stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Prinsessa Mononoke
Aiheesta muualla

Prinsessa Mononoken suomenkieliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive).
Markus Sorsa: Princess Mononoke. Elitisti.net 9.1.2004.
Hanna Näsänen: Prinsessa Mononoke[vanhentunut linkki]. Plaza.fi Kaista 25.2.2010.
Susitytön pyhä raivo. Iltalehti 25.2.2010.
Anu Silfverberg: Miyazaki nostattaa metsän raivon. Helsingin Sanomat 26.2.2010.
Satu Linnapuomi & Tarmo Poussu: Prinsessa Mononoke (Arkistoitu – Internet Archive). Ylen Tähtihetki 26.2.2010.
Jukka Vuorio: Kun jumalat sanovat työsopimuksen irti (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 3.3.2010.
Prinsessa Mononoke (Arkistoitu – Internet Archive). Keskisuomalainen 16.4.2010.
Markku Salmi: Prinsessa Mononoke: Luonto puhuu. Japan Pop 1/2010. (PDF)
Hannu Björkbacka: DVD: Metsän prinsessa Mononoke (Arkistoitu – Internet Archive). Keskipohjanmaa 31.10.2010.
Studio Ghiblin tuotanto
Radio Jyväskylä

| Radio Jyväskylä |
| --- | --- |

Kuuluvuus: paikallisradio
Jyväskylä: 106,4 MHz
Keuruu: 107,5 MHz
Pihtipudas: 101,3 MHz
Mediatiedot
Omistaja:  Bauer Media Oy /   Bauer Media Group
www.radiojyvaskyla.fi/
Internet-lähetys
Radio Jyväskylä oli vuonna 1985 perustettu suomalainen kaupallinen radiokanava, jonka kolmannessa ja samalla viimeisessä vaiheessa omisti Bauer Media Groupin tytäryhtiö Bauer Media Oy. Hampurissa pääkonttoria pitävä saksalainen Bauer Media ilmoitti 27.10.2016 Radio Jyväskylän henkilöstölle, että radion toiminta loppuu jo seuraavana päivänä. Kolmannella tulemisellaan Radio Jyväskylä ehti toimia vajaa kolme vuotta. Bauer Media ilmoitti, että kanava korvataan SuomiRockilla.
Radio Jyväskylä aloitti lähetyksensä 19. elokuuta 1985 Jyväskylän seudulla taajuudella 97,7 MHz Suomen viidentenä paikallisradiona. Aikaisemmin ehtivät aloittaa Radio Lakeus Nivalassa, Radio City Helsingissä, SBC-Radio/Kouvolan Ääni Kouvolassa ja Radio 957 Tampereella. Radio Jyväskylä kuului aiemmin koko Keski-Suomen maakunnan alueella.
Vuoden 2012 juhannuksen jälkeen kanavan taajuuksilla aloitti Radio City Jyväskylä. Vuosina 2014–2016 Radio Jyväskylä kuului Keuruulla, Jyväskylässä ja Pihtiputaalla.
Radio Jyväskylän toinen vaihe 14.5.2001–25.6.2012

