stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Systemd
Kritiikiä

Ohjelmaa on kritisoitu ja boikotoitu useita kertoja. Kriitikkojen mielestä systemd "laittaa kaikki munat samaan koriin". Ohjelman kaatuminen tietää suurella todennäköisyydellä koko järjestelmän kaatumista ja sen päivittämiseksi koko järjestelmä täytyy käynnistää uudelleen. systemd:n lokitiedostot on tallennettu sen omassa binäärimuodossa, eikä niitä voi lukea tavanomaisilla tekstitiedostoja käsittelevillä ohjelmilla.
Linus Torvalds ei vastusta systemd:n käyttöä, mutta on kertonut eräiden kehittäjien olevan liian välinpitämättömiä bugeista. Ohjelman mukana ollut udev-ohjelmisto on poistettu systemd-projektista koska firmwaren lataaminen on ytimen vastuulla. Theodore Ts’o on kritisoinut tapaa, jolla järjestelmään vaikuttavia muutoksia tehdään välittämättä tietyn käyttökohteen ulkopuolisista.
Aiheesta muualla

https://www.freedesktop.org/wiki/Software/systemd/
Daemon Management Under Systemd (PDF) (englanniksi)
Ropecon

Pelaajia Ropeconissa 2003.
Ropecon (lausutaan suomalaisittain eli ropekon) on suomalainen vuosittainen roolipelitapahtuma, jota on järjestetty vuodesta 1994 lähtien. Ohjelmaan kuuluvat pöytäroolipelien ja larppien lisäksi luennot, paneelikeskustelut ja työpajat sekä kortti- lauta- ja miniatyyripelit.
Ropecon järjestetään vapaaehtoisvoimin. Sen taustaorganisaationa toimii Ropecon ry, jonka jäseniä ovat yhdistykset Alter Ego ry, Suomen live-roolipelaajat, Otaniemen RoolipeliClubi, Etelä-Suomen Rooli- & Strategiapeli Yhdistys, Harmaasudet ry, Suomen lautapeliseura ry ja Nopat ja Taktiikka Ry.
Tapahtuman painopiste on hyvin esillä olevan pelaamisen ohella myös laajassa puheohjelmassa. Tähän sisältyy niin luentoja, työpajoja kuin paneelikeskusteluitakin. Ropeconissa järjestetään lukuisia suomenmestaruusturnauksia muun muassa keräilykorttipeleissä, lautapeleissä ja bofferi- eli pehmomiekkailussa.
Historia

Ropeconin ajankohta on ollut heinä–elokuussa. Kahtena ensimmäisen vuonna tapahtuma oli kaksipäiväinen, mutta on sen jälkeen laajentunut kolmipäiväiseksi.lähde?
Ropecon on järjestetty vuosittain vuodesta 1994 lähtien. Vuosina 1994, 1996 ja 1997 pitopaikkana oli Helsingin Paasitorni ja vuonna 1995 Helsingin Messukeskus. Vuodesta 1998 vuoteen 2015 Ropecon järjestettiin Espoon Dipolissa aiempien tilojen käytyä liian ahtaiksi: tapahtuma palasi vuonna 2016 Helsingin Messukeskukseen, sillä Dipoli muuttui remontin myötä toimistotiloiksi eikä ole enää konferenssikäytössä. Kasvu on ollut nopeaa: ensimmäisessä tapahtumassa kävijöitä oli muutama sata, vuonna 2002 ylitettiin 3 000 kävijän raja. 4 000 kävijän raja rikkoutui vuonna 2016 ja on jatkanut tasaista nousua sen jälkeen. Kävijäennätys tehtiin vuonna 2019, jolloin kävijöitä oli yli 4 900.
Heinäkuussa 2009 järjestettiin ilmainen Arpacon-tapahtuma roolipelaamisen aloittamisesta kiinnostuneille Dipolissa. Tapahtuman järjestäjänä toimi Ropecon ry yhdessä Opetusministeriön kanssa. Päivän kestävässä tapahtumassa käsiteltiin roolipeliharrastuksen eri mahdollisuuksia, esim. larpia, lautapelejä ja roolipelejä.
Vuosina 2020 ja 2021 Messukeskukseen suunnitellut Ropecon-tapahtumat jouduttiin perumaan koronapandemian vuoksi ja tapahtumat päätettiin järjestää verkossa EtäRopecon-tapahtumana. Tapahtuma-alustoina toimivat pääasiallisesti Ropeconin Discord ja YouTube.
Kunniavieraat

