stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Islamilainen käymäläkulttuuri
Rangaistus haudassa

Islaminuskossa virtsalta haiseminen rangaistaan ankarasti kuoleman jälkeen. Siitä pitävät huolen kiduttajaenkelit Munkar ja Nakir, jotka laskeutuvat kuolleen hautaan. Profeetan kerrotaan sanoneen: "poistakaa itsestänne kaikki virtsan jäljet, sillä se on tärkein syy kiduttamiseen haudassa."  Toinen hadith kertoo asiasta seuraavasti:
Kerran profeetta käveli kahden haudan vierestä, joiden asukkaita kidutettiin. Hän sanoi heistä: "Heitä kidutetaan, ja se, minkä vuoksi heitä kidutetaan on suuri asia! Totisesti se on suuri asia! Toisella ei ollut tapana puhdistautua virtsalta, ja toisella oli tapana kulkea ympäriinsä levittäen juoruja ja epäsopua."
Dimetri

Dimetri (m.kreik. δίμετρος, dimetros, ”kaksimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä yleensä kaksi kertaa. Jambisen, trokeisen ja anapestisen dimetrin tapauksessa säkeessä toistuu kuitenkin kaksi metronia, joissa kummassakin on kaksi jalkaa. Dimetri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Dimetrimittoja

Kreikkalaisen runouden dimetrimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen dimetri (jad)
Jambinen katalektinen dimetri (jadc)
Trokeinen dimetri (trd)
Trokeinen katalektinen dimetri (trdc)
Anapestinen dimetri (and)
Paroimiakos eli anapestinen katalektinen dimetri (andc)
Kreetalainen dimetri (crd)
Bakkhinen dimetri (bad)
Iso-Kraaseli

Iso-Kraaseli
Iso-Kraaselin tunnusmajakka
| --- | --- |
Sijainti:  64°40.58′N, 024°24.01′E, Raahe Suomi
Vesialue:  Perämeri 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Iso-Kraaseli on saari Raahen edustalla Perämerellä. Kooltaan saari on toiseksi suurin Raahen edustan merialueen saarista. Saari on saanut nimensä jo 1500-luvulla, jolloin harmaahylkeet (ruots. gråsäl) olivat tärkeä saaliseläin.
Saarella on makeavetinen järvi sekä suurikokoinen mänty. Saarella sijaitsevat vanha kalastajan asunto, vuonna 1909 rakennettu kaksikerroksinen luotsitupa sekä vuonna 1852 rakennettu puinen tunnusmajakka.
Luotsiasema ja tunnusmajakka

Iso-Kraaselin pohjoispäässä on jo ennen nykyistä pookia ollut tunnusmajakka sekä luotsitupa, jotka Luotsilaitos lunasti itselleen vuonna 1848. Molemmat rakennettiin uudelleen vuonna 1852. Tunnusmajakan rakentamiskustannukset olivat 433 hopearuplaa, ja se rakennettiin Albin Stjerncreutzin suunnitelmien pohjalta samanlaiseksi kuin Oulun edustalla Hailuodon pohjoispuolella sijaitsevaan Laitakariin edellisenä vuonna rakennettu tunnusmajakka. Tunnusmajakan kahdeksankulmaisen yläosan merenpuoliset sivut maalattiin valkeiksi ja maanpuoleiset sivut punaisiksi. Pookin yläosa seisoo keskuspilarin ja 36 viistoparrun varassa, ja sen huippu on 18 metrin korkeudella maanpinnasta, ja 25 metrin korkeudella merenpinnasta. Tunnusmajakka on ollut vuodesta 1983 Raahen kaupungin hallinnassa.
Luotsiasemalla päivysti aluksi luotsivanhin sekä kolme luotsia. Nykyisin luotsituvassa toimii kesäkahvila.
Aiheesta muualla

