stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henryk Hryniewski

Henryk Hryniewski
Kartlis deda, "Georgian äiti", Henryk Hryniewskin piirtämä ikoninen kuva georgialaisesta naisesta.
Henryk Hryniewski (georg. ჰენრიკ ჰრინევსკი, Henrik Hrinevski, ven. Генрих Викторович Гриневский, 1869–1937) oli puolalais-georgialainen taidemaalari, graafikko ja kuvittaja, joka tunnettiin myös perinteisen georgialaisen arkkitehtuurin tutkijana ja kouluttajana. Hänet pidätettiin ja murhattiin Josif Stalin suuressa puhdistuksessa ja suurin osa hänen alkuperäistöistään tuhottiin.
Hryniewski syntyi maanpaossa olleen puolalaisen patriootin perheeseen länsigeorgialaisessa Kutaisin kaupungissa, joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan. Vuosina 1895–1898 hän opiskeli taidetta ja arkkitehtuuria Firenzessä ja Karlsruhessa. Vuonna 1898 hän asettui Tiflisiin (Tbilisiin), jossa hän maalasi ja opetti. Hän johti Tiflisin taidekoulua vuosina 1918–1921 ja auttoi sen muuttamisessa Georgian kuvataideakatemiaksi, jonka professori hänestä tuli vuonna 1922. Vararehtoriksi hän nousi vuonna 1927.
Hryniewski osallistui energisesti ajan kaikkiin merkittäviin kulttuuriprojekteihin. Hän oli keskeisessä asemassa Tbilisin historian museon perustamisessa ja hän oli kulttuuriperinnön suojelua varten luodun erityiskomission jäsen. Hän opiskeli Georgian kansan- ja kirkkoarkkitehtuuria ja laati "Georgian vanha arkkitehtuuri" -akvarellialbumin, kattavan analyysin georgialaisesta koristetaiteesta sekä perspektiiviä ja varjostusta käsitelleen oppikirjan. Hryniewskin kuvituksia julkaistiin säännöllisesti Georgian lehdistössä ja johtavien georgialaisten kirjailijoiden teoksissa, erityisesti Ilia Tšavtšavadzen tuotannossa. Hän loi myös ikonostaasin Pyhän Yrjön Kašvetin kirkkoon ja osallistui Georgian aatelispankin toimiston rakennushankkeeseen (nykyinen Georgian parlamentin kirjasto). Hän vastusti neuvostoviranomaisten ajamia ideologisia uudistuksia taideakatemiassa. Hryniewski pidätettiin ja ammuttiin vuoden 1937 sortotoimissa. NKVD:n upseerit tuhosivat hänen studionsa, ja suuri määrä hänen töitään katosi pysyvästi. Hryniewskin vaimo Maria Perini (1873–1939), italialaissyntyinen tanssija ja Tbilisin ensimmäisen balettistudion perustaja, lähetettiin maanpakoon Georgiasta välittömästi miehensä pidätyksen jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henryk Hryniewski Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola 
Muut:  Europeana
HTU Stadi

