stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pertti Teurajärvi

| Pertti Teurajärvi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pertti Benjam Teurajärvi
Syntynyt: 20. helmikuuta 1951 (ikä 73) Kolari, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Teura, Ylläksen Ahma
Laji:  maastohiihto 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 1976 | 4×10 km |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1980 | 4×10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 1978 | 4×10 km |  |
Pertti Benjam Teurajärvi (s. 20. helmikuuta 1951 Kolari) on entinen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Teurajärvi oli saavuttamassa viestipronssia vuoden 1971 nuorten EM-kisoissa. Hän oli mukana Suomen kultaa voittaneessa viestijoukkueessa Innsbruckissa 1976. Lake Placidin olympialaisissa 1980 Teurajärvi hiihti 29-vuotissyntymäpäivänään 20. helmikuuta toisen osuuden 4 × 10 km:n viestissä, jossa Suomi voitti olympiapronssia. Pertti Teurajärven paras maailmancupin sijoitus on neljäs Länsi-Saksan osakilpailussa vuonna 1982.
Seuratasolla Teurajärvi on edustanut Sieppijärven Sisua, Ylläksen Hiihtäjiä ja Kolarin NS:n Urheilijoita. Pertti Teurajärvellä on 16 aikuisten SM-mitalia: 1 kulta, 11 hopeaa ja 5 pronssia.
Vuoden 1982 SM-kisoissa Teurajärvi sijoittui 50 kilometrin kilpailussa neljänneksi, mutta hänen suorituksensa hylättiin, koska hänen doping-näytteestään löytyi prolintaani-nimistä piristettä. Teurajärvi määrättiin vuoden mittaiseen kilpailukieltoon, mikä esti hänen osallistumisen vuoden 1982 MM-hiihtoihin.
Pertti Teurajärvi on on kotoisin Kolarista Teurajärven kylästä. Hän on hiihtäjä Eero Mäntyrannan sisarenpoika. Teurajärvestä on käytetty lempinimiä ”Teura” ja ”Ylläksen ahma”. Hänen tyttärensä Jaana on myös entinen hiihtäjä, joka otti osaa urallaan kahteen maailmancupin kilpailuun.
Opetusministeriö myönsi Teurajärvelle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2007.
Saavutuksia

olympiakultaa Innsbruck 1976 (hiihto, 4 x 10 km viesti)
MM-hopeaa Lahti 1978 (viesti)
olympiapronssia Lake Placid 1980 (viesti)
14 s: Innsbruck 1976 (15 km)
27 s: Innsbruck 1976 (50 km)
12 s: Lahti 1978 (15 km)
20 s: Lake Placid 1980 (15 km)
18 s: Lake Placid 1980 (50 km)
16 SM-mitalia (1 kulta, 11 hopeaa, 5 pronssia)
Kurtakko

Entinen Kurtakon työväentalo kuvattuna vuonna 1960.
Kurtakko on vanha maa- ja metsätalousvaltainen  kylä Kolarin kunnassa Lapin läänissä. Se sijaitsee Kurtakkojärven rannalla kantatien 80 ja yhdystien 9391 risteyskohdassa noin 20 kilometrin päässä Kolarin keskustaajamasta itään. Kylän muodostavat Kurtakko idässä, Palo pohjoisessa sekä Palovaara lännessä. Kurtakon koulu sijaitsi kulmakuntien välisellä metsäalueella.
Kylän maisemaa hallitsevat Kurtakkojärven lisäksi viljelysaukeat sekä laajat metsäalueet ja suot sekä maisema Yllästunturiin. Palovaaran korkein huippu, Isolaki, kohoaa noin 208 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolelle ja noin 30 metriä ympäröivää maastoa korkeammalle. Kylästä noin 5 kilometriä kohti Kittilän kunnan rajaa on Kero-niminen vaara, joka on lähes 400 metriä merenpinnan yläpuolella. Kyseisen vaaran, jota kutsutaan myös "Kurtakkoseläksi", laitaan on rakennettu vuonna 1975 koko kylän yhteinen vesikaivo.
Kurtakon kautta kulkee alun perin 1870-luvulla rakennettu telatie, joka on noin kuuden kilometrin pituinen Venejärven, Kurtakon ja Teurajärven kylät yhdistävä pitkospuureitti.
Kurtakossa sijaitsee vuonna 1966 rakennettu ravirata, jossa kilpaillaan kerran vuodessa.
Kirjallisuutta

