stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lost (1. tuotantokausi)
Jaksoluettelo > Karkulainen (Born to Run)

Locke ja Sayid näyttävät luukun Jackille. Walt varoittaa Lockea luukun avaamisesta vaikkei hänelle ole edes kerrottu luukusta. Kate yrittää saada paikan lautalta uhaten Sawyerin paikkaa. Michael joutuu myrkytyksen uhriksi ja heittää Sawyerin ulos lauttapaikalta. Sawyer paljastaa Katen olevan rikollinen. Walt tunnustaa Michaelille polttaneensa ensimmäisen lautan ja vaikka Michael sanoo heidän voivan jäädä saarelle, Walt haluaakin lähteä pois. Jack saa selville Sunin myrkyttäneen veden, joka oli tarkoitettu Jinille. Takaumassa Kate palaa takaisin kotikaupunkiinsa tavatakseen kuolevan äitinsä ja tapaa samalla myös entisen poikaystävänsä Tom Brennanin. Tomin avulla Kate saa tavata äitinsä, joka alkaakin huutaa apua nähtyään tämän. Kate ja Tom pakenevat, mutta Tom kuolee poliisin luotiin.
Jaksoluettelo > Exodus (Exodus: Part 1)

Rousseau saapuu rannalle varoittamaan selviytyjiä Toisten tulosta ja kertoo enemmän omasta tarinastaan. Rousseau oli raskaana jouduttuaan saarelle 16 vuotta sitten, mutta Toiset tulivat ja veivät tämän lapsen, jota Rousseau ei ole sen jälkeen nähnyt. Musta savupilari ilmestyy pian horisonttiin. Jack, Locke ja Sayid kertovat Rousseaulle luukusta ja suunnitelmasta saada se auki ehkäpä dynamiitilla. Rousseau tarjoaa apuaan viemällä ryhmän Black Rockille. Jack, Locke, Kate, Hurley, Arzt ja Rousseau saapuvat Black Rockille, joka on suuri laiva keskellä saarta. Charlie kerää viestejä pulloon ja lautta lasketaan vesille. Takaumissa useat selviytyjät näytetään viimeisinä tunteina ennen lentoa.
Jaksoluettelo > Exodus, osa 2: Merimatka ja Exodus, osa 3: Tienraivaajat (Exodus: Part 2)

Arzt räjähtää käsitellessään dynamiittia. Ryhmä kohtaa hirviön, joka paljastuu mustaksi savupilveksi. Rousseau kaappaa Clairen vauvan, jonka tämä nimesi Aaroniksi. Sayid tajuaa Rousseaun aikovan vaihtaa Clairen vauvan omaan lapseensa. Charlie ja Sayid matkaavat kohti mustaa savupilaria ja matkan varrella kohtaavat Locken ja Boonen löytämän Beechcraftin, jonka Sayid paljastaa olevan täynnä huumeita. Charlie ottaa mukaansa hieman heroiinia. Kun Sayid ja Charlie saapuvat rannalle mustan savun luo, paikalla on vain Rousseau ja Aaron. Rousseau palauttaa Aaronin ja kertoo kuulleensa Toisten sanovan heidän olevan ”pojan” perässä. Lautalla matkustavat kohtaavat veneen, jonka miehistö osoittautuukin epäystävälliseksi: he vaativat saada Waltin. Sawyer saa osuman luodista ja Walt kidnapataan. Lautalle heitetään räjähde, joka tuhoaa sen täysin. Jack, Kate, Locke ja Hurley räjäyttävät luukun auki, paljastaen syvän mustan reiän ja rikkoutuneet tikapuut. Takaumissa kuvataan selviytyneiden aikaa lentokentällä ja koneeseen menoa.
DVD-julkaisu > Huomioita