| HTU Stadi |
| --- | --- |
Perustettu:  1920
Historia:  Helsingin Työväen Uimarit (1920–2000) HTU Stadi (2000-)
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Koripallon naisten SM-mitalit
Kultaa:  6 (1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965)
HTU Stadi ry (alk. Helsingin Työväen Uimarit r.y., vuosina 1994–2000 Helsingin Työväen Uimarit HTU ry) on helsinkiläinen uintiseura. Seurassa toimii useita eritasoisia harjoitusryhmiä, sisältäen myös triathlon- ja vammaisryhmät. Seura perustettiin vuonna 1920 nimellä Helsingin Työväen Uimarit, ja se on historiansa aikana saavuttanut mm. 12 SM-viestimestaruutta pitkällä radalla. Seura harjoittelee pääasiassa Jakomäessä, Itäkeskuksessa, Urheilutalolla, Malmilla, Pirkkolassa ja Mäkelänrinteessä sekä Kumpulassa ja Uimastadionilla. Aktiivisia uimareita HTU:ssa on noin 150. Seura on mukana Urheiluakatemia Urheassa ja sen valmennuskeskuksen toiminnassa.
Helsingin Työväen Uimarit voitti pitkän radan Suomen-mestaruuden miesten 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä vuosina 1963 ja 1965–1968, miesten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuosina 1953–1955, 1961 ja 1971, naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä vuonna 1950 sekä naisten 4 × 100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1978. Henkilökohtaisten pitkän radan lajien Suomen-mestareita ovat Margit Leskinen, Hilkka Hietamäki, Aulis Kähkönen, Hilkka Piispa, Tapio Leskinen, Marja Vilja, Esa Lepola, Ulla Patrikka, Matti Kasvio, Juhani Teräsvuori, Riitta Lampinen, Arvo Järvinen, Mauri Johansson, Arto Lainekivi, Tina Salminen, Vesa Nykänen ja Heikki Mäki.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
| n k Naisten koripallon Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1944: Helsingin Tarmo  1945: Eiran Kisa-Veikot  1946: Eiran Kisa-Veikot  1947: Ei pelattu  1948: Helsingin Tarmo  1949: Eiran Kisa-Veikot  1950: Tampereen Pyrintö  1951: Porin Veto  1952: Lahden Koripalloilijat  1953: Tampereen Pyrintö  1954: Helsingin Tarmo  1955: Tampereen Pyrintö  1956: Helsingin Visa  1957: Tampereen Pyrintö  1958: Tampereen Pyrintö  1959: Helsingin Visa  1960: Helsingin Työväen Uimarit  1961: Helsingin Työväen Uimarit  1962: Helsingin Työväen Uimarit  1962–63 Helsingin Työväen Uimarit  1963–64 Helsingin Työväen Uimarit  1964–65 Helsingin Työväen Uimarit  1965–66 Lahden Sampo  1966–67 Helsingin Kisa-Toverit  1967–68 Työväen Maila-Pojat  1968–69 Lahden Sampo  1969–70 Lahden Sampo  1970–71 Jyväskylän Kiri  1971–72 Nokian Urheilijat  1972–73 Jyväskylän Kiri  1973–74 Nokian Urheilijat  1974–75 Nokian Urheilijat  1975–76 NoU Stars  1976–77 Lahden Sampo  1977–78 Nokian Urheilijat  1978–79 Nokian Urheilijat  1979–80 Nokian Urheilijat  1980–81 Nokian Urheilijat  1981–82 Lahden Sampo  1982–83 Tampereen Pyrintö  1983–84 Tampereen Pyrintö  1984–85 Sampo-Basket  1985–86 Tampereen Pyrintö  1986–87 Sampo-Basket  1987–88 Sampo-Basket  1988–89 Forssan Alku  1989–90 Turun Riento  1990–91 Pussihukat  1991–92 Pussihukat  1992–93 Forssan Alku  1993–94 Forssan Alku  1994–95 Forssan Alku  1995–96 Forssan Alku  1996–97 Forssan Alku  1997–98 Forssan Alku  1998–99 Forssan Alku  1999–00 Pantterit  2000–01 Pantterit  2001–02 Pantterit  2002–03 Äänekosken Huima  2003–04 Pantterit  2004–05 BC Nokia  2005–06 Pantterit  2006–07 Peli-Karhut  2007–08 Peli-Karhut  2008–09 Espoo Team  2009–10 Catz Lappeenranta  2010–11 Peli-Karhut  2011–12 Catz Lappeenranta  2012–13 Catz Lappeenranta  2013–14 Catz Lappeenranta  2014–15 Catz Lappeenranta  2015–16 Catz Lappeenranta  2016–17 Hyvinkään Ponteva  2017–18 Peli-Karhut  2018–19 Peli-Karhut  2019–20 Ei pelattu  2020–21 Peli-Karhut  2021–22 Peli-Karhut  2022–23 Peli-Karhut
Edward Hopper

