stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Moonlight (vuoden 2016 elokuva)
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Golden Globe | Paras draamaelokuva |  | Voitto |  |
| Golden Globe | Miessivuosa | Mahershala Ali | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | Naissivuosa | Naomie Harris | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | Ohjaus | Barry Jenkins | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | Käsikirjoitus | Barry Jenkins | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | Musiikki | Nicholas Britell | Ehdokkuus |  |
| Oscar | Elokuva | Adele Romanski, Dede Gardner & Jeremy Kleiner | Voitto |  |
| Oscar | Ohjaus | Barry Jenkins | Ehdokkuus |  |
| Oscar | Miessivuosa | Mahershala Ali | Voitto |  |
| Oscar | Naissivuosa | Naomie Harris | Ehdokkuus |  |
| Oscar | Sovitettu käsikirjoitus | Barry Jenkins, käsikirjoitus; Tarell Alvin McCranley, tarina | Voitto |  |
| Oscar | Musiikki | Nicholas Britell | Ehdokkuus |  |
| Oscar | Kuvaus | James Laxton | Ehdokkuus |  |
| Oscar | Leikkaus | Nat Sanders & Joi McMillon | Ehdokkuus |  |
| Screen Actors Guild Awards | Miessivuosa | Mahershala Ali | Voitto |  |
| Screen Actors Guild Awards | Naissivuosa | Naomie Harris | Ehdokkuus |  |
| Screen Actors Guild Awards | Paras näyttelijäkokoonpano | Mahershala Ali, Naomie Harris, André Holland, Jharrel Jerome, Janelle Monáe, Trevante Rhodes, Ashton Sanders | Ehdokkuus |  |
Einari Heinaro

Einari Heinaro (s. 1991 Helsinki) on suomalainen suunnistaja. MM-kilpailuissa Heinaron paras saavutus on pitkän matkan 38:s sija Tarton MM-kilpailuista 2017. EM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on sprintin 71:s sija Neuchâtelin EM-kilpailuista 2021. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hänen paras saavutuksensa on 35:s sija Lintukiiman pitkältä matkalta vuodelta 2017. Nuorten MM-kilpailuisssa hänen paras saavutuksensa on pitkän matkan seitsemäs sija Puolasta vuodelta 2011. Seuratasolla Heinaro edustaa Helsingin Suunnistajia.
Kuuma kuoppa

| Kuuma kuoppa |
| --- | --- |
Nimi:  Kuuma kuoppa
Tekijä:  Laila Pullinen
Valmistumisvuosi:  1966
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Korkeus:  161 cm
Sijainti:  Ateneum
Paikkakunta:  Helsinki
Kuuma kuoppa on taiteilija Laila Pullisen vuonna 1966 räjäyttämällä valmistama kupari- ja akryylityö. Ateneumin taidemuseo osti työn kokoelmiinsa samana vuonna. Teoksen alaosa on 113 cm ja yläosa 48 cm korkea.
Kuuma kuoppa syntyi kokeiluna, kun Pullinen kehitteli teosta Montrealin maailmannäyttelyyn. Hän oli saanut mahdollisuuden osallistua näyttelyyn suurella metalliteoksella. Pullisen ajatuksena oli räjäyttää kuparilevylle jälkiä, jotka oli jo ennalta puserrettu muottiin. Kuuma kuoppa on näiden kokeilujen tulos. Maailmannäyttelyyn Pullinen osallistui Aurinko tunturissa -reliefillä, joka syntyi räjäyttämällä hiekkakuopassa kymmenen eri lohkoa. Tuon veistoksen tavoitteena oli ilmaista luonnonvoimien sisäistä liikettä.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kuuma kuoppa.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Lounais-Häme (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Lounais-Häme oli Forssassa vuosina 1907–1909 ilmestynyt sanomalehti.
Kolmesti viikossa ilmestynyt Lounais-Häme perustettiin Forssan ja lähiympäristön suomenmieliseksi paikallislehdeksi. Sen levikki ja ilmoitustulot jäivät alhaisiksi ja lehti lopetettiin kannattamattomana. Päätoimittajina työskentelivät Kalle Pylkkänen (1908) ja Akseli Lipponen (1908–1909).
Aiheesta muualla

