stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mitä nainen haluaa

| Mitä nainen haluaa> What Women Want |
| --- | --- |
 Elokuvan brittiläisen DVD-painoksen kansikuva.
Ohjaaja:  Nancy Meyers
Käsikirjoittaja:   Josh Goldsmith  Cathy Yuspa 
Tuottaja:   Susan Cartsonis  Bruce Davey  Gina Matthews  Nancy Meyers  Matt Williams 
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Dean Cundey
Leikkaaja:   Thomas J. Nordberg  Stephen A. Rotter  Carol Littleton 
Pukusuunnittelija:  Ellen Mirojnick
Pääosat:   Mel Gibson  Helen Hunt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Icon Entertainment Wind Dancer Films
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   15. joulukuuta 2000
Kesto:  127 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  70 000 000 $
Tuotto:  374 111 707 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mitä nainen haluaa (engl. What Women Want) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Nancy Meyers ja sen pääosissa ovat Mel Gibson ja Helen Hunt.
Juoni

Nick Marshall (Mel Gibson) on chicagolainen mainosalan toimitusjohtaja, alfauros ja sovinisti, joka kasvoi Las Vegasissa showtyttönä työskennelleen äitinsä (Dana Waters) kanssa. Hän osaa myydä miehille ja vietellä naisia (kuten esimerkiksi erästä paikallisen kahvilan Lola-nimistä myyjää (Marisa Tomei). Kun Nick uskoo saavansa varmuudella erään ylennyksen, hänen esimiehensä Dan (Alan Alda) kertookin palkkaavansa Nickin sijasta lahjakkaan Darcy McGuiren (Helen Hunt) saadakseen yhtiölle lisää naisasiakkaita.
Kaiken lisäksi Nickin 15-vuotias etääntynyt tytär Alex (Ashley Johnson) saapuu kahdeksi viikoksi isänsä luo, kun Nickin ex-vaimo Gigi (Lauren Holly) lähtee häämatkalle uuden miehensä kanssa. Nick nolostuttaa Alexia, joka paheksuu isänsä holhoamista, varsinkin kun tämä kerran löytää hänet ja hänen poikaystävänsä (Eric Balfour) kotoa kahdestaan.
Nick tuntee tarvetta todistaa itsensä Darcylle ja Danille, ja siitä johtuen hän yrittää keksiä, kuinka mainostaa erästä naistentuotesarjaa, jonka Darcy on hänelle antanut. Hän kuitenkin liukastuu ja kaatuu hiustenkuivan kädessään kylpyammeeseen ja saa sähköiskun. Seuraavana päivänä Nick herää ja huomaa kuulevansa asuntoa siivoavan sisäkkönsä ajatukset. Kun hän kävelee puiston halki ja kohtaa useita naisia, hän kuulee naisten (ja jopa erään puudelinartun) syvimmät ajatukset. Nick saa oivalluksen, kun hän kuulee naispuolisten työtovereidensa ajatukset (joista eräät ovat menneet hänen kanssaan sänkyyn ja katuneet sitä myöhemmin). Kun hän menee entisen terapeuttinsa (Bette Midler) (joka myös inhoaa häntä) puheille, tämä tajuaa Nickin lahjan arvon: ”Jos miehet ovat Marsista ja naiset Venuksesta ja sinä puhut venusta, maailma voi olla sinun.”
Nick salakuuntelee naisten ajatuksia ja käyttää heidän ideoita ominaan, mutta ystävystyy myös oikeasti työtovereidensa kanssa. Viettäessään enemmän aikaa Darcyn kanssa Nick alkaa tuntea vetoa häntä kohtaan. Kun Nick yrittää lähestyä tytärtään, tämä kuitenkin paheksuu sitä, että Nick yrittää muodostaa siteen oltuaan niin kauan välinpitämätön. Nick epäilee, että Alexin poikaystävä haluaa vain seksiä ja aikoo häipyä maisemista sitä saatuaan, mutta Alex ei kaipaa Nickin neuvoja.
Nick ja Darcy alkavat viettää enemmän aikaa yhdessä ja lopulta suutelevat. Kun Nick onnistuu esittämään omanaan Darcyn kehittelemän idean naisille suunnatusta Niken mainoskampanjasta (itsessään mainos elokuvan sisällä), hän katuu itsekkyyttään. Hän saa vielä lisää aihetta huonoon omatuntoon, kun Darcy saa potkut.
Nick menettää lahjansa erään myrskyn aikana etsiessään Erin-nimistä apulaista (Judy Greer), jonka hän on sattumalta kuullut suunnittelevan itsemurhaa. Nick sovittelee myös välinsä tyttärensä kanssa, kun tytön poikaystävä jättää tämän. Viimein Nick käy Darcyn luona ja selittää kaiken. Darcy saa työnsä takaisin, ja Nick saa potkut. Darcy antaa Nickille kuitenkin anteeksi ja suostuu pelastamaan Nickin tältä itseltään, mihin Nick vastaa: ”Sankarini.”
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mel Gibson  | … |  Nick Marshall   |
|  Helen Hunt  | … |  Darcy McGuire   |
|  Marisa Tomei  | … |  Lola   |
|  Mark Feuerstein  | … |  Morgan Farwell   |
|  Alan Alda  | … |  Dan Wanamaker   |
|  Lauren Holly  | … |  Gigi   |
|  Ashley Johnson  | … |  Alex Marshall   |
Aiheesta muualla

