stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Britannian Grand Prix 1976

|  Britannian Grand Prix 1976  |
| --- | --- |
 9 osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1976. 
Päivämäärä:  18. heinäkuuta 1976
Sijainti:  Brands Hatch, Britannia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,206 km
Kilpailun pituus:  76 kierrosta, 319,664 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Niki Lauda   (Ferrari)
Paaluaika:  1.19,35
Palkintokoroke
Voittaja:   Niki Lauda   (Ferrari)
Toinen:    Jody Scheckter   (Tyrrell)
Kolmas:   John Watson   (Penske)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Niki Lauda   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.19,91 (kierroksella 41)
Britannian Grand Prix 1976 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 18. heinäkuuta 1976 Brands Hatchin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| DSQ | 11 |  James Hunt | McLaren-Ford | 76 | Hylättiin | 2 |   |
| 1 | 1 |  Niki Lauda | Ferrari | 76 | 1.44.19,66 | 1 | 9 |
| 2 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 76 | + 16,18 | 8 | 6 |
| 3 | 28 |  John Watson | Penske-Ford | 75 | + 1 krs. | 11 | 4 |
| 4 | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 75 | + 1 krs. | 20 | 3 |
| 5 | 19 |  Alan Jones | Surtees-Ford | 75 | + 1 krs. | 19 | 2 |
| 6 | 30 |  Emerson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 74 | + 2 krs. | 21 | 1 |
| 7 | 24 |  Harald Ertl | Hesketh-Ford | 73 | + 3 krs. | 23 |   |
| 8 | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Alfa Romeo | 73 | + 3 krs. | 16 |   |
| 9 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 70 | + 6 krs. | 24 |   |
| Kesk. | 6 |  Gunnar Nilsson | Lotus-Ford | 67 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 10 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 60 | Polttoaineen syöttö | 7 |   |
| Kesk. | 18 | Brett Lunger | Surtees-Ford | 55 | Vaihteet | 18 |   |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 47 | Moottori | 5 |   |
| Kesk. | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Alfa Romeo | 46 | Öljynpaine | 15 |   |
| Kesk. | 35 |  Arturo Merzario | March-Ford | 39 | Moottori | 9 |   |
| DSQ | 2 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 36 | Öljynpaine | 4 |   |
| DSQ | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 31 | Ripustukset | 13 |   |
| Kesk. | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 22 | Ulosajo | 10 |   |
| Kesk. | 38 |  Henri Pescarolo | Surtees-Ford | 16 | Polttoaineen syöttö | 26 |   |
| Kesk. | 22 |  Chris Amon | Ensign-Ford | 8 | Vesivuoto | 6 |   |
| Kesk. | 5 |  Mario Andretti | Lotus-Ford | 4 | Vesivuoto | 3 |   |
| Kesk. | 12 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 1 | Kytkin | 12 |   |
| Kesk. | 34 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 0 | Ulosajo | 17 |   |
| Kesk. | 25 |  Guy Edwards | Hesketh-Ford | 0 | Ulosajo | 25 |   |
| DNQ | 20 |  Jacky Ickx | Wolf-Williams-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 13 |  Divina Galica | Surtees-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 40 |  Mike Wilds | Shadow-Ford |   |   |   |   |
| DNQ | 33 |  Lella Lombardi | Brabham-Ford |   |   |   |   |
Brauron

| Brauron> Βραυρών |
| --- | --- |
 Brauronin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Brauron
Koordinaatit:  37°55′34″N, 23°59′37″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Markópoulo Mesogaías/Spáta-Artémida, Itä-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  pyhäkköalue
Ajanjakso:  700-luku–200-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Aiheesta muualla
  Brauron Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brauron (m.kreik. Βραυρών, Braurōn) oli antiikin aikainen Artemiin pyhäkköalue itäisessä Attikassa Kreikassa. Se kuului Ateenan kaupunkivaltion alaisuuteen. Brauronin arkeologinen kohde sijaitsee Markópoulo Mesogaíaksen kunnan ja Spáta-Artémidan kunnan rajalla lähellä nykyistä Vravrónan kylää, noin 38 kilometriä Ateenan keskustasta itään.
Brauron oli paitsi Artemiin myös Ifigeneian kulttipaikka, ja siellä sijaitsivat Artemiille omistettu temppeli sekä Ifigeneian hauta tai heroon. Arkeologisen alueen yhteydessä toimii Brauronin arkeologinen museo.
Historia

