stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ensio Lamberg
Ura > Näyttelyt ja julkiset teokset

Lamberg ehti urallaan osallistua lukuisiin Suomen taiteilijain, STA:n, STG:n, SKJL:n ja Satakunnan kuvataiteilijain yhteisnäyttelyihin. Lamberg on teoksillaan ottanut osaa yhteisnäyttelyihin myös Suomen ulkopuolella, Wienissä (1958), Riiassa (1968), Belgradissa (1969),  Bremenissä (1971), Bremenhavenissa (1971), Fribourgissa (1971), Morsissa (1972), Sønderborgissa (1980), Stralsundissa (1980), Porsgrunnissa (1982), Aalborgissa (1982) ja Banská Bystricassa (1982). Ensio Lambergin teoksia löytyy lukuisista kokoelmista, kuten Suomen valition, Wäinö Aaltosen museon ja Porin taidemuseon taidekokoelmista.
Merkittäviä yksityisnäyttelyitä ovat olleet muun muassa Helsingin Pinxissä järjestetty (1962) järjestetty puupiirrosnäyttely, Porissa vuonna 1975 järjestetty maalaus- ja puupiirrosnäyttely, Tampereella pidetty puupiirrosnäyttely vuonna 1978 sekä vuonna 1983 järjestetty laaja puupiirros- ja maalausnättely Porin taidemuseossa.  Lisäksi Lamberg on luonut kaksi julkista taideteosta. Nousu-niminen teos, joka sijaitsee Kankaanpään kaupungintalolla ja Metallityöaiheinen maalaus, joka sijaitsee Kankaanpäässä Pohjois-Satakunnan ammattikoululla.
Ura > Palkinnot ja apurahat

Ensio Lamberg osallistui urallaan useisiin kilpailuihin menestykkäästi. Hän voitti Porin Taiteilijaseuran maalauskilpailussa 3. palkinnon vuonna 1953, 2. palkkinnon vuonna 1955 ja 1. palkinnon vuosina 1956 sekä 1958. Pronssimitalin maalauksessa Lamberg ansaitsi Wienissä vuonna 1957 FISAICin kansainvälisessä näyttelyssä. Hopeamitali myönnettiin grafiikassa vuoden 1969 Belgradissa ja vuoden 1971 Fribourgissa. Kankaanpään kaupunki myönsi Lambergille taidepalkinnon vuonna 1975.
Lamberg sai uransa tueksi myös apurahoja, joista ensimmäiset myönnettiin vuosina 1960 ja 1965 Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahaston toimesta. Porin Saskia myönsi Lambergille apurahan vuonna, 1964 sekä Turun ja Porin läänin taidetoimikunta vuosina 1974 ja 1982. Myös Porin taiteilijaseura on myöntänyt Ensio Lambergille apurahaa.
Lambergille myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen.
Taide

Ensio Lamberg tuli tunnetuksi erilaisita tekniikoistaan, joissa ilmaisu oli vahvaa ja persoonallista. Hän oli innostunut sekä puupiirtämisestä, että sekatekniikasta, jotka molemmat vuorottelivat hänen tuotannossaan aktiivisesti. Nämä kaksi eri tekniikkaa olivatkin taiteilijalle voimavara. Kun toisen saralla inspiraatio ehtyi, siirtyi hän toisen tekniikan pariin ja näin usein masentavina koettuja hiljaisia kausia hänen urallaan ei juuri ollut.
Taide > Tyyli