Karjalainen, Sirpa: Kurtakko : kirjallisuutta, arkistolähteitä, havaintoja ja muistitietoa Kurtakosta. Lapin yliopisto 2005.
Luikonlahti

Luikonlahti on kylä Kaavin kunnassa Pohjois-Savossa. Asukkaita Luikonlahden kyläkeskustassa on reilut 300 (vuonna 2005). Kylän asukasluku on lähemmäs 500, jos mukaan lasketaan lähialueet viiden kilometrin säteellä.
Luikonlahti valittiin Pohjois-Savossa maakunnan Vuoden kyläksi vuonna 1989.
Rikkaveden rannalla

Luikonlahden kylä sijaitsee 13 kilometriä Kaavin kirkonkylältä etelään. Kylän keskus on muodostunut Luikonniemen tyveen Vuoksen vesistöön kuuluvan Rikkaveden pohjoisrannalle.
Luikonlahtea rajaavat pohjoisessa Saarijärvi ja sieltä Kaavinjärveen laskeva Melttusvirta. Kylän läntinen reuna on Kaavinkoskella. Etelässä kylä rajautuu Luikonlahden ja Rikkalahden välissä olevaan kapeaan ja pitkään Luikonniemeen.
Kylä oli jo 1700-luvulla hyvien kulkuyhteyksien varrella: se sijaitsi Kuopiosta Liperin kautta Pietariin vievän postitien varrella.
Luikonlahdesta on matkaa Tuusniemen kirkonkylälle 18 km, Outokumpuun 35 km, Polvijärvelle 44 km ja Juukaan 52 km. Kuopioon on matkaa 70 km ja Joensuuhun 78 km.
Kylän nimen taustaa

Luikonlahti on mainittu vanhoissa asiakirjoissa nimellä Luikonlax (1686).
Kylän arvellaan saaneen nimensä noin kymmenen kilometrin mittaisesta kapeasta lahdesta, jonka pohjoispäässä se sijaitsee. Luikonlahti on muodoltaan ”kapea luikku”. Lahtea pitkin on pitkään ”luikuteltu”, jotta on päästy perille. Erään kertomuksen mukaan aikoinaan joku mies oli soutanut lahden päästä päähän, ja perille päästyään hän oli väsyneenä todennut, että ”olipa siinä lahtea koko luikonen”.
Toisen teorian mukaan Luikonlahti on saanut nimensä vanhasta joutsenta tarkoittavasta sanasta luikko: kapea Luikonlahti lienee ollut joutsenten suosima paikka.
Asutushistoriaa

Rikkavesi on ollut kivikaudella silloisten asukkaiden pyyntialuetta. Kivikautisia asuinpaikkoja on löydetty muun muassa Luikonniemen ja Rauvantaipaleen tienoilta.
Keskiajalla alueelle siirtyi saamelaisia poroineen. Saamelaiset asuttivat seutua vielä uuden ajan alussakin. Saamelaisten tiedetään asustelleen Kaavinjärven rannalla vielä niinkin myöhään kuin Täyssinän rauhan (1595) jälkeen.
Luikonlahti kuului Täyssinän rauhan jälkeen Karjalaan. Alueella ei ollut vielä tuolloin pysyvää asutusta. Alueen tiedetään olleen liperiläisten nautinta-aluetta. Keskellä Luikonlahden kylää sijaitsee Papelonkangas, minkä nimi viittaa karjalaisuuteen. Arvellaan myös, että paikannimet Papinniemi, Kuminlahti, Kuminlampi ja Kuminvaara ovat karjalaisperäisiä nimiä samoin kuin itse kylänkin nimi.
Stolbovan rauhassa (1617) Käkisalmen lääni siirtyi Ruotsin vallan alle. Valtakunnan itäraja siirtyi Pohjois-Karjalassa nykyiselle itärajalle. Tuolloin lännestä alkoi muuttovirta kohti itää. Vuonna 1631 Luikonlahdessa lienee ollut kolme taloa. Lisäksi kylällä oli yksi tilaton (populi). On mahdollista, että Luikonlahti on nykyisen Kaavin kunnan alueen vanhin kylä. Kirkonkylän läheisyydessä Kalaniemessä tiedetään olleen samoihin aikoihin yhden talon lisäksi yhden tilattoman asuinpaikka.
Vuonna 1637 Luikonlahdessa tiedetään olleen neljä taloa, vuonna 1640 viisi taloa ja vuonna 1651 kymmenen taloa. Isonvihan aikana (1700−1721) kylässä oli 11 taloa. Heti isonvihan jälkeen talojen lukumäärä kasvoi viidellä. Suomen sodan syttyessä (1808) Luikonlahdessa tiedetään olleen 22 taloa ja niissä yhteensä 326 asukasta. Isojaon päätyttyä (1833) kylässä oli kaikkiaan 23 taloa.
Kylämaisema

