stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Connolly (yleisurheilija)
Urheilu-ura > Ensimmäinen nykyaikainen olympiavoittaja

Connolly kävi vuonna 1895 kuuden kuukauden ajan kirjekursseja ja pääsi syksyllä opiskelemaan Harvardin yliopistoon. Hän jätti yliopiston kuitenkin ensimmäisen vuoden aikana kilpaillakseen Ateenan olympialaisissa, eikä palannut enää opiskelemaan.
Connolly kertoi itse, että hän jätti Harvardin, koska yliopiston urheilukomitean puheenjohtaja ei suostunut myöntämään hänelle kahdeksan viikon mittaista poissaololupaa. Hän kertoi myös, että hän maksoi olympiamatkansa Ateenaan itse. Jonathan Shaw kirjoitti vuonna 1996 Harvard Magazinen artikkelissa, että Connolly saattoi hieman liioitella. Shawn mukaan Connollyllä oli elinikäinen tapa kaunistella totuutta. Ei ole olemassa kirjallista merkintää siitä, että Connolly olisi puhunut urheilukomitean puheenjohtajalle, mutta hän lähetti komitealle kirjeen, jossa ei kuitenkaan maininnut olympialaisista. Hän sai kunniaeron Euroopan-matkaa varten; eron syyksi merkittiin "Euroopassa vierailu". Jonathan Shawn mukaan Connollyn matkan maksoi suurimmalta osalta South Bostonin katolinen seurakunta, joka keräsi rahat matkaa varten.
Olympiakisojen avajaispäivänä 6. huhtikuuta 1896 Connolly voitti ensimmäisenä finaalina järjestetyn kolmiloikkakilpailun tuloksella 13,71 metriä. Hänestä tuli näin nykyaikaisten olympialaisten ensimmäinen kultamitalisti ja ensimmäinen olympiavoittaja sitten Zopyrosin, joka voitti pankrationin vuonna 385. Voittotulos oli kolmiloikan ensimmäinen olympiaennätys. Connolly voitti myös hopeaa korkeushypyssä ja pronssia pituushypyssä.
Urheilu-ura > Kolmiloikkamitaleille myös vuonna 1900

Ateenan kisojen jälkeen Connolly taisteli Espanjan–Yhdysvaltain sodassa. Hän kirjoitti kokemuksistaan perheelleen kirjeissä, jotka julkaistiin The Boston Globessa. Hän loi näissä teksteissään jo värikkään tyylinsä, josta hänet tunnettiin myös kirjailijan urallaan.
Connolly osallistui myös Pariisin olympialaisiin 1900. Hän oli suunnittelemassa matkaa Pariisiin, kun hän sai tietää, että kaupungissa järjestettäisiin samaan aikaan olympialaiset. Connolly päätti ystävänsä Dick Grantin kanssa osallistua kisoihin. Connolly sijoittui kolmiloikassa hopealle tuloksella 13,97 Myer Prinsteinin jälkeen.
Kirjailijana, toimittajana ja merimiehenä

Urheilu-uransa jälkeen Connolly työskenteli toimittajana, kirjoitti kirjoja ja vietti suurimman osan elämästään merillä. Hän työskenteli muun muassa kalastajana ja kirjoitti kokemuksistaan. Kirjoitukset julkaistiin 1901 Scribner’s Magazinessa ja myöhemmin samana vuonna The Book of Gloucester Fishermen -nimisenä kirjana.
Connolly sai nopeasti mainetta tyylistään ja alkoi kirjoittaa säännöllisesti muun muassa Scribner’s Magazineen ja Collier’siin. Presidentti Theodore Roosevelt ihaili Connollyn töitä ja antoi tälle luvan matkustaa millä tahansa Yhdysvaltain laivaston aluksella, joista Connolly kirjoitti useita tarinoita ja artikkeleita.
Lontoon olympialaisissa 1908 Connolly oli mukana Collier’s-lehden toimittajana. Hän matkusti ympäri maailmaa sekä Collier’sin että Scribner’s Magazinen kirjeenvaihtajana. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kirjoitti Collier’sille sukellusvenetoiminnasta.
Connolly kirjoitti 25 kirjaa ja yli 200 novellia. Merikokemustensa ansiosta hän oli tunnettu erityisesti meriaiheisista kirjoistaan. Connolly kirjoitti myös An Olympic Victor -nimisen fiktiivisen kirjan vuoden 1896 olympialaisista.
Tunnustukset

