stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Idriss Déby
Presidenttinä

Vuonna 1996 Déby voitti maan ensimmäiset monipuoluepresidentinvaalit. Hänet valittiin uudelleen myös 2001, 2006, 2011, 2016 ja 2021. Oppositio boikotoi vuosien 2006 ja 2011 vaaleja. Vuoden 2016 vaaleissa Deby sai 62 prosenttia, tärkein vastaehdokas Saleh Kebzabo 13% annetuista äänistä.
Toukokuun alussa 2018 maassa tehtiin perustuslain muutos, joka vahvisti presidentin asemaa. Sen jälkeen hän hallitsi yksin, ilman pääministeriä tai varapresidenttiä. Pääministeri Albert Pahimi Padacké ja hänen hallituksensa erosivat lain vahvistamisen jälkeen. Hänet valittiin jatkoon vuoden 2021 vaaleissa, mutta hän menehtyi kotimaansa etulinjan taisteluissa 20. huhtikuuta 2021.
Débyn kuoltua hänen poikansa Mahamat Kaka nimitettiin maan presidentiksi erillislailla.
Yksityiselämä

Déby oli naimisissa Amani Moussa Hilalin kanssa. Hänen vaimonsa isän sanotaan kuuluvan Sudanin janjaweedin johtohahmoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Idriss Déby Wikimedia Commonsissa
Isompaa kuin Aksim

| Isompaa kuin Aksim Aksim |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. kesäkuuta 2014
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Ruudolf, Aksim, Karri Koira, Palmroth, Andrei Kipahti,
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 33.56
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 15.
Aksimin muut julkaisut
| Homey Classixz 2011 | Isompaa kuin Aksim 2014 | Kymmenen euron kesämekot 2017 |
Isompaa kuin Aksim on rap-artisti/tuottaja Aksimin 6. kesäkuuta 2014 julkaistu pitkäsoitto. Sen julkaisi Monsp Records. Albumilta julkaistiin "Pää grilliin" -niminen single joulukuussa 2013, ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. Isompaa kuin Aksim ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 15. sijalle.
Kappaleet

Luuta ja lihasta – 3.51
Just niin biiberi – 3.34  (mukana Karri Koira)
XD – 4.44  (mukana Ruudolf)
Pää grilliin – 3.45
Fitness – 3.04
Huudeille – 6.06  (mukana Tuuttimörkö, DJ Kridlokk & Särre)
Pää grilliin (Video remix) – 4.15
Pää grilliin (Hott! remix) – 4.33
Biitit

Ruudolf: 1
Ruudolf, Aksim, Karri Koira: 2
Aksim: 3, 6, 8
Aksim, Palmroth: 4, 7
Andrei Kipahti: 5
Arvostelut

Keskisuomalainen: ristiriitainen
Isle of Beauty, Isle of Splendour

Isle of Beauty, Isle of Splendour ("Kauneuden saari, loistoisa saari") on Dominican kansallislaulu. Laulusta tuli virallinen kansallislaulu maan itsenäistymisen yhteydessä vuonna 1967. Laulun on sanoittanut Wilfred Oscar Morgan Pond ja musiikin säveltänyt Lemuel McPherson Christian.
Kansallislaulun sanat
Epävirallinen suomennos
I’m Only Sleeping

| ”I’m Only Sleeping” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Kappaleen partituurin kansikuva
Kappaleen tiedot
 Albumilta: Revolver
 Äänitetty : 27. ja 29. huhtikuuta, 5. ja 6. toukokuuta 1966
 Julkaistu: 5. elokuuta 1966
 Tekijä(t): Lennon–McCartney
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: psykedeelinen musiikki
 Kesto: 03.02
 Levy-yhtiö: Parlophone
I’m Only Sleeping on brittiläisen rockyhtyeen The Beatlesin kappale vuodelta 1966. Kappaleen sävelsi John Lennon ja se julkaistiin yhtyeen Revolver-albumilla. Kappale kertoo Lennonin mukaan siitä, kuinka väsynyt hän oli yhtyeen jatkuviin kiertueisiin ja julkisuuselämään.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Discogs-sivustolla (englanniksi)
JVC GZ-MG335