Luikonlahden keskeisiä maamerkkejä ovat alakoulu, huoltoasema ja baari sekä kesäteatteri. Kylällä on myös ortodoksinen Luikonlahden tsasouna. Luikonlahden rannalla on kylälaituri sekä lomakylä. Myös rautatieasema ja kaivos kuuluvat Luikonlahden kyläkuvaan. Maakunnallisesti arvokkaaksi rakennuskohteeksi luetteloitu Luikonlahden vanha koulu tuhoutui tulipalossa huhtikuussa 2016.
Kylämaisema > Kulttuuriympäristökohteet

Kaavin kunnan kulttuuriympäristökohteiden joukkoon on listattu Luikonlahden vanha koulu, Melttusvirran taistelupaikka sekä Koskenniemellä sijaitsevat Kärkkäälän metsälaitumet. Luikonlahden läheisyydessä, Luikonniemen ja Rauvantaipaleen tienoilla, on muutamia kivikautisia asuinpaikkoja, jotka kuuluvat myös alueen kulttuuriympäristökohteisiin.
Luikonlahden vanha koulu
Luikonlahden vanha koulu (Onnela) tuhoutui tulipalossa huhtikuussa 2016. Palonsyyntutkinnassa palo varmistui tuhopoltoksi.
Vanhan koulun oli rakentanut Juankosken Säyneisestä kotoisin ollut Heikki Kettunen. Rakennus oli yksikerroksinen. Siinä oli kaksi luokkaa, opettajanhuone sekä kahden huoneen asunto opettajalle sekä keittiö.
Hirsinen koulurakennus oli alkujaan punainen. Vuonna 1926 koulu vuorattiin pysty- ja vaakalaudoituksella ja se sai keltaisen maalipinnan. Vuonna 1939 Luikonlahden koulu maalattiin vihertäväksi ja vuonna 1964 siniharmaaksi. Myöhemmin Luikonlahden vanhalla koululla oli julkisivuissa laudoituksen uusrenessanssille tyypillinen vaalea pääsävy kehystettynä tummemmalla maalatuin vuorilistoin.
Melttusvirran taistelupaikka
Muutama kilometri Luikonlahdesta Kaaville päin sijaitsee Melttusvirta, jossa on Suomen sodan (1808−1809) aikainen taistelupaikka. Paikalle on pystytetty taistelujen muistomerkki ja opastaulu.
Palvelut

Luikonlahden keskustassa toimii huoltoasema, jossa on polttoainemyynnin lisäksi saatavilla autokorjaamopalveluita. Huoltoasemalla on myös asiamiesposti ja baari.
Kylällä on myös muita palvelualan yrityksiä, kuten taksi, parturi-kampaamo ja lomakylä.
Kaavin kunta lakkautti Luikonlahden koulun syksyllä 2016.
Palvelut > Muita yrityksiä

Luikonlahdessa toimii Bolidenin rikastamo, jossa käsitellään Kylylahden kaivoksen malmia. Lisäksi kylällä on toiminut muun muassa puu- ja tilaelementtejä valmistava Elemenco Oy.
Aiheesta muualla

Luikonlahden koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Luikonlahden tsasouna
Luikonlahden lomakylä[vanhentunut linkki]
Kirjallisuutta

