stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaksoiskulttuuriteoria
Teorian lähtökohdat

Teoria lähtee liikkeelle oletuksesta, jonka mukaan tytöt ja pojat kasvavat erilaisissa kulttuurisissa ympäristöissä, minkä vuoksi he oppivat puhumaan ja kuulemaan eri tavalla. Kasvaminen erilaisissa kulttuurisissa ympäristöissä ei tarkoita sitä, että he asuisivat maantieteellisesti eri paikoissa. Kysymys on siitä, että vaikka he asuisivat samassa talossa ja olisivat saman perheen jäseniä, heidät kasvatetaan erilaisten sanojen ja puheiden maailmassa: tytöille puhutaan eri tavalla kuin pojille, ja poikien oletetaan puhuvan eri tavalla kuin tyttöjen. Lapset saavat vaikutteita puhetapaansa vanhempiensa lisäksi myös ikätovereiltaan, eli he oppivat kasvuympäristönsä puhumistavan, eivätkä esimerkiksi vierasta korostusta, vaikka toisella tai kummallakin vanhemmista olisi sellainen.
Myöhemmällä iällä ongelmia ei ole oman sukupuolen kanssa keskusteltaessa, mutta kun miehet ja naiset sitten viestivät keskenään kummatkin parhaan kykynsä mukaan, he eivät tiedosta toistensa erilaisia sääntöjä ja oletuksia, jolloin syntyy vääriä tulkintoja ja ristiriitoja. Esimerkiksi ystävällisessä keskustelussa miehet saattavat pitää naisia epäselvinä, kun taas naisten mielestä miehet ovat töykeitä eivätkä ota heitä keskusteltaessa tarpeeksi hyvin huomioon. Tapausta on myös verrattu siihen, että suomea äidinkielenään puhuva ja suomea toisena kielenä puhuva keskustelisivat keskenään. Yksilö vapautuu yksilöllisen patologian taakasta tunnistaessaan sukupuollittaiset erot, ja ymmärtäessään niitä yksilö voi ottaa ne huomioon, sopeutua niihin ja oppia toisesta tyylistä.
Teorian vastaanotto

Kaksoiskulttuuriteoria sai ilmestyttyään julkisuutta ja myönteisen vastaanoton, sillä se vahvisti ja ruokki ihmisten essentialistisia eli olemusajatteluun perustuvia käsityksiä sukupuolesta. Populaarikulttuurissa alettiin myös hyödyntää teoriaa: Tannenin teosten pohjalta kirjoitettiin muun muassa artikkeleita naistenlehtiin siitä, miten naisen pitää puhua esimerkiksi töissä tullakseen ymmärretyksi ja päästäkseen parempaan asemaan. Tannenin kirjaa Puhummeko samaa kieltä käytettiin jopa opaskirjana naisille ja pariskunnille henkilökohtaisiin ihmissuhdeongelmiin.
Teorian kansansuosion on arveltu perustuvan muun muassa siihen, että se näennäisesti pitää kummankin sukupuolikulttuurin puhetapoja samanarvoisina eikä syyllistä ketään. Tannen taas kertoo kirjassaan paljon sekä omakohtaisia että havainnollisia esimerkkejä. Hän on myös osoittanut, että ihmisillä on erilaisia keskustelutyylejä, joihin ihmisten on ollut helppo samaistua ja joiden aiheuttamista ongelmista heillä on ollut omia kokemuksia. Tannen on myös laajentanut tietoisuutta keskustelutyyleistä.
Ongelmia ja arvostelua