1950-luvulla Ensio Lamberg keskittyi samanaikaisesti sekä grafiikkaan että maalaukseen. Puupiirroksissa Lambergia kiehtoi paitsi mahdollisuus värien käyttöön, myös tekniikaan yhdistyvä käsityöluonne. 1960-luvulla alkoi huomio keskittyä yhä enemmän puupiirroksiin ja luonnonaiheisiin. Puupiirroksissa Lambergin tuotanto oli perusilmeeltään samanilmeistä läpi uran. Erityispiirteitä ovat erityisesti värien harmonia, vankka kompositio sekä puun syiden piilokuvamainen hyväksikäyttö. Etenkin luonnonaiheisissa teoksissa on havaittavissa realismiin viittaavia piirteitä, mutta niissä kuitenkin yhdistyy pääsääntöisesti piirteistä monista erilaisista tyylisuuntauksista, eivätkä ne siksi edusta puhtaasti mitään tiettyä tyylisuuntaa. Lambergin kubistinen ote pehmeni vuosien myötä, mutta töissä yhdistyi loppun asti vankka rakenteellisuus ja sommittelu.
Etenkin uransa loppupuoliskolla Ensio Lamberg pyrki teoksissaan eräänlaiseen luonnonnaturalismiin ja rehellisyyteen. Hän työskenteli valitsemalla tietyn hetken, tilanteen tai vuodenajan, josta hän teki luonnoksen lyijykynällä. Erityistä kunniaa Lambergin teokset, niin grafiikka kuin maalaukset, saivat värien käytöstä. Tosin vielä uran alkupuoliskolla taiteilijan tyyli oli tummanpuhuva, mutta ulkomaanmatkan jälkeen taide muuttui kohti kirkaampaa, vaaleampaa ja valoisampaa, värimaailmaa. Lamberg itse uskoi kiinnostuksen väriin ja harmoniaan kummuneen lapsuuden musiikkikasvatuksesta.
Taiteilijan uralla vahvasti inspiroinut luonnonrakkaus oli perua jo Lambergin lapsuudesta. Hän oli erityisen viehttänyt luonnon vaihtelevuudesta, rytmeistä ja väreistä.  Lambergilla oli kyky tarkastella tuttujakin maisemia yhä uudelleen uusista näkökulmista. Luonnonaiheet löytyivätkin usein alle kilometrin säteellä taiteilijan omasta kotipihasta Kankaanpäästä. Hän koki myös vanhan rakennuskannan esteettisesti miellyttäväksi, joten vanhat rakennukset toistuvat Lambergin tuotannossa. Henkilöhahmoja ei Lambergin teoksissa näy, mutta siitä huolimatta ihmisen läsnäolon voi tuntea välittyvän teosten tunnelmasta.
Taide > Tekniikka

Puupiirrostekniikkansa Lamberg aloitti muutamalla mustavalkovedoksella, mutta päätyi pian jatkamaan taidettaan värejä käytten. Lambergin puupiirroksissa sää on lähes poikkeuksetta pilvinen. Syy löytyy taiteilijan nuoruudessa opituista vesiväritekniikoista, sillä piirustuksenopettaja Bruno Pakarinen oli opettanut hänelle harmaan perustoonin takaavan työlle harmonisen perusrakenteen. Harmaan päälle Lamberg keskitti kirkkaammat sävyt. Lamberg tekniikkansa avulla jakoi värisävyt neljälle painolaatalle, ja auringonvalo olisi näin ollen aiheuttanut liian kirjavan väriasteikon.
Lambergin sekatekniikkateoksissa oli usein lähtömateriaaleina monissa vedostamisissa tahraantunut vedospohja, jonka sattumanvaraisia kuvioita taiteilija lähti kasvattamaan tussiviivoilla. Aikaansaannokset olivat usein mystisiä surrealistisia sielunmaisemia. Lamberg kertomansa mukaan aloitti sekatekniikkatyönsä usein sokkona. Hän haudutti ajatuksia töistään mielessään jopa useita kuukausia, kunnes mielikuva työstä tuntui oikealta. Jos oikeaa tunnetta ei tullut, hän uhrasi ajatuksen pois mielestään ja alkoi kehitellä uusia ideoita. Sekatekniikkatöissä yhdistäviä elementtäjä on muun muassa torsot, maljakot, pullot ja hillityt eroottiset naisfiguurit.
Teoksissa on kyse tunnelmasta, jonka taiteilija on kokenut tietyssä paikassa tiettynä hetkenä. Koettu aistielämys luonnossa säilyi taiteilijan mielessä pitkäänkin, eikä lopullisen vedoksen valmistumisella näin ollen ollut kiirettä. Luonnoksen hän siirsi leikattavalle levylle, jolloin tunnelma säilyi tuoreimmin valmiiseen vedokseen.  Värit eivät taiteilijan mukaan kaivanneet luonnostelua, sillä ne syntyivät hänen mieleensä jo lyijykynällä piirtäessä ja säilyivät sellaisenaan valmiiseen teokseen asti. Luonnos ei siitä huolimatta pyrkinyt olemaan suora kopio luonnosta. Lamberg ei käyttänyt apuvälineenään kameraa taidetta luodessaan. Kaivertamiseen taiteilija käytti erilaisia, terältään erikokoisia veitsiä. Peruslaatan tekoon saattoi kulua 3–5 arkipäivää ja jokaiselle värille tuli kaivertaa oma laattansa.
Fallout Tactics: Brotherhood of Steel

