stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Axel von Fersen
Perintö

Suomalaiset nimesivät 1930-luvulla yhden neljästä Ehrensvärd-luokan yhteysaluksestaan nimellä Axel von Fersen; tämä alus on Suomen merimuseon omaisuutta ja luovutettu savonlinnalaisen yksityishenkilön hoitoon – aiemmin se oli sukelluskerholla, jonka piti kuitenkin luopua siitä. Muista kolmesta saman luokan aluksesta Wilhelm Carpelan on yksityisomaisuutta sekä kaksi muuta romutettu. Yksi nykyisistä Fabian Wrede -luokan koululaivoista (3 kpl. rak. 2006-2008) on myös nimeltään Axel von Fersen.
Kuningatar Marie Antoinetten ja Axel von Fersenin kirjeenvaihto hankittiin Ranskan kansallisarkistoon 1980-luvulla. Niiden salakirjoitus saatiin purettua vasta 2010-luvulla, ja kirjeet julkaistaan internetissä vuonna 2014. Nähtävästi von Fersenin itsensä sensuroimia kirjeitä on tutkittu Ranskassa Centre de Recherche sur la Conservation (CRC) tutkimuslaitoksessa vuonna 2021 röntgensäteellä, joissa on musteen alla sanoja kuten "rakastettu", "hellä ystävä", "hulluna" ja "jumaloin". Alkuperäinen Marie Antoinetten kirjoittama kirje 4. tammikuuta 1792 kuului sensuroimattomana näin, sensuroidut sanat on lihavoitu:
« je vais finir, non pas sans vous dire mon bien cher et tendre ami que je vous aime à la folie et que jamais jamais je ne peux être un moment sans vous adorer »
["Aion lopettaa, jättämättä kertomatta sinulle rakas ja hellä ystäväni, että rakastan sinua mielettömästi ja etten voi olla hetkeäkään jumaloimatta sinua."]
Suku

Hans Axel von Fersenin äidin Hedvig Catharina De La Gardien suku: De La Gardie
Kirjallisuutta

Nerman, Ture: Fersenska mordet. 1933.
Lever, Évelyne: Marie-Antoinette. Fayard, 1991.
Encyclopedia Britannica. 1911.
Loomis, Stanley: The Fatal Friendship. Eagle Publishing Corporation, 1987.
Aiheesta muualla

Marie-Antoinetten uskollinen ritari (Arkistoitu – Internet Archive). 1000 Years Neighbouring.
Suuret himot riivasivat Euroopan kuninkaallisia. Päivi Parhi-Riikola, Tiede.fi 23.4.2007.
Kreivi Axel von Fersen 28-vuotiaana, miniatyyrimaalaus tehty todennäköisesti Pariisissa 1782-1783
Ranskan kuningatar Marie Antoinette, Louise Élisabeth Vigée Le Brun 1783
Lordi Cornwallisin antautuminen Yorktownissa, John Trumbullin maalaus 1797.
Kreivi Axel von Fersen yllään Miekkaritarikunnan viitta, nauha ja rintatähti. Miniatyyrimaalaus Niklas Lafrensen 1798.
Axel von Fersen koulualus
Hirttäminen, repiminen ja paloittelu

Revitty ja paloiteltu
Hirtetyksi, revityksi ja paloiteltavaksi (engl. hanged, drawn and quartered) tuomitseminen oli lähinnä Englannissa käytetty rangaistus maanpetoksesta ja majesteettirikoksesta. Sitä on myöhemmin usein pidetty julman kuolemanrangaistuksen perikuvana.[lähde? ] Se langetettiin rikoksesta, joka katsottiin vakavammaksi kuin murha tai muu tavallinen kuolemalla rangaistava teko. Rangaistus langetettiin Englannissa ainoastaan miehille. Maanpetoksesta tuomitut naiset poltettiin roviolla.
Rangaistuksessa tuomittu raahattiin hirttopaikalle ja ripustettiin hirteen, mutta otettiin pois hirrestä ennen kuolemaa. Tämän jälkeen hänen sukuelimensä leikattiin, vatsa avattiin ja sisäelimet poistettiin yksi kerrallaan ja poltettiin tuomitun silmien edessä. Lopuksi kaula katkaistiin ja ruumis jaettiin neljään osaan, joiden kohtalosta päätti monarkki.
Rangaistus syntyi 1200-luvulla ja sitä käytettiin viimeisen kerran vuonna 1782 skotlantilaista vakoojaa David Tyrietä vastaan. Tämänkin jälkeen tuomioita langetettiin, mutta toimenpidettä ei toteutettu koko raakuudessaan. Rangaistus poistui laista vuonna 1870. Tunnettuihin tällä tavalla teloitettuihin kuuluvat muiden muassa keskiajan skotlantilainen kapinallinen William Wallace ja 1600-luvun ruutisalaliitossa mukana ollut Guy Fawkes. Fawkes tosin onnistui välttämään pahimmat vaiheet hyppäämällä tikapuilta hirttämisvaiheessa, jolloin hänen niskansa murtui.
Sevmaš

