stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Primera Divisiónin kausi 2008–2009
Pichichi-palkinto

Diego Forlán voitti Pichichi-palkinnon toisen kerran urallaan. Samalla hän voitti myös Euroopan Kultaisen kengän.
| Pelaaja | Maalit | Rangaistuspotkut | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
|  Diego Forlán | 32 | 5 | Atlético Madrid |
|  Samuel Eto'o | 30 | 2 | Barcelona |
|  David Villa | 28 | 8 | Valencia |
|  Lionel Messi | 23 | 3 | Barcelona |
|  Gonzalo Higuaín | 22 | 3 | Real Madrid |
|  Thierry Henry | 19 | 0 | Barcelona |
|  Álvaro Negredo | 19 | 4 | Almería |
|  Raúl González | 18 | 0 | Real Madrid |
|  Frédéric Kanouté | 18 | 2 | Sevilla |
|  Sergio Agüero | 17 | 0 | Atlético Madrid |
Pichichi-palkinto > Zarra-palkinto

David Villa voitti palkinnon kolmatta kertaa urallaan. Palkinto jaetaan parhaalle espanjalaiselle maalintekijälle.
| Pelaaja | Maalit | Joukkue |
| --- | --- | --- |
|  David Villa | 28 | Valencia |
|  Álvaro Negredo | 19 | Almería |
|  Raúl González | 18 | Real Madrid |
Zamora-palkinto

Barcelonan ollessa sekä eniten maaleja tehnyt että vähiten maaleja päästänyt joukkue, näin ollen Víctor Valdés voitti Zamora-palkinnon toisen kerran urallaan.
| Pelaaja | Maalit | Ottelut | Suhde | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Víctor Valdés | 31 | 35 | 0,89 | Barcelona |
|  Andrés Palop | 35 | 35 | 1,00 | Sevilla |
|  Daniel Aranzubia | 45 | 37 | 1,22 | Deportivo |
|  Toño | 41 | 33 | 1,24 | Racing |
|  Kameni | 47 | 37 | 1,27 | Espanyol |
|  Iker Casillas | 52 | 38 | 1,37 | Real Madrid |
|  Diego López | 54 | 38 | 1,42 | Villarreal |
|  Asier Riesgo | 57 | 38 | 1,50 | Recreativo |
|  Leo Franco | 48 | 32 | 1,50 | Almería |
|  Gorka Iraizoz | 60 | 36 | 1,67 | Athletic |
Muut palkinnot > Miguel Muñoz -palkinto

Ensimmäisellä Primera División-kaudellaan valmentajana, Guardiola valmensi Barcelonan mestaruuteen ja täten hänelle myönnettiin ennätyspistein parhaan valmentajan palkinto.
| Valmentaja | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- |
|  Pep Guardiola | Barcelona | 77 |
|  Unai Emery | Valencia | 58 |
|  Antonio Tapia | Málaga | 57 |
|  Manuel Pellegrini | Villarreal | 55 |
|  Manolo Preciado | Sporting | 55 |
Muut palkinnot > Guruceta-palkinto

Toisena kautena peräkkäin Carlos Megía Dávila voitti parhaan tuomarin palkinnon.
| Tuomari | Pisteet | Ottelut | Suhde |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carlos Megía Dávila | 21 | 12 | 1,75 |
|  Manuel Mejuto González | 24 | 17 | 1,41 |
|  Alberto Undiano Mallenco | 25 | 20 | 1,25 |
Muut palkinnot > Di Stéfano -palkinto

Barcelona-hyökkääjä Lionel Messi valittiin Primera Divisiónin parhaaksi pelaajaksi. Parasta pelaaja voi äänestää internetissä läpi kauden ja sen päätyttyä lehti valitsee lopullisen voittajan. Palkinto jaettiin vasta toisen kerran, edelliskauden ja ensimmäisen Di Stéfano -palkinnon voittaja oli Raúl.
| Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- |
 Lionel Messi: Barcelona
 Andrés Iniesta: Barcelona
 Xavi: Barcelona
 Diego Forlán: Atlético Madrid
Muut palkinnot > EFE -palkinto

