stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Greatest Hits (Black Sabbathin vuoden 1977 albumi)
Kappaleet

Paranoid - 2:46
N.I.B. - 6:02
Changes - 4:40
Sabbath Bloody Sabbath - 5:39
Iron Man - 5:52
Black Sabbath - 6:14
War Pigs - 7:52
Laguna Sunrise - 2:47
Tomorrows Dream - 3:06
Sweet Leaf - 5:00
After Forever (vain CD-versioissa (UK ja US)) - 5:24
Snowblind (live) (vain CD-versiossa NELCD 6009) - 4:40
kaikki kappaleet säv. Iommi, Ward, Butler ja Osbourne paitsi 11 säv. Iommi
"Snowblind" otettu Live at Last-albumilta
Muusikot

Ozzy Osbourne: Laulu
Tony Iommi: Kitara
Geezer Butler: Basso
Bill Ward: Rummut
Julkaisuhistoria

Albumista on julkaistu useita painoksia, myös eri nimillä. Ohessa yleisimmät:
1977: NEMS Records, NEL 6009, UK / EU, LP
1986: Castle Communications, NELCD 6009, UK, CD
1986: Creative Sounds, CSL/NEMS 6002, US, CD
Gerundiivi

Gerundiivi on kielitieteessä käytettävä käsite, joka tarkoittaa eri kielissä erityyppisiä verbimuotoja: se on verbaaliadjektiivi, verbaalinen adverbi tai finiittinen verbi. Läheskään kaikissa kielissä ei ole gerundiivia.
Latinassa

Latinan kielessä gerundiivi on verbaaliadjektiivi, joka ilmaisee, että nomini ansaitsee olla tai sen tulee olla toiminnan objektina. Tästä verbimuodosta käytetään myös nimitystä partisiipin passiivin futuuri. Esimerkiksi suomen kielen lause Kissa on ruokittava vastaa gerundiivia merkitykseltään.
Latinassa > Esimerkkejä latinan gerundiivista

Roomalaisella senaattorilla Cato vanhemmalla oli tapana päättää puheensa toteamukseen ”Ceterum censeo Carthaginem delendam esse”. Sananmukaisesti tämä tarkoittaa: ”Muuten esitän päätettäväksi, että Karthago on hävitettävä”. Tavallisempi suomennos on: ”Muuten olen sitä mieltä, että Karthago on hävitettävä”.
Harry Potter -kirjasarjassa Tylypahkan koulun motto on ”Draco dormiens numquam titillandus” (sananmukaisesti: ”Lohikäärme nukkuva ei koskaan kutitettava”), joka on suomeksi: ”Älä koskaan kutita nukkuvaa lohikäärmettä!”.
Naisen etunimi Amanda on feminiinimuoto sanasta amandus, joka taas on verbin amare 'rakastaa' gerundiivimuoto. Nimi on siis suomeksi yksinkertaisesti rakastettava. Vastaavasti on muodostettu nimi Miranda, joka on verbin mirari 'ihailla' gerundiivin feminiinimuoto: suomeksi siis ihailtava.
Muinaiskreikassa

Muinaiskreikassa gerundiivi on samankaltainen adjektiiviverbi kuin latinassa.
Tigrinjassa

Tigrinjan kielessä gerundiivi ei ole adjektiiviverbi eikä verbaalinen adverbi, vaan finiittinen verbi. Se viittaa loppuun suoritettuun toimintaan, jonka vaikutus kestää edelleen. Gerundiivia voidaan käyttää yksinään, mutta se voidaan myös ketjuttaa toisen gerundiivin kanssa; jälkimmäisessä tilanteessa se on joissakin tapauksissa käännettävissä lauseenvastikkeella: Bitri hidju kheydu (sananmukaisesti: Sauvaan hän-tarttui hän-alkoi-kävellä, mikä tarkoittaa: Pitäessään sauvaa hän kävelee eli käytännössä: Hän kantaa sauvaa).
Aiheesta muualla > Latinan gerundiivista

Oxford Dictionaries (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Merriam Webster (englanniksi)
American Heritage Dictionary (englanniksi)
The Ohio State University (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Aiheesta muualla > Tigrinjan gerundiivista