Räntätty raaheksi (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Iso-Kraaseli (Q11865170)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: saari
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Raahe
koordinaatit: 64°40′35″N 24°24′01″E﻿ / ﻿64.6763°N 24.4002°E﻿ / 64.6763; 24.4002
Isobutyronitriili

| Isobutyronitriili |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-metyylipropaaninitriili
CAS-numero:  78-82-0
PubChem CID:  6559
SMILES:  CC(C)C#N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H7N
Moolimassa:  69,106 g/mol
Sulamispiste:  -71,5 °C
Kiehumispiste:  103,8 °C
Tiheys:  0,7731 g/cm3
Isobutyronitriili (C4H7N) on nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja liuottimena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa isobutyronitriili on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vain hieman veteen, mutta paremmin se liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
Isobutyronitriiliä valmistetaan isobutyyrialdehydin, ammoniakin ja hapen tai isobutanolin ja ammoniakin reaktiolla. Jälkimmäisessä reaktiossa katalyyttinä käytetään kuparia.
Isobutyronitriilistä valmistetaan maatalouskemikaaleja, esimerkiksi diatsinonia. Yhdistettä voidaan käyttää myös liuottimena.
Dimetyylimalonaatti

| Dimetyylimalonaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Dimetyylipropaanidioaatti
CAS-numero:  108-59-8
PubChem CID:  7943
SMILES:  COC(=O)CC(=O)OC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H8O4
Moolimassa:  132,114 g/mol
Sulamispiste:  -61,9 °C
Kiehumispiste:  181,4 °C
Tiheys:  1,153 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Hieman veteen
Dimetyylimalonaatti (C5H8O4) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muita yhdisteitä esimerkiksi hajusteita ja lääkkeitä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa dimetyylimalonaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja erittäin hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Dimetyylimalonaatista muodostuu helposti enoli ja se reagoi useiden elektrofiilien kanssa.
Dimetyylimalonaattia voidaan valmistaa malonihapon ja metanolin välisellä esteröintireaktiolla. Toinen vaihtoehto on metyyliklooriasetaatin ja hiilimonoksidin reaktio.
Dimetyylimalonaatti on runsaasti käytetty lähtöaine kemianteollisuudesta. Siitä valmistetaan muun muassa hajusteita, lääkkeitä, väriaineita ja maatalouskemikaaleja kuten barbituraatteja ja metyylidihydrojasmonaattia.
İskenderun

| İskenderun |
| --- | --- |
 İskenderun
 Koordinaatit: 36.58°N, 36.16°E 
Valtio:   Turkki
Maakunta:  Hatay
Väkiluku (2014)  (arvio):  244 970
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
İskenderun (aikaisemmin Aleksandretta, m.kreik. Ἀλεξανδρέττα, arab. الإسكندرون‎ al-Skanderoon) on kaupunki Turkissa. Kaupunki sijaitsee Iskenderuninlahden itärannalla, Hatayn maakunnassa, Kaakkois-Turkissa. Vuonna 2014 kaupungissa arvioitiin asuvan 244 970 ihmistä.
Aikanaan Aleksanteri Suuren kunniaksi perustettu kaupunki toimi Aleppon satamakaupunkina 1500-luvun jälkeen, jolloin sen kautta kulki mausteita, silkkiä ja muita idän tuotteita Eurooppaan.
Maantiede

İskenderun sijaitsee Välimeren rannikolla kohdalla, jossa etelän suuntainen rantaviiva kääntyy jyrkästi länteen luoden İskenderuninlahden ja näin suojatun satamapaikan. Kaupunkia ympäröivät aina 1920-luvulla tehtyyn kuivattamiseen saakka suot, jotka tekivät esimerkiksi malariasta jatkuvan ongelman.
Historia > Varhainen historia