| JVC GZ-MG335 |
| --- | --- |

Tyyppi:  kiintolevykamera
Korkein resoluutio:  112000
Suljin:  manuaalinen verhosuljin
Tarkennustavat:  automaattinen ja manuaalinen
LCD-näyttö:  2,7 tuumaa
Tallennusmedia:  SD-kortti
Akku:  BN-VF808U
Paino:  315 g
JVC GZ-MG335 on japanilaisyhtiö JVC:n kehittämä kiintolevykamera. Kamera julkaistiin Pohjois-Amerikassa 21. helmikuuta ja Euroopassa 12. kesäkuuta 2008. Kamera on saanut pääosin positiivista vastaanottoa, sillä alaTest antoi sille neljän arvostelijan arvosanojen keskiarvosanaksi 76/100. AlaTestin sivustolla kootuissa arvosteluissa kameraa kehuttiin sen kompaktista suunnittelusta ja suuresta muistitilasta, mutta vastineeksi kritisoitiin ulkoisen mikrofonin liittimen puuttumista.
Merkittäviä eroja GZ-MG335:n edeltäjistä on kameran Laser Touch-käyttöliittymä ja systeemi, jossa kameraa ei tarvitse joka kerta kytkeä erikseen päälle, vaan kameran järjestelmä käynnistää sen itse aina kun avaa läpän.
Inari Krohn

| Inari Krohn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Silja Inari Krohn
Syntynyt: 18. syyskuuta 1945 (ikä 79) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taidemaalari ja -graafikko
Silja Inari Krohn (s. 18. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän on opiskellut Suomen taideakatemiassa vuosina 1965–1969 ja Ranskassa Aix-en-Provencessa (École des Beaux-Arts) vuonna 1971.
Ensimmäisen öljymaalauksia esitelleen näyttelynsä Krohn piti vuonna 1969. 1970-luvulla Krohnin tekniikka siirtyi poliittisista maalauksista luontoaiheisiin akvarelleihin ja grafiikkaan. Taidegrafiikassa Inari Krohn kutsuu teoksiaan vedoskollaaseiksi, joista syntyy jokaisella vedostuskerralla ainutkertainen teos. Hän yhdistää toisiinsa vesiväripuupiirroksen ja viivasyövytyksen tekniikkaa, minkä seurauksena lopputulos on usein akvarellimainen. Krohn valmistaa värit itse pigmenteistä, ja kunkin vedoksen värisävyt voivat olla yksilöllisiä.
Vuosina 1995–1998 Krohn toimi Kuvataideakatemian taidegrafiikan professorina.
Krohn on kirjoittanut kaksi omaelämäkerrallista kirjaa. Muusa kirjahyllyssä (2004) on taiteilijan lapsuusajoista kertova muistelmateos ja Musta ja muut värit (2006) on taiteilijaromaani, joka kertoo nuoren taiteilijan opiskeluvuosista 1960-luvun Suomessa ja kuvataiteilijuuteen kasvamisesta.
Krohnien suku on tunnettu kulttuurisuku. Inari Krohnin sisar on Leena Krohn, jonka kirjoja hän on kuvittanut. Heidän isänsä oli Taide-lehden päätoimittaja Alf Krohn. Äiti Elisabeth (Liisa) Cederström (1911–1992) kirjoitti runoja ja työskenteli mielisairaanhoitajana.
Inari Krohnin puoliso vuodesta 1975 lähtien on kirjailija, kirjallisuudentutkija Pertti Lassila, ja heidän tyttärensä Maija Lassila(s. 1985) ja valokuvaaja Katri Lassila (s. 1979) ovat molemmat kuvataiteilijoita.
Aiheesta muualla

Hae kokoelmista: Inari Krohn Kansallisgalleria. Viitattu 16.4.2022.
Matala, Päivi: Inari Krohn. Kiasma. Arkistoitu 26.11.2009. Viitattu 16.4.2022.
Oranen, Mikko: Näyttely – Inari Krohn – Perhosia ja muita ötököitä Skenet 3.0. Arkistoitu 27.9.2007. Viitattu 16.4.2022.
Interkalaatio