Connollyn patsas sijaitsee South Bostonin Joe Moakleyn puistossa, ja hänet valittiin 2012 Yhdysvaltain olympiajoukkueen kuuluisuuksien galleriaan.
Valikoidut teokset

The Book of Gloucester Fishermen, 1901
Out of Gloucester, 1902
The Deep Sea’s Toll, 1905
Open Water, 1910
Sonnie-Boy's People, 1913
The U-Boat Hunters, 1918
Sea-Borne: Thirtry Years Avoyaging, 1944
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Connolly Wikimedia Commonsissa
Miesten kolmiloikan olympiavoittajat
James Connolly Ateenan olympialaisissa.
Israelin 162. divisioona

162. divisioonan kokoonpano
Israelin 162. divisioona on panssaroitu divisioona. Se tunnetaan myös Utzvat Ha'Barzelin ryhmänä. Se on vakinaisessa palveluksessa oleva panssaridivisioona, joka kuuluu keskiseen maanpuolustusalueeseen.
Divisioonan komentajana toimii prikaatikenraali Moti Baruh. Vaikka divisioona kuuluu keskiseen maanpuolustusalueeseen, se osallistui Libanonin taisteluihin heinä-elokuussa 2006 eteläisen Libanonin keskisellä rintamalohkolla ja Bint Jbeilista pohjoiseen. Divisioonan tavoitteena oli hyökätä Litani-joelle saakka ja erottaa Hizbollahin hallitsema alue Keski-Libanonista.
Aiheesta muualla

Division 162 (PDF, s. 163)[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Israelin Cup

