stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pireus

| Pireus Pireuksen kunta Πειραιάς Δήμος Πειραιά |
| --- | --- |
 Pireuksen kaupunkia.
 Kunnan sijainti
 Pireus
 Koordinaatit: 37°57′N, 23°38′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Attika
Alue:  Attika
Alueyksikkö:  Pireus
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  5101
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,865 km²
 – Metropolialue:  50,417 km²
Väkiluku (2011):  163 688
 – Kaupunki:  163 688
 – Väestötiheys:  15 065,62 as./km²
 – Metropolialue:  448 997
 – Väestötiheys metropolialue:  8 905,67 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  185 xx
Suuntanumero(t):  21
Rekisterikilpi:  Υ
 
 www.pireasnet.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pireus (kreik. Πειραιάς, Peiraiás; m.kreik. Πειραιεύς, Peiraieus) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Πειραιά, Dímos Peiraiá), joka sijaitsee Pireuksen alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupunki on alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 10,865 neliökilometriä ja väkiluku 163 688. Koko Suur-Pireuksen väkiluku on 448 997 (vuonna 2011).
Pireus on Kreikan neljänneksi suurin kaupunki. Se on Ateenan satamakaupunki, ja Pireuksen satama on Kreikan tärkein ja koko Välimeren alueen suurimpia. Pireus oli Ateenan satama jo antiikin aikana. Vuonna 1834 alkaneessa jälleenrakennuksessa se valittiin myös uuden Ateenan satamaksi, ja se on merkittävä niin rahti- kuin matkustajaliikenteen satamana, josta on lauttayhteys lähes kaikille Egeanmeren saarille. Pireuksessa toimii Pireuksen yliopisto.
Maantiede

Pireus sijaitsee Saroninlahden rannalla noin kahdeksan kilometriä Ateenan keskustasta lounaaseen. Pireus muodostaa oman kuntansa, Pireuksen kunnan. Se kuuluu Pireuksen alueyksikköön ja Attikan alueeseen. Pireuksen kaupunki on Pireuksen alueyksikön hallinnollinen keskus. Aiemmin se hallinnoi Pireuksen prefektuuria, joka lakkautettiin vuoden 2011 alusta. Pireuksen alueyksikkö vastaa Suur-Pireuksen aluetta, ja siihen kuuluvat Pireuksen kunnan lisäksi kunnat Keratsíni-Drapetsóna, Korydallós, Níkaia-Ágios Ioánnis Rénti ja Pérama. Ne ovat yhdessä osa Ateenan metropolialuetta.
Pireuksen kaupunki on kasvanut sen sataman ympärille, ja se on nykyisin erittäin tiheästi rakennettua aluetta. Kaupungin vanha keskusta sijaitsee niemellä vanhan satamalahden eli nykyisen lauttasataman sekä Fálironlahden välissä. Lisäksi varsinaisen Pireuksen kaupungin alueeseen kuuluu alueita Pireuksen niemen pohjois- ja koillispuolella. Pireuksen satama on laaja ja suuri osa varsinkin rahtisatamasta sijaitsee naapurikuntien alueella kaupungin länsipuolella. Pireuksen kuntaan kuuluvat myös Saroninlahdessa sijaitsevat Psyttáleian ja Koumoundoúroun saaret.
Maantiede > Kaupunginosat

Pireuksen kaupunginosia ovat:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Agiá Sofiá (Maniátika)  Ágios Neílos  Ágios Vasíleios  Chatzikyriákeio  Chiótika  Dimotikí agorá  Evangelístria  Freattýda  Goúva tou Vároula |  Ilektrikós (Lemonádika)  Kallípoli  Kamínia  Karvouniárika  Kastélla (Profítis Ilías)  Kopí  Koumoundoúrou  Maltézika  Mikrolímano |  Néo Fáliro  Palaiá Kokkiniá  Paliatzídika  Papastrátos  Peiraïkí  Pigáda  Psyttáleia  Retsína  Tampoúria |  Terpsithéa  Troúmpa  Vókos  Voúrla  Vryóni  Xavéri  Ydraíika  Zéa (Pasalimáni) |
Historia > Antiikki

