stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Svetlana Aleksijevitš
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svetlana Aleksijevitš Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.   – Työhistoriaa täsmennetty ru-wikin artikkelin pohjalta: toimittaja- ja opettajauran täsmennystä.
| n k Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Prudhomme  1902: Mommsen  1903: Bjørnson  1904: F. Mistral / Echegaray  1905: Sienkiewicz  1906: Carducci  1907: Kipling  1908: Eucken  1909: Lagerlöf  1910: Heyse  1911: Maeterlinck  1912: Hauptmann  1913: Tagore  1914: Ei jaettu  1915: Rolland  1916: Heidenstam  1917: Gjellerup / Pontoppidan  1918: Ei jaettu  1919: Spitteler  1920: Hamsun  1921: France  1922: Benavente  1923: Yeats  1924: Reymont  1925: Shaw 
1926–1950:  1926: Deledda  1927: Bergson  1928: Undset  1929: Mann  1930: Lewis  1931: Karlfeldt  1932: Galsworthy  1933: Bunin  1934: Pirandello  1935: Ei jaettu  1936: O’Neill  1937: Martin du Gard  1938: Buck  1939: Sillanpää  1940–1943: Ei jaettu  1944: Jensen  1945: G. Mistral  1946: Hesse  1947: Gide  1948: Eliot  1949: Faulkner  1950: Russell 
1951–1975:  1951: Lagerkvist  1952: Mauriac  1953: Churchill  1954: Hemingway  1955: Laxness  1956: Jiménez  1957: Camus  1958: Pasternak  1959: Quasimodo  1960: Perse  1961: Andrić  1962: Steinbeck  1963: Seferis  1964: Sartre  1965: Šolohov  1966: Agnon / Sachs  1967: Asturias  1968: Kawabata  1969: Beckett  1970: Solženitsyn  1971: Neruda  1972: Böll  1973: White  1974: Johnson / Martinson  1975: Montale 
1976–2000:  1976: Bellow  1977: Aleixandre  1978: Singer  1979: Elytis  1980: Miłosz  1981: Canetti  1982: García Márquez  1983: Golding  1984: Seifert  1985: Simon  1986: Soyinka  1987: Brodsky  1988: Mahfouz  1989: Cela  1990: Paz  1991: Gordimer  1992: Walcott  1993: Morrison  1994: Ōe  1995: Heaney  1996: Szymborska  1997: Fo  1998: Saramago  1999: Grass  2000: Gao 
2001–:  2001: Naipaul  2002: Kertész  2003: Coetzee  2004: Jelinek  2005: Pinter  2006: Pamuk  2007: Lessing  2008: Le Clézio  2009: Müller  2010: Vargas  2011: Tranströmer  2012: Mo Yan  2013: Munro  2014: Modiano  2015: Aleksijevitš  2016: Dylan  2017: Ishiguro  2018: Tokarczuk  2019: Handke  2020: Glück  2021: Gurnah  2022: Ernaux  2023: Fosse  2024: Kang 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  IdRef 
Käännös suomeksi
Raimundo Infante

Raimundo Infante
Raimundo Infante Rencoret (2. helmikuuta 1928 Santiago de Chile – 7. syyskuuta 1986) oli chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti urallaan muun muassa kotimaansa Católicaa ja ranskalaista Rouenia. Infante pelasi Chilen A-maajoukkueessa 13 ottelua ja iski kolme maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1950.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raimundo Infante Wikimedia Commonsissa
Chilen joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1950
1 Álvarez
2 Busquets
3 Campos
4 Carvallo
5 Cremaschi
6 Díaz
7 Farías
8 Flores
9 Ibáñez
10 Infante
11 Livingstone
12 Machuca
13 Mayanés
14 Muñoz
15 Prieto
16 Quitral
17 Riera
18 Robledo
19 Rojas
20 Roldán
21 Sáez
22 Urroz
Valmentaja Bucciardi
Ledstore

| Ledstore |
| --- | --- |
Toimiala:  Led-valaistus ja -valonauhat
Tuotteet:  Led-valaisimet ja -valonauhat
Omistaja:  Janne Halttu
Kotisivu:  www.ledstore.fi
LedStore on suomalainen led-valaistukseen ja -valonauhojen valmitukseen erikoistunut perheyritys. Yritys sijaitsee Vantaalla, jossa samassa rakennuksessa sijaitsee valmistus, myymälä ja varasto. Yrityksen omistaa Janne Halttu.
Janne Halttu