İskenderun perustettiin Aleksanteri Suuren kuoleman jälkeen ja kaupunki nimettiin hänen mukaansa monien muiden kaupunkien tapaan. Perustaja oli todennäköisesti Seleukos I Nikator, joka kutsui kaupunkia nimellä Alexandreia kat Isson, joka latinalaistettiin myöhemmin muotoon Alexandria ad Issum. Tuolloinen İskenderun eli Alexandria sijaitsi nimittäin lähellä Issuksen kaupunkia, joka oli pieni mutta varakas satamakaupunki. Se tunnettiin ehkäpä satamaansa paremmin Issoksen taistelun tapahtumapaikkana. Issus sijaitsi vastaperustetusta kaupungista pohjoiseen, ja sen eteläpuolella sijaitsi foinikialaisten aikanaan perustama Myriandus tai Myriandrus. Kasvaessaan İskenderun syrjäytti molemmat näistä kaupungeista ja ne kuihtuivat lopulta pois. Pian puolestaan İskenderun jäi uuden Orontesjoen varrella olleen Seleucia Pieria -nimisen kaupungin varjoon. İskenderun säilyi pienenä kaupunkina Rooman ja sittemmin Bysantin valtakunnan alaisuudessa. Vuonna 451 jaa. kaupunki lähetti edustajan Khalkedonin kirkolliskokoukseen.
Historia > Aleppon satama

Muslimien tultua valtaan kaupunki oli pienentynyt lähes merkityksettömäksi. 1300-luvun alussa elänyt maantieteilijä Abu al-Fida kirjoitti kaupungista mainiten, että se oli jälleenrakennettu kalifi Al-Wathiqin valtakaudella, mutta hänen omana aikanaan sen paikalla ei ollut enää edes kylää. Osmanien valtakunta valloitti Syyrian vuonna 1517 ja tämän jälkeen Aleppon kaupungista kasvoi suuri kaupan keskus. Tuolloin alueen tärkein satama oli Tripoli, mutta sen sijaintia pidettiin turvattomana. Myös kulku Alepposta Tripoliin kesti vähintään kahdeksan päivää. Aleppo tarvitsi näin lähempänä kaupunkia sijaitsevan sataman. İskenderun rakennettiin lopulta eurooppalaisten kauppiaiden tarpeiden takia ja he tunsivat sittemmin kaupungin nimellä Scanderoon. Paikalle rakennettiin tulliasema vuonna 1593 ja siitä tuli Aleppon virallinen satama vuonna 1612. Kaupungin kautta vietiin Eurooppaan etenkin silkkiä. Kaupankäynnistä huolimatta sen kasvua hidastivat epäterveelliset olosuhteet kaupunkia ympäröivien soiden takia, sekä kurdi-, arabi- ja turkkilaispaimentolaisten ryöstöretket.
Aleppon merkitys kaupan keskuksena väheni 1700-luvun puolivälin jälkeen, mikä vaikutti myös İskenderunin kaupankäynnin vähenemiseen. Kauppa elpyi 1800-luvulla Krimin sodan ja puuvillan kasvaneen viennin takia. Suot estivät edelleen itse kaupungin kasvua ja paikkaa kuvailtiin "Syyrian parhaaksi satamaksi", sen kaupungin tai sataman kehittämiseen ei sijoitettu juurikaan työtä tai rahaa. Kaupungin kehittäminen jäi lähes yksinomaan ulkomaalaisten kauppiaiden sijoitusten varaan. Kaupungissa oli vuonna 1859 vain noin 1 000 asukasta ja vuosisadan vaihteessa noin 7 000. Ensimmäinen maailmansota kasvatti kaupungin strategista merkitystä. Sen valtausta ehdotettiin, mutta britit toteuttivat tämän suunnitelman sijaan Gallipolin maihinnousun. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Osmanien valtakunta hajosi ja Franklin-Bouillonin sopimuksella İskenderunista tuli osa Ranskan hallitsemaa Syyriaa. Kaupungista ja sitä ympäröivästä alueesta tuli turkkilaisten autonominen alue. Sinne myös muutti suuri joukko armenialaisia, jotka seurasivat muualta Anatoliasta vetäytyviä ranskalaisia. Ranskalaiset rakensivat kaupunkiin sähköverkon - ja mikä vielä tärkeämpää -, he kuivattivat sitä ympäröivät suot, mikä vähensi malariaa.
Historia > Nykyaika

