stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Triviumin diskografia
Singlet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  "Like Light to the Flies" (2005)  "Pull Harder on the Strings of Your Martyr" (2005)  "A Gunshot to the Head of Trepidation" (2005)  "Dying in Your Arms" (2005)  "Blinding Tears Will Break the Skies" (2005)  "Detonation" (2006)  "Entrance of the Conflagration" (2006)  "Anthem (We Are the Fire)" (2006)  "The Rising" (2007)  "Becoming the Dragon" (2007)  "Kirisute Gomen" (2008)  "Into the Mouth of Hell We March" (2008)  "Down from the Sky" (2009)  "Throes of Perdition" (2009  "Shattering the Skies Above" (2010)  |  "In Waves" (2011)  "Built to Fall" (2011)  "Black" (2012)  "Brave This Storm" (2013)  "Strife" (2013)  "Losing My Religion" (2013)  "Villainy Thrives" (2014)  "Silence in the Snow" (2015)  "Blind Leading the Blind" (2015)  "Until the World Goes Cold" (2015)  "Dead and Gone" (2016)  "Pillars of Serpents" (2016)  "The Storm" (2016)  "Lake of Fire" (2016)  "The Sin and the Sentence" (2016)  |  "The Heart from Your Hate" (2017)  "Betrayer" (2017)  "Endless Night" (2018)  "Pillars of Serpents" (2019)  "I Don't Wanna Be Me"  (2019)  "Drowning in the Sound"  (2019)  "Kill the Poor" (2019)  "Catastrophist" (2020)  "What the Dead Men Say" (2020)  "Amongst the Shadows & the Stones" (2020)  "Bleed Into Me" (2020)  "In the Court of the Dragon" (2021)  "Feast of Fire" (2021)  "The Phalanx" (2021)  |
Prasanna Puwanarajah

Prasanna Puwanarajah (s. 1981) on brittiläinen näyttelijä, joka on toiminut myös käsikirjoittajana ja ohjaajana.
Puwanarajah on sukujuuriltaan Sri Lankan tamili, mutta hän on syntynyt ja kasvanut Englannissa. Hänen äitinsä työskenteli psykiatrina ja isänsä hammaslääkärinä. Myös Puwanarajah itse on aikaisemmalta ammatiltaan lääkäri, joka on ollut National Health Servicen palveluksessa.
Näyttelijänuralle Puwanarajah on ponnistanut paikallisteatterista. Hän on esiintynyt muun muassa National Theatressa sekä televisiosarjoissa Doctor Foster, Line of Duty, Patrick Melrose ja Ten Percent. Netflix-sarja The Crownin viidennellä tuotantokaudella (2022) Puwanarajah näyttelee toimittaja Martin Bashiria. Hän esitti Bashiria myös vuoden 2013 Diana-elokuvassa, mutta suuri osa hänen osuudestaan leikattiin pois elokuvan lopullisesta versiosta.
Aiheesta muualla

Prasanna Puwanarajah Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tuomas Salminen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. heinäkuuta 1981 (ikä 43)
Pelipaikka: maalivahti
Junioriseurat
: P-Iirot
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000 | FC Inter | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Tuomas Salminen (s. 3. heinäkuuta 1981) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Salminen on Rauman Pallo-Iirojen kasvatti. Hän edusti myös FC Inter Turkua, jossa hän pelasi ainoaksi jääneen Veikkausliiga-ottelunsa 7. kesäkuuta 2000 Interin kohdatessa vierasottelussa FC Hakan.
Praseodyymitrikloridi