Radio Jyväskylä aloitti uudelleen toimintansa 14. toukokuuta 2001 SBS Finlandin hallitseman toimiluvan voimin taajuudella 102,5 MHz. Kohderyhmäksi tuli 25–55-vuotias aikuisväestö ja musiikkitarjonta ”hittejä ja muistoja”, myöhemmin ”Pop ja rock klassikoita”. Radio Jyväskylän juonnetut ohjelmat tehtiin aluksi Jyväskylässä, mutta myöhemmin ohjelmavirta tehtiin Tampereelta. Jyväskylästä lisättiin virtaan vain paikalliset uutiset ja mainokset.
Syksystä 2006 lähtien Radio Jyväskylä oli jälleen toiminut paikallisena asemana, jonka sisällöt tuotettiin Jyväskylästä. Samalla aseman musiikkiformaatiksi tuli rock. Slogan kanavalla oli ”rokkia jonka tunnet”.
SBS Finland Oy:llä oli paikallisasemat Oulussa, Tampereella ja Raumalla. Lisäksi yhtiö pyöritti valtakunnallista Iskelmä-ketjua ja radio- ja tv-puolella toimivaa Voicea. SBS Finland on osa ProSiebenSat1 Media AG -konsernia, joka toimii 12 Euroopan maassa.
Radio Jyväskylä selosti yhä kaikki JYPin SM-liiga koti- ja vierasottelut. Kiekkolähetys oli nimeltään Hurrikaani Hoki ja selostajana toimi Timo Lievemaa. Otteluiden erätauoilla pyöri ”Hiitelän Poksi”, jossa jääkiekkoanalyytikko Juha Hiitelä sekä kommentaattori Tero Kainulainen puhuivat jääkiekkoaiheisista asioista.
SBS Finland kertoi 11.6.2012 laajentavansa juhannuksen jälkeen Radio Cityn kuuluvuutta, jonka vuoksi Radio Jyväskylän nimi muuttui Radio City Jyväskyläksi. Lähetykset tehtiin samalla kaavalla kuin Iskelmän lähetykset eli keskitetysti. Valtaosa ohjelmavirrasta tuotettiin ja lähetettiin Helsingistä päin. Aluetoimituksesta kuitenkin tuotettiin ja lähetettiin paikallisuutisia, JYPin selostettuja jääkiekko-otteluita sekä päivittäistä tunnin mittaista paikallisohjelmaa. Myös paikallismainonta säilytettiin. Radio Jyväskylän lähetykset päättyivät 25.6.2012. Radio City Jyväskylä lähetti edelleen taajuudella 102,5 MHz. Hurrikaani Hockey -lähetykset JYPin otteluista kuuluivat edelleen kanavan pääsisältöihin. Ottelut selosti Julius Sorjonen ja laitatoimittaja on Joni Pakarinen. Radio City Jyväskylän ohjelmistoon kuuluivat myös paikallisuutiset ja joka arkipäivä lähetettävä paikallismakasiini.
Päätoimittajat

Kari Tyni 1985–1990
Arvo Vuorela 1990–1998
Päätoimittajat > Toimittajia

Henri Berg
Toni Immonen
Elsa Kalervo
Virpi Kotilainen
Päivi Kupla
Milla Kähkönen nyk. Mattila
Jarmo Luukkanen
Oku Luukkainen
Annamaija Manninen
David Mawby
Tarja Närhi
Harri Oksanen
Minna Ottavainen
Heli Paananen
Kalle Pallonen
Pertti Perämäki
Maarit Piri-Lahti
Sanna Pirkkalainen
Anssi Ritari
Kimmo Sahramäki
Sirpa Siikki
Sami Teppola
Veli-Pekka Turpeinen
Aleksis Ärje
Micke Suopuro
Toimitusjohtajia

Erkki Syrjä
Heikki Nykänen
Matti Hirsilä
Aiheesta muualla

Radio Jyväskylän kotisivut
Annikka Mutanen

| Annikka Mutanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mari Annikka Mutanen
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1965 (ikä 59) Polvijärvi
Uran tiedot
Pituus:  156 cm
Paino:  48, 52, 56, 57 kg
Laji:  judo
Seura:  Finndai
Aiheesta muualla
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten judo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten judo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten judo.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1992 | 48 kg |  |
Mari Annikka Mutanen (s. 13. huhtikuuta 1965 Polvijärvi) on suomalainen tiede­toimittaja ja judon EM-mitalisti, jolla on 5. danin musta vyö.
Ura > Toimittajana

Ammatiltaan Mutanen on toimittaja. Hän on työskennellyt muun muassa Tiede-lehden toimitus­päällikkönä sekä Helsingin Sanomissa tiede­toimittajana ja pää­kirjoitus­toimittajana. Vuonna 2021 Suomen tiedetoimittajien liitto valitsi hänet vuoden tiede­toimittajaksi.
Ura > Judo

