stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Al-Waqidi
Islamilainen historiankirjoitus

Arabiankielistä historiakirjallisuutta edelsi pitkä suullisen tarinankerronnan vaihe, mikä näkyy siitä, että varhaiset historiateokset nojautuivat tarinaperinteeseen. Kirjojen tyylissä tulee esiin suulliselle perinteelle ominainen retoriikka. Tyypillinen rakenne on lyhyt anekdootti, joita asetellaan peräkkäin. Historiankirjoituksen lajeista varhaisin on maghazi, joka tarkoittaa "kampanjaa" ja ennen muuta Muhammedin sotaa Mekkaa vastaan. Muhammedin sotaretket kattavat valtaosan Ibn Ishaqin Muhammed-elämäkerrasta, ja myös al-Waqidin Maghazi edustaa tätä lajityyppiä. Ibn Ishaqista kerrotaan, että hän ja hänen veljensä Musa (Mooses) taistelivat Irakissa ja kokosivat sotilasleireissä tarinoita Muhammedista. Sotilasleirit ovat Hans Jansenin mukaan uskottava tietolähde elämäkerran runsaan sotilaallisen sisällön takia. Seuraavissa vaiheissa alkoivat korostua elämäkerrat (sira) kuten al-Waqidin sihteerin Ibn Sa'din teoksessa "Sukupolvet" sekä hadith-kertomukset, joissa kerrotaan profeetta Muhammedin lausumia, ja joista tuli islamilaisen šarialain perusta.
Al-Waqidin arviointia

Al-Waqidi kirjoitti 700-luvun jälkipuoliskolla, jolloin oli kulunut yli sata vuotta niistä tapahtumista, joita hän halusi kuvata. Orientalistit ovat todenneet, että hänen kuvauksensa ovat paljon yksityiskohtaisempia kuin ajallisesti varhaisemmat. Patricia Crone kirjoittaa, että Muhammedin sotaretkiä koskevat tarinat kasvoivat pituutta, kun siirryttiin Ibn Ishaqista al-Waqidiin. Esimerkiksi Ibn Ishaqiin (k. 767) nojautuva lähde kertoo eräästä retkestä näin:
Sillä välin Jumalan lähettiläs oli lähettänyt Saad b. Abi Waggasin sotaretkelle kahdeksan miehen kanssa Muharijunin heimosta. He menivät Hijazin Kharrariin saakka, ja palasivat taistelematta vihollisen kanssa.
Kaksi sukupolvea myöhemmin al-Waqidi (k. 822) kertoo Sotaretkien historiassa samasta matkasta. Al-Waqidilla on nyt tiedossa sotaretken tarkka päivämäärä, kohteen sijainti ja retken tarkoitus, joka oli juutalaisen Quraiza-heimon karavaanin ryöstö. Lisäksi hän tietää, että miehet kulkivat jalan, mutta liikkuivat vain yöllä, että matka kesti viisi päivää, että karavaani oli jo mennyt; että miesten määrä olikin 20 tai 21, ja että kaikki tämä tieto oli suullisen ketjun kautta peräisin retken johtajalta itseltään.
Crone toteaa skeptisesti, että historiallinen tarinatieto oli näin suuresti lisääntynyt niiden kahden sukupolven kuluessa, jotka erottivat al-Waqidin Ibn Ishaqin ajasta. Hän toteaa, että tiedon lisääntymisen on täytynyt olla vielä paljon suurempaa niiden viiden sukupolven aikana, jotka erottivat Muhammedia ja Ibn Ishaqia. Michael Cook ottaa tiedon lisääntymisestä esimerkiksi al-Waqidin selostuksen Muhammedin isän kuolemasta. Myös se sisältää tarkempaa kuvausta kuin aiemmat lähteet.
Islamilaisten historiateosten myöhäisyyden ja muiden epäilyttävien seikkojen takia niiden sisältöön on länsimaissa alettu suhtautua yhä epäluuloisemmin. Vaikka ainoastaan vähemmistö tutkijoista pitää Muhammedia epähistoriallisena henkilönä, vallitseva käsitys on, että islamilaisen historiankirjoituksen monituhatsivuiset teokset sisältävät vain muutaman varman tosiseikan. Islamin valloitussotien kuvaukset ovat esimerkiksi stereotyyppisiä ja seuraavat kirjallisia konventioita. Ne sisältävät runsaasti keskusteluja, mutta itse taistelut kuitataan lyhyesti ja usein Vanhan testamentin taistelukuvauksia seuraten.
Juha Helppi