| Praseodyymitrikloridi |
| --- | --- |
 Praseodyymitrikloridin heksahydraattia (PrCl3 · 6H2O)
Tunnisteet
CAS-numero:  10361-79-2
PubChem CID:  66317 ja 9964846
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PrCl3
Moolimassa:  247,27 g/mol
Ulkomuoto:  Pulverimainen
Sulamispiste:  786 °C
Kiehumispiste:  1710 °C
Tiheys:  4,02 g/cm3
Praseodyymitrikloridi eli praseodyymi(III)kloridi (PrCl3) on praseodyymin ja kloorin muodostama ioniyhdiste. Se on kidejärjestelmältään heksagonaalinen, kuten muutkin kevyimpien lantanoidien trikloridit (LaCl3, CeCl3, NdCl3, EuCl3). Muiden kevyiden lantanoidien trikloridien tavoin praseodyymitrikloridi on puhtaina kiteinä hyvin hygroskooppista ainetta, joka reagoi nopeasti ilmassa olevan kosteuden (veden) kanssa muodostaen kidevedellisen heksahydraatin PrCl3 · 6H2O.
Praseodyymitrikloridia voidaan valmistaa praseodyymioksidin (Pr6O11) ja ammoniumkloridin (NH4Cl) välisellä reaktiolla: Pr6O11 (s) + 22NH4Cl (s, g) → 6PrCl3 (s) + 22NH3 (g) + 11H2O (l, g) + 2Cl2 (g). Reaktion optimilämpötila on 400°C ja reaktioaika 60 minuuttia.
Aiheesta muualla

Stanford Advanced Materials: Praseodymium Chloride Powder (Anhydrous) (CAS No. 10361-79-2) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tuomas Savukoski

Tuomas Savukoski (s. 1990) on suomalainen salibandypelaaja. Hän on pelipaikaltaan puolustaja, mutta voi pelata myös hyökkääjänä.
Savukoski pelaa Salibandyliigaa Loviisan Torin joukkueessa.  Hän tuli Loviisaan divarin SC Kaneetista (nykyinen Blackbirds). Savukoski on pelannut myös SB Vantaassa, Åif:ssä, PSS:ssä, Tapanilan Erässä sekä KooVeessa.
Pikku-Järvinen

| Pikku-Järvinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Soini
Koordinaatit:  62°51′26″N, 24°03′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ähtärinjärven alue (35.43)
Laskuoja:  oja Heinä-Järviseen 
Järvinumero:  35.436.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  175,3 m  
Rantaviiva:  1,447 km  
Pinta-ala:  8,913 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikku-Järvinen 
Pikku-Järvinen , tai myös Pieni Järvinen , on Etelä-Pohjanmaalla Soinissa Laasalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,9 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Ähtärinjärven alueella (35.43), jonka Myllypuron valuma-alueeseen (35.436) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 175,3 metriä mpy.
Pinta-aaltomagnitudi

Pinta-aaltomagnitudi ( M_{\text{S}}) on maanjäristyksen voimakkuutta ilmaiseva mittaluku. Se perustuu pinta-aallon aiheuttaman maan liikkeen mittaamiseen. Pinta-aaltomagnitudia käytetään kaukana mittausasemasta tapahtuneille järistyksille.
Historia

Ensimmäisen pinta-aaltomagnitudin noin 20 sekunnin pinta-aalloille esitti Beno Gutenberg vuonna 1945. Hänen asteikkonsa perustui Wood-Andersonin kiertymäseismometrin näyttämään maksimiamplitudiin, kun etäisyys maanjäristyksen episentriin on vähintään 20° (2 200 km) ja enintään 130° (14 000 km).
Asteikkoa jatkokehittivät 1950- ja 1960-luvulla itäeurooppalaiset tutkijat Neuvostoliitosta ja Tšekkoslovakiasta. Heidän työnsä tuloksena syntyi kaava, joka kuvaa magnitudeja alle 60 kilometrin syvyydessä oleville tapauksille. IASPEI päätti vuonna 1967 suositella tätä "Moskova–Praha -kaavaa" pinta-aaltomagnitudin standardiksi.
Vuonna 1975 USGS alkoi mitata pinta-aaltomagnitudia seismogrammin pystykomponentin avulla vaakakomponentin sijaan. Tällöin vapauduttiin ongelmasta, mistä vaakakomponentista amplitudi tulisi käytännössä mitata.
Vuonna 1985 ruotsalainen seismologi Markus Båth julkaisi empiiriset korjaukset hyposentrumin syvyydelle. Korjaus on positiivinen ja suuruudeltaan enimmillään 0,8 magnitudiyksikköä.
Määritelmä

