stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
France St. Louis

| Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Kanada.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:  Kanada> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 1990 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Suomi 1992 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 1994 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Kanada 1997 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Suomi 1999 | jääkiekko |  |
France St. Louis (s. 17. lokakuuta 1958 Laval, Quebec, Kanada) on kanadalainen keskushyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän edusti Kanadan naisten jääkiekkomaajoukkuetta Naganon olympialaisissa 1998, jolloin se sijoittui hopealle. MM-kilpailuissa St. Louis pelasi Kanadan maajoukkueessa Kanadassa 1990, Suomessa 1992, Yhdysvalloissa 1994, Kanadassa 1997 sekä Suomessa 1999. Vuonna 2003 hänet valittiin Quebec Sports Hall of Fameen ja vuonna 2014 hänelle myönnettiin Order of Hockey in Canada.
Ennen jääkiekkouraansa St. Louis pelasi ammattilaistasolla haavipalloa. Hän saavutti lajin Kanadan-mestaruuskilpailuissa 1985 ja 1988 pronssia, 1986 hopeaa ja 1989 kultaa ja kilpaili 1985–1989 kansainvälisissä kilpailuissa Kanadan haavipallomaajoukkueessa. St. Louis valittiin Quebecissä vuosikymmenen 1980–1990 parhaaksi haavipalloilijaksi.
Tsandi

| Tsandi |
| --- | --- |
 Tsandi
 Koordinaatit: 17°44′47″S, 14°53′16″E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Omusatin alue
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tsandi (Oshiwambo: se, joka on keskellä, paikallisella murteella Tjandi tai Otjandi, osindongaksi Shandi tai Oshandi) on kylä Omusatin alueella Pohjois-Namibiassa. Tsandi on Uukwaluudhin kuninkaan kotikylä, jonne Suomen Lähetysseuran lähetyssaarnaajat perustivat lähetysasemam Uukwaluudhin heimon alueelle. Nykyisin se on Tsandin vaalipiirin keskus. Se sijaitsee MR123-tien (Outapi – Tsandi – Okahao) varrella. Se on myös Tsandin vaalipiirin liike-elämän keskus ja yksi Uukwaluudhin heimon vanhimmista kylistä. Siellä sijaitsee Tsandi Lodge -niminen majoituslaitos n. 2,5 km Outapin suuntaan.
Historiaa

Vuonna 1870 Ambomaalle saapuneet suomalaiset lähetyssaarnaajat kävivät seuraavan vuoden lopulla Länsi-Ambomaalla tutustumiskäynnillä, käyden mm. Uukwaluudhissa, mutta tuon heimon suhteen vierailu ei tuottanut tuloksia.
Vuonna 1909 SLS:n johto Suomessa oli sitä mieltä, että lähetystyö olisi aloitettava Länsi-Ambomaalla ja myös Uukwaluudhin heimon alueella. Sitä varten Ambomaan lähetyskentän esimies Martti Rautanen kävi heinä-elokuun vaihteessa 1909 muutamien työtovereittensa kanssa Uukwaluudhissa valitsemassa lähetysaseman paikan. Valituksi tuli kuningas Iitan (hallitsijana 1907–1909) osoittama Tsandi-niminen paikka, ja kuukautta myöhemmin August Hänninen ryhtyi siellä rakennustöihin.
Suomalaiset tulivat paikalle kuningas Iitan kutsusta, mutta hän kuoli jo saman vuoden marraskuussa. Hänen seuraajansa Mwaala gwaNashilongo (hallitsijana 1909–1960) oli kuitenkin yhtä myötämielinen suomalaisille. Myös kansa oli myötämielistä. Suomalaisia kohtaan ei oltu epäluuloisia, ja heidän puoleensa käännyttiin usein sairastapauksissa. Paikalliset eivät kuitenkaan juuri osoittaneet kiinnostusta suomalaisten saarnaamistoimintaa kohtaan, ja seurakunnan muodostivat lähinnä Ondongasta muuttaneet kristityt. Ensimmäisinä paikallisina kastettiin vuonna 1912 yksi uukwaluudhilainen mies ja hänen kolme lastaan, päivänä, jolloin paikalla kastettiin 16 henkeä.
Hänninen sai huomata, että jumalanpalvelusten ja koulun pito ulkoilmassa, puun alla, oli hankalaa, ja niinpä hän innosti seurakuntansa rakentamaan tiilistä tehtävän kirkon. Hänninen lupasi hankkia nauloja ja muita tarvikkeita sekä ikkunat, opettaja Aini Packalén lupasi kustantaa oven, ja seurakuntalaiset tekivät tiilet. Jokainen mies löi 500 tiiltä. Rakennustyöt tehtiin vuoden 1912 kylmän vuodenajan aikana, ja elokuun alussa rakennus oli valmis. Sen vihkimisjuhlaan tuli ihmisiä myös naapuriheimojen alueilta.
Hänninen kävi myös saarnamatkoilla lähiheimossa, Uukolonkadhissa, ja häntä pyydettiin myös Ombalantuun. Uukolonkadhiin perustettiin sivuasema, jota hoiti ongandjeralainen innokas opettaja ja evankelista Abraham Iintamba.
Vuonna 1922 Tsandin lähetyssaarnaajaksi tuli Aatu Järvinen, joka oli ennen ensimmäistä maailmansotaa suorittanut vuoden pituisen trooppitautien kurssin Tübingenissä Saksassa. Hän pani Tsandissa alulle poliklinikkatyön.
1930-luvulla Tsandissa toimi lähetyssaarnaajana Sulo Aarni (jonka puolisoksi oli tullut yllä mainittu Aini Packalén). Hän teki yli 150 km:n matkoja länteen Kaoko-vuoristoon tapaamaan siellä asuneita hereroja.
Tsandi nykyään

