stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erich Fromm
Elämä

Erich Frommin koti oli hyvin tiukasti ortodoksijuutalainen, itse hän myöhemmin kutsui omaa uskonnollista vakaumustaan ateistiseksi mystisismiksi. Frommin lapsuus ei ollut kovin onnellinen; hänen isänsä oli kiireinen liikemies ja äiti puolestaan jatkuvien masennustilojen vaivaama. Akateemisen uransa Fromm aloitti korkeakouluopinnoilla 1918 kotikaupunkinsa Frankfurt am Mainin yliopistossa, jossa hän opiskeli kaksi ensimmäistä lukukautta oikeustiedettä. Kesälukukaudella 1919 hän opiskeli Heidelbergin yliopistossa, missä hän oli vaihtanut oikeustieteen sosiologiaan. Hänen opettajinaan olivat Alfred Weber (Max Weberin veli), Karl Jaspers ja Heinrich Rickert. Heidelbergissa hän jatkoi myös opintojaan ja saavutti sosiologian tohtorin arvon vuonna 1922.
Psykoanalyysiin liittyviä opintojaan Fromm täydensi harjoittelemalla 1930 Berliinin Psykoanalyyttisessä instituutissa. Samana vuonna hän aloitti oman vastaanottonsa ja alkoi näin yhteistyöhön Frankfurtin sosiaalitutkimuksen laitoksen kanssa. Kun kansallissosialistinen puolue otti vallan Saksassa, siirtyi Erich Fromm Geneveen ja sieltä seuraavana vuonna 1934 Columbian yliopiston New Yorkin-osastoon. Jätettyään Columbian yliopiston hän auttoi Washingtonin psykiatrisen koulun New Yorkin-osastoa 1943. Vuonna 1945 hän avusti William Alanson Whiten psykiatrian, psykoanalyysin ja psykologian instituuttia.
Kun Fromm muutti Mexico Cityyn, hänestä tuli Meksikon vapaan kansallisen yliopiston professori ja hän perusti yliopiston lääketieteelliseen tiedekuntaan psykoanalyyttisen osaston. Hän opetti yliopistossa aina 1965 tapahtuneeseen eläkkeelle jäämiseensä saakka. Samana aikana hän toimi myös psykologian professorina Michiganin valtionyliopistossa vuodesta 1957 vuoteen 1961 sekä apulaisprofessorina New Yorkin yliopistossa vuodesta 1952 lähtien.
Vuonna 1974 hän muutti asumaan Muraltoon Sveitsiin, ja siellä hän kuoli kotonaan muutamaa päivää vaille 80-vuotiaana 1980. Koko opettaja- ja tutkijauransa ajan Eric Fromm piti jatkuvaa omaa vastaanottoaan sekä julkaisi huomattavan määrän teoksia.
Teoria

Kuten Fromm omaelämäkerrassaan Beyond the Chains of Illusion toteaa, niin hänen teorianmuodostuksensa perustuu muiden Frankfurtin koulukunnan jäsenten tavoin Karl Marxin tiettyihin teorioihin, mutta myös Sigmund Freudin näkemyksillä on siinä iso osansa. Tässä yhdistelmässä Freudin näkemysten mukaan ihmisen piirteet ovat biologiasta määräytyviä, kun Marxin näkemysten mukaan määräytyminen toteutuu ympäröivän yhteiskunnan ja tarkemmin sen taloudellisen järjestelmän sanelemissa puitteissa.
Vapaus oli Frommin ensimmäisen tunnetun vuonna 1941 julkaistun teoksen Pako vapaudesta (Escape from Freedom tai The Fear of Freedom) keskeinen aihe. Ja tuohon hyvin oudolta vaikuttavaan Marx & Freud kaksinapaisuuteen Fromm lisäsi vielä tuon oman ajattelunsa keskeisimmän lähtökohdan, joka on kovin vieras sekä Marxille että Freudille, eli vapauden. Hänen näkemyksensä mukaan ihmiset nousevat kahden esikuvan determinististen näkemysten yläpuolelle juuri vapauden lähtökohdan kautta. Vapaudesta hän tekikin koko ajattelunsa keskeisimmän piirteen.
Teoria > Pako vapaudesta