Argentiinalainen Lionel Messi voitti toisen kerran urallaan Primera Divisiónin parhaan iberoamerikkalaisen pelaajan palkinnon.
| Pelaaja | Joukkue | Pisteet | Ottelut | Suhde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Lionel Messi | Barcelona | 215 | 31 | 6,93 |
|  Diego Forlán | Atlético Madrid | 222 | 33 | 6,72 |
|  Gonzalo Higuaín | Real Madrid | 228 | 34 | 6,70 |
|  Dani Alves | Barcelona | 217 | 34 | 6,38 |
|  Andrés Guardado | Deportivo | 184 | 29 | 6,34 |
Muut palkinnot > Don Balón -palkinto

Paras joukkue: Barcelona
Paras pelaaja: Andrés Iniesta (Barcelona)
Paras espanjalainen pelaaja: Andrés Iniesta (Barcelona)
Paras ulkomaalainen pelaaja: Lionel Messi (Barcelona)
Paras syöttelijä: Xavi (Barcelona)
Paras veteraani pelaaja: Raúl (Real Madrid)
Kauden läpimurto: Gerard Piqué (Barcelona)
Paras valmentaja: Pep Guardiola (Barcelona)
Paras tuomari: Miguel Ángel Pérez Lasa
Paras johto: Fernando Roig (Villarreal)
Muut palkinnot > Fair play -joukkue

Barcelona voitti toisen kerran historiassaan Espanjan jalkapalloliiton jakaman reilun pelin palkinnon.
| Joukkue | Pisteet |
| --- | --- |
Barcelona: 98
Deportivo: 102
Villarreal: 110
Tilastot > Maalinteko

Kauden ensimmäinen maali: Luis García (Espanyol) 48. minuutilla ottelussa Valladolidia vastaan (30. elokuuta 2008)
Nopein maali : 20 sekuntia
Mate Bilić (Sporting Gijón) ottelussa Villarrealia vastaan (21. helmikuuta 2009)
Jonathan Pereira (Racing Santander) ottelussa Deportivoa vastaan (8. maaliskuuta 2009)
Myöhäisin maali : 90+6 minuuttia
Gonzalo Higuaín (Real Madrid) ottelussa Atlético Madridia vastaan (18. lokakuuta 2008)
Nenê (Espanyol) ottelussa Valenciaa vastaan (3. toukokuuta 2009)
Suurin maaliero : 6 maalia
Real Madrid 7–1 Sporting Gijón (24. syyskuuta 2008)
Barcelona 6–0 Valladolid (8. marraskuuta 2008)
Barcelona 6–0 Málaga (22. maaliskuuta 2009)
Eniten maaleja ottelussa : 8 maalia
Real Madrid 7–1 Sporting Gijón (24. syyskuuta 2008)
Villarreal 4–4 Atlético Madrid (26. lokakuuta 2008)
Deportivo 5–3 Racing Santander (8. maaliskuuta 2009)
Real Madrid 2–6 Barcelona (2. toukokuuta 2009)
Suuri numeroisin tasapeli: 8 maalia – Villarreal 4–4 Atlético Madrid (26. lokakuuta 2008)
Eniten maaleja yhdellä puoliajalla: 7 maalia – Real Madrid 6–1 Betis (21. helmikuuta 2009)
Eniten maaleja yhden joukkueen tekemänä: 7 maalia – Real Madrid 7–1 Sporting Gijón (24. syyskuuta 2008)
Eniten maaleja yhdellä puoliajalla yhden joukkueen tekemänä: 6 maalia – Real Madrid 6–1 Betis (21. helmikuuta 2009)
Eniten maaleja tehnyt hävinnyt joukkue : 3 maalia
Sevilla 4–3 Sporting Gijón (13. syyskuuta 2008)
Real Madrid 4–3 Numancia (14. syyskuuta 2008)
Real Madrid 4–3 Málaga (8. marraskuuta 2008)
Espanyol 3–4 Numancia (16. marraskuuta 2008)
Real Madrid 3–4 Sevilla (7. joulukuuta 2008)
Numancia 4–3 Valladolid (21. joulukuuta 2008)
Atlético Madrid 4–3 Barcelona (1. maaliskuuta 2009)
Deportivo 5–3 Racing Santander (8. maaliskuuta 2009)
Kauden ensimmäinen oma maali: Domingo Cisma (Numancia) ottelussa Real Madridia vastaan (14. syyskuuta 2008)
Kauden ensimmäinen hattutemppu: Mate Bilić (Sporting Gijón) ottelussa Sevillaa vastaan (13. syyskuuta 2008)
Kauden nopein hattutemppu: 14 minuuttia – Diego Forlán (Atlético Madrid)  73'  77'  87' ottelussa Athletic Bilbaota vastaan (23. toukokuuta 2009)
Eniten maaleja pelaajalla yhden ottelun aikana : 4 maalia
Samuel Eto'o (Barcelona) ottelussa Valladolidia vastaan (8. marraskuuta 2008)
Gonzalo Higuaín (Real Madrid) ottelussa Málagaa vastaan (8. marraskuuta 2008)
Tilastot > Varoitukset