Ledstoren omistaja, yrittäjä Janne Janne Halttu on palkittu vuonna 2023 kolmella eri suunnittelupalkinnolla:
International Architecture & Design Awards 2023 kultataso
A'Design Award 2023 pronssitaso
Big SEE -kilpailun kategoriavoittaja
LedStoren vaiheita

LedStore.fi-verkkokauppa avattiin 2010 toisen yhtiön nimissä ja yhtiöitettiin omaksi yhtiöksi vuonna 2011.
2010 Alkoi toiminta Tikkurilantiellä, pienessä 10m2 kopissa.
2012 Siirtyminen Unikkotielle Prisman katolle 35m2 tiloihin.
2013 Muutto Niittytielle 70m2 tiloihin ja käyttöön päävarasto.
2015 Keväällä valmistuivat omat tilat Puutarhatielle 90 m2, joihin saatiin rakennettua kunnolliset esittelytilat ja noutovarasto.
2018 Alkuvuodesta yritys remontoi nykyiset, isommat tilat Mesikukantielle, johon saman katon alle saatiin sekä myymälä että koko varasto.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
Aamunkoitto (kirja)

| Aamunkoitto> Dawn |
| --- | --- |
 Kirjan kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Octavia E. Butler
Kieli:  englanti
Genre:  tieteisromaani
Julkaistu:  1987
Suomennos
Suomentaja:  Matti Kannosto
Kansitaiteilija:  Heikki Kalliomaa
Kustantaja:  Kirjayhtymä
Julkaistu:  1990
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  299
ISBN:  951-26-3343-4
Sarja: Xenogenesis-trilogia
Seuraava:  Puolipäivän riitit
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aamunkoitto on Octavia E. Butlerin Xenogenesis-trilogian ensimmäinen osa. Se ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1987 nimellä Dawn, ja suomennos ilmestyi Kirjayhtymän kustantamana ja Matti Kannoston kääntämänä vuonna 1990.
Juoni

Lilith Iyapo herää ydinsodan jälkeiseen maailmaan huomatakseen, että avaruuden muukalaiset ovat viimeinkin löytäneet Maan. Oankalit, vaeltavat DNA-kauppiaat, ovat pelastaneet ihmiskunnan rippeet ja pitäneet heidät unessa samaan aikaan kun Maata on valmisteltu jälleenasuttavaksi.
Lilith on valittu herättämään ja opettamaan pieniä ihmisjoukkoja, joiden on määrä astua takaisin kotiplaneettansa pinnalle. Hänen tehtävänään on valmistella ihmiset kohtaamaan sekä villiintynyt Maa että hirvittävät oankalit.
Ihmiskunnan pelastumisella on kuitenkin hintansa: oankalit ovat geenimanipuloijia, joille perimän muokkaus on elinehto. Tulevaisuus ja Lilithin henki riippuvat siitä pystyvätkö ihmiset muuttamaan käsitystään ihmisyydestä.
Aiheesta muualla

Tapani Ronni: Octavia E. Butler: Aamunkoitto. Aikakone 2/1990.
Kustaa Sihvo

Kaarlo Kustaa Sihvo (23. helmikuuta 1900 Muolaa – 4. maaliskuuta 1940 Vuosalmi, Äyräpää) oli suomalainen majuri.
Sihvo oli 1920-luvulla ilmavoimien esikuntapäällikkönä ollen aikansa merkittävimpiä ilmastrategian asiantuntijoita Suomessa. Hänen mielestään ilmavoimien tehtävänä ilmasodassa oli olla puhtaasti offensiivinen.
Sihvo oli talvisodan alkuvaiheessa esikuntatehtävissä, mutta haki sitten rintamajoukkoihin. Hän oli jalkaväkirykmentti 23:n II pataljoonan komentajana. Sihvo kaatui 4. maaliskuuta Äyräpään harjun komentopaikassaan, jonne tuli täysosuma.
Kustaa Sihvon isoveli oli jalkaväenkenraali Aarne Sihvo.
Teoksia