Frommin teoriaan kuuluu kolme erilaista tapaa, joiden avulla ihmiset yrittävät paeta ”vaikeasta” vapaudesta.
Autoritarismi. Me pyrimme karttamaan vapautta yhtymällä toisten kaltaistemme joukkoon, tulemalla osaksi autoritääristä yhteisöä, kuten keskiajalla. Tähän on kaksi eri tietä. Ensimmäinen tie on alistuminen toisten valtaan tulemalla passiivisiksi ja myöntyväisiksi. Toinen tie on tuleminen itse toisia alistavaksi yksilöksi. Kummassakin tapauksessa pakenemme omaa erillistä identiteettiämme. Fromm toteaa autoritarismin äärimmäisinä ilmiöinä olevan sadismin ja masokismin, sillä ei edes sadisti ole vapaa valitsemaan tekojaan suhteessa masokistiin.
Tuhoutuminen. Autoritäärisyys vastaa olemassaolon vaikeuteen eräänlaisella itsetuholla. Jos ei ole minää, niin kuinka kukaan voi satuttaa minua? Tai jos tuhoan maailman, niin kuinka se voisi satuttaa minua? Tähän vapauden pakenijat vastaavat brutaaliudella, vandalismilla, nöyryyttämisellä, rikoksilla, terrorismilla ja niin edelleen. Itsetuhon jyrkin muoto on tietenkin itsemurha, mutta pakenevaa tuhoutumista voi olla passiivisempaakin muotoa, kuten jotkut sairaudet, huumeriippuvuus, alkoholismi, ja jopa passiiviset ajanvietteet.
Automaattinen samankaltaistuminen (tai yhdenmukaistuminen). Pakenemisen voi tehdä myös pakenemalla osaksi autoritääristä hierarkiaa, vaikkakin yhteiskuntamme korostaa tasa-arvoisuutta. Myös massakulttuuri tarjoaa lukemattomia mahdollisuuksia vapaudesta pakenemiseen. Yksinkertaistettuna, jos näytän, jos puhun, jos ajattelen, jos tunnen ja niin edelleen, kuten kaikki muutkin yhteisössä, niin olen onnistunut pakenemaan omaa minääni ja vapauttani. Minun ei tarvitse enää ottaa vastuuta vapaudestani.
Politiikka

Erich Frommin yhteiskunnallisen ja poliittisen filosofian eräänlainen kulminaatio oli hänen kirjansa Terve yhteiskunta ilmestyminen vuonna 1955. Kirja käsittelee humaania demokraattista sosialismia. Vaikka perusrakenteena on Karl Marx niin Fromm tuo keskeisesti esille henkilökohtaisen vapauden ajatuksen ja vaatimuksen, saman jota perinteisesti tavataan klassisen liberalismin teoreetikkojen ajatuksissa. Frommin oma sosialismi hylkää länsimaisen kapitalismin ja neuvostokommunismin, jonka hän näkee ja kokee epähumaanina, byrokraattisena yhteiskunnallisena rakenteena, joka toteuttaa universaalisti poissulkemisen ilmiötä.
Fromm oli hyvin aktiivinen Yhdysvaltain poliittisessa elämässä. Hän liittyi Yhdysvaltain sosialistiseen puolueeseen 1950-luvulla, ja auttoi puoluetta luomaan selkeätä ja parempaa vaihtoehtoa mccarthyismille, ja tilanteen analyysinä hän julkaisi vuonna 1961 teoksen May Man Prevail? An Inquiry into the Facts and Fictions of Foreign Policy.
Kuitenkin Erich Frommin keskeinen poliittinen kiinnostus kohdistui ydinaseista vapaata maailmaa vaativan SANE-järjestön toimintaan. Hänen kiinnostuksensa kansainväliseen rauhanjärjestöön oli voimakasta, samoin hän vastusti Yhdysvaltojen käymää sotaa Vietnamissa. Hän jopa tuki voimakkaasti rauhan rakentajaksi kaavaillun demokraattisen ehdokkaan Eugene McCarthyn valintaa presidenttiehdokkaaksi. Fromm vetäytyi Yhdysvaltojen poliittiselta näyttämöltä kun hän kirjoitti vuonna 1974 teoksen Remarks on the Policy of Détante kuulemisestaan kongressin ulkoasiainvaliokunnassa.
Fromm Suomessa

