stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
K-vitamiinit
Puutos

K-vitamiini on pakollinen osa veren hyytymisreaktiota. Sen puutos ilmenee ihmisillä ja muilla eläimillä lähinnä veren hyytymisen hidastumisena. Tämä voi johtaa verenvuotoihin muun muassa ihossa, lihaksissa ja ruuansulatuselimistössä. Puutos voi myös verenvuotojen takia johtaa anemiaan. Lisäksi voi ilmetä kasvun hidastumista. Vastasyntyneillä ihmisillä puutos lisää riskiä saada aivoverenvuoto tai muu vaarallinen verenvuoto.
Puutos, joka johtuu liian pienestä K-vitamiinisaannista ruuasta, on ihmisillä ja muilla eläimillä harvinainen tila. Syy on se, että lähes kaikissa ruuissa on paljon K-vitamiineja suhteessa tarpeeseen. Joillain eläimillä myös pelkkä suolimikrobien K-vitamiinituotto yhdistettynä koprofagiaan kattaa tarpeen. Poikkeuksena ovat eläimet, joilla ruuan läpikulku ruuansulatuselimistön halki on liian nopeaa riittävään vitamiinituottoon, ja jotkin tuotantoeläimet muun muassa maatalouden antibioottikäytön takia. Kananpojat ovat eräs esimerkki edeltäville tekijöille erityisen herkistä eläimistä.
Ihmisillä puutokselle altistavat epäsuoraan muun muassa
rasvaliukoisten K-vitamiinien ja muiden lipidien huono imeytyminen suolistosta. Syynä voi olla muun muassa keliakia, kystinen fibroosi tai kolestaasi, kuten sappitieatresia.
varfariinin tai sen tyyppisen antikoagulanttien käyttö. Hyytymisen esto on lääkinnällistä, sillä aineilla pyritään estämään veritulppia. Antikoagulantteja saatetaan kuitenkin saada liikaa. Niiden teho ainakin varfariinin kohdalla voi myös vahvistua aineiden vaikutuksesta, jotka heikentävät antikoagulantteja hajottavien P450-entsyymien toimintaa.
antibiootit, jotka kohdistavat vaikutuksensa laajaan bakteerikirjoon tappaen siis K-vitamiineja tuottavia suolistobakteereita. Ihmisillä suolistobakteerien vitamiinituottoa ei pidetä kuitenkaan kovin merkittävänä K-vitamiinisaannin kannalta.
ikä. 5–10 vastasyntyneellä 100 000:sta ilmenee puutoksesta johtuvaa verenvuotoa. Sikiöillä K-vitamiinisaanti istukan kautta on huonoa. Vastasyntyneillä K-vitamiineja tuottavat suolimikrobikannat eivät ole ehtineet kehittyä kunnolla. Myös maksassa tuotettujen hyytymistekijöiden tuotto ja vitamiinien imeytyminen suolistosta on huonoa. Yksinomainen rintaruokinta altistaa K-vitamiinin puutokselle, koska rintamaidossa on vain noin 0,6–10 µg fyllokinonia per litra. Sikiön puutosriskiä lisäävät myös tietyt raskauden aikaiset lääkitykset, kuten varfariini. Suomessa ja monissa muissa maissa K-vitamiinia annetaan näiden syiden takia vastasyntyneille yksittäisenä 0,5–2 mg fyllokinonin lihaspistoksena pian syntymän jälkeen. Joskus pistos annetaan laskimoon tai suun kautta useana isompana annoksena noin kuukauden aikana. Monissa maissa myös äidinmaidonkorvikkeisiin lisätään fyllokinonia noin 50–125 µg/l.
Terveysvaikutukset > Luuston terveys