Leskelä, Hilkka: Kaskenviertäjien ja kivenraivaajien Kaavi.  Jyväskylä:  H. Leskelä, 1998.  ISBN 952-910-451-0
Leskelä, Hilkka: Luikonlahti ennen ja nyt.  Juankoski:  Luikonlahden kylätoimikunta ja perinnepiiri, 1994.  ISBN 952-90-5143-3
Leskelä, Sulo: Opin sauna: Luikonlahden koulu 1902 - 92.  Luikonlahden perinnepiiri ja Luikonlahden kylätoimikunta, 1992.  ISBN 952-90-3873-9
Mustonen, Eino: Elettiinpä ennenkin.  Joensuu:  Luikonlahden perinnepiiri, 1991.  ISBN 952-90-3045-2
Henry Blount

| Henry Blount |
| --- | --- |
 Henry Blount Peter Lelyn maalaamana.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1602 Hertfordshire, Englanti
Kuollut: 9. lokakuuta 1682
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henry Blount (s. 1602 Hertfordshire, Englanti – 9. lokakuuta 1682) oli englantilainen kirjailija ja matkailija.
Blount opiskeli St Albans Schoolissa Hertfordshiressä, Trinity Collegessa Oxfordissa ja Gray's Innissä Lontoossa. Blount teki lyhyet matkat Italiaan, Ranskaan ja Espanjaan, ennen kuin lähti Venetsiasta toukokuussa 1634 purjehtimaan kaleerillaan Adrianmerelle. Blount rantautui Spalatossa, josta hän jatkoi Dinaaristen alppien yli Sarajevoon. Sarajevosta Blount matkusti kolmessa päivässä osmaniarmeijan kanssa Belgradiin. Osmaniarmeija oli matkalla taistelemaan Puolaa vastaan. Belgradista Blount jatkoi edelleen Sofian ja Hadrianopoliksen kautta Konstantinopoliin. Tähän mennessä aikaa oli kulunut 52 päivää. Konstantinopolissa Blount viipyi viisi päivää, jonka jälkeen hän lähti osmanilaivaston kyydissä Egyptiin. Egyptissä hän kävi Kairossa, Aleksandriassa, Al-Fayyumissa ja Gizassa. Egyptistä Blount palasi ranskalaisaluksen kyydissä ensin Palermoon, Sisilian saarelle, josta hän jatkoi matkaansa Roomaan ja josta edelleen takaisin Englantiin Firenzen, Bolognan ja Venetsian kautta.
Englannissa kuningas Kaarle I löi Blountin ritariksi. Vuosina 1642–1651 käydyssä Englannin sisällissodassa Blount taisteli rojalistien puolella.
Blount avioitui Hester Wanen kanssa ja he saivat muun muassa pojat Charles Blountin ja Sir Thomas Pope Blountin.
Sir Peter Lely maalasi Blountista muotokuvan, joka on nykyisin esillä National Portrait Galleryssä Lontoossa.
Tuotanto

A Voyage into the Levant. A breife Relation of a Iourney, lately performed by Master H. B. Gentleman, from England by the way of Venice, into Dalmatia, Sclavonia, Bofnia, Hungary, Macedonia, Thessaly, Thrace, Rhodes and Egypt, unto Grand Cairo. With particular observations concerning the moderne condition of the Turkes, and other people under that Empire.  Lontoo:  I. L., 1636.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Blount Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Australia  Kreikka  Alankomaat 2 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Horlivka

| Horlivka Горлівка |
| --- | --- |
 Kulttuuripalatsi
 lippu
 Horlivka
 Koordinaatit: 48.3011°N, 38.0205°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Horlivkan piiri
Perustettu:  1867
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  422 km²
Väkiluku (2013):  256 714
 
 gorlovka.dn.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Horlivka (ukr. Горлiвка, ven. Горловка, Gorlovka) on Itä-Ukrainassa Donetskin alueella, noin 47 kilometriä Donetskista pohjoiseen sijaitseva kaupunki. Vuonna 2013 asukasluvuksi arvioitiin 256 714. Kaupunki on kaivostoiminnan ja kemianteollisuuden keskus.
Kaupunki on ollut venäläisjoukkojen hallussa huhtikuun lopulta 2014 lähtien. Horlivkan esikaupunkialueet olivat Ukrainan armeijan hallinnassa ennen Venäjän suurhyökkäystä Ukrainaan 2022.
Horlivkan perusti Pjotr Gorlov vuonna 1867 ja se oli koostui pienistä kaivosleireistä aina 1930-luvulle asti. Kaavoitukseltaan alue on nykyäänkin hajanainen. Viime vuosina useita kaivoksia on suljettu ja kaupungin asukasluku on ollut vähenemässä.lähde?
Hallintorakennus.
Kulttuuritalo.
Mykytivkan rautatieasema.
Voimayhtiö Donbassenergon hallintorakennus.
Kemianteolliuusyhtiö Stirolin tuotantolaitoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horlivka Wikimedia Commonsissa
Kestävä kehitys