Pinta-aaltomagnitudi  M_{\text{S}} määritellään seuraavan kaavan mukaan (Moskova–Praha -kaava):
 M_{\text{S}}=\log _{10}\left({A \over T}\right)_{\text{max}}+1.66\cdot \log _{10}(\Delta )+3.3,
missä  A on Rayleigh'n pinta-aallon aiheuttaman maan liikkeen amplitudi mikrometreissä,  T värähtelyn periodi sekunneissa ja  \Delta  episentrietäisyys asteissa.
Gutenbergin alkuperäiselle määritelmälle uskolliset seismologit käyttävät magnitudinmääritykseen vain noin 20 sekunnin periodeja ja 20–130° episentrietäisyyksiä, vaikka Moskova–Praha -kaavan sovellusalue on tätä laajempi.
Teuvan seurakunta

| Teuvan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Teuvan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Etelä-Pohjanmaan rovastikunta
Pääkirkko:  Teuvan kirkko
Perustettu:  1795
Jäsenmäärä:  4 130 (2021)
– Osuus asukkaista:  83,4 %
Kirkollisvero:  1,75 %
Kirkkoherra:  Lauri Annala
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teuvan seurakunta on Lapuan hiippakuntaan ja Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Teuvan kunnan alueella.
Historia

Teuvasta tuli Närpiön seurakunnan rukoushuonekunta vuonna 1638. Se sai oman papin vuonna 1693. Teuvan kappeliseurakunta perustettiin 1694 ja vuonna 1701 valmistui ensimmäinen kirkko. Vuonna 1795 Teuvasta tuli itsenäinen emäseurakunta.
Herätysliikkeet

Teuvan seurakunta kuuluu muun Seinäjoen eteläisen ja läntisen alueen tavoin voimakkaaseen ja yhtenäiseen evankelisen herätysliikkeen tukialueeseen. Teuvan alueella on kannatusta myös esikoislestadiolaisuudelle.
Papisto > Teuvan kappeliseurakunta

1694–1722: kappalainen Simon Carlander
1722–1743: kappalainen Henrik Moliis
1744–1765: kappalainen Henrik Achtman
1767–1795: kappalainen Johan Forsman
Papisto > Teuvan seurakunta

1795–1810: kirkkoherra Johan Forsman
1813–1828: kirkkoherra Abraham Cajanus
1831–1838: kirkkoherra Pietari Ticklén
1842–1866: kirkkoherra Matias Kumlin
1868–1875: kirkkoherra Vilhelm Ingman
1878–1886: kirkkoherra Frans Henrik Hällfors
1888–1904: kirkkoherra Johan Henrik Vehmanen
1907–1920: kirkkoherra Ernst August Lundqvist
1923–1933: kirkkoherra Oskari Albin Palletvuori
1935–1957: kirkkoherra Jussi Annala
1957–1972: kirkkoherra Valto Opas
2001→ kirkkoherra Lauri Annala
Aiheesta muualla

Teuvan seurakunnan kotisivut
Piippalampi

| Piippalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°08′19″N, 26°33′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niemisjärven valuma-alue (14.38)
Laskuoja:  oja Lääminkiin 
Järvinumero:  14.383.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,9 m  
Pituus:  440 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  1,097 km  
Pinta-ala:  6,857 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPiippalampi 
Piippalampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä Kokonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 6,9 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niemisjärven valuma-alueella (14.38), jonka Läämingin alueeseen (14.383) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 135,9 metriä mpy.
Tuomas Seppälä

Tuomas (Tomas) Seppälä (1763 – 20. kesäkuuta 1839 Nastola) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Seppälän vanhemmat olivat Elias Juhaninpoika ja Kirstiina Juhanintytär ja puoliso Maria Taavetintytär. Lautamies Seppälä Nastolan Ahtialan kylästä edusti talonpoikaissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809 Kymenkartanon läänin Yli-Hollolan kihlakunnan tuomiokuntaa. Seppälä oli valtiopäivien valtiovarainvaliokunnan jäsen.
Pilkku (sarjakuvahahmo)

| Pilkku |
| --- | --- |
 Pilkku, Pilkkujen Ulottuvuuden herra (suomennos Lauri "Mail-Man" Narinen
Luoja(t):  Al Milgrom & Herb Trimpe
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Spectacular Spider-Man #98 (1985)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Tri. Jonathan Ohnn
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Hydra, Gideon Trust
Voimat:  Kannettavia, tila/paikkasiirtoon sopivia kehopilkkuja, taitava fyysikko
Pilkku (oikealta nimeltään Jonathan Ohnn, engl. Spot) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa Spectacular Spider-Man-lehden numerossa 98 (1985). Hahmon loivat Al Milgrom ja Herb Trimpe.
Suomessa Pilkku esiintyi ensimmäisen kerran Hämähäkkimies-lehden numerossa 4 (1988).
Historia

