stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorge Costa
Ura pelaajana

Costa kuului Portugalin "kultaiseen sukupolveen". Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Costa edusti pääosan urastaan eli vuodet 1992–2001 ja 2002–2005 kotimaassaan Portoa. Hän edusti lisäksi vuosina 1990–1992 kotimaassaan Penafielia ja Marítimoa, vuosina 2001–2002 Englannissa Charlton Athleticia sekä vuosina 2005–2006 Belgiassa Standard Liègeä. Costa saavutti Porton riveissä muun muassa kahdeksan Portugalin-mestaruutta ja viisi Portugalin cupin voittoa sekä UEFA Cupin voiton, Mestarien liigan voiton ja Intercontinental Cupin voiton.
Portugalin maajoukkueessa Costa pelasi vuosina 1995–2002 50 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän edusti Portugalia EM-kilpailuissa 2000 ja MM-kilpailuissa 2002. Hän pelasi molemmissa turnauksissa avauskokoonpanossa Portugalin kaikissa otteluissa. Costa oli myös voittamassa nuorten maailmanmestaruutta Portugalin riveissä vuonna 1991.
Saavutukset pelaajana

Portugalin-mestaruus 1993, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2004
Portugalin cup 1994, 1998, 2000, 2001, 2003
Portugalin supercup 1993, 1994, 1995, 1997, 1999, 2000, 2002, 2004
UEFA Cup 2003
Mestarien liiga 2004
Intercontinental Cup 2004
Nuorten maailmanmestaruus 1991
Ura valmentajana

Lopetettuaan pelaajauransa vuonna 2006 Costa siirtyi valmennustehtäviin. Kaudella 2006/07 hän toimi Sporting Clube de Bragan apuvalmentajana. Rogério Gonçalvesin saatua potkut helmikuussa 2007 Costa nousi Bragan päävalmentajaksi. Hänen johdolla seura eteni syksyllä 2007 UEFA Cupin lohkovaiheeseen, mutta huonot esitykset Portugalin liigassa johtivat lopulta potkuihin helmikuussa 2007.
Kauden 2008/09 alussa Costasta tuli Portugalin 1. divisioonassa pelanneen SC Olhanensen päävalmentaja. Costan johdolla seura voitti kauden päätteeksi divisioonan mestaruuden ja nousi 34 vuoden tauon jälkeen pääsarjaan.  Kaudella 2009/10 Costa luotsasi Olhanensen sijalle 13 ja seura säilytti turvallisesti sarjapaikkansa.
Kesällä 2010 Costasta tuli Académica de Coimbran päävalmentaja. Pesti päättyi kuitenkin Costan eroon henkilökohtaisten syiden vuoksi jo joulukuussa 2010.
Hän palasi valmennustehtäviin toukokuussa 2011 romanialaisseura CFR Cluj'n päävalmentajana.  Hän sai potkut huhtikuussa 2012 seuran hävittyä Rapid Bukarestille 5–0. Cluj oli tuolloin liigan kärjessä.
Cluj-pestinsä jälkeen Costan ura jatkui lokakuussa 2012 AEL Limassolin peräsimessä. Kauden jälkeen hän siirtyi toisen kyproslaisseura Anorthosis Famagustan päävalmentajaksi. Tammikuussa 2014 Costa siirtyi Gabonin jalkapallomaajoukkueen peräsimeen. Costa luotsasi Gabonia Afrikan mestaruuskisoissa 2015, mutta joukkueen tie katkesi jo lohkovaiheeseen. Hän sai potkut maajoukkuevalmentajan tehtävistä marraskuussa 2016 vain kaksi kuukautta ennen maan isännöimien Afrikan mestaruuskisojen alkua.
Aiheesta muualla

