Ksenia Aleksandrovna Romanova
Maanpako

Ollessaan kotiarestissa Dulberin palatsissa Koreizissa Krimillä kesällä 1918 Ksenia kuuli, että bolševikit olivat tappaneet Nikolai II:n ja tämän perheen. Suuriruhtinas Aleksandr oli lähtenyt Krimiltä vanhimman pojan Andrein kanssa jo joulukuussa 1918 brittiläisellä sota-alus HMS Foresight'lla, koska halusi osallistua Venäjän delegaation jäsenenä Pariisin rauhankonferenssiin, mutta ei saanut liittolaisia vakuuttumaan valkoisen armeijan mahdollisuuksista taistella bolševikkeja vastaan. Tämän jälkeen hän asui Etelä-Ranskassa elämänsä loppuun asti.
Kuultuaan, että puna-armeija lähestyy Krimiä, suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna pakeni Jaltalta huhtikuussa 1919 viimeisten Romanovien kanssa äitinsä, sisarensa, poikiensa ja näiden puolisoitten kanssa, vävynsä, tyttärensä ja näiden lapsen sekä isosetänsä suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin ja tämän puolison kanssa brittiläisellä sotalaiva HMS Marlborough’lla, jonka leskikeisarinnan sisarenpoika, kuningas Yrjö V oli lähettänyt hakemaan heitä. HMS Marlborough toi heidät Mustanmeren yli Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin.
Laivan edetessä merelle, Ksenia katseli loittonevaa rantaviivaa kiikareilla. Hän huomasi kimaltelevia esineitä rannalla. Kun hän kysyi Marlboroughin kapteenilta, mitä esineet olivat, tämä vastasi: "Ne, hyvä rouva, ovat Teidän hopeitanne." Palvelijat, jotka pelkäsivät tulevansa jätetyiksi, olivat kieltäytyneet lastaamasta 40 hopeakirstua yhteen pienempään veneeseen. Kun he ymmärsivät pääsevänsä pakenemaan, he päättivät jättää kirstut rannalle Krimille jääneille ihmisille. Tuolloin suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna tuskin rekisteröi kapteenin ei-toivottua havaintoa. Hän kuitenkin muistaisi sen tulevina köyhinä aikoina.
Ksenia ja Olga muuttivat marraskuussa 1919 äitinsä kanssa Tanskaan. Toisten tietojen mukaan Ksenia asui Englannissa, mutta vieraili usein Tanskassa äitinsä luona. Ksenia vaati 17. toukokuuta 1920 Ksenia sisarensa Olgan kanssa itselleen veljensä Nikolain Englannissa olevia kiinteistöjä. Ksenian puoliso Aleksandr oli tuolloin asettunut Pariisin. Vuoteen 1925 saakka Ksenian taloudellinen tilanne oli epätoivoinen. Yrjö V salli hänen vuonna 1929 muuttaa lapsineen Frogmore Houseen Windsorin linnan puistossa. Aviopuoliso suuriruhtinas Aleksandr ei saanut kuninkaalta lupaa muuttaa perheensä luokse, koska oli ollut uskoton aviovaimolleen.
1 2 3  ЭСБЕ/Ксения Александровна — Викитека ru.wikisource.org. Viitattu 6.2.2025. (venäjäksi)
1 2 3  Великая княгиня Ксения Александровна Романова (видео) Москва-Третий Рим. Как подготовиться к Апокалипсису и спастись. Пророчества…. Viitattu 6.2.2025.
1 2  ОБОРОНА ДВОРЦА ДЮЛЬБЕР | Наука и жизнь web.archive.org. 3.5.2017. Viitattu 6.2.2025.
1 2 3  Chapter XXVI - Lost Splendor - Felix Yussupov www.alexanderpalace.org. Viitattu 6.2.2025.
↑  Bonhams : With only her jewels www.bonhams.com. Viitattu 6.2.2025.
↑  Последняя великая княгиня: любовь, опасности, сокровища BBC News Русская служба. Viitattu 5.2.2025. (venäjäksi)
Vuonna 1925 Ksenia ja Olga matkustivat Berliiniin tunnistamaan naista, joka väitti olevansa hänen veljensä Nikolai II:n tytär Anastasia. Olga oli hyvin läheinen veljensä lasten kanssa, joten Olga tunnisti Anna Andersonin helposti eri ihmiseksi. Lokakuussa 1928 Ksenian äiti leskikeisarinna Maria Fjodorovna sairastui vakavasti. Molemmat tyttäret olivat läsnä leskikeisarinnan kuollessa.
Ksenia ja Olga saivat pientä eläkettä Englannin hovilta. Vuonna 1928 oli kulunut 10 vuotta hänen veljensä Nikolain murhasta. Ksenia toivoi saavansa itselleen Kotkasta Langinkosken kalastushuvilan. Suomen valtio oli kuitenkin ottanut kiinteistön haltuunsa eikä suostunut luovuttamaan sitä yksityiseen käyttöön. Ksenia vaati itselleen myös keisarin omaisuuteen kuulunutta Halilan keuhkotautiparantolaa Uudellakirkolla Karjalankannaksella. Oikeusjuttu Halilan omistuksesta jatkui viisi vuotta, kunnes Suomen valtio suostui maksamaan Ksenialle korvauksia 15 000 puntaa.
Äitinsä kuoleman jälkeen vuonna 1929 Ksenia ja Olga myivät Kööpenhaminan Hvidøren huvilakiinteistön sekä leskikeisarinnan koruja murto-osalla niiden todellisesta arvosta. Leskikeisarinnan kuoleman jälkeen Ksenia sai kirjeen Gleb Botkinilta, jonka isä Jevgeni Botkin oli Nikolai II:n henkilääkäri, joka sai myös surmansa Jekaterinburgin joukkomurhassa heinäkuussa 1918. Kirjeessä Botkin syytti suuriruhtinatar Kseniaa ryöstöstä veljentyttärensä suuriruhtinatar Anastasian kustannuksella. Botkin uskoi, että Anna Anderson oli Anastasia.
Suuriruhtinatar Ksenian aviopuoliso suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanov kuoli 26. helmikuuta 1933 Etelä-Ranskassa. Hän oli perheineen miehensä hautajaisissa Roquebrune-Cap-Martinissa Ranskan Rivieralla.
Vuonna 1934 Frogmore House kävi liian pieneksi. Yrjö V:n kuoleman jälkeen maaliskuussa 1937 Ksenia muutti Wilderness Houseen, joka sijaitsee Hampton Court Palacen mailla. Hän oli elämänsä loppuun saakka Englannin kuninkaallisen perheen taloudellisen avun varassa.
Suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanova kuoli 85-vuotiaana Wilderness Housessa Englannissa 20. huhtikuuta 1960. Hänet on omasta toiveestaan haudattu samaan hautaan aviopuolisonsa kanssa Roquebrune-Cap-Martininiin, lähellä Mentonia, Alpes-Maritimes departementti, Ranskan Rivieralla.