stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intel Nehalem
Ominaisuuksia

Suorittimet tukevat vain DDR3-muistityyppiä. Suorittimeen on integroitu muistiohjain, jonne se on siirretty pohjoissillasta.
Nehalem skaalautuu 1–8 suoritinytimelle.
731 miljoonaa transistoria neljän ytimen versioissa.
Simuloitu moniytimellisyys. Ominaisuus esiteltiin jo Pentium 4 −suorittimissa.
Nehalemit tukevat SSe4.2-käskyjä.
Nehalemissa on Turbo Mode, joka hyödyntää suorittimien ylikellottuvuutta.
Nehalemissa on Core 2 -suorittimiin verrattuna syvemmät puskurit ja parempi haarautumisen ennustaminen.
Nimeämiskäytäntö

Nehalemiin perustuvat Core i7 -suorittimet ovat tulleet käyttöön hitaasti Core 2 Duo -suorittimien vahvasta tarjonnasta johtuen. Intel jatkaa keskittymistään Core-brändinimeen ja markkinoille on tuotu Core i5- sekä Core i3 ja core i9-suorittimia. Tästä huolimatta Intel ei ole aikeissa luopua Pentium, Atom- ja Celeron-brändinimistä. Intel päätti yksinkertaistaa suorittimien nimeämiskäytäntöä, jonka perusteella tulevaisuudessa Core i7 -suorittimia myydään high end -käyttöön, Core i5 -suorittimet kuluttajakäyttöön ja Core i3 -suorittimet alempaan hintaluokkaan. Pentium-nimi säilyy jokapäiväiseen käyttöön tarkoitetuissa suorittimissa. Celeron-nimi säilyy erittäin halvoissa suorittimissa sekä Atom minikannettavissa.
Muuta

Intelin toimitusjohtaja Paul Otellnin mukaan Nehalem arkkitehtuuriin perustuvia suorittimia on toimitettu huhtikuussa 2009 jo lähes miljoona kappaletta.
Aiheesta muualla

http://www.digitoday.fi/data/2008/03/19/intelin-nehalem-prosessori-pyyhkii-poydan/20088054/66
http://www.digitoday.fi/data/2008/07/15/nvidia-hyppasi-rajusti-intelin-nehalem-vankkureille/200818480/66
Intelin suoritinarkkitehtuurit NetBurstista ja P6:sta Cannonlakeen
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NetBurst | NetBurst | NetBurst | NetBurst | NetBurst | NetBurst | NetBurst | NetBurst | NetBurst | NetBurst |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Willamette | Willamette | Northwood | Northwood | Prescott | Prescott | Tejas | Tejas | Nehalem (NetBurst) | Nehalem (NetBurst) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  | ⤷ | ⤷ | Cedar Mill (Tejas) | Cedar Mill (Tejas) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | ⤷ | Prescott-2M | Prescott-2M | Cedar Mill | Cedar Mill |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  | Smithfield | Smithfield | Presler | Presler |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| P6 | P6 | P6 | P6 | P6 | P6 | P6 | P6 | P6 | P6 | Core Duo | Core Duo | Core Duo | Core Duo | Nehalem | Nehalem | Nehalem | Nehalem | Sandy Bridge | Sandy Bridge | Sandy Bridge | Sandy Bridge | Haswell | Haswell | Haswell | Haswell | Skylake | Skylake | Skylake | Skylake |
| Coppermine | Coppermine | Tualatin | Tualatin | Banias | Banias | Dothan | Dothan | Yonah | Yonah | Core Duo | Core Duo | Penryn | Penryn | Nehalem | Nehalem | Westmere | Westmere | Sandy Bridge | Sandy Bridge | Ivy Bridge | Ivy Bridge | Haswell | Haswell | Broadwell | Broadwell | Skylake | Skylake | Cannonlake | Cannonlake |
| 180 nm | 180 nm | 130 nm | 130 nm | 130 nm | 130 nm | 90 nm | 90 nm | 65 nm | 65 nm | 65 nm | 65 nm | 45 nm | 45 nm | 45 nm | 45 nm | 32 nm | 32 nm | 32 nm | 32 nm | 22 nm | 22 nm | 22 nm | 22 nm | 14 nm | 14 nm | 14 nm | 14 nm | 10 nm | 10 nm |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Saltwell | Saltwell | Saltwell | Saltwell | Silvermont | Silvermont | Silvermont | Silvermont | Airmont | Airmont | Goldmont | Goldmont |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Bonnell | Silvermont | Silvermont | Silvermont | Silvermont | Silvermont | Silvermont | Goldmont | Goldmont | Goldmont | Goldmont |
Help! (kappale)