Pireuksen niemi oli alun perin saari, joka kasvoi sittemmin yhteen mantereen kanssa. Alueen varhaisimmat asutukseen viittaavat löydöt ovat helladiselta kaudelta noin ajalta 2600–1900 eaa. Pireuksen nimi on peräisin kreikan sanasta peran, joka viittaa toisella puolella sijaitsevaan alueeseen jostakin katsottuna, tai tähän liittyvästä verbistä peraioō, joka tarkoittaa jonkun laivaamista toiselle puolelle.
Historiallisena aikana Pireus mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 508 eaa. Kleistheneen uudistusten yhteydessä. Uudistuksessa Pireuksesta tuli yksi Attikan demoksista, ja se kuului Hippothontiksen fyleen. Themistokles aloitti alueen linnoittamisen ja sataman rakentamisen vuonna 493 eaa., ja Pireuksesta tuli Ateenan pääsatama Faleronin sijaan. Noin 465–446 eaa. Pireus yhdistettiin Ateenaan niin kutsutuilla Pitkillä muureilla, joiden tarkoitus oli suojata sisämaassa olleelle Ateenalle elintärkeää yhteyttä merelle.
Pireus toimi antiikin Ateenan kauppa- ja sotasatamana. Kaupungissa oli yhteensä kolme luonnonsatamaa: Kantharos, joka sijaitsi nykyisen satamalahden alueella, sekä Zea ja Munikhia. Satamista toimi Ateenan suuri laivasto, jonka ansiosta Ateena oli 400-luvulla eaa. Kreikan merkittävimpiä kaupunkivaltioita ja suurin merimahti. Laivaston trieerejä eli kolmisoutuja varten satamissa oli suuri määrä laivasuojia. Tunnettu arkkitehti Hippodamos suunnitteli kaupunkiin asemakaavan, joka oli Kreikan ensimmäisiä. Siihen kuului muun muassa kaksi agoraa. Kaupungissa oli lukuisia julkisia rakennuksia sekä pyhäköitä.
Roomalaiset hävittivät Pireusta Ateenan valtauksen yhteydessä vuonna 86 eaa. Roomalaisajalla erityisesti 100-luvulla jaa. satama kukoisti jälleen. Se kärsi tuhoja herulien hyökkäyksessä 267 jaa. ja tuhoutui Alarikin johtamien visigoottien hyökkäyksessä 395 jaa.
Historia > Nykyinen kaupunki ja kunta

