stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ludisia

| Ludisia |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Alaheimo::  Orchidoideae
Tribus::  Cranichideae
Alatribus::  Goodyerinae
Suku::  Ludisiat Ludisia
Laji::  discolor
Kaksiosainen nimi
 Ludisia discolor  (Ker Gawl.) A. Rich. 
Katso myös
   Ludisia Wikispeciesissä   Ludisia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ludisia (Ludisia discolor, synonyymit Haemaria discolor, Goodyera discolor) on kämmekkäkasveihin kuuluvan Ludisia-suvun ainoa laji. Se on kotoisin Malesiasta, Indonesiasta ja Myanmarista, missä se kasvaa varjoisalla metsänpohjalla. Ludisiaa kasvatetaan huonekasvina useimmista muista kämmeköistä poiketen pääasiassa sen hohtavanvihreiden samettisten lehtien, ei niinkään vaatimattoman kukinnon vuoksi.
Tuntomerkit

Ludisia kasvattaa aluksi yhden pystyn maanpäällisen verson, jonka päähän kehittyy kukinto joulu–helmikuussa. Kukinnan jälkeen keväällä kasvi muuttuu vähitellen kasvutavaltaan ryömiväksi. Samalla sen varresta ja juurelta ilmestyy yksi tai useampia uusia versoja, jotka kukkivat seuraavana talvena. Vähitellen kasvi muuttuu tiheäksi rypääksi.
Ludisian leveän suikeat ja silposuoniset lehdet ovat sopeutuneet kasvamaan vähässä valossa. Ne ovat yläpinnaltaan tummanvihreät, ja niitä halkovat punertavat tai kullankeltaiset suonet.  Lehden alapinta on puolestaan punainen, mikä auttaa heijastamaan lehden läpi jo kertaalleen kulkeneen valon takaisin lehden yhteyttäviin osiin.
Noin 20 senttimetrin korkuiseen kukkavarteen kehittyy kymmenestä kolmeenkymmeneen kukkaa. Kukat ovat pieniä, noin sentin kokoisia ja väriltään valkeita. Siitintukut ovat kirkkaan keltaisia.
Kasvatus

Ludisia on yksi niistä harvoista orkideoista, joita kasvatetaan ennen kaikkea koristeellisen lehvästönsä takia ja jota on mahdollista kasvattaa tavallisessa mullassa. Kukinnan ajankohdasta johtuen Ludisiaa myydään lähinnä joulun aikoihin, ja se on kasvattanut suosiotaan nopeasti viime vuosina. Kaupoissa myytävät kasvit ovat tavallisesti muunnosta Ludisia discolor var. dawsoniana.
Ludisia on helppohoitoisimpia orkideoita huonekasvatuksessa. Se ei vaadi suurta ilmankosteutta eikä runsasta valoa, joten se viihtyy jopa pohjoisikkunalla. Ludisian juuristo on pieni ja herkkä, joten kasvia ei tule rasittaa turhalla uudelleenistuttamisella ja ruukun pohjalle on hyvä tehdä salaojitus. Multa pidetään tasaisen kosteana niin, että pintamulta saa kuivahtaa kastelujen välillä. Lämpötila ei saa laskea alle 16 celsiusasteen. Ludisia on kiitollinen kukkija ja hyvin hoidettuna kasvattaa useita kukkavanoja joka talvi.
Ludisiaa on mahdollista lisätä kotioloissa irrottamalla kukinnan jälkeen syntyneitä uusia versoja ja laittamalla ne veteen, kunnes juuret alkavat kasvaa noin kymmenessä päivässä. Tämän jälkeen pistokkaat voi istuttaa turpeeseen. Kasvia voi koettaa kasvattaa myös siemenestä pölyttämällä ensin kukat kahdesta eri yksilöstä.
Ludisian kukinto.
Juuripaine