| ”Help!” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Help!
 B-puoli: ”I’m Down”
 Äänitetty : 13. huhtikuuta 1965 EMI Studios, Lontoo
 Julkaistu:  19. heinäkuuta 1965    23. heinäkuuta 1965
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tekijä(t): John Lennon & Paul McCartney
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: rock, poprock, folkrock
 Kesto: 02.18
 Levy-yhtiö:  Parlophone    Capitol
The Beatlesin muut singlet
| ”Ticket to Ride” 1965 | ”Help!” 1965 | ”We Can Work It Out” / ”Day Tripper”    1965  ”Yesterday” 1965 (USA) |
Help! on vuonna 1965 julkaistu The Beatlesin kappale yhtyeen albumilta Help!. Se on pääosin John Lennonin sävellys, ja siitä tuli ”Yesterdayn” jälkeen albumin suosituin kappale. Paul McCartneyn mukaan ”Help!” on 70-prosenttisesti Lennonin ja 30-prosenttisesti McCartneyn sävellys, niin että McCartneyn keskeisin lisäys Lennonin tekemään runkoon on McCartneyn laulamat ”vastamelodiat”, jotka alkavat hieman ennen Lennonin laulamia säkeitä.
”Help!” tehtiin Paul McCartneyn kanssa Weybridgessä, Kenwoodissa huhtikuussa 1965. Sanat heijastelivat Lennonin tyytymättömyyttä itseensä. Hän söi ja joi liikaa, oli lihonut ja tietoisuus maailmanlaajuisesta tähteydestä oli musertaa hänet. Myöhemmin hän myönsi, että laulu oli todellinen avunhuuto, vaikka se olikin elokuvaa varten tehty tilaustyö. ”Help!” julkaistiin singlenä ja se nousi ykköseksi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa kesällä 1965.
Suomeksi kappaleen on levyttänyt Arto Lönnfors & The Scaffolds nimellä ”Pois” vuonna 1965.
Helmistä on vain harmia

| Helmistä on vain harmia> Pearls Are a Nuisance |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Raymond Chandler
Kieli:  englanti
Genre:  rikosnovellikokoelma
Kustantaja:  Hamish Hamilton
Julkaistu:  1958
Suomennos
Suomentaja:  Eero Huhtala
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1971, 2. p. 2003
Ulkoasu:  nid.
Sivumäärä:  208
ISBN:  951-0-01270-X
Sarja: Sapo 119
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Helmistä on vain harmia – kolme rikoskertomusta ja essee (Pearls Are a Nuisance) on Raymond Chandlerin kokoomateos. 1958 ilmestynyt alkuteos on osa niteestä The Simple Art of Murder, joka ilmestyi 1950. Eero Huhtalan suomennos ilmestyi 1971, ja sen on kustantanut WSOY.
Teos sisältää Chandlerin esipuheen, kolme novellia sekä esseen "Se murhaa joka osaa", joka oli alkuperäisessä muodossaan ilmestynyt The Atlantic Monthlyssa joulukuussa 1944. Essee ilmestyi toistamiseen Saturday Review of Literaturessa 15. huhtikuuta 1950 ja jossain määrin uudelleen kirjoitettuna johdantona novellikokoelmassa The Simple Art of Murder 1950. Artikkelia pidetään lajissaan merkittävänä.
Essee