Brauronin alueelta on löydetty jälkiä asutuksesta neoliittiselta kaudelta sekä myöhäiseltä pronssikaudelta. Läheltä on löydetty muun muassa mykeneläisaikaisia hautoja. Itse pyhäkkö on syntynyt 700-luvulla eaa., ja se on Attikan varhaisimpia tunnettuja pyhäkköjä. Sen alku oli paikalla olleessa pyhänä pidetyssä lähteessä. Kreikkalaisessa mytologiassa katsottiin, että Ifigeneia ja Orestes toivat Artemiin kultin ja puisen kulttikuvan paikalle Tauriista, Skyytiasta (nykyiseltä Krimiltä). Brauronia pidettiin myös Ifigeneian hautapaikkana.
Ensimmäinen temppeli rakennettiin paikalle arkaaisella kaudella noin vuonna 500 eaa. Se tuhoutui persialaisten hyökkäyksessä vuonna 480 eaa. Persialaisten myös kerrotaan vieneen puisen kulttikuvan Susaan. Uusi Artemiin temppeli rakennettiin lähes samalle paikalle noin vuonna 480–450 eaa.
Pyhäkköalueella palvottiin Artemista tämän ominaisuudessa synnyttämisen suojelijana. Ifigeneiaa kunnioitettiin Artemiin papittarena samassa ominaisuudessa. Artemis Brauronian kultti oli erityisesti naisten ja tyttöjen kultti. Synnyttäneet naiset antoivat Artemiille lahjaksi vaatteita, kun taas synnytyksessä kuolleiden puolesta vaate annettiin Ifigeneialle.
Paikalliseen kulttiin kuului myös, että 5–10-vuotiaat tytöt, arktoi (”karhut”), pukeutuivat karhuiksi ja tanssivat, tai toisen näkemyksen mukaan juoksivat alttarin ympäri (arkteia). Kyseessä lienee ollut jonkinlainen tyttöjen siirtymäriitti kohti murrosikää. Alun perin pukeuduttiin mahdollisesti karhuntaljoihin ja myöhemmin sahramilla keltaiseksi värjättyihin vaatteisiin. Ateenan Akropoliilla sijaitsi Brauroneion-rakennus, joka liittyi Brauronin kulttiin ja joka neljäs vuosi vietettyyn Brauronia-juhlaan, johon kuului kulkue Ateenasta Brauroniin.
Paikka hylättiin läheisen Erasinos-joen tulvimisen vuoksi hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. Roomalaisella kaudella sen käytöstä ei ole juurikaan merkkejä. 500-luvulla jaa. temppelin osia käytettiin kristillisen basilikakirkon rakentamiseen pyhäkön lähelle.
Alueen arkeologiset kaivaukset suoritti Ateenan arkeologinen seura vuosina 1946–1952 ja 1956–1963.
Rakennukset ja löydökset