↑  Joissain maissa ensimmäisessä kaudessa on 25 jaksoa, koska Exodus, osa 2 on jaettu kahteen osaan.
Sayid kokeilee radiolähetintä.
”Musta Kallio” (The Black Rock)
RS-virus

| RS-virus |
| --- | --- |
 Elektronimikroskooppikuva RS-viruksesta.
Virusten luokittelu
Ryhmä::  (-)ssRNA-virukset
Kunta::  Virukset
Lahko::  Mononegavirales
Heimo::  Paramyxoviridae
Suku::  Orthopneumovirus
Infobox OKNimi-testi OK: 
RS-virus (engl. respiratory syncytial virus, RSV) on paramyksoviruksiin kuuluva RNA-virus, joka aiheuttaa maailmanlaajuisesti miljoonia ylä- tai alahengitystieinfektioita vuosittain. Viruksesta tunnetaan kaksi alatyyppiä A ja B, jotka kiertelevät epidemioiden sisällä ja välillä. RS-virus voi aiheuttaa hengitystieinfektion kaiken ikäisille ihmisille, mutta se on erityisen merkittävä imeväisten ja pienten lasten alempien hengitystieinfektioiden aiheuttaja. Suomessa vuonna 2021 THL:n tartuntarekisteriin ilmoitettiin 4 713 varmistettua RSV-tapausta (2020: 5 911), joista suurin osa ajoittui joulukuulle 2021 (3558). Tavanomaisesti RSV-epidemiat ajoittuvat vuodenvaihteen molemmin puolin. RS-virus leviää pääasiassa pisaratartuntana, minkä vuoksi hyvällä käsihygienialla voidaan yrittää ehkäistä viruksen leviämistä.
Historia

RS-virus eristettiin ensimmäisen kerran nuhasta kärsivästä simpanssista vuonna 1956. Myöhemmin virus eristettiin usealta vastasyntyneeltä, minkä seurauksena se tunnistettiin pääasiassa ihmisiä infektoivaksi virukseksi. RS-virus sai nimensä, respiratory syncytial virus, koska sillä havaittiin olevan kyky edistää solun fuusioitumista naapurisolujen kanssa, mikä aiheuttaa isojen monitumaisten solujen nimeltään synsytium (eng. syncytium) muodostumista.
Rakenne ja pinta-antigeenit

RS-virus on negatiivisjuosteinen vaipallinen ss-RNA-virus, joka on halkaisijaltaan keskimäärin 120–300 nanometriä. Kooltaan ja muodoltaan vaihteleva RSV voi olla rakenteeltaan joko sauvamainen tai pyöreä. RS-viruksen RNA:sta koostuva segmentoimaton perintöaines on noin 15 200 nukleotidia ja se koodaa 11 eri proteiinia.
Viruksen lisääntymisen sekä lääke- että rokotekehityksen kannalta keskeisimmät pinta-antigeenit ovat kiinnittymis (G) -proteiini, joka vastaa viruksen kiinnittymisestä isäntäsolun pintaan, sekä fuusio (F) -proteiini, jolla on keskeinen tehtävä viruksen ja isäntäsolun solukalvon yhteensulautumisessa ja viruksen soluun sisäänpääsyssä. Suurin osa RS-viruksen genomisesta vaihtelusta johtuu G-proteiinia koodaavasta geenistä. Sen sijaan F-proteiinin geneettinen vaihtelu on selvästi niukempaa ja F-proteiinia koodaava geeni on yksi konservoituneimmista geeneistä alatyyppien välillä. Siitä syystä F-proteiini onkin valikoitunut keskeiseksi rokotekehityksen antigeeniksi.
RS-virukset jaetaan kahteen alatyyppiin (A ja B) niiden perinnöllisen ja antigeneettisen muuntelun perusteella. Sen lisäksi alatyypit voidaan jakaa edelleen genotyyppeihin; 10 alatyyppi A (RSV-A) genotyyppiä ja 13 alatyyppi B (RSV-B) genotyyppiä. Suurin osa geneettisestä diversiteetistä on löytynyt G-proteiinista ja siitä syystä sen uskotaan olevan tärkeä osa RS-viruksen patogeneesiä.  Eri alatyypeillä on tapana kierrellä paikallisten epidemioiden sisällä ja välillä. Uskotaan, että RSV-A saattaa olla marginaalisesti patogeenisempi kuin RSV-B, niiden nopeamman replikoitumis- sekä leviämisajan takia.
Tarttuminen