Chandler ruotii esseessä "Se murhaa joka osaa" perusteellisesti A. A. Milnen ainoan salapoliisiromaanin Punaisen talon arvoitus. Muita hänen käsittelemiään kirjailijoita ovat Agatha Christie, Dorothy Sayers, Arthur Conan Doyle, E. C. Bentley ja Freeman Wills Crofts, joiden teosten ongelmia hän myös analysoi.
Myönteisen käsittelyn esseessä saa ainoastaan Dashiell Hammett. Chandler muun muassa arvostaa Hammettin mestarillista amerikanenglannin käyttöä. Chandler toteaa, että "Hammett antoi murhan takaisin niille ihmisille jotka tekevät sen jostakin erityisestä syystä, eivät pelkästään siksi että saataisiin ruumis".
Sisällys

Esipuhe
Helmistä on vain harmia (Pearls Are a Nuisance)
Tappi (Finger Man)
Keltainen kuningas (The King in Yellow)
Se murhaa joka osaa (The Simple Art of Murder), essee
Aiheesta muualla

Raymond Chadler, Essee "The Simple Art of Murder" (Arkistoitu – Internet Archive) Texasin yliopiston sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:The Simple Art of Murder
Käännös suomeksi
Indy Racing League

Indy 500 -kilpailun lähtö vuonna 2007
Indy Racing League eli IRL tarkoittaa kahta pääasiassa Yhdysvalloissa ajettavaa rata-autosarjaa. IRL:ään kuuluu varsinainen IndyCar Series, johon IRL-sanalla tavallisesti viitataan, sekä vuodesta 2002 lähtien nuorien kuljettajien Indy Pro Series (nykyisin Indy Lights). Sarjaan kuuluu Indianapolisin 500 mailin ajo. IRL:n omistaa Hulman and Co., joka omistaa myös Indianapolis Motor Speedwayn. Vuonna 2011 sarjan nimi vaihtui IndyCar Series -sarjaksi.
Historia

Sarjan perusti Tony George vuonna 1994 ja ensimmäinen kilpailukausi järjestettiin 1996. Georgen tavoitteena oli tehdä IRL:stä kustannuksiltaan edullisempi formulasarja vastineeksi CARTille, jossa autojen teknologia oli pitkälle kehittynyttä ja jota hallitsivat suuret ja varakkaat tallit. Yksi IRL:n tavoitteista oli myös saada mukaan enemmän amerikkalaisia kuljettajia. CART oli hallinnoinut Indy-autoilua vuodesta 1979 lähtien, jolloin se oli irtautunut USAC:sta (United States Auto Club). IRL:n moottori- ja runkosäännöillä pyritään suosimaan edullisia asiakasratkaisuja ja tiukkaa kilpailua.
Alun perin sarjaa ajettiin pelkästään ovaaliradoilla, mikä sekin erosi CART-sarjasta, jossa kilpailut jakautuivat ovaaliratojen lisäksi katu- ja moottoriradoille. Kaudeksi 2005 myös IRL otti ohjelmaansa katuratakilpailun Floridan St. Peterburgissa sekä moottoriratakilpailut Watkins Glenissä ja Infineon Racewaylla. Sarjan alkuaikoina se jäi pahasti CARTin varjoon, ja tallit ja kuljettajat olivat pääosin aiemmin tuntemattomia, mutta sittemmin CARTin ajauduttua talousvaikeuksiin ja mentyä vuonna 2003 konkurssiin, ovat monet suuret tallit ja tunnetut kuljettajat siirtyneet sarjaan. Viime vuosina sen suosio onkin kasvanut varsin nopeasti.
IRL on herättänyt ristiriitaisia tunteita syntymästään lähtien useista eri syistä. Erityisen paljon huomiota on herättänyt Indianapolis 500 -kilpailu, joka menetti pahasti suosiotaan huipputallien ja -nimien boikotoitua tapahtumaa CART- ja IRL-sarjojen välisten riitojen vuoksi. Myös fanipohja on jakautunut kahden sarjan välillä, ja sarjojen välistä kilpailua syytetään amerikkalaisten formulakilpailujen suosion laskusta, josta etenkin NASCAR-sarja on hyötynyt. Lisäksi turvallisuus on aiheuttanut keskustelua useiden kuolemaan johtaneiden onnettomuuksien ja pahojen loukkaantumisten vuoksi, vaikka etenkin viimeisten parin vuoden aikana ratojen ja autojen turvallisuuteen on panostettu.
Sarjan historian aikana on sattunut viisi kuolemantapausta. Scott Brayton kuoli Indianapolis 500 -kilpailun harjoituksissa vuonna 1996, Tony Renna Firestonen testeissä vuonna 2003, Paul Dana Toyota Indy 300 -kilpailun harjoituksissa vuonna 2006, Dan Wheldon Las Vegasin kilpailussa vuonna 2011 ja Justin Wilson Pennsylvanian kilpailussa vuonna 2015.
IRL-auto