Juuripaine on osmoottinen paine, joka edistää veden nousua kasvissa. Sen aiheuttaa juuriin imeytyvä vesi ja juurisolujen aktiivinen toiminta.
Juuripaineen lisäksi haihtumisimu ja kasvin putkiloiden kapillaari-ilmiö ovat kasviin vettä nostavia tekijöitä. Juuripaineen merkitys on suurin keväällä, jolloin haihtumisimu on usein vähäistä.
Karl Lueger

Karl Lueger
Karl Lueger (24. lokakuuta 1844 – 10. maaliskuuta 1910) oli itävaltalainen poliitikko ja Wienin pormestari. Lueger oli tunnettu juutalaisvastaisista näkemyksistään ja rasistisesta suhtautumisesta ei-saksalaisia vähemmistöjä kohtaan.
Lueger opiskeli lakia ja valmistui Wienin yliopistosta 1866 ja sai tohtorin arvon 1870. Asianajajana hän harjoitti paljon hyväntekeväisyyttä köyhimpien asiakkaittensa hyväksi eikä koskaan rikastunut.
Vuonna 1872 hän aloitti poliittisen uran ja liittyi riippumattomaan liberaaliin organisaatioon. Luegerille liberaalit ja kapitalistit muodostuivat kuitenkin tarkoittamaan juutalaisia ja kristinuskon vastaisuutta. Vuonna 1875 hänet valittiin kaupunginvaltuustoon vuodeksi ja uudelleen 1876 kolmeksi vuodeksi. Vuonna 1878 hän oli riippumattomana ehdokkaana ja ryhtyi taisteluun kunnallishallinnon korruptoituneisuutta vastaan.
Vuonna 1882 Luegerin demokraattinen puolue liittyi yhteen uudistuspuolueen ja saksalaiskansallisen puolueen kanssa antisemitistiseksi puolueeksi. Vuonna 1885 Lueger valittiin puolueensa ainoana edustajana Reichsratiin. Hän hyökkäsi jyrkästi Itävalta-Unkarin muodostamista vastaan, mikä johti lähes hänen erottamiseensa parlamentista. Vuonna 1890 hänet valittiin Ala-Itävallan maapäiville. Hän johti nyt antisemitististä ja antiliberaalia ryhmittymää, jota kutsuttiin kristillis-sosiaaliseksi liitoksi tai yhdistyneiksi kristityiksi.
Ryhmittymä sai vuonna 1893 nimen kristillissosiaalinen puolue (Christlichsoziale Partei). Puolue voitti Wienin kunnallisvaalit 1895 ja valtuusto valitsi Luegerin pormestariksi, mutta keisari Frans Joosef I hajotti valtuuston. Tämä toistui kolme kertaa, ennen kuin keisari suostui nimittämään Luegerin pormestariksi 1897. Tässä virassa hän toimi vuoteen 1910.
Luegerin politiikka inspiroi Itävallan ensimmäisen tasavallan (1918–1933) johtajia, kuten Ignaz Seipelia, Engelbert Dollfussia ja Kurt von Schuschniggia, jotka johtivat autoritaarisesti oikeistolaista Ständestaatia vuoteen 1938 sen jälkeen kun tasavallasta oli tullut diktatuuri 1933.
Adolf Hitler ihaili Luegeria, joka toimi hänen silloisen asuinkaupunkinsa Wienin pormestarina 1897–1910. Hitler kutsui tätä ”viimeiseksi suureksi saksalaiseksi, joka on syntynyt Ostmarkissa (Itävälta)”. Hitler arvosti Karl Luegerin manipulaatiokykyä päämäärien saavuttamiseksi. Luegerin saksankielisiä käsityöläisiä halpaa tšekkiläistä työvoimaa vastaan puolustanutta puoluetta on pidetty Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen ideologisena edeltäjänä.
Kadunnimi

Wienin Ring-kadun yhden osuuden nimi oli Dr. Karl Lueger-Ring. Nimi herätti närää, ja Wienin kaupunki päätti vuonna 2012 muuttaa nimen Universitätsringiksi. Aukio Dr. Karl Lueger Platz säilyttänee kuitenkin nimensä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Lueger Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
John Lovelock