Brauron sijaitsi pienen lahden pohjukassa ja Erasinos-joen suussa hieman soisella alueella. Pyhäkköalueen ytimenä olivat luola sekä lähde, jotka olivat paikan kaikkein pyhimpänä pidetyt kohteet. Artemiille osoitetut uhrit ilmeisesti heitettiin lähteeseen. Paikan temppelit ja pyhäköt oli rakennettu aivan niiden lähelle.
Artemiin temppeli
Pyhäkköpihalla oli Artemiin temppeli, joka edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu porrastetulle korokkeelle ja sen koko oli noin 19,2 × 10,4 metriä. Temppelissä oli naos eli cella ja sen itäpuolella pronaos, jonka etupuolella oli kaksi pylvästä. Naoksen takaosassa oli adyton. Kaksi neljän pylvään riviä jakoivat naoksen kolmeen laivaan. Pyhä lähde oli temppelin luoteiskulmassa. Artemiin alttari oli tavan mukaan jossakin temppelin itäpuolella. Sen oletetulla paikalla on nykyisin pieni kirkko. Temppelistä on säilynyt vain sen perustukset.
Stoa
Temppelin pohjoispuolella oli kolmisiipinen, pii-kirjaimen muotoinen stoa eli pylväshalli. Se edusti myös doorilaista tyyliä ja rakennettiin noin vuonna 430–420 eaa. Stoan pohjois- ja länsisiivissä oli lukuisia huoneita, jotka olivat lähes kaikki kooltaan noin 6 × 6 metriä, kun taas pidempää itäsiipeä ei oltu jaettu huoneisiin. Huoneista on löydetty merkkejä sohvista ja pöydistä, ja niitä käytettiin ilmeisesti kulttiin osallistuneiden ruokailutilana. Lisäksi stoassa säilytettiin Artemiille annettuja votiivilahjoja. Osa stoan pohjoissiiven pylväiköstä on kunnostettu.
Ifigeneian hauta tai heroon
Luolan paikalla noin 10 metriä temppelistä kaakkoon oli pieni rakennus, joka esitti mahdollisesti Ifigeneian hautaa tai toimi tämän heroonina. Luolan katto oli romahtanut 400-luvun puolessa välissä eaa., jolloin paikalla luolassa ollut aiempi rakennelma tuhoutui.
Muut rakennukset
Kirjallisten lähteiden mukaan alueella on ollut myös gymnasion ja palaistra, mutta niitä ei ole kaivettu esiin. Pyhäkön länsipuolelta on löydetty 400-luvulla eaa. rakennetun kivisen sillan jäänteet, mikä on suhteellisen harvinainen löytö tuolta ajalta. Silta ylitti lähteestä alkunsa saaneen virran, joka virtasi Erasinos-jokeen. Sillan pinta-ala on noin 9 × 9 metriä.
Esinelöydöt
Alueelta tehdyt esinelöydöt ovat Brauronin arkeologisessa museossa arkeologisen alueen lähellä. Monet löydetyistä esineistä ovat naisiin ja tyttöihin liittyviä votiivilahjoja. Alueelta on löydetty muun muassa Artemiin kunniaksi pystytettyjä patsaita. Osa niistä esittää arktoi-tyttöjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brauron Wikimedia Commonsissa
Brauronin Artemiin temppelin rauniot.
Brauronin stoan kunnostettua pohjoissiipeä.
Kaavakuva Brauronin pyhäkköalueesta.
Klassisen kauden sillan jäänteet.
Claude Buffet

Claude Gabriel Buffet (19. toukokuuta 1933 – 28. marraskuuta 1972) oli ranskalainen rikollinen, joka tuomittiin vuonna 1970 vankeuteen murhasta. Yhdessä sellitoverinsa Roger Bontemsin kanssa hän otti syyskuussa 1971 pakoyrityksen yhteydessä panttivankeja. Poliisien rynnäkön jälkeen kaksi panttivankia löytyi veitsellä surmattuna.
Molemmat miehet tuomittiin kuolemaan, vaikka pidettiin todennäköisenä, ettei Bontems ollut tappanut ketään. Sekä Buffet että Bontems mestattiin giljotiinilla 28. marraskuuta 1972.
Castlevania: Aria of Sorrow

| Castlevania: Aria of Sorrow |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Konami
Julkaisija:  Konami
Jakelija:  Nintendo eShop
Tuottaja:  Koji Igarashi
Suunnittelija:  Ayami Kojima
Säveltäjä:  Michiru Yamane, Takashi Yoshida, Soshiro Hokkai
Pelisarja:  Castlevania
Julkaistu:  2003
Lajityyppi:  Toimintaseikkailupeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 7 
Alusta:  Game Boy Advance
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Castlevania: Aria of Sorrow on Konamin Castlevania-sarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli, joka julkaistiin Game Boy Advance -konsolille vuonna 2003. Pelille julkaistiin myöhemmin suora jatko-osa Nintendo DS -käsikonsolille nimellä Castlevania: Dawn of Sorrow.
Pelaaminen

Tyyliltään Aria of Sorrow muistuttaa muita sarjan GBA-pelejä ja niiden edeltäjää, PlayStationin Castlevania: Symphony of the Nightia. Soma seikkailee epälineaarisesti alueisiin jaetussa linnassa Metroid-pelien tyyliin. Pelin aikana Soma saa käyttöönsä uusia aseita, varusteita ja vihollisten sieluja. Tuhotuista vihollisista saa myös kokemuspisteitä, joita keräämällä Soma voi nostaa kokemustasoaan ja tulla voimakkaamaksi. Lopullisena tavoitteena pelaajalla on päästä pakenemaan Draculan linnasta turvallisesti.
Tarina

