stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rio (elokuva)
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Jesse Eisenberg | Antti Lang | Blu |
| Anne Hathaway | Kiti Kokkonen | Jewel |
| George Lopez | Toni Wahlström | Rafael |
| Jemaine Clement | Ville Tiihonen | Nigel |
| Jake T. Austin | Henri Piispanen | Fernando |
| Leslie Mann | Raili Raitala | Aikuinen Linda |
| Sofia Scarpa Saldanha | Venla Rajalin | Nuori Linda |
| Tracy Morgan | Sasu Moilanen | Luiz |
| Will.i.am | Henrik "Iso H" Rosenberg | Pedro |
| Jamie Foxx | Kimmo "Elastinen" Laiho | Nico |
| Rodrigo Santoro | Jasper Pääkkönen | Túlio |
| Carlos Ponce | Tommi Korpela | Marcel |
| Babel Gilberto | Miitta Sorvali | Eva |
| Davi Vieira | Juha Veijonen | Armando |
| Jeffrey Garcia | Tuomas Uusitalo | Tipa |
| Wanda Sykes |  ? | Chloe |
| Chavo Vaynér |  ? | tikka |
| Jane Lynch |  ? | Alice |
| Bernardo de Paula | Samuel Harjanne | Kipo |
| Francisco Ramos | Petri Hanttu | Kuningas Mauro |
| Jason Fricchione |  ? | Truck Driver (Uncredited) |
Muissa rooleissa: Katja Aakkula, Susa Saukko, Saara Lehtonen, Matias Hangasmaa, Ella Pyhältö, Antti Jaakola, Aku Laitinen, Samuel Harjanne, Aapo Pennanen, Mikael Eklund, Taru Tikkanen ja Jenni Sivonen.
Ossi Tukio

| Ossi Tukio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. marraskuuta 2007 (ikä 17) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  77 kg
Seura
Seura:  Ilves
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
    
Ossi Tukio (s. 3. marraskuuta 2007 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura > Seuraura

Tukio on Tampereen Ilveksen kasvatti. Kaudella 2022–2023 hän toimi seuran U16-joukkueen varakapteenina. Tukio sijoittui tehoilla 11+28=39 U16 SM-sarjan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi edellään joukkuetoveri Reinis Auziņš ja Lukon Atte Haapanen. Hän voitti myös pudotuspelien puolustajien pistepörssin tehoilla 2+6=8. Tukio palkittiin sarjan parhaana puolustajana Ilpo Koskela -palkinnolla ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2023–2024 hän oli Ilveksen U18-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+13=22.
Kaudella 2024–2025 Tukio teki SM-liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 9. joulukuuta 2024 SaiPaa vastaan, kun Ilves kärsi useista poissaoloista. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Tukio sai ottelussa jääaikaa 6.39 minuuttia.
Ura > Maajoukkueura

Tukio pelasi World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2023. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.
Muuta

Tukion isä Arto pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yhteensä 534 SM-liigaottelua Ilveksessä ja Jokereissa. Hän pelasi myös kolme kautta Elitserien-joukkue Frölundassa, jossa Arto Tukio voitti Ruotsin-mestaruuden vuonna 2005.
Mia Wasikowska

| Mia Wasikowska |
| --- | --- |
 Mia Wasikowska Berliinin elokuvajuhlilla 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1989 (ikä 35) Canberra, Uusi Etelä-Wales, Australia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Merkittävät roolit:  Liisa Ihmemaassa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mia Wasikowska (s. 14. lokakuuta 1989 Canberra) on australialainen näyttelijä. Hän näytteli pää­osaa vuonna 2010 julkaistussa elo­kuvassa Liisa Ihme­maassa. Aiemmin hän on esiintynyt muun muassa elo­kuvassa Uhma ja televisio­sarjassa Terapiassa.
Varhainen elämä

Wasikowskalla on isosisko ja pikku­veli. Hänen äitinsä on puolalainen ja isä australialainen. Kahdeksan­vuotiaana Wasikowska muutti perheineen vuodeksi Puolan Szczeciniin äidin työn vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mia Wasikowska Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef
Kaarina Valoaalto

