stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nahkasuiden paluu
Kappaleet

A-puoli
Vihon viimeinen lehmipoikalaulu – 2.44
Varjoton keskonen – 2.00
Mikrobi ja neulatyynylaulu – 2.20
Niska limassa – 3.16
Kivimetsä – 1.16
Kengurumies – 1.51
Märkäsilmä – 1.33
Pieni puinen poika – 2.00
Nahkasuiden paluu – 2.34
B-puoli
Pikkusormen mittainen pirulaulu – 3.12
Teetä ja lykantropiaa – 2.30
Äiti älä jätä – 1.59
Kannettava reikä – 1.49
Pyhän kyttyrän veljeskunta – 1.49
Olmi vain – 2.21
Haudankaivaja – 2.16
Mammuttilaulu – 3.52
Kokoonpano

Jarmo Koponen – laulu, basso, kielisoittimet
Petteri Kukkonen – kosketinsoittimet, harmonikka, laulu
Hannu Lajunen – rummut, lyömäsoittimet, laulu
Myh’ailo Haluštšynskyi

| Myh’ailo Haluštšynskyi |
| --- | --- |
 Myh’ailo Haluštšynskyi ennen vuotta 1919.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1878 Zvynjatš, Tšortkivin piiri, Galitsia
Kuollut: 25. syyskuuta 1931 (52 vuotta) Lviv
Ammatti:  poliitikko, opettaja, kulttuurihenkilö
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Myh’ailo Mykolajovytš Haluštšynskyi (ukr. Михайло Миколайович Галущинський; 26. syyskuuta 1878 Zvynjatš, Tšortkivin piiri, Galitsia – 25. syyskuuta 1931 Lviv) oli ukrainalainen politiikan ja kulttuurin toimija ja opettaja. Hänen veljensä oli Teodosi Haluštšynskyi.
Haluštšynskyi opiskeli Lvivissä ja Wienissä ja toimi sen jälkeen opettajana Zolotšivin koulussa ja sitten 1910 johtajana Ridna Škola -seuran kymnaasissa Rohatynissä. Hän oli ensimmäisessä maailmansodassa Sitšin kiväärimiesten (USS) upseerina ja sen jälkeen USS:n yhteysupseerina Itävallan johtoesikunnassa. Sodan päätyttyä hän opetti salaisessa ukrainalaisessa yliopistossa. Vuosina 1923–1931 oli  Lvivissä Prosvita-seuran puheenjohtaja ja opetusalan lehden Žyttja i znannjan päätoimittaja. Hänet valittiin 1928 Ukrainan kansallisen demokraattisen liiton edustajana  Puolan senaattiin, ja hän oli sen varapuheenjohtaja. Hän kirjoitti muistelmat ja muutamia opetusalan teoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myh’ailo Haluštšynskyi Wikimedia Commonsissa
Mylly (peli)

Myllylauta
Mylly on vanha strateginen lautapeli. Peli on tarkoitettu kahdelle pelaajalle. Pelin alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta Egyptin Kurnasta löydetty kappale on mahdollisesti varhainen myllypelin lauta. Pelin nimi ja säännöt vaihtelevat alueittain. Suomessa peli tunnetaan mylly-nimen lisäksi nimellä miilu.
Pelilauta

Pelilaudassa on kolme sisäkkäistä neliötä, joiden kulma- ja sivujen keskipisteisiin pelaajat voivat laittaa nappuloita. Neliöt on kytketty toisiinsa siten, että kunkin neliön sivun keskipiste on yhdistetty toisten neliöiden vastaavien sivujen keskipisteisiin.
Säännöt