| Juha Helppi |
| --- | --- |
 Juha Helppi, 2017
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Suomi
Pokerinpelaaja
WSOP-voitot:  2
WSOP-rahasijat:  20
WPT-voitot:  1
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  9 274 725
Päivitetty:  10. joulukuuta 2024
Juha Helppi (s. 4. maaliskuuta 1977) on suomalainen pokeriammattilainen, joka asuu Helsingissä. Hän on The Hendon Mobin tilastossa toiseksi eniten live-pokeriturnauksista rahaa voittanut suomalaispelaaja.
Helppi oli alkujaan korttienjakaja. Pelaajana hän teki läpimurtonsa World Poker Tourin (WPT) Aruban osakilpailussa, jossa hän voitti tunnettuja pokeriammattilaisia kuten Kathy Liebertin ja Phil "Tiltboy" Gordonin kaksintaisteluhaasteottelussa. Sen jälkeen Helppi on yltänyt kaksi kertaa World Poker Tourin finaalipöytään. Ensimmäisen tuotantokauden Battle of Champions -turnauksessa hän oli neljäs ja vuoden 2005 Grand Prix de Paris -turnauksessa toinen. Lisäksi Helppi sijoittui kolmannen tuotantokauden WPT World Championship III -turnauksessa sijalle 10.
Helppi oli toinen vuoden 2006 WSOP (World Series of Poker) $1 000 No Limit Hold'em with rebuys -turnauksessa häviten Phil Hellmuthille. Kaikkiaan Helpillä on 20 rahasijaa WSOP-turnauksista ja yhdeksän World Poker Tour -turnauksista.
Maaliskuussa 2007 Helppi voitti Partypoker.com Premier League Poker -turnauksen ja ansaitsi 125 000 dollaria. Finaalipöydässä pelasivat muun muassa Phil Hellmuth ja Liz Lieu. Kesäkuussa 2007 Helsingin Grand Casinon Midnight Sun -tapahtumassa Helppi voitti sökön Suomen mestaruuden. Seuraavana kesänä hän voitti Midnight Sunin 200 euron no limit hold'em rebuy -turnauksen. Tammikuussa 2009 Helppi voitti European Poker Tourin Deauvillen osakilpailun yhteydessä pelatun 25 000 euron high rollers -turnauksen. Sen ykköspalkinto oli 192 000 euroa. Lokakuussa 2010 Helppi voitti Poker EM:n Nations Cupin ja huhtikuussa EPT Berliinin 3 000 euron sivuturnauksen.
Toukokuussa 2011 Helppi solmi kaksivuotisen yhteistyösopimuksen Raha-automaattiyhdistys RAY:n kanssa.
Lokakuussa 2013 Helppi sijoittui toiseksi WSOPE:n 1 650 euron PLO-turnauksessa.
Heinäkuussa 2019 Helppi voitti WSOP-rannekkeen ja 306,622 dollaria $10,000 Limit Hold'em Championship -turnauksesta. Kolmipäiväisessä turnauksessa oli 118 pelaajaa. Helppi voitti toisen wsop-rannekkeen ja 290,286 dollaria $5,000 Pot Limit Omaha Championship -turnauksesta heinäkuussa 2020 World Series of Poker Online'ssa.
Joulukuussa 2024 Helpin pokeriuran liveturnausansiot ylittivät 9 miljoonaa dollaria.
Helppi on toinen suomalainen pokeriammattilainen, joka on päässyt Card Player Europe -lehden kansijutuksi (CPE vol. 4, no. 10 / lokakuu 2007). Ensimmäinen suomalainen oli Patrik Antonius (vol. 3, no. 2). Helppi on toiminut myös Suomen johtavan paintballjoukkueen kapteenina.
Aiheesta muualla