Department of Linguistics, University of California (englanniksi)
Hälleforsnäs

Hälleforsnäsin ruukin entisiä rakennuksia.
Hälleforsnäs on taajama Flenin kunnassa Ruotsin Södermanlandin läänissä. Se sijaitsee noin 120 kilometriä lounaaseen Tukholmasta. Asukasluku vuonna 2022 oli 1 608.
Hälleforsnäs on entinen teollisuusyhdyskunta, joka kehittyi 1600-luvun puolivälissä perustetun, alun perin tykkejä tuottaneen valimoruukin ympärille. 1900-luvulla valimossa tehtiin lämpöpattereita ja liesiä sekä LVI-putkia, ja se oli Pohjoismaiden suurimpia valurautatuotteiden valmistajia. Viimeisinä vuosina 1980-luvulla Electroluxin omistuksessa tehtaassa valettiin sähköliesien keittolevyjä. Huippuvuosinaan 1960-luvulla yli tuhat ihmistä työllistänyt valimo suljettiin 2000-luvun taitteessa ja toimii nyt kulttuurikeskuksena ja tarjoaa muun muassa työskentelytiloja taiteilijoille. Ruukkialueella toimii myös valimomuseo, Kolhusteatern-kesäteatteri, ravintoloita, pieni juustotehdas ja matkailutoimisto.
Muutaman kerran vuodessa ilmestyvää ilmaisjakelulehteä Hälleforsnäs Allehandaa toimittaa ja julkaisee Puolangalta nuorena Ruotsiin muuttanut Jarmo Haapamäki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hälleforsnäs Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:Hälleforsnäs & sv:Hälleforsnäs
Käännös suomeksi
Höök

Höök voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Höök, ruotsalainen poliisisarja.
Berndt Höök (1834–1901), suomalainen kanavainsinööri ja karhunkaataja
Fridolf Höök (1836–1904), suomalainen merikapteeni, valaanpyytäjä, tutkimusmatkailija, kansanperinteen kerääjä ja Amur-joen varteen Venäjän Kaukoitään vuonna 1868 perustetun suomalaisen siirtokunnan johtaja, Berndt Höökin veli
Annikki Sankari (o.s. Höök, 1913–2012), suomalainen kirjailija
Urho Havumäki (ent. Höök, 1904–1961), suomalainen opettaja ja näytelmäkirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hugo Eho

Hugo Ludvig Eho (2. lokakuuta 1891 Pori – 25. toukokuuta 1979) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töitään oli ensi kertaa julkisesti näytteillä Tampereella vuonna 1908.
Eho opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1912–1914. Hänen taiteelliseen tuotantoonsa kuuluu runsaasti muun muassa maisemamaaluksia ja asetelmia. Ehon julkisia töitä ovat Pirkkalan kirkon koristemaalaukset sekä Tampereella toimineen elokuvateatteri Hämeen seinämaalaukset.
Eho palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1956.
Aiheesta muualla

Eho, Hugo, s. 1891 – k. 1979. Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
Høffding

Høffding on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Finn Høffding (1899–1997), tanskalainen säveltäjä
Harald Høffding (1843–1931), tanskalainen filosofi
Goodwill Zwelithini kaBhekuzulu

| Goodwill Zwelithini kaBhekuzulu |
| --- | --- |
 Valokuvassa vuodelta 2011.
Zulujen kuningas
Valtakausi:  17. syyskuuta 1968 – 12. maaliskuuta 2021
Kruunajaiset:  3. joulukuuta 1971
Edeltäjä:  Cyprian Bhekuzulu kaSolomon
Seuraaja:  Misuzulu Zulu

Syntynyt:  14. heinäkuuta 1948 Nongoma, Natal (nyk. KwaZulu-Natal)
Kuollut:  12. maaliskuuta 2021 (72 vuotta) Durban, Etelä-Afrikka
Suku:  zulut
Isä:  Cyprian Bhekuzulu kaSolomon
Äiti:  Thomo
Goodwill Zwelithini kaBhekuzulu (14. heinäkuuta 1948 – 12. maaliskuuta 2021) oli zulujen kuningas. Zwelithinin asema oli seremoniallinen, mutta hänellä oli silti huomattava arvovalta. Zwelithini tunnettiin esimerkiksi perinteisten arvojen ja kulttuurin puolestapuhujana. Toisaalta hänen kriitikkonsa syyttivät häntä esimerkiksi yhteistyöstä Etelä-Afrikan valkoisten kanssa.
Nuoruus

