stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Nixon
Presidenttiys > Nixonin hallitusten tärkeimmät ministerit

| Virka | Nimi | Kausi |
| --- | --- | --- |
| Varapresidentti | Spiro Agnew | 1969–1973 |
|  | Gerald Ford | 1973–1974 |
| Ulkoministeri | William P. Rogers | 1969–1973 |
|  | Henry Kissinger | 1973–1974 |
| Valtiovarainministeri | David M. Kennedy | 1969–1971 |
|  | John Connally | 1971–1972 |
|  | George P. Shultz | 1972–1974 |
|  | William E. Simon | 1974 |
| Puolustusministeri | Melvin Laird | 1969–1973 |
|  | Elliot Richardson | 1973 |
|  | James R. Schlesinger | 1973–1974 |
| Oikeusministeri | John N. Mitchell | 1969–1972 |
|  | Richard Kleindienst | 1972–1973 |
|  | Elliot Richardson | 1973–1974 |
|  | William B. Saxbe | 1974 |
Presidenttiys > Uudelleenvalinta 1972

Nixon löi vuoden 1972 presidentinvaaleissa vastaehdokkaansa demokraattien George McGovernin selvästi. Nixon vetosi etenkin traditionalisteihin, jotka vastustivat muutoksen kannattajia ja vähemmistöjen oikeuksien ajajia. Näiden vaalien myötä syveni Yhdysvaltain politiikan vastakkainasettelu.
Presidenttiys > Watergate-skandaali ja ero

Nixonin uudelleenvalitsemiskampanja vuoden 1972 vaaleissa johti lopulta hänen eroonsa virastaan ensimmäisenä Yhdysvaltain presidenttinä. Huolimatta Nixonin jatkuvasta etumatkasta demokraattien ehdokkaaseen George McGoverniin hänen kampanjahenkilökuntaansa kuuluvia miehiä murtautui demokraattipuolueen päämajaan kesäkuussa 1972. Heidän jäätyään tästä kiinni sai alkunsa niin sanottu Watergate-skandaali, johon liittyneiden Nixonin valehtelun, rikostutkintamateriaalin tuhoamisen, tutkinnan tahallisen viivästyttämisen (todistusaineisto nauhalla) ja suoranaisten rikosten seurauksena Nixon joutui eroamaan. Agnew oli joutunut eroamaan omien rikossyytöstensä johdosta, ja hänen tilalleen varapresidentiksi oli nimitetty Gerald Ford. Nixonin erottua Ford nousi presidentiksi ja armahti Nixonin kaikista mahdollisista rikoksista.
Nixon ja Suomi

Nixon vieraili Suomessa huhtikuussa 1965. Matkan tarkoituksena oli hankkia suomalaista asiantuntemusta erään yhdysvaltalais-kanadalaisen paperinjalostusyrityksen käyttöön. Suomen presidentti Urho Kekkonen tapasi Nixonin Yhdysvaltoihin heinäkuussa 1970 tekemällään valtiovierailulla.
Nixonin perintö

