stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ljanin kirkko

| Ljanin kirkko Ljan kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1932
Suunnittelija:  Olav Olson
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  180
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ljanin kirkko (norj. Ljan kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1932.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ljanin kirkko Wikimedia Commonsissa
Östansjö

| Östansjö |
| --- | --- |

 Östansjö
 Koordinaatit: 59°02′36″N, 14°58′42″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Örebron lääni
Maakunta:  Närke
Kunta:  Hallsberg
Väkiluku (2021):  833
Östansjö on taajama Hallsbergin kunnassa Örebron läänissä Närken  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 833 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Östansjö Wikimedia Commonsissa
Galli Bibiena

Bibbiena Italiassa, josta Galli-Bibienan suku on lähtöisin.
Galli da Bibiena oli italialainen 1700-luvun taiteilijasuku, jonka jäsenet saivat mainetta etenkin teatterien rakentajina ja sisustajina sekä Italiassa että Saksassa. Kantaisä maalari Giovanni Maria Galli (1625–1665) otti syntymäpaikkansa mukaan nimekseen da Bibbiena.
Giovanni Maria Gallin poika Ferdinando Galli Bibiena (1657–1743) oli maalari ja arkkitehti ja työskenteli Parman hovissa. Kaarle VI kutsui hänet Prahaan, jonne hän rakensi komean kruunausteatterin. Sieltä hän siirtyi Kaarle VI:n kutsusta Wieniin ja sitten Bolognaan. Ferdinandon töissä ilmenee mielikuvituksekkuutta, ja hän tavoittelee maalauksellisuutta. Hän on teatterirakenteen kehittäjiä ja keksi uudenlaisia lavasteita ja laitteita, jotka helpottivat niiden vaihtoa ja siirtämistä. Hänen kaivertamiaan suunnitelmia ilmestyi kokoelmina Varie opere di prospettica (1840) ja Architettura civile (1811).
Ferdinando Galli Bibienan työtä jatkoi hänen veljensä Francesco Galli Bibiena (1659–1739), joka suunnitteli muun muassa  Veronan Teatro filarmonicon, ja myös hänen kolme poikaansa Alessandro (k. n. 1760, töitä Saksassa), Giuseppe Galli Bibiena (k. 1757, töitä Wienissä, Dresdenissä, Berliinissä), Antonio (k. 1774, Bolognan teatteri) ja Giuseppen poika Carlo (s. 1728).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Galli Bibiena Wikimedia Commonsissa
Ivan Ziatyk

Ivan Ziatyk (26. joulukuuta 1899 Odrzechowa, Puola – 17. toukokuuta 1952), autuas, oli redemptoristi, pappi, priori ja marttyyri kommunistihallinnon murhaamana. Hän syntyi Puolassa ja opiskeli teologiaa Peremyshlissä. Hänet vihittiin papiksi 1923, ja hän liittyi redemptoristeihin 1935. Hänet pidätettiin uskonsa takia, vietiin vangiksi Venäjälle, häntä kidutettiin ja hakattiin. Hän kuoli vankilassa. Hän eli viiden paavin hallintokausien aikana: Leo XIII (1878–1903), Pius X (1903–1914), Benedictus XV (1914–1922), Pius XI (1922-1939) ja Pius XI (1939–1958). Hänen muistopäiväänsä vietetään 17. toukokuuta, 27. heinäkuuta ja 2. huhtikuuta.
Peninsula Township

| Peninsula Township |
| --- | --- |
 Peninsula Townshipin kunnan toimistot.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Michigan
Piirikunta:  Grand Traverse
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  82,5 km²
 – Josta vettä:  10,3 km² 
Väkiluku (2020):  6 068
 – Väestötiheys:  74 as./km²
 
 https://www.peninsulatownship.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peninsula Township on kunta (township) Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 6 068 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Grand Traversen piirikunnassa, Traverse Cityn kaupungin pohjoispuolella. Peninsula Township kattaa koko Old Mission Peninsula -nimisen niemimaan.
Väestö