Erich Fromm oli Suomessa erittäin suosittu yhteiskuntafilosofi jo 1960-luvulla, mutta erityisesti 1970-luvulla. Hänen suomennetun tuotantonsa määräkin kertoo paljon tästä suosiosta. Vain harva ulkomaalainen filosofi ja yhteiskuntakriitikko on päässyt vastaaviin lukuihin.
Tuotanto > Suomennetut teokset

Vaarallinen vapaus.  ((Escape from Freedom, 1941.) Suomentanut Markku Lahtela)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1962.  2. painos: Pako vapaudesta.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1976.  ISBN 951-26-1137-6
Ihmisen osa.  ((Man for Himself. An Inquiry into the Psychology of Ethics, 1947.) Suomentanut Kari Turunen)  Kirjayhtymä, 1965.  2. painos 1984, ISBN 951-26-2687-X.
Psykoanalyysi ja uskonto.  ((Psychoanalysis and religion, 1950.) Suomentanut Riitta Sirola)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1986.  ISBN 951-26-2886-4
Unohdettu kieli. Johdatus unien, satujen ja myyttien ymmärtämiseen.  ((The Forgotten Language. An Introduction to the Understanding of Dreams, Fairy Tales and Myths, 1951.) Suomentanut Mika Pekkola)  Tampere:  Vastapaino, 2007.  ISBN 978-951-768-203-9
Terve yhteiskunta.  ((The Sane Society, 1955.) Suomentaneet Annikki ja Matti Kannosto)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1971.
Zen ja psykoanalyysi.  ((Zen Buddhism and Psychoanalysis, 1960.) D. T. Suzukin kanssa. Suomentaneet Mika Pekkola ja Matti Rautaniemi. Viisas elämä)  Helsinki:  Basam Books, 2012.  ISBN 978-952-260-105-6
Hyvän ja pahan välillä.  ((The Heart of Man. Its Genius for Good and Evil, 1964.) Suomentanut Liisa Korhonen)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1967.
Toivon vallankumous.  ((The Revolution of Hope. Toward a Humanized Technology, 1968.) Suomentanut Ilse Koli)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1969.
Rakkauden vaikea taito; Kirjayhtymä, 1970 (ilmestynyt 1956 nimellä Rakkaus ja henkinen kypsyys)
Tuhoava ihminen; Kirjayhtymä, 1976
Olla vai omistaa; Kirjayhtymä; 1977
Freud ja freudilaisuus; Kirjayhtymä, 1980
Rakkaus on elämä; Kirjayhtymä, 1985
Omistamisesta olemiseen: itsetiedostuksen teitä ja harhapolkuja; Kirjayhtymä, 1993
Tuotanto > Suomentamatonta keskeistä tuotantoa

Eric Fromm on 1900-luvun vaikuttajista eräs laajimmin suomeksi käännettyjä. Kääntämättömistä teoksista keskeisimmät ovat:
You Shall Be as Gods, 1966
On Disobedience and other essays, 1984
Kirjallisuutta

Hietalahti, Jarno & Pekkola, Mika: Terapiaa mielipuoliselle maailmalle. Erich Fromm ja radikaalihumanismin lupaus. Tampere: Vastapaino, 2019.
Friedman, Lawrence J. & Schreiber, Anke M.: The Lives of Erich Fromm. Love’s Prophet.  New York:  Columbia University Press, 2013.  ISBN 978-0-231-16258-6  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Niemelä, Mikko: Yksilöllisyyden haaste, Erich Frommin teoria yksilöstä ja vapaudesta teoksessa Pako vapaudesta (Arkistoitu – Internet Archive). Paatos 1/2007.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  Mathematics Genealogy Project 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Game of Life

