stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antti Muurinen
Ura > Maajoukkueen jälkeen (2006–)

Kaudeksi 2006 Muurinen siirtyi Veikkausliigassa pelaavan FC Lahden valmentajaksi. Ensimmäisellä kaudellaan Muurinen johdatti Lahden kahdeksanneksi. Vuonna 2007 Muurinen vei FC Lahden Liigacupin voittoon.
20. syyskuuta 2007 Muurisen ilmoitettiin palaavan Helsingin Jalkapalloklubiin kaudeksi 2008. Kolmea viikkoa myöhemmin Muurisen siirtymistä Klubiin aikaistettiin. Muurinen jätti FC Lahden 10. lokakuuta ja siirtyi HJK:hon myös loppukaudeksi 2007. Kaudella 2009 hän valmensi HJK:n Suomen mestaruuteen. Kauden päätyttyä Muurinen solmi HJK:n kanssa vuoden jatkosopimuksen.
Kaudella 2010 Muurinen ohjasti HJK:n toiseen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen ylivoimaisesti joukkueen varmistettua mestaruuden kolmanneksi viimeisellä kierroksella. Kauden jälkeen Muurinen allekirjoitti vuoden 2012 loppuun ulottuvan jatkosopimuksen.  Seuraavalla kaudella mestaruus tuli vielä ylivoimaisemman esityksen jälkeen, jolloin mestaruus varmistui jo viisi kierrosta ennen sarjan päättymistä. Mestaruus oli Muuriselle valmentajauran kuudes, minkä johdosta hän nousi Martti Kosman ja Keith Armstrongin ohi eniten Suomen mestaruuksia voittaneeksi valmentajaksi. Kaudella 2012 HJK:n mestaruusjuhlat saivat jatkoa ja Muurinen nappasi neljännen peräkkäisen Suomen-mestaruutensa seuran päävalmentajana.  Muurinen joutui kuitenkin jättämään tehtävänsä menestyksestä huolimatta, kun HJK palkkasi Sixten Boströmin uudeksi päävalmentajaksi.  Kauden jälkeen Muurinen jatkoi HJK:n organisaatiossa PR- ja valmennuspäällikön tehtävissä.
Kesällä 2013 Muurisen huhuttiin palaavan FC Lahden päävalmentajaksi, mutta hän jatkoi HJK:n organisaatiossa. Syyskuun lopussa kerrottiin, että Muurisesta tulee kauden 2014 alussa Myllykosken Pallon päävalmentaja. Muurisen sopimus oli kaksivuotinen, mutta päättyi jo kauden 2014 jälkeen seuran tehtyä konkurssin.
Kaudella 2016 Muurinen toimi jälleen FC KontUn valmentajana. Heinäkuun lopussa 2016 Muurinen palasi Veikkausliiga-valmentajaksi, kun liigan toiseksi viimeiseksi vajonnut HIFK teki hänen kanssaan kauden loppuun ulottuvan sopimuksen. Marraskuussa 2016 Muurinen solmi HIFK:n kanssa kauden 2017 kattavan jatkosopimuksen.
Muurinen pelaa nykyisin jalkapalloa itähelsinkiläisen Puotinkylän Valtin 60-vuotiaiden joukkueessa.
Muuta

Muurisen tavaramerkiksi muodostuivat hänen tuuheat viiksensä, joiden johdosta hän sai kutsumanimen "Mursu". HJK:n Suomen Cup -voiton kunniaksi vuonna 2008 viikset leikattiin pois.
Saavutukset

Suomen mestaruus (7): 1989, 1991, 1997, 2009, 2010, 2011, 2012
Suomen Cup (3): 1998, 2008, 2011
Liigacup (3): 1997, 1998, 2007
Ensimmäinen suomalaisvalmentaja Mestarien liigassa
Suomen Jalkapallovalmentajien vuoden valmentaja 1989, 1997, 1998, 2009, 2010, 2011
Eino Mäkelä