| Edward Hopper |
| --- | --- |
 Hopper vuonna 1937.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1882 Nyack, New York
Kuollut: 15. toukokuuta 1967 (84 vuotta) Manhattan, New York
Taiteilija
Taidesuuntaus:  
Kuuluisimpia töitä:  Automat (1927) Chop Suey (1929) Nighthawks (1942) Office in a Small City (1953)
 Nimikirjoitus
Edward Hopper (22. heinäkuuta 1882 – 15. toukokuuta 1967) oli huomattava yhdysvaltalainen taidemaalari, joka on tullut tunnetuksi modernin amerikkalaisen elämän yksinäisyyden ja vieraantuneisuuden kuvaajana. Hän vaikutti paljon 1960- ja 1970-luvun pop-taiteeseen ja uusrealisteihin.
Varhaisvaiheet

Edward Hopper syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Nyackissa New Yorkissa. Hänen vanhempansa tutustuttivat Edwardin ja hänen vanhemman sisarensa taiteisiin jo varhain. He kävivät teatterissa, konserteissa, muissa kulttuuritapahtumissa ja museoissa. Molemmat vanhemmat tukivat pojan taiteellisia taipumuksia.
Poikana Hopper oli hiljainen ja varautunut. Hän oli pitkä, hänellä oli harvoja ystäviä ja hän vietti paljon aikaansa kirjojen ja taiteen parissa. Nyack oli Hudsonjoen varrella New York Cityn pohjoispuolella oleva virkeä teollisuuspaikkakunta. Nuorena Hopper piirsi veneitä ja laivoja ja teki veneitä puusta. Vakava suuntautuminen taiteeseen tapahtui jo kymmenvuotiaana, kun Hopper alkoi signeerata ja päivätä piirustuksiaan.
Kun Hopper oli valmistunut high schoolista vuonna 1899, vanhemmat rohkaisivat häntä opiskelemaan kaupallista kuvitustaidetta maalaustaiteen sijaan. Hopper opiskeli kuvittamista vuoden New Yorkissa, mutta siirtyi sitten New York School of Artiin. Hänen opettajinaan olivat muun muassa yhdysvaltalainen impressionisti William Merrit Chase ja Robert Henri, Ashcan-koulukunnan perustaja. Sen kannattajat pyrkivät kuvaamaan urbaanin elämän syrjäpuolta. Hopperin luokkatovereita olivat George Bellows, Guy Pene du Bois ja Rockwell Kent.
Vuonna 1905 Hopper ryhtyi työskentelemään kuvittajana newyorkilaisessa mainostoimistossa. Hän ei kuitenkaan pitänyt kuvittamisesta ja kaipasi sitä, että saattoi maalata mielikuvituksestaan. Hopper saavutti kuitenkin menestystä hitaasti, ja hänen uransa alkoi kehittyä vasta lähes 20 vuoden kuluttua.
Eurooppalaisvaikutteet

Hopper matkusti Eurooppaan kolme kertaa vuosien 1906 ja 1910 välillä ja nautti oleskelusta Pariisissa. Hän vaikuttui impressionisteista, jotka johdattivat hänet piirtämään kaduille ja maalaamaan ulkona. Hän oli erityisen kiintynyt Édouard Manet’n ja Edgar Degas’n epätavallisiin sommitelmiin heidän kaupunkielämää kuvaavissa maalauksissaan. Käydessään Amsterdamissa Hopper ihaili myös Rembrandtin Yövartiota. Hän ei kuitenkaan  innostunut kubismista, toisin kuin useat aikalaisensa. Realististen maalarien idealismi viehätti häntä enemmän kuin abstraktit muotokokeilut.
Hopperin maalausten aiheet ovat amerikkalaisen elämänmuodon tyypillisiä tunnusmerkkejä: bensa-asemia, motelleja, junaratoja ja tyhjiä katuja. Hopperin kuuluisin maalaus on Nighthawks (1942), joka esittää yökahvilan yksinäisiä asiakkaita New Yorkin Manhattanilla.
Suomessa

