stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sun Yang

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sun Yang |  Sun Yang |  Sun Yang |  |
Maa:   Kiina
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | 400 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
| Pitkän radan MM-kilpailut  | Pitkän radan MM-kilpailut  | Pitkän radan MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Shanghai 2011 | 800 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Shanghai 2011 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Barcelona 2013 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Barcelona 2013 | 800 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Barcelona 2013 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Kazan 2015 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Kazan 2015 | 800 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Budapest 2017 | 200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Budapest 2017 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Shanghai 2011 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Kazan 2015 | 200 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Rooma 2009 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Shanghai 2011 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Barcelona 2013 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
| Lyhyen radan MM-kilpailut  | Lyhyen radan MM-kilpailut  | Lyhyen radan MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Hangzhou 2018 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Kanton 2010 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Kanton 2010 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Kultaa | Incheon 2014 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Incheon 2014 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Incheon 2014 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Kultaa | Jakarta 2018 | 200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Jakarta 2018 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Jakarta 2018 | 800 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Jakarta 2018 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Kanton 2010 | 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Kanton 2010 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Incheon 2014 | 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Jakarta 2018 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Jakarta 2018 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
Sun Yang (kiin. 孙 杨, s. 1. joulukuuta 1991 Hangzhou) on kiinalainen uimari.
Ura

Sun sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 kahdeksanneksi 1 500 metrin vapaauinnissa. Hän sai samalla matkalla pronssia Rooman MM-kilpailuissa 2009 ajalla 14.46,84. Kantonin Aasian kisoissa 2010 hän saavutti kultaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.35,43 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 200 ja 400 metrin vapaauinnissa.
Sun voitti Shanghain MM-kilpailuissa 2011 maailmanmestaruuden 800 metrin vapaauinnissa ajalla 7.38,57 ja 1 500 metrillä maailmanennätysajalla 14.34,14. 400 metrin vapaauinnissa hän sai hopeaa ajalla 3.43,24 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä pronssia.
Lontoon olympialaisissa 2012 Sun voitti kultaa 1500 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 14.31,02 sekä 400 metrin vapaauinnissa olympiaennätysajalla 3.40,07, hopeaa 200 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Sun voitti kultaa 400 metrin (3.41,59), 800 metrin (7.41,36) ja 1 500 metrin (14.41,15) vapaauinnissa. Lisäksi hän sai pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Sun antoi toukokuussa 2014 Kiinan mestaruuskilpailuissa piristettä sisältäneen dopingnäytteen ja sai kolmen kuukauden kilpailukiellon. Kilpailukielto julkistettiin vasta marraskuussa 2014. Kilpailukieltonsa kärsittyään hän oli jo syyskuussa osallistunut Aasian kisoihin, joissa saavutti kultaa 400 metrin vapaauinnissa, 1 500 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä sekä hopeaa 200 metrin vapaauinnissa.
Sun voitti Kazanin MM-kilpailuissa 2015 kultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.42,58 ja 800 metrin vapaauinnissa ajalla 7.39,96 sekä sai hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.45,20. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän saavutti kultaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.44,65 ja hopeaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.41,68. Budapestissa 2017 hän voitti maailmanmestaruuden 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.44,39 ja 400 metrillä ajalla 3.41,38. 800 metrillä hän oli viides. Sun voitti Aasian kisoissa 2018 kultaa 200, 400, 800 ja 1 500 metrin vapaauinneissa. Lisäksi hän sai molemmissa vapaauintiviesteissä hopeaa. Hangzhoun lyhyen radan MM-kilpailuissa 2018 hän sai pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Sun voitti Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 kultaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.44,93 ja 400 metrillä ajalla 3.42,44. 200 metrin pronssimitalisti Duncan Scott ja 400 metrin hopeamitalisti Mack Horton protestoivat hänen osallistumistaan vastaan palkintojenjaoissa, sillä Sunin kerrottiin tuhonneen dopingnäytteensä vasaralla syyskuussa 2018. Urheilun kansainvälinen tuomioistuin CAS tuomitsi Sunin kahdeksan vuoden kilpailukieltoon vuonna 2020, mutta Sveitsin liittovaltion tuomioistuin perui kilpailukiellon CAS:n tuomarin jääviyden takia. Tapaus palautui uuteen käsittelyyn CAS:ssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sun Yang Wikimedia Commonsissa
Miesten 200 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Miesten 400 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Miesten 1 500 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Miesten 400 metrin vapaauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Miesten 800 metrin vapaauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Miesten 1 500 metrin vapaauinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Hear My Call