Mitä nainen haluaa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mikko Kuparinen (ohjaaja)

| Mikko Kuparinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  2004–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mikko Kuparinen (s. 1979) on suomalainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut kansainvälisesti palkittuja lyhytelokuvia, tv-sarjoja, sekä mainoksia.
Kuparisen tunnetuimmat työt ovat tv-versio Kristian Smedsin kohutusta näytelmästä Tuntematon sotilas, sekä tv-elokuva Mobile Horror, joka pohjautui Juha Jokelan samannimiseen menestysnäytelmään. Mobile Horror oli vuonna 2011 Kultainen Venla -ehdokkaana sekä voitti vuoden parhaalle tv- tai radiofiktiolle myönnetyn Koura-palkinnon.
Kuparisen ohjaama Tuuve Aron novelliin pohjautuva lyhytelokuva Sirocco ilmestyi vuonna 2012.
Kuparisen ensimmäinen pitkä elokuva Rakkauden rasvaprosentti perustuu Laura Immosen ja Hannamaija Matilan käsikirjoitukseen. Elokuva ilmestyi vuonna 2013.
Kuparinen sai vuonna 2015 Montrealin elokuvajuhlilla parhaan ohjaajan palkinnon elokuvasta 2 yötä aamuun.
Pitkien elokuvien lisäksi Kuparinen ohjaa myös mainoselokuvia Lucy Loves Storiesille.
Filmografia > Elokuvat

Rakkauden rasvaprosentti (2013)
2 yötä aamuun (2015)
Filmografia > Televisio

Tuntematon sotilas (2008)
Mobile Horror (2010)
Huone 301 (2019)
Kansan vihollinen (2022)
Filmografia > Lyhytelokuvat

Vuoteen oma (2004)
Kotivideo (2005)
Iltasatu (2005)
Muuttopäivä (2007)
Totuus vai tehtävä (2008)
Sirocco (2012)
Mike Comrie

| Mike Comrie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1980 (ikä 44) Edmonton, Alberta
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Coms
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–2011
Seurat:  Edmonton Oilers Philadelphia Flyers Phoenix Coyotes Ottawa Senators New York Islanders Pittsburgh Penguins
NHL-varaus:  91. varaus, 1999 Edmonton Oilers
Mike Comrie (s. 11. syyskuuta 1980, Edmonton) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjän paikalla.
Ura

