stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Parasta ennen (radio-ohjelma)

Parasta ennen! oli 1990-luvun ja 2000-luvun alun musiikkiin keskittyvä radio-ohjelma YleX:n perjantai-illassa. Ohjelma tuli suorana lähetyksenä perjantai-iltaisin klo 20.00–22.00 ja uusintana lauantaisin klo 20.00–22.00. Ohjelman juontajana toimi Matti Airaksinen.
Ohjelman nimissä tehtiin myös Airaksisen juontamia live-esiintymisiä, risteilyjä sekä kolme kokoelma-albumia: Parasta ennen! Timanttista jyystöä vol. 1 (julkaistu 18. heinäkuuta 2012), Parasta ennen! Timanttista jyystöä vol. 2 (julkaistu 16. marraskuuta 2012) ja Parasta ennen! Timanttista jyystöä vol. 3 (julkaistu 25. lokakuuta 2013). Ohjelmassa oli kaksi vakio-osiota:
20.30 Mikä hitti? -kilpailu kahden kuulijan välillä
21.00 Viikon Scooter!
Aiheesta muualla

Kotisivu
Yle Areena - Parasta ennen
Pahuuden Mestarit

Pahuuden Mestarit (engl. Masters of Evil) ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroistojoukkio. Ryhmä on historiansa aikana kokenut monta eri kokoonpanoa. Ensimmäisen kerran ryhmä esiintyi amerikkalaisen Avengers -lehden kuudennessa numerossa (heinäkuussa 1964). Pahuuden Mestarit ovat pääasiallisesti Kostajien vastustajia.
Alkuperäinen Pahuuden Mestarit organisoi Paroni Zemo. Hän johti ryhmää kuolemaansa asti. Toisen ryhmäinkarnaation organisoi androidi Ultron. Munapää keräsi kolmannen ryhmän. Neljännen ryhmän kokoonpanon laati paroni Zemon poika. Tohtori Mustekala organisoi viidennen ryhmän. Myöhemmin syntyi vielä useita muita ryhmäkokoonpanoja.
Paroni Heinrich Zemon Pahuuden mestarit

Paroni Zemo
Musta Ritari
Sulattaja
Radioaktiivinen Mies
Lumoojatar
Teloittaja
Ultronin Pahuuden mestarit

Ultron
Pyörre
Musta Ritari
Sulattaja
Radioaktiivinen Mies
Pahuuden Mestarit muissa medioissa > Videopelit

Suurin osa Marvel: Ultimate Alliance -videopelissä esitetyistä vastustajista ovat kuuluneet jossain vaiheessa Pahuuden Mestareihin. Pelissä Mestareita johtaa Tohtori Doom yhdessä Lokin, Lumoojattaren, Ultronin ja Paroni Mordon kanssa. Muita pelissä esiintyviä Pahuuden Mestareita ovat:
Armoton
Attuma
Byrrah
Fin Fang Foom
Harmaa Kalma
Kang Valloittaja
Kurse
Lisko
M.O.D.O.K.
Mysterio
Napakymppi
Purppuradynamo (tuntematon haarniskan käyttäjä)
Radioaktiivinen Mies
Romutusryhmä
Sarvikuono
Skorpioni
Talvisotilas
Teloittaja
Tiikerihai
Tärisyttäjä
Ulik
Myös Mandariini oli alun perin Mestarien jäsen, mutta Tohtori Doom erotti hänet ryhmästä petturuuden takia.
Paskolammi (Virrat, Paavolanperä)

| Paskolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°12′33″N, 23°51′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Siekkisjärveen 
Järvinumero:  35.417.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,8 m  
Rantaviiva:  0,539 km  
Pinta-ala:  1,589 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaskolammi 
Paskolammi  on Pirkanmaalla Virroilla Paavolanperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,8 metriä mpy.
Oulun yliopiston kasvatustieteiden ja psykologian tiedekunta