| ”Hear My Call” Ari Koivunen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Fuel for the Fire
 Julkaistu: 11. toukokuuta 2007
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 03.34
 Levy-yhtiö: BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2.
Ari Koivusen muut singlet
| ”On the Top of the World” 2007 | ”Hear My Call” 2007 | ”Fuel for the Fire” 2007 |
Hear My Call on Ari Koivusen toinen single. Se julkaistiin 11. toukokuuta 2007 levymerkillä Sony BMG.
Kappale ylsi Suomen virallisen listan toiselle sijalle.
Kappaleet

Hear My Call – 03.34
Jason Goes to Hell: The Final Friday

| Jason Goes to Hell: The Final Friday |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Adam Marcus
Käsikirjoittaja:  Jay Huguely Adam Marcus Dean Lorey
Tuottaja:  Sean S. Cunningham Debbie Hayn-Cass
Säveltäjä:  Harry Manfredini
Kuvaaja:  Bill Dill
Leikkaaja:  David Handman
Pääosat:  Kane Hodder John D. LeMay Kari Keegan Allison Smith Steven Culp Steven Williams Billy Green Bush
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  New Line Cinema
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  13. elokuuta 1993
Kesto:  88 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  3 miljoonaa $
Tuotto:  15 935 068 $
Edeltäjä:  Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla
Seuraaja:  Jason X
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jason Goes to Hell: The Final Friday on kauhuelokuva vuodelta 1993. Sen nimi ("viimeinen perjantai" ) on harhaanjohtava: vaikka elokuvaa markkinoitiin Perjantai 13. -sarjan viimeisenä, sille on tehty kaksi jatko-osaa. Elokuvassa nähdään muun muassa Jason Voorheesin sisko, jota ei ole mainittu missään aikaisemmissa Perjantai 13. -elokuvissa. Myös Freddy Krueger esiintyy elokuvassa, mutta vain vilauksella. Tämä on sarjan ainoa osa, jota ei ole julkaistu Suomessa DVD:lle.
Juoni

Sarjamurhaaja Jason Voorhees palaa Camp Crystal Lakelle. FBI houkuttelee Jasonin ansaan ja erikoisjoukot räjäyttävät Jasonin palasiksi. Ruumiin palaset lähetetään ruumishuoneelle, jossa Jasonin sielu on yhä hänen sydämessään. Jasonin sielu ottaa oikeuslääkärin kehon valtaansa, murhaa oikeuslääkärin avustajan ja pakenee.
Crystal Lakelle on saapunut taas teinejä, jotka Jason surmaa kylmäverisesti. Sen jälkeen hän hyökkää kahden poliisin kimppuun, josta tappaa toisen ja ottaa toisen kehon haltuunsa. Samaan aikaan palkkionmetsästäjä Creighton Duke selvittää, että vain Jasonin sukulaiset voivat tappaa hänet lopullisesti, mutta hän palaa omaan muotoonsa, jos hänen sielunsa menee jonkun sukulaisen sisään. Ainoat elävät Jasonin omaiset ovat hänen sisarpuolensa Diana Kimble, siskotyttärensä Jessica ja siskonpoikansa Steven.
Jason saapuu Dianan taloon tarkoituksenaan siirtää sielunsa siskontyttäreensä. Dianan poika Steven saapuu paikalle ja hyökkää Jasonin kimppuun. Tappelun seurauksena Diana kuolee ja Jason pakenee paikalta. Steven pidätetään äitinsä murhasta. Vankilassa hän tapaa Duken, joka paljastaa Jasonista kaiken tietämänsä. Steven onnistuu pakenemaan vankilasta. Steven menee Voorheesin taloon tutkimaan, mutta putoaa mätien lattialevyjen läpi. Jessican Robert saapuu paikalle, mutta Jason hyökkäyksen kohteeksi, tullen Jasonin uudeksi kehoksi.
Jessica tapaa Duken Voorheesin talossa yöllä ja antaa Jessicalle mystisen tikarin, jolla hän voi tappaa Jasonin. Sillä aikaa Jason siirtää sielunsa poliisiin ja yllättää kaksikon. Duke tippuu taisteleun seurauksena kellariin. Sen jälkeen Jason hyökkää Jessican kimppuun ja on juuri tappamassa hänet. Silloin Steven saapuu paikalle ja katkaisee Jasonin kaulan. Jasonin sydän, joka on kasvanut demoniseen muotoon, ryömii ulos poliisista ja menee Dianan ruumiiseen kellarissa. Steven ja Jessica vetävät Duken pois kellarista. Silloin Jason hyppää lattialautojen läpi omassa muodossaan.
Steven ja Jessica hakevat tikarin. Duke tappelee Jasonia vastaan, mutta joutuu tapetuksi. Jason kääntyy Jessicaan päin, mutta Steven tarttuu Jasoniin, jotka taistelevat talon ulkopuolella. Jessica hyppää Jasonin selän takaa ja puukottaa häntä rintaan viime hetkellä. Demoniset kädet purskahtavat ulos maasta ja vetävät Jasonin helvetin syvyyksiin. Ainoastaan Jasonin maski jää maanpinnalle. Steven ja Jessica kävelevät pois helpottuneena auringon noustessa. Myöhemmin koira kaivaa likaa pois Jasonin maskista, mutta jokin pelästyttää sen. Freddy Kruegerin käsi tulee maasta ja vetää Jasonin maskin maan alle. Taustalla kuuluu Freddyn nauru.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John D. LeMay  | … |  Steven Freeman   |
|  Kari Keegan  | … |  Jessica Kimble   |
|  Kane Hodder  | … |  Jason Voorhees   |
|  Steven Williams  | … |  Creighton Duke   |
|  Steven Culp  | … |  Robert Campbell   |
|  Erin Gray  | … |  Diana Kimble   |
|  Rusty Schwimmer  | … |  Joey   |
|  Richard Gant  | … |  kuolinsyytutkija   |
|  Leslie Jordan  | … |  Shelby   |
|  Billy Green Bush  | … |  sheriffi Landis   |
|  Kipp Marcus  | … |  Randy   |
|  Andrew Bloch  | … |  Josh   |
|  Adam Cranner  | … |  Ward   |
Talviolympialaiset 1964