Kaarina Valoaalto (oik. Kaarina Aalto) (25. toukokuuta 1948 Västerås – 26. maaliskuuta 2021 Joutsa) oli suomalainen kirjailija. Hän tuli tunnetuksi omintakeisesta, lokeroita kaihtavasta kirjoitustyylistään, jossa yhdistyivät proosa ja runous.
Elämä

Valoaalto varttui nelilapsisessa perheessä Helsingin Töölössä. Hän julkaisi esikoisrunoteoksensa Ei muuta kuin hiukset päässä vuonna 1980. Valoaalto viihtyi kaupunkia enemmän luonnon rauhassa, joten hän muutti 1990-luvun vaihteessa Toivakkaan joen rannalla sijaitsevalle syrjäiselle maatilalle. Maatilallaan hänellä oli mm. kanoja, ankkoja, hanhia ja kissoja.
Ahkeran kirjoittamisen lisäksi Kaarina Valoaallon kiinnostuksenkohteisiin kuuluivat maalaaminen ja eläintenhoito. Taiteellisen uran lisäksi Valoaalto työskenteli Emmaus-liikkeessä vieraillen eri puolilla Etelä-Amerikkaa.
Kaarina Valoaalto eli kuolemaansa saakka rekisteröidyssä parisuhteessa meksikolaisen Mercedes Alban kanssa. Heidän tuttavuutensa alkoi kirjeenvaihdolla vuonna 1987, jolloin Alba oli 17-vuotias. Valoaalto ja Alba tapasivat ensimmäistä kertaa vuonna 2006 ja samana vuonna Alba muutti asumaan Valoaallon luokse Suomeen.
Kuolema

Valoaalto sairastui rintasyöpään vuonna 2017 ja kuoli sairauden uuvuttamana 26.3.2021.
Teokset > Kaunokirjallinen tuotanto

Ei muuta kuin hiukset päässä: runoja (Otava, 1980)
Poloneesi keskeneräisestä Bagdadista: runoja (Otava, 1981)
Suomalainen selluliittipolvi Andeilla: runoja (Otava, 1982)
Minä pieni krysoliitti: runoja (Otava, 1983)
Kaikki suuret naiset olette jättäneet minut (Arthouse, 1988)
Aivojen heliotrooppinen kirkkaus (Kirjayhtymä, 1993)
Sirkus Swedenborg: runoja (Kirjayhtymä, 1995)
Patsastuma matriarkaatin jalustassa (ntamo, 2010)
Banana Split (Poesia, 2020)
Äimän käki (Poesia, 2021)
Kapteeni: katkotahtista lyhytproosaa (Otava, 1982)
Huono iho (Otava, 1986)
Mystikko (Arthouse, 1988)
Sisilisko ja minä: Eva Blitzin tarina (Kirjayhtymä, 1991)
Räppiä saarnaspöntöstä ja muita asetelmia (Kirjayhtymä, 1997)
Pannunmyssy (Kopijyvä, 2000)
Einen keittiö, Eines kök : kaunokirjallisia tunnelmapaloja (Tammi, 2002 )
Nooakan parkki (Tammi, 2005)
Avantgarderob ja muuta irtaimistoa (Tammi, 2008)
Sisiliskotarinoita: kuunnelma; Erja Manto ja Radioteatteri Kaarina Valoaallon romaanin pohjalta. (Yleisradio, 1991)
Teokset > Muu tuotanto

Ramirez, Miriam Soledad, Valoaalto, Kaarina & Streng, Anne: Vapaan kanan käsikirja (M. S. Ramirez, 1992)
Valoaalto, Kaarina, Krivulin, Viktor, Tihmeneva, Tatjana, Laitinen, Markku & Peuranen, Erkki: S vetki sryvaetsâ zvuk : antologiâ pisatelej central'noj Finlândii (Pietari-säätiö & Keski-Suomen läänin taidetoimikunta, 1994)
Ramirez, Miriam Soledad, Valoaalto, Kaarina & Streng, Anne: Veden aateliset : kesyjen vesilintujemme hoito-opas (Art House, 1996)
Fanerinen matkarasia – tutkielma arkkitehti Wivi Lönnistä (näytelmäkäsikirjoitus, Jyväskylän Huoneteatteri, 1997)
Aiheesta muualla