Hopperin maalaukset Silta Manhattanilla (1928), Varhainen sunnuntai-aamu (1930), Huoltoasema (1940), Newyorkilainen elokuvateatteri (1939), Öinen ikkuna (1928) ja Toimisto yöllä (1940) olivat esillä yhdysvaltalaista taidetta esittelevässä kiertonäyttelyssä Helsingin Taidehallissa tammikuussa 1954.
Valokuvia teoksista

Girl at Sewing Machine, 1921
New York Restaurant, 1922.
Silta Manhattanilla, 1928.
Varhainen sunnuntai-aamu, 1930.
Newyorkilainen elokuvateatteri, 1939.
Huoltoasema, 1940
Toimisto yöllä, 1940.
Nighthawks, 1942
Kirjallisuutta

Renner, Rolf Günter: Edward Hopper 1882–1967: Todellisuuden transformaatioita.  ((Edward Hopper 1882–1967: Transformation des Realen, 1990.) Suomennos Pirkko Ruohomäki)  Köln:  Benedikt Taschen, 1991.  ISBN 3-8228-0198-4
Kylmälä, Otto: ”Kaukana taivaasta – Edward Hopper ja elokuvat”. Filmihullu 5/2016.
Gail Levin: Edward Hopper, An Intimate Biography.  Alfred A. Knopf, 1995.  ISBN 0-394-54664-4
Gail Levin: Edward Hopper: A Catalogue Raisonné.  W.W.Norton & Company, 1995.  ISBN 0-393-03786-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edward Hopper Wikimedia Commonsissa
Niklas Maak: Edward Hopper in Hamburg: In jedem Augenblick ist Aufbruch möglich Frankfurter Allgemeine Zeitung.  12.6.2009. Viitattu 13.6.2009. (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef
Huaynaputina

Huaynaputina
| --- | --- |
Tyyppi:  Kerrostulivuori
Sijainti:  Peru
Vuoristo:  Andit
Korkeus merenpinnasta:  4 850 m
Purkautunut viimeksi:  1600
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Huaynaputina on sammunut kerrostulivuori Perussa. Vuori purkautui rajusti 19. helmikuuta 1600. Purkauksessa kuoli 1 500 ihmistä, ja vuori syöksi tuhkaa jopa 500 kilometrin päähän.lähde? Läheinen Arequipan kaupunki peittyi 25 senttiä paksuun tuhkaan yhdessä lähikylien kanssa.lähde?  Purkaus jatkui 5. maaliskuuta saakka, jonka jälkeen vuori ei ole purkautunut uudestaan.
Purkauksessa purkautui arviolta 30 kuutiokilometriä tefraa, ja pyroklastiset virtaukset matkasivat 13 kilometrin päähän luoden tuhoisia lahareita ja mutavyöryjä.
Purkauksen vaikutukset

Purkausta on pidetty Etelä-Amerikan tuhoisimpana tulivuorenpurkauksena ja Krakataun purkausta voimakkaampana. Purkauksen jälkivaikutukset tuntuivat laajoilla alueilla, myös pohjoisella pallonpuoliskolla, sillä ilmakehään levisisi runsaasti rikkiä, joka reagoidessaan veden kanssa muodosti rikkihappopisaroita, ja ne himmensivät maan pinnalle tulevaa auringon säteilyä siinä määrin, että vuosi 1601 oli suuressa osassa maailmaa epätavallisen kylmä. Esimerkiksi Venäjällä vallitsi vuosina 1601–1603 kylmien säiden vuoksi maan historian pahin nälänhätä, ja myös Suomessa vuosi 1601 oli paha nälkävuosi, joka tunnetaan nimellä suuri olkivuosi. Saksassa taas viinisato romahti. Myös Sveitsissä, Virossa ja Latviassa tiedetään talvien olleen 1600-luvun
alussa epätavallisen kylmiä. Tietoja poikkeuksellisten sääilmiöiden vaikutuksista on säilynyt myös Kiinasta ja Japanista sekä Espanjan siirtomaista Etelä-Amerikassa ja Filippiineillä.
Horemheb