RS-virus leviää pisaratartuntana esimerkiksi aivastusten kautta tai käsien ja nenäliinojen välityksellä. Tartunnan voi saada useita kertoja elämän aikana. Sairastunut levittää virusta noin viikon ajan oireiden puhkeamisesta. Lapsilla tartuttavuus voi kuitenkin jatkua useita viikkoja. RS-virus säilyy tartuntakykyisenä elimistön ulkopuolella vain muutamia tunteja, ja se voidaan helposti inaktivoida saippuoilla ja desinfektioaineilla. Tartuttamisvaaran takia nuhaisten ja kurkkukipuisten tulee karttaa pieniä vauvoja. Virus leviää varsinkin talvikuukausina.
Suomessa havaitaan parittomina vuosina iso RSV-epidemia, joka alkaa yleensä pienenä tartuntahuippuna kevättalvella ja laajenee muutaman kuukauden kestäväksi epidemiaksi loka-marraskuussa. RS-virustartunta on äärimmäisen yleinen. Käytännössä kaikki 2-vuotiaat lapset ovat ehtineet saada tartunnan kerran ja noin puolet heistä jo kahdesti.
Tauti

RS-virus aiheuttaa hengitystieinfektion. Tautia ei voi luotettavasti erottaa muista virusten aiheuttamista hengitystieinfektioista oireiden perusteella. Jos taudinaiheuttajasta on saatava varmuus, se tehdään nenästä tai nenänielusta otetusta näytteestä antigeenitestillä tai PCR-perusteisella analyysillä.
Taudin itämisaika on noin 4–5 päivää. RS-viruksen aiheuttama hengitystieinfektio oireilee flunssan tavoin, mutta oireissa on huomattavaa yksilöllistä vaihtelua, joka johtunee yksilöllisistä eroista immuunivasteessa ja viruksen immuunijärjestelmään kohdistamassa häirinnässä. Tauti alkaa yleensä nuhana, jonka jälkeen on mahdollista, että kuume nousee 38–39 celsiusasteeseen. Kuume häviää yleensä noin viikossa, mutta yskänoireita voi esiintyä kahdesta kolmeen viikkoon. Alle kouluikäisillä myös välikorvantulehdus on mahdollinen. RS-virus on yleisin keuhkoputkentulehduksen ja keuhkokuumeen aiheuttaja alle yksivuotiailla lapsilla. Tartuntaa ei voi parantaa lääkkeillä. Rokote on saanut myyntiluvan Euroopassa vuonna 2023 ja se suojaa imeväisiä kuuteen kuukauteen asti äidin kautta, kun rokote on annettu raskausviikoilla 24–36.
Aikuisilla ja vanhemmilla RS-virus aiheuttaa yleensä lievän hengitystieinfektion, nuhaa, kurkkukipua ja kuumetta. Pienillä lapsilla ja vanhuksilla taudissa voi ilmetä vakava alempien hengitysteiden tulehdus, keuhkokuume ja ilmatiehyiden tulehdus. Ilmatiehyiden epiteelikudoksen tuhoutuminen viruksen toimesta aiheuttaa tulehdusreaktion, jonka seurauksena limakalvo turpoaa. Koska pienten lasten ilmatiehyet ovat ohuet, tästä seuraa hengitysvaikeuksia.
RSV ei anna pysyvää immuniteettia ja taudin sairastaa yleensä elämän aikana monta kertaa. Toisin kuin monet muut "flunssat", RS-virusinfektio ei ole juuri koskaan oireeton. Toisin kuin lapsilla, aikuisilla RS-virus ei yleensä leviä nenänielusta alempiin hengitysteihin, mikä tekee taudinkuvasta lievemmän. Immuunipuutteisilla aikuisilla, kuten syöpä- ja elinsiirtopotilailla, RSV voi kuitenkin aiheuttaa viruskeuhkokuumeen jopa 80 %:lla sairastuneista.
Virus leviää kahdella perinteisellä mekanismilla, soluvapaiden virionien leviämisen mekanismilla sekä filopodioiden välittämää virionien siirtymistä infektoiduista solusta vastaanottajasolu mekanismilla. Soluvapaiden virionien leviämisen mekanismissa virionit vapautuvat infektoidusta solusta ympäröivään soluvälitilaan ja tartuttavat uusia soluja ilman suoraa solukontaktia. Filopodioiden välittämällä siirtymismekanismilla virionit liikkuvat infektoituneen solun filopodioita pitkin vastaanottajasolun pintaan, jossa ne voivat aloittaa infektion. Vuonna 2024 tunnistettiin vaihtoehtoinen virukselle ominainen solujen välinen leviämismekanismi, jossa infektoituneet solut siirtävät virusmateriaalia naapurisoluihin nanotuubien kautta. Tämä mekanismi mahdollistaa RSV:n lisääntymisen kohdesoluissa jo infektion alkuvaiheessa, ennen kuin virushiukkasia ehtii muodostua.
Yhdysvalloissa RSV aiheuttaa noin 150 000 sairaalahoitoa vaativaa lasten infektiota joka vuosi. Yhdysvaltalaistutkimuksissa tapauskuolleisuus vaihtelee 3–4 kuolemaa 10 000 sairastunutta kohti. Vuonna 2010 RS-virukseen kuoli koko maailmassa arviolta 234 000 lasta.
Ennaltaehkäisy vasta-aineilla