Pelin alussa kumpikin pelaaja saa yhdeksän nappia, jotka sijoitetaan laudalle vuorotellen. Kun nappulat on vapaavalintaisesti sijoitettu laudalle, pelaajat koettavat vuorotellen siirtää nappuloita viivojen leikkauspisteistä toisiin viivoja pitkin. Siirron on päätyttävä johonkin lähimpään viivan leikkauspisteeseen, eli nappulaa ei saa kuljettaa ympäri lautaa yhdellä siirrolla. Jos pelaaja onnistuu siirtämään nappulan siten, että samalla viivalla on kolme saman pelaajan nappulaa, eli mylly, hän saa poistaa yhden sellaisen vastustajan nappulan, joka ei ole myllyssä. Paras tilanne on niin sanottu sahamylly, jossa pelaaja pystyy siirtämään yhtä nappulaa edestakaisin siten, että jokaisella siirrolla syntyy mylly.
Kun pelaajalla on jäljellä kolme nappulaa, voi nappula hyppiä siirrolla mihin tahansa laudalla vapaana olevaan ruutuun. Tämä antaa tasoitusta alakynnessä olevalle pelaajalle, mutta harvoin muuttaa pelin lopputulosta. Pelaaja voittaa mikäli hän onnistuu poistamaan 7 (vastustajalle jää vain 2 nappulaa jäljelle, eikä vastustaja voi enää muodostaa myllyä) vastustajan nappulaa laudalta. Myös jumittamalla vastustajan nappulat voi voittaa.
Myllyn matematiikkaa ja tietotekniikkaa

On laskettu, että myllyssä on noin 1010 erilaista asetelmaa, ja mahdollisten pelien määrä on lähes 1050.
Lokakuussa 1993 Ralph Gasser onnistui löytämään optimaalisen pelistrategian myllyyn. Hän osoitti, että tällöin mylly päättyy aina tasapeliin. Gasser kehitti myös toistaiseksi parhaiten myllyä pelaavan tekoälyn, jota pidetään maailman parhaana myllyn pelaajana.
Aiheesta muualla

Nine Men's Morris. The Internet Encyclopaedia of Science. David Darlington
Pelaa mylly peliä ilmaiseksi (Arkistoitu – Internet Archive). Shakkipelit.fi osoitteessa
Myh’ailo Dmytrenko

| Myh’ailo Dmytrenko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. marraskuuta 1908 Loh’vytsja, Pultavan kuvernementti
Kuollut: 13. maaliskuuta 1997 (88 vuotta) Detroit, Michigan, Yhdysvallat
Ammatti:  kuvataiteilija
Myh’ailo Dmytrenko, ukr. Михайло Дмитренко (9. marraskuuta 1908 Loh’vytsja, Pultavan kuvernementti – 13. maaliskuuta 1997 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) oli ukrainalaissyntyinen, myöhemmin Kanadassa ja Yhdysvalloissa asunut kuvataiteilija.
Dmytrenko valmistui Kiovasta Valtion taideinstituutista 1930 ja työskenteli siellä Fedir Krytševskyin apulaisena. Hän muutti 1939 Lviviin, jossa hän toimi Länsi-Ukrainan taiteilijoiden perustamiskomitean puheenjohtajana.
Dmytrenko asui 1944–1950 Münchenissä ja muutti 1951 Kanadaan. Sittemmin hän asettui Detroitiin. Hän erikoistui kirkkomaalausten tekemiseen ja teki muun muassa Torontoon Pyhän Volodymyrin ortodoksisen katedraalin, Detroitiin Saastattoman sikiämisen katolisen kirkon ja Minneapolisiin Pyhän Konstantinuksen kirkon maalaukset. Hän teki newyorkilaiseen Pyhän Yrjön kirkkoon mosaiikkitöitä ja Ohioon Youngstowniin roomalaiskatolisen Pyhän Columban kirkon lasimaalausikkunat. Hän maalasi yli 500 muotokuvaa ja teki kirjankuvituksia, muun muassa Teodosi Osmatškan kirjaan Runoilija.
Dmytrenkon tyyli noudatti värikästä impressionismia, jota harrastettiin Fedir Krytševskyin, Vasyl Krytševskyin ja Mykola Buratšekin muodostamassa piirissä. Grafiikkaa tehdessään hän jatkoi Heorhi Narbutin koulukunnan puhtaan viivan perinnettä, ja monumentaalimaalauksissa hän suuntautui ukrainalaisen barokin ekspressiivisiin muotoihin. Dmytrenkon teoksia on ollut esillä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Aiheesta muualla