Costa PortuGOALin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Paolo Maldini | Mestarien liigan voittanut kapteeni 2004 | Seuraaja: Steven Gerrard |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Paulo Duarte | Gabonin maajoukkueen päävalmentaja 2014–2016 | Seuraaja: José Antonio Camacho |
Portugalin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Baía |
2 J. Costa |
3 Rui Jorge |
4 Vidigal |
5 Couto |
6 Sousa |
7 Figo |
8 Pinto |
9 Sá Pinto |
10 R. Costa |
11 Conceição |
12 Espinha |
13 Dimas |
14 Xavier |
15 Costinha |
16 Beto |
17 Bento |
18 Pauleta |
19 Capucho |
20 Secretário |
21 Nuno Gomes |
22 Quim |
Valmentaja Coelho
Portugalin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Baía |
2 J. Costa |
3 Xavier |
4 Caneira |
5 Couto |
6 Sousa |
7 Figo |
8 Pinto |
9 Pauleta |
10 R. Costa |
11 Conceição |
12 Viana |
13 Andrade |
14 Barbosa |
15 Nelson |
16 Ricardo |
17 Bento |
18 Frechaut |
19 Capucho |
20 Petit |
21 Nuno Gomes |
22 Beto |
23 Rui Jorge |
Valmentaja Oliveira
Gabonin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2015
1 Ovono |
2 Appindangoyé |
3 Lengoualama |
4 Musavu-King |
5 Ecuele Manga |
6 Obiang |
7 Evouna |
8 Palun |
9 Aubameyang |
10 Bulot |
11 Madinda |
12 Kanga |
13 Mbingui |
14 Oto’o |
15 Junior Ndong |
16 Mfa Mezui |
17 Biyogo Poko |
18 N'Doumbou |
19 Zé Ondo |
20 Sokambi |
21 Rogombé |
22 Ibrahim N'Dong |
23 Bitséki |
Valmentaja Costa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Portugali
Finzi Continin puutarha

| Finzi Continin puutarha> Il Giardino dei Finzi Contini |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vittorio De Sica
Käsikirjoittaja:  Ugo Pirro, Vittorio Bonicelli, Giorgio Bassani
Perustuu:  Giorgio Bassanin romaaniin Ferraran puutarha
Tuottaja:  Arthur Cohn Gianni Hecht Lucari Artur Brauner
Säveltäjä:  Manuel De Sica
Kuvaaja:  Ennio Guarnieri
Tuotantosuunnittelija:  Giancarlo Bartolini Salimbeni
Pukusuunnittelija:  Giancarlo Bartolini Salimbeni
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Saksa
Tuotantoyhtiö:  Documento Film, CCC Filmkunst GmbH
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1971, Suomessa 1972
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Finzi Continin puutarha (Il Giardino dei Finzi Contini) on Vittorio De Sican ohjaama saksalais-italialainen draamaelokuva vuodelta 1971. Sen ovat käsikirjoittaneet Ugo Pirro, Vittorio Bonicelli sekä Giorgio Bassani, jonka omakohtaiseen romaaniin Ferraran puutarha elokuva perustuu.
Juoni

Finzi Continin puutarha kertoo juutalaisesta aristokraattiperheestä Finzi Continista, joka pakenee todellisuutta, vuoden 1938 Mussolinin fasistien nousua Italiassa, sulkeutumalla palatsiinsa, pelaamalla tennistä ja keskittymällä rakkaussuhteisiinsa. Jonkin aikaa tämä näyttääkin onnistuvan, kunnes todellisuus tunkeutuu muurien sisäpuolelle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dominique Sanda  | … |  Micòl   |
|  Lino Capolicchio  | … |  Giorgio   |
|  Helmut Berger  | … |  Alberto   |
|  Fabio Testi  | … |  Bruno Malnate   |
|  Romolo Valli  | … |  Giorgion isä  |
Vastaanotto ja myöhempi arvostus