| Horemheb |
| --- | --- |
 Yksityiskohta Horemhebin patsaasta, Wienin taidehistoriallisessa museossa.
Faarao
Hallitsi:  1319 eaa. tai 1306 eaa. - 1292 eaa. (18. dynastian viimeinen)
Edeltäjä:  Ay
Seuraaja:  Ramses I
Tiedot
Kuollut:  1292 eaa.
Puoliso:  Amenia, Mutnedjmet, kolmas vaimo
Lapset:  (ei poikia hengissä hänen kuollessaan)
Hauta:  KV57
Infobox OKNimi-testi OK: 
Horemheb oli Egyptin 18. dynastian viimeinen faarao. Hän hallitsi vuosina 1323–1295 eaa.
Perhe

Horemheb ei ollut kuninkaallista syntyperää, vaan hän oli toiminut edeltävien faaraoiden (mm. Tutankhamonin ja Ayn) upseerina. Faarao Ayn kuoleman jälkeen silloinen upseeri Horemheb julisti itsensä faaraoksi.
Hänen vanhemmistaan tai muusta perheestään ei ole asuinpaikan lisäksi juurikaan tietoa. He asuivat todennäköisesti Herakleopoliissa (muinaisegyptiläiseltä nimeltään Nen(i)-nesut/Hut-nen-nesu).
Vaimoja hänellä oli kolme. Ensimmäinen, aatelisnainen Amenia, kuoli ehkä jo ennen Horemhebin nousua faraoksi. Toinen vaimo oli Mutnodjmet, joka oli mahdollisesti faarao Akhenatenin vaimon Nefertitin sisar. Mutnodjmet kuoli kai noin 45-vuotiaana Horemhebin hallittua 13 vuotta, ehkä synnytykseen. Muumion perusteella hän oli synnyttänyt useasti, mutta Horemhebillä ei kuollessaan ollut eläviä perillisiä.
Valtakausi

Valtaan päästyään Horemheb julkisti Horemhebin ediktin nimellä tunnetun julistuksen, joka on löydetty steelaan kaiverrettuna Karnakista. Siinä  kuvattiin maan tuolloista surkeaa tilaa, kansan kurjuutta ja virkamiesten väärin­käytöksiä. Ediktissä  uhattiin ankarilla rangaistuksilla: vilppiin syyllistyneiltä virkamiehiltä oli leikattava nenä ja myös maanpakorangaistus palautettiin käyttöön.
Horemheb teki myös voitavansa hävittääkseen kaikki muistot Akhenatonista ja tämän kolmesta seuraajasta, Smenkhkaresta, Tutankhamonista ja Aysta, joita hän piti syyllisinä Egyptissä tuolloin vallinneeseen kurjuuteen. Niinpä heitä esittävät veistokset joko rikottiin tai niistä hakattiin nimet pois ja tilalle hakattiin uuden hallitsijan nimi. Myös Akhenatonin rakennuttamat Atonin temppelit purettiin. Horemheb selitti myös olleensa Amenhotep III:n laillinen seuraaja, minkä vuoksi egyptiläisissä asia­kirjoissa alettiin laskea hänen hallitus­vuotensakin Amenhotep III:n kuolemasta, vaikka hän todellisuudessa nousi valtaan lähes 30 vuotta myöhemmin. Sen vuoksi eräissä egyptiläisissä teksteissä hänen mainitaankin hallinneen 50 vuotta. Vielä seuraavan 19. dynastian aikaisissa luetteloissa, esimerkiksi Abydoksen kuningas­luettelossa, Horemheb mainitaan Amenhoptep III:n välittömänä seuraajana.
Hauta