Syyskuussa 1936 Ranska ja Syyrian kansallismieliset solmivat sopimuksen, joka teki Syyriasta Kansainliiton jäsenen. Mainintaa turkkilaisten autonomisesta alueesta ei sopimuksessa ollut ja tästä suivaantuneet turkkilaiset saivat neuvottelujen jälkeen liitettyä oman alueensa Osmanien valtakunnasta itsenäistyneeseen Turkin tasavaltaan vuonna 1938. Turkki päätyi rakentamaan toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin viimein nykyaikaisen sataman. Myöhemmin kaupunkia ympäröivälle tehdasalueella on rakennettu omia erikoistuneita satamiaan. Nykyisin kaupunki on eteläisin İskenderuninlahtea ympäröivästä Mersinin kaupunkiin asti ulottuvasta satamien ketjusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta İskenderun Wikimedia Commonsissa
İskenderunin rannikkoa.
Katunäkymää
Turkkilaisia joukkoja İskenderunissa vuonna 1938.
Isoforonidi-isosyanaatti

| Isoforonidi-isosyanaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5-isosyanaatto-1-(isosyanaattometyyli)-1,3,3-trimetyylisykloheksaani
CAS-numero:  4098-71-9
PubChem CID:  169132
SMILES:  CC1(CC(CC(C1)(C)CN=C=O)N=C=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H18N2O2
Moolimassa:  222,284 g/mol
Sulamispiste:  -60 °C
Kiehumispiste:  217 °C (100 mmHg)
Tiheys:  1,062 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Isoforonidi-isosyanaatti (C12H18N2O2) on isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena valmistettaessa polyuretaanimuoveja.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa isoforonidi-isosyanaatti on väritöntä tai keltaista nestettä. Yhdiste reagoi monien nukleofiilien kuten veden, alkoholien ja amiinien kanssa. Se on lievästi myrkyllistä ja aineelle altistumisesta oireita voivat olla kurkkukipu, yskä ja ihon sekä silmien punoitus ja syöpymisvammat. Isoforonidi-isosyanaatissa on kaksi isosyanaattiryhmää, jotka ovat reaktiivisuudeltaan erilaiset.
Isoforonidi-isosyanaatti valmistetaan lähtien isoforonista, joka reagoi konjugaattiadditiolla vetysyanidin kanssa muodostaen isoforoninitriiliä. Tämä yhdiste reagoi pelkistävällä aminoinnilla ammoniakin kanssa ja välivaiheena muodostuva imiini pelkistetään vedyttämällä. Samalla syanoryhmä pelkistyy aminoryhmäksi ja muodostuu isoforonidiamiinia. Isoforonidiamiini reagoi fosgeenin kanssa isoforonidi-isosyanaatiksi.
Isoforonidi-isosyanaattia käytetään valmistettaessa polyuretaanipinnoitteita ja -elastomeereja. Yhdiste parantaa niiden kestävyyttä, parantaa hapettumisenkestoa ja vähentää polyuretaaneille tyypillistä valon aiheuttamaa kellastumista.
Dimetyylitereftalaatti

| Dimetyylitereftalaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  dimetyyli-1,4-bentseenidikarboksylaatti
CAS-numero:  120-61-6
PubChem CID:  8441
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H10O4
Moolimassa:  194,2 g/mol
Ulkomuoto:  kiinteä (valkoisia hiutaleita)
Sulamispiste:  140 °C (413 K)
Kiehumispiste:  288 °C (561 K)
Tiheys:  1,2 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,031 g/l (20 °C)
Dimetyylitereftalaatti (DMT) on tereftaalihapon ja metanolin esteri, jota käytetään polyestereiden valmistuksessa. Se on orgaaninen yhdiste ja ftalaatti, joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, valkoisia hiutaleita. Sen kemiallinen kaava on C10H10O4 ja rakennekaava C6H4(COOCH3)2. Dimetyylitereftalaatista käytetään myös nimityksiä dimetyyli-1,4-bentseenidikarboksylaatti ja dimetyyli-p-ftalaatti.
Dimetyylitereftalaatin moolimassa on 194,2 g/mol, sulamispiste 140 °C, kiehumispiste 288 °C,tiheys 1,2 g/cm3, leimahduspiste 153 °C o.c., itsesyttymislämpötila 518 °C ja CAS-numero 120-61-6. Dimetyylitereftalaatti ei liukene veteen.
Dimetyylitereftalaattia valmistetaan happojen katalysoimana metanolin ja tereftaalihapon välisellä reaktiolla. Jos reaktion lähtöaineena käytetään ksyleeniä, välivaiheena metyyli-p-toluaatti. Dimetyylitereftalaattia käytetään polyetyleenitereftalaatin ja muiden polyestereiden valmistukseen.
Aiheesta muualla

Dimetyylitereftalaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Inchem: Dimethyl terephthalate CAS N°: 120-61-6 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf) (englanniksi)
ChemSpider: Dimethyl terephthalate (englanniksi)
Dimetyyliadipaatti

| Dimetyyliadipaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Dimetyyliheksaanidioaati
CAS-numero:  627-93-0
PubChem CID:  12329
SMILES:  COC(=O)CCCCC(=O)OC
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H14O4
Moolimassa:  174,192 g/mol
Sulamispiste:  10,3 °C
Kiehumispiste:  110 °C (2 mmHg)
Tiheys:  1,062 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 6 g/l
Dimetyyliadipaatti (C8H14H4) on metanolin ja adipiinihapon esteri. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muoviteollisuudessa pehmentimenä.
Ominaisuudet

Dimetyyliadipaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja tetrakloorimetaaniin. Aine voidaan hydrolysoida emäksisissä olosuhteissa adipiinihapoksi ja metanoliksi. Dimetyyliadipaatti voidaan pelkistää 200 °C:n lämpötilassa vedyttämällä 1,6-heksaanidioliksi.
Valmistus

Dimetyyliadipaatti voidaan valmistaa esteröimällä metanolia ja adipiinihappoa happamissa olosuhteissa.. Käytetyimpiä tapoja ovat kuitenkin tislaamalla erottaminen niin kutsuttujen kaksiemäksisten estereiden seoksesta eli seoksesta, joka sisältää dimetyyliadipaatin lisäksi dimetyyliglutaraattia ja dimetyylisukkinaattia sekä butadieenin, hiilimonoksidin ja metanolin reaktiolla. Jälkimmäisessä reaktiossa käytetään katalyyttinä dikobolttioktakarbonyyliä tai rodiumyhdisteitä. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu metyyli-3-pentenoaattia, joka reagoi toisessa vaiheessa toisen hiilimonoksidimolekyylin kanssa dimetyyliadipaatiksi.
Dimetyyliadipaattia voidaan käyttää yhdessä muiden diestereiden kanssa liuottimena maalienpoistoaineissa ja teollisuudessa eräiden pinnoitteiden liuottimena. Yhdisteen etuja ovat hyvät liuotusominaisuudet ja korkea kiehumispiste. Yhdistettä voidaan käyttää myös muovien pehmentimenä sekä muiden yhdisteiden kuten adipaattiestereiden ja adipiinihapon valmistamiseen..
Dimetenamidi

| Dimetenamidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-kloori-N-(2,4-dimetyylitiofen-3-yyli)-N-(1-metoksipropan-2-yyli)asetamidi
CAS-numero:  87674-68-8
PubChem CID:  91744
SMILES:  CC1=CSC(=C1N(C(C)COC)C(=O)CCl)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H18SNClO2
Moolimassa:  275,794 g/mol
Tiheys:  1,187 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 1,174 g/l (25 °C)
Dimetenamidi (C12H18SNClO2) on tiofeeniamidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä, mutta Euroopan unionin alueella aineen käyttö ei ole sallittua.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dimetenamidi on kellertävänruskeaa siirappimaista nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin useaan orgaaniseen liuottimeen esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja tolueeniin. Yhdisteen herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää kasvien soluja jakaantumasta.
Valmistus ja käyttö