Vuonna 2019 julkaistussa satunnaistettujen interventiotutkimusten meta-analyysissä havattiin, että varfariinin tai muiden K-vitamiinien toimintaa kehossa kumoavien aineiden käyttö lisäsi hiukan luunmurtumariskiä kaikenikäisillä naisilla ja vanhoilla miehillä . Toisessa vuonna 2019 julkaistussa satunnaistettujen interventiotutkimusten meta-analyysissä havaittiin samansuuntaisesti, että K-vitamiinien saanti ravintolisänä saattaa vähentää luunmurtumariskiä.
Terveysvaikutukset > Sydän ja verisuonisairaudet

Vuonna 2009 julkaistussa väestötutkimuksessa havaittiin, että jokainen 10 mikrogramman päivittäinen annos K2-vitamiinia yhdistyi sydänsairauden yhdeksän prosenttia pienempään esiintyvyyteen. Tutkimukseen osallistui 16 000 49-70-vuotiasta naista. Vuonna 2021 julkaistussa yli 50 000 tanskalaista käsittäneessä väestötutkimuksessa havaittiin, että sillä viidenneksellä, jonka K1-vitamiinin saanti oli suurinta, esiintyi 21 prosenttia vähemmän sydänsairauksia kuin niillä, joiden saanti oli pienintä. K2-vitamiinin kohdalla vastaava luku oli 14 prosenttia.
K-vitamiinit saattavat estää kalsiumkertymien muodostumista verisuonistoon ja vaikuttaa siten sydän- ja verisuonitauteihin. Etenkin K2-vitamiinit soveltuvat verisuonten sekä muiden pehmytkudosten kalkkeutumisen estoon. Geneettisistä syistä johtuvan elimistön suuren K1-vitamiinin pitoisuuden havaittiin kuitenkin lisäävän sepelvaltimotautikuoilleisuutta 2016 julkaistussa mendelistisessä satunnaistamistutkimuksessa. Kuolleisuuden kasvu saattoi selittyä tutkijoiden mukaan K1-vitamiinin kyvystä lisätä veren hyytymistä ja siten veritulppien muodostumista.
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen EFSA ilmoitti vuonna 2017, ettei se ole voinut todeta fyllokinonin (K1) tai menakinonien (K2) saannin vaikuttavan merkittävästi  sydän- ja verisuonisairauksien riskiin siihen mennessä kertyneen tiedon pohjalta.
Terveysvaikutukset > Jalkakrampit

Vuonna 2024 julkaistussa interventiotutkimuksessa havaittiin, että K2-vitamiinin saanti lisäravinteena 8 viikon ajan vähensi yöllisen jalkakramppien esiintymistä plasebolääkettä saaneisiin verrattuna.
Terveysvaikutukset > Muut sairaudet

K2-vitamiinin on havaittu lievittävän muita tulehduksellisia sairauksia sekä parantavan syövän ennustetta.
Ruokapitoisuudet > Kasviperäinen ruoka