Oulussa kasvatustieteiden tiedekunnan tilat sijaitsevat pääasiassa Snellmaniassa Linnanmaan yliopistokampuksella
Kajaanin yliopistokeskuksen opettajankoulutusyksikkö kuului Oulun yliopiston alle, kunnes se lakkautettiin 2012. Kuvassa Kajaanin vanha päärakennus.
Kasvatustieteiden ja psykologian tiedekunta (vuoden 2022 loppuun saakka kasvatustieteiden tiedekunta) on yksi Oulun yliopiston tiedekunnista. Kasvatustieteitä opiskelee noin 1 300 opiskelijaa. Tiedekunta toimii Oulun Linnanmaalla ja Kajaanissa.
Oulun yliopiston kasvatustieteiden ja psykologian tiedekuntaan kuuluu kasvatustieteiden ja opettajankoulutuksen yksikkö Oulussa.
Aiheesta muualla

Tiedekunnan kotisivu
Palm (yritys)

| Palm, Inc>  |
| --- | --- |

Perustettu:  1992
Lakkautettu:  2010
Kotipaikka:   Yhdysvallat
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Palm Pre.
Palm, Inc. (perustettu nimellä Palm Computing) oli yhdysvaltalainen kämmentietokoneiden ja  älypuhelimien valmistaja.
Historia

Palm Computingin perusti Jeff Hawkins Donna Dubinskyn ja Ed Colliganin kanssa vuonna 1992 kehittämään kämmentietokoneita. Yhtiön nimi palm tarkoittaa yhden merkityksen mukaan kämmentä.
Palm keräsi mainetta etenkin Palm Pilot -laitteella, jonka ensimmäinen julkaistiin 1996. Palm Pilot perustui käsialantunnistukseen laitteen näytöltä. Tietoa syötetään osoitinkynällä erityisellä Graffiti-nimisellä käsikirjoituksen tunnistavan järjestelmän avulla, joka perustuu yksinkertaistettujen kirjainten piirtämiseen. Laitteet perustuivat Motorola 68000 -sarjan kanssa yhteensopivaan DragonBall-prosessoriin ja Palmin Palm OS -käyttöjärjestelmään.
Vuonna 1995 Palm-yhtiön osti U.S. Robotics joka puolestaan sulautui 3Com-yhtiön kanssa vuonna 1997. Alkuperäiset Palmin perustajat erosivat kesällä 1998 ja perustivat Handspring-yhtiön. 3Com erotti Palmin omaksi yhtiökseen ja vei sen pörssiin IT-kuplan aikana vuonna 2000.
Vuonna 2002 Palm perusti PalmSourcen kehittämään Palm OS käyttöjärjestelmää. Vuonna 2003 Palm perusti PalmOne:n laitteistokehitykseen.
Palm ilmoitti lopettavansa vanhentuvan Palm OSin kehityksen 2004 ja siirtyvänsä Linux-alustalle. Siihen perustuva WebOS julkaistiin vasta tammikuussa 2009.
Vuoden 2009 alussa Palm julkaisi uuden käyttöjärjestelmän nimeltään WebOS joka korvasi Palm OS:in uusimmissa malleissa. Keväällä 2010 tietokonevalmistaja Hewlett-Packard ilmoitti ostaneensa Palm-yhtiön 1,2 miljardilla dollarilla. Vuoden 2011 loppukesällä HP ilmoitti luopuvansa vähitellen laitevalmistuksesta ja lopettavansa samalla kokonaan webOS:in kehittämisen.
Myöhemmin Palm joutui markkinoilla pahasti kilpailijoidensa RIM:in ja Applen puristukseen.
Tuotteet

Yhtiö julkaisi vuonna 1996 menestyksekkään Palm Pilot -sarjan, jossa oli useita malleja Pilot 1000, Palm Pilot Pro, Palm III, Palm V ja Palm VII. Muita malleja olivat Palm Tungsten ja Palm Zire. Lisäksi yrityksellä oli Palm Zoomer.
Palmin tuottamia malleja olivat muun muassa Pre, Pixi, Treo ja Centro. Vanhemmissa versioissa oli käyttöjärjestelmänä Palm OS, Treossa oli neljässä versiossa Windows Mobile.
Palm suunnitteli myös Foleo-minikannettavan julkaisua.
Paul Lhérie

