stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taipalsaaren sairaala
Sairaalan perustaminen

Suomessa säädettiin vuonna 1952 mielisairaslaki, jonka myötä ympäri Suomea alettiin rakentamaan A-ryhmään kuuluvia keskusmielisairaaloita äkillisesti sairastuneille potilaille, sekä B-mielisairaaloita pitkäaikaisemmille potilaille.
Vuonna 1956 Lappeen kunta ehdotti muille Kymen läänin kunnille hanketta mielisairaalan perustamiseksi. Hankkeeseen tulivat mukaan Etelä-Karjalan kunnista Taipalsaari, Lappeenranta, Lauritsala, Lemi, Luumäki, Nuijamaa, Savitaipale, Suomenniemi ja Ylämaa, sekä Kymenlaaksosta Miehikkälä, Vehkalahti ja Virolahti.
Marraskuussa 1960 pidetyssä kokouksessa sairaalapaikaksi valittiin Taipalsaaren Kirjamoinniemi. Rakennuspaikaksi oli ehdotettu myös Lappeenrannan Voisalmea ja Lauritsalan Pajarilaa. Lääkintöhallitus ei pitänyt Taipalsaaren Kirjamoinniemeä sopivana paikkana sairaalalle sen syrjäisen sijainnin vuoksi. Taipalsaari halusi sairaalan etenkin siksi, että se tuo uusia työpaikkoja kuntaan. Maalaisliittolainen sisäasiainministeri Eemil Luukka oli mukana vaikuttumassa siihen, että lääkintöhallitus lopulta hyväksyi sairaalan sijainniksi Taipalsaaren.
Kuntainliiton hallinnoiman sairaalan suunnittelu ja rakentaminen aloitettiin keväällä 1964. Sairaalarakennuksen suunnitteli helsinkiläinen arkkitehtitoimisto Anttila & Klami. Sairaala valmistui vuoden 1968 lopussa ja se otettiin käyttöön seuraavan vuoden alussa.
Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut (uinti)

Kaatuneiden urheilijoiden muistokilpailut järjestettiin vuonna 1940 Helsingissä 20.–22. heinäkuuta. Uintitapahtumat olivat 20. heinäkuuta. Erikoista suomalaisessa urheilussa oli se, että SVUL:n ja TUL:n urheilijat kilpailivat nyt keskenään samassa kilpailussa. Kilpailut käytiin Uunisaaren merikylpylässä.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m vapaauinti | Heikki Hietanen | 1.02,7 | Heinz Naumann | 1.06,0 | Ola Grahn | 1.06,1 |
| 400 m vapaauinti | Risto Pelttari | 5.33,7 | Toivo Elo | 5.35,0 | Jyry Puranen | 5.37,2 |
| 200 m rintauinti | Jarl Grahn | 2.58,6 | K.Suutari | 3.03,5 | V.Judén | 3.03,8 |
| 100 m selkäuinti | Åke Länsipohja | 1.20,7 | M.Ekholm | 1.20,8 | Altte Harma | 1.21,0 |
Mitalistit > Miehet > Viesti

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus | 5>  osuus | 6>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 × 50 metrin viesti | 6 × 50 metrin viesti | 6 × 50 metrin viesti | 6 × 50 metrin viesti | 6 × 50 metrin viesti | 6 × 50 metrin viesti | 6 × 50 metrin viesti |  |  |
| 1. | HSS I | 2.51,0 | Blom | Grahn | Dsinnejs | Naumann | O.Grahn | Tiitinen |
| 2. | Helsingin Uimarit | 2.56,9 | Nurmi | Länsipohja | Suvanto | Luhtinen | Pelttari | Hietanen |
| 3. | HSS II | 2.59,4 |  |  |  |  |  |  |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m vapaauinti | Anna-Lisa Silvennoinen | 1.17,8 | Asta Mäenpää | 1.19,4 | Lisa Hagelberg | 1.20,1 |
| 200 m rintauinti | Margit Hietamäki | 3.13,2 | Sirkka Raninen | 3.18,0 | Rauha Vihervaara | 3.20,8 |
| 100 m selkäuinti | Aino Mieskolainen | 1.36,1 | Rita Kahma | 1.38,8 | Maila Petrell | 1.39,8 |
Mitalistit > Naiset > Viesti