Yhdysvalloissa joillekin perussairautensa vuoksi erittäin suuressa riskissä oleville lapsille on RS-virusinfektion ennaltaehkäisyyn käytetty monoklonaalisiin vasta-aineisiin kuuluvaa palivitsumabia. Vasta-aine annetaan lapselle pistoksena kuukausittain. Hoito on erittäin kallista, sillä yksi lääkeannos maksaa 1600–2600 Yhdysvaltain dollaria. Hoidon teho huomioiden yhden estetyn sairaalahoidon hinnaksi tulee yli 300 000 dollaria, minkä vuoksi on käyty keskustelua hoitomuodon mielekkyydestä. Palivitsumabia on käytetty myös Suomessa keskosten ja eräiden sydänvikaisten lasten ennaltaehkäisevään suojaamiseen.
Uusi injektioina annettu RSV-estolääke nirsemivabi näyttää antavan hyvän suojan koko kaudeksi ja sitä tarjotaan kaikille vastasyntyneille Suomen yliopistosairaaloissa ennen kotiin lähtöä.
Rokote

Sen jälkeen kun RS-virus eristettiin vuonna 1956, se tunnistettiin nopeasti yhdeksi merkittävimmistä lasten patogeeneistä. RS-virukseen on yritetty kehittää rokotetta 1960-luvulta saakka. Ensimmäinen rokoteaihio, Lot 100, perustui klassiseen ratkaisuun, formaliinilla inaktivoituun virukseen. Rokotteen testivaiheessa kävi ilmi, että rokotteen saaneilla lapsilla kohtaaminen elävän viruksen kanssa saikin aikaan huomattavasti normaalia rajumman taudin. Yksittäisiin viruksen osiin perustuvat komponenttirokotteet ovat pääasiassa osoittautuneet tehottomiksi luonnonvirusta vastaan. Sama ongelma on vaivannut elävää heikennettyä virusta sisältäviä rokotekandidaatteja.
Vaikka eläinmallien perusteella tiedetäänkin melko tarkasti, millainen immuunivaste toimivan RS-virusrokotteen tulisi saada aikaan, toistaiseksi tehokasta ja turvallista RS-virusrokotetta ei onnistuttu pitkään aikaan kehittämään. Taudin yleisyydestä ja vakavuudesta johtuen sellaiselle oli valtavat markkinat. Työtä kuitenkin tehdään jatkuvasti, ja vuonna 2016 lääkeyrityksillä oli yli 80 RSV-rokoteaihiota joko tutkimus- tai testausvaiheessa. Näiden joukossa on sekä pistoksena lihakseen että nenäsumutteena hengitysteiden limakalvolle annettavia rokotteita. Muutamat rokoteaihiot on erityisesti suunniteltu raskaana olevan äidin rokottamiseen, jolloin äidin tuottamat vasta-aineet suojaavat vastasyntynyttä vaarallisimpien kuukausien ajan. Myyntiluvan ensimmäiset tällaiset äidille annettavat rokotteet saivat myyntiluvan Euroopassa ja Yhdysvalloissa vuonna 2023. Se on suunniteltu juuri viruksen F-proteiinia vastaan. Yleiseen käyttöön päätyi ensimmäisenä RS-viruksen monoklonaalinen vasta-aine nirsevimabi, jota tarjotaan pistoksena epidemian aikana kaikille alle kolmekuisille sekä riskiryhmiin kuuluville lapsille Suomessa alkaen loppuvuodesta 2024.
Kansan vapautusarmeijan strategiset tukijoukot