Jonathan Ohnn oli kerran rikollislordi Kingpinille työskentelevä tiedemies, joka yritti luoda uutta kätyriä Tikarin surmaaman Vastauksen tilalle. Ohnn käänsikin tutkimuksensa Tikarin partneriin, Viittaan ja tämän synkkään ulottuvuuteen.
Laitteillaan hän yritti avata portaalia tuohon ulottuvuuteen, mutta epäonnistui ja päätti uhkarohkeasti astua sisälle syntyneeseen aika/paikkarepeämään. Pökertynyt Ohnn huomasi olevansa Pilkkujen Ulottuvuudessa, joka on eräänlainen välitila todellisuuksien välillä.
Palatakseen takaisin laboratorioon erään pilkun kautta Ohnn huomasi olevansa kokonaan pilkkujen peittämä. Jokainen pilkuista osoittautui päteväksi siirtolaitteeksi ajassa ja avaruudessa.
Samanaikaisesti Hämähäkkimies ja Musta Kissa tutkivat Kingpinin rakennuksia erään rikoksen vuoksi. Itseään Pilkuksi nimittävä Ohnn taisteli Hämähäkkimiehen kanssa ja onnistui voittamaan hänet. Hämähäkkimiehen palatessa myöhemmin supersankari kuitenkin voitti Pilkun, joka lupasi, ettei enää koskaan hairahtuisi rikoksen poluille.
Vuosien kuluttua Pilkku kuitenkin palasi vainoamaan Hämähäkkimiestä yhdessä Gibbonin, Harmaakarhun ja Kengurun kanssa. Epäonniset Ö-luokan sankarit hävisivät Hämähäkkimiehelle tämän yllyttäessä Gibbonin ja Harmaakarhun muiden roistojen kimppuun.
Pilkun kaappasi myöhemmin salaperäinen Gideon Trust-organisaatio. Organisaatio käytti Pilkkua julmasti hyväkseen avaamalla tämän kautta portaalin Negatiiviselle Vyöhykkeelle, jonka hyödyntämättömiä luonnonvaroja Gideon Trust yritti omia itselleen. Ihmeneloset kuitenkin saivat tietää organisaation aikeista ja nämä pysäyttivät roistot ja vapauttivat Pilkun, joka kuitenkin näytti kuolleen.
Pilkku kuitenkin selvisi ja liittyi myöhemmin Hautakiven rikollisliigaan, jossa sadistinen Hautakivi tappoi Pilkun taittamalla tältä niskat.
Pilkku ei kuitenkaan kuollut tästäkään vaan palasi jälleen ja päätti tavata vanhan ystävänsä Slyden. Molemmat järkyttyivät kuullessaan, että rikollisjoukkio Hydra vainosi pienemmän tason superroistoja.
Saapuessaan tapaamispaikalle Pilkku kuitenkin tapasi aivopestyn Elektran Slyden ruumiin äärestä Käden ninjojen kanssa. Hydra pyrki keräämään valtavan armeijan superroistoja, mutta hyökätessään YPKVV:n kimppuun näiden aikeet pysäytti Wolverine.
Voimat & varusteet

