stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Supersolu

Jos läpäisevää huippua ei näy, supersolun mahdollisena tuntomerkkinä toimii myös paksu alasimen reuna, joka kertoo voimakkaasta nousuvirtausenergiasta.
Supersolu on ukkospilvi, johon liittyy voimakas pyörivä liike pilven keskiosissa. Supersolu-ukkonen on pitkäikäisempi kuin tavallinen ukkonen. Alkujaan supersolut määriteltiinkin juuri pitkäikäisyytensä perusteella, mutta kun yksityiskohtaiset säätutkahavainnot ovat tulleet yleisemmiksi, virtauskenttä on noussut tyypillisemmäksi supersolujen luokittelukriteeriksi. Vain pieni osa ukkospilvistä kehittyy supersoluiksi, mutta vakavista vahingoista suhteessa paljon suurempi osa on supersolujen aiheuttamia.
Supersoluun liittyy voimakkaita vaaraa aiheuttavia sääilmiöitä, ja salamointi on yleensä voimakasta. Muut vaaratekijät liittyvät syöksyvirtauksiin, rakeisiin ja rankkasateen aiheuttamaan veden tulvimiseen. Joskus esiintyy myös tornadoja, mutta kaikki supersolut eivät tuota tornadoja.
Supersolun synty vaatii sopivia sääoloja. Ilmakehän epävakaisuuden ja tuuliväänteen on oltava riittävän suuret. Tuuliväänne tarkoittaa, että eri korkeuksilla puhaltaa tuulia eri nopeuksilla ja eri suuntiin. Kaikki suuren tuuliväänteen vallitessa syntyvät ukkospilvet eivät kehity supersoluiksi, ja suuri tuuliväänne tarvitaan myös monisolu-ukkosten syntyyn.
Supersolupilvi liikkuu yleensä muista pilvistä oikealle. Supersolu-ukkosen tuntee kaukaa katsottuna siitä, että ukkospilven alasimen yllä on vielä kupumainen keskuspullistuma. Se on pyörivän pilven osan huippu. Sadetutkassa supersolu liikkuu yleensä eri suuntiin kuin muut lähellä olevat kuuropilvet. Tarkassa sadetutkassa näkyy rankan sateen koukkumainen J:n muotoinen kaiku, josta supersolu tunnistetaan. Supersolun ominaisuudet riippuvat saatavissa olevan kosteuden määrästä, ja esimerkiksi hyvin kuivat supersolut eivät tuota voimakkaita tornadoja.lähde?
Lähes kaikki voimakkaat Yhdysvaltain suuria tuhoja aiheuttaneet tornadot ovat supersolujen tuottamia. Tosin muutkin ukkospilvet kykenevät synnyttämään tornadon.lähde?
Suomessa esiintyy supersoluja joka kesä, luultavasti useita kertoja kesässä, mutta todennäköisesti kuitenkin alle 10 kertaa vuodessa.
Supersolun rakenne

Tavallinen ukkospilvi sisältää sekä nousevaa että laskevaa ilmavirtausta. Nouseva ilmavirtaus on lämmin ja kostea ja laskeva viileä ja kuiva. Meteorologiassa ukkospilveä sanotaan monesti konvektiosoluksi. Supersolun nouseva ja laskeva ilmavirtaus syöttävät toisiaan, ja siksi supersolu pysyy hengissä ukkospilveksi pitkään, tuntikausia.
Supersolun erottaa normaalista ukkospilvestä myös alasimen reunasta. Normaalissa ukkospilvessä tasaantunut alasin on ohut ja kuitunen, kun taas supersolussa monesti reuna on paksu. Normaalissa alasimessa kasvu jatkuu vaakatasoisesti poispäin, kun taas supersolussa paksu reuna jatkaa kumpupilvimaista kasvuaan enemmän alaspäin, kuin rullamaisesti. Tämä voi kehittää voimakkaitakin mammatuspilviä, ja kertoo myös supersolun suuremmasta nousuvirtaus- ja kasvuvoimasta verrattuna normaaliin ukkospilveen.
Supersolu on siitä erikoinen ukkospilvi, että sen keskusta pyörii suuren matalapaineen tavoin. Tätä pyörivää keskustaa sanotaan mesosykloniksi. Mesosykloni ulottuu pystysuorana rullana stratosfäärin rajoille asti. Mesosykloni sijaitsee yleensä supersolussa takavasemmalla. Mesosykloniin nopeasti virtaava ilma aiheuttaa tämän niin kutsutun koukkukaiun, joka havaitaan tutkissa. Mesosyklonin ansiosta supersolut ovat pitkäikäisiä.
Supersolun liike kaartaa enemmän oikealle kuin muiden samaan aikaan liikkeellä olevien ukkospilvien. Tämä liittyy sekä tuuliväänteeseen että siihen, että oman matalapaineensa ansiosta supersolu kehittyy liikkuessaan ja kasvaa toiselta laidalta samalla, kun pilvi hälvenee toiselta laidalta. Erilainen liike näkyy hyvin tutkakuvista.
Supersolussa on usein vähäsateinen tai sateeton alue lähellä pilvimassan keskustaa. Tämä ei näy satelliittikuvassa, sillä pilven jääkiteistä muodostuva yläosa muodostaa yhtenäisen kerroksen, Se on tyypillisesti pyöreä, korkea, tiheä ja kylmä, ja mesosyklonin kohdalla saattaa näkyä tropopaussin puolelle ulottuva pullistuma.
Supersolun rakenne > Pilven rakenne