Tsandia hallitsee kylävaltuusto, jossa on viisi jäsentä. Omusatin alue, johon Tsandi kuuluu, on Namibian hallitsevan puolueen SWAPOn vahvaa aluetta. Vuoden 2015 vaaleissa yksikään oppositiopuolue ei nimennyt ehdokkaita vaaleihin, ja SWAPO näin ollen vei kaikki valtuustopaikat.
Tsandissa on sairaala, ja vanhan lähetysaseman alueella Ambomaan suurin, kenties myös eteläisen pallonpuoliskon suurin apinanleipäpuu, joka muodostuu useammasta yhteen kasvaneesta puusta.
Tshandin vuonna 1909 valmistunut asema.
Urvantajärvi

| Urvantajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Lempäälä
Koordinaatit:  61°22′45″N, 23°37′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue‎ (35.21)
Laskujoki:  Säijoki 
Järvinumero:  35.211.1.019 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,5 – 90 m 
Rantaviiva:  0,968 km 
Pinta-ala:  0,029 km² 
 fiUrvantajärvi 
Urvantajärvi  eli Urvantojärvi  on Pirkanmaalla Lempäälän Säijässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Urvantajärvi on osa Pyhäjärven lähialuetta.
Maantietoa

Järven pituus on 200 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Järvi on muodostunut moreenimäen taakse ja sen ympäristö on peltomaata lukuun ottamatta pohjoista suota, joka on entistä järvenpohjaa. Siihen laskee yksi pelto-oja ja suurempi Säijoen pääuoma, joka alkaa Kaakkolammista. Aivan järven yläpuolelle yhtyy lännestä Toritunoja, joka saa alkunsa Tampere-Pirkkalan lentokentältä Hahmojärvestä. Järven oma laskuoja lähtee järven länsipäästä ja juoksee kaksi kilometriä peltojen halki ja laskee Säijärveen. Rantaviiva on kilometrin pitkä, mutta se on täysin autio. Lähin maantie on yhdystie 3003, joka ohittaa sen 50 metrin päästä.
Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ruovajärvi”, mutta mahdollisesti sitäkin aikaisemmassa pitäjänkartassa sen nimi oli kirjoitettu ”Urvandajärvi”. Se oli silloin pitkä ja sillä oli leveä pohjoispää. Järven etelään työntyvä lahti oli pitkä.
Vuoden 1954 peruskartassa järvi on suuremman kokoinen. Järven pohjoispuolella oleva suo oli tuolloin osa järveä. Kun vertaa karttoja vuosilta 1975–1991 huomaa, kuinka järven pohjoisosassa tapahtuu lyhenemistä ja kapenemista. Suurin vedenpinnan aleneminen on kuitenkin tapahtunut vuoden 1991 jälkeen. Silloin on yli puolet järven pohjasta maatunut ja järvestä on jäljellä enää sen entinen eteläosa.
Tyttöjen ilta