Joka vuosi Ropeconiin kutsutaan muutamia ulkomaisia kunniavieraita, jotka luennoivat omista erikoisaloistaan.
1994: Steve Jackson
1995: Sandy Petersen
1996: Tom Dowd ja Andy Chambers
1997: Greg Costikyan
1998: Ray Greer ja Mark Rosewater
1999: Mike Pondsmith ja Rick Priestley
2000: Steve Jackson ja Richard Dansky
2001: N. Robin Crossby ja Tuomas Pirinen
2002: Justin Achilli ja Eirik Fatland
2003: Jonathan Tweet, Ramon Laan ja Martin Ericsson
2004: John Kovalic, Erick Wujcik ja Emma Wieslander
2005: Greg Stafford, Bill Bridges ja Claus Raasted
2006: Kenneth Hite, Bruno Faidutti, Olle Jonsson ja Tobias Wrigstad
2007: Robin D. Laws, Emily Care Boss ja Jakob Rune Nielsen
2008: Chris Pramas, Greg Stolze ja Peter Andreasen
2009: L. Scott Johnson, Suzi Yee, Malik Hyltoft, Antti Malin
2010: Keith Baker ja Friedemann Friese
2011: Frank Mentzer ja Erik Mona
2012: Peter Adkison ja Larson Kasper
2013: Kevin Wilson ja D. Vincent Baker
2014: Luke Crane ja Jason Soles
2015: Jason Morningstar ja Michelle Nephew
2016: Ross Watson ja Claus Raasted
2017: Monica Valentinelli ja Anna Westerling
2018: Alex Roberts
2019: Jon Hodgson ja Lynne Hardy
2020: Ei kunniavieraita
2021: Ian Thomas & Rachel Thomas ja Cat Tobin
2022: Avery Alder ja Vlaada Chvátil
2023:Roman Lappat ja Shut Up & Sit Down
2024: Sharang Biswas ja Alessandro Giovannucci
Kultainen lohikäärme

Kultainen lohikäärme jaetaan elämäntyöpalkintona suomalaiselle roolipelialan ansioituneelle pioneerille tai veteraanille. Palkinnon ovat saaneet:
2003: Lauri ja Jyrki Tudeer
2004: Mika "Magus" Laaksonen
2005: Ville "Burger" Vuorela
2006: Risto "Nordic" J. Hieta
2007: Esko "ELF" Vesala
2008: Niko "GNiko" Mikkanen
2009: Kalle "Killeri" Kivimaa
2010: Mike Pohjola
2011: Markus Montola ja Jaakko Stenros
2012: Toni Niittymäki ja Markus Bremer
2013: Kersti Juva
2014: Johanna Virtanen
2015: Mikko Saari
2016: Miska Fredman
2017: Johanna Koljonen
2018: Juhana Pettersson
2019: Mika Joensuu
2020: Katri Lassila & Laura Kalli
2021: Hans Zenjuga
2022: Massi Hannula
2023: Arttu Kaipiainen
2024: Jukka Sorsa
Vuoden peliteko

