stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Algerianskinkki
Ravinto

Eläin syö selkärangattomia eläimiä ja hedelmiä.
Malmi

Esimerkki rautamalmimineraalista: hematiittia sisältävä raitainen rautamuodostuma
Malmi tarkoittaa sellaista luonnollista mineraaliesiintymää, josta voidaan taloudellisesti tuottaa metalleja. Tällaisia mineraaleja kutsutaan malmimineraaleiksi. Määritelmän mukaisesti on myös käsite teollisuusmineraali, esimerkiksi talkki, jonka metallia magnesiumia ei ole pääsääntöisesti tarkoitus erottaa metalliksi. Valmis timantti tai kulta ei ole malmia. 
Jotta mineraaliesiintymä eli mineralisaatio olisi malmi, sen on täytettävä ainakin seuraavat kriteerit:
riittävä koko
riittävän korkea metallipitoisuus
riittävän hyvä laatu
metalli on voitava erottaa mineraaleista
riittävän korkea metallin markkinahinta
hyvät liikenneyhteydet ja infrastruktuuri.
Nämä tekijät yhdessä määräävät sen, onko mineralisaatio taloudellisesti hyödynnettävissä eli malmia. Tekijät eivät ole ehdottomia, vaan ne ovat hyvin suhteellisia ja vaihtelevia. Esimerkiksi jos mineraaliesiintymä on määrältään pienehkö, se voi silti olla taloudellisesti hyödynnettävissä, jos se on tarpeeksi rikas. Se, mikä on tarpeeksi iso ja tarpeeksi rikas, riippuu metallien markkinahinnoista. Jos metallien hinnat ovat alhaiset, voi suhteellisen iso tai rikas mineralisaatio olla epätaloudellinen, eli se ei määritelmän mukaan ole malmi. Päinvastainen tilanne voi syntyä metallien markkinahintojen noustessa: aiemmin kannattamattomasta mineraaliesiintymästä voi tulla malmi.
Pelkästään riittävä koko ja laatu vallitsevassa hintasuhdanteessa eivät yksin tee malmia. Mineraaliesiintymän on myös oltava laadultaan sellainen, että siitä on mahdollista erottaa metalleja taloudellisesti. Esimerkiksi rikkikiisu (FeS2) ei ole malmimineraali vaikka se sisältääkin rautaa, koska raudan erottaminen siitä on erittäin kallista ja koska rautaa on mahdollista erottaa helpommin esimerkiksi magnetiitista.
Vaikka kaikki edellä esitetyt ehdot toteutuisivat, mineraaliesiintymän on sijaittava myös tarpeeksi hyvien liikenneyhteyksien päässä, jotta siitä louhittua raaka-ainetta voitaisiin taloudellisesti kuljettaa jalostuslaitokselle. Esimerkiksi iso, rikas ja hyvälaatuinen mineraaliesiintymä voi olla epäkannattava, jos tarpeeksi lähellä ei ole tarvittavaa liikenneverkostoa ja infrastruktuuria.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Geologian tutkimuskeskus[vanhentunut linkki]
Geologia.fi
Akseli Einola

Akseli Einola
Akseli Eino Einola (27. syyskuuta 1894 Viipuri – 18. helmikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen jääkäri ja taiteilija, kuvittaja ja lastenkirjailija. Hänen vanhempansa olivat rakennusmestari Viktor Einola ja Iida Sutela. Hänen puolisonsa oli Ester Blomqvist. Einola kävi viisi luokkaa Viipurin suomalaista lyseota sekä Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun Helsingissä.
Jääkäriaika

Akseli Einola liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella. Hänet siirrettiin 30. syyskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja 25. marraskuuta 1916 Altonan työosastoon, josta hänet päästettiin siviilityöhön 19. helmikuuta 1917.
Sisällissodan jälkeinen aika

