stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henkikaartin Semjonovin rykmentti
Historia

Joukko-osaston historia juontaa aina nuoren Pietari I:n leikkiarmeijaan ja vuoteen 1683. Vuonna 1700 siitä tehtiin Semjonovin Henkikaartin rykmentti Moskovan ulkopuolella sijainneen Semjonovskajan kylän mukaan, jonne se oli sijoitettu. Vuodesta 1723 lähtien rykmentti oli sijoitettuna Pietariin.
Suuren Pohjan sodan aikana rykmentti soti Narvan taistelussa ja vuonna 1703 se kunnostautui Nevanlinnan piirityksessä ja Ruotsin laivaston kaappaamisessa Neva suulla.
Rykmentti oli osallisena Venäjän-Turkin sotaan 1735 sekä Venäjän ja Ruotsin välisiin sotiin (1741–1743 ja 1788–1790). Napoleonin sodissa Ranskaa vastaan Semjonovin rykmentti oli mukana useaan otteeseen (1805, 1806–1807, 1812–1814). Se otti osaa myös Venäjän ja Turkin välisiin sotiin 1800-luvulla (1828–1829 ja 1877–1878).
Vuonna 1905 rykmentti osallistui Moskovassa puhjenneen kapinan kukistamiseen. Ensimmäisen maailmansodan aikana rykmentti lähetettiin lounaisrintamalle osana 1. Kaartin jalkaväkidivisioonaa. Rykmenttiä komensi silloin suomalaistaustainen kenraalimajuri Johan Emil von Etter, joka oli rykmentin komentaja 1913-1916. Rykmentin reservipataljoona, joka jäi Pietariin, otti osaa helmikuun vallankumoukseen 1917. Maaliskuussa 1918 Semjonovin henkikaartin rykmentti palasi sodasta Pietariin (nyt venäjäksi nimellä Petrograd), ja se lakkautettiin samassa kuussa.
Harri Vainio

| Harri Vainio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1947 (ikä 77) Pertteli
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  pääjohtaja, professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (LL, LKT 1973)
Instituutti:  Työterveyslaitos, Kuwaitin yliopisto
Tutkimusalue:  toksikologian ja karsinogeneesi
Harri Uolevi Vainio (s. 2. heinäkuuta 1947 Pertteli) on suomalainen lääkäri ja toksikologi, joka toimi Työterveyslaitoksen pääjohtajana runsaan vuosikymmenen ajan (2003–2015).
Vainio valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1973 ja väitteli samana vuonna lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa oli otsikoitu On the topology and synthesis of drug-metabolizing enzymes in hepatic endoplasmic reticulum. Turun yliopiston toksikologian dosentti hän oli vuodesta 1975.
Hän toimi Työterveyslaitoksen työhygienian ja toksikologian osastonjohtajana ja professorina 1975–1996. Hän oli WHO:n syöpätutkimuksen yksikön päällikkönä Lyonissa 1983–1987, 1996–1998 ja 2000–2003. Helsingin yliopiston toksikologian professori Vainio oli 1996-1997. Karoliinisen instituutin professori Vainio oli 1998–2000.
Työterveyslaitoksen pääjohtajaksi hänet nimitettiin 2003, Jorma Rantasen jälkeen. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle 2015 ja työskenteli vielä sen jälkeen Kuwaitissa Kuwaitin yliopiston kansanterveystieteellisen tiedekunnan perustamisvaiheessa tiedekunnan varadekaanina. Työterveyslaitoksen johtajana Vainiota seurasi Antti Koivula.
Tutkijana Vainio on ollut erittäin tuottelias. Vuoteen 2007 mennessä hän oli ollut kirjoittajana jo yli 600 tieteellisesssä tutkimusartikkelissa tai muussa julkaisussa toksikologian ja karsinogeneesin aihepiiristä.
Harri Vainiolla on kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan. Vainion puoliso vuodesta 2001 on professori Elisabete Weiderpass.
Heidalin kirkko

| Heidalin kirkko Heidal kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Sel, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1941
Suunnittelija:  Bredo H. Berntsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  292
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heidal kirkko (norj. Heidal kyrkje) on Selin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1941. Se rakennettiin paikalla aiemmin sijainneen, vuonna 1933 salaman tuhoaman kirkon mukaiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heidalin kirkko Wikimedia Commonsissa
Hanna Korvela