| Fallout Tactics: Brotherhood of Steel |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Micro Forté
Julkaisija:  14 Degrees East
Jakelija:  Steam ja GOG.com
Säveltäjä:  Inon Zur
Pelisarja:  Fallout
Julkaistu:  15. maaliskuuta 2001
Lajityyppi:  Taktinen roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo   OFLC: MA15+   USK: 16
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD-ROM, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Fallout Tactics: Brotherhood of Steel (myös Fallout Tactics) on Fallout-pelisarjaan pohjautuva postapokalyptinen, taktinen roolipeli. Pelin kehitti Micro Forté ja julkaisi 14 Degrees East. Fallout Tactics julkaistiin Microsoft Windowsille 15. maaliskuuta 2001. Pelissä pelataan kuvitteellisessa Brotherhood of Steel ryhmässä sen joutuessa mukaan epätoivoiseen sotaan. Vaikka peli sijoittuu tuttuun Fallout-pelien ydinsodan turmelemaan maailmaan, se ei liity tai jatka millään tavalla sarjan aiempien osien, Fallout- ja Fallout 2 -pelien tarinaa.
Ennakkotilatessaan Fallout Tactics -pelin, tuli sen mukana lisälevy, joka sisälsi Fallout: Warfaren, Fallout-pelien maailmaan liittyviä pienoismalleja sekä lisätason peliin.
Pelaaminen

Toisin kuin aiemmissa Fallout-pelisarjan peleissä, Fallout Tacticsessa painottaa taktista taistelua ja strategiaa. Pelaaja ei voi keskustella NPC:den kanssa, mutta voi edelleen käydä kauppaa tai pelata uhkapeliä näiden kanssa. Kaupunkien tai kylien sijaan Fallout Tacticsessa keskitytään Brotherhoodin bunkkereihin ja tehtäviin. Bunkkerit toimivat Brotherhoodin keskipisteinä, joissa pelaaja voi halutessaan käyttää muun muassa majoitusmestareiden, mekaanikkojen ja lääkäreiden palveluita. Onnistuneiden tehtävien hahmot vierailevat bunkkereissa ajoittain.
Pelaajan saatua bunkkerin kenraalilta tehtävän, pelaaja voi ryhmänsä kanssa lähteä matkaan alueelle, jossa tehtävä suoritetaan. Alueet, joissa tehtäviä tehdään, ovat yleensä kaupunkeja, mutta myös tehtaisiin, armeijan leireihin tai Vaulteihin kohdistuvia tehtäviä löytyy pelistä. Pelaajan saapuessa määränpäähänsä, hänelle annetaan kartta, johon on merkitty eri kohteita ja muistiinpanoja.
Taisteleminen Fallout Tacticsessa on mutkikkaampaa kuin sarjan aiemmissa kahdessa osassa. Toisin kuin niissä, joissa käytettiin yksilöllistä vuoropohjaista taistelujärjestelmää, niin Fallout Tacticsessa käytetään kolmea erilaista taistelutapaa: CTB-järjestelmää (Continuous Turn-Based), ITB-järjestelmää (Individual Turn-Based) ja STB-järjestelmää (Squad Turn-Based). CTB:ssä jokainen saa toimia samaan aikaan, ja toimintapisteet (action points) palautuvat sitä nopeammin, mitä suuremman agilityn hahmo omistaa. ITB on järjestelmä, jota käytetään normaalisti Fallout-pelisarjan aiemmissa osissa, eli jokainen tekee omalla vuorollaan toimintansa. STB taas on muunnos ITB:stä; omalla vuorollaan annetaan käskyt koko ryhmälle eikä yksittäin. Pelin taistelujärjestelmät sisältävät myös muita erilaisia toimintoja, kuten hahmon asenteen vaihtaminen (kuinka hahmo toimii eri tilanteissa) ja hahmon asennon vaihtaminen, esimerkiksi hahmon voi käskeä menemään makuulleen tai kyykkyyn.
Fallout Tactics on ensimmäinen Fallout-peli, johon sisältyy myös moninpeli. Moninpelissä jokainen pelaaja ohjaa omaa ryhmäänsä ja taistelee näin toisia vastapelaajia vastaan. Moninpelin asetuksia säätäessä pelaajille annetaan tietty määrä pisteitä, joilla voi ostaa eri ryhmänjäseniä ja näille eri varustuksia.
Rodut