Vuoden 1964 talviolympialaiset järjestettiin Innsbruckissa, Itävallassa. Kisojen avajaiset olivat 29. tammikuuta ja päättäjäiset 9. helmikuuta 1964. Kilpailut julisti avatuksi Itävallan presidentti Adolf Schärf, olympiavalan vannoi Paul Aste ja olympiatulen sytytti Joseph Rieder.
Valintaprosessi

Kisojen pitopaikka päätettiin Münchenissä, Saksassa 26. toukokuuta 1959. Samalla päätettiin myös Kesäolympialaisten 1964 pitopaikka.
| Äänestystulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Maa | Kaupunki | Kierros 1 |  |  |  |  |
|  Itävalta | Innsbruck | 49 |  |  |  |  |
|  Kanada | Calgary | 9 |  |  |  |  |
|  Suomi | Lahti | 0 |  |  |  |  |
Lajit

Olympiaohjelmaan kuului 34 tapahtumaa kymmenessä eri urheilulajissa.
Alppihiihto
Ampumahiihto
Jääkiekko
Ohjaskelkkailu
Pikaluistelu
Pohjoismaiset hiihtolajit
Maastohiihto
Mäkihyppy
Yhdistetty
Rattikelkkailu
Taitoluistelu
Lisäksi jääkolkka oli mukana viralliseen kisaohjelmaan kuulumattomana näytöslajina.
Osallistujat

Kisoihin osallistui 1 091 urheilijaa 36 maasta.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Argentiina   Australia   Belgia   Bulgaria   Chile   Espanja   Intia   Iran   Islanti  |   Iso-Britannia   Italia   Itävalta   Japani   Jugoslavia   Kanada   Etelä-Korea   Kreikka   Libanon   Liechtenstein  |   Mongolia   Neuvostoliitto   Norja   Pohjois-Korea   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi   Saksojen yhteisjoukkue   Suomi  |   Sveitsi   Tanska   Tšekkoslovakia   Turkki   Unkari   Yhdysvallat  |
Mitalitaulukko

Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti Neuvostoliitto.
| Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1964 talviolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 11 | 8 | 6 | 25 |
| 2 |  Itävalta | 4 | 5 | 3 | 12 |
| 3 |  Norja | 3 | 6 | 6 | 15 |
| 4 |  Suomi | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 5 |  Ranska | 3 | 4 | 0 | 7 |
| 6 |  Saksojen yhteisjoukkue | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 7 |  Ruotsi | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 8 |  Yhdysvallat | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 9 |  Alankomaat | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 10 |  Kanada | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 11 |  Iso-Britannia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  Italia | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 13 |  Pohjois-Korea | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 |  Tšekkoslovakia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 34 | 38 | 31 | 103 |
Lähde: Innsbruck 1964 olympic.it. Viitattu 22.1.2016. (englanniksi)
Kuolemantapaukset

Vuonna 1964 australialainen alppihiihtäjä Ross Milne kuoli syöksyharjoituksissa Innsbruckin olympialaisten avajaispäivänä. Milne törmäsi puuhun. Innsbruckissa ja harjoituksissa kuoli myös brittikelkkailija Kazimierz Kay-Skrzypecki.
Jeninin pakolaisleiri

| Jeninin pakolaisleiri |
| --- | --- |

 Jeninin pakolaisleiri
 Koordinaatit: 32°27′41″N, 35°17′11″E 
Valtio:  Palestiina
kuvernementti:  Jenin
Väkiluku (2022)  (rekisteröityjä pakolaisia):  23 628
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jeninin pakolaisleiri (arab. مخيم جنين للاجئين‎, Muḫayyam Jinīn lil-lāji’īn) on palestiinalaisten pakolaisten leiri Jeninin kaupungin yhteydessä Palestiinan Länsirannalla. YK:n pakolaisjärjestön UNRWA:n mukaan vuonna 2022 leirillä oli 23 628 rekisteröityä pakolaista.
Maantiede

Jeninin pakolaisleiri sijaitsee nimensä mukaisesti Jeninin kaupungin vieressä Palestiinan Länsirannalla. Se on Länsirannan palestiinalaisten pakolaisleireistä pohjoisin. Pinta-alaa leirillä on 0,42 km².
Historia

Jeninin pakolaisleiri perustettiin vuonna 1953 pakolaisille, joiden aikaisempi leiri oli tuhoutunut lumimyrskyssä.
Pakolaisleiri on tullut tunnetuksi Hamasin ja Islamilaisen jihadin kannattajien tukialueena. Leiri kärsi huomattavia tuhoja toisen intifadan aikaisen Jeninin taistelun aikana vuonna 2002. Israelin joukot etenivät palestiinalaistaistelijoiden puolustamaan leiriin 3.–11. huhtikuuta, ja useita rakennuksia tuhottiin siellä. Palestiinalaiset syyttivät Israelia siviilien verilöylystä, minkä Israel kiisti. Yleisimpien arvioiden mukaan yhteenotossa kuoli 52–56 palestiinalaista, joista arviolta 22 oli siviilejä. Israelin joukot ovat tehneet iskuja leiriin useaan otteeseen myöhemminkin.
Väestö

Jeninin pakolaisleirillä asui vuonna 2022 Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n mukaan 23 628 virallisesti rekisteröityä pakolaista. Leirillä voi kuitenkin asua myös pakolaisiksi rekisteröitymättömiä asukkaita. Huomattavia ongelmia leirin asukkaiden keskuudessa ovat olleet työttömyys ja köyhyys. Niiltä osin on tilanne tässä palestiinalaispakolaisten pakolaisleirissä ollut leiristä pahimpia.
Samba Touré