Horemhebin hauta sijaitsee Kuninkaiden laaksossa (hauta KV57). Lisäksi hänellä oli Sakkarassa keskeneräinen ei-kuninkaallinen hauta, joka kuitenkin jäi käyttämättä. Horemhebin kivinen sarkofagi on yhä haudassa, mutta muumiota ei ole löydetty. Sen sijaan haudasta on löydetty naisen ja vastasyntyneen lapsen muumiot, jotka ovat todennäköisesti kuuluneet Mutnodjmetille ja hänen lapselleen.
Seuraaja

Horemhebilla ei ollut perillisiä, joten 18. dynastia päättyi hänen kuolemaansa. Hänen visiirinsä (pääministerinsä), armeijan komentajan poika, nousi faraoksi nimellä Ramses I.
Populaarikulttuurissa

Horemheb on myös keskeisessä sivuosassa Mika Waltarin romaanissa Sinuhe egyptiläinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horemheb Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ay | Egyptin faarao 18. dynastia | Seuraaja: Ramses I |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 2 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Kuuhankavesi

| Kuuhankavesi |
| --- | --- |
 Kuuhankavesi ja Hankasalmen rautatieasema.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi
Koordinaatit:  62°21′30″N, 26°23′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Tulouomia:  Pellisensalmi Hankavedestä, Tervajoki Tervalammesta, Nuutinjoki Leväsenlammesta, Kaivantojoki Pirtti-Hertusta
Laskujoki:  Venejoki Kynsiveteen
Taajamat:  Hankasalmi
Järvinumero:  14.371.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,8 m  
Pituus:  13,455 km  
Leveys:  3,738 km  
Rantaviiva:  49,814 km  
Pinta-ala:  18,3715 km²  
Tilavuus:  0,09842411 km³  
Keskisyvyys:  5,36 m  
Suurin syvyys:  24 m  
Valuma-alue:  512,27 km²  
Saaria:  14 
 fiKuuhankavesi 
Kuuhankavesi on järvi Keski-Suomessa, Hankasalmella. Järven pinta-ala on 18,37 km2 ja likimääräinen vedenpinnan korkeustaso (N60) +98,8 metriä. Järveä säännöstellään Venekosken voimalaitoksella, minkä myötä kevättulva on harvoin korkea ja voi jäädä jopa kokonaan tulematta.
Järvi on etäisesti puolikuunmuotoinen, mistä paikallisen selityksen mukaan järvi on saanut nimensäkin. Toisen teorian mukaan järven nimen etuosa, kuuhanka, olisi saamelaista alkuperää ja merkitsee samaa kuin yleiskielen kuukkeli.
Huang Zhihong

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | kuulantyöntö |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 1991 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1993 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1995 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 1989 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Sevilla 1991 | kuulantyöntö |  |
Huang Zhihong (kiin.: 黄志红; pinyin: Huáng Zhìhóng; s. 7. toukokuuta 1965 Lanxi, Zhejiang) on entinen kiinalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti.
Huang Zhihong voitti kuulantyönnössä kultaa Aasian kisoissa vuonna 1986. Seuraavana vuonna hän ylitti ensimmäisen kerran 20 metrin rajan ja sijoittui Rooman MM-kilpailuissa yhdenneksitoista. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 1989 hän saavutti sisäratojen MM-kilpailuissa hopeaa ja oli paras Aasian mestaruuskilpailuissa, universiadeissa ja maailmancupissa. Vuonna 1990 hän paransi kahden vuoden takaista ennätystään lukemiin 21,52 m ja saavutti Aasian kisoissa hopeaa. Vuoden 1991 alkupuolella hän saavutti sisäratojen MM-kilpailuissa hopeaa maannaisensa Sui Xinmein takana.
Tokion MM-kilpailuissa 1991 Huang Zhihong voitti ulkoratojen maailmanmestaruuden. Hän työnsi loppukilpailun ensimmäisellä kierroksella tuloksen 20,64, toisella kierroksella parhaaksi jääneen 20,83, kolmannella kierroksella 20,51 ja viimeisellä työnnöllään 20,43 metriä. Nämä kaikki neljä mitattua työntöä olivat pidempiä kuin hopealle sijoittuneen Natalja Lisovskajan paras työntö 20,29 metriä. Huangista tuli näin kaikkien aikojen ensimmäinen kiinalainen yleisurheilun maailmanmestari. Samana vuonna hän voitti myös Aasian mestaruuden.
Barcelonan 1992 olympialaisissa Huang saavutti hopeaa tuloksella 20,47 m. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän saavutti toisen maailmanmestaruutensa vuoden parhaalla tuloksellaan 20,57 m. Hän työnsi neljä kertaa yli 20 metrin, kun taas hopeamitalisti Svetlana Kriveljova jäi tulokseen 19,97 m. Samana vuonna hän voitti kolmannen Aasian mestaruutensa. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Huang sai hopeaa tuloksella 20,04 m. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui vielä neljänneksi tuloksella 19,15 m.
Parhaat tulokset vuosittain vuoteen 1993