Eino Mäkelä (3. tammikuuta 1914 – 6. elokuuta 1979) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Mäkelä edusti urallaan 1937–1941 Helsingin Jalkapalloklubia. Aiemmin hän pelasi myös TUL:n sarjoissa Helsingin Ponnistuksessa. Hän voitti Suomen mestaruuden HJK:ssa 1938. Kaikkiaan Mäkelä pelasi kolmen kauden aikana 31 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 14 maalia.
Mäkelä pelasi maajoukkueessa vuosina 1937–1938 yhteensä neljä maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Myrseeni

| Myrseeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  7-metyyli-3-metyleeniokta-1,6-dieeni
CAS-numero:  123-35-3
PubChem CID:  31253
SMILES:  CC(=CCCC(=C)C=C)C 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H16
Moolimassa:  136,228 g/mol
Sulamispiste:  –10 °C 
Kiehumispiste:  167 °C 
Tiheys:  0,794 g/cm3
Liukoisuus veteen:  5,6 mg/l (25 °C) 
Myrseeni (C10H16) on tyydyttymätön monoterpeeni. Sitä esiintyy lukuisten eri kasvien eteerisissä öljyissä. Myrseeni on keltaista öljymäistä nestettä, jolla on miellyttävä tuoksu. Se liukenee ainakin etanoliin, kloroformiin ja bentseeniin.
Esiintyminen kasveissa

Myrseeniä esiintyy melko paljon laakeripuun (Laurus nobilis), verbenan (Lippia citriodora) ja Myrcia-suvun kasvien, joista yhdiste on saanut nimensä, eteerisissä öljyissä. Myrseeniä on lisäksi muun muassa vuohenputkessa ja kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Yhdiste antaa maun humalalle ja hajun suopursulle yhdessä ledolin ja palustrolin kanssa.
Valmistus ja käyttö

Myrseeniä voidaan eristää suoraan kasvien eteerisistä öljyistä. Synteettistä myrseeniä valmistetaan pineenin pyrolyysin avulla. Toisinaan myrseeniä käytetään hajuvesissä sen miellyttävän tuoksun vuoksi. Tärkein käyttö on muiden hajuaineiden synteesi. Myrseenistä voidaan valmistaa rikkihapon avulla geraniolia ja edelleen sitraalia. Muita myrseenistä valmistettavia yhdisteitä ovat muun muassa mentoli, sitronellaali, sitronelloli ja linaloli.
Yhdisteellä on todettu olevan myös hyttysiä karkottavia ominaisuuksia.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): 7-Methyl-3-methylene-1,6-octadiene (englanniksi)
Food Database (FooDB): 7-Methyl-3-methylene-1,6-octadiene (englanniksi)
ChemBlink: Myrcene (englanniksi)
KEGG: Myrcene (englanniksi)
Liber Herbarum II: Myrseenia sisältäviä kasveja
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Myrcene (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - myrcene (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - myrcene (englanniksi)
Myskikauriit

| Myskikauriit |
| --- | --- |
 Myskihirvi (Moschus moschiferus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Myskikauriit Moschidae  Gray, 1821
Suku::  Moschus  Linnaeus, 1758
Lajit 
 Moschus anhuiensis  Kiinanmyskikauris (Moschus berezovskii)  Himalajanmyskikauris (Moschus chrysogaster)  Moschus cupreus  Tummamyskikauris (Moschus fuscus)  Moschus leucogaster  Myskikauris (Moschus moschiferus) 
Katso myös
   Myskikauriit Wikispeciesissä   Myskikauriit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Myskikauriit eli myskihirvet (Moschidae) on sorkkaeläinten lahkoon kuuluva aasialainen nisäkäsheimo, johon kuuluu yksi suku ja seitsemän lajia. Myskikauriit luokiteltiin aiemmin hirvieläinten (Cervidae) alaheimoksi Moschinae, mutta nykyisin niiden katsotaan muodostavan omaan heimonsa.
Lajeja Moschus anhuiensis, Moschus cupreus ja Moschus leucogaster pidettiin ennen alalajeina, mutta nykyisin omina lajeinaan. Vuoristomyskikauris (Moschus chrysogaster sifanicus) puolestaan luettiin aiemmin omaksi lajikseen Moschus sifanicus, mutta nykyisin sitä pidetään himalajanmyskikauriin alalajina.
Levinneisyys