Aria of Sorrow sijoittuu vuoteen 2035. Taustatarinassa selviää että vuonna 1999 pimeyden valtias Draculan linna ilmestyi jälleen maailmaan kuten monta kertaa aiemmin. Kuitenkin tämä vuosi oli lopulta se jolloin Dracula tuhottiin vuosisatojen taisteluiden jälkeen loppullisesti. Tämä tapahtui siten että Draculan linna suljettiin auringonpimennyksen sisälle ja näin Dracula eristettiin hänen voimistaan, mikä mahdollisti hänen lopullisen tuhonsa.
Vuonna 2035 pelin päähahmo Soma Cruz on vierailemassa Japanissa, kun auringonpimennys imee mystisesti Soman ja hänen lapsuudenystävänsä Minan sen sisälle. Lopulta Soma herää Minan kanssa tuntemattomassa paikassa. Soma tapaa salaisen palvelun agentin nimeltä Genya Arikado. Arikado selvittää Somalle että he todellakin ovat auringonpimennyksen sisällä, Draculan linnassa. Soma ei voi uskoa kuulemaansa mutta Arikado vain toteaa että Soman on mentävä linnan huipulla olevaan valtaistuinhuoneeseen ja kaikki selviää hänelle aikanaan. Muutama hirviö hyökkää kolmikon kimppuun, ja kun Arikado tuhoaa hirviöt, yhden hirviön sielu imeytyy Soman ruumiiseen. Selviää että Somalla on salaperäinen kyky ottaa hallintaansa tuhoamiensa hirviöiden sielut ja näin saada uusia voimia. Somalla ei ole aavistustakaan miksi hänellä on tällainen kyky, mutta hän lähtee linnan sisälle.
Tarinassa myöhemmin selviää että Soman erikoiskyvyt johtuvat siitä että hän itse Draculan uudelleensyntymä. Lopussa Soma löytää portin Chaos-ulottuvuuteen ja tuhoaa siellä olevan Chaos-nimisen olion, joka on koko Draculan linnan olemassaolon mahdollistava voima. Soma ja hänen ystävänsä onnistuvat pakenemaan linnasta turvallisesti. Vaikka Draculan voimat nukkuvatkin yhä Soman sisällä, Soma aikoo tehdä kaikkensa ettei hänestä tule pimeyden valtiasta.
Soman tarina jatkuu pelissä Castlevania: Dawn of Sorrow, joka sijoittuu vuoden päähän Aria of Sorrowin tapahtumista.
Sielut

Soma saa sieluja joskus voittaessaan vihollisen. Sielut antavat Somalle erityiskykyjä, joiden käyttäminen tavallisesti maksaa taikapisteitä. Sieluja on neljää tyyppiä:
Punainen: toimivat yleensä heittoaseina. Esimerkkejä:
Winged Skeleton (heittää keihään)
Skeleton (heittää luun)
Altair (heittää linnun, joka lentää päin vihollisia)
Sininen: suojaavia kykyjä. Esimerkiksi:
Buer (kaksi tulipalloa pyörii Soman ympärillä)
Death (ruudulle ilmestyy viikatteita, jotka vahingoittavat vihollisia)
Flying Armor (hidastaa putoamista)
Keltainen: antavat muun muassa immuniteetteja tai bonuksia Soman kykyihin. Esimerkiksi:
Erinys (120% lisää kokemuspisteitä voitetuista vihollisista)
Bael (nostaa Soman älykkyyttä)
Succubus (vihollisten vahingoittaminen parantaa Somaa)
Hopea: Antavat taitoja, joista useat ovat välttämättömiä pelin läpäisemiseksi. Esim:
Grave Keeper (mahdollistaa taaksepäin syöksymisen)
Malphas (Soma voi hypätä toisen kerran ilmassa)
Galamoth (immuniteetti ajan pysäyttämistä vastaan)
Hopeisia sieluja lukuun ottamatta Soma voi kerrallaan käyttää vain yhtä kunkin väristä sielua.
Aiheesta muualla