Conwayn pelin Kulkuri liikkeessä.
Game of Life on brittiläisen matemaatikon John Horton Conwayn vuonna 1970 kehittämä soluautomaatti, eräänlainen ajatusleikki, jossa ruudukossa olevia kuvioita muokataan yksinkertaisten, determinististen sääntöjen mukaan. Peli tuottaa mutkikkaita, emergenttejä kuvioita, vaikka pelin säännöt ovat hyvin yksinkertaiset. Pelin nimi juontuu siitä, että pelissä ilmestyvät kuviot voivat sisältää elävien olentojen ominaisuuksiksi assosioituja piirteitä, kuten replikoituminen ja liikkuminen.
Pelin ruutuolioille on annettu nimiä kuten Avaruuslaiva ja Kulkuri. Kenties tunnetuin pelin olioista on viidestä solusta muodostuva r-Pentomino, joka yksinkertaisuudestaan huolimatta generoi tyhjälle pelilaudalle asetettuna joukon mitä erilaisimpia olioita.
Vaikka peli on periaatteessa hyvin yksinkertainen peli, siihen liittyy erittäin monimutkaista dynamiikkaa ja pelin tiimoilta on kirjoitettu runsaasti tieteellisiä artikkeleja.
Pelin säännöt

Pelissä kunkin ruudun eli solun väri riippuu naapuriruutujen väristä. Musta ruutu on elävä, valkoinen kuollut. Jos 2–3 naapuriruutua on eläviä eli mustia, solu säilyy mustana eli elossa. Jos ruudulla on enemmän kuin kolme elävää naapuria, ruutu kuolee ja muuttuu valkoiseksi. Ruutu kuolee myös, jos sillä ei ole yhtään mustaa eli elävää naapuria. Jos valkoisella, kuolleella ruudulla on kolme elävää naapuria, siihen syntyy musta ruutu.
Hieman tiivistetymmin pelin säännöt ovat
Solu muuttuu eläväksi, jos sen naapureista tasan kolme on eläviä.
Solu pysyy elävänä, jos sen naapureista tasan 2 tai 3 on eläviä. Muuten solu kuolee.
Niinpä sanotaan, että "klassisella" Conwayn pelillä on B3/S23 sääntö. S23 tarkoittaa, että 2 tai 3 naapurisolua pitää solun hengissä (Survive), ja B3 merkitsee, että kolme naapurisolua synnyttää (Birth) uuden solun. Pelistä voidaan tietenkin johtaa erilaisia muunnelmia muuttamalla pelin sääntöjä, mutta tämä on syytä tehdä harkiten, sillä lähes kaikki muunnelmat johtavat joko kaikkien solujen nopeaan kuolemaan tai täysin holtittomaan lisääntymiseen.
Peliin liittyviä ilmiöitä

Eräs pelin piirre on se, että sukupolvien kuluessa soluryhmillä eli olioilla ilmenee ominaisuuksia, joita ei voi päätellä pelkästään säännöistä ja alkutilanteesta. Paitsi että peli havainnollistaa alkuarvoherkän järjestelmän luonnetta, niin sillä voidaan toteuttaa myös esimerkiksi loogisia portteja.
Peliin liittyviä ilmiöitä > Jaksollisuus

Yksin pelilaudalle asetettu solu kuolee pois jo ensimmäisessä sukupolvessa. Sama kohtalo odottaa kahta vierekkäin asetettua solua. Kolme rinnakkain asetettua solua käyttäytyy kuitenkin aivan toisin. Sukupolven vaihtuessa reunimmaiset solut kuolevat mutta keskimmäisen solun vierelle syntyy kaksi uutta, jolloin muodostuu edelliseen nähden poikittaisessa suunnassa oleva kolmen solun rivi. Seuraavassa sukupolvessa tilanne palautuu taas alkuperäiseksi. Tämä kolmen rinnakkaisen solun rivi ei siis ole ainoastaan selviydy sukupolvesta toiseen vaan peräti ikuisesti. Sillä on myös ominaisuus, jota ei ole kirjoitettu alkuperäisiin sääntöihin: kaksijaksollisuus.
Pelissä on tavattoman monia muitakin kaksijaksoisia ratkaisuja eli olioita, jotka palautuvat alkuperäiseen tilanteeseen joka toisessa sukupolvessa. Lisäksi on mahdollista löytää 3-, 4-, 6- tai vaikkapa 15-jaksoisia ratkaisuja. Jotkin oliot muuntuvat sukupolvesta toiseen, kunnes saavuttavat tällaisen jaksollisen tilan. Matemaattisesti ajatellen tällainen tila on jaksollinen attraktori.
Peliin liittyviä ilmiöitä > Liikuntakyky