Lounais-Häme digitoituna kansalliskirjastossa
Askovis

Askovis on saamelaisen kertomusperinteen eräänlainen tricster-hahmo; pahantapainen vintiö, joka välttelee työntekoa ja enimmäkseen vain istuu toimettomana tulen äärellä, mutta joka toisaalta esiintyy esim. stállu-tarinoissa sankarina, joka nokkeluutensa ansiosta voittaa hirviön. Askovis-nimellä on selvä yhteys Kuun eteläsaamelaiseen nimitykseen aske.
Askovis mainitaan Anders Fjellnerin julkaisemassa eeppisessä joiussa Kuun tyttärenä ja Áhcešeatnin poikana. Áhcešeatni ja Auringon (Beaivi) tytär Njávešeatni ovat maailman alkuaikojen myyttisiä olentoja. Edellinen sai pojan, jälkimmäinen tyttären. Kerran marjametsässä ollessaan naiset löivät vedon, jonka mukaan astiansa ensiksi täyteen saanut voittaisi pojan itselleen. Hävinnyt saisi tytön. Áhcešeatni huijasi panemalla sammalia astiaansa, voitti vedon ja lähti sitten kasvattipoikineen omille teilleen. Tämän jälkeen hänen pahuutensa yhä lisääntyi. Hän tuli Pohjatuulesta raskaaksi ja synnytti pojan nimeltä Atsits. Myös tämä teki kaikenlaista pahuutta, hoiti huonosti poroja, mutta sai lopulta rangaistuksensa herjattuaan Kuuta, äitiänsä, isää Aurinkoa kalpeammaksi. Tämän johdosta vetäisi Kuu hänet luokseen, ja Kuussa hänet tänä päivänäkin nähdään. On ilmeistä, että myöhemmän tarinaperinteen saamaton, mutta omalla tavallaan neuvokas kiusanhenki Askovis on Atsitsin myöhäinen perillinen ja kuuluu samaan traditioon. Kun stállu mainitaan joko Kuun pojaksi tai Áhcešeatnin puolisoksi, tarinoiden päähenkilöt stállu ja Askovis heijastavat kumpikin Kuun yleismaailmallisesti demonista tai ainakin ambivalenttia luonnetta.
Tyypillisessä stállu ja Askovis -kertomuksessa stállu saa vangikseen Askovis-pojan, jota ryhtyy ensin lihottamaan. Askovis kuitenkin saa luulotelluksi stállulle tietävänsä hyvän keinon saada näkö ainutlaatuisen teräväksi: silmiin on valettava lyijyä. Stállu pyytää nyt Askovisia tekemään hänelle tämän palveluksen, mihin Askovis ensin muka vastusteltuaan suostuukin. Stállu sokaistuu, ja Askovisin on helppo paeta tämän luota pois tehtyään ensin vielä kaikenlaista kiusaa sokaistuneelle stállulle.
Asama

Asama vuodelta 2002.
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:   Tsumagoi (d) Japani
Sijaintipaikka:  Honshū 
Korkeus merenpinnasta:  2 568 m
Suojelualue:  Jōshin'etsu-kōgen kansallispuisto (en) 
Purkautunut viimeksi:  2019
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Asama (jap. 浅間山, Asamasan) on tulivuori Japanissa Honshūn saaren keskiosassa. Se sijaitsee Gunman ja Naganon prefektuurien rajalla. Asama on nykyisin 2 568 metriä korkea, ja se purkautui viimeksi vuonna 2019. Vuoren itärinteellä on Tokion yliopiston ylläpitämä tulivuoriobservatorio.
Japanin meteorologinen laitos julkaisi 1. helmikuuta 2009 varoituksen, jonka mukaan vuori saattaa purkautua kahden päivän sisällä. Vuori purkautuikin seuraavana päivänä.
Aiheesta muualla

