stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rinat Ah’metov

| Rinat Ah’metov |
| --- | --- |
 Rinat Ah’metov vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1966 (ikä 58) Donetsk, Ukrainan SNT
Muut tiedot
Omaisuus:  11,6 miljardia dollaria 2014
Yritys:  System Capital Management Group
Rinat Leonidovytš Ah’metov (ukr. Рінат Леонідович Ахметов, s. 21. syyskuuta 1966 Donetsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen liikemies, hyväntekijä, oligarkki. Hän omistaa itäisen Euroopan suurimpiin kuuluvan SCM Holdings -metalli- ja -kaivoskonsernin sekä Šah’tar Donetsk -jalkapalloseuran. Hänet arvioidaan Ukrainan varakkaimmaksi miljardööriksi, jonka omaisuuden arvoksi arvioitiin kesällä 2008 jopa 31,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Ah’metovin varallisuudeksi 11,6 miljardia dollaria. Ah’metov oli kansanedustajan Ukrainan radassa 2006–2007 ja 2007–2012lähde?.
Tausta

Ah’metov on korostanut vaatimattomia lähtökohtiaan ja kertoo isänsä ja veljensä olleen töissä hiilikaivoksissa. Kansallisuudeltaan hän on tataari.lähde? Juutalainen tietotoimisto pitää häntä juutalaisena. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Ah’metov on kuitenkin muslimi ja harjoittaa uskontoaan.
Liiketoimet

Ah’metov keräsi omaisuutensa yksityistämällä tehtaita pilkkahintaan lähinnä Donetskin alueella. Hänen omaisuutensa perustana olivat Azovstal ja Mariupolin Iljitšin metallurginen kombinaatti.
Hänellä oli vahvoja tukijoita, kuten paikallinen kuvernööri Janukovytš ja Ahat Bragin (Aleks Kreikkalainen), joka murhattiin murhattiin pommi-iskussa Donetskin jalkapallostadionilla ja Ah’metov sai haltuunsa hänen liiketoimensa, Ljuks-yrityksen. Braginia pidettiin myös Donetskin alueen mafiapäällikkönä. 2000-luvun alussa Ah’metov teki myös liikekumppaninsa Viktor Pintšukin, tuolloisen presidentti Leonid Kutšman vävypojan, kanssa tarjouksen maan suurimmasta terästehtaasta Kryvorižstalista, mutta oikeus kumosi myynnin.
Ah’metov nousi Donetskin City-pankin johtoon ja erikoistui pankkialalle. Vuonna 1996 hänet valittiin FC Shakhtarin puheenjohtajaksi. Vuodesta 2000 hän on toiminut omistamansa System Capital Management Groupin johdossa. SCM on yksi Ukrainan suurimmista rahoitus- ja teollisuusryhmittymistä. Se hallitsee myös esimerkiksi Media Group Ukraine holding-yhtiötä, yhtä Ukrainan tärkeimmistä viestintäyhtymistä. Vuonna 2022 Rinat Akhmetov poistui Ukrainan mediateollisuudesta.Myöhemmin Ah’metov sijoitti Ukrainan energiasektoriin ja Janukovytšin syrjäyttämisen ja maastapaon aikoihin hän hallitsi suurta osaa Ukrainan energiantuotannosta ja sähköverkoista DTEK-yhtön kautta.
Ah’metov on kasvattanut omaisuuttaan nopeasti, vielä vuonna 2006 Forbes arvioi hänen omaisuudekseen 1,6 miljardia. Ukrainan hallitus uudelleenyksityisti hänen omistamansa teräsyhtiö Kryvorižstalin ja myi sen intialaiselle Lakshmi Mittalille. Ah’metov vietti muutamia kuukausia Länsi-Euroopassa viranomaisten tutkiessa hänen menneisyyttään. Korrespondent-lehden mukaan Ah’metov nousi vuoden 2008 puolivälissä hetkellisesti jopa Euroopan rikkaimmaksi kaksinkertaistettuaan omaisuutensa vuodessa. Vuonna 2013 Korrespondent arvioi hänen varallisuudekseen 18,3 miljardia dollaria.
Hänen yrityksiinsä luotetaan Yhdysvalloissa,
ja se aloitti LNG:n kuljettamisen Ukrainaan vuonna 2024.
Forbesin mukaan vuonna 2022 Venäjän hyökätessä Ukrainaan Ah’metovin omaisuus putosi lähes 14 miljardista dollarista alle 6 miljardiin dollariin vain kahdessa viikossa, ja se saattaa todennäköisesti olla paljon pienempi.
Ah’metovia on luonnehdittu Donetsin laakion alueen epäviralliseksi politiikan ja liike-elämän johtohahmoksi. Usein hänen on mainittu myös olleen alueen järjestäytyneen rikollistoiminnan johdossa, vaikka häntä ei ole koskaan tuomittu tai edes syytetty rikoksista.
Vuonna 2023 Akhmetov sai päätökseen Euroopan suurimman ja tehokkaimman tuulipuiston, Tiligulin tuulipuiston, ensimmäisen vaiheen rakentamisen. 450 miljoonalla eurolla. Kyseessä on suurin yksityisen sektorin investointi Ukrainaan sitten Venäjän täysimittaisen hyökkäyksen ja maailman ensimmäisen sodan aikana rakennetun tuulipuiston.
Kritiikkiä