Vuonna 2020 Peninsula Townshipin 6 068 asukkaasta valkoisia oli 94,5 %, mustia 18,3 %, aasialaisia 0,8 % ja mustia 0,2 %. 2,8 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Venäjänsetteri

| Venäjänsetteri> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Venäjä
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  lintukoira
Muita nimityksiä:  Russian Setter, Russian Pointer, Russian Braque
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  fawn, ruskea tai grizzle-valkoinen
Venäjänsetteri on sukupuuttoon kuollut venäläinen koirarotu.
Ulkonäkö

Venäjänsetteriä kuvailtiin kookkaaksi bedlingtoninterrieriksi. Sydenham Edwardsin mukaan se muistutti muodoltaan ja kooltaan espanjalaista seisojaa (joko burgosinseisojaa tai alkuperäistä navarranseisojaa) ja oli löysärakenteinen.
Karvamuunnoksia oli kaksi: syvän ruskea kiharakarvainen sekä kellertävä (fawn) suorakarvainen. Kiharakarvaisella koko runko peittyi pitkään villavaan karvaan, joka muodosti kuonon alueelle parran. Edwards kuvaili karvapeitettä karkeaksi ja pörröiseksi. Väritys oli hänen mukaansa samanlainen kuin espanjalaisella seisojalla, mutta usein myös tummanharmaa-valkoinen (grizzle).
Luonne ja käyttäytyminen

Venäjänsetteri oli Edwardsin mukaan uskollinen, viisas, tarkkavainuinen ja helposti käsiteltävä, sekä sopeutunut erittäin kylmiin ja kosteisiin olosuhteisiin. Rodun harrastajien mukaan se oli työskennellessään väsymättömän innokas ja äärimmäisen huolellinen.
Alkuperä

Rotua kutsuttiin toisinaan venäjänseisojaksi, mutta suurin osa sen nähneistä koira-asiantuntijoista oli sitä mieltä, että se oli itse asiassa setteri. Edwardsin mukaan se oli mahdollisesti espanjalaisen seisojan ja barbetin tai karkeakarvaisen vesikoiran välinen risteytys.
Muutamia yksilöitä vietiin Englantiin ensimmäisen kerran 1830-luvulla. Siellä osa paikallisista metsästäjistä piti niitä kuitenkin itsepäisinä, villiluonteisina, uppiniskaisina ja huonoluonteisina. Desmond Morris kuitenkin uskoo tämän kertoneen enemmän metsästäjistä itsestään (jotka muun muassa ruoskivat koiriaan) kuin venäjänsetteristä rotuna. Toiset englantilaiset metsästäjät vastaavasti kehuivat rotua, muun muassa päättäväiseksi, rohkeaksi ja loistavaksi metsästäjäksi. Vuonna 1841 eräs englantilainen metsästäjä ylisti rotua verrattoman taitavaksi, tarkkavainuiseksi ja viisaaksi metsästäjäksi, jolle ei löytynyt vertaista. Osa venäjänsettereitä käyttäneistä metsästäjistä jopa ehdotti, että niitä tulisi käyttää englanninsetterin jalostamiseen tämän ominaisuuksien parantamiseksi.
Desmond Morriksen mukaan todennäköisin syy rodun häviämiseen oli se, että yksilöitä tuotiin Englantiin liian vähän, jotta jalostusta olisi voitu jatkaa ilman merkittävää sisäsiitosta. Jo 1860-luvulla sitä ei enää juurikaan tavattu Isossa-Britanniassa, ja 1900-luvun alkupuolella se oli kuollut sukuputtoon.
Englantilainen, irlantilainen ja venäläinen setteri 1800-luvulla – venäjänsetteri mahdollisesti kuvassa takana vasemmalla oleva karkeakarvainen koira.
Pyhän Yrjön katedraali (Lviv)