Nixonin ensimmäinen merkittävä eroamisen jälkeinen julkinen esiintyminen tapahtui 23. maaliskuuta 1977 kun BBC:n toimittaja David Frost haastatteli Nixonia kaksi tuntia päivässä, kolmen päivän aikana. Nauhoitus tapahtui Kaliforniassa sijaitsevassa yksityishuvilassa. Se lähetettiin Yhdysvalloissa sarjana.
Erottuaan presidentinvirasta Nixon kirjoitti yhdeksän kirjaa, joissa hän analysoi muun muassa asevarustelua ja ulkopoliittista tilannetta. Viimeinen kirja Beyond Peace ilmestyi vain pari viikkoa ennen Nixonin kuolemaa.
Nixon kuoli 22. huhtikuuta vuonna 1994 New Yorkissa olevassa sairaalassa ollessaan 81-vuotias. Hän oli saanut 18. huhtikuuta halvauksen.
Nixonin kuolema käynnisti uudelleenarvioinnin hänen presidenttikaudestaan. Uuskonservatiivit näkivät hänessä väärinymmärretyn sankarin, vastustajien pitäessä Nixonia edelleen rikollisena, joka oli turmellut Yhdysvaltain presidentti-instituution. Nixonin hautajaisten yhteydessä korostettiin ensin mainittua tulkintaa: hänet haudattiin juhlallisin menoin kaikkien elossa olleiden presidenttien läsnä ollessa. Hänen hautakiveensä kirjoitettiin lainaus hänen ensimmäisestä virkaanastujaispuheestaan: "The greatest honor history can bestow is the title of peacemaker." – "Suurin kunnianosoitus, jonka jälkipolvet voivat antaa, on rauhantekijän arvonimi."
Nixonin persoonallisuutta on usein arvioitu kriittisesti, ja persoonallisuudella on arvioitu olleen vaikutusta hänen työhönsä ja sitä kautta historiaan. Monet Nixonin vastustajat pitivät Nixonia jo tämän uran varhaisista vaiheista alkaen manipuloivana konnana, ja Watergate-kriisin jälkeen tämä käsitys yleistyi. Nixonin hallinnon laittomuuksien taustalla on väitetty olleen Nixonin kokema turvattomuuden ja alemmuuden tunne sekä pelko juonittelujen kohteeksi joutumisesta. Nixonia on myös luonnehdittu aggressiiviseksi ja epäempaattiseksi. Nixonin retoriikka vastustajiaan kohtaan oli kovaa, ja etenkin Watergate-skandaalin yhteydessä työtoverit kuvasivat hänen käyttäytymisensä muuttuneen yhä aggressiivisemmaksi ja sekavammaksi. Watergate-skandaalin paljastaneen toimittaja Bob Woodwardin mukaan Nixon oli "vainoharhainen narsisti", joka otti kaiken henkilökohtaisesti eikä ollut kiinnostunut mistään suuremmasta päämäärästä. Nixon oli introvertti, joka hakeutui mielellään yksinäisyyteen ja rauhaan. Nixonin ystävien mukaan Nixon oli herkkä ja ujo ihminen, joka joutui olemaan politiikassa kova.
Presidentti Richard Nixon on populaarikulttuurissa suosittu viittausten kohde; hänen hahmonsa on nähty useita kertoja muun muassa piirrossarja Futuramassa.
Säveltäjä John Adamsin ooppera Nixon Kiinassa kuvaa edellä mainittua vuoden 1972 valtiovierailua. Vuonna 1987 kantaesitetty ooppera on yksi modernin oopperan suosituimmista. Se on esitetty myös Suomen kansallisoopperassa.
Kirjallinen tuotanto

The Challenges We Face: Edited and Compiled from the Speeches and Papers of Richard M. Nixon (1960)
Six Crises (1962)
RN: The Memoirs of Richard Nixon (1978)
The Real War (1980)
Johtajuuden profiileja (alkuteos Leaders, 1982)
Real Peace (1984)
No More Vietnams (1987)
1999: Victory Without War (1988)
In the Arena: A Memoir of Victory, Defeat, and Renewal (1990)
Seize The Moment: America's Challenge In A One-Superpower World (1992)
Beyond Peace (1994)
Richard Nixon vuonna 1945.
Senaattoriehdokas Nixon kampanjoimassa vuonna 1950
Varapresidentti Nixon (oik.) ja Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšov vuonna 1959 väittelemässä järjestelmiensä paremmuudesta.
Nixon presidentinvaalikampanjansa aikana vuonna 1968
Nixon esittelemässä Kambodžan operaatioita televisiossa
Nixonit saapuvat Pekingiin Kiinan vierailun aikana vuonna 1972.
Nixonin hallitus vuonna 1972.
Nixon tervehtii lapsia vuoden 1972 vaalikampanjansa aikana.
Nixon ilmoittaa eroavansa presidentin virasta 1974.
Nyassachromis

| Nyassachromis |
| --- | --- |
 Lyhytpääutaka (Nyassachromis breviceps)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Nyassachromis  Eccles & Trewavas, 1989
Katso myös
   Nyassachromis Wikispeciesissä   Nyassachromis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nyassachromis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kahdeksan lajia, joita tavataan Afrikasta:
| --- | --- |
 Nyassachromis boadzulu (Iles, 1960)  Nyassachromis breviceps (Regan, 1922) – lyhytpääutaka  Nyassachromis leuciscus (Regan, 1922) – viherutaka  Nyassachromis microcephalus (Trewavas, 1935) – pikkupääutaka :  Nyassachromis nigritaeniatus (Trewavas, 1935) – mustajuovautaka  Nyassachromis prostoma (Trewavas, 1935) – keltaotsautaka  Nyassachromis purpurans (Trewavas, 1935) – purppurautaka  Nyassachromis serenus (Trewavas, 1935)
Luettelo pikkuplaneetoista: 326001–327000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
326001:stä ja päättyen 327000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nya Folkbladet

