitus, muuttui kaivostoiminta ympärivuotiseksi. Pian kesäisin oli työssä jo 95 miestä, talvella puolet. Työpäivän pituus oli 12 tuntia. Kun Saimaan kanavan rakennustyöt aloitettiin, ei Jussaareen enää tahtonut riittää irtolaisia. Vuodesta 1846 alkaen alettiin käyttää rikollisvankeja, nyt venäläisten sotilaiden vartioimina.
Krimin sota lopetti kaivostoiminnan vuosiksi 1854–56. Sodan jälkeen aloitettiin taas irtolaisvankityövoimalla. Näiden vankien tuomio oli epämääräisen pituinen. Muissa vankiloissa heidän oli mahdollista päästä vapauteen, mikäli he saivat työtä yksityisen palveluksessa. Suurten etäisyyksien vuoksi Jussaaressa ei ollut tähän mahdollisuutta, ja siksi vankeus saattoi venyä hyvin pitkäksi. Tästä syystä monet vangeista pitivät jopa Siperiaa parempana vaihtoehtona, ja anoivat siirtoa sinne. Vankien keskuudessa kiertelevän huhun mukaan Siperiassa saattoi saada jopa maata viljeltäväksi.
1850-luvun loppupuolella parempilaatuista rautaa alkoi olla helpommin saatavissa, eikä Jussaaren malmi enää tahtonut kelvata suomalaisille masuuneille. Kaivostoiminnan yksityistämistä alettiin harkita, mutta kun ainoa ostajakandidaatti ajautui konkurssiin, ei auttanut muu kuin sulkea kaivos lähes vuosisadaksi.
Jussarön kaivos siis avattiin ensimmäistä kertaa kun Ruotsin hallitus käytti merkantilistisella 1800-luvulla Suomen malmipulaa keinona kiristää itselleen erinäisiä hyvityksiä tuontitullien alalla. Väitetään, että kun Vuoksenniska Oy avasi kaivoksen 1954 uudelleen, olivat syyt samantapaiset. Suomi tarvitsi neuvotteluvaltin ruotsalaisen teräksen hinnasta keskusteltaessa. Parinsadan kaivosmiehen uurastus ei uudemmallakaan yrityksellä tuottanut kunnolla, mutta ilmeisesti se toimi riittävän hyvin tinkimisvälineenä. Vuonna 1967 kaivostoiminta lopetettiin taas.
Jussarön seurakunta

Jussaaressa oli 1830-luvulta vuoteen 1860 saakka saarnahuone, joka oli kaivoksen vankityövoimaa ja saariston asukkaita varten. Tammisaaren kappalainen piti kerran kuukaudessa jumalanpalveluksen suomeksi ja ruotsiksi.
Jussarön luonnonpuisto

Jussarön luonnonpuisto perustettiin vuonna 1956. Vuonna 1989 se liitettiin uuteen Tammisaaren saariston kansallispuistoon.
Kirjallisuutta

Jussarö. Arvoituksellinen saari. Den gåtfulla ön.  Tammisaari:  Tammisaaren museo ja Metsähallitus, 2007.  (suomeksi) (ruotsiksi)
Sirén, Ari: Jussarö. Luotsi- ja kaivosyhteisö Tammisaaren ulkosaaristossa.  (Metsähallituksen luonnonsuojelujullkaisuja. Sarja A 40, kolmas korjattu painos)  Helsinki:  Metsähallitus, 2002.  ISBN 952-446-338-5  julkaisun verkkoversio (pdf) (viitattu 15.2.2020).
Stenlund, Sven: Jussarö. Från sjörövarnäste till nationalpark.  Helsingfors:  Schildts & Söderströms.  ISBN 978-951-52-3560-2  (ruotsiksi)
Tuovinen, Tapani: Jussarö. Kulttuuriperintöinventointi 2011.  Metsähallitus, Etelä-Suomen luontopalvelut, 2011.  Julkaisu Museoviraston Kyppi.fi -palvelussa (viitattu 15.2.2020).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jussarö 59°49,6‘N 23°34,1‘E Suomen saaristokuljetus. Viitattu 15.2.2020.
Jussarö Visitraseborg.fi. Viitattu 15.2.2020.
Jussarön saari Kultturiympäristön palveluikkuna. Museovirasto. Viitattu 15.2.2020.
Offenbach am Main

