stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karvakamut 3

| Karvakamut 3>  Sirkuskaverit.Open Season 3 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Cody Cameron
Käsikirjoittaja:  David I. Stern
Tuottaja:   Kirk Bodyfelt  Paul Wang 
Säveltäjä:  Jeff Cardoni
Leikkaaja:   Nancy Frazen  Arthur Noda  Jimmy Sandoval 
Pääosat:   Matthew J. Munn  Matthew W. Taylor  Karley Scott Collins  Ciara Bravo  Harrison Fahn  Dana Snyder 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures Imageworks
Levittäjä:  InterCom Netflix Sony Pictures Home Entertainment
Ensi-ilta:  31. lokakuuta 2010
Kesto:  75 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Karvakamut 2
Seuraaja:  Karvakamut 4 metsästyskausi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karvakamut 3. Sirkuskaverit (engl. Open Season 3) on Karvakamut-elokuva, joka sai ensi-iltansa 2010. Elokuva on jatkoa aiemmille elokuville Karvakamut ja Karvakamut 2.
Kaasutin

Auton kaasutin (2cv/Acadiane)
Kaasutin on mekaaninen polttomoottoreissa käytettävä laite, jolla säädetään polttonesteen ja imuilman syöttöä moottorille tehokkaan ja puhtaan palamisen vaatimassa seossuhteessa. Kaasutin syöttää moottorille polttoainetta ja ilmaa, joiden suhteen on oltava oikea moottorin hyvän toiminnan takaamiseksi. Kaasuttimen sijaan on käytetty myös mekaanista polttoaineen ruiskutusta. Elektroninen polttoaineen ruiskutus syrjäytti kaasuttimen henkilöautojen moottoreissa 1980- ja 1990-lukujen aikana.
Kaasuttimia käytetään nykyisin pienissä moottoreissa kuten mopot, moottorisahat ja ruohonleikkurit.
Erilaisia kaasutinrakenteita on lukematon määrä. Niille on yhteistä, että polttoneste syötetään imukanavaan moottorin imun voimalla, toisin sanoen imukanavan paineen (alipaineen) ja kaasuttimen polttonestekammion (uimurikammion) paineen välisen paine-eron avulla (Bernoullin laki).
Kaasutintyypit

Kaasuttimien päätyypit ovat kiinteäkurkkuinen kaasutin ja muuttuvakurkkuinen eli vakioalipainekaasutin. Ensin mainittu on huomattavasti yleisempi.
Kumpaakin päätyyppiä olevia kaasuttimia voidaan sijoittaa moottoriin eri tavalla, jolloin niistä puhutaan seuraavilla nimillä: pystykaasutin eli yläkaasutin (alaimukaasutin), joka sijoitetaan imusarjan yläpuolelle ja jossa ilma virtaa ylhäältä alaspäin; vaakakaasutin eli sivuimukaasutin, jossa ilma virtaa vaakasuorassa; puolivaakakaasutin, jossa ilma virtaa 20-45 asteen kulmassa; ja alakaasutin (yläimukaasutin), joka sijoitetaan imusarjan alapuolelle ja jossa ilma virtaa alhaalta ylöspäin.
Lisäksi kaasuttimet voidaan jakaa ryhmiin kurkkujen (imuaukkojen) lukumäärän mukaan: on yksi-, kaksi-, kolmi- ja nelikurkkuisia kaasuttimia. Monikurkkuiset kaasuttimet voidaan vielä erottaa toisistaan toimintatapansa mukaan. Kaksi-, kolmi- ja nelikurkkuisista kaasuttimilla nimityksillä tarkoitetaan vaihekaasuttimia, joissa toinen tai toiset kurkut täydentävät ensiövaiheen kurkun tai kurkkujen toimintaa. Niiden ohella on kaksois-, kolmois- ja neloiskaasuttimet, joissa kurkut toimivat yhtäaikaisesti. (Kolmikurkkuinen vaihekaasutin oli itse asiassa harvinainen ratkaisu sääntöjen kiertämiseksi kilpa-autossa, jonka nelikurkkuisen kaasuttimen toisiokurkut yhdistettiin valtavaksi yhtenäiseksi kurkuksi.)
Muuttuvakurkkuisia kaasuttimia on tiettävästi valmistettu vain yksikurkkuisina ja kaksoiskaasuttimina, joita on asennettu moottoriin tarvittava määrä. Kuitenkin eräiden kaksi- ja nelikurkkuisten kiinteäkurkkuisten kaasuttimien toisiovaiheet toimivat lähes muuttuvakurkkuisen kaasuttimen periaatteella.
Pääasiassa moottoripyörissä ja pienmoottoreissa käytetään kiinteäkurkkuisia luistikaasuttimia.
Kaasuttimen rakenne