Kauden ensimmäinen keltainen kortti: Grégory Béranger (Espanyol) 39. minuutilla ottelussa Valladolidia vastaan (30. elokuuta 2008)
Kauden ensimmäinen punainen kortti: Diego Godín (Villarreal) 68. minuutilla ottelussa Osasunaa vastaan (31. elokuuta 2008)
Joukkueet itsehallintoalueittain

|  | Itsehallintoalue | Lukumäärä | Joukkueet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Andalusia | 5 | Almería, Betis, Málaga, Recreativo Huelva ja Sevilla |
| 2 |  Madrid | 3 | Atlético Madrid, Getafe ja Real Madrid |
| 3 |  Katalonia | 2 | Barcelona ja Espanyol |
| 3 |  Valencia | 2 | Valencia ja Villarreal |
| 3 |  Kastilia ja León | 2 | Valladolid ja Numancia |

| 6 |  Asturia | 1 | Sporting Gijón |
| 6 |  Baleaarit | 1 | Mallorca |
| 6 |  Baskimaa | 1 | Athletic Bilbao |
| 6 |  Kantabria | 1 | Racing Santander |
| 6 |  Galicia | 1 | Deportivo La Coruña |
| 6 |  Navarra | 1 | Osasuna |
Aiheesta muualla

La Ligan virallinen sivusto (espanjaksi)
Primera Divisiónin kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920-luku |  |  |  |  |  |  |  |  | 1929 | 1929−30 |
| 1930-luku | 1930−31 | 1931−32 | 1932−33 | 1933−34 | 1934−35 | 1935−36 | 1936−37 | 1937−38 | 1938−39 | 1939−40 |
| 1940-luku | 1940−41 | 1941−42 | 1942−43 | 1943−44 | 1944−45 | 1945−46 | 1946−47 | 1947−48 | 1948−49 | 1949−50 |
| 1950-luku | 1950−51 | 1951−52 | 1952−53 | 1953−54 | 1954−55 | 1955−56 | 1956−57 | 1957−58 | 1958−59 | 1959−60 |
| 1960-luku | 1960−61 | 1961−62 | 1962−63 | 1963−64 | 1964−65 | 1965−66 | 1966−67 | 1967−68 | 1968−69 | 1969−70 |
| 1970-luku | 1970−71 | 1971−72 | 1972−73 | 1973−74 | 1974−75 | 1975−76 | 1976−77 | 1977−78 | 1978−79 | 1979−80 |
| 1980-luku | 1980−81 | 1981−82 | 1982−83 | 1983−84 | 1984−85 | 1985−86 | 1986−87 | 1987−88 | 1988−89 | 1989−90 |
| 1990-luku | 1990−91 | 1991−92 | 1992−93 | 1993−94 | 1994−95 | 1995−96 | 1996−97 | 1997−98 | 1998−99 | 1999−00 |
| 2000-luku | 2000−01 | 2001−02 | 2002−03 | 2003−04 | 2004−05 | 2005−06 | 2006−07 | 2007−08 | 2008−09 | 2009−10 |
| 2010-luku | 2010−11 | 2011−12 | 2012−13 | 2013−14 | 2014−15 | 2015−16 | 2016−17 | 2017−18 | 2018−19 | 2019−20 |
| 2020-luku | 2020−21 | 2021−22 | 2022−23 | 2023−24 | 2024−25 | 2025−26 | 2026−27 | 2027−28 | 2028−29 | 2029−30 |
Estadi Olímpic Lluís Companysilla käynnissä ottelu RCD Espanyol - Málaga CF, joka oli viimeinen Espanyolin virallinen ottelu tällä stadionilla. Kaudeksi 2009–2010 joukkue muuttaa uudelle Nou Estadi de Cornellà-El Pratille.
Forlán teki 12 maalia kahdeksalla viimeisellä kierroksella.
Valdés voitti Zamoran neljän vuoden tauon jälkeen.
Debytantti Guardiola valmensi Barcelonan niin sanottuun triplaan.
Lionel Messi palkittiin kolmen tahon Marcan, EFE:n ja Don Balónin puolesta yhtenä kauden parhaista pelaajista.
Dennis Wilson

| Dennis Wilson |
| --- | --- |
 Wilson vuonna 1968
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. joulukuuta 1944 Inglewood, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 28. joulukuuta 1983 (39 vuotta) Marina del Rey, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, tuottaja
Muusikko
Tyylilajit:  rock, pop
Soittimet:  rumpusetti ja pasuuna 
Yhtyeet:  The Beach Boys
Levy-yhtiöt:  Caribou Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dennis Wilson (4. joulukuuta 1944 Inglewood – 28. joulukuuta 1983 Marina del Rey) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten The Beach Boysin perustajajäsenenä ja yhtyeen rumpalina, mutta hän nousi esiin myös yhtyeen lauluntekijänä ja soolouralla. Dennis Wilson oli multi-instrumentalisti, joka on soittanut The Beach Boys -levytyksillä rumpujen lisäksi syntetisaattoria (”Good Vibrations”) ja kitaraa. Kuten kaikki The Beach Boysin jäsenet, Wilson toimi myös yhtyeen laulajana. Hän hukkui vuonna 1983 vain 39-vuotiaana.
Ura