Etäältä katsoen supersolun tuntee sen kuituisen alasimen ylle nousevasta kupumaisesta osasta, ”läpäisevästä huipusta”, joka on mesosyklonin kohdalla.lähde? Se nousee stratosfääriin asti jopa pari kilometriä normaalia pilven alasinta korkeammalle.
Virga tarkoittaa sadetta, joka ei ehdi sataa maahan asti vaan haihtuu pudotessaan. Virgaa havaitaan supersolujen pääsisäänvirtausalueella, jonka yleensä huomaa tutkassa V:n muotoisena sateettomana alueena.
Utarepilvi on utaremainen pilvi sekä supersolun etupäässä että takapäässä. Utarepilviä nähdään kyllä normaaleissakin konvektiosoluissa mutta paljon harvemmin kuin supersoluissa, joissa niitä nähdään aina. Yleensä ne varoittavat kovasta ukkostoiminnasta. Utarepilvet syntyvät, kun alasinpilven pienet nousuvirtaukset kääntyvät alaspäin kohdatessaan tropopaussin.
Alasin on kuitumainen pilvi, joka on lämpötilainversiokerroksen aiheuttama. Alasimet koostuvat jää- ja lumikiteistä, ja kun nämä kiteet hankautuvat toisiinsa, ne aiheuttavat +-varauksen, jolloin pilvien varaukset pyrkivät tasaantumaan aiheuttaen salamointia.
Seinäpilvi syntyy mesosyklonin pyöriessä aiheuttaen matalamman paineen, jonka takia pilvi pystyy tiivistymään matalammalla. Tämä seinäpilven alla oleva alue on yleensä sateeton, koska seinäpilven kautta mesosykloniin virtaava sade ei ehdi tippua maahan asti kovan virtauksen takia.
Peräpilvi
Kielekepilvi on vaakasuora uloke. Se on kylmän ja lämpimän ilman raja.
Supersolun rakenne > Ominaispiirteitä säätutkakuvissa

Mesosyklonin voi tunnistaa tutkassa hieman ennen tornadon ilmestymistä niin sanotusta koukkukaiusta. Se on koukunmuotoinen vahvan tutkakaiun alue. Sen sisällä on vielä rajattu heikon tutkakaiun alue BWER. Heikko kaiku johtuu voimakkaasta nousuvirtauksesta, jossa ilmankosteus ei ehdi tiivistyä tutkalla näkyviksi pisaroiksi.
Supersolusta voi kehittyä ukkospilvien jono, joka näkyy säätutkassa tyypillisenä muotona, jota kutsutaan kaarikaiuksi (bow echo)..
"Clear Slot"
RFD:n (Rear Flank Downdraft) eli niin kutsutun peräpään ulosvirtauksen aiheuttama kohta, jossa ei ole ollenkaan pilviä.
Flanking line
RFD:stä tuleva kylmä ilma toimii samalla tavalla kuin kylmä rintama. Kylmä ilma puskee edessä olevan lämpimän ilman alle, ja pilvet alkavat muodostua puuskarintaman yläpuolella. Flanking linen takana tuulee yleensä kovaa.
Esiintyminen