Interkalaatio voi tarkoittaa:
Interkalaatio, karkauspäivän, karkauskuukauden tai karkausvuoden lisääminen kalenteriin
Interkalaatio, kemiallinen reaktio, jossa vierasmolekyyli asettuu kerrosrakenteisen isäntämolekyylin rakenteeseen aiheuttaen rakenteen muutoksen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Interkalaatio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Isle Royale

Isle Royale
Satelliittikuva
| --- | --- |
Sijainti:  Keweenaw, Michigan Yhdysvallat
Saariryhmä:  Suuret järvien saaret
Vesialue:  Yläjärvi 
Korkein kohta:  425 m
Pinta-ala:  535,4 km²
Suojelualue:  Isle Royalen kansallispuisto 
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Isle Royale on Suurten järvien Yläjärvessä sijaitseva saari. Saari on 72 kilometriä pitkä ja enimmillään 14 kilometriä leveä, ja se on Yläjärven suurin ja Suurten järvien toiseksi suurin luonnollinen saari. Isle Royale muodostaa ympäröivien pienempien saarten kanssa Isle Royalen kansallispuiston.
I’m Not a Girl, Not Yet a Woman

| ”I’m Not a Girl, Not Yet a Woman” Britney Spears |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Britney
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 15. helmikuuta 2002
 Tyylilaji: pop ballad, pop rock
 Kesto: 03.52
 Levy-yhtiö: Jive Records
Britney Spearsin muut singlet
| ”Overprotected” 2001 | ”I’m Not a Girl, Not Yet a Woman” 2002 | ”I Love Rock ’n’ Roll” 2002 |
I’m Not a Girl, Not Yet a Woman on Britney Spearsin kolmas single hänen albumiltaan Britney.
Kappale esittettiin myös Crossroads-elokuvassa, jossa Britney itse myös näytteli.
Listasijoitukset

| Lista (2002) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Australia: 7
Suomen virallinen lista: 16
UK: 2
Intian tiedeinstituutti

| Intian tiedeinstituutti> Indian Institute of Science |
| --- | --- |
  
 Yliopiston rakennus.
Perustettu:  1909
Sijainti:  Bangalore, Karnataka  Intia
Sivusto:  www.iisc.ernet.in
Intian tiedeinstituutti (Indian Institute of Science, IISc) on tutkimuslaitos Bangaloressa Karnatakan osavaltiossa Intiassa. Tutkimuslaitos sijoittui Shanghain Jiao Tong -yliopiston julkaisemalla Shanghain listalla maansa parhaaksi yliopistotason opetusta tarjoavaksi oppilaitokseksi vuonna 2009. Koko maailmassa IISc sijoittui 400 parhaimman yliopiston joukkoon. Jyväskylän yliopisto tekee yhteistyötä instituutin kanssa.
Vuonna 1909 perustettu Intian tiedeinstituutti kuuluu Intian kärkiyliopistojen kansainvälistymiseksi käynnistetyn Institution of Eminence -ohjelman piiriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intian tiedeinstituutti Wikimedia Commonsissa
Indian Institute of Science (kotisivut) (englanniksi) (iisc.ac.in)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen 2023 loppuottelu

Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailujen 2023 loppuottelu oli jalkapallo-ottelu, jossa ratkaistiin jalkapallon naisten MM-kilpailujen 2023 voittaja. Se oli neljän vuoden välein pelattavien jalkapallon naisten MM-kilpailujen yhdeksäs loppuottelu. Se pelattiin Stadium Australialla Sydneyssä, Australiassa 20. elokuuta 2023 Espanjan ja Englannin välillä. Espanja voitti ottelun 1–0.
Ottelu > Tiedot

Espanja  v  Englanti
| Espanja  | 1–0 |  Englanti |
| --- | --- | --- |
| Carmona  29' | Raportti |  |
FC St. Pauli