| Sevmaš |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö (OAO)
Perustettu:  1939
Kotipaikka:  Severodvinsk, Arkangelin alue, Venäjä
Toimiala:  meriteollisuus
Emoyhtiö:  Venäjän federaation meriteollisuuskonserni OSK
Kotisivu:  www.sevmash.ru
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sevmaš (ven. ОАО Производственное объединение Северное машиностоительное предприятие,  ОАО «ПО Севмаш», OAO Proizvodstvennoje objedinenije Severnoje mašinostroitelnoje presprijatije, OAO "PO Sevmaš") on meriteollisuuskonserni OSK:hon kuuluva venäläinen telakka, joka sijaitsee Arkangelin alueen Severodvinskissä.
Telakkayhtiö Sevmašin päärakennusta
Vuonna 1939 perustetulla Sevmaš-telakalla on vuoteen 2013 mennessä rakennettu 45 pinta-alusta ja 164 sukellusvenettä. Sukellusveneistä 129 on ollut ydinkäyttöistä.
Erityisesti Venäjän laivastolle rakennettujen uusien alusten ohella Sevmaš on myös merkittävä korjaustelakka. Siellä on uudelleenrakennettu esimerkiksi vanha öljynporauslautta Gazpromille paremmin arktisiin merioloihin sopivaksi Prirazlomnaja-porauslautaksi. Tämä porauslautta hinattiin Petšoranmerelle elokuussa 2011. Marraskuussa 2013 telakalta luovutettiin, viisi vuotta alkuperäisestä vuoden 2008 toimitusaikataulusta myöhästyneenä, Intian vuonna 2004 ostaman entisen neuvostolaivaston lentotukialus Admiral Gorškovin korjaus- ja muutostyö intialaislaivaston käyttöön nimellä INS Vikramaditya.
Venäjän presidentti Medvedev vuonna 2009 Sevmaš-telakan rakentaman Juri Dolgoruki -sukellusveneen luona Kuolanvuonon Severomorskissa.
Presidentti tutustui kesällä 2009 telakkayhtiössä öljynporauslauttojen pienoismalleihin. Vasemmalla Arktitšeskaja-koeporauslautan ja taaempana Prirazlomnaja-tuotantolautan pienoismalli.
Sevmašin arktisiin meriolohin sovittama Prirazlomnaja-tuotantolautta telakan laiturissa vuonna 2009.
Pienoismalli Intian vuonna 2004 ostamasta, vuonna 2013 muutosrakennettuna vihdoin Intialle luovutetusta lentotukialus INS Vikramadityasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sevmaš Wikimedia Commonsissa
JSCo «PO «Sevmash» (kotisivut) (englanniksi) (sevmash.ru)
Russian defence industry revolt (englanniksi)  (barentsobserver.com)
Russia Completes Indian Carrier Engine Repairs (englanniksi) (ria.ru)
Search results: Sevmash (englanniksi) (portnews.ru)
Merkinnän syy: Artikkeli vasta alulle
Heineken International