IRL-auton moottori ja runko ostetaan valmistajilta, jotka tekevät sopimuksen osien toimituksesta sarjan kanssa kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Tällä hetkellä runkoja toimittavat Dallara ja Panoz, jotka ovat olleet mukana sarjassa kaudesta 1997 lähtien. Kausina 1997–2000 myös Riley & Scott toimitti autoja, ja Falcon teki sopimuksen runkojen toimittamisesta kaudesta 2003 eteenpäin, mutta yksikään talli ei ostanut Falconeita. Ensimmäisellä kaudella 1996 käytettiin vanhoja CART-runkoja, jotka olivat Reynardin ja Lolan valmistamia.
IRL-auto > Moottori

1996 ajettiin CART-sarjassa käytetyillä 2,65-litraisilla turboahdetuilla V8-moottoreilla, ja kaudella 1997 siirryttiin omiin 4-litraisiin, vapaastihengittäviin V8-moottoreihin, joiden polttoaineena käytettiin metanolia. Vuonna 2000 moottorikokoa pienennettiin 3,5-litraan, ja vuonna 2004 tilavuus kutistettiin kolmeen litraan tavoitteena rajoittaa nopeuksia. 2006 polttoaine vaihdettiin seokseksi, joka koostuu 90 % metanolista ja 10 % etanolista. Kaudella 2007 moottorikoko nostetaan takaisin 3,5 litraan ja polttoaineena aletaan käyttää puhdasta etanolia.
Aluksi moottoreita toimittivat Oldsmobile Aurora-merkkisinä sekä Nissan Infiniti-nimellä. Chevrolet korvasi Oldsmobilen kaudella 2002, ja 2003 myös Toyota ja Honda liittyivät sarjaan mukaan Nissanin poistuessa. Chevrolet kuitenkin lopetti moottorien toimittamisen kauden 2005 päätteeksi kustannusten rajoittamiseksi, ja saman vuoden marraskuussa myös Toyota ilmoitti vetäytyvänsä sarjasta tähtäimessään NASCAR-sarjan Nextel Cup kaudella 2007. Tämän johdosta vuoteen 2009 saakka ainoa moottorivalmistaja on Honda, mutta sekin on harkinnut vetäytymistä sarjasta. Kaudella 2006 moottorien nopeus oli rajoitettu 10 300 kierrokseen minuutissa ja ne tuottivat noin 750 hevosvoimaa.
Kaudet ja mestarit

| Kausi | Kuljettaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 1996 |  Buzz Calkins    Scott Sharp | Bradley Motorsports  Foyt |
| 1997 |  Tony Stewart | Team Menard |
| 1998 |  Kenny Bräck | Foyt |
| 1999 |  Greg Ray | Team Menard |
| 2000 |  Buddy Lazier | Hemelgarn Racing |
| 2001 |  Sam Hornish Jr. | Panther Racing |
| 2002 |  Sam Hornish Jr. | Panther Racing |
| 2003 |  Scott Dixon | Chip Ganassi Racing |
| 2004 |  Tony Kanaan | Andretti Green Racing |
| 2005 |  Dan Wheldon | Andretti Green Racing |
| 2006 |  Sam Hornish Jr. | Penske Racing |
| 2007 |  Dario Franchitti | Andretti Green Racing |
| 2008 |  Scott Dixon | Chip Ganassi Racing |
| 2009 |  Dario Franchitti | Chip Ganassi Racing |
| 2010 |  Dario Franchitti | Chip Ganassi Racing |
| 2011 |  Dario Franchitti | Chip Ganassi Racing |
| 2012 |  Ryan Hunter-Reay | Andretti Autosport |
| 2013 |  Scott Dixon | Chip Ganassi Racing |
| 2014 |  Will Power | Team Penske |
| 2015 |  Scott Dixon | Chip Ganassi Racing |
| 2016 |  Simon Pagenaud | Team Penske |
| 2017 |  Josef Newgarden | Team Penske |
Huomioita