| Offenbach am Main |
| --- | --- |
 Ilmakuva Offenbachin keskustaan
 lippu:  vaakuna
 Offenbach am Main
 Koordinaatit: 50°06′00″N, 08°46′00″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Hallintopiiri:  Darmstadt
Hallinto:  
 – Pormestari:  Felix Schwenke (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44,89 km²
Väkiluku (2015):  123 734
 – Väestötiheys:  2 756,4 as./km²
Postinumero:  63065
Suuntanumero(t):  069
Rekisterikilpi:  OF
 
 www.offenbach.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Offenbach am Main, lyhyemmin Offenbach, on kaupunki Hessenin osavaltiossa, Saksassa. Offenbach sijaitsee Mainjoen varrella Frankfurt am Mainin kaakkoispuolella ja on osa Reinin-Mainin metropolialuetta. Kaupungissa on arviolta 123 734 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 44,89 neliökilometriä.
Historia

Offenbach mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 977. 1800-luvulla teollisuuden kasvaessa voimakkaasti koko Saksassa Offenbachin asukasluku lähti nopeaan nousuun. Kaupunki oli myös aikoinaan Saksan nahkateollisuuden keskus, ja tuosta ajasta kaupungissa on vielä muistona Saksan nahkamuseo. Kaupungissa myös järjestetään kansainvälisiä nahkamessuja.
Liikenne

Kaupunkirautatieverkosto Reinin-Mainin S-Bahn kattaa Offenbachin kaupungin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Offenbach Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
Hessenin piirikunnat ja piirivapaat kaupungit
Bergstraße
Darmstadt
Darmstadt-Dieburg
Frankfurt am Main
Fulda
Gießen
Groß-Gerau
Hersfeld-Rotenburg
Hochtaunuskreis
Kasselin kaupunki
Kasselin piirikunta
Lahn-Dill-Kreis
Limburg-Weilburg
Main-Kinzig-Kreis
Main-Taunus-Kreis
Marburg-Biedenkopf
Odenwaldkreis
Offenbach am Main
Offenbachin piirikunta
Rheingau-Taunus-Kreis
Schwalm-Eder-Kreis
Vogelsbergkreis
Waldeck-Frankenberg
Werra-Meißner-Kreis
Wetteraukreis
Wiesbaden
Uutta ja vanhaa rakennuskantaa Offenbachissa.
Liederbach am Taunus

| Liederbach am Taunus |
| --- | --- |
 Vanha raatihuone
 vaakuna
 Liederbach am Taunus
 Koordinaatit: 50°7′N, 8°29′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Piirikunta:  Main-Taunus-Kreis
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,2 km²
Korkeus:  140 m
Väkiluku (2020):  8 834
 – Väestötiheys:  1 425 as./km²
Postinumero:  65835
Suuntanumero(t):  06196, 069
 
 www.liederbach.eu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liederbachin sijainti Main-Taunuksen piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Hessenin osavaltiossa.
Liederbach am Taunus on kunta Main-Taunuksen piirikunnassa Hessenin osavaltiossa keskisessä Saksassa. Se on osa Reinin–Mainin konurbaatiota, ja kuuluu Frankfurt am Mainin läntiseen esikaupunkialueeseen.
Maantiede

Liederbach am Taunus rajoittuu etelässä Frankfurt am Mainiin, muissa ilmansuunnissa on Liederbachin kaltaisia pienehköjä, tiheäänasuttuja esikaupunkikuntia. Etäisyys Frankfurtin keskustan Hauptwachelta on neljätoista kilometriä länteen.
Liederbach muodostuu osa-alueista Niederhofheim ja Oberliederbach. Ne olivat aiemmin itsenäisiä kuntia, jotka liitettiin toisiinsa 1971. Osa-alueet ovat kasvaneet yhteen, rakennetun alueen sisällä on niin kutsuttu Grüne Mitte. Se on laajahko viheralue, jonka halki virtaa Liederbachjoki, joka on Mainin 16-kilometrinen sivujoki.
Historia

Niederhofheim, Oberliederbach ja Unterliederbach perustettiin todennäköisesti vuoden 550 tienoilla. Ensimmäinen alueeseen liittyvä asiakirjamaininta on vuodelta 791 muodossa Leoderbach. Oberliederbach ja Niederhofheim päätyivät 1800-luvun alussa osaksi Nassaun herttuakuntaa, ja sitä myöten osaksi Preussia vuonna 1866.
Liederbachissa on useita historiallisia ristikkotaloja.