Kevyt miinanheittäjä. Otava 1922
Miinanheittäjät Suomen armeijassa. Otava 1923
Taistelu ilmasta. WSOY 1929
Ilmavoimien järjestely ja käyttö. 1932
Eveliina Rouvali

Eveliina Rouvali Jyväskylän Kalevan kisoissa vuonna 2018.
Anna Eveliina Rouvali (s. 16. huhtikuuta 1997 Kuopio) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Kuopion Reipasta ja häntä valmentaa Teemu Leppämäki.
Rouvali karsiutui loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015, saman ikäluokan MM-kilpailuissa 2016 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui kahdeksanneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän karsiutui loppukilpailusta Münchenin EM-kilpailuissa 2022, Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023, Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja Rooman EM-kilpailuissa 2024.
Rouvali edusti Suomea aikuisten maajoukkuekilpailuissa ensimmäisen kerran Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 2015 superliigassa sijoittuen 12:nneksi. Hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden 2023 ennätyksellään 17,53. Hän sijoittui pohjoismaisessa hallimaaottelussa toiseksi 2020.
Kalevan kisoista Rouvali on saavuttanut kuulantyönnön hopeaa vuosina 2020, 2021, 2022 ja 2023 sekä pronssia vuosina 2017, 2019 ja 2024. Sisäratojen SM-kilpailuista Rouvali on saavuttanut kultaa vuosina 2021 ja 2023, hopeaa vuosina 2019, 2020 ja 2022 sekä pronssia 2024 ja 2025. Hänen ennätyksensä ulkoradoilta on 17,53 metriä (2023) ja hallista 17,31 metriä (2023).
Kim Han-sol

| Kim Han-sol |
| --- | --- |
 Kim Han-sol Ylen haastattelussa vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1995 Pjongjang, Pohjois-Korea
Kansalaisuus:  Pohjois-Korea
Vanhemmat:  Kim Jong-nam Ri Hye-kyong
Sukulaiset:  Kim Jong-il (isoisä) Kim Jong-un (puolisetä)
Kim Han-sol (kor. 김한솔, 金漢率; s. 16. kesäkuuta 1995) on Kim Jong-namin vanhin poika ja entisen Pohjois-Korean hallitsijan Kim Jong-ilin pojanpoika. Hänen isänsä oli epävirallinen perillinen vuoteen 2001 saakka, jolloin hänestä tuli epäsuosittu hallinnossa koska hän yritti käydä salaa Japanin Disneylandissa toukokuussa 2001. Vuonna 2017 tuli julkisuuteen myös haastattelu, jossa Kim Han-sol kertoo elämästään ja perheestään.
Jean-Paul Paloméros

Jean-Paul Paloméros
Jean-Paul Paloméros (s. 13. elokuuta 1953) on ranskalainen kenraali. Hän toimi Ranskan ilmavoimien esikuntapäällikkönä vuosina 2009–2012. Tämän jälkeen hän palveli Natoa Supreme Allied Commander Transformation -asemassa.
Paloméros ylennettiin ilmavoimien prikaatinkenraaliksi vuonna 2001 ja sittemmin ilmavoimien kenraaliksi. Hän on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Kunnialegioonan suurupseerin arvon ja Ordre National du Mériten upseerin arvon.
Nea Lento

