stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Djupsjön (Norrbotten)
Vesistösuhteet

Djupsjön kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Abramsånin sivujoen valuma-alueeseen. Abramsånin valuma-alueen pinta-ala on noin 242 neliökilometriä (km²), joka on noin 6 % koko vesistön 4 207 km² pinta-alasta . Järvi on Abrahamsånin pääuoman latvavesistöjä ja tämän luusuassa sen valuma-alue on 29,34 km². Kun järven valuma-alue on noin 12 % Abramsånin valuma-alueesta, voidaan arvioida myös keskivirtaaman (MQ) olevan samassa suhteessa noin 0,3 m³/s joen keskivirtaamasta (MQ 2,45 m³/s) .
Järven valuma-alueelta laskee sen luoteispäähän edellä mainittu puro Krokträsktjärnenista, kaakkoisrantaan Odjurtjärnenin laskupuro ja vastarantaan pienen Knalltjärnenin puro. Järven lasku-uoma Djupsjönån alkaa sen kaakkoispäästä ja se laskee 2,9 kilometrin päässä Degervattnetiin. Djupsjönånille kertyy pudotusta 20 metriä. Vesireitti jatkaa Degervattnetin jälkeen Abramsånin nimellä yhtyen lopulta Rånejokeen, joka laskee lopulta Perämereen Råneån taajamassa Luulajassa.
Lähteitä > Huomautuksia

1 2  Järven luusuan virtaamatiedot on arvioitu suhteuttamalla valuma-alueiden tiedot mainitun joen joensuussa mitattuun keskivirtaamaan.
Elektro 57

| Elektro 57 Suburban Tribe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : HD-Studios
 Julkaistu: 1998
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Hiili Hiilesmaa Janne Joutsenniemi
 Tyylilaji: alternative metal
 Kesto: 04.42
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Suburban Triben muut julkaisut
| Panorama 1997 | Elektro 57 1998 | Prime Time Collection 1998 |
Elektro 57 on Suburban Triben neljäs studioalbumi, joka julkaistiin
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Janne Joutsenniemi, ellei toisin mainittu.
Disappear in You – 4.23
God Only Knows – 4.48
Sister – 4.32 (säv. ja san. Roope Sirén)
Snowfall – 4.28
Desert Island – 4.29
Naked and Frail – 4.06
Masquerade – 4.14
More – 4.35 (säv. ja san. Sirén)
Silver and Gold – 4.28
Moon Garden – 6.39
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Jouni Markkanen – laulu  Roope Sirén – kitara  Janne Joutsenniemi – basso, tuottaja  Alec Hirst-Gee – rummut  Emerson Burton – kosketinsoitin :  Tuotanto Hiili Hiilesmaa – tuottaja  Masa Hukkanen – äänittäjä  Pauli Saastamoinen – masteroija  Anselmo – kansikuva  Lahco – valokuvat  Toni Härkönen – valokuvat
Aiheesta muualla

Elektro 57 discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Elektro 57 itunes.com -sivustolla
Suburban Tribe
| --- | --- |
Studioalbumit:   Primitive  Purity  Panorama  Elektro 57  Suburban Tribe  Manimal  ¡Revolt Now!  Now and Ever After 
Kokoelmat:   Prime Time Collection  Recollection 
Muuta:  Diskografia
Emilio Portes Gil

| Emilio Portes Gil |
| --- | --- |
 Emilio Portes Gil vuonna 1928.
Meksikon presidentti
 1. joulukuuta 1928 – 4. helmikuuta 1930  
Edeltäjä:  Plutarco Elías Calles
Seuraaja:  Pascual Ortiz Rubio
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1890
Kuollut: 10. joulukuuta 1978 (ikä 88)
Tiedot
Puolue:  Partido Revolucionario Institucional
Emilio Portes Gil (3. lokakuuta 1890 – 10. joulukuuta 1978) oli meksikolainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1. joulukuuta 1928 – 4. helmikuuta 1930. Hänet valittiin tehtävään, kun vaalivoittaja Álvaro Obregón oli murhattu. Portes Gil toimi lähinnä nimellisenä valtionpäämiehenä, kun Plutarco Elías Calles käytti edelleen valtaansa taustalla.
Portes Gil sovitteli kirkon ja valtion välistä kiistaa, joka tunnetaan Cristero-kapinana. Presidenttikautensa jälkeen hän toimi maansa suurlähettiläänä Ranskanssa ja Kansainliitossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emilio Portes Gil Wikimedia Commonsissa
Emma Maree Urquhart

| Emma Maree Urquhart> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. lokakuuta 1991 (ikä 33) Inverness, Skotlanti
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Kirjailija
Tyylilajit:  fantasia
Esikoisteos:  Lohikäärmeenkesyttäjät (2004)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Emma Maree Urquhart (s. 2. lokakuuta 1991 Inverness, Skotlanti) on brittiläinen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa on fantasiakirja Lohikäärmeenkesyttäjät (2004), jossa teini-ikäiset päähenkilöt jäävät loukkuun tietokonepelin maailmaan. Romaani julkaistiin kirjoittajan ollessa 13-vuotias.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Barry Town United FC