Comrie pelasi loistavasti nuoruusvuosiensa lopun 1998–2001 Yhdysvaltain yliopistosarjassa ja WHL:ssä. Comrie on Edmonton Oilersin kolmannen kierroksen varaus numero 91. Comrie pelasi ensimmäiset ottelunsa Oilersissa kaudella 2000–2001 pelaten 41 ottelua ja tehden niissä tehopisteet 8 + 14 = 22.
Seuraavalla kaudella (2001–2002) Comrie pelasi Oilersissa kaikki 82 runkosarjan ottelua tehden niissä tehopisteet 33 + 27 = 60. Seuraavankin kauden Comrie pelasi koko kauden Oilersin kokoonpanossa pelaten 69 ottelua ja tehden tehot 20 + 31 = 51.
Comrie ja Edmonton eivät päässeet kesällä 2003 yhteisymmärrykseen uudesta sopimuksesta ja Edmontonin toimitusjohtaja Kevin Lowe myi Comrien joulukuussa 2003 Philadelphia Flyersiin, josta sai vaihdossa puolustaja Jeff Woywitkan ja kaksi varausoikeutta. Pari päivää myöhemmin Comrie ja Philadelphia tekivät yhden vuoden sopimuksen.  Flyersissä Comrie ehti pelata vain 21 ottelua, kunnes hänet myytiin Phoenix Coyotesiin vaihdossa Sean Burkeen, Branko Radivojevičiin ja Ben Eageriin . Siellä hän pelasi 28 ottelua ja teki niissä tehot 8 + 7.
Työsulkukaudeksi 2004–2005 Comrie siirtyi Ruotsin Elitserieniin, Färjestadiin. Comrie pelasi Ruotsissa vain 10 ottelua. Kaudeksi 2005–2006 Comrie palasi Coyotesiin ja pelasi siellä 80 ottelua ja teki tehot 30 + 30 = 60. Comrie myytiin kaudella 2006–07 Ottawa Senatorsiin vaihdossa venäläishyökkääjä Aleksei Kaigorodoviin .
Kesällä 2007 Comrie teki vuoden sopimuksen New York Islandersin kanssa. Comrie oli kaudella 2007–2008 Islandersin paras pistemies ja jatkoi sopimustaan joukkueessa myös seuraavalle kaudelle. Helmikuussa 2009 Comrie myytiin kuitenkin Islandersista Ottawa Senatorsiin puolustaja Chris Campolin kanssa. Ottawa antoi kaupassa hyökkääjä Dean McAmmondin ja ensimmäisen kierroksen varausoikeuden vuoden 2009 varaustilaisuuteen.
Syyskuussa 2009 Comrie teki yksivuotisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Syyskuussa 2010 Comrie siirtyi yksivuotisella sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin. Kausi Pittsburghissa jäi hänen pelaajauransa viimeiseksi. Comrie ilmoitti uransa päättymisestä helmikuussa 2012, käytyään läpi kolmannen lonkkaleikkauksen viiden vuoden sisällä.
Kanadan maajoukkueessa Comrie pelasi kolme arvoturnausta. Hän oli mukana MM-kilpailuissa vuosina 2002, 2003 ja 2006. Vuoden 2003 kisoista Comrie ja Kanada voittivat maailmanmestaruuden.
Yksityiselämä

Comrie oli naimisissa näyttelijä-laulaja Hilary Duffin kanssa. He menivät kihloihin Havaijilla seurusteltuaan yli kaksi vuotta, ja avioituivat Kaliforniassa kesällä 2010. Heidän ensimmäinen lapsensa syntyi maaliskuussa 2012. Pari erosi helmikuussa 2016.
Aiheesta muualla

Mike Comrie Jatkoaika.comissa (Internet Archive)
Mika Ala-Panula

| Mika Ala-Panula> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1970 [lähde? ]
Ammatti:  Spiikkeri, ääninäyttelijä, imitaattori, media-alan yrittäjä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001-
Palkinnot
 Vuoden viihdetaiteilija 2007, Viihdeohjelmien SM-hopea, Viihdeohjelmien SM-pronssi 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Mika Ala-Panula on suomalainen imitaattori, spiikkeri, ääninäyttelijä ja media-alan yrittäjä.
Hän aloitti imitoinnin harrastuksena ollessaan yläasteella vuonna 1984. Ensimmäinen imitoitava henkilö hänen repertuaarissaan oli yläasteen teknisen työn opettaja. Sittemmin vuosien saatossa ohjelmistoon karttui noin 50 tunnetun julkkiksen äänet. Vuonna 2014 Ala-Panula juhlisti 30-vuotista esiintymisuraansa ja lopetti samalla uransa esiintyjänä. Hän esiintyi 30 vuoden aikana tuhansilla keikoilla eri puolilla Suomea sekä myös Ruotsissa. Vuonna 2007 Esiintyvät Taiteilijat ry palkitsi hänet ansioistaan Vuoden viihdetaiteilija -tunnustuksella. Ala-Panula on toiminut televisiossa juontajana muun muassa MTV3:n Pöllölaakson aarre -ohjelmassa vuosina 1995–1996. Imitaatioistaan hänet muistetaan muun muassa TV1:n Itse valtiaat -satiirisarjasta, jota hän teki koko sarjan olemassaolon ajan vuodesta 2001 vuoteen 2008. Parhaimmillaan hän teki sarjaan 14 vakiohahmon äänet. Hän on ollut myös dubbaamassa lukuisissa lastenelokuvissa ja -sarjoissa.
Ala-Panula toimii nykyään tuottajana omassa media-alan yrityksessään, jossa hän valmistaa äänituotantoa, radio- ja televisiomainoksia, yritys-, esittely- ja opetusvideoita sekä internet-sivustoja. Yritys on nimeltään Fixumedia ja sen toimipaikkana on Kauhajoki.
Aiheesta muualla