↑  Calkins ja Sharp jäivät tasapisteisiin ja heidät molemmat julistettiin mestareiksi.
↑  Kaudella 2006 Sam Hornish Jr. päätyi tasapisteisiin Dan Wheldonin kanssa. Hornish otti mestaruuden enemmän kisoja voittaneena.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Helsingfors Bobollklubb

| Helsingfors Bobollklubb |
| --- | --- |

Koko nimi:  Helsingfors Bobollklubb
Perustettu:  KIF (1908) BK (1932)
Lakkautettu:  1936
Entiset nimet:  Kiffen
Kaupunki:  Helsinki
Kenttä:  Hesperia
Miesten sarjataso:  KIF SM-kilpailut   BK valtakunnansarja
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Helsingfors Bobollklubb oli vuonna 1932 perustettu helsinkiläinen ruotsinkielinen pesäpallon erikoisseura. Bobollklubb toimi vuodesta 1908 vuoteen 1931 Kiffenin nimellä, jonka aikana se osallistui kahdesti pesäpallon SM-kilpailuihin vuosina 1929 ja 1930. Bobollklubb jatkoi seuran perinteitä ruotsinkielisenä seurana ja pelasi parhaimmillaan valtakunnansarjassa.
Hermann Grote

Hermann Grote (7. heinäkuuta 1882 – 12. elokuuta 1951 Berliini) oli saksalainen lintutieteilijä.
Grote toimi sisalplantaasin johtajana saksalaissiirtokunnassa Itä-Afrikassa. Ensimmäisessä maailmansodassa Grote joutui venäläisten vangiksi. Vankina ollessaan hän oppi venäjää ja käänsi sittemmin monia lintutieteellisiä artikkeleita venäjästä saksaksi. Vapauduttuaan hän jatkoi Afrikan linnuston tutkimista ja perehtyi etenkin Berliinin eläinmuseon kokoelmiin.
Grote nimesi linnuista kaitaparatiisilesken (Vidua interjecta) ja suippoparatiisilesken (Vidua togoensis).
Aiheesta muualla

Hermann Grote as the mirror of the Russian ornithology. - V.N. Grishchenko. - Berkut. 5 (2). 1996, ss. 186-190.
James Paul Chapin (1952). Muistokirjoitus. The Auk, 69:224-225.
Hermann Wolfgang von Waltershausen