Vaikka pelaajan yksinpelissä luoman päähahmon pitää olla rodultaan ihminen, niin yksinpelissä oman ryhmän jäseniä voi koostua kaikista eri kuudesta rodusta, jotka pelistä löytyvät. Tämä sama toimii myös moninpeliä pelatessa.
Humans (ihmiset) ovat kaikkein yleisin rotu pelin maailmassa. Ihmiset eivät loista missään erikoisessa alassa, mutta he eivät myöskään ole missään alassa erityisesti muita rotuja vastaan huonompia. Ihmiset ansaitsevat lisäetuja (perks) joka kolmannen tason (level) välein.
Super Mutants (supermutantit) ovat jättiläismäisiä mutantteja, jotka saivat mutaationsa FEV-viruksesta. Ne ovat erinomaisia taisteluissa, mutta huonoja älykkyyttä (intelligence) ja notkeutta (agility) vaativissa asioissa. Ne eivät kykene käyttämään pienempiä aseita, kuten pistooleita tai kivääreitä. Supermutantit ansaitsevat lisäetuja joka neljännen tason välein.
Ghouls (ghoulit) ovat ihmisiä, jotka ovat mutatoituneet säteilyn vaikutuksesta. Säteilyn vaikutuksesta ghoulit omaavat myös pitkän eliniän. Vaikka ghoulit eivät ole yhtä vahvoja kuin ihmiset, niin he ovat onnekkaampia ja tarkkanäköisempiä kuin ihmiset. Ghoulit ansaitsevat lisäetuja joka neljännen tason välein.
Deathclaws (kuolemankynnet) ovat suuria petoja, jotka käyttävät ruumiin kokoa ja voimaa taistelussa vihollisia vastaan. Ne eivät pysty käyttämään useimpia esineitä tai käyttämään panssareita, mutta ne pystyvät käyttämään useimpia lähitaisteluaseita, esimerkiksi nyrkkirautaa. Useimmiten niiden isku kaataa vastustajan maahan, jotta ne pystyisivät välttymään vastaiskuilta. Niiden heikkouksia ovat älykkyys ja karisma (charisma), mutta niiden kehot ovat paljon kestävempiä kuin ihmisten. Ne saavat lisäetuja joka neljännen tason välein.
Dogs (koirat) ovat koiraeläimiä, jotka ovat sopeutuneet elämään pelin karussa autiomaassa. Niiden vahvuudet ovat tarkkanäköisyys ja notkeus, mutta ne eivät pysty käyttämään aseita tai työkaluja. Koirat saavat lisäetuja joka toisen tason välein.
Humanoid Robots (robotit) ovat taisteluun luotuja laitteita. Vaikka roboteilla on aina keskinkertainen onni (luck) eikä lainkaan karismaa, ovat ne vahvoja ja kestäviä useimpia iskuja vastaan, sekä immuuneja myrkylle ja säteilylle. Robotit eivät koskaan saa lisäetuja kehittyessään.
Pelin tarina