Dimetenamidia valmistetaan 2,4-dimetyyli-3-aminotieenin ja 2-kloori-3-metoksipropaanin välisellä reaktiolla. Viimeisessä vaiheessa tapahtuu reaktio klooriasetyylikloridin kanssa. Dimetenamidia käytetään laajakirjoisena rikkaruohomyrkkynä muun muassa maissi- ja soijaviljelmillä. Yhdisteen käyttö on sallittua rajoitetusta Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Etelä-Afrikassa., mutta ei Euroopan unionin alueella
Dimetyylietanoliamiini

| Dimetyylietanoliamiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(dimetyyliamino)etanoli
CAS-numero:  108-01-0
PubChem CID:  7902
SMILES:  CN(C)CCO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H11NO
Moolimassa:  89,138 g/mol
Sulamispiste:  –59 °C
Kiehumispiste:  134,6 °C
Tiheys:  0,8866 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Dimetyylietanoliamiini eli dimetyyliaminoetanoli (C4H11NO) on alkanoliamiineihin eli aminoalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä useiden muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa dimetyylietanoliamiini on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on amiineille tunnusomainen kalamainen haju. Aine liukenee erittäin hyvin veteen sekä etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Dimetyylietanoliamiini on keskivahva emäs. Dimetyylietanoliamiini ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Dimetyylietanoliamiini on eliöissä koliinin biosynteesin esiaste. Sillä on hieman keskushermostoa stimuloivia vaikutuksia ja se vaikuttaa asetyylikoliinin ja fosfolipidien aineenvaihduntaan.
Valmistus ja käyttö

Dimetyylietanoliamiinia valmistetaan etyleenioksidin ja dimetyyliamiinin välisellä reaktiolla. Yhdisteellä on useita käyttökohteita. Sitä käytetään muun muassa happamien kaasujen puhdistukseen, katalyyttinä valmistettaessa jäykkiä polyuretaanivaahtoja sekä puhdistusaineiden, emulgointiaineiden, lääkkeiden, värien, hapettumisenestoaineiden, ruosteenestoaineiden sekä hartsien ja muovien valmistukseen.Vahvat emäsanioni ioninvaihtohartsit, jotka sisältävät dimetyylietanoliamiini ryhmän luokitellaan tyypin II ioninvaihtohartseiksi.
Isoborneoli

| Isoborneoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (1R,3S,4S)-4,7,7-trimetyylibisyklo[2.2.1]heptan-3-oli
CAS-numero:  124-76-5
PubChem CID:  6321405
SMILES:  CC1(C2CCC1(C(C2)O)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H18O
Moolimassa:  154,244 g/mol
Sulamispiste:  212 °C
Tiheys:  1,1 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,52 g/l (20 °C)
Isoborneoli (C10H18O) on terpeenialkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy laajasti kasveissa ja sitä voidaan käyttää haju- ja aromiaineena sekä muiden yhdisteiden valmistukseen. Isoborneoli on borneolin stereoisomeeri.
Ominaisuudet ja esiintyminen luonnossa

Huoneenlämpötilassa isoborneoli on valkoista kiteistä ainetta, jolla on havupuita muistuttava tuoksu. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Isoborneoli on optisesti aktiivinen ja etanoliliuoksessa sen R(+)-isomeerin ominaiskiertokyky on +34,3 ja S(-)-isomeerin ominaiskiertokyky on -34,3.
Kasveissa isoborneolia esiintyy sekä vapaana että asetaattiesterinä. Erityisesti sitä esiintyy mäntykasveissa ja asterikasveissa. Lisäksi sitä on raportoitu muun muassa omenoissa, basilikassa ja timjamissa.
Valmistus ja käyttö