Kiinteäkurkkuisen kaasuttimen rakenteellisina ominaisuuksina ovat:
uimurikammio, jossa polttonestetaso pysyy vakaana uimurin ja neulaventtiilin avulla,
kaasuttimen kaulassa oleva kaasupolkimeen yhdistetty kaasuläppä, jolla kuljettaja säätää moottoriin virtaavan ilman määrää ja
tyhjäkäyntipiiri, johon polttoneste tulee useimmiten pääsuuttimen jälkeen.
Tyhjäkäyntipiirin polttonesteen määrää säätää tyhjäkäyntisuutin ja tyhjäkäynti-ilmasuutin.
Tyhjäkäyntipiirin seosta säädetään seosruuvilla tai ilmaruuvilla.
Tyhjäkäyntipiirin seoksen säätö ei tavallisissa kaasuttimissa vaikuta moottorin saamaan seokseen pääsuutinpiirin toimiessa.
Kaasuläppää avattaessa, purkautuu tyhjäkäyntisuuttimien säätämää seosta siirtymäporauksien tai -halkion kautta.
Pääsuutinpiiriin kuuluu pääsuutin, seosputki, korjausilmasuutin, hajotin ja kurkku. Joissakin rakenteissa pääsuuttimen rinnalla on tasaussuutin tai pääsuuttimen säätöneula jne.
Pääsuutinpiirin hajottimesta, kurkun kapeimmalta kohdalta, purkautuu suuttimien säätämää esiseosta, kun kaasuläppää avataan niin paljon, että ilman virtausnopeus on riittävän voimakas.
Useimmiten kalvo- tai mäntätyyppinen kiihdytyspumppu suihkuttaa kaasuläppää avattaessa polttonestettä, antamaan lisäpolttonestettä hyvää tehoa varten ja siksi ajaksi, kunnes polttonestettä ehtii purkautua pääsuutinpiiristä.
Tehosuutinpiirin tai -piirien kautta purkautuu lisää polttonestettä kaasuttimen kaulaan, kurkkuun tai pääsuuttimen kaivoon, moottorin kuormituksen ja/tai käyntinopeuden mukaan.
Kylmäkäynnistyspiiri voi olla polttonesteseosta syöttävä lisäsuutinpiiri tai imuilmaa kuristava käynnistysläppä tai näiden yhdistelmä.
Muuttuvakurkkuisen kaasuttimen rakenteellisina ominaisuuksina ovat:
uimurikammio, jossa polttonestetaso pysyy vakaana uimurin ja neulaventtiilin avulla,
kaasuttimen kaulassa oleva kaasupolkimeen yhdistetty kaasuläppä, jolla kuljettaja säätää moottoriin virtaavan ilman määrää,
alipaineen mukaan liikkuva luisti, joka muuttaa kaasuttimen kurkun tilavuutta siten, että virtausnopeus kurkussa on lähes vakio koko moottorin käyntinopeusalueella kuormituksesta riippumatta.
Luistiin on kiinnitetty kartiomainen neula ja suutinputki, jonka kautta purkautuvan polttonesteen määrää neula säätää.
Seosta säädetään yleensä muuttamalla suutinputken asentoa neulaan (tai neulan asentoa suutinputkeen nähden) nähden, jolloin säätö vaikuttaa moottorin saamaan seokseen kaikilla käyntinopeuksilla.
Eräissä muuttuvakurkkuisissa kaasuttimissa on erillinen tyhjäkäyntipiiri ja joissakin jopa kiihdytyspumppu tai kuormituksen mukaan toimiva lisäpolttonestesyöttö.
Yleensä kylmäkäynnistyspiiri toimii lisäpolttonestepiirinä, mutta joissakin malleissa on kuristusläppä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zenith kaasutin (Arkistoitu – Internet Archive)
Moottorisahan kalvokaasutin
Kaasuttimen halkileikkaus
Kalle (lehti)