Hermann Wolfgang Sartorius Freiherr von Waltershausen (12. lokakuuta 1882 Göttingen – 13. elokuuta 1954 München) oli saksalainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja musiikkikirjailija.
Waltershausen syntyi taloustieteilijä August Sartorius von Waltershausenin pojaksi. Hän sai varhaista musiikkikoulutusta Marie-Joseph Erbiltä Strasbourgissa. Hän menetti oikeanpuoleiset käsivartensa ja säärensä lapsuudessa sairauden takia tehdyssä amputoinnissa, mutta jatkoi opiskelua asetuttuaan Müncheniin vuonna 1901. Waltershausen oppi soittamaan pianoa ja johtamaan orkesteria vasemmalla kädellä. Hän opiskeli musiikin historiaa Münchenin yliopistossa Adolf Sandbergerin johdolla. Pianonsoittoa hänelle opetti Münchenin Akademie der Tonkunstissa August Schmid-Lindner ja sävellystä Ludwig Thuille.
Waltershausen perusti vuonna 1917 Münchenin yliopistoon oopperadramaturgian seminaarin Praktisches Seminar für fortgeschrittene Musikstudierenden. Hän aloitti opettamisen Akademie der Tonkunstissa vuonna 1920 ja pääsi sen johtajaksi vuonna 1922 tai 1923. Tässä asemassa hän toimi vuoteen 1933 saakka. Vuonna 1933 Waltershausen perusti oman musiikkioppilaitoksensa (Seminar für Privatmusiklehrer), josta vuonna 1948 tuli Waltershausen-Seminar. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Fritz Büchtger, Ernst Kutzer, Wilhelm Killmayer ja Eugen Jochum.
Waltershausenin sävellykset ovat tyyliltään uusromanttisia ja harmonisesti edistyksellisiä. Hän sävelsi kaksi oopperaa: Else Klapperzehen (1909) ja Oberst Chabert (1912). Tuotantoon kuuluu myös muuta näyttämömusiikkia. Waltershausenin orkesteriteosten joukossa ovat Apokalyptische Symphonie (1924) ja sävelruno Hero und Leander (1925). Hänen muuhun sävellystuotantoonsa kuuluu jousikvartetto (1910), pianoteoksia ja lauluja. Waltershausen julkaisi monia kirjoja oopperoista ja orkesterinjohdosta. Hän oli vuosina 1927–1933 naimisissa säveltäjä Philippine Schickin kanssa.
Helge å

| Helge å |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Skåne, Kronoberg, Jönköping
Maakunnat:  Skåne, Småland
Kunnat:  Kristianstad, Bromölla, Östra Göinge, Osby, Älmhult, Ljungby, Värnamo, Alvesta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Helge ån vesistö
Pinta-ala:  4 748,9 km²  
Järvisyys:  5 % 
Pääuoman pituus:  196 km 
Pääuoman osuudet:  Helge å ←(pelto-oja) 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  metsäsuo, Hullingsved, Alvesta 
 :  56.7673°N, 14.3844°E
Laskupaikka:  Yngsjö, Kristianstad
 :  55.8583°N, 14.2361°E
Läpivirtausjärvet:  Möckeln (d), Osbysjön (d)
Sivu-uomat:  Mjöån (d), Almaån (d), Bivarödsån (d), Q10716945
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  200 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  200 m
Pituus:  181 km  
Kaltevuus:  1,1 m/km
Keskiylivirtaama:  149 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  47,4 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  12,7 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Helge å on Ruotsissa Skånen läänissä virtaava 200 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Helge ån vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 4 749 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Yngsjössä Kristianstadin kunnassa.
Vesivoimaa

Helge ån pääuomassa on 15 vesivoimalaitosta: Torsebro, Knislinge, Emsfors, Nöbbelöv, Broby, Njura, Östanå, Genastorp, Hästberga, Kimmelsbygd, Delary, Fredriksfors, Gustavsfors, Diö ja Gemla. Voimaloiden yhteisteho on 32,9 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 128,0 gigawattituntia.
Hermann Goetz

Hermann Goetz
Hermann Gustav Goetz (7. joulukuuta 1840 – 3. joulukuuta 1876) oli saksalainen säveltäjä.
Goetz muutti vuonna 1863 Sveitsiin opiskeltuaan Berliinissä. Hän työskenteli vuosikymmenen ajan kriitikkona, pianistina, urkurina ja kapellimestarina, ja viimeiset vuotensa hän omisti sävellystyölleen.
Goetz sai ensimmäisen varsinaisen pianotuntinsa 1857 ja valmistui konservatoriosta 1862. Hän meni naimisiin vuonna 1868.
Goetz oli kärsinyt pitkään tuberkuloosista, joka saikin hänet lopulta vetäytymään hiljaiseen sävellystyöhönsä. Hänen tuotantoonsa kuuluu sinfonia, kaksi pianokonserttoa, viulukonsertto, kaksi oopperaa, kamarimusiikkia ja muuta.
Aiheesta muualla

Hermann Goetz International Music Score Library Project (englanniksi)
Hermann Grädener