Goodwill Zwelithini syntyi 14. heinäkuuta 1948 Nongomassa silloisessa Natalissa (nyk. KwaZulu-Natal). Hänen isänsä oli zulujen kuningas Cyprian Bhekuzulu kaSolomon ja äiti kuninkaan 2. vaimo kuningatar Thomo. Goodwill Zwelithini oli kuninkaan vanhin poika. Hän polveutui suorassa polvessa vuonna 1879 brittejä vastaan sotineesta zulujen kuningas Cetshwayota. Koulutuksensa hän sai Bekezulu College of Chiefs-opistolla ja myöhemmin yksityisopetuksena. Yksityisopetus sisälsi esimerkiksi zulujen tapoja. Zwelithinin isä kuoli vuonna 1968. Nuoren Zwelithinin opinnot olivat edelleen kesken, joten zulujen johtoon asetettiin sijaishallitsija. Hän itse nousi kuninkaaksi Nongomassa 3. joulukuuta 1971 pidetyssä seremoniassa, jota seuraamassa oli noin 20 000 henkilöä.
Apartheid

Etelä-Afrikan tuolloinen Kansallispuolueen apartheid-hallinto tunnusti Zwelithinin zulujen bantustanin eli KwaZulun valtionpäämiehenä. Bantustaneja luotiin erottelemaan maan musta väestö valkoisesta. KwaZulun perustuslaki teki kuninkaan asemasta seremoniallisen. Todellista valtaa käytti pääministeri Mangosuthu Buthelezi, Zwelithinin setä. Kaksikon välille syntyi jännitteitä ja pääministeri syytti kuningasta puuttumisesta politiikkaan. Vuonna 1975 KwaZulun hallinto päättikin kieltää kuningasta matkustamasta Nongoman heimoalueelle (Tribal Authority Area) ilman erillistä lupaa. Jännitteet eivät päättyneet tähän. Vuonna 1979 kuningasta syytettiin yhteistyöstä Mosambikin kanssa samalla, kun hän kaavaili oman poliittisen puolueensa Inalan perustamista. Pääministeri Buthelezi leikkasi kuninkaalle maksettavaa palkkaa ja käynnisti häneen liittyviä tutkintoja. Perustuslaissa hänen asemaansa kavennettiin entisestään.
1980-luvulla KwaZulun sisäpoliittista tilannetta kiristi myös kahden kilpailevan puolueen, Inkatha-vapauspuolueen (IFP) ja Yhdistynyt demokraattinen rintaman (UDF) välinen konflikti. Eri puolueiden kannattajien välillä käytiin väkivaltaisia yhteenottoja. Afrikan kansalliskongressin (ANC) Oliver Tambo syytti tapahtumista KwaZulun hallintoa. Zwelithini vaati tämän johdosta anteeksipyyntöä kansalliskongressilta. Tämä siitäkin huolimatta, että häntä oli kielletty ottamasta kantaa politiikkaan. Zwelithini vastusti myös ANC:n ajamia Etelä-Afrikan vastaisia kansainvälisiä pakotteita. Jotkut katsoivat kuninkaan olevan ylipäätänsä liian läheinen apartheid-hallinnon kanssa. Toisaalta kuninkaan vaikutusta kahden kilpailevan puolueen konfliktin suhteen on kuvailtu myös rauhoittavaksi. Kuningas asettui Buthelezin johtaman Inkathan puolelle ja käski myös seuraajiaan tukemaan sitä.
Vuonna 1989 kuninkaan ja ANC:n välillä oli jälleen välikohtaus. Rivonian oikeudenkäynnin vangit oltiin vapauttamassa ja ANC järjesti heille vastaanottotilaisuuden. Kuningas syytti ANC:n johtoa siitä, että kuningasta tai Buthelezia ei ollut tapahtumaan kutsuttu. Vappuna 1991 hän syytti ANC:a zulujen vastaisuudesta. Kun Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmää alettiin purkaa, CODESA-kokouksessa nousi esiin kysymys kuninkaan asemasta. Heinäkuussa 1992 Nelson Mandela vahvisti viimein, että kuninkaan asemaa ei muutettaisi uudessa hallinnossa. Kysymys kuninkuudesta ja esimerkiksi kuninkaan ylellisistä elämäntavoista pysyi kuitenkin esillä myös myöhemmin.
Apartheidin jälkeen