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
3 × 100 metrin viesti
| 1. | Helsingfors Simsällskap | 4.38,0 | Ruth Strömsholm | Helvi Valkström | Lisa Hagelberg |  |
| 2. | Helsingin Työväen Uimarit | 4.40,4 | Pirkko Nieminen | Margit Hietamäki | Kerttu Siltalehto |  |
| 3. | Kuopion Uimaseura | 4.48,1 |  |  |  |  |
Hedelmä (ruoka)

Hedelmiä Barcelonan kauppahallissa.
Hedelmä on yleiskielen, ruokatalouden, puutarhanhoidon ja ravinto-opin käsitteenä syötävä pehmeä- ja mehukaslihainen kasvinosa, jonka sisässä on yksi tai useampi siemen.
Hedelmän yleiskielinen määrittely eroaa kasvitieteellisestä määritelmästä, jonka mukaan hedelmä on emin sikiäimestä syntynyt, siemeniä sisältävä kasvinosa. Yleiskielessä hedelmillä tarkoitetaan kasvitieteellisistä hedelmistä vain suurikokoisia meheviä hedelmiä, jotka ovat kasvitieteellisesti marjoja tai luumarjoja. Yleiskielessä hedelmiksi kutsutaan myös eräiden kasvien meheviä kukkapohjuksia, jotka eivät ole kasvitieteellisessä mielessä hedelmiä, ja joita sen vuoksi joskus sanotaankin epähedelmiksi. Toisaalta esi­merkiksi viljojen jyviä tai hernekasvien palkoja ei sanota arkikielessä hedelmiksi, vaikka kasvi­tieteellisesti nekin ovat sellaisia. Myös eräät yksi­vuotisten ruohokasvien mehevät hedelmät, kuten kurkku ja tomaatti, luetaan tavallisimmin vihanneksiin eikä hedelmiin.
Hedelmät ovat yleensä makeita, koska ne sisältävät suhteellisen paljon sokeria. Rasvaisia ja sokerittomia hedelmiä ovat esimerkiksi avokado ja oliivi.
Hedelmiä syödään usein tuoreena väli­paloiksi tai jälkiruoaksi. Noin kolmannes hedelmistä nautitaan Suomessa mehuna. Monia hedelmiä käytetään myös kuivattuna tai umpioituna. Hedelmistä valmistetaan lisäksi esimerkiksi sosejuomia, sosetta, kiisseliä, marmeladia ja alkoholi­juomia, kuten siideriä, hedelmäviiniä ja liköörejä.
Jaottelu

Viljelyalueensa mukaan viljellyt hedelmät jaetaan usein lauhkean ja kuuman vyöhykkeen hedelmiin, joista viimeksi mainittuja sanotaan myös etelän hedelmiksi. Tarkkaa rajaa näiden välillä ei kuitenkaan ole. Lauhkean vyöhykkeen hedelmä­kasveista monet kuuluvat ruusu­kasvien heimoon, tropiikin hedelmät moniin eri heimoihin.
Joihinkin kasvi­sukuihin kuuluu suuri joukko toisilleen lähi­sukuisia hedelmä­kasveja. Sellaisia ovat erityisesti Prunus-suku, johon kuuluvat kirsikka, luumu, persikka ja aprikoosi, sekä Citrus-suku, johon kuuluvat sitrushedelmät, kuten appelsiini, mandariini ja sitruuna.
Useimmat hedelmäkasvit ovat puita, mutta osa myös köynnös­kasveja, kuten viiniköynnös, tai suurikokoisia ruohokasveja, kuten banaani.
Historia