WolcanoWorld - Asama (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mt. Asama 2004 eruption (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Field Excursion Guide to Asama Volcano (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Asaman purkautumisvuodet (englanniksi)
Nykyaika (elokuva)

| Nykyaika> Modern Times |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles Chaplin
Käsikirjoittaja:  Charles Chaplin
Tuottaja:  Charles Chaplin
Säveltäjä:  Charles Chaplin
Kuvaaja:  Roland Totheroh Ira H. Morgan (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Charles Chaplin
Tuotantosuunnittelija:  Charles D. Hall
Pääosat:  Charles Chaplin   Paulette Goddard   Henry Bergman   Tiny Sandford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   5. helmikuuta 1936    12. huhtikuuta 1936
Kesto:  87 min (1t 27min)
Alkuperäiskieli:  mykkä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nykyaika (Modern Times) on vuonna 1936 valmistunut yhdysvaltalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Charles Chaplin, joka myös näytteli elokuvan pääosan. Elokuva on Chaplinin kannanotto pienen ihmisen puolesta koneistumista ja modernisaatiota vastaan, sillä Chaplinin mielestä koneet ja teollisuuden tehostamispyrkimykset olivat syyllisiä joukkotyöttömyyteen ja lamaan. Elokuvan myötä Chaplin jätti jäähyväiset rakastetulle tavaramerkilleen ja alter egolleen kulkurihahmolle, joka oli nostanut hänet suurten ohjaajien ja näyttelijöiden joukkoon. Nykyaika on Kultakuumeen (1925) ohella Chaplinin tunnetuimpia elokuvia.
Juoni

Kulkuri työskentelee liukuhihnatyöntekijänä Electro Steelin tehtaalla, missä työntekijöiltä vaaditaan erittäin nopeaa työskentelyä ja johtaja yrittää yhdistää työnteon jopa lounastaukoon. Kulkuri saakin hermoromahduksen ja joutuu mielisairaalaan. Päästyään sairaalasta häntä luullaan väärinkäsityksen vuoksi työväenmarssin johtajaksi ja hän joutuu vankilaan. Vankilassa Kulkurin elinolot ovat hyvät, mutta kun hän sattuu taltuttamaan vankilakapinan hänet päästetään vapaaksi hyvän käytöksen takia.
Kulkuri ei haluaisi lähteä vankilasta, jota pitää kotinaan, vaan yrittää joutua pidätetyksi ja uudelleen vankilaan. Hän törmää köyhään ja orpoon tyttöön, joka on saatu kiinni leivän varastamisesta. Tytön isä on hiljattain kuollut ja tyttö pakenee sosiaaliviranomaisia, jotka haluavat sijoittaa hänet orpokotiin. Kulkuri yrittää ottaa tytön rikoksen niskoilleen, mutta todistaja kertoo tytön olleen syyllinen ja Kulkuria ei pidätetä. Kulkuri päätyykin varastamaan ruokaa ravintolasta ja vihdoinkin onnistuu saamaan itsensä pidätetyksi. Poliisiautossa hän kohtaa jälleen tytön, ja kun auto kolaroi, he karkaavat yhdessä. Kulkuri ja tyttö alkavat unelmoida keskiluokkaisesta elämästä. He asettuvat kaupungin laidalla sijaitsevaan talonhökkeliin ja Kulkuri yrittää parhaansa mukaan hankkia töitä esimerkiksi tavaratalosta ja tehtaasta, mutta epäonnistuu aina töissään ja joutuu pidätetyksi tehdastyöntekijöiden lakon aikana. Lopulta tyttö saa kuitenkin töitä tanssijana ravintolasta.
Vapauduttuaan Kulkuri saa myös töitä samasta ravintolasta kuin tyttö "laulavana tarjoilijana". Hänellä on vaikeuksia tarjoilijana, mutta asiakkaat innostuvat hänen siansaksaa ja pantomiimia yhdistävästä lauluesityksestään. Poliisi kuitenkin saapuu paikalle haluten pidättää sosiaalityöntekijöiltä paenneen tytön, ja parivaljakon on jätettävä ravintola. He päätyvät lopulta työttöminä ja asunnottomina pölyisen tien laitaan. Kohtalostaan huolimatta he kävelevät toiveikkaina ja iloisina kohti aamunkoittoa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charles Chaplin  | … |  Kulkuri   |
|  Paulette Goddard  | … |  Tyttö    |
|  Henry Bergman  | … |  Kahvilan omistaja   |
|  Chester Conklin  | … |  Mekaanikko   |
|  Allan Garcia  | … |  Terästehtaan johtaja   |
Äänitekniikka