Myskikauriita esiintyy Keski- ja Koillis-Aasiassa.
Elintavat

Myskikauriit ovat piilottelevia eläimiä ja aktiivisia öisin tai varhain aamulla tai myöhään illalla. Ne ovat yleensä yksineläjiä. Kummallakaan sukupuolella ei ole sarvia, mutta uroksilla on pidentyneet, torahammasmaiset yläkulmahampaat. Myskikauriit ovat saaneet nimensä urosten vatsapuolella olevan rauhasen erittämästä voimakastuoksuisesta myskistä, jota käytetään Aasiassa muun muassa hajuvesien ja saippuoiden tuoksuaineena sekä lääkkeenä.
Harry Mäkelä

Harry Anssi Ensio Mäkelä (7. kesäkuuta 1931 Tyrvää – 9. helmikuuta 2001) oli suomalainen nyrkkeilijä, joka edusti Suomea kansainvälisissä otteluissa ja saavutti SM-mitaleja 1950-luvun lopulla raskaassa sarjassa.
Mäkelä saavutti raskaassa sarjassa SM-pronssia vuonna 1956 sekä SM-hopeaa vuosina 1957–1959. Prahan EM-kilpailuissa 1957 hän hävisi ainoan ottelunsa mestaruuden lopulta voittaneelle neuvostoliittolaiselle Andrei Abramoville tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Mäkelä voitti Pohjoismaiden-mestaruuden vuonna 1957.
Mäkelä edusti seuratasolla Tyrvään Voimaa, Vaajakosken Terää ja Helsingin Voimailijoita.
Muuttuva valonnopeus

Muuttuva valonnopeus viittaa teorioihin, joiden mukaan valon nopeus tyhjiössä ei ole välttämättä aina vakio.
Väliaineissa valo etenee hitaammin kuin tyhjiössä, mihin perustuu valon taittuminen rajapinnoissa. Eräissä kvanttikenttäteorian laskuissa oletetaan myös, että virtuaalinen fotoni voi liikkua lyhyitä matkoja yleisestä valonnopeudesta poikkeavalla nopeudella, mistä kuitenkaan ei seuraa, että jokin massallinen objekti voisi liikkua valoa nopeammin. Nykyisen fysiikan mukaan valon nopeus ja sen vakioisuus tyhjiössä on kuitenkin perustava luonnonvakio.
Jos jokin dimensioton, yleensä vakiona pidetty fysikaalinen suure, esimerkiksi hienorakennevakio, muuttuisi ajan funktiona, ilmiön vaikutukset olisivat havaittavissa. Sen sijaan on kyseenalaista, onko edes mielekästä olettaa valon nopeuden kaltaisten dimensiollisten suureiden muuttuvan. Siitä huolimatta joissakin kiistan­alaisissa kosmo­logisissa teorioissa valon nopeuden oletetaan muuttuvan. Tämä kuitenkin edellyttäisi muutoksia myös suppean suhteellisuus­teorian perus­oletuksiin ja muutoinkin laajalti nyky­aikaiseen fysiikkaan, jossa valon­nopeuden (c) oletetaan olevan vakio tyhjiössä.
Muuttuva valonnopeus ja klassinen fysiikka

Fotonin eli sähkö­magneettista vuoro­vaikutusta välittävän valohiukkasen uskotaan olevan massaton. On kuitenkin esitetty teorioita, joiden mukaan sillä olisi pieni massa. Klassisen fysiikan mukaan olisikin peri­aatteessa mahdollista, että fotonilla, samoin kuin neutriinollakin, olisi massa, joskin äärimmäisen vähäinen. Siinä tapauksessa niiden todellisen nopeuden olisi kuitenkin suhteellisuusteorian mukaisesti välttämättä oltava hieman pienempi kuin teorian kaavoissa esiintyvä vakio c, ja lisäksi niillä olisi oltava kolme polarisaatiosuuntaa.  Kuitenkaan kvanttikenttäteorian mukaan fotonin massa ei ole sovitettavissa yhteen mittainvarianssin tai renormalisoituvuuden kanssa, minkä vuoksi tätä mahdollisuutta ei yleensä oteta huomioon. Wilsonin efektiivisen kenttäteorian lähestymistavan mukaan fotonin massa olisi ajateltavissa.
Muuttuva valonnopeus ja kvanttiteoria