Israelin Cup (hepr. ‏גביע המדינה‎, Gvia HaMedina‎) on Israelin jalkapallon tärkein kansallinen cup-kilpailu, jota on pelattu vuodesta 1922 lähtien. Ennen vuotta 1928 kyseessä oli epävirallinen kilpailu.
Mestarit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1928 Hapoel Tel Aviv / Maccabi Jerusalem  1929 Maccabi Tel Aviv  1930 Maccabi Tel Aviv  1931 Ei pelattu  1932 Palestiinan poliisivoimat  1933 Maccabi Tel Aviv  1934 Hapoel Tel Aviv  1935 Maccabi Petah Tikva  1936 Ei pelattu  1937 Hapoel Tel Aviv  1938 Hapoel Tel Aviv  1939 Hapoel Tel Aviv  1940 Beitar Tel Aviv  1941 Maccabi Tel Aviv  1942 Beitar Tel Aviv  1943 Royal Artillery  1944 Ei virallista turnausta  1945 Ei virallista turnausta  1946 Maccabi Tel Aviv  1947 Maccabi Tel Aviv  1948 Ei pelattu  1949 Ei pelattu  1950 Ei pelattu  1951 Ei pelattu  1952 Maccabi Petah Tikva  |  1953 Ei pelattu  1954 Maccabi Tel Aviv  1955 Maccabi Tel Aviv  1956 Ei pelattu  1957 Hapoel Petah Tikva  1958 Maccabi Tel Aviv  1959 Maccabi Tel Aviv  1960 Ei pelattu  1961 Hapoel Tel Aviv  1962 Maccabi Haifa  1963 Hapoel Haifa  1964 Maccabi Tel Aviv  1965 Maccabi Tel Aviv  1966 Hapoel Haifa  1967 Maccabi Tel Aviv  1968 Bnei Yehuda Tel Aviv  1969 Hakoah Amidar Ramat Gan  1970 Maccabi Tel Aviv  1971 Hakoah Amidar Ramat Gan  1972 Hapoel Tel Aviv  1973 Hapoel Jerusalem  1974 Hapoel Haifa  1975 Hapoel Kfar Saba  1976 Beitar Jerusalem  1977 Maccabi Tel Aviv  |  1978 Maccabi Netanya  1979 Beitar Jerusalem  1980 Hapoel Kfar Saba  1981 Bnei Yehuda Tel Aviv  1982 Hapoel Yehud  1983 Hapoel Tel Aviv  1984 Hapoel Lod  1985 Beitar Jerusalem  1986 Beitar Jerusalem  1987 Maccabi Tel Aviv  1988 Maccabi Tel Aviv  1989 Beitar Jerusalem  1990 Hapoel Kfar Saba  1991 Maccabi Haifa  1992 Hapoel Petah Tikva  1993 Maccabi Haifa  1994 Maccabi Tel Aviv  1995 Maccabi Haifa  1996 Maccabi Tel Aviv  1997 Hapoel Be'er Sheva  1998 Maccabi Haifa  1999 Hapoel Tel Aviv  2000 Hapoel Tel Aviv  2001 Maccabi Tel Aviv  2002 Maccabi Tel Aviv  |  2003 Hapoel Ramat Gan Givatayim  2004 Bnei Sakhnin  2005 Maccabi Tel Aviv  2006 Hapoel Tel Aviv  2007 Hapoel Tel Aviv  2008 Beitar Jerusalem  2009 Beitar Jerusalem  2010 Hapoel Tel Aviv  2011 Hapoel Tel Aviv  2012 Hapoel Tel Aviv  2013 Hapoel Ramat Gan Givatayim  2014 Hapoel Ironi Kiryat Shmona  2015 Maccabi Tel Aviv  2016 Maccabi Haifa  2017 Bnei Yehuda Tel Aviv  2018 Hapoel Haifa  2019 Bnei Yehuda Tel Aviv  2020 Hapoel Be'er Sheva  2021 Maccabi Tel Aviv  2022 Hapoel Be'er Sheva  2023 Beitar Jerusalem  |
Israelin 7. prikaati

Hativa Shevan tunnus
Israelin 7. prikaati (Hativa Sheva) on panssariprikaati, joka on osallistunut kaikkiin Israelin ja arabien välisiin sotiin ja sen suurimmat saavutukset tapahtuivat kuuden päivän sodan aikana 1967. Joukko-osasto oli perustettu jo 1948 Israelin itsenäisyyssotaan, jolloin sen panssarikalusto koostui Sherman-panssarivaunuista. 1960-luvulla prikaati sai käyttöönsä brittiläisiä Centurion-panssarivaunuja, jotka korvattiin 1970-luvun lopulta alkaen Merkava-kalustolla. Israelin itsenäisyyssodan, Suezin kriisin ja kuuden päivän sodan aikana 7. prikaati kuului Israelin eteläiseen maanpuolustusalueeseen, minkä jälkeen se jäi Golanin kukkuloille osaksi 36. panssaridivisioonaa.
2006 Hizbollahia vastaan käydyn rajasodan aikana 7. prikaati taisteli pääasiassa Bint Jbailin kohdalla.
Prikaatin komentaja, eversti Amnon Eshel Assulin kritisoi haastattelussa julkisesti Israelin sodanjohtoa ilmoittaen mielipiteekseen, ettei 7. prikaati ollut valmis suorittamaan sille divisioonasta käskettyjä tehtäviä Etelä-Libanonin sodan aikana heinä-elokuussa 2006.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tanks still needed for major conflicts, Yaakov Katz, Jerusalem Post. 8. kesäkuuta 2006, päivitetty 9. kesäkuuta 2006
Ise-washi