Finzi Continin puutarha palkittiin parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnolla sekä Berliinin elokuvajuhlien Kultaisella karhulla.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Finzi Continin puutarhan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Finzi Continin puutarha Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Finzi Continin puutarha Elonet.
Monsterit Oy

| Monsterit Oy> Monsters, Inc. |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Docter  Lee Unkrich (apuohjaaja)  David Silverman (apuohjaaja)
Käsikirjoittaja:  Pete Docter  Jill Culton  Jeff Pidgeon  Ralph Eggleston
Tuottaja:  Darla Anderson  John Lasseter  Andrew Stanton
Säveltäjä:  Randy Newman
Leikkaaja:  Robert Grahamjones  Jim Stewart
Pääosat:  John Goodman  Billy Crystal  Jennifer Tilly
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures  Pixar
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Disney+
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 2. marraskuuta 2001  Suomi 15. helmikuuta 2002
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  115 milj. dollaria
Tuotto:  562 816 256 dollaria
Seuraaja:  Monsterit-yliopisto
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Monsterit Oy (Monsters, Inc.) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Pixarin tuottama tietokoneanimaatioelokuva. Elokuva kertoo monstereista eli hirviöistä, jotka tuottavat sähköä Monsterila-kaupunkiinsa pelottelemalla lapsia. Monsterit Oy on neljäs Pixarin ja The Walt Disney Companyn yhdessä tuottama koko perheen elokuva, ja se sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 2. marraskuuta 2001.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Monsterit Oy:n vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vuonna 2013 sai ensi-iltansa esiosaelokuva Monsterit-yliopisto. Heinäkuussa 2021 julkaistiin Disney+:aan televisiosarja Monsterit työn touhussa, jonka tapahtumat alkavat elokuvan varsinaisen juonen ja viimeisen kohtauksen välistä.
Monsterit Oy:n teräväpiirtoversio julkaistiin vuonna 2009.
Juoni

Tarina kietoutuu kahden sähköyhtiössä työskentelevän monsterin – Matias "Masi" Pallopään ja Tarmo "Tare" Karvasen (englanniksi Mike Wazowski ja James P. Sullivan) – ympärille, jotka ovat yhtiön ylivoimaisesti tuotteliaimmat pelottelijat. Lasten pelottelu vaatii kuitenkin monstereilta paljon rohkeutta, sillä lasten kosketuksen kuvitellaan olevan myrkkyä hirviöille. Kateellinen ja kiero toiseksi paras pelottelija Räähkä Poks (englanniksi Randall Boggs) ei kaihda keinoja sähköntuotannon uudistamiseksi. Eräs pieni lapsi pääsee vahingossa Monsterilaan. Lopuksi lapsi kuitenkin saadaan takaisin omaan kotiinsa, ja pelottelun sijaan naurusta aletaan tuottaa energiaa, sillä se on viisi kertaa tehokkaampaa.
Äänirooleissa

| Alkuperäinen ääninäyttelijä | Suomalainen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| John Goodman | Jussi Lampi | Tarmo "Tare" Karvanen |
| Billy Crystal | Antti Pääkkönen | Matias "Masi" Pallopää |
| Mary Gibbs | Adeliina Sankari   Helmi Neuvonen | Buu |
| Steve Buscemi | Taisto Oksanen | Räähkä Poks |
| James Coburn | Esa Saario | Rumilus |
| Jennifer Tilly | Hanna Kaila | Sirkka |
| Bob Peterson | Inkeri Wallenius | Raisa |
| John Ratzenberger | Mikko Kivinen | Jeti |
| Frank Oz | Petri Hanttu | Funkkis |
| Daniel Gerson | Jukka Rasila | Naulapää |
| Daniel Gerson | Janne Reinikainen | Niitti, Pulla |
| Steve Susskind | Juha Varis | Kauhukapteeni |
| Bonnie Hunt | Rinna Paatso | Mina Nipo |
| Samuel Lord Back | Rainer Kaunisto | Jori Säikky |
Vastaanotto > Palkinnot

Elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta laulusta, ja se oli ehdolla kolmeen muuhun Oscar-palkintoon: parhaaseen animaatioelokuvaan, parhaaseen musiikkiin ja parhaisiin äänitehosteisiin.
Hällström
Entisenä nimenä