| Pyhän Yrjön katedraali |
| --- | --- |

Sijainti:  Ploštša Svjatoho Jura 5, Lviv, Ukraina
Koordinaatit:  49°50′19.48″N, 24°0′46.19″E
Kirkkokunta:  Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko
Hiippakunta:  Lvivin arkkihiippakunta
Rakentamisvuosi:  1760
Suunnittelija:  Bernard Meretyn
Tyylisuunta:  barokki, rokokoo
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Yrjön katedraali (ukr. Собор Святого Юра, Sobor Svjatoho Jura) on Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon Lvivin arkkihiippakunnan katedraali. Kirkon on suunnitellut Bernard Meretyn, ja se rakennettiin vuosina 1744–1760.
Katedraali sijaitsee Svjatojurskan eli Pyhän Yrjön mäellä, jonne rakennutti ensimmäisen kirkon noin vuonna 1280 Kiovan ruhtinas Lev I Danylovytš. Sen lähistölle perustettiin myös luostari. Kirkko tuhottiin vuonna 1340 Kasimir III Suuren valtakaudella, ja sen tilalle rakennettiin uusi tiilikirkko vuosina 1363–1437. Vuonna 1539 luostarista tuli Galitsian ja Lvivin piispojen istuin, ja kirkosta tehtiin katedraali. Nykyinen katedraalirakennus rakennettiin vuosina 1744–1760, ja sen koristelutyöt jatkuivat vuoteen 1780 asti. Katedraalin alttarin on suunnitellut kuvanveistäjä Sebastian Fessinger, julkisivun veistokset on tehnyt kuvanveistäjä Johann Pinsel, ja sisätilojen koristelut on suunnitellut kuvanveistäjä Myh’ailo Filevytš. Katedraalissa on Juri Radyvylivskyin, Frantsysk Smuhlevytšin, Luka Dolynskyin ja Eram Fabijanskyin teoksia.
Vuonna 1946 katedraali joutui Venäjän ortodoksisen kirkon hallintaan, ja vuonna 1990 sen hallinta palautettiin Ukrainan kreikkalaiskatoliselle kirkolle. Paavi Johannes Paavali II vieraili katedraalissa vuonna 2001. Katedraali toimi Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon suurarkkipiispan istuimena vuoteen 2005 asti, jolloin se siirtyi Kiovaan.
Libyan–Egyptin sota

Libyan–Egyptin sota oli Libyan ja Egyptin välinen lyhyt sota heinäkuussa 1977.
21. heinäkuuta 1977 rajalla käytiin ensimmäiset tulitaistelut, joita seurasi ilma- ja maahyökkäykset. 24. heinäkuuta osapuolet sopivat tulitauosta.
Sota

21. heinäkuuta Libyan yhdeksäs panssarivaunupataljoona hyökkäsi Sallumiin. Kaupungissa pataljoona joutui Egyptin armeijan väijyttämäksi, jonka jälkeen se perääntyi. Libyalaiset Mirage 5 -hävittäjät pommittivat kaupungin lähistöä aiheuttaen pientä vahinkoa. Egyptin armeija väitti ampuneensa alas kaksi hävittäjää.
Usean tunnin jälkeen Egypti aloitti suuren vastahyökkäyksen. Egyptiläiset hävittäjät pommittivat Gamal Abdel Nasserin lentotukikohtaa.
Anwar Sadat ja hänen kenraalinsa määräsivät kolme divisioonaa Libyan rajalle kuultuaan Libyan hyökkäyksestä. Nämä kolme divisioonaa löivät Libyalaiset prikaatit tuhoten suurimman osan niiden varusteista. Egyptin armeija ylitti Libyan rajan ja  valtasivat muutaman rajakaupungin. Libyan tukikohtia pommitettiin Al Admissa, Kufrassa ja Umm Alayanissa. Muut arabimaat kehottivat Sadatia jättämään Libyan täysmittaisen valtauksen väliin, jonka jälkeen Egyptin armeija vetäytyi Libyasta.
Seuraukset

24. heinäkuuta Sadat suostui aselepoon ja käski joukkojensa keskeyttää kaikki hyökkäykset. Vaikka sota loppui heti seuraavana päivänä, arabimaiden välille jäi välirikko. Monet konservatiiviset arabimaat puolustivat Egyptiä ja vasemmistolaiset arabimaat tukivat Libyaa ja Gaddafia.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Libyan–Egyptian War
Käännös suomeksi
Valkoinen englanninterrieri

| Valkoinen englanninterrieri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  1400-luku
Alkuperäinen käyttö:  tuholaisten torjunta
Muita nimityksiä:  English White Terrier, Old English White Terrier, White English Terrier, White Terrier
Ulkonäkö
Paino:  6 kg
Väritys:  valkoinen
Valkoinen englanninterrieri (English White Terrier) on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu.
Ulkonäkö