Mychajlo Dmytrenko, 88, artist active in Ukraine and diaspora Obituries, The Ukrainain Weekly , No. 14, Vol. LXV. 6.4.1997 (englanniksi)
Nang sbek

Puhvelinnahkainen nukke
Nang sbek eli sbek thom on Kambodžan khmerien luoma varjoteatteri. Sitä esitetään kaksi metriä korkeilla nahasta leikatuilla nukeilla.  Teatterimuoto on kehittynyt jo Angkorin valtakunnan aikana. Esitykset on pyhitetty jumalille ja sidottu tiettyihin juhlapäiviin kuten uuteenvuoteen tai kuninkaan syntymäpäivään.
Esityksissä pingoitetaan suuri kangas nuotion (tai nykyisin projektorin) eteen. Kussakin nukessa on kaksi bambukeppiä, joiden avulla nukkea liikuttava tanssija saa sen elämään seuraten tarkkaa koreografiaa. Esitykset liittyvät Reamkeriin, eeppiseen taruun, joka on Ramayanan kambodžalainen muoto. Koko Reamkerin esittäminen kestäisi 27 tuntia, eikä sitä olekaan esitetty kokonaisena vuosikymmeniin.
Nang sbek on Kambodžan kolmesta nukketeatterityypistä suurellisin, ja sitä kutsutaankin kuninkaalliseksi nukketeatteriksi. Siinä on isommat nuket kuin muissa muodoissa, ja jokainen hahmo leikataan omasta naudantaljastaan. Nukkejen raajat eivät liiku, ja niissä on tyypillisesti aukkokoristelua.
Noora Suuripää

Noora Vilhelmiina Suuripää on suomalainen curlingin pelaaja. Hän on pelannut curlingia tavoitteellisesti vuodesta 2013 lähtien.
Suuripää on edustanut Suomea curlingin tyttöjoukkueessa vuosina 2014–2016 sekä 2019. Hän osallistui vuonna 2015 Prahassa Tšekissä järjestettyyn curlingin junioreiden Euroopan MM-karsintaan sijoittuen kahdenneksitoista. Hänen paras saavutuksensa on toinen sija Naisten SM-sarjassa kaudella 2016–2017.
Suuripäätä pidetään tällä hetkellä Suomen parhaana curlingin junioripelaajana. Hänen äitinsä on curlingin Suomen mestari Tiina Suuripää.[lähde? ]
Nanette Fabray

Nanette Fabray vuonna 1963
Nanette Ruby Bernadette Fabares eli Fabray (27. lokakuuta 1920 San Diego, Kalifornia – 22. helmikuuta 2018 Palos Verdes, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Fabray kykeni luomaan näyttelijänuran huomattavasta kuulovammastaan huolimatta, ja hän oli tunnettu kuurojen ja huonokuuloisten puolestapuhuja. Näistä ansioista hänelle myönnettiin President’s Distinguished Service Award- ja Eleanor Roosevelt Humanitarian Award -palkinnot. Neljä leikkausta paransivat sittemmin hänen kuuloaan merkittävissä määrin.
Fabray esiintyi vaudevillessa 6-vuotiaasta alkaen ja teki elokuvadebyyttinsä Our Gang -lyhytkomediassa Cradle Robbers vuonna 1924. Hänellä oli vuonna 1939 rooli menestyselokuvassa Elisabet ja Essex. Hänen kenties tunnetuin elokuvaroolinsa oli Iskelmäkarusellissa vuonna 1953.
Fabray teki Broadway-debyyttinsä 1941. Hänet tunnettiin myös televisiosta, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Televisiorooli Caesar’s Hourissa toi hänelle kolme Emmy-palkintoa; vuonna 1949 hänelle myönnettiin Tony-palkinto roolista musikaalissa Love Life. Hän oli vuosina 1947–1951 naimisissa David Tebetin kanssa. Toisesta avioliitostaan Ranald MacDougallin kanssa hänelle syntyi yksi lapsi. MacDougall ja Fabray avioituivat 1957 ja olivat yhdessä miehen kuolemaan saakka 1973. Fabray oli näyttelijä Shelley Fabaresin täti.
Nightingale Health

