stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kronikka (Eusebios)
Historia

Eusebios julkaisi Kronikan vuonna 303 ja lisäsi siihen myöhemmin päivityksiä vuoteen 325 saakka. Teoksen tarkoituksena oli synkronoida Vanhan testamentin kuvaus historiasta, Lähi-idän vanhojen kulttuurien historiankirjoitus sekä kreikkalainen ja roomalainen historiankirjoitus.
Teoksen alkuperäisestä kreikankielisestä tekstistä on säilynyt vain katkelmia. Teoksen sisältö tunnetaan kahden käännöksen kautta. Ensimmäinen on latinankielinen täydennetty käännös Chronicon, jonka teki Hieronymus perustuen kreikankielisen tekstin lopulliseen versioon. Hieronymus jatkoi sitä vuoteen 378 saakka. Latinankielisen käännöksen kautta teos säilyi laajasti käytössä lännessä. Prosperus Akvitanialainen jatkoi sitä 400-luvun alkupuolella vuoteen 448. Keskiajalla sitä jatkoivat Matthaeus Palmerius Florentinus vuoteen 1448 ja Matthaeus Palmerius Pisanus vuoteen 1481.
Eusebioksen Kronikan toinen käännös oli armeniankielinen käännös, joka tuli tunnetuksi lännessä vasta 1700-luvun lopulla. Teoksesta tehtiin myös syyriankielisiä lyhennelmiä.
Yksi latinankielisen käännöksen varhaisimpia käsikirjoituksia on Bodleian Codex  Lat. Auct. T. II. 26, joka ajoitetaan 400-luvun puoliväliin. Teoksen painoi ensimmäisenä Philippus de Lavagnia Milanossa noin vuonna 1474–1475. Tällöin oli kyseessä latinankielinen käännös sen keskiaikaisilla lisäyksillä.
Sisältö

Teos käsitti kaksi kirjaa. Armeniankielinen käännös on säilyttänyt kummatkin kirjat ja latinankielinen käännös kirjan II.
Sisältö > Kirja II

Kirjan II nimi on Kanon (Kronologinen kaanon). Se koostuu kronologista taulukoista, ja esittää Vanhan testamentin ajoitustiedot, kreikkalaiset olympiadit ja muita ajoitustietoja rinnakkaisissa sarakkeissa. Lisäksi marginaaliin on merkitty ajoitustietoihin liittyneitä tapahtumia. Rinnakkaisten sarakkeiden käyttö historian esittämisessä oli Eusebioksen innovaatio. Se perustui ilmeisesti Origeneen teokseen Heksapla, jossa samaa ideaa oli käytetty alkutekstin ja sen eri käännösten vertailussa. Historiaan sovellettuna keksintö mahdollisti samanaikaisten tapahtumien vertailun eri valtakunnissa.
Esimerkki
Esimerkki taulukon sisällöstä teoksen latinankielisessä käännöksessä:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| LXXVIII Olymp. | Herodotus historiarum scriptor agnoscitur |  |
| XVIII | Bacchylides et Diag- oras Athenis plurimo sermone cele- brantur |  XXXVI |
| MDL. XVIIII | Zeuxis pictor agnosci- tur |  XXXVII |
Kohta kertoo esimerkiksi, että Bakkhylides tuli tunnetuksi 78. (LXXVIII) olympiadin alkupuolella Persian kuninkaan Kserkseen 18. (XVIII) hallitusvuonna, Makedonian kuninkaan Aleksanteri I:n 36. (XXXVI) hallitusvuonna ja 1549 vuotta (eli ennen vuotta 1550 = MDL) Abrahamista.
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia

Fotheringham, J. K.: Eusebii Pamphili Chronici canones.  London:  Humphrey Milford, 1923.
Karst, Josef: Eusebius Werke, 5. Band : Die Chronik aus dem Armenischen übersetzt.  (Die Griechischen Christlichen Schriftsteller der Ersten Jahrhunderte 20)  Leipzig:  J. C. Hinrichs, 1911.  Teoksen verkkoversio.
Schoene, Alfred (ed.): Eusebi Chronicorum Libri.  (2 vols)  Berlin:  Weidmann, 1866–1875.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Burgess, Richard W.: Studies in Eusebian and post-Eusebian Chronography.  (Historia : Zeitschrift für Alte Geschichte, numero 135)  Stuttgart:  Franz Steiner Verlag, 1999.  ISBN 9783515075305
Mosshammer, Alden A.: The Chronicle of Eusebius and the Greek Chronographic Tradition.  Lewisburg/London, 1979.  ISBN 0-8387-1939-2
Aiheesta muualla

Eusebius: Chronicon, Book 1. Tertullian.org. (englanniksi)
Eusebius: Chronicon, Book 1. Tertullian.org. (englanniksi)
Lydia Ko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lydia Ko vuonna 2013 |  Lydia Ko vuonna 2013 |  Lydia Ko vuonna 2013 |  |
Naisten golf
Maa:   Uusi-Seelanti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | golf |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | golf |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | golf |  |
Lydia Ko (s. 24. huhtikuuta 1997 Soul) on korealaissyntyinen uusiseelantilanen golfammattilainen ja olympiavoittaja. Ko saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 olympiahopeaa ja Tokion olympialaisissa 2021 olympiapronssia sekä voitti Pariisin olympialaisissa 2024 olympiakultaa. Maaliskuun 4. päivään 2025 mennessä Ko on voittanut kolme major-turnausta ja 23 LPGA Tourin kilpailua. Major-voitot hän on saanut Evian Championshipista vuonna 2015, ANA Inspirationista (nykyisin The Chevron Championship) vuonna 2016 ja British Openista vuonna 2024. Hän nousi maailmanlistan ykköseksi 17-vuotiaana helmikuussa 2015 ja oli tuolloin nuorin listakärkeen noussut golfaaja miehetkin mukaan lukien.
Katuruoka

Katuruokaa myyviä kojuja Bangkokissa.
Katuruokaa New Yorkissa.
Katuruoka viittaa tavallisesti nimensä mukaisesti katujen varrella myytäviin ja valmistettuihin ruokiin ja juomiin.
Katuruoan sosioekonominen merkitys on huomattava. Katuruoka usein merkittävän osan kaupunkialueiden alemman- ja keskiluokan päivittäisestä ravinnosta. Katuruoat ovat usein halpoja ja helposti saatavilla kodin ulkopuolella. Etenkin kehitysmaissa katuruoan valmistus tarjoaa myös elinkeinon miljoonille heikommin koulutettuunväestönosaan kuuluville. Katuruokaan liittyy myös omat ongelmansa. Monin paikoin katuruoan myyjät ja heidän asiakkaansa saattavat tuntea esimerkiksi ruoan välityksellä leviävien tautien riskit huonosti, mikä saattaa johtaa ruokamyrkytyksiin. Muita ongelmia saattavat olla esimerkiksi ruoan valmistukseen liittyvien jätteiden puutteellinen jätehuolto, katuja käyttävien myyjien mahdollisesti muodostamat liikenneongelmat jalankulkijoille ja lapsityövoiman käyttö.
Grillikioski Malmilla, Helsingissä.
Sosioekonominen kehitys saattaa vaikuttaa katuruoan käytön vähenemiseen. Oman kilpailunsa katuruoalle muodostaa esimerkiksi pikaruokalat. Kokonaan katuruoka ei ole kuitenkaan kadonnut edes kehittyneemmistä maista. Sen myyjät ovat kilpailleet esimerkiksi myyntiautoilla ja takeaway-annoksilla. Usein katuruoka on säilyttänyt paikallisten keittiöiden perinteet ja katuruoka on monesti helppo tapa tutustua paikalliseen ruokaperinteeseen. Katuruokakulttuuri on usein rikkaampaa lämpimissä maissa, joissa sää tekee esimerkiksi ruoan tarjoilusta ulkona helpompaa. Toisaalta maahanmuutto on tuonut uusia katuruokia esimerkiksi Eurooppaan.
Suomalaista katuruokakulttuuria edustavat nakkikioskit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katuruoka Wikimedia Commonsissa
Falck