Kvanttikenttäteoriassa Heisenbergin epätarkkuusperiaatteesta seuraa, että fotonit voivat kulkea lyhyitä matkoja millä nopeudella tahansa. Feynmanin graafeihin perustuvassa tulkinnassa tällaisia sanotaan virtuaalisiksi fotoneiksi. Richard Feynman ilmaisi asian eräällä luennollaan näin: ...valolla on myös amplitudi, jonka mukaan se voi kulkea tavallista nopeammin tai hitaammin. Edellisellä luennolla opitte, ettei valo aina kulje suora­viivaisesti; nyt opitte, ettei se edes kulje aina valon nopeudella! Saatatte yllättyä siitä, että fotonilla on amplitudi, jonka määräämissä rajoissa se voi kulkea tavan­omaista nopeutta c nopeammin tai hitaammin." Tällaiset virtuaaliset fotonit eivät riko suppean suhteellisuus­teorian kausaliteettiperiaatetta, sillä ne eivät ole suoraan havaittavissa eivätkä voi välittää informaatiota. Feynmanin graafeja ja virtuaalisia fotoneja ei pidetäkään kuvauksena siitä, mitä todella tapahtuu, vaan lähinnä mukavana laskentatyövälineenä, joka tosin tietyissä tapauksissa edellyttää valonnopeutta suurempia nopeusvektoreja.
Kosmologiset teoriat

Kosmologisen teorian, joiden mukaan valonnopeus muuttuu, ovat esittäneet toisistaan riippumatta Jean-Pierre Petit vuonna 1988 John Moffat vuonna 1992, sekä Andreas Albrecht ja João Magueijo yhdessä vuonna 1998  Tällä teoriallaan he ovat yrittäneet selittää kosmologisen horisonttiongelman ja esittää vaihtoehdon kosmiselle inflaatiolle. On esitetty toinenkin vaihtoehtoinen malli, joka mukaan valonnopeus muuttuisi.
Petit'n teorian mukaan valonnopeuden muutokseen liittyy, että kaikki muutkin avaruuteen ja aikaan liittyvät fysikaaliset vakiot muuttuvat, kuitenkin niin, että kaikki näihin liittyvät yhtälöt ja mittaus­tulokset pysyvät samoina koko maailman­kaikkeuden kehityksen ajan. Einsteinin kenttäyhtälöt pysyvät invariantteina, kun c ja G muuttuvat sopivalla tavalla. Malli rajoittaa niiden vaihtelua maailmankaikkeuden alku­vaiheen suuren energiantiheyden vallitessa, säteilyn aikakauden alkaessa. Kuitenkin on huomattava, että vaikka tämä oli ensimmäinen julkaistu malli, jonka mukaan valonnopeus muuttuu, ja edelleenkin ainoa, joka sisältää myös lain, jonka mukaisesti se muuttuu, hänen artikkeliinsa ei ole useinkaan viitattu myöhemmässä asiaa käsittelevässä kirjallisuudessa.
Moffatin sekä Albrechtin ja Magueijon teorian mukaan valon nopeus oli varhaisessa maailman­kaikkeudessa jopa 60 suuruusluokkaa suurempi kuin nykyään, minkä vuoksi laajenevan maailman­kaikkeuden kaukaiset osat saattoivat vuorovaikuttaa keskenään. Horisonttiongelmalle ei ole keksitty sellaista ratkaisua, jonka mukaan hienorakennevakio muuttuisi, koska sen vaihtelut eivät muuttaisi suhteellisuusteorian mukaista aika-avaruuden kausaliteettirakennetta. Tämä edellyttäisi, että joko myös gravitaatiovakio muuttuisi tai että suppeaa suhteellisuus­teoriaa olisi muutettava. Jotkin muuttuvan valonnopeuden teoriat edellyttävätkin, että suhteellisuus­teorian mukaista Lorenzin muunnosta on muutettava tietyllä tavalla.  Eräiden uudempien muotoilujen mukaan se kuitenkin pitäisi lokaalisti paikkansa sellaisenaan.
Aiheesta muualla

A. Unzicker: The VSL Discussion: What does variable speed of light mean and should we be allowed to think about ? (arXiv:0708.2927)
Myyränsammalet

| Myyränsammalet |
| --- | --- |
 Isomyyränsammal Atrichum undulatum
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Karhunsammalet Polytrichopsida
Lahko::  Karhunsammalet Polytrichales
Heimo::  Karhunsammalet Polytrichaceae
Suku::  Myyränsammalet Atrichum  P.Beauv.
Katso myös
   Myyränsammalet Wikispeciesissä   Myyränsammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myyränsammalet (Atrichum) ovat lehtisammalten suku, johon kuuluu kaksi Suomessa kasvavaa lajia.
Suomessa kasvavat myyränsammallajit