Evoluutiossa jotkin kasvit ovat ilmeisesti kehittyneet tuottamaan meheviä, syötäviä hedelmiä, koska tällä tavoin eläimet saadaan houkutelluiksi levittämään niiden siemeniä. Vaikka hedelmä­malto on helposti sulavaa, sen sisällä olevat siemenet ovat tavallisesti niin kova­kuorisia, että eläin joko sylkee ne suustaan tai ne kulkeutuvat ehjinä ja itämis­kykynsä säilyttäneinä eläimen ruoansulatuskanavan läpi.
Myös ihminen on esihistorialliselta ajalta saakka kerännyt syötäviä hedelmiä luonnosta. Hedelmä­puita alettiin kuitenkin viljellä vasta kauan sen jälkeen, kun ihminen oli ryhtynyt viljelemään maata. Hedelmäpuiden viljely edellyttää kiinteää asutusta, koska ne alkavat tuottaa satoa vasta useiden vuosien kuluttua istuttamisestaan.
Tiettävästi varhaisimmat viljellyt hedelmäkasvit olivat granaattiomena, taatelipalmu, viikunapuu ja viiniköynnös. Niitä alettiin viljellä Välimeren maissa noin 4000 vuotta ennen ajanlaskun alkua.. Omenapuiden viljely alkoi vasta tuhansia vuosia myöhemmin, kun sitä keksittiin ruveta varttamaan. Omenapuun kasvullinen lisääminen edellyttää käytännössä varttamista, koska se ei tee juurivesoja.
Kulutus

Meloni on maailman suosituin hedelmä ja banaani pitää kakkosijaa. Muita suosittuja hedelmiä ovat omena, appelsiini, mango, mandariini ja viinirypäleet. Viinirypäleitä tuotettiin vuonna 2018 enemmän kuin omenoita, mutta vain 36 prosenttia rypälesadosta nautittiin hedelminä.
Keskivertosuomalainen nautti Luonnonvarakeskuksen tilastojen mukaan 125 grammaa kokonaisena hankittuja hedelmiä henkeä kohti päivässä vuonna 2023. Määrä vastaa yhtä keskikokoista baanania. Tämän lisäksi nautittiin 14 grammaa säilykehedelmiä. Tilastokeskuksen vuoden 2016 kulutustutkimuksen mukaan noin kolmannes nautituista hedelmistä oli banaaneja ja viidennes omenoita. Mandariinit ja appelsiinit olivat kolmannella sijalla. Vuonna 2016 juotiin lisäksi hedelmätäysmehuja keskimäärin 0,63 dl eli 63 g/vrk. Täysmehujen osuus saattoi olla alakanttiin laskettu tilastoteknisistä syistä.
Hedelmämehujen käyttö on lisääntynyt länsimaissa.
Hedelmät pilaantuvat suhteellisen nopeasti, minkä vuoksi lähes puolet maailmassa tuotetuista hedelmistä päätyy jätteeksi.
Viljely

Monille hedelmäkasveille on tyypillistä suuri geneettinen muuntelu. Hedelmän laadun säilyttämiseksi niitä ei yleensä lisätäkään siemenistä, vaan suvuttomasti eli kasvullisesti. Monilla lajeilla siemenestä kasvatetaan vain perusrunko, johon ympätään halutun lajikkeen oksia. Kasvullinen lisääminen säilyttää kasvien perimän sellaisenaan ja samalla hedelmän laadunkin, ellei ulkoisista olo­suhteista muuta aiheudu.
Banaani on maailman eniten viljelty hedelmä. Toisilleen lähisukuisia sitrus­hedelmiä viljellään kuitenkin yhteen­laskettuina vielä enemmän.
Ravintosisältö