Vuoden peliteko -palkinto myönnetään ansiokkaasta projektista, toiminnasta, julkaisusta tai muusta tempauksesta ei-digitaalisten pelien saralla.
2014: Milla Impola – Voimavirtaa larppauksesta -projekti, larppi vaikeavammaisille ihmisille
2015: Laura Sirola – Uudistetun Larp-kalenterin suunnittelija
2016: Ilona Lamminen – opinnäytetyö Noppia ja sanataidetta: roolipelikerho kirjastossa
2017: Niina Niskanen – Turvallisempaa larppausta – Materiaalipaketti häirinnän torjuntaan ja ehkäisyyn
2018: Suomen roolipeliseura - Harrastuskentän järjestäytyminen
2019: Roolipeliyhdistys Avatar ry
2020: Tuomas Puikkonen – ”Toisista todellisuuksista” -larp-valokuvanäyttely
2021: Mika Joensuun Figukatsomo-projekti
2022: Ylen Ropelive-ohjelma
2023: The World of Recovery
2024: Odysseus 2024 liveroolipeli
Aiheesta muualla

Ropeconin sivut
Hs.fi Ropeconista 27.7.2014
Kenneth Hite Ropeconissa 2006
Kathryn Bigelow

| Kathryn Bigelow |
| --- | --- |
 Kathryn Bigelow vuoden 2010 Oscar-gaalassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kathryn Ann Bigelow
Syntynyt: 27. marraskuuta 1951 (ikä 73) San Carlos, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, tuottaja
Puoliso:  James Cameron  (vih. 1989; ero 1991)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1978–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Myrskyn ratsastajat   The Hurt Locker
Palkinnot
 Parhaan elokuvan ja ohjauksen Oscar   2009 The Hurt Locker 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Allmovie
Svensk Filmdatabas
Kathryn Ann Bigelow (s. 27. marraskuuta 1951 San Carlos, Kalifornia) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja. Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat Myrskyn ratsastajat, K-19 – The Widowmaker, The Hurt Locker ja Zero Dark Thirty.
Ura

Bigelow syntyi vuonna 1951 Kalifornian San Carlosissa. Hän on myöhemmin kertonut, että hän sai osan taideinspiraatiosta isältänsä. Bigelow’n isä piirsi sarjakuvia muttei pystynyt tekemään siitä missään vaiheessa uraa.
Bigelow pääsi high schoolin jälkeen opiskelemaan San Franciscon taideinstituuttiin ja vuonna 1972 stipendin ansiosta New Yorkiin Whitneyn taidemuseon opetusohjelmaan. Bigelow suuntautui alkujaan maalaustaiteeseen ja käsitetaiteeseen, kunnes vaihtoikin alaksi elokuvan.
Bigelow sai stipendin Columbian yliopiston taidekouluun, missä hän ohjasi lyhytelokuvan The Set-Up (1978) ja mistä hän seuraavana vuonna valmistui. Kokeellisen opiskelijaelokuvan jälkeen Bigelow’n ensimmäinen pitkä elokuva oli Tunteettomat (1981), missä Willem Dafoe teki uransa ensimmäisen pääroolin. Elokuvan jälkeen Bigelow sai useita käsikirjoitusehdotuksia, mutta hän hylkäsi ne kaikki ja alkoi vuonna 1983 opettaa Kalifornian taideinstituutissa.
Bigelow palasi ohjaajaksi vuonna 1987 ensi-iltansa saaneella vampyyrielokuvalla Pimeyden läheisyys, josta on myöhemmin kehittynyt kulttiklassikko. Bigelow’n ensimmäinen iso tuotanto oli Kylmää terästä (1989). Sen hän ohjasi mutta myös käsikirjoitti ”naisten toimintaelokuvaksi”. Myrskyn ratsastajat (1991) vakiinnutti Bigelow’n paikan toimintaelokuvissa, jotka ovat perinteisesti olleet varsin vahvasti miesten ohjaamia. Myrskyn ratsastajat kertoo Keanu Reevesin näyttelemästä FBI-agentista, joka soluttautuu pankkiryöstöjä tehtailevaan surffarijengiin.
Bigelow ohjasi vuonna 1993 television minisarjaa Villipalmut, ja vuonna 1995 ilmestyi toimintatrilleri Strange Days. Bigelow ohjasi muutaman jakson televisiosarjaan Homicide – pelon kadut ja sen jälkeen jännityselokuvan The Weight of Water (2000). Tositapahtumiin perustuva elokuva K-19 – The Widowmaker (2002) sai keskinkertaisia arvosteluita eikä saanut yleisöä. Se perustui tapaukseen, jossa neuvostoliittolainen ydinsukellusvene kärsii säteilyvuodosta.
Bigelow oli luomassa 2000-luvulla myös sarjamurhaajia jahtaavista FBI-agenteista kertovaa rikossarjaa The Inside, joka pohjautui toimittaja Mark Boalin artikkeliin. Bigelow ja Boal teki vuosikymmenen lopulla yhteistyötä elokuvassa The Hurt Locker, joka keskittyy Irakin sodassa toimineeseen pommiryhmään. Elokuva pohjautui Boalin kokemuksiin. The Hurt Locker sai runsaasti kehuja, elokuva voitti useita palkintoja. Bigelow palkittiin ensimmäisenä naisena parhaan ohjauksen Oscarilla. Elokuva sai kaikkiaan viisi Oscaria, muun muassa parhaan elokuvan palkinnon.
The Hurt Lockerin jälkeen Bigelow jatkoi yhteistyötä Mark Boalin kanssa. Tämä käsikirjoitti Osama Bin Ladenin jäljittämisestä kertovan Zero Dark Thirtyn (2012) ja Detroitin vuoden 1967 mellakoihin sijoittuneen Detroitin (2017).
Yksityiselämä