FC St. Pauli on saksalainen jalkapalloseura Hampurin Sankt Paulin kaupunginosasta. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 Saksan Bundesliigassa.
Vaikka jalkapallojoukkueen menestys on ollut vain kohtalaista, on seurasta tullut kansainvälinen kultti-ilmiö ja sen ottelut vetävät paljon yleisöä. Seuran kannattajat tunnistaa usein seuran punk-imagoa kuvastavista merirosvolippusymboleista.
FC St. Paulin kannattajien tunnus auton kyljessä.
Seuran paikallisvastustaja on Hamburger SV, jonka kanssa St. Pauli on kilpaillut jo sadan vuoden ajan, joskin enimmäkseen selkeänä altavastaajana. Seurojen keskinäinen kilpailu sai uusia merkityksiä varsinkin 1980-luvulla kun maineeltaan porvarillisen HSV:n kannattajakunnassa tilaa valtasivat Hamburger Löwenin kaltaiset äärioikeistolaiset huligaaniryhmät. Samalla HSV:n vasemmalle kallellaan olevia kannattajia kuten punkkareita alkoi siirtyä köyhän ja vailla mainittavaa suosiota olleen alasarjaseura FC St. Paulin suuntaan luoden seuraan oman alakulttuurinsa. Myöhempinä vuosina HSV:n katsomokulttuuri on siistiytynyt huomattavasti ja derbyn poliittiset elementit samalla vähentyneet, mutta henkinen jako porvarillisen esikaupunkien HSV:n ja vaihtoehtoisen rosoisten kaupunkikorttelien FC St. Paulin välillä on silti pitkälti säilynyt. Kolmas hampurilaisseura Altona 93 on kerännyt puoleensa myös FC St. Paulin kaupallistumiseen pettyneitä kannattajia. Toisaalta FC St. Paulin ja edelleen huligaaniongelmien kanssa kamppailevan FC Hansa Rostockin kannattajien välille on syntynyt uutta luonteeltaan poliittisempaa kilpailua.
Historia > Alkuajat

Seuran juuret ovat alun perin Hamburg - St. Pauli Turnverein von 1862 -seurassa. Seurassa alettiin pelata jalkapalloa vasta vuonna 1907 ja joukkue liittyi Norddeutsche Fußball-Verbandiin vuonna 1910. Se pelasi nimellä St. Pauli TV aina vuoteen 1924, jolloin se otti nimekseen FC St. Pauli, joka on edelleenkin seuran nimi. Vuonna 1919 seura nousi pelaamaan maan korkeimmalle tasolle. Toisen maailmansodan loppuun saakka FC St. Pauli nousi ja putosi eri sarjojen välillä.
Historia > 1945–1974

Toisen maailmansodan jälkeen seuraa odottivat todelliset haasteet. Sen areena oli tuhottu ja koko St. Paulin alue oli pahasti pommitettu. Joukkue lähti vuonna 1946 pelaamaan Hampurin Stadtligaa. Tällöin kuitenkin arkkivihollinen Hamburger SV oli parempi. Seuraavana vuonna St. Pauli oli kuitenkin kaupungin mestari . Seuran ensimmäinen Oberliga-kausi oli 1947–1948. Vuonna 1963 valmistui seuran areena, Millerntor-Stadion, jossa seura pelaa edelleenkin pelinsä. Kun Bundesliiga perustettiin 1963, ei St. Paulia hyväksytty mukaan, vaan he joutuivat pelaamaan Regionalligassa.
Joukkue pääsi monesti yrittämään nousua korkeammalle, mutta ei kuitenkaan onnistunut siinä. Kun seura onnistui kaudella 1973–1974 sijoittumaan sarjassaan toiseksi, se nousi 2. Bundesliigaan, joka perustettiin vuonna 1974. Kaudella 1973–1974 joukkue oli murskaava tehden 113 maalia 36 pelissä, joka on edelleenkin seuran ennätys.
Historia > 1974–1979