Hanna Korvela Design. logo
Hanna Korvela (s. 1968) on suomalainen Kuopiossa asuva tekstiilitaiteilija. Hänen vuonna 1994 perustamansa Hanna Korvela Design Oy suunnittelee, valmistaa ja markkinoi designtuotteita, joista tunnetuimpia ovat paperinarusta ja puuvillatrikoosta valmistetut Duetto-matot ja liturgiset tekstiilit. Yrityksen tuotteita viedään yli 15 maahan. Korvela mainitaan Maj Karman Kauniit Kuvat -yhtyeen kappaleessa "Katutyttöjen laulu".
Huomionosoituksia

Läänin taidetoimikunnan apuraha 1996
Der Rote Punkt -designpalkinto 1997
Design Innovation 1997 Competition, The Highest Design Quality, Design Zentrum, Essen
International Design Yearbook 1998
Vuoden Nuori Yrittäjä 2000
Pohjois-Savon taidetoimikunnan puolivuotinen työskentelyapuraha 2001
Vuoden Yrittäjänainen 2006
reddot-designpalkinto 2012
Aiheesta muualla

Hanna Korvela Design
Heian-kyō

Heian-kyōn pienoismalli, keskellä keisarillinen palatsi
Heian-kyō (jap. 平安京, kirjaimellisesti ’rauhan ja turvallisuuden pääkaupunki’) on Japanin Kioton kaupungin alkuperäinen nimi. Heian-kyō perustettiin vuonna 794, kun keisari Kanmu siirtyi sinne aiemmasta pääkaupungista Nagaoka-kyōsta. Muodollisesti se pysyi Japanin pääkaupunkina yli tuhannen vuoden ajan vuoteen 1869 saakka, kunnes keisari siirtyi Tokioon – lukuun ottamatta lyhyttä ajanjaksoa vuonna 1180, kun pääkaupunki oli Fukuhara-kyōssa. Kirjaimellisesti pääkaupunkia merkitsevää nimeä ”Kioto” (Kyōto) kaupungista alettiin käyttää vasta 1000-luvun loppupuolella.
Pääkaupungin siirtoa ehdotti Wake no Kiyomaro. Maan pääkaupunki oli aiemmin vaihtunut usein, ja Heian-kyōta edeltänyt pääkaupunki Nagaoka-kyō kärsi epävakaasta poliittisesta tilanteesta. Uuden pääkaupungin suunnittelu aloitettiin vuoden 793 alussa, ja keisari muutti sinne jo seuraavan vuoden syksyllä. Heian-kyō rakennettiin Kiinan Tang-dynastian pääkaupungin Chang’anin mallin mukaan ruutukaavaan, joka oli pohjois–eteläsuunnassa 5,32 kilometrin pituinen ja itä–länsisuunnassa 4,57 kilometrin levyinen. Vuoret ympäröivät Katsura- ja Kamojokien väliin rakennettua kaupunkia kolmelta suunnalta. Kaupungin pohjoisosan keskelle rakennettiin keisarillinen palatsi (Daidairi), ja sille johtava pohjois–eteläsuuntainen suurkatu Suzaku-ōji jakoi kaupungin palatsista katsottuna oikeaan eli läntiseen (ukyō) ja vasempaan eli itäiseen (sakyō) osaan. Kaupungin eteläporteille rakennettiin kaksi buddhalaista temppeliä sen suojelemiseksi, läntinen Sai-ji ja itäinen Tō-ji.
Kaupunki kehittyi lähinnä idässä Kamojoen varrella, ja ukyōn alue jäi pitkään rakentamatta. Kaupunkia tuhosivat myös lukuisat tulipalot ja erityisen pahasti 1400-luvun Ōnin-sota. Myöhemmin sen suunnitteluun vaikuttivat merkittävissä määrin vasta Toyotomi Hideyoshin toteuttamat uudelleenrakennustyöt.
Heian-kyōn kartta. Mori Kōanin teos vuodelta 1750.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heian-kyō Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Nagaoka-kyō | Japanin pääkaupunki 794–1180 | Seuraaja: Fukuhara-kyō |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Fukuhara-kyō | Japanin pääkaupunki 1180–1869 | Seuraaja: Tokio |
Harry Bergström