Kasvisten K-vitamiini on pääosin fyllokinonia eli K1-vitamiinia. Lehtevät vihreät kasvikset sekä soija- ja rapsiöljy sisältävät sitä runsaasti. Poikkeuksen tekee kuitenkin nattō eli bakteerihapatetutut soijapavut, jotka sisältävät todella runsaasti etenkin menakinoni MK7:ää.
Fyllokinoni imeytyy huonosti elimistöön, koska se on kiinni kasvien kloroplastien tylakoidikalvoissa. Kasviperäisestä fyllokinonista imeytyy suolistossa  korkeintaan noin 20 prosenttia ja usein vain 5–10 prosenttia. Kasviperäistä fyllokinonia on nautittava tämän vuoksi moninkertainen määrä eläin- tai bakteeriperäiseen verrattuna.
Fyllokinonin imeytymistä voi lisätä rasvan avulla. Lämmitys voi lisätä sen saatavuutta ruuista tai tuhota sitä hieman.
Kun öljyjä kovetetaan esimerkiksi margariineiksi vedyttämällä eli hydraamalla, suuri osa kasviöljyjen fyllokinoneista voi pelkistyä 2',3'-dihydrofyllokinoniksi (dihydro-K1, CAS numero 64236-23-3). Margariinien dihydrofyllokinonin pitoisuudet saattavat olla jopa 60–165 µg/100 g. Dihydro-K1 ei muunnu elimistössä menakinoni neloseksi (MK-4) kuten pelkistymätön K1-vitamiini tekee.
| Kasvikset | Kasvikset | Hedelmät | Hedelmät |
| --- | --- | --- | --- |
| Herne | 36 | Appelsiini | 0,1 |
| Hopeasipuli | 2 | Avokado | 40 |
| Isovesikrassi | 250 | Banaani | 0,5 |
| Keräkaali | 145 | Kiivi | 25 |
| Kevätsipuli | 207 | Luumu | 12 |
| Kidneypapu, kuivattu | 19 | Omena, kuori | 20–60 |
| Kukkakaali | 5 | Omena, kuorittu | 0,4 |
| Kurkku | 19 | Persikka | 3 |
| Lehtikaali | 817 | Viinirypäle | 3 |
| Lehtisalaatti | 122 | Öljyt, siemenet ja pähkinät | Öljyt, siemenet ja pähkinät |
| Linssi, kuivattu | 22 | Auringonkukkaöljy | 9 |
| Nauriin lehti | 251 | Maapähkinä | 10 |
| Nauris | 0,09 | Maissiöljy | 3 |
| Parsakaali | 205 | Oliiviöljy | 49 |
| Persilja | 540 | Pekaanipähkinä | 10 |
| Peruna | 0,8 | Pistaasi | 70 |
| Pinaatti | 400 | Rapsiöljy | 141 |
| Porkkana | 5 | Seesaminsiemen | 8 |
| Ruusukaali | 177 | Seesamiöljy | 10 |
| Tomaatti | 6 | Soijaöljy | 193 |
Heinäkasvit ja jauhot
| Kaurahiutale | 3 | Tattarijauho | 7 |
| Ohrajauho | 1 | Vehnäjauho | 0,6 |
| Riisi, valkoinen | 1 |  |  |
a: ruuat ovat raakoja eli valmistamattomia ellei toisin mainita. Pitoisuudet ovat keskimääräisiä. Niissä ole huomioitu menakinonipitoisuuksia.
Kemia > Rakenne

K-vitamiinit ovat kaksirenkaisen menadionin eli 2-metyyli-1,4-naftokinonin (CAS-numero 58-27-5) johdannaisia. Luontaisissa vitamiineissa menadionin hiilessä 3 on isopreeni, jonka metyylin kohdalla on kaksoissidos.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Menadioni | 2'E,7'R,11'R-Fyllokinoni | Menakinoni-n (MKn), E-isomeeri |
Fyllokinoni on yksittäinen K-vitamiini, jonka vanha nimi on K1-vitamiini. Sitä on luonnossa ja siinä kaksoissidoksellinen isopreeni jatkuu kolmen yksöissidoksellisen isopreenin perättäisenä isoprenoidiketjuna. Fyllokinonissa on ketjun alussa E,Z-isomeriaa ilmentävä kaksoissidos ja keskellä 2 kiraliakeskusta metyylien kohdalla. Luonnon fyllokinonin stereoisomeria on 2'E,7'R,11'R. Tämä on isomeereistä vitamiinitoimintoisin. Muita stereoisomeerejä ja läheisiä johdannaisia sanotaan fyllokinoneiksi.
Tietyt menakinonit ovat K-vitamiineja. Niitä on luonnossa. Kussakin ketjun isopreenin metyylin kohdalla on kaksoissidos ja ketjun pituutta symboloi MKn, jossa n on isopreenien lukumäärä ketjussa. Luonnon menakinoneissa isopreenejä on usein 4–13. Menakinoneja yleisesti ja eritoten MK7:ää on sanottu aiemmin K2-vitamiiniksi. Luonnon menakinonien kaikki kaksoissidokset ovat usein E-muotoa, mutta luonnossa on myös menakinoneja, joissa osa sidoksista on Z-muotoa. Osa sidoksista voi olla myös yksöissidoksia. Z-isomeerien teho vitamiinina on heikko tai olematon.
Menadionin natriumvetysulfaatti
Menadiolin dibutyraatti
Menadionia on sanottu aiemmin K3-vitamiiniksi. Menadionia ei ole luonnossa. Se ei ole sellaisenaan vitamiinitoimintoinen, mutta se voi muuntua eläimissä vitamiinitoimintoiseksi MK4:ksi. Rehulisissä sitä käytetään vesiliukoisina vetysulfaatin natrium- (CAS numero 130-37-0) ja dimetyylipyrimidolisuoloina (CAS 14451-99-1). Näitä menadionijohdannaisia kutsutaan joskus K4-vitamiineiksi, joita ovat myös menadiolin esterit, kuten diasetaatti (CAS 573-20-6) ja dibutyraatti (CAS 53370-44-8). Muita keinotekoisia K-vitamiineja ovat muun muassa 4-amino-2-metyyli-1-naftoli eli K5-vitamiini, 2-metyylinaftaleeni-1,4-diamiini eli K6 ja 4-amino-3-metyyli-1-naftoli eli K7. On myös monia muitakin K-vitamiinijohdannaisia.
Kemia > Ominaisuudet