Ester Ståhlberg, ent. Hällström o.s. Elfving (1870–1950), kirjailija, presidentti K. J. Ståhlbergin puoliso
Kauko Helovirta, ent. Hellström (1924–1997), suomalainen näyttelijä
Rafael Paasio, ent. Hellström (1903–1980), suomalainen poliitikko
Rauni Ranta, oik. Hellström (1928–2019), Radioteatterin ohjaaja
Nimen muita merkityksiä

2640 Hällström, asteroidi
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
North American Eagle

North American Eagle
North American Eagle (NAE) on entisen USAF:n suihkuhävittäjä F-104 Starfighterin pohjalle rakennettu "auto", jolla on tarkoitus rikkoa maakulkuneuvon nopeusennätys. NAE on Landspeed-yhtiön projekti.
Nykyinen nopeusennätys on Thrust SSC:n nimissä oleva 763 mph (n. 1 223 km/h, 1,015 mach).
Toistaiseksi parhaalla yrityksellään ajoneuvo on saavuttanut tasan 700 mailin tuntinopeuden, jolla se pitää hallussaan kaikkien aikojen listan toista sijaa. Projektin tavoitteena on ylittää 800 mph raja (1 287 km/h, 1,05 mach).
Tekniset tiedot

Pituus 17.07 m (56 ft)
Paino 5.896,70 kg (13.000 lbs)
Voimanlähde General Electric LM-1500 Turbojet
Vakioturbiini matalien nopeusten testeihin tuottaa noin 42 500 hevosvoimaa
Hienoviritetty turbiini ennätyskokeita varten tuottaa noin 52 720 hevosvoimaa
Polttoaineen kulutus joutokäynnillä 40 gallonaa (noin 150 l) minuutissa ja täydellä teholla 90 gallonaa (noin 340 l) minuutissa
Aiheesta muualla

Landspeedin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaikki kuninkaan miehet (vuoden 1949 elokuva)

| Kaikki kuninkaan miehet> All the King's Men |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Rossen
Käsikirjoittaja:  Robert Rossen
Perustuu:  Robert Penn Warrenin romaaniin Kaikki kuninkaan miehet
Tuottaja:  Robert Rossen
Säveltäjä:  Louis Gruenberg
Kuvaaja:  Burnett Guffey
Leikkaaja:  Al Clark
Pukusuunnittelija:  Jean Louis
Lavastaja:  Sturges Carne
Pääosat:  Broderick Crawford Joanne Dru John Ireland
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  8. marraskuuta 1949 Suomi: 25. joulukuuta 1950
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaikki kuninkaan miehet (All the King's Men) on vuonna 1949 ensi-iltansa saanut Robert Rossenin ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se perustuu Robert Penn Warrenin Pulitzer-palkittuun samannimiseen romaaniin, jonka inspiraationa oli yhdysvaltalainen poliitikko Huey Long. Elokuva kertoo poliitikko Willie Starkin (Broderick Crawford) etenemisestä urallaan ja samanaikaisesta muuttumisesta ihmisenä.
Kaikki kuninkaan miehet oli ensimmäisiä yhdysvaltalaisia elokuvia, jotka käsittelivät realistisesti päivänpolitiikkaa. Poliittista draamaa olivat siihen asti sellaiset ”hyväntuuliset” elokuvat kuten Mr. Smith lähtee Washingtoniin (1939). Kaikki kuninkaan miehet oli esikuvana lukuisille muille elokuville, etenkin Watergate-skandaalista kertovalle Presidentin miehet -elokuvalle.
Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa: paras elokuva, miespääosa (Broderick Crawford) ja naissivuosa (Mercedes McCambridge).
Vuonna 2001 Kaikki kuninkaan miehet valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Broderick Crawford  | … |  Willie Stark   |
|  John Ireland  | … |  Jack Burden   |
|  Joanne Dru  | … |  Anne Stanton   |
|  John Derek  | … |  Tom Stark   |
|  Mercedes McCambridge  | … |  Sadie Burke   |
|  Shepperd Strudwick  | … |  Adam Stanton   |
|  Ralph Dumke  | … |  Tiny Duffy   |
|  Anne Seymour  | … |  Lucy Stark   |
|  Katherine Warren  | … |  rouva Burden (Katharine Warrenin nimellä)   |
|  Raymond Greenleaf  | … |  tuomari Monte Stanton   |
Aiheesta muualla