| Harry Bergström |
| --- | --- |
 Harry Bergström soittaa harmonikkaa sota-aikana.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Harry Lennart Yrjö Bergström
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1910 Tampere
Kuollut: 12. marraskuuta 1989 (79 vuotta) Nurmijärvi
Muusikko
Soittimet:  piano, harmonikka
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Harry Lennart Yrjö Bergström (4. huhtikuuta 1910 Tampere – 12. marraskuuta 1989 Nurmijärvi) oli suomalainen pianisti, säveltäjä ja kapellimestari. Bergström on George de Godzinskyn ja Toivo Kärjen ohella huomattavimpia suomalaisia elokuvamusiikin säveltäjiä.
Bergström aloitti säveltämisen ja pianonsoiton opiskelun 1920-luvulla Uuno Klamin ja Ernst Lingon johdolla, ja 1930-luvulta alkaen hän sävelsi paljon elokuvamusiikkia. Hän myös auttoi alkuun Kipparikvartetin ja Metro-tytöt, joista ensimmäisessä hän toimi myös säestäjänä. Häntä pidetäänkin George de Godzinskyn ohella tärkeimpänä vaikuttajana suomalaisten lauluyhtyeiden synnyssä ja kehityksessä. Hän vieraili monesti myös kapellimestarina eri orkestereissa, enimmäkseen operetti-, varietee-, revyy- ja musikaaliesitysten yhteydessä. Maaliskuussa 1944 hän johti isoa orkesteria, joka levytti 10 Toivo Kärjen-Kerttu Mustosen kappaletta Isku-levymerkille, laulusolistina Olavi Virta, joukossa tango "Siks oon mä suruinen".
Bergström muistetaan lisäksi Niilo Tarvajärven suositusta Tervetuloa aamukahville -radio-ohjelmasta, johon hän kirjoitti tunnussävelmän.
Bergström voitti Jussi-palkinnot musiikista elokuviin Rion yö (1951), Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953) ja Viimeinen savotta (1977).
Harry Bergströmin poika oli säveltäjä Matti Bergström ja veli viulisti Rainer Bergström.
Bergström käytti tuotannossaan myös salanimiä Gerald Beach, Harold G Burgess, Leonard Fleuvemont, Sointu Karikas, Lenny, Jorge Monterio ja Tintti-Kalle.
Bergström on haudattu Nurmijärven hautausmaalle vaimonsa viereen. Bergström oli naimisissa Sirkka Tuulikki Bergströmin o.s. Vuolle (1918–2007) kanssa.
Bergströmille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1988.
Yhtyeet

Fred Freddy’s Dance Band, pianisti-hanuristi (1926–1927)
Black Birds, pianisti, johtaja (1927–1928)
Freddy’s Novelty Buddians, pianisti (1928–1930)
Hot Five, pianisti, johtaja (1930)
The Flappers Dance Band, pianisti (1931)
Rytmin Swing Trio, pianisti (1945)
Metro-tytöt, perustaja, musiikillinen johtaja, sovittaja, säestäjä (1947–1950)
Kipparikvartetti, perustaja, musiikillinen johtaja, sovittaja, säestäjä (1950–1983)
Aiheesta muualla

Harry Bergström Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harry Bernstein

Harry Bernstein (30. toukokuuta 1910 Stockport – 3. kesäkuuta 2011) oli englantilaissyntyinen kirjailija.
Bernstein saavutti kirjallista menestystä poikkeuksellisen vanhalla iällä, sillä hän alkoi työstää esikoisteostaan Näkymätöntä muuria (The Invisible Wall) jäätyään leskeksi Ruby-vaimon kuoltua leukemiaan 2002. Tämä kirjailijan lapsuusvuosia käsittelevä teos ilmestyi vuonna 2007, kun Bernstein oli 96-vuotias. Otava kustantama Mika Tiirisen suomennos ilmestyi samana vuonna.
Kolmas kirja, The Golden Willow, ilmestyi vuonna 2009. Siinä hän käy läpi avioliittoaan ja sen jälkeisiä vuosia.
Bernstein oli juutalainen ja muutti 12-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän asui kuolemaan saakka New Jerseyssä. Vuonna 2008 ilmestyi hänen toinen teoksena The Dream, joka kuvaa perheen varhaisia vuosia valtameren takana. Bernstein oli puolalaissyntyisten vanhempiensa seitsemästä lapsesta viides. Hänen äitinsä väitti vastoin virallisten asiakirjojen tietoja pojan syntyneen 17. huhtikuuta. Bernstein ei kuitenkaan viime vuosinaan juhlistanut syntymäpäiväänsä enää kumpanakaan päivänä. Hän kuoli 101-vuotiaana 3. kesäkuuta 2011.
Teokset