| Nightingale Health Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: HEALTH
Toimitusjohtaja:  Teemu Suna
Puheenjohtaja:  Timo Soininen
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  terveysteknologia
Liikevaihto:   1,6 milj. € (2020)
Henkilöstö:   90 (2020)
Kotisivu:  nightingalehealth.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nightingale Health Oyj on suomalainen terveysteknologiayhtiö.
Nightingale Health listautui Helsingin pörssin First North -listalle maaliskuussa 2021.
Aiheesta muualla

Nightingale Health
Noora Vennamo

| Noora Vennamo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. joulukuuta 1977 (ikä 46) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Yrittäjä ja malli
Vanhemmat:  Isä, Pekka Vennamo
Noora Säde Sinikka Vennamo (s. 13. joulukuuta 1977 Helsinki) on suomalainen yrittäjä ja entinen malli.
Helsingissä mallikoulun käynyt Vennamo muutti lukion jälkeen Turkuun, jossa hän työskenteli Marjo Sjöroosin mallikoulussa mallina ja koreografina. Vennamo on osallistunut muun muassa Miss Suomi -kilpailuihin ja valittu Miss Yyterin toiseksi perintöprinsessaksi. 2000-luvun alussa hän vetäytyi julkisuudesta ja opiskeli teatteri- ja elokuva-alaa. Lisäksi Vennamo on työskennellyt pitkään ravintola- ja matkailualalla. Vuonna 2012 Vennamo muutti Hämeenlinnaan, jossa hän ryhtyi ravintoloitsijaksi.
Noora Vennamon isä on entinen poliitikko ja pääjohtaja Pekka Vennamo.
Pieni talo preerialla (televisiosarja)

| Pieni talo preerialla> Little House on the Prairie |
| --- | --- |

Tyyli:  draama
Kestoaika:  noin 45 minuuttia
Luoja(t):  Michael Landon
Kehittäjä(t):  Blanche Hanalis
Perustuu:  Pieni talo preerialla Laura Ingalls Wilder
Pääosissa:   Michael Landon  Melissa Gilbert  Melissa Sue Anderson  Karen Grassle  Lindsay ja Sidney Greenbush  Matthew Laborteaux 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  NBC Yhdysvallat   Yle TV2 Suomi
Esitetty:  11. syyskuuta 1974 –   21. maaliskuuta 1983
Tuotantokausia:  9
Jaksoja:  204 + (4 erikoisuuksia)
Tuotanto
Tuottaja(t):  John Hawkins   William F. Claxton
Vastaava(t) tuottaja(t):  Michael Landon   Ed Friendly
Säveltäjä(t):  David Rose
Aiheesta muualla
IMDb 
Pieni talo preerialla (Little House on the Prairie) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Laura Ingalls Wilderin lasten- ja nuortenkirjoihin perustuva televisiosarja. Sarjassa seurataan sen päähenkilön Lauran ja hänen läheistensä elämää Yhdysvaltojen Minnesotassa ja hetken aikaa myös Dakotassa 1870–1880-luvuilla. 1990-luvun alussa sarjaa esitettiin 110 eri maassa.
Pieni talo preerialla -sarjan on tuottanut ja pääosin ohjannut Michael Landon, jolla oli Little Joe Cartwrightin rooli televisiosarjassa Bonanza.
Varsinaista sarjaa kuvattiin vuosina 1974–1982. Sen jälkeen sarjan lähes koko tuotantotiimi vaihtui. Myös sarjan nimi muuttui ja uusi nimi oli Pieni talo: Uusi alku. Uusi alku kesti kuitenkin vain vuoden. Yhdeksännen tuotantokauden jälkeen kuvattiin vielä kolme elokuvan mittaista jäähyväisjaksoa vuonna 1983. Jaksojen nimet ovat "Kuin silloin ennen", "Kidnappaus" ja "Viimeiset jäähyväiset". Lopulta Charles ja Caroline jäivät asumaan Etelä-Dakotan De Smetiin, ja Laura ja Almanzo Missourin Mansfieldiin.
Sarja pohjautuu Laura Ingalls Wilderin kirjoihin, mutta sarjan tuotantotiimi on ottanut runsaasti vapauksia. Siksi sarjan ja kirjojen tapahtumat eroavat toisistaan. Kirjoille uskollisin jakso on sarjan pilottijakso. Sarjassa on myös muutamia historiallisia epätarkkuuksia. Esimerkiksi pikkukaupungin lääkärillä on puhelin, vaikka ne yleistyivät vasta 1900-luvun alkupuoliskolla. Myös luonto on sarjassa paikoin aivan erilaista kuin oikeassa Minnesotassa.
Oikeassa elämässä ei ollut Ingallsin perheenjäsenistä Albertia, Adamia, Cassandraa ja Jamesia jotka lisättiin, kun Mary jäi naimattomaksi ja Ingallsit pojattomiksi Charles Juniorin kuoltua. Oikeat Ingallsit muuttivat hyvin usein niin vastoinkäymisten takia, kuin myös Charlesin halusta päästä aina vain lännemmäksi.
Tuotantokaudet