(Atrichum tenellum) - pikkumyyränsammal
(Atrichum undulatum) - isomyyränsammal
Myynninedistäminen

Myynninedistäminen (engl. sales promotion, SP) on yksi yrityksen markkinoinnin tukitoimista. Se tarkoittaa kaikkia toimenpiteitä, joiden tarkoitus on kannustaa markkinoivan yrityksen myyjiä ja jälleenmyyjiä myymään yrityksen tuotteita tai palveluita tuloksellisemmin ja vaikuttaa myös asiakkaiden ostohalua lisäävästi. Koska tähän voi liittyä myös muun muassa koulutusta, mainontaa ja suhdetoimintaa, on myynninedistämistä usein vaikea erottaa omaksi kokonaisuudekseen  yrityksen markkinointikeinojen valikoimassa.
Myynninedistämisellä tarkoitetaan useimmin toimenpiteitä, joiden tarkoitus on lisätä myyntiä lyhyellä tähtäyksellä. Yleisimmin myynninedistämiseksi kutsutaan tilapäisiä erikoistoimenpiteitä, kuten myyntikilpailuja tai asiakaskilpailuja, ilmaisnäytteitä tai myyjille tai asiakkaille suunnattuja tapahtumia tai osallistumisia alan messuille.
Myyntihenkilöstöön kohdistettu myynninedistäminen voi tähdätä seuraaviin tavoitteisiin:
lisämyynnin aikaansaaminen
esim. myyntikilpailu, bonusprovisio tai muu tulospalkkaus
myyjien merkki- ja yritysuskollisuuden ylläpito ja vahvistaminen
etenkin jos samat myyjät myyvät myös muiden yritysten vastaavia tuotteita
mainoskampanjoiden huomioarvon lisääminen
esimerkiksi mainoselokuvan teemaa toistava kilpailu
tuotelanseerauksen tulosten parantaminen
esim. myyjien koulutus, myyntimateriaalit tai muu tiedon lisääminen uutuustuotteesta
Tuotteen loppukäyttäjiin kohdistetun myynninedistämisen tavoitteita voivat olla:
tuotteeseen tutustumiseen ja sen kokeilemiseen innostaminen
esim. arvonta koeajajien kesken, maistiaiset, tyytyväisyystakuu
ostopäätöksen nopeuttaminen
esim. rajoitetun ajan voimassa oleva tarjous, kylkiäinen
lisämyynnin aikaansaaminen
esim. paljousalennus, lisävarustetarjous, verkkokaupan suosittelujärjestelmä, jälkimarkkinointi
uusien asiakkaiden löytäminen
esim. palkinto ystävälle suosittelemisesta, messuille osallistuminen
tuotteen käytön lisääminen
esim. uudenlaisten käyttövinkkien antaminen
asiakasuskollisuuden ylläpito ja vahvistaminen
esim. kanta-asiakasedut, bonusjärjestelmä
brändimielikuvan ylläpito ja vahvistaminen
esim. mainoslahjat, oheistuotteet, uutiskirjeet, jälkimarkkinointi
Myyntihenkilöstöön ja jakelutiehen painottuvaa myynninedistämistoimintaa sanotaan työntöstrategiaksi (engl. push strategy) ja loppukäyttäjiin kohdistuviin toimenpiteisiin painottuvaa toimintaa vetostrategiaksi (engl. pull strategy). Nämä strategiat eivät sulje toisiaan pois, vaan niitä voidaan käyttää myös yhdessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myynninedistäminen Wikimedia Commonsissa
Kaija Mäkelä