Naftokinonin omaavat K-vitamiinit ovat kellertäviä, sillä ne absorboivat naftokinonin takia UV-säteilyä ja violettia näkyvää valoa (keltaisen vastaväri). Fyllokinoni on huoneenlämmössä viskoosi öljy. Sen sulamispiste on -20 °C. Menakinonit ovat kiinteitä. Fyllokinoni ja menakinonit ovat rasvaliukoisia. Ne liukenevat hyvin vaikkapa dietyylieetteriin, petrolieetteriin, heksaaniin ja asetoniin, mutta ovat heikkoliukoisia etanoliin ja metanoliin, ja liukenemattomia veteen. Ne hajoavat herkästi emäksissä ja valossa. Ne ovat kuitenkin vakaita ilmassa ja kestävät alle 100 °C lämpötiloja verrattain hyvin. Kuitenkin esimerkiksi fyllokinoni alkaa hajota kiehumatta 100–120 °C:ssa. Sitä voidaan tyhjiötislata ilman hajoamista.
Kemia > Valmistus

Menadionia ja fyllokinonia tuotetaan teollisesti kemiallisella synteesillä. MK5–14 menakinoneja tuotetaan teollisesti bakteerien avulla, muttei juuri synteettisesti. Menakinonien pituus riippuu käytetystä bakteerikannasta.
Toiminta eliöissä > Karboksylaatio

