stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tarja Filatov

| Tarja Filatov |
| --- | --- |
 Tarja Filatov SuomiAreena-tapahtumassa vuonna 2015.
Suomen työministeri
 Lipposen II hallitus 25.2.2000–16.4.2003 Jäätteenmäen hallitus 17.4.2003–23.6.2003 Vanhasen I hallitus 24.6.2003–19.4.2007  
Edeltäjä:  Sinikka Mönkäre
Seuraaja:  Tarja Cronberg
Kansanedustaja
 24.3.1995–  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Hämeen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. elokuuta 1963 (ikä 61) Hämeenlinna
Ammatti:  tiedottaja
Puoliso:  Pekko Oksanen (1993–)
Tiedot
Puolue:  SDP
Uskonto:  ortodoksi
Aiheesta muualla
filatov.net
Tarja Katarina Filatov (s. 9. elokuuta 1963 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko, SDP:n kansanedustaja vuodesta 1995 ja eduskunnan varapuhemies.
Kansanedustajana

Filatov on toiminut eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä 18.12.2020–28.5.2021 ja eduskunnan toisena varapuhemiehenä 2.2.2010–19.4.2011. Hänet valittiin myös vuoden 2023 valtiopäiville toiseksi varapuhemieheksi. Filatov on pisimpään työministerinä toiminut suomalainen ja kuudenneksi pitkäaikaisin naisministeri 2 611 ministeripäivällään.
Vuosina 2007–2010 Filatov oli sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän puheenjohtaja. SDP:n varapuheenjohtajana hän oli vuosina 1990–1991 ja 2002–2008. Vuonna 2014 Filatov valittiin SDP:n puoluevaltuuston puheenjohtajaksi.
Eduskunnassa Filatov toimi työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2011–2019. Hän on ollut vuodesta 2019 jäsen valtiovarainvaliokunnassa ja tiedusteluvalvontavaliokunnassa sekä jäsen Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnassa.
Filatov on toiminut vuodesta 2020 Suomen itsenäisyyden juhlarahaston eli Sitran hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Kuntapolitiikka

Tarja Filatov on ollut Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1989–2000 ja uudelleen vuodesta 2009. Hän on ollut muun muassa Hämeen ammattikorkeakoulun ja Verkatehdas Oy:n hallitusten puheenjohtaja.
Kansalaisjärjestöaktiivi

Filatovilla on ja on ollut useita luottamustehtäviä kansalaisjärjestöissä. Filatov toimii aktiivisesti kansalaisjärjestöissä ja kulttuurin puolestapuhujana. Hän on toiminut Työväen Näyttämöiden Liiton puheenjohtajana vuodesta 2000. Filatov on Ensi- ja turvakotien liiton puheenjohtaja ja Reumaliiton valtuuston puheenjohtaja.
Filatov on toiminut Konserttikeskus ry:n hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2021. Vuosina 2011–2019 Filatov toimi tasa-arvoasiain neuvottelukunnan varapuheenjohtajana ja vuosina 2014–2021 romaniasiain neuvottelukunnan puheenjohtajana.
Filatov on yhteiskuntatieteiden ylioppilas. Hän on opiskellut tiedotusoppia Tampereen yliopistossa, muttei saanut graduaan valmiiksi. Hän on toiminut tiedottajana tasa-arvovaltuutetun toimistossa.
Yksityiselämä

Filatovin äiti oli ompelija, isä peltiseppä. Filatov on juuriltaan Kyyrölän kylän venäläisten evakoiden jälkeläisiä. Filatov sai syntyessään liian pienet peukalot, joissa ei ollut jänteitä eikä luita. Lukuisista leikkauksista huolimatta hänen peukalonsa eivät toimi vieläkään tavanomaisesti. Hän alkoi harrastaa teatteria 13-vuotiaana ja esiintyi Aulangon satuteatterissa ja oli perustamassa Hämeenlinnan Miniteatteria.
Demetrios III Eukairos