Chaplin, joka ei ollut tehnyt aiemmin äänielokuvia, päätti tehdä Nykyajassa äänikokeiluja, vaikka oli sitä mieltä, että "kulkurihahmon ei pitäisi koskaan puhua". Elokuvassa on normaali synkronoitu ääniraita, mutta sitä käytetään pääasiassa tehosteisiin - ei juurikaan dialogiin. Puheosuudet (muutamaa pätkää elokuvan alusta lukuun ottamatta) ovat mykkiä, mutta sähköiset äänenlähteet, kuten kaiuttimet, pillit, valvontamonitorit, taustamusiikki ja automaattisen syöttölaitteen mainososuus, kuuluvat ääniraidalta. Muutoin käytetään edelleen mykän elokuvan keinoja - pantomiimia ja välitekstejä. Elokuvan loppupuolen ravintolakohtauksessa Chaplinin ääni kuullaan ensimmäistä kertaa valkokankaalla, kun kulkurihahmo esittää laulun, jonka sanat hän on unohtanut. Kyseisestä laulusta, samoin kuin myös elokuvan lopussa kuultavasta "romanssiteemasta" (sittemmin Smile, suom. Hymy), tuli myöhemmin tunnettu hitti-iskelmä.
Vastaanotto ja jälkimaine

Yhdysvalloissa elokuvan työläisten kurjuuden kuvaus herätti kritiikkiä ja epäilyjä Chaplinin vasemmistolaisuudesta tai kommunistisympatioista, mutta se menestyi erinomaisesti ympäri maailmaa. Vaikka elokuva on Chaplinin ensimmäinen avoimen poliittinen elokuva, Nykyajan loistavakenen mukaan? komiikka, rytmiikka ja yleisinhimillinen ote saavat nykykatsojan unohtamaan mielleyhtymät 1930-luvun lamakauteen.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Nykyaika oli mukana  heistä kahdenkymmenen listalla. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Nykyajan kaikkien aikojen 12. parhaaksi komediaksi.
Aiheesta muualla

Nykyaika Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nykyaika Filmsiten sivuilla (englanniksi)
22. maailmanjamboree

22. maailmanjamboree oli Ruotsissa järjestetty jamboree-partiotapahtuma. Se pidettiin 27. heinäkuuta – 8. elokuuta 2011 Kristianstadissa Skånessa, lähellä Rinkabyn kylää. Leirille osallistui lähes 40 000 partiolaista 143:sta eri maasta ympäri maapalloa. Suomesta jamboreelle lähti noin 1200 partiolaista.
Evon nuorisoleirikeskus

Evon nuorisoleirikeskus on Hämeenlinnan Evolle entisen Lammin kunnan alueelle Suomen Partiolaisten ja Metsähallituksen yhteistyössä rakentama leirialue, jolla voidaan pitää erilaajuisia leirejä lippukuntaleireistä finnjamboree-suurleireihin asti. Alue on kaikkien nuorisojärjestöjen käytössä, mutta aktiivisimmin sitä käyttävät partiolaiset.
Alue on noin sadan hehtaarin laajuinen, ja sille rakennettiin alun perin finnjamboree Kilkettä varten tietoliikenne-, sähkö-, vesi-, viemäri- ja tieverkostot. Alueen verkostot ja rakennelmat on rakennettu Metsähallituksen ja Suomen Partiolaisten yhteistyössä. Alueen ylläpidosta vastaa Metsähallitus.
Alueen alkuperäistä rakentamista avusti Opetushallitus Suomen Partiolaisille myöntämällään 350 000 euron avustuksella. Sen jälkeen alueen rakentamista ovat kustantaneet niin Metsähallitus kuin Suomen Partiolaisetkin budjettivaroistaan, minkä lisäksi alueen kehittämiseen on saatu valtion tukea.
Vapaalippu