The Invisible Wall, 2007
The Dream, 2008
The Golden Willow 2009
What Happended to Rose (2012)
Aiheesta muualla

Grimes, William: Harry Bernstein, Writer Who Gained Fame at 96, Dies at 101 The New York Times.  7.6.2011. (englanniksi)
Niirala (Kuopio)

| Niirala |
| --- | --- |
 Niiralan omakotitalovaltainen länsiosio nähtynä lentokoneesta, oikealla alhaalla Huuhanmäki tähti- ja vesitorneineen.
Kaupunki:  Kuopio
Koordinaatit:  62°53′20″N, 027°39′05″E
Kaupunginosa nro:  7
Postinumero(t):  70600
Niirala on kaupunginosa Kuopiossa aivan kaupungin keskustan tuntumassa. Asukkaita on noin 3 500.  Niirala on nykyisin suosittu asuinalue johtuen hyvästä sijainnista yliopiston ja keskustan välissä. Niiralan pääkatu on Niiralankatu. 
Niiralan naapurikaupunginosia ovat Hatsala koillisessa, Haapaniemi kaakossa, ja Savilahti lännessä.
Alueella sijaitsee muun muassa Kuopion kaupunginteatteri, Minna Canthin koulu sekä suosittu Valkeisenlammen puistokeidas. Niirala tunnetaan myös valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin ympäristöihin kuuluvasta jälleenrakennuskauden omakotialueestaan. Niiralaan sijoittuu yhteensä noin 1 300 työpaikkaa (1.1.2008).
Asuminen

Niiralan pohjoisosa on kerrostalovaltainen, kun taas eteläosa on pääasiassa sodan jälkeen rakennettua omakotitaloaluetta. Myös Valkeisenlammen ympäristö on suurimmaksi osaksi kerrostaloaluetta. Niiralankadulle ja Pyöräkadulle on myös viime vuosina rakennettu uusia kerrostaloja.
Niiralan koulu.
Kuopaksen opiskelija-asuntoja Pyöräkadulla. Etualalla Mustinlampi.
Palvelut

Muun muassa Minna Canthin koulu, Kuopion kaupunginteatteri ja Alavan kirkko sijaitsevat Niiralassa.
Niiralan kaupalliset palvelut painottuvat alueen pohjoisosiin. Siellä sijaitsevan Niiralankadun varsi on rakennettu tiiviimmin ja alueella on monia pieniä liikkeitä ja pitseria. Valkeisenlammen keskustan puoleisella rannalla sijaitsee R-kioski. Niiralankadun varrella palvelee entisen huoltoaseman tiloihin rakennettu Sale.
Minna Canthin koulu (1960).
Kuopion kaupunginteatteri (Risto-Veikko Luukkonen ja Helmer Stenros, 1963).
Alavan kirkko (André Schütz, 1968).
1960-luvulla Niiralaan valmistui useita julkisia rakennuksia.
Nähtävyydet

Valkeisenlammen alue länsiosa (Huom. lammen itäranta Hatsalaa tai Haapaniemeä), julkisia veistoksia:
Mökit ja mäet (Rakentajain muistomerkki) (Antti Immonen, 2004), Valkeisenlammen länsirannalla
Maria Jotunin muistomerkki (Raimo Utriainen, 1982), kaupunginteatterin aukiolla
Rodopuisto (muun muassa alppiruusuja)
Ukkokoti, kivikartano Valkeisenlammen lähettyvillä
Historia