Hän saapui takaisin Suomeen 9. tammikuuta 1919 ja toimi Imatran Tainionkosken suojeluskunnan paikallispäällikkönä 5. toukokuuta 1919 – 1. maaliskuuta 1920. Myöhemmin hän omistautui maalaustaiteelle ja taidegrafiikalle, töitään hän teki etupäässä Helsingissä. Hän toimi myös kuvittajana ja Imatralla piirustuksen opettajana vuosina 1919–1931. Hänen töitään ovat muun muassa vuorineuvos A. Lampénin muotokuva vuodelta 1937 sekä sarja jääkäriaiheisia etsauksia.
Taide

Akseli Einola kuvitti opetustauluja, lasten- ja nuorten kirjoja sekä oppikirjoja. Hän oli tuottelias sekä taidemaalarina että taidegraafikkona. Vaikka Einola teki öljymaalauksia ja akvarelleja, hänen parhaimmat työnsä ovat metalligrafiikkaa. Akseli Einola kirjoitti myös satukirjoja ja oli kuvittajana sanoma- ja aikakauslehdissä. Einolan grafiikantöissä on nähtävissä aikakaudelle tyypillistä realistista ilmaisua. Akseli Einola oli yksi vuonna 1909 ilmestyneen kotimaisen eläinkuvaston kuvittajista.
Kunniamerkit

Jääkärimerkki
Aiheesta muualla

Teokset Kansallisgalleriassa: Kirkonikkuna, 1939 ja Hiekkavaunu, 1946
Kirjav@ - Kansallisgallerian kirjaston kokoelmatietokanta, Akseli Einola
Anttonen, Erkki: Kansallista vai modernia - taidegrafiikka osana 1930-luvun taidejärjestelmää, ISBN: 951-53-2850-0
Hakulinen, Kerkko: Valistuksen maantieteelliset opetustaulut 1903-32, ISBN: 951-35-2768-9
Koulujen taide, päätoim. Sari Savikko, ISBN: 978-951-31-3867-7
Ruokolahtelainen 31.8.2013, Monipuolinen kattaus suomalaista taidehistoriaa esillä Taitotalolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania
Malmgårdin kartano

Malmgårdin kartano
Vanha kuva Malmgårdin päärakennuksesta.
Malmgårdin kartano on kartano entisen Pernajan kunnan alueella Loviisassa Uudellamaalla. Se muodostettiin vuonna 1615 yhdistämällä eräitä Ernst Creutzille lahjoitettuja maatiloja ja sai säterivapauden vuonna 1622. Kartano on ollut Creutzien kreivisuvun omistuksessa siitä lähtien. Kartano on nykyisin erikoistunut luonnonmukaiseen viljelyyn. Kartanoalue käsittää yli 500 hehtaaria peltoalaa.
Kartanon linnamainen päärakennus on rakennettu vuosina 1882–1885, ja sen suunnitteli hollantilaiseen uusrenessanssityyliin arkkitehti Frans Sjöström kreivi Carl Magnus Creutzin pyynnöstä. Näyttävällä linnamaisella päärakennuksella ei juuri ole vastineita Suomessa. Rakennus korvasi huomattavasti vaatimattomamman, uusklassismia edustaneen alkuperäisen puisen päärakennuksen.
Vielä 1900-luvun alussa kartanon maat olivat 3 200 hehtaarin laajuiset.
Nykyisin kartanon ohessa toimii Malmgårdin Panimo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Malmgårdin kartano Wikimedia Commonsissa
Malmgårdin kotisivut
Malmgård (Arkistoitu – Internet Archive). Manor Houses. Runsaasti kuvia Malmgårdin kartanosta. Viitattu 17.7.2014.
Kartanolinna Malmgård. Kreivi Johan Creutzin haastattelu. Yle Elävä Arkisto. Viitattu 17.7.2014.
Olle Sirén: Malmgård : grevliga ätten Creutz' stamgods 1985
Creutz nr 92
Creutz nr 48
Mauno Forsman