Kaksoiskulttuuriteoriassa on monia ongelmia ja sitä vastaan on esitetty paljon arvostelua. Teoriaa kannattavia kielitieteilijöitä arvostellaan sen tosiasian sivuuttamisesta, että heidän puolueettomien havaintojensa taustalla ovatkin arkiuskomukset. Teoriaa pidetään ääritulkintana, joka tekee miehistä ja naisista täysin vastakkaisia ryhmiä ja joka selittää kielelliset erot kulttuurisilla stereotypioilla ja siten vahvistaa niitä tehden miehistä ja naisista yhtenäisiä ryhmiä. Teoria on lisäksi vain näennäisesti tasa-arvoinen: pojat, jotka ovat leikkineet lapsina suurissa, hierarkkisissa ryhmissä ovat miehinä parhaimmillaan julkisissa tilanteissa, kun taas pienissä ryhmissä tai parhaan ystävänsä kanssa olleet tytöt ovat naisina taitavampia yksityisessä elämässä. Teoria suosii siis sittenkin miehiä.
Lisäksi kansantajuisissa ihmissuhdeoppaissa ja lehtikirjoituksissa, esimerkiksi Tannenin teosten pohjalta kirjoitetuissa artikkeleissa, sosiolingvistiset kuvaukset ovat muuttuneet kansanlingvistisiksi käyttäytymisohjeiksi, joka esittää sukupuolten väliset erot luonnollisina ja väistämättöminä. Se kannustaa erojen hyväksymiseen ja sopeutumiseen syiden ja tarkoitusten pohtimisen sijaan. Erot esitetään näissä teoksissa naisten ongelmana, sillä miehille niitä harvemmin kirjoitetaan tai he eivät juuri lue tekstejä, joissa kerrotaan, miksi ja miten juuri heidän tulisi muuttaa käyttäytymistään.
Kaksoiskulttuuriteorian on myös nähty olevan kohtalokas naisasian kannalta: on väitetty, että esimerkiksi raiskauksessa mies voi kaksoiskulttuuriteoriaan nojaten puolustautua menestyksekkäästi sillä, ettei ymmärtänyt naisen ”ein” tarkoittavan todella ”ei”. Lisäksi feministienkin nähdään mahdollisesti toistavan vanhoja stereotypioita, joiden mukaan naiset ovat esimerkiksi yhteistyöhaluisia ja miehet kilpailuhenkisiä.
Aiheesta muualla

Kaisa Luoma: Miehen ja naisen välistä kommunikaatiota hinnalla millä hyvänsä (Arkistoitu – Internet Archive). Raijakoo.
Conversation and the sexes. The Economist 10.7.2014. (englanniksi)
Keskustelevia naisia.
Kalevan kisat 1945

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1945 Turussa 11.–12. elokuuta. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomenmestaruuskilpailut Turussa 22. elokuuta.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Nils Kronqvist | 11,0 | Voitto Jalava | 11,0 | Alpo Savolainen | 11,0 |
| 200 m | Nils Kronqvist | 22,5 | Aki Tammisto | 22,7 | Matti Malin | 23,0 |
| 400 m | Bertel Storskrubb | 48,8 | Runar Björklöf | 50,7 | Per-Erik Sundström | 51,0 |
| 800 m | Runar Björklöf | 1.53,4 | Sakari Aarniala | 1.55,7 | Leevi Väliaho | 1.59,9 |
| 1 500 m | Aarne Kainlauri | 3.54,8 | Martti Salovaara | 3.55,0 | Väinö Mäkelä | 3.57,4 |
| 5 000 m | Viljo Heino | 14.17,2 | Toivo Sarkama | 14.32,2 | Helge Perälä | 14.56,0 |
| 10 000 m | Evert Heinström | 31.32,2 | Tauno Kurki | 31.52,2 | Matti Laihoranta | 32.25,4 |
| 110 m aidat | Väinö Suvivuo | 15,2 | Veikko Jussila | 15,3 | Pekka Simola | 15,8 |
| 200 m aidat | Olavi Mattila | 26,2 | Hannes Sonck | 26,3 | Lars Pihl | 27,4 |
| 400 m aidat | Bertel Storskrubb | 53,7 | Arvo Hyökyranta | 55,5 | Tauno Heliö | 56,0 |
| 3 000 m esteet | Pentti Siltaloppi | 9.24,8 | Alf Lindblad | 9.30,4 | Kaarlo Tuominen | 9.50,2 |
| Maraton | Mikko Hietanen | 2.43.21 | Paavo Laine | 2.45.22 | August Haapalainen | 2.47.05 |
| Korkeushyppy | Nils Nicklén | 193 | Erkki Salokangas | 193 | Heikki Nieminen | 190 |
| Seiväshyppy | Mauno Hurme | 370 | Paavo Korpela | 370 | Aarne Ketonen | 370 |
| Pituushyppy | Pekka Simola | 731 | Esko Jalava | 724 | Hannes Sonck | 722 |
| Kolmiloikka | Esko Jalava | 14,77 | Hannes Sonck | 14,58 | Iras Åkerblom | 14,51 |
| Kuulantyöntö | Yrjö Lehtilä | 15,02 | Sulo Bärlund | 14,78 | Lars Bexar | 14,50 |
| Kiekonheitto | Veikko Nyqvist | 46,26 | Arvo Huutoniemi | 45,44 | Vilho Hänninen | 43,75 |
| Moukarinheitto | Reino Aulamo | 49,90 | Kaarlo Arivaara | 48,76 | Lauri Tamminen | 48,53 |
| Keihäänheitto | Tapio Rautavaara | 68,54 | Yrjö Nikkanen | 66,67 | Risto Pohjanheimo | 65,91 |
| 30 km kävely | Iivari Salminen | 2.53.45 | Pekka Viljanen | 3.13.00 | Magnus Hyytiäinen | 3.13.07 |
| Kymmenottelu | Aarre Mattila | 5535 | Ilmari Karppanen | 5450 | Åke Ahlfors | 5363 |
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1945

Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1945 järjestettiin Turussa 22. elokuuta. Ne olivat ensimmäiset viralliset naisten mestaruuskilpailut vuosien 1913–1923 jälkeen, jolloin oli kilpailtu vain 100 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestissä. Vuoden 1945 kilpailuiden ohjelmassa oli seitsemän lajia ja pisin juoksumatka oli edelleen 100 metriä.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1945 > Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Mirja Jämes | 13,6 | Aini Aavikko | 13,7 | Aili Reiko | 13,8 |
| 80 m aidat | Mirja Jämes | 13,6 | Hellä Siloma | 14,2 |  |  |
| Korkeushyppy | Kerttu Valo | 140 | Helga Satukangas | 135 | Helmi Sippola | 135 |
| Pituushyppy | Mirja Jämes | 503 | Aili Reiko | 484 | Kerttu Aaltonen | 478 |
| Kuulantyöntö | Irja Sarnama | 12,29 | Elli Kahila | 10,78 | Eila Koskikallio | 10,54 |
| Kiekonheitto | Maila Heinonen | 31,88 | Elli Kahila | 31,24 | Kerttu Palenius | 30,02 |
| Keihäänheitto | Aino Aalto | 36,92 | Regina Marjanen | 36,70 | Maila Heinonen | 34,12 |
Kaledonian kanava

Kääntösilta Kaledonian kanavan yli.
Kaledonian kanava (engl. Caledonian Canal) on Skot­lannissa sijaitseva kanava, joka johtaa Skot­lannin itä­rannikolta Invernessistä länsi­rannikolle Corpachiin lähelle Fort Williamia. Se rakennettiin 1800-luvun alku­puolella insinööri Thomas Telfordin johdolla, joka johti samaan aikaan myös Götan kanavan rakennus­töitä Ruotsissa.
Reitti

Kaledonian kanava on noin 97 kilo­metrin pituinen ja kulkee koillis–lounais-suunnassa. Vain kolmas­osa sen pituudesta on keino­tekoista kanavaa, muun osan siitä muodostavat järvet Loch Dochfour, Loch Ness, Loch Oich ja Loch Lochy. Kanava ja järvet sijaitsevat Skot­lannin poikki kulkevassa Great Glenin eli Glen Moren laaksossa. Kanavassa on 29 sulkua, joista kahdeksan liittyy välittömästi toisiinsa muodostaen Banaviessa sijaitsevan Neptunuksen portaikon (engl. Neptune’s Staircase). Lisäksi kanavassa on neljä akveduktia, ja sen yli johtaa kymmenen siltaa.
Kanavan rakentaminen