Falck tai Falk on sukunimi, joka tarkoittaa saksan ja ruotsin kielissä haukkaa.
Falck, suomalainen aatelissuku
Falck-nimisiä henkilöitä

Alberta Falck (1849–1923), suomenruotsalainen kirjailija
Anders Henrik Falck (1772–1851), Suomen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja, finanssitoimituskunnan päällikkö, salaneuvos
August Falck (1882–1938), ruotsalainen näyttelijä
Emil Falck, suomalainen näyttelijä
Eva Falck (1764–1810), suomalainen ravintolan ja hotellin pitäjä
Georg Peter Falck (1862–1919), suomalainen Venäjän laivaston kontra-amiraali, Peter Georg Falckin poika
Gustaf Falck (1767–1811), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Henrik Falck (noin 1628–1692) valtiopäiväedustaja, talonpoika, luutnantti
Hildegard Falck (s. 1949), saksalainen keskimatkojen juoksija
Ismo Falck (s. 1966), suomalainen jousiampuja
Jarl Falck (1901–1983), suomalainen taidemaalari
Jeremias Falck (noin 1616–1677), puolalais-saksalainen kuparikaivertaja, kuningatar Kristiinan hovipiirtäjä
Johan Peter Falck (1733–1774), ruotsalainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija
Johanna Falck, Cosmopolitan-lehden päätoimittaja
Jorma Falck (1939–2017), suomalainen oopperalaulaja
Lars Falck (1737–1788) suomalainen suurkauppias, ruukinpatruuna
Mattias Falck (s. 1991), ruotsalainen pöytätennispelaaja
Peter Georg Falck (1811–1877), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali
Victor Ludvig Alexander Falck (1852–1908) suomalainen virka- ja valtiopäivämies
Wolfgang Falck (1910–2007), saksalainen sotilaslentäjä, Saksan ilmavoimien yliluutnantti
Åke Falck (1925–1974), ruotsalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja televisiotuottaja
Falk-nimisiä henkilöitä

Adalbert Falk (1827–1900), preussilainen valtiomies
Anders Falk (s. 1949), ruotsalainen muusikko, toinen Adolphson-Falk-orkesterin perustajista
Andreas Falk (s. 1983), ruotsalainen jääkiekkoilija
Annika Hirvonen Falk (s. 1989), ruotsalainen Ympäristöpuolueen poliitikko
DJ Falk, oik. Jarl Falk Reiss (s. 1967), norjalainen DJ, musiikkituottaja ja remixaaja
Göran Falk, oik. Carl Björkman (1901–1961), ruotsalainen elokuvakriitikko ja kustannuspäällikkö
Hampus Falk (s. 1996), ruotsalainen jääkiekkoilija
Hanna Falk (s. 1989), ruotsalainen maastohiihtäjä
Hjalmar Falk (1859–1928), norjalainen kielitieteilijä
Ida Falk Winland (s. 1982), ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Jennifer Falk (s. 1993), ruotsalainen jalkapallomaalivahti
Johannes Daniel Falk (1768–1826), saksalainen filantrooppi, kirjailija
Justin Falk (s. 1988), kanadalainen jääkiekkoilija
Lee Falk (1911–1999), yhdysvaltalainen sarjakuvakirjoittaja
Maija Falk (Inkeri Lehtinen) (1908–1997), suomalainen poliitikko
Marianne Falk (1946–2013), suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja ympäristötaiteilija
Paul Falk (1921–2017), saksalainen taitoluistelija
Peter Falk (1927–2011), yhdysvaltalainen näyttelijä
Ria Falk, o.s. Baran (1922–1986), saksalainen taitoluistelija
Richard A. Falk (s. 1930), yhdysvaltalainen kansainvälisen oikeuden professori, YK-tarkkailija
Tomas Falk (s. 1975), saksalais-suomalainen liiketaloustieteilijä ja markkinoinnin tutkija
Tuula Falk (s. 1957), suomalainen sisustusarkkitehti ja huonekalumuotoilija
Vibeke Falk (1918–2011), norjalainen näyttelijä
Kuvitteellisia henkilöitä