Barry Town United Football Club (kymriksi Clwb Pêl Droed Tref Y Barri) on jalkapalloseura Barryn kaupungista Walesissa. Barry Town pelaa Walesin korkeimmalla sarjatasolla Walesin Valioliigassa. Seuralla on seitsemän Walesin mestaruutta vuosilta 1996, 1997, 1998, 1999, 2001, 2002 ja 2003. Walesin cupin Barry Town on voittanut 1955, 1994, 1997, 2001, 2002 ja 2003.
Ella & Aleksi – Yllätyssynttärit

| Ella & Aleksi – Yllätyssynttärit |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Juuso Syrjä
Käsikirjoittaja:  Katri Manninen
Tuottaja:  Jesse Fryckman
Säveltäjä:  Markus Koskinen   Sampo Haapaniemi
Leikkaaja:  Ilmari Hakkola   Juuso Syrjä
Pääosat:  Antti Luusuaniemi   Malla Malmivaara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Bronson Club Oy
Ensi-ilta:  16. syyskuuta 2011
Kesto:  48 min
Alkuperäiskieli:  Suomi
Budjetti:  552 839 €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ella & Aleksi – Yllätyssynttärit on vuonna 2011 valmistunut, Juuso Syrjän ohjaama animaatioelokuva Ellasta ja Aleksista.
Juoni

Varoitus:  Seuraava kirjoitus paljastaa yksityiskohtia juonesta.
Ella ja Aleksi haluavat järjestää Tarkastaja Lerppu Koiraselle yllätyssynttärit, mutta miten he saavat kutsun kaikille? Hely Huuhkaja joutuu muuttamaan kaupunkiin, koska hänen kotipuunsa oli kaadettu. Samalla Ella ja Aleksi etsivät Hely Huuhkajalle uuden kodin. Ella ja Aleksi ovat kasvimaalla ja haluavat Professori Myyräseltä taikamultaa, ja he saivat erikoismultaa. Ella ja Aleksi tapaavat erilaisen Rapun, jonka nimi on Ripu-Rapu. He auttavat Ripu-Rapua löytämään inspiraation. Sitten Ella tapaa Lennin, pienen lokinpoikasen, joka ei osaa lentää. Ella ja Lenni syövät jäätelöä ja silakkaa, sitten Ella ajaa polkupyörällä vaarallista mäkeä alas Lennin kanssa, ja sitten he kaatuvat ja sanovat uudestaan! Ellan ja Aleksin kotipihalle saapuu koppakuoriainen, jonka nimi on MC Koppakuoriainen. Sitten he menevät vanhan kengän sisälle joka on musavehje, Sitten he putoavat maahan ja huomaavat että puistossa on paljon roskia. Ellan ja Aleksin pihalle putoaa tähti, jonka nimi on Pohjantähti. Sitten he menevät yöjunalla lappiin, ja auttavat tähteä saamaan takaisin taivaalle. Lopuksi kaikki järjestävät Tarkastaja Lerppu Koiraselle yllätyssynttärit ja kaikki on kutsuttu.
Juonipaljastukset päättyvät tähän.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Malla Malmivaara   | … |   Ella   |
|  Antti Luusuaniemi   | … |   Aleksi   |
|  Jarkko Tamminen   | … |   Tarkastaja Lerppu Koiranen / Lenni Lokinpoikanen   |
|  Karri Miettinen   | … |   MC Koppakuoriainen   |
|  Laura Malmivaara   | … |   Hely Huuhkaja / äitilokki   |
|  Eero Ritala   | … |   Hannu Huuhkaja   |
|  Olavi Uusivirta   | … |   professori Myyränen   |
|  Marek Urbanski   | … |   Ripu-Rapu   |
|  Juuso Syrjä   | … |   lokinpoikaset / herra Saaste / konduktööri   |
|  Jesse Fryckman   | … |   Vaakku Varis   |
Drawing Down the Moon

| Drawing Down the Moon Beherit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Julkaistu: 13. marraskuuta 1993
 Tuottaja(t): Beherit
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 39.28
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Beheritin muut julkaisut
| The Oath of Black Blood 1991 | Drawing Down the Moon 1993 | Messe des Morts (EP) 1993 |
Drawing Down the Moon on suomalaisen black metal -yhtye Beheritin vuonna 1993 julkaisema albumi.
Kappaleet > A-puoli