Jo hyvin pienellä kokeilulla on mahdollista löytää jaksollisesti muuttuva olio, joka palautuu muutaman sukupolven jälkeen alkuperäiseen muotoonsa, mutta eri kohdassa pelilautaa. Tällöin on luontevaa katsoa saavuttaneen liikuntakyvyn. Liikkuvat oliot jatkavat matkaansa ikuisesti, elleivät törmää toisiin olioihin.
Peliin liittyviä ilmiöitä > Syöminen

Vaikka kahden olion törmääminen johtaa usein molempien katoamiseen, näin ei käy aina. Eräs merkillinen piirre on, että jotkin paikoillaan pysyvät oliot selviytyvät törmäyksestä liikkuvaan olioon niin, että paikoillaan pysyvä olio saa muutaman sukupolven jälkeen alkuperäisen muotonsa takaisin liikkuvan olion kuitenkin tuhoutuessa. Tätä ilmiötä voi hyvin pitää analogiana syömiselle.
On syytä huomata, että syövät oliot voivat syödä vain tietyntyyppisiä liikkujia ja niiden täytyy tulla tietystä suunnasta. Tätä seikkaa voidaan ajatella eräänlaisena vastineena ekologiselle lokerolle.
Peliin liittyviä ilmiöitä > Lisääntyminen

Eräänä pelin tavoitteena on löytää Replikaattori eli sellainen olio, joka muuttumisensa yhteydessä tuottaa itseään vastaavia kopioita. Replikaattori siis kykenee lisääntymään. Teoriassa tällainen olio pitäisi pystyä muodostamaan, mutta toistaiseksi kukaan ei ole löytänyt sopivaa tapaa solujen asettamiseksi.
Eräästä oliosta käytetään nimitystä Kulkuritykki. Se on muutamasta soluryhmästä muodostuva 30-jaksoinen kokonaisuus, josta irtoaa poispäin liikkuva Kulkuri-olio aina kolmenkymmenen sukupolven välein. Mielenkiintoista on, että jos kahdeksan tällaista Kulkuri-oliota kohtaa toisensa sopivalla tavalla, niistä muodostuu uusi Kulkuritykki.
Vaikka alkuperäisessä pelissä lisääntyvää oliota ei olekaan vielä saatu aikaan, lisääntyviä olioita on onnistuttu tuottamaan pelin sääntöjä muuttamalla. Peli, jonka sääntö on S23/B36 tunnetaan nimellä HighLife. Siinä tunnetaan replikaattori, jonka syntymiseen johtava alkutilanne muodostuu ainoastaan kuudesta solusta. Replikaattorin tuottaminen on tietenkin triviaalia pelissä, jonka sääntö on B1. Tällöin jo yksinäinen solu muodostaa replikaattorin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Game of Life on JavaScript
Kulkuritykki
Voiman momentti

Momentti saadaan kaavasta  {\vec {\tau }}={\vec {r}}\times {\vec {F}}
Momentin suunta määräytyy oikean käden säännön mukaan. Kuvassa kiristetään pulttia.
Voiman momentti tai lyhyesti momentti (tunnus M, T tai  {\boldsymbol {\tau }}) on mekaniikassa pseudovektorimuotoinen suure, joka kuvaa systeemiin kohdistuvaa vääntövaikutusta.  Pisteeseen kohdistuvan voiman tuottama momentti eli voiman momentti lasketaan vääntävän voiman ja vipuvarren ristitulona. Momentin SI-järjestelmän mukainen yksikkö on newtonmetri (Nm).
Suureen standisoitu nimi on "momentti", mutta myös vääntömomenttia ja kiertomomenttia käytetään yleisesti. Ne viittaavat siis samaan suureeseen.
Vektorimuotoisesta momentista voidaan muodostaa pseudoskalaari (tunnus M, T tai  \tau ) ottamalla pistetulo pyörimisakselin suhteen. Niin sanotun oikean käden sopimuksen mukaan vastapäivään vääntävän momentin etumerkki on plus, myötäpäivään vääntävän miinus. Vektorina vaakatasossa vastapäivään vääntävä momentti osoittaa ylöspäin, myötäpäivään vääntävä alaspäin. lähde?
Momentti määritellään ristitulon avulla, kun taas voiman ja matkan pistetulo on voiman tekemä työ. Koska energia ja momentti ovat eri tyyppisiä suureita, momentin yksikkönä ei suositella käytettävän energian tai työn yksikköä joule, vaikka yksiköt vastaavatkin toisiaan (J = Nm). Toisaalta momentin tekemä työ on momentin ja kiertokulman tulo, jolloin momentin yksikkö on jossain tapauksissa luonnollista kirjoittaa muotoon joule per radiaani (J/rad).
Momenttia voi epätäsmällisesti ajatella kappaletta ”pyörittävänä voimana”, sillä momentin asema pyörimisliikettä kuvaavissa yhtälöissä on samanlainen kuin etenevässä liikkeessä voimalla. Jos kappaleeseen kohdistuva kokonaismomentti pyörimisakselin suhteen on nollasta poikkeava, kappaleen pyörimismäärä eli liikemäärämomentti muuttuu.
Momentin käsite liittyy myös vipuihin. Vipu on tasapainossa silloin, kun siihen kohdistuvien voimien momenttien summa on nolla.
Matemaattinen muotoilu