Kanava rakennettiin, jotta saatiin parannettua Skot­lannin ylä­maiden vaikeaa työllisyystilannetta. Alueen talous­elämä oli lamassa, koska merkittävä osa ylämaan väestöstä oli menettänyt maansa ja tulonsa 1700-luvulla ja 1800-luvun alussa suur­maan­omistajien suorittamien karkotusten vuoksi. Tämän vuoksi monet olivat paenneet Skot­lannin alamaille tai Kanadaan. Kanavan tarkoituksena oli myös tarjota puisille purje­laivoille turvallisempi reitti Skotlannin koillis- ja luoteisrannikoiden välille, jottei niiden tarvinnut kiertää Skot­lannin pohjois­kärjen ympäri Cape Wrathin ja Pentlandin vuonon kautta.
Ensimmäisen suunnitelman kanavaksi laati James Watt vuonna 1783, mutta vasta Caledonian Canal Commission ryhtyi toimiin saadakseen sen rakennetuksi. Vuonna 1803 Britannian parlamentti sääti kanavan rakentamisesta erityisen lain, ja insinööri Thomas Telford nimitettiin kartoittamaan kanava-alue, suunnittelemaan se ja johtamaan rakennus­töitä. Suunnitteluvaiheen alussa oli mukana myös William Jessop, ja molemmat valvoivat rakennus­töitä, kunnes Jessop kuoli vuonna 1814. Rakennus­töiden arveltiin kestävän seitsemän vuotta ja maksavan 474 000 puntaa, mutta molemmat arviot osoittautuivat aivan liian pieniksi.
Kanavan syrjäisen sijainnin vuoksi rakennus­työt aloitettiin samaan aikaan sen molemmista päistä, ja myöhemmin kanavan jo valmistuneita osuuksia hyödynnettiin tarvittavien materiaalien kuljettamiseksi sen keski­osaan. Corpachissa lähellä Fort Williamia ensimmäinen sulku rakennettiin kalliolle, mutta kanavan toisessa päässä meren­rantaan suunnitellun sulun kohdalla pohjassa oli liejua 17 metrin syvyyteen saakka. Liejun päälle kasattiin kiviainesta, ja sen annettiin asettua paikalle kuuden kuu­kauden ajan ennen kuin rakentaminen voitiin aloittaa. Maa­perä, jonka poikki kanava kaivettiin, oli vaihtelevaa, ja lisää vaikeuksia kohdattiin rakennettaessa sulkuja, jotka tuolloin olivat lajissaan maailman suurimpia. Myös työvoiman saannissa oli vaikeuksia ja poissa­oloja esiintyi paljon varsinkin syksyisin perunan­noston aikana ja sen jälkeen. Tämän vuoksi Telford palkkasi töihin irlantilaisia kanava­työläisiä, mitä arvosteltiin paljon, koska projektin yhtenä tarkoituksena oli juuri helpottaa työttömyyttä Skot­lannin ylä­mailla. Kanava valmistui vuonna 1822, 17 vuotta suunnitellusta aika­taulusta jäljessä, ja maksoi 910 000 puntaa. Sitä rakentamassa oli ollut 3 000 paikallista asukasta.
Kustannusten säästämiseksi kanava rakennettiin vain 4,6 metrin syvyiseksi alkujaan suunnitellun 6,1 metrin sijasta. Rakennustöiden kestäessä oli kuitenkin alettu rakentaa entistä suurempia laivoja ja myös rauta­runkoisia höyry­laivoja, joista monet olivat liian suuria mahtuakseen kulkemaan kanavassa. Myöskään sota­laivasto ei tarvinnut kanavaa enää sen jälkeen, kun Napoleon oli voitettu Waterloossa vuonna 1815 ja kanavan rakentamiseen vaikuttanut, meren­kulkuun kohdistunut uhka oli väistynyt.
Kanava käytössä