Jonathan Ohnnin kokemukset Pilkkujen Ulottuvuudessa muokkasivat hänen ihostaan valkoisen ja täplitetyn kauttaaltaan mustilla tila/paikkakeroutumilla. Pilkkujen kautta voi siirtää joko kokonaisen tai osan fyysisestä objektista (jopa toisia ihmisiä). Pilkku voi muokata pilkkujaan miten haluaa - suurentaa tai pienentää niitä tai kiinnittämällä useita pilkkuja yhteen muodostaen näin yhden suuremman pilkun.
Ohnn voi myös liikutella vapaasti pilkkujaan ympäri kehoaan tai ottaa niitä pois asettaen niitä kirjaimellisesti mihin tahansa, jopa ilmaan roikkumaan painovoimaa uhmaten. Pilkku kykenee itse päättämään mikä pilkuista toimii ulostuloaukkona siirryttäessä paikassa. Keskittymällä Ohnn kykenee palaamaan ihmismuotoonsa. Näin tehdessään pilkut kasautuvat yhdeksi suureksi pilkuksi hänen rintaansa.
Pilkun suosima hyökkäysmetodi on yksinkertainen: hän irrottaa kehostaan lukuisia pilkkuja, jotka sitten heittää vastustajansa ympärille. Tämän jälkeen hän syöksyy Pilkkujen Ulottuvuuteen alkaen potkia ja lyödä vastustajaansa joka suunnalta.
Pilkku voi myös asettaa pilkkujaan fyysisten iskujen tielle, jolloin esimerkiksi vastustajan nyrkki uppoaa vaarattomasti toiseen ulottuvuuteen. Pilkku on saanut jopa Hämähäkkimiehen maahan näennäisen vaarattomilla voimillaan, koska tämän vaisto ei toimi Pilkun suorittamia pilkkuhyökkäyksiä vastaan (vrt. Venom).
Ohnn on myös nerokas fyysikko ja tiedemies.
Pilkku muissa medioissa

Pilkku esiintyi yhdessä Hämähäkkimiehen animaatiosarjan osassa, numerossa 39 (Pilkku). Hänen äänenään toimi Oliver Muirhead.
Episodissa Tony Stark erotti Jonathan Ohnin vaarallisten ulottuvuuskokeiden seurauksena. Myöhemmin Kingpin hyötyi Ohnnin tiedoista teeskentelemällä hyväntahtoista tieteidensuosijaa ja muokkaamalla Ohnnista Pilkku. Myöhemmin Pilkku hyökkäsi Hämähäkkimiehen kimppuun, mutta ei pärjännyt Hämähäkkimiehelle ja selitti tälle, kuka hänen pomonsa oli. Kingpinin oli innoissaan, kun Pilkku toi hänelle Hämähäkkimiehen tajuttomana, mutta se olikin ansa ja Hämähäkkimies ja Kingpin taistelivat. Tohtori Herbert Landon kuitenkin huomauttaa taivaalla olevasta suuresta pilkusta ja Hämähäkkimies ja Pilkku lähtevät pysäyttämään sitä. Pilkku joutui kuitenkin oman villiintyneen ulottuvuusportaalinsa imuun ja katosi samalla tuhoten ulottuvuusportin.
Sarjan toiseksi viimeisessä jaksossa, toisessa maailmassa (Ben Reillyn kertomuksen mukaan) Ohn työskenteli Kingpinille ja oli näemmä tässäkin maailmassa ulottuvuusporttien asiantuntija. Ben Reilly (sen maailman Hämähäkkimies) seititti Ohmin maahan ja pian tämän jälkeen ulottuvuusportista ilmestyi Carnage- symbiootti...
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen osuus Pilkusta (englanniksi)
Pilkku Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa.
Pohjois-Vanuatun kielet

Pohjois-Vanuatun kielet on kieliryhmä, joka kuuluu oseanialaisiin kieliin. Kieliryhmä rajoittuu nimensä mukaisesti Vanuatun pohjoisosiin.
Tulikoira

| Tulikoira Circle |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesäkuu 2005
 Studio : Headline Studio, Tampere
 Julkaistu: elokuu 2005
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Circle ja Jani Viitanen
 Tyylilaji: krautrock, progressiivinen rock, heavy rock
 Kesto: 43.11
 Levy-yhtiö: Ektro Records
Muut kannet
   Vuoden 2009 uudelleenjulkaisun kansi.
Circlen muut julkaisut
| Mountain 2005 | Tulikoira 2005 | General 2005 |
Tulikoira on vuonna 2005 ilmestynyt Circlen kolmastoista studioalbumi. Yhtye otti levyllä vaikutteita 1970- ja 1980-lukujen heavy rockista, jonka taustalla oli yhtyeen johtohahmon Jussi Lehtisalon kiinnostus musiikkityyliä kohtaan. Albumin kansilehdissä Circle määritelee musiikkinsa termillä NWOFHM eli New Wawe of Finnish Heavy Metal, jonka esikuvana on 1980-luvun vaihteen New Wave of British Heavy Metal.
Alankomaalainen Headspin Records julkaisi Tulikoiran vinyylinä vuonna 2008. Sen mukana on 7" single, joka sisältää Bruce Duffin laulamat kappaleet Earthworm ja Connection. Ne julkaistiin myöhemmin myös vuoden 2008 albumilla Hollywood. Vuonna 2009 ilmestyneessä Ektro Recordsin uudelleenjulkaisussa on erilainen kansi kuin alkuperäisessä CD-versiossa.
Kappaleet