Juha Helpin World Poker Tour -profiili
Juha Helppi - Professional Poker Player Profile (Arkistoitu – Internet Archive)
Juha Helppi The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Juha Helpin videohaastattelu 24.10.2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
Pentti Lyytinen (toimittaja)

Pentti Päiviö Lyytinen (27. lokakuuta 1907 Kuopio – 24. joulukuuta 1975 Kuopio) oli toimittaja ja opettaja, joka julkaisi myös matrikkeliteoksia ja historiikin.
Henkilöhistoria

Pentti Lyytisen vanhemmat olivat kaupunkineuvos Edvard Lyytinen ja Anna Rosa Grönvall ja puoliso vuodesta 1945 Katri Tellervo Harstela (o.s. Jutila). Lyytinen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1930. Hän työskenteli pitkään  Savon palveluksessa,  toimittajana 1939–1945, toisena toimittajana 1945–1950 ja päätoimittajana 1950–1954. Lyytinen, joka oli ollut opettaja 1933–1939, palasi opetustehtäviin 1954. Oltuaan ensin Kuopion kauppaoppilaitoksella hän siirtyi 1955 opettajaksi Kuopion lyseoon, 1957 hänestä tuli koulun vararehtori ja myöhemmin hän toimi myös koulun rehtorina. Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen Lyytinen oli 1949–1953.
Julkaisuja

Kuopion käsityö- ja tehdasseuruus kymmenvuotistaipaleelta 1938–48, 1948
Kuopion lyseo: 90-vuotisjulkaisu : oppilasmatrikkeli 1872–1962, 1962
Kuopion lyseo 1872–1972: satavuotishistoria 1872–1972: opettajamatrikkeli 1872–1972: oppilasmatrikkeli 1962–1972: satavuotisjuhlien selostus: lahjoittajain luettelo: ilmoittajain luettelo, 1973, K. O. G. Hannikainen, Juhani Koskinen ja Paavo Launonen, matrikkeliosan toim. Pentti Lyytinen
Don Paterson

Paterson Bridlingtonin runofestivaaleilla 2013.
Don Paterson  (s. 1963 Dundee, Skotlanti) on skotlantilainen runoilija, kirjailija ja muusikko.
Taustaa