Ensimmäisen 2. Bundesliiga kautensa joukkue aloitti hyvin sijoittuen kolmanneksi, ollen lähellä nousua 1. Bundesliigaan. Kausi 1975–1976 ei ollut kuitenkaan yhtä helppo. Joukkue sijoittui 20 seuran sarjassa 14:nneksi, mutta mikä tärkeintä, joukkue ei joutunut karsimaan sarjapaikastaan. Kausi 1976–1977 oli seurahistorian tärkein. Se hävisi vain kolmasti ja kauteen mahtui myös 27 ottelun mittainen tappioton jakso. Kauden päätteeksi joukkue nousi ensi kertaa Bundesliigaan, jonka joukkue oli asettanut tavoitteekseen jo ennen kauden alkua. “Bundesliiga-seikkailu“ alkoi joukkueelta hyvin: se voitti Werder Bremenin 3–1. Kaudella joukkue kohtasi myös vihollisensa eli HSV:n. Ensimmäisen ottelun St. Pauli voitti vieraissa, mutta toisen vei nimiinsä HSV. Kauden päätteeksi St. Pauli joutui putoamaan. Putoaminen jatkui kaudella 1978–1979 kun seura oli lähellä konkurssia ja se pudotettiin Oberligaan. Tällä kertaa putoamisen syynä ei siis ollut pelilliset syyt, sillä joukkue oli sarjassaan kuudes.
Historia > 1979–1991

Köyhä seura taisteli faniensa avulla taloudellista ahdinkoaan vastaan ja onnistui säilyttämään paikkansa Oberligassa. Joukkue oli lähellä nousua, mutta ei kuitenkaan jaksanut loppuun saakka. Vasta kaudella 1983–1984 joukkue onnistui varmistamaan nousunsa takaisin 2. Bundesliigan. Tälläkään kertaa visiitti ei ollut pitkäaikainen vaan joukkue putosi kaudeksi 1985–1986 takaisin Oberligaan. Joukkue nousi samana vuotena takaisin 2. Bundesliigaan. Joukkue selviytyi kolmanneksi, mutta ei pystynyt nousemaan Bundesliigaan. Kaudella 1987–1988 nousu onnistui. Joukkue sijoittui Bundesliigassa 10:ksi ja piti sarjapaikkansa. Kauden 1989–1990 päätteeksi joukkue sijoittui 13:ksi. Seuraavalla kaudella joukkue oli vasta 16. ja joutui karsimaan paikastaan. Karsintasarjassa kaksi tasapeliä ja yksi tappio merkitsivät putoamista seuraavaksi kaudeksi.
Historia > 1991–2000

Uudistetussa 2. Bundesliigassa St. Pauli sijoittui ensimmäisellä kaudellaan neljänneksi. Kaudella 1992–1993 joukkue oli 17. välttäen näin niukasti karsinnat. Kausi 1993–1994 oli seuralta hyvä, mutta loppukauden tappiot laskivat lopulta sijoituksen jälleen kerran neljänneksi. Joukkue onnistui jälleen kerran nousemaan Bundesliigaan kaudella 1994–1995, kun se voitti kaikki kotipelinsä. Bundesliigassa joukkue oli 15. ja säilytti sarjapaikkansa. Jälleen kerran kauden päätteeksi edessä oli pudotus 2. Bundesliigaan, jossa joukkue sijoittui taas neljännelle sijalle. Kaudella 1998–1999 St. Pauli oli yhdeksäs.
Historia > 2000–

2000-luku alkoi seuralta hyvin kun se pääsi jo neljännen kerran historiassaan nousemaan Bundesliigaan. Tälläkin kertaa joukkue kävi yhden vuoden vierailulla, jonka jälkeen se joutui putoamaan. Seuraavalla kaudella joukkue joutui putoamaan edelleen Regionalligaan. Joukkue haki monen kauden ajan vauhtia, kunnes sen onnistui nousemaan 2. Bundesliigaan kaudeksi 2007–2008. 2. Bundesliigassa joukkue sijoittui yhdeksänneksi. Kaudella 2009–2010 seura nousi jälleen ylimmälle sarjatasolle, josta se putosi jo yhden kauden jälkeen.
Seurakulttuuri > Kannattajat