Rotu oli käytännössä mustaruskean englanninterrierin valkoinen muunnos, ja muutoin nämä kaksi eivät juurikaan poikenneet toisistaan. Se oli ulkonäöltään elegantti ja sopusuhtainen. Vaikka väritys oli käytännössä valkoinen, joillain yksilöillä esiintyi pieniä tummia laikkuja. Keskimääräinen paino oli noin kuusi kilogrammaa.
Rodusta oli olemassa myös pienempi muunnos nimeltä valkoinen kääpiöterrieri (White Toy Terrier). Se painoi ainoastaan 1,5–2 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Valkoista englanninterrieriä käytettiin rottien tappamiseen.
Alkuperä

Rodun uskotaan olleen tulosta valkoisen italianvinttikoiran ja sileäkarvaisen kettuterrierin välisestä risteytyksestä, mutta yhtä hyvin se on myös saattanut polveutua yksinomaan mustaruskean englanninterrierin valkoisesta mutaatiosta. Joidenkin mukaan valkoinen englanninterrieri oli olemassa jo 1400-luvulla. Se oli joka tapauksessa suosittu 1860-luvulta aina vuosisadan loppuun asti.
Parhaiden yksilöiden sanottiin tulleen Lontoosta, Birminghamista, Manchesteristä, Boltonista ja Rochdalesta. Eräs tärkeimmistä kasvattajista, herra White Clapham Commonista Lontoon lounaispuolelta, alkoi tehdä rotua tunnetuksi käyttämällä koiriaan varhaisissa näyttelyissä. Huhujen mukaan hän halusi koiriaan kutsuttavan "Whiten terriereiksi" (White's Terrier).
Valkoiselle englanninterrierille perustettiin oma järjestö, mutta se lakkautettiin vuonna 1902. Vuoteen 1927 mennessä rotu oli jo kuollut sukupuuttoon. Sen perimä on kuitenkin vaikuttanut tiettyihin nykypäivän brittiläisiin rotuihin, kuten bullterrieriin.
Terveys

Valkoisella englanninterrierillä esiintyi usein kuuroutta.
Valkoinen englanninterrieri vuonna 1894.
Valkoinen englanninterrieri vuonna 1891.
Romeo (rap-artisti)

| Percy Romeo Miller, Jr>  |
| --- | --- |
 Romeo maaliskuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1989 (ikä 35)
Ammatti:  rap-artisti, kirjailija, näyttelijä, muotisuunnittelija, koripalloilija
Muusikko
Taiteilijanimi:  Romeo, Lil' Romeo
Aktiivisena:  Näyttelijänä 2001– Laulajana 2001-
Tyylilajit:  hip hop
Levy-yhtiöt:  No Limit Records, Entertainment One Music ja No Limit Forever Records 
Aiheesta muualla
lilromeo.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Romeo, oik. Percy Romeo Miller, Jr., (s. 19. elokuuta 1989, New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen rap-artisti, näyttelijä ja koripalloilija. Hän on viihdemoguli, yrittäjä ja rap-artisti. Hän on Master P:n poika sekä C-Murderin veljenpoika.
Musiikkiura

Hän menestyi (R&B/Hip-Hop-lauluilla) niin hyvin että rikkoi Michael Jacksonin nuorimman henkilön ennätyksen ensisinglellänsä "My Baby". Hän levytti albumin yksin kotistudiossaan, jota esiteltiin MTV Cribsissä. Romeo julkaisi kolmannen albumin nimeltään "Romeoland", jonka hän teki yhdessä isänsä Master P:n sekä Rich Boyzin ja Nick Cannonin kanssa. Lil' Romeo sanoi, että ei tee enää musiikkilevyjä tai näyttele koripallouransa takia.
Koripalloura