Voiman momentti tukipisteen suhteen on voiman suuruus kerrottuna sen vipuvarrella. Yleisemmin momentti voidaan määritellä ristitulona:
missä  \mathbf {r}  on valitun tarkastelupisteen ja voiman vaikutuspisteen välinen vektori ja  \mathbf {F}  on voimavektori. Momentin suuruus riippuu siis siitä minkä tarkastelupisteen suhteen etäisyys  \mathbf {r}  mitataan.
Momentin suuruus  \mathbf {r} :n ja  \mathbf {F} :n määrittämän akselin suhteen on
missä  \phi  on  \mathbf {r} :n ja voiman välinen kulma. Momenttivektorin suunta puolestaan on  \mathbf {r} :n ja  \mathbf {F} :n määräämän tason normaali oikean käden säännön mukaisesti.
Vääntömomentti tekniikassa

Ruuvin tai mutterin kiristämiseen suositeltava momentti eli kiristysmomentti ilmoitetaan SI-järjestelmää käytettäessä newtonmetreinä. Aikaisemmin käytettiin usein kilopondimetriä (kpm). Anglosaksisia mittajärjestelmiä käyttävässä maailmassa kiristysmomentti ilmoitetaan tuumanauloina (in-lbs) tai jalkanauloina (ft-lbs). Kiristys tiettyyn momenttiin hallitaan momenttiavaimella.
Vääntömomenttiin törmää usein moottoreiden teknisissä tiedoissa. Henkilöauton moottorin suurin vääntömomenttiarvo voi olla esimerkiksi 250 Nm. Mopossa tällainen arvo voi olla esimerkiksi 4 Nm. Moottorin antama teho on vääntömomentin ja kulmanopeuden tulo.
Taivutusmomentti lujuusopissa

Lujuusopissa taivutusmomentti tarkoittaa kappaleen sisäistä momenttia, joka vastustaa siihen kohdistuvan ulkoisen voiman aikaansamaa taivutusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voiman momentti Wikimedia Commonsissa
Lajos Garam

Lajos Garam (s. 10. kesäkuuta 1939 Eger) on unkarilaissyntyinen suomalainen viulutaiteilija, sellotaiteilija Károly Garamin veli.
Garam on opiskellut viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa, Kölnin musiikkikorkeakoulussa, Brysselin konservatoriossa sekä Budapestin Liszt-akatemiassa. Hän on osallistunut useille mestarikursseille. Garam suoritti musiikin tohtorin tutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1990.
Lajos Garam on ollut Radion sinfoniaorkesterissa viulistina 1961–1964, Kotkan kaupunginorkesterissa I konserttimestarina 1965–1967 ja Jyväskylän kaupunginorkesterissa I konserttimestarina 1967–1970. Garam toimi viulunsoiton lehtorina Turun konservatoriossa 1970–1973 ja Bergenin konservatoriossa 1973–1975. Sibelius-Akatemian viulumusiikin ja viulupedagogiikan opettajana hän toimi vuodesta 1973 ja lehtorina vuodesta 1978. Solistisen osaston johtajana Garam oli vuosina 1993–1996 sekä jousisoitinpedagogiikan vastuuhenkilönä 1973–1991.
Garamille on myönnetty Sibelius-Akatemian Martin Wegelius -mitali suomalaisen viulupedagogiikan kehittämisestä.
Lajos Garam ja Peppina von Deringer olivat lapsilaulajina mukana Georg Malmsténin lasrenlaulun ”Jänöjussin mäenlasku” levytyksessä vuonna 1952.
Hänen veljensä on Marton Garam, joka on levylaulaja ja esiintyy myös nimellä Martti Garam.
Levytyksiä