Mutanen sai pronssia 48 kilo­gramman sarjassa Pariisin EM-kilpailuissa 1992. Barcelonan olympialaisissa hän sijoittui samassa paino­luokassa jaetulle 16. sijalle. Maailman­cupin osa­kilpailuissa hän oli 52 kilo­gramman sarjassa toinen Leondingissa 1992 ja Varsovassa 1995. Pohjois­maiden mestaruus­kilpailuissa hän sai hopeaa 56 kilo­gramman paino­luokassa Tukholmassa 1997.
Mutanen edusti Finndai-seuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 52 kilo­gramman sarjassa vuosina 1990, 1991, 1993, 1994 ja 1996. SM-hopeaa hän sai samassa paino­luokassa vuosina 1989 ja 1992 sekä SM-pronssia myös samassa sarjassa 1987 ja 57 kilo­gramman sarjassa vuonna 2002. Hänellä on 5. danin musta vyö.
Puikkokämmekät

| Puikkokämmekät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Heimo::  Kämmekkäkasvit
Suku::  Puikkokämmekät Dendrobium  Sw.
Tyyppilaji
 Dendrobium moniliforme (L.) Sw. (1799) 
Katso myös
   Puikkokämmekät Wikispeciesissä   Puikkokämmekät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puikkokämmekät (Dendrobium) on laaja orkideasuku kämmekkäkasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 1600 lajia. Se on lajirunsaudeltaan heimon kolmanneksi suurin kirrikämmeköiden (Bulbophyllum) ja epidendrumien (Epidendrum) jälkeen ja myös eräs suurimmista kasvisuvuista maailmassa. Puikkokämmeköitä kasvaa luonnonvaraisena erityisesti Aasiassa trooppisella ja subtrooppisella vyöhykkeellä, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Oseaniassa.
Lajeja

Puikkokämmeköihin sisältyy suuri määrä huonekasvina kasvatettuja lajeja.
kultapuikkokämmekkä (Dendrobium chrysanthum)
kevätpuikkokämmekkä (Dendrobium chrysotoxum)
hurmepuikkokämmekkä (Dendrobium cruentum)
harsopuikkokämmekkä (Dendrobium cucullatum)
purppurapuikkokämmekkä (Dendrobium kingianum)
jalopuikkokämmekkä (Dendrobium nobile)
syyspuikkokämmekkä (Dendrobium phalaenopsis, syn. D. bigibbum subsp. phalaenopsis)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Dendrobium
Suomen Lajitietokeskus: Puikkokämmekät (Dendrobium)
ITIS: Dendrobium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Dendrobium (englanniksi)
Flora of China: Dendrobium (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Dendrobium (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Dendrobium (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q133778  Wikispecies: Dendrobium  APDB: 190032  APNI: 84495  BOLD: 179656  CoL: 8VWT5  EPPO: 1DENG  FloraBase: 21269  FNA: 109553  FoAO2: Dendrobium  FoC: 109553  GBIF: 2821327  GRIN: 3490  iNaturalist: 67757  IPNI: 325886-2  IRMNG: 1243758  ITIS: 500236  NCBI: 37818  NZOR: 223d7350-1797-41aa-ae56-3a59c1ded18f  Open Tree of Life: 868270  Paleobiology Database: 320164  PLANTS: DENDR13  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:325886-2  Tropicos: 40023453  VicFlora: ab2cbcd2-dec6-4299-a370-c458f6afc622  WFO: wfo-4000011060
Huone

Huone on rakennuksessa oleva tila, jota ympäröivät lattia, katto ja seinät. Huone on usein nelikulmainen. Huoneeseen johtaa ovi tai oviaukko, joskus näiden tilalla jokin muu kulkuväylä, kuten kattoluukku tai lattialuukku.
Omaksi yksikökseen rakennusteknisesti erotettu huone tai huoneryhmä muodostaa huoneiston.
Asuinhuoneet aputiloineen muodostavat asunnon eli asuinhuoneiston. Samassa rakennuksessa voi olla yksi tai (esimerkiksi kerrostaloissa) useampi asuinhuoneisto.
Asuinhuonetyyppejä

olohuone
makuuhuone
työhuone
keittiö
Muita asuinkäytössä olevia huoneita, aputiloja

eteinen
keittokomero
kodinhoitohuone
wc
pesuhuone
sauna
vaatehuone
takkahuone
tuulikaappi
kylpyhuone
Asuinkäytön ulkopuolella olevia huoneita

varasto
autotalli
pyöräsuoja
liiteri
Muita merkityksiä

Joskus termillä ”huone” tarkoitetaan lähisukua laajempaa mutta klaania pienempää sukuryhmää, usein kuninkaallisten sukujen kohdalla.
Astrologisen kartan huoneet
Kirjallisuutta