Lehden ensimmäisen näytenumeron etusivu.
Nya Folkbladet oli Vaasassa vuosina 1926–1930 ilmestynyt ruotsinkielinen kommunistinen sanomalehti.
Kerran viikossa ilmestynyt lehti oli tarkoitettu koko maan ruotsinkielisten kommunistien yhdyssiteeksi. Sen kustantajana toimi ruotsinkielisten työväenjärjestöjen muodostama Förlagsaktiebolag Ny Tid. Päätoimittajina työskentelivät August Isaksson (1927) ja Allan Asplund (1927–1930). Viranomaiset lakkauttivat Nya Folkbladetin yhdessä muun kommunistilehdistön kanssa kesäkuussa 1930.
Aiheesta muualla

Nya Folkbladet digitoituna kansalliskirjastossa
Harri Nuutinen

Harri Nuutinen
Harri Nuutinen (s. 3. lokakuuta 1962 Helsinki) on suomalainen hanuristi, laulaja ja muusikko. Nuutinen kiertää tanssilavoja aktiivisesti oman Tanssin Taika-orkesterinsa kanssa, perinteistä tanssimusiikkia soittaen. Harri Nuutisen ura alkoi jo 14-vuotiaana, jolloin hän voitti iskelmälaulun SM-kilpailujen vanhan tanssimusiikin sarjan vuonna 1977. Tästä alkoi myös levytysura.
Harri Nuutinen on toiminut myös radioamatöörinä (tunnuksella OH2JBA) vuodesta 1994 alkaen.
Diskografia

Harri Nuutinen (1977)
Syysruskan aikaan (1978)
Laulellen ja soitellen (1979)
Ruusu ystävälle (1980)
Soitto hanurin (1982)
Harri Nuutinen (1982)
Harri Nuutinen (1980)
Tanssissa taikaa on (1999)
Onnen kulkuri (2014)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harri Nuutinen Wikimedia Commonsissa
Harri Nuutisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Nya Trollsländan

Lehden etusivu vuodelta 1890.
Nya Trollsländan oli Helsingissä vuosina 1884–1892 ilmestynyt ruotsinkielinen lastenlehti.
Kirjakauppias G. W. Edlundin kustantama Nya Trollsländan perustettiin vuonna 1873 lakanneen Trollsländanin jatkajaksi. Sen avustajana ja taustavoimana toimi jälleen Zachris Topelius. Lehteä toimittivat Topeliuksen tytär Toini Topelius ja hänen sihteerinsä Alexandra Gripenberg sekä vuodesta 1891 lähtien Alta Dahlgren. Vuosina 1886–1887 Nya Trollsländanin rinnalla ilmestyi myös suomenkielinen Sirkka.
Nya Trollsländanin tavoitteena oli herättää lapsissa oikeudentunnetta sekä tervettä ja iloista lapsenmieltä. Se sisälsi etupäässä satuja, kertomuksia, luontoa ja eläimiä koskevia kirjoituksia sekä pikku-uutisia. Kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden painos oli noin 700 kappaletta vuonna 1885, mutta alkoi sen jälkeen laskea. Vuonna 1888 Nya Trollsländanilla oli enää 450 tilaajaa ja vuonna 1891 vajaat 400. Kannattamattomana lakanneen lehden tilalle perustettiin vuonna 1895 samantyyppinen Sländan.
Aiheesta muualla