Demetrios III Eukairos tai Filopator (k. 88 eaa.)  oli Seleukidien valtakunnan hallitsija, joka osallistui valtakunnan lopunaikojen sisällissotiin. Hän oli Antiokhos VIII Grypoksen poika. Eukairos tarkoittaa oikea-aikaista ja on mahdollisesti väärinymmärrys pilkkanimestä Akairos "ennenaikainen".
Egyptin Ptolemaios IX Lathyroksen avulla hän sai takaisin osan isänsä maista Syyriassa noin vuonna 95 eaa. Hän piti hoviaan Damaskoksessa. Etelässä hän voitti makkabealaiset, mutta joutui vetäytymään. Hän yritti syrjäyttää veljensä Filippos I Filadelfoksen, mutta arabit ja parthialaiset voittivat hänet taistelussa ja ottivat hänet vangiksi. Mithridates II piti häntä vankina Parthiassa Demetrioksen kuolemaan saakka vuonna 88 eaa.
Käännös suomeksi
Appius Claudius

Appius Claudius (Crassus) oli Rooman konsuli ja decemviri vuonna 451 eaa. Hän ei halunnut erota toimikautensa lopussa. Tämä oli laitonta. Ilmeisesti decemvirit kaatuivat Appius Claudiuksen ja erään tytön välisen skandaalin takia.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 32 eaa. konsuli)

Gnaeus Domitius Ahenobarbus (kuoli vuonna 31 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen isänsä oli vuoden 54 eaa. konsuli Lucius Domitius Ahenobarbus.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus jäi isänsä kanssa Caesarin vangiksi Corfiniumin ja Farsaloksen taisteluissa. Caesar armahti heidät kummallakin kerralla. Ahenobarbus liittyi Brutuksen joukkoon. Vuosina 43 ja 42 eaa. hän avusti tasavaltalaisia laivaston kanssa Adrianmerellä. Filippoin taistelujen jälkeen Ahenobarbus liittyi Marcus Antoniuksen leiriin. Antonius palautti Ahenobarbuksen kansalaisoikeudet ja teki tästä Bithynian maaherran vuonna 40 eaa.  Ahenobarbus seurasi Antoniuksen mukana tämän Parthian sotaretkellä vuonna 36 eaa. Ahenobarbus oli vuoden 32 eaa. konsuli, mutta joutui pakenemaan Antoniuksen luokse. Ahenobarbus vihasi Kleopatraa ja luopui tämän takia Antoniuksesta. Pian loikattuaan Octavianuksen puolelle Ahenobarbus kuoli kuumeeseen.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Imperator Caesar Augustus II ja Lucius Volcacius Tullus | Rooman konsuli Gaius Sosiuksen kanssa  vuonna 32 eaa. | Seuraaja: Imperator Caesar Augustus III ja Marcus Valerius Messalla Corvinus |
Gnaeus Pompeius Strabo

Gnaeus Pompeius Strabo (kuoli 87 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Strabo oli hänen ulkonäköönsä viittaava pilkkanimi, joka tarkoitti siristelijää. Hän oli kotoisin Picenumin alueelta ja hän oli ensimmäinen sukunsa jäsen josta tuli senaattori. Hänestä tuli Sisilian propreettori vuonna 93 eaa. ja vuonna 89 eaa. liittolaissodan aikana hänestä tuli konsuli. Pompeius Strabo johti roomalaisia joukkoja liittolaisia vastaan Pohjois-Italiassa ja valloitti Asculumin piirityksellä. Vaikka häntä kunnioitettiin taitojensa ansiosta, hän ei ollut suosittu omien sotilaidensa eikä senaattorienkaan parissa. Asculumin sotasaaliin jako vakiinnutti hänen maineensa ahneena miehenä. Sodan jälkeen Pompeius Strabo palasi Picenumiin legiooniensa kanssa, mutta palasi vuonna 87 eaa. taistelemaan Mariuksen ja Cinnan kanssa Sullaa vastaan. Hän kuoli sodan aikana ruttoon ja hänen poikansa Pompeius Suuri johti hänen legioonansa taas Picenumiin. Pompeius Strabo oli niin epäsuosittu, että väkijoukko hyökkäsi hautajaiskulkuetta vastaan ja häpäisi hänen ruumiinsa.
Hippias (tyranni)