Japaninpaperin valmistusta (Ise-washi).
Ise-washi (jap. 伊勢和紙) on Japanin Mien prefektuurissa sijaitsevassa Isen kaupungissa valmistettua japaninpaperia (washi). Sitä valmistava tehdas Taihō washikōgyō on perustettu vuonna 1899. Ise-washia käytetään pääasiassa Isen pyhäköiden ofuda-talismaanien valmistamiseen.
Aiheesta muualla

Isewashi.co.jp (japaniksi)
伊勢神宮のお神札からインクジェット対応和紙まで 和の職人.com (japaniksi)
Jenni Mustajärvi

| Jenni Mustajärvi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1986 Tampere
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  pop
Yhtyeet:  Oma yhtye
Levy-yhtiöt:  Live Rock Finland
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jenni Mustajärvi (s. 1986 Tampere) on suomalainen laulaja. Hänen isänsä on Popeda-yhtyeen entinen laulusolisti ja soolouraakin tehnyt Pate Mustajärvi.
Ura

Mustajärvi esiintyi ensimmäistä kertaa rockfestivaaleilla Nummirockissa vuonna 1992, tuolloin vasta 6-vuotiaana, esittämällä "Pingviinilaulun" isänsä Popeda-keikan yhteydessä.
Hän on opiskellut sosiaalialaa ja työskennellyt esimerkiksi päiväkodeissa ja kouluissa muun muassa koulunkäynninohjaajana erityislasten kanssa.
Mustajärvi on kirjoittanut tekstejä lauluihin vuodesta 2014 lähtien. Hän on opiskellut Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa lauluntekijöiden valmennuksessa.
Mustajärvi on sanoittanut myös isälleen Pate Mustajärvelle ”Rasvatyyni” ja "Veikko" -kappaleet ja toiminut hänen taustalaulajanaan Tyylillä-soolokiertueella. Mustajärvi tekee myös duokeikkoja Markus Salon kanssa.
Mustajärvi on julkaissut vuodesta 2018 alkaen seitsemän singleä ja maaliskuussa 2020 ensimmäisen albuminsa 22:50. Albumin nimi tulee hänen syntymähetkensä kellonajasta. Mustajärven yhtyeessä soittavat kitaristi ja 22:50-albumin tuottaja Olli Anttila, kosketinsoittaja Janne Kokkonen, basisti Milla Heinonen ja rumpali Jony Oittinen. Mustajärven oli tarkoitus lähteä Suomen kiertueelle keväällä 2020, mutta koronaviruksen takia kiertue peruttiin ja yhtye teki vain yhden live-striimatun konsertin ilman yleisöä.
Mustajärvi myös maalaa ja keväällä 2023 piti ensimmäisen taidenäyttelynsä.
Ilta-Sanomien järjestämässä äänestyksessä Popedan uudeksi laulusolistiksi Jenni Mustajärvi sai ylivoimaisesti eniten ääniä (21,3 %).
Diskografia > Studioalbumit

22:50 (2020)
Diskografia > Singlet

Hyvästit (2018)
7 syntiä (2018)
Kaikki paikallaan (2019)
Terkut rivien välistä (2019)
Mitä et nää, sitä ei oo (2019)
Joo joo joo! (2020)
Ei saa koskee (...ilman lupaa) (2022)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jenni Mustajärven esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ilmiantaja (täsmennyssivu)

Ilmiantaja voi viitata seuraaviin asioihin:
ilmiantaja, henkilö joka tarkkailee muiden elämää ja raportoi tiedoistaan eteenpäin
Ilmiantaja (The Informer), Arthur Robinsonin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1929
Ilmiantaja (The Informer), John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1935
Ilmiantaja (Le doulos), Jean-Pierre Melvillen ohjaama ranskalainen rikoselokuva vuodelta 1962
Ilmiantaja! (The Informant!), Steven Soderberghin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2009
The Snitch – ilmiantaja (Primary Suspect), Jeff Celentanon ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 2000.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ilmiantaja”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Itäinen pallonpuolisko