| Kansan vapautusarmeijan strategiset tukijoukot 中国人民解放军战略支援部队 |
| --- | --- |

Toiminnassa:  2015–2024
Valtio:   Kommunistipuolue –  Kiina
Puolustushaarat:  avaruusvoimat kyberjoukot
Aselajit:  avaruussodankäynti elektroninen sodankäynti kybersodankäynti psykologinen sodankäynti
Rooli:  puolustushaara
Komentajat
Nykyinen komentaja:  kenraali Ju Qiansheng
Kansan vapautusarmeijan strategiset tukijoukot (kiin.: 中国人民解放军战略支援部队; pinyin: Zhōngguó rénmín jiěfàngjūn zhànlüè zhīyuán bùduì; engl. People's Liberation Army Strategic Support Force, PLASSF) oli yksi Kiinan kansantasavallan kansan vapautusarmeijan viidestä puolustushaarasta. Toiminta-aikanaan muut neljä puolustushaaraa olivat maavoimat, ilmavoimat, merivoimat ja strategiset ohjusjoukot. Tukijoukot perustettiin joulukuussa 2015 ja jaettiin omiksi haaroiksi huhtikuussa 2024. Tukijoukkojen tehtävien kirjo oli laaja, mutta se keskittyi lähinnä aseellisen sodankäynnin sijaan muihin sodankäynnin muotoihin. Koska strategiset tukijoukot olivat osa kansan vapautusarmeijaa, ne olivat osa Kiinan kommunistisen puolueen aseellista siipeä ja sitä kautta niiden ensisijainen tehtävä oli turvata puolueen valta-asema Kiinassa.
Strategiset tukijoukot oli suoraan keskussotilaskomission alaisia. Joukkojen toiminta-alue kattaa avaruuden, tietoverkot ja sähkömagneettisen spektrin sekä psykologisen sodankäynnin alueet. Organisaatiouudistuksen yhtenä tavoitteena oli keskittää tiedusteluun ja valvontaan sekä informaatiosodankäyntiin kykenevät joukot. Tukijoukot lakkautettiin vuonna 2024. Puolustishaaran seuraajaksi muodostettiin Kansan vapautusarmeijan avaruusvoimat, kyberjoukot, informaatiotukijoukot ja logistiikkajoukot. Ne ovat erillisiä yksiköitä mutta niitä ei kutsuta kuitenkaan täysimittaisiksi puolustushaaroiksi.
Avaruusohjelma

Käytössä on kaikkiaan 77 satelliittia: 6 tietoliikenne-, 23 navigointi-, 33 tiedustelu- ja 15 signaalitiedustelusatelliittia. Strategisten tukijoukkojen komentajana toimii Gao Jin.
Kiina on laukaissut avaruuteen menestyksellisesti 16 avaruusalusta ja 31 erilaista avaruuslaitetta, muun muassa satelliitit kommunikointia ja navigointia varten. Avaruusjoukot hallinnoivat Kiinan tiedustelu- ja paikannussatelliitteja, kuten Kiinan kehittämää Beidou–satelliittijärjestelmää, joka on kiinalainen vastine Yhdysvaltain GPS:lle ja Venäjän GLONASS-järjestelmälle.
Saavutuksia:
China’s Expace Technology Co. yhtiön kaupallinen satelliitti Kuaizhou-1 (KZ-1A)
Kiinan ensimmäinen avaruusasema ja siihen liittyvä lisävarustelu Tianzhou-1 (TZ-1) telakointia ja tankkausta varten
Avaruusohjelma > Avaruusjärjestelmien osastot

Kansanarmeijan avaruusjärjestelmät käsittää kaikki kansanarmeijan C4ISR-järjestelmät.
Jiuquan-satelliittien laukaisukeskus/ 20. testi- ja koulutuskeskus
Taiyuan-satelliittien laukaisukeskus / 25. testi- ja koulutuskeskus
Xichang-satelliittien laukaisukeskus / 27. testi- ja koulutuskeskus
Wenchang avaruuskeskus
Avaruustelemetria, seuranta ja ohjaus
Pekingin avaruuslentojen komentokeskus
Xin satelliittien komentokeskus / 26. testi- ja koulutuskeskus
Telemetria, seuranta ja komentoasemat
Kiinan merialueiden satelliittiseuranta ja komentokeskus
23. testi- ja koulutuskeskus
Avaruuden tiedustelutoimisto
Pääsatelliittiasema
Avaruuden tutkimus ja kehityskeskus
Projektisuunnittelun tutkimuskeskus
Astronauttijoukot
Lähde:
Kybersodankäynti