Bysanttilaisella keskiajalla, frankkivallan aikana ja osmanivallan aikana Pireuksella oli vain pieni merkitys. Frankkivallan aikana satama tunnettiin nimillä Dragon Porto ja Porto Leone, osmaniajalla vastaavasti Aslanin satamana. Jälkimmäiset nimet viittaavat satamassa olleeseen leijonapatsaaseen, jonka Francesco Morosini vei Venetsiaan vuonna 1688.
Kreikan vapaussodan aikana Pireus oli autiona. Ensimmäiset uudet asukkaat saapuivat vuonna 1829. Satama ja kaupunki alkoivat kehittyä nopeasti sen jälkeen, kun Ateenasta tehtiin itsenäistyneen Kreikan pääkaupunki vuonna 1834. Pireuksen kunta perustettiin vuonna 1835.
1800-luvun ja 1900-luvun kuluessa Pireus kehittyi merkittäväksi teollisuuskaupungiksi ja myös Kreikan merkittävämmäksi kauppasatamaksi, minkä aseman se vei Sýroksen Ermoúpolilta 1800-luvun lopulla. Tähän vaikutti muun muassa Korintin kanavan avaaminen vuonna 1893. Pireukseen muutti paljon ihmisiä eri puolilta kreikankielistä aluetta. Kaupunkiin suunniteltiin nykyaikainen asemakaava, joka noudattaa osin antiikin aikaista, ja rakennettiin lukuisia uusklassista arkkitehtuuria edustaneita julkisia rakennuksia, kuten kaupungintalo, kaupunginteatteri (”kunnallinen teatteri”) ja koulurakennuksia, sekä kirkkoja. Pireuksen ja Ateenan välille avattiin koko Kreikan ensimmäinen rautatie, nykyinen Ateenan metron Linja 1, vuonna 1869. Vuosisadan lopulla rautatieyhteyttä jatkettiin muualle maahan.
Vuonna 1889 kaupungissa oli noin 35 000 asukasta ja vuonna 1896 jo noin 51 000 asukasta. 1920-luvulla Pireus sai paljon erityisesti Vähä-Aasiasta muuttaneita evakkoja Kreikan ja Turkin väestönvaihdon seurauksena. Seurauksena kaupunki ja sen suuralue kasvoivat muun Ateenan seudun tavoin nopeasti ja hallitsemattomasti. Suur-Pireuksen väkiluku lähes kaksinkertaistui muutamassa vuodessa, ollen vuonna 1920 noin 133 000 ja vuonna 1928 jo noin 252 000. Vanhan Pireuksen ympärille syntyi suuri määrä uusia asutuksia, kuten Níkaia, Keratsíni ja Drapetsóna.
Nopea kasvu aiheutti sosiaalisia ongelmia ja levottomuutta. Muualta muuttaneiden myötä Pireuksesta tuli kuitenkin myös merkittävä nykykreikkalaisen kulttuurin kannalta. Muun muassa rebetiko-musiikki kehittyi kaupungissa nykyiseen muotoonsa Vähä-Aasiasta muuttaneiden musiikkiperinteen pohjalta.
Toisen maailmansodan aikana Pireus oli sekä saksalaisten että liittoutuneiden suorittamien pommitusten kohteena. Satama tuhoutui lähes kokonaan, ja myös muu kaupunki kärsi suuria tuhoja. Noin 15 000 kaupunkilaista kuoli, näistä noin 11 000 nälkään talvella 1941–1942.
Sodan jälkeen kaupunkia jälleenrakennettiin voimakkaasti, ja se sai nykyisen luonteensa tiiviisti rakennettuna betonikaupunkina. Myös satamaa kehitettiin ja nykyaikaistettiin, ja se on kasvanut voimakkaasti.
Liikenne > Satama

Pireuksen satama on Kreikan suurin ja vilkkain. Vuonna 2014 satama oli maailman 39. suurin, Euroopan kahdeksanneksi suurin, Välimeren kolmanneksi suurin ja itäisen Välimeren suurin satama.
Satamaan kuuluu lauttasatama, joka sijaitsee vanhassa satamalahdessa aivan kaupungin keskustassa, laaja rahti- ja konttisatama, joka sijaitsee Keratsínin ja Péraman alueilla varsinaisen Pireuksen kaupungin länsipuolella, autoterminaali tuontiautoille sekä risteilylaivojen terminaali. Lauttasatamasta on yhteydet lähes kaikille Egeanmeren saarille ja erityisen tiheät yhteydet Argo-Saronisille saarille ja pohjoisille Kykladeille.
Liikenne > Raideliikenne

Pireuksen lauttasataman lähellä sijaitsee Ateenan metron asema Pireus, josta on yhteys metron Linjalla 1 Ateenan keskustaan sekä Linjalla 3 Ateenan keskustan kautta Ateenan kansainväliselle lentoasemalle. Kaupungin muita metroasemia ovat Linjalla 1 Fáliro ja Linjalla 3 Dimotikó Théatro ja Maniátika.
Lauttasataman lähellä on myös Pireuksen rautatieasema, josta on proastiakós-paikallisjunayhteys Ateenan keskustaan, josta on vaihto kaukojuniin, sekä Ateenan kansainväliselle lentoasemalle.
Nähtävyydet

Pireuksen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Pireuksen arkeologinen museo, jossa on muun muassa merkittäviä antiikin aikaisia pronssiveistoksia, sekä Kreikan merenkulkumuseo. Muita nähtävyyksiä ovat eräät antiikin aikaiset rauniot, kuten Zean teatteri ja muutamat kaupunginmuurin jäänteet. Antiikin ajan jäänteitä kaupungissa on kuitenkin suhteellisen vähän. Merkittävin kirkko on Pireuksen hiippakunnan katedraali Pyhän Kolminaisuuden katedraali.
Urheilu

Kreikan suurin ja maineikkain urheiluseura Olympiakos on kotoisin Pireuksesta. Se tunnetaan erityisesti jalkapalloseura Olympiakos FC:sta, jonka kotistadion on Néo Fálirossa sijaitseva Karaïskákis-stadion. Néo Fálirossa sijaitsee myös urheilustadion ja monitoimiareena Rauhan ja ystävyyden stadion.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pireus Wikimedia Commonsissa
Δήμος Πειραιά (Arkistoitu – Internet Archive). Pireuksen kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Attikan alue
| --- | --- |
Keski-Ateenan alueyksikkö:   Ateena  Dáfni-Ymittós  Filadélfeia-Chalkidóna  Galátsi  Ilioúpoli  Kaisarianí  Výronas  Zográfou 
Pohjois-Ateenan alueyksikkö:   Agía Paraskeví  Amaroúsio  Chalándri  Filothéi-Psychikó  Irákleio  Kifisiá  Lykóvrysi-Péfki  Metamórfosi  Néa Ionía  Papágou-Cholargós  Pentéli  Vrilíssia 
Länsi-Ateenan alueyksikkö:   Agía Varvára  Ágioi Anárgyroi-Kamateró  Aigáleo  Chaïdári  Ílio  Peristéri  Petroúpoli 
Etelä-Ateenan alueyksikkö:   Ágios Dimítrios  Álimos  Ellinikó-Argyroúpoli  Glyfáda  Kallithéa  Moscháto-Távros  Néa Smýrni  Palaió Fáliro 
Pireuksen alueyksikkö:   Keratsíni-Drapetsóna  Korydallós  Níkaia-Ágios Ioánnis Rénti  Pérama  Pireus 
Itä-Attikan alueyksikkö:   Acharnés  Diónysos  Kropía  Lavreotikí  Marathónas  Markópoulo Mesogaías  Oropós  Paianía  Pallíni  Rafína-Pikérmi  Saronikós  Spáta-Artémida  Vári-Voúla-Vouliagméni 
Länsi-Attikan alueyksikkö:   Asprópyrgos  Elefsína  Fylí  Mándra-Eidyllía  Mégara 
Saarten alueyksikkö:   Agkístri  Aígina  Hydra  Kythera  Póros  Salamis  Spétses  Troizinía-Méthana 
Pireuksen Mikrolímanon satama, antiikin Munikhian satama.
Eetioneian portin rauniot.
Pireusta vuonna 1896.
Pyhän Kolminaisuuden katedraali.
Pireuksen satamaa.
Pireuksen arkeologista museota: mm. Pireuksen Apollon, Pireuksen Athene ja Pireuksen Artemis.
Pystyliputus

Pystyliputus tarkoittaa sellaista tapaa liputtaa, jossa lippu riippuu sen kapeampi sivu ylöspäin. Näin tehdään esimerkiksi monissa halleissa järjestettävissä urheilutapahtumissa, kuten jääkiekko- ja curling-otteluissa.
Yleisesti pystyliputuksesta

On monia tapoja asettaa lippu pystyasentoon. Yleisohjeiden mukaan lippu tulisi asentaa niin, että lipun ylempi vasen kenttä olisi pystyliputuksessakin ylävasemmalla. Tämä siis tarkoittaisi sitä, että lippu käännetään ensin 90 astetta myötäpäivään, minkä jälkeen se käännetään keskeltä nurinpäin. Jokaisen valtion lipulla on kuitenkin omat ohjeensa lipun kääntämiseen. Näitä perusohjeita voidaan ajatella olevan karkeasti neljä:
Oma versio pystyliputusta varten, esimerkiksi Slovakian lippu ja Liechtensteinin lippu
Lippu käännetään 90 astetta myötäpäivään, esimerkiksi Alankomaiden lippu, Kiinan lippu ja Ison-Britannian lippu
Lippu käännetään 90 astetta myötäpäivään ja kiepautetaan nurinpäin, esimerkiksi Yhdysvaltojen lippu, Kanadan lippu ja Tšekin lippu
Designillaselvennä ei ole merkitystä, esimerkiksi Sveitsin lippu ja Pohjoismaiden kansallisliput.
Muutamilla mailla on omat ohjeensa lipun pystyasennossa esittämiseen, esimerkiksi:
Yhdysvaltojen lipun sinisen tähtikentän tulisi osoittaa pohjoiseen tai itään päin, jos molemmat puolet lipusta ovat nähtävillä tai ylös vasemmalle, jos vain toinen puoli on nähtävillä.
Kanadan lipussa vaahteranlehden tulee olla sellaisessa asennossa, että lehden kanta on oikealla puolella.
Tšekin lipussa valkoisen raidan tulisi olla vasemmalla puolella.
Dominican lipussa papukaija tulee asettaa pystyasentoon.
Slovakian lipussa vaakuna tulee asettaa pystyasentoon.
Liechtensteinin lipussa kruunun tulee olla pystyasennossa.
Filippiinien lippu asennetaan sininen kenttä vasemmalle rauhan aikana. Sodan aikana sininen kenttä on oikealla.
Alankomaiden lippua käännetään vain 90 astetta myötäpäivään, eli vaakaliputuksessa ylinnä oleva punainen raita jää pystyliputuksessa oikealle.
Kiinan lippua käännetään vain 90 astetta myötäpäivään, eli Kiinan lipun viisi tähteä jäävät pystyliputuksessa ylös oikealle.
Joitakin lippuja asetettuna pystyasentoon

Yhdysvaltojen lippu asetettuna pystyasentoon. Yleisohjeiden mukaan sinisen tähtikentän tulisi olla asetettuna ylös vasemmalle, jos vain toinen puoli lipusta näkyy.
Slovakian lippu asetettuna pystyasentoon. Slovakian lipulla on oma versionsa pystyliputukseen. Vaakuna tulee pystyasentoon ja valkoinen väripalkki vasemmalle.
Suomen kansallislippu asetettuna pystyasentoon. Suomen lippu on pidemmästä keskiakselistaan katsottuna symmetrinen, jolloin lippu on aina oikeinpäin.
Kiinan lippu asetettuna pystyasentoon. Kiinan lippu ainoastaan käännetään 90 astetta myötäpäivään pystylipustusta varten.
Alankomaiden lippu asetettuna pystyasentoon. Alankomaiden lippu käännetään ainoastaan 90 astetta myötäpäivään pystyliputusta varten.
Filippiinien lippu asetettuna pysytasentoon. Rauhan aikana sininen väripalkki tulee vasemmalle.
Filippiinien lippu asetettuna pystyasentoon sodan aikana. Punainen väripalkki tulee tällöin vasemmalle.
Ellen Juntti

Ellen Juntti.
Ellen Juntti (s. 1958) on ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko. Hänet valittiin edustajaksi valtiopäiville Länsi-Götanmaan läänin läntisestä vaalipiiristä vuonna 2010, ja hänestä tuli sen sosiaali- ja kulttuurivaliokuntien varajäsen. Varsinaiselta ammatiltaan Juntti on poliisi.
Elias Kvist

Elias Kvist (s. 1999 Oulu) on suomalainen taikuri. Elias tekee lava- ja lähitaikuutta yrityksientilaisuuksissa, sekä muissa juhlissa. Taikuri Elias tekee myös juontokeikkoja ja keikkoja ns. Taikovana juontajana.
Elias Kvist on tunnettu myös aktiivisena sosiaalisen median vaikuttajana. Elias on erityisesti aktiivinen snapchatin ja tiktokin puolella.
Elias on toiminut taikurina jo vuodesta 2006 lähtien.
Aiheesta muualla

Elias Kvistin kotisivut
Elias Kvist Tiktok
Ellen Jansen

Ellen Jansen
Ellen Jansen (s. 6. lokakuuta 1992) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden naisten maajoukkueessa kesäkuun 2020 loppuun mennessä 16 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Brasiliaa vastaan 12. joulukuuta 2010. Vuoden 2019 maailmanmestaruuskilpailut, joissa Alankomaat saavutti hopeaa, olivat hänen ensimmäinen aikuisten arvoturnauksensa mutta hän jäi turnauksessa ilman peliaikaa.
Seuratasolla Jansen pelasi kymmenen kautta FC Twentessä ja siirtyi keväällä 2018 Ajaxiin. Keväällä 2020 hän siirtyi espanjalaisseura Valenciaan.
Ellen Strömborg

Ellen Strömborg (s. 13. elokuuta 2002) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän aloitti pelaamisen Paraisten Nappulaliigassa ja on edustanut juniorisarjoissa Turun Palloseuraa ja Kaarinan Poikia. TPS:n edustusjoukkueessa hän pelasi vain kaksi Suomen Cupin ottelua alkuvuonna 2019. Kausina 2020 ja 2021 hän edusti Kansallisessa liigassa pelaavaa Åland Unitedia. Ensimmäisellä liigakaudellaan, joka päättyi Åland Unitedin mestaruuteen, Strömborg pelasi yhdeksän ottelua mutta vain vähäisiä minuutteja vaihtopelaajana. Kaudella 2021 hän pelasi 14 liigaottelua mutta edelleen sangen vähäisellä peliajalla, vain kahdessa ottelussa yli 50 minuuttia ja lopuissa enimmillään 22 minuuttia. Suomen Cupissa, jonka Åland United voitti, hän pelasi neljä ottelua ja yhdessä niistä täydet minuutit mutta ei enää loppuottelussa.
Elvas

Elvasin historiallinen keskusta.
Näkymä Elvasin kaupunginmuurilta alas Alentejon laaksoon.
Bastioneja.
Bastionijärjestelmään kuuluvat Santa Bárbaran ammusvarasto ja Nossa Senhora da Graçan linnoitus.
Elvas on  Unescon maailmanperintökohde ja kunta Espanjan rajan tuntumassa Alto Alentejon maakunnassa, Portalegren piirissä Portugalissa.
Elvas on keskiaikainen kaupunki, jonka laaja bastionijärjestelmä on rakennettu 1600- ja 1700-luvulla. Se on maailman suurin kuivaojiin perustuva vallihautarakennelma. Kokonaisuuteen kuuluu myös viereisille kukkuloille rakennetut tykistöasemat ja seitsemän kilometrin pituinen Amoreiran akvedukti, joka tuo vettä Guadianajoesta. Bastionijärjestelmä koostuu seitsemästä osasta: Elvasin historiallisen keskustan muurit, Amoreiran akvedukti, Santa Luzian linnake ja sen katettu käytävä keskustaan, Nossa Senhora da Graçan linnake sekä puolustusasemat São Mamede, São Pedro ja São Domingos. Linnakkeen pääsuunnittelija oli alankomaalainen isä Cosmander.
Työt aloitettiin Portugalin itsenäistyttyä Espanjasta vuonna 1640 ja sen käydessä Portugalin restauraatiosotaa. Sodan aikana marraskuussa 1644 käytiin Elvasin taistelu, joka Portugalin ensimmäinen voitokas taistelu Espanjaa vastaan. Saman sodan aikana vuonna 1659 espanjalainen 17 500 miehen armeija yritti vallata Elvasin (Elvasin linjojen taistelu, port. Batalha das Linhas de Elvas), mutta yritys epäonnistui. Sen sijaan Napoleonin joukot onnistuivat valtaamaan linnoituksen Pyreneiden niemimaan sodassa vuonna 1808.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elvas Wikimedia Commonsissa
Elven