K-vitamiinit ovat koentsyymeitä, joiden avulla ihmiset ja muut selkärankaiset muuntavat proteiinien tiettyjä glutamaatteja γ-karboksiglutamaateiksi (lyhenne Gla). Tämä on translaation jälkeinen karboksylaatioreaktio. Vitamiinia kuluttava muunnosreaktio on yksi solulimakalvoston sisäisestä kolmen reaktion sarjasta, jossa vitamiineja kuluu ja muuntuu taas karboksylaatioon sopiviksi.
Fyllokinoni ja tietyt menakinonit ovat toiminnallisia K-vitamiinina. Näiden rengasrakenteet ovat perusmuodossa kinoneita. 1. reaktiovaiheessa kinoni pelkistyy kinoliksi. Tämän reaktion, jonka EC-numero on 1.6.5.2, suorittaa entsyymi nimeltä K-vitamiinin epoksidireduktaasin alayksikkö 1 (geeni VKORC1). Reagoivana aineena voi olla ainakin fyllokinoni ja MK4, muttei esimerkiksi menadioni ja MK7.
2. vaiheen suorittaa gammaglutamyylikarboksylaasi (GGCX), jonka koentsyymi kinoli on. Koentsyymi voi olla fyllokinonin tai MK2–6:n kinoli, mutta muiden luonnon K-vitamiinien aktiivisuus on heikko liian pitkän tai lyhyen isoprenoidiketjun takia. Reaktiossa EC 4.1.1.90 kuluu happi (O2) ja hiilidioksidi (CO2). Yksi hapen happiatomi muodostaa epoksidisillan vitamiiniin. Toinen atomeista poistuu vetenä (H2O) ottaen vedyn protonina (H+) glutamaatin γ-hiileltä. Hiilestä muodostuu reaktiivinen karbanioni, johon liittyy pian hiilidioksidi γ-karboksyyliryhmäksi eli muodostuu Gla.
3. vaiheessa VKORC1 pelkistää reaktiossa EC 1.17.4.4 epoksidin kinoniksi. Tämä voi samassa kaksitoimisessa entsyymissä taas päätyä 1. reaktiovaiheeseen. Monia VKORC1:tä estäviä aineita eli antagonisteja tunnetaan. Nämä toimivat antikoagulantteina estämällä reaktiovaiheita 1 ja 3. Näitä ovat jotkin 4-hydroksikumariinit, kuten varfariini, asenokumaroli ja fenprokumoni, sekä 1,3-indandionit, kuten fenindioni (CAS 83-12-5). Myös muitakin tunnetaan, kuten kloro-K eli 2-klorofyllokinoni (CAS 1258-63-5). VKORC1:n mutaatiot voivat joko lisätä vai vähentää ihmisten tai eläinten, kuten rottapopulaatioiden (katso luonnonvalinta), herkkyyttä esimerkiksi varfariinille. VKORC1:n tai GGCX:n toimintaa heikentävät mutaatiot voivat johtaa jo vauvana kuolettaviin verenvuotoihin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Fenprokumoni | Fenindioni | Kloro-K |
Selkärankaisilla on VKORC1:stä myös paraloginen VKOR1:n kaltainen proteiini 1 (VKORC1L1). Se on vähemmän herkkä varfariinin estävälle vaikutukselle ja suorittaa samat reaktiot kuin VKOR1. VKORC1L1 on tässä roolissa tärkeä lähinnä vain vastasyntyneiden maksoissa, sillä jo vauvoilla VKOR1:n aktiivisuus maksassa kasvaa ja ylittää VKORC1L1:n aktiivisuuden. Aikuisilla muissa kudoksissa VKORC1L1 ja VKOR1 kuitenkin säilyvät tiettävästi likimain yhtä aktiivisina.
Ihmisillä on lisäksi reaktioita 1 ja 3 suorittava tuntematon entsyymi tai entsyymeitä, joita varfariini ei estä. Entsyymit ovat K-vitamiiniriippuvaisia. Tiettävästi niiden takia isot K-vitamiiniannokset parantavat varfariinimyrkytyksen, vaikka varfariini on ilmeisesti osin ei-kilpaileva antagonisti (eng. mixed inhibitor).
Toiminta eliöissä > Karboksylaatio > Gla-proteiinit