Hedelmillä ei ole yleensä kovin suurta merkitystä ihmisten energiansaannissa oliivia ja jakkihedelmää lukuun ottamatta. Lisäksi eräät tropiikissa viljellyt runsaasti hiilihydraatteja sisältävät hedelmät ovat paikallisesti tärkeätä perus­ravintoa, minkä vuoksi niitä käsitellään ravinto-opissa pikemminkin viljojen ja perunan tavoin. Esimerkiksi leipäpuun hedelmät sekä ruoka- eli jauhobanaanit kypsennetään yleensä perunan tavoin ennen nauttimista.
Rasvaisella oliivilla on ollut perinteisesti suuri merkitys Välimeren alueen ravitsemuksessa. Myös avokado sisältää runsaasti kertatyydyttyneitä rasvahappoja.
Hedelmät sisältävät noin 8-16 prosenttia sokeria, josta yleensä yli puolet on rypälesokeria eli glukoosia ja loput lähinnä hedelmäsokeria eli fruktoosia. Monilla hedelmillä kuten omenalla ja appelsiinilla on matala glykemiaindeksi, mutta hedelmätäysmehujen runsas käyttö johtaa usein sokerin liian suureen päivittäiseen saantiin.
Sitrushedelmät ja ananas ovat erityisen hyviä C-vitamiinin lähteitä ja avokadossa ja viinirypäleissä on runsaasti K1-vitamiinia eli fyllokinonia. Joissain hedelmissä on lisäksi merkittäviä määriä kivennäisaineitä.
Hedelmät sisältävät myös antioksidantteja ja kuituja. Esimerkiksi appelsiinissa on 2,1 prosenttia kuitua, banaanissa 1,8  ja kuorimattomassa omenassa 1,6 prosenttia.
| Vitamiini (saantisuositus keskimäärin) | Banaani | Appelsiini | Omena | Viinirypäle | Ananas | Avokado |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| C-vitamiini eli askorbiinihappo (75 mg/vrk) | 10 mg | 51 mg | 3,5 mg | 4,8 mg | 30,6 µg | 10,2 µg |
| K1-vitamiini eli fyllokinoni (70 µg/vrk) | 0,5 µg | 0,1 µg | 5 µg | 18 µg | 0,2 µg | 20 µg |
| B9-vitamiini eli folaatti (350 µg/vrk) | 12,5 µg | 26,5 µg | 2,5 µg | 2 µg | 5 µg | 11 µg |

Kahdesta kolmeen hedelmää on ravitsemusterapeutti Leena Putkosen mukaan sopiva päivittäinen hedelmämäärä.
Terveysvaikutukset

Vuonna 2014 julkaistussa brittitutkimuksessa havaittiin, että hedelmiä syövillä ihmisillä on hieman muita alhaisempi kuolleisuus. Jokainen päivittäinen hedelmäannos korreloi ennenaikaisen kuoleman riskin neljän prosentin vähenemän kanssa.
Runsas hedelmien syönti altistaa hampaiden eroosiolle eli hammaskiilteen ohenemiselle.
Eteläiseltä pallonpuoliskolta tuotujen viinirypäleiden pinnalla on rikkihapoketta, joka saattaa aiheuttaa oireita astmaatikoille ja muille sulfiittiyhdisteitä huonosti sietäville. Rypäleiden peseminen vähentää jonkin verran rikkihapokkeen määrää. EU:n ulkopuolelta tuodut hedelmät saattavat sisältää myös EU:ssa kiellettyjä torjunta-aineita. Torjunta-ainejäämien pitoisuudet on kuitenkin säädetty asetuksella niin pieniksi, että myös ulkomaiset hedelmät voi syödä kuorineen ja pesemättä. Hedelmien peseminen poistaa lisäksi arviolta 30–40 prosenttia kuoren torjunta-ainejäämistä.
Hedelmien lisäämistä ruokavalioon on pidetty painonhallintaa edistävänä tekijänä. Vuonna 2014 julkaistun tutkimuskatsauksen mukaan kokeellisissa tutkimuksista ei ole kuitenkaan saatu kyseistä olettamaa tukevaa näyttöä. . Lähes  yksinomaan hedelmistä koostuvan ruokavalion ei ole havaittu aiheuttavan myöskään lihomista eikä veren insuliinipitoisuuksien, rasvatasojen tai verenpaineen nousua. Lisäksi sen on havaittu alentavan voimakkaasti veren LDL-kolesterolin pitoisuutta  jo muutamassa viikossa.
Äärimmäisen paljon hedelmiä sisältävä ruokavalio johtaa helposti aliravitsemukseen. Pelkistä hedelmistä koostuva ruokavalio on pitkään jatkuessaan suorastaan hengenvaarallinen.
Syötäviä hedelmiä