| Yhdysvallat> Kausi | Yhdysvallat> Kausi | Yhdysvallat> Jaksot | Yhdysvallat> Julkaistu |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 23 | 1974–1975 |
|  | 2 | 22 | 1975–1976 |
|  | 3 | 21 | 1976–1977 |
|  | 4 | 22 | 1977–1978 |
|  | 5 | 24 | 1978–1979 |
|  | 6 | 24 | 1979–1980 |
|  | 7 | 24 | 1980–1981 |
|  | 8 | 22 | 1981–1982 |
|  | 9 | 19 | 1982–1983 |
Juoni > Pilottijakso

Jakso esitettiin ennen varsinaista sarjaa 30.3.1974. Siinä esitellään Ingallsin perhe: isä Charles, äiti Caroline ja heidän kolme tytärtään, jotka ovat vanhimmasta nuorimpaan Mary, Laura ja Carrie. Perhe muuttaa Wisconsinin Big Woodsista Kansasin aavalle preerialle ja rakentavat sinne pienen hirsimökin.
Tilan perustamisen avuksi he saavat ystävällisen erakon Isaiah Edwardsin, joka asuu lähistöllä. Edwards on lähialueen ainoa naapuri, intiaaneja ja susia lukuun ottamatta. Hän on heti Ingallsin tyttöjen, erityisesti Lauran suosiossa. Caroline ei ensin pidä miehestä tämän hiomattoman käytöksen vuoksi, koska pelkää huonojen tapojen tarttuvan tyttöihinsä. Caroline joutuu kuitenkin muuttamaan käsitystään, kun Edwards tuo perheelle joululahjoja lumimyrskyn läpi.
Ingallsien tila on aluillaan ja sato alkaa olla enää korjuuta vailla, kun he saavat valtiolta ilmoituksen, että heidän täytyy muuttaa, koska he asuvat intiaanien mailla.
Lauraa surettaa jättää jo sydänystäväksi tullut Edwards, mutta perhe suuntaa jo kohti uutta mahdollisuutta.
Juoni > Ensimmäinen kausi