Johan Falk, poliisi samannimisessä rikoselokuvasarjassa
Yritykset

Falck Security
Falck Oy
Muita merkityksiä

Kalevi Falk, suomalainen yhtye
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Prokofi Džaparidze

Prokofi Džaparidze.
Prokofi Aprasionovitš Džaparidze (ven. Прокофий Апрасионович Джапаридзе, georg. პროკოფი აპრასიონის ძე ჯაფარიძე; 15. tammikuuta 1880 nykyisen Onin piirikunnan Šardometi – 20. syyskuuta 1918) oli georgialaissyntyinen bolševikkivallankumouksellinen.
Prokofi Džaparidze syntyi tilanomistajan perheeseen. Hän opiskeli Tbilisiin opettajainstituutissa ja liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1898. Džaparidze teki puoluetyötä muun muassa Tbilisissä ja Bakussa, jossa hän osallistui azerbaidžanilaisen Hümmət-järjestön perustamiseen.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Džaparidzesta tuli bolševikkipuolueen Bakun komitean jäsen. Elokuun 1917 puoluekokouksessa hänet valittiin puolueen keskuskomitean ehdokasjäseneksi. Saman vuoden syyskuussa hän johti Bakun työläisten yleislakkoa. Tammikuusta 1918 lähtien Džaparidze toimi Bakun neuvoston toimeenpanevan komitean puheenjohtajana osallistuen vastavallankumouksellisen kapinan kukistamiseen. Huhtikuusta 1918 hän toimi myös Bakun kansankomissaarien neuvoston sisäasiain ja kesäkuusta elintarvikeasiain komissaarina. Turkkilaisten vallattua Bakun hänet ammuttiin yhtenä Bakun komissaareista.
Jopaanihappo

| --- | --- |

Jopaanihappo
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-[(3-amino-2,4,6-trijodifenyyli)metyyli]butaanihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 96-83-3
ATC-koodi: V08AC06
PubChem CID: 3735
DrugBank: DB08946
Kemialliset tiedot
Kaava: C11H12NI3O2 
Moolimassa: 570,916
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 162–163 °C 
Liukoisuus veteen: 0,348 g/l (37 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intravenoosi
Jopaanihappo eli jopanoiinihappo (C11H12I3NO2) on jodattuihin aromaattisiin yhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä varjoaineena röntgenkuvauksissa.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa jopaanihappo on kellertävää tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti veteen liukenematonta, mutta liukenee emäksisiin liuoksiin ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin. Jopaanihappo on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen d-enantiomeerin ominaiskiertokyky etanoliliuoksessa on +5,1 ° ja l-isomeerin ominaiskiertokyky on -5,1 °.
Jopaanihappoa voidaan käyttää röntgenkuvauksissa varjoaineena erityisesti virtsarakon tutkimisessa. Tähän tarkoitukseen se kehitettiin 1950-luvulla. Jopaanihappo on tyroksiinia trijodityroniiniksi muuntavan dejodinaasientsyymin inhibiittori.
Jopaanihapon synteesin lähtöaineita ovat m-nitrobentsaldehydi ja etyylibutyraatti. Näiden kondensaatiotuotteesta saadaan pelkistyksen, hydrolyysin ja jodauksen jälkeen jopaanihappoa.
Aiheesta muualla

Suomalainen sanasto- ja ontologiapalvelu, Finto: Jopanoiinihappo
PubChem: Iopanoic acid (englanniksi)
DrugBank: Iopanoic acid (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Iopanoic acid (englanniksi)
ChemBlink: Iopanoic acid (englanniksi)
Juho Talvia