Käytetyissä materiaaleissa ilmeni ennen pitkää heikkouksia, ja osa Corpachin kaksois­sulusta romahti vuonna 1843. Kanava suljettiin korjaustöitä varten, ja samalla sitä syvennettiin 5,5 metrin syvyiseksi. Töitä johti Telfordin seuraaja James Walker. Ne valmistuivat vuonna 1847, mutta kanavasta ei tullut niin vilkas­liikenteistä kuin oli odotettu. Kaupallisesti hanke ei vaikutta­nut­kaan menestyk­selliseltä, mutta kanavan seudun maisemat tekivät siitä myöhemmin huomattavan matkailu­nähtävyyden. Kuningatar Viktoria matkusti sen läpi vuonna 1873, ja matkan osakseen saama julkisuus houkutteli paljon entistä enemmän ihmisiä vierailemaan seudulle, ja monet halusivat myös matkustaa kanavalla. Myöskään rautateiden rakentaminen Fort Williamiin, Fort Augustukseen ja Invernessiin ei haitannut kanavaa paljon, sillä junien aika­taulut suunniteltiin niin, että niistä voitiin sopivasti siirtyä kanavalla liikennöineisiin höyry­laivoihin.
Tavara­liikenne kanavalla vilkastui ensimmäisen maailman­sodan aikana, sillä miinojen rakentamiseen tarvittavia komponentteja laivattiin kanavan kautta Invernessistä Amerikkaan, ja kalastus­alukset käyttivät sitä, jottei niiden tarvinnut kiertää Skotlannin pohjois­kärjen kautta. Kanava siirrettiin vuonna 1920 kulku­laitos­ministeriön ja vuonna 1962 British Waterwaysin omistukseen. Siihen tehtiin parannuksia, ja sulut automatisoitiin vuosien 1964 ja 1969 välillä. Vuoden 1990 aikoihin kanava oli selvästi korjauksen tarpeessa, sulkujen seinät olivat pullistuneet, ja arvioitiin, että sen kunnostaminen maksaisi 60 miljoonaa puntaa. Kun valtiolta ei tähän ollut saatavissa määrä­rahoja, British Waterways laati kunnostus­suunnitelman, ja vuosien 1995 ja 2005 välillä osa kanavasta kuivatettiin joka talvi. Sulkujen kaksi­osaisten seinien puoliskot kiinnitettiin toisiinsa ruostumattomasta teräksestä valmistetuilla tangoilla, ja sulkujen rakenteita vahvistettiin yli 5 000 tonnilla saumauslaastia. Kaikki sulku­portit vaihdettiin uusiin, minkä tuloksena kanavan rakenteet olivat toden­näköisesti paremmassa kunnossa kuin koskaan aikaisemmin.
Kanava on nykyisin suojeltu historiallinen muisto­merkki, ja siellä käy joka vuosi yli puoli miljoonaa vierailijaa. British Waterways, joka on yhdessä Highland Councilin ja Skotlannin metsä­komission kanssa laatinut suunnitelman Great Glenin alueen kehittämiseksi, toivoi tämän lukumäärän kasvavan yli miljoonaan vuoteen 2012 mennessä. Kanavalla kulkee risteily­laivoja, ja sen rantoja pitkin kulkee pyörä­teitä.
Dochgarrochin sulku Kaledonian kanavassa alemman sulkuportin ollessa auki.
Sulkuja Kaledonian kanavassa Fort Augustuksen alueella
Loch Lochy, jonka kautta Kaledonian kanava kulkee
Gairlochyn alempi sulkuportti
Corpachin sulku kanavan länsipäässä
Purjevene Kaledonian kanavassa lähestyy Mallaigin rautatiesiltaa Loch Linnhen puolelta
Lord of the Glens poistuu Corpachin sulusta
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Caledonian Canal
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaledonian kanava Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Arthur Evans