FC St. Paulista on tullut Saksassa kulttijoukkue. Kaudella 1981–1982 seuran yleisökeskiarvo oli vain 1 619, mutta jo kaudella 1988–1989 seura oli uusien kannattajien myötä pääsarjan viidenneksi suosituin 21 085 yleisökeskiarvollaan ja ottelut usein loppuunmyytyjä. FC St. Pauli oli ensimmäisiä seuroja, jotka pistivät jalkapallohuliganismin kuriin ja kielsivät nationalisteilta pääsyn areenalle. 1990-luvun alussa media alkoi kiinnostua seuran punk-faneista. Myös lempinimet, kuten Freibeuter der Liga ("Liigan merirosvot") ja das Freudenhaus der Liga ("Liigan ilotalo"), jota tosin St. Paulin kannattajat eivät itse käyttäneet, yleistyivät.
Joukkueen kannattajat pitävät itseään antifasisteina, antirasisteina ja antiseksisteinä. Tämän takia seuran fanit ovat joutuneet konflikteihin uusnatsien ja huligaanien kanssa, joita esimerkiksi FC Hansa Rostockin ja VfB Lübeckin kannattajissa on jonkin verran edelleenkin.
Seura sanoo, että sillä on eniten naispuolisia kannattajia koko Saksassa. Seuralla on kaiken kaikkiaan 11 miljoonaa fania Saksassa . Joukkue on ottanut alunperin punk-muusikko Doc Mabusen 1980-luvulla katsomoon tuomat pääkallot ja merirosvot aiheekseen, joita se painattaa paitoihinsa ja muihin fanituotteisiinsa. Joukkueen tunnettuihin faneihin kuuluvat muun muassa Andrew Eldritch, Asian Dub Foundation, Turbonegro  (levytti I Got Erection singlestään uuden version Der FC St. Pauli ist schuld, dass ich so bin!), Bad Religion (soitti St. Paulin kolmosjoukkueen hyväntekeväisyyskonsertissa) sekä Sascha Konietzko.
Seurakulttuuri > Ystävyysseurat

Joukkueella on myös monia ystävyysseuroja ulkomailla. Näkyvin niistä on Celtic FC, jonka kanssa seuralla on paljon yhteyksiä. Syyksi tähän on arveltu sitä, että HSV:llä on ystävyysseurana Rangers F.C., joka on Celticin pahimpia kilpailijoita. Muita ystävyysseuroja ovat mm. ‪Ternana Calcio‬ (Terni, Italia), ‪Hapoel Tel Aviv FC‬ (Tel Aviv, Israel) ja ‪Bohemians 1905‬ (Praha, ‪Tšekki‬). Lisäksi Ultrá Sankt Paulilla on ystävyyssuhde Schickeria Müncheniin, ‪FC Bayern München‬in ultraryhmään.
Seurakulttuuri > Ottelutapahtumat

St. Pauli avaa jokaisen kotiottelunsa AC/DC:n kappaleella Hell's Bells ja jokaisen kotimaalin jälkeen soitetaan Blurin Song 2.
Kotistadion

Seuran kotistadionin nimi Millerntor juontaa juurensa lähistöllä aikoinaan sijainneesta samannimisestä Hampurin läntisestä kaupunginportista. Stadion nimettiin vuonna 1970 uudelleen seuran entisen presidentin, Wilhelm Kochin mukaan. Koch oli kuollut edellisenä vuonna ja tämän perikunta antoi seuralle anteeksi puolet veloistaan vastineena nimenmuutoksesta. Nimi vaihdettiin kuitenkin takaisin Millerntoriin vuonna 1999, kun Kochin tausta NSDAP:n jäsenenä tuli esille. Seuran kannattajat päättivät vuonna 2007 ettei stadionin nimioikeuksia saa luovuttaa sponsorille.
Millerntorin katsojakapasiteetti on 2010-luvulla tehtyjen laajennustöiden jälkeen 29 546 henkilöä.
Aiheesta muualla

FC St. Paulin sivusto (saksaksi)
FC St. Pauli Bundesligan sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Rheinpiraten fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Fanien sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuralla on n. 200 rekisteröityä faniklubia
Pääkatsomo vuonna 2006
Ivar Wilskman

| Ivar Wilskman> Ivar Edvard Wilskman |
| --- | --- |
 Ivar Wilskman.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. helmikuuta 1854 Töysä
Kuollut: 10. huhtikuuta 1932 (78 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  urheiluvaikuttaja
Titteli:  professori
Ivar Edvard Wilskman  (26. helmikuuta 1854 Töysä – 10. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja ja professori. Hän oli voimisteluseura Helsingin Turnarien perustajia ja muutenkin aktiivinen urheiluseuratoiminnan käynnistäjä, muun muassa Suomen Valtakunnan Urheiluliiton (SVUL) ensimmäinen puheenjohtaja ja alan oppikirjojen tekijä. Hän perusti Suomen ensimmäisen suomenkielisen urheilulehden nimeltään Suomen Urheilulehti.
Lontoon olympialaisissa vuonna 1908 Wilskman oli joukkueenjohtajana Suomen voimistelujoukkueessa, joka voitti olympiapronssia.
1910- ja 1920-luvuilla professori Wilskman pyrki selvittämään suomalaisen rodun ja Suomen eri heimojen tyypillisiä piirteitä mittauttamalla suojeluskuntien urheiluseurojen jäseniä. Hän toimi myös missikilpailujen tuomarina. Wilskmanin toiminnalla oli osansa suomalaisessa rodunjalostusajattelussa.
Suomen itsenäistyttyä Wilskman toimi kouluhallituksen liikunnan tarkastajana. Suomen hallitus perusti vuonna 1920 Valtion voimistelu- ja urheilulautakunnan, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi nimitettiin Ivar Wilskman. Tässä tehtävässä hän oli aina eroonsa vuoteen 1927 asti.
Sukututkija Atle Wilskman (1883–1921) oli Wilskmanin ja hänen vaimonsa Mathilda Wilhelmina Roschierin poika.
Suomen urheilun isänä tunnetun Ivar Wilskmanin näköispatsas on syntymäkunnan Töysän koulu- ja vapaa-aikakeskuksen pihalla katse suunnattuna, kello kädessä, viereiselle Iivarin keskusurheilukentälle päin.
Aiheesta muualla

Hentilä, Seppo: / Wilskman, Ivar (1854–1932). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  25.8.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Nieminen, Mikko: SUL 100 vuotta – Ivar Wilskman. (arkistoitu linkki)  31.1.2006. Suomen Urheiluliitto ry. Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 15.6.2019.
Inari Kalke

Pirkko Inari Isomäki, kirjailijanimi Inari Kalke (28. huhtikuuta 1930 Helsinki – 20. tammikuuta 1982 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Lasipallo : teemoja. Gummerus 1954
Maan ilmeet : Keski-Suomen kirjailijain runoantologia ; toim. Toivo Laakso ja Juhani Salokannel; kirjoittajat Rakel Jylhä, Toini Virisalo, Eero Ojanen, Toivo Laakso, Timo Haajanen, Lauri Tarkiainen, Inari Kalke-Isomäki, Maire Vaajakallio, Irja Virtanen, Terttu Pajunen-Kivikäs, Maija Pentikäinen, Sisko Istanmäki, Ilmari Eskola, Heikki Jylhä, Liisa Laukkarinen. Keski-Suomen Kirjailijat ry, Jyväskylä 1976
Palkinnot

I palkinto NVL:n novellikilpailu 1945
Igor Martínez

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Igor Martínez Caseras
Syntymäaika: 19. heinäkuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Vitoria-Gasteiz, Álava, Espanja
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttä
Pituus: 170 senttimetriä
Paino: 65 kilogrammaa
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2007–2010 2010– 2010– | Alavés Athletic B Athletic | 87 (12) 3 (0) 4 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. lokakuuta 2010.
Igor Martínez Caseras (s. 19. heinäkuuta 1989 Vitoria-Gasteiz, Álavan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edusti Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa bilbaolaista Athleticia ja toisella sarjatasolla muita joukkueita. Hän oli pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Martínez on vitorialaisen Alavésin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa Espanjan toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla kolmen kauden ajan vuosina 2007–2010.
Toukokuussa 2010 Martínez siirtyi bilbaolaiseen Athleticiin, jonka kanssa hän teki kolmevuotisen sopimuksen. Hänet rekisteröitiin seuran B-joukkueeseen, mutta hän otti osaa edustusjoukkueen harjoituskaudella kesällä 2010. Virallisen debyyttinsä edustusjoukkueessa ja Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki ottelussa Sportingia vastaan 18. syyskuuta 2010.
Maajoukkueura

Martínez kutsuttiin Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen lokakuussa 2010. Aikaisemmin hän on kuulunut alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen.
Aiheesta muualla

Igor Martínezin esittely Athletic Clubin sivustolla (englanniksi)