Vapaalippu oli Forssan seudulla ilmestynyt kulttuuri- ja tapahtumalehti, jota kustansi mainostoimisto Mainossatama Oy. Lehden päätoimittaja oli Johanna Talikainen. Ensimmäinen numero ilmestyi lokakuussa 2004 ja viimeinen helmikuussa 2010.
Vapaalippu ilmestyi kerran kuussa (10 kertaa vuodessa) aikakauslehtiformaatissa. Se jaettiin ilmaiseksi kaikkiin kotitalouksiin ja yrityksiin Forssan, Humppilan, Jokioisten, Tammelan ja Ypäjän alueilla. Lisäksi lehtiä oli jaossa erityisissä jakelupisteissä ympäri seutua.
Aiheesta muualla

http://www.vapaalippu.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.mainossatama.fi
SS Baltic (1871)
Veendam

Baltic myytiin lokakuussa 1888 32500 punnalla Holland America Linelle, joka nimesi aluksen Veendamiksi. Alus teki 3. marraskuuta ensimmäisen matkansa uuden yhtiön väreissä Rotterdamista Cherbourgin kautta New Yorkiin. Aluksen koneet vaihdettiin hollantilaisella telakalla, mikä kasvatti aluksen uppouman 4036 tonniin. Alus palveli yhtiön reitillä, kunnes se osui 6. helmikuuta 1898 vedenalaiseen hylkyyn upoten seuraavana päivänä. Kaikki mukana olleet matkustajat sekä miehistönjäsenet pelastuivat haaksirikosta.
Mammutti (vuoden 2009 elokuva)

| Mammutti> Mammoth |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lukas Moodysson
Käsikirjoittaja:  Lukas Moodysson
Tuottaja:   Lars Jönsson  Lars von Trier  Peter Aalbaek Jensen  Maria Kopf 
Kuvaaja:  Marcel Zyskined
Leikkaaja:  Michal Leszczylowski
Tuotantosuunnittelija:  Josefin Åsberg
Pääosat:   Gael García Bernal  Michelle Williams  Marife Necesito 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi  Tanska  Saksa 
Tuotantoyhtiö:  Sonet Film
Levittäjä:  Sonet Film Budapest Film Netflix
Ensi-ilta:  Ruotsi 23. tammikuuta 2009
Kesto:  125 min
Alkuperäiskieli:   englanti  tagalog  thai 
Budjetti:  10 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mammutti (engl. Mammoth, ruots. Mammut) on vuonna 2009 valmistunut Lukas Moodyssonin ohjaama elokuva. Globaalin ihmissuhdedraaman pääosissa esiintyvät Gael García Bernal ja Michelle Williams.
Juoni

New Yorkissa asuva vauras valkoihoinen pariskunta on omistautunut työlleen. Leo on nopeasti kasvaneen pelisivuston perustaja, Ellen päivystysklinikan kirurgi. Heidän 7-vuotiasta tytärtään hoitaa filippiiniläinen Gloria, jonka kahta pientä poikaa Manilassa hoitaa isoäiti. Puhelimessa isompi poika vaatii äitiä tulemaan kotiin, mutta isoäiti vastustaa koska perhe tarvitsee rahaa talonrakennukseen. Leo joutuu viettämään aikaa Thaimaassa liikeneuvottelujen pitkittyessä, tuntee itsensä länsimaiseksi riistäjäksi ja yrittää välttää jatkuvia seuralaistarjouksia. Ellen on turhautunut kun ei osaa kotitöitä ja tytär haluaa mieluummin viettää aikaa Glorian kanssa silloinkin, kun äiti ei ole työvuorossa. Työssään Ellen kiintyy äitinsä puukottamaksi tulleeseen pikkupoikaan, joka kuitenkin kuolee Ellenin jatkohoitoleikkauksessa. Gloria saa tiedon poikansa vammautumisesta poikajoukon ja länsimaisen hyväksikäyttäjän käsissä ja lähtee nopeasti kotiin Filippiineille. Leo harrastaa seksiä rantakylän thaitytön kanssa, mutta katuu, kyllästyy odottamaan neuvottelujen ratkeamista ja tulee kotiin Ellenin ja tyttärensä luo.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Gael García Bernal   | … |   Leo Vidales   |
|   Michelle Williams   | … |   Ellen Vidales   |
|   Sophie Nyweide   | … |   Jackie Vidales   |
|   Marife Necesito   | … |   Gloria   |
|   Natthamonkarn Srinikornchot   | … |   Cookie    |
|   Jan David G. Nicdao   | … |   Salvador   |
|   Thomas McCarthy   | … |   Bob   |
|   Martin Delos Santos   | … |   Manuel   |
|   Maria Esmeralda del Carmen   | … |   Isoäiti   |
|   Perry Dizon   | … |   Fernando-setä   |
|   Rudina Hatipi   | … |   Linda (lentoemäntä)   |
Vastaanotto ja kritiikki