Kaikki kuninkaan miehet Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saaneet elokuvat |
| --- | --- |
1927/1928–1940:  Siivet (1927/28)  Broadwayn sävel (1928/29)  Länsirintamalta ei mitään uutta (1929/30)  Cimarron (1930/31)  Grand Hotel (1931/32)  Cavalcade (1932/33)  Tapahtui eräänä yönä (1934)  Kapina laivalla (1935)  Ziegfeld, naisten kuningas (1936)  Emile Zolan elämä (1937)  Komedia meistä ihmisistä (1938)  Tuulen viemää (1939)  Rebekka (1940) 
1941–1960:  Vihreä oli laaksoni (1941)  Rouva Miniver (1942)  Casablanca (1943)  Kulje tietäni (1944)  Tuhlattuja päiviä (1945)  Parhaat vuodet (1946)  Hiljainen sopimus (1947)  Hamlet (1948)  Kaikki kuninkaan miehet (1949)  Kaikki Eevasta (1950)  Pariisin lumoissa (1951)  Suuri maailmansirkus (1952)  Täältä ikuisuuteen (1953)  Alaston satama (1954)  Marty (1955)  Maailman ympäri 80 päivässä (1956)  Kwai-joen silta (1957)  Gigi (1958)  Ben-Hur (1959)  Poikamiesboksi (1960) 
1961–1980:  West Side Story (1961)  Arabian Lawrence (1962)  Tom Jones – hulivilihurmuri(1963)  My Fair Lady (1964)  Sound of Music (1965)  Kunnian mies (1966)  Yön kuumuudessa (1967)  Oliver! (1968)  Keskiyön cowboy (1969)  Panssarikenraali Patton (1970)  Kovaotteiset miehet (1971)  Kummisetä (1972)  Puhallus (1973)  Kummisetä osa II (1974)  Yksi lensi yli käenpesän (1975)  Rocky (1976)  Annie Hall (1977)  Kauriinmetsästäjä (1978)  Kramer vastaan Kramer (1979)  Tavallisia ihmisiä (1980) 
1981–2000:  Tulivaunut (1981)  Gandhi (1982)  Hellyyden ehdoilla (1983)  Amadeus (1984)  Minun Afrikkani (1985)  Platoon – nuoret sotilaat (1986)  Viimeinen keisari (1987)  Sademies (1988)  Palveluksessanne, Miss Daisy (1989)  Tanssii susien kanssa (1990)  Uhrilampaat (1991)  Armoton (1992)  Schindlerin lista (1993)  Forrest Gump (1994)  Braveheart – taipumaton (1995)  Englantilainen potilas (1996)  Titanic (1997)  Rakastunut Shakespeare (1998)  American Beauty (1999)  Gladiator (2000) 
2001–:  Kaunis mieli (2001)  Chicago (2002)  Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003)  Million Dollar Baby (2004)  Crash (2005)  The Departed (2006)  Menetetty maa (2007)  Slummien miljonääri (2008)  The Hurt Locker (2009)  Kuninkaan puhe (2010)  The Artist (2011)  Argo (2012)  12 Years a Slave (2013)  Birdman or (The Unexpected Virtue of Ignorance) (2014)  Spotlight (2015)  Moonlight (2016)  The Shape of Water (2017)  Green Book (2018)  Parasite (2019)  Nomadland (2020)
Ari Matikainen