Tästä alkaa varsinainen sarja. Ingallsit ostavat Plum Creekistä läheltä Walnut Groven kaupunkia tontin norjalaistaustaiselta Lars Hansonilta. Hanson omistaa Walnut Grovessa myllyn ja sahan sekä on aikoinaan perustanut kaupungin. Charles työskentelee tavallisesti Hansonin sahalla ja myös kuljettaa puutavaraa läheisiin Mankatoon ja Sleepy Eye'hin.
Ingallsit tutustuvat kaupungissa kauppiasperhe Olesoniin. Perheen isä on nimeltään Nels, josta tulee ajan myötä Charlesin hyvä ystävä. Nels pitää kalastamisesta ja on erittäin kärsivällinen sekä lempeä mies, mutta menettää välillä hermonsa perheensä vuoksi.
Nelsin vaimonsa on nimeltään Harriet, kenties koko sarjan vihatuin hahmo. Harriet on julkirasisti ja puuttuu kaikkien asioihin sekä juoruilee niistä muille. Hän on Carolinen rakas vihollinen ja suosii häpeilemättä omia lapsiaan esimerkiksi päästessään koulun sijaisopettajaksi.
Olesonien lapset Nellie ja Willie ovat molemmat piloille hemmoteltuja ja kiusaavat toisia lapsia. Koulussa Willie lähes poikkeuksetta seisoo nurkassa.
Ingallsit tutustuvat myös pastori Robert Aldeniin, jolla on vahva usko Jumalaan.
Lisäksi kaupungissa ammattiaan harjoittaa tohtori Hiram Baker, jolle asiakkaat maksavat tavallisesti maataloustuotteilla, kuten kanoilla ja omenoilla. Hänellä on yhdessä jaksossa lyhyt romanssi Harrietin sisarentyttären kanssa.
Laura ja Mary aloittavat koulunkäynnin ensimmäistä kertaa opettajanaan neiti Eva Beadle, joka on hyvin pidetty opettaja. Mary innostuu koulusta niin paljon, että päättää ryhtyä isona opettajaksi. Laura ei ole aluksi niin innokas, mutta selviytyy silti hyvin.
Työmatkalla Charles tapaa Isaiah Edwardsin, joka haastaa juovuspäissään toisille riitaa saluunassa. Hänet saadaan houkuteltua Walnut Groveen kyläilemään. Pian Edwards iskee silmänsä postineiti Grace Snideriin, joka on leski. Pariskunta viihtyy toistensa seurassa, mutta Grace ei hyväksy sitä että Isaiah on ateisti. Edwards oli ollut aiemmin naimisissa asuen vaimonsa ja pienen tyttärensä kanssa kaukana syrjäseudulla, joten kun hän vahingossa toi pilkkukuumeen mukanaan kotiin, ei lääkäriä ollut saatavilla ja sekä vaimo että tytär kuolivat. Tämä oli hänen mielestään Jumalan syytä, ja hän on jo lähdössä kaupungista pois, mutta Caroline saa hänet toisiin ajatuksiin. Edwards päättääkin jäädä kaupunkiin pysyvästi.
Ingallseille syntyy poika, joka saa nimeksi Charles Frederick, mutta hän kuolee jo samassa jaksossa. Melissa Gilbert on sanonut kyseisen jakson olevan hänen suosikkinsa.
Juoni > Toinen kausi

Mary saa silmälasit, joita aluksi häpeää, mutta oppii, että on tärkeää nähdä hyvin.
Herra Edwards ja Grace menevät lopulta naimisiin sekä adoptoivat kolme Sandersonin orpoa lasta: John Juniorin, Carlin ja Alician. Alicia sairastuu myöhemmässä jaksossa pilkkukuumeeseen, mutta paranee.
John Jr. on lapsista vanhin, runoista ja kirjallisuudesta innostunut tunteellinen poika. John pitää kovasti samanlaisesta Mary Ingallsista. John saa syntymäpäivälahjaksi Winchester-kiväärin, ja herra Edwards ottaa hänet mukaansa metsälle. John ei pysty tappamaan eläimiä ruokansa eteen tai edes vaaran uhatessa, muttei kerro sitä Edwardsille suoraan vaan kirjoittaa kirjeen. Edwards ei reagoi tähän mitenkään. Kun Isaiah haavoittuu karhun kynsissä John puhuu viimein tunteistaan ja hänelle selviää, ettei hänen kasvatti-isänsä osaa lukea.
Carl on suunnilleen Lauran ikäinen ja on hänen kaverinsa. Carl tekee välillä vahingossa tyhmyyksiä, kuten räjäyttelee ilotulitusraketteja ladossa saaden aikaan tulipalon ja irrottaa junanvaunuja lähes kohtalokkain seurauksin.
Alicia on lapsista nuorin, Carrien ystävä, ja hänellä on pieni koira, jonka nimi on Mine, suomeksi Minun tai Oma. Mine kuitenkin kuolee, ja jää epäselväksi, saako Alicia enää sen jälkeen koiraa.
Juoni > Kolmas kausi