| Tyttöjen ilta |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Reetta Aalto
Käsikirjoittaja:  Kirsikka Saari
Tuottaja:   Kai Nordberg  Kaarle Aho 
Kuvaaja:  Heikki Färm
Leikkaaja:  Helena Öst
Pääosat:   Pirjo Lonka  Elina Knihtilä  Reena Immonen  Jaana Pöllänen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Making Movies
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  28 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tyttöjen ilta on Reetta Aallon ohjaama ja Kirsikka Saaren käsikirjoittama lyhytelokuva. Elokuva on tuotettu osana ensimmäistä suomalainen novellielokuva -kilpailua, joka järjestettiin keväällä 2007.
Juoni

Äiti ja tytär haluaisivat molemmat olla nuoria naisia. Toinen on kuitenkin vielä melkein lapsi ja toinen lähestyy keski-ikää. Molemmat viettävät tahoillaan tyttöjen illan, jossa ihmisarvo, ystävyys ja rakkaus punnitaan.
Arviot lehdissä ja menestys festivaaleilla

Tyttöjen ilta sai kriitikoilta positiivisen arvion. Helsingin Sanomien Jukka Karjalaisen mukaan ”naseva 'samaan aikaan toisaalla' -kertomus myötäelää voimakkaasti tätä meidän ihmiseläjien taaperrusta.
Kirsikka Saaren dialogi toimii erinomaisesti. Tyttöjen illan ohjaaja Reetta Aalto osaa elävöittää tilanteet yhtä tarkasti.”
Elokuva palkittiin Tampereen kansainvälisillä elokuvajuhlilla maaliskuussa 2008 yleisöpalkinnolla. Ohjaaja Reetta Aalto sai lisäksi Finnlabin ja Digital Film Finlandin myöntämän resurssipalkinnon.
Tuomariston mukaan tyttöjen ilta on ”raikkaasti ja painottomasti toteutettu kuvaus illasta, jossa kahden eri sukupolven naiset etsivät elämäänsä varmuutta ja sisältöä vastakkaisen sukupuolen huomiosta. Äidin ja tyttären kokemukset tahoillaan peilaavat toisiaan ja katsovat lämpimän humoristisesti erotisoitunutta arkimaailmaamme”.
Unibail-Rodamco-Westfield

| Unibail-Rodamco-Westfield |
| --- | --- |

Osake:  Euronext: URW
Markkina-arvo:  16,8 mrd. €
ISIN:  FR0013326246
Perustettu:  1968
Puheenjohtaja:  Jean-Marie Tritant
Kotipaikka:  Pariisi, Ranska
Toimiala:  Maa
Liikevaihto:   78,9 mrd. € (2017)
Henkilöstö:  3 100
Kotisivu:  www.urw.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Unibail-Rodamco-Westfield on pörssiyhtiö, joka toimii 13 maassa. Ryhmä perustettiin vuonna 1968 ja sillä oli 3 100 työntekijää vuonna 2021. Ryhmällä on 87 kauppakeskusta vuonna 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unibail-Rodamco-Westfield Wikimedia Commonsissa
Unibail-Rodamco-Westfield
Vaihtokauppa

Vaihtokauppa tarkoittaa kaupankäyntiä, jossa ei käytetä rahaa vaihdonvälineenä. Vaihtokaupassa vaihdetaan tavaroita ja palveluita toisiin tavaroihin ja palveluihin. Rahan käyttö vaihdon välineenä on kätevämpää kuin vaihtokauppa, minkä vuoksi rahan käyttö vaihdonvälineenä on vallitseva kaupankäynnin muoto. Vaihtokauppa otetaan usein jossain määrin kansalaisten aloitteesta käyttöön, kun valuutta kärsii hyperinflaatiosta.[lähde? ]
Vaihtokauppa on periaatteessa eri asia kuin bilateraalinen kauppa, jossa arvon mittana on kuitenkin raha muuntuvine kursseineen.[lähde? ]
Verotus

