stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harpo Marx
Varhainen elämä

Harpo Marx syntyi Sam ”Frenchie” Marxin ja hänen vaimonsa Minnie Marxin perheeseen. Isä Sam oli itse­oppinut räätäli, joka menestyi työssään miten kuten. Äiti Minnie sen sijaan keskittyi jo varhain saamaan kaikki viisi poikaansa esittävien taiteiden pariin. Harpo Marx oli veljeksistä toiseksi vanhin. Vanhin veljeksistä oli Chico Marx, jonka äiti pani piano­tunneille. Nuoremmat veljet olivat Groucho Marx, joka luki into­himoisesti kirjoja ja osasi laulaa; Gummo Marx, josta myöhemmin tuli elo­kuva­väen agentti sekä Zeppo Marx, joka menestyi liike­alalla. Lempi­nimensä, jotka vakiintuivat käyttöön heti, veljekset saivat erään pokeri­pelin aikana nuorina miehinä.
Marxien perhe asui 93. kadulla New Yorkin East Sidessa, jonka korttelit olivat tiukasti jaetut asukkaiden etnisen taustan mukaisesti. Koulua Harpo Marx kävi vain pari vuotta ja yritti sen jälkeen pärjätä tekemällä sekalaisia töitä, joita poika silloin vain saattoi tehdä. Vaikka Minnie Marx aikoi saada poikansa näyttämölle, kuten veljensä Al Sheanin (alun perin Schön­berg), ei nuori Harpo Marx pitänyt omia kykyjään kummoisina. Kun isoveli Chico Marx sai piano­tunteja, opettaja opetti soittamaan pelkästään oikean käden sormilla, kuunteli Harpo Marx oven takaa ja opetteli soittamaan kaksi kappaletta korva­kuulolta yhdellä sormella. Suurempaa menestystä hän saavutti opettelemalla matkimaan ilmeitä tai kävely­tyylejä. Muutoin nuorukaiseksi varttuva Harpo Marx teki hantti­hommia muun muassa juoksu­poikana ja ”vuokran potkaisijana”selvennä ja opetteli samalla soittamaan pianoa kahdella kädellä.
Ura > Chicagon vuodet

Vuonna 1910 Minnie Marx päätti, että perhe muuttaa Chicagoon, koska New Yorkista ei kovan kilpailun takia tuntunut löytyvän sijaa Marxien vaudeville-esityksille. Marxit ostivat osa­maksulla oman talon ja olivat sen jälkeen velkaa herra Green­baumille. Aluksi perhe esiintyi pikku­teattereissa Chicagossa, mutta pian sen teatterit eivät enää riittäneet, vaan Marxit tekivät mitä vain keikkoja saivat. Marxien täytyi kierrellä esiintymässä kaupungissa kuin kaupungissa, eivätkä esiintymisen tuotot aina riittäneet kuin juna­matkaan seuraavaan kaupunkiin. Useiden vuosien kiertely kaupungista toiseen yleensä huonoissa oloissa oli rankkaa aikaa perheelle. Joskus kyllästyminen ja väsyminen ajoi pojat hölmöilemään näyttämöllä. Silloin Minnie sai heihin ryhtiä muistuttamalla kiljaisten pojilleen ”Green­baum, senkin jästi­päät!”
Veljesten ura alkoi nousta joskus vuosien 1913-1915 tienoilla, kun Groucho Marx keksi, että veljesten seurue voisi ottaa valikoimaansa Gus Edwardsin Koulu­päiviä-esityksen (Fun in Hi Skule), josta tuli suosittu. Esitykseen veljekset lisäsivät omia improvisaatioitaan ja Chico liittyi mukaan seurueeseen.
Ura > Harpo Marx vaikenee

