Papin rintakilpi
Jalokivet > Ensimmäinen rivi

Odem (אֹדֶם, masoreettisessa tekstissä) / Sardios (Septuaginta-käännöksessä) - molemmat nimet tarkoittavat punaista (Odem sukua Adamille), ja viittaa luultavasti "sardiin", hyvin yleiseen kiveen klassisissa kulttuureissa. Kaikki kirjailijat ovat sitä mieltä, että tämä kivi oli punainen. Asiaankuuluvalla kunnioituksella Septuaginta-käännöstä kohtaan, odem saattaisi viitata myös karneoliin, joka oli lihanvärinen, tai jaspikseen, joka oli yleensä syvän verenpunainen, ja sitä pidettiin taikakaluna verenvuotoa vastaan, ja se oli yleinen ympäröivissä Egyptin, Babylonian ja Assyrian kansakunnissa. The Chinese Union Version -raamatunkäännös viittaa tämän kiven olevan rubiini.
Pit'dah (פִּטְדָה = masoreettisessa tekstissä) / Topazios (Septuaginta-käännöksessä) - huolimatta Septuaginta-käännöksen ehdotuksesta, että se oli topaasi, topaasi hädin tuskin tunnettin siihen aikaan, kun 2. Mooseksen kirja kirjoitettiin (sekä perinteisen että kriittisten tutkijoiden ajoituksen mukaan); klassisella ajalla topazios viittasi Topazos-saareen, jolla tiettyä keltaista mineraalia louhittiin (topazios tarkoittaa etsimistä, viitaten vaikeuteen löytää saari). Muut ehdottavat, että topaz oli vain peridootti, vaaleanvihreä puolijalokivi, jota pääasiassa löydettiin muinaisessa maailmassa Topazos-saarelta yhtä hyvin kuin St. Johnin saarelta (Zabargad) Egyptin Punaiselta mereltä. Sanan pit'dah tutkijat ovat ajatelleet olevan yhteydessä assyrian sanaan hipindu, joka viittaa johonkin, joka välähti (oletettavasti tarkoittaen kimmelsi), ja siten kyseinen jalokivi sopisi krysoliitin kuvaukseen, joka on läpinäkyvä vihertävän keltainen mineraali, yleinen kautta Lähi-idän, ja sitä on erityisesti löydetty tietyltä Punaisen meren saarelta, joka oli Egyptin Faaraon valvonnassa.
Bareḳet (בָּרֶקֶת = masoreettisessa tekstissä) / Smaragdos (Septuaginta-käännöksessä) - Bareketh tarkoittaa etymologisesti ‘välähtelevää salamaa’, hohtavaa tai loistavaa. Smaragdos on sukua smaragdille, ja tarkoittaa kirjaimellisesti vihreää kiveä, mutta on "väärä ystävä", koska kreikan kielen termi voisi sopia moniin eri vihreisiin jalokiviin, eikä vain erityisesti smaragdiin. Sanaa smaragdos käytettiin usein Kreikan kirjallisuudessa viittaamaan intensiivisen kirkkaisiin kristalleihin, joita löydettiin pylväsmuodostelmista. Smaragdia tiukemmassa modernissa tulkinnassa vihreänä beryllinä on olemassa paikallisesti Egyptissä. Smaragdista kaiverrettuja esineitä tunnetaan niin varhaiselta ajalta kuin 12. dynastian ajalta, 1900 eKr., pronssikaudelta. Mutta nämä smaragdit ovat summittaisia löytöjä, eikä niitä ole aktiivisesti kaivettu ennen Ptolemaioksen aikakautta. Kleopatra, viimeinen Ptolemaios, on kuuluisa rakkaudestaan egyptiläisiin smaragdeihin. Muita mineraaleja, jotka muistuttavat smaragdeja, ovat heliodori (ottaen huomioon, että Smaragdos oli vihreä) ja vuorikristalli (jättäen huomiotta smaragdin kirjaimellisen merkityksen, koska masoreettinen teksti ei näytä mainitsevan väriä); on paljon sanottavaa siitä, että smaragdos on jokin noista. Vaikka “smaragdi” on yleisin muoto, jota on käytetty kuvaamaan heprealaista sanaa, bareḳet, toisissa lähteissä (esim. Hesekielin kirjan jakeen 28:13 Septuaginta-käännös), sana bareḳet käännetään “onyksina.” Aquilas-käännynnäinen (Onkelos), arameankielisessä käännöksessään Pentateukista, kirjoittaa בָרקָן = barḳan, tälle sanalle. Midrash Rabban mukaan (Numbers Rabba 2:7), kivessä nimeltä bareḳet oli valkoisia, mustia ja punaisia suonia tai yhdensuuntaisia nauhoja kulkien sen läpi, vihjaten, että se on saattanut oikeastaan olla jonkinlainen akaatti tai onyksi. Tämä voi selittää, miksi joissakin ranskalaisissa käännöksissä tämä sana on käännetty akaatiksi. Eteläarabian murteella, jota puhuttiin Jemenissä keskiajalla, baḳarani (uskottu olevan rappiomuoto sanasta barḳan) oli poikkeuksellisen kaunis ja harvinainen onyksikivi, jota louhittiin Anis-vuorelta Jemenistä ja jonka yhdessä muunnelmassa oli punainen pinta, jonka läpi kulki valkoisia ja mustia suonia.{{#tag:ref|Pliny also mentions several varieties of onyx stone in his Natural History 37:90, and one stone, in particular, meets the description of the stone described here by Israel’s sages. Symmachus, muinainen juutalainen kääntäjä, jonka käännös Pentateukista kreikaksi ilmestyi Origenin Hexaplassa, on myös kirjoittanut κεραύνιος (= onyksi) kivestä, joka tunnetaan hepreaksi nimellä bareḳet 2. Mooseksen kirjan jakeessa 28:17.{{#tag:ref|"Symmachus dissented and called the emerald by the name of onyx."