Bigelow oli naimisissa ohjaaja James Cameronin kanssa vuosina 1989–1991.
Filmografia

Tunteettomat (The Loveless, 1982)
Pimeyden läheisyys (1987)
Kylmää terästä (1990)
Myrskyn ratsastajat (1991)
Strange Days (1995)
The Weight of Water (2000)
K-19 – The Widowmaker (2002)
The Hurt Locker (2008)
Zero Dark Thirty (2012)
Detroit (2017)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kathryn Bigelow Wikimedia Commonsissa
| n k Kathryn Bigelow’n ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Tunteettomat (1982)  Pimeyden läheisyys (1987)  Kylmää terästä (1989)  Myrskyn ratsastajat (1991)  Strange Days (1995)  The Weight of Water (2000)  K-19 – The Widowmaker (2002)  The Hurt Locker (2009)  Zero Dark Thirty (2012)  Detroit (2017) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Yksikkövektori

Eräät kaksi yksikkövektoria kaksiulotteisessa koordinaatistossa. Yksikkövektoreita on muitakin.
Matematiikassa yksikkövektoriksi kutsutaan vektoria, jonka pituus on 1. Näin ollen mielivaltainen vektori x on yksikkövektori, jos ja vain jos se toteuttaa ehdon
Kolmiulotteisen karteesisen koordinaatiston virittäviä yksikkövektoreita merkitään yleisesti symboleilla  {\hat {\imath }},  {\hat {\jmath }} ja  {\hat {k}}. Muut yksikkövektorit merkitään usein joko pelkällä hatulla tai pienellä hatullisella e-kirjaimella, jonka alaindeksi kertoo yksikkövektorin suunnan. Esimerkiksi vektorin x suuntaista yksikkövektoria merkitään usein symboleilla
Mielivaltaisen vektorin x (ei nollavektorin) suuntainen yksikkövektori saadaan yksinkertaisesti skaalaamalla ko. vektori sen itseisarvon käänteisluvulla:
Kirjallisuutta

Kivelä, Simo K.: Algebra ja geometria.  Espoo:  Otatieto, 1989.  ISBN 951-672-103-6
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi I – Vektorialgebra ja analyyttinen geometria.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-067-0
Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf).
Ansa