Niiralan pientaloalue on rakennettu Huuhanmäen ympäristöön entisille Harjulan tilan maille, jotka liitettiin kaupunkiin vuonna 1885. Niiralan pientaloalueen asemakaavan laati arkkitehti Otto-Iivari Meurman vuonna 1940.
Niiralan kaupunginosaa rakennettiin jo 1920-luvulla tyyppipientaloilla Rajakadun itäpuolelle, mutta niiden paikalle tulivat 1960-luvun paikkeilla rakennetut 3-4 kerroksiset kerrostalot. Ruotsinkadulla ja sen ympäristössä sijaitsee talvisodan jälkeen Ruotsista saadun avun turvin rakennettuja taloja. Niiralan lisäksi vastaavan kaltaisten ruotsalaistalojen suosittuja alueita sijaitsee esimerkiksi Helsingin Pirkkolassa, Tampereen Nekalan Ruotsalaiskylässä sekä Turun Kupittaalla.
Varsinainen Niiralan pientaloalue on rakennettu 1940- ja 1950-luvuilla tyypillisinä jälleenrakennuskauden puolitoistakerroksisina omakotitaloina. Niiralan alueen eteläreunalle, Lehtikuusikontielle, sijoittuu myös 1950-luvulla rakennettujen kaksikerroksisten Selvaag-talojen  alue.
Niiralan vanhimpia säilyneitä rakennuksia ovat Ukkokoti (Väinämö Killinen, 1917), Niiralan koulu (Armas Lindgren ja Bertel Liljeqvist, 1926) ja sen lähistöllä sijaitseva entinen vanhainkoti (Oiva Kallio, 1926), Jukolan sauna (K. Korhonen, 1928) sekä Niiralan rukoushuone (Erkki Pakkala, 1934) .
Muuta toimintaa

Yleisradion (YLE) Kuopion toimintakeskus sijaitsee Niiralan Kotkankalliolla. Niiralankadun varrella sijaitsee runsaasti Kuopaksen opiskelija-asuntoja, joissa toimii myös YTHS:n Kuopion yksikkö. Samassa korttelissa sijaitsee niin kutsuttu Turontalo, jossa toimii Kuopion Muotoiluakatemia (päätoimipiste Keskustassa Piispankadulla). Tähtitieteen harrastajien ylläpitämä Kuopion tähtitorni sijaitsee Huuhanmäellä. Pientaloalueella toimii Niiralan Omakotiyhdistys ry, joka muun muassa pyrkii Niiralan tyyppitaloalueen säilyttämiseen nykyisenlaisena, yhtenäisenä, kulttuurihistoriallisesti arvokkaana alueena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niirala Wikimedia Commonsissa
Niiralan tyyppitaloalue (Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristot RKY) (rky.fi)
Kuopion kaupunginosat ja asuinalueet
| --- | --- |
Kaupunginosat (numerojärjestyksessä):  001 Väinölänniemi · 002 Vahtivuori · 003 Maljalahti · 004 Multimäki · 005 Kuopionlahti · 006 Hatsala · 007 Niirala · 008 Haapaniemi · 009 Itkonniemi · 010 Männistö · 011 Linnanpelto · 012 Puijonlaakso · 013 Savilahti · 014 Peipposenrinne · 015 Särkiniemi · 016 Kettulanlahti · 017 Rahusenkangas · 018 Rönö · 019 Rypysuo · 020 Päiväranta · 021 Julkula · 022 Sorsasalo · 023 Kelloniemi · 024 Levänen · 025 Jynkkä · 026 Neulamäki · 027 Puijo · 028 Niuva · 029 Neulaniemi · 030 Kolmisoppi · 031 Neulalampi · 032 Litmanen · 033 Lehtoniemi · 034 Pirtti · 035 Pitkälahti · 036 Hiltulanlahti · 037 Rautaniemi · 038 Kiviharju · 039 Vanuvuori · 040 Melalahti · 041 Kurkimäki · 042 Vehmersalmi · 043 Karttula · 050 Nilsiä · 051 Tahko · 060 Maaninka · 061 Keskisaari · 070 Juankoski · 071 Säyneinen
Asuinalueita:  Inkilänmäki · Kettulanlahti · Petonen · Saarijärvi · Saaristokaupunki
Valkeisenlammen puistoa
Kuopion Saturnuksen ylläpitämä Huuhanmäen tähtitorni.
Niipperi