Nokela, Leena & Hagelstam, Katja: Suomalainen huone.  (Teksti: Leena Nokela. Kuvat: Katja Hagelstam)  Helsingissä:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-21849-4
Vuoden levytyksen Grammy-palkinto

| Vuoden levytyksen Grammy-palkinto |
| --- | --- |
Palkinnon antaja:  The Recording Academy
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  1959
Viimeisin palkittu:  Miley Cyrus – ”Flowers” (2024)
Virallinen internet-sivu
Vuoden levytyksen Grammy-palkinto (Record of the Year) on yksi palkinnoista, joita jaetaan vuosittain Grammy-gaalassa. Se on yksi neljästä arvostetuimmasta Grammy-palkinnosta. Palkinnon jakaa Yhdysvaltain musiikkialan ammattilaisten yhdistys, The Recording Academy (aiemmalta nimeltään National Academy of Recording Arts and Sciences).
Vuoden levytyksen Grammy-palkinto on genre-rajat ylittävä palkinto, eli se voidaan myöntää mille tahansa edellisen kelpoisuuskauden aikana (yleensä 1. lokakuuta – 30. syyskuuta) julkaistulle musiikkikappaleelle. Palkinto annetaan kaikille kappaleen levytystä edesauttaneille henkilöille, eli artistille itselleen, tuottajille, miksaajille ja masteroijille. Alkuvuosina palkinto myönnettiin vain kappaleen levyttäneelle artistille.
Vuoden levytyksen Grammy-palkinto on jaettu joka kerta ensimmäisestä gaalasta lähtien eli vuodesta 1959. Myös toinen tärkeä palkinto, vuoden laulu (Song of the Year), myönnetään yhdestä musiikkikappaleesta. Se kuitenkin myönnetään kappaleesta itsessään, joten sen vastaanottavat vain lauluntekijät (sanoittaja ja säveltäjä). Joskus vuoden levytyksen palkinto sekoitetaan myös vuoden albumin palkintoon, vaikka levytyksen palkinto myönnetään vain yhdestä levytetystä kappaleesta eikä kokonaisesta musiikkialbumista.
Mix Megapol

Gry Forssell juontaa Mix Megapolilla Äntligen Morgon -nimistä aamuohjelmaa.
Mix Megapol on ruotsalainen kaupallinen radioasema, joka on osa Bauer Media Groupia. Mix Megapolin soittama musiikki koostuu lähinnä 1980-, 1990- ja 2000-lukujen pophiteistä ja sen tunnuslause on vapaasti käännettynä "sekoitamme päivän hitit ja eilisen parhaat" (ruotsiksi vi blandar dagens hits med det bästa från igår).
Mix Megapol lähetti vuosien 1992 ja 1993 kesinä nimellä Skärgårdsradion (Saaristoradio). 17. tammikuuta 1994 se aloitti viralliset lähetykset nimellä Megapol. 1997 nimi muuttui muotoon Mix Megapol. Nykyisin kanava lähettää 30 eri lähetysalueella Ruotsissa. Suomessa kanavaa voi kuunnella Meri-Lapissa ja Ahvenanmaalla. Kanavaa voi maailmanlaajuisesti kuunnella internetissä ja mobiilissa.
Mix Megapol Luleå kuuluu Meri-Lapissa taajuudella 104,3 MHz. Lähetin sijaitsee Ruotsin Kalixissa Teracomin radio- ja tv-asemalla.
Isisin rekrytointilaulu

Perjantaina 10. marraskuuta 2017, kanavalta alkoi kuulua terroristijärjestö Isisin rekrytointilaulu "For the sake of Allah". Laulu soi noin 30 minuutin ajan. Bauer Media Groupin viestintäpäällikkö Jakob Gravestam kertoi 24Malmö.se-verkkosivuilla, että kyseessä oli jonkun piraatti- eli merirosvolähettäjän tunkeutuminen kanavan taajuudelle. Kanava teki asiasta rikosilmoituksen sekä ilmoitti asiasta posti- ja telehallitukseen.
Aiheesta muualla

