George Herbert Mead

| George Herbert Mead |
| --- | --- |
 George Herbert Mead
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1863 South Hadley, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 26. huhtikuuta 1931 (68 vuotta) Chicago, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen 
Koulutus ja ura
Instituutti:  Chicagon yliopisto
Koulukunta:  pragmatismi, naturalismi
Vaikutusalueet:  kielifilosofia, mielenfilosofia, symbolinen interaktionismi, sosiaalinen konstruktionismi
Tutkimusalue:  filosofia, sosiaalipsykologia, sosiologia, psykologia
  [ Muokkaa Wikidatassa ]   
George Herbert Mead (27. helmikuuta 1863 South Hadley, Massachusetts Yhdysvallat – 26. huhtikuuta 1931) oli yhdysvaltalainen filosofi, psykologi ja sosiaalipsykologi.
Mead tunnetaan pragmatistisen koulukunnan filosofina yhdessä John Deweyn sekä William Jamesin ja Charles S. Peircen kanssa. Hän opiskeli Harvardin yliopistossa ja opetti Michiganin ja Chicagon yliopistoissa. Saksassa vieraillessaan Mead opiskeli Leipzigin yliopiston psykologisessa laboratoriossa Wilhelm Wundtin johdolla ja tutustui myös hegeliläiseen ajatteluun ja hermeneuttiseen historianfilosofiaan, joita hän opiskeli Wilhelm Diltheyn luennoilla Berliiniin yliopistossa.
Palattuaan Yhdysvaltoihin Mead kehitteli behavioraalista merkityksenteoriaa. Sen mukaan kielen merkitykset rakentuvat ärsykkeiden ja reaktioiden vuorovaikutuksessa: toimijoiden ennakoidessa toistensa käyttäytymistä ja vastatessaan toistensa eleisiin. Hänen mukaansa kieli on historiallisesti syntynyt, kun eleet ovat saaneet yhteisen symbolisen merkityksen. Koska kielen ja käsitteellisen ajattelun ehtona on ihmisten välinen heijastusvaikutus, siihen liittyy myös itsestä tietoisuuden synty. Meadin mukaan tietoisuus ja minuus kehittyvät yksilöiden vuorovaikutuksessa. Niiden yleisinhimilliset piirteet säilyvät ja siirtyvät sosiaalisesti rakentuneessa sekä kieleen ja kulttuuriin paikantuvassa ”yleistyneessä toisessa” (the generalized other), joka koostuu samastumisen kautta muovautuneesta yksilöminuuksien yhteenliittymistä.
Yleistynyt toinen muodostaa kulttuurisen kerroksensa, jota ei voida redusoida yksilötoimijoihin. Meadin myöhemmässä ajattelussa kyse ei ollut enää hänen alun perin kannattamastaan behaviorismista vaan idealismista, jossa näkyivät myös nuoruudessa saadut hegeliläiset vaikutteet. Mead tunnetaankin psykologisen behaviorismin arvostelijana mutta myös Immanuel Kantin transsendentaalifilosofisen individualismin kriitikkona. Niiden tilalle hän tarjosi omaa yhteiskunnallisesti ja pragmatistisesti muotoiltua ihmiskäsitystään, jota voidaan kutsua sosiaaliseksi behaviorismiksi.
Mead siirtyi Chicagon yliopistoon Deweyn saatua sieltä professorinviran. Hänet nimitettiin Deweyn seuraajana 1907 filosofian professoriksi, jossa tehtävässä hän toimi kuolemaansa asti 1931. Chicagon vuosinaan Mead kehitteli merkityksen teoriaansa ja näkemyksiään minuuden ja persoonallisuuden synnystä suureksi yhteiskuntatulkinnaksi. Häntä pidetään sosiaalipsykologian klassikkona ja eräänä vuorovaikutuksellisen lähestymistavan teoriahistoriallisena luojana.
Mead kuului vaikutusvaltaiseen psykologiseen ryhmittymään, Chicagon sosiologiseen koulukuntaan sen eräänä perustajana. Mead liitetään symboliseksi interaktionismiksi kutsuttuun sosiologiseen suuntaukseen.  Siinä inhimillinen yhteiselämä nähdään tulkintaprosessina, jossa ihmiset ohjaavat itseään ja toisiaan antamalla merkityksiä tilanteille, tapahtumille ja asioille. Elämä nähdään keskinäisenä vuorovaikutuksena, joka tapahtuu symbolien ja viestinnän välityksellä.