Nya Trollsländan digitoituna kansalliskirjastossa
Luettelo pikkuplaneetoista: 322001–323000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
322001:stä ja päättyen 323000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Olof Nyholm

| Olof Nyholm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. tammikuuta 1918 Helsinki
Kuollut: 20. helmikuuta 1940 (22 vuotta) Joutseno
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Broidi
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura
Seura:  KIF, Helsinki
Sarja:  SM-sarja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1936–1939
Olof Osvald Nyholm (14. tammikuuta 1918 Helsinki – 20. helmikuuta 1940 Joutseno) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi uransa helsinkiläisissä KIF:ssä ja pelasi Suomen jääkiekkomaajoukkueessa, joka osallistui ensimäisen kerran MM-kisoihin Sveitsissä keväällä 1939.
Olof Nyholm pelasi jääkiekkouransa vuodesta 1936 alkaen helsinkiläisessä KIF:ssä. Hänet valittiin Suomen jääkiekkomaajoukkueeseen Sveitsin vuoden 1939 MM-kisoihin, missä hän pelasi kaikissa Suomen otteluissa. Kaikkiaan hän pelasi urallaan kahdeksan A-maaottelua ja teki niissä kaksi maalia; ensimmäisen vuonna 1938. Jääkiekon pääsarjaa Nyholm pelasi kolme kautta eli kaudet 1937, 1938 ja 1939, ja niissä KIF sai hopeaa, pronssia ja kaudella 1939 Suomen mestaruuden.
Olof Nyman osallistui talvisotaan JR 61:n riveissä Karjalankannaksella, jossa hän haavottui Summan rintaman murtumisen jälkeen Viipurin kaakkoispuolella Heinjoen Pienperolla. Hän kuoli seuraavana päivänä sotasairaalassa Joutsenossa. Näin hänestä tuli ensimäinen sodan uhri vuoden 1939 MM-joukkueesta. Hänen jälkeensä kaatuivat jatkosodassa Holger Granström, Lasse Blom ja Erkki Rintala.
Luettelo pikkuplaneetoista: 328001–329000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
328001:stä ja päättyen 329000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nuubianpehmytkilpikonna

| Nuubianpehmytkilpikonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Pehmeäkilpikonnat Trionychidae
Suku::  Cyclanorbis
Laji::  elegans
Kaksiosainen nimi
 Cyclanorbis elegans  (Gray, 1869) 
Katso myös
   Nuubianpehmytkilpikonna Wikispeciesissä   Nuubianpehmytkilpikonna Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Nuubianpehmytkilpikonna (Cyclanorbis elegans) on pehmeäkilpikonniin kuuluva matelijalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Länsi- ja Keski-Afrikasta.
Koko ja ulkonäkö

Nuubianpehmytkilpikonnan kilven pituus voi suurimmillaan olla 70 cm ja laji voi painaa 20 kg. Koiraat ovat hieman naaraita suurempia. Lajin kilpi on sileä, lukuun ottamatta niskan harjanteita, ja väriltään oliivinruskea. Sen reunoilla on keltaisia täpliä. Lajin pää ja raajat ovat väriltään vihertävän ruskeat. Pää on melko pienikokoinen ja sieraimet ovat suuret.
Levinneisyys ja elinympäristö

Nuubianpehmytkilpikonnaa tavataan laikuttaisesti Ghanasta itään Sudanin ja Etelä-Sudaniin. Lajin elinympäristöä ovat suuret hitaasti virtaavat mutapohjaiset joet kuten Niger, Oti ja Niili. Sitä tavataan myös soilta. Nuubianpehmytkilpikonna luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Kannan kokoa ei ole arvioitu, mutta laji on todennäköisesti erittäin harvinainen ja kannan kehityssuunta on laskeva. Suurimmat uhat nuubianpehmytkilpikonnakannalle ovat pyydystäminen ravinnoksi ja elinympäristön häviäminen saastumisen ja patojen rakentamisen vuoksi.
Toivo Nykänen