Paterson sai vuonna 1990 Eric Gregory palkinnon, runollaan A Private Bottling hän voitti Arvon Foundationin runokilpailun 1993. Hänet valittiin 1994 Poetry Societyn kahdenkymmenen ”uuden sukupolven” runoilijan listalle. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Scottish Arts Councilin Luova Skotlanti -palkinto.
Paterson sai ensimmäisestä runokokoelmastaan Nil Nil (1993) Forward Poetry Prize -palkinnon parhaasta esikoiskokoelmasta. God’s Gift to Women (1997) hänelle myönnettiin  T. S. Eliot Prize ja Geoffrey Faber Memorial Prize. The Eyes, mukaelmia espanjalaisen runoilijan  Antonio Machadon (1875–1939) runoista ilmestyi  1999. Hän on toimittanut teoksen 101 Sonnets: From Shakespeare to Heaney (1999) sekä teoksen  Last Words: New Poetry for the New Century (1999) Jo Shapcottin kanssa. Kokoelmallaan  Landing Light (2003) hän sai sekä vuoden 2003 T. S. Eliot Prizen että vuoden 2003 Whitbreadin runopalkinnon. Lisäksi häneltä on ilmestynyt kolme aforismikokoelmaa, The Book of Shadows (2004; suom. Varjojen kirja 2010), The Blind Eye (2007) ja  Best Thought, Worst Thought (2008). Orpheus, hänen versionsa Rainer Maria Rilken teoksesta Sonetit Orfeukselle, ilmestyi 2006.
Paterson opettaa St Andrewsin yliopistossa ja työskentelee runojen kustannustoimittajana lontoolaiselle kustantajalle Picadorille. Hän on myös taitava jazz-kitaristi, ja hän esiintyy sekä yksin että veti kymmenen vuotta jazz-folk-yhtyettä Lammas Tim Garlandin kanssa. Hän asuu Skotlannissa St Andrewsissa.
Vuonna 2008 Paterson sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE-arvon. Queen’s Gold Medal for Poetry hänelle myönnettiin 2010.
Patersonia on aforistikkona luonnehdittu ”kurittomaksi ja monikasvoiseksi salamieleksi, joka vaihtaa kuumeisesti retorista asentoa ja verbaalista asearsenaalia”.
Teokset > Runokokoelmat

Nil Nil (1993)
Imperial (1996)
God's Gift to Women (1997)
The Eyes (1999),
White Lie (2001)
Landing Light (2003)
Orpheus (2006),
Rain (2009)
101 Sonnets (1999)
Last Words (1999, Jo Shapcottin kanssa)
Robert Burns, runot valinnut Don Paterson (2001)
New British Poetry (Charles Simicin kanssa) (2004)
Teokset > Näytelmät

The Land Of Cakes (Gordon McPhersonin kanssa) (2001)
A'body's Aberdee (2001)
Teokset > Kuunnelmat

Kailyard Blues (1999)
Ringing the Changes (1999) (Jo Shapcottin kanssa)
The Aberdee Brief (2000)
The Latecomers (2001)
Teokset > Aforismit

The Book of Shadows (2004) suom. Anni Sumari, Varjojen kirja, Sanasato 2010
The Blind Eye (2007)
Best Thought, Worst Thought (2008)
Aiheesta muualla

Don Patersonin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
"Private Enterprise for the Public Good" John Stammers interviews Don Paterson. No 12 - Spring 1998 Magma.  (englanniksi)
Paterson profile at Poetry Foundation. (englanniksi)
Profile at Scottish Poetry Library (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 2 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Logomon silta

Logomon silta joulukuussa 2021.
Logomon silta (ruots. Logomobron) on Turussa sijaitseva noin 140-metrinen umpinainen kävelysilta, joka ylittää Turun päärautatieaseman ratapihan. Sillan eteläpää on Ratapihankadun ja Ajurinkadun kulmassa, sillan ylittäessä myös Ratapihankadun, ja pohjoispää kulttuurikeskus Logomon pihalla Vaunukadulla. Sillasta suurin osa sijoittuu Pohjolan kaupunginosaan ja eteläpääty VI kaupunginosaan. Silta avattiin useiden viivästysten jälkeen yleisölle 3. marraskuuta 2021.
Sillan on tarkoitus helpottaa etenkin Logomoon suuntautuvaa liikennettä, Ratapihankadun uuden pysäköintilaitoksen asiakkaita, junamatkustajia ja Konepajan uutta asuntoaluetta. Teräsrunkoinen silta on kaarevan muotoinen, ja siinä on suuret lasiset ikkunapinnat. Siltarakenne on ripustettu porras- ja hissitornien varaan, eikä normaaleja sillan alapuolella olevia kannatinpilareita ole. Vastaavanlaista siltaa ei ole aikaisemmin Suomessa rakennettu.
Vilkasta keskustelua lehdistössä ja vääntöä Turun kaupunginvaltuustossa on aiheuttanut siltaprojektin pääosin keskeneräisestä suunnittelusta johtuva runsaasti viivästynyt valmistuminen ja siten sillan rakenteen vahvistamiseen tarvitut materiaalilisäykset ja niistä seurannut kustannusten nousu. Sillan piti valmistua alun perin joulukuussa 2018, sittemmin valmistumista on siirretty useita kertoja eteenpäin ja viimeisimpänä arvioina toukokuussa 2019 annettiin kesä-syyskuu 2020. Siltaprojektin kustannukset ovat nousseet alkuperäisestä 5 miljoonan euron arviosta ja sittemmin tarkentuneesta 8,5 miljoonan kustannusarviosta aina vain korkeammaksi, viimeisimpänä toukokuussa 2019 yli 16 miljoonaan euroon. Syyskuussa 2021 kokonaiseksi kustannusarvioksi arvioitiin peräti yli 21 miljoonaa euroa eli noin 28 000 euroa neliöltä, mikä tekisi siitä Suomen kalleimman kävelysillan.
Sillan rakenne