Jänöjussin mäenlasku (laulajana yhdessä Georg Malmsténin ja Peppiinan kanssa 1952)
Sanaton laulu (1977)
Cantabile (1980)
Pieni iltasoitto (1985)
Kirjallisia julkaisuja

Lahjakkaan viulistin kasvatus 2000
The Upbringing of a Talented Violinist 2001
Jousen taikaa 1995
Viulun mestareita 1985
Viulunsoiton opetus 1984
Viulunsoiton peruskysymyksiä 1972
Influence of the spatial-temporal structure of movement on intonation during changes of position in violin playing, 1990
Cantabile, viulistin elämää 2007
Pythagoraan matkassa 2011
Tuli,tuuli ja tyhjyys 2011
Juoksun henki 2013
Sir Roberto haastaa kohtalon 2014
Kirjeitä Quintukselle 2016
George Washington

| George Washington |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 1. presidentti
 30. huhtikuuta 1789 – 4. maaliskuuta 1797  
Varapresidentti:  John Adams
Seuraaja:  John Adams
Siirtokuntien armeijan ylipäällikkö
 15. kesäkuuta 1775 – 23. joulukuuta 1783  
Seuraaja:  Henry Knox
Toisen mannermaakongressin edustaja Virginiasta
 10. toukokuuta 1775 – 15. kesäkuuta 1775  
Seuraaja:  Thomas Jefferson
Ensimmäisen mannermaakongressin edustaja Virginiasta
 6. syyskuuta 1774 – 26. lokakuuta 1774  
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1732 Westmorelandin piirikunta, Virginia
Kuollut: 14. joulukuuta 1799 (67 vuotta) Mount Vernon, Virginia
Ammatti:  sotilas, poliitikko, plantaasinomistaja
Arvonimi: Kenraaliluutnantti (1798) Armeijoiden kenraali (postuumisti v. 1976)
Puoliso:  Martha Custis Washington
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Uskonto:  episkopaali
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Britannia Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1754–1758 1775–1783
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti armeijoiden kenraali (postuumisti vuonna 1976)
Taistelut ja sodat:  seitsenvuotinen sota vapaussota * Boston 1776 * Long Island 1776 * Trenton 1776 * Princeton 1777 * Brandywine 1777 * Germantown 1777 * Monmouth 1778 * Yorktown 1781
Kunniamerkit:  Congressional Gold Medal
George Washington (22. helmikuuta [Juliaanisen kalenterin mukaan 11. helmikuuta 1731] 1732 Westmorelandin piirikunta, Virginia – 14. joulukuuta 1799 Mount Vernon, Virginia) oli yksi Yhdysvaltojen perustajista ja Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti vuosina 1789–1797. Hän toimi Yhdysvaltain armeijan ylipäällikkönä vapaussodassa.
Washington syntyi Virginiassa ja toimi maanviljelijänä ennen liittymistään armeijaan, missä hän taisteli ensin ranskalaisia vastaan Ohiossa. Myöhemmin hän johti Yhdysvaltain vapaussodassa Siirtokuntien armeijan ylipäällikkönä taistelua brittejä vastaan. Sodan jälkeen Washington valittiin Yhdysvaltain ensimmäiseksi presidentiksi vuonna 1789. Presidenttinä hänen merkittävimpiä päätöksiään oli, että Yhdysvallat ei pyri eristäytymään suhteessa ulkovaltoihin.
Washingtonin arvostus on pysynyt korkealla vielä hänen kuolemansa jälkeen. Esimerkiksi Washington D.C.:n kaupunki ja Washingtonin osavaltio on nimetty hänen mukaansa. Hänen kuvansa on dollarin setelissä ja neljännesdollarin kolikossa, ja hänet on ikuistettu myös Mount Rushmore -vuoren monumenttiin.