Ansa on riistan tai muun vastaavan pyydystykseen tarkoitettu itsetoiminen laite, jolla on tarkoitus vangita saalis elävänä tai kuolleena. Osin vastaavia termejä ovat pyydys ja loukku.
Kuvaannollisesti ansalla voidaan tarkoittaa myös taktiikkaa tai menettelyä, jolla pyritään harhauttamalla saattamaan vastustaja epäedullisempaan asemaan.
Erilaisia ansoja

Suurin osa ansoista, jotka on tarkoitettu nisäkkäille, voidaan jakaa viiteen ryhmään: jalka-ansat, lanka-ansat, häkit, liima-ansat ja kehoansat.
Ei-haluttu saalis

Ansoittajilla on erilaisia taktiikoita ja laitteita, joilla he voivat välttää ei-haluttua saalista. Jos esimerkiksi ilveksiä tai koiria jää kiinni ei-tappavaan ansaan, ne yritetään vapauttaa vahingoittamatta eläintä.
Villieläinten hallinta

Eläimiä usein ansoitetaan eri puolilla maailmaa, jotta vältyttäisiin villieläinten aiheuttamilta omaisuusvahingoilta tai karjakuolemilta.
Ansoja

Ansakuoppa
Hiirenloukku ja rotanloukku
Jalkanaru
Käpälälauta
Permi
Sadin
Lindroth

Lindroth on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ernst Lindroth (1864–1928), suomalainen kuoronjohtaja
John Lindroth (1906–1974), suomalainen seiväshyppääjä
John Lindroth (1883–1960), suomalainen voimistelija ja
Kalle Lindroth (s. 1989), suomalainen muusikko, näyttelijä ja juontaja
Max Lindroth (s. 1996), ruotsalainen jääkiekkoilija
Pehr Gustaf Lindroth (1758–1809), ruotsalainen kasvi- ja lintutieteilijä
Pia Lindroth (s. 1979), suomalainen korkeushyppääjä
Saimi Lindroth (1903–1977), suomalainen terveyssisar ja kirjailija
Sten Lindroth (1914–1980), ruotsalainen aatehistorioitsija
Theodor Lindroth (1829–1908), suomalainen kauppias ja valtiopäivämies
Torsten Lindroth (1892–1938), suomalainen jääkärimajuri.
Entisenä sukunimenä

Manda Björling, o.s. Lindroth (1876–1960), ruotsalainen näyttelijä
Ernst Linko, vuoteen 1906 Lindroth (1889–1960), suomalainen pianisti ja säveltäjä
Johan Liro, vuoteen 1906 Lindroth (1872–1943), suomalainen kasvitieteilijä
Arvo Linturi, vuoteen 1906 Lindroth (1887–1975), suomalainen poliitikko ja yritysjohtaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tengström

| Tengström |
| --- | --- |
 af Tengström -suvun aatelisvaakuna.
Alkuperä:  Trökörnan pitäjä, Länsi-Götanmaa
Aateloitu:  19.7.1809
Kantaisä:  Jacob Tengström
 Suomen ritarihuone
Introdusoitu:  23.1.1818
Arvo:  aatelinen
Numero:  169
† Sammunut Suomessa
Sammunut:  kokonaan 29.10.1995
Viimeinen mies:  Suku sammui mieslinjaisena 12.10.1907
Tengström on ruotsalaisperäinen suomalainen pappissuku. Suku on lähtöisin Länsi-Götanmaalta, Tengenen pitäjän alaisesta Trökörnan pitäjästä. Suvun nimi on johdettu Tengenen pitäjän nimestä. Suvun ensimmäinen suomalainen jäsen oli talonpoikaistaustainen Georg Olofinpoika Tengström (1694–1742), joka tuli vuonna 1722 Kokkolan pitäjänapulaiseksi. Hänen pojanpoikansa, Suomen ensimmäisen arkkipiispan Jakob Tengströmin lapset aateloitiin isänsä ansioista vuonna 1809 nimellä af Tengström ja hänen sukunsa introdusoitiin Suomen ritarihuoneelle sen perustamisen yhteydessä vuonna 1818 numerolla 169. Aatelinen sukuhaara sammui mieslinjalta vuonna 1907 ja lopullisesti vuonna 1995.
Tunnettuja jäseniä