Kalle oli suomalainen pornolehti, jota kustansi Suomen miestenlehdet Oy. Sitä alettiin julkaista vuonna 1973. Kalle oli suunnattu heteroseksuaalisille miehille, mutta siinä oli mukana homoseksuaaleille suunnattu liite. Vuonna 2015 Pirkanmaan käräjäoikeus asetti lehden taustalla olleen Press Mastersin konkurssiin, mikä merkitsi Kallen lakkauttamista.
Kalleen kirjoittivat muun muassa Veikko Ennala, Jorma Ojaharju, Oskar Reponen, Martti Innanen ja Juha Vainio.
Kiertävä reportteri Börje Mellberg raportoi lehteen erityisesti Viron- ja Latvian-matkojen edesottamuksistaan.
1980-luvulla Kalle sponsoroi myös ”Käteenvedon SM-kisoja”, jossa lehden mukaan ”maan parhaat runkkarit käsittelivät seivästään taidolla ja asiantuntemuksella” ja esimerkiksi vuonna 1981 ”neljä parasta sai alle minuutin ajan ja voittaja ylsi huikeaan 3,5 sekuntin lopputulokseen”.
Kaisa Riihinen oli Kallen päätoimittajana 2012–2015.
Myös vuosina 1950–1956 ilmestyi Kalle-niminen miestenlehti. Sen sisältö oli nykyistä perhelehtitasoa, mutta lehti jouduttiin lopettamaan vuoden 1956 lopussa kustantajan talousvaikeuksien ja lehden epäsiveellisyysluokittelusta johtuneen lisäverotuksen vuoksi. Vuonna 1958 aloittanut Jallu oli sisällöllisesti samantapainen yleisaikakauslehti kuin vanha Kalle, mutta Lehtimiesten kustannettavaksi siirryttyään se muuntui 1960-luvun loppupuolella pornolehdeksi.
Aiheesta muualla

KansiKALLEria 1950–56. (Arkistoitu – Internet Archive)
FinnSleaze! Finnish Men's Magazines of the 1950s–1970s.
Kamisianá

| Kamisianá Καμισιανά |
| --- | --- |
 Kamisianán maisemaa ilta-aikaan.
 Kamisianá
 Koordinaatit: 35°31′30″N, 23°48′26″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Plataniás
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7406031101
Väkiluku (2011):  557
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kamisianá (kreik. Καμισιανά) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Plataniáksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 557 (vuonna 2011).
Kamisianán kylä sijaitsee noin 22 kilometriä länteen Chaniásta, noin neljä kilometriä länteen Málemesta ja noin neljä kilometriä itään Kolymvárista. Kamisianá muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Καμισιανών, Topikí Koinótita Kamisianón). Aiemmin kylä kuului Kolymvárin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Plataniáksen kunnan Kolymvárin kunnallisyksikköön.
Jón Sveinsson

| Jon Sveinsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kuollut: 1944 (86–87 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: islanti
Tuotannon kieli: islanti, saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jon "Nonni" Sveinsson (1857 Mödruvellir, Islanti – 1944 Köln, Saksa) oli islantilainen kirjailija. Hän opiskeli Ranskassa jesuittakoulussa ja jatkoi opintoja Alankomaissa ja Britanniassa. Hän on kirjoittanut kaikkiaan kaksitoista lastenkirjaa, joiden päähenkilönä on Nonni. Niitä käännety kymmenille kielille.
Jón opiskeli jesuiittakoulussa Ranskassa. Hän kääntyi katolisuuteen ja liittyi jesuiittoihin. Hän oli Kööpenhaminassa latinakoulun opettaja 1883–1912. Hän sai Nonni-nuortenkirjoillaan mainetta myös ulkomailla. Hän kuvaa niissä omaa nuoruuttaan ja matkojaan. Hän kirjoittamistaan kirjoista osa ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hänen lapsuudenkotinsa Nonnahús Akureyrissa on nykyisin museona.
Jón tunnettiin "Nonnina" ja hänen 23-vuotiaana kuollut veljensä "Mannina". Jónin tarinoiden pohjalta on tehty televisiosarja Nonni und Manni[lähde? ].
Aiheesta muualla