Ihmisten K-vitamiiniriippuvaisia Gla-proteiineja ovat ainakin
tekijä II (protrombiini, geeni F2)
tekijä VII (F7)
tekijä IX (F9)
tekijä X (F10)
proteiini C (PROC)
proteiini S (PROS1)
proteiini Z (PROZ)
osteokalsiini (BGLAP)
matriisin Gla-proteiini (MGP)
Gla-rikas proteiini (GRP)
Gas6 (GAS6)
proliini-rikkaat Gla-proteiinit eli PRRG1, PRRG2, PRRG3 ja PRRG4
Hyytymistekijät II, VII, IX ja X ovat inaktiivisia entsyymiesiasteita eli tsymogeenejä, jotka erittyvät maksasta vereen. Ne aktivoituvat proteolyyttisesti veren hyytymisreaktion laukaiseviksi seriiniproteaaseiksi, eli tiettyjä proteiineja pilkkoviksi entsyymeiksi. Proteiinit C, S ja Z hillitsevät hyytymistä. Hyytymisreaktioon osallistuu muitakin tekijöitä ja proteiineja. γ-karboksylaation jälkeen hyytymistekijöiden ja proteiinien negatiivisesti varautuneet Gla:t voivat sitoa kalsiumia (Ca2+) ja muita kahdenarvoisia positiivisia ioneita, jolloin ne voivat osallistua hyytymisreaktioon. Esimerkiksi tekijän VII hyytymisen kannalta välttämätön liitos verisuonivauriossa paljastuneisiin negatiivisiin fosfolipideihin kuten fosfatidyyliseriineihin tapahtuu suoraan VII:n Gla-aminohappojen sitomien Ca2+-ionien kautta.
Ainakin osteokalsiini on osa luun muodostusta.
Toiminta eliöissä > Elektroninsiirto

Fyllokinonin ja menakinonien kinonirakenteet voivat pelkistyä kinoleiksi. Nämä voivat hapettua takaisin kinoneiksi. Siksi ne toimivat kahden elektronin siirtäjinä ubikinonin tapaan elektroninsiirtoketjussa, joissa tuotettujen solukalvojen sähkökemiallisten pitoisuuserojen avulla tuotetaan ATP:tä. Fyllokinoni on tässä roolissa monissa fotosynteesiin pystyvien eliöiden kloroplasteissa, kuten kasveissa, levissä ja syanobakteereissa. Menakinonien rooli on sama monien mikrobien, kuten bakteerien, arkkien ja sienten soluhengityksessä.
Muu biokemia > Imeytyminen

K-vitamiinit liukenevat sappinesteen avulla miselleihin muiden rasvaliukoisten vitamiinien (A, E ja D) tapaan. K-vitamiinien imeytymismekanismi tunnetaan huonosti. Fyllokinoni imeytyy suolisoluihin tiettävästi kalvoproteiinien CD36, NPC1L1 ja SCARB1 kautta lähinnä ohutsuolen mahalaukun läheisestä päästä. Soluissa ne pakataan kylomikroneihin. Nämä päätyvät imunesteeseen ja sieltä vereen.
Muun muassa menakinonit MK4 ja MK9 imeytyvät huonommin kuin vapaa fyllokinoni, mutta MK7 imeytyy tätä paremmin. Kasvisten fyllokinoni ei kuitenkaan ole vapaana, vaan sitoutunut kloroplasteihin, joista sen imeytyminen on huonompaa kuin menakinonien imeytyminen niitä sisältävistä ruuista.
Ihmisten ja eläinten suolibakteerit tuottavat pitkäketjuisia menakinoneja. Nämä imeytyvät toimien K-vitamiineina. Ihmisillä bakteerien tuottamat menakinonit eivät silti yksin riitä takaamaan kehon K-vitamiinitarvetta. Ihmiskehon MK4 ei juuri muodostu bakteerien tuottamana, vaan solut tuottavat sitä fyllokinonista muuntamalla tätä välillisesti menadioniksi. UBIAD1-kalvoproteiini, jota on useissa soluissa muun muassa solulimakalvostossa ja golgin laitteessa, tuottaa menadioneista geranyyligeranyylipyrofosfaattien avulla MK4:ää.
Muu biokemia > Kuljetus

Veren K-vitamiineja sisältävät kylomikronit päätyvät maksaan. Vitamiinit pakataan maksassa VLDL:iin, joissa se siirtyy veressä muualle kehoon ja muihin lipoproteiineihin, kuten LDL:ään ja HDL:ään.
Fyllokinonin tai menakinonien veripitoisuudet vaihtelevat saannin mukaan – niitä ei voida käyttää toteamaan vaikkapa K-vitamiinipuutosta. Fyllokinonin veripitoisuuksien on mitattu olevan isoimmat 4–10 tunnin kuluttua sen syömisestä, MK4:n noin 2 tunnin ja MK7:n ja MK9:n 4–6 tunnin kuluttua. Fyllokinonin puoliintumisaika veressä on 0,22–8,8 tuntia. MK4 poistuu verestä alle 24 tunnissa, MK7 noin 96 tunnissa ja MK9 noin 48 tunnissa.
Muu biokemia > Varastoituminen