Sillan pituus on 137,6 metriä ja kävelykannen leveys 5,6 metriä. Sillan kävelemiseen tarkoitettu osa on leveä ja ulos näkee koko matkalta.
Pääosin teräksestä ja lasista rakennettava Logomon kävelysilta on muodoltaan kaareva ja kokonaan umpinainen, katettu. Siltarakenne on ripustettu, eikä normaaleja sillan alapuolella olevia kannatinpilareita ole. Katossa on koko matkan kolmiomainen kannatinpalkki, jota on tarkoitus käyttää myös valoteoksena. Kuuden metrin levyinen kevyt, mutta teräksestä valmistettu kannatinpalkki on terävä kulma alaspäin, ja se roikkuu kiinni viidessä tukipilarissa. Koska silta kulkee ratapihan ylitse jossa on myös vaarallisia-aineita kuljettavia junia, on sillalle täytynyt rakentaa passiivisen ilmanvaihdon sijaan koneellinen. Talotekniikka on sijoitettu kattopalkin sisälle. Sillan kummankin pään ja junalaitureiden kohdalla olevat porras- ja hissitornit tukevat siltaa. Tornit ovat teräsristikkopilareita. Tornien kohdalla siltaan liittyvät porrasrakenteet ovat myös teräksisiä ja itsensä kantavia, ja niiden paikka voidaan myöhemmin vaihtaa. Sillan kävelykansi koostuu kuudesta teräslohkosta, jotka liitetään yhteen.  Sillan betonikansi toimii sekundaarikannattimena. Varsinainen kävelytaso on kuorilaattaelementti. Silta kostuu 6×6-metrisistä moduuleista, ja lasiseinän yksittäisten lasien leveys on noin kaksi metriä.
Kattopalkin valotaideteos koostuu 1,2 metriä leveistä ledvalomatriiseista, joita on yhteensä 46 kappaletta. Ne muodostavat kokonaisuuden, joissa on vaihtuva teema ja esimerkiksi liikeseuranta.
Hankkeen tausta ja tarve