Minnie Marx halusi veljesten kiertueisiin lisä­potkua ja pyysi, että hänen veljensä Al Shean käsi­kirjoittaisi pojille. Harpo Marxin mielestä kaikki oli muuten hienosti, mutta Al-eno ei ollut kirjoittanut Harpo Marxin rooli­hahmolle vuoro­sanoja. Eno ehdotti pantomiimia, mutta se ei häntä miellyttänyt. Harpo Marx tuli kuitenkin toisiin ajatuksiin. Illinoisin Champaignissa paikallis­lehti kirjoitti veljesten show’sta arvostelun. Kriitikko piti Harpo Marxia huvittavana – mutta vaikutelma meni pilalle heti kun tämä avasi suunsa. Vaikka Harpo Marx ymmärsi, ettei pystynyt päihittämään Chicoa tai Grouchoa verbaali­akrobatiassa, hän myös loukkaantui artikkelista – ja päätti, ettei enää koskaan sanoisi sanaakaan näyttämöllä.
Siitä pitäen Harpo Marx alkoi kehittää eri­laisia temppuja, jotta ei tarvitsisi enää vuoro­sanoja. Hänen tavara­merkeikseen muodostuivat muun muassa ääni­torvella tööttäily, ilmeilyt ja pöytä­veitsien tiputtelu hihasta. Hänen rooli­asukseen taas vakiintui pitkä nukka­vieru vaalea takki, ruutu­kuosinen paita sekä päässä lyhyt, punertava kiharainen peruukki ja murjottu silkki­pytty.
Näiden lisäksi Harpo Marxille tyypillistä oli näyttämöllä hölmöilyn ohessa soittaa kappaleita harpulla, jonka hänen äitinsä Minnie Marx hänelle hankki. Harppu osaltaan johti myös Adolph Marxin nimen muuttumiseen Harpoksi. Harpun­soittajana Harpo Marx oli itse­oppinut. Minnien äidin vanha soitin lojui yksi­kielisenä perheen nurkissa, kunnes Harpo Marx kiinnostui sen soittamisesta.
Ura > Kohti Marx-veljeksiä

Minnie Marx oli sisukas nainen. Lopulta hänen onnistui hankkia pojilleen viikon kiinnitys yhteen Chicagon parhaimmista revyy­teattereista. Se taas johti kiinnitykseen Orpheum-teatteri­ketjun 30 viikon kiertueelle. Lopuksi Bostonissa Marxin seurueen esitys oli niin suuri menestys, että teatterin­johtaja otti yhteyttä show­bisneksen yksin­valtiaaseen E. F. Albeehen. Albee palkkasi veljekset esiintymään kahdeksi viikoksi teattereihinsa New Yorkiin. Kahden viikon jälkeen esityksiä jatkettiin edelleen New Yorkissa ja sitten Albeen muissa teattereissa eri kaupungeissa. Ja lopulta Lontoossa, Englannissa. Englannin matkan jälkeen Marxit ylpistyivät ja joutuivat pian eri­mielisyyksiin Albeen kanssa. Albee erotti veljekset.
Marxit eivät enää päässeet New Yorkin teattereihin esiintymään. He kääntyivät Albeen kilpailijan Shubertin veljesten puoleen. ”Marx-veljesten Shubertin-sakki” pääsi jälleen kiertueille, mutta kiertueen kulut lankesivat esiintyjien niskoille. Kiertue ei säästynyt vaikeuksilta ja lopulta rahaton ja epä­toivoinen seurue päätti palata New Yorkiin ja esiintyi siellä tuntemattomissa ja syrjäisissä teattereissa. Chico Marx löysi ratkaisun ahdinkoon. Pinochle-peli­pöydän ääressä hän tutustui tuottaja Joseph Gatesiin ja sai puhuttua hänet pyytämään tehtailija Herman Broodyn rahoittamaan Marx-veljesten musiikki­komedian, jonka nimeksi tuli I’ll Say She is (On totisesti). Tästä alkoi puoli­toista vuotta kestänyt kiertue, joka päätyi lopulta veljesten vaatimuksesta New Yorkin Broad­waylle. Ensi-ilta Broad­waylla sujui hyvin ja seuraavan aamun lehdet olivat täynnä kehuvia arvosteluja esityksestä. Arvosteluista kohtalokas Harpo Marxin uran ja henkilö­kohtaisen elämän kannalta oli Alexander Woollcottin kirjoitus Sun-lehdessä.
Ura > Algonquinin kulttuurivaikuttajat