Itäinen pallonpuolisko on maantieteellinen termi maapallon puoliskolle, joka sijaitsee Greenwichistä itään. Greenwichissä on nollameridiaani, ja maapallon toista puoliskoa siitä länteen kutsutaan läntiseksi pallonpuoliskoksi. Vaikka itäinen pallonpuolisko vastaa puolta maapallon pinta-alasta, siellä asuu peräti noin 85 % maapallon väestöstä. Myös suurin osa Euroopasta sijaitsee itäisellä pallonpuoliskolla.
Isdes

| Isdes |
| --- | --- |
 Kunnantalo ja Notre-Damen kirkko
 vaakuna
 Isdes
 Koordinaatit: 47°40′17″N, 2°15′22″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Loiret
Arrondissementti:  Orléans
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  43,9 km²
Väkiluku (2019):  548 
 – Väestötiheys:  12 as./km²
Kunnan numero:  45171
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Isdes on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Orléansin kaupungista kaakkoon.
Notre-Damen kirkko
Kylä on saanut tunnustusta hyvin säilyneestä vanhasta rakennuskannasta, jossa on vanhoja tiili- ja ristikkorakenteisia taloja. Notre-Damen kirkko on rakennettu 1000-luvulla. Se on yksi alueen vanhimmista kirkoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isdes Wikimedia Commonsissa
Infest (yhtye)

Infest oli yhdysvaltalainen hardcore punk/powerviolence -yhtye jonka perustivat Joe Denunzio, Matt Domino, Dave Ring ja Chris Clift vuonna 1986. Infest oli yksi ensimmäisistä powerviolence-yhtyeistä ja genren suurimpia kehittäjiä. Yhtye hajosi vuonna 1996.
Yhtyeen kokoonpano

Joe Denunzio (laulu)
Matt Domino (kitara)
Dave Ring (basso)
Chris Clift (rummut)
Diskografia

Infest (demo, 1987)
Infest (EP, 1988)
Slave (LP, 1988)
Split 8" with Pissed Happy Children (1989)
Mankind (7", 1991)
KXLU Radioshow (12", 1992)
No Man's Slave (LP, 2002)
Days Turn Black (7", Drawblank, 2013)
Jenna Fischer

| Jenna Fischer |
| --- | --- |
 Jenna Fischer muotinäytöksessä vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1974 (ikä 50) Fort Wayne, Indiana, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  James Gunn (2000–2008) Lee Kirk (2010–)
Lapset:  poika, 2011 tytär, 2014
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Pam Beesly (Konttori)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Regina Marie "Jenna" Fischer (7. maaliskuuta 1974 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Konttori-sarjassa. Fischer oli sarjasta ehdolla parhaan sivuosaroolin Emmy-palkinnon saajaksi.
Yksityiselämä