Dennis Wilson oli vuonna 1961 mukana perustamassa The Beach Boys -yhtyettä veljiensä Brianin ja Carlin sekä serkkunsa Mike Loven ja ystävänsä Al Jardinen kanssa. Hän oli aluksi soittotaidoton mutta alkoi harjoitella rumpujen soittamista ja pääsi mukaan yhtyeeseen, koska veljesten äiti Audree ajatteli musiikin pitävän hänet poissa pahanteosta. Porukan ainoana surffailun harrastajana juuri hän myös keksi yhtyeen teeman (surffaaminen, autot ja muu 1960-luvun kalifornialaisnuorten hauskanpito). Uran alkutaipaleella Dennis lauloi päävokaalit kahteen tunnettuun The Beach Boys -sävelmään, ”Little Girl (You’re My Miss America)” ja ”This Car of Mine”, sekä Bobby Freemanin alun perin levyttämään coveriin ”Do You Wanna Dance?”. Vuonna 1964 julkaistun albumin Shut Down Volume 2 päättää pariminuuttinen rumpusoolo ”Denny’s Drums”.
Dennis Wilsonin musiikilliset kyvyt pääsivät kuitenkin oikeuksiinsa vasta 1960-luvun lopulla. Brian Wilsonin hermoromahduksen vuoksi muut yhtyeen jäsenet joutuivat tuolloin ottamaan vastuun musiikin tuotannollisesta linjasta, ja monien yllätykseksi juuri Wilsonista tuli yhtyeen musiikillinen sielu ja yksi tärkeimmistä lauluntekijöistä. Hän oli siihen mennessä oppinut soittamaan rumpujen ohella myös kitaraa ja pianoa ja alkanut tekemään kappaleita, sekä yksin että ystäviensä avustuksella: vuonna 1968 ilmestyneellä Friends-albumilla kuullaan ensimmäiset kappaleet joiden pääasiallinen tekijä Dennis Wilson oli (yhdessä Steve Kalinichin kanssa kirjoitetut ”Little Bird” ja ”Be Still”). Vuotta myöhemmin ilmestyneellä albumilla 20/20 kuultiin ensimmäinen Wilsonin kokonaan yksin tekemä kappale ”Be With Me”. Dennis Wilson tunsi muun muassa tunnetun kulttijohtaja Charles Mansonin, joka vieraili perheineen tämän luona usein. Manson kirjoitti yhdessä Wilsonin kanssa 20/20-albumilla julkaistun kappaleen ”Never Learn Not to Love”.