Alexander eli Aleck Woollcott pyysi saada tavata henkilö­kohtaisesti Harpo Marxin. Wooll­cott kutsui Harpo Marxin tapaamaan ystäviään, ja kuten Harpo Marx tuli useasti elämässään tämän jälkeen huomaamaan, ei Wooll­cottille voinut sanoa ei. Wooll­cottin ystävät kokoontuivat Algonquin-hotellin sviitissä ja pelasivat pokeria. Wooll­cottin ystävät, eli Thanatopsis pokeri- ja kirjallisuus­kerho muodostui lukuisista kulttuuri­elämän vaikuttajista, joihin lukeutuivat muun muassa kolumnisti Frank P. Adams, New York Worldin pää­toimittaja Herbert Bayard Swope, kirjailijat Robert Benchley ja Heywood Broun, näytelmä­kirjailijat George S. Kaufman ja Marc Connelly sekä Judgen pää­toimittaja Harold Ross. Lisäksi Algonquin-hotellin ravintola­salin pyöreän pöydän ääressä kävivät keskusteluja monet muutkin kulttuuri­vaikuttajat. Wooll­cottin seurueeseen kuuluivat usein myös näyttelijätär Ruth Gordon, taide­maalari ja kuvittaja Neysa McMein, kirjailija Alice Duer Miller sekä George S. Kauf­manin vaimo Beatrice.
Koska Harpo Marx ei ollut kouluja käynyt ja oppinut mies, häneltä on joskus kysytty mitä hän osasi keskustella näiden lukuisien kuuluisuuksien kanssa. Siihen hän vastasi, ettei hän puhunut vaan kuunteli. Kuuluisuudet hyväksyivät hänet, ehkä siksi että hän hyväksyi heidät sellaisina ihmisinä kuin mitä he olivat kun eivät tehneet työtä.
Aleck Wooll­cottin seurueen kanssa Harpo Marx vietti paljon aikaa muun muassa Wooll­cottin kesä­paikassa Vermontin Neshobensaarella. Saarella pää­osassa oli eri­laiset tavat viettää vapaa-aikaa ja etenkin seura­pelit. Wooll­cottin seurassa Marx oppi pelaamaan muun muassa suuriksi into­himoikseen osoittautuneita krokettia ja golfia. Toinen Wooll­cottin kesäinen ajan­vietto­paikka oli Ranskan Rivieralla Villa Galanonissa. Täällä Harpo Marxin uusia tuttavuuksia olivat muun muassa kirjailija Somerset Maugham ja näytelmä­kirjailija George Bernard Shaw.
Ura > Ura Marx-veljeksissä

I’ll Say She is -musiikki­komedia kesti Broad­waylla yli vuoden. Veljekset saivat tuottajakseen Sam Harrisin. Hän tuotti Marx-veljeksille uuden show’n Kookospähkinöitä, johon Irving Berlin teki musiikin, George S. Kaufman sekä Morrie Ryskind käsi­kirjoituksen ja ohjauksen Kauf­man. Myös tämä toinen revyy sai suuren suosion. Sam Harrisin kanssa Marx-veljekset tekivät Broad­waylle vielä uuden komedian Koirankeksit. Nämä kaksi Harrisin show’ta Marx-veljekset pääsivät lopulta vuosina 1929 ja 1930 tekemään Paramount Pictures -yhtiön elo­kuviksi. Elo­kuvien myötä Harpo Marx muutti itä­rannikolta Los Angelesin Hollywoodiin asumaan. Hän esiintyi useissa Para­mountin, Metro-Goldwyn-Mayerin sekä United Artistsin tuottamassa Marx-elo­kuvassa.
Ura > Kiertue Neuvostoliitossa