Henkilöiden välinen vaihtokauppa on veronalaista työtä, kun tehdystä työstä sovitaan annettavaksi vastike. Verohallinnon mukaan kaikki vastikkeellisesta työstä saadut tulot on ilmoitettava veroilmoituksella, vaikka ne olisivat tavaraa tai työtä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaihtokauppa Wikimedia Commonsissa
Ernest Lespinasse

| Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Ranska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Ranska> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
Ernest Lespinasse (20. lokakuuta 1897 Hautmont – 22. marraskuuta 1927 Hautmont) oli ranskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Vaihtolajittelu

Vaihtolajittelu (engl. exchange sort, ei kuitenkaan sama kuin bubble sort) on tietojenkäsittelytieteessä tehoton, mutta yksinkertainen lajittelualgoritmi. Sen asymptoottinen suoritusaika on O(n2).
Algoritmi

Vaihtojärjestäminen voidaan ilmaista seuraavasti:
Verrataan ensimmäistä alkiota yksi kerrallaan kaikkiin sen jälkeen tuleviin alkioihin ja vaihdetaan alkiot, jos ne ovat väärässä järjestyksessä.
Nyt ensimmäisenä on kaikkein pienin alkio.
Tehdään sama toiselle alkiolle, kolmannelle alkiolle...
Kun toiseksi viimeinen on saatu käsiteltyä, koko taulukko on järjestyksessä.
T: taulukko
first: ensimmäinen lajiteltava indeksi
last: viimeinen lajiteltava indeksi

for i := first to last – 1
    for j := i + 1 to last
        if T[i] > T[j]
            vaihda T[i] <–> T[j]
Ulomman silmukan invariantti on:
T[first] ... T[i] on järjestyksessä
T[i–1] ≤ T[i] ... T[last], kun i > 0
Sisemmän silmukan invariantti on:
T[i] ≤ T[i+1] ... T[j–1], kun j > i + 1
Esimerkkitoteutus C-kielellä

void    exchangesort(void *tab, int ts, int vs, int (*cmp)(void *a, void *b))
{
        int             i;
        int             j;
        char    *ctab;

        if (tab != NULL && ts > 1 && vs > 0)
        {
                i = -1;
                ctab = (char *)tab;
                while (++i < ts - 1)
                {
                        j = i;
                        while (++j < ts)
                                if ((*cmp)(ctab + i * vs, ctab + j * vs) > 0)
                                        swap(ctab + i * vs, ctab + j * vs, vs);
                }
        }
}

void    swap(void *a, void *b, int vs)
{
        register char           c;
        register int            i;

        if (a != b)
        {
                i = -1;
                while (++i < vs)
                {
                        c = *((char *)a + i);
                        *((char *)a + i) = *((char *)b + i);
                        *((char *)b + i) = c;
                }
        }
}
Elinsiirto

Elinirrotusryhmä siirtämässä elinluovuttajasta irroitettua elintä vastaanottajasairaalaan.
Elinsiirto tarkoittaa lääketieteellistä toimenpidettä, jossa potilaan kehoon siirretään kokonainen tai osittainen elin, joka on saatu joko luovuttajalta tai potilaan omasta kehosta. Elinsiirtoja suoritetaan vaikeimpien munuais-, maksa-, sydän- ja keuhkosairauksien hoidossa. Lisäksi niitä voidaan käyttää esimerkiksi palovammoissa (ihonsiirto), verisyövissä (luuytimensiirto) ja sarveiskalvon vioissa (sarveiskalvonsiirto). Elinsiirron jälkeen potilas joutuu  käyttämään hylkimisenestolääkitystä, jotta potilaan immuunipuolustus ei hyökkäisi siirteen soluja vastaan.
Elinsiirtojen tyypit

Autografti on samassa yksilössä paikasta toiseen siirretty kudos tai elin. Esimerkkejä ovat ihonsiirrot ja veren kantasolujen siirto pahanlaatuisten veritautien hoidon yhteydessä.
Allografti on saman lajin eri yksilöiden välillä siirretty kudos tai elin. Suurin osa elinsiirroista on allografteja.
Ksenografti on toisen lajin yksilöstä saatu elinsiirre, esimerkiksi sian sydämestä otettu biologinen läppäsiirre.
Siirrettävät elimet > Rintakehän elimet