| Heineken N> V |
| --- | --- |

ISIN:  NL0000009165
Perustettu:  1864
Perustaja:  Gerard Adriaan Heineken
Kotipaikka:  Amsterdam, Alankomaat
Toimiala:  panimoteollisuus
Tuotteet:  olut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heineken International on alankomaalainen panimoyhtiö, joka on tuotantomäärältään yksi maailman suurimmista. Sen tunnetuin olutmerkki on Heineken. Yhtiön pääkonttori on Amsterdamissa. Sen historia alkaa vuodesta 1864, kun Gerard Adriaan Heineken osti De Hooibergin panimon Amsterdamissa.
Heineken omistaa 167 panimoa 70 maassa ja työllistää noin 84 000 ihmistä. Yhtiö tuotti 221,6 miljoonaa hehtolitraa olutta vuonna 2020.[lähde? ]  Heinekenin lisäksi yhtiöllä on 170 muuta olutmerkkiä, joihin sisältyy myös paikallisia tai alueellisia erikoisoluita, muun muassa Amstel, Brand ja alkoholiton olut Buckler.
Heineken omistaa muun muassa olutmerkit Affligem, Americas, Asia Pacific, Bintang, Birra Moretti, Cruzcampo, Desperados, Dos Equis, Edelweiss, Foster’s (Euroopassa), Gösser, Harar, Kingfisher, Lagunitas, Maltina, Mort Subite, Newcastle Brown Ale, Ochota, Primus, Red Stripe, Sagres, Sol, South Pacific Export, Tecate, Windhoek, Zlaty Bazant ja Zywiec.
Kesällä 2012 yritys osti lisää Asia Pasific Breweries -konsernia, joka valmistaa muun muassa Tiger-olutta. Heinekenin omistus konsernista on kaupan jälkeen 82 prosenttia. Heineken omisti Suomessa Hartwallin, mutta se myi osuutensa tanskalaiselle panimoyhtiö Royal Unibrew’lle heinäkuussa 2013.
Talvella 2023 Heineken Russia ilmoitti yrityksen hyötyneen sen kilpailijoiden vetäytymisestä Venäjän markkinoilta ja lisäävän investointeja muun muassa uusiin tuotteisiin.
Kuitenkin elokuussa 2023 Heineken myi liiketoimintansa Venäjän, johon kuului seitsemän panimoa, yhden euron hintaan Aleksei Sagalin Arnest-ryhmälle. Lisäksi ostajan piti maksaa 100 miljoonan euron arvosta yhtymän velkoja. Arnest (Арнест) on Venäjän suurin parfyymien ja kosmetiikan valmistaja.
Galleria

Vanha Heineken-panimo Hollannissa. Tuotanto siellä päättyi 1988, ja se muuttui museoksi.
Heineken-aiheinen rekka.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
The TV parts that black men can't reach
Maailman suurimmat panimoalan yritykset
1. Anheuser-Busch InBev
2. Heineken
3. China Resources Snow Breweries
4. Carlsberg
Hilaire Nkounkou

Hilaire Nkounkou (1923–1977) oli pastori, teologian lisensiaatti, Mansimoun teologisen seminaarin rehtori Kongo-Brazzavillessä.
Elämänvaiheet ja työ

Ruotsin Lähetysliitto (Svenska Missionsförbundet), myöhemmin Ruotsin Lähetyskirkko, on harjoittanut lähetystyötä Kongon tasavallassa 1800-luvun loppupuolelta saakka. Sen tuloksena syntyi kirkko, Kongon evankelinen kirkko, Église Evangélique du Congo (EEC)  siihen kuuluu n. 1150.000 jäsentä ja se on maan toiseksi suurin kirkkokunta katolisen kirkon jälkeen. Kirkolla on koulutuslaitos Mansimoussa, jossa kirkko kouluttaa pastorinsa.
Hilarie Nkounkou oli Mansimoun teologisen seminaarin rehtori. Hän on opiskellut teologiaa Ruotsissa, Ruotsin lähetysliiton teologisessa seminaarissa.  Sisällissodan aikana1960-luvulla. hän joutui silloin ajoittain vankilaan uskonsa tähden.
Hän vastasi myös laulukokoelman tekemisestä Kongon seurakuntien käyttöön, ja kirjoitti ja sävelsi kikongonkielisen virren ”Ye nzolete nata malongi maku”. Virren käänsi ruotsiksi Olle Berglund, Kongossa lähettinä työskennellyt ruotsalainen. (Se, jag vill bära ditt budskap, Herre) Virsi on vuodelta 1970, sen sanat ja sävel ovat Nkounkoun tekemät.
Nkounkoun virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa numerolla 89 "Vien suuren viestin nyt maailmalle". Se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 965. Virren suomenkielinen teksti on Anna-Mari Kaskisen 1995 ja 2002 tekemä.
Sher Shah Suri