Zwelithini jatkoi poliittisten kannanottojen tekemistä apartheid-hallinnon jälkeen. ANC:a hän kutsui "rosvoiksi" ja kritisoi etenkin suunnitelmia maaomistusten uudelleenjaosta. Kuningas oli Ingonyama Trust-nimisen säätiön johdossa, joka puolestaan hallitsi noin 30 % KwaZulu-Natalin maista. Vuonna 2018 hän ryhtyi yhteistyöhön afrikaneerien lobbausjärjestö AfriForumin kanssa. AfrForum ajoi puolestaan valkoisten omistamien maatilojen säilyttämistä. Kiistellyissä kannanotoissaan kuningas myös kehui apartheid-hallintoa esimerkiksi vakaasta taloudellisesta tilanteesta ja syytti ANC:a talouden alamäestä. Jännitteiden kasvaessa Etelä-Afrikassa asuvien siirtolaisten suhteen Zwelithini ilmoitti, että näiden tulisi palata kotimaihinsa. Jotkut katsoivat kannanoton kiihdyttäneen ulkomaalaisten vastaista väkivaltaa. Kuningas tosin ilmoitti myöhemmin, että hänen sanojaan oli otettu pois asiayhteydestään ja samalla hän tuomitsi ulkomaalaisia vastaan tehdyt hyökkäykset.
Zwelithini puhui myös Afrikan perinteisen johtomuotojen puolesta. Vuonna 2019 hän mainitsi tähän liittyen, kuinka "kaikki ratkaisut eivät tule poliitikoilta tai asiantuntijoilta". Hän painottikin erityisesti kulttuurin ja perinteen merkitystä. Vuonna 1991 hän aloitti uudelleen Umhlangan eli ruokotanssin perinteen, joka aikanaan oli Etelä-Afrikassa kielletty. Umhlanga on naimattomien zulunaisten juhla. Zwelithinin mukaan se oli myös tapa taistella HIV- ja AIDS-epidemiaa vastaan. KwaZulu-Natal oli yksi pahimmin taudista kärsiviä alueita Etelä-Afrikassa. Zwelithinin ratkaisukeino olivat paluu perinteisiin arvoihin. Kriitikkojen mukaan tämä painotti epäreilulla tavalla naisten, muttei miesten "hyveellistä" käytöstä.
Apartheidin jälkeen > Kuolema

Zwelithini kuoli 12. maaliskuuta 2021. Kuolemaansa edeltäneellä viikolla hänet oli otettu sairaalahoitoon Durbanissa diabetekseen liittyvien oireiden takia. Kuolemansyyn ilmoitettiin olleen COVID-19. Zwelithinillä oli kuollessaan 6 vaimoa ja 28 lasta.
Goodwill Zwelithini haudattiin 19. maaliskuuta 2021. Kuningasta suremaan hänen kotikaupunkiinsa Nongomaan oli saapunut suurempi joukko zuluja, mutta itse perinteiseen hautajaisseremoniaan osallistui vain pieni joukko erikseen valittuja miehiä. Zwelithinia seurasi kuninkaana ensin sijaishallitsijana hänen vaimonsa Mantfombi Dlamini, joka on Swazimaan kuningas Mswati III:n veli, ja Dlaminin kuoltua kuukautta myöhemmin parin vanhin poika Misuzulu Zulu, joka kruunattiin elokuussa 2022.
Ice One Racing