YK:n kestävän kehityksen logo.
Kestävä kehitys on kehitystä, jolla pyritään tyydyttämään nykyisen yhteiskunnan tarpeet tekemättä myönnytyksiä tulevien sukupolvien kustannuksella. Tärkeitä huomioon otettavia tekijöitä ovat luonnonvarojen riittävyys ja köyhyys. Kestävä kehitys on erityisesti Yhdistyneiden kansakuntien (YK) hanke Kestävän kehityksen tavoitteiden muodossa. Nykyiset YK:n tavoitteet ulottuvat vuoteen 2030 ja niistä käytetään myös nimitystä Agenda2030.
Kestävän kehityksen määrittely > Kestävyyden eri alalajit

Ekologinen kestävyys edellyttää, että ihmisen toiminta asettuu luonnon kantokyvyn rajoihin siten, etteivät luonnon monimuotoisuus tai ekosysteemien toimivuus vaarannu. Keskeistä ekologisessa kestävyydessä on ympäristöä vähemmän kuormittaviin tuotanto- ja kulutustottumuksiin siirtyminen.
Sosiaalisen kestävyyden ydintä on ihmisarvosta kiinnipitäminen. Se voi ilmetä esimerkiksi tasa-arvona, oikeudenmukaisuutena ja myötätuntona. Sitä on myös esimerkiksi pyrkimys meluttomaan työympäristöön tai yhteisöllisyyden vaaliminen yksilökeskeisyyden sijasta. Sosiaalinen kestävyys edellyttää vastuuseen kasvamista siten, että oikeudenmukaisuusyhteisöön kuuluvat vähitellen kaikki ne ihmiset, joiden elämään oma toiminta välillisesti tai välittömästi on yhteydessä.
Taloudellinen kestävyys perustuu elinkeinoelämän sopusointuun luonnon kanssa. Se voi ilmetä luonnosta otettujen raaka-aineiden tehokkaana hyväksikäyttönä, tuotantoprosessin energiatehokkuutena ja tuotteen kierrätettävyytenä. Sitä on myös vaikkapa pitkäkestoiseen käyttöön suunniteltu kännykkä ja valmistajan laitteelle myöntämä pitkä takuuaika. Taloudellinen kestävyys ei perustu velkaantumiseen eikä henkisten tai materiaalisten voimavarojen tuhlaamiseen. Esimerkiksi ilmastonmuutos voidaan tulkita kestämättömän taloudellisen kehityksen seuraukseksi.
Työtä voidaan tarkastella kolmen edellisen lisäksi inhimillisen kestävyyden kautta. Tutkija Antti Kasvio esittää kirjassaan Kestävä työ ja hyvä elämä, että työ ei saisi vaarantaa kenenkään terveyttä. Hän pitää kuitenkin ekologista kestävyyttä kantavana periaatteena myös työnteolle.
Käsitteen käyttökelpoisuus