Juho Talvia
Juho Feliks Talvia, sukunimi aik. Helin (14. tammikuuta 1879 Tampere – 9. tammikuuta 1960) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.  Hän oli kuuro.
Juho Talvia kävi Turun kuuromykkäinkoulun ja Tampereen ylemmän käsityöläiskoulun. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1900-1901 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1907–1909. Lisäksi hän opiskeli Berliinissä Johannes Cerigiolin johdolla 1902–1903 tehdessään opintomatkan Ruotsiin, Saksaan, Italiaan ja Itävaltaan 1901-1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1909, 1910, 1912, 1913, 1914 ja 1928.
Talvia asui Helsingissä, Lappeenrannassa, Kiikassa ja viimeksi tyttärensä Irja Finskan maatilalla Tyrväällä. Talvia toimi kuvanveistäjänä kivihakkaamoissa ja hän teki veistoksia muiden taiteilijoiden suunnitelmien pohjalta sekä myös omia veistoksiaan. Hän osallistui kuurojen yhdistystoimintaan ja oli muun muassa Kuurojen liiton hallituksen jäsenenä. Talvian muistonäyttelyitä on järjestetty Vammalassa 1979 ja 2007.
Teoksia

Jeesus ristillä, Kööpenhamina 1907
Gogolin patsas, Venäjä, Volgograd (Tsaritsyn) 1909
Kansallismuseon edessä oleva harmaagraniittinen karhuveistos, Helsinki (tehty Emil Wikströmin kipsimallin pohjalta)
Kaksi Karhua, harmaagraniittiveistos, Museokatu 23, Etu-Töölö, Helsinki 1921
Carl Oscar Malmin patsas, Porvoon kuurojen koulu, Porvoo 1926
Palkinnot

II palkinto dukaattikilpailussa 1911
Tunnustusmaininta Aleksis Kiven patsaskilpailussa 1928
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : J. F. Talvia
Juho Talvia: Carl Oscar Malmin patsas, 1926, Porvoo.
Juho Talvia: Kaksi karhua, 1921,  Museokatu 23, Helsinki.
Katápola

| Katápola Κατάπολα |
| --- | --- |
 Katápolan kylä.
 Katápola
 Koordinaatit: 36°49′35″N, 25°51′49″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Náxos
Kunta:  Amorgós
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6701000601
Väkiluku (2011):  134
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Katápola (kreik. Κατάπολα) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Amorgóksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Amorgóksen kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 134 (vuonna 2011).
Katápola sijaitsee Amorgóksen länsirannikolla. Se on saaren pääsatama ja sijaitsee noin kuusi kilometriä länteen saaren pääkylästä Amorgóksen kylästä eli Chórasta. Kylän rakennuskanta koostuu tyypillisistä valkoisista kykladisista taloista. Kylässä on myös venetsialaisaikainen linnoitus. Alueen nähtävyyksiin kuuluu myös minolais- ja mykeneläisaikaisia jäänteitä.
Katápola muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καταπόλων, Topikí Koinótita Katapólon), johon kuuluvat varsinaisen Katápolan kylän lisäksi kylät Christouláki, Léfkes, Nerá, Péra Rachídi, Rachídi ja Xylokeratídi sekä saaret Áno Antikéri ja Káto Antikéri. Koko yhdyskunnan väkiluku on 595.
Katápolan kylä ja sen lähikyliä Amorgóksen länsirannikolla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katápola Wikimedia Commonsissa
C-vitamiini