Castlevania: Aria of Sorrow Castlevania Wikissä - Pelin artikkeli pelisarjalle omistetulla wiki-sivustolla
Castlevania-pelisarja
| --- | --- |
Konsoli- ja arcadepelit: Vampire Killer | Castlevania | Simon’s Quest | Haunted Castle | Dracula’s Curse | Super Castlevania IV  | Rondo of Blood | The New Generation | Vampire’s Kiss | Symphony of the Night | Castlevania 64 | Legacy of Darkness | Chronicles | Lament of Innocence | Curse of Darkness | The Arcade | Judgment | Adventure ReBirth | Harmony of Despair | Lords of Shadow | Lords of Shadow 2
 Käsikonsoli- ja kännykkäpelit : Adventure | Belmont’s Revenge | Legends | Circle of the Moon | Harmony of Dissonance | Aria of Sorrow | Dawn of Sorrow | Portrait of Ruin | The Dracula X Chronicles | Order of Shadows | Order of Ecclesia | Lords of Shadow - Mirror of Fate
 Spin-off-pelit : Kid Dracula
 Kokoelmat : The Dracula X Chronicles | Requiem: Symphony of the Night & Rondo of Blood | Anniversary Collection
 Hahmoja : Dracula | Alucard | Simon Belmont | Soma Cruz
Chris Irwin

| Chris Irwin |
| --- | --- |
 Chris Irwin vuonna 1968
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1942 
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1966–1967
Talli(t):  Brabham, Reg Parnell
Kilpailuja:  10
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1966
Viimeinen kilpailu:  Meksikon Grand Prix 1967
Chris Irwin (s. 27. kesäkuuta 1942) on entinen brittiläinen autourheilija. Hän osallistui kymmeneen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun kausilla 1966–1967. Hän saavutti 2 MM-pistettä Ranskan GP:ssä 1967.
Irwinin ura loppui ennenaikaisesti hänen joutuessaan onnettomuuteen Nürburgringin tuhannen kilometrin ajon harjoituksissa vuonna 1968. Hän menetti autonsa hallinnan ja auto hyppäsi ilmaan kieppuen ennen osumistaan maahan perä edellä. Irwin sai vakavia vammoja päähänsä, joista hän toipui, mutta ei voinut enää kilpailla.
Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa

(avain)
| Vuosi | Talli | Malli | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Brabham Racing Organisation | Brabham BT22 | Climax Straight-4 | MON | BEL | FRA | GBR 7 | DUT | GER | ITA | USA | MEX |  |  | NC | 0 |
| 1967 | Reg Parnell Motor Racing | Lotus 25 | BRM V8 | RSA | MON | DUT 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 16. | 2. |
| 1967 | Reg Parnell Motor Racing | BRM P261 | BRM V8 |  |  |  | BEL Ret |  | GBR 7 |  |  |  |  |  | 16. | 2. |
| 1967 | Reg Parnell Motor Racing | BRM P83 | BRM H16 |  |  |  |  | FRA 5 |  | GER 9 | CAN Ret | ITA Ret | USA Ret | MEX Ret | 16. | 2. |
Break the Silence

| Break The Silence Van Canto |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2011
 Kesto: 43.16
 Levy-yhtiö: Napalm Records
Van Canton muut julkaisut
| Tribe of Force 2010 | Break The Silence 2011 | Dawn of the Brave 2014 |
Break The Silence on saksalaisen a cappella -metalliyhtye Van Canton neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. syyskuuta 2011.
Kappaleet

If I Die in Battle – 4.46
The Seller of Souls – 3.24
Primo Victoria – 3.44
Dangers in My Head – 4.05
Black Wings of Hate – 4.41
Bed of Nails – 3.37
Spelled in Waters – 4.26
Neuer Wind – 3.21
The Higher Flight – 5.00
Master of the Wind – 6.09
Arvostelut

Imperiumi: 5½ /10
Aiheesta muualla

Break the Silence Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Break the Silence Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Claude Cheysson