John ja Mary menevät kihloihin ja alkavat suunnitella jo omaa taloa. John saa kuitenkin stipendin Chicagon collegeen ja lähtee sinne opiskelemaan Maryn jäädessä kotikaupunkiin kirjeenvaihtokaveriksi.
Charlesin äiti kuolee ja leskeksi jäänyt isä yrittää itsemurhaa, mutta Charles ehtii estää häntä. Matkustettuaan Walnut Groveen isä saa elämänilonsa takaisin.
Edwardsit ja Ingallsit lähtevät kolmannen kauden päätösjaksossa kaupungin kuihtuessa epäonnistuneiden satojen vuoksi Dakotaan kultaa etsimään, mutta palaavat pian takaisin. Sarjassa ei näytetä enää pitkään aikaan Edwardsin perhettä. He muuttavat Illinois'n, ja Isaiahista tulee myllyn omistaja ja puunhakkuuyrityksen johtaja.
Juoni > Neljäs kausi

Ingallsit saavat Edwardsien tilalle uuden ystäväperheen: Garveyt. Siihen kuuluvat isä Jonathan, äiti Alice ja poika Andrew eli tuttavallisemmin Andy. Jonathan on Charlesin ystävä, jättikokoinen, hieman yksinkertainen, mutta kiltti mies. Alice on Carolinen ystävä ja alkaa toimia kaupungissa opettajana. Andy on Lauran kaveri.
Mary ja John purkavat kihlauksensa, koska Johnilla on toinen tyttöystävä.
Charles ja Caroline saavat viimeisen biologisen lapsensa, neljännen tyttären Gracen.
Musta nyrkkeilijä Joe Kagan vaihtaa ammattinsa maanviljelijäksi ja muuttaa Walnut Groveen Harriet Olesonin kauhuksi. Kagan esiintyy sittemmin sarjassa harvakseltaan.
Kauden viimeisessä jaksossa Maryn näkö heikkenee heikkenemistään. Charles vie tyttärensä kaksi kertaa silmälääkärin tutkittavaksi, ja lääkäri määrää hänelle vahvemmat lasit, mutta se ei auta, ja lopulta Mary sokeutuu.
Mary on muun perheen ohella aluksi tilanteesta erittäin masentunut, mutta tohtori Baker neuvoo, että hänet tulisi viedä opiskelemaan sokeiden oppilaitokseen, joka on Iowassa. Sinne päästyään Mary tapaa opettajansa Adam Kendallin, joka myös on sokea, ja he rakastuvat. Lopulta Mary oppii elämään sokeutensa kanssa.
Juoni > Viides kausi