Ydinsodasta kehkeytyvien luulojen kulkiessa ympäri maailmaa, monia holveja rakennettiin, joissa vain ihmiskunnan parhaimmat ja älykkäimmät säilyisivät elossa tuholta, jotta näiden tuholta selvinneiden ihmisten jälkeläiset voisivat vallata maailman ja asuttaa tämän uudestaan. Kuitenkin, ennen kuin koko holvien verkosto oli valmistunut, ydinsota puhkesi. Yksi sotilasholveista, joka sijaitsi Kaliforniassa, nousi pinnalle sodan keskeltä ja päätti palauttaa sivilisaation takaisin raiteilleen. Käyttäessään ensiluokkaisia aseitansa, he kykenivät valtaamaan ympäröivät maat. Tämän holvin jäsenet muodostivat Brotherhood of Steelin, järjestön, joka oli omistautunut palauttamaan sivilisaation ja valtaamaan tai kehittämään uutta ja entistä parempaa teknologiaa.
Brotherhood jakaantui kuitenkin kahtia jonkin ajan kuluttua. Yksi ryhmä kannattivat ajatusta siitä, että holvin ulkopuoliset ihmiset saisivat myös mahdollisuuden liittyä järjestöön, jotta voitaisiin ehkäistä se, ettei joukoista olisi koskaan pula. Toinen ryhmä taas halusi pitää Brotherhoodin puhtaana eikä päästäisi mukaan ulkopuolisia. Tätä uudistusta vastaanolevat voittivat, ja toinen ryhmä lähetettiin vuorten yli tuhoamaan mahtavilla ilma-aluksillaan tuhoamaan mutanttiarmeijan, joka ensimmäisessä Falloutissa päihitettiin, rippeitä. Kuitenkin ukkosmyrsky iski aluksiin näiden ollessa matkalla määränpäähänsä. He joutuivat pakkolaskeutumaan ja joutuvat näin eroon toisistaan. Yksi  näistä selviytyneistä ilma-aluksista syöksyy maahan lähelle sodanjälkeisen Chicagon raunioihin. Vapauduttuaan Kalifornian Brotherhoodista, joka ei halunnut olla tekemisissä ulkopuolisten kanssa, maahansyöksystä selvinneet tekivät uuden tukikohdan Chicagon lähettyville ja perustivat uuden Brotherhoodin, joka kasvaisi ja laajentuisi ottamalla mukaansa ulkopuolisia.
Vastaanotto

Vaikkakaan peli ei erityisemmin saanut samanlaista ylistystä kuin pelisarjan edeltäjät, sai Fallout Tactics yleensä suotuisia arvosanoja arvosteluissa. Päivitetty taistelujärjestelmä ja parannellut grafiikat saivat hyvää palautetta. Suurimmat kritiikit Fallout Tactics sai sen lineaarisuudesta ja taistelupainotteisuudestaan verrattuna pelisarjan aiempiin osiin.
Ääninäyttely

Fallout Tactics -pelin ääninäyttelijöinä toimi useita tunnettuja näyttelijöitä.
R. Lee Ermey - Kenraali Barnaky
Ron Perlman - Pelin esi- ja loppupuheet
Kurtwood Smith - Kenraali Dekker
Todd Susman - Paladiini Ziskele
Dee Bradley Baker
Michael Bell
Gregg Berger
Aiheesta muualla

Interplayn virallinen Fallout Tactics -sivu (Peilikopiot: Internet Archive, NMA (Arkistoitu – Internet Archive)) (englanniksi)
Micro Fortén virallinen Fallout Tactics -sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (Peilikopio: Internet Archive) (englanniksi)
Fallout-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit:   Fallout  Fallout 2  Fallout 3  Fallout: New Vegas  Fallout 4 
Spin-offit:   Fallout Tactics: Brotherhood of Steel  Fallout: Brotherhood of Steel  Fallout 76 
Keskeytetyt:   Van Buren  Fallout: Brotherhood of Steel 2  Fallout Online 
Mobiilipelit:   Fallout Shelter 
Miniatyyripelit:   Fallout: Warfare 
Pelaajan ohjaama ryhmä hyökkää katolta deathclaweja ja beastlordeja vastaan.
Fallout Tactics -pelin koko kartta.
Fritz Buchloh

Fritz Buchloh (s. 26. marraskuuta 1909 Mülheim an der Ruhr − 22. heinäkuuta 1998 Mülheim) oli saksalainen jalkapallomaalivahti.
Buchloh pelasi 13 vuotta Mülheimin kaupunginosajoukkue VfB Speldorfissa. Hän kuului Saksan maajoukkueeseen vuodet 1932−1938 pelaten 16 ottelua mukaan lukien maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1934 ja 1938.
Toisessa maailmansodassa Buchloh sai 11 luunmurtumaa ja ranskalaiset vangitsivat hänet. Hän oli Islannin maajoukkueen valmentajana 1949 ja ensimmäinen saksalainen valmentaja sodan jälkeen ulkomailla. Aktiiviuransa jälkeen Buchloh toimi myös valmentajana Schwarz-Weiss Essenissä, edustajana suuressa teollisuusyrityksessä sekä yrittäjänä.
Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1934
MV Buchloh |
MV Jakob |
MV Kreß |
P Busch |
P Haringer |
P Schwartz |
KK Bender |
KK Gramlich |
KK Janes |
KK Münzenberg |
KK Szepan |
KK Zielinski |
H Albrecht |
H Conen |
H Dienert |
H Heidemann |
H Hohmann |
H Kobierski |
H Lehner |
H Noack |
H Siffling |
H Streb |
Valmentaja Nerz
Saksan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1938
MV Buchloh |
MV Jakob |
MV Raftl |
P Janes |
P Schmaus |
P Münzenberg |
P Streitle |
KK Goldbrunner |
KK Kitzinger |
KK Kupfer |
KK Mock |
KK Wagner |
KK Skoumal |
H Gauchel |
H Gellesch |
H Hahnemann |
H Lehner |
H Neumer |
H Pesser |
H Siffling |
H Stroh |
H Szepan |
Valmentaja Herberger
Gabriel Petrović