Ah’metov kiistää omistavansa rikollisen menneisyyden tai yhteyden rikollisiin tahoihin. Lainvalvontaviranomaiset eivät ole löytäneet todisteita tällaisten väitteiden tueksi. "... Harjoitan täysin laillista liiketoimintaa, jonka omistusrakenne on täysin läpinäkyvä".
Useat tiedotusvälineet, muun muassa sveitsiläinen Neue Zürcher Zeitung, ranskalainen Le Figaro ja ukrainalainen englanninkielinen Kyiv Post julkaisivat anteeksipyyntöjä ja kumosivat Ah’metovin osallistumisen järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Vuonna 2007 Neue Zürcher Zeitung -sanomalehti julkaisi artikkelin Ah’metovin varhaisesta urasta 1990-luvulla. Myöhemmin sanomalehti kiisti lausunnot kokonaan: "Ah’metovin ja Ukrainan järjestäytyneen rikollisuuden välillä ei ole yhteyttä" ja "Ah’metovin taloudellinen menestys ei perustu millään tavalla rikollisesti hankittuun alkupääomaan". Vuonna 2007 Kyiv Post julkaisi artikkelin Ah’metovin liiketoimista. Vuonna 2008 se julkaisi anteeksipyynnön: "Tarkasteltuamme tiedot yksityiskohtaisesti päätimme, että nämä herra Ah’metovia vastaan esitetyt syytökset olivat valheellisia ja perusteettomia."
Le Figaro julkaisi 18. tammikuuta 2010 Ariel Tedrelin kirjoittaman artikkelin nimeltä "Donetsk, Venäjän linnake Ukrainassa". Saman vuoden tammikuun 28. päivänä sanomalehti julkaisi peruutuksen: "Figaro myöntää, ettei sillä ole todisteita näistä väitteistä, pahoittelee tällaisten väitteiden esittämistä sekä pyytää anteeksi herra Ah’metovilta hänelle aiheutuneiden vahinkojen johdosta".
Politiikassa

Ah’metov lukeutui Ukrainan entisen pääministerin ja venäläismielisten tahojen sekä entisen presidentin Leonid Kutšman tukeman Viktor Janukovytšin merkittävimpiin tukijoihin vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Myöhemmin Ah’metov rahoitti myös Paul Manafortia, joka auttoi Ukrainassa Alueiden puolueiden uudelleenbrändäämisessä, ja josta tuli myöhemmin Donald Trump kampanjapäällikkö.
Maaliskuun 2006 parlamenttivaaleissa hän oli itse ehdolla liberaalilla ohjelmalla.
Itä-Ukrainan kriisi

17. toukokuuta 2014 Ukrainan kriisin keskellä Ah'metovin tehtaista värvätyt "työläiskaartit" lähetettiin Azov-pataljoonan tueksi karkottamaan Mariupolissa valtaa pitäviä venäläismielisiä separatisteja. Itä-Ukrainan noustessa kapinaan separatistialueet ajautuivat talouskriisiin, jolloin Ah’metov lähetti alueelle ruoka-apua, josta monet olivat kiitollisia hänelle. Tämä alkoi muuttua noin 2017–2018, jolloin monet syyttivät häntä Mariupolin luovuttamisesta Ukrainan käsiin.
Ah’metov tuomitsi separatismin vuonna 2014. Mariupolissa hän kehotti ihmisiä menemään kaduille ajamaan separatistit pois kaupungista. "Minulle he ovat terroristeja. Donbass voi olla onnellinen vain osana yhtenäistä Ukrainaa, sekä silloin että nyt".
Vuoden 2023 puolivälissä Bloomberg toteaa, että hyökkäyksen vuoksi Ukrainan oligarkit ovat menettäneet merkittävän osan vaikutusvallastaan.
Reaktio Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan

"Olen sanonut sen useammin kuin kerran ja sanon sen uudelleen: Donetsk ja Donbas voivat olla onnellisia vain yhtenäisessä ja onnellisessa Ukrainassa", hän sanoi 16.2.2022.
Ah’metov ilmoitti 22. helmikuuta 2022, että SCM oli maksanut etukäteen veroja miljardi hryvniaa.
Täysimittaisen hyökkäyksen alettua Ah’metov totesi, että Venäjä on hyökkääjä ja Putin on sotarikollinen, ja että Mariupolin metallurgiset laitokset, Azovstal ja Mariupolin terästehdas eivät toimi Venäjän miehityksen alaisuudessa.
Helmikuun ja toukokuun 2022 välisenä aikana ilmoitettiin, että Ahmetovin yritykset siirsivät 2,1 miljardia hryvniaa auttamaan ja tukemaan Ukrainan asevoimia ja joukkoja.
Apua tarjoavat Ah’metov-säätiö, kaikki SCM-yritykset ja FK Šah’tar. Toukokuun 2022 lopussa Ah’metov myönsi 100 miljoonaa euroa Ukrainan auttamiseksi. ”Autamme sodasta kärsiviä siviilejä – tuomme ruokaa, lääkkeitä. Energiainsinöörimme, jotka usein vaarantavat oman henkensä, palauttavat sähkön ja rauhanomaisen elämän Ukrainan kaupunkeihin ja kyliin. Autamme Ukrainan armeijaa ja puolustusvoimia. Työskentelemme mahdollisuuksien mukaan eturintaman tarpeiden mukaisesti. Metallurgiset tehtaamme valmistavat panssarintorjuntasiilejä ja terästä luodinkestäviä liivejä varten”.
Ah’metov haluaa haastaa Venäjän oikeuteen Mariupolin metallurgisten laitosten hyökkäysten aiheuttamista vahingoista. Hän kertoi paikalliselle medialle vaativansa Venäjältä 17–20 miljardin dollarin korvauksia.
Ah’metov kertoi olleensa Ukrainassa Venäjän kanssa käydyn sodan alusta lähtien ja lisäsi: ”Uskomme maahamme ja uskomme voittoomme”.
Se on suurin avunantaja Ukrainan asevoimille. Kolmen vuoden laajamittaisen hyökkäyksen aikana hänen rakenteet ovat antaneet 315 miljoonaa dollaria Ukrainan sotilas- ja siviilihenkilöstölle. Hänen aloitteensa "Steel Front" siirsi myös 3 panssaroitua laskeutumis- ja hyökkäysalusta Ukrainan asevoimien päätiedusteluosastolle.
 Yli 12 000 hänen yrityksensä työntekijää liittyi Ukrainan asevoimien riveihin. 846 työntekijää (sotilaita ja siviilejä) kuoli, 97 ihmistä katosi ja 69 vangittiin.
Kunnianosoituksia

Ruhtinas Jaroslav Viisaan ritarikunta (Ukraina, 2010)
Ansioritarikunta (Ukraina, 2006)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rinat Ah’metov Wikimedia Commonsissa
EM in der Ukraine: Das Fußball-Reich der Oligarchen (Frankfurter Allgemeine Zeitung, 6/2012) (saksaksi) (faz.net)
Who Really Controls the Donbas? (9/2012) (englanniksi) (ukrainianweek.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Saarenmaa

| --- | --- |
Sijainti:  Saarenmaan kunta Saarenmaa Viro
Vesialue:  Itämeri 
Korkein kohta:  62  m 
Pinta-ala:  2 672 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  30 000
Suurin kaupunki:  Kuressaare
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Saarenmaa (vir. Saaremaa, saks. Ösel, ruots. Ösel, latv. Sāmsala) on Viron suurin saari. Saaren pinta-ala on 2 672 km², ja se on varsinaisen Itämeren toiseksi suurin saari Gotlannin jälkeen. Saaren väkiluku on noin 30 000.
Saarenmaan ainoa kunta on Saarenmaan kunta, johon saaren pääkaupunki Kuressaare kuuluu. Saari kuuluu Saarenmaan maakuntaan yhdessä Muhun ja Ruhnun sekä lukuisten pienempien saarten kanssa.
Historiaa

Saarenmaa muodosti rautakaudella Saarenmaan muinaismaakunnan, joka oli Viron muinaismaakunnista voimakkain. Saarenmaalaisilla oli suuri laivasto, jolla he tekivät ryöstöretkiä muun muassa Tanskaan ja Ruotsiin. Pakanallinen Saarenmaa kukistui veristen taisteluiden ja kapinoiden jälkeen vuonna 1227, ja sen alue jaettiin Kalparitariston ja Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan kesken. Vuonna 1559 saari siirtyi Tanskan hallintaan.
Saarenmaa luovutettiin Ruotsille Brömsebron rauhassa vuonna 1645 ja liitettiin osaksi Viron hallintoaluetta. Uudenkaupungin rauhassa 1721 saari liitettiin Viron mukana Venäjän keisarikuntaan. Viron itsenäistyessä Saarenmaa kuului edelleen Viroon.
Omaleimainen paikallismurre

Saarenmaan, Hiidenmaan, Kihnun ja Muhun saarten murteiden puhujia oli vuoden 2011 lopun väestönlaskennassa 24 520 henkeä. Vuonna 2007 julkaistun tutkimuksen mukaan 14 prosenttia saarenmaalaisista katsoo, että Saarenmaan murretta pitäisi käyttää Saarenmaan kouluissa opetuskielenä.
Yksi selkeä ero Manner-Viron ja Saarenmaan välillä on Õ-kirjaimen käyttö. Saarelaisten kielessä Õ ääntyy selvästi Ö:nä, toisin kuin muualla Virossa. Toisinaan tämä voi kuulostaa kankealta ja huvittavalta. Tosin kieli ja ääntämys soljuvat ja intonaatio ovat vielä Manner-Vironkin murretta vahvemmin esillä.
Kulttuuri

Saarenmaalla on rikas musiikkielämä, joka tunnetaan Saarenmaan ja koko Vironkin ulkopuolella. Saarenmaalta on kotoisin useita tunnettuja virolaisia muusikoita, säveltäjiä, laulajia ja kapellimestareita, kuten urkuri ja musiikkimies Joosep Aavik sekä säveltäjät Peeter Süda ja Olev Sau. Suomessa suosittu  "Saarenmaan valssi" kertoo todellisista talkootansseista Valjalassa, vaikkakaan sen tekijät, säveltäjä Raimond Valgre ja runoilija Debora Vaarandi, eivät olleet saarenmaalaisia.
Saarenmaalaiset mieltävät itsensä useinkenen mukaan? virolaisten ohella saarelaisiksi (vir. ''saarlased''). Saarenmaalaisilla on vahva paikallisidentiteetti, ja he arvostavat saartaan suuresti. Heidän luonteensa on usein kuvattu suorapuheiseksi ja omaperäiseksi. Saaren eri alueilla on omat kansallispukunsa, sukkamallinsa ja murteensa, mikä korostaa saaren kulttuurista monimuotoisuutta.
Vaikka saarenmaalaiset ovat perinteisesti olleet tunnettuja merisotureina ja viikinkeinä, nykyään he arvostavat saaren rauhallisuutta, idyllistä maalaiselämää ja luonnon hiljaisuutta. Tämä muutos heijastaa heidän sopeutumiskykyään ja rakkauttaan kotiseutuaan kohtaan.
Kaalin kraatteri.
Reomäen ortodoksinen kirkko.
Anglan tuulimyllykylä.
Kuressaaren linnoitus.
Sõrven majakka saaren eteläpäässä.
Saarenmaan kartta vuodelta 1798
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Saaremaa.org
Saaremaa.ee
Ilmari Havu : Saarenmaa, Suomen Kuvalehti, 22.10.1927, nro 43, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
https://visitestonia.com/fi/saaremaa-loodusretked, Saarenmaan nähtävyyksiä luonnossa
| n k  Saarenmaan maakunta |
| --- | --- | --- |
| Kunnat (vald) (3) |  Muhun kunta  Ruhnun kunta  Saarenmaan kunta  |  |
| Epäitsenäiset kaupungit (linn, asustusüksus) (1) |  Kuressaare  |  |
| Pienkauppalat (alevik) (9) |  Aste  Kihelkonna  Kudjape  Kärla  Leisi  Nasva  Orissaare  Salme  Valjala  |  |
| Entiset kaupungit ja kunnat (12) |  Kihelkonna  Kuressaare  Laimjala  Leisi  Lääne-Saare  Mustjala  Orissaare  Pihtla  Pöide  Salme  Torgu  Valjala  |  |
Sleep Token

| Sleep Token |
| --- | --- |
 Sleep Token esiintymässä Lontoossa vuonna 2023.
Tiedot
Toiminnassa:  2016– 
Tyylilaji:  alternative metal, indie pop, progressiivinen metalli, post-metal
Kotipaikka:   Lontoo, Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Vessel, II, III, IV, Espera
Levy-yhtiö:  Spinefarm, RCA Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sleep Token on vuonna 2016 perustettu brittiläinen metalliyhtye. Yhtyeen jäsenet käyttävät kasvoja peittäviä esiintymisasuja piilottaaksen henkilöllisyytensä. Sleep Token julkaisi debyytti-EP:nsä One vuonna 2016, joka poiki levytyssopimukseen Basick Recordsin kanssa. Vuonna 2019 yhtye solmi levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa ja se julkaisi ensimmäisen täyspitkän albuminsa Sundowning, jota seurasi vuonna 2021 julkaistu albumi This Place Will Become Your Tomb. Kolmas albumi, Take Me Back to Eden, julkaistiin toukokuussa 2023. Yhtye solmi levytyssopimuksen RCA Recordsin kanssa helmikuussa 2024.
Yhtyeen päälaulaja tunnetaan taiteilijanimellä "Vessel". Vessel ja II (rumpali) ovat yhtyeen ainoat jäsenet, jotka on mainittu esiintyvän Sleep Tokenin studioalbumeilla.
Sleep Token esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa Ilosaarirockissa vuonna 2023.
Jäsenet

Vessel – laulu; kitara, basso, koskettimet, ohjelmointi
II – rummut
III – kiertuejäsen; basso
IV – kiertuejäsen; kitara, taustalaulu
Espera – kiertuejäsenet; taustalaulu
Diskografia > EP:t

One - 2016
Two (Basick Records) - 2017
Diskografia > Studioalbumit

Sundowning (Spinefarm) - 2019
This Place Will Become Your Tomb (Spinefarm) - 2021
Take Me Back To Eden (Spinefarm) - 2023
Diskografia > Singlet

"Thread the Needle"- 2016
"Calcutta"- 2017
"Nazareth"- 2017
"Jaws"- 2018
"Hey Ya!" (Outkast cover) - 2018
"The Way That You Were"- 2018
"Alkaline"- 2021
"The Love You Want"- 2021
"Fall for Me"- 2021
"Is It Really You?" (ft. Loathe) - 2022
"Chokehold"- 2023
"The Summoning"- 2023
"Granite"- 2023
"Aqua Regia"- 2023
"Vore"- 2023
"DYWTYLM"- 2023
Palkinnot

Billboard Music Awards Top Hard Rock Album 2024
Aiheesta muualla

Sleep Token viralliset kotisivut (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sleep Token Wikimedia Commonsissa
Everclear

| Everclear |
| --- | --- |
 Everclear esiintymässä vuonna 2017.
Tiedot
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  alternative rock, rock, post-grunge
Kotipaikka:  Portland, Oregon, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Art Alexakis   Dave French   Freddy Herrera   Brian Nolan  
Levy-yhtiö:  Eleven Seven Music   Capitol Records   Tim/Kerr   429 Records   DO IT Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Everclear on vuonna 1991 perustettu yhdysvaltalainen rockyhtye Portlandista, Oregonista. Yhtye on tunnettu useista radiohiteistään. Everclearin alkuperäisjäsenet olivat Art Alexakis (laulu ja kitara), Craig Montoya (basso ja laulu) ja Greg Eklund (rummut, perkussiot ja laulu). Eklundin korvasi rumpali Scott Cuthbert vuonna 1994. Montoya ja Eklund jättivät yhtyeen vuonna 2003, mutta Alexakis jatkoi seuraavien henkilöiden kanssa: Dave "Davey" French (soolokitara), Josh Crawley (koskettimet), Sam Hudson (basso) ja Tommy Stewart (rummut, lyömäsoittimet). Kuitenkin kaikki jäsenet paitsi Alexakis jätti yhtyeen heinäkuussa 2009 ja Everclear sai uuden neljännen kokoonpanonsa.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Art Alexakis - laulu (1992-), rytmikitara (2003-) soolokitara (1992-2003)
Dave French - soolokitara, taustalaulu (2003-2009, 2009-)
Freddy Herrera - basso, taustalaulu (2009-)
Brian Nolan – rummut (2018–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Craig Montoya - basso, taustalaulu (1992-2003)
Scott Cuthbert - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu (1992-1994)
Greg Eklund - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu (1994-2003)
Sam Hudson - basso, taustalaulu (2003-2009)
Eric Bretl - rummut, lyömäsoittimet (2003-2004)
Brett Snyder - rummut, lyömäsoittimet (2004-2008)
Tommy Stewart - rummut, lyömäsoittimet (2008-2009)
Sasha Smith - kosketinsoittimet, taustalaulu (2009-2011)
Johnny Hawthorn - lyijy ja rytmikitara, taustalaulu (2009)
Jordon Plosky - rummut, lyömäsoittimet (2009-2010)
Josh Crawley - koskettimet, taustalaulu (2003-2009, 2011-2016)
Sean Winchester - rummut, lyömäsoittimet (2010-2015
Jäsenet > Kiertuejäsenet

David LoPrinzi - basso (1998), soolo- ja rytmikitara (1998-2002)
Steve Koivu - soolo- ja rytmikitara (1997-1998)
James Beaton - koskettimet (1998-2001)
Brian Lehfeldt - lyömäsoittimet (1998-1999)
Mike "Basil" Ternyik - lyömäsoittimet (1999-2002)
Rachel Sturm - koskettimet (2001)
Shane Nelson - soolo- ja rytmikitara (2003)
Stacy Jones – rummut (2015–2016)
Diskografia > Studioalbumit

World of Noise (1993)
Sparkle and Fade (1995)
So Much for the Afterglow (1997)
Songs from an American Movie, Vol. 1: Learning How to Smile (2000)
Songs from an American Movie, Vol. 2: Good Time for a Bad Attitude (2000)
Slow Motion Daydream (2003)
Welcome to the Drama Club (2006)
Invisible Stars (2012)
Black Is the New Black (2015)
Diskografia > Kokoelmat

Ten Years Gone: The Best of Everclear 1994–2004 (2004)
The Best of Everclear (2006)
The Vegas Years (2008)
In a Different Light (2009)
Return to Santa Monica (2011)
Greatest Hits (2011)
The Very Best of Everclear (2014)
Diskografia > Ep:t

Nervous & Weird (1993)
White Trash Hell (1997)
Live from Toronto (1998)
Closure (2004)
Extended Versions (2011)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Everclear Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Sæther

Sæther on seuraavien norjalaisten henkilöiden sukunimi:
Andrine Sæther (s. 1964), näyttelijä
Ole Sæther (1870–1946), kivääriampuja ja olympiavoittaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Halberg

Halberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jonny Halberg (s. 1962), norjalainen kirjailija
Murray Halberg (1933–2022), uusiseelantilainen juoksija ja olympiavoittaja
Gus Hall, synt. Arvo Kustaa Halberg (1910–2000), yhdysvaltalainen kommunistipoliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Oimjakon

| Oimjakon, Öimököön Оймякон, Өймөкөөн |
| --- | --- |
 Oimjakon, 2019.
 Sahan tasavalta Venäjällä, alla kylä tasavallan kartalla.
 Oimjakon, Öimököön
 Koordinaatit: 63°27′N, 142°47′E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Piiri:  Oimjakonin piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5 676,12 km²
Korkeus:  741 m
Väkiluku (2015):  640
Aikavyöhyke:  UTC+10 (MSK+7)
 
 Kunnan sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oimjakonin ilmastodiagrammi.
Oimjakon (ven. Оймяко́н, jak. Өймөкөөн, Öimököön) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sahan tasavallan Oimjakonin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Indigirkajoen varrella noin 640 kilometriä tasavallan pääkaupungista Jakutskista itään. Kunnassa on 640 asukasta (vuonna 2015). Oimjakon on tiettävästi maapallon kylmin paikka, jossa on asutusta.
Maantiede