| Nea Lento> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. maaliskuuta 2002 (ikä 23) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  pituushyppy ja seitsenottelu
Seura:  Tampereen Pyrintö
Valmentaja:  Tomi Lento
Nea Eriika Lento (s. 7. maaliskuuta 2002 Tampere) on suomalainen pituushyppääjä, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Vuodesta 2025 lähtien hän on kilpaillut myös moniottelussa. Hänen valmentajanaan toimii Tomi Lento.
Lento on saavuttanut nuorten SM-kisoista useita eri ikäluokkien mitaleita sekä pituushypystä että kolmiloikasta. Lahden Kalevan kisoista 2023 hän saavutti pituushypyn pronssia. Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Lento on saanut kultaa viisiottelussa vuonna 2025 sekä pronssia pituushypyssä vuosina 2019 ja 2024.
Lento teki vuonna 2019 pituushypyn sisäratojen N17-sarjan suomenennätyksen 624 cm. Aiempi ennätys 621 cm oli Johanna Halkoahon nimissä.
Vuonna 2019 Lento voitti Nuorten European Youth Olympic Festival (EYOF) -kilpailuista Azerbaidžanin Bakussa pituushypyn pronssia sekä kolmiloikan viidennen sijan. Hän edusti Suomea alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa vuonna 2021 sijoittuen pituushypyssä yhdeksänneksi. Aikuisten maaottelussa hän on ollut parhaimmillaan pituushypyssä neljäs ensimmäisessä Suomi–Ruotsi-maaottelussaan 2023.
Lennon aikaisempia valmentajia ovat Roosa Lahtinen, Sanni Antonen sekä Kaija Appelqvist-Schmidlechner. Teemu Ylilauri valmensi kauden 2021. Ennätyksikseen hän on hypännyt pituushypyssä ulkoradoilla tuloksen 627 cm (2023) ja hallissa niin ikään tuloksen 627 cm (2024) sekä kolmiloikassa ulkoradoilla tuloksen 12,98 m (2023) ja hallissa tuloksen 13,04 m (2021). Viisiottelussa hänen ennätyksensä on 3994 pistettä (2025). Vuoden 2024 syksystä lähtien Lento on ollut 10-ottelun olympiavoittaja Erki Noolin valmennuksessa Tallinnassa yhdessä Saga Vannisen kanssa.
Veneskosken kesäteatteri

Veneskosken kesäteatteri on Kankaanpään Veneskosken kylässä toimiva ulkoilmateatteri. Se on perustettu vuonna 1990.
Veneskosken kesäteatterissa on 800 hengen katsomo ja se kuuluu Suomen suurimpiin kesäteattereihinlähde?. Veneskosken kesäteatteri sijaitsee vanhassa kyläkulttuurimiljöössä Karvianjoen rannalla. Teatteritoimintaa ylläpitää Veneskosken kyläyhdistys. Ohjelmistotuotannosta ovat vastanneet vuorotellen Veneskoskosken kyläyhdistys sekä Kankaanpään Nuorisoseura.
Teatterialue on rakennettu kyläläisten talkoovoimalla ja se sijaitsee Kankaanpään kaupungilta vuokratulla maa-alueella. Veneskoski on saanut teatterikipinän kylässä asuneen kirjailija Jaakko Kaapan näytelmäkäsikirjoituksista, joista osa kertoo kylän historiasta.
Ohjelmisto 1990-2025

2025: Niskavuoren naiset
2024: Kuin jäitä polttelis
2023: Paanasen paluu
2022: Kahden naisen putkiremppa
2021: Hilman päivät
2020: ei esitystä (korona)
2019: Poikamiehen pesäpuu
2008: Mimmi Paavaliina
2007: Amalia ja aikamiespojat
2006: Justiina
2005: Jääkärin morsian
2004: Mooses ja mahvian miehet
2003: Laulu tulipunaisesta kukasta
2002: Mooseksen penninpyöritys
2001: Miljonäärin sikabileet
2000: Mooseksen pontikkapisnes
1999: Soikkalaiset
1998: Soikkalaiset
1997: Ota oppia vaarista
1996: Kurdin Prinssi
1995: Rykmentin murheenkryyni
1993: Paholaispolska
1992: Pikku Pyhimys
1991: Kenttäpostia
1990: Kenttäpostia
Aiheesta muualla