Usein supersoluja esiintyy monta yhtä aikaa. Vain noin viidesosa supersoluista tuottaa tornadoja. Supersolun läpimitta on 20–50 km, ja huipulla olevan alasimen läpimitta jopa 100 km. Pilven stratosfääriin ulottuvassa huipussa voi olla jopa 60 astetta pakkasta. Supersolu elää 6 tuntia, joskus jopa 12 tuntia.
Synty

Supersolun synnyn edellytys on se, että alueella on riittävän kosteaa, lämmintä epävakaata ilmaa ja erilaista tuulia eri korkeuksilla. Eri korkeuksilla ilmakehän alaosissa puhaltavat tuulet synnyttävät vahvan tuuliväänteen eli shearin. Tällöin tuulien suunta ja/tai voimakkuus muuttuvat jyrkästi ylöspäin noustessa. Näin supersolujen synty vaatii suuren alastroposfäärin shearin ja suuren ilmakehän epävakaisuuden.
Supersolu eroaa tavallisesta ukkospilvestä siten, että sen alaosa on vaakasuuntaisesti hyvin pyörteinen. Pilven keskiosissa on niin sanottu mesosykloni, joka on pyörremäinen. Niinpä supersolun synnyssä on olennaista mesosyklonin synty.
Kun tuuliväänne on suuri, kahdella eri korkeudella tuulet puhaltavat eri voimalla ja/tai eri suuntiin. Esimerkiksi alhaalla tuuli voi puhaltaa nopeasti lounaasta mutta ylhäällä monta kertaa nopeammin kaakosta. Kahden erilaisen tuulenkerroksen väliin syntyy luonnostaan vaakasuoria, rullamaisia pyörteitä. Tämä johtuu pienistä pystysuuntaisista häiriöistä, joita ilmakehän epävakaisuus luonnostaan aiheuttaa.
Kun syntynyt vaakasuora pyörre joutuu ukkospilven sisään, siellä oleva voimakas nousuvirtaus nostaa vaakasuoran pyörteen pystyyn. Ukkospilveen liittyvä voimakas nousuvirtaus nostaa tämän vaakasuoran pyörteen pystyyn. Tällöin supersolulle tyypillinen pystysuora pyörre, mesosykloni, on syntynyt. Sen alueella lämmin ilma nousee ylös. Ylös nousevan pyörteen vieressä on kylmän ilman alaslaskualue. Pilvessä tapahtuva nousuvirtaus pyrkii kutistamaan pyörrettä, samoin laskuvirtaus. Pilven keskiosa alkaa pyöriä ensin, alaosa vasta myöhemmin, mikä viittaa kylmän ulosvirtauksen osaltaan synnyttävän mesosyklonin.
Kaikkia supersolujen syntyyn liittyviä tekijöitä ei täsmälleen tunneta. Usein se syntyy, kun ukkospilvi jakautuu. Tällöin oikealle kaartava uusi ukkospilvi muuttuu supersoluksi. Vasen solu jatkaa kulkuaan tavallisena ukkospilvenä.
Esiintyminen Suomessa

Supersoluhavainnot kiinnostavat myrskybongereita, koska supersolut ovat Suomessa melko harvinaisia Suomessa supersolu-ukkosia tavataan kuitenkin joka kesä, luultavasti kuitenkin vuosittain alle kymmenen. Kesällä 2009 Suomessa oli supersolu-ukkonen 28. kesäkuuta Pohjois-Savossa ja Pohjois-Karjalassa 20. elokuuta 2004. Viimeksi mainittuun liittyi trombeja.
Vaaratekijät

Supersoluja pidetään USA:ssa ja Keski-Euroopassa vaarallisimpiin kuuluvina konvektiivisina sääilmiöinä. Jos satava pilvi tunnistetaan supersoluksi, melko varmasti ilmenee vaarallista säätä. Supersolut ovat erittäin voimakkaita ukkospilviä, jotka kykenevät tappamaan ja vammauttamaan ihmisiä ja aiheuttamaan suurta vahinkoa omaisuudelle. Ne ovat vaarallisia myös ilmailulle.
Supersolu-ukkoseen liittyvät vaaratekijät:
Tornado eli trombi
Raesade: saattavat tuottaa ihmisille ja omaisuudelle vaarallisen kokoisia rakeita
Syöksyvirtaus voi olla voimaltaan hirmumyrskyn luokkaa
Salamointi voi tappaa tai vammauttaa ihmisiä, sytyttää tulipaloja tai rikkoa sähkölaitteita ja muuta omaisuutta
Sade voi olla rankkaa ja aiheuttaa ajettaessa vesiliirtoa ja muita veden äkillisen tulvimisen aiheuttamia riskejä.
Syntyä edistävät tekijät

Supersolujen syntyä edistäviä meteorologisia tekijöitä.
Suuri troposfäärin epävakaisuus, esimerkiksi suuri Cape, Lifted tai TT, Cape yli 1500, 500:kin riittää
Suuri alastroposfäärin kosteus
Suuri tuuliväänne eli shear, eli ylätuuli ja alatuuli puhaltavat viistosti eri suuntiin. Eritoten alatroposfäärin tuuliväänteen täytyisi olla voimakas, mieluusti vähintään 10 m/s.
Suuri helisiteetti EH, EHI >0,2, mieluiten yli 0,8 , SREH SR 0–3 km yli 150, mieluiten yli 250
Luokittelu

Yhdysvalloissa supersolut luokitellaan vähäsateisiin, normaaleihin ja runsassateisiin.
Vähäsateinen eli LP: selvästi näkyviä viiruja pilven alaosassa, esiintyy kuivilla alueilla, tuottaa harvemmin tornadoja
Tavallinen eli classic: parhaat säätutkan koukkukaiut, synnyttää suotuisissa oloissa tornadoja
Runsassateinen eli HP: säätutkassa papumainen, sade kätkee usein tornadot, jotka tulevat tappavan vaarallisina päälle yllättäen
Mini-supersolu on supersolua muistuttava pilvi, joka on kuin supersolu, mutta sen mesosykloni on pieni ja hitaasti pyörivä. Pyörivän mesosyklonin läpimitta on 1– 8 km.
Supersolujen rakenne kuvina

Tornadon synnyttävä supersolutyyppinen ukkospilvi suunnilleen sivulta päin kaavamaisesti esitettynä.
Supersolu satelliittikuvassa.
Ylhäältä päin kaaviona katsoen supersolu muistuttaa jossain määrin suurta matalapainetta. Siinä on pystyakselin ympäri pyörivää liikettä ja kylmä ja lämmin rintama. Lämpimän ilman sektori on kapeampi. Kylmä ilma laskeutuu alas, lämmin nousee ylös.
Supersolun rakenne sivulta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Supersolun pyörivä keskiosa eli mesosykloni läheltä kuvattuna. Voimakas pyörivä tuuli luo viiruja ja juomuja.
Supersolun tropopaussin yli ulottuva huippu.
Supersolu sivulta.
Tornadon synnyttävä supersolutyyppinen ukkospilvi tutkassa. Voimakkaan tutkakaiun alue on merkitty punaisella, oranssilla ja keltaisella. Se muistuttaa hieman paksuvartista J-kirjainta ja koukkua.
Supersolun tutkakuva kaaviona päältä ja sivulta.
Supersoluun syntyy ensin vaakasuora pyörivä liike, kun tuulet puhaltavat eri korkeuksilla eri suuntiin. Erilaisten tuulten rajakerros alkaa pyöriä. Ukkospilven voimakas nousuvirtaus nostaa tämän vaakasuoran pyörteen osin pystyyn.
Sama kuin ylhäällä, mutta nousuvirtaus esitetty nuolella.
Zawila

| Zawila |
| --- | --- |
 Zawilan hautakammiot.
 Zawila
 Koordinaatit: 26°9′49″N, 15°7′40″E 
Valtio:  Libya
Piirikunta:  Murzuq
Väkiluku (2006):  4 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zawila (arab. زويلة‎) on pieni keidaskaupunki Libyan Murzuqin piirikunnassa. Se sijaitsee Saharan autiomaassa 130 kilometriä Murzuqista itään.
Zawila on yksi Fezzanin keskiaikaisista pääkaupungeista. Ibadiitteihin kuuluneet berberit lienevät perustaneet sen 700-luvulla. Se kuului rustamidien aikana Tahartin alaisuuteen. Vuonna 918/919 Zawilaan syntyi itsenäinen Banu Khattabin ibadiittidynastia, joka hallitsi Fezzanin itäosaa 1100-luvulle saakka. Länsiosan keskuksena toimi vanhempi Garaman kaupunki.
Keskiaikainen Zawila oli kukoistava kauppakaupunki, jossa viljeltiin myös taateleita ja vihanneksia. Kawarin kautta Tšadjärvelle Kanemiin ulottunutta kauppareittiä pitkin tuotiin varsinkin orjia. Zawilassa tuotettiin myös nahkaa. Berbereiden lisäksi siellä asui mustia afrikkalaisia, jotka puhuivat joko kanuria tai tedaa.
Armenialainen mamelukki Sharaf al-Din Karakush valloitti Zawilan vuonna 1176/1177 matkallaan Egyptistä Tripolitaniaan. Kanemin hallitsijat miehittivät Fezzanin ja perustivat Zawilan länsipuolelle oman pääkaupunkinsa Traghanin. Paikalliset kuvernöörit perustivat 1200-luvulla itsenäisen Banu Nasurin dynastian. Hafsidien aikana 1400-luvulla kaupunki lienee jälleen toiminut Fezzanin keskuksena. Saharan ylittävän karavaanikaupan hiipuessa Zawila menetti merkityksensä, ja 1500-luvun alussa Awlad Muhammad -dynastia rakensi uuden pääkaupungin Murzuqin.
Zawilan huomattavin nähtävyys ovat sen itäpuolella sijaitsevat hautakammiot, jotka tunnetaan nimellä As-Sahaba.
Zanes

| Zanes> Ζάνες |
| --- | --- |
 Zanes-patsaiden jalustoja Olympian arkeologisella alueella.
Sijainti:  Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  37°38′20″N, 21°37′53″E
Rakennustyyppi:  joukko patsaita
Valmistumisvuosi:  noin 388 eaa.–100 jaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zanes (monikko, m.kreik. Ζάνες, ”Zeukset”) olivat joukko antiikin aikaisia Zeus-jumalaa esittäneitä pronssipatsaita Olympian pyhäkköalueella Kreikassa. Niiden nimi oli peräisin Zeuksen nimen doorilaisesta muodosta Zan.
Zanes-patsaiden jalustat, taustalla Olympian stadionin portti.
Zanes-patsaat oli kustannettu niillä rahoilla, jotka Olympian kisoissa vilppiä tehneet joutuivat maksamaan sakkona. Patsaat oli asetettu riviin Olympian temenos-alueelta eli Altiksesta Olympian stadionille johtaneen kulkureitin varten, ja jokaiseen patsaaseen oli kirjoitettu, kenen sakkorahoilla ja minkä teon vuoksi se oli pystytetty. Näin ne toimivat eräänlaisena häpeärangaistuksena sekä kilpailijalle että koko tämän kotikaupungille. Sijaintipaikan ansiosta kaikki kisapaikalle matkalla olleet urheilijat joutuivat kulkemaan niiden ohi. Tämän oli tarkoitus kannustaa muita välttämään vilppiä.
Pausaniaan mukaan ensimmäinen patsas pystytettiin 98. olympiadin kisojen (388 eaa.) jälkeen. Tuolloin eräs thessalialainen nimeltään Eupolos tuomittiin sakkoihin, koska oli lahjonut kolme kanssakilpailijaansa nyrkkeilyottelussa. Muita tapauksia olivat muun muassa ateenalainen Kallippos, joka lahjoi vastustajansa 112. olympiadin kisojen (332 eaa.) viisiottelussa, sekä aleksandrialainen Sarapion, joka tuomittiin pelkuruudesta hänen paettuaan juuri ennen 201. olympiadin kisojen (25 jaa.) pankration-ottelua. Erikoista kyllä, vilpistä tuomittujen voittajien nimiä ei kuitenkaan poistettu virallisista voittajien luetteloista.
Zanes-patsaita oli ainakin kuusitoista. Patsaista yksikään ei ole säilynyt nykyaikaan; ainoastaan niiden jalustat ovat tallella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zanes Wikimedia Commonsissa
Yrjönyön kapina

Yrjönyön kapina (vir. Jüriöö ülestõus) oli virolaisten vuonna 1343 puhjennut kapina, jonka keskuksena oli tuolloin Tanskan hallinnassa ollut Harjumaa. Kapina kukistettiin tanskalaisten ja saksalaisten ritarien voimin. Kapina johti lopulta saksalaisen vallan vakiintumiseen suurimmassa osassa nykyistä Viroa. Yksi harvoista yrjönyön kapinan lähteistä on Liivinmaan nuorempi riimikronikka.
Kapina > Tausta

Kapinan syynä on pidetty Tanskan heikkoa otetta sen Viron-alueista, mikä taas johtui Tanskan sisäisistä ristiriidoista. Tallinnan piispalla ei ollut lainkaan maallista valtaa. Tanskan hallitsemien Harjumaan ja Virumaan vasallisto koostui pääasiassa saksalaisista, jotka olivat järjestäytyneet omaksi korporaatiokseen vuonna 1259. Tämä taas johti siihen, että saksalaiset alkoivat toteuttaa mielivaltaisuuksia virolaisia kohtaan. Kapinalla voidaan nähdä olleen myös useita muitakin taloudellisia, uskonnollisia ja poliittisia syitä.
Kapina > Kapinan ensimmäinen vaihe

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Sen jälkeen kysyi mestari neljältä virolaiselta kuninkaalta, jotka kantoivat kullattuja kannuksia ja kirjavia takkeja, miksi he olivat saksalaisia, nuoria ja vanhoja, niin armottomasti tappaneet ja lyöneet kuoliaaksi. Mihinkä yksi heistä vastasi heitä niin kauan piinatun ja vaivatun, etteivät he saattaneet sitä enää kauemmin kärsiä ja sietää. | ” |
–  Virolaisten johtajat neuvotteluissa saksalaisten kanssa Liivinmaan nuoremman riimikronikan mukaan.
Yrjönyön kapina puhkesi huhtikuussa 1343 yrjönpäivän eli huhtikuun 23. päivän vastaisena yönä. Harjumaalla kapinalliset surmasivat saksalaisia ja polttivat näiden omaisuutta. He myös polttivat Padisen linnoitusluostarin ja tappoivat 28 munkkia. Tämän jälkeen he piirittivät Tallinnan. Harjumaalta yrjönyön kapina levisi Läänemaalle, jossa kapinalliset piirittivät Haapsalun kaupungin.
Saksalaiset järjestivät toukokuussa neuvottelun Paiden ritarikuntalinnassa neljän virolaisten johtajan kanssa, joita kutsuttiin kuninkaiksi. Antamastaan turvaluvasta huolimatta saksalaiset surmasivat neuvotteluihin osallistuneet virolaiset. Tämän jälkeen tanskalaiset pyysivät ritarikunnan joukkoja etenemään Harjumaalle. Ritarikunnan joukot taistelivat kapinallisia vastaan lähellä Tallinnaa ja taistelu päättyi virolaisten tappioon.
Toukokuun puolivälissä ritarikunta oli ottanut Tallinnan haltuunsa sen jälkeen, kun Harju- ja Virumaan vasallit olivat pyytäneet näiden suojelusta. Kapinan ensimmäisen vaiheen jälkeen saksalaiset hallitsivat koko Pohjois-Viroa. Virolaiset olivat pyytäneet apua Turun ja Viipurin voudeilta, jotka saapuivat joukkoineen Tallinnaan kapinan kannalta liian myöhään 18. ja 19. toukokuuta. Koska kapinallisten vastarinta oli jo kukistettu, voudit lähtivät joukkoineen takaisin tehtyään sovinnon saksalaisten kanssa 21. toukokuuta.
Kapina > Kapinan toinen vaihe

Kapinan toinen vaihe alkoi vuoden 1343 heinä-elokuun vaihteessa. Kapinan keskus oli jälleen Harjumaa. Tällä kertaa kapinallisten tavoitteena oli Harjumaan ja Saarenmaan välinen liitto. Ritarikunta sai apua kapinan kukistamiseen Preussista, josta saapunut Burchad von Dreileben johti vastaiskua kapinallisten kimppuun vuoden 1343 marraskuussa. Saarenmaalla virolaiset olivat piirittäneet ja pakottaneet Pöiden linnan antautumaan. Voitokkaan Harjumaan vastaiskun jälkeen seurasi hyökkäys Saarenmaalle jäiden yli vuoden 1344 helmikuussa. Saksalaiset kukistivat kapinan näin myös Saarenmaalla. Kun Liettuan suuriruhtinaskunta hyökkäsi ritarikunnan hallitseman Baltian eteläosiin, virolaiset aloittivat uuden kapinan Saarenmaalla vuonna 1345. Kapina päättyi saksalaisten kanssa solmittuun rauhansopimukseen. Rangaistukseksi kapinoinnista virolaiset velvoitettiin rakentamaan Pöiden linnan tilalle uusi varustus nimeltä Soneburg eli Maasilinn.
Seuraukset

Yrjönyön kapinan seurauksena Pohjois-Viron omistajasuhteet muuttuivat. Tanska oli kyllästynyt kaukaiseen hankalasti hallittavaan siirtokuntaansa, joka oli kapinan seurauksena päätynyt käytännössä ritarikunnan hallintaan. Tanskan kuningas Valdemar IV Atterdag myikin Harju- ja Virumaan Saksalaiselle ritarikunnalle 19 000 Kölnin kultarahan hintaan vuonna 1346. Hinta vastasi 4 443 kiloa hopeaa. Saksalaisen ritarikunnan suurmestari siirsi ostetun alueen Liivinmaan ritarikunnan alaisuuteen seuraavana vuonna, vaikka hän säilyttikin alueen yliherruuden itsellään. Kapinan jälkeen saksalaisten voidaan katsoa vakiinnuttaneen asemansa Baltiassa.
Myöhempi muisto

Asia nousi keskeisesti esille toisen maailmansodan aikana vuonna 1943, jolloin oli kulunut 600 vuotta kyseisestä kapinasta. Kapinaa oli luonteva käyttää propagandistisiin tarkoituksiin, sillä virolaistalonpoikien kapina kohdistui aikanaan saksalaisiin kartanonherroihin ja vuonna 1943 oli käynnissä sota Neuvostoliiton ja natsi-Saksan välillä. Keskeinen henkilö kapinan käyttämisessä osana Saksan vastaista sotapropagandaa oli Tartosta paennut yliopiston rehtori, professori Hans Kruus.
Paiden ritarikuntalinna.
Kapinan 665-vuotispäivien juhlintaa Paidessa.
Zarinsk

Zarinskin vaakuna.
Zarinsk (ven. Зари́нск) on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obin sivujoen Tšumyšin varrella 99 kilometriä Barnaulista itään. Kaupunki on Zarinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Barnaulin ja Novokuznetskin välinen rautatie. Asukkaita on 49 700 henkeä (vuonna 2008).
Kirkko Zarinskissa
Kaupunki on perustettu vuonna 1979, jolloin Zarinskajan asemataajama ja piirikeskus Sorokino yhdistettiin. Suurin tuotantolaitos on koksinvalmistaja ”Altai-koks”. Zarinskissa on myös rakennus- ja elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zarinsk Wikimedia Commonsissa
Zarinskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Zapadnaja Dvina

| Zapadnaja Dvina Западная Двина |
| --- | --- |
 Tverin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Zapadnaja Dvina
 Koordinaatit: 56.2589°N, 32.0707°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Zapadnaja Dvina
Perustettu:  1900
Kaupungiksi:  1937
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13 km²
Korkeus:  185 m
Väkiluku (2015):  8 467
 – Väestötiheys:  692 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zapadnaja Dvina (ven. За́падная Двина́) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Väinäjoen rannalla 321 kilometriä Tveristä lounaaseen. Kaupunki on Zapadnaja Dvinan piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie (Zapadnaja Dvinan asema). Asukkaita on 9 000 henkeä (vuonna 2009).
Zapadnaja Dvina on saanut alkunsa vuonna 1900 syntyneestä asemataajamasta, jonka yhteyteen rakennettiin puunjalostuslaitos. Vuonna 1937 taajamasta tuli kaupunki. Nykyään siellä on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta sekä pellavanjalostuslaitos.
Aiheesta muualla

Zapadnaja Dvinan piirin sivusto (venäjäksi)
Zé Kalanga

Paulo Baptista Nsimba (s. 12. lokakuuta 1983 Luanda), taiteilijanimeltään Zé Kalanga, on angolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Saksassa ja pelasi avauskokoonpanossa Angolan kaikissa otteluissa, joista kaksi päättyi tasapeliin ja yksi Angolan tappioon. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2006, 2008 ja 2010. Hän pelasi kaikkiaan 56 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 2004–2010.
Zé Kalanga pelasi Englannissa Bristol Cityn junioreissa mutta palasi vuonna 2004 kotimaahansa Petro Atléticon joukkueeseen. Kausina 2006–2010 hän pelasi Romaniassa Dinamo Bukarestin ja Portugalissa Boavistan joukkueessa. Sen jälkeen hän pelasi kotimaassaan Libolon, Santos de Angolan, Bravos do Maquis'n ja Santa Ritan joukkueissa. Hän voitti Romanian mestaruuden vuonna 2007 ja Angolan mestaruuden vuonna 2011.