Arthur Evansin patsas Knossoksen palatsissa Kreetalla.
Evansin rekonstruoimaa Knossoksen palatsia
Arthur John Evans (8. heinäkuuta 1851 – 11. heinäkuuta 1941) oli englantilainen arkeologi, joka tuli kuuluisaksi Knossoksen löytämisestä 1899. Knossos oli todennäköisesti minolaisen kulttuurin hallitsijan palatsi. Löydöt osoittivat, että vuosina 2500–1400 eaa. Kreikkaan nykyisin kuuluvalla Kreetan saarella kukoisti aiemmin tuntematon neoliittinen kulttuuri.
Knossoksen löydöt olivat aluksi keramiikkaa, mutta syvemmältä Evans löysi ajalle 2000 eaa. ajoitetun minolaisen ylellisen palatsin, joka sisälsi esimerkiksi hienostuneen saniteettijärjestelmän. Palatsin seinät oli koristeltu freskoin, jotka kuvasivat härkäkulttia. Keskuksena oli upea valtaistuinsali. Evans on pyrkinyt entistämään palatsin.
Evans kävi koulua Harrow Schoolissa ja opiskeli Brasenose Collegessa Oxfordissa ja Göttingenin yliopistossa. Evans oli Ashmolean Museumin johtajana Oxfordissa vuosina 1884–1908.
Evansin vieraillessa Suomessa vuonna 1873 hän löysi Inarijärven Ukonsaaresta hopeisen ohimorenkaan, joka ajoittuu rautakauden lopulle.
Teokset

Evans, Arthur John: Through Bosnia and the Herzegóvina on foot during the insurrection, August and September 1875; with an historical review of Bosnia and a glimpse at the Croats, Slavonians, and the ancient republic of Ragusa.  Lontoo:  Longmans, Greens and Co., 1876.  Teoksen verkkoversio (Google Books). (englanniksi)
Evans, Arthur John: The Mycenaean Pillar Cult and its Mediterranean Relations with Illustrations from Recent Cretan Finds.  MacMillan and Co. Limited, 1901.  (englanniksi) Teoksen verkkoversio (Google Books). Teoksen verkkoversio (Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arthur Evans Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Musée d'Orsay  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Bodum

Bodumin pressopannu.
Bodum on tanskalainen keittiötarvikkeita valmistava yritys. Yhtiön perusti vuonna 1944 Kööpenhaminassa Peter Bodum. Bodum tunnetaan vuonna 1974 esitellystä pressopannustaan, jota on myyty lähes 100 miljoonaa kappaletta. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Sveitsin Triengenissä.
Aiheesta muualla

Yhtiön omat sivut
Kalevan kisat 1949

Karhulan keskuskenttä vuonna 2011.
Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1949 Kymissä 20.–21. elokuuta. Järjestävä paikkakunta oli ensimmäisen kerran maalaiskunta. Kilpailupaikkana oli vasta valmistunut Karhulan keskuskenttä. Kilpailupaikka sijaitsee nykyisin Kotkan kaupungissa ja sijaitsi vuosina 1951–1976 Karhulan kauppalassa. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. Naiset kilpailivat omissa yleisurheilun mestaruuskisoissaan Varkaudessa 14. elokuuta.
Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Esko Inkala | 11,2 | Urho Kiikeri | 11,2 | Mauno Koski | 11,2 |
| 200 m | Mauno Koski | 22,3 | Esko Inkala | 22,4 | Reino Sirén | 22,4 |
| 400 m | Runar Holmberg | 49,9 | Rolf Back | 50,4 | Lennart Lindberg | 50,5 |
| 800 m | Lasse Räihä | 1.56,1 | Olavi Talja | 1.56,5 | Reino Tikkanen | 1.56,6 |
| 1 500 m | Denis Johansson | 3.52,2 | Ilmari Taipale | 3.52,2 | Väinö Mäkelä | 3.54,8 |
| 5 000 m | Väinö Koskela | 14.26,8 | Pentti Salonen | 14.27,2 | Väinö Mäkelä | 14.29,6 |
| 10 000 m | Viljo Heino | 29.35,8 | Paavo Ukkonen | 30.40,8 | Salomon Könönen | 30.49,6 |
| 110 m aidat | Väinö Suvivuo | 15,3 | Eero Lehtonen | 15,8 | Raimo Thureson | 15,8 |
| 400 m aidat | Arvo Hyökyranta | 55,6 | Jorma Koivisto | 56,1 | Unto Suomela | 56,7 |
| 3 000 m esteet | Aarne Kainlauri | 9.25,2 | Kauko Lusenius | 9.36,2 | Paavo Toivari | 9.37,6 |
| Maraton | Aarne Jung | 2.35.44,2 | Paavo Laine | 2.37.58,2 | Vilho Partanen | 2.39.58,6 |
| Korkeushyppy | Nils Nicklén | 190 | Martti Lipasti | 190 | Kaarlo Virolainen | 185 |
| Seiväshyppy | Erkki Kataja | 410 | Valto Olenius | 400 | Jukka Piironen | 400 |
| Pituushyppy | Jorma Valtonen | 691 | Lauri Kantee | 691 | Pentti Snellman | 689 |
| Kolmiloikka | Pentti Uusihauta | 14,57 | Henning Åkermarck | 14,45 | Bruno Riihelä | 14,35 |
| Kuulantyöntö | Jaakko Jouppila | 15,72 | Sulo Bärlund | 14,92 | Yrjö Lehtilä | 14,90 |
| Kiekonheitto | Veikko Nyqvist | 49,20 | Kauko Jouppila | 46,66 | Tauno Karlsson | 45,82 |
| Moukarinheitto | Lauri Tamminen | 51,30 | Sulo Heino | 49,70 | Reino Kuivamäki | 48,93 |
| Keihäänheitto | Tapio Rautavaara | 70,28 | Toivo Hyytiäinen | 70,02 | Raimo Lunila | 66,29 |
| 30 km kävely | Iivari Salminen | 2.41.28 | Pekka Viljanen | 2.49.08 | Magnus Hyytiäinen | 2.51.03 |
| Kymmenottelu | Aarre Mattila | 5976 | Heikki Eränen | 5900 | Kaj Nummelin | 5551 |
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1949