Paul Lhérie
Paul Lhérie (oikeasti Lévy; 8. lokakuuta 1844 Pariisi – 17. lokakuuta 1937 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja. Hän lauloi varhaisella urallaan tenorina ja siirtyi baritonirooleihin vuonna 1882.
Lhérie oli Louis-Henri Obinin oppilas Pariisissa. Hän teki oopperadebyyttinsä vuonna 1866 Étienne Méhulin oopperan Joseph esityksessä Opéra-Comiquessa. Hän lauloi Opéra-Comiquessa vuoteen 1868 saakka ja jälleen vuodesta 1872. Lhérie loi Don Josén roolin Carmenissa vuonna 1875. Vuonna 1884 hän loi Rodrigon roolin Giuseppe Verdin Don Carloksen revisoidussa versiossa La Scalassa. Lhérie esiintyi Covent Gardenissa vuonna 1887 oopperassa Rigoletto ja palasi sinne La traviatan ja Trubaduurin esityksiin.
Lhérie vetäytyi näyttämöltä vuonna 1894. Sen jälkeen hän työskenteli lauluopettajana Pariisissa.
Periboia

Periboia (m.kreik. Περίβοια, lat. Periboea) viittaa useaan eri naishahmoon kreikkalaisessa mytologiassa:
Periboia, najadi, joka nai Ikarioksen ja synnytti tälle Penelopen.
Periboia, Eurymedonin tytär, joka synnytti Nausithooksen Poseidonille.
Periboia, Akessamenoksen tytär, joka synnytti Pelagonin jokijumala Aksiokselle.
Periboia, Alkathooksen tytär, joka synnytti miehelleen Telamonille Aiaan.
Periboia, Hipponooksen tytär ja Oineuksen puoliso, josta tuli Tydeuksen äiti.
Periboia, Korintin kuninkaan Polyboksen puoliso, josta tuli Oidipuksen sijaisäiti.
Papuanuunilintu

| Papuanuunilintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  maforensis
Kaksiosainen nimi
 Seicercus maforensis  (Salvadori , 1876) 
Synonyymit
 Phylloscopus poliocephalus 
Katso myös
   Papuanuunilintu Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Papuanuunilintu (Seicercus maforensis) on uunilintujen heimoon kuuluva oseanialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Indonesian eteläisen saariston, Papua-Uuden-Guinean, Bismarckinsaaret ja osan Salomonsaarista. Lajista tunnetaan 19 alalajia. Tommaso Salvadori kuvaili lajin holotyypin Uuden-Guinean Vogelkopin Arfakvuoristosta vuonna 1876.
Paul Lokiru Kalanda

Paul Lokiru Kalanda (24. helmikuuta 1927 Buwunde – 19. elokuuta 2015) oli ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Moroton hiippakunnan piispaksi 29. marraskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. maaliskuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Kiwanuka Nsubuga, jota avustivat Adrian Kivumbi Ddungu ja Sisto Mazzoldi.
17. kesäkuuta 1991 Kalanda sai nimityksen Fort Portalin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 2003.
Oulun yliopiston kirjasto

| Oulun yliopiston kirjasto |
| --- | --- |
 Tiedekirjasto Pegasus syksyllä 2015.
Sijainti:  Linnanmaa, Oulu
Koordinaatit:  65°03′40″N, 025°28′01″E
Tyyppi:  tieteellinen kirjasto
Perustettu:  1959
Vapaakappaleoikeus:  1961 (osittainen) 1981 (täysi)
Johtaja:  Minna Abrahamsson-Sipponen (2015)
Kotisivut
Oulun yliopiston kirjasto on tieteellinen kirjasto, joka tarjoaa Oulun yliopiston ja Oulun ammattikorkeakoulun tutkimuksen, opetuksen ja opiskelun tarvitsemat kirjasto- ja tietopalvelut sekä tietoaineistot. Kaikille avoin tiedekirjasto palvelee myös muita tiedontarvitsijoita. Kirjastolla on vuonna 2024 neljä toimipaikkaa: Tiedekirjasto Pegasus, Lääketieteen kirjasto, Sosiaali- ja terveysalan kirjasto sekä Oulaisten oppimiskeskus. Kirjasto aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1959.
Oulun yliopiston kirjasto tarjoaa asiakkaidensa käyttöön painettuja ja elektronisia tietoaineistoja Oulun yliopiston ja Oamkin tutkimus- ja opetusaloilta. Kirjaston kokoelmiin kuuluvat mm. kurssikirjat, lainattava kokoelma, käsikirjastokokoelma, EU-kokoelma, varastokokoelmat sekä erikoiskokoelmat. Kirjaston tarjoamat tietoaineistot löytyvät Oula-Finna -tietokannan kautta.
Oulun yliopiston kirjasto on yksi Suomen kuudesta vapaakappalekirjastosta, minkä vuoksi kirjasto saa kaikki Suomessa ilmestyneet painatteet paitsi sanomalehdet ja pienpainatteet. Vuonna 1995 kirjasto sai Eurotietokeskus (EDC, European Documentation Centre) -statuksen, joten kirjasto saa käyttöönsä myös kaikki Euroopan unionin viralliset julkaisut joko suomen tai englannin kielellä.
Kirjaston toimipisteissä on asiakkaiden käytettävissä lukupaikkoja, ryhmätyötiloja, tutkijanhuoneita, lukittavia kaappeja, kirjavaunuja, työasemia, kopiokoneita, mikrofilmien lukulaitteita sekä av-välineitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun yliopiston kirjasto Wikimedia Commonsissa
Otto Karttunen