| --- | --- |


C-vitamiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(R)-3,4-Dihydroksi-5-((S)-1,2-dihydroksietyyli)furan-2(5H)-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 50-81-7
ATC-koodi: A11G
PubChem CID: 54670067
DrugBank: DB00126
Kemialliset tiedot
Kaava: C6H8O6 
Moolimassa: 176,124 g/mol
Synonyymit: L-askorbaatti, heksuronihappo, 2,3-didehydro-L-treo-heksano-1,4-laktoni
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,65 g/cm³
Sulamispiste: 190–192 °C hajoaa
Liukoisuus veteen: liukoinen
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: nieltynä puutoksessa ~100 % (30 mg) ja tasapainotilassa 85 % (50 mg/vrk), 63 % (500 mg/vrk)
Proteiinisitoutuminen: noin 25 %
Metabolia: spontaani muunnos DHA:ksi, sitten 2,3-diketo-L-gulonihapoksi ja yhä muiksi aineiksi
Puoliintumisaika: puutoksessa 8–40 pv, ylimäärin noin 30 min
Ekskreetio: virtsa
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C(US)
Reseptiluokitus:  itsehoitovalmiste (FI)  
Antotapa: nieltynä; sairauksissa: lihaspistos, pistos verenkiertoon
C-vitamiini eli askorbiinihappo eli L-askorbiinihappo (vanhalta nimeltään heksauronihappo) toimii vitamiinina ihmisillä ja eräillä muilla eliöillä. C-vitamiinilla voidaan tarkoittaa myös dehydroaskorbiinihappoa (DHA), joka voi muuntua elimistössä L-askorbiinihapoksi. Laajan määritelmän mukaan C-vitamiini on nimi kaikille aineille, joilla on samat toiminnot eliöissä kuin L-askorbiinihapolla.
L-Askorbiinihappo on eläimissä ja kasveissa niitä radikaaleilta suojaava hapettumisenestoaine, joka muuntuu radikaalien kanssa reagoidessaan DHA:ksi. L-Askorbiinihappo on myös joillain eliöillä tiettyjen entsyymien kofaktori eli entsyymireaktioissa pakollinen aine.
L-Askorbiinihappo on pH 7 liuoksissa ja solujen pH-arvossa monoanionina, jonka nimi on L-askorbaatti.
C-vitamiinia esiintyy runsaasti esimerkiksi sitrushedelmissä sekä monissa marjoissa, juureksissa ja vihanneksissa. Sitä ei ole juurikaan viljoissa, pähkinöissä, siemenissä, kasviöljyissä eikä eläinperäisissä ruuissa lukuun ottamatta eräitä elimiä .
Kaikki selkärankaiset tarvitsevat C-vitamiinia. Useimmille se ei silti ole vitamiini, koska pääosa pystyy tuottamaan sitä itse. Muun muassa ihmisten, muiden kädellisten ja marsujen elimistö ei tuota askorbiinihappoa, joten niiden tulee saada sitä ruuasta. C-vitamiinin puute saattaa johtaa jopa kuolemaan.
L-Askorbiinihappoa (E300), L-natriumaskorbaattia (E301) ja L-kalsiumaskorbaattia (E302) käytetään EU:ssa myös valmisruokien hapettumisenestoaineina.
Myös L-Askorbyyli-6-palmitaattia (E304(i)) ja L-askorbyyli-6-stearaattia (E304(ii)) käytetään lisäaineina. Ne ovat 6-OH-ryhmän palmitiinihappo- ja steariinihappoestereitä.
Tehtävät elimistössä

C-vitamiini osallistuu elimistön energia-aineenvaihduntaan ja hermoston toimintaan. Sillä on siten esimerkiksi väsymystä torjuvaa ja jaksamista tukevaa vaikutusta. C-vitamiini tehostaa myös verisoluille, luille, rustoille, ikenille, hampaille ja iholle tärkeän kollageenin muodostumista. Lisäksi se ehkäisee rasvahappojen hapettumista ja suojelee elimistön DNA:ta, proteiineja ja rasvoja hapetusvaurioilta. C-vitamiinia tarvitaan niin ikään immuunijärjestelmän tehostamiseksi voimakkaan fyysisen rasituksen aikana ja se lisää kalsiumin ja ei-hemiraudan imeytymistä. Se tehostaa myös E-vitamiinin toimintaa.
Askorbiinihappoentsyymit ovat ihmisillä ja muilla nisäkkäillä  osa kollageenin, karnitiinin ja norepinefriinin tuottoa. Askorbiinihappo myös lisää raudan imeytymistä pelkistäen ferrirautaa paremmin imeytyvään (Fe3+) ferromuotoon (Fe2+) ja tuottaa koordinaatiokompleksin tämän kanssa sen hapetuslukua suojaten.
Saanti