Arvostelu teoksesta Einen keittiö
Arvostelu teoksesta Einen keittiö
Haastattelu
Kirja-arvostelu Einen keittiö
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Dipaia

| Dipaia> Δίπαια.Sijainti |
| --- | --- |
 Dipaia
Koordinaatit:  37°32′42″N, 22°16′22″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Daviá, Trípoli, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Mainalia, Arkadia
Dipaia (m.kreik. Δίπαια, lat. Dipaea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Trípolin kunnan alueella lähellä nykyistä Davián kylää.
Maantiede

Dipaian kaupunki sijaitsi Mainaliassa Arkadian kaakkoisissa keskiosissa seudulla, jonka läpi virtasi Helisson (nyk. Elissónas) -joki. Kaupungin sijaintia ei tunneta täydellä varmuudella, mutta se sijoitetaan yleensä linnoitetulle akropolis-kukkulalle, joka sijaitsee vajaan kilometrin lounaaseen nykyisestä Davián kylästä. Sen korkeus on noin 850 metriä merenpinnasta laskettuna. Ludwig Ross kuitenkin sijoitti kyseiselle paikalle Mainaloksen kaupungin.
Historia

Dipaian kaupunki oli olemassa ainakin arkaaiselta roomalaiselle kaudelle. Sen historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Sen arvellaan kuuluneen peloponnesolaisliittoon. Mitä ilmeisimmin se kuului myös Arkadian liittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Dipaieus (Διπαιεύς) ja Dipaeus (Διπαεύς).
Dipaian asukkaat päätettiin siirtää Megalopoliihin sen perustamisen yhteydessä vuonna 371/370 eaa., mutta ei ole tietoa siitä, pantiinko päätöstä koskaan toimeen. Kaupunki mainitaan useasti liittyen taisteluun, joka käytiin sen lähellä spartalaisten ja arkadialaisten (mantineialaisia lukuun ottamatta) välillä joskus 460-luvulla eaa. Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin yksi vuonna 440 eaa.
Keskiajalla joskus 1100–1300-luvulla Dipaian oletetulle kukkulalle rakennettiin Davián linna.
Rakennukset ja löydökset

Davián linnan muurit on tehty antiikin aikaisen kaupungin muurien päälle, ja niiden osana on näkyvissä edelleen paljon antiikin aikaista rakennusvaihetta.
Salafismi

Salafismi on sunni-islamilainen fundamentalistinen liike, joka pitää esikuvinaan "hurskaita esi-isiä" (arab. السلف الصالح‎ , al-salaf al-salih) eli profeetta Muhammedin aikalaisia. Nämä kolme varhaisinta muslimien sukupolvea nähdään salafismissa esikuvana siinä, kuinka islamia pitää harjoittaa, sillä silloin, oikeaanjohdettujen kalifien  aikana, islam oli puhtaimmillaan. Käsitys perustuu Muhammedin antamaan vastaukseen, jossa hän kutsui hurskaimmiksi muslimeiksi hänen kanssaan olevia, heidän jälkeensä tulevia ja sitten heidän jälkeensä tulevia.
Historia

Salafistisen liikkeen katsotaan syntyneen 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa islamilaisten uudistusmielisten, kuten Rahid Ridan, Muhammad Abduhin ja Jamal al-Din Afganin filosofiasta. He vastustivat muslimieliittien maallistumista ja vaativat perustavien lähteiden Koraanin ja sunnan tulkintaa tieteellisen rationaalisuuden, liberaalin hallinnon ja luonnonoikeuden mukaisesti. Nykypäivän islamilaisten äärijärjestöjen ideologiana salafismi poikkeaa selvästi 1800-luvun lopun salafismista, ja monet tutkijat siksi viittaavatkin 1970-luvulta alkaen vahvistuneeseen liikkeeseen nimityksellä neofundamentalismi.
Nimitys 'salafismi' tulee arabian sanoista al-salafil salih (hurskaat esi-isät). Joukko luotettavina pidettyjä haditheja todistaa, että profeetta Muhammed tarkoitti tällä kolmea ensimmäistä muslimien sukupolvea. Ilmaisu lyhentyy myös muotoon al-salaf.
Tavoitteet