Otto Rudolf Karttunen (5. heinäkuuta 1918 Karttula – 25. marraskuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen tietojenkäsittelyn hallinnon uranuurtaja, joka toimi Valtion tietokonekeskuksen ylijohtajana.
Henkilöhistoria

Otto Karttusen vanhemmat olivat opettaja Antti Vilho Karttunen ja Hilda Maria Tossavainen ja puoliso vuodesta 1959 Toini Anna-Maija Långfors. Karttunen tuli ylioppilaaksi 1938 ja suoritti Kadettikoulun 1939. Valtiotieteen maisteriksi hän valmistui 1951, pääaineenaan finanssioppi. Karttunen toimi puolustusvoimien palveluksessa 1939–1946, vakuutusalalla 1946–1948, Kansallis-Osake-Pankissa 1949, tilastollisessa päätoimistossa ensin apulaisaktuaarina ja sitten aktuaarina, yliaktuaarina ja toimistopäällikkönä 1952–1958, Helsingin kaupunginhallituksen järjestelytoimiston reikäkorttiasiantuntijana 1958–1960 ja kaupungin tietojenkäsittelykeskuksen päällikkönä 1960–1962, valtiovarainministeriön järjestelyosaston atk-asiantuntijana ja atk-ryhmän johtajana 1962–1964, Valtion tietokonekeskuksen johtajana 1965–1971 ja ylijohtajana 1971–1974 sekä johtokunnan jäsenenä 1964–1974, Telub-yhtiön toimitusjohtajana 1974–1976 ja vielä Datasaab-Valmet Oy:n strategiajohtajana 1977–1980. Karttunen toimi myös lukuisten komiteoiden ja työryhmien jäsenenä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri (1963). Sota-aikana Karttunen toimi kouluttajana ja tykistöupseerina, puolustusvoimien palveluksesta hän erosi vuonna 1946 kapteenina.
Kirjallinen tuotanto

Avainpaikalla tietotekniikan kehityksessä, 1986. Tietotekniikan liiton julkaisu nro. 95. 274 s. + liitt.
Panu Routila

Panu Henrik Routila (s. 1964) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Konecranesin toimitusjohtajana vuosina 2015–2019. Konecranesille Routila tuli sijoitusyhtiö Ahlström Capitalilta, jonka toimitusjohtajana hän oli työskennellyt vuodesta 2008.
Routila on toiminut vuodesta 2020 Oriolan hallituksen puheenjohtajana.
Routila asuu perheineen Naantalissa ja hänellä on neljä lasta.
Työura