Jakob Tengström (1755–1832), arkkipiispa, Georg Tengströmin pojanpoika
Carl Fredrik Tengström (1762–1824), hallituskonseljin kamreeri, Jakob Tengströmin veli
Johan Jakob Tengström (1787–1858), tiede- ja kirjallisuusmies, Jakob Tengströmin veljenpoika ja vävy
Carl Jakob af Tengström (1788–1823), Itämaiden kirjallisuuden apulaisprofessori, Jakob Tengströmin poika
Johan Magnus af Tengström (1793–1856), eläin- ja kasvitieteilijä, Jakob Tengströmin poika
Anton af Tengström (1798–1828), aliluutnantti, aiheena Gustaf Wilhelm Finnbergin maalauksessa Aliluutnantti Anton af Tengström, Jakob Tengströmin poika
Fredrik Tengström (1799–1871), vuorimestari, Suomen ensimmäisen kivipainon perustaja, Carl Fredrik Tengströmin poika
Gabriel Tengström (1801–1885), Pietarsaaren pormestari ja porvarissäädyn edustaja tammikuun valiokunnassa, Carl Fredrik Tengströmin poika
Fredrika Runeberg, o.s. Tengström (1807–1879), kirjailija, J. L. Runebergin puoliso, Carl Fredrik Tengströmin tytär
Johan Martin Jakob af Tengström (1821–1890), lääkäri ja hyönteistieteilijä, Johan Magnus af Tengströmin poika
Johan Robert Tengström (1823–1846), filosofian dosentti, J. J. Tengströmin poika
Natalia Castrén, o.s. Tengström (1830–1881), kulttuurivaikuttaja, M. A. Castrénin puoliso, Johan Jakob Tengströmin tytär
Oscar Tengström (1887–1960), näyttelijä, Lilla Teaternin perustaja
Erik Tengström (1913–1996), ruotsalainen astronomi ja maanmittari
Männäisten ruukki