Claude Cheysson vuonna 1981.
Claude Cheysson (13. huhtikuuta 1920 – 15. lokakuuta 2012) oli ranskalainen sosialistisen puolueen poliitikko.
Cheysson syntyi Pariisissa ja aloitti työnsä ulkoministeriössä vuonna 1948. Hän toimi muun muassa suurlähettiläänä Indonesiaan (1966–1969), Euroopan komission jäsenenä (1973–1981, 1985–1988), maansa ulkoministerinä (1981–1984) ja europarlamentaarikkona (1989–1995).
Cheyssonille on myönnetty useita kunnianosoituksia, kuten Kunnialegioonan komentajan arvo.
Chiang Rain roomalaiskatolinen hiippakunta

| Chiang Rain roomalaiskatolinen hiippakunta |
| --- | --- |
Valtio:  Thaimaa
Uskontokunta:  Katolinen kirkko
Piispanistuin:  Chiang Rai
Tuomiokirkko:  Chiang Rain katedraali
Piispa:  Joseph Vuthilert Haelom
Perustettu:  25. huhtikuuta 2018
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chiang Rain roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Thaimaassa. Sen keskuspaikkana toimii Chiang Rai.
Hiippakunnan perustaminen

25. huhtikuuta 2018 antoi paavi Franciscus päätöksen Chiang Rain hiippakunnan perustamisesta ja sen erottamisesta Chiang Main hiippakunnasta. Hiippakunnan alueeksi määriteltiin neljä Pohjois-Thaimaan provinssia, Chiang Rai, Nan, Phayao ja Phrae sekä  Ngaon alue Lampangin provinssista. Uuteen hiippakuntaan tuli 16 seurakuntaa, 47 pappia sekä 18 062 jäsentä, jotka muodostavat 0,7% hiippakunnan alueen väestöstä. Hiippakunnan pinta-alaksi tuli 37 839km².
Piispat

Joseph Vuthilert Haelom: 2018 -
Carl-Otto Bremer

Carl-Otto Bremer 1961.
Bremer Harjun erikoiskokeella vuonna 1957
Carl-Otto Bremer (4. heinäkuuta 1933 Helsinki – 7. elokuuta 1962 Snappertuna) oli suomalainen ralli- ja rata-autoilija.
Ensimmäiset huomiota herättäneet urheilusuorituksensa Bremer saavutti pujottelussa. Autourheilu-uransa hän aloitti 1956, ja jo seuraavana vuonna hän ajoi Ruotsin Keskiyönauringonrallin toiseksi sekä Jyväskylän suurajojen kuudenneksi. Vuonna 1959 Bremer voitti Eläintarhanajot. Vuonna 1960 hän voitti rallin Suomen mestaruuden ja Jyväskylän suurajot sekä sijoittui Monte Carlo -rallissa yhdeksänneksi. Vuonna 1961 Bremer voitti Norjan talvirallin. Suoritustensa ansiosta Bremer valittiin Vuoden autourheilijaksi vuonna 1960. Monte Carlo -ralliin Bremer osallistui kolme kertaa vuosina 1959–1961; viimeisellä kerralla kilpailu päättyi hänen osaltaan ulosajoon ja keskeytykseen. Koko ralliautoilu-uransa ajan Bremer ajoi Saabilla ja hänen on katsottu luoneen merkille sen rallimaineen, joka seurasi sitä 1970-luvun lopulle saakka.
Kesällä 1962 Bremerin ohjaama lentokone putosi hänen kesämökkinsä rantaan tuhoisin seurauksin: sekä Bremer, hänen kakkoskuljettajansa Juhani Lampi että kolmas tunnettu moottoriurheilija Lauri Hurme kuolivat.
Carl-Otto Bremerin isä oli lentäjä, majuri Wäinö Bremer. Hänen puolisonsa Pirkko Bremer saavutti naisten mestaruuksia suomalaisissa rata-ajoissa. Carl-Otto Bremerin serkku on toimittaja, yrittäjä ja kansanedustaja Klaus Bremer.
Luettelo NHL:ään varatuista ruotsalaisista

Tämä on luettelo NHL:ään varatuista ruotsalaisista jääkiekkoilijoista. Varaus tapahtuu NHL:n vuotuisessa varaustilaisuudessa. Ruotsalaisella jääkiekkoilijalla tarkoitetaan Ruotsissa jääkiekko-oppinsa saanutta jääkiekkoilijaa. Ensimmäinen NHL:ään varattu ruotsalainen on vuonna 1974 varattu Per-Arne Alexandersson.
Muuta