Suomalaiset saavat C-vitamiinia ravinnosta keskimäärin 105 milligrammaa vuorokaudessa. Peruna on suomalaisten tärkein C-vitamiinin lähde.
Vähimmäistarve

C-vitamiinin tarve kasvaa jyrkästi ihmisen painon kasvaessa siten, että 63 kilon painoiselle ihmiselle riittää keskimäärin 50 milligrammaa päivässä, mutta 105-kiloinen henkilö tarvitsee jo noin 175 milligrammaa. Tarkka tarve riippuu muun muassa siitä, kuinka suuri osuus C-vitamiinista on peräisin kypsennettävistä elintarvikkeista ja siitä, miten ne kypsennetään.
Jo 10 milligramman päivittäinen C-vitamiinin saanti riittää yleensä estämään näkyvät puutostilat ja keripukin. C-vitamiinin saantisuosituksia on nostettu aikojen saatossa. WHO:n antama suositus aikuisten päiväsaanniksi oli 30 mg vuonna 1974. Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan vuoden 2014 suosituksen mukaan 6–65-vuotiaiden tulisi saada saada L-askorbiinihappoa keskimäärin 3,4 milligrammaa vuorokaudessa sataa kulutettua kilokaloria kohden.
| Lapset | Lapset | Miehet ja naiset | Miehet ja naiset | Raskaana olevat |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| < 6 kk | a | 10–13 v | 50 | 85 |
| 6–11 kk | 20 | ≥ 14 v | 75 | 85 |
| 12–23 kk | 25 | ≥ 14 v | 75 | Imettävät |
| 2–5 v | 30 | ≥ 14 v | 75 | 100 |
| 6–9 v | 40 | ≥ 14 v | 75 | 100 |
a: Äidinmaito tai äidinmaidonkorvike tyydyttää alle 6 kk ikäisten ravinnetarpeet
Turvallinen enimmäissaanti

Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto ei ole esittänyt enimmäissuosituksia C-vitamiinille, mutta Suomen valtion ravitsemusneuvottelukunnan mukaan aikuisten saanti ei saisi ylittää tasoa 1 000 mg/vrk (1 g/vrk).
Nieltynä L-askorbiinihapon LD50 on rotille 6 996 mg/kg ja hiirille 4 380 mg/kg.
Puutos

C-vitamiinin puutos lisääntyi hiukan 2010-luvulla niiden keskuudessa, jotka eivät syö hedelmiä tai tuoreita vihanneksia. C-vitamiinin puutos aiheuttaa keripukkia, jonka varhaisiin oireisiin voivat kuulua yleinen sairauden tunne, väsymys, ruokahalun puute, ärtyisyys, ripuli, painon laskeminen tai hidas painonnousu, hyperventilaatio ja kuume.
Puutostilan jatkuessa vakavana 1–3 kuukauden ajan keripukkiin sairastunut alkaa kärsiä hengenahdistuksesta ja luusäryistä. Myös lihassärkyjä ja ihomuutoksia, mustelmaherkkyyttä ja hiussuoniverenvuotoja esiintyy. Suussa esiintyy tukikudostulehdusta ja siitä aiheutuvaa hampaiden löystymistä. Haavat paranevat yleensä hitaasti ja mieliala vaihtelee.
Myöhemmissä vaiheissa voi esiintyä keltaisuutta, turvotusta, vähävirtsaisuutta, hermovauriokipua, lihaskouristuksia ja kuumetta. Hoitamaton keripukki pahenee edelleen ja saattaa aiheuttaa kuolemaan johtavia komplikaatioita.