Intro (Tireheb) – 0.44
Salomon's Gate – 3.42
Nocturnal Evil – 2.53
Sadomatic Rites – 4.07
Black Arts – 3.33
The Gate of Nanna – 4.15
Nuclear Girl – 1.32 (instrumentaali)
Kappaleet > B-puoli

Unholy Pagan Fire – 3.53
Down There... – 2.36
Summerlands – 3.20
Werewolf, Semen and Blood – 3.08
Thou Angel of the Gods – 2.22
Lord of Shadows and Goldenwood – 3.23
Kokoonpano

Nuclear Holocausto, Vengeance (Marko Laiho) – kitara, laulu
Black Jesus – bassokitara
Necroperversor – rummut
Aiheesta muualla

Drawing Down the Moon Discogsissa. (englanniksi)
Lisätietoa Drawing Down the Moon albumista (Arkistoitu – Internet Archive)
Albumi Drawing Down the Moon Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Barry Sheene

Barry Sheene
Barry Sheene (11. syyskuuta 1950 – 10. maaliskuuta 2003) oli brittiläinen ratamoottoripyöräilyn kaksinkertainen maailmanmestari. Hän voitti maailmanmestaruuden 500-kuutioisten MM-sarjassa vuosina 1976 ja 1977. Hän sijoittui MM-sarjassa toiseksi 125-kuutioisissa vuonna 1971 ja 500-kuutioisissa vuonna 1978 sekä kolmanneksi 500-kuutioisissa vuonna 1979. Menestysvuosinaan hän ajoi Suzukilla.
Barry Sheene kuoli 52-vuotiaana syöpään.
Edmonton

| Edmonton (City of Edmonton) |
| --- | --- |

 Edmonton
 Koordinaatit: 53°32′38″N, 113°29′24″W 
Valtio:   Kanada
Provinssi:   Alberta
Perustettu:  1795
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Edmontonin kaupunginvaltuusto
 – Pormestari:  Stephen Mandel
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  684 km²
 – Metropolialue:  9 417 km²
Korkeus:  668 m
Väkiluku (2009):  782 439
 – Väestötiheys:  1 144 as./km²
 – Metropolialue:  1 034 945
 – Väestötiheys metropolialue:  115 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 – Kesäaika:  UTC-6
Postinumero:  T5A–T6Z
Suuntanumero(t):  780 ja 587
Lempinimi::  City of Champions  Gateway to the North  The Festival City  E-Town  River City  Oil Capital of Canada  Oil Country  Oil City  Edmonchuk
Motto::  Industry, Integrity, Progress
 
 edmonton.ca 
 Lähteet:  = Väkiluku, pinta-ala ja korkeus 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Edmonton on Kanadassa sijaitsevan Albertan provinssin pääkaupunki ja toiseksi suurin kaupunki Calgaryn jälkeen. Kaupungin väkiluku on 812 200 ja sitä ympäröivällä suurkaupunkialueella asui vuonna 2011 yli 1,1 miljoonaa ihmistä.
Edmontonissa sijaitsee Pohjois-Amerikan suurin ostoskeskus West Edmonton Mall. Keskuksessa on yli 800 liikettä, vesipuisto ja huvipuisto, jossa on maailman suurin sisätiloissa oleva vuoristorata. Kaupungissa on myös Kanadan suurin historiallinen puisto Fort Edmonton Park.
Maantiede ja ilmasto

Edmonton sijaitsee lähes 300 kilometriä Calgarystä pohjoiseen lähellä Albertan maantieteellistä keskipistettä North Saskatchewan -joen varrella.
Edmonton on Kanadan aurinkoisimpia kaupunkeja – auringonpaistetunteja kertyy keskimäärin 2 300 vuodessa ja kesäkuussa aurinko voi paistaa jopa 17 tuntia päivässä. Lumi sataa maahan yleensä marraskuussa ja sulaa pois maaliskuun aikana. Kylmin kuukausi on tammikuu, jonka keskimääräinen lämpötila on −14 °C, ja lämpimin kuukausi on heinäkuu, jonka keskimääräinen lämpötila on 16 °C.
Väestö

Edmonton on tunnettu suuresta ukrainalaisvähemmistöstään. Se on länsimaiden ukrainalaisin kaupunki. Edmontonissa asuu noin 160 000 ukrainalaistaustaista ihmistä, mikä on yli kymmenen prosenttