stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adeline Baud-Mugnier

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Adeline Baud-Mugnier vuonna 2015 |  Adeline Baud-Mugnier vuonna 2015 |  Adeline Baud-Mugnier vuonna 2015 |  |
Maa:  Ranska
Naisten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sankt Moritz 2017 | joukkuekilpailu |  |
Adeline Baud-Mugnier (o.s. Baud, s. 28. syyskuuta 1992 Évian-les-Bains) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Les Gets -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Baud kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2012 oltuaan 27:s Courchevelin suurpujottelussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kühtain suurpujottelussa joulukuussa 2014 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi Courchevelin suurpujottelussa joulukuussa 2017.
Nuorten MM-kilpailuissa Baud on saavuttanut pronssia suurpujottelussa 2012 ja pujottelussa sekä alppiyhdistetyssä 2013. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai hopeaa suurpujottelussa 2009. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli suurpujottelussa viidestoista. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Sankt Moritzissa 2017 ja oli neljästoista suurpujottelussa.
What a Girl Wants (Christina Aguileran kappale)

| ”What a Girl Wants” Christina Aguilera |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Christina Aguilera
 Julkaistu: 28. marraskuuta 1999
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: pop
 Levy-yhtiö: RCA Records
Christina Aguileran muut singlet
| ”Genie in a Bottle” 1999 | ”What a Girl Wants” 1999 | ”I Turn to You” 2000 |
What a Girl Wants on yhdysvaltalaisen laulajan Christina Aguileran kappale tämän debyyttialbumilta. Kappaleesta levytettiin uusi versio, jonka levy-yhtiö RCA Records julkaisi albumin toisena singlenä 28. marraskuuta 1999. Kappaleen ovat kirjoittaneet Shelly Peiken ja Guy Roche. Espanjankielinen versio kappaleesta nimeltä ”Una Mujer” on Aguileran toisella studioalbumilla Mi Reflejo (2000).
Yhdysvalloissa kappaleesta tuli Aguileran toinen peräkkäinen Billboard Hot 100 -listan ykkönen, ja se pääsi listojen kärkeen myös Uudessa-Seelannissa ja Espanjassa. Suomessa sen paras sijoitus virallisella singlelistalla oli kahdestoista.
Käännös suomeksi
Abbott ja Costello

Bud Abbott (vas.) ja Lou Costello joskus 1940-luvulla.
Abbott ja Costello oli yhdysvaltalainen komediapari, jonka muodostivat koomikot Bud Abbott (s. 1895) ja Lou Costello (s. 1906). Duo esiintyi burleskissa, radiossa, elokuvissa ja televisiossa vuosina 1936–1956. Pidempi Abbott oli parin vakava ja määräilevä osapuoli, ja lyhyempi ja tukevampi Costello herkkäuskoinen hölmö. Kaksikko oli virtuoosimainen burleskityylisessä sanailussa.
Ura

Abbott ja Costello aloittivat yhteisesiintymiset vuonna 1936. He työskentelivät vuoteen 1938 saakka koomikkoparina aluksi vaudevillessä ja sen kuoltua burleskissa, jonka mukana he kiersivät Yhdysvaltoja ja hioivat nopeaan vuoropuheluun perustuvia sketsejään. Esiintyminen New Yorkin Times Squaren Minskyssä toi duolle paikan arvostetun Loew’s State Theaterin esitykseen. Sen jälkeen he pääsivät Kate Smithin suosittuun radio-ohjelmaan vakituisiksi esiintyjiksi, mitä seurasi sarja yökerhoesiintymisiä sekä Broadway-revyy Streets of Paris vuonna 1939.
Kaksikko hyvät arvostelut esiintymisestään Broadway-revyyssä. He siirtyivät Hollywoodiin esiintymään elokuvissa ja tekivät sopimuksen Universalin kanssa. Duon ensimmäinen elokuva oli musikaali Yö tropiikissa (1940), jossa he esittivät koomisia hahmoja. Arvostelijat kutsuivat koomikoita elokuvan valopilkuksi. Elokuvayleisön suosioon Abbott ja Costello nousivat toisella elokuvallaan Komppanian syntipukit (1941), jossa he esittävät armeijan alokkaita. Elokuvan menestyksen ansiosta duo teki MGM:n kanssa kolmen vuoden sopimuksen.
Universal hyödynsi Abbottin ja Costellon suosiota tekemällä heidän kanssaan nopeassa tahdissa uusia elokuvia. Duo säilytti yleisösuosionsa korkeana vuoteen 1944 saakka. Sen jälkeen muutama vaatimattomammin menestynyt elokuva pudotti heidät maan tuottavimpien elokuvatähtien listoilta, minkä seurauksena Universal harvensi heidän elokuvansa kahteen vuodessa eikä MGM enää uusinut heidän sopimustaan.
Kaksikon yleisösuosio palasi ennalleen vuonna 1948 Universalin kauhukomedian Abbott and Costello Meet Frankenstein myötä. Myös Abbot & Costello ja näkymätön mies (1951) oli menestys. Sen jälkeen kaksikon suosio ei enää noussut parhaiden päiviensä tasolle, mutta he tekivät seuraavan viiden vuoden aikana vielä 11 elokuvaa yhdessä. Heidän viimeinen yhteinen elokuvansa oli United Artistsin Abbott & Costello lastenkaitsijoina (1956). Abbott ja Costello esiintyivät yhdessä 36 elokuvassa.
Kaksikko alkoi esiintyä vuodesta 1951 alkaen myös televisiossa. Heidän sketsejään nähtiin aluksi ohjelmassa Colgate Comedy Hour ja vuodesta 1953 alkaen ohjelmassa The Abbott and Costello Show, jota tehtiin 52 jakson verran.
Abbott ja Costello ilmoittivat eronneensa ystävinä vuonna 1957. Abbott oli halunnut jo lopettaa näyttelemisen. Costello jatkoi uraansa mutta kuoli jo kaksi vuotta myöhemmin sydänkohtaukseen.
Kummallakin on kolme tähteä Hollywoodin Walk of Famella, yksi radiosta, yksi elokuvista ja yksi televisiosta.
Elokuvia

Abbott ja Costello laivastossa (In the Navy, 1941)
Abbott and Costello Meet Frankenstein (1948)
Huuto Afrikasta (Africa Screams, 1949)
Abbott ja Costello muukalaislegioonassa (Abbott and Costello in the Foreign Legion, 1950)
Abbot & Costello ja näkymätön mies (Abbott and Costello Meet the Invisible Man, 1951)
Bud Abbott & Lou Costello Alaskassa (Lost in Alaska, 1952)
Abbott ja Costello matkalla Marsiin (Abbott and Costello Go to Mars, 1953)
Abbott ja Costello kohtaavat Tri Jekyllin ja Mr. Hyden (Abbott and Costello Meet Dr. Jekyll and Mr. Hyde, 1953)
Abbott ja Costello Egyptissä (Abbott and Costello Meet the Mummy, 1955)
Visa-Basket

| Visa-Basket |
| --- | --- |
Perustettu:  1907
Historia:  Helsingin Visa (1907–) Visa-Basket
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  1 (1956, 1959)
Hopeaa:  3 (1957, 1958)
Pronssia:  1 (1955)
Visa-Basket (aikaisemmin Helsingin Visa) on helsinkiläinen koripalloseura.
Historia

Vuonna 1907 Raittiusyhdistys Koitolle perustettiin oma voimistelu- ja urheiluseura, joka sai nimekseen Helsingin Visa. Toiminnassa oli urheilun lisäksi mukana muun muassa tanssia ja näyttelemistä.
Koripallossa Visa voitti miesten SM-pronssia vuonna 1946. Pääsarjatasolla seura pelasi kuuden kauden ajan. Naisissa seura voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1956 ja 1959. SM-hopeaa Visa voitti 1957 ja 1958 sekä pronssia vuonna 1955. Vaikka seura menestyi hyvin naisissa, putosi se nopeasti menestysvuosien jälkeen pääsarjasta. Kaiken kaikkiaan Visa pelasi naisten SM-sarjassa seitsemän kautta. Myöhemmin seura pelasi miesten I-divisioonassa nimellä Visa-Basket.
Visa pelasi myös lentopalloa SM-sarjatasolla 1950-1960 -luvuilla.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Aachenin roomalaiskatolinen hiippakunta

| Aachenin roomalaiskatolinen hiippakunta |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Hiippakunnan sijainti Saksan kartalla.
Kirkkokunta:  Katolinen kirkko
Osa kirkkoa:  Ecclesiastical province of Cologne
Seurakuntia:  330
Jäseniä:  1 091 000 eli 53,7% alueen väkiluvusta (2015)
Perustettu:  13. elokuuta 1930
Erotettiin:  Roman Catholic Archdiocese of Cologne
Piispa:  Helmut Dieser
Tuomiokirkko:  Aachenin tuomiokirkko
Virallinen sivusto
Aachenin roomalaiskatolinen hiippakunta (saks. Bistum Aachen) on katolinen hiippakunta Saksassa. Sen keskuspaikka on Aachen.
Historia

Hiippakunta muodostettiin 13. elokuuta 1930 erottamalla se Kölnin arkkihiippakunnasta.
Vuonna 2015 hiippakuntaan kuului 330 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 1 091 000 jäsentä. Nämä muodostivat 53,7 prosenttia hiippakunnan alueen väestöstä.
Adelina Zagidullina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Zagidullina vuonna 2014 |  Zagidullina vuonna 2014 |  Zagidullina vuonna 2014 |  |
Naisten miekkailu
Maa:   Venäjän olympiakomitea
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | Joukkue |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | Joukkue |  |
|  Kultaa | Budapest 2019 | Joukkue |  |
|  Pronssia | Leipzig 2017 | Joukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Toruń 2016 | Joukkue |  |
|  Kultaa | Düsseldorf 2019 | Joukkue |  |
|  Hopeaa | Tbilisi 2017 | Yksilö |  |
Adelina Rustemovna Zagidullina (ven. Аделина Рустемовна Загидуллина, s. 13. tammikuuta 1993 Ufa) on venäläinen florettimiekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Tokion olympialaisissa 2020 Zagidullina oli mukana Venäjän olympiakomitean joukkueessa, joka voitti floretin joukkuekilpailun. Zagidullina on voittanut urallaan kahdesti joukkuemaailmanmestaruuden (2016 ja 2019) ja EM-kultaa joukkuekilpailussa (2016 ja 2019). Huhtikuussa 2021 Zagidullina oli FIE:n rankingissa 8., joka on hänen paras rankingsijoituksensa.
1800

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Tapahtumia

28. maaliskuuta – Ison-Britannian ja Irlannin parlamentit hyväksyivät unionilain, jolla Irlannin parlamentti lakkautettiin ja valtiot yhdistettiin Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneeksi kuningaskunnaksi. Kuningas vahvisti lain 1. elokuuta, ja se tuli voimaan seuraavan vuoden alussa.
14. kesäkuuta – Napoleon I voitti itävaltalaiset Marengon taistelussa ylitettyään Alpit 40 000 miehen kanssa.
William Herschel löysi infrapunasäteilyn.
Alessandro Volta keksi sähköparin, ensimmäisen laitteen, jolla saatiin aikaan jatkuva sähkövirta. Sitä ennen oli tunnettu vain staattinen sähkö ja sähköpurkaukset sekä niiden yhteydessä esiintyvä hetkellinen virta.
William Nicholson ja Sir Anthony Carlisle havaitsivat, että joissakin aineissa sähkövirralla voidaan saada aikaan kemiallisia muutoksia (elektrolyysi).
Huomaa

1800 ei ole karkausvuosi, koska gregoriaanisessa kalenterissa tasavuosisadat ovat karkausvuosia vain jos itse vuosisataa osoittava luku (tässä 18) on neljällä jaollinen.
Martha Christina Tiahahu vapaustaistelija ja kansallissankari Indonesiassa. (1800 – 1818)
Välilampi (Soini)

| Välilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa, Keski-Suomi
Kunnat:  Soini, Saarijärvi
Koordinaatit:  62°41′14″N, 24°31′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pussijoen valuma-alue (35.64)
Laskujoki:  Välilamminpuro 
Järvinumero:  35.643.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  217,8 m  
Rantaviiva:  0,828 km  
Pinta-ala:  4,379 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVälilampi 
Välilampi  on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa ja Saarijärvellä Ulvon kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 850 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Pussijoen valuma-alueella (35.64), jonka Suolamminjoen valuma-alueeseen (35.643) se kuuluu.
Wendell Harrison

Wendell Harrison (s. 1942 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän soittaa sekä klarinettia että tenorisaksofonia. Hän aloitti klarinetinsoiton 7-vuotiaana ja tenorisaksofonin high school -aikanaan. Häntä opetti Barry Harris. Hän muutti vuonna 1960 New Yorkiin, jossa hän soitti Jack McDuffin, Elvin Jonesin, Sonny Stittin, Grant Greenin ja Sun Ran kanssa. Hän oli mukana Hank Crawfordin yhtyeessä yli neljän vuoden ajan.
Vuonna 1970 Harrison palasi Detroitiin työskentelemään sessiomuusikkona ja jazzopettajana. Hän perusti useita levy-yhtiöitä. Hänen kanssaan soittivat Leon Thomas, Marcus Belgrave, Kirk Lightsey, Charles Tolliver ja James Carter. Harrisonin levytysten joukossa ovat An Evening with the Devil (1975), Organic Dream (1981), Reawakening (1985), Forever Duke (1991) ja Eighth House: Riding with Pluto (2002).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wendell Harrison Wikimedia Commonsissa
Wen Jiabao

| Wen Jiabao |
| --- | --- |

Kiinan kansantasavallan pääministeri
 16. maaliskuuta 2003-15. maaliskuuta 2013  
Presidentti:  Xi Jinping
Varapääministeri:  Huang Ju Wu Yi Li Keqiang
Edeltäjä:  Zhu Rongji
Seuraaja:  Li Keqiang
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1942 Tianjin, Kiina
Puoliso:  Zhang Peili
Tiedot
Puolue:  Kiinan kommunistinen puolue
 Nimikirjoitus
Wen Jiabao (yksink.: 温家宝; perint.: 溫家寶; pinyin: Wēn Jiābǎo, s. 15. syyskuuta 1942) on Kiinan kansantasavallan entinen pääministeri maaliskuusta 2003 maaliskuuhun 2013. Hän on ollut parhaillaan kolmantena arvoasteikossa KKP:n politbyroon pysyvän komitean jäsenä. Wen on koulutukseltaan geologi.
Huhtikuussa 2006 pääministeri Wen Jiabao myönsi, että talouskasvu mihin hintaan hyvänsä oli väärin. Sairaalakäynnit kasvoivat 30 % savusumun vuoksi ja lapsia pyydettiin pysymään sisällä oman turvallisuutensa vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wen Jiabao Wikimedia Commonsissa
Adeline Genée

Adeline Genée
Dame Adeline Genée (6. tammikuuta 1878 Hinnerup, Tanska – 23. huhtikuuta 1970 Esher, Englanti) oli tanssija, koreografi ja opettaja, joka toimi Royal Academy of Dancingin perustavana puheenjohtajana.
Genéen alkuperäinen nimi kokonaisuudessaan oli Anina Margarete Kirstina Petra Jensen. Hän oli maanviljelijän tytär, mutta 8-vuotiaana hänet adoptoi hänen setänsä, Alexander Genée, joka johti kiertävää balettiyhtiötä. Genée sai opetusta sedältään ja tämän vaimolta, Antonia Zimmermannilta, ja teki ensimmäisen esiintymisensä kymmenen vuoden iässä Kristianiassa (nykyisessä Oslossa), Norjassa. Tämän jälkeen hän siirtyi Berliiniin, jossa työskenteli oopperassa; sitten hän sai paikan Münchenissä, jossa esiintyi vuonna 1896 Coppélia-baletissa.
Genéen uran käännekohta koitti vuonna 1897, kun hän sai kutsun Lontoon Empire Theatrelta. Empire Theatre oli varsinaisesti musiikkisali, mutta suuri osa sen laajasta ohjelmistosta koostui baletista. Baletin johtajana toimi Katti Lanner. Genée esiintyi seuranneen vuosikymmenen aikana lukuisissa baleteissa, joiden joukossa oli hänen setänsä tuottama Coppélian esitys vuonna 1906.
Vuosina 1908–11 Genée matkusti kolme kertaa pidemmäksi aikaa Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi muiden muassa musikaaleissa The Soul Kiss (1908) ja The Bachelor Belles (1910). Hänen yhteistyönsä Empire Theatren kanssa päättyi vuonna 1909, jolloin hän esiintyi Giacomo Meyerbeerin oopperassa Robert le Diable. Genée jatkoi satunnaista esiintymistä itse tuottamissaan baleteissa, joihin lukeutuivat La Camargo ja La Danse; molemmat vuodelta 1912. Vuonna 1912 Genée matkusti jälleen Yhdysvaltoihin, minkä jälkeen hän lähti myös Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Hänen viimeinen balettinsa oli The Pretty Prentice (1916). Tanssijana hän jäi eläkkeelle vuonna 1917.
Uransa loppua kohden Genée jäi jossain määrin Sergei Djagilevin Ballets russes -yhtiön toiminnan varjoon. Genée oli kuitenkin merkittävä hahmo kansallisen balettiperinteen kasvussa Englannissa. Vetäydyttyään tanssijanahän jatkoi toimintaansa muun muassa Royal Academy of Dancingin puheenjohtajana (1936–54). Vuonna 1950 hänestä tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Dame ensimmäisenä tällä tavoin kunnioitettuna tanssijana.
501 (artisti)

| Jussi Leväsalmi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  musiikkituottaja, remixaaja, DJ
Muusikko
Taiteilijanimi:  501, Contour
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1993–
Tyylilajit:  501 (2008–): Dubstep, Glitch hop, Drumstep Contour (2003–2008): IDM
Soittimet:  tietokone, kitara
Levy-yhtiöt:  Never Say Die Records, More Than A Lot, Subway Recordings, Untitled!, OWSLA, Not Safe For Work, Off Road, Audio Phreaks, Bass=Win, Hypnotic Records, Doll House Records, DubTing, New State Music, Special Branch, Z Audio, Big Beat Records, Circus Records, Get Darker, Interscope Records, Mosley Music, Klub Kids, Live Beyond, MTA Records, Redvolume, Shiva Soundsystem Recordings, Straight Up!, Wicky Lindows, Paradise lost
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
501 (oikealta nimeltään Jussi Leväsalmi) on suomalainen elektronisen musiikin tuottaja ja DJ. 501 aloitti musiikin harrastamisen vuonna 1993, kun hän sai joululahjaksi kitaran. Hänen harrastuksensa jatkui aina vuoteen 2005 asti, jonka jälkeen hän ryhtyi elektronisen musiikin tuottajaksi. Vuosina 2003–2008 hänet tunnettiin IDM-tuottajana nimellä Contour. Vuodesta 2008 lähtien, hänet on tunnettu dubstep-tuottajana nimellä 501.
Diskografia > Extended Play -levyt

The 501 (2010)
Escaping Monday (2011)
Smash (2012)
Beat The System (2013)
Crystallize (2014)
Infinity (2015)
Diskografia > Singlet

"Dangerous" / "Special Request" (2009)
"Favourite Sin" / "Daytripper" (2009)
"Rise The Temperature" / "Insanity" (2009)
"Solitaire" / "Incognito" / "Beginning of The End" (2010)
"The Eyes Never Lie" / "Downplay" (2010)
"Beast Within" (2010)
"Short Circuit" (2010)
"Rise & Fall" / "Ultraviolet" (2010)
"Strings Attached" / "Smoke And Mirrors" (2011)
"Gist" / "Borderline" (2011)
"Headrush" (feat. Belle Humble) / "Falling Skies" (2012)
Diskografia > Muut kappaleet

"Circle of Fire" (julkaistiin Shiva Soundsystem Recordingsin Phasmatis In Machina -albumilla) (2009)
"White Lies" (julkaistiin Live Beyondin Dubstep Dubplates Volume 1 -albumilla) (2011)
"My Favourite Sin" (julkaistiin Live Beyondin Dubstep Dubplates Volume 1 -albumilla) (2011)
"Grindhouse" (julkaistiin Circus Recordsin Mr. Mongoose's Fantastic Weekend EP:llä) (2012)
"Talk To Me" (julkaistiin Never Say Die Recordsin Spectrasonic: Volume 1 EP:llä) (2012)
"The Final Cut" (julkaistiin Never Say Die Recordsin Never Say Die Vol. 2 -albumilla) (2013)
Diskografia > Remixit

Twisted & Redemption - Il Dire (501 Remix) (2009)
Numan - 7th Key (501 Remix) (2009)
Reset! - If We Try (501 Remix) (2010)
Kid Kenobi & MC Shureshock - Safe Sound (501 Remix) (2010)
Minuit - Daddy-O (501 Remix) (2010)
The Subdivision - Open Your Eyes (501 Remix) (2011)
Zedd - Shave It (501 Remix) (2011)
L.A.O.S. - Hush Now (501 Remix) (2012)
Nelly Furtado - Big Hoops (Bigger The Better) (501 Remix) (2012)
Drumsound & Bassline Smith feat. Tom Cane - Through The Night (501 Remix) (2012)
Fabio Lendrum - Out The Water (501 Remix) (2012)
Dodge & Fuski - Got 2 Come Together (501 Remix) (2013)
Protohype feat. Alina Renae - Fly (501 Remix) (2013)
Koobra - Something Real (501 Remix) (2013)
Diamond Eyes - Nightlife (501 Remix) (2014)
Barely Alive - WEDABE$ (501 Remix)
Aiheesta muualla

501 Facebook -sivustolla
501 Twitter -sivustolla
501 (artisti) Myspacessa (englanniksi)
501 Beatport -sivustolla
501 SoundCloud -sivustolla
Adeline Gray

| Adeline Maria Gray |
| --- | --- |
 Gray vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1991 Denver, Colorado, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Uran tiedot
Pituus:  178 cm
Paino:  70 kg
Laji:  vapaapaini
Aiheesta muualla
adelinegray.mli.st
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 76 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Strathcona 2012 | 67 kg |  |
|  Kultaa | Taškent 2014 | 75 kg |  |
|  Kultaa | Las Vegas 2015 | 75 kg |  |
|  Kultaa | Budapest 2018 | 76 kg |  |
|  Kultaa | Nur-Sultan 2019 | 76 kg |  |
|  Kultaa | Oslo 2021 | 76 kg |  |
|  Pronssia | Istanbul 2011 | 67 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2013 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 2023 | 76 kg |  |
Adeline Maria Gray (15. tammikuuta 1991 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen vapaapainija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Gray on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2012, 2014, 2015, 2018, 2019 ja 2021. Hänellä on myös kolme MM-pronssia vuosilta 2011, 2013 ja 2023. Graylla on myös mestaruus Toronton Pan-Amerikan kisoista 2015. Pan-Amerikan-mestaruuden hän on voittanut 76-kiloisissa 2018, 2019 ja 2021 sekä saanut pronssia 2020. Gray kilpaili myös Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan kolumbialaisen Andrea Olayan, mutta hävisi puolivälierissä Vasilisa Marzalyukille. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Gray sai hopeaa 76 kg sarjassa hävittyään loppuottelussa Aline Rotter-Fockenille.
Warwickin linna

| Warwickin linna |
| --- | --- |

Sijainti:  Warwick,  Yhdistynyt kuningaskunta
Koordinaatit:  52°16′45.48″N, 01°35′06″W
Rakennustyyppi:  linna
Valmistumisvuosi:  nykyinen rakennus 1260
Omistaja:  The Tussauds Group
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Warwickin linna on linnoitus Warwickin kaupungissa Englannissa. Ensimmäisen, vallihaudasta ja paaluvarustuksesta koostuneen linnoituksen tälle paikalle teki Vilhelm Valloittaja. Vuonna 1260 sen tilalle rakennettiin kivinen linnoitus. Vuodesta 1978 linna on kuulunut vahakabinetistaan tunnetulle Tussaud-yhtiölle, joka on kehittänyt siitä matkailunähtävyyden.
Historia

Vilhelm Valloittaja nimitti linnanpäälliköksi Henry de Beaumontin vuonna 1068, joka oli silloin korkeintaan 20-vuotias. Hänestä tuli ensimmäinen Warwickin jaarli vuonna 1088. Jaarli Thomas de Beaumontin kuoltua vuonna 1242 linnan peri hänen siskonsa Margery
Linna siirtyi Sir Fulke Grevillen omistukseen vuonna 1604.
Vuonna 1969 Warwickin linnan silloinen haltija Charles Greville muutti Roomaan vältelläkseen Britannian tuloveroja. Myöhemmin hän luovutti linnan pojalleen David Robin Francis Guy Grevillelle välttyäkseen perintöverolta. Greville myi linnan julkisen skandaalin saattelemana vuonna 1978 Madame Tussauds -yhtiölle, joka teki linnasta turistinähtävyyden.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Linnan kotisivut (englanniksi)