Mix Megapolin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuujärvi

| Kuujärvi Миха́йловское, Mihailovskoje |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kuujärvi
 Koordinaatit: 61°0′50″N, 33°44′40″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Aunuksen piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  288,1 km²
Väkiluku (2013):  580
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuujärven kunta Aunuksen piirin kartalla.
Kuujärvi (ven. Миха́йловское, Mihailovskoje) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pitkäjärven ja Laajajärven sekä niitä yhdistävän Syrjänjoen (ven. Kirga) rannoilla 52 kilometriä Aunuksesta itään. Kylässä on 564 ja kunnassa 580 asukasta vuonna 2012.
Maantiede ja asutus

Kuujärven kunnan pinta-ala on 288,1 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Aunuksen piirin Kuittisen kuntaan ja muissa ilmansuunnissa Leningradin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Kunnan alueella virtaavat Kovasoja (ven. Kovaš), Saraoja (Sara) ja Haukioja (Avgui). Järviä ovat Pitkäjärvi (Dolgoje), Laajajärvi (Lojanskoje), Kaarnisjärvi (Karniž) ja Taaskalanjärvi (Taškenskoje). Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka ja sora. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat viisi suoaluetta.
Kuujärvi on itse asiassa kyläryhmä, joka käsittää vuonna 1957 yhdistetyt Joensuun (ven. Ustje), Paloniemen (Palnavolok), Solan (Kirga) ja Syrjän (Mihailovskoje) kylät. Niiden lisäksi kuntaan kuuluu kaksi kylää: Hidniemi (ven. Gižino) ja Taaškala (Taškenitsy). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 48 % on kansallisuudeltaan karjalaisia, 47 % venäläisiä, 3 % ukrainalaisia ja 1 % valkovenäläisiä. Asukkaista neljäsosa on lyydiläisiä.
Historia

Seudun kanta-asukkaat ovat lyydiläisiä. Kuujärvi mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Äänisen viidenneksen verokirjassa vuonna 1563 nimellä Lojanitsy. 1700-luvulla se muodosti Aunuksen kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan ja myöhemmin Vaasenin volostiin kuuluneen ortodoksisen seurakunnan. Kuujärven kirkko paloi vuonna 1928.
Vaasenin Kuujärven kyläkunnassa (ven. Mihailovskoje selskoje obštšestvo) oli vuonna 1905 kaksitoista kylää, joissa oli yhteensä lähes 1 600 asukasta. 1920-luvulla muodostettiin Aunuksen piirin Kuujärven kyläneuvosto (Mihailovski selsovet), jossa vuonna 1926 oli 2 200, mutta vuonna 1933 enää 1 900 asukasta. Kuujärven kylän eli Lojanitsyn osia olivat Agveh (Jakovlevskaja), Joensuu, Kukoiniemi (Kukoi-navolok), Paloniemi, Sola, Syrjä ja Ylitši (Njuhovo). Lisäksi kyläneuvostoon kuuluivat kauempana sijainneet Hidniemi, Metsoiniemi (Mošnitšje), Novikoinkylä (Novikovo) ja Taaškala. Asukkaista valtaosa oli karjalaisia. Venäläisiä asui kyläneuvoston alueella 152 henkeä vuonna 1926 ja 19 vuonna 1933.
Jatkosodassa vuosina 1941–1944 Kuujärvi oli Suomen miehittämänä. Sodan aikana sen maisemat innoittivat Yrjö Jylhää, joka sai aiheen runoonsa Kuujärvi:
»Kuujärven kunnaat, Kuujärven kuu, Kuujärven rannalla karsikkopuu... siinä mun lauluni taas tukahtuu, siinä mun silmäni taas sumentuu.» 
(Ote Kuujärvi-runosta, kokoelmasta: Runoja 1943)
Kyseisen runon on Uuno Klami säveltänyt balladiksi baritonille ja orkesterille Laulu Kuujärvestä.
Liikenne, talous ja palvelut

Kuujärven kautta kulkee Uslankan ja Mäkriän välinen maantie. Kylästä on linja-autoyhteys Aunukseen.
Kunnassa toimii karjatiloja, sahalaitoksia, lohenkasvattamoja ja metsänhoitoalueen konttori. Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, pieni poliklinikka, posti ja kaksi kauppaa. Kylässä on kirkko.
Nähtävyydet ja matkailu