Kaija Anneli Mäkelä (myöh. Syvälahti, 23. lokakuuta 1930 Kalvola – 16. marraskuuta 2023 Tampere) oli suomalainen uinnin olympiaedustaja. Hän sijoittui urheilutoimittajien vuoden naisurheilija -valinnassa kuudennelle sijalle vuonna 1952.
Mäkelä kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 200 metrin rintauinnin välierissä. EM-kilpailuihin hän osallistui Torinossa vuonna 1954. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1949 sekä 200 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä vuonna 1953.
Seuratasolla Mäkelä edusti Helsingin Uimareita. Hän voitti Suomen-mestaruuden 200 metrin rintauinnissa vuosina 1949–1954, 100 metrin perhosuinnissa 1951–1953, 3 × 100 metrin sekauintiviestissä 1948–1949 ja 1951–1952 sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä 1953–1954. Hän ui 25 metrin radalla Suomen-ennätyksiä 100 metrin rintauinnissa (1.25,3), 200 metrin rintauinnissa (3.02,2), 500 metrin rintauinnissa (8.46,0) ja 100 metrin perhosuinnissa (1.28,8).
Kaija Mäkelän puoliso Veikko Syvälahti edusti Suomea vesipallon PM-kilpailuissa, voitti ponnahduslautahyppyjen Suomen-mestaruuden ja toimi vuosina 1948–1955 Suomen Uimaliiton valmentajana.
Pekka Mäkelä

Pekka Mäkelä (s. 28. huhtikuuta 1957 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1977–1984 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Mäkelä edusti koko SM-liigauransa ajan Porin Ässiä. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 101 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 18 + 20 = 38 ja jäähymääränsä 10 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 26 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 4 + 5 = 9 ja jäähyminuutteja 6. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1978 sekä saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa.
Mynämäen rautatieasema

Mynämäen rautatieasema (lyh. Myn, ruots. Virmo järnvägsstation) on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Turku–Hangonsaari eli Uudenkaupungin radalla. Liikennepaikka sijaitsee Asemanseudun kylässä Mynämäen kunnassa, noin neljä kilometriä kunnan keskustaajaman lounaispuolella.
Historia

Liikennepaikka on avattu liikenteelle 1. syyskuuta 1923, jolloin radan ensimmäinen osuus Turusta Mynämäelle asti valmistui. Myös itse asemarakennus valmistui samana vuonna. Rata Mynämäeltä Uuteenkaupunkiin saatiin valmiiksi puolestaan vuotta myöhemmin, vuonna 1924. Asemanseudulle muodostui rautatieaseman ja Junnilan konepajan myötä oma taajamansa, jossa oli 1960-luvulla yli 400 asukasta.
Henkilöliikenne Mynämäen asemalla lakkautettiin vuoden 1993 alussa, yhtä aikaa koko radan kanssa. Myös kaupallinen tavaraliikenne lakkautettiin vajaa kymmenen vuotta tämän jälkeen, 1. kesäkuuta 2002. Vuodesta 2008 liikennepaikka on ollut miehittämätön junakohtauspaikka, ja liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä. Liikennepaikka on myös ainoa junakohtauspaikka Turun ja Uudenkaupungin välillä, sillä Raisiossa ei voi järjestää junakohtauksia vaihdeyhteyden puuttumisen vuoksi.
Kesäkuussa 2022 Mynämäellä järjestettyä Jukolan Viesti suunnistuskilpailua varten VR liikennöi asemalle viikonlopun ajan kaukoliikenteen junavuoroja Turun asemalta.
Rautatieasema

Mynämäen kaksikerroksisen klassistisen V luokan asemarakennuksen on suunnitellut Jarl Ungern, ja se valmistui 1923. Asemarakennus on rakennettu tyyppipiirustusten peilikuvana, ja se on Raision ja Nousiaisten asemien ohella yksi rataosan suurimmista. Asemarakennus oli syksyyn 2008 saakka liikenteenohjauksen käytössä sekä asuinrakennuksena.
Vuonna 2007 asema siirtyi Senaatti-kiinteistöjen myyntikohteeksi, myyntiin tulivat 1,86 hehtaarin tontilla sijaitsevat kahdeksan rakennusta: asemarakennus, tavaramakasiini, parivahtitupa, sauna-pesutupa-leivintupa, maakellari, liiteri, navetta ja autotalli. Saaduista tarjouksista huolimatta Senaatti-kiinteistöt viivytteli aseman myynnissä, sillä sitä arveltiin tulevaisuudessa tarvittavan paikallisjunaliikenteessä, eikä vanhoja radanhallintalaitteistoja ollut siirretty tiloista pois, joten kohde poistettiin myynnistä.
Asema-alue tuli uudelleen myyntiin keväällä 2011.
Asema-alue rakennuksineen on nykyisin asuinkäytössä.
Aiheesta muualla