Hermann Grädener
Hermann Theodor Otto Grädener (8. toukokuuta 1844 Kiel – 15. syyskuuta 1929 Wien) oli saksalaissyntyinen säveltäjä, musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.
Grädener sai opetusta isältään, kapellimestari-säveltäjä Carl Grädeneriltä ja Joseph Hellmesberger vanhemmalta. Hän asui opiskeluajoistaan saakka Wienissä, jonka konservatoriossa ryhtyi opettamaan musiikin teoriaa vuonna 1877. Grädener työskenteli siellä vuoteen 1913 saakka ja opetti lisäksi vuodesta 1899 Wienin yliopistossa. Vuosina 1892–1896 hän työskenteli Wiener Singakademien kuoronjohtajana. Grädener oli Johannes Brahmsin ja Hans von Bülowin hyvä tuttu.
Grädenerin tuotantoon kuuluvat ooppera Richter von Zalamea, oratorio Die heilige Zita, sinfoniat, konsertot viululle ja sellolle sekä piano-, urku- ja kamarimusiikkiteokset. Grädenerin poika oli kirjailija Hermann Grädener nuorempi. Vuonna 2019 Toccata Classics julkaisi ensimmäisen levytyksen Grädenerin kahdesta viulukonsertosta. Viulusolistina toimi Karen Bentley Pollick ja orkesterina Gottfried Rablin johtama Ukrainan kansallinen sinfoniaorkesteri.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Hiihtari

| Hiihtari |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  63°00′12″N, 27°19′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järvinumero:  04.281.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  88,6 m 
Rantaviiva:  4,425 km 
Pinta-ala:  0,38 km² 
Suurin syvyys:  5,2 m 
 fiHiihtari 
Hiihtari on matala ja saareton, peltomaiden reunustama järvi Hirvilahden kylässä Kuopion luoteisosassa Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 38 hehtaaria. Etäisyys Kuopion keskustasta on 22 kilometriä länsiluoteeseen. Järven halki kulkee 63. pohjoinen leveyspiiri.
Maantiede

Hiihtarin pituus lounaasta koilliseen on noin 1,8 kilometriä. Järvi on kapea ja suippenee koillisessa luusuaksi, josta alkaa Kallaveden Jokilahteen laskeva noin puolitoista kilometriä pitkä uoma. Hiihtarin eteläosa on pohjoisosaa syvempi.
Hiihtarin itäpuolella sijaitsee Pyöreinen ja lounaispuolella Hirvijärvi. Järven kaakkoispuolella kohoaa Hevonperseenmäki, jonka laki on noin 120 metriä merenpinnan yläpuolella.
Hirvijärveen virtaa nimettömiä tulouomia. Hirvijärvi laskee Myllylahden koillispuolelta alkavaa Kaivannonjokea itään Postilampeen (98,6 metriä mpy), josta virta vie pienten järvien kautta koilliseen Kallaveteen.
Hiihtari (04.281.1.030) kuuluu Kallaveden-Ala-Ruokoveden alueeseen (04.281), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Kallaveden yläosan alue (04.28) ja ensimmäinen jakovaihe on Haukiveden–Kallaveden alue (04.2). Hiihtari on kolmanneksi laajin Kallaveden-Ala-Ruokoveden alueen 57:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Selkeästi laajin on Kallavesi. Toiseksi laajin on  puolentoista neliökilometrin laajuinen Hirvijärvi.
HelpAge International

HelpAge International on kansainvälinen kansalaisjärjestö, joka avustaa vanhuksia syrjintää ja köyhyyttä vastaan sekä ajaa heidän ihmisoikeuksiaan. Järjestö pyrkii siihen, että vanhukset saisivat elää arvokasta, turvallista, aktiivista ja terveellistä elämää kaikkialla.
Järjestö perustettiin 1983. Sen jäsenjärjestöjä oli aluksi viisi, Kanadassa, Kolumbiassa, Keniassa, Intiassa ja Britanniassa. Nykyisin sillä on 101 tytärjärjestöä ja yli 200 yhteistyökumppania yli 70 maassa.
Aiheesta muualla

HelpAgen kotisivut (englanniksi)