Sher Shah Suri
Sher Shah Suri (1486–1545) (paštuksi شیر شاه سورى ) myös Sher Khan tai "leijonakuningas"  oli Pohjois-Intiaa hallinneen Sur-dynastian perustaja. Sher Shah on lyhyestä valtakaudestaan huolimatta merkittävä Intian historian muslimihallitsija. Hän kehitti valtakuntansa tieverkostoa, hallintoa ja armeijan väenottoa.
Elämä

Sher Shah, syntymänimeltään Farid Khan, syntyi Sasaramin kaupungissa pataaniperheeseen noin vuonna 1486. Hänen isänsä oli hevosten kasvattaja. Farid pestautui Jaunpurin maaherran armeijaan ja palveli myöhemmin Biharin mogulipäällikön armeijassa. Biharin maaherra antoi Faridille arvonimen Sher, tiikeri, tämän osoittamasta rohkeudesta.
Sher nousi Biharin maaherraksi torjuttuaan Bengalin sulttaanikunnan hyökkäyksen. Hän itse hyökkäsi Bengaliin vuonna 1539, valloitti sen ja otti kuninkaan arvonimen. Hän vakiinnutti valtansa voittamalla Suurmogulien hallitsijan Humayunin samana vuonna Chausan taistelussa. Vuonna 1540 hän voitti Humayunin uudelleen Kannaujin taistelussa ja valloitti suuren osan Suurmogulien valtakunnasta. Valtakuntansa länsirajan turvaksi hän rakennutti Rohtasin linnoituksen.
Sher Shah jatkoi valtakuntansa laajentamista. Hän soti baluchipäälliköitä, rajputien kuningaskuntia ja Malwan sulttaanikuntaa vastaan menestyksekkäästi, mutta kuoli yllättäen piirittäessään Kalinjarin linnaketta vuonna 1545. Sher Shahin ruutivarasto räjähti vahingossa tappaen hänet. Hänet on haudattu synnyinkaupunkiinsa Sasaramiin.
Sher Shahin valtakunta laajimmillaan (vihreällä)
Sinihapero

| Sinihapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  azurea
Kaksiosainen nimi
 Russula azurea  Bres. 
 Sinihaperon esiintymisalue
Katso myös
   Sinihapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinihapero (Russula azurea) on haperoiden sukuun kuuluva sienilaji. Se on hyvä ja maultaan mieto ruokasieni.
Ulkonäkö

Lakki on nuorena kupera, vanhemmiten laakeneva ja hieman kuoppainen. Sen reunassa saattaa olla poimuja, ja pinnalla oleva pintakelmu on nyljettävissä. Lakki on väriltään siniharmaa, ruskean sävyinen violetti tai liila ja keskeltä vaaleampi. Leveydeltään lakki on 3–10 senttimetriä. Helttojen, jalan, mallon ja itiöpölyn väri on valkoinen. Jalan pituus on 3–6 senttimetriä.
Elinympäristö

Sinihaperoa esiintyy yleisesti Suomen etelärannikolla lehdoissa ja kuusimetsissä. Pohjoisimmillaan sitä on tavattu Pohjois-Karjalassa. Sienen kasvuaika on heinäkuusta lokakuuhun. Se on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sinihapero (Russula azurea)
Hierro – salaisuuksien saari

| Hierro – salaisuuksien saari> Hierro |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gabe Ibáñez
Käsikirjoittaja:  Jesus de la Vega, Javier Gullón
Tuottaja:  Álvaro Augustín, Jesus de la Vega
Säveltäjä:  Zacarías M. de la Riva
Kuvaaja:  Alejandro Martínez
Leikkaaja:  Enrique García
Lavastaja:  Patrick Salvador
Pääosat:  Elena Anaya
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:  Madrugada Films, Telecinco Cinema, Roxbury Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  18. toukokuuta 2009
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hierro – salaisuuksien saari on espanjalaisen Gabe Ibáñezin ohjaama trillerielokuva vuodelta 2009. Pääosaa esittää Elena Anaya.
Tarina