Routila on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta. Hän aloitti uransa Nokialla ja työskenteli sen jälkeen useissa talousjohdon tehtävissä Partekilla niin Suomessa kuin ulkomailla Ranskassa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1986–1995. Vuonna 1995 Routila siirtyi teräsyhtiö Outokummun palvelukseen, jossa hän toimi ensin controllerin tehtävissä ja vuodesta 1997 Vedetyt kuparituotteet -divisioonan johtajana.
Outokummulta Routila siirtyi vuonna 2002 kierrätyskonserni Kuusakoskeen kuuluvan Alteamsin toimitusjohtajaksi, minkä jälkeen hänet nimitettiin Ahlström Capitalin toimitusjohtajaksi. Ahlström Capital oli vuonna 2015 yksi Suomen suurimmista sijoitusyhtiöistä ja sen liikevaihto oli 1,5 miljardia euroa.
Konecranesille Routila siirtyi vuonna 2015, jolloin hänestä tuli yhtiön johtoryhmän jäsen ja uusi toimitusjohtaja Pekka Lundmarkin jälkeen. Valinnan aikaan Konecranesin hallituksen puheenjohtajana toiminut Stig Gustavson ei voinut osallistua toimitusjohtajan valintamenettelyyn, sillä hän oli työskennellyt Routilan kanssa useita vuosia toimiessaan Ahlström Capitalin hallituksen puheenjohtajana. Routilan valintaa hän piti kuitenkin onnistuneena.
Routila jätti Konecranesin 7. lokakuuta 2019, kun yhtiö oli ilmoittanut Rob Smithin nimityksestä uudeksi toimitusjohtajaksi helmikuun 2020 alusta alkaen. Konecranesin hallituksen puheenjohtajan Christoph Vitzthumin mukaan toimitusjohtajan vaihtamisen taustalla oli yhtiön siirtyminen uuteen vaiheeseen, kun Konecranesin kolme vuotta aiemmin tekemä MHPS-yrityskauppa ja siihen liittynyt integraatio oli saatettu loppuun.
One Cold Winter’s Night

| One Cold Winter’s Night Kamelot |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 11. helmikuuta 2006, Rockefeller Music Hall, Oslo, Norja
 Julkaistu: 2006
 Tuottaja(t): Patric Ullaeus
 Tyylilaji: sinfoninen metalli, power metal, progressiivinen metalli
 Kesto: 90.36
 Levy-yhtiö: Steamhammer
Muut kannet
 DVD-julkaisun kansikuva
Kamelotin muut julkaisut
| The Black Halo 2005 | One Cold Winter’s Night 2006 | Ghost Opera 2007 |
One Cold Winter’s Night on yhdysvaltalaisen power metal -yhtye Kamelotin toinen livealbumi, joka julkaistiin 14. Marraskuuta 2006 SPV-levymerkillä Steamhammer Saksassa.  Se on yhtyeen toinen livealbumi ja ensimmäinen live-DVD. Se on Oliver Palotain ensimmäinen esiintyminen koskettimissa. Albumilla vieraili Simone Simons, kun taas DVD-setin toinen levy sisälsi useita haastatteluja ja videoita.
CD-julkaisu sisälsi äänitteen Oslossa, Norjassa 11. helmikuuta 2006 pidetystä keikasta.
DVD-kappaleluettelo > Ensimmäinen levy - Konsertti

"Intro: Un Assasinio Molto Silenzioso"
"The Black halo"
"Soul Society"
"The Edge of Paradise"
"Center of The Universe"
"Nights of Arabia"
"Abandoned"
"Forever"
"Keyboard solo"
"The Haunting (Somewhere in Time)"
"Moonlight"
"When The Lights Are Down "
"Elizabeth (osat I, II ja III)"
"March of Mephisto"
"Karma"
"Drum solo"
"Farewell"
"Curtain Call/outro"
DVD-kappaleluettelo > Levy 2 - Ekstrat

The journey within:
HaloVision Khanin kanssa
Thomas Youngbloodin haastattelu
Casey Grillo rummuissa
Casey Grillon Haastattelu
Oliver Palotain Haastattelu
Simone Simonsin Haastattelu
Videot:
"The Haunting"
"March of Mephisto"
"March of Mephisto" (sensuroimaton)
"Serenade"
"The Hauntingin" tekeminen
"March of Mephisto" – Live at Sweden Rock 2006
Sekalainen:
Kuvagalleria, jossa on kaksi diaesitystä konserttikuvista ja yhtyeen yksityisiä valokuvia
Bändin jäsenten elämäkerrat ja viisi parasta
Diskografia
Kappaleet (CD) > Levy 1