Terveillä aikuisilla ihmisillä on kehossa fyllokinonia keskimäärin 0,55 µg/kg tasapainotilassa, jossa vitamiinia saadaan ja sitä poistuu kehosta yhtä nopeasti. Pitoisuudet kuitenkin vaihtelevat suuresti henkilöstä toiseen saannista riippuen. K-vitamiineja myös poistuu kehosta verrattain nopeasti. Aikuisilla ensimmäisiä puutosoireita ilmenee vähintään 2–3 viikossa saataessa K-vitamiineja ruuasta liian vähän.
Useissa kudoksissa on fyllokinonia ja menakinoneja, mutta pääosa on maksassa. Riippuen saannista, aikuisilla on maksassa fyllokinonia 3–34 ng/g ja MK4–13 menakinoneja noin 21–239 ng/g. Menakinonien keskinäisten maksapitoisuuksien on eri tutkimuksissa havaittu vaihtelevan suuresti.
Muu biokemia > Hajotus ja erittyminen

Ihmiset hajottavat fyllokinonia 5-hiilisen eli 5C (CAS numero 34927-45-2) ja menakinoneja 7C (CAS 51732-61-7) ketjun menadionijohdannaisiksi. Nämä muodostuvat samoin kuin E-vitamiinien hajoamistuotteet. Hajotus alkaa isoprenoidiketjun pään hydroksylaatiolla eli ω-hydroksylaatiolla. Tätä seuraa ketjun lyheneminen β-oksidaatiolla. Tuotteet muuntuvat vesiliukoisemmiksi lähinnä glukuronidaatiolla. Myös 10C johdannaisia muodostuu. Lähinnä 5C, 7C ja 10C johdannaiset erittyvät pois virtsassa, ja 5C ja 7C sappinesteessä ulosteeseen.
Historia ja nimet

1929 Henrik Dam havaitsi Kööpenhaminan yliopistossa rasvattoman ja kolesterolittoman ruokavalion saavan kananpojilla aikaan verenvuotoja ihossa ja lihaksissa. Oireiden arveltiin johtuvan C-vitamiinin puutoksesta eli keripukista, mutta Dam kollegoineen osoittivat pian etteivät suuret C-vitamiiniannokset parantaneet tilaa. 1935 Dam ehdotti rasvaliukoiselle aineelle nimeä K-vitamiini. Myöhemmin Dam selitti valinneensa symboliksi kirjaimen K, sillä sitä aakkosjärjestyksessä edeltäviä kirjaimia käytettiin jo symboleina muille tuolloin vitamiineiksi oletetuille aineille. Kirjain K myös sattui olemaan saksan ja joidenkin skandinaavisten kielten veren hyytymistä merkitsevien sanojen ensimmäinen kirjain. Myöhemmin tosin paljastui että osa muita kirjaimia käyttävistä vitamiineista ei ollutkaan vitamiineja tai ne nimettiin uudelleen, kuten H-vitamiini, joka tunnetaan nykyään nimellä biotiini.
K-vitamiinia löydettiin vihreistä kasveista, kuten sinimailasesta, ja muun muassa eläinten maksoista. 1935 sitä havaittiin muodostuvan myös mikrobien vaikutuksesta, sillä mädän kalan syöttö esti puutoksen oireita koe-eläimillä.
1939 Edward Doisy ja kollegat nimesivät sinimailasesta eristetyn ja massaltaan kevyemmän K-vitamiinin K1-vitamiiniksi ja mädästä kalasta eristetyn raskaamman aineen K2-vitamiiniksi.
1939 Doisy ja kollegat esittivät K1-vitamiinin eli fyllokinonin rakenteen ja valmistivat sitä. 1940 he esittivät ensimmäisen menakinonin rakenteen ja valmistivat sitä. Tämä menakinoni oli MK6.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fineli: K-vitamiinin lähteet ruoka-aineissa
Linus Pauling Institute: Vitamin K (englanniksi)
K-vitamiinin γ-karboksylaatioon johtava kolmivaiheinen reaktiosarja. K: kinoni. KH2: kinoli. KO: epoksidi. Glu: glutamaatti. Gla: γ-karboksiglutamaatti.
Nathalie Loiseau