Toivo Nykänen vuonna 1930.
Toivo Nykänen (19. elokuuta 1902 Helsinki – 30. toukokuuta 1983 Lahti) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä.
Nykänen sijoittui yhdistetyssä viidenneksi Lahden MM-kilpailuissa 1926 hiihdettyään kuumeisena. Sankt Moritzin olympialaisiin 1928  hän ei päässyt katkaistuaan jalkansa samana talvena. Oslon MM-kilpailuissa 1930 hän oli parhaana suomalaisena 19:s.
Lahden Hiihtoseuraa edustanut Nykänen voitti yhdistetyn Suomen-mestaruuden vuosina 1925, 1926 ja 1929. Salpausselän Kisoissa hän voitti yhdistetyn vuonna 1925 sijoituttuaan vuotta aiemmin toiseksi.
Nykänen hyppäsi Salpausselän ensimmäisen mäen avaushypyn vuonna 1923. Hän saavutti mäkihypyssä SM-pronssia vuosina 1931 ja 1932.
Luettelo pikkuplaneetoista: 329001–330000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
329001:stä ja päättyen 330000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 338001–339000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
338001:stä ja päättyen 339000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Alfons Nylund

HIFK:n Suomen-mestarijoukkue vuodelta 1930. Alfons Nylund takarivissä toinen vasemmalta.
Alfons Asser ”Ali” Nylund (14. marraskuuta 1904 – 3. elokuuta 1959) oli suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Nylund edusti urallaan 1929–1935 HIFK:ta. Hän voitti seurassa kolme Suomen mestaruutta vuosina 1930, 1931 ja 1933. Kaikkiaan Nylund pelasi kuuden Mestaruussarjakauden aikana 61 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Nylund pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1929–1931 yhteensä viisi maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Nylund perusti 1940-luvulla Merikiito Oy:n ja toimi sen ensimmäisenä toimitusjohtajana.
Emil Nylund (soutaja)

Emil Nylund (23. marraskuuta 1881 Helsinki – 30. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen soudun olympiaedustaja. Hän kilpaili Tukholman olympialaisissa 1912 ulkohankanelosessa, jossa Suomen joukkue karsiutui toisella kierroksella. Vuonna 1913 hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden. Hän edusti Helsingin Soutuklubia.
Valfrid Nykänen

Valfrid Erhard Nykänen (lempinimi Pojulähde?; 8. tammikuuta 1894 Kotka – helmikuu 1918 Hämeenkyrö) oli ensimmäinen suomalainen hävittäjälentäjä ja ilmavoiton saavuttanut lentäjä.
Nykänen tuli ylioppilaaksi Kotkan suomalaisesta yhteiskoulussa keväällä 1914. Hän oli tuolloin etevä voimistelija. Nykänen oli vuoden 1912 Tukholman olympialaisten suomalaisen voimistelujoukkueen varamies. Urheilussa hän edusti Kotkan SLU:ta ja Kotkan Intoa.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Nykänen liittyi vuoden 1914 lopulla vapaaehtoisena Venäjän armeijaan ja kävi vuoden pituisen upseerikurssin Kazanin sotaopistossa. Hänet komennettiin rintamalle vänrikkinä, ja hän palveli jalkaväessä Varsovan puolustusjoukoissa. Hän haavoittui Puolassa kahdesti. Myöhemmin hän siirtyi Venäjän ilmavoimien 12. hävittäjäosaston tähystäjäksi.
Tammikuussa 1917 Nykänen pääsi hävittäjäohjaajakurssille Mustanmeren laivaston lentokouluun Sevastopoliin, jossa hän suoritti ohjaajatutkintonsa noin 1. toukokuuta 1917.lähde? Tämän jälkeen hän toimi lentäjänä III hävittäjäosastossa. Hän saavutti tiettävästi ilmataisteluissa yhteensä neljä ilmavoittoa, oman väitteensä mukaan turkkilaisia vastaan Kaukasian rintamalla, mutta jälkimmäinen tieto lienee virheellinen, sillä kyseisellä rintamalla oli hyvin vähän lentotoimintaa. Suomalaisen lehtitiedon mukaan Nykänen palkittiin syksyllä 1917 Pyhän Yrjön miekalla hänen ammuttuaan lounaisrintamalla alas saksalaisen lentokoneen. Hän oli ainoa suomalainen, joka saavutti ilmavoittoja ensimmäisessä maailmansodassa.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Nykänen jätti Venäjän armeijan ja osallistui tammikuussa 1918 Ukrainan vapaustaisteluun, minkä jälkeen hän palasi Suomeen. Hän joutui pakenemaan Kotkan punakaartia ja siirtyi Suomen sisällissodan alkuun mennessä Satakuntaan, jossa hänet otettiin luutnanttina valkoisiin joukkoihin. Hän johti toista kahdesta valkoisesta osastosta 31. tammikuuta käydyssä Kauvatsan kahakassa, tosin hänen osastonsa perääntyi ennen varsinaista hyökkäystä. Oltuaan vain viikon komppanianpäällikkönä Nykänen lähti pyrkimään punaisten rintaman läpi Helsinkiin hakeakseen lentokoneen valkoisille, mutta hän jäi Hämeenkyrössä punaisten vangiksi ja hänet surmattiin.
Nutturlan seisake