| Mauno Forsman> Suomen II valtiovarainministeri |
| --- | --- |
 Koiviston II hallitus 1.7.1981–18.2.1982 Sorsan III hallitus 19.2.1982–15.9.1982  
Edeltäjä:  Pirkko Työläjärvi
Seuraaja:  Jermu Laine
Kansanedustaja
 25.5.1971–25.3.1983  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kymen läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1928 Lappee
Kuollut: 12. syyskuuta 2006 (77 vuotta) Lappeenranta
Ammatti:  peruskoulunopettaja
Arvonimi: sosiaalineuvos (1994)
Tiedot
Puolue:  SDP
Mauno Veikko Forsman (31. joulukuuta 1928 Lappee – 12. syyskuuta 2006 Lappeenranta) oli suomalainen peruskoulunopettaja ja sosiaalidemokraattinen poliitikko. Forsman oli kansanedustajana vuosina 1971–1983 ja toisena valtiovarainministerinä 1981–1982. Hän toimi Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) toimitusjohtajana vuosina 1983–1989.
Forsmanin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Väinö Forsman ja Elsa Niemi. Päästyään keskikoulusta 1946 Forsman lähti opiskelemaan kansakoulunopettajaksi valmistuen Raahen seminaarista vuonna 1953. Myöhemmin hän opiskeli kansalaiskoulunopettajaksi 1958 ja suoritti opintoja Tampereen yliopistossa vuosina 1962–1964. Forsman työskenteli kansakoulunopettajana Lappeenrannassa vuosina 1954–1958 ja kansalaiskoulunopettajana sekä myöhemmin kansalaiskoulun yleisaineiden opettajana vuodesta 1958. Naimisiin Forsman meni Kirsti Sepän kanssa vuonna 1958. Heillä oli kaksi poikaa.
Kunnallispolitiikassa Forsman toimi Lappeenrannan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1970–1972. Eduskuntaan hän nousi SDP:n edustajana Kymen läänin vaalipiiristä 25. toukokuuta 1971 Eero Laineen tilalle. Forsman valittiin Raha-automaattiyhdistyksen (RAY) toimitusjohtajaksi 1982 eikä hän enää asettunut ehdolle vuoden 1983 eduskuntavaaleissa. RAY:n toimitusjohtajan tehtävässä Forsman toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka vuoteen 1989.
Forsman oli toinen valtiovarainministeri Koiviston II hallituksessa 1. heinäkuuta 1981 – 19. helmikuuta 1982 ja Sorsan III hallituksessa 19. helmikuuta 1982 – 15. syyskuuta 1982. Hän oli valitsijamiehenä presidentinvaaleissa vuosina 1978, 1982 ja 1988. Hänelle myönnettiin sosiaalineuvoksen arvonimi 1994.
Aiheesta muualla

Mauno Forsmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
.aspx Mauno Forsman Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Mauno Forsman Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Afganistaninmastiffi

| Afganistaninmastiffi |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Afganistan
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  koiratappelut
Nykyinen käyttö:  koiratappelut
Muita nimityksiä:  Afghan Mastiff, Mastín Afgano, Aryan Molossus, Khusarani Dog
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Paino:  maksimi 91 kg
Säkäkorkeus:  noin 86,5 cm
Väritys:  tumma soopeli ja brindle
Afganistaninmastiffi on afganistanilainen koirarotu. Sen toinen nimi aryan molossus tarkoittaa arjalaista molossia. Sitä on käytetty muinaisista ajoista lähtien heimojen välienselvittelyihin koiratappeluiden avulla.
Toisinaan rotu sekoitetaan virheellisesti egyptinpaimenkoiraan, vaikka kyseessä onkin täysin erinäköinen ja huomattavasti viimeksi mainittua kookkaampi molossityyppinen koira. Sekaannus johtuu siitä, että internetissä levisi aikoinaan pienen, mustaruskean lammaskoiran kuva, jonka väitettiin muutamalla sivulla virheellisesti esittävän rotua nimeltä aryan molossus. Todellisuudessa tuo kuva on lähtöisin vuonna 1995 julkaistusta Bonnie Wilcoxin ja Chris Walkowiczin teoksesta The Atlas of Dog Breeds of the World, jossa kuvan koiran mainitaan olevan armant eli egyptinpaimenkoira. Sekaannus saattaa johtua siitä, että sekä egyptinpaimenkoiraa että afganistaninmastiffia koskeva tieto sijaitsee kirjassa samalla sivulla, ja armant ja aryan molossus kuulostavat hieman samankaltaiselta.
Ulkonäkö