Elokuva kertoo Maríasta joka on meribiologi ja 5-vuotiaan poikansa Diegon yksinhuoltaja. Ollessaan lauttamatkalla El Hierron saarelle nukahtaa ja herättyään ei löydä poikansa. Poliisien tutkittua katoamista oletetaan että Diego on pudonnut laidan yli hukkunut. Kuusi kuukautta myöhemmin häntä pyydetään palaamaan saarelle, koska Diegon ruumis on mahdollisesti löytynyt.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elena Anaya  | … |  María   |
|  Bea Segura  | … |  Laura   |
|  Mar Sodupe  | … |  Tania   |
|  Andres Herrera  | … |  Antonio   |
|  Miriam Correa  | … |  Julia   |
|  Kaiet Rodríguez  | … |  Diego   |
|  Javier Mejía  | … |  Matías   |
|  Hugo Arbues  | … |  Mateo   |
|  Raquel Salvador  | … |  Elena   |
|  Jorge Lobo  | … |  lautan kapteeni   |
|  Jon Ariño  | … |  patologi   |
|  Tomás del Estal  | … |  ex-mies   |
|  Miriam Martín  | … |  pikkutyttö   |
|  Pepe González Rubio  | … |  leiriytynyt mies   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Wilkinson, Amber: Hierro Eye For Film.  26.7.2010. Viitattu 8.6.2021. (englanniksi)
Clarke, Cath: Hierro The Guardian.  17.6.2010. Viitattu 8.6.2021. (englanniksi)
Hierro 2009 Letterboxd. Viitattu 8.6.2021. (englanniksi)
Hautes-Pyrénées

Hautes-Pyrénées (oksitaaniksi Nauts Pirenèus / Hauts Pirenèus) on Ranskan departementti numero 65 ja se sijaitsee Pyreneitten vuoriston pohjoispuolella Ranskan lounaisosassa. Hautes-Pyrénées on yksi Midi-Pyrénées'n provinssin departementeista.
Departementin hallintopaikka on Tarbes, paikallishallintokaupunkeja ovat Argelès-Gazost ja Bagnères-de-Bigorre. Vuonna 2006 Hautes-Pyrénées'ssa asui 227 732 asukasta ja väestötiheys oli 51,0 asukasta neliökilometrillä. Pinta-alaa departementilla on 4 464 neliökilometriä.
Historia

Departementti oli muinoin osa Bigorrea, aikanaan itsenäistä kreivikuntaa, mutta myöhemmin osa Gascognen provinssia. Suurin osa alueesta päätyi englantilaisten haltuun Ranskan ja Englannin solmittua Brétignyn sopimuksen vuonna 1360.
Maantiede

Maisema Hautes-Pyrénées'n departementissa on vuoristoista ja maanviljelysvaltaista, jossa on kyliä, maatiloja, peltoja, ylängöillä sijaitsevia laitumia sekä tuulisia vuoristoteitä. Ranskan ja Espanjan välisellä rajalla on vuori nimeltä Monte Perdido (ransk. Mont Perdu). Vuoren korkein huippu on tosin Espanjan puolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hautes-Pyrénées Wikimedia Commonsissa
Hautes-Pyrénées'n departementin kotisivut[vanhentunut linkki] (ranskaksi)
Hautes-Pyrénées'n matkailu ja kulttuuri (englanniksi) (ranskaksi)
Henrich Jönsinpoika Teetgren

Henrich (Henrik) Jönsinpoika Teetgren (k. huhtikuussa 1628 Viipuri) oli suomalainen Viipurissa asunut kirjuri, kääntäjä ja käskynhaltija.
Teetgren toimi vuonna 1592 kamarikirjurina Viipurissa. Hän sai tädiltään Margareta Mattsdotterilta testamentin kautta 1592 ja 1599 maatiloja Viipurin pitäjästä. Teetgren osallistui venäläisten kanssa käytyihin neuvotteluihin ja Inkerin ja Novgorodin läänin välisen rajan rajakatselmuksiin. Hän toimi viimeksi Viipurin käskynhaltijana. Teetgren tunnetaan siitä, että hän käänsi ruotsin kielelle vuonna 1607 Lex Politica Dei -teoksen, joka oli ensimmäinen juridiikan alalta ilmestynyt ruotsinkielinen kirja. Kirjaan kootut raamatunkohdat liitettiin mukaan kuningas Kaarle IX:n vuonna 1608 painattamaan kuningas Kristofferin maanlain painokseen, ja niiden vaikutuksesta Ruotsin oikeuskäytäntö muuttui ankarammaksi.
Teetgren oli toisen kerran naimisissa Turun pormestarin Peter Plagmanin tyttären Barbara Plagmanin (k. 1671) kanssa. Teetgrenin poika Jöns Henriksson Teetgren (k. 1667) toimi Narvan maakanslian sihteerinä, ja hänet aateloitiin 1652. Teetgrenin suku sammui mieskannalta, kun majuri Evert Teodor Alexander Teetgren (1833–1882) kuoli lapsettomana Pietarissa.
Sigurd Vestad