ananas
ananaskirsikka
appelsiini
aprikoosi
avokado
banaani
granaattiomena
jakkihedelmä
kiivi
klementiini
limetti
luumu
mandariini
mango
nektariini
omena
papaija
pitaija
persimon eli kaki
persikka
päärynä
ruusukvitteni
satsuma
sitruuna
taateli
vesimeloni
viikuna
viinirypäle
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hedelmä (ruoka) Wikimedia Commonsissa
Viikuna on vanhin tunnettu viljelykasvi .
Granaattiomena ei ole nimestään huolimatta sukua omenalle.
Mangossa on erityisen paljon C-vitamiinia.
Suosittuja hedelmiä.
Lotta

| Lotta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  12. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  12. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Charlotta
Vastineita eri kielissä:  Lotte, Lotten, Lottie
Nimen alkuperä:  saksan mies tai sotilas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lotta on Suomessa ja Ruotsissa käytetty naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan rekisteröity  11 640 Lotta-nimen saanutta naista, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.
Lotta on lyhennelmä ruotsalaisesta Charlotta-nimestä, joka puolestaan on feminiininen hellittelymuoto englantilais–ranskalaisesta miehen nimestä Charles. Charlesin alkuperä on joko saksalainen miestä merkitsevä nimi Karl tai saksan sotilasta tai armeijaa merkitsevä sana.
Kuvitteellisia Lottia

Lotta Svärd, hahmo J. L. Runebergin teoksessa Vänrikki Stoolin tarinat. Hänen mukaansa nimettiin Lotta Svärd -järjestö, jonka jäsenistä käytettiin nimitystä lotta.
Lotta, Astrid Lindgrenin satuhahmo
Lotta, päähenkilö Merri Vikin Lotta-tyttökirjasarjassa
Lotta, lapsi Elsa Beskowin Petteri ja Lotta -kirjoissa
Lotta, hahmo Jani Saxellin romaanissa Minä, Lotta ja Päivikki (2003)
Lotta, hahmo Hilja Valtosen näytelmässä Lotta-veitikka (1934)
Lotta, koira animaatioelokuvassa Keksijäkylän Lotta
Lotta, hämähäkki E. B. Whiten romaanissa Lotta ystäväni ja siihen perustuvassa elokuvassa
Nilkku-Lotta, ontuva kana Astrid Lindgrenin Vaahteramäen Eemeli -kirjoissa
Lotta, Mintun äiti Maikki Harjanteen Minttu -kirjoissa
Lotta sukunimenä

Tomi Lotta, suomalainen voimamies
Lotta viittauksena naispuolisiin armeijan jäseniin

Nimi Lotta viittaa usein Lotta Svärd -järjestön jäseniin. Puhekielessä Lotta on yleisesti käytössä geneerisenä nimenä naispuolisille armeijan yhteydessä työskenteleville henkilöille. Nimi tulee Johan Ludvig Runebergin runosta ”Lotta Svärd”.
Tuula Korolainen

| Tuula Korolainen |
| --- | --- |
 Tuula Korolainen Helsingin kirjamessuilla 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1948 (ikä 76) Kuusankoski
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, toimittaja, kriitikko, suomentaja
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Aikakausi:  1990-
Tyylilajit:  lastenkirjallisuus, runot, tietokirjallisuus
Esikoisteos:  Enkeli ja poliisi, 1990
Palkinnot
 Tietopöllö, 2001   Vuoden keittokirja, 2001   Finlandia Junior, 2005   Lastenkulttuurin valtionpalkinto, 2012   Vantaan kulttuuripalkinto, 2012   Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto, 2015   Tirlittan-palkinto, 2018 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tuula Korolainen (s. 21. huhtikuuta 1948 Kuusankoski) on palkittu lasten- ja nuortenkirjailija, kirjallisuustoimittaja, kriitikko ja suomentaja. Korolainen on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa Finlandia Junior -palkinnon teoksesta Kuono kohti tähteä vuonna 2005.
Hän on kirjoittanut muun muassa runoja, lastenromaaneja, kuvakirjojen tekstejä ja lasten tietokirjoja. Hän on kirjoittanut ja toimittanut myös oppikirjoja ja aikuisten tietokirjoja, suomentanut lasten- ja nuortenkirjallisuutta ja työskennellyt toimittajana. Vuodesta 1988 vuoteen 2018 hän toimi Lastenkirjainstituutin  julkaiseman  Onnimanni-lehden päätoimittajana.
Ura