Hippias (m.kreik. Ἱππίας, kuoli 490 eaa. jälkeen) oli Peisistratoksen poika ja Ateenan tyrannina veljensä Hipparkhoksen kanssa isänsä kuoleman jälkeen. Veljekset hallitsivat Ateenaa aluksi lempeästi, ja johtavat aristokraatit Kleisthenes ja Miltiades toimivat arkontteina. Sen jälkeen, kun Hipparkhos oli murhattu salaliiton uhrina, Hippias hylkäsi kansaa suosivan politiikan ja alkoi vainota salaliittoon osallistuneita tai sellaisiksi epäilemiään kansalaisia. Spartan armeija valloitti Kleomenes I:n johdolla Attikan vuonna 510 eaa., ja Hippias karkotettiin Ateenasta. Sen jälkeen Hippias asui isänsä hankkimilla alueilla Hellespontoksen rannalla toimien siellä Persian vasallina. Hänen on kerrottu kuolleen Lemnoksella.
TGV Sud-Est

| TGV Sud-Est |
| --- | --- |
 TGV Sud-Est alkuperäisessä oranssissa värityksessä.
Perustiedot
Tyyppi:  sähkömoottorijuna suurnopeusjuna
Liikennöitsijä:  SNCF
Valmistaja:  Alstom Francorail-MTE
Lukumäärä:  111
Valmistusvuodet:  1978–1985
Museoitu:  4
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  300 km/h  (alun perin260 km/h)
Paino:  385 t
Pituus:  200 m
Vaunujen lukumäärä:  8 + 2 kpl
Leveys:  2 904 mm
Raideleveys:  1 435 mm
Pyörästö:  Bo'Bo'-Bo'+7*2'+Bo'-Bo'Bo'
Moottorin teho:  max. 6 400 kw
TGV Sud-Est (TGV PSE, Paris – Sud-Est tai TGV SE) oli ensimmäisen sukupolven ranskalainen TGV-suurnopeusjunayksikkö, joilla SNCF liikennöi vuosina 1981–2020. Alstom ja Francorail-MTE rakensivat kaikkiaan 111 junayksikköä.
Sud-Est on ranskaa ja tarkoittaa kaakkoa. Pariisin ja Lyonin välinen suurnopeusrata on nimeltään LGV Sud-Est, koska se kulkee Pariisista kaakkoon.
Historia

TGV Sud-Est oli ensimmäinen TGV-junasarja. Kaikkiaan 111 junaa rakennettiin, vuosina 1978–1985. Ne otettiin käyttöön vuodesta 1981 ensimmäiselle TGV-reitille, Pariisin ja Lyonin väliseen liikenteeseen. Alkuperäinen väritys oli oranssi, mutta myöhemmin se muuttui hopea-siniseksi (TGV Atlantiquen väritys). Sen jälkeen on ollut muitakin värityksiä ja brändejä, kuten Carmillon, TGV Lyria ja TGV inOui. Ranskan postin (La Poste) käyttössä oli viisi neljän vaunun puolikasta junaa sekä kaksi kokonaisesta junasta muutettua junaa, joilla kuljetettiin postia. Postijunat olivat väritykseltään keltaisia.
Modifioitu Sud-Est (yksikkö numero 16) teki 26. helmikuuta 1981, ennen TGV-liikenteen aloittamista, silloisen junien nopeusennätyksen, kun sillä ajettiin 380 km/h. Myöhemmin tämä ennätys on rikottu muun muassa saksalaisella ICE-V-junalla ja sitten TGV:n seuraavilla sukupolvilla.
Viimeiset käytössä olleet Sud-Est-junat poistettiin käytöstä joulukuussa 2019. Suurin osa niistä on romutettu, mutta muutama on jätetty muistoksi. Helmikuussa 2020 kolmeen historiansa aikana käytössä olleeseen väritykseen maalatulla ensimmäisellä TGV-tuotantoyksiköllä (lempinimeltään Patrick) ajettiin muistoajo ja sitä pidettiin näytillä.
TGV:n toisen sukupolven juna on TGV Atlantique, joka otettiin käyttöön vuonna 1989.
Tekniikka

Sud-Est-junayksikkö koostuu yhteenliitetyistä kahdesta vetävästä moottorivaunusta ja kahdeksasta matkustajavaunusta. Vaunut ovat kiinni toisissaan yhteisillä teleillä. Moottorivaunut ovat junan päissä. Junan pituus on 200 metriä, leveys 2,904 metriä ja kokonaispaino 385 tonnia. Junan tuottama maksimiteho on 6 400 kW. Junien suurin sallittu nopeus oli alun perin 260 km/h, sitten 270 km/h, mutta elinkaaripäivitysten myötä se nostettiin 300:n km/h. Rataverkosta johtuen junat olivat varustettu kahdella sähköistysjärjestelmällä: 25 kV 50 Hz AC ja 1,5 kV DC. Muutamiin, Sveitsiin kulkeviin juniin (nykyään brändinimellä TGV Lyria) lisättiin vielä kolmas virtamahdollisuus: 15 kV 16 2⁄3 Hz AC.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta TGV Sud-Est Wikimedia Commonsissa
Carmillon-värityksessä olevan TGV Sud-Estin moottoroitua keulavaunua Gare de Lyonin asemalla.
Hippokrates Gelalainen