Eric Johanssonin varasivat Minnesota Wild (vuonna 2000, 255. vuoro) ja New Jersey Devils (2002, 187. vuoro), mutta hän on jääkiekkoilijana kanadalainen. Hän on syntynyt Edmontonissa, hänen vanhempansa ovat ruotsalaisia ja hänellä on sekä Ruotsin että Kanadan kansalaisuus. Johansson on pelannut yhden ottelun Ruotsin jääkiekkomaajoukkueessa, mutta hän kasvanut Kanadassa ja on pelannut ainakin 15-vuotiaasta lähtien juniorijääkiekkoa ainoastaan Kanadassa.
Philip Samuelsson on ruotsalaisen Ulf Samuelssonin poika ja on edustanut sekä Ruotsin että Yhdysvaltojen nuorten maajoukkuetta, mutta edustanee jatkossa vain Yhdysvaltoja. Hänellä on Yhdysvaltojen ja Ruotsin kansalaisuus, mutta koska hän on hankkinut kiekko-oppinsa Yhdysvalloissa, hän on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija.
Claude Choules

Claude Choules (1936)
Claude Stanley Choules (3. maaliskuuta 1901 Pershore, Worcestershire – 5. toukokuuta 2011 Perth, Länsi-Australia) oli brittiläissyntyinen ensimmäisen maailmansodan veteraani. Hän liittyi Royal Navyyn 1916 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa HMS Revenge -taistelulaivalla, mutta muutti sittemmin Australiaan. Choules palveli vuoteen 1931 asti Australian kuninkaallisen laivaston HMAS Canberra -risteilijällä. Choules palveli toisessa maailmansodassa ja jätti Australian kuninkaallisen laivaston vasta vuonna 1956.
Choules oli 110 vuoden ikäisenä viimeinen elossa ollut Australiassa elänyt ensimmäisen maailmansodan veteraani, maailman viimeinen miespuolinen ensimmäisen maailmansodan veteraani ja maailman viimeinen taistelutehtäviin osallistunut ensimmäisen maailmansodan veteraani. Choules inhosi sotaa ja osallistui ANZAC-päivän paraatiin vain käskystä.
Choulesin lapsenlapsi on kohtalaisen tunnettu taidemaalari Lindsay Pow (s. 1955), joka maalasi 1970-luvulla myös sarjan nuoren isoisänsä valokuvan ympärille keskittyviä teoksia.
Aiheesta muualla

Ensimmäisen maailmansodan viimeinen taistelija kuollut - Yle.fi Uutiset (5.5.2011)
Ilta-Sanomat: Enää kolme ensimmäisen maailmansodan veteraania elossa (Arkistoitu – Internet Archive) (27.7.2009)
Calayan

Calayan (Ilocano: Ili ti Calayan; Tagalog: Bayan ng Calayan, virallisesti Calayanin kunta) on kunta Luzoninsalmessa Filippiinien Cagayanin provinssissa. Vuonna 2015 kunnassa asui 16 702 ihmistä, ja kunnan maapinta-ala on 494,53 neliökilometriä.
Babuyan saariryhmän saaria. Lounaassa sijaitseva Fuga Island kuuluu naapurikuntaan, muut suuret saaret ovat Calayanin kuntaa.
Calayannin kunta muodostaa pääosan Babuyan saariryhmästä. Se koostuu yhteensä 24 vulkaanis- tai koralliperäisestä saaresta, joista viisi suurinta on asuttua: Babuyan, Camiguin, Calayan, Fuga ja Dalupiri. Saariryhmän Asutuista lounaisosassa sijaitseva Fuga kuuluu kuitenkin Calayanin naapurikunta Aparriin. Saariryhmän asukkaista monet ovat kalastajia tai maanviljelijöitä; joilla on vahva kulttuurisidos Luzoniin. Viljelykasveista juurekset, erityisesti bataatti, ovat suosittuja.
Vulkaaninen Camiguin on tunnettu kuumista lähteistään. Saarista kehittynein on Calayan, ja se on antanut nimensä lentokyvyttömälle calayaninluhtakanalle, joka löydettiin vuonna 2004.