|  Ice One Racing |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ice 1 Racing
Päämaja:   Versailles, Ranska
Perustettu:  2011
Tallipäällikkö:   Benoit Nogier
Kilpakuljettajat:   Kimi Räikkönen
Runko:  DS3 WRC
Moottori:  Citroën
Renkaat:  M Michelin
Aikaisemmat sarjat:  Rallin MM-sarja
Ensimmäinen kilpailu:  Ruotsin ralli 2011
Viimeinen kilpailu:  Walesin ralli 2011
Kilpailuja:  9
Tuloksia
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Sijoitus kaudella 2011:  NC (48 p.)
Kimi Räikkönen Walesin rallissa 2011.
Ice One Racing on suomalainen motocross-talli. Tallin on perustanut Formula 1 ja rallikuljettaja Kimi Räikkönen ja sen tallipäällikkönä toimii Antti Pyrhönen. Kuljettajina toimivat suomalaiset Toni Eriksson ja Ludde Söderberg. Talli käyttää nykyään Husqvarnan motocrosspyöriä. Aiemmin sillä on ollut käytössä Kawasaki ja KTM merkkisiä pyöriä.
Vuonna 2011 talli ajoi Rallin MM-sarjassa Citroënilla. Talli osallistui kauden kilpailuihin lukuun ottamatta Meksikon, Sardinian ja Australian kilpailuja ja talli keräsi tallien pisteitä. Tallipäällikkönä toimi Benoit Nogier, kuljettajana toimi Kimi Räikkönen ja kartanlukijana Kaj Lindström. Räikkönen ajoi myös kaksi kilpailua NASCAR-sarjassa.
Kaudella 2022 tallin väreissä kilpailee myös Kimin veljenpoika Justus Räikkönen. 16-vuotias Justus osallistuu Rallin SM- sarjaan SM5-luokassa, kartturinaan Mikael Korhonen.
Rallin MM-sarjan tulokset

(Tulosselitteet)
| Kausi | Auto Moottori Renkaat | Kuljettaja | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | DS3 WRC Citroën M |  | SWE | MEX | POR | JOR | ITA | ARG | GRE | FIN | GER | AUS | FRA | ESP | GBR | 48 | NC |
| 2011 | DS3 WRC Citroën M |  Kimi Räikkönen | 8 |  | 7 | 6 |  |  | 7 | 9 | 6 | WD | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 48 | NC |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ice One Racing Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ice 1 Racing
Käännös suomeksi
Hôtel de Soubise

Hôtel de Soubisen julkisivu sisäpihalta nähtynä.
Rakennuksen päädyssä on säilynyt osa 1300-luvulla rakennetusta Hôtel de Clissonista.
Hôtel de Soubise on barokkityylinen kaupunkipalatsi Pariisin keskustassa Le Maraisin alueella 3. arrondissementissa, Rue des Francs-Bourgeois -kadun varrella. Hôtel de Soubisen omistaa nykyään Ranskan kansallisarkisto, jonka päätoimipiste on jaettu Hôtel de Soubisen ja läheisen Hôtel de Rohanin kesken. Hôtel de Soubisessa toimii lisäksi Ranskan historian museo.
Hôtel de Soubisen rakennutti vuosina 1705–1709 Soubisen ruhtinas François de Rohan. Ranskan kuningas Ludvig XIV lahjoitti hänelle varat tontin ostamiseen. Talon suunnitteli arkkitehti Pierre-Alexis Delamair. Paikalta purettiin Clissonin suvulle 1300-luvulla rakennettu kaupunkitalo, josta jäi jäljelle tornilla varustettu kulmaus. Hôtel de Soubisen on sanottu edustavan tyylillisesti Pariisin yksityistalorakentamisen huippua. Kokonaisuuteen kuuluu sisäpiha, jota kiertää pylväsrivistön koristama kaareva muuri. Talon loistokkaat sisätilat suunnitteli arkkitehti Germain Boffrand vuosien 1735–1740 tienoilla. Makuuhuoneen seinillä on François Boucherin tekemiä koristemaalauksia. Muita sisätilojen koristeluun osallistuneita taidemaalareita olivat muun muassa Carle Van Loo, Jean Restout ja Charles-Josep Natoire.
Hôtel de Soubise siirtyi Ranskan valtion omaisuudeksi keisarillisella määräyksellä vuonna 1808 ja Napoleon sijoitti sinne keisarillisen arkistonsa. Ranskan historian museon rakennukseen perusti Napoleon III vuonna 1867.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hôtel de Soubise Wikimedia Commonsissa
Les hôtels de Soubise et de Rohan (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi) Ranskan kansallisarkisto
Hällnäs–Storuman-rata

Hällnäs–Storuman-rata on Ruotsin rataverkkoon kuuluva poikkirata, joka yhdistää Inlandsbanan-rataan kuuluvan Östersund–Jällivaara-rataosan Bräcke–Boden-rataan. Rataosa on Ruotsin valtion omistuksessa, ja sitä hallinnoi  Trafikverket.
Historia