Rotu on äärimmäisen kookas. Sen lihakset ovat voimakkaat ja leuat vahvat. Niskan ja pään löysän kaulanahkan tarkoituksena on ollut suojella koiraa tappelussa. Häntä on korkealle kiinnittynyt ja selän ylle kiertynyt. Lyhyt, tiheä ja runsas karvapeite voi olla joko erittäin tumma, lähes mustaan vivahtava ruskea (ns. tummasävyinen soopeli) tai brindle. Vain erittäin pienet valkoiset merkit sallitaan. Koska koirilla on erittäin samanlainen karvapeite, tappeluissa niiden häntään täytyy maalata eriväriset merkit jotta tiedettäisiin kumpi puoli voitti. Säkäkorkeus on noin 86,5 cm ja maksimipaino 91 kg, mikä tekee rodusta yhden sekä maailman kookkaimmista että painavimmista. Esimerkiksi bernhardinkoiran maksimipaino on niin ikään 91 kg, ja sekä tanskandoggi että irlanninsusikoira yltävät säkäkorkeudeltaan keskimäärin samoihin mittoihin afganistaninmastiffin kanssa.
Alkuperä

Afganistaninmastiffia pidetään kangalin ja tiibetinmastiffin lähisukulaisena, ja on mahdollista että se polveutuu osittain näiden kahden välisestä risteytyksestä. Lisäksi maan rajojen yli kulkee paljon koiria, joiden kanssa se on saattanut myös risteytyä.
Rodun käyttötarkoitus on tavallisesta poikkeava: se jalostettiin yksinomaan heimokiistojen ratkaisemista varten. Kun kaksi afgaaniheimoa on erimielisiä esimerkiksi vuohilauman omistajuuden tai viljelysmaiden suhteen, kumpikin niistä ostaa rotuun erikoistuneelta koirankouluttajalta parhaan mahdollisen afganistaninmastiffin ja laittaa ne keskinäiseen tappeluun. Koirat asuvat kouluttajiensa luona aina taistelupäivään asti, eivätkä heimot käytännössä koskaan omista tai hoida niitä itse, vaan ne ainoastaan edustavat kiistan kutakin osapuolta. Lähes aina voittaja tappaa häviäjän, mutta mikäli näin ei käy, hävinnyt koira uhrataan. Täten heimojen väliset riidat ratkaistaan joutumatta vuodattamaan ihmisverta.
Venäläismiehityksen aikana afganistaninmastiffit piilotettiin korkeille vuorille turvaan valloittajilta, mutta tapahtuma vaikutti siitä huolimatta voimakkaasti niiden jo ennestään pieneen populaatioon.
Luonne ja käyttäytyminen

Afgaaniheimot vaativat kiistatappeluihin käytetyiltä koiriltaan ennen kaikkea taisteluviettiä, mikä selittää rodun poikkeuksellisen ärhäkän luonteen. Se on hyvin vaarallinen, koska siinä yhdistyy yhtä aikaa sekä hurja luonne, voimakas tappeluvietti että valtavat fyysiset voimat. Lisäksi ei juuri löydy yksilöä, jota ei olisi koulutettu varta vasten taistelemaan ja valittu tappamiskykyjensä perusteella. Tämän vuoksi sen hoitamiseen ja taistelukouluttamiseen erikoistuneen asiantuntijan täytyy kasvattaa se, eikä kukaan muu häntä lukuun ottamatta tule koskaan käsittelemään sitä. Kouluttajansa seurassa koirat kuitenkin käyttäytyvät yleensä tasapainoisesti.
Aiheesta muualla