Salafismi on perusteiltaan fundamentalistista ja luonteeltaan äärimmäisen konservatiivista ja puhdasoppista. Kaikkien salafistien päämäärä on islamin uskon puhdistaminen kaikesta ulkoisesta ja maallisesta vaikutuksesta sekä uskovien yhteisön palauttaminen varhaiseen pyhyyden tilaan. Salafistit haluavat palauttaa kalifin kaikkien muslimien yhteiseksi islamilaisin periaattein hallitsevaksi hallitsijaksi.
Muista islamin fundamentalistisista tulkinnoista salafismi eroaa kieltämällä perinteiset lakikoulukunnat ihmisestä lähtöisin olevana innovointina. Salafistit eivät hyväksy uskonnolliseksi auktoriteetiksi muita lähteitä kuin Koraanin ja sunnan. Niissä tapauksissa kun Koraanista tai haditheista ei löydy suoraa vastausta, salafistit korostavat yksilön oman, islamilaisiin lähteisiin nojaavan päättelyn (ijtihad) merkitystä. Islamissa on perinteisesti turvauduttu myös heikkoihin haditheihin, vaikka siihen kohdistuvaa arvostelua on esiintynyt historiassa aika ajoin. Nykyään salafismi on tärkein islamin niistä suuntauksista, jotka pyrkivät puhdistamaan uskoa heikoksi arvioidusta perimätiedosta.
Salafistien enemmistö hyväksyy länsimaisen tieteen ja teknologian käytön islamilaisten tarkoitusperien ajamiseen, hurskaiden esi-isien hyveelliseen yksilö- ja yhteiskuntamoraaliin palaamiseksi. Vain kaikkein fanaattisin osa salafeista pyrkii välttämään modernia teknologiaa.
Salafistit voidaan jakaa kolmeen alalahkoon sen mukaan, miten he pyrkivät hurskaan kalifaatin syntymistä vauhdittamaan. Pietistit harjoittavat islamilaista lähetystyötä eli da’waa eivätkä osallistu demokraattisiin prosesseihin tai puoluepolitiikkaan, joita he pitävät epäislamilaisina. Poliittiset salafistit ovat aktiivisia puoluepolitiikassa, ja he pyrkivät muuttamaan yhteiskuntaa ja lainsäädäntöä saamalla vaaleissa läpi ehdokkaitaan. He ovat perustaneet monessa maassa islamilaisia puolueita, kuten Muslimiveljeskunnan. Jihadistit ovat salafisteja, jotka hyväksyvät väkivallan käytön välineenä islamilaisen utopian tavoittelussa. Myös he pitävät puoluepolitiikkaa ja demokraattisia prosesseja epäislamilaisina.
Suomessa

Ylen toimittaja Tom Kankkosen mukaan Suomessa harjoitettava salafismi on lähellä jyrkän linjan wahhabilaisuutta.  Salafisteja on Suomessa muutamia satoja, ja he toimivat sellaisissa yhteisöissä kuin Muslimikodin yhdyskunta Helsingissä, Iqra-yhdistys (lakkautettu), Totuudentie ja internetin Salafi-foorumi.
Arvostelua

Boutros Boutros-Ghalin mukaan salafisti-liike on vakava uhka ihmisoikeuksille, koska se pitää ihmisoikeuksien puolustamista uuskolonialistisena perintönä ja jopa uutena ristiretkenä islamia vastaan. Länsimaissa New Yorkin syyskuun 2001 terrori-iskujen jälkeen vallinnut islaminvastainen ilmapiiri, jossa jokainen muslimi pyritään esittämään vähintäänkin mahdollisena terroristina, on entisestään voimistanut tätä asennetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salafismi Wikimedia Commonsissa
Delara Burkhardt

Delara Burkhardt
Delara Burkhardt (s. 3. marraskuuta 1992) on saksalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko.
Burkhardt sai kandidaatin arvon yhteiskuntatieteessä Kielin yliopistosta ja maisterin arvon sosiaalitaloustieteessä Hampurin yliopistosta. Hän oli Saksan sosiaalidemokraattisen nuorisojärjestö Jusosin varapuheenjohtaja vuosina 2015–2019. Burkhardt valittiin vuonna 2019 jäseneksi Euroopan parlamenttiin, jossa hän liittyi Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmään. Vuoden 2024 eurovaaleissa hänet valittiin uudelleen.
Burkhardtin äiti muutti perheineen Iranista Saksaan 1980-luvun loppupuolella.
Pär Holmgren