Ratapihan alue on koostunut lähinnä junaliikenteen raiteista, raideliikenteeseen liittyvistä rakennuksista ja reunoilla sijaitsevista sorapintaisista pysäköintikentistä. Vuosikymmeniä melko samanlaisena ollut ratapihan alue on yksi Turun kaupungin tärkeimmistä kehityskohteista, etenkin sen sijaitessa aivan ydinkeskustan tuntumassa ja jakaen ympäröivän alueen kahtia. Aluetta alettiin rakentamaan 2000-luvulla, kun länsipuolelle valmistui Kaunenkulman kerrostaloalue, vuonna 2011 VR:n konepajaan kulttuurikeskus Logomo, ja koillispuolelle on rakenteilla VR:n konepajan asuinalue Fabriikki. Koillisosaan on myös suunnitteilla suuri matkakeskus. Ratapiha-alueen osayleiskaava tuli voimaan 28. marraskuuta 2009, joka mahdollisti Logomon sillan rakentamisen. Turun kaupungin kiinteistöliikelaitos oli alun perin talousarviossaan varannut sillalle 5 miljoonaa euroa ja Liikennevirasto varautunut rahoittamaan laituriyhteydet sillalta. Jos matkakeskus rakennetaan, siirtyy Turun päärautatieasema sinne, joka tarkoittaa suoraa kulkuyhteyttä Logomon sillalta asemalaitureille.
Kevyen liikenteen yhteydet keskustasta ratapihan pohjoispuolelle ovat olleet paikoin varsin huonot. Logomon silta jää Humalistonsillan ja Aninkaistensillan väliin, joilla on etäisyyttä toisiinsa 880 metriä. Näin Logomon silta lyhentää kävelymatkaa parhaimmillaan noin kilometrin verran. Logomon sillan katsotaan palvelevan luontevammin jalankulku kuin pyöräliikennettä, koska pyöräily-yhteys edelleen suoraan keskustaan Puolalanmäen kautta ei ole mahdollista. Polkupyörää voi kuitenkin taluttaa sillalla. Logomon sillalta 330 metriä länteen Turun päärautatieaseman vieressä sijaitsee kävelysilta Humalistonsilta, joka ylittää ratapihan. Logomon sillan itäpuolelle on suunnitteilla kolmas ratapihan ylittävä kävelysilta, Brahensilta.
Suunnittelukilpailu

Turku päätti elokuussa 2015 käynnistää suunnittelukilpailun Logomon sillasta. Sillan yleissuunnittelusta järjestettiin ilmoittautumiskutsukilpailu välillä 12. marraskuuta 2015–18. toukokuuta 2016. Kilpailun tavoitteena oli löytää arkkitehtonisesti hallittu sekä liikenteellisesti toimiva ja turvallinen siltayhteys. Suunnittelukilpailuun ilmoittautui 12 työryhmää, joista kilpailun arviointiryhmä valitsi varsinaiseen loppukilpailuun kuusi työryhmää, jokaiselta yksi kilpailuehdotus. Loppukilpailun työryhmät saivat kaikki 20 000 euron palkkion.
Kilpailun voitti 21. kesäkuuta 2016 kilpailuehdotus Jousi, jonka pääsuunnittelija on Jukka Horttanainen VR Track Oy:stä (nyk. NRC Finland Oy), arkkitehti Tom Cederqvist C&J Arkkitehdit Oy:stä ja valaistuksen suunnittelijat Tapio Rosenius ja Jari Vuorinen Lighting Design Collective Oy:stä. Palkintolautakunta piti sillan ilmettä neutraalina eikä katsonut sen antavan ensivaikutelmaltaan erityisen omaleimaista kuvaa, mutta tarkemmin tarkastellessa sen omaleimaiset piirteet nousevat esiin. Suomen oloihin tuoreena ratkaisuna kilpailulautakunta kuitenkin piti kaareva muotoa yhdistettynä kokonaan ripustettuun rakenteeseen. Ehdotusta pidettiin ominaisuuksiltaan kilpailun tasapainoisimpana ja sen katsottiin luontevasti yhdistävän ratapihan alueen eri puoliskot.
Rakentaminen > Kustannusten nousu ja valmistumisen siirtyminen