Rata avattiin liikenteelle osissa. Tavaraliikenne Hällnäsin ja Åmselen välillä alkoi 1922, ja säännöllinen liikenne Hällnäsin ja Lyckselen välillä alkoi 1924. Liikenne viimeisellä, Lyckselen ja Storumanin välisellä osuudella alkoi joulukuussa 1930.
Henkilöliikenne Lyckselen ja Storumanin välillä lakkautettiin vuonna 1992. Sitä seurasi henkilöliikenteen lakkauttaminen Hällnäsin ja Lyckselen välillä kolme vuotta myöhemmin. Viimeisenä toimintavuotena henkilöliikenteestä vastasi Länstrafiken i Västerbotten. Henkilöliikenne aloitettiin uudelleen elokuussa 2011. Uumajan ja Lyckselen välillä liikennöidään Y31-moottorivaunuilla ja liikenteestä vastaa Norrtåg.
Gerby

| Gerbyn suuralue> Gerby storområde |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Gerbyn suuralue korostettuna.
Kaupunki:  Vaasa
Suuralue nro:  5
Väkiluku:  10 961 (31.12.2017) 
Kaupunginosat:  Isolahti  Vetokannas  Länsimetsä  Vanha Gerby  Kortelaakso  Lillby  Pukinjärvi  Rajarinne  Gerbyn niemi  Gerry  Västervik  Gerbyn saaristo
Gerby on pääasiassa omakotitaloja käsittävä asuinalue Vaasassa. Se on yksi Vaasan suurimmista kaupunginosista ja 10 961 asukkaallaan Vaasan toiseksi suurin suuralue.
Historia

Gerby oli vielä 1980-luvulla pieni maalaiskylä, joka oli liitetty osakuntaliitoksella Mustasaaresta Vaasaan vuonna 1973. Niin sanotun Uuden Gerbyn rakentaminen 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa lisäsi asutusta silloiselle metsäalueelle Första strandenin eli ensimmäisen rannan kohdalta länteen. Myös Storbergetin eli Isokallion alueelle rakennettiin, ja tämän myötä vilkas hiihtoharrastus Storbergetin alueella hiipui. IK Hellas -urheiluseuran hiihtomaja Isokalliolla purettiin jokunen vuosi myöhemmin.
Gerbyn vanhin osa on Lillby eli Pienkylä, jossa muun muassa vanha koulu ja nykyinen kylätupa, vanha nuorisoseuratalo sekä vanha VPK:n rakennus sijaitsevat. Gerbyn vanhimmat rakennukset ovat 1800-luvun alusta, osittain jopa 1700-luvun lopulta, ja niitä on nimenomaan Pienkylän ympärillä.
1990-luvun alkuun asti Gerbyssä oli oma kauppa ja posti, jotka sittemmin lakkautettiin. Nyt alueella on suuri S-market. Gerbyn 215-paikkainen pienvenesatama sijaitsee nykyisellä uuden Gerbyn alueella. Se on vanha ja perinteikäs venevalkama, jota laajennettiin 2013–2014. Aivan venesataman vieressä on Vaasan kaupungin ennen ylläpitämä nuorisotalo Villa Gerby, joka on nykyään suljettu.
Palvelut

Alueella toimii kaksi koulua, sekä suomen- että ruotsinkieliset, nimeltään Länsimetsän koulu ja Gerby skola. Alueella sijaitsi myös terveyskeskus, joka kuitenkin suljettiin vuoden 2022 lopulla, kun palvelut siirtyivät uuteen H-taloon keskussairaalan viereen. Alueella on myös Gerbyn seurakuntatalo, Vestiksen toimitilat, kauppa, pankkiautomaatti ja ABC-automaattihuoltoasema. Alueella on pizzeria "Dallas Pizza Palazzo".
Gerbyn nähtävyyksiin kuuluu myös "Rapatunturi" eli Rapis, viralliselta nimeltään Jerppyynmäki, jonka huipulla on syksyllä 2022 rakennettu näköalatasanne, josta näkyy jopa  Raippaluodon silta. Siirtomaasta koottuja nyppylöitä on alueella kaikkiaan kolme, joissa yhdessä on kaupungin ylläpitämä pulkkamäki ja grillipaikka.
Gerbyn venevalkamassa seikkaillaan Yön Polte -yhtyeen hittikappaleessa Tyttö sinä olet meritähti.
Kaupunginosat

Isolahti
Vetokannas
Länsimetsä
Vanha Gerby
Kortelaakso
Lillby
Pukinjärvi
Rajarinne
Gerbyn niemi
Gerby
Västervik
Gerbyn saaristo
Inga Tidblad

