Grenadan historia
Itsenäisyyden aika > Vallankumouksesta Yhdysvaltain valtaukseen

Gairyn vastainen mieli-ala kasvoi tavallisen kansan keskuudessa ja kärjistyi lakkoina, mellakoina ja mielenosoituksina. Vastustajat perustivat maaliskuussa 1973 New Jewel Movement -nimisen puolueen (NJM), jota johti karismaattinen Maurice Bishop. NJM ja muut oppositiopuoleet pienensivät vuoden 1976 vaaleissa GULP:n enemmistöä parlamentissa. Gairyn ollessa ulkomailla NJM järjesti 13. maaliskuuta 1979 verettömän vallankumouksen. Bishopista tuli pääministeri ja Bernard Coardista varapääministeri. Uusi hallitus sai tukea Kuubalta ja Neuvostoliitolta. Kuuba varusti asein ja ammuksin myös kansanvallankumouksellista armeijaa.
Länsivaltiot vastustivat uutta sosialistista hallitusta, mutta hallitus keskittyi kehittämään Gairyn puuttellisesti edistämää taloutta. Bishopin hallinto kaatui sen keskuskomitean erimielisyyksiin, jotka kärjistyivät 12. lokakuuta 1983 Coardin määrättyä Bishopin kotiarestiin. Tuhansien ihmisten mielenosoitus vapautti Bishopin ”verisenä keskiviikkona” 19. lokakuuta. Hänet kuljetettiin Fort Georgeen, joka oli hallituksen sotilaspäämaja. Coard hyökkäsi armeijan tuella linnoitukseen, vangitsi ja teloitti Bishopin tukijoineen. Armeija ilmoitti tämän jälkeen vallankumouksellisen sotilasneuvoston perustamisesta. Neuvoston oli tarkoitus johtaa maata toistaiseksi. Valtaan nostettiin kenraali Hudson Austinin kuubalaismielinen hallitus. Kaappauksen aikana saarella oli viitisenkymmentä kuubalaista sotilasneuvonantajaa ja noin 700 rakennustyöläistä.
”Verisen keskiviikon” tapahtumat antoivat Yhdysvalloille syyn syrjäyttää Grenadan sosialistinen hallinto. Joidenkin Karibian maiden tukemana käynnistettiin operaatio Urgent Fury. Vain kuusi päivää ”verisen keskiviikon” jälkeen lokakuun 25. päivän aamuna 1 900 yhdysvaltalaissotilasta ja 300 liittolaista Karibian maista nousivat maihin ja ottivat yhteen kuubalaisten ja grenadalaisten sotilaiden kanssa. Liittoutuneet valtasivat saaren 31. lokakuuta mennessä. Carriacoun ja Petite Martiniquen saaret antautuivat taisteluitta 2. marraskuuta. Yhdysvaltain johtama valtaus herätti myös vastustusta, ja esimerkiksi Britannian parlamentti tuomitsi Kansainyhteisöön kuuluvan maan valtauksen. Miehityksen ilmoitettiin kuitenkin tapahtuneen Itäisen Karibian yhteistyöjärjestön pyynnöstä.
Seitsemäntoista PRG:n ja Grenadan armeijaan kuulunutta henkilöä tuomittiin Yhdysvaltain järjestämissä oikeudenkäynneissä. Neljätoista heistä tuomittiin kuolemaan, mutta rangaistus muunnettiin elinkautiseksi vankeudeksi kansainvälisen painostuksen jälkeen. Loput kolme saivat 30–45 vuotta vankeutta. Vuonna 2003 Amnesty International julkaisi selonteon, jonka mukaan oikeudenkäynnit eivät olleet oikeudenmukaisia ja vangitsemiset olivat poliittisia sekä kytköksissä kylmään sotaan. Viimeiset tuomituista vapautettiin 2009.
Valtauksen jälkeen asetettiin neuvoa-antava neuvosto, jonka tarkoituksena oli palauttaa maan perustuslaki ja valmistaa vapaat vaalit, jotka lopulta pidettiin 3. joulukuuta 1984. Niissä maan pääministeriksi valittiin uuden kansallispuolueen Herbert Blaize. Pisimpään pääministerinä on ollut Keith Mitchell, joka johti valtiota 1995–2008.
Grenadan parlamenttivaaleissa vuonna 2018 pääministeri Keith Mitchellin puolue NNP voitti kaikki parlamentin 15 paikkaa ja Mitchell jatkoi pääministerinä. Tämä oli kolmas kerta, kun NNP voitti vaaleissa kaikki parlamentin paikat. Edellisen kerran se sai kaikki paikat Grenadan edellisissä parlamenttivaaleissa vuonna 2013, jolloin Mitchell palasi valtaan. Sitä  ennen näin tapahtui  vuoden 1999 vaaleissa.