Suunnittelukilpailun yhteydessä vuonna 2015 siltaprojektiin varattiin viisi miljoonaa euroa. Siltaprojektin varmistuessa, urakasopimusta solmittaessa, jo pelkästään rakennusurakan hinnaksi tuli 8,5 miljoonaa euroa.  Elokuussa 2018 kustannusarvio nousi noin 12 miljoonaan euroon, syynä lisäykset ja korjaukset. Lokakuussa 2018 kaupunginvaltuusto hyväksyi hankkeelle ensimmäisen varsinaisen 13,5 miljoonan euron kattohinnan. Toukokuussa 2019 se kuitenkin nostettiin taas korkeammaksi, nyt hieman yli 16 miljoonaan euroon. Valtuusto päätti asiasta äänin 48–15. Siltaprojektin kustannukset jakautuivat toukokuussa 2019 seuraavasti: suunnittelutyöt hieman alle miljoona euroa, rakennuttaminen puoli miljoonaa, rakennusurakka 8,5 miljoonaa, sekä erikseen valvonta, ulkoinen tarkastus ja maanvuokra. Muutos- ja lisätyöt 3,3 miljoonaa, materiaalien määrämuutokset yli 0,7 miljoonaa ja viivekustannukset lähes kaksi miljoonaa euroa. Vuoden 2018 loppuun menessä hankkeeseen oli käytetty noin 5,5 miljoonaa euroa, ja toukokuuhun 2019 mennessä 7,6 miljoonaa euroa.
Sillan piti valmistua alun perin joulukuussa 2018, sitten huhtikuussa 2019. Syksyllä 2018 valmistumisajankohdaksi annettiin heinäkuu 2019, tammikuussa 2019 marraskuu 2019, ja toukokuussa 2019 valmistumisajaksi annettiin kesä-syyskuu 2020.
Alun perin siltaurakasta sovittaessa rakenteista oli noin 200 osasuunnitelmaa. Sillan poikkeuksellisen vaativa rakenne tarvitsi kuitenkin arvioitua vahvempia ja mutkikkaampia ratkaisuja. Siltaan pitikin lopulta tehdä yli 800 osasuunnitelmaa ja niille omat mitoitukset ja lujuuslaskelmat. Toukokuussa 2020 urakoitsija YIT kertoi lopettavansa työt liiallisten suunnitteluviipeiden vuoksi, sillä ne venyttivät aikataulua ja lisäsivät kustannuksia. Jotta rakentaminen jatkuisi, kaupunki ja urakoitsija tekivät sovintosopimuksen. Sen myötä kustannukset nousivat 19,5 miljoonaan. Toukokuussa 2021 hankkeelle myönnettiin 2,1 miljoonan lisärahoitus, jolloin kokonaishinta nousi 21,6 miljoonaan. Urakoitsijalla oli tällöin luja usko, että silta valmistuisi syksyllä 2021.
Rakentaminen > Valmistuminen

Logomon silta valmistui lopulta vuonna 2021 syksyllä. Kaupunkilaisten käyttöön silta avattiin 3. marraskuuta. Turun kaupunki ei järjestänyt sillalle erillisiä juhlallisuuksia. Silta maksoi lopulta kaupungille nelinkertaisesti sen, mitä alun perin ajateltiin, 21,6 miljoonaa euroa. Lisäksi silta on edelleen kesken. Logomon sillasta jouduttiin poistamaan jo kertaalleen rakennetut portaat asemalaitureille Kupittaa–Turku-ratapiha-hankkeen takia. Portaat rakennetaan uudelleen ratapihahankkeen aikana Väyläviraston toimesta.
Vuosi valmistumisen jälkeen Turku selvitti myös Logomon sillan käyttöä Ylen pyynnöstä. Selvisi, että käyttö on toistaiseksi vähäistä.
Rautatieasema Logomo

Kesällä 2024 Turusta pohjoiseen lähtevät junat kulkevat Logomon asemalta ja eräät junista jatkavat Turun satamaan.15.12.2024 alkaen junat Turun ja Helsingin välillä lähtevät ja pysähtyvät Logomon sillalla, osa junista jatkaa vielä Turun satamaan. Vanha päärautatieasema on suljettu.
Uusi Logomo rautatieasema Turku
Uusi Logomo rautatieasema Turku, lippuautomaatti
Uusi Logomo rautatieasema Turku, kahvila, odotussali, wc
Logomon silta rakenteilla heinäkuussa 2021.
Niobe (täsmennyssivu)