1983: 16,12 m
1984: 17,04 m
1985: 18,01 m
1986: 18,89 m
1987: 20,22 m
1988: 21,28 m
1989: 20,73 m
1990: 21,52 m
1991: 20,83 m
1992: 20,47 m
1993: 20,57 m
Jarmo Huhtala

Jarmo Huhtala (s. 16. huhtikuuta 1957 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1973–1985 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Huhtala edusti SM-liigaurallaan Tampereen Ilvestä vuosina 1973–1981, Rauman Lukkoa kaudella 1981–1982, Oulun Kärppiä vuosina 1982–1984 sekä uudelleen Ilvestä kaudella 1984–1985. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 347 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 90 + 102 = 192 ja jäähymääränsä 114 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 20 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, antoi neljä maalisyöttöä ja istui jäähyllä 16 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Ilveksessä vuonna 1985 sekä saavutti lisäksi yhden SM-pronssin.
Hovi

Hovi on hallitsijan (historiallisesti myös korkeiden aatelisten tai kirkkoruhtinaiden) asunto, tilukset ja muu lähiympäristö sekä siihen kuuluva henkilökunta. Hovissa sen haltija, teki päätöksensä ja vietti siellä aikaa.
Hovit ovat tärkeitä kulttuurillisia ja poliittisia keskuksia. Hovit on useimmiten rakennettu palatsiin tai linnaan, mutta mahdollisesti myös kartanoon tai muuhun suureen rakennukseen. Renessanssin aikaan hovit kehittyivät enemmän kulttuurilliseen suuntaan. Tällöin kuninkaalliset, ruhtinaat ja muut aateliset ja rikkaat kiinnostuivat taiteesta, varsinkin antiikkisesta ja keräsivät suuret kokoelmat hoveihinsa.
Henkilökunta

Hovin tärkeitä työntekijöitä ovat mm. hovimarsalkka, hovimestari, hovimies, hovitaiteilija ja hovinarri. Hoviin kuului myös paljon muutakin väkeä, jotka hoitivat hovia, sen ympäristöä kuin asukkaita, joita he myös palvelivat ja avustivat.
Historia

Muinaisen Egyptin faaraon hovissa oli runsaslukuinen palveluskunta. Erityisenä kunniatehtävänä pidettiin faaraon aamupukeutumisessa avustamista. Merkittävää osaa hovissa esittivät faaraoiden imettäjät. Ramses III:n aikana faaraon haaremissa paljastui salaliitto, jonka tavoitteena oli vanhan ja sairaalloisen Ramses III:n syrjäyttäminen.
Suomi

Tunnetuin suomalainen hovi sijaitsee Turun linnassa.
Savossa, Karjalassa ja Inkerissä hovi-nimitys viittaa kartanoihin ja yleensäkin suuriin maatiloihin.