Kestävän kehityksen käsitteestä vallitsee suuria erimielisyyksiä, ja jotkut ovat ehdottaneet jopa koko käsitteestä luopumista, koska sen sisällöstä on tullut niin epäselvä. Kyynisimmän määritelmän mukaan kestävä kehitys ”synnyttää keskustelua”. Useissa kansainvälisissä yhteyksissä "kestävä kehitys" (sustainable development) on korvattu käsitteellä "kestävyys" (sustainability).
Kestävän kehityksen tunnusmerkkien määrittely on osoittautunut vaikeaksi. Kiistaa on esimerkiksi siitä, mikä on erilaisten sosiaalisten indikaattoreiden suhteellinen painoarvo. Pitkän tähtäimen mittareiden painotuserot voivat johtaa täysin erilaiseen käsitykseen kehityksen kestävyydestä. Esimerkiksi metsä, joka tarjoaa kestävän jatkuvuuden puutavaran tuotolle, ei välttämättä tue alkuperäisiä lintukantoja. Mineraaliesiintymä, joka lopulta ehtyy, ei myöskään välttämättä tue enemmän tai vähemmän vakaita ja kestäviä yhteisöjä.
Suomen ympäristöministeriö kannattaa kestävälle kehitykselle OECD-maiden piirissä hyväksyttyjä arviointiperusteita, joiden mukaan Suomi on maailman paras maa kestävässä kehityksessä. Kansainvälisesti tunnettu ympäristönsuojeluun keskittyvä The Ecologist -lehti julkaisi puolestaan oman kestävän kehityksen indeksinsä, jossa Suomi oli sijalla 52 ja parhaiten oli sijoittunut Keski-Afrikan tasavalta.
Kestävän kehityksen ajatusta arvostellaan usein siksi, että se ei poissulje talouskasvun ihannetta. Taloudellista kehitystä on huomattavasti helpompi mitata kuin sosiaalista tai ekologista kestävyyttä. Arvostelun kohteena voidaan pitää myös kestävän kehityksen ihmiskeskeistä lähestymistapaa.
Kestävän kehityksen käsitteellinen voima on ekologisen, taloudellisen ja sosiaalisen kestävyyden yhtäaikaisuudessa. Vahva kestävyysajattelu tarjoaa systeemisen näkökulman kestävyyteen määrittämällä ekologisen, sosiaalisen ja taloudellisen kestävyyden riippuvuussuhteet. Näiden tekijöiden keskinäisriippuvuuden ymmärtäminen on myös ekososiaalisen sivistyksen ydintä. Lähtökohtana on se tosiasia, että ihmislajin hengissä säilyminen ja ihmisen talous on riippuvaista luonnon tarjoamista ekosysteemipalveluista, kuten hyönteisten suorittamista kasvien pölytyksistä, vedenpuhdistuspalveluista, jätteiden maatumisesta, UV-säteilyltä suojaavasta otsonikerroksesta, luontaisesta tuholaistorjunnasta ja maaperän eroosion torjunnasta. Vakaa talous on mahdollista pitkällä aikavälillä, jos huolehditaan, että elämän edellytykset turvaavat luonnon ekosysteemit säilyvät elinvoimaisina ja ihmisyhteisössä pidetään tinkimättömästi kiinni ihmisarvosta. Tälle perustalle on mahdollista rakentaa luottamusta herättävä talous.
Useissa standardeissa käsitellään kestävää kehitystä. Esimerkiksi standardi ISO 37101 käsittelee kestävää kehitystä kaupungeissa , ISO 20121 kestävää kehitystä tapahtumien järjestämisessä, ISO 21401 kestävää kehitystä majoituksissa ja standardi ISO 34101 kestävää kehitystä kaakaon tuotannossa.
Luonnon köyhtyminen

Ekologisen kestävyyden keskeisenä huolena on luonnon köyhtyminen. Se tarkoittaa paikallisen ekosysteemin tai koko biosfäärin köyhtymistä ihmisen toiminnan seurauksena. Luonto köyhtyy, kun luonnonvaroja (esimerkiksi polttopuuta tai vettä) käytetään nopeammin kuin ne uusiutuvat. Voidaan kirjoittaa (epä)yhtälöitä
Uudistuvien luonnonvarojen kulutus > Luonnon uusiutuminen: Ympäristö köyhtyy
Uudistuvien luonnonvarojen kulutus = Luonnon uusiutuminen: Tasapaino / kestävä kehitys.
Uudistuvien luonnonvarojen kulutus < Luonnon uusiutuminen: Uudistuminen / myös kestävä kehitys.
Permakulttuuri on kestävän kehityksen periaatteita noudattava liittyvä yhdyskuntasuunnitteluliike, joka alkoi maatalouden parista, mutta laajeni muuhunkin ekologiseen suunnitteluun.
Ihmisten välinen eriarvoisuus

Pakkotyö, lapsityö ja epäinhimilliset työskentelyolosuhteet liittyvät globaalissa ajassa yhä useammin tavanomaisiin päivittäin käyttämiimme hyödykkeisiin. Naiset tuottavat puolet maailman ruoasta, mutta ansaitsevat kymmenesosan tuloista ja omistavat sadasosan omaisuudesta. lähde? Kasvun, kehityksen ja markkinatalouden tuomista hyödyistä nauttii kattavasti 20 prosenttia ihmiskunnasta. lähde? Ihmisten välinen epätasa-arvo erityisesti tulojen kohdalla on parantanut viimeisten vuosikymmenien aikana ja Hans Rosling kertoo tästä kirjassaan FactFullness.
Kestävä kehitys Suomessa