Berliinin elokuvajuhlilla osa yleisöstä buuasi Mammutille. Helsingin Sanomien Nyt-liitteen Anu Silfverberg piti reaktiota yllättävänä, sillä elokuva on hänestä hyvä, joskin ehkä hieman ärsyttävä tietyssä saarnaavuudessaan tai naiiviudessaan.
Nyt-liitteen kriitikko Veli-Pekka Lehtonen piti Mammuttia maanläheisempänä kuin siihen usein verrattua Babelia (2006). Moodysson ei hänen mukaansa edes yritä kiertä naiiviuttaan, vaan käsittelee poliittisia aiheita ikään kuin ei-politiikkana. Ohjaaja jättää Lehtosen mielestä elokuvansa liiaksikin tarkkailijan asemaan, mutta lisää Moodyssonin monesti tarkentavan keskeisen työryhmänsä (kuvaaja ja leikkaaja) kanssa näennäisen tyhjänpäiväisiin hetkiin, joita esittävät kuvat kasvavat merkityksellisiksi ja tuovat teokseen poikkeuksellista elossa olon tuntua.
Aiheesta muualla

Mammoth Rotten Tomatoes -sivustolla
Ruotsin elokuva-instituutti
Lesley Bush

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bush (1964) |  Bush (1964) |  Bush (1964) |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | kerroshypyt |  |
Lesley L. Bush (s. 17. syyskuuta 1947 Orange) on yhdysvaltalainen entinen uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Bush voitti olympiakultaa kerroshypyissä Tokion olympialaisissa 1964 ollessaan vasta 17-vuotias. Seuraavissa olympiakisoissa hän epäonnistui ensimmäisessä hypyssään ja jäi mitalitilojen ulkopuolelle.
Ensimmäisen kansallisen mestaruutensa Bush voitti 1965. Kaikkiaan hän voitti viisi Yhdysvaltojen mestaruutta. Vuonna 1967 hän oli Pan-Amerikan kisojen mestari kerroshypyissä. Bush lopetti uimahyppyuransa Meksikon olympialaisiin 1968. Lawrence J. Johnson -palkinto hänelle myönnettiin 1967.
Lesley Bushin veli David Bush oli myös olympiatason uimahyppääjä.
Aiheesta muualla

http://www.hickoksports.com/biograph/bushlesl.shtml (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.ishof.org/honorees/86/86lbush.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisten 10 metrin kerroshyppyjen olympiavoittajat
Maa järisee

| Maa järisee> La terra trema |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Luchino Visconti
Käsikirjoittaja:   Luchino Visconti  Antonio Pietrangeli 
Perustuu:  Giovanni Vergan romaaniin Malavoglian suku
Tuottaja:  Salvo D’Angelo
Säveltäjä:  Willy Ferrero
Kuvaaja:  G. R. Aldo
Leikkaaja:  Mario Serandrei
Pääosat:   Antonio Arcidiacono  Giuseppe Arcidiacono 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:   Ar.Te.As. Film  Universalia Film 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2. syyskuuta 1948
Kesto:  160 min
Alkuperäiskieli:   italia  sisilia 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maa järisee (La terra trema) on Luchino Viscontin ohjaama italialainen vuoden 1948 neorealistinen draamaelokuva. Se perustuu Giovanni Vergan romaaniin Malavoglian suku, ja siinä esiintyy vain amatöörinäyttelijöitä.
Tuotanto