Veneskosken kotisivut, myös kesäteatterin kotisivut
2019 valmistunut katettu katsomo Raakku
Kihlaus luostarissa

Kihlaus luostarissa (op. 86, ven. Обручение в монастыре) on Sergei Prokofjevin lyyrinen, koominen ooppera. Se on nelinäytöksinen ja yhdeksänkohtauksinen.
Kihlaus luostarissa on sävelletty Prokofjevin itsensä ja Mira Mendelsonin laatimaan librettoon, joka puolestaan perustuu Richard Brinsley Sheridanin librettoon koomiseen oopperaan The Duenna. Teoksen kantaesitys pidettiin Leningradin Kirov-teatterissa 3. marraskuuta 1946.
Prokofjev hyödynsi oopperassaan tarkoituksellisesti Wolfgang Amadeus Mozartin ja Gioacchino Rossinin koomisten oopperoiden tyylillisiä vaikutteita.
Satakunnan vuoden kylä

Vuoden suomalaiset kylät
Etelä-Karjala
Vuoden eteläkarjalainen kylä
Etelä-Pohjanmaa
Vuoden eteläpohjalainen kylä
Etelä-Savo
Etelä-Savon vuoden kylä
Itä-Uusimaa
Vuoden itäuusmaalainen kylä (1997–2010)
Kainuu
Vuoden kainuulainen kylä
Kanta-Häme
Kanta-Hämeen vuoden kylä
Keski-Pohjanmaa
Keski-Pohjanmaan vuoden kylä
Kymenlaakso
Kymenlaakson vuoden kylä
Lappi
Vuoden lappilainen kylä
Pirkanmaa
Pirkanmaan vuoden kylä
Pohjois-Pohjanmaa
Pohjois-Pohjanmaan vuoden kylä
Päijät-Häme
Päijät-Hämeen vuoden kylä
Satakunta
Satakunnan vuoden kylä
Uusimaa
Vuoden uusmaalainen kylä
Varsinais-Suomi
Varsinais-Suomen vuoden kylä
Satakunnan vuoden kylä on kunnianimitys, jonka Satakylät ry myöntää vuosittain yhdelle satakuntalaiselle kylälle.
Palkitut

Satakunnan vuoden kyliksi on valittu seuraavat kylät:
1994: Kantti, Karvia
1995: Vuorenmaa, Köyliö
1997: Korkeaoja, Kokemäki
1998: Leväsjoki, Siikainen
1999: Suttila, Huittinen
2000: Palus, Kullaa (vuodesta 2005 Ulvilaa)
2001: Leineperi, Kullaa (vuodesta 2005 Ulvilaa)
2002: Vanttila, Punkalaidun (vuodesta 2005 Pirkanmaan maakuntaa)
2003: Kankaanpää, Köyliö (myös Suomen vuoden kylä 2003)
2004: Lännen kylä, Säkylä
2005: Kaasmarkku, Ulvila
2006: Panelia, Kiukainen (vuodesta 2009 Euraa)
2007: Hiirijärvi, Harjavalta
2008: Venesjärvi, Kankaanpää
2009: Jaara, Kiikoinen
2010: Ahlainen, Pori
2011: Sydänmaa, Säkylä
2012: Tykköö, Jämijärvi
2013: Kukonharja, Huittinen (Vampula)
2014: Sorkka, Rauma
2015: Sammi, Siikainen
2016: Kauklainen, Rauma (Lappi)
2017: Panelia, Eura (Kiukainen)
2018: Rauman Ylisenpään kylät, Rauma
2019 Eurajoen Sydänmaa (yleisön suosikki Hinnerjoki, Eura)
2020 Kankaanpään Veneskoski (yleisön suosikki Hinnerjoki, Eura)
2021 Säkylän Vuorenmaa (yleisön suosikki Hormisto-Pyssykangas-Matomäki, Nakkila)
2022 Porin Kellahti (yleisön suosikki Korkeakosken Seutu, Huittinen)
2023 Huittisten Suontausta (yleisön suosikki Rikantilan koulun kylät, Eurajoki)
2024 Porin Lavian Riuttala-Mustajoki
Aiheesta muualla