Vuonna 1933 Yhdysvallat suunnitteli tunnustavansa Neuvosto­liiton presidentti Roose­veltin johdolla. Aleck Wooll­cott keksi, että Harpo Marxin pitäisi olla ”ensimmäinen amerikkalainen taiteilija, joka esiintyy Moskovassa sitten kun Yhdys­valloista ja Neuvosto­liitosta on tullut ystävällis­mielisiä valtioita.” Hän ei ollut suostuvainen, mutta Woo­llcott oli jo päättänyt asian. Wooll­cottilla oli Moskovassa toimittaja­ystäviä, ja näillä hyvät suhteet ulkoministeri Maksim Litvinovin kanssa. Matka­evääksi Harpo Marx sai suositus­kirjeet Moskovan taiteellisen teatterin johtajalle sekä New York Timesin Moskovan kirjeen­vaihtaja Walter Durantylle. Perillä hän ei kuitenkaan tavannut Durantya eikä Moskovan taiteellisen teatterin johtaja lämmennyt Marxin koe-esiintymisille, joita pidettiin usean päivän ajan. Lopulta hän päätti poistua maasta. Silloin Harpo Marx sai puhelun. Soittajaksi paljastui ulko­ministerin vaimo Ivy Litvinov, joka pyysi Marxia jäämään ja lupasi järjestää hänelle kiertueen. Marxin Show’ta esitettiin menestyksekkäästi Moskovassa neljä viikkoa ja kaksi viikkoa hän kiersi muualla maassa.
Yksityiselämä

Harpo Marx pysytteli poikamiehenä huomattavan kauan, yli neljä­kymmentä­vuotiaaksi saakka. Lopulta hän avioitui näyttelijä Susan Flemingin kanssa, joka piiritti Marxia neljä vuotta, ennen kuin Marx antoi periksi. Marxin paris­kunta adoptoi neljä lasta: Billin, Alexin, Jimmyn (James Arthur) sekä Minnien. Bill eli William Wooll­cott Marx ja Alex eli Alexander Marx saivat nimensä Alec Wooll­cottilta sekä tämän veljeltä Billyltä. Marx oli lapsi­rakas ja omistautunut isä. Neljän lapsen lisäksi Marxin kodissa oli aina useita lemmikkejä, kuten oli ollut jo kauan ennen perheen perustamista. Avio­liitto Susanin kanssa kesti Marxin kuolemaan saakka vuoteen 1964. Harpo Marx oli into­himoinen golfaaja, ja tarina kertoo, että kun hän kuoli ja hänet tuhkattiin, tuhkat sekoitettiin hänen omasta toivomuksestaan Rancho Miragen golf­kentän seitsemännen reiän hiekka­esteeseen. [lähde? ]
Hän julkaisi oma­elämä­kerran Harpo puhuu vuonna 1961.
Filmografia

Puukon­heittäjä – Too Many Kisses (1925)
Kookospähkinöitä (1929)
Koirankeksit (1930)
Neljä nolattua neroa (1931)
Hevosen sulat (1932)
Neljä naurettavaa naapuria (1933)
Ilta oopperassa (1935)
Päivä kilpa-ajoissa (1937)
Kaaos hotellissa – Room Service (1938)
Päivä sirkuksessa – At the Circus (1939)
Päivä lännessä – Go West (1940)
Päivä tavaratalossa The Big Store (1941)
Yö Casablancassa (1946)
Sardiinimysteerio (1949)
Ihminen ja paholainen – The Story of Man­kind (1957)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harpo Marx Wikimedia Commonsissa
Marxin veljekset, vasemmalla seisoo Chico ja oikealla Harpo, edessä istuu Groucho.
Kanta (ainejärjestö)

| Kanta ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1961
Toimiala:  Turun yliopiston suomen kielen ainejärjestö
Päämaja:  Turku
Jäsenet:  noin 130
Jäsenlehti:  Kieleke
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kanta ry on Turun yliopiston ylioppilaskunnan (TYY) alajärjestö ja suomen kielen opiskelijoiden ainejärjestö, joka on perustettu vuonna 1961. Kanta on yksi Turun suurimmista humanistisista ainejärjestöistä. Sen toimintaan kuuluvat opiskelijoiden edunvalvonta ja vapaa-ajan toiminnan järjestäminen.
Kenties (quizas, quizas, quizas)

| Kenties (quizas, quizas, quizas) Eero Aven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD
 Kesto: 55.09
 Levy-yhtiö: Ugalabugala
Eero Avenin muut julkaisut
| Hopearuusu 1999 | Kenties (quizas, quizas, quizas) 2002 | Miljoona ruusua juhlalevy - 40 laulua 2006 |
Kenties (quizas, quizas, quizas) on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 2002.
Kappaleet