Hallitus perusti Suomen kestävän kehityksen toimikunnan vuonna 1993. Toimikunnan tehtävänä on edistää kestävää kehitystä ja toimia neuvoa antavana elimenä YK:ta ja sen kestävän kehityksen toimikuntaa CSD:tä koskevissa asioissa. Toimikunta kokoontuu neljä kertaa vuodessa. Alussa toimikunnan puheenjohtajana toimi pääministeri, kevään 2007 eduskuntavaaleista alkaen työministeri Tarja Cronberg ja kesällä 2009 hänen paikkansa peri Anni Sinnemäki työ- ja elinkeinoministeriöstä. Toimikunnan 43 muun jäsenen joukossa on työ- ja elinkeinoelämän, erilaisten kansalaisjärjestöjen, poliittisen elämän, ministeriöiden ja kunnalliselämän edustajia. Toimikunnan työtä tukee sihteeristö, joka aiemmin koostui ympäristöministeriössä työskentelevistä virkamiehistä. Vuodesta 2016 lähtien kansallista kestävän kehityksen työtä on koordinoinut valtioneuvoston kanslian alaisuudessa työskentelevä sihteeristö.
Kestävän kehityksen toimikunta hyväksyi vuonna 2006 uuden kansallisen kestävän kehityksen strategian, jossa on pyritty hahmottelemaan Suomen tulevaisuutta ja sen hallintaa suhteessa kestävän kehityksen eri osa-alueisiin pitkällä aikaperspektiivillä. Vuoden 2009 kansallisen kestävän kehityksen kokonaisarvioinnin mukaan kestävän kehityksen eri näkökulmien integrointi ja laaja-alainen kestävyysajattelu on Suomessa harvinaista. Vuonna 2014 strategian sijasta lanseerattiin kansallinen kestävän kehityksen yhteiskuntasitoumus, joka on herättänyt kansainvälistä kiinnostusta.
Riippumattomista asiantuntijoista koostuva kestävän kehityksen asiantuntijapaneeli kokoaa yhteen kestävään kehityksen liittyvää tietoa ja pyrkii tukemaan päätöksentekoa sekä edistämään yhteiskunnallista keskustelua. Paneeli perustettiin vuonna 2013 SITRAn yhteyteen. Vuodesta 2019 alkaen paneelin koordinoinnista ovat vastanneet yhdessä Helsingin yliopiston kestävyystieteen instituutti, Luonnonvarakeskus ja Suomen ympäristökeskus.
Suomen Laatukeskuksen Green Lean -hankkeessa lähtökohtana on toiminnan laadun ja kestävän kehityksen kehittämisen myötä parantaa ennen kaikkea taloudellista kestävyyttä. Lisäarvona tulee useimmiten myös ekologinen kestävyyslähde?. 2010 jälkeen tehdyissä pilottihankkeissa on saavutettu merkittäviä parannuksia kestävän kehityksen kannalta ottamalla ajattelu mukaan tuotesuunnittelusta lähtien. Vaihtamalla lyhyellä tähtäimellä näennäisesti hieman kalliimpiin ratkaisuihin on saavutettu tuotteiden ja palveluiden elinkaaren aikana huomattavia kustannusparannuksia. Samalla on parannettu ekologista kestävyyttä. Käytännön kestävän kehityksen työtä tekevät Suomessa alueelliset paikallisagendatoimistot, kuten Valonia Varsinais-Suomessa ja Moreenia Pirkanmaalla.
Kestävä kehitys Suomessa > Ammattikorkeakoulujen koulutusohjelmat

Kestävän kehityksen koulutusohjelmasta valmistuu ympäristösuunnittelijoita (AMK). Opintojen laajuus on 240 opintopistettä ja kesto noin neljä vuotta.
Opiskelija perehtyy luonnonvarojen kestävään käyttöön, maaseudun ja rakennettujen ympäristöjen kehittämiseen, ympäristöseurantaan sekä yritysten ympäristöasioihin.
Ympäristösuunnittelijat sijoittuvat yrityksiin ja julkisen sektorin organisaatioihin esimerkiksi ympäristöasiantuntijaksi, -sihteeriksi tai -neuvojaksi. Myös projektit ja järjestö-, neuvonta- ja koulutuspalvelut tarjoavat työpaikkoja. Kestävän kehityksen koulutusohjelma siirtyi syksyllä 2008 Laurea-ammattikorkeakoulusta Hämeen ammattikorkeakouluun.
Hämeen ammattikorkeakoulu, kestävän kehityksen koulutusohjelma, Forssa
Yrkeshögskolan Novia, up för naturbruk och miljö, ia miljöplanering, Raasepori