Hippokrates (m.kreik. Ἱπποκράτης, Hippokratēs, k. noin 490 eaa.) oli kreikkalaisperäiseen Pantaridien dynastiaan kuulunut Sisilian tyranni. Hänen isänsä oli Olympian kisojen voittaja Pantares ja hänen edeltäjänsä oli hänen veljensä Kleandros, joka salamurhattiin. Hippokratesta tukivat kauppiaat ja ratsuväen komentaja Gelon. Hän yhdisti useita kaupunkivaltioita yhden vallan alle. Hän sai hallintokaupunkinsa Gelan lisäksi valtaansa Zanklen ja Katanen ja käytännössä koko Sisilian itärannikon lukuun ottamatta Syrakusaa, jota hän piiritti 492–491 eaa. ja voitti Helorosjoella saaden valtaansa viereisen Kamarinan. Noin vuoden kuluttua Hippokrates sai surmansa Hyblan piirityksessä. Hänen seuraajakseen tuli Gelon.
Kleandros

Kleandros (m.kreik. Κλέανδρος, lat. Cleander, k. 498 eaa.) oli Sisilialaisen Gelan kaupungin tyranni. Hän pohjusti valtansa harvainvallalle ja perusti kreikkalaisperäisen Sisiliaa hallinneen Pantaridien dynastian. Hänen hallintokautensa alkoi vuonna 505 eaa. ja päättyi hänen murhaansa. Sabyllos-niminen kaupunkilainen murhasi Kleandroksen tarkoituksenaan saada kaupunkiin demokratia. Kleandroksen veli Hippokrates jatkoi tyranniaa. On arveltu, että Kleandros laittoi alulle kaupungin muurin rakentamisen naapuriensa sikulien pelossa.
Sofilos

| Sofilos> Σώφιλος |
| --- | --- |
 Sofiloksen signeeraus ΣΟΦΙΛΟΣ ΜΕΓΡΑΦΣΕΝ, Sofilos megrafsen, ”Sofilos maalasi minut”, lebeksessä tai dinoksessa, n. 570 eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 600-luku eaa.
Kuollut: 500-luku eaa.
Ammatti:  savenvalaja ja vaasimaalari
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 600–570 eaa.
Taidesuuntaus:  mustakuviokeramiikka
Sofilos (m.kreik. Σώφιλος, Sōfilos) oli antiikin kreikkalainen savenvalaja ja vaasimaalari, joka teki ja maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 590–570 eaa.
Sofilos oli ensimmäinen, jolta tunnetaan vaasissa oleva signeeraus. Hänen tekemikseen on tunnistettu noin neljäkymmentä eri vaasia, joista signeeraus tunnetaan kolmesta vaasista. Sofiloksen työt ovat suurikokoisia, ja niissä esitetään vielä korinttilaisvaikutteiseen tapaan kertovia kohtauksia sekä eläinaiheita kuvanauhoina. Sofilos käytti mustakuvioisissa hahmoissaan lisäväreinä punaista ja valkoista.
Teoksia

Pylväskrateeri, n. 590 eaa.
Voluuttikrateeri, n. 590–570 eaa.
Amfora, n. 580 eaa.
Lutroforos, n. 580 eaa.
Luterion, Sofilos tai hänen koulunsa, n. 600–575 eaa.
Las Vegasin Grand Prix 2024

|  Las Vegasin Grand Prix 2024  |
| --- | --- |
 22. osakilpailu 24 osakilpailusta kaudella 2024. 