Pitkäjärven ja Laajajärven rannalla on kivikautisia asuinpaikkoja. Paloniemen kylällä on historiallisen asutuksen status. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Paloniemen ja Hidniemen 1800–1900-lukujen vaihteessa pystytetyt asuintalot. Paloniemelle suunnitellaan lomakylää.
Aiheesta muualla

Kuujärven kunta Aunuksen piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kuujärvi Karjalan tasavallan matkailusivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Kuujärven lyydiläistekstejä (SUST 263), Suomalais-Ugrilainen Seura
| n k Aunuksen kansallisen piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aunus  Kotkatjärvi  Kotsila  Kovera  Kuittinen  Kuujärvi  Mäkriä  Tuuksi  Vitele
Prästö

Prästö
Bomarsundin silta taustallaan Prästön saarta.
| --- | --- |
Sijainti:  Sund Ahvenanmaa Suomi
Saariryhmä:  Ahvenanmaan saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Korkeimmat kohdat:  11  m, 3  m 
Pinta-ala:  noin 2,9 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  94 (2016)
Asutuskeskukset:  Prästön kylä
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Prästön entinen luotsiasema.
Prästö on Ahvenanmaan itäosassa Sundin kunnassa sijaitseva saari. Noin kolmen neliökilometrin laajuinen saari sijaitsee Manner-Ahvenanmaan ja Toftön saarten välissä. Prastön pohjoispuolella on Vargatafjärdenin ja eteläpuolella Lumparnin merialue. Ahvenanmaan mantereesta Prästön erottaa kapeimmillaan alle 100 metrin levyinen Bomarsundin salmi ja Toftöstä Prästö sundet -niminen salmi.
Bomarsundin salmen ylitse johtaa silta, mutta Toftön saareen on yhteys ainoastaan lossilla. Alustavia suunnitelmia Töftöön johtavasta sillasta on kuitenkin tehty 2010-luvulla. Samalla myös Prästön läpi kulkevaa päätie 2:ta on linjattu kulkemaan nykyistä pohjoisemmaksi.
Yleistä

Prästön asutus on keskittynyt saaren eteläisimpään kärkeen Prästön kylään. Korkein kohta on vajaan 50 metrin korkeuteen merenpinnasta kohoava Ängsbergen, jonka huipulla on vuonna 2012 valmistunut puurakenteinen näkötorni. Prästössä kulkee 5,5 kilometriä pitkä luontopolku, joka kiertää saaren historiallisia nähtävyyksiä. Se tunnetaan erityisesti kuudesta läheisen Bomarsundin linnoituksen aikaisesta hautausmaasta, joihin on kristittyjen lisäksi haudattu juutalaisia ja muslimeja. Hautausmaiden vuoksi Prästötä kutsuttiin aikoinaan lempinimellä ”Kuolleiden saari”.
Saarella toimii myös kaksi museota, joissa esitellään Bomarsundin ja Prästön historiaa. Bomarsundin salmen rannalla sijaitsevassa entisessä luotsituvassa on nykyään linnoituksen historiasta kertova museo Bomarsundsmuseet. Toinen Bomarsundin linnoituksen historiaa esittelevä näyttely on kesäaikaan avoinna entisellä lennätinasemalla, jossa on nähtävissä muun muassa linnoituksen pienoismalli. Lisäksi Prästön kylässä on leirintäalue.
Historia > Hautausmaat