Männäisten ruukki
Männäisten ruukki toimi Kalannissa Sirppujoen varrella vuosina 1749–1815. Ruukin perustaja oli ruotsalainen Anders Backmansson (aateloituna Nordencrantz mutta varsinaisen kukoistuskauden ruukki koki maaherra Samuel af Ugglasin omistaessa sen vuodesta 1785 alkaen.
Ruukki käytti ruotsalaista rautamalmia ja lähialueen metsistä saatua puuhiiltä. Ruukin alueelle rakennettiin myös Haudon vesisaha. Lähiseudun talonpojat vastustivat ruukin tuloa koska pelättiin että ruukin puuhiilen tarve kuluttaa alueen metsävarat loppuun. Kalannissa ja muualla lähiseudulla valmistettiin tähän aikaan suuressa mittakaavassa puuastioita myyntiä varten ja tähän tarvittiin metsistä kaadettua puuta.
Af Ugglasin aikana 1780-luvulla Männäisten ruukin masuuni, tuotantorakennukset ja ruukinpato uudistettiin kokonaan. Vuosina 1787–1788 rakennettiin Laitilan puolelle Ugglas-fästin nimellä tunnettu pato joka oli lähes 50 metriä pitkä, 7 metriä leveä ja kaksi metriä korkea. Lisäksi Laitilan Lukujärven ja Pitkäjärven väliseen puroon rakennettiin viisi kilometriä pitkä kanava ruukin vedensaannin turvaamiseksi. Myös Sirppujokeen rakennettiin viisi patoa ja se perattiin vesiliikenteen helpottamiseksi. Ruukilla oli oma lastauspaikka Torlahdessa Sirppujoen suulla. Tänne tuotiin malmi Ruotsista ja se kuljetettiin edelleen lotjilla ylös Sirppujokea masuunille. Masuunin tuottama takkirauta vietiin takaisin Ruotsiin jossa siitä poistettiin mellottamalla ylimääräinen hiili ja näin saatiin takomakelpoista kankirautaa.
Muita af Ugglasin uudistuksia olivat Haudon koskeen 1790 rakennettu kankivasarapaja sekä ruukilta Kalannin kirkolle johtava suora puistotie jonka rakentamiseen käytettiin masuunikuonaa.
Suomen sodan rauhasopimus vaati että Ruotsissa asuvien ruotsalaisten oli myytävä Suomessa ollut omaisuutensa. Ruukin omisti näihin aikoihin Samuel af Ugglasin Ruotsissa elänyt poika ratsumestari Pehr Gustav af Ugglas joka myi ruukin omaisuuden eri ostajille. Varsinaisen ruukinkartanon osti 1817 silloinen tilanhoitaja Gabriel Ytterberg. Raudanvalmistus päättyi koska Ruotsista ei voinut enää tuoda malmia, eikä Suomesta ollut   saatavalla riittävästi malmia. Entiset ruukin rakennukset muutettiin maatalouskäyttöön.
Männäisten ruukkialue on säilynyt pääosin 1800-luvun alun asussaan. Alueella on muun muassa seuraavat rakennukset ja rakennelmat:
slagitiilistä rakennettu ja valkoiseksi kalkittu harjakattoinen hiilihuone (pituus 48 metriä, leveys 18 metriä, korkeus 15 metriä) vuodelta 1805
harmaakivinen entinen kalkkivarasto
rapattu tiilinen myllyrakennus vuodelta 1796
viinanpolttimo vuodelta 1788
viljamakasiini vuodelta 1756
kaksikerroksinen hirsinen päärakennus vuodelta 1769, ulkoasu vuodelta 1905
myllyn ja viinanpolttimon välinen kivisilta ja padon kiviosat 1780-luvulta
Kalannin keskiaikaiselle kirkolle johtava masuunikuonalle perustettu kirkkotie 1780-luvulta
Ruukin rakennuksista ovat hävinneet vain masuuni ja muutamat työväen asuintalot. Myös Ugglas-fastin pato purettiin jo 1817.
Ykkösmatriisi

Ykkösmatriisi tarkoittaa n×m-matriisia, jonka kaikki alkiot ovat ykkösiä.
Esimerkkejä:
Ominaisuuksia

U^{k}=n^{k-1}U,{\mbox{ kun }}k=1,2,\ldots .\,
Matriisi  {1 \over n}U on idempotentti. Tämä on seuraus ylemmästä.
Kirjallisuutta

Thompson, Jan & Martinsson, Thomas: Matematiikan käsikirja.  Helsinki:  Tammi, 1994.  ISBN 951-31-0471-0
Kivelä, Simo K.: Matriisilasku ja lineaarialgebra.  Helsinki:  Otatieto, 1984.  ISBN 951-671-368-8
Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf).
Saaristomeren biosfäärialue