Päivämäärä:  23. marraskuuta 2024
Rata:  Las Vegas Strip Circuit
Sijainti:  Paradise, Nevada, Yhdysvallat
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  6,201 km
Kilpailun pituus:  50 kierrosta, 310,050 km
Sää:   Selkeä
Paalupaikka
Kuljettaja:   George Russell   (Mercedes)
Paaluaika:  1.32,312
Palkintokoroke
Voittaja:   George Russell   (Mercedes)
Toinen:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kolmas:   Carlos Sainz   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lando Norris   (McLaren-Mercedes)
Kierrosaika:  1.34,876 (kierroksella 50)
Las Vegasin Grand Prix 2024 (virallisesti Formula 1 Heineken Silver Las Vegas Grand Prix 2024) oli Formula 1 -kauden 2024 22. osakilpailu, joka ajettiin 23. marraskuuta Las Vegas Strip Circuitin katuradalla Paradisessa Nevadassa Yhdysvalloissa.
Vapaat harjoitukset

Ensimmäisten vapaiden harjoitusten nopein oli Mercedeksen Lewis Hamilton ennen tallikaveriaan George Russellia ja McLarenin Lando Norrisia.
Hamilton oli myös toisten vapaiden harjoitusten nopein, Norris toinen ja Russell kolmas.
Russell oli kolmansien vapaiden harjoitusten nopein, McLarenin Oscar Piastri toinen ja Ferrarin Carlos Sainz kolmas.
Aika-ajot

Russell ajoi paalupaikalle ennen Sainzia ja Alpinen Pierre Gaslya.
Kilpailu

Russell ajoi kilpailun voittoon ennen Hamiltonia ja kolmanneksi ajanutta Sainzia.
Muuta

FIA:n kilpailujohtaja Niels Wittich erosi työtehtävästään ennen osakilpailuviikonlopun alkua.
Max Verstappenin neljäs maailmanmestaruus Formula 1 -sarjassa.
José Rizal

José Rizal
José Protasio Rizal Mercado y Alonso Realonda (19. kesäkuuta 1861 Calamba City – 30. joulukuuta 1896 Manila) oli filippiiniläinen tutkija, runoilija, kirjailija, taidemaalari ja kuvanveistäjä. Rizal ajoi Filippiinien itsenäisyyttä Espanjan vallan alta ja häntä pidetään Filippiinien kansallissankarina.
Euroopassa opiskellessaan Rizal oli näkyvin uudistusten puolestapuhuja Filippiineillä Espanjan siirtomaa-aikana. Häntä pidettiin virheellisesti Espanjan vastaisen kapinan aloittajana, mikä johti Rizalin teloitukseen 30. joulukuuta 1896. Filippiineillä päivä on nykyään kansallinen vapaapäivä. Vuotta myöhemmin italialainen anarkisti Michele Angiolillo murhasi Espanjan pääministerin Antonio Cánovas del Castillon ja kertoi yhdeksi syyksi Rizalin teloituksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta José Rizal Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Li Ling (kenraali)

Li Ling (kiin. 李陵, k. 74 eaa.) oli kiinalainen kenraali Han-dynastian aikaan. Hän oli keisari Wun palveluksessa kunnes loikkasi Xiongnujen puolelle hävittyään suuren taistelun vuonna 99 eaa.
Han-dynastia kävi sotaa Xiongnuja vastaan ja vuonna 99 eaa. Li Ling johti keisarin käskystä noin 30 000 sotilaan joukkoa sotaretkelle Xiongnujen alueelle. Moninkertainen Xiongnujen armeija kuitenkin kukisti Li Lingin joukot ja hän antautui. Li Lingin uskottiin aluksi kuolleen, mutta pian sen jälkeen levisi tieto että hän olikin elossa ja koulutti Xiongnujen armeijaa. Keisari Wu määräsi Li Lingin perheen teloitettavaksi. On epävarmaa loikkasiko Li Ling ennen teloituksia vai olivatko levinneet ensitiedot vain huhuja ja vasta teloitukset sysäsivät hänet loikkaamaan.
Metellus Scipio

Quintus Caecilius Metellus Pius Cornelianus Scipio Nasica (kuoli 6. helmikuuta 46 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja sotilas. Hän oli Quintus Caecilius Metellus Piuksen ottopoika ja oli tämän mukana Hispaniassa sotimassa Sertoriusta vastaan. Hän oli konsulina vuonna 52 eaa. Hänestä tuli Pompeiuksen appi kun hänen tyttärensä Cornelia Metella meni tämän kanssa naimisiin.
Metellus Scipio johti senaatin joukkoja Julius Caesaria vastaan Thapsuksen taistelussa, joka käytiin 6. helmikuuta 46 eaa. Hävittyään taistelun Metellus ja hänen joukkonsa halusivat antautua, mutta Caesarin joukot tappoivat heidät viimeiseen mieheen.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB
Mithridates (Pergamon)