Tanssityttö
Itkuliina
Kohtalon valssi
Ei enää koskaan kyyneleitä
Uutta potkua elämään
Sun löysin sittenkin
Mandoliinikrapula
Olet kohtaloni
Rakkausballadi
Älä sinä mökötä
Kaihoten
Kenties
Yksinäinen mies
Sinun tähden
Tunturisatu twist
Lemmenlaineiden loiskintaa
Kantaatti

Kantaatti (it. cantata, < lat. cantā’re = laulaa) tarkoittaa musiikissa 1600-luvulla Italiassa syntynyttä moniosaista soololauluesitystä.
1700-luvulla nimityksellä alettiin tarkoittaa orkesterin säestyksellä esitettyjä lyyrisiä, varsinkin tiettyä juhlatilaisuutta varten sävellettyjä kuorosävellyksiä.
Kantaatin erityismuotoa kirkkokantaatteja sävellettiin 1700-luvulla kirkkovuoden kaikille juhla- ja pyhäpäiville päivän tekstiin liittyviin sanoihin. Niissä oli sekä kuoro- että soolo-osia, ja niitä säesti orkesteri ja urut. Päätöksenä oli tavallisesti koraali. Merkittäviä kirkkokantaatteja on säveltänyt Johann Sebastian Bach.
Kantaatti on laajamuotoinen soittimin säestetty, valtaosin lyyrinen vokaaliteos, joka koostuu kuoro- ja soolo-osista, duetoista, tertseteistä jne. Usein kantaatti on sävelletty tiettyä juhlatilaisuutta varten. Kantaattimuoto syntyi 1500-luvulla Italiassa ja oli suosituimmillaan 1600-1700-luvuilla. Kantaateissa on hyödynnetty esimerkiksi italialaisten [[Francesco Petrarcan, Pietro Bembon ja Torquato Tasson tekstejä. Metriikaltaan kantaatit muistuttavat yleensä madrigaalia. Johann Sebastian Bach on merkittävin kantaattien säveltäjä. Kuuluisia kantaatteja ovat esimerkiksi J. W. von Goethen tekstiin sävelletty "Kantate zum Reformationsjubiläum und Denkmal für Luther" (1817), Bertolt Brechtin "Kantate zu Lenins Todestag" (1939) ja Eduard Möriken "Kantate bei der Enthüllung der Statue Schillers".
Kehäkettu & Setä Koponen: EP

| Kehäkettu & Setä Koponen EP Kehäkettu & Setä Koponen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2000
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: 21" Produktio
Kehäketun & Setä Koposen muut julkaisut
|   | Kehäkettu & Setä Koponen EP 2000 |   |
Kehäkettu & Setä Koponen EP on suomalaisen rap-duon Edu Kehäkettusen ja Setä Koposen debyyttialbumi, jonka julkaisi 21" Produktio vuonna 2000.
Taustaa

Albumilla kuultiin tulevan rap-trion, MC Taakibörstan vakiovierailijoita, kuten Tuomio & Kone.
Kappaleella "Fättii (sil omal vitun sairaal taval)" on samplattu yhtyeen The Soul Searches kappaletta Ashley's Roachclip vuodelta 1974. Kappaleen "Tuu lusii mun punkkaan" lopussa on kuultavissa samplea näyttelijä Simo Salmisen puhetta Stadin slangilla. Kappaleella "Etenevän liikkeen laki" kuullaan otteita urheiluselostaja Paavo Noposen selostuksista.
Albumin viimeinen kappale, "Bonari biitti (...Kiva, kiitti ja moi)", on lyhennetty instrumentaaliversio kappaleesta "Etenevän liikkeen laki".
Kappaleet