SataKylät ry SataKylät ry. Viitattu 4.9.2009.
Hiirijärvi Harjavallasta valittiin Satakunnan vuoden kyläksi 2007. Tästä kertova onnittelu on esillä kylän ilmoitustaululla.
Sammunjoki

| Sammunjoki, Sammaljoki |
| --- | --- |
 Sammaljoki Nanhiankoskessa Huittisissa.
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta, Pirkanmaa
Kunnat:  Huittinen, Sastamala, Punkalaidun
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sammunjoen valuma−a (35.18)
Pinta-ala:  302,67 km²  
Järvisyys:  1,46 % 
Pääuoman pituus:  54,8 km 
Pääuoman osuudet:  Sammunjoki ←Sammaljoki ←Ruoholansuonoja
Yhtyy:  Kokemäenjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Ekojärvi, Sastamala 
 :  61.29247°N, 23.19230°E
Laskupaikka:  Sampu, Huittinen 
 :  61.20995°N, 22.66629°E
Sivu-uomat:  Rekioja, Ylhäissuonoja, Pikkujoki
Taajamat:  Lauttakylä, Illo
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  115 m  
Laskukorkeus:  42,8 m  
Korkeusero:  72,2 m
Pituus:  47,4 km  
Kaltevuus:  1,52 m/km
Suurin virtaama:  45,8 m³/s (HQ) 
Keskiylivirtaama:  29 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  3,41 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  0,1 m³/s (MNQ) 
Pienin virtaama:  0,11 m³/s (NQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Sammunjoki ja ylempänä myös Sammaljoki on Pirkanmaalla Sastamalassa ja hieman Punkalaitumella sekä Satakunnan Huittisissa virtaava Kokemäenjoen sivujoki, joka muodostaa 55 kilometriä pitkästä pääuomasta 47 kilometriä pitkän jokiosuuden. Tässä artikkelissa käsitellään sekä Sammunjokea että Sammaljokea.
Joen nimiä

Sammunjokea kutsutaan sen yläjuoksulla Sammaljoeksi tai Illonjoeksi, ja Sammunjokea myös Nanhianjoeksi. Joen karttanimiä ovat tällä hetkellä Sammunjoki ja Sammaljoki. Tässä artikkelissa Sammunjoki on Huittisiin kuuluva uoman osuus ja Sammaljoki joen yläjuoksun osuus Sastamalan Rautaniemelle asti. Karttapaikassa Sammaljoen nimi on kirjoitettu jokiuoman viereen vielä Huittisten Nanhiansuon kohdalla, mutta tässä ei ole tietoa siitä missä joen nimi tarkalleen vaihtuu Sammunjoeksi. Sammuun on joenvartta matkaa enää kolme kilometriä, joten Sammunjokea olisi arviolta 6–7 kilometriä joen alajuoksua. Toisaalta Sammaljoen yläjuoksulla sen latvaosuutta kutsutaan Ruoholansuonojaksi, joka on 7,4 kilometriä pitkä ja suoraksi kaivettua ojaa. Joen alajuoksua kuuluu Huittisiin 23 kilometriä. Joen yksittäinen mutka käy Punkalaitumen puolella Pärnänmaalla, missä joki virtaa muuten Sastamalassa. Joen yläjuoksua kuuluu Sastamalaan 32 kilometriä.
Hydrologiaa