| Elven |
| --- | --- |
 Forteresse de Largoët
 vaakuna
 Elven
 Koordinaatit: 47°43′56″N, 2°35′22″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Morbihan
Arrondissementti:  Vannes
Väkiluku:  5 500
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elven on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Kunnan tärkein nähtävyys on keskiaikainen linnoitus, Forteresse de Largoët. Se on osittain raunioitunut, mutta siitä on edelleen jäljellä kaksi tornia, joista toinen on pyöreä ja toinen kahdeksankulmainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elven Wikimedia Commonsissa
Pykälälampi (Kangasniemi)

| Pykälälampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  61°52′08″N, 26°27′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Istrualanjärveen 
Järvinumero:  14.923.1.027
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,2 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,45 km  
Pinta-ala:  1,055 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPykälälampi 
Pykälälampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Istrualan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 210 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Puulan lähi-alueeseen (14.923) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,2 metriä mpy.
Purppurakurkkukotinga

| Purppurakurkkukotinga |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Loistokotingat Cotinga
Laji::  cayana
Kaksiosainen nimi
 Cotinga cayana  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Purppurakurkkukotinga Wikispeciesissä   Purppurakurkkukotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Purppurakurkkukotinga (Cotinga cayana) on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan purppurakurkkukotinga on noin 20 cm pitkä. Koiraan pää, selkä ja vatsa ovat väriltään turkoosinsiniset. Höyhenpuvussa on muutamia mustia höyheniä ja erityisesti mustaa on siivissä ja pyrstössä. Purppurakurkkukotingakoiraan kurkku on lajin nimen mukaisesti purppuranvärinen. Naaras on selästään tummanruskea ja vaaleampi vatsastaan. Naaraan kurkku on harmahtava. Nuoret linnut muistuttavat naarasta, mutta koirailla höyhenpuvussa on paikoitelleen sinistä ja purppuraa. Purppurakurkkukotinganaaras muistuttaa luumukurkkukotingan (Cotinga mayana) naarasta, mutta on höyhenpuvultaan vähemmän pilkullinen.
Levinneisyys

Lajia tavataan Amazonin sademetsässä Bolivian, Brasilian, Kolumbian ja Venezuelan alueilla. Lisäksi laji elää sademetsissä Guyanassa, Ranskan Guayanassa ja Surinamessa. Laji elää yleensä alle 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat ja ravinto

Purppurakurkkukotingat muodostavat löyhiä parisuhteita lisääntymisaikana. Koiras huokuttelee naaraita levittelemällä siipiään ja päästelemällä kutsuääniä. Naaras rakentaa löyhän pesän risuista puuhun ja huolehtii jälkeläisistä yksin.
Purppurakurkkukotingan ravinto koostuu pääasiassa marjoista ja hedelmistä.
Eila Uitto

| Eila Uitto |
| --- | --- |
 Eila Uitto vuonna 1986
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1923 Hollola
Kuollut: 29. toukokuuta 2012 (89 vuotta)
Arvonimi: kauppaneuvos (1974)
Muut tiedot
Tutkinnot:  kansakoulu ja erilaisia vaatetusalan kursseja
Puoliso:  Olavi Uitto
Eila Kyllikki Uitto (o.s. Friman, vuodesta 1944 Rissanen, vuodesta 1962 Uitto; 11. huhtikuuta 1923 Hollola – 29. toukokuuta 2012) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos.
Uitto kävi kansakoulun ja suoritti sen jälkeen erilaisia vaatetusalan kursseja. Hän työskenteli vaatetusalan perheyhtiöissä Vestio Oy:ssä 1966–2005 ja Minkki Oy:ssä toimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä 1971–1989. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1974.
Eila Uiton puoliso vuodesta 1962 oli kauppaneuvos Olavi Uitto.