Aloitus
Etenevän liikkeen laki (mukana Konan)
Fättii (sil omal vitun sairaal taval) (mukana Tuomio & Kone)
PL 2000 (mukana Davo-Ukki)
Kaipiroskaa, Vernet Brancoo ja sitä rataa (mukana Tuomio & Kone ja Tarbash)
Tuu lusii mun punkkaan
Bonari biitti (...Kiva, kiitti ja moi)
Keskusta (Loimaa)

| Keskusta |
| --- | --- |
Kaupunki:  Loimaa
Kaupunginosa nro:  1
Postinumero(t):  32200
Lähialueet:  Tuulensuu, Kartanonmäki, Peltoinen, Hulmi
Keskusta on Loimaan 1. kaupunginosa, joka nimensä mukaisesti käsittää kaupungin keskustan.
Loimaan Kaupunginkirkko
Loimaan rautatieasema
Tyks Loimaan sairaala
Heimolinna
Keskusta (Kerava)

| Keskusta |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Keskusta korostettuna.
Kaupunki:  Kerava
Kaupunginosa nro:  4 
Väkiluku:  4 704 (31.12.2014)
Keskusta on Keravan neljäs kaupunginosa. joka pitää sisällään Keravan rautatieaseman ja sitä ympäröivän ydinkeskustan. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosassa asui 4 704 henkeä.
Keskustan kaupunginosassa sijaitsee myös Aurinkomäki-puisto, ja kaupunginosassa toimivat esimerkiksi Keravan keskuskoulu, Keravan kirkko, Keravan lukio ja Keravan taidemuseo.
Keskusta (Parkano)

Keskusta on Parkanon 1. kaupunginosa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Parkanon keskustassa. Keskustassa sijaitsee mm. Parkanon kirkko, Keskustan hautausmaa, Keskustan koulu ja Pirkanmaan aikuislukio.
Kevin Poulsen

Kevin Poulsen (oikealla), Adrian Lamo (vasemmalla) ja Kevin Mitnick.
Kevin Poulsen on entinen yhdysvaltalainen hakkeri. Hänen tunnetuin pseudonyyminsä lienee Dark Dante. Erityisesti Poulsen tunnetaan hakkeroinnista, jossa hän otti haltuunsa kaikki erään Los Angelilaisen radioaseman puhelinlinjat tarkoituksenaan olla juuri se 102:s puhelinsoittaja, jolle palkinnoksi annettaisiin Porsche.
Karen Wetterhahn

| Karen Wetterhahn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1948 Plattsburgh, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 8. kesäkuuta 1997 (48 vuotta) Lyme, New Hampshire, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  St. Lawrencen yliopisto   Columbian yliopisto
Instituutti:  Dartmouth College
Tutkimusalue:  ympäristökemia
Karen Wetterhahn (16. lokakuuta 1948 Plattsburgh, New York, Yhdysvallat – 8. kesäkuuta 1997 Lyme, New Hampshire, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kemisti ja professori, joka tutki erityisesti myrkyllisten metallien vaikutusta terveyteen ja joka johti Dartmouth Collegessa projektia, jonka tarkoituksena oli innostaa naisopiskelijoita luonnontieteen pariin. Wetterhahn kuoli elohopeamyrkytykseen vuonna 1997 saatuaan yli puoli vuotta aiemmin laboratoriossa pari tippaa dimetyylielohopeaa käsineelleen. Kuoleman jälkeen tiedelaitokset tiukensivat myrkyllisten aineiden käsittelyä koskevia määräyksiä.
Nuoruus ja opiskelu

Karen Wetterhahn syntyi vuonna 1948 Plattsburghissa New Yorkin osavaltion pohjoisosissa. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon kemiasta ja matematiikassa St. Lawrencen yliopistosta. Väitöstutkimuksensa hän teki Columbian yliopistoon epäorgaanisesta kemiasta ja fysikaalisesta biokemiasta.
Ura > Dartmouthin professori

Wetterhahn aloitti vuonna 1976 Dartmouth Collegessa. Hän oli Dartmouthin ensimmäinen naispuolinen kemian professori. Hän oli innokas opettaja, joka halusi motivoida oppilaita luonnontieteiden pariin. Wetterhahn perusti Women in Science -projektin, jonka tarkoituksena oli rohkaista naisopiskelijoita valitsemaan luonnontieteellisen pääaineen.
Ympäristöterveystieteiden kansallisinstituutin seitsemän miljoonan dollarin apurahan ansiosta Wetterhahn pystyi vuonna 1995 aloittamaan Dartmouthissa myrkyllisten metallien ohjelman, jonka tarkoituksena oli tutkia niiden vaikutusta ihmisten terveydelle.
Darthmouthin ulkopuolella Wetterhahn tunnettiin erityisesti tutkimuksestaan, jossa hän selvitti sitä, miten ihmissolut käsittelevät kromia ja miten metalli voi aiheuttaa syöpää.
Ura > Kuolema laboratoriomyrkytykseen