Nonnahús and Nonni - the Honorary Citizen of Akureyri the Capital City of North-Iceland, Guide to Iceland (englanniksi)
Kaasupullo

Kaasupulloja. Vasen pullo sisältää heliumia, mistä kertoo pullon ruskea yläosa. Pulloihin on liitetty paineenalentimet.
Kaasupullo on paineastia, jossa säilytetään kaasua korkeassa paineessa. Kaasu saadaan pullosta ulos hallitusti paineenalennusventtiilin avulla. Kaasupullojen yläosan väritys yleensä kertoo, mitä kaasua pullo sisältää. Väritys kuitenkin vaihtelee, joten pullon sisältö on syytä aina selvittää sen kyljessä olevasta tekstistä. Kaasupulloissa voi olla inerttejä eli reagoimattomia kaasuja, kuten typpeä tai heliumia, mutta ne voivat sisältää myös herkästi syttyviä tai räjähtäviä kaasuja kuten vetyä tai happea.
Käyttö ja täyttö

Kaasupulloja käytetään niin teollisuudessa, luonnontieteen aloilla kuin lääketieteessä. Kaasupullot ovat uusiokäytettäviä ja yleensä ne vuokrataan kaasun toimittajalta, joka täyttää tyhjät pullot uudelleen. Pullojen sisältämän kaasun hinta riippuu kaasun puhtausasteesta. Jotta pullo ei likaantuisi, kaasupulloa ei saa koskaan päästää täysin tyhjäksi vaan on jätettävä pieni ylipaine puhtaan täytön mahdollistamiseksi. Suomessa kaasuja toimittavia yhtiöitä ovat muun muassa Woikoski, Air Liquide ja Linde Gas, entinen AGA.
Turvallisuus

Kaasupullojen käytöstä on useita turvallisuusmääräyksiä. Esimerkiksi tulipalojen varalta kaasupullojen paikat on ilmoitettava selvästi, koska ne aiheuttavat kuumetessaan räjähdysvaaran. 
Pulloja on ylipäänsä käsiteltävä varoen, ja siirrettäessä niitä ei saa nostaa kuvusta tai suojuksesta. Pullokärryjen käyttö on suositeltavaa. Pulloa siirrettäessä pääventtiiliä suojaamassa tulee olla suojakupu, jotta pullon kaatuessa sen pääventtiili ei vaurioidu ja aiheuta vakavaa vaaratilannetta. Kaasupullot tulee varastoida hyvin tuulettuvassa tilassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
AGA
Air Liquide Finland Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Air Liquide (englanniksi)
Woikoski
Kaivonpyöli

Kaivonpyöli on rekisterikylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Muurlan eteläosassa, jossa sen alue ulottuu Tuohitunnummelta levenevänä kiilana Pullassuonrahkan yli Muurlanjoelle.
Kaivonpyölissä on nykyään viisi taloa, jotka sijaitsevat hajallaan kylän halki mutkittelevan Kaivonpyölintien varrella. Kaivonpyöli on ollut usean muun kylän omistuksessa ollutta asumatonta ulkoveromaata. Vuonna 1782 ulkoveromaalla on tehty rajankäynti lähikylien seitsemän talon kesken. 1800-luvun aikana Kaivonpyöliin on perustettu Koivulan sotilasvirkatalo. Omaksi rekisterikyläkseen Kaivonpyöli määriteltiin vuonna 1964.
Karneiskos