Sydän: Sydämensiirtoja on tehty maailmalla vuodesta 1967, Suomen ensimmäisen sydämensiirron teki professori Severi Mattila vuonna 1985. Yleisimmät syyt sydämensiirtoon Suomessa ovat laajentava ja iskeeminen kardiomyopatia. Nykyään noin 80 prosenttia siirtosydämen saaneista potilaista on elossa vuoden kuluttua.
Keuhko: Keuhkoja voidaan siirtää kerrallaan yksi tai kaksi kappaletta. Yleisimmät syyt keuhkonsiirtoon Suomessa ovat keuhkofibroosi, alfa1-antitrypsiinin puutos, pulmonaalihypertensio ja keuhkoahtaumatauti. Keuhkosiirteen kanssa tapahtuu enemmän hyljintäreaktioita kuin muiden kiinteiden siirteiden yhteydessä. Keuhkonsiirtopotilaista noin 70 prosenttia on elossa vuoden kuluttua leikkauksesta.
Sydän ja keuhko(t): Sydämen ja keuhkojen yhteissiirto voidaan tehdä esimerkiksi silloin, jos synnynnäinen sydänvika on ehtinyt vioittaa keuhkoverenkiertoa tai keuhkosairauteen liittyy sydänvika. Kyseessä on suuri toimenpide, josta elossa on vuoden kuluttua noin 60 prosenttia.
Siirrettävät elimet > Vatsan alueen elimet

Munuainen: Munuaisensiirto on loppuvaiheen munuaissairauksien paras hoito. Munuaisensiirtojen kolme yleisintä syytä Suomessa ovat diabetes, polykystinen munuaissairaus ja glomerulonefriitti. Nykyisin Suomessa tehdyistä munuaissiirteistä 94 prosenttia toimii vuoden kuluttua leikkauksesta, ja näistä puolet yli 20 vuotta.
Maksa: Maksansiirtojen yleisimmät aiheet maailmalla ovat alkoholimaksakirroosi ja C-hepatiitti. Sen sijaan Suomessa tavallisimmat siirron syyt olivat vuonna 2004 primaarinen biliaarinen kirroosi (PBC), primaarinen sklerosoiva kolangiitti (PSC) sekä maksan toiminnan äkillinen pettäminen aikuisilla ja sappitieatresia lapsilla. Maksansiirtopotilaista viiden vuoden kuluttua elossa on yli 80 prosenttia.
Haima: Haimansiirron aiheena on insuliiniriippuvainen diabetes, ja leikkauksessa diabeetikolle siirretään insuliinia tuottava uusi haima. Ongelmana on siirron jälkeen välttämätön elinikäinen immunosuppressiolääkitys, joka on useimmiten huonompi vaihtoehto kuin jatkuva insuliinin pistäminen. Siksi katsotaan, että haimansiirtoja pitäisi tehdä lähinnä niille diabeetikoille, joilla on ennestään elinsiirre (yleensä munuainen) ja jotka jo käyttävät immunosuppressiolääkkeitä. Vuoden kuluttua leikkauksesta ehkä noin 70–80 prosenttia siirteistä toimii. Ensimmäinen haimansiirto suoritettiin vuonna 1966. Suomessa tehtiin ensimmäinen haimansiirto vuonna 2010.
Ohutsuoli: Ohutsuoli on muita kiinteitä elimiä vaikeampi siirtää, koska se sisältää bakteerikasvustoa ja vahvan immuunipuolustuksen, joista edellinen voi aiheuttaa siirronjälkeisiä infektioita ja jälkimmäinen johtaa hylkimisreaktioon. Ohutsuolensiirtoja yritettiin jo 1960-luvulla, mutta ensimmäinen siirto, josta potilas selvisi hengissä pidemmällä aikavälillä, tehtiin vasta vuonna 1988 Saksassa. Ohutsuolensiirron aihe on suolen toiminnan pettäminen, mikä johtaa lyhyt suoli-oireyhtymään ja tekee henkilön riippuvaiseksi parenteraalisesta ruokinnasta. Yleisimpiä ohutsuolen siirtoon johtavia sairauksia ovat nekrotisoiva enterokoliitti, mesenteeritromboosi, gastroskiisi, volvulus, vamma ja Crohnin tauti. Elossaololukujen vuoden kuluttua siirrosta on raportoitu olevan noin 50–80 prosenttia, lähteestä riippuen. Ohutsuolensiirtoja tehtiin Yhdysvalloissa 116 kappaletta vuonna 2003; Suomessa on onnistuttu tekemään ensimmäinen suolensiirto HUS:n Lastenklinikassa.
Siirrettävät elimet > Muut elimet

