Qatarin historia
Itsenäinen Qatar

Iso-Britannia ilmoitti vuonna 1968, että se aikoo vetäytyä kaikista Persianlahden sotilaskohteistaan vuoden 1971 loppuun mennessä. Ahmad ja Khalifa näyttivät kannattavan liittymistä muihin eteläisen Persianlahden sheikkikuntiin, josta oli määrä muodostaa Yhdistyneet arabiemiirikunnat. Khalifa al-Thani päätettinkin jo valita uuden liittovaltion pääministeriksi ja Qatar ajoi myös Dohaa maan pääkaupungiksi. Neuvotteluissa ei kuitenkaan lopulta päästy kaikkia tyydyttävään ratkaisuun, mikä johti siihen että Qatar ja Bahrain jättäytyivät liittovaltion ulkopuolelle. Bahrain ja Qatar julistautuivat itsenäisiksi muutamaa kuukautta ennen Arabiemiirikuntien liiton muodostumista. Qatarin emiiri Hamad ei osallistunut itsenäisyysjuhlaan syyskuussa 1971, vaan ulkomailla olleelle emiirille ilmoitettiin, että hänen serkkunsa Khalifa oli syrjäyttänyt hänet vallasta.
Khalifa muutti maassa noudatettua varojenjakopolitiikkaa, jossa kansallinen kehitys oli jäänyt hallitsijasuvun etujen varjoon. Hän leikkasi hallitsijasuvun saamia tuloja ja varoja ohjattiin valtiolle. Maan koulutusjärjestelmää ja terveydenhuoltoa alettiin kehittää 1970-luvulla. Samalla kuitenkin syntyi järjestelmä, jossa taloudellinen menestys oli sidoksissa emiirin persoonaan. 1970-luvulla valtion tuloista jopa kolmannes ohjautui kuninkaalliselle perheelle. Kaikki eivät myöskään olleet tyytyväisiä Ahmadin syrjäyttämiseen, ja hänen hallintoaan vastaan suunnattu salaliitto paljastui vuonna 1983. Noin 70 upseeria pidätettiin, ja mukana oli myös kuningassuvun jäseniä.
Khalifan valtakaudella maan vaurastuminen kiihtyi, mitä edesauttoi öljyn hinnannousu 1970-luvulla. Itsenäistyttyään maa liittyi myös öljyntuottajamaiden muodostaman OPEC:n jäseneksi. Itsenäistyttyään Qatar yritti kylmän sodan aikana tasapainotella suurvaltojen välillä. Qatar luotti siihen että Yhdysvallat toimisi Persianlahden alueella rauhan takaajana. Yhdysvaltain ja Qatarin välit kokivat särön, kun Qatar osti Neuvostoliitolta stinger-ohjuksia, sillä Yhdysvallat oli myynyt ohjuksia vain Bahrainille, jonka kanssa Qatarilla oli tuolloin varsin kireät välit. Tilanne kuitenkin muuttui nopeasti Persianlahden sodan syttymisen myötä. Qatar antoi Yhdysvaltojen käyttöön maa-alueita sotilasoperaatioita varten ja Qatar lähetti myös joukkoja taistelemaan Irakia vastaan.
Maan öljytulot alkoivat vähetä 1980-luvun loppupuolella maailmanmarkkinoiden heilahtelujen vuoksi. Qatariin perustettiin kruununprinssi Hamadin johtama neuvosto, joka pyrki vähentämään maan riippuvuutta öljystä monipuolistamalla teollisuutta ja kehittämällä maataloutta. Tulokset jäivät kuitenkin laihoiksi. Myös poliittisia uudistuksia tehtiin ja emiiri perusti neuvottelukunnan, jonka  jäsenet hän valitsi itse. Khalifan asema vaikutti siksi turvatulta, mutta kun öljytulot taas vähenivät, alkoi tyytymättömyys nousta uudelleen.
Khalifa al-Thanin ollessa ulkomailla Hamad syrjäytti vuonna 1995 isänsä verettömässä vallankaappauksessa, kuten tämä oli tehnyt kaksi vuosikymmentä aiemmin. Hamad oli länsimyönteisempi kuin edeltäjänsä, joten Iso-Britannia ja Yhdysvallat hyväksyivät hänen hallintonsa. Hamad selvisi vuotta myöhemmin vastavallankaappausyrityksestä. Epäonnistuneen yrityksen jälkeen langetetut rangaistukset sisälsivät maastakarkotuksia ja yhdeksäntoista henkilöä tuomittiin kuolemaan. Yleinen oletus on, että Khalifa oli juonittelijoiden joukossa, mutta hän sopeutui asemaansa entisenä hallitsijana. Hän vei kuitenkin mukanaan useiden miljardien dollarien varallisuuden.