| Ari Matikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1970 (ikä 54–55)
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Palkinnot
 Parhaan dokumentin Jussi (2008) Yhden tähden hotelli 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ari Matikainen (s. 1970 Eno) on suomalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. Matikainen on ohjannut, tuottanut ja käsikirjoittanut useita dokumenttielokuvia ja TV-sarjoja.
Matikainen on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta elokuva- ja lavastustaiteen osastolta, jossa hän on toiminut myös dokumenttielokuvan lehtorina vuosina 2016–2018. Hänen lopputyönsä, dokumenttielokuva Yhden tähden hotelli, pääsi laajaan teatterilevitykseen Suomessa ja voitti parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon vuonna 2008.
Matikaisen ohjaama dokumenttielokuva Venäjän vapain mies valmistui vuonna 2012. Matikaisen elokuva Sota ja mielenrauha avasi DocPoint – Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin vuonna 2016. Matikaisen dokumenttielokuvan Hannu Karposta, Karpo, sai laajan elokuvateatterilevityksen 2020.
Matikainen on Kinocompany-tuotantoyhtiön perustaja ja vastaava tuottaja. Matikainen on suorittanut kansainvälisen EAVE-tuottajakoulutuksen 2017.
Teoksia

Yhden tähden hotelli (2007)
Venäjän vapain mies (2012)
Sota ja mielenrauha (2016)
Karpo (2020)
Tiedustelijat (2024)
Aiheesta muualla

Ari Matikainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stranius, Pentti: ”Ari Matikainen ja dokumenttielokuva Pohjois-Karjalassa”. Filmihullu 2/2008.
| n k Ari Matikainen |
| --- | --- |
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Hilva (2001)  Vormelit (2003)  Zavtra (2004)  Yhden tähden hotelli (2007)  Russian Libertine – Venäjän vapain mies (2012)  Sota ja mielenrauha (2016)  Karpo (2020) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  70-luvun sekahaku (2005)  Topi Sorsakoski & Agents 2007 (2007)  Punklandia (2008)  Karjalan kunnailla  (2009–2011)  Yhteinen sävel (2009)  Kansankodin kuokkavieraat (2011) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Valiojoukko (elokuva)

| Valiojoukko> The Right Stuff |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Philip Kaufman
Käsikirjoittaja:  Philip Kaufman
Perustuu:  Tom Wolfen kirjaan
Tuottaja:  Robert Chartoff, Irwin Winkler
Säveltäjä:  Bill Conti
Kuvaaja:  Caleb Deschanel
Leikkaaja:  Glenn Farr
Pääosat:  Sam Shepard, Scott Glenn, Ed Harris ja Dennis Quaid
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Ladd Company, Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  1983, Suomessa 1984
Kesto:  194 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valiojoukko (The Right Stuff) on Philip Kaufmanin käsi­kirjoittama ja ohjaama yhdys­valta­lainen draamaelokuva vuodelta 1983. Tom Wolfen kirjaan The Right Stuff perustuva yli kolmi­tuntinen elokuva kertoo Yhdysvaltojen 1950-luvun sotilas­ilmailun koe­lentäjistä, joista moni valikoitui sittemmin astronauteiksi maan avaruus­ohjelmaan. Elokuvan pääosia näyttelevät Sam Shepard, Scott Glenn, Ed Harris ja Dennis Quaid.
Valiojoukko tuotti neljä Oscar-palkintoa kahdeksasta ehdokkuudestaan. Vuonna 2006 American Film Institute nimesi Valiojoukon kaikkien aikojen 19. inspiroivimmaksi amerikkalais­elokuvaksi. Vuonna 2013 elokuva valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Valiojoukon vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sam Shepard  | … |  Chuck Yeager   |
|  Scott Glenn  | … |  Alan Shepard   |
|  Ed Harris  | … |  John Glenn   |
|  Dennis Quaid  | … |  Gordon Cooper   |
|  Barbara Hershey  | … |  Glennis Yeager   |
|  Fred Ward  | … |  Gus Grissom   |
|  Kim Stanley  | … |  Pancho Barnes   |
|  Jeff Goldblum  | … |  värvääjä  |
Palkinnot

Parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinto
Parhaan leikkauksen Oscar-palkinto
Parhaan musiikin Oscar-palkinto
Parhaan äänityksen Oscar-palkinto
Palkinnot > Ehdokkuudet