Kybersodankäynti on Kiinalle tärkeä osa kansallisen turvallisuuden ja strategisen kilpailukyvyn varmistamista.
Kyberjoukot valmistautuvat kyberhyökkäyksiin ja vakoiluun, sekä Kiinan omien tietojärjestelmien puolustamiseen. Elektronisen sodankäynnin joukot keskittyvät häiritsemään vastustajan kommunikaatioyhteyksiä ja tutkakuvaa.
Tianzhou-1 malli
Italian kristillisdemokraattinen puolue

| Italian kristillisdemokraattinen puolue> Democrazia Cristiana |
| --- | --- |
  
Perustettu:  15. joulukuuta 1943
Lopetti:  16. tammikuuta 1994
Ideologia:  kristillisdemokratia liberaalikonservatismi
Poliittinen kirjo:  keskusta keskusta-oikeisto
Toimisto:  Palazzo Cenci-Bolognetti, Piazza del Gesù, Rooma
Äänenkannattaja:  Il Popolo
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan kansanpuolue – Christian Democrat International
Infobox OKNimi-testi OK: 
Italian kristillisdemokraattinen puolue (ital. Democrazia Cristiana, DC) oli Italian johtava puolue kylmän sodan ajan. Länsiliittoutuneet tukivat sitä voimakkaasti kilpailevaa kommunistipuoluetta vastaan. Puolue oli hallitusvastuussa yhtämittaisesti puoli vuosisataa.
Kristillisdemokraatteja edelsi vuosina 1919–1926 toiminut Italian kansanpuolue.
Puolueen perustaja Alcide De Gasperi oli nuoruudessaan aktiivinen fasismin vastustaja, ja joutui vankeuteen vuonna 1926 julkaistuaan hallitusta arvostellutta lehteä. Kristillisdemokraattisen puolueen perustaminen tuli mahdolliseksi vuoden 1943 lopussa Mussolinin kukistuttua. Jo joulukuussa 1945 De Gasperi nousi maan pääministeriksi ja puoli vuotta myöhemmin Italiasta tuli tasavalta (lopullisesti vuoden 1948 alusta uuden perustuslain myötä). De Gasperi toimi pääministerinä vuoteen 1953.
Puolueen aatteellinen perusta muodostui roomalaiskatolisuuden, antikommunismin, sosiaalisen kehityksen sekä vapaan kilpailun ympärille. DC oli aatteellisesti lähellä länsisaksalaista CDU:ta.
Myöhempiä Italian kristillisdemokraattisia johtomiehiä olivat Amintore Fanfani, Aldo Moro ja Giulio Andreotti sekä kylmän sodan jälkeisten vuosien Romano Prodi. Puolue yhdistettiin 1990-luvulla moniin korruptioskandaaleihin, esimerkiksi Andreotti oli syytteessä mafiayhteyksistä. Samanlaisia syytteitä esitettiin tosin jo 1960-luvulla.
1990-luvulla puolueen kannatus romahti Tangentopolina tunnetun korruptiovyyhdin seurauksena. Tammikuussa 1994 puolue lopetti toimintansa vanhalla nimellä ja alkoi käyttää nimeä Partito Popolare Italiano (Italian kansanpuolue), jota sen edeltäjä oli käyttänyt. Samana vuonna pidetyissä vaaleissa se jäi pienpuolueeksi. Se liittyi keskusta-vasemmistolaiseen Oliivipuukoalitioon ja osallistui maan hallitukseen vuosina 1996–2001. Lopulta kristillisdemokraattien rippeet vaipui historiaan Kansanpuolueen liittyessä vuonna 2002 osaksi Democrazia è Libertà – La Margherita -nimistä keskustapuoluetta, joka vuonna 2007 liittyi Oliivipuukoalition pohjalta muodostettuun keskusta-vasemmistolaiseen Demokraattiseen puolueeseen.
Johto

| Puheenjohtaja | Kausi |
| --- | --- |
Alcide De Gasperi: 1946–1954
Adone Zoli: 1954–1960
Attilio Piccioni: 1960–1966
Mario Scelba: 1966–1969
Benigno Zaccagnini: 1969–1975
Aldo Moro: 1975–1978
Flaminio Piccoli: 1978–1980
Arnaldo Forlani: 1980–1989
Ciriaco De Mita: 1989–1992
Rosa Russo Iervolino: 1992–1994
Conor Gallagher