Sarveiskalvo: Sarveiskalvonsiirto on yksi parhaiten onnistuvista elinsiirroista. Toimenpiteessä luovuttajan sarveiskalvo ommellaan vaurioituneen tilalle paikallispuudutuksessa. Yleisimmät syyt siirtoon ovat sarveiskalvon kartiopullistuma (keratokonus) sekä tapaturmat ja tulehdukset, jotka jättävät arpia sarveiskalvoon.
Iho, myös kasvot: Ihonsiirtoja käytetään esimerkiksi palovammojen hoidossa, jolloin henkilön omaa ihoa siirretään palaneen ihon tilalle. Myös kuolleelta luovuttajalta saatua ihoa voidaan käyttää palaneen ihon suojana. Ensimmäinen kasvojensiirto tehtiin Ranskassa 27. marraskuuta 2005.
Käsi: Ensimmäinen kädensiirto tehtiin Ranskassa vuonna 1998 Clint Hallam-nimiselle miehelle. Siirretty käsi toimi noin kaksi ja puoli vuotta, kunnes se potilaan pyynnöstä poistettiin vuonna 2001. Kädensiirtoja on tähän päivään mennessä tehty jo kymmeniä ja niiden pääaiheena on yleensä molempien käsien amputaatio.
Penis: Ensimmäinen peniksensiirto tehtiin Kiinassa syyskuussa 2005. Siirretty penis alkoi virtsaamisen ja verenkierron suhteen toimia, mutta se poistettiin kaksi viikkoa myöhemmin "psykologisista syistä".
Siirrettävät elimet > Kudokset, solut ja nesteet

Luuydin tai veren kantasolut: Ensimmäiset luuytimensiirrot ihmiselle tehtiin 1950-luvun lopulla, mutta tulokset olivat huonoja. Veren kantasoluja alettiin käyttää pahanlaatuisten veritautien kuten leukemian ja myelooman hoidossa 1970-luvulta alkaen. Potilaalle voidaan siirtää luuydintä joko häneltä itseltään tai toiselta henkilöltä. Luuytimen siirrot aloitettiin Suomessa vuonna 1981 ja nykyään noin 60 prosenttia potilaista paranee hoidolla pysyvästi.
Veri: Verensiirrossa siirretään verta tai jotain sen osakomponenttia ihmisestä toiseen. Verensiirtoja voidaan käyttää esimerkiksi anemian hoidossa tai henkilön menetettyä verta vamman tai leikkauksen yhteydessä. Nykyään siirretään useimmiten kokoveren sijasta jotain veren komponenttia, esimerkiksi punasoluja tai verihiutaleita.
Luu: Luusiirteitä käytetään yleisesti auttamaan hitaasti luutuvien murtumien paranemista ja korvaamaan luupuutoksia murtumissa, tekonivelleikkauksissa ja luukasvainten hoidossa. Potilaan omaa luuta voidaan käyttää esimerkiksi nivelien ja selän jäykistysleikkauksissa, mutta jos luupuutos on suuri, oma luusiirre ei riitä. Siirretty luu sulautuu tai kasvaa vähitellen kiinni ympäröivään luuhun.
Sydänläppä: Sydämessä on neljä läppää, jotka voivat vioittua ja johtaa läpän ahtautumiseen tai vuotamiseen. Läppävikoja voidaan hoitaa vaihtamalla viallisen läpän tilalle tekoläppä tai läppäsiirre. Siirrettävät läpät voidaan ottaa joko omasta sydämestä (autografti), toisen ihmisen sydämestä (homografti) tai eläimestä, yleisimmin siasta tai naudasta (ksenografti). Ensimmäiset homograftiläppäleikkaukset tehtiin vuonna 1962. Autograftileikkaus voidaan tehdä esimerkiksi siten, että viallinen aorttaläppä korvataan omalla keuhkovaltimoläpällä ja poistetun tilalle asennetaan toiselta henkilöltä otettu keuhkovaltimoläppä.
Verisuoni
Langerhansin saarekesolut: Tyypin 1 diabeteksessa insuliinia tuottavat haiman Langerhansin saarekkeiden beetasolut ovat tuhoutuneet. Tutkijat ovat etsineet keinoja, joilla beetasoluja voisi siirtää diabeetikon kehoon oman insuliinituotannon käynnistämiseksi. Vuonna 2000 osoitettiin, että eristettyjen allogeenisten saarekkeiden ruiskuttaminen verenkiertoon palauttaa riittävän insuliininerityksen. Pohjoismainen saarekesiirtoverkosto aloitti toimintansa vuonna 2000, mutta saarekesiirtoja ei kuitenkaan toistaiseksi tehdä Suomessa.
Luovuttaja