Mika Ala-Panulan yrityksen sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Myanmarin rohingyojen etninen vaino (2016–)

Poltettu kylä Rakhinen osavaltiossa.
Myanmarin hallituksen tekemä rohingyojen vaino ja joukkotuhonta (2016–) oli väkivaltainen tapahtumasarja, jossa armeija hyökkäsi rohingyojen asuttamiin kyliin. Taustasyynä oli pitkään kytenyt eripura islamilaisten rohingyojen ja buddhalaisten välillä. Välitön laukaisija oli islamilaisen sissiliikkeen vuodesta 2016 tekemät myös buddhalaissiviileihin kohdistuneet iskut. Myanmarin armeijan tarkoituksena oli puhdistaa alue sissitoiminnasta. Pahin väkivalta rohingyoita vastaan tapahtui elokuussa 2017. YK:n raportti syytti Myanmarin sotilasjohtoa rohingyojen kansanmurhasta. Syynä oli se, että hallituksen joukot laajalti polttivat rohingyojen kyliä, murhasivat siviilejä joukoittain, raiskasivat, ryöstivät ja pidättivät laittomasti. He myös kohdistivat rohingyoihin muuta väkivaltaa, mielivaltaa ja pelottelua. Hyökkäyksessä kuoli noin 6 700 rohingyaa, useimmat ammuttuina. Satoja tuhansia rohingyoja pakeni maasta muihin Kaakkois-Aasian maihin.
Myanmarissa on ollut pitkään vallalla sotilashallinto. Se on vuosikymmenien aikana joutunut lukuisiin etnisiin konflikteihin eri kansojen separatististen liikkeiden kanssa. Sotilashallinto on pitänyt itseään Myanmarin yhtenäisyyden takaajana.Sotilaat ohjaavat yhä suurta osaa yhteiskunnasta. Sotilaiden lisäksi buddhalaiset munkit ovat merkittävä vaikuttajaryhmä. Niinpä demokratialle ja ihmisoikeuksien kunnioitukselle ei jää paljon sijaa.
Rohingyojen asema on ollut sotilashallinnon aikana aina huono. Islamilaiset rohingyat edustavat eri uskoa kuin Myanmarin buddhalaisuus. Myanmarilaiset pitävät heitä Bagladeshista tulleina laittomina siirtolaisina, "bengalilaisina", ei myanmarilaisina.
Armeija pyrki puhdistamaan jo vuonna 1978 rajaseutua laittomista siirtolaisista. Islamilainen terrorismi alkoi nousta 2000-luvulla myös Myanmarissa. Vuonna 2012 rakhinelaiset ja rohingyat polttivat toistensa taloja ja hyökkäsivät toistensa kimppuun. Seurauksena oli myöhemmin väkivalta-aalto. Tämä nosti näkyville Wirathun tyyppisiä kiihkobuddhalaisia munkkeja. Monesti rohingyan buddhalaiseen kohdistama rikos laukaisi kostopogromin. Nämä levittivät internetissä tietoja vain rohingyojen tihutöistä, mutteivat puhuneet buddhalaisten tekemistä vääryyksistä. Molempien osapuolten ääriainekset ajoivat väkivaltaa. Sissiliike perustettiin vuonna 2013. Armeija karkotti Myanmarissa rohingyoita vuonna 2015.
Yhdistyneet kansakunnat, Yhdysvallat, Amnesty ja monet Kaakkois-Aasian maat tuomitsivat Myanmarin asejoukkojen rohingya-siviileihin kohdistamat raakuudet. Myanmarin armeija ja maan johtaja Aung San Suu Kyi kiistivät ne pitkään. Yhdysvallat uhkasi maan sotilasjohtoa talouspakotteilla ja tuomitsi etnisen puhdistuksen. Myanmar ja Bangladesh sopivat 23. marraskuuta 2017 pakolaisten paluusta. Paluu ei käytännössä onnistunut, ja armeija jatkoi rohingya-kylien polttamista. Myanmarin armeija alkoi virallisesti tutkia siviileihin kohdistuneita raakuuksia vuonna 2019, mutta tutkinnat koskivat vain yksittäistapauksia.
Tausta > Alkuajat, rohingyojen tulo ja asema