Romeo kutsuttiin kesällä 2006 Reebok-sponsored ABCD Campille. Se oli ensimmäinen suuri koripalloleiri johon hän on osallistunut. Leirillä oli suuria nimiä kuten Tracy McGrady, Kobe Bryant, Stephon Marbury, Carmelo Anthony ja LeBron James. Romeo oli leirillä tulevien NBA-pelaajien kuten O. J. Mayon, Derrick Rosen ja Kevin Loven ympäröimänä. Sonny Vaccaro, ABCD Campin pitkäaikainen johtaja kutsui Romeo Millerin vuoden 2006 leiriin, etupäässä, suosionosoituksena, Percy Millerille, jonka hän tunnisti klubin koripallo-kierroksesta.
13 huhtikuuta 2007 Miller sitoutui suullisesti University of Southern Californiaan (USC) ja allekirjoitti aiesopimuksen 19 marraskuuta 2007. Neljäntenä vuonna lähettäjällä oli 13.9 pistettä syöttöä kohti.
Näyttelijänura

Miller aloitti näyttelijänuransa vuoden 2003 elokuvassa Honey, jossa hän esitti itseään etsivää nuorta Bennyä. Tässä elokuvassa hän oli toisessa pääosassa Jessica Alban, Mekhi Phiferin ja Zachary Isaiah Williamsin kanssa. Vuoden 2003 toisessa elokuvassa Max Keeble's Big Move hän teki cameo-roolin ja esitti itseään. Myös vuonna 2003 hän esiintyi pääosassa omassa TV-ohjelmassansa, jota kutsutaan nimellä Romeo! ja ohjelmaa näytettiin Nickelodeonilla. Hän oli toisessa pääosassa isänsä kanssa elokuvassa, Uncle P, vuonna 2005. Hän myös esiintyi pääosassa toisessa elokuvassa, God's Gift joka julkaistiin vuonna 2006. 2005 hän teki cameo-roolin Ned's Declassified School Survival Guidessa (2004–2007).
Albumit

Lil' Romeo 2001
Game Time 2002
Romeoland 2004
Young Ballers: The Hood Been Good to Us 2005
Lottery 2006
Greatest Hits 2006
God's Gift 2007
Hip Hop History 2007
Filmografia

Max Keeble's Big Move (2001)
Honey (2003)
Still 'Bout It (2004)
Decisions (2004)
Uncle P (2005)
God's Gift (2006)
Don't Be Scared (2006)
Crush On U (2007)
Sweetwater (2008)
The Pig People (2008)
The Mailman (2008)
Televisio

Romeo!  – Romeo Miller (2003–2006)
Cribs – Romeo Miller
Vierailevana tähtenä sarjoissa

The Brothers García  - Ty  (2001)
Oh Drama!  - Musiikki vieras  (2001)
The Hughleys  - Hän itse  (2001)
Michael Jackson: 30th Anniversary Celebration  - Hän itse  (2001)
Raising Dad  - Marvin  (2002)
One on One  - Eric  (2003)
All Grown Up!  -  Lil Q   (2003)
Aiheesta muualla

Romeo (rap-artisti) Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Brestin unioni

Brestin unioni on 1595 solmittu sopimus, jossa Puola-Liettuaan alaisuuteen kuuluneet Länsi-Ukrainan ortodoksit siirtyivät paavin alaisuuteen ja Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko syntyi. Ortodoksinen kirkko oli kielletty alueella 1595-1632.
Venäjän ortodoksisessa kirkossa Brestin unionia on pidetty lähinnä osoituksena katolisen kirkon tunkeutumisesta ortodoksiselle alueelle ja kirkollisena imperialismina. Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko lakkautettiin Neuvostoliitossa 1946, ja sen varallisuus siirrettiin Venäjän ortodoksiselle kirkolle. Ukrainan itsenäistyttyä 1991 varallisuus palautettiin, ja nykyään noin 10% miltei 50 miljoonan asukkaan Ukrainan väestöstä kuuluu uniaattikirkkoon. 1990-luvulla Ukrainassa oli kiistoja ortodoksien ja uniaattien kesken kirkollisesta omaisuudesta, ja ryhmien välit ovat edelleen jännittyneet.
Aiheesta muualla