Elinsiirtojen määrää rajoittava tekijä on yleensä pula luovuttajista. Luovuttajana toimii lähes aina aivokuollut henkilö. Poikkeuksen tähän muodostaa munuaisensiirto, jolloin luovuttajana voi toimia myös elossa oleva potilaan läheinen. Suomessa on käynnistynyt elinluovutustoiminta verenkierron pysähtymisen ja kuoleman toteamisen jälkeen. Tällöin on kysessä tehohoidossa olevasta potilaasta, jolla on vaikea aivovaurio ja jolla ei ole mahdollisuuksia selvitä. Maksansiirtoja voidaan tehdä myös eläviltä luovuttajilta, jolloin luovuttajalta siirretään vain osa maksasta. Kansainvälisesti osaelinsiirtoja on tehty myös joidenkin muiden elinten osalta. Myös luuydintä ja verta voi luovuttaa elävä henkilö. Suomessa Suomen Punaisen Ristin Veripalvelu huolehtii verenluovutustoiminnasta ja ylläpitää kantasolurekisteriä.
Luovuttajalla on yleensä oltava sama veriryhmä kuin saajalla, mutta aivan pienillä lapsilla edellytys ei ole enää ehdoton vaan veriryhmärajat ylittävä siirto voidaan tehdä pienille lapsille, joilla elistön vasta-ainetuotanto ei ole vielä kovin kehittynyt. Tästä hyötyvät erityisesti siirtosydäntä tarvitsevat pienet lapset, mutta siirto on onnistunut jopa viisivuotiaalle. Siirron saajalta poistetaan veriplasman vaihdolla vasta-aineita ja uusien vasta-aineiden muodostuminen estetään lääkkeillä. Lääkkeiden anto voidaan lopettaa muutaman kuukauden kuluttua.
Hyljintä

Kun vierasta kudosta oleva elin siirretään ihmiselimistöön, immuunipuolustusjärjestelmä hyökkää sen kimppuun. Hyljintäreaktioita on olemassa kolmentyyppisiä.
Hyperakuutti hyljintä on minuuttien sisällä tapahtuva reaktio, jossa veri hyytyy verisuonten seinämiin ja pysäyttää siirteen verenkierron. Tällainen reaktio voi syntyä, jos potilas on aikaisemmin herkistynyt siirteen HLA-antigeeneille tai kyseessä on toisesta lajista otettu siirre eli ksenografti. Reaktion estämiseksi tehdään sopivuuskokeet luovuttajan ja vastaanottajan välillä ennen elinsiirtoa.
Akuutti hyljintä tapahtuu yleensä kolmesta vuorokaudesta kolmeen kuukauteen leikkauksen jälkeen. Kyseessä on T-soluvälitteinen reaktio, joka voidaan nykyään hoitaa tehokkaasti hyljinnänestolääkityksellä. Hoitamattomana akuutti hyljintä johtaa verisuonten vaurioitumiseen ja tukkeutumiseen.
Krooninen hyljintä on pidemmällä aikavälillä ilmenevä reaktio, jonka mekanismit ovat epäselviä. Ilmeisesti kyseessä on verisuonten seinämien lievä tulehdus, joka johtaa suonten vaurioitumiseen ja arterioskleroosiin. Elimissä esiintyy myös muita muutoksia kuten fibroosia. Kroonista hyljintää ei voi tällä hetkellä hoitaa muuten kuin uudella elinsiirrolla. Kroonisen hyljinnän vuoksi menetetään vuosittain 3–4 prosenttia kaikista toimivista siirteistä.