Sammunjoen alajuoksulla on sen keskivirtaamaksi (MQ) arvioitu 3,41 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) tai 3,0 m³/s , keskialivirtaamaksi (MNQ) 0,1 m³/s ja keskiylivirtaamaksi (MHQ) 29,0 m³/s . Pienimmäksi virtaamaksi (NQ) on arvioitu 0,11 m³/s tai alle  ja suurimmaksi (HQ) 45,8 m³/s (myös HQ20 46 m³/s ). Joen virtaamat voivat vaihdella suurestikin, mutta tulvat ovat yleensä lyhytkestoisia.
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Jokeen ei kohdistu mainittavaa pistekuormitusta, mutta siihen vaikuttaa laaja hajakuormitus. Joki virtaa tehokkaasti viljeltyjen peltomaiden läpi, joista tulee pinta-valuntana ravinteita. Sastamalan puolella on yksittäinen kalankasvattamo ja turvetuotantoa on esimerkiksi Nahiansuolla, Viittassuolla ja Hakasuolla. Sammunjoelle on luontaista, että vedenlaatu vaihtelee suuresti virtauksien mukaan. Sen vesi on kuitenkin aina sameaa ja ravinteikasta, mutta happitilanne ja veden happamuustaso säilyy yleensä hyvänä. Seuraavat arvot on mitattu Huittisissa Sammunjoen alajuoksulta kolmesta eri kohdasta. Vedenlaatua on tutkittu esimerkiksi vuosina 1999–2003, jolloin sameus oli keskimäärin 62 FNU (vaihteluvälillä 11–180 FNU), happamuustaso pH 6,2–7,3, happikylläisyys keskimäärin 84 % (vaihtelulla 73 %–90 %), vedenväri kolmella keskiarvolla 160–250 mg Pt/l (vaihtelulla 80–600 mg Pt/l), kokonaisfosforipitoisuus kolmella keskiarvolla 64–103 mikrogrammaa litrassa vettä (vaihtelulla 46–260 μg/l) ja kokonaistyppipitoisuus kolmella keskiarvolla 990–1 930 μg/l (vaihtelulla 660–6 300 μg/l).
Luontoarvoja > Kala- ja rapukanta

Rapukanta oli hyvä 1980−90-luvuilla, mutta ilmeisesti rapurutto ja joen perkaukset hävittivät ravun lähes kokonaan. Rapu on kuitenkin palanut elinvoimaisena joen faunaan ja se lienee elinvoimaisin yläjuoksulla.
Vuonna 2000 Illon kylässä toimineesta pesulasta pääsi jokeen kemikaaleja, joka tappoi kaloja noin 13 kilometrin matkalta alavirtaan päin. Muutaman ensimmäisen kilometrin matkalla kalakanta tuhoutui lähes täydellisesti. Haitta oli kuitenkin väliaikainen, sillä vuonna 2006 julkaistiin sähkökoekalastuksen osalta hyviä tuloksia. Pyyntikohteita oli joen alajuoksulla neljässä kohteessa. Saaliiksi saatiin eniten särkeä, mutta myös jonkin verran kivennuoliaista, kivisimppua ja töröä.
Vuonna 2011 Sammunjoen yhdessätoista koskessa tutkittiin sähkökalastuksella mitä kalalajeja joessa esiintyi. Kaikissa kohteissa esiintyvät lajit olivat ahven, hauki, törö, kivisimppu ja kivennuoliainen. Muita yleisiä lajeja olivat turpa, särki, made, ahven ja salakka. Nahkiainen ja kiiski esiintyivät. Koskissa yleisimmät lajit yksilömäärien mukaan olivat kivennuoliainen ja kivisimppu.
Sammunjokea hyödyntävät seudun asukkaat, joiden kalastusonnesta on kyselty tietoja vuonna 2011. Yleisimmät kalastusvälineet ovat olleet onki, virveli, rysä ja katiska. Saalista on tullut noin 450 kilogrammaa vuodessa. Saaliskaloja ovat olleet särki, hauki, lahna, ahven, säyne ja sulkava. Harvinaisia saaliita ovat olleet karppi, kuha, toutain, kirjolohi ja taimen.
Sammunjoen valuma-alue