Myanmariin muutti muslimeja lännestä noin vuosina 800–1930. Yksi muslimienemmistöinen kansa ovat rohingyat, joista osa on tullut maahan satoja vuosia, osa 1800–1900-luvuilla. Suurin osa heistä on kuitenkin asunut maassa Burman itsenäistyessä 1948. Nykyisin Myanmarissa on buddhalaisia 88–90 % ja muslimeja 4 %. Rohingoja on ollut maassa noin 2 % väestöstä. Myanmar on ollut pitkään sotilasdiktatuuri, jossa ihmisoikeuksien kunnioitus on ollut vähäistä. Maan armeija on pyrkinyt raaoin ottein kukistamaan keskushallitusta vastaan suunnatut kapinat. Niinpä maassa käytiin sisällissotaa 70 vuotta. Rohingoja on kohdeltu toisen luokan kansalaisina. Hallitus on useaan otteeseen hyökkäillyt rohingya-kyliin vastauksena rohingyojen parissa kytevään kapinointiin. Maasta on paennut ajoittain paljon rohingyoita.
Maan kansallismieliset piirit ovat suhtautuneet rohingyoihin kielteisesti. Rakhinelaiset ovat itse vähemmistö mutta pitävät rohingyoita bengalilaisina tulokkaina. Burman korkeat sotilaspiirit ja laajalti muutkaan burmalaiset eivät pidä rohingyoita aitoina myanmarilaisina.
Rakhinelaiset ja rohingyat ajoivat toisiaan pois alueiltaan japanilaismiehityksen aikana vuonna 1942. Rohingyat aloittivat sissitoiminnan hallitusta vastaan vuonna 1950. Pakistan pidätti lopulta alueellaan toimineen sissipäällikön. Myanmarin armeija kukisti kapinan marraskuussa 1954.
Myanmarin hallitus antoi rohingyoille kansalaisoikeudet 1959, mutta kenraali Ne Winin sotilashallitus kaappasi vallan 1962 ja perui rohingyojen oikeudet.
Rohingyojen henkilökortti on ollut valkoinen, buddhalaisten punainen. Rohingyat ja muut eivät saaneet avioitua. Muslimit eivät yleensä ole saaneet äänestää. Diktatuurin purkaminen ei juuri parantanut rohingyojen asemaa. Myanmarissa asuu yli sata kansaa. Monet vähemmistökansat maa tunnustaa omikseen, mutta rohighyoilla ei ole Myanmarin kansalaisuutta. He ovat virallisesti laittomia siirtolaisia. Myanmarin hallituksen mielestä rohingyat ovat bengalilaisia, jotka eivät kuulu Myanmariin. Buddhalaiset pitävät islaminuskoa syntinä ja rohingyoja terroristeina. Vuonna 2016 Myanmarissa kiisteltiin siitä, mikä olisi rohingyoille sopiva nimi: rohingya, bengalilainen vai Myanmarin muslimi.
Buddhalaiset kovan linjan fundamentalistimunkit ovat yllyttäneet kansaa hävittämään kirkkoja ja moskeijoita. Buddhalaiset munkit ovat pelänneet maan islamisaatiota. Rohighyojen kotiosavaltiossa Rakhinessa rakhinelaiset pelkäsivät rohighyojen valtaavan koko Rakhinen.
Tausta > Ensimmäiset vainot, islamistien ja buddhalaisnationalistien nousu