| Nathalie Loiseau |
| --- | --- |
 Loiseau vuonna 2019
Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  Uudistuva Eurooppa
Ranskan eurooppaministeri
 2017–2019  
Pääministeri:  Édouard Philippe
Edeltäjä:  Marielle de Sarnez
Seuraaja:  Amélie de Montchalin
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1964 (ikä 60) Neuilly-sur-Seine, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Tiedot
Puolue:   Ranska: LREM    Euroopan unioni: RE
Tutkinnot:  Sciences Po INALCO
Aiheesta muualla
www.nathalieloiseau.medium.com
Nathalie Loiseau (s. 1. kesäkuuta 1964 Neuilly-sur-Seine) on ranskalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2019. Loiseau oli Ranskan eurooppaministeri Philippen toisessa hallituksessa vuosina 2017–2019 ja osallistui aktiivisesti Brexit-neuvotteluihin. Hän oli myös Kansallisen hallintokoulun johtaja vuosina 2012–2017. Tätä ennen hän oli diplomaatti ja hallintovirkamies Ranskan ulkoministeriössä. Loiseau edustaa La République En Marche! -puoluetta. Euroopan parlamentissa hän kuuluu Uudistuva Eurooppa -ryhmään.
Poliittiset näkemykset

Tultuaan Ranskan eurooppaministeriksi vuonna 2017 Loiseau kertoi olevansa huolissaan Ranskan heikkenevästä vaikutusvallasta Euroopan unionissa. Ongelman ratkaisemiseksi Loiseau kehotti parempaa koordinointia Saksan kanssa. Hän nosti esille myös ranskalaisten virkamiesten vähenevän lukumäärän. Ministerinä Loiseau vastusti Euroopan parlamentin siirtämistä pois Strasbourgista.
Kampanjoidessaan europarlamenttivaaleissa vuonna 2019 Loiseaun ympärille nousi kohu, kun Euroopan unionia selittävä sarjakuva, jonka tekemiseen Loiseau oli osallistunut, tulkittiin hyväksyvän Puolassa esiintyvän homofobian. Loiseau kiisti homofobisuuden ja sanoi, ettei Puolan tilanteen kuvaaminen ole ilmaisu sen hyväksymisestä. Loiseau toi myös esille aiemmat kirjoituksensa, joissa hän keskustelee ”homoseksuaalisten veljiensä” elämästä ”yhteiskunnassa, joka ei ole rakennettu heille”. Tultuaan valituksi Euroopan parlamenttiin Loiseau liittyi Euroopan parlamentin HLBTI-asioita käsittelevän laajennetun työryhmän jäseneksi.
Kivijärvi (Tuusniemi)

| Kivijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Tuusniemi
Koordinaatit:  62°37′23″N, 28°31′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Järvinumero:  04.273.1.115
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  120,8 m 
Rantaviiva:  7,33 km 
Pinta-ala:  0,96 km² 
Tilavuus:  0,00465 km³ 
Keskisyvyys:  4,92 m 
Suurin syvyys:  18,5 m 
 fiKivijärvi 
Kivijärvi on rannoiltaan alava järvi Tuusniemellä Pohjois-Savossa. Sen pinta-ala on 96 hehtaaria. Etäisyys Kuopiosta on 52 kilometriä kaakkoon.