Tuula Korolainen on työskennellyt ennen kirjailijanuraansa mm. Yleisradiossa äidinkielen ja kirjallisuuden opetusohjelmien toimittajana ja Äidinkielen opettajain liitossa tiedottajana. Vuosina 1988–2018 hän työskenteli Lastenkirjainstituutin Onnimanni-lehden päätoimittajana.
Korolaisen esikoisteos oli lastenrunokokoelma Enkeli ja poliisi (1990). Lukuisien runokirjojen lisäksi Korolainen on tehnyt kuvakirjatekstejä ja lastenromaaneja sekä lasten tietokirjoja, joissa murretaan faktan ja fiktion rajaa. Hän on kirjoittanut ja toimittanut myös oppikirjoja, aikuisten tietokirjoja ja antologioita sekä suomentanut lasten- ja nuortenkirjallisuutta ja laulutekstejä.
Kuopion kaupunginteatteri, Kemin kaupunginteatteri, Nukketeatteri Sampo ja hämeenlinnalainen Miniteatteri ovat esittäneet Korolaisen tekstejä dramatiosoituina ja Tapiola Sinfonietta on tuottanut näyttämöllisiä lastenkonsertteja Timo Klemettisen säveltämistä Korolaisen runoista.
Korolainen on saanut lukuisia palkintoja ja palkintoehdokkuuksia. Vuonna 2001 Korolainen sai Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon Riitta Tuluston kanssa. Samana vuonna hän sai yhdessä Tuluston ja Leena Lumpeen kanssa Vuoden keittokirja -palkinnon kirjasta Sillä sipuli. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Finlandia Junior -palkinto teoksesta Kuono kohti tähteä yhdessä kuvittaja Marjo Nygård-Niemistön kanssa. Vuonna 2012 Korolainen palkittiin pitkästä urasta lastenkulttuurin parissa lastenkulttuurin valtionpalkinnolla ja Vantaan kulttuuripalkinnolla. Hänen yhdessä Riitta Tuluston ja kuvittaja Maija Hurmeen kanssa tekemänsä Lasten oma vuosikirja sai vuonna 2015 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Vuonna 2018 hän sai Suomen Kirjailijaliiton Tirlittan-palkinnon koko tuotannostaan ja työstään suomalaisen kirjallisuuden hyväksi.
Korolainen on opiskellut Tampereen yliopistossa pääaineenaan kotimainen kirjallisuus ja on koulutukseltaan filosofian kandidaatti.  Korolainen on naimisissa ja asuu Vantaalla.
Teoksia > Lasten ja nuorten runoja