Hamad al-Thani pyrki modernisoimaan maata ja vuonna 1996 perustettiin qatarilainen satelliittikanava Al Jazeera. Sen tavoite oli ottaa alueella valta-asema arabiankielistensten uutisten välittäjänä. Poistaakseen sensuurin Hamad al-Thani lakkautti Qatarin tiedotusministeriön ja lupasi, että uusi kanava saisi itse päättää uutistensa sisällöstä.
Khalifan emiirikaudella maan sisäpolitiikkaa leimasivat lupaukset demokratiakehityksestä, mutta kehitys ei juuri edennyt Hamadinkaan emiirikaudella. Maassa hyväksyttiin uusi perustuslaki vuonna 2003 kansanäänestyksessä, jonka mukaan maahan perustetaan parlamentti, jonka jäsenistä kaksi kolmasosaa valitaan suorilla vaaleilla, loput edustajat valitsee emiiri. Poliittiset puolueet olivat edelleen laittomia, mutta uskonnollinen vapaus, sekä yhdistymis- ja sananvapaus taataan. Tämän lain täytäntöönpano on ollut hidasta. Parlamenttivaalit oli määrä järjestää vuonna 2004, mutta niitä ei ollut edelleenkään järjestetty vuoteen 2013 mennessä, jolloin Hamad luovutti vallan pojalleen Tamimille.
Ulkopolitiikassa Qatar pyrki 2000-luvun alussa profiloitumaan rauhanvälittäjänä. Se oli osallisena monien kriisien välittäjänä Lähi-idässä ja Afrikassa. Toisaalta Qatarin omat naapurisuhteet ovat olleet haasteellisia. Bahrainin kanssa Qatarilla oli kiistaa Hawar-saarten ja Al Zubarahin alueen hallinnasta. Tämä kiista saatiin ratkaistua vuonna 2001, jolloin Bahrainille myönnettiin Hawar-saarten hallinta, mutta se luopui aluevaatimuksista Qatarin niemimaalla.
Qatarin suhteita muihin arabimaihin on ärsyttänyt Qatarin ja Iranin läheiset välit. Tämä on hiertänyt myös suhteita Yhdysvaltoihin, mutta koska Qatarissa sijaitsee Yhdysvaltain Persianlahden päätukikohta, on Qatarin ylläpidettävä hyviä suhteita Yhdysvaltoihin. Tilanne kiristyi Irakin sodan käynnistyttyä vuonna 2003, jolloin Yhdysvallat uhkasi toteuttaa iskuja Iraniin, mikäli tämä ei rajoittaisi ydinohjelmaansa. Tilanteen vuoksi Qatar pelkäsi Iranin kostoiskuja, ja se kielsi Yhdysvaltoja käyttämästä maaperäänsä Iraniin tehtäviin iskuihin.
Vuoden 2011 arabikevät aiheutti haasteita myös Qatarin hallinnolle demokratiakehityksen edistämiseksi. Qatar säästyi suuremmilta levottomuuksilta arabikevään aikana. Emiiri Hamad Al-Thani tuki kansannousun aikana Muhammad Mursin ja Muslimiveljeskunnan nousua Egyptin johtoon. Tämän nopea syrjäyttäminen vuonna 2013 saattoi olla osatekijä siinä, että Hamad päätti luopua vallasta poikansa hyväksi. Tamim bin Hamad Al-Thani oli Qatarin itsenäisyyden ajan emiireistä ensimmäinen, joka nousi valtaan ilman vallankaappausta.
Tamimin valtakaudella Qatar joutui historiansa ajan vakavimpaan diplomaattiseen kriisiin, kun Saudi-Arabia, Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Egypti ja Bahrain syyttivät Qataria siitä, että maa tarjoaa tukea islamistisille ryhmille, kuten muslimiveljeskunnalle, sekä siitä, että maalla oli liian läheiset suhteet Iraniin. Kriisi raukesi vuonna 2021, ilman että Qatar oli juurikaan tehnyt siltä vaadittuja uudistuksia. Kansainvälistä arvostelua Qatar sai osakseen myös saatuaan vuoden 2022 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen isännöintioikeuden FIFA:lta. Kisojen alla arvostelua aiheuttivat siirtotyöläisten hyväksikäyttö ja korruptioskandaalit.
Al-Zubarahin arkeologinen alue.
Doha oli 1900-luvun alussa pieni kalastajakylä.