Bomarsundin salmen toisella rannalla sijaitsevan linnoituksen aikana Prästön saarelle haudattiin useita eri uskonkuntia ja kansallisuuksia edustaneita Venäjän armeijan sotilaita, linnoitustyöläisiä sekä pakkotöissä olleita sotavankeja. Saareen perustettiin 1800-luvulla yhteensä kuusi hautausmaata. Niihin on haudattu yhteensä satoja vainajia, joista suurin osa kuoli varuskunnassa riehuneisiin epidemioihin. Hautamuistomerkit olivat yleensä puisia ja ne ovat suuremmaksi osaksi kadonneet, mutta jäljellä on edelleen noin 50 hautakiveä. Hautausmaat olivat käytössä 1820-luvulta vuoteen 1857 saakka.
Prästön kuudesta hautausmaasta vanhin on 1810-luvulla perustettu vanha ortodoksinen hautausmaa, joka oli käytössä vuoteen 1846 saakka. Tämän jälkeen viereen avattiin uusi hautausmaa, johon tuli kolme eri osaa luterilaisia, ortodokseja ja katolisia varten. Hautausmaan luterilainen osa on edelleen käytössä. Saaren länsiosaan rakennettiin omat hautausmaat myös juutalaisille ja muslimeille. Juutalaisella hautausmaalla on näkyvissä kuusi hautakiveä, mutta muslimien hautausmaalla niitä ei ole yhtään, eikä sille haudatuista henkilöistä ole myöskään jäljellä minkäänlaisia kirjallisia dokumentteja. Tiedetään kuitenkin, että venäläisten sotilaiden lisäksi paikalle on haudattu Krimin sodassa vangeiksi jääneitä turkkilaisia.
Historia > Sotilassairaala

Kun Ahvenanmaa vuonna 1809 siirtyi osaksi Venäjän keisarikuntaa, lähetettiin saarille myös sotaväkeä, joita varten Prästön saarelle perustettiin sotilassairaala 1810-luvulla. Bomarsundin linnoituksen rakentamisen käynnistyttyä vuonna 1829, laajeni sairaala seuraavan vuosikymmenen aikana kylää muistuttavaksi taajamaksi. Varsinaisen sairaalan ohella siihen liittyi lukuisia muita rakennuksia, jotka sijaitsivat torimaisen aukion ympärillä. Sairaala oli toiminnassa vuoteen 1854 saakka, jolloin linnoitus tuhoutui Bomarsundin taistelussa ja myös Prästössä olleet rakennukset poltettiin.
Historia > Tykkitorni

Kun Bomarsundin linnoitus oli saatu valmiiksi vuonna 1842, rakennettiin Prästössä sijaitsevalle Barsnöuddenin niemelle 14 metriä korkea ja halkaisijaltaan 42-metrinen kivinen tykkitorni, joka varustettiin 18 kanuunalla. Bomarsundin taistelun aikana sitä miehitti 140 tykkimiestä ranskalaisen luutnantti Chatelainin komennossa. Pari viikkoa linnoituksen antautumisen jälkeen elokuussa 1854 torni räjäytettiin maan tasalle ja nykyään siitä on jäljellä enää kasa kivimurskaa.
Historia > Lennätinasema

Vuonna 1906 Venäjä lähetti Prästön saarelle 750 miehen sotilasosaston, vaikka Ahvenanmaa oli demilitarisoitu Pariisin rauhassa vuonna 1856. Syynä oli Ahvenanmaan ja Suomen kautta tapahtunut aseiden ja kiellettyjen painotuotteiden salakuljettaminen Venäjän vallankumouksellisille. Venäläisjoukot rakensivat salakuljetusta valvoakseen Ahvenanmaalta Manner-Suomeen ulottuvan lennätinlinjan, jolloin yksi lennätinasema valmistui myös Prästöhön. Myöhemmin Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918 Manner-Suomesta saapuneet suojeluskuntalaiset valtasivat lennätinaseman ja ottivat parikymmentä venäläistä vangiksi. Kun lennättimen toiminta loppui sisällissodan jälkeen, palveli rakennus vuosina 1919–1920 rangaistussiirtolana, jonka jälkeen sillä on vuosikymmenten saatossa ollut useita eri käyttötarkoituksia. Lennätinasemaan kuului alun perin kymmenkunta rakennusta, varsinaisen päärakennuksen lisäksi muun muassa asuinrakennus, keittiö, leipomo ja sauna. Nykyään jäljellä ovat enää vuonna 1913 valmistunut tiilinen päärakennus, puinen asuintalo ”Domiken” sekä puuliiteri. Osa Prästöhön komennetuista venäläisista jäi asumaan saarelle Suomen itsenäistyttyä ja heidän lapsiaan eli Prästössä vielä 1990-luvulla.
Aiheesta muualla

Prästön hautausmaiden hautoja Suomen Sukututkimusseuran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sotilassairaala Zacharias Topeliuksen kirjasarjassa Finland framstäldt i teckningar 1800-luvun puolivälissä.
Prästön tykkitornin antautuminen 16. elokuuta 1854.