Nutturlan seisake (lyh. Nut) on Uudenkaupungin radan varressa sijaitseva lakkautettu seisake. Se perustettiin Nousiaisten Nutturlan kylään vuonna 1923, kun rata valmistui Mynämäen rautatieasemalle asti. Miehittämättömäksi seisakkeeksi Nutturla muuttui 1.8.1955. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1982, mutta se avattiin lyhyeksi aikaa uudestaan liikenteelle syyskuussa 1986. Seisake lakkautettiin lopullisesti vuotta myöhemmin, 27.9.1987.
Seisakerakennus

Nutturlan pysäkki sijaitsee vähän matkan päässä Nutturlantien ja Kärryistentien sekä radan risteyksestä. Sen tontti pakkolunastettiin viereisestä Väli-Mäkilän tilasta vuonna 1923 ja pysäkki rakennettiin tontille samana vuonna. Rakennus perustettiin harkkokivistä muuratulle perustalle ja vuorattiin lomalaudoituksella. Satulakaton koillislappeelle rakennettiin myös kaksi puolipyöreää kattoikkunaa. Punamullatussa ja valkonurkkaisessa rakennuksessa sijaitsivat pienet odotustilat, rahtivarasto sekä pysäkinhoitajan asunto. Tontille valmistuivat myös sauna sekä kaksi muuta talousrakennusta. Hehtaarin laajuinen tontti rakennuksineen siirtyi Senaatti-kiinteistöjen myyntilistalle vuonna 2007, mutta ainakaan vuoden 2008 alkuun mennessä kiinteistöä ei ollut myyty.
Aiheesta muualla

Kuvia Nutturlan seisakkeesta Vaunut.org -sivustolla
Karolina Nylund

Karolina Nylund (s. 1993) on suomalainen käsipalloilija. Hän edustaa helsinkiläisseura Dickeniä, jonka pelaajana hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2015–2018.
Sören Nymalm

Sören Nymalm on suomalainen suunnistuksen nuorten maailmanmestari ja aikuisten Suomen-mestari 1990-luvulta. Seuratasolla hän on edustanut Pargas Idrottsföreningiä.
Nymalm voitti vuonna 1990 nuorten maailmanmestaruuden Mikael Boströmin ja Kimmo Liljeströmin kanssa viestissä sekä saavutti Boströmin voittamalla pitkällä matkalla pronssia. Aikuisten MM-kilpailuihin Nymalm osallistui kahdesti: vuonna 1995 Detmoldissa hän sijoittui keskimatkalla 38:nneksi ja vuonna 1997 Grimstadissa pitkällä matkalla 11:nneksi. Avoimissa PM-kilpailuissa hän sijoittui pitkällä matkalla neljänneksi vuosina 1993 ja 1995. Jukolan viestissä hän sijoittui toiseksi vuonna 1997 Pargas IF:n kuudennen osuuden suunnistajana.
Nymalm voitti Suomen-mestaruuden pikamatkalla vuosina 1991, 1994 ja 1996 sekä pitkällä matkalla vuonna 1997.
Sören Nymalmin puoliso Sanna Nymalm on suunnistuksen MM-mitalisti.
Paul Nyman