Myanmarin hallitus ja buddhalaisnationalistit alkoivat vainota rohingyoita 1970-luvulla. Syynä tähän oli Bangladeshin itsenäistyminen, joka lisäsi buddhalaisten pelkoa muslimien soluttautumisesta Myanmariin.
Myanmarin armeija aloitti 6. helmikuuta operaatio "Lohikäärmekuninkaan" vuonna 1978. Armeija ajoi noin 290 000 rohingyaa pois maasta 1978. Armeija tappoi ja raiskasi. YK jne. sopivat Myanmarin kanssa pakolaisten paluusta. Nämä eivät alussa aikoneet yleensä palata, mutta ruoka-aineiden saannin rajoitus motivoi kotiinpaluuseen.
Toinen puhdistusaalto tuli 1991–1992. Näiden operaatioiden virallinen tarkoitus oli puhdistaa rajaseutu laittomista siirtolaisista.
Islamilaisterroristit räjäyttivät vuonna 2001 kaksi buddhalaistemppeliä. Käynnistyi perinteinen islamin vastainen pogromi. Vuonna 2007 buddhalaismunkit alkoivat protestoida hallitusta vastaan. Armeija vapautti munkit vuonna 2011. Munkkien keskuudessa nousi arvostetuksi jyrkän linjan buddhalaismunkki Ashin Wirathu. Wirathu piti islamilaisia vihollisinaan. Hän halusi ajaa toisuskoiset islamilaiset kokonaan buddhalaisesta maasta. Armeija tuki Wirathun pyrkimyksiä. Syynä oli ehkä se, että armeija halusi säilyttää kansan suosion ja valtansa. Myanmarin maltillisena pidetty kenraali ja maan 8. presidentti Thein Sein sanoi, että rohingyat olisi asutettava ulkomailla, koska he eivät ole Myanmarin kansalaisia[lähde? ]. Thein Sein puolusti Wirathua sen jälkeen, kun tämä oli mainittu vuonna 2013 rohingyoihin kohdistuvan vainon edistäjänä. Buddhalaismunkkien jyrkkä nationalismi lisäsi tuntuvasti rohingya-vainoja.
Myanmarin islaminuskoinen naapurimaa Bangladesh on suhtautunut nuivasti Myanmarista paenneiden rohingyojen maahantuloon. Bangladeshissakaan rohingyat eivät saa avioitua. Bangladesh pelkää rohongyoiden vaativan maan kansalaisuutta.
Tausta > Vuoden 2012 väkivalta

Vuoden 2012 tapahtumien voi katsoa osaltaan aloittaneen myöhemmätkin väkivaltaisuudet. Silloin oli muslimien ja buddhalaisten kesken kärhämää. Rakhinelainen 27-vuotias ompelijatar Ma Thida Htwe raiskattiin, ryöstettiin ja tapettiin 28. toukokuuta 2012. Tekijöinä pidettiin rohighyoita, mutta ainakin yksi tekijöistä oli rakhinelainen. Tällä ei ollut merkitystä, väärä tieto kiersi somessa. Vihainen buddhalaisväkijoukko saartoi seuraavana päivänä poliisiaseman. Se vaati jo vankilaan siirrettyjä raiskausmurhasta epäiltyjä pidätettyjä muslimimiehiä luovutettavaksi. 3. kesäkuuta raivostunut väkijoukko pysäytti bussin, ja tappoi sen matkustajista 10 muslimia ja yhden, jota luuli muslimiksi.
Rahkinelaiset tekivät kostohyökkäyksiä muslimien kimppuun. Sen jälkeen muslimit ja rakhinelaiset kostivat toisilleen polttamalla toistensa taloja. Rakhinelaisia taloja paloi melkein 1 200, rohingyojen taloja lähes 1 350. Tapahtumissa kuoli noin 80 ihmistä, joista 57 muslimeja, 31 buddhalaisia. Armeija toimi lähinnä erotuomarina, mistä molemmat olivat tyytyväisiä. Lokakuussa puhkesi pahempi väkivallan aalto, jonka muslimit aloittivat. Muslimeihin kohdistunut kostoväkivalta oli koko Rakhinen laajuinen. 4 600 taloa paloi. Vuonna 2012 kuoli noin 200. Suurin osa vuoden 2012 sisäisistä pakolaisista oli rohingyoja.
Väkivalta jatkui muslimien ja buddhalaisten kesken myös vuosina 2013-2014.. Mellakoiden syy oli yleensä yksittäisten muslimimiesten buddhalaisiin kohdistamat rikokset.
Tausta > Vuosien 2013–2016 väkivalta