The Catholic Encyclopedia: Union of Brest
Luettelo ministereistä Suomen liikenne- ja viestintäministeriössä

Tämä on luettelo Suomen liikenne- ja viestintäministeriössä (vuosina 1970–2000 liikenneministeriö) toimineista ministereistä.
Usein ministeriössä on toiminut vain yksi ministeri, toisinaan kaksi. Jotkin ministeriön asiat, useimmiten viestintäasiat, on saatettu eriyttää eri ministeriön ministerille. Oheisessa luettelossa on lueteltu sekä varsinaiset ministerit että sivutoimisesti ministeriössä toimineet ministerit.
Ennen liikenne- ja viestintäministeriön perustamista ministeriön asiat kuuluivat kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriöön, joka jakautui vuonna 1970 liikenne- ja työvoimaministeriöiksi.
Toinen ministeri

Viestintäasiat erotettiin omalle ministerilleen Vanhasen II hallituksessa, jossa niitä hoitamaan nimitettiin Suvi Lindén (Kok.), joka jatkoi myös Kiviniemen hallituksessa.
| Viestintäministeri | Ministeri (syntynyt–kuollut)> Viestintäministeri | Puolue> Viestintäministeri | Puolue> Viestintäministeri | Tehtävässä> Viestintäministeri | Hallitus> Viestintäministeri |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Suvi Lindén (s. 1962) |   | Kok. | 19.4.2007–22.6.2010 | Vanhanen II |
|  | Suvi Lindén (s. 1962) |   | Kok. | 22.6.2010–22.6.2011 | Kiviniemi |
Sivutoimiset ministerit

Ajoittain joitakin ministeriön asioita, useimmiten viestintäasiat, on liitetty muissa ministeriöissä toimivien ministerien tehtäviin. Ensimmäisen kerran näin oli vuosina 1990–1991, jolloin viestintäasiat olivat kulttuuriministeri Anna-Liisa Kasurisen vastuulla. Liikenneministerinä toimi tuolloin Ilkka Kanerva.
Kataisen hallitukseen perustettiin asunto- ja viestintäministerin tehtävä, ja uutta salkkua hoitamaan nimitettiin Krista Kiuru (SDP), joka korvattiin SDP:n ministerikierrätyksen jälkeen Pia Viitasella. Vasemmistoliiton vetäydyttyä hallituksesta SDP joutui järjestämään ministerien tehtävät uudestaan ja opetus- ja viestintäministerien tehtävät yhdistettiin Kiurulle. Myöhemmissä hallituksissa viestintäasiat on yhdistetty perinteiseen tapaan ministeriötä johtavalle ministerille.
| Ministeri (syntynyt–kuollut) | Tehtävissä | Puolue | Hallitus | Varsinainen ministerinsalkku | Vastuualue LVM:ssä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Anna-Liisa Kasurinen (s. 1940) | 28.8.1990–26.4.1991 | SDP | Holkeri | Ministeri opetusministeriössä (kulttuuriministeri) | viestintäasiat |
| Krista Kiuru (s. 1974) | 22.6.2011–24.5.2013 | SDP | Katainen | Asunto- ja viestintäministeri | viestintäasiat |
| Pia Viitanen (s. 1967) | 24.5.2013–4.4.2014 | SDP | Katainen | Asunto- ja viestintäministeri | viestintäasiat |
| Krista Kiuru (s. 1974) | 4.4.2014–24.6.2014 | SDP | Katainen | Opetus- ja viestintäministeri | viestintäasiat |
| Krista Kiuru (s. 1974) | 24.6.2014–29.5.2015 | SDP | Stubb | Opetus- ja viestintäministeri | viestintäasiat |
Aiheesta muualla