Wetterhahn oli tekemässä vuonna elokuussa 1996 koetta, jonka aikana häneltä putosi muutama pisara dimetyylielohopeaa lateksiselle suojakäsineelle. Wetterhahn oli noudattanut kaikkia tarpeellisia turvamääräyksiä, ja hän käytti suojavaatteita ja suojakäsineitä sekä vetokaappia. Hän myös pesi saman tien oikeaoppisesti kätensä ja puhdisti työkalunsa.
Wetterhahn alkoi kärsiä terveysongelmista marraskuussa 1996, kun hän alkoi oksennella ja voida pahoin. Seuraavien kuukausien aikana hänen tilansa heikkeni. Puhe muuttui epäselväksi, ja ilmeni näkö- ja kuulovaikeuksia. Hänellä diagnosoitiin tammikuun lopulla 1997 elohopeamyrkytys ja aloitettiin kelaatiohoito, jossa lääkkeen pitäisi sitoa myrkyllinen aine itseensä ja näin auttaa se läpi kehon.
Wetterhahnin myrkytystila oli niin vakava, ettei hoito enää tehonnut häneen. Hänen veressään oli 800 kertaa normaalia enemmän elohopeaa. Hän vaipui helmikuussa koomaan ja kuoli 8. kesäkuuta. Wetterhahnia hoitaneen lääkäri David Nierenbergin mukaan tämän viimeisiä toivomuksia oli dimetyylielohopean tutkiminen, ettei kenenkään toisen tutkijan tarvitsisi enää kokea samaa myrkytystä.
Wetterhahnin kuoleman jälkeen Dartmouthissa ja muualla maailmassa tehtiin uusia säädöksiä myrkyllisten aineiden käsittelyyn. Jo hieman ennen hänen kuolemaansa aloitettiin tutkimus, jossa osoitettiin, että dimetyylielohopea läpäisee lateksikäsineen lähes saman tien. Tutkijat suosittelivat, että myrkyllisten kemikaalien käsittelyssä käytettäisiin kaksia käsineitä, ja toiset olisivat paksumpia laminaattikäsineitä.
Yksityiselämä

Wetterhahn oli naimisissa, ja hänellä oli miehensä Leonin kanssa kolme lasta.
Keskustalaisuus

Keskustalaisuus voi tarkoittaa:
Suomen Keskustan kannattamista (Suomessa sanan yleisin mielleyhtymä).
Poliittiseen keskustaan kuulumista.
Keskiryhmän kannattamista.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Keskustalaisuus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni

Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin logo.
Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (engl. International Astronomical Union, lyh. IAU, ransk. Union Astronomique Internationale, lyh. UAI) on vuonna 1919 perustettu tähtitieteen ammattilaisista koostuva järjestö, joka päättää muun muassa tähtitieteeseen liittyvistä standardeista ja nimistöasioista kansainvälisellä tasolla. Se on yhteistyöjärjestö, jolla on lukuisia osastoja, 9 040 yksittäistä jäsentä ja 63 jäsenvaltiota.
Päätäntävalta

Kansainvälisellä tähtitieteellisellä unionilla on ainoana oikeus nimetä taivaankappaleita sekä niiden pinnanmuotoja. Esimerkiksi tietyn planeetan kuille tai taivaankappaleen pinnanmuodoille on usein määrätty tietty aihepiiri, jonka mukaan uudet kohteet nimetään. Kuun meret on nimetty mielentilojen mukaan, Uranuksen kuut William Shakespearen ja Alexander Popen teoksissa esiintyvien henkilöhahmojen mukaan. Lisäksi unioni määritteli muun muassa tähdistöjen rajat vuonna 1928 ja astronomisen yksikön (AU) pituuden vuonna 1976.
Aiheesta muualla

Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin kotisivut (englanniksi)