Näkymä Gullkronan saarelta
Saaristomeren biosfäärialue on toinen Suomen biosfäärialueista. Se sijaitsee Saaristomerellä Paraisten ja Kemiönsaaren kunnissa Nauvon, Korppoon ja Dragsfjärdin alueella. Alue on laajuudeltaan 5400 neliökilometriä, joista vettä on 4580 neliökilometriä. Sen ydinalueen muodostaa Saaristomeren kansallispuisto ja loppuosa alueesta on yksityisomistuksessa. Biosfäärialueen tittelin se sai vuonna 1994. Alueella elää noin 3800 ihmistä.
Saaristomeri on mielenkiintoinen kokonaisuus tuhansine pienine saarineen ja luotoineen. Sisämeren saarilla on metsää, mutta ulkosaaristossa luodot ovat puuttomia. Jotkut saarista ovat hyvin kalkkipitoisia. Näillä saarilla on reheviä niittyjä, joilla kasvaa mm. harvinaisia seljakämmekkää, varsankelloa ja verikurjenpolvea.
Saaristomeren suolapitoisuus on pieni. Alueella elää sekä suolaisen että makean veden kalalajeja. Lintulajeista alueella tavataan sellaisia saaristolintuja kuten haahka, riskilä, ruokki, kalalokki, lapintiira, karikukko, meriharakka, kirjokerttu, luotokirvinen ja merikotka. Lisäksi se on merkittävä muuttolintujen kannalta. Alueelta löytyy myös harmaahylkeitä ja norppia.
Yksi biosfäärialueen tarkoituksista on myös säilyttää Saaristomeren kulttuurihistoriallinen arvo. Alueella onkin vedetty hankkeita, joilla pyritään säilyttämään alueen perinnearvo.
Aiheesta muualla

Saaristomeren biosfäärialue
Yhtäsuuruus (matematiikka)

Yhtäsuuruuden merkki
Yhtäsuuruudella voidaan tarkoittaa matematiikassa useita asioita, kyse on kuitenkin aina vertailusta. Esimerkiksi kahden luvun sanotaan olevan yhtä suuret, kun niiden erotus on nolla. Kaksi vektoria ja vastaavasti matriisia ovat yhtä suuret, kun niiden toisiaan vastaavat komponentit ovat yhtä suuret.
Merkintä

Matematiikassa yhtäsuuruutta kuvataan "="-merkillä, ohjelmointikielissä vertailuoperaattorina myös "=="-merkillä. Yhtäsuuruuden vastakohta on erisuuri, jota kuvataan "<>"-merkinnällä (useissa ohjelmointikielissä myös "!=").
Kirjallisuutta

Kivelä, Simo K.: Algebra ja geometria.  Espoo:  Otatieto, 1989.  ISBN 951-672-103-6
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi I – Vektorialgebra ja analyyttinen geometria.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-067-0
Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf).
Tangentti (geometria)

Ympyrän tangentti on kohtisuorassa ympyrän sädettä vastaan.
Ympyrän kehäpisteeseen piirrettävän tangentin piirto-ohje.
Ulkopuolisesta pisteestä ympyrää sivuavien tangenttien piirto-ohje.
Tangentti, eli vanhalta nimeltään sivuaja, on geometriassa suora, jana tai taso, joka sivuaa (yksi yhteinen piste) "samansuuntaisena" käyrää tai pintaa. Tasogeometriassa tangenttina on tangenttisuora, joka sivuaa käyrää. Avaruusgeometriassa tangenttina voi olla suora tai tangenttipinta, joka sivuaa (kappaleen) pintaa.
Historia

Antiikin kreikassa tangenttien ongelmaa käsiteltiin kartioleikkauksissa laajalti. Ensimmäinen moderni tangentin määritelmä esitettiin vasta keskiajan lopulla: tangentti on suora, joka koskettaa käyrää mutta ei leikkaa sitä. Pierre de Fermat keksi differentiaalilaskennassa jyrkkyyden käsitteen ja ilmaisi sen käyrän tangentilla. Ajatusta kehittivät eteenpäin muun muassa John Wallis, Isaac Barrow, Isaac Newton ja Gottfried Leibniz. Leibniz ajatteli tangentin olevan sekantti, jonka kaksi leikkauspistettä sijaitsivat äärettömän lähellä toisiaan.
Tangentin nimi tulee latinan sanasta "tangere", joka tarkoittaa verbiä koskettaa.