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. toukokuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Solna, Ruotsi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura: IFK Mariehamn
Pelinumero: 14
Junioriseurat
1990–1992: Råsunda IS
1993–2003: AIK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2003 | AIK | 7 | (0) |
| 2004 | Café Opera | 21 | (1) |
| 2005 | AIK | 14 | (0) |
| 2006 | IFK Mariehamn | 23 | (1) |
| 2007–2008 | Väsby United | 55 | (8) |
| 2009–2015 | IF Brommapojkarna | 155 | (7) |
| 2016– | IFK Mariehamn | 6 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 281 | (17) |
Maajoukkue
| 2000 | Ruotsi U16 | 6 | (0) |
| 2001 | Ruotsi U17 | 6 | (0) |
| 2001–2002 | Ruotsi U18 | 7 | (0) |
| 2003 | Ruotsi U19 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. toukokuuta 2016.
Gabriel Petrović (s. 25. toukokuuta 1984 Solna, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Petrovićillä on myös Bosnia ja Hertsegovinan kansalaisuus.
Petrović aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa suurseurassa AIK:ssa vuonna 2002. Hän esiintyi yhteensä seitsemässä ottelussa ennen siirtymistään toiseen solnalaisseuraan, silloiseen FC Café Operaan, vuonna 2004. Petrović pelasi seurassa vain vuoden, ja palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin AIK:hon. Tällä kertaa hän pelasi yhteensä 14 ottelussa, mutta myös visiitti AIK:hon jäi vain vuoden mittaiseksi.
Kaudeksi 2006 Petrović suuntasi Suomeen ja Veikkausliigassa pelanneeseen IFK Mariehamniin. Hän pelasi kaudella yhteensä 23 ottelussa, mutta palasi seuraavaksi vuodeksi Ruotsiin ja entiseen seuraansa Café Operaan, jonka nimi oli tosin vaihtunut FC Väsby Unitediksi. Tällä kertaa Petrović oli seurassa kaksi kautta, minkä jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2009 Allsvenskaniin nousseen IF Brommapojkarnan riveihin. Hän vietti seurassa yhteensä seitsemän kautta, kunnes joulukuussa 2015 edessä oli jälleen paluu yhteen entisistä seuroista. IFK Mariehamn julkisti tehneensä kaksivuotisen sopimuksen Petrovićin kanssa.
Fuck You

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Fuck You voi tarkoittaa:
”Fuck You!”, vuoden 2010 kappale Cee Lo Greenilta
”Fuck You” (Lily Allenin kappale), vuoden 2009 kappale
”Fuck You” (Dr. Dren kappale), Dr. Dren kappale vuoden 1999 albumilta 2001
!!!Fuck You!!!, vuoden 1987 thrash metal -EP Overkillilta
Fuck You: A Magazine of the Arts, vuonna 1962 perustettu lehti
Fuck You (Garfunkelin ja Oatesin kappale), kappale heidän albumiltaan All Over Your Face
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fuck You”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Emil Jellinek

Emil Jellinek (6. huhtikuuta 1853 – 21. tammikuuta 1918) oli itävaltaunkarilainen diplomaatti, liikemies ja kilpa-ajaja, joka vaikutti suuresti eurooppalaisen autoteollisuuden kehittymiseen. Hänen myötävaikutuksestaan syntyi vuonna 1902 tuotemerkki Mercedes.
Nuoruusaika