Karneiskos (300 eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Epikuroksen aikalainen ja oppilas.
Karneiskos tunnetaan ennen kaikkea Filistas-nimisen tutkielman kirjoittajana. Siitä on löydetty katkelmia Papyrusten huvilasta Herculaneumista. Tutkielma käsittelee ystävyyttä ja ystävän kuolemaa. Filistas (tai Filista) oli Karneiskoksen ystävä, ja hänet esitetään esimerkillisenä epikurolaisena. Säilyneissä katkelmissa Karneiskos kirjoittaa Praksifanesta vastaan, asettaen epikurolaisen ystävyyttä ja nautintoa koskevan näkemyksen ja Praksifaneen esittämän peripateettisen näkemyksen vastakkain. Eräs erimielisyys koski sitä, että peripateetikot korostivat koko elämän merkitystä onnellisuudelle, kun taas epikurolaiset pitivät mahdollisena saavuttaa nautintoja ja onnea lyhyessä ajassa.
Kalkaskan piirikunta

Kalkaskan piirikunta (engl. Kalkaska County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 17 939 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Kalkaskan kylä ja suurin kunta on Kalkaska Township. Piirikunta on perustettu vuonna 1840.
Väestö

Vuonna 2020 Missaukeen piirikunnan 17 939 asukkaasta valkoisia oli 96,2 %, alkuperäisasukkaita 0,8 %, aasialaisia 0,7 % ja mustia 0,6 %. Vuonna 2019 3,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 1,3 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kalkaskan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Jumalan pikkusormi

| Jumalan pikkusormi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Risto Isomäki
Kansitaiteilija:  Jussi Karjalainen
Genre:  tieteisromaani
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2009
Sivumäärä:  353 s.
ISBN:  978-951-31-4982-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jumalan pikkusormi on Risto Isomäen tieteisromaani, jonka aihepiiri liikkuu Egyptissä energiakysymysten ympärillä. Tiedetoimittaja Isomäki liittää energiaan liittyviä pohdintoja kaunokirjalliseen tarinaan.
Tausta ja sisältö

Teoksen päähenkilö, nyt jo eläkkeelle jäänyt CIA:n agentti Lauri Nurmi oli mukana jo aiemmassa romaanissa Litium 6:ssa. Nyt Nurmi joutuu Egyptiin, jossa valtava aurinkotuulivoimala on vaarassa joutua terrorismin kohteeksi. Sen uhkana ovat niin suuret energiayhtiöt kuin paikalliset asukkaat, joiden toimeentulo on öljyssä.
Ripaus romantiikkaakin kirjassa on: mukana on Nurmen työtoveri ja ystävä Katharine Henshaw.
Isomäki kuvaa aurinkotuulienergian mahdollisuuksia ja näkee ne jo aivan lähitulevaisuudessa taloudellisesti järkevinä. Tarinan aurinkotuulivoimala on kolmen kilometrin korkeuteen kohoava piippu, jossa kohoava ilmavirta synnyttää energiaa. Isomäki itse ei tätä ratkaisua pidä todellisuudessa kovin toimivana, mutta sanoo että teoksen dramaturgian kannalta se oli hyvä ratkaisu. Se saattaisi tosin toimia yöenergian tuottajana.
Voimalan rakentajat ovat Jumalan pikkusormessa saksalaisia, ja kesäkuussa 2009 tuli julki, että saksalaiset aikovat sijoittaa Saharan aurinkovoimahankkeisiin 400 miljardia euroa. Toinen ajankohtainen teema on ydinvoimaloiden vaara joutua sabotaasien kohteeksi. Kirjaa kirjoittaessaan Isomäki kertoo joutuneensa aiheesta vastakkain Säteilyturvakeskuksen johdon kanssa, joka hänen mukaansa vähättelee vaaroja ja varoittaa uskomasta yhdysvaltalaisia, Säteilyturvakeskuksen mukaan ylimitoitettuja, varoituksia ydinvoimaloiden riskeistä. Isomäki toi näkökulmansa esille 24. marraskuuta 2009 YLEn Aamun kirja -haastattelussa, ja aiemmin viikolla julkaistussa, ydinvoimaa ruotivassa pamfletissaan Kosminen rakkaus vai suuri saatana : 20 päätöstä ydinvoimasta.
Vastaanotto