Samba Touré
Samba Touré (s. 15. kesäkuuta 1968) on malilainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä.
Touré varttui pienessä Dabin kylässä Timbuktun alueella. Hänen isänsä kuoli vähän ennen hänen syntymäänsä. Äiti kasvatti Tourén ja tämän veljen, Ibrahima "Bouri" Sérén. Perheellä ei ollut varaa lasten muodolliseen kouluttamiseen, mutta Tourén kasvuympäristö oli musikaalinen. Hänen äitinsä lauloi nuoren Ali Farka Tourén kanssa. Vartuttuaan Samba Touré lähti Bamakoon etsimään työtä. Hän kuuli siellä ensimmäisen kerran zairelaista kitarapohjaista tanssimusiikkia. Tästä innoittuneena hän aloitti laulun ja kitaransoiton Farafina Lolo -yhtyeessä veljensä Bourin (rummut) ja Baba Simagan (basso) kanssa. Touré mieltyi myös Ali Farka Tourén musiikkiin ja omaksui tältä tyylivaikutteita. Samba Touréa onkin pidetty sekä Malissa että kansainvälisesti Ali Farka Tourén bluesperinnön jatkajana.
Farafina Lolon hajottua 1990-luvun puolessavälissä Touré liittyi lyhyesti Super Lolo -yhtyeeseen, kunnes keskittyi oman musiikkinsa tekemiseen. Vuonna 1997 hän pääsi kiertämään pitkin Eurooppaa ja Yhdysvalloissa Ali Farka Tourén yhtyeen mukana. Maliin palattuaan Samba Touré perusti Fondo-yhtyeen ja äänitti Malissa suuren suosion saavuttaneen debyyttialbuminsa (Fondo). Vuonna 2005 Touré soitti Amadou Guitteyen albumilla Taama, jonka kappaleista hän sävelsi kaksi. Levyn äänitys tehtiin Kölnissä Saksassa. Vuonna 2007 Touré julkaisi Malissa levyn Aïto ja kiersi länsiafrikkalaisissa festivaaleissa. Vuonna 2008 hän solmi levytyssopimuksen World Music Networkin kanssa. Tourén ensimmäisenä kansainvälisenä julkaisuna ilmestyi Songhaï blues, Homage to Ali Farka Touré. Vuonna 2010 Toumani Diabaté pyysi Tourén yhteistyökumppanikseen.
Tourén toinen kansainvälinen julkaisu, Crocodile Blues, äänitettiin Bamakossa. Sen studiosessiot pidettiin ramadanin aikana. Joulukuussa 2011 Touré palkittiin tästä albumistaan malilaisella Tamani d'Or -palkinnolla. Kesällä 2012 hän kiersi pitkin Eurooppaa. Esiintymisiä pidettiin muun muassa Amsterdamissa ja Budapestin Sziget-festivaalilla. Vuonna 2013 Glitterbeat Records -yhtiön kautta julkaistiin Tourén uusi albumi Albala, joka saavutti kansainvälistä suosiota. Touré jatkoi Glitterbeat Recordsin artistina levyttämistä; hänen seuraavat albuminsa olivat Gandadiko (2015), Wande (2018) ja Binga (2021).
Hear Me Now

| Hear Me Now Aikakone |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 31. elokuuta 2001
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 43.52
 Levy-yhtiö: RCA, BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 15.
Aikakoneen muut julkaisut
| Maa 1998 | Hear Me Now 2001 | Pophitit 1995–2003 2003 |
Singlet albumilta Hear Me Now
 ”Little by Little” Julkaistu: 2000  ”Hear Me Now” Julkaistu: 2001  ”Glittering Lights” Julkaistu: 2002
Hear Me Now on Aika-yhtyeen (nyk. Aikakone) ensimmäinen englanninkielinen albumi. Se julkaistiin 31. elokuuta 2001.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15. Albumi myi kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Maki Kolehmainen, ellei toisin mainittu.
Wonder Why – 4.03 (san. Alex, Tracy Lipp)
Hear Me Now – 3.50 (san. Alex)
Glittering Lights – 3.35 (san. Vera, Lipp)
Love Is the Answer – 4.17 (säv. Maki, Tina Harris, san. Harris)
Rock Me Baby – 3.52 (san. Alex)
Sunday Undercover – 3.51 (san. Alex, Lipp)
Baby Believe – 4.06 (san. Lipp)
Give It All – 4.13 (san. Vera)
Honesty and Loyalty – 4.38 (san. Alex)
Little by Little – 4.04 (san. Vera)
Here in the Sunlight – 3.23 (san. Alex)
Harlan Mathews

Harlan Mathews
Harlan Mathews (17. tammikuuta 1927 Sumiton, Alabama – 9. toukokuuta 2014) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän valmistui Jacksonville State -yliopistosta, Vanderbiltin yliopistosta ja Nashvillen lakikoulusta. Hän oli vuosina 1974–1987 Tennesseen State Treasurer, ja vuosina 1987–1993 hän toimi osavaltion kuvernöörin Ned McWherterin apulaisena.
Mathews pääsi tammikuussa 1993 Yhdysvaltain senaattiin Al Goren jätettyä paikan tyhjäksi. Joulukuussa 1994 Mathewsin seuraajaksi astui Fred Thompson.
Heliumplaneetta

Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
Heliumplaneetta on hypoteettinen planeettatyyppi, joka voisi syntyä, jos pieni valkoinen kääpiö menettäisi massaansa. Tavalliset kaasuplaneetat kuten Jupiter ja Saturnus koostuvat usein pääasiassa vedystä, helium taas on toissijainen ainesosa. Heliumplaneetan syntyessä puolestaan helium olisi voinut korvata vedyn.[lähde? ]
Jari Rissanen

Jari "Jarkka" Rissanen (s. 27. lokakuuta 1956 Pielavesi) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan erityisesti blues- ja rock-kitaristina ja säveltäjänä. Hän on suorittanut ylioppilastutkinnon Kuopion musiikkilukiossa 1975. Rissanen on toiminut myös kitaran- ja yhtyesoiton opettajana. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Finnforest ja The Boys sekä Rauli Badding Somerjoen, Pepe Ahlqvistin, Jaakko Löytyn ja Eero Raittisen kokoonpanoissa. Hänen nykyinen oma yhtyeensä on Jarkka Rissanen Tonal Box Trio, jonka albumi 20th Century Box ilmestyi vuonna 2016. Vuodesta 2013 hän on esiintynyt duona Jarkka Rissanen & Dave Forestfield Gospel Rhythm Revue.
Rissanen on esiintynyt eri kokoonpanoissa paitsi Suomessa, myös ainakin Indonesiassa, Italiassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Namibiassa, Ranskassa, Ruotsissa, Slovakiassa ja Tanskassa.
Kitaristina esiintyvissä kokoonpanoissa

Petri & Pettersson Brass (1976–79)
Finnforest (1978–80)
Petri Pettersson & Ystävät (1977–79)
Earl & His Nuclear Missile Drive Band (1979–80)
Kuopio Big Band (1979–80)
Tori (1980–84)
Frederik & Dynamite
Tuliapina (1984–86)
Rauli Badding Somerjoki & Herranen Aika (1985–87)
Oiling Boiling (1987–90)
Remu & His All Stars (1988–89)
Christian-Charles de Plicque & Boss´Band (1987–91)
Christian-Charles de Plicque & Jarkka Rissanen duo (1987–91)
Eero Raittinen & Help (1990–91)
Kypsä-Orkesteri (1990–02)
Pepe Ahlqvist & Jarkka Rissanen duo (1990–2002)
Eero ja Jussi & The Boys (1992–99)
Timo Kiiskinen (1990–95)
Eero Raittinen & Kansainväliset seikkailijat (1992–2002)
Jaakko Löytyn yhtye (1994–)
Pepe Ahlqvist & The Rolling Tumbleweed (1995–2003)
Kultakurkut (2001–03)
Flying Fishrooster (2002–05) (kitaristina ja laulajana)
Eero Raittinen and The Noisy Kinda Men (2003–)
Eero Raittinen & Jarkka Rissanen duo (2004–)
Jarkka Rissanen & Tonal Box Trio
Jarkka Rissanen & Dave Forestfield Gospel Rhythm Revue (2013–)
Detour 33 (2013–)
Muusikkona muissa projekteissa

Kuopion Kaupunginteatteri, Kuopio (1980–81)
Suomen Kansallisteatteri, Helsinki (1984–85)
Kallen teatteri, Lapinlahti (2001 ja 2005)
SIDADI – afrikkalais-suomalainen musiikkiworkshop, Namibia (2002)
Papin rouva -näytelmän musiikki, ohjaus Laura Jäntti. Väärnin Pappila, Lapinlahti 2011
Vehnäkakun Murunen -näytelmän musiikki, ohjaus Tarmo Valkonen. Väärnin Pappila, Lapinlahti 2013
Jaetun maan lapset -näytelmän musiikki, ohjaus Minna Kettunen ja Tarmo Valkonen. Alapitkän nuorisoseuran teatteri, Alapitkä 2017
Opetustyö kitaransoiton ja yhtyesoiton opettajana

Kuopion kansalaisopisto (1979–81)
Kuopion musiikkilukio (1982)
Ressun lukio (1984)
Kolarin kansalaisopisto (1985–88)
Vantaan Työväen Opisto (1988–90)
Pieksämäen kansalaisopisto (1998–99)
Runnin Rapujatsit / Bluesleiri (2001)
Lapinlahden Blues & Folk ry:n bändileirit (2002–05)
Lapinlahden musiikkiopisto (2002–2017)
Kaskikuusen kansalaisopisto Lapinlahdella (2003–2017)