Paul Nyman
Paul Mauritz Nyman (3. heinäkuuta 1929 Viipuri – 25. marraskuuta 2020 Tampere) oli suomalainen kilpapyöräilijä.
Nyman edusti Suomea kolmissa olympialaisissa. Helsingissä 1952 hän keskeytti 190 kilometrin maantieajossa sekä sijoittui neljän kilometrin joukkuetakaa-ajon karsinnassa 15:nneksi yhdessä Urho Sirénin, Aimo Jokisen ja Nils Henrikssonin kanssa. Melbournessa 1956 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 11:nneksi, mikä on edelleenkin paras suomalaissaavutus olympialaisten maantieajossa toisen maailmansodan jälkeen. Yhden kilometrin aika-ajossa hän sijoittui 16:nneksi ja eräajossa hän karsiutui. Roomassa 1960 hän sijoittui henkilökohtaisessa maantieajossa 17:nneksi sekä 100 kilometrin joukkueajossa 20:nneksi yhdessä Unto Hautalahden, Raimo Honkasen ja Matti Herrosen kanssa. Yhden kilometrin aika-ajossa hän oli 21:s ja eräajossa hän karsiutui.
Nyman edusti Suomea kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa vuosina 1950–1959. Hän sijoittui maastoajossa 20:nneksi ja maantieajossa 29:nneksi vuonna 1953. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän sijoittui maantieajossa neljänneksi vuonna 1957.
Seuratasolla ”Poli” Nyman edusti tamperelaisseuroja Pyörä-Unionia ja Pyörä-Poikia. Hän voitti vuosina 1950–1960 yhteensä 33 Suomen-mestaruutta, joista 23 tuli henkilökohtaisista lajeista. Hän teki Suomen ennätyksiä 4 000 metrillä (5.14,2), 5 000 metrillä (6.45,8), 10 kilometrillä (13.52,2), 20 kilometrillä (28.22,4), 30 kilometrillä (43.01,8), 40 kilometrillä (57.42,4) ja tunninajossa (41 607 m).
Aktiiviuransa jälkeen Paul Nyman toimi Suomen Pyöräilyliiton johtokunnassa ja pyöräilymaajoukkueen johtajana.
Paul Nyman kuoli Tampereella pitkäaikaissairauteen 25.11.2020.
Luettelo pikkuplaneetoista: 333001–334000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
333001:stä ja päättyen 334000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Auli Nyman

Auli Nyman (o.s. Grönroos, s. 28. maaliskuuta 1970) on suomalainen koripalloilija.
Nyman pelasi ensimmäisen Koripallon naisten SM-sarjan ottelunsa vuonna 1982. Hän lopetti uransa polvivaivojen vuoksi kauden 2004–2005 jälkeen. Tuolloin hän oli pelannut SM-sarjassa 369 runkosarjan ottelua ja tehnyt näissä 6 171 pistettä, antanut 530 koriin johtavaa syöttöä ja ottanut 4 324 levypalloa. Kaudeksi 2009–2010 Nyman solmi yhden kauden pituisen sopimuksen Peli-Karhujen kanssa.
Nyman päätti uransa 6.2.2010 pelattuun Peli-Karhut - Catz otteluun polvivaivojen takia.
Nyman on edustanut uransa aikana SM-sarjassa KTP:ta, Merikorista, Peli-Karhuja ja Pussihukkia. Hän on voittanut SM-hopeaa, kahdesti SM-pronssia ja kolme Suomen Cupin mestaruutta. Hänet on valittu vuoden naispelaajaksi vuosina 1989, 1996, 1999 ja 2000 sekä vuoden puolustuspelaajaksi vuosina 1996, 1997, 1999, 2000, 2001 ja 2005.
Maajoukkueessa hän on pelannut 133 maaottelua ja tehnyt näissä 1 513 pistettä.
Peli-Karhut jäädytti hänen pelipaitansa syyskuussa 2005.
René Nyman

René Nyman
René Israel Nyman (21. marraskuuta 1916 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 19. toukokuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija. Hän kilpaili neljissä kesäolympialaisissa.
Urheilu-urallaan muun muassa Hangö Segelföreningiä ja Helsingfors Segelklubbia edustanut Nyman kilpaili neljissä kesäolympialaissa. Berliinissä 1936 hän sijoittui yksikköjollissa kymmenenneksi, Lontoossa 1948 Star-luokassa parinsa Christian Ilmonin kanssa 12:nneksi ja Helsingissä 1952 19:nneksi ja Roomassa 1960 Louhi-luokassa yhdessä Lasse Dahlmanin ja Heinrich Schaarschmidtin kanssa 17:nneksi. Nyman voitti Pohjoismaiden mestaruuden 8-metristen veneluokassa vuonna 1940.