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jack Lovelock Berliinin olympialaisissa 1936. |  Jack Lovelock Berliinin olympialaisissa 1936. |  Jack Lovelock Berliinin olympialaisissa 1936. |  |
Maa:   Uusi-Seelanti
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Berliini 1936 | 1 500 m |  |
John Edward ”Jack” Lovelock (5. tammikuuta 1910 Crushington, Uusi-Seelanti – 28. joulukuuta 1949 New York, Yhdysvallat) oli uusiseelantilainen keskimatkojen juoksija ja 1 500 metrin olympiavoittaja 1936.
Elämä

Lovelock opiskeli lääketiedettä aluksi kotimaassaan Otagon yliopistossa. Vuonna 1931 hänestä tuli Rhodes-stipendiaatti Oxfordin yliopistoon (Exeter College), jossa hän jatkoi opintojaan valmistuen aikanaan lääkäriksi.
Keväällä 1932 Lovelock juoksi mailin huippuajassa 4.12,9. Hänet valittiin Uuden-Seelannin olympiajoukkueeseen Los Angelesin kisoihin. Siellä hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän rikkoi mailin maailmanennätyksen ajalla 4.07,6. Vuonna 1934 hän voitti maililla kultaa Brittiläisen imperiumin kisoissa.
Lovelock keskittyi yleensä tosissaan yhteen ainoaan juoksuun kauden aikana. Vuonna 1936 hän kuntoutui myöhään työskenneltyään pitkiä työpäiviä lääkärinä. Kauden päätavoite oli 1 500 metrin olympiafinaali, jossa Lovelock onnistui täydellisesti voittaen kultaa pitkän kirinsä ansiosta. Aika oli uusi maailmanennätys, 3.47.8.
Keväällä 1940 Lovelock putosi hevosen selästä. Onnettomuuden seurauksena hänen näkökykynsä heikkeni ja hänelle jäi taipumus äkillisiin huimauskohtauksiin. Palveltuaan kotirintamalla lääkärinä toisessa maailmansodassa Lovelock muutti Yhdysvaltoihin. Hän sai traagisesti surmansa vuonna 1949 horjahdettuaan huimaukseen taipuvaisena ja influenssan heikentämänä metron alle.
Henkilökohtaiset ennätykset

880 jaardia 1.55,0
1 500 m 3.47,8
maili 4.07,6
2 mailia 9.03,8
3 mailia 14.14.8
Kirjallisuutta

Lovelock: New Zealand's Olympic gold miler by Christopher Tobin, Dunedin, 1984
Aiheesta muualla

Extensive biography from the Dictionary of New Zealand (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bill Bonthron Yhdysvallat | Miesten 1500 metrin maailmanennätyksen haltija 6. elokuuta 1936 – 10. elokuuta 1941 | Seuraaja: Gunder Hägg, Ruotsi |
Miesten 1 500 metrin juoksun olympiavoittajat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Tilastopaja 🔒 
Muut:  Te Papa (New Zealand)
Lucius Aemilius Paullus Macedonicus

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Lucius Aemilius Paullus Macedonicus (229 – 160 eaa.) oli roomalainen sotapäällikkö ja valtiomies. Hän voitti Makedonian kuninkaan Perseuksen Pydnan taistelussa 168 eaa. jolloin hän sai lisänimensä Macedonicus.
Hänen isänsä Lucius Aemilius Paullus oli kuollut konsulina Cannaen taistelussa ja hänen sisarensa oli avioitunut Publius Cornelius Scipio Africanuksen kanssa.
Paullus valittiin ediiliksi vuonna 193 eaa. ja vuonna 191 preettoriksi, minkä jälkeen hän taisteli Hispaniassa lusitaaneja vastaan aina vuoteen 189 eaa. asti. Useiden tuloksettomien vaalikampanjoiden jälkeen hänet valittiin konsuliksi vuonna 182 eaa. yhdessä Gnaeus Baebius Tamphiluksen kanssa, minkä jälkeen Paullus lähetettiin sotaretkelle Lugiaan.
Kolmas makedonialaissota