"Intro: Un Assasinio Molto Silenzioso" - 0:56
"The Black Halo" – 3:39
"Soul Society" – 4:35
"The Edge of Paradise" – 4:44
"Center of The Universe " – 6:02
"Nights of Arabia" – 6:26
"Abandoned" – 4:10
"Forever" – 7:55
"Keyboard solo" – 1:45
"The Haunting (Somewhere In Time)" - 4:33
"Moonlight" – 5:10
Kappaleet (CD) > levy 2

"When The Lights Are Down" – 4:29
"Elizabeth (osat I, II ja III)" - 13:01
"March of Mephisto" – 5:06
"Karma" – 5:41
"Drum Solo" – 2:50
"farewell" – 5:22
"Outro" – 4:10
"Epilogue" – 2:40 (japanilainen bonuskappale)
Arvostelut

| Arvostelut> Lähde | Arvostelut> Arvosana |
| --- | --- |
AllMusic: 3/5
Chronicles of Chaos: 9,5/10
Imperiumi (albumi): 8/10
Imperiumi (DVD): 9/10
The Metal Circus: 9/10
The Metal Crypt: 5/5
Metal Storm: 8,5/10
Sea of Tranquility: 5/5
listasijoitukset

| Listat (2006) | paras sijoitus |
| --- | --- |
Japanin Albumilista: 197
Japanin DVD Lista: 280
Kokoonpano > Kamelot

Roy Khan – laulu
Thomas Youngblood – kitara
Glenn Barry – bassokitara
Casey Grillo – rummut
Oliver Palotai – kosketinsoitin
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Simone Simons – Marguerite kappaleessa The Haunting
Mari Youngblood - Helena kappaleissa "Center of the Universe", "Abandoned" ja Elizabeth Bathory kappaleessa "Elizabeth PT I, II & III"
Elisabeth Kjærnes – " Nights of Arabia" ja " march of Mephisto"
Snowy Shaw –  Mephisto kappaleessa "March of Mephisto"
Halo-kuoro: Karianne Kjærnes, Marianne Follestad ja Christian Kjærnes
Shagrath - Mephiston ääni kappaleessa "March of Mephisto"
Liv Nina Mosveen - Lisälaulu kappaleessa "Elizabeth"
Cinzia Risso - Laulu kappaleessa "Un Assasinio Molto Silenzioso"
Aiheesta muualla

One Cold Winter’s Night Discogsissa. (englanniksi)
Albumi One Cold Winter’s Night Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Otto von Porat

| Otto von Porat |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Otto Wessel von Porat
Syntynyt: 29. marraskuuta 1903 Älmhult, Småland, Ruotsi
Kuollut: 14. lokakuuta 1982 (78 vuotta) Bærum, Norja
Kansalaisuus:  Norja
Nyrkkeilijä
Pituus:  193 cm
Paino:  92 kg
Painoluokka:  raskassarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  53
Voitot:  39
– tyrmäysvoitot:  24
Tappiot:  14
| Mitalit> Maa:   Norja.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Norja.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Norja> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | raskassarja |  |
Otto Wessel von Porat  (29. marraskuuta 1903 Älmhult, Småland, Ruotsi – 14. lokakuuta 1982 Bærum, Norja) oli norjalainen raskaansarjan nyrkkeilijä ja olympiavoittaja. Amatööriuran jälkeen hän siirtyi ammattilaiseksi ja nyrkkeili pääosin Yhdysvalloissa 1920-luvun puolivälistä 1930-luvun alkuun.
Siviilitausta

Otto von Porat syntyi vuonna 1903 varakkaaseen ruotsalais-norjalaiseen perheeseen, joka asui Ruotsin Smålannissa Älmhutissa. Oton isä oli ruotsalainen ja äiti norjalainen. Otolla oli kolme veljeä, ja he saivat yksityisopetusta kotonaan, jonka tuloksena he oppivat useita kieliä. Kotiopettaja oli äidinkieleltään englantilainen, minkä vuoksi englannin kielestä tuli hyvin sujuvaa. Muita opittuja kieliä olivat tanska, norja, ruotsi, saksa ja ranska.
Von Poratin perhe muutti Kööpenhaminaan Oton ollessa nuori. Vuonna 1914 perhe muutti Norjaan Kristianiaan eli nykyiseen Osloon, jossa Oton isällä oli meriliikenteeseen liittyvää liiketoimintaa. Pian muuton jälkeen syttyneen ensimmäisen maailmansodan seurauksena perheen talous kuitenkin heikkeni, ja poikien oli etsittävä itselleen myös työtä. Otto itse työskenteli tällöin norjalaisessa laivanvarustamossa virkailijana. Tällöin hän kiinnostui myös nyrkkeilystä. Hän liittyi tällöin paikalliseen Kristiania Atletklubbiin .
Ura amatöörinyrkkeilijänä