Molosser Dog: Aryan Molossus (Arkistoitu – Internet Archive) - aidoilla afganistaninmastiffin kuvilla varustettuna
Dog Cute Dog: Aryan Molossus - väärällä, egyptinpaimenkoiraa esittävällä kuvalla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Mastín afgano
Käännös suomeksi
1903

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1903 oli normaalivuosi, joka alkoi torstaista.
Tapahtumia > Heinäkuu–joulukuu

1. heinäkuuta – Ensimmäinen Ranskan ympäriajo lähti kello 03.16 aamuyöllä Pariisista. 2 428 km pitkän kilpailun voitti Maurice Garin tuloksella 93 tuntia 29 minuuttia.
17. heinäkuuta – Venäjällä keisarin määräys kielsi vankien ruumiilliset rangaistukset.
20. heinäkuuta – Pyhän Eliaksen päivänä makedonialaiset kapinoivat Makedonian sisäisen vallankumouksellisen järjestön johtamana osmanien valtaa vastaan. Lokakuuhun mennessä tuhat kapinallista menetti henkensä, 5 000 siviiliä ja 200 kylää hävitettiin.
24. heinäkuuta – Suomen kadettikoulu lakkautettiin.
29. heinäkuuta – Lakkoiluja ja levottomuuksia Kiovassa, Odessassa, Tiflisissä ja Bakussa.
30. heinäkuuta – Kielletty Venäjän sosiaalidemokraattinen työväenpuolue aloitti toisen edustajakokouksensa Lontoossa. Puolue jakaantui Leninin johtamiin bolševikkeihin ja Juli Martovin johtamiin menševikkeihin.
3. elokuuta – Venetsian patriarkka Guiseppe Sarto valittiin uudeksi paaviksi. Hän otti nimen Pius X. Itävallan keisari Frans Joosef I käytti veto-oikeuttaan ensimmäisenä nimettyä Mariano Rampollaa vastaan, koska hän oli eri mieltä Balkanin kysymyksestä kuin keisari, eivätkä kardinaalit valinneet Rampollaa paaviksi.
17. elokuuta – Suomen Työväenpuolueen 2. kokous alkoi Forssassa. Kokouksessa perustettiin Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (aluksi Sosialidemokraattinen Puolue Suomessa) ja hyväksyttiin Suomen historian merkittävimpänä pidetty puolueohjelma.
23. elokuuta – Baselissa kokoontunut 6. Sionistikongressi päätti perustaa juutalaisvaltion Palestiinaan.
1. syyskuuta – Pasilan ja Karjaan välinen rataosuus avattiin junaliikenteelle.
30. syyskuuta – Venäjän keisari Nikolai II kävi neuvottelemassa keisari Frans Joosefin kanssa Balkanin tilanteesta. Keisarit sopivat 3. lokakuuta Mürzstegin linnassa Steirmarkissa pitävänsä Turkin omistussuhteen ennallaan ja kehottivat sulttaani Abd ül-Hamid II:ta uudistuksiin Makedoniassa.
8. lokakuuta – Suomen Lähetysseura perusti ensimmäisen lähetysaseman Kiinaan.
17. lokakuuta – Alaska-sopimus Yhdysvaltain ja Kanadan välillä. Yhdysvallat sai vaatimuksensa läpi.
3. marraskuuta – Vapaamielinen Giovanni Giolitti nimitettiin Italian pääministeriksi.
3. marraskuuta – ”Operettivallankumous”: Panama itsenäistyi Yhdysvaltain tuella Kolumbiasta. Yhdysvaltain laivat estivät Kolumbian joukkoja pääsemästä maihin kukistamaan kapinaa. Yhdysvallat tunnusti Panaman 6. marraskuuta, ja Panaman kanavan rakentamisesta solmittiin sopimus 16. marraskuuta.
24. marraskuuta – Port Arthurin kauppasatama avattiin.
9. joulukuuta – Norjan parlamentti stortinget hylkäsi yksimielisesti ehdotuksen naisten äänioikeudesta.
17. joulukuuta – Wrightin veljesten lentokoneen ensilento.
Tapahtumia > Tuntematon päivämäärä