Kuvia Mynämäen rautatieasemasta Vaunut.org -sivustolla
Myron Eleutherailainen

| Myron> Μύρων |
| --- | --- |
 Diskobolos eli Kiekonheittäjä, roomalainen pronssikopio 100-luvulta jaa. Münchenin Glyptothek.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 500 eaa. Eleutherai
Kuollut: n. 440 eaa.
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 480–440 eaa.
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  klassinen kuvanveisto
Myron Eleutherailainen (m.kreik. Μύρων, Myrōn; n. 500–440 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Eleutheraista ja toimi Ateenassa noin vuosina 470–440 eaa. Myron oli yksi klassisen kauden tärkeimpiä kuvanveistäjiä.
Elämä ja ura

Myron oli kotoisin Boiotian Eleutheraista. Usein häntä kutsutaan kuitenkin ateenalaiseksi, sillä Eleutherai oli tuolloin Ateenan vallan alla. Kuvanveistossa Myron oli Ageladaan oppilas yhdessä Polykleitoksen kanssa, ja Feidiaan nuorempi aikalainen.
Kuvanveistäjän ammatin ohella Myron toimi myös metallinkaivertajana. Hänellä oli poika Lyklos, joka oli myös taiteilija. Muutoin Myronin elämästä ei tiedetä juuri mitään muuta kuin se, että Satyriconissa hänen mainitaan kuolleen köyhänä.
Teokset

Myronin tunnetuimpia teoksia ovat Diskobolos eli Kiekonheittäjä sekä Athene ja Marsyas. Hän tavoitteli veistoksissaan äärimmäistä realismia ja pyrki esittämään monenlaisia muotoja. Ihmisten lisäksi hän kuvasi myös eläimiä, ja hän vaikuttaa olleen ensimmäinen merkittävä kuvanveistäjä, joka teki näin. Hänen kuuluisin eläinveistoksensa oli Lehmä, jota arvostettiin juuri sen realismin vuoksi. Myron ei vaikuttanut kiinnittävän erityistä huomiota teostensa yksityiskohtiin, vaan seurasi niissä usein konventionaalisia muotoja.
Myron teki veistoksensa pääasiassa pronssiin, tarkemmin niin kutsuttuun deloslaiseen pronssiin. Kaikki alkuperäiset veistokset ovat kadonneet, ja ne tunnetaan vain roomalaisaikaisten kopioiden kautta. Osa niistä on pronssisia ja osa marmorisia.
Lehmä, roomalainen kopio alkuperäisestä n. 460–440 eaa.
Diskobolos, roomalainen kopio (n. 140 jaa.) alkuperäisestä.
Athene ja Marsyas, roomalainen kopio alkuperäisestä n. 450 eaa.
Nyrkkeilijän pää, roomalainen kopio alkuperäisestä.
Minotauros, roomalainen kopio alkuperäisestä.
Myronin teoksia olivat:
| --- | --- |
 Athene ja Marsyas.  Diskobolos eli Kiekonheittäjä.  Lehmä.  Apollon, joka oli alun perin Efesoksessa, ja jonka Marcus Antonius vei ja Augustus palautti.  Apollon, joka oli Asklepioksen temppelissä Akragaassa ja jonka Verres yritti varastaa.  Delfoin viisiottelijat.  Dionysos Helikonilla.  Hekate, puinen patsas Aiginalla.  Herakles, joka oli roomalaisella kaudella Hercules Pompeianuksen temppelissä Circus Maximuksella.:  Herakles.  Koira.  Merihirviöt.  Neljä härkää, jotka Augustus omisti Apollon temppelille Palatiumilla.  Nikeä (Voittoa) kantava vasikka.  Perseus, joka oli sijoitettu Ateenan Akropoliille.  Pankratiastit.  Useita muita urheilijoiden patsaita.  Vanha juopunut nainen, Smyrnassa.  Zeus, Hera ja Herakles, suurikokoiset patsaat Samoksella. Marcus Antonius vei ne, ja Augustus palautti ne Zeusta lukuun ottamatta; tämä sijoitettiin Capitoliumille.  Metallikaiverruksista mainitaan fiale eli patera, jota Martialis ylistää.