Enkeli ja poliisi. Runoja lapsille ja lapsenmielisille Kuvitus Hannu Hyrske. Tammi 1990.
Marianne - Fotoja. Nuorten runoja. Kuvitus Markko Taina. Tammi 1991.
Taivas punastuu. Runoja luonnosta ja nuoresta rakkaudesta. Kipa 1997. (2. laitos 2009.)
Aaveaakkoset. Lastenrunoja. Kuvitus Tiina Paju. Tammi 2000.
Aakkoskaravaanin lorukirja. Kuvitus Heli Pukki. Tammi 2002.
Hupsulan uutistuutti. Kuvitus Jukka Lemmetty. WSOY 2004.
Koivulaakson kodittomat. Kuvitus Jukka Lemmetty. WSOY 2004.
Kummalliset keksinnöt. Kuvitus Jukka Lemmetty. WSOY 2004.
Noitavuoren yökoulu. Kuvitus Jukka Lemmetty. WSOY 2004.
Meidän perhe. Kuvitus Jukka Lemmetty. WSOY 2004.
Metsolan mestaruusottelu. Kuvitus Jukka Lemmetty. WSOY 2004.
Noitaluvut. Kuvitus Christel Rönns. Tammi 2004.  (Ruotsiksi 2004.)
Kuono kohti tähteä. Kuvitus Marjo Nygård-Niemistö. Lasten Keskus 2005. (Äänikirjana 2006.)
Mikä onni, 6B. Kuvitus Terhi Haikonen. Tammi 2009.
Kissa kissa kissa. Kuvitus Virpi Talvitie. Lasten Keskus 2013.
Taivasta hipoo hännänpää - Valitut runot 1990 – 2018. Kuvitus Virpi Talvitie.Lasten Keskus 2018.
Aave pyykkinarulla. CD. Tarina ja runot Tuula Korolainen, sävellykset Timo Klemettinen. Alba 2019.
Teoksia > Lasten ja nuorten runoja > Muumipeikon leikkikoulu -sarja

Muumien numeroleikit. Kuvitus Kimmo Torvinen. Tammi 2008. (Ruotsiksi ja norjaksi 2008.)
Muumien aakkosmatka. Kuvitus Kimmo Torvinen. Tammi 2009.
Muumin metsäseikkailu. Kuvitus Kimmo Torvinen. Tammi 2010.
Muumien värikäs päivä. Kuvitus Kimmo Torvinen. Tammi 2011.
Teoksia > Aapo-lastenromaanit

Aapo ja hirviökiisseli. Keltanokka-sarja. Kuvitus Jukka Lemmetty. Tammi 2002.
Aapo ja lassokostaja. Keltanokka-sarja. Kuvitus Jukka Lemmetty. Tammi 2003.
Aapo ja liukas Leo. Keltanokka-sarja. Kuvitus Jukka Lemmetty. Tammi 2004.
Aapo ja mokapartio. Keltanokka-sarja. Kuvitus Jukka Lemmetty. Tammi 2007.
Aapo ja Hirmuinen Hilda. Keltanokka-sarja. Kuvitus Jukka Lemmetty. Tammi 2008.
Aapo ja rytmihäiriö. Keltanokka-sarja. Kuvitus Jukka Lemmetty. Tammi 2011.
Teoksia > Kuva- ja satukirjat > Kissa Killi  -kuvakirjasarja

Kissa Killin kiukkupussi. Kuvitus Christel Rönns. Tammi 2007. (Liettuaksi 2016.)
Kissa Killi ja Sottapytty. Kuvitus Christel Rönns. Tammi 2009.
Kissa Killi ja joulukummitus. Kuvitus Christel Rönns. Tammi 2011.
Kissa Killin villi lelupäivä. Kuvitus Christel Rönns. Tammi 2016.
Teoksia > Kuva- ja satukirjat > Muita kuva- ja satukirjoja

Kuningatar Iida Iso. Kuvitus Jukka Lemmetty. Tammi 1991.
Iida Iso saa mitalin. Kuvitus Jukka Lemmetty. Helsinki Media, Lasten Oma Kirjakerho 1996.
Kissaenkeli muuttaa taivaaseen. Kuvitus Leena Lumme. Tammi 1999.
Satutunti. Sadut ja runot Tuula Korolainen, laulut Satu Sopanen. Kuvitus Liisa Kallio. Otava 1999.
Tammen Kultainen lukemisto. Kuvitus Mervi Lindman. Tammi 2002.
Lyhtykujan Lucia. Kuvitus Kristiina Louhi. Tammi 2004.
Kuono kohti joulua. Satuja ja runoja. Kuvitus Marjo Nygård-Niemistö. Lasten Keskus 2006. (Äänikirjana 2007.)
Jäniskesä. Kuvitus Keanne van de Kreeke. Lasten Keskus 2008.
Minä olen perhonen. Kuvitus Taru Castrén. Tammenterho. Tammi 2010.
Kuono kohti koulua. Lasten Keskus 2010. (Englanniksi ja hindiksi 2012.)
Kuono lumessa. Kuvitus Marjo Nygård. Lasten Keskus 2012. (Viroksi 2014.)
Sara ja kadonneet sateet. Kuvitus Meria Palin. Karisto 2020.
Teoksia > Antologioita lapsille ja nuorille