Inga Tidblad
Inga Tidblad (29. toukokuuta 1901, Tukholma – 12. syyskuuta 1975) oli ruotsalainen näyttelijä, joka vuosina 1932–1963 työskenteli Dramatiska teaternissa Tukhomassa. Hänen ilmaisuasteikkoaan on pidetty rikkaana. Hän näytteli useaa kymmentä klassisen romantiikan suurta naishahmoa. Hän julkaisi vuonna 1963 muistelmateoksen Om ni behagar.
Immanuel Saukkonen

| Immanuel Saukkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1909 Rautjärvi
Kuollut: 17. kesäkuuta 1970 (61 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Immanuel Saukkonen (5. kesäkuuta 1909 Rautjärvi – 17. kesäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka pääasiallisina aiheina olivat maisemat ja henkilökuvat.
Saukkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti  Saukkonen ja Iida Saukkonen omaa sukua Nokelainen. Immanuel Saukkonen kävi keskikoulun ja opiskeli taidetta Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1934–1939. Lisäoppia hän hankki opintomatkallaan Ruotsiin 1938.
Immanuel Saukkosen teoksia oli ensimmäisen kerran esillä taidenäyttelyssä 1938 ja hän osallistui Nuorten näyttelyyn 1942, 1943, 1945 ja 1948 sekä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyyn 1939, 1942, 1943, 1945–1949, 1952–1954, 1956 ja 1965 sekä Suomen taideakatemian 3-vuotis näyttelyyn 1953, 1956 ja 1959. Ulkomailla järjestetyissä näyttelyissä hänen töitään oli esillä Ruotsissa 1944, Ruotsin Nässjössä pidetyssä viipurilaisten taiteilijoiden näyttelyssä 1948 sekä 1953 Norjassa Oslossa ja Bergenissä. Saukkonen oli Taidemaalariliiton ja Viipurin taiteilijaseuran jäsen.
Saukkosen teoksia on hyväksytty Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, Hämeenlinnan taidemuseon kokoelmiin, Helsingin kaupungin, Kuopion kaupungin, Lahden kaupungin, Helsingin yliopiston sekä Wihurin säätiön kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Immanuel Saukkonen taiteilijamatrikkelissa
Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
Immateriaalinen talous

Immateriaalinen talous eli aineeton talous tarkoittaa esimerkiksi tietoa, kulttuuria, keksintöjä ja tutkimustuloksia. Immateriaalitaloudesta puhuttaessa viitataan usein luovaan talouteen ja yksilöllisyyteen sekä suorastaan luonnon pelastavaan talouden aineettomaan käänteeseen.
Kirjallisuus

Bruun Otto, Eskelinen Teppo, Kauppinen Ilkka, Kuusela Hanna: Immateriaalinen talous (Gaudeamus, 2009)
Ilari Rantasalo

Viljo Ilari Rantasalo (2. kesäkuuta 1916 Laukaa – 13. tammikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Henkilöhistoria

Rantasalon vanhemmat olivat professori Viljo Rantasalo ja Leila Wallenius ja puoliso vuodesta 1943 Anna-Liisa Salomaa. Rantasalo tuli ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1936 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1949. Rantasalo oli lastentautien erikoislääkäri 1951, sai epidemiologian erikoispätevyyden 1955 ja oli mikrobiolääketieteen erikoislääkäri 1963 ja terveydenhoidon erikoislääkäri 1964. Hän oli Helsingin yliopiston vt. assistentti 1945–1948,  Helsingin kaupungin lastenneuvolalääkäri 1947–1975, Helsingin yleisen sairaalan lastentautiosaston apulaislääkäri 1949–1951, Valtion seerumilaitoksen osastonjohtaja 1948–1963, Pelastakaa Lapset -yhdistyksen vastaanottokodin lääkäri 1953–1983 ja Helsingin yliopistossa lastentautiopin dosentti vuodesta 1959, hygienian dosentti vuodesta 1971 ja kansanterveystieteen professori 1963–1983. Rantasalo aloitti nykyaikaisen kansanterveystieteen yliopisto-opetuksen Suomessa ja hänet tunnettiin myös kaksosten tutkimuksista. Sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri (1976), oltuaan talvisodassa joukkueenjohtaja ja komppanianpäällikkö ja jatkosodassa pataljoonan lääkäri.