Jos teos pysyttelisi jännitysromaanin tasolla, se kriitikon mukaankenen mukaan? jäisi pinnalliseksi viihteeksi, mutta kun tarinaan sidotaan yhteiskunnallisia ulottuvuuksia, voi lukija pohtia erilaisten teknisten keinojen mahdollisuuksia. Samalla hän tuo tarinaan historiallisia ulottuvuuksia, menneitä kulttuureja ja uskontojen aiempia solmukohtia. Isomäen kieli saa kriitikolta kehuja: hän "kirjoittaa sujuvaa perussuomea, jota lukee nikottelematta".
Aiheesta muualla

Risto Isomäki kertoo kirjasta, Kirjavideolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kalliojärvi (Hollola, Miehola)

| Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hollola
Koordinaatit:  60°55′06″N, 25°06′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pätilänjoen valuma-alue (35.86)
Laskuoja:  oja Pätilänjokeen 
Järvinumero:  35.861.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,5 m  
Rantaviiva:  1,309 km  
Pinta-ala:  7,039 ha  
 fiKalliojärvi 
Kalliojärvi  on Päijät-Hämeessä Hollolassa  Mieholan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on muodostunut Mustikkakallion ja Tasamäen viereiseen murrokseen. Sen pinta-ala on 7,0 hehtaaria ja se on 600 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa kuivaa metsämaata. Kalliojärvellä sijaitsee yksi Hollolan yleisistä uimarannoista.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Pätilänjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Pätilänjoen alaosan alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,5 metriä mpy. Järveen on johdettu kaksi lyhyttä ojaa ja sen laskuoja lähtee järven pohjoispäästä. Oja juoksee luoteeseen, mutta matkalla se on padottu lammeksi kallioiden murrokseen. Oja jatkaa padon jälkeen luoteeseen ja yhtyy Pätilänjokeen Järviojanniityllä. Joki laskee Mommilanjärveen.
Kadotettu nuoruus

| Kadotettu nuoruus Tulipunaruusut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989
 Julkaistu: 1989
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 34.47
 Levy-yhtiö: Gold Disc
Tulipunaruusujen muut julkaisut
| Silmät niin kuin mantelit 1986 | Kadotettu nuoruus 1989 | Tulipunaruusut 1992 |
Kadotettu nuoruus on Tulipunaruusujen studio-albumi vuodelta 1989.
Kappaleet

Kadotettu nuoruus – 3.10
Kesäkissa – 2.58
Kotimaani tämä Suomi on – 2.47
Afrodite, Afrodite – 3.17
Tillin tallin – 2.31
Sabrina, Sabrina – 2.43
Rattattaa – 2.55
Hio-hio-hoi – 2.41
Tuokoon horsmia rentut – 3.10
Sano da da – 2.48
Voi Ulla, voi Ulla – 2.33  (Levyn etiketissä virheellisesti: Voi olla, voi olla)
Keltainen ruusu – 3.09
Kathrine Rolsted Harsem

| Kathrine Rolsted Harsem |
| --- | --- |
 Kathrine Rolsted Harsem vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1989 (ikä 35)
Uran tiedot
Seura:  IL Varden Meråker
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2010–
Paras sijoitus:  2
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  1
 Tietolaatikko päivitetty 21. tammikuuta 2018 
Kathrine Rolsted Harsem (s. 7. helmikuuta 1989) on norjalainen maastohiihtäjä.
Maailmancupissa Harsem kilpaili ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2013 oltuaan 17:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Planican perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2018.
Harsem voitti Skandinavia Cupin kokonaiskilpailun kausina 2013–2014 ja 2014–2015.
Harsem oli mukana alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Hinterzartenissa 2010 ja Erzurumissa 2012. Hän saavutti pronssia Hinterzartenissa vapaan hiihtotavan sprintissä. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 13:nneksi.
Kaduin piiri