Rautakäärme – 7.05
Tulilintu – 3.50
Berserk – 8.03
Puutiikeri – 24.13
Muusikot

Mika Rättö – kosketinsoittimet, laulu
Janne Westerlund – kitara
Jussi Lehtisalo – basso, laulu
Tomi Leppänen – rummut
Tuomas Laurila
Janne Tuomi – lyömäsoittimet
Jani Viitanen – kitara
Tulikipuna

Maata hipova meteori 1860, Frederic Churchin maalaus
Tulikipuna (tunnetaan myös muilla nimityksillä, kuten tulisoronen ja punasoronen) on kalevalaisessa runoudessa taivaalta putoava kipinä tai tulipallo. Tulikipuna liittyy tulen syntykertomukseen, jossa jumalolento tai -olennot iskevät tulta.
Tarinan on arveltu kertovan todellisesta meteoriitti-iskusta Viroon. Kertomus tulikipunasta on myös kansanrunouden pohjalta kootussa Kalevalassa kirjan 47. runossa.
Tulikipunan tarina Kalevalan mukaan

Louhi on kätkenyt Auringon kiviseen mäkeen vaikeuttaakseen Väinölän elämää. Ukko ylijumala määrää uuden auringon tehtäväksi, ja iskee miekastaan kipunan. Kipuna annetaan ilman immelle, joka alkaa keriä tulikipunasta aurinkoa. Impi kuitenkin pudottaa keräsen, joka putoaa läpi kuuden kirjokannen ja yhdeksän taivaan erään Tuurin tupaan. Tuurin vaimo karkottaa taialla lapsensa tappaneen kipunan. Kipuna joutuu Aluen järveen, saaden sen kiehumaan yli äyräidensä.
Väinämöinen näkee tulikipunan putoavan, ja lähtee hakemaan kipunaa Nevanjoen takaa, saadakseen siitä tulen helpottamaan elämää pimeydessä. Aluen järvestä hän kalastaa kalan, joka on niellyt kipunan. Kipuna on sinikeräsenä, jonka Väinämöinen kehittää. Siitä syntyy punakeränen, jonka senkin Väinämöinen purkaa. Nyt löytyy vihdoin tulikipuna, mutta se karkaa, sytyttää metsäpalon, polttaa Väinämöisen parran ja vielä seppä Ilmaristakin pahasti.
Väinämöinen menee kytevän metsäpalon luo, ottaa palavan kannonkappaleen, ja vie sen kotiinsa Väinölään. Niin saa Väinölä tulen.
Tulkintoja

Tulikipunan uskotaan liittyvän todelliseen tapahtumaan, pronssikaudella Viron Kaalijärven synnyttäneeseen meteoriitti-iskuun. Kalevalan tulikipunan putoaminen nähtiin kaukaa, ja myös oikea meteori luultavasti näkyi ympäri Pohjoisen Euroopan. Samoihin aikoihin vallitsi pimeys, joka johtui törmäyksen aikaansaamasta pölystä. Myös Kalevalassa kerrotaan pimeydestä. Järven kuohunta ja metsäpalot viittaavat myös meteoriitti-iskuun. Kaalin kraatterin synnyttänyt meteoriitti-isku tapahtui Suomesta nähtynä Nevanjoen takana, kuten myös Kalevalan tapahtuma.
Piipot