Harley-Davidson Motor Company aloitti moottoripyörien valmistuksen Milwaukeessa Yhdysvalloissa.
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

1. huhtikuuta – Viki Raaska, suomalainen insinööri ja radiotoimittaja (k. 1960)
2. huhtikuuta – Gabriel Cusson, kanadalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi (k. 1972)
3. huhtikuuta – Ben Renvall, suomalainen kuvanveistäjä (k. 1979)
7. huhtikuuta – L. J. Järvinen, suomalainen kirjailija (k. 1957)
9. huhtikuuta – Gregory Pincus, yhdysvaltalainen tiedemies, e-pillerin keksijä (k. 1967)
12. huhtikuuta – Jan Tinbergen, vuoden 1969 Nobelin taloustieteen palkinnon saanut alankomaalainen ekonomisti (k. 1994)
17. huhtikuuta – Lauri Saalasti, suomalainen runoilija (k. 1978)
26. huhtikuuta – Anne Fried, itävaltalais-suomalainen kirjailija (k. 1998)
27. huhtikuuta – Karl Maron, saksalainen poliitikko (k. 1975)
27. huhtikuuta – Tor Skjønsberg, norjalainen juristi ja poliitikko (k. 1993)
30. huhtikuuta – Evo Mannerheim-Weckman, suomenruotsalainen kirjailija (k. 1984)
2. toukokuuta – Rudolf Prüss, afrikkalaistaustainen suomalainen korpraali, joka taisteli ja kaatui talvisodassa (k. 1940)
2. toukokuuta – Eino Raita, suomalainen teatteriohjaaja, johtaja ja näyttelijä (k. 1970)
2. toukokuuta – Pauli Tuovinen, suomalainen lääkäri ja kirurgian dosentti (k. 1965)
3. toukokuuta – Harry Lillis Crosby (”Bing Crosby”), yhdysvaltalainen laulaja ja Oscar-palkittu näyttelijä (Kulje tietäni) (k. 1977)
8. toukokuuta – Fernand Joseph Désiré Contandin (”Fernandel”), ranskalainen näyttelijä (”Isä Camillo”) (k. 1971)
12. toukokuuta – Annikki Repo (”Annikki Rasti”), suomalainen runoilija (k. 1952)
25. toukokuuta – Dagny Tande Lid, norjalainen kuvittaja (s. 1998)
28. toukokuuta – Artturi Rope, suomalainen sotilaskapellimestari ja säveltäjä ("Marsalkan hopeatorvet") (k. 1976)
28. toukokuuta – Elina Vaara, suomalainen runoilija ja kääntäjä (k. 1980)
29. toukokuuta – Leslie Townes Hope (”Bob Hope”), yhdysvaltalainen Oscar-palkittu koomikko ja näyttelijä (k. 2003)
6. kesäkuuta – Rafael Paasio, Suomen pääministeri (1966–1968, 1972) (k. 1980)
6. kesäkuuta – Aram Hatšaturjan, armenialainen säveltäjä (”Sapelitanssi”) (k. 1978)
9. kesäkuuta – Felice Bonetto, italialainen kilpa-autoilija (k. 1953)
9. kesäkuuta – Kresten Damsgaard, tanskalainen poliitikko (k. 1992)
14. kesäkuuta – Lajos Steiner, unkarilais-australialainen shakinpelaaja (k. 1975)
20. kesäkuuta – Arnold Veimer, virolainen kommunistipoliitikko, Neuvosto-Viron pääministeri (1944–1951) (k. 1977)
21. kesäkuuta – Al Hirschfeld, yhdysvaltalainen karikatyristi (k. 2003)