Fischer avioitui elokuvaohjaaja James Gunnin kanssa 7. elokuuta 2000. Pari erosi vuonna 2008. Fischerin ja ohjaaja Lee Kirkin kihlaus julkistettiin vuonna 2009 ja he avioituivat 3. heinäkuuta 2010. Fischer ja Kirk kertoivat raskaudestaan toukokuussa 2011. Raskaus käsikirjoitettiin Konttorin kahdeksannen tuotantokauden juoneen, jolloin Fischerin esittämä hahmo Pam Beesley oli samaan aikaan raskaana. Syyskuussa 2011 parille syntyi poika. Parille syntyi tytär toukokuussa 2014.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Huom. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Channel 493 | Channel 493 | Rane |  |
| 1998 | Born Champion | Born Champion | Wendy Miller |  |
| 2000 | The Specials | The Specials |  |  |
| 2003 | Melvin Goes to Dinner | Melvin Goes to Dinner | emäntä |  |
| 2004 | Employee of the Month | Employee of the Month | Whisper |  |
| 2004 | LolliLove | LolliLove | Jenna Gunn |  |
| 2005 | Lucky 13 | Lucky 13 |  |  |
| 2005 | 40 v. ja neitsyt | The 40-Year-Old Virgin |  | kreditoimaton |
| 2006 | Slither | Slither | Shelby |  |
| 2007 | Blades of Glory | Blades of Glory | Katie Van Waldenberg |  |
| 2007 | The Brothers Solomon | The Brothers Solomon | Michelle |  |
| 2007 | Walk Hard: The Dewey Cox Story | Walk Hard: The Dewey Cox Story | Darlene Madison |  |
| 2008 | The Promotion – uraputkessa | The Promotion | Jen Stauber |  |
| 2009 | Solitary Man | Solitary Man | Susan Porter |  |
| 2010 | A Little Help | A Little Help | Laura Pehlke |  |
| 2011 | Hall Pass – lupa rellestää | Hall Pass | Maggie |  |
| 2012 | Rakkautta Detroitissa | The Giant Mechanical Man | Janice |  |
| 2013 | Are You Here | Are You Here | Alli |  |
| 2014 | Kiss Me | Kiss Me | Vera |  |
| 2017 | Brad’s Status | Brad’s Status | Melanie Sloan |  |
| 2018 | 15:17 Pariisiin | The 15:17 to Paris | Heidi |  |
Televisiosarjat
| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Huom. |
| 2001 | Spin City | Spin City | tarjoilija | 1 jakso |
| 2001 | Undeclared | Undeclared | Betty | 2 jaksoa |
| 2002 | Off Centre | Off Centre | Melanie | 1 jakso |
| 2002 | Sisko ja sen sisko | What I Like About You | Kim | 1 jakso |
| 2003 | Strong Medicine | Strong Medicine | Camille Freemont | 1 jakso |
| 2003 | Miss Match | Miss Match | Connie | 1 jakso |
| 2003 | Rubbing Charlie | Rubbing Charlie |  | televisioelokuva |
| 2004 | Todistettavasti syyllinen | Cold Case | Dottie 1943 | 1 jakso |
| 2005 | 70’s Show | That '70s Show | Stacy Wanamaker | 1 jakso |
| 2005 | Mullan alla | Six Feet Under | Sharon Kinney | 2 jaksoa |
| 2005–2013 | Konttori | The Office | Pam Beesly | päärooli |
| 2012 | Dan Vs. | Dan Vs. | Anger Management Instructor | 1 jakso |
| 2014 | Ten X Ten | Ten X Ten | Woman 40s |  |
| 2015 | Newsreaders | Newsreaders | Kelly Spears | 1 jakso |
| 2015 | You, Me and the Apocalypse | You, Me and the Apocalypse | Rhonda | minisarja, 10 jaksoa |
| 2016 | The Mysteries of Laura | The Mysteries of Laura | Jennifer Lambert | 3 jaksoa |
| 2016 | The Grinder | The Grinder | Kelly | 1 jakso |
| 2016 | Drunk History | Drunk History | Katharine Wright | 1 jaksoa |
| 2017 | The Guest Book | The Guest Book | Dr. Laurie Galiff | 2 jaksoa |
| 2018 | Splitting Up Together | Splitting Up Together | Lena | päärooli |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jenna Fischer Wikimedia Commonsissa
Jenna Fischer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Israelin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Israelin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Israelia alle 18-vuotiaiden kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue on pelannut historiansa aikana pääosin alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailujen 3. divisioonassa. Ennen maailmanmestaruuskilpailuihin osallistumista joukkue pelasi useana kautena alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailujen C- ja D-sarjoissa. Viimeisimmissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2000 joukkue sijoittui D2-sarjan 5. sijalle.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailuissa

2001 – 3. divisioona, 7.
2003 – 3. divisioona, 4.
2004 – 3. divisioona, 5.
2005 – 3. divisioona, 3.
2006 – 3. divisioona, 2.
2007 – 2. divisioona, 5.
2008 – 2. divisioona, 6.
2010 – 3. divisioona, 4.
2011 – 3. divisioona, 4.
2013 – 3. divisioonan B-lohko, 1.
2014 – 3. divisioonan A-lohko, 2.
2015 – 3. divisioonan A-lohko, 5.
2016 – 3. divisioonan A-lohko, 4.
2017 – 3. divisioonan A-lohko, 2.
2018 – 3. divisioonan A-lohko, 4.
2019 – 3. divisioonan A-lohko, 2.
2020 – 3. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 3. divisioonan A-lohkon turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 3. divisioonan A-lohko
Itäinen rakennus

| Itäinen rakennus |
| --- | --- |
 Itäisen rakennuksen paikka. Rauniot ovat osin myöhemmistä rakennuksista.
Sijainti:  Agora, Ateena, Attika  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′28″N, 23°43′25″E
Rakennustyyppi:  kaupallinen rakennus
Valmistumisvuosi:  noin 150 eaa.
Julkisivumateriaali:  kalkkikivi
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Itäinen rakennus oli antiikin aikainen rakennus Ateenan Agoralla Kreikassa. Se on saanut nykyisen nimensä siitä, että se sijaitsi Keskistoan ja Etelästoa II:n välisen aukion itälaidalla.
Itäinen rakennus rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 150 eaa. suunnilleen samaan aikaan Keskistoan ja Etelästoa II:n kanssa. Rakennus on mahdollisesti ollut rahanvaihtajien tai jonkinlaisen pankkitoiminnan käytössä, ja näin se on palvellut alueen kaupallisia toimintoja.
Itäinen rakennus oli rakennettu pohjois-eteläsuuntaisesti ja muodosti Keskistoan ja Etelästoa II:n väliin jäävän aukion itälaidan. Keskistoa sijaitsi rakennuksen pohjois- ja Etelästoa II eteläpuolella. Rakennus oli tehty kalkkikivestä. Sen pituus oli noin 38,9 metriä ja leveys noin 13,8 metriä. Rakennuksessa oli stoaa muistuttava pylväikkö, joka avautui itään päin Panathenaia-juhlan tien suuntaan. Rakennuksen länsiseinustalla oli viisi huonetta, jotka avautuivat länteen eli pihan puolelle. Keskimmäisessä huoneessa oli portaikko, jonka kautta pääsi kulkemaan rakennuksen läpi ja laskeutumaan alemmalla tasolla olleelle pihalle. Kolmen keskimmäisen huoneen edessä on ehkä ollut pylväät. Eteläisimmästä huoneesta oli pääsy Etelästoaan. Rakennuksessa on merkkejä siitä, että siellä on ollut rahanvaihtajien tai muiden sellaisten käyttämät puiset pöydät.
Rakennuksesta on säilynyt nykyaikaan sen perustukset ja seinien alaosia sekä marmorista lattiaa.
Jimmie Ericsson

| Jimmie Ericsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1980 (ikä 44) Skellefteå, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jim
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  96 kg
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2019
Aik. seurat:  Södertälje SK (Ruotsi I) HC Vita Hästen (Ruotsi I) Leksands IF (SEL) Skellefteå AIK (SHL)   SKA Pietari (KHL)
Sven Jimmie Ericsson (s. 22. helmikuuta 1980 Skellefteå, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jääkiekkoilija ja maailmanmestari. Hän teki sopimuksen KHL-seura SKA Pietariin kaudeksi 2014–2015, edustettuaan Skellefteå AIK:ta edelliset kahdeksan kautta. Suhteellisen isokokoinen Ericsson osaa pelata sekä keskellä että laidassa. Hänen vahvuuksiin kuuluu kahden suunnan pelaaminen, johtajuus, laukaus ja maalille ajaminen. Ericsson oli ennen kautta 2013–2014 Skellefteån seurahistorian kaikkien aikojen neljänneksi eniten runkosarjaotteluita (467) pelannut ja kolmanneksi eniten jäähyminuutteja (583) kerännyt pelaaja.