Vuoden 2013 mellakat alkoivat, kun muslimikaupanpitäjän ja buddhalaisasiakkaan välillä oli riitaa Meiktilassa. Kauppias löi asiakasta päähän. Buddhalaisväkijoukko hyökkäsi tämän jälkeen kauppaan hajottaen sen kokonaan. Kauppias ja työntekijä joutuivat vankilaan. Samana iltana kuusi nuorta muslimia hyökkäsi asiaan liittymättä erään buddhalaismunkin kimppuun, repi tämän polkupyörän selästa ja poltti petrolilla.  Tämä välikohtaus kiihdytti buddhalaisten raivoa huomattavasti ja laukaisi muslimivastaiset mellakat
Buddhalainen 969-liike oli vastuussa rohingyoihin kohdistuneista hyökkäyksistä, joissa poliisi toimi usein sivustakatsojina. Jo vuosina 2012-2013 liikkestä kehittyi jyrkän muslimivastainen Ma Ba Tha-liike, jonka tarkoitus oli buddhalaisuuden puolustaminen.
Myanmar tuomitsi vuoden 2013 väkivallasta sekä buddhalaisia että muslimeja. Armeija toimi virallisesti erotuomarina vuonna 2013, mutta käytännössä väkivaltaa kohdistui enemmän muslimeihin.
Vuonna 2015 oli levottomuuksia, joiden aikana armeija ajoi rohingyoita venepakolaisiksi.
Tammikuussa 2016 aseistettu mies ampui korkeassa asemassa hallinnossa olleen asianajaja Ko Ni:n, joka oli avoimesti puolustanut rohingyoita. Poliisin mukana murhan takana oli kolme eläkkeelle jäänyttä upseeria Sosiaalisessa mediassa liikkui huhuja, joiden mukaan sisäministeri, erään alueen entinen sotilaskomentaja olisi ollut murhan takana.
Ma Ba Tha alkoi levittää Facebookissa kesällä 2016 raakaa muslimien vastaista propagandaa. Hallitus kielsi järjestön maaliskuussa 2017. Ma Ba Than propaganda voimistui nopeasti Facebookissa heinä-elokuun kuluessa 2017, jo kuukautta ennen ARSA:n sissien hyökkäystä Sissien hyökkäyksen jälkeisen vihapostin määrä kasvoi rajusti.
Yhdysvallat julisti heinäkuussa vuonna 2017 Myanmarin yhdeksi maailman pahimmista ihmiskaupan harjoittajista. Samaan aikaan ääribuddhalaiset hyökkäilivät moskeijojen kimppuun.
Yhdysvaltain presidentti Barack Obama poisti 15. syyskuuta vuonna 2016 pitkäaikaisia Myanmarin vastaisia talouspakotteita, vaikka armeija valvoi vieläkin maan taloutta ja kansallisten vähemmistöjen asema oli yhä huono.
Eräs Saudi-Arabiaan saapunut islamilainen rohingya käynnisti varojensa turvin 2013 sissiliikkeen Myanmarissa.
Vuoden 2017 väkivalta > Sissien hyökkäykset

Kapinalliset hyökkäsivät 25. elokuuta 2017 sotilastukikohtaan ja 24 poliisiasemalle ja surmasivat 71 ihmistä. Ääri-islamilainen rohingyojen kapinajärjestö ARSA sanoi hyökkäysten olleen vastaus rohingya-siviileihin kohdistuvaan väkivaltaan. Rohingya-militantit hyökkäsivät myös buddhalaisten ja hindusiviilien kimppuun. He ajoivat yhdeksästä buddhalaiskylästä 500 ihmistä pakoon ja polttivat nämä kylät. Muslimit tappoivat Kha Maung Seikhin kylässä 45 siviiliä, joista isoin osa oli naisia ja lapsia. ARSA sai tukea muun muassa Saudi-Arabiasta.