Kilpailut järjestettiin Varkaudessa 14. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1949 > Mitalistit

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Hilkka Helenius | 12,9 | Pirkko Länsivuori | 13,0 | Aili Reiko | 13,1 |
| 800 m | Anna-Liisa Kurki | 2.29,0 | Martta Mäkelä | 2.31,8 | Irja Pesonen | 2.32,0 |
| 80 m aidat | Kyllikki Naukkarinen | 12,5 | Pirkko Länsivuori | 12,6 | Elsa Lehtonen | 14,1 |
| Korkeushyppy | Maire Österdahl | 145 | Aune Rajala | 140 | Taimi Siitari | 140 |
| Pituushyppy | Maire Österdahl | 545 | Lola Smidtslund | 492 | Aili Reiko | 481 |
| Kuulantyöntö | Meeri Saari | 11,26 | Pirkko Yrjölä | 10,92 | Irja Sarnama | 10,85 |
| Kiekonheitto | Elli Kahila | 32,05 | Meeri Saari | 31,60 | Martta Keski-Nikkola | 30,52 |
| Keihäänheitto | Mirja Rekola | 39,88 | Regina Marjanen | 37,40 | Alli Alanko | 36,63 |
Evolutiivisesti stabiili strategia

Evolutiivisesti stabiili strategia (ESS) on strategia, joka on hallitsemassaan ympäristössään vastustuskykyinen uusille invaasioille. Evolutiivisesti stabiili strategia on niin peliteorian kuin biologiankin käsite.
Perusteet

Tarkan määritelmän mukaan ESS on strategia, joka hallitessaan populaatiota ei voi jäädä toiseksi millekään vaihtoehtoiselle strategialle. Koska ESS on riippuvainen siitä, mikä populaation hallitseva strategia on, erilaisia ESS:iä voi olla mahdollista syntyä riippuen alussa vallitsevista olosuhteista. Populaatio voi olla evolutiivisesti epästabiili esimerkiksi suuren luonnonmullistuksen jälkeen, mutta jos populaatioon syntyy ESS, se myös pysyy siinä, sillä valinta rangaitsee siitä poikkeamista.
Evolutiivisesti stabiili strategia on aina strategia, joka pärjää itseään vastaan. Tämä on suora seuraus siitä, että menestyvä strategia on aina sellainen, joka hallitsee populaatiota. Tällöin se myös kohtaa useita kopioita itsestään, jolloin se voi pärjätä vain pärjäämällä itseään vastaan.
Kalevan kisat 1955

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1955 Kuopiossa 13.–14. elokuuta. Kilpailupaikka oli Väinölänniemen kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Mäntsälässä 14. elokuuta.