Niobe voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Niobe, kreikkalaisen mytologian hahmo
HMS Niobe, neljä Britannian Kuninkaallisen laivaston alusta
Niobe, Kriegsmarinen ilmatorjunta-alus
Niobe (1913), Reichsmarinen purjekoululaiva
71 Niobe, asteroidi
SMS Niobe (1849), koululaiva
SMS Niobe (1899), Gazelle-luokan kevyt risteilijä
HMS Niobe (1800), 38-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Niobe (1849), Diamond-luokan 28-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Niobe (1866), potkurisluuppi
HMS Niobe (1897), Diadem-luokan panssarikansiristeilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Niobe”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Himera (albumi)

| Himera Arija |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 57.24
 Levy-yhtiö: АРИЯ Records, Classic Company
Arijan muut julkaisut
| Generator zla 1998 | Himera 2001 | Krešenije ognem 2003 |
Himera (ven. Химера, ”Khimaira”) on venäläisen heavy metal -yhtye Arijan 8. albumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Kappaleet

Химера – 4.39
Небо тебя найдёт – 5.31
Я не сошёл с ума – 2.25
Вампир – 5.30
Горящая стрела – 4.10
Штиль – 5.35
Путь в никуда – 5.28
Ворон – 5.44
Осколок льда – 5.25
Тебе дадут знак – 8.53
Arvostelut

Classic Rock:
Muusikot

Valeri Kipelov — laulu
Vladimir Holstinin – soolokitara, kitara, koskettimet
Sergei Terentjev — kitara, soolokitara,
Vitali Dubinin —  basso, koskettimet
Aleksandr Manjakin – rummut
Donna Simpson

Donna Simpson (s. 1967) on yhdysvaltalainen nainen ja internet-persoona, joka on kerännyt mainetta tavoitteellaan tulla yhdeksi maailman lihavimmista ihmisistä. Simpson väittää tavoitepainonsa olevan 1000 paunaa eli noin 453,59 kilogrammaa. 2010 kesäkuussa hän painoi 273 kg eli oli laihtunut 13 kiloa vuodesta 2008, jolloin hän painoi 286 kg. 2010 syyskuussa Guinnessin ennätysten kirja antoi Simpsonille maailman lihavimman synnyttäneen naisen tittelin.
Simpson ylläpitää internetsivua, jossa fanit voivat maksua vastaan katsoa hänen syövän. Sivulla hän käyttää nimeä Treasure Bombshell eli Aarteen Seksipommi ja luettelee harrastuksiaan; listaan kuuluu mm. syöminen ja ravintolassa käynti. Hän sanoo pitävänsä myös siitä, kun muut syöttävät.
Varhaiselämä

Donna Simpson varttui Mogadoressa, Ohiossa, ja oli perheen neljästä lapsesta nuorin. Kun Simpson oli lapsi, hänen äitinsä laittoi aina isoja aterioita, ja 9-vuotiaana Simpson painoi 83,5 kg. Hän on ollut liikalihava aina lapsuudestaan saakka, ja koulussa häntä kiusattiin ja kutsuttiin "läskiksi nelisilmäksi". Äidin kuoleman jälkeen Simpsonin isä meni uudelleen naimisiin. Kun Simpson oli 11-vuotias, hänen äitipuolensa laittoi hänet laihdutuskuurille ja vei hänet lääkärille, joka määräsi dieettipillereitä. Simpson ei kuitenkaan suostunut noudattamaan dieettiä ja alkoi varastella ruokaa keittiön kaapeista salaa. Teini-ikäisenä hän yritti laihduttaa syömällä dieettipillereitä ja onnistui pudottamaan 70 kiloon, mutta lopulta päätti, ettei haluakaan olla laiha. Hän valmistui high schoolista vuonna 1986.