Isoborneolia voidaan valmistaa hydrolysoimalla isobornyyliasetaattia tai pelkistämällä kamferia litiumalumiinihydridillä. Pelkistyksessä muodostuu myös borneolia.
Isoborneolia voidaan käyttää hajusteissa ja aromiaineena. Siitä voidaan myös valmistaa muita yhdisteitä esimerkiksi kamferia, fiksatiiveinä käytettäviä eetterijohdannaisia ja hyönteismyrkkynä käytettävää isobornyylitiosyanoasetaattia.
Ding Ning

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ding Ning |  Ding Ning |  Ding Ning |  |
Maa:   Kiina
Naisten pöytätennis
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | kaksinpeli |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Rotterdam 2011 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Dortmund 2012 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Tokio 2014 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Suzhou 2015 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Kuala Lumpur 2016 | joukkuepeli |  |
|  Kultaa | Düsseldorf 2017 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Düsseldorf 2017 | nelinpeli |  |
|  Kultaa | Halmstad 2018 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Jokohama 2009 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Moskova 2010 | joukkuepeli |  |
|  Hopeaa | Rotterdam 2011 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2013 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Suzhou 2015 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Pariisi 2013 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Budapest 2019 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Budapest 2019 | sekanelinpeli |  |
Ding Ning (s. 20. kesäkuuta 1990 Heilongjiang, Kiina) on kiinalainen pöytätennispelaaja, joka on voittanut urallaan kolme olympiakultaa ja kahdeksan maailmanmestaruutta.
Ding voitti Lontoon kesäolympialaisissa 2012 kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti hopeaa kaksinpelissä, jonka loppuottelussa hän hävisi maannaiselleen Li Xiaoxialle. Rio de Janeiron olympialaissa 2016 Ding voitti kultaa sekä kaksinpelissä että joukkuekilpailussa.
Ding on voittanut kaksinpelissä maailmanmestaruuden vuosina 2011, 2015 ja 2017. Nelinpelissä hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2017 oltuaan neljällä edellisellä kerralla hopealla. Joukkuekilpailussa hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2012, 2014, 2016 ja 2018. Maailmanrankingin ykköseksi hän nousi ensimmäisen kerran vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ding Ning Wikimedia Commonsissa
Dinos

Attikalainen mustakuviotekniikalla koristeltu dinos, n. 540 eaa.
Dinos (m.kreik. δῖνος, dīnos, myös δεῖνος, deīnos; ’pyöreä [astia]’) on antiikin aikana käytetty keraaminen pyöreäpohjainen sekoitusmalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Dinos tarkoitti alun perin juoma-astiaa, mutta nykyisin se samastetaan lebekseen eli pyöreäpohjaiseen, jalattomaan ja kahvattomaan sekoitusmaljaan. Sitä käytettiin viinin ja veden sekoittamiseen krateerin tavoin. Dinos asetettiin erilliselle irtonaiselle, keraamiselle jalustalle eli holmokselle, tai metalliselle kolmijalalle.
Dinoksen muoto ulkoa ja sisältä (jalustalla).
Rhodoslainen terra­kottainen dinos, n. 625–600 eaa.
Attikalainen musta­kuvio­tekniikalla koristeltu dinos-lebes kolmi­jalalla, n. 570–560 eaa.
Dinos, musta­kuvio­tekniikka, 500-luku eaa.
Isojoen vaakuna

Isojoen vaakuna
Isojoen vaakuna on Isojoen kunnan tunnus. Vaakunan paalu viittaa osittain pitäjän läpi virtaavaan jokeen mutta myös kunnan nimen alkukirjaimeen. Tähkä on puolestaan viittaus maatalouteen.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä hopeinen paalu, jossa punainen tähkä.” Vaakunan on suunnitellut Pentti Vakkamaa, ja Isojoen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 26. lokakuuta 1965. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. tammikuuta 1966.