Rautatiehallituksen takia Ingallsit, Olesonit ja Garveyt joutuvat muuttamaan monien muiden mukana pois Walnut Grovesta. Nämä kolme perhettä päätyvät asumaan Winokaan, Pohjois-Dakotaan. Charles ja Caroline ryhtyvät pyörittämään Dakota-nimistä hotellia, mutta elämä kaupungissa ei ole ensin helppoa.
Laura tutustuu myös kadulla elävään orpoon Albertiin, joka elää kengänkiillotustöillä ja varastelemalla. Albert ystävystyy ensin Lauran ja Andyn sekä pian heidän perheidensä kanssa.
Mary taas aloittaa opettamisen Winokan sokeidenkoululla yhdessä Adamin ja koulun johtajan, herra Amesin kanssa.
Elämä hurjassa lännessä ei ole sittenkään sitä, mitä walnutgrovelaiset halusivat ja he lähtevät kunnostamaan kuollutta Walnut Groven kaupunkia. Albert lähtee Ingallsien matkaan, mutta Mary jää Winokaan. Tohtori Baker on jäänyt huolehtimaan sairaasta ystävästään Lars Hansonista. Vaikka Walnut Grove on neljä kuukautta myöhemmin palautettu entiseen kukoistukseensa, Hanson kuolee. Kaupunkilaiset pystyttävät muistokilven Hansonin kunniaksi. Albert jää asumaan Ingallsien luokse.
Erinnäisten asioiden selvittyä Mary ja Adam menevät naimisiin. Koulun jouduttua vasaran alle se ja Hester-Sue Terhunen koulu St. Louisista muuttavat Walnut Groveen saman katon alle. Harriet Oleson joutuu jälleen oppimaan läksyn ennakkoluuloisuudesta.
Mary saa Walnut Grovessa keskenmenon ja masentuu, mutta toipuu sokeidenkoulun lasten ansiosta.
Juoni > Kuudes kausi

Walnut Groveen muuttaa uusi opettaja nimeltään Eliza Jane Wilder, veljensä Almanzon kanssa.
Nellie on valmistunut koulusta ja saanut valmistumislahjaksi oman ravintolan, tavoitteenaan saada hänelle sen avulla aviomies. Ravintolaan palkataan kokiksi Caroline Ingalls, koska Nellietä ei kiinnosta vähääkään ravintolan pito.
Laura, joka on jokin aika sitten päättänyt haluavansa opettajaksi, iskee silmänsä Almanzoon, kiirehtii opintojaan ja yrittää läpäistä opettajankokeen, mutta epäonnistuu Nellien kepposen vuoksi. Myöhemmin tästä seuraa Lauran ja Nellien välienselvittely, joka huipentuu mutapainiin.
Charles ja Caroline adoptoivat Albertin virallisesti. Laura työskentelee nyt koulutehtävien parissa ahkerasti, yrittäen hurmata Almanzon, mutta Almanzo pitää Lauraa vain pikkutyttönä, koska hän on Lauraa niin paljon vanhempi. Mary saa pojan, jolle annetaan nimeksi Adam Charles Holbrook Kendall.
Sokeidenkoululla syttyy tulipalo Albertin ja hänen kaverinsa piipusta, jonka seurauksena rakennus palaa poroksi. Alice Garvey ja Adam Kendall Junior kuolevat tulipalossa jäätyään sisälle palavaan rakennukseen. Jonathan syyttää tapahtuneesta Jumalaa ja aloittaa juomisen. Hän etääntyy pojastaan, mutta Charles saa heidän elämänsä taas raiteilleen. Kyseinen jakso on jätetty Suomessa kahdella edellisellä esityskerralla kokonaan esittämättä.
Laura valmistuu opettajaksi, ja kuten odotettua, nyt Almanzo kiinnostuu hänestä. He menevät kihloihin ja alkavat suunnitella tulevaisuuttaan.
Nellien ravintolalla menee huonosti, ja Nels sekä Harriet palkkaavat hänelle alan ammattilaisen kertomaan, kuinka ruokaa valmistetaan ja asiakkaita kohdellaan. Uusi kouluttaja on nimeltään Percival Dalton, ja hän on huomattavasti Nellietä lyhempi, minkä vuoksi Nellie ensin pilkkaa häntä. Nellie kuitenkin muuttaa kaikki käsityksensä ja rakastuu Percivaliin. He menevät naimisiin tohtorin vihkiminä, koska Percival on juutalainen. Harriet kauhistuu aluksi kuullessaan tämän, mutta joutuu hänkin muuttamaan hieman käsityksiään.