Vuonna 1943 ensi-iltansa saaneen Viscontin ensimmäisen elokuvan Riivaajien jälkeen hän teki muutaman vuoden teatteritöitä, mutta suunnitteli uusia elokuvia. Hän oli jo vuonna 1941 hankkinut oikeudet Giovanni Vergan romaaniin Malavoglian suku ja haaveillut pitkään sen sovittamisesta. Hän oli myös matkustanut Sisiliaan Aci Trezzan kalastajakylään, mihin Vergan romaani sijoittui. Kylä ei ollut juurikaan muuttunut niistä ajoista, ja Visconti saikin idean kuvata aidossa ympäristössä ja käyttää elokuvassa Aci Trezzan asukkaita.
Visconti teki elokuvasta sopimuksen Guarini Filmin kanssa, mutta käytti siihen myös paljon omia rahojaan. Sopimus Guarini Filmin kanssa kuitenkin rikkoutui, kun tuotanto oli aivan alkutekijöissään. Pelastajaksi ilmaantui arkkitehti ja Universalia Filmin perustaja Salvo D’Angelo, jolla oli yhteyksiä katolisiin järjestöihin. Tukijoihin tuli vielä Italian kommunistinen puolue, joten elokuvan rahoitus oli laajalla pohjalla, mutta rahaa oli silti melko niukasti.
Vastaanotto

Elokuvan vastaanotto Venetsian elokuvajuhlilla oli hyvin kielteinen. Ilmeisesti etukäteen järjestetty ryhmä protestoijia syytti Viscontia taiteellisesta epäonnistumisesta. Samoihin aikoihin Italian kristillisdemokraattinen hallinto oli käynnistänyt hyökkäyksen neorealistista suuntausta vastaan ja festivaalin porvarillisen yleisön ennakkoasenne oli todennäköisesti jo valmiiksi negatiivinen kommunistiseksi julistautunutta Viscontia vastaan. Italiassa kriitikot olivat pääsääntöisesti hyvin varautuneita, ja elokuva alkoi saada arvostusta vasta sen saatua ensi-iltansa Pariisissa, Lontoossa ja New Yorkissa.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Maa tärisee oli mukana  heistä neljäntoista listalla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tyyli

Tyylillisesti Maa järisee sopii tuon ajan elokuvista parhaiten neorealistisen elokuvan määritelmiin: siinä ei käytetty ollenkaan studiolavasteita ja valaistustakin vain muutamissa haastavissa yökohtauksissa ja sen näyttelijät olivat kaikki amatöörejä. Visconti seliti joka aamu kyläläisille päivän kuvausohjelman ja pyysi heitä reagoimaan tapahtumiin kuten he oikeassakin elämässä tekisivät. Poikkeuksena useimpiin italialaisiin elokuviin elokuva äänitettiin kuvausten yhteydessä. Visconti halusi käyttää Sisilian luonnollisia ääniä. Koska näyttelijät olivat paikallisia sisialaisia, he puhuivat Sisilian murteella, joka oli niin vaikeaa muilla italialaisille, että elokuva piti tekstittää kotimaan markkinoita varten. Tämä oli poikkeuksellista, sillä Italiassa ulkomaalaiset elokuvat yleensä dubataan ja kotimaisten elokuvien ääni tallennetaan erikseen.
Visconti käytti elokuvassa hillittyä kameratyötä. Otokset olivat usein hyvin pitkiä, rauhallisesti panoroituja ja syväteräviä. Visconti on rajannut tarkasti kuvansa, ja henkilöt tulevat ja menevät kuvasta hyvin organisoidusti, mikä sai Orson Wellesin toteamaan, että Visconti kuvaa kalastajia kuin Voguen malleja.