Vuonna 1970 ilmestyneellä Sunflower-albumilla oli mukana Wilsonin kenties tunnetuin The Beach Boysille tekemä kappale, yhdessä Gregg Jakobsonin kanssa kirjoitettu ”Forever”, jota muun muassa Brian Wilson piti harmonisesti kauneimpana kappaleena mitä oli ikinä kuullut. Dennis Wilson kirjoitti myös yhdessä Billy Prestonin kanssa Joe Cockerin tunnetuksi tekemän balladin ”You Are So Beautiful”, joka oli ”Foreverin” ohella Dennisin vakionumero The Beach Boysin konserteissa aina hänen kuolemaansa asti.
Vuonna 1971 Dennis esiintyi yhdessä James Taylorin ja Warren Oatesin kanssa elokuvassa Two-Lane Blacktop.
Dennis Wilsonin soolodebyytti Pacific Ocean Blue ilmestyi vuonna 1977. Se sai paljon positiivista palautetta kriitikoilta. Ennen tätä oltiin jo julkaistu Dennisin soolosingle Sound of Free (artistinimellä Dennis Wilson and Rumbo), joka jäi kuitenkin vähälle huomiolle. Dennis kirjoitti suurimman osan Pacific Ocean Bluen kappaleista yhdessä muiden laulunkirjoittajien kanssa, joihin kuuluivat myös Beach Boysin jäsenet Carl Wilson ja Mike Love. Hyvin menestyneen soolodebyytin jälkeen Wilson äänitti seuraavaa sooloalbumiaan Bambu, jota ei ole julkaistu virallisesti. Albumin materiaalia on julkaistu Pacific Ocean Bluen kahden CD:n 30-vuotisjuhlapainoksessa vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dennis Wilson Wikimedia Commonsissa
| n k The Beach Boys |
| --- | --- |
 Brian Wilson  Mike Love  Al Jardine  Bruce Johnston   Carl Wilson  Dennis Wilson  Blondie Chaplin  Ricky Fataar  David Marks 
Studioalbumit:  Surfin’ Safari  Surfin’ U.S.A.  Surfer Girl  Little Deuce Coupe  Shut Down Volume 2  All Summer Long  The Beach Boys’ Christmas Album  The Beach Boys Today!  Summer Days (And Summer Nights!!)  Beach Boys’ Party!  Pet Sounds  Smiley Smile  Wild Honey  Friends  20/20  Sunflower  Surf’s Up  Carl and the Passions - "So Tough"  Holland  15 Big Ones  Love You  20 Golden Greats  M.I.U. Album  L.A. (Light Album)  Keepin’ the Summer Alive  The Beach Boys  Still Cruisin'  Summer In Paradise  Stars and Stripes, Vol. 1  The Smile Sessions  That´s Why God Made The Radio 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Suvijuhlat