Kaduin piiri Vologdan alueen kartalla.
Kartta piirin kuntarajoista.
Kaduin piiri (ven. Ка́дуйский райо́н, Kaduiski raion) on paikallinen itsehallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 3 300 neliökilometriä ja asukkaita on 17 800 henkeä (vuonna 2008).
Sijainti ja luonto

Kaduin piiri sijaitsee Vologdan alueen lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Belozerskin, idässä ja kaakossa Tšerepovetsin, lounaassa Ustjužnan sekä lännessä Babajevon piireihin. Suurimmat joet ovat Suda ja Andoga. Seudulla on kolme maisemansuojelualuetta.
Historia

Seudun vanhimpia tunnettuja asukkaita olivat vepsäläiset kalastajat ja eränkävijät, jotka toisen vuosituhannen alussa sulautuivat slaaveihin. Myöhemmin seutu kuului Belozerskin ruhtinaille, läänitystilallisille ja luostareille. Vuonna 1517 munkki Filipp perusti Pyhän Kolminaisuuden (Filippo-Irapskajan) erämaaluostarin. 1500–1600-luvulla seudun nimenä oli Andogan stani. 1700-luvulta aina Venäjän vallankumoukseen saakka se kuului Novgorodin läänin Belozerskin ja Tšerepovetsin kihlakuntiin.
1900-luvun alussa rakennettiin Pietarin ja Vologdan välinen rautatie, jonka varrelle syntyi vuonna 1904 Kaduin asemataajama. Vuonna 1927 perustettiin Kaduin piiri, joka vuodesta 1937 lähtien on kuulunut Vologdan alueeseen. 1930-luvun alussa perustettiin metsäteollisuuspiiri ja saha. 1960–1970-luvuilla rakennettiin Tšerepovetsin sähkövoimalaitos.
Hallinto

Piirin hallinnollinen keskus on Kaduin taajama. Lisäksi siihen kuuluu Hohlovon taajama sekä 7 maalaiskuntaa: Andronovo, Baranovskoje, Boilovo, Maza, Nikolskoje, Rukavitskoje (keskuspaikka Malaja Rukavitskaja) ja Velikoje Selo.
Piirin ja piirihallinnon päämies on Nikolai Dekterev.
Liikenne

Piirin läpi kulkee Pietarin ja Vologdan välinen rautatie. Eteläpuolella kulkee Uuden Laatokan ja Vologdan välinen A114-maantie.
Talous

Suurin teollisuuslaitos on OGK-6 -tuotantoyhtiöön kuuluva Tšerepovetsin sähkövoimala. Muita yrityksiä ovat kartonkipakkauksia valmistava OOO Kartel, metallirakennetehdas sekä elintarviketeollisuuden tuotantolaitokset. Metsänhankinnan ja -jalostuksen osuus piirin teollisuustuotannosta on vaajat 10 %.
Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.
Kulttuuri

Piirin alueella on 9 yleissivistävää kouluja, joista 8 on keskikouluja. Muita kulttuurilaitoksia ovat lasten luomistyön keskus, lasten taidekoulu, kansanperinne- ja käsityökeskus, piirin kulttuuritalo, keskuskirjasto ja sen 18 osastoa, 13 kyläklubia ja kotiseutumuseo.
Piirissä toimii kaksi Venäjän ortodoksisen kirkon seurakuntaa sekä kolme evankelista uskonnollista yhteisöä. Kaduissa ilmestyy piirilehti Naše vremja.
Aiheesta muualla

Kaduin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaduin piiri Vologdan alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Babajevo •
Babuškin •
Belozersk •
Grjazovets •
Harovsk •
Kadui •
Kirillov •
Kitšmengski Gorodok •
Mežduretšje •
Nikolsk •
Njuksenitsa •
Šeksna •
Sjamža •
Sokol •
Tarnogski Gorodok •
Totma •
Tšagodoštša •
Tšerepovets •
Tšerepovets •
Ustjužna •
Ust-Kubinskoje •
Vašk •
Veliki Ustjug •
Verhovažje •
Vologda •
Vologda •
Vožega •
Vytegra