Holmgren vuonna 2014.
Pär Holmgren (s. 24. lokakuuta 1964) on ruotsalainen poliitikko. Hän on  Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2019 ja kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Kotimaansa politiikassa hän edustaa Ympäristöpuolue Vihreitä.
Vuoden 2024 vaaleissa Holmgren valittiin toiselle kaudelle.
Holmgren on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti Uppsalan yliopistosta pääaineenaan meteorologia. Hän on myös ilmavoimien upseeri. Vuosina 1988-2008 Holmgren työskenteli meteorologina Ruotsin yleisradiossa.
Holmgren on käyttänyt meteorologina saamaansa julkisuutta hyväkseen kertoakseen ilmastonmuutoksesta selkeästi. Hän on ollut aktiivinen keskustelija ja tavoittanut nuorta yleisöä musiikin ja nuortenohjelmien kautta. Holmgren pyrkii vaikuttamaan yleiseen mielipiteeseen ja päättäjiin esitelmien ja verkkosivujen avulla. ”Itämeren päivä” -tapahtumassa hänen esitelmänsä ”Ilmastonmuutos ja Itämeri” sekä tietopaketti saivat paljon huomiota.
Aluksi Holmgrenia kiehtoi meteorologiassa ilmakehän monimutkaisuus. Hän piti puhtaasti teoreettisia haasteita ja kehittynyttä matematiikkaa jännittävämpinä kuin itse säätä. Alussa häntä kiinnosti myös ajatus ilmastonmuutoksesta – ajatus, että ilmasto voi muuttua, vaikka se on ollut maailmanlaajuisesti melko vakaa viimeiset tuhannet vuodet. Nykyään häntä ajavat enemmänkin humanitaarisen oikeudenmukaisuuden kysymykset. Kokonaisvaltaiset näkökulmat ja monitieteellinen ajattelu ovat tulleet hänelle tärkeämmiksi kuin se teoreettinen yksityiskohtainen tieto, joka alun perin herätti hänen kiinnostuksensa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pär Holmgren Wikimedia Commonsissa
| n k  Vihreät/EVA-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Andresen  Bloss  Boeselager  Cavazzini  Freund  Geese  Häusling  Lagodinski  Langensiepen  Marquardt  Neumann  Paulus  Reintke  Riehl  Tegethoff 
Ranska:  Camara  Cormand  Satouri  Sbai  Toussaint 
Italia:  Guarda  Marino  Orlando  Scuderi 
Espanja:  Asens Llodra  Marzà Ibáñez  Miranda Paz  Riba 
Romania:  Ştefănuță 
Alankomaat:  Eickhout  Strik  Strolenberg  Van Lanschot  Van Sparrentak  Vieira 
Belgia:  Bricmont  Matthieu 
Tšekki:  Gregorová 
Ruotsi:  Holmgren  Kuhnke  Lövin 
Itävalta:  Schilling  Waitz 
Tanska:  Nordqvist  Peter-Hansen  Søvndal 
Suomi:  Niinistö  Ohisalo 
Kroatia:  Bosanac 
Liettua:  Sinkevičius 
Slovenia:  Prebilič 
Latvia:  Staķis 
Luxemburg:  Metz 
Ruotsin europarlamentaarikot
| n k   Ruotsin Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Kokalari  Lega  Polfjärd  Skyttedal  Tobé  Warborn 
Renew:  Al-Sahlani  Federley (2019–2020)  Karlsbro  Wiesner (2021–) 
G-EFA:  Dalunde (2020–)  Holmgren  Kuhnke 
S&D:  Bergkvist (2019–2024)  Danielsson (2019–2021)  De Basso (2021–)  Fritzon  Glanzelius (2024–)  Guteland (2019–2022)  Incir  Ohlsson (2022–) 
ECR:  Lundgren  Nissinen (2022–)  Stegrud (2019–2022)  Weimers 
GUE/NGL:  Björk 
| n k   Ruotsin Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Kokalari  Polfjärd  Teodorescu Måwe  Tobé  Warborn 
Renew:  Al-Sahlani  Karlsbro  Wiesner 
G-EFA:  Holmgren  Kuhnke  Lövin 
S&D:  Danielsson  Dibrani  Eriksson  Fritzon  Incir 
ECR:  Erixon  Timgren  Weimers 
GUE/NGL:  Gedin  Sjöstedt 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ruotsi 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Rasmus Andresen