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Conor John Gallagher
Syntymäaika: 6. helmikuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Epsom, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Atlético Madrid
Pelinumero: 4
Junioriseurat
2006–2019: Chelsea
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2019–2024 | Chelsea | 72 | (8) |
| 2019–2020 | → Charlton Athletic | 26 | (6) |
| 2020 | → Swansea City | 19 | (0) |
| 2020–2021 | → West Bromwich Albion | 30 | (2) |
| 2021–2022 | → Crystal Palace | 34 | (8) |
| 2024– | Atlético Madrid | 11 | (2) |
Maajoukkue
| 2021– | Englanti | 21 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. joulukuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. joulukuuta 2024.
Conor John Gallagher (s. 6. helmikuuta 2000 Epsom, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Gallagherin edustama seura on Primera Divisiónissa pelaava Atlético Madrid, jonne hän siirtyi 42 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2024. Tätä ennen hän pelasi Englannin Valioliigan Chelseassa, jonka akatemian kasvattama pelaaja hän on. Hän on pelipaikaltaan keskikentän keskustan pelaaja.
Gallagher pelasi Chelsean-vuosinaan lainasopimuksilla kaudella 2019–2020 mestaruussarjan Charlton Athleticissa ja Swansea Cityssä, kaudella 2020–2021 Valioliigan West Bromwich Albionissa (30 liigaottelua, kaksi maalia) sekä kaudella 2021–2022 Valioliigan Crystal Palacessa, jossa teki 34 valioliigaottelussa kahdeksan maalia. Hän on pelannut 136 Valioliigan ottelua ja tehnyt niissä 18 maalia. Näistä hän on Chelseassa pelannut 35 ottelua ja tehnyt kolme maalia kaudella 2022–2023 sekä 37 ottelua ja viisi maalia kaudella 2023–2024. Mestarien liigassa hän pelasi Chelseassa kahdeksan ottelua kaudella 2022–2023.
Gallagher on pelannut 18 A-maaottelua Englannin maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja. Hän pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa marraskuussa 2021. Hän kuului Englannin joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022 mutta ei saanut peliaikaa. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli kahdessa ensimmäisessä ottelussa vaihdosta kentälle ja pelasi kolmannesta ottelusta ensimmäisen puoliskon avauskokoonpanossa. Hän tuli vaihdosta kentälle neljännesvälierän jatkoajalla ja välieräottelun viime hetkillä. Tappiollisen loppuottelun hän istui vaihtopenkillä.
Gallagher on pelannut aiemmin Englannin nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän kuului alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2017 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi turnauksessa viimeisen alkulohko-ottelun kokonaan ja tuli kolmessa ottelussa vaihdosta kentälle.
Käännös suomeksi
Espanjan Grand Prix 1968

Espanjan Grand Prix 1968 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. toukokuuta 1968 Jaraman radalla. Kilpailun voitti Graham Hill, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 90 | 2:15:02.1 | 6 | 9 |
| 2 | 1 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 90 | 15.9 | 3 | 6 |
| 3 | 14 |  Brian Redman | Cooper-BRM | 89 | + 1 krs. | 13 | 4 |
| 4 | 15 |  Ludovico Scarfiotti | Cooper-BRM | 89 | + 1 krs. | 12 | 3 |
| 5 | 6 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra-Ford | 81 | + 9 krs. | 5 | 2 |
| Kesk. | 2 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | 77 | Öljyvuoto | 4 |   |
| Kesk. | 7 |  John Surtees | Honda | 74 | Vaihdelaatikko | 7 |   |
| Kesk. | 16 |  Jo Siffert | Lotus-Ford | 62 | Voimansiirto | 10 |   |
| Kesk. | 19 |  Chris Amon | Ferrari | 57 | Polttoainepumppu | 1 |   |
| Kesk. | 5 |  Piers Courage | BRM | 52 | Polttoainepumppu | 11 |   |
| Kesk. | 9 |  Pedro Rodríguez | BRM | 27 | Onnettomuus | 2 |   |
| Kesk. | 21 |  Jacky Ickx | Ferrari | 13 | Sytytys | 8 |   |
| Kesk. | 4 |  Jochen Rindt | Brabham-Repco | 10 | Öljynpaine | 9 |   |
| DNS | 3 |  Jack Brabham | Brabham-Repco |   | Moottori |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Jean-Pierre Beltoise 1'28.300
Jean-Pierre Beltoisen ensimmäinen nopein kierros