Jellinek syntyi Saksin kuningaskunnan Leipzigissa 6. huhtikuuta 1853, hänellä oli kaksi veljeä ja kaksi siskoa. Pian Emilin syntymän jälkeen perhe muutti Itävallan keisarikunnan pääkaupunkiin Wieniin. Koulunkäynti ja opiskelu eivät Emilille maistuneet, erilaiset käytännön pilat sitäkin paremmin.[lähde? ] Hänen vanhempansa kyllästyivät pojan holtittomaan elämään, ja Emilin ollessa 17-vuotias. järjestivät hänet töihin Määrissä toimineen rautatieyhtiön palvelukseen. Hän pysyi yhtiön palveluksessa kahden vuoden ajan, ennen kuin hänet irtisanottiin. Potkujen syynä oli Jellinekin yöaikaan yhtiön kalustolla järjestämät junakilpailut.[lähde? ]
Diplomaatti ja liikemies (1872–1893)

Vuonna 1872, 19 vuoden ikäisenä hän muutti Ranskaan. Isänsä kontaktien kautta hän tutustui Itävalta-Unkarin Marokon konsuliin, joka järjesti Emilille diplomaatin aseman Marokon Tangerissa ja Tétouanissa, täällä hän tapasi myös tulevan vaimonsa Rachelin.
Vuonna 1874 hän sai kutsun ilmoittautua asepalvelukseen Wienissä, mutta hänen onnistui välttää armeijakomennus. Hän palasi diplomaatin työhönsä, nyt Itävalta-Unkarin varakonsulina Algerian Oranissa. Samaan aikaan hän aloitti tulevan appensa kanssa algerialaisen tupakan kaupan Eurooppaan. Jellinek työskenteli lisäksi ranskalaisen vakuutusyhtiön palveluksessa ja solmi tässä toimessaan suhteita yhteiskunnan yläluokkaan kuuluviin asiakkaisiinsa. Vuonna 1881, 28-vuotiaana, hän matkusti Wieniin, perustamaan sinne vakuutusyhtiön haarakonttorin. Palattuaan Oraniin hän avioitui Rachelin kanssa ja heidän ensimmäiset poikansa, Adolph ja Fernand syntyivät.
Vuonna 1884, Jellinek siirtyi täysipäiväisesti vakuutusyhtiön palvelukseen ja perhe muutti Itävaltaan, Wienin lähellä sijaitsevaan Badenin kaupunkiin. Syyskuussa 1889 syntyi hänen tyttärensä, Adrienne Manuela Ramona Jellinek, lempinimeltään Mercédès. Nimi juontaa espanjan kielestä ja tarkoittaa vapaasti suomennettuna Jumalan armoa. Emilin vaimo Rachel kuoli 4 vuotta tyttärensä syntymän jälkeen, mutta Jellinek pysyi uskossa että hänen vaurautensa ja menestyksensä oli Jumalalta lähtöisin. Siksi hän alkoi viljellä nimeä ”Mercedes” lähes kaikissa omaisuuteensa liittyvissä asioissa.
Jellinekin liiketoimet vakuutusalalla ja osakemarkkinoilla sujuivat menestyksekkäästi ja perhe alkoi viettää talvikaudet Nizzassa, Ranskan Rivieralla. Täällä Jellinek solmi suhteita kansainvälisiin liikemiehiin ja aristokraatteihin. Täällä Jellinek sai myös ensikontaktinsa automobiileihin ja lumotui niistä täysin. Hän hankki kaiken saatavissa olevan tiedon autoista, ajatuksenaan aloittaa kaupankäynti niillä. Tuonaikaisia suosittuja kulkuneuvoja olivat De Dion-Boutonin kolmipyörä ja Léon-Bollée Voiturette sekä Benzin nelipaikkainen moottoroitu vaunu.
Diplomaattitaustansa ansiosta Jellinek nimitettiin Itävalta-Unkarin pääkonsuliksi Nizzassa. Hän aloitti, lähinnä ranskalaisvalmisteisten ajoneuvojen myynnin, alueella talvikausia viettäville Euroopan aristokraateille. Jellinek hankki omistukseensa suuren huvilan, jolle hän antoi nimen Villa Mercedes. Vuoden 1897 aikana hän myi 140 ajoneuvoa ja näiden kaupasta muodostui tuottoisampaa kuin hänen työstään vakuutusyhtiön palveluksessa.
Jellinek avioitui uudestaan vuonna 1899, ja uuden vaimonsa Anaisen kanssa he saivat neljä lasta.