Suvijuhlat ovat lähetysyhdistys Rauhan Sanan ja järjestävän paikkakunnan Rauhan Sanan yhdessä  järjestämät suuret seurat. Suvijuhlat poikkeavat seuraohjelmaltaan muista kesällä pidettävistä suurista seuroista. Suvijuhlilla tuodaan esille terveisiä lähetystyökohteista perinteisten seurapuheiden lisäksi. Suvijuhlia on vietetty vuodesta 1981.
Suvijuhlien järjestämispaikkakunnat > 1980-luku

1981 Kokkola, 1984 Oulu, 1985 Muonio, 1986 Kokkola, 1987 Ylitornio, 1988 Kalajoki, 1989 Rovaniemi
Suvijuhlien järjestämispaikkakunnat > 1990-luku

1990 Ylivieska, 1992 Alatornio, 1994 Oulu, 1995 Muonio, 1996 Kalajoki, 1997 Kokkola, 1998 Rovaniemi, 1999 Ylivieska
Suvijuhlien järjestämispaikkakunnat > 2000-luku

2000 Ylitornio, 2001 Himanka, 2002 Alatornio, 2003 Kempele, 2004 Pello, 2005 Muonio, 2006 Kalajoki,
 2007 Kokkola, 2008 Rovaniemi, 2009 Ylivieska
Suvijuhlien järjestämispaikkakunnat > 2010-luku

2010 Himanka, 2011 Ähtävä, 2012 Alatornio, 2013 Kempele, 2014 Ylitornio, 2015 Muonio, 2016 Vantaa, 2017 Kokkola, 2018 Pello, 2019 Ähtävä
Suvijuhlien järjestämispaikkakunnat > 2020-luku

2021 Himanka, 2022 Ylivieska, 2023 Kalajoki, 2024 Kempele, 2025 Rovaniemi
Aiheesta muualla

Pohjolan sanomat, 13.7.2002: Perinteiset Rauhan Sanan Suvijuhlat alkoivat Alatornion kirkolla
| n k Rauhansanalaisuus |
| --- | --- |
Järjestöt:  Apostolic Lutheran Church  Grace Apostolic Lutheran Church  Laestadianernas Fridsföreningars Förbund  Lähetysyhdistys Rauhan Sana 
Suunnat:  Haalilaisuus 
Henkilöt:  Steven E. Anderson  John Lumijärvi  Olli Matoniemi  Pauli Rantala 
Koulutus ja media:  Christian Monthly  Hymns and Songs of Zion  Rauhan Sana  Siionin matkalaulut  Sions Missionstidning 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Juhannusseurat  Suvijuhlat
Hypnotisoija (elokuva)

| Hypnotisoija> Hypnotisören |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lasse Hallström
Käsikirjoittaja:  Paolo Vacirca
Perustuu:  Lars Keplerin romaaniin Hypnotisoija
Tuottaja:   Börje Hansson  Peter Possne  Bertil Olsson 
Säveltäjä:  Oscar Fogelström
Kuvaaja:  Mattias Montero
Leikkaaja:   Sebastian Amundsen  Thomas Täng 
Tuotantosuunnittelija:  Lasse Westfelt
Pukusuunnittelija:  Karin Sundvall
Pääosat:   Tobias Zilliacus  Mikael Persbrandt  Lena Olin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  SF Studios
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:  28. syyskuuta 2012
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Budjetti:  61 miljoonaa Ruotsin kruunua
Katsojat:  266 000 (Ruotsi)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hypnotisoija (ruots. Hypnotisören) on ensi-iltansa vuonna 2012 saanut ruotsalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Lasse Hallström. Elokuva perustuu Lars Keplerin Hypnotisoija-romaaniin, jonka pääosassa on suomalaistaustainen Joona Linna (Tobias Zilliacus), joka työskentelee rikoskomisariona Ruotsin poliisissa.lähde?
Hypnotisoija on saanut kansainvälistä suosiota, ja se oli Ruotsin ehdokas parhaan vieraskielisen Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 2013.lähde?
Juoni