Sigurd Vestad (31. heinäkuuta 1907 Trysil – 17. tammikuuta 2001 Trysil) oli norjalainen maastohiihtäjä.
Vestad osallistui talviolympialaisiin kerran: Lake Placidissa 1932 hän oli 50 kilometrillä viides. Vuoden 1935 MM-kilpailuissa Vestad oli 18 kilometrillä neljäs häviten pronssimitalistille 26 sekuntia.
Vuonna 1933 Vestad voitti Norjan mestaruuden 17 kilometrillä ja Holmenkollenin 50 kilometrin hiihdon harvinaisen suurella, yli kahdeksan minuutin erolla toiseksi tulleeseen. Samana vuonna hänet palkittiin kaikkien aikojen ensimmäisellä Aftenpostenin kultamitalilla (vuoden paras norjalainen urheilusuoritus).
Sotatoimiyhtymä

Sotatoimiyhtymä (lyhyesti yhtymä) on sodankäynnissä itsenäisiin sotatoimiin pystyvä joukko. Itsenäisellä tarkoitetaan sitä, että yhtymään kuuluvat kaikki tarvittavat aselajijoukot, esimerkiksi jalkaväki-, panssari-, panssarintorjunta-, viesti-, pioneeri-, tiedustelu-, kenttätykistö-, ilmatorjunta- ja huoltojoukot. Yhtymiä pienimmästä suurimpaan ovat taisteluosasto, prikaati, divisioona, armeijakunta, armeija ja armeijaryhmä.
Alimman tasoinen (tilapäinen) yhtymä on Suomessa taisteluosasto, ja perusyhtymä puolestaan prikaati. Suurempia yhtymiä Suomessa ovat armeijakunta, sotilaslääni ja aikaisemmin myös maanpuolustusalue. Niiden kokoonpano vaihtelee tehtävän mukaisesti.
Ase- ja viestintäteknologian kehitys on johtanut siihen, että perusyhtymän (pienimmän itsenäisiin sotatoimiin kykenevän joukon) koko on jatkuvasti laskenut. Napoleonin aikana se oli armeija; ensimmäisessä maailmansodassa perusyhtymä oli armeijakunta. Toisessa maailmansodassa perusyhtymä oli divisioona, ja nykypäivänä se on prikaati. Yhdysvaltain maavoimissa perusyhtymä on taisteluosasto, johon kuuluu panssarijalkaväkipataljoona, telatykistöpatteristo, esikunta- ja huoltokomppania sekä satelliitti- ja internet-yhteyksiin kykenevä viestikomppania.
Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta

Oikeustieteellinen tiedekunta käyttää Porthania-rakennuksen tiloja.
Oikeustieteellinen tiedekunta on yksi Helsingin yliopiston 11 tiedekunnasta. Tiedekunta sijaitsee pääosin yliopiston keskustakampuksella. Tiedekunta on perustettu vuonna 1640.
Tiedekunnan suomenkielisten opiskelijoiden ainejärjestö on Pykälä ry, ruotsinkielisten Juristklubben Codex r.f. ja Vaasan yksikön opiskelijoiden Justus Ry/Rf.
Tiedekunnan nykyisenä dekaanina toimii Johanna Niemi.
Tiedekunnan yksiköt

Oikeustieteellinen tiedekunta on ollut 1. tammikuuta 2010 alkaen laitokseton.
Tiedekunnassa oli tätä ennen seuraavat laitokset:
Julkisoikeuden laitos
Yksityisoikeuden laitos
Rikos- ja prosessioikeuden sekä oikeuden yleistieteiden laitos
Tiedekuntaan kuuluvat seuraavat erilliset instituutit ja yksiköt:
Erik Castrén -instituutti
Kansainvälisen talousoikeuden instituutti, lyhenne KATTI
Vaasan yksikkö
Kirjasto
Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta
Hirundichthys