| Niipperi> Nipert |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Niipperi korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Pohjois-Espoo
Kaupunginosa nro:  81
Pinta-ala:  3,9 km² 
Väkiluku:  3 231 (31.12.2023)
Osa-alueet:  Juvanmalmi, Juvankartano, Juvanpuisto, Niku
Postinumero(t):  02920
Lähialueet:  Kalajärvi, Vanhakartano, Perusmäki, Koskelo, Vantaan Askisto
Niipperi (ruots. Nipert) on pientalovaltainen kaupunginosa Espoossa. Se sijaitsee Kehä III:n varrella ja sen läheisyydessä sijaitsevat Juvanmalmin ja Koskelon teollisuusalueet. Niipperissä on etupäässä omakoti- ja rivitaloja ja se on erityisesti lapsiperheiden suosiossa. Niipperin asukasmäärä on tasaisesti noussut 1980-luvun alkupuolelta lähtien. Niipperin alueella toimii Vanhankartanon omakotiyhdistys sekä Pohjois-Espoon asukasfoorumi. Niipperin historiaan kuuluu 1600-luvulla muodostettu Juvan kartano.
Nimi

Niipperin nimen taustalla on Gammelgårdin kylässä sijainneen viljelyksen nimi. Nimen vanhoja kirjoitusasuja ovat Nijttuperckio (1700) ja Nitperks äng (1774). Alun perin suomenkielinen nimi on ollut Niittyperkiö, mutta ruotsinkielessä sana on muokkautunut muotoon Nipert. Suomenkielinen mukaelma Niipperi on yleistynyt käyttöön 1930-luvulla ja vuonna 1982 siitä tuli kaupunginosan nimi.
Historia

1960-luvulla Espoon kauppala tehosti maanhankintaa ja osti muun muassa Juvan kartanon metsäalueet. Niipperin eteläpuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle. Kaupunkirakentaminen keskitettiin varhaisessa vaiheessa Kehä III:n eteläpuolelle.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Niipperin väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 549 | 549 |
| 1980 | 1980 |    | 840 | 840 |
| 1985 | 1985 |    | 885 | 885 |
| 1990 | 1990 |    | 1 231 | 1 231 |
| 1995 | 1995 |    | 1 081 | 1 081 |
| 2000 | 2000 |    | 2 092 | 2 092 |
| 2005 | 2005 |    | 2 877 | 2 877 |
| 2010 | 2010 |    | 3 430 | 3 430 |
| 2015 | 2015 |    | 3 453 | 3 453 |
| 2020 | 2020 |    | 3 268 | 3 268 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Palvelut

Niipperissä on kaksi koulua sekä useita päiväkoteja. Niipperin koulu sai uuden koulurakennuksen vuonna 2017.
Niipperin lähikauppa K-Extra Terho Lammi lopetti toimintansa maaliskuussa 2012, jolloin Juvankartanon S-Market avattiin Juvankartanontien ja Juvan teollisuuskadun risteykseen. Kesko avasi uuden K-Supermarketin Niipperintien ja Juvankartanontien risteykseen keväällä 2016. K-Supermarket Niipperin yhteydessä on posti, parturi, kukkakauppa sekä Pizza Hut -ravintola.
Niipperin pinta-alasta suuri osa kuuluu Espoo Ringside Golf -kentälle. Golfkentän yhteydessä on ravintola ja terassi.
Noin neljän kilometrin päässä Kalajärvellä sijaitsee muun muassa terveyskeskus, apteekki, kirjasto, kuntosali, kaksi pizzeriaa ja kappeli. Juvanmalmin teollisuusalueella on paljon palveluita, kuten lihakauppa, parturi, pizzeria, grilli ja ravintola. Koskelon teollisuusalueella on muun muassa kuntosali Fressi ja rautakauppa Byggmax.
Kulkuyhteydet

Niipperin kautta kulkee useita Espoon sisäisiä ja seutuliikenteen bussilinjoja:
Espoon sisäiset linjat
236(V) Serena–Leppävaara
239 Kalajärvi–Leppävaara
582(V) Kalajärvi–Espoon keskus
349 Lepsämänjoki–Nemlahti
Seutuliikenne
566 Martinlaakso–Espoon keskus
583(K) Perusmäki-Aviapolis
584(T) Kalajärvi-Aviapolis
Yöliikenne
436N Kalajärvi–Elielinaukio
Aiheesta muualla