Mithridates (kuoli noin 41 eaa.) oli sotilas, joka oli Julius Caesarin liittolainen. Mithradites oli varakkaan Pergamonlaisen henkilön poika. Pontoksen Mithridates VI Suuri, joka tunnettiin sodistaan Roomaa vastaan, adoptoi hänet. Adoptoitu nuorukainen otti tuolloin ottoisänsä nimen.
Caesar määräsi Mithridateen värväämään joukkoja Kilikiassa ja Syyriassa samalla, kun Caesar ajoi takaa Pompeiusta Farsaloksen taistelun jälkeen. Mithridates kokosi suuren armeijan, joka pääsi Aleksandriaan, jossa Caesar oli joutunut vaikeuksiin, viime hetkellä. Seuraavaksi Mithridates seurasi Caesarin mukana Vähään-Aasiaan, jossa Caesar kukisti Pontoksen Farnakes II:n Zelan taistelussa. Taistelun jälkeen Caesar antoi Mithridateelle Farnakeen valtakunnan ja osan Galatiasta. Mithridates lähti valloittamaan Taurien Khersonesosta, mutta hänet kukistettiin, ja hän kaatui taistelussa.
Demodokos

Demodokos (m.kreik. Δημόδoκος) oli antiikin kreikkalainen satiirikko, joka eli 500-luvulla eaa. Leroksen saarella. Hän on jäänyt maailmankirjallisuuteen lauseella: “miletoslaiset eivät ole hulluja, mutta he toimivat niin kuin olisivat”. Lause liittyy Miletoksessa syntyneeseen kapinointiin. Saarelaiset karkottivat ensin tyranninsa, mutta joutuivat sitten keskinäiseen riitaan, jossa osapuolina olivat pääomapiirit (plutis) ja työntekijät (kheiromakha).
Aiheesta muualla

Demodokoksen tekstejä. Demonax.info
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Bessus

Bessus (kuoli vuonna 329 eaa.) oli persialainen aristokraatti. Hän oli Baktrian ja Sogdianan satraappi. Hän murhasi Persian kuninkaan Dareios III:n ja julistautui kuninkaaksi nimellä Artakserkses V.
Bessus johti maakuntansa joukkoja Gaugamelan taistelussa vuonna 331 eaa., kun Aleksanteri Suuri kukisti Dareioksen. Bessus selvisi taistelusta hengissä ja seurasi Dareioksen mukana Ekbatanaan. Samalla Aleksanteri valloitti Mesopotamian ja Persian sydänmaan. Kun Aleksanteri lähestyi Ekbatanaa, Dareios lähti pakoon. Darioksen aikeena oli päästä Baktriaan ja kerätä siellä uusi armeija. Matkan aikana Bessus vangitsi Dareioksen. Luultavasti hän aikoi luovuttaa kuninkaan makedonialaisille. Kun Aleksanteri sai kuulla Dareioksen vangitsemisesta, hän lähti entistä kiivaammin ajamaan takaa Dareioksen seuruetta. Heinäkuussa 330 eaa. Bessus ja hänen kumppaninsa menettivät malttinsa ja murhasivat Dareioksen.
Sen jälkeen Bessus julistautui kuninkaaksi ja otti uudeksi nimekseen Artakserkses V. Luultavasti Bessus oli sukua Dareiokselle, koska Baktrian satraapit olivat tavallisesti kuninkaan lähisukulaisia. Bessus hallitsi kuitenkin vain valtakunnan koillisosaa, eikä häntä siksi yleensä pidetä virallisesti Persian kuninkaana. Aleksanteri taas oli julistanut, että aikoi kostaa Dareioksen murhan.
Bessus palasi Baktriaan, missä hän yritti kerätä joukkoja makedonialaisia vastaan. Kun Aleksanteri lähestyi Baktriaa, Bessuksen kumppanit vangitsivat Bessuksen ja luovuttivat Aleksanterille. Persialaisen tavan mukaan Aleksanteri määräsi, että Bessuksen nenä ja korvat oli leikattava irti. Sitten Bessus luovutettiin Dareioksen sukulaisille, jotka teloittivat hänet. Erään lähteen mukaan hänet ristiinnaulittiin samalla paikalla, missä Dareios oli kuollut.
Aiheesta muualla