| Hirundichthys |
| --- | --- |
 Sysisiipikala (Hirundichthys rondeletii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Nokkakalat Beloniformes
Heimo::  Liitokalat Exocoetidae
Suku::  Hirundichthys  Breder, 1928
Lajit
 Hirundichthys affinis  Hirundichthys albimaculatus  Hirundichthys coromandelensis  Hirundichthys ilma  Hirundichthys indicus  Hirundichthys marginatus  Hirundichthys oxycephalus  Hirundichthys rufipinnis  Sysisiipikala (Hirundichthys rondeletii)  Hirundichthys socotranus  Peilisiipikala (Hirundichthys speculiger)  Hirundichthys volador 
Katso myös
   Hirundichthys Wikispeciesissä   Hirundichthys Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hirundichthys on liitokalojen (Exocoetidae) heimoon kuuluva suku. Suvusta tunnetaan 12 lajia.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Hirundichthys
iNaturalist: Suku Hirundichthys
ITIS: Hirundichthys (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hirundichthys (englanniksi)
Hirttämättömien lurjusten yrttitarha

| Hirttämättömien lurjusten yrittitarha |
| --- | --- |

Kirjailija:  Arto Paasilinna
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1998
Sivumäärä:  320
ISBN:  9789510229361

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hirttämättömien lurjusten yrttitarha on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1998 ja sen kustansi WSOY. Teos on käännetty ruotsiksi vuonna 2011 nimellä Skojarna i örtagården.
Kirjan tapahtumat

Turtolan Peuravuoman luomuyrttitilaa ympyröi keskitysleirimäinen aita. Tilasta liikkuu huhuja, että siellä on kadonneita ihmisiä. Poliisimies Jalmari Jyllänketo rupeaa tutkimaan asian todenperäisyyttä luomutarkastajan valeasussa. Jyllänketo pääsee asioista nopeasti selville. Tilalla ei ehkä noudetateta lakia kirjamellisesti, mutta sen henki on läsnä vahvasti. Jyllänkedosta tulee tilan työvoimapulaa helpottava rekrytoija. Monenlaiset lurjukset löytävät uuden elämän rautakaivoksen kätköistä.
Sinfonia nro 1 (Beethoven)

Beethoven vuosi ensimmäisen sinfoniansa valmistumisen jälkeen.
Ludwig van Beethovenin sinfonia nro 1 C-duuri (op. 21) valmistui vuosina 1799–1800.
Säveltäminen

Toisin kuin esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozart, Beethoven kypsytteli teoksiensa teemoja ja rakenteita pitkään. Tästä syystä on vaikea sanoa, milloin hän aloitti 1. sinfoniansa säveltämisen. Varhaisimmat säilyneet nuottikäsikirjoitukset ovat vuodelta 1799, mutta on hyvinkin mahdollista, että hän hahmotteli jo huomattavasti aiemmin tämän sinfonian teemoja muistilehtiöihinsä.
Beethoven sävelsi 1. sinfoniansa hyvin perinteiseen 1700-luvun klassiseen tyyliin, suurten edeltäjiensä Joseph Haydnin ja Mozartin antamaa esikuvaa kunnioittaen. Tosin tarkkaavainen kuulija saattaa jo aavistella, että säveltäjä on ottamassa ensimmäisiä askeleita kohti sitä omaa vallankumouksellista tyyliä, jolla hän 3. sinfoniassaan (kantaesitys 1805) murtaa klassismin asettamat rajat ja siirtyy kohti romanttista ilmaisumuotoa.
Beethoven oli sinfonian valmistumisen aikoihin 29-vuotias. Kuurous ei vielä tuolloin synkistänyt hänen elämäänsä, ja niinpä 1. sinfonia on energistä, valoisaa ja optimistista musiikkia.
Sinfonia on omistettu paroni Gottfried van Swietenille (1733–1803), joka oli tärkeä Beethovenin rahoittaja ja tukija.
Kantaesitys

Sinfonia esitettiin ensimmäisen kerran Wienissä 2. huhtikuuta 1800. Beethoven oli noihin aikoihin vielä varsin tuntematon säveltäjä. Sinfonia sai yleisöltä kuitenkin melko hyvän vastaanoton, ja vähitellen se alkoi levittää Beethovenin mainetta muuallekin Eurooppaan. Pariisissa sinfonia kuultiin ensimmäisen kerran vuonna 1807, Lontoossa vuonna 1813.