Pieni aarreaitta 1-3. Historiallinen lastenkirjallisuusvalikoima'.' Toim. Tuula Korolainen & Riitta Tulusto. WSOY 1992-94.
Hassut tassut. Runoja isoista ja pienistä eläimistä. Toim. Kuvitus Taru Castrén. Tammi 2009.
Pää auki. Säkeitä nuorille. Toim. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Virpi Talvitie. Lasten Keskus 2010.
Haamuhetki kullan kallis. Toim. Kuvitus Anne Vasko. Tammi 2010.
Hyvää huomenta, Punahilkka! Immi Hellénin runoja. Toim. Kuvitus Karoliina Pertamo. Tammi 2011.
Värssyveturi. Junarunoja. Toim. Kuvitus Marjo Nygård. Tammi 2012.
Ihan täysi tonttu! Runollinen joulukalenteri. Toim. & osittain kirj.  Kuvitus Virpi Penna. Lasten Keskus 2015.
Leijona se venytteli. 100 vuotta suomalaista lastenrunoutta. Toim. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Maija Hurme. Lasten Keskus 2017.
Teoksia > Lasten tietokirjoja

Kantarelli, sanoi Elli. Lasten oma sienikirja. Kuvitus Leena Lumme. Lasten Keskus 1997.
Mansikkaheinä. Lasten oma marjakirja. Kirj. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Leena Lumme. Lasten Keskus 1999.
Pummelo ja rumeliini. Kaiken maailman hedelmiä. Kirj. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Leena Lumme. Lasten Keskus 2000.
Sillä sipuli. Kasviksia kasvaville. Kirj. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Leena Lumme. Lasten keskus 2001.
Haavi auki. Lasten oma kalakirja. Kirj. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Leena Lumme. Lasten Keskus 2003.
Lasten oma vuosikirja. Kirj. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Maija Hurme. Lasten Keskus ja Kirjapaja 2014.
Lasten oma lauluvuosi. Toim. Hannele-Soljander-Halme. Työryhmässä Tuula Korolainen & Riitta Tulusto. Lasten Keskus 2016.
Laulua kuonoon, joulua tassuun. Laulu- ja musikaalitekstit Tuula Korolainen, sävellykset Timo Klemettinen. Lasten Keskus 2016.
Teoksia > Teoksia aikuisille

Monena mies eläessänsä - Elias Lönnrotin rooleja ja elämänvaiheita. Kirj. Korolainen & Tulusto. W+G 1985. (2. laitos 2002.)
Siivet enkelin. Runoantologia. Toim. Korolainen & Tulusto. Otava 1995.
Minä olen sukua hevosille. Runoantologia. Toim. Korolainen & Tulusto. Otava 1996.
Kirjaseikkailu. Lasten- ja nuortenkirjallisuuden opas. Toim. & kirj. Tammi 2001.
Pikkumetsän aapinen & opettajankirja, syksy. Korolainen & al. WSOY 2006.
Pää tallella - Runoja ikääntyville. Toim. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Virpi Talvitie. Lasten Keskus 2008.
Satusaappaat ja runopilli - Onnimannin artikkeleita 1978 – 2008. Toim. Tuula Korolainen & Arja Kanerva. Lastenkirjainstituutti 2011.
Täyttä päätä - Runoja ikääntyville. Toim. Korolainen & Tulusto. Kuvitus Virpi Talvitie. Lasten Keskus 2012.
Ikäisekseen hyvin säilynyt. Satavuotiaan Suomen runoja. Toim. Korolainen & Tulusto. Kirjapaja 2017.