Liikenne- ja viestintäministeriön verkkopalvelu
Liikenne- ja viestintäministeriön hallinnonala
Jack Kevorkian

| Jack Kevorkian |
| --- | --- |
 Jack Kevorkian oli yksi kiistellyimmistä yhdysvaltalaisista lääkäreistä vuosisadan vaihteen molemmin puolin.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1928 Pontiac, Michigan
Kuollut: 3. kesäkuuta 2011 (83 vuotta) Royal Oak, Michigan
Ammatti:  lääkäri, patologi
Jack Kevorkian (26. toukokuuta 1928 Pontiac, Michigan – 3. kesäkuuta 2011 Royal Oak, Michigan) oli armenialaistaustaiseen perheeseen syntynyt kiistelty yhdysvaltalainen patologi.
Kevorkian tuli kuuluisaksi kuolemansairaiden potilaiden avustettujen itsemurhien kannattajana. Vuonna 1991 Michiganin osavaltio epäsi häneltä lääkärinoikeudet. lähde? Hän itse ilmoitti avustaneensa vähintään 130:ssa kuolemansairaan henkilön itsemurhassa.
Kevorkian antoi esittää 22. marraskuuta 1998 60 Minutes -ohjelmassa hänen syyskuussa nauhoittamansa videon ALS-potilas Thomas Youkin eutanasiasta. Hänet tuomittiin vuonna 1999 10–25 vuoden vankeusrangaistukseen.
Kevorkianin armahdushakemus hyväksyttiin viimein 1. kesäkuuta 2007. Perusteena oli ”Tohtori Kuoleman” heikko terveydentila: hän kärsi vaikeasta hepatiitti C -tartunnasta. 4. kesäkuuta hän esiintyi Larry King Live -show'ssa, jossa hän kertoi vankeusvuosistaan ja tulevaisuuden suunnitelmistaan. Kevorkianin vapautumisen aikaan ainoa Yhdysvaltain osavaltio, joka salli lääkärin avustaman itsemurhan, oli Oregon. lähde?
Kevorkian oli jazzmuusikko ja säveltäjä. Vuonna 1999 Genevessä toimiva itsehallintoyhteisö EXIT antoi David Woodardille tehtäväksi orkestroida Kevorkianin urkuteokset puhallinorkesterille.
Kevorkian kuoli 83-vuotiaana jouduttuaan sairaalaan munuais- ja sydänongelmien takia.
Barry Levinson ohjasi HBO:lle vuonna 2010 tosipohjaisen televisiodraaman Jack Kevorkian – Tohtori Kuolema (You Don't Know Jack). Siinä nimiosaa esittää Al Pacino.
Kolomyjan ukrainalais-katolinen eparkia

| Kolomyjan ukrainalais-katolinen eparkia |
| --- | --- |
 Eparkian sijainti Ukrainan kartalla.
Kirkkokunta:  Ukrainan kreikkalaiskatolinen kirkko
Osa kirkkoa:  Kolomyjan katedraali
Seurakuntia:  228
Jäseniä:  236 400 eli 19,8% alueen väkiluvusta (2019)
Perustettu:  20. huhtikuuta 1993
Erotettiin:  Ivano-Frankivskin ukrainalais-katolisesta eparkiasta
Piispa:  Vasyl Ivasjuk
Tuomiokirkko:  Transfiguration Cathedral in Kolomyia
Virallinen sivusto
Kolomyjan ukrainalais-katolinen eparkia on katoliseen kirkkoon kuuluvan Ukrainan kreikkalaiskatolisen kirkon eparkia, joka toimii Ukrainassa Ivano-Frankivskin alueella. Sen keskuspaikkana toimii Kolomyja.
Historia

20. huhtikuuta 1993 Ivano-Frankivskin ukrainalais-katolisesta eparkiasta erotettiin itsenäiseksi Kolomyja-Tšernivtsin ukrainalais-katolinen eparkia. 21. marraskuuta 2011 ensin mainittu korotettiin Ivano-Frankivskin arkkieparkiaksi, jolloin Kolomyja-Tšernivtsin eparkiasta tuli sen alainen. Tätä ennen sitä ylempi hallintotaso oli sijainnut Kiovassa. 12. syyskuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen Tšernivtsin ukrainalais-katolisen eparkian perustamisesta. Se toteutettiin jakamalla Kolomyja-Tšernivtsin ukrainalais-katolinen eparkia kahtia, Kolomyjan eparkiaksi ja Tšernivtsin eparkiaksi.