Tukholman läheltä Tumbasta löytyy mies urheilukentän pukuhuoneesta julmasti surmattuna. Myös hänen puolisonsa ja tyttärensä löytyvät surmattuina perheen rivitalosta, ainoastaan poika Josef on elossa, joskin haavoittuneena ja sairaalassa. Tapahtumien selvittämiseksi komisario Linna pyytää tunnettua hypnotisoijaa, lääkäri Erik Maria Barkia hypnotisoimaan pojan. Lääkäri suostuu, vaikka on aiemman huonosti päättyneen tehtävän jälkeen päättänyt lopettaa hypnotisoinnit. Hän kuitenkin joutuu poikansa kanssa mukaan tapahtumien ketjuun.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tobias Zilliacus  | … |  Joona Linna   |
|  Mikael Persbrandt  | … |  Erik Maria Bark   |
|  Lena Olin  | … |  Simone Bark   |
|  Helena af Sandeberg  | … |  Daniella   |
|  Jonatan Bökman  | … |  Josef   |
|  Oscar Pettersson  | … |  Benjamin   |
|  Eva Melander  | … |  Magdalena   |
|  Anna Azcarate  | … |  Lydia   |
|  Johan Hallström  | … |  Erland   |
|  Göran Thorell  | … |  Stensund   |
|  Jan Waldekranz  | … |  Shulman   |
|  Emma Mehonic  | … |  Evelyn   |
|  Tomas Magnusson  | … |  Petter   |
|  Nadja Josephson  | … |  Aida   |
Hakaniemen kauppahalli

| Hakaniemen kauppahalli> Hagnäs Saluhall |
| --- | --- |
 Kauppahalli Hämeentien puolelta
Osoite:  Hämeentie 1
Sijainti:  Siltasaari, Kallio, Helsinki
Rakennustyyppi:  kauppahalli
Valmistumisvuosi:  1914
Suunnittelija:  Einar Flinckenberg/Karl Hård af Segerstad
Julkisivumateriaali:  tiili
Kerrosluku:  2
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hakaniemen kauppahalli (ruots. Hagnäs Saluhall) sijaitsee Hakaniementorilla Kallion kaupunginosassa Helsingissä. Se valmistui Hämeentien alkupäähän vuonna 1914. Kaksikerroksisessa hallissa on noin 50 myyntipaikkaa. Kauppahalli on suojeltu.
Historiaa > Taustaa

Helsingin kaupunginvaltuusto päätti 20. lokakuuta 1908 varata Hakaniemen torin ja Itäisen Viertotien (nykyisen Hämeentien) varrelta alueen tulevaa kauppahallia varten. Arkkitehti Einar Flinckenberg laati kaksi suunnitelmaa uudesta hallista: yksikerroksisen pelkästään ruokatavaroiden myyntiä varten ja kaksikerroksisen sekä elintarvikkeiden että muiden tavaroiden myyntiä varten. Lisätty kaupunginvaltuusto antoi vuonna 1911 rahatoimikamarin (vuodesta 1931 lähtien nimenä kaupunginhallitus) tehtäväksi tilata täydelliset luonnospiirustukset kustannus- ja kannattavuuslaskelmineen.
Vaikka kaksikerroksinen halli oli kalliimpi, sitä pidettiin taloudellisesti edullisempana ja rakennustaiteellisestikin parempana. Koska käytäntö oli osoittanut, että kaupankäynti erikoishalleissa oli kituvaa, pidettiin monipuolisempaa tavaravalikoimaa suotavana. Samalla saataisiin koko torin kauppa uudelleenjärjestetyksi. Torikauppa Hakaniemessä oli alkanut jouluna 1897, ja erityisesti kiinteistä kojuista tapahtuva kahvin ja ruoan myynti oli aiheuttanut järjestysongelmia.
Lisätty kaupunginvaltuusto päätti 14. marraskuuta 1911 kaksikerroksisen kauppahallin rakentamisesta. Hallirakennukseen tulisi 32 kellaria, kylkirakennukseen 11 kalamyymälää, alakertaan 114 elintarvikemyymälää sekä yläkertaan 103 myymälää kangas- ja nahkatavaroita, läkkiastioita, saviteoksia ja kotiteollisuustuotteita varten.
Historiaa > Rakentaminen ja avajaiset