Sammunjoen valuma-alue (35.18) sijaitsee Kokemäenjoen alueen (35.1) eteläpuolella. Sen pinta-ala on 302,67 neliökilometriä (tai 299,02 km² ) ja järvisyys 1,46 %. Sammunjoki ja Sammaljoki muodostavat pääosan eli 47,4 kilometriä  valuma-alueen pääuomasta, joka on 54,8 kilometriä .
Sammun- ja Sammaljoella on pääasiassa vain pieniä sivu-uomia. Sivu-uomat esiintyvät taulukossa alajuoksulta alkaen peräkkäisessä järjestyksessä ja harmailla kuntarajoja merkitsevien raitojen erottelemina. Taulukossa esitetään sivu-uomien tietoja, joiden lähteet on esitetty taulukon alla, joihin on viitattu kunkin sivu-uoman kohdalla erikseen yksilöimällä kunkin tiedon lähde taulukon oikeaan sarakkeeseen. Virtavesien pituus, jonka lähteenä on Karttapaikka, on kartasta mitattu karkea arvio. Tähdellä merkitty Pikkujoen pituus on pääjärvensä laskujoen pituus, joka on vesistöviranomaisen määrittämä arvo. Sammakkajärven lasku-uoma on kartasta mitattu pituusarvo. Lihavoitu uoma on pääuoman latvaosa.
| Sivu-uoman nimi   | Joen kohta     | Etäisyys suistosta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma- alue (km²) | Lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Sammunjoki yhtyy Kokemäenjokeen Lauttakylässä
| Savioja | Saviojanmaa, Huittinen | 10 | 6 |  | 9 | 2,2,3,4,–,3 |  |
| Aro-oja | Räikänmaa | 12 | 6 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| Langenoja | Räikänmaa | 13 | 2 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| Hyytinoja | Räikänmaa | 15 | 3 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| Nevaoja | Viittasuo | 16 | 6 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| Rekioja | Rekikoski | 18 | 13 |  | 22 | 2,2,3,4,–,3 |  |
| Mustisoja | Kangasmaa | 19 | 4 |  | 10 | 2,2,3,4,–,3 |  |
| Varasoja | Rekikoski | 20 | 2 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |

| Tuomioja | Rantakulma, Sastamala | 22 | 2 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| Sopanoja | Rantakulma | 25 | 3 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |

| Pahaoja | Pärnänmaa, Punkalaidun | 27 | 5 |  | 9 | 2,2,3,4,–,3 |  |

| Ylhäissuonoja | Illo, Sastamala | 31 | 5 |  | 16 | 2,2,3,4,–,3 |  |
| Pikkujoki | Salonojansuo | 35 | * 8,6 |  | 46 | 2,2,3,4,–,3 |  |
| Sarvikkaanoja | Salonojansuo | 35 | 2 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| Ruokostenoja | Salonojansuo | 36 | 6 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| oja Sammakkajärvestä | Sammaljoki | 39 | * 3 |  |  | 2,2,4,2,–,– |  |
| Mustanoja | Sammaljoki | 43 | 3 |  |  | 2,2,4,–,–,– |  |
| Sianoja | Sammaljoki | 45 | 7 |  |  | 2,2,4,–,–,– |  |
| Kravi | Rautaniemi | 46 | 2 |  |  | 2,2,4,–,–,– |  |
| Rautaoja | Rautaniemi | 48 | 6 |  | 10 | 2,2,3,4,–,3 |  |
| Murtoonmaanoja | Rautaniemi | 50 | 4 |  |  | 2,2,4,–,–,– |  |
| Varessuonoja | Enonkulma | 51 | 5 |  |  | 2,2,3,2,–,– |  |
| Kolunoja | Enonkulma | 52 | 4 |  |  | 2,2,4,–,–,– |  |
| Ruoholansuonoja | Enonkulma | – | 5 |  |  | 2,2,4,–,–,– |  |

Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu Karttapaikan verkkopalvelusta , 3 = katsottu Paikkatietoikkunsta , 4 = Paikkatietoikkunan ja Karttapaikan tietoja yhdistäen.