Vanhankartanon omakotiyhdistys
Henrik Jakob Govinius

Henrik Jakob Govinius (9. syyskuuta 1753 Helsinki – 23. tammikuuta 1825 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja liikemies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen Suomen autonomian ajan alkuvaiheessa.
Goviniuksen vanhemmat olivat kauppias, pormestari Zacharias Govinius ja Elisabeta Catharina Fabritia ja puoliso vuodesta 1792 Johanna Elisabeth Burtz. Hän oli ensin harjoittelija isänsä liikkeessä 1770– ja 1780-luvuila ja sitten kauppakirjanpitäjä appensa kauppias Johan Burtzin liikkeessä, kunnes perusti oman kauppaliikkeen Helsinkiin 1788. Govinius oli myös muun muassa sokeritehtaan osakas Porvoossa ja omisti useita vesisahoja ja maatiloja. Puutavaraa Govinius vei Lyypekkiin. Hän toimi Helsingin uudelleenrakennuskomitean rahastonhoitajana 1811–1825, Helsingin marraskuussa 1808 tapahtuneen palon jälkeen, jolloin myös hänen siellä omistamansa rakennukset tuhoutuivat. Uuden arkkitehti Pehr Granstedtin suunnitteleman talon Govinius rakennutti Helsinkiin 1815–1819, jossa toimi myöhemmin muun muassa Louis Kleinehin omistama hotelli. Kauppaneuvoksen arvonimen Govinius sai 1810.
Henrique Gelain

Henrique Gelain (12. kesäkuuta 1910 – 31. joulukuuta 1993) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. lokakuuta 1935 ja nimitettiin Cajazeirasin hiippakunnan johtoon 29. heinäkuuta 1944. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Baréa, jota avustivat Antônio Zattera ja Cândido Julio Bampi.
22. toukokuuta 1948 Gelain sai nimityksen Cafelândian hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 22. elokuuta. Cafelândian uudeksi nimeksi otettiin vuonna 1950 Lins.
Gelain nimitettiin 28. maaliskuuta 1964 Vacarian piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 1986. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Hedberg

Hedberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anders Hedberg (s. 1951), ruotsalainen jääkiekkoilija
Doris Hedberg (s. 1936), ruotsalainen telinevoimistelija
Edwin Hedberg (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
Frans Teodor Hedberg (1828–1908), ruotsalainen näytelmäkirjailija
Fredrik Gabriel Hedberg (1811–1893), suomalainen evankelisen herätysliikkeen perustaja
Gustaf Hartala, vuoteen 1935 Hedberg (1913–1950), suomalainen pesäpalloilija
Hillevi Hedberg-Tiilikainen, Hillevi Lalla (1944–2018), suomalainen muotoilija ja lasitaiteilija
Ingemar Hedberg (1920–2019), ruotsalainen ratameloja ja olympiamitalisti
Johan Erik Hedberg (1767–1823), suomalainen taidemaalari
Johan Hedberg (s. 1973), ruotsalainen jääkiekkomaalivahti
John Hedberg (1840–1916), suomalainen toimittaja, metsänhoitaja ja kansanedustaja (Maalaisliitto)
Juuso Hedberg (1851–1919), suomalainen pappi ja kielimies
Kristina Hedberg (s. 1970), ruotsalainen toimittaja ja juontaja
Olle Hedberg (1899–1974), ruotsalainen kirjailija
Reinhold Hedberg (1862–1922), suomalainen pappi, kirjailija ja kansanedustaja (RKP)
Sami Hedberg (s. 1981), suomalainen koomikko
Tom Hedberg (s. 1999), ruotsalainen jääkiekkoilija
Tor Hedberg (1862–1931), ruotsalainen kirjailija
Zarah Leander oik. Sara Stina Hedberg (1907–1981), ruotsalainen näyttelijä ja laulaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hannu Henriksson

| Hannu Henriksson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1963 (ikä 61) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Niki
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  177 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  9
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–2000
Seurat:  Sport (I-div.), Ilves (SM-liiga),  Wiener EV (Alpenliga),  HPK (SM-liiga, I-div.),  Koovee (SM-liiga, I-div.)
Hannu Henriksson (s. 18. huhtikuuta 1963 Tampere) on suomalainen jääkiekkoerotuomari ja entinen pelaaja.