Oimjakonin maalaiskunnan pinta-ala on 5 676,12 neliökilometriä. Sen virallinen nimi on Oimjakon – Poljus Holoda (”Oimjakonin kylmyysnapa”), aikaisemmin Borogonski pervyi nasleg (”Borogonin ensimmäinen nasleg”). Kunta rajoittuu pohjoisessa Terjutin, idässä Borogonin toiseen ja etelässä Jutšjugein naslegiin sekä lännessä Tompon piiriin.
Kylä sijaitsee ikiroutavyöhykkeellä. Kesäisin routa sulaa 1,5–3 metrin syvyydeltä. Jokilaakson pinnanmuodostusta leimaavat matalat kummut ja painaumat. Sen yläpuolella on pieniä järviä. Metsät ovat harvaan kasvavaa lehtikuusta ja paikoitellen lehtimetsää tai pensassembraa.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat lähellä sijaitsevat Hara-Tumulin ja Bereg-Jurdjan kylät sekä autioksi jäänyt Tjumsjun kylä.
Ilmasto

Pohjoisen pallonpuoliskon epävirallisena pakkasennätyksenä pidetty −79,1 °C:n lämpötila on kirjattu Oimjakoniin 26. tammikuuta 1926. Sen mukaan pohjoisen pallonpuoliskon kylmyysnapa sijaitsisi Oimjakonissa. Lukema ei kuitenkaan perustunut suoraan mittaukseen, vaan ekstrapolointiin, eikä siksi ole kiistaton. Varsinaiseen mittaukseen perustuva lukema läheisestä Tomtorin kylästä vuodelta 1933 on −67,7 °C.
Historia

1600-luvulla venäläiset nimittivät Oimjakoniksi Indigirkajoen koko yläjuoksua. Myöhemmin nimitys vakiintui tarkoittamaan Kjujentejoen suun yläpuolella olevaa osuutta. Kiinteä asutus keskittyi Oimjakonin kylään ja Tomtorin seudulle. 1800-luvun lopulla Oimjakoniin rakennettiin kirkko ja vuonna 1931 avattiin koulu. Vuosina 1935–1954 kylä oli Oimjakonin piirin keskus.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Oimjakonista on huonokuntoinen tieyhteys vanhalle Kolyman valtatielle Tomtoriin (40 kilometriä). Etäisyys Ust-Neran piirikeskukseen on 475 kilometriä. Kesäisin liikenneväylänä toimii myös Indigirkajoki. Kylän länsipuolella on käytöstä poistettu lentokoneiden kiitotie.
Paikallisia elinkeinoja ovat karjan-, hevosten- ja poronhoito sekä metsästys. Valtaosa työvoimasta työskentelee erilaisissa palveluissa, joihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu asuntoloineen, kulttuuritalo ja kirjasto, poliklinikka, kauppa, posti ja leipomo.
Kyläkuva ja matkailu

Keväisin sulamisvesillä täyttyvä rotko jakaa Oimjakonin kahteen osaan. Palvelut ja kunnalliset asuintalot sijaitsevat etupäässä rotkon eteläpuolella. Pohjoisosa rajoittuu Indigirkajokeen. Asuntokanta koostuu pääosin yksityisomistuksessa olevista puisista pari- ja omakotitaloista. Julkisia rakennuksia palvelee kaksi kivihiilellä toimivaa lämpökattilaa. Asuintalot lämpenevät puilla. Juomavesi joudutaan tuomaan muualta, eikä viemäröintiä ole. Sähkö tuotetaan paikallisessa sähkölaitoksessa.
Oimjakonin matkailupotentiaali perustuu sen luonnonolosuhteisiin, kulttuuriperintöön ja metsästysmahdollisuuksiin. Kylässä käy vuosittain yhä enemmän venäläisiä ja ulkomaalaisia matkailijoita, vaikka siellä ei ole varsinaisia matkailupalveluja. Matkailijat majoittuvat perheisiin, mikä tuo niille lisätuloja.
Oimjakonin maisemia.
Aiheesta muualla

Oimjakonin kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Jazz-Espa

Jazz-Espa on Suomen Jazzliiton järjestämä vuotuinen konserttisarja Helsingissä, jossa heinäkuun jokaisena arkipäivänä kuullaan ilmaiskonsertteja Esplanadin lavalla.
Aiheesta muualla

Jazz-Espa