| Piipot |
| --- | --- |
 Nurmipiippo (Luzula multiflora)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Piipot Luzula  DC.
Katso myös
   Piipot Wikispeciesissä   Piipot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piipot (Luzula) on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Piipot ovat monivuotisia ja yleensä mätästäviä. Niiden lehtitupet ovat umpinaisia ja lehtituppien suut ovat karvaisia, kun taas vihvilöiden lehtitupet ovat avoimia ja kalvolaitaisia.
Suomessa esiintyy 13 piippolajia, joista nurmipiippo (Luzula multiflora) jaetaan kahteen alalajiin. Suomen yleisimmät piippolajit ovat kevätpiippo, nurmipiippo, kalvaspiippo ja sykeröpiippo.
Piippolajeja > Suomessa esiintyvät piippolajit

kaaripiipporyhmä (Luzula arcuata -ryhmä)
kaaripiippo (Luzula arcuata, syn. Lucula arcuata subsp. arcuata)
tankipiippo eli tankeapiippo (Luzula confusa, syn. Luzula arcuata subsp. confusa)
ketopiippo (Luzula campestris)
mäkipiippo eli mäkinurmipiippo (Luzula divulgata, syn. Luzula multiflora subsp. divulgata)
valkopiippo (Luzula luzuloides)
nurmipiippo (Luzula multiflora )
pohjannurmipiippo eli pohjanpiippo (Luzula multiflora subsp. frigida)
etelännurmipiippo (Luzula multiflora subsp. multiflora)
hopeapiippo (Luzula nivea) (satunnainen uustulokas)
kalvaspiippo (Luzula pallescens, aikaisemmin Luzula pallidula)
röyhypiippo (Luzula parviflora)
kevätpiippo (Luzula pilosa)
tähkäpiippo (Luzula spicata)
sykeröpiippo (Luzula sudetica)
tunturipiippo (Luzula wahlenbergii)
Piippolajeja > Muualla kasvavia piippolajeja

Luzula alopecurus – töpöpiippo
Luzula alpinopilosa – kastanjapiippo
Luzula canariensis – kanarianpiippo
Luzula congesta – nummipiippo
Luzula elegans – vaskipiipponen (aiempi nimi Ebingeria elegans piipposten Ebingeria suvussa)
Luzula forsteri – toukopiippo
Luzula lutea – keltapiippo
Luzula luzuloides subsp. rubella – vaskivalkopiippo
Luzula nivalis – lumipiippo (syn. Luzula arctica)
Luzula purpureosplendens – purppurapiippo
Luzula seubertii – madeiranpiippo
Luzula sylvatica – isopiippo eli metsäpiippo
Luzula ulophylla – villapiippo
Aiheesta muualla

Funet: Piipot (Luzula)
ITIS: Luzula (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Luzula (englanniksi)
Flora of China: Luzula (englanniksi)
Toivo Turtiainen

Toivo Antti Turtiainen (14. lokakuuta 1883 Savonranta – 12. syyskuuta 1920 Joensuu) oli suomalainen apulaisjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Turtiaisen vanhemmat olivat seppä Antti Turtiainen ja Serafina Kainulainen. Hän työskenteli veturimiehenä ja viilaajana ja oli viimeksi Osuusliike Oma-Avun apulaisjohtajana Joensuussa.
Turtiainen oli kansanedustajana 1919–1920 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Anna Toivari. Turtiainen oli myös Joensuun kaupunginvaltuuston ja Kuopion läänin itäisen vaalipiirin sos.dem. piiritoimikunnan jäsenenä.
Turtiainen oli naimisissa vuodesta 1913 Ida Helena Hirvosen kanssa.  Hän oli Otto-Wille Kuusisen puolison, Aino Kuusisen veli.
Polskis

Kari Huhtamo: Polskis (1976)
Polskis on kuvanveistäjä Kari Huhtamon kiillotetusta haponkestävästä teräksestä valmistama veistos, joka kuvaa kahta uimahyppääjää juuri näiden osuessa vedenpintaan. Veistos on valmistunut 1976, ja se oli  yksi Oulun kaupungin vuonna 1975 järjestämän kutsukilpailun ehdokas, jossa valittiin Raksilan uimahallin eteen sijoitettava veistos. Polskis on Oulun kaupungin ensimmäinen julkinen teräsveistos.