Hallin lopulliset piirustukset on päivätty kesäkuulle 1912. Piirustuksissa on sekä Einar Flinckenbergin että kaupunginarkkitehti Karl Hård af Segerstadin nimikirjoitukset, mutta jotkut pitävät Flinckenbergiä hallin pääsuunnittelijana. Vuonna 1912 tehtiin hallin paalutus-, perustus- ja kivityöt. Lakon pysäytettyä työt syksy ehti niin pitkälle ettei muuraustöihin enää voitu ryhtyä. Seuraavana vuonna halli saatiin sisustusta lukuun ottamatta valmiiksi. Euroopan suurimmaksi ja moderneimmaksi ylistetyn kauppahallin avajaiset pidettiin 1. kesäkuuta 1914. Samana päivänä tuli voimaan kielto myydä ruoka- ja kangastavaroita Hakaniemen torilla, vain "yhteisen kansan kauppa" ja suolakalan kauppa oli sallittua. Torilta vapautuneelle myyntitilalle siirrettiin heinän kauppaaminen Hietalahdentorilta.
Lehdistö ei tapahtumaa suuremmin uutisoinut. Uusi Suometar julkaisi kuuden rivin uutisen: "Hakaniementorin uudet kauppahallit avattiin eilen aamulla klo 6. Ainoastaan harvat kauppiaat muuttivat sinne eilen. Ruoka- ja kangaskauppaa harjoitetaan edelleenkin torilla." Pian avajaisten jälkeen päätettiin jokainen hallimyymälä varustaa korkeintaan 25 normaalikynttilän sähkölampulla. Myymälän haltijan tehtäväksi jäi kustantaa lampun hankinta ja sen kuluttama sähkö. Samana vuonna hallin ympärille teetettiin myös jalkakäytävät.
Alkuvuosina hallikauppiaita koetteli rahatoimikamarin vaatima neljännesvuoden vuokraennakko, ensimmäinen maailmansota ja Suomen sisällissota. Helsingin olympialaisia varten halliin rakennettiin ajanmukainen käymälä. Tilan saamiseksi sitä varten oli poistettava kahdeksan myyntipaikkaa ja sitä hoitamaan oli palkattava kolme virkailijaa. Hanke aiheutti nurinaa, sillä taloudellisesti olisi ollut paljon kannattavampaa pitää tila myyntipaikkoina.
Historiaa > Peruskorjaukset

Ensimmäisen kerran kauppahalli peruskorjattiin vuonna 1956, jolloin se oli suljettuna seitsemän kuukautta. Seuraavan kerran hallia korjattiin ja uudistettiin vuonna 1971. Korjauksen piti valmistua kahdeksassa kuukaudessa, mutta se kestikin kymmenen kuukautta. Moni kauppias oli työttömänä korjaustöiden aikana ja työllistyi vasta, kun halli avattiin 1. joulukuuta 1971. Korjauksessa muun muassa rakennuksen ilmanvaihtojärjestelmä uusittiin kokonaan ja kerrosten välille asennettiin liukuportaat. Myös hallin vuokrat uusittiin kaksinkertaisiksi.