Kolmas makedonialaissota syttyi vuonna 171 eaa. Senaatin julistettua sodan Makedonian kuninkaalle Perseukselle, joka oli vahvistanut sotilaallista asemaansa Makedoniassa. Heti samana vuonna Perseus kukisti Publius Licinius Crassuksen johtaman roomalaisen armeijan Kallinikoksen taistelussa.
Vuonna 168 eaa. Paullus valittiin toisen kerran konsuliksi. Tämän jälkeen senaatti käski hänet Rooman armeijan johtoon Makedoniassa. Saman vuoden kesäkuussa Paullus voitti makedonialaiset Pydnan taistelussa päättäen sodan ja vangiten Perseuksen.
Taistelun jälkeen Paullus rankaisi useita makedonialaiskaupunkeja ryöstämällä niitä sekä surmaten ja myyden orjiksi roomalaisvastaisia. Delfoihin hän pystytti Aemilius Paulluksen pylvään voittonsa muistomerkiksi. Kun hän viimein palasi Roomaan suuren sotasaaliinsa kanssa, hän sai voitontriumfin ja lisänimen: Macedonicus (Makedonialainen).
Myöhempi elämä

Paullus valittiin kensoriksi vuonna 164 eaa., mutta hän sairastui sen jälkeen ja kuoli vuonna 160 eaa.
Hänen elämästään on kirjoittanut muun muassa kreikkalainen historioitsija Plutarkhos.
Kirjallisuutta

William Reiter: Aemilius Paullus, Conqueror of Greece.  Routledge, 1988.  ISBN 0709942850  Teoksen esikatselu Google Teoshaussa. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Quintus Fabius Labeo ja Marcus Claudius Marcellus | Rooman konsuli Gnaeus Baebius Tamphiluksen kanssa  vuonna 182 eaa. | Seuraaja: Publius Cornelius Cethegus ja Gnaeus Marcus Baebius Tamphilus |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Quintus Marcius Philippus ja Gnaeus Servilius Caepio | Rooman konsuli Gaius Licinius Crassuksen kanssa  vuonna 168 eaa. | Seuraaja: Quintus Aelius Paetus ja Marcus Junius Pennus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Yhdysvallat 2  Ruotsi  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Luettelo Adolf Hitlerin sisäpiirin jäsenistä

Adolf Hitleriä ympäröi palvelijoista, adjutanteista, sihteereistä ja ystävistä muodostunut sisäpiiri. Hitler oli pääosin kohtelias ja ystävällinen sisäpiirin jäsenille. Tästä ryhmästä osa pysyi Hitlerin vierellä vielä hänen kuolemaansa saakka.
Sisäpiiriin kuuluneet

Hermann Göring, Luftwaffen komentaja ja ilmailuministeri 1933-1945
Hans Baur, lentäjä, 1926–1945
Nicolaus von Below, ilmavoimien adjutantti 1937–1945
Martin Bormann, luottomies ja yksityissihteeri 1941–1945
Heinrich Müller, luottomies ja ystävä 1938-1945
Gerda Christian, sihteeri 1937–1942, johtava sihteeri 1943–1945
Marlene von Exner, dieettikokki 1943–1944
Hermann Fegelein, Eva Braunin lanko, 1944–1945
Erna Flegel, sairaanhoitaja, 1943–1945
Otto Günsche, adjutantti 1943–1945
Werner Haase, lääkäri (Morellin sijainen), 1935–1945
Walther Hewel, ystävä 1923–1925, 1938–1945 (asui välillä Indonesiassa)
Eva Hitler o.s. Braun, Adolf Hitlerin rakastajatar ja lyhytaikaisesti myös aviovaimo, 1935-1945.
Heinrich Hoffmann, ystävä, hovivalokuvaaja 1920–
Hans Hermann Junge, palvelija 1940–1944
Traudl Junge, sihteeri 1942–1945
Erich Kempka, henkivartija ja autonkuljettaja 1934–1945
Heinz Linge, palvelija, –1945
Heinz Lorenz, johtava lehdistösihteeri 1939–1945
Emil Maurice, henkivartija ja autonkuljettaja 1920–1931
Rochus Misch, kuriiri, henkivartija ja puhelinoperoija 1940–1945
Theo Morell, lääkäri 1936–1945
Julius Schaub, ylin adjutantti 1940–1945
Julius Schreck, henkivartija ja autonkuljettaja 1926–1936
Christa Schröder, sihteeri 1933–1945
Albert Speer, ystävä 1934–1945
Johanna Wolf, sihteeri 1929–1933, johtava sihteeri 1933–1945
Lähes sisäpiiriin kuuluneet

Constanze Manziarly, kokki 1943–1945. Ei päässyt sisäpiirin tilaisuuksiin nuoren ikänsä johdosta.
Just You, Just Me

”Just You, Just Me” (vap. suom. Vain sinä, vain minä) on Jesse Greerin säveltämä ja Raymond Klagesin sanoittama musiikkikappale vuoden 1929 elokuvasta Marianne. Kappaleen lauloivat elokuvassa Lawrence Gray ja Marion Davies. Se nousi 1940-luvulla suosioon jazzmuusikoiden keskuudessa ja on saavuttanut jazzstandardin aseman. Kappaleen ovat nauhoittaneet muun muassa Artie Shaw, Red Norvo, Lester Young, Duke Ellington, Thelonious Monk, Coleman Hawkins ja Ray Charles. Thelonious Monkin oma sävellys ”Evidence” perustuu ”Just You, Just Me” -kappaleen sointuihin.
Elokuva

Kappaletta on käytetty seuraavien elokuvien musiikkiraidalla.
Tänä iltana kenties... (1957)
Takaa-ajettuna (1963)
New York, New York (1977)
Hannah ja sisaret (1986)
Kaikki sanovat I Love You (1997)
Loviisa (nimi)

| Loviisa, Lovisa |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Loviisa: 25. elokuuta
– ruotsinkielinen:  Lovisa: 25. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Lova
Vastineita eri kielissä:  Louise
Nimen alkuperä:  Louis-nimen feminiinimuoto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Loviisa (ruots. Lovisa) on pohjoismainen naisen etunimi.
Nimi Lovisa on alkujaan ruotsalainen muunnos ranskalaisesta naisen­nimestä Louise, joka on Louis-nimen naispuolinen vastine. Nimi Louis taas on germaanisperäisen Ludvig-nimen ranskalainen muoto, joka on ollut muun muassa useilla Ranskan kuninkailla.
Loviisan nimipäivä on 25. elokuuta. Nimipäivä oli alkujaan Ranskan kuningas Ludvig IX Pyhän kuolin- ja muistopäivä, mutta Ruotsin ja samalla Suomen almanakassa Ludvig-nimi korvattiin korvattiin vuonna 1750 Lovisa-nimellä silloisen kuningattaren, Loviisa Ulrikan kunniaksi..
Suomessa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 4 967 naista saanut nimekseen Loviisa. Muodossa Lovisa nimi on annettu 2 791 naiselle ja muutamalle miehelle.
Tunnettuja Loviisoja ja Lovisoja > Kuninkaallisia

Loviisa Ulrika (1720–1782), Ruotsin kuningatar 1751–1771, Aadolf Fredrikin puoliso
Lovisa (1828–1871), Ruotsin ja Norjan kuningatar 1859–1871, Kaarle XV:n puoliso
(Louise (1889–1965), Ruotsin kuningatar 1950–1965, Kustaa VI Aadolfin puoliso, oli saman niminen kuin ylläolevat, mutta hänen nimeään ei enää käännetty Lovisaksi.)
Tunnettuja Loviisoja ja Lovisoja > Muita

Lovisa Lennartsson (s. 1998), ruotsalainen jalkapalloilija
Lovisa Lindh (s. 1991), ruotsalainen keskimatkojen juoksija
Lovisa Charlotta Malm-Reuterholm (1768–1845), suomalainen naistaiteilija
Lovisa Rosenlund (1792–1900), yksi pitkäikäisimmistä suomalaisista
Kuvitteellisia Loviisoja

Loviisa Niskavuori, alk. Saarioisten Loviisa, maatalon emäntä Hella Wuolijoen Niskavuori -näytelmäsarjassa ja siihen perustuvissa elokuvissa
Loviisa, Ronja Ryövärintyttären äiti Astrid Lingdrenin romaanissa Ronja Ryövärintytär
Nimen muita käyttöyhteyksiä

Loviisa, Suomen kaupunki, saanut nimensä kuningatar Loviisa Ulrikan mukaan.
2750 Loviisa, asteroidi.
Louga

| Louga |
| --- | --- |
 Lougan rautatieasema nykyasussaan.
 Louga
 Koordinaatit: 15°37′27″N, 16°13′28″W 
Valtio:  Senegal
Alue:  Lougan alue
Departementti:  Lougan departementti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2013):  104 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Louga on kaupunkikunta sekä Lougan alueen ja departementin hallinnollinen keskus Senegalissa. Se sijaitsee noin 200 kilometriä Dakarista koilliseen. Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 104 300 asukasta.
Maantiede

Lougan kunnan pinta-ala on 18 neliökilometriä. Sen naapurikunnat ovat Bayakh, Dagadj, Laye, Mbarom, Ngueye Dili ja Taoua.
Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa, jolla kohoaa joitakin hiekkadyynejä. Luonto on kärsinyt ihmisen toiminnasta ja kuivuudesta. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Sadekausi kestää heinäkuun puolivälistä lokakuun puoliväliin. Vuotuinen sademäärä on 300–400 millimetriä. Lämpötila touko-lokakuussa on usein 38–40 astetta.
Asutus

Kaupunki koostuu 11 kaupunginosasta, joiden nimet ovat Artillerie Nord, Artillerie Sud, Keur Serigne Louga Est, Keur Serigne Louga Nord, Keur Serigne Louga Sud, Montagne Nord, Montagne Sud, Santhiaba Centre, Santhiaba Nord, Santhiaba Sud ja Thiokhna.
Asukkaista 75,8 % on wolofeja, 20,2 % fulbeja ja 2,4 % maureja. Väestö on nuorta ja väkiluku kasvaa nopeasti. Muuttoliike suuntautuu maaseudulta Lougaan ja Lougasta edelleen Dakariin ja ulkomaille.
Historia

Louga muistetaan paikkana, jossa Kayorin hallitsija Lat Dior kärsi tappion ranskalaisille vuonna 1869. Se oli siirtomaa-aikana hallintopiirin keskus ja varuskuntakaupunki, jossa Dakarin ja Saint-Louisin välinen rautatie haarautui Linguèreen. Lougassa pidettiin tärkeät karjamarkkinat. Seudun muita tuotteita olivat maapähkinät, arabikumi ja hirssi.
Louga sai kaupunginoikeudet vuonna 1956. Vuonna 1976 siitä tuli hallintoalueen keskus.
Liikenne ja talous

Lougan kautta kulkee Dakarin ja Saint-Louisin välinen valtatie RN2, josta haarautuu päällystetty maantie valtatie RN3:lle Dahraan. Vaikeammin liikennöitävä tie johtaa Guiersjärven kautta Richard-Tolliin.
Kaupunki on maatalous- ja karjanhoitoalueen kaupallinen ja liikennekeskus. Teollisuutta on vähän ja seudun taloudellinen tilanne on vaikea.
Matkailu ja nähtävyydet

Louga ei ole varsinainen matkailukohde, mutta kaupungissa on joukko majoitus- ja muita palveluja. Nähtävyyksiin kuuluvat torialue, ranskalaisten rakentama katedraali ja entinen rautatieasema. Muina historiallisina kohteina mainitaan tykistön parakit, posti ja rautatieaseman vieressä sijaitseva akaasiapuu Kadd Gui. Kaupungissa järjestetään joulukuussa vuosittainen kansanperinne- ja perkussiofestivaali Fesfop.
Aiheesta muualla

Lougan kunnan sivusto (ranskaksi)
Luettelo Abukirin taisteluun osallistuneista aluksista

Luettelo Abukirin taisteluun osallistuneista aluksista listaa Abukirin taisteluun osallistuneet alukset ja aluksilla taistelussa surmansa saaneiden ja haavoittuneiden lukumäärät.
Luettelossa ristillä ('†') merkityt ovat joko kuolleet taistelussa tai menehtyneet taistelussa saamiinsa vammoihin.
Britannian Välimeren laivasto

| Alus | tykkejä | komentaja | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Goliath | 74 | Thomas Foley | 21 kaatunutta 41 haavoittunutta |
| Zealous | 74 | Samuel Hood | - |
| Orion | 74 | James Saumarez | 13 kaatunutta 29 haavoittunutta |
| Audacious | 74 | Davidge Gould | - |
| Theseus | 74 | Ralph W. Miller | 5 kaatunutta 30 haavoittunutta |
| Vanguard | 74 | Edward Berry | Horatio Nelsonin lippulaiva 30 kaatunutta 76 haavoittunutta |
| Minotaur | 74 | Thomas Louis | 23 kaatunutta 64 haavoittunutta |
| Bellerophon | 74 | Henry d'Esterre Darby | 49 kaatunutta 148 haavoittunutta |
| Defence | 74 | John Peyton | - |
| Majestic | 74 | George Westcott | 50 kaatunutta 143 haavoittunutta |
| Alexander | 74 | Alexander J. Ball | - |
| Swiftsure | 74 | Benjain Hallowell | - |
| Leander | 50 | Thomas Boulden Thompson | 0 kaatunutta 14 haavoittunutta |
| Culloden | 74 | T. Troubridge | ajoi karille, eikä osallistunut varsinaiseen taisteluun |
Ranskan Toulonin laivasto

| Alus | tykkejä | komentaja | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Guerrier | 74 | Trullet | vallattu |
| Conquérant | 74 | D'Albarade | vallattu |
| Spartiate | 74 | Eimeriau | vallattu |
| Aquilon | 74 | Thevenard | vallattu |
| Peuple Souverain | 74 | Raccord | vallattu |
| Le Franklin | 80 | Gillet | vallattu, B. du Chaylan lippulaiva |
| L'Orient | 120 | Casabianca | tuhoutunut, Bruysin lippulaiva |
| Le Tonnant | 80 | Thouard | vallattu, Duguay-Trouinin lippulaiva |
| L'Heureux | 74 | Etienne | vallattu |
| Timoléon | 74 | L. Trullet | tuhoutunut |
| Guillaume Tell | 80 | Saunier | paennut, Villeneuven lippulaiva |
| Mercure | 74 | Cambon | vallattu |
| Généreux | 74 | Lejoille | paennut |
| Sérieuse | 36 | - | tuhoutunut, kontra-amiraali Decrés |
| Artémise | 36 | - | tuhoutunut, kontra-amiraali Decrés |
| Diane | 48 | - | vallattu, kontra-amiraali Decrés |
| Justice | 44 | - | vallattu, kontra-amiraali Decrés |
Séraphine Louis

| Séraphine Louis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. syyskuuta 1864 Arsy, Oise, Ranska
Kuollut: 11. joulukuuta 1942 Villers-sous-Erquery
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  naivismi
 Nimikirjoitus
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Séraphine Louis, taiteilijanimi Séraphine de Senlis ("Séraphine Senlisiläinen") (3. syyskuuta 1864 Arsy, Oise, Ranska – 11. joulukuuta 1942 Villers-sous-Erquery) oli ranskalainen naivistitaiteilija. Itseoppinutta taiteilijaa innosti lapsenuskon lisäksi kirkon lyijylasi-ikkunat ja muu uskonnollinen taide. Hänen kuviensa intensiteetti, niin värien kuin toistuvien mallienkin, on joskus tulkittu hänen ekstaasin ja mielensairauden välillä tasapainottelevan mielensä heijastukseksi.