Livius.org Bessus / Artaxerxes V (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Muut:  IdRef
Mithridates IV (Pontos)

Mithridates IV Filopator Filadelfos (kreik. Mιθριδάτης Φιλoπάτωρ Φιλάδελφoς, noin 159 eaa. – noin 151/150 eaa.) oli antiikinaikainen Pontoksen kuningas. Hän oli luultavasti edeltäjänsä Farnakes I:n nuorempi veli. Hänen lyhyen hallituskautensa aikana Pontos kukoisti. Mithridates IV vältti konfliktia Rooman kanssa. Hänet mainitaan Rooman Capitoliumilta löytyneessä piirtokirjoituksessa Rooman kansan liittolaisena. Mithridateen kerrotaan myös auttaneen Pergamonin Attalos II:ta sodassa Bithynian Prusias II:ta vastaan vuonna 155/154 eaa.
Sneferu

Sneferun patsas Kairon Egyptiläisessä museossa.
Sneferun Taitepyramidi Dahshurissa.
Punainen pyramidi joulukuussa 2002
Sneferu oli Egyptin 4. dynastian ensimmäinen faarao. Sneferun valtakauden pituudesta on eriäviä tietoja, mutta Manetho antaa kestoksi 24 vuotta. The Oxford History of Ancient Egypt arvioi hänen hallinneen välillä 2613–2589 eaa. Hänet on haudattu Punaiseen pyramidiin Dahshurissa.
Hallituskausi

Sneferu aloitti valtakaudellaan sotilaallisen laajentumisen Nubiaan ja Libyaan johtaen itse taisteluja. Hän aloitti myös kaupankäynnin Välimeren valtakuntien kanssa. Sneferu varusti 40 laivan laivaston noutamaan Libanonista Egyptille tärkeitä luonnonvaroja, ennen kaikkea puuta. Retken kunniaksi faarao pystytti Libanoniin monumentteja juhlistamaan saavutusta.
Rakennusprojektit

Sneferu on jäänyt maailmanhistoriaan ensimmäisen varsinaisen pyramidin rakennuttajana. Tätä viimeistä Sneferun pyramideista edelsi kuitenkin kaksi muuta, joista ensimmäinen rakennettiin Meidumiin. Pyramidin rakentamisen aloitti mahdollisesti jo Sneferun isä Huni. Meidumin pyramidin rakentaminen alkoi seitsenportaisena porraspyramidina joka muistutti Djoserin pyramidia Sakkarassa, mutta jostakin syystä rakentajat muuttivat mieltään ja päättivät tehdä rakennuksesta tasasivuisen. Pyramidi ei kuitenkaan kestänyt kylkien painoa vaan ne sortuivat. Sneferu alkoi onnettomuuden jälkeen rakentaa uutta pyramidia Dahshuriin, mutta kesken rakentamisen kävi ilmi että pyramidin kulma oli liian jyrkkä tehden siitä epävakaan. Rakennuskulmaa loivennettiin, mikä tuotti persoonallisen taittuneen muodon. Niin kutsuttu Taitepyramidi säilyi ilmeisesti muutostöiden jälkeenkin niin epävakaana, ettei faaraota voitu haudata sinne. Niinpä Sneferu aloitti vielä kolmannen pyramidin rakennustyöt Dahshurissa. Lopputulos tunnetaan Punaisena pyramidina. Sneferun poika Khufu jatkoi isänsä esimerkkiä rakennuttaessaan itselleen pyramidin Gizaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sneferu Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Huni | Egyptin faarao 4. dynastia | Seuraaja: Khufu (Kheops) |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB
Calpurnia Pisonis

Calpurnia Pisonis oli valtiomies Lucius Calpurnius Piso Caesoninusin tytär ja Julius Caesarin kolmas, viimeinen vaimo. Calpurnia nai Julius Caesarin vuonna 59 eaa., eikä liitosta syntynyt lapsia.
Julius Caesar salamurhattiin 44 eaa. Kerrotaan, että Calpurnia olisi aavistanut tapahtuman ja yrittänyt estää Caesaria menemästä ulos.
Calpurnia ei mennyt uusiin naimisiin Caesarin kuoltua.