Rasmus Andresen(s. 20. helmikuuta 1986) on saksalainen poliitikko. Hän on  Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2019 ja kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään. Kotimaansa politiikassa hän edustaa Liittouma 90/Vihreät -puoluetta.
Vuonna 2024 Andresen valittiin toiselle kaudelle. Hänelle tärkeitä teemoja ovat ilmastonsuojelu, energiapolitiikka, vähemmistöjen suojelu sekä rajatarkastusten poisto Saksan ja Tanskan rajalta. Andresen kuuluu Schleswig-Hosteinin osavaltion tanskankieliseen vähemmistöön, hän kävi tanskalaista koulua ja opiskeli myöhemmin Roskildessa. Vuodesta 2009 vuoteen 2019 Andresen oli Schleswig-Hosteinin osavaltion parlamentin jäsen.
Shui hu zhuan

| Shuihu zhuan (水浒传) |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tuntematon
Kieli:  kiina
Julkaistu:  1300-luku

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Shuihu zhuan (yksink.: 水浒传; perint.: 水滸傳; pinyin: Shuǐhǔ zhuàn, "Vesirajan tai vedenvarren tarinat") on 1300-luvulla kirjoitettu kiinalainen seikkailuromaani. Song Jiangin historialliseen kapinaan perustuva, joukosta lainsuojattomia kertova teos on yksi kiinalaisen kirjallisuuden Neljästä klassikkoromaanista. Romaanin tekijästä ei ole varmuutta, mutta se on pantu useimmiten Shi Naianin tai Luo Guanzhongin nimiin. Kirja todennäköisesti perustuu suullisesti välitettyihin tarinoihin.
Sisältö ja tyyli

Romaani perustuu historialliseen tarinaan Song-dynastian aikasesta kapinajohtaja Song Jiangista ja hänen tovereistaan. Romaanin tapahtumien pääympäristönä on kuitenkin Shandongin maakunnan lounaisosan Liang-vuori ympäröivine vesistöineen ja marskimaineen (Song-dynastian aikana Keltaisenjoen uoma kulki alueen halki).
Shuihu zhuan kertoo 108-päisestä kapinallisryhmästä, jota johtaa Song Jiang. Tekstin ensimmäinen osa pitkälti kuvailee vahvoja ja väkivaltaisia kapinallisia ja heidän sattumuksiaan. Väkivaltaisuudestaan huolimatta lähes kaikki kapinallisista ovat tavalla tai toisella korruptoituneiden valtaapitävien tarkkailijoita tai uhreja, mikä saa heidät kapinoimaan epäoikeudenmukaista auktoriteettia ja keisarillista valtaa vastaan. Eräs kirjan kuuluisimmista kohtauksista on Wu Songin tappelu tiikerin kanssa.
Kirjan lopussa Song Jiangin joukot antautuvat keisarille ja liittyvät tämän asevoimiin, joiden osana he taistelevat džurtšeneita ja muita kapinallisryhmiä vastaan.
Vaikutus ja vastaanotto

Shuihu zhuan on ollut kiellettyjen kirjojen listalla useaan otteeseen Ming- ja Qing-dynastioiden aikana, koska siinä ihailevaan sävyyn kerrotaan auktoriteettien ylivaltaa vastustavista henkilöistä ja heidän teoistaan, ja ylistetään "vihreiden metsien lainsuojattomia", jotka Robin Hood -tyyliin ryöstävät rikkaita vallan väärinkäyttäjiä. Kielloista huolimatta kirja onnistui leviämään laajalle.lähde?
Eräs Kiinan kansantasavallan johtaja Mao Zedongin 1970-luvulla aloittamista viimeisistä poliittisista kampanjoista sai innoitusta Shuihu zhuanista. Mao peräänkuulutti vuonna 1975 kansalaisia vastustamaan Wu Songin "antautumismielialaa" ja väitti Wu Songin pettäneen kapinalliset ja työväenluokan liittymällä keisarillisiin asevoimiin. Kampanjan oletetaan olleen suunnattu Deng Xiaopingiä ja mahdollisesti Zhou Enlaita vastaan.
Käännökset