Hieman yli 19-vuotiaana hän voitti ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa ruotsalaista vastaan ​​kevyessä raskassarjassa. Hän nyrkkeili yhteensä neljä kansainvälistä ottelua ruotsalaisia vastaan voittaen ne kaikki. Hän kärsi ainoan kansainvälisen tappionsa tanskalaista vastaan ​​vuonna 1923. Lyhyen amatööriuransa aikana hänestä tuli Norjan mestari vuosina 1924 ja 1926.
Vuoden 1924 Pariisin olympialaisista tuli Otto von Poratin suurin amatööriturnaus. Hän avasi kisat tyrmäysvoitoilla australialaisesta Charles Jardinesta ja italialaisesta Riccardo Bertazzolosta. Semifinaaliottelu oli etukäteen haastavin pelättyä argentiinalaista Alfredo Porziota vastaan, joka painoi 30 kiloa enemmän kuin von Porat. Norjalainen saavutti ottelussa selkeän pistevoiton. Loppuottelussa oli vastassa tanskalainen Søren Petersen, edellisten olympialaisten hopeamitalisti, joka kärsi norjalaiselle selkeän pistetappion, ja Norjan nyrkkeilyn olympiakulta oli tosiasia.
Ura ammattilaisena

Vuonna 1926 Otto von Porat aloitti ammattilaisuransa Yhdysvalloissa. Hän nyrkkeili pääasiassa Minneapolisissa, Chicagossa ja New Yorkissa. Menestys ei ollut suoraan nousujohteista; tuli siis voittoja ja tappioita. Marraskuussa 1928 ja tammikuussa 1930 hän taisteli espanjalaista Paolino Uzcudunia vastaan ​​New Yorkin Madison Square Gardenissa ja hävisi kummassakin ottelussa pistein. Von Porat puolestaan voitti Battling Levinskyn ja kamppaili Young Striblingiä vastaan ​​kaksi kertaa eli vuonna 1927 hän hävisi pisteillä ja vuonna 1930 tuli tyrmäys ensimmäisessä erässä. Hän voitti ammattilaisottelussa olympialoppuottelun tanskalaisen vastustajansa Søren Petersenin. Von Porat saavutti  Skandinavian raskaansarjan mestaruuden 28. elokuuta 1931 Tukholmassa ensimmäisen erän teknisellä tyrmäyksellä ruotsalaisesta Harry Perssonista. Vuosina 1928–1930 häntä pidettiin yhtenä maailman parhaista nyrkkeilijöistä. Tänä aikana hän oli The Ringin listalla sijoilla 6–10. Vuonna 1934 hän lopetti uransa.
Urheilu-uran jälkeinen aika

Aktiivisen nyrkkeilyuransa päätyttyä Otto von Porat johti voimisteluinstituuttia Oslossa, ja hän työskenteli myös nyrkkeilyohjaajana mm. Ruotsissa. Hän kuoli vuonna 1982 79-vuotiaana.
Kirjallisuus

Kamp-år - Minner fra mitt liv som bokser (1942, muistelmateos)
Mine erfaringer fra ringen - boksingens teknikk og trening (1936, nyrkkeilyn opaskirja)
Gullmedaljen (1954, nuorisoromaani)
Paul Lotsij

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | perämiehellinen nelikko-B |  |
Paulus Jan "Paul" Lotsij (4. helmikuuta 1880 Dordrecht – 19. syyskuuta 1910 Amsterdam) oli alankomaalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli siellä mukana saamassa Minerva Amsterdamilla hopeaa perämiehellisessä nelikossa. Myös hänen veljensä Geert Lotsij osallistui kilpailuun.