Parhaan miessivuosan Oscar-palkinto – Sam Shepard
Parhaan lavastuksen Oscar-palkinto
Parhaan kuvauksen Oscar-palkinto
Parhaan elokuvan Oscar-palkinto
Joona Veteli

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. huhtikuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Kemi, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Tampereen Ilves
Junioriseurat
: FC-88
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2012 | FC Kemi | 41 | (9) |
| 2011 | → PS Kemi (laina) | 2 | (0) |
| 2012–2014 | TP-47 | 61 | (5) |
| 2013–2014 | → FC Kemi | 3 | (0) |
| 2015 | Jaro | 27 | (0) |
| 2015 | → JBK | 1 | (0) |
| 2016 | PS Kemi | 28 | (0) |
| 2017–2019 | Fredrikstad FK | 72 | (16) |
| 2020–2021 | Tampereen Ilves | 38 | (5) |
| 2022–2023 | KuPS | 15 | (2) |
| 2024– | Tampereen Ilves | 0 |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 250 | (37) |
Maajoukkue
| 2016– | Suomi U21 | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. huhtikuuta 2017.
Joona Veteli (s. 21. huhtikuuta 1995 Kemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Veteli pelasi Ilveksessä jo kaudet 2020–2021, sitten kaksi kautta Kuopiossa, kunnes palasi kaudeksi 2024 Ilvekseen.
Ura

Veteli aloitti uransa FC Kemissä, jossa hän pelasi Nelosta kauden 2010 ja Pohjois-Suomen Kolmosta kaudet 2011–2012. Kaudella 2011 hän pelasi kaksi peliä Ykkösessä PS Kemin riveissä. Hän siirtyi kaudella 2012 Kakkosessa pelanneeseen TP-47:ään, jossa hän pelasi kaikkiaan kolme kautta ja 61 Kakkosen ottelua.
Keväällä 2015 Veteli solmi yksivuotisen sopimuksen vuoden jatko-optiolla pietarsaarelaisen FF Jaron kanssa. Jaro-kauden jälkeen Veteli palasi kotiseudulleen Veikkausliigaan nousseen PS Kemin riveihin. PS Kemin riveissä Veteli pelasi kauden ja siirtyi kaudeksi 2017 Norjaan maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Fredrikstad FK:n riveihin, jonka kanssa Veteli teki kolmivuotisen sopimuksen. Vuoden 2019 lopulla Veteli teki kaksivuotisen sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa. Kahden Ilves-kauden jälkeen Veteli siirtyi kaudeksi 2022 Kuopion Palloseuran riveihin. Veteli loukkaantui heti keväällä ja pääsi aloittamaan KuPS:n riveissä vasta syyskuussa 2022.
Kauden 2022 loppuun mennessä Veteli oli pelannut kuusi kautta Veikkausliigaa ja 108 veikkausliigaottelua ja tehnyt niissä 7 maalia.
Saavutukset

Veikkausliigahopeaa kaudella 2022 ja 2023 KuPS:n riveissä
Aiheesta muualla

Veteli transfermarktin sivulla
Ilves – Veikkausliiga
1 Leislahti |
2 Ollila |
3 Loa Loa |
4 Aspegren |
5 Katz |
6 Arifi |
7 Veteli |
8 Jäntti |
9 Mettälä |
10 Luna |
11 Sarr |
12 Huuhtanen |
13 Mensah |
14 Siira |
15 Almen |
16 Miettunen |
17 Pietola |
18 Blanco |
19 Mömmö |
20 Rautiola |
21 Gbe |
22 Özcelik |
23 Hasa |
25 Kyllönen |
27 Rönnberg |
29 Jukkola |
32 Vertainen |
49 Oteng |
70 Torres |
Valmentaja Wiss
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut

Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen käsipalloliiton (IHF) järjestämä miesten käsipallon maailmanmestaruusturnaus. Ensimmäinen turnaus pelattiin vuonna 1938, ja nykyisin se järjestetään kahden vuoden välein. Yleisemmän, hallissa pelattavan käsipallon lisäksi myös ulkona pelattavassa käsipallossa järjestettiin seitsemät maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1938–1966.