22. kesäkuuta – Maurice Charbonneau, kanadalainen sellisti ja musiikkipedagogi (k. 1982)
25. kesäkuuta – Eric Arthur Blair (”George Orwell”), brittiläinen kirjailija (Vuonna 1984) (k. 1950)
25. kesäkuuta – Kai Birger Knudsen, norjalainen poliitikko (k. 1977)
26. kesäkuuta – Alfie Noakes, kanadalainen trumpetisti (k. 1982)
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – Amy Johnson, brittiläinen lentäjä (k. 1941)
2. heinäkuuta – Sir Alec Douglas-Home, Ison-Britannian pääministeri (1963–1964) (k. 1995)
2. heinäkuuta – Olavi V, Norjan kuningas (1957–1991) (k. 1991)
6. heinäkuuta – Hugo Theorell, vuoden 1955 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut ruotsalainen biokemisti (k. 1982)
7. heinäkuuta – Lauri Kivekäs, suomalainen yritysjohtaja, vuorineuvos, STK:n puheenjohtaja ja ministeri (k. 1998)
12. heinäkuuta – Toivo Rapeli, suomalainen rovasti, kanslianeuvos ja kirjailija (k. 1995)
16. heinäkuuta – Toivo Kittelä, suomalainen rehtori ja kouluneuvos (k. 1974)
19. heinäkuuta – Selma Tuominen, Suomen pitkäikäisimpiin kuulunut henkilö (k. 2015)
21. heinäkuuta – Yrjö Jylhä, suomalainen suomentaja ja runoilija (Kiirastuli) (k. 1956)
24. heinäkuuta – Salli Katila, suomalainen kirjailija (k. 1975)
3. elokuuta – Habib Bourguiba, ensimmäinen Tunisian presidentti (1957–1987) (k. 2000)
8. elokuuta – Gunvor Kerkkonen, suomalainen historiantutkija (k. 2002)
9. elokuuta – Toivo Löyskä, suomalainen arkkitehti (k. 1975)
22. elokuuta – Veikko Paatero, suomalainen matemaatikko (k. 1986)
25. elokuuta – Simone Mareuil, ranskalainen näyttelijä (k. 1954)
31. elokuuta – Arthur Godfrey, yhdysvaltalainen radio- ja televisiojuontaja (k. 1983)
8. syyskuuta – Otto Flodin, suomalainen arkkitehti (k. 1969)
9. syyskuuta – Edward Upward, brittiläinen kirjailija (k. 2009)
10. syyskuuta – Georges de Rham, sveitsiläinen matemaatikko (k. 1990)
11. syyskuuta – Theodor Adorno, saksalainen sosiologi, filosofi, musiikkitieteilijä ja säveltäjä (Six Studies) (k. 1969)
15. syyskuuta – Yisrael Kristal, puolalais-israelilainen maailman pitkäikäisimpiin kuulunut mies (k. 2017)
15. syyskuuta – Eduard Päll, virolainen kirjailija ja tiedemies (k. 1989)
17. syyskuuta – Dolores Costello, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 1979)
17. syyskuuta – Aarne Kukkonen, suomalainen nuortenkirjailija (k. 1977)
17. syyskuuta – Olavi Paavolainen, suomalainen kirjailija (Synkkä yksinpuhelu) (k. 1964)
20. syyskuuta – Alva Garbo, ruotsalainen näyttelijä (k. 1926)
25. syyskuuta – Mark Rothko, venäläis-yhdysvaltalainen taidemaalari (k. 1970)
25. syyskuuta – Tyyne-Maija Salminen, suomalainen kirjailija (k. 1967)