Varhaisin japaninkielinen käännös Suikoden on vuodelta 1757, ja useita uusia käännöksiä on tehty myöhemmin.
Tunnetuimpia englanninkielisiä käännöksiä ovat olleet Pearl S. Buckin All Men Are Brothers, "Kaikki ihmiset ovat veljiä" vuodelta 1933, sekä parhaimpana englanninnoksena pidetty Sidney Shapiron Outlaws of the Marsh, "Marskimaan lainsuojattomat", vuodelta 1980. Uusin englanninnos on Alex ja John Dent-Youngin The Marshes Of Mount Liang, 1994. Teos tunnetaan englanniksi myös nimellä Water Margin.
Teosta ei ole käännetty suomeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shui hu zhuan Wikimedia Commonsissa
Alexa Davalos

| Alexa Davalos Dunas |
| --- | --- |
 Davalos vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1982 (ikä 42) Pariisi, Ranska
Ammatti:  näyttelijä, malli
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Alexa Davalos (s. 28. toukokuuta 1982 Pariisi Ranska) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki läpimurtonsa 2000-luvun alussa, jolloin hän esiintyi muun muassa televisiosarjassa Angel ja elokuvassa Riddickin aikakirja. Sittemmin hän on näytellyt esimerkiksi sarjassa The Man in the High Castle (2015–2019).
Elämä ja ura

Davalos syntyi Pariisissa Ranskassa yhdysvaltalaisille vanhemmille. Hänen äitinsä Elyssa, tätinsä Dominique ja isoisänsä Richard Davalos tekivät myös uraa näyttelijöinä. Isoisänsä kautta Davalosilla on suomalaista ja espanjalaista sukutaustaa. Valokuvaajaisänsä Jeff Dunasin puolelta Davalosilla on aškenasijuutalaiset juuret. Davalos vietti lapsuutensa Pariisissa ja Italiassa ennen kuin muutti New Yorkiin Yhdysvaltoihin, ja hän puhuu sujuvasti sekä englantia että ranskaa. Muutettuaan teini-ikäisenä omilleen hän teki mallintöitä ennen näyttelijänuraansa.
2000-luvun alussa Davalos esiintyi televisiosarjassa Angel kolmen jakson verran, millä hän kuitenkin herätti huomiota. Hän teki läpimurtonsa tieteiselokuvassa Riddickin aikakirja (2004). Vuonna 2007 Davalos näytteli elokuvissa Rakkauden kahvila ja The Mist – usva. Hänen roolisuorituksensa Daniel Craigin rakkaudenkohteena elokuvassa Uhma (2008) sai kehuja kriitikoilta. 2010-luvun jälkipuolella Davalos näytteli sarjassa The Man in the High Castle, joka perustuu Philip K. Dickin romaaniin Oraakkelin kirja. Sarjassa hän teki siihenastisen uransa isoimman roolin. 2020-luvun alussa hän esiintyi rikossarjan FBI: Most Wanted kahdella tuotantokaudella.
Filmografia > Elokuvat

Coastlines (2002)
The Ghost of F. Scott Fitzgerald (2002)
Riddickin aikakirja (2004)
Rakkauden kahvila (2007)
The Mist – usva (2007)
Uhma (2008)
Titaanien taistelu (2010)
Filmografia > Televisiosarjat

Ihan pihalla (2002)
Untitled Secret Service Project (2002)
Angel (2002–2003)
And Starring Pancho Villa as Himself (2003)
Reunion (2005–2006)
Aika luopua (2006)
Raines (2007)
Mafiakaupunki (2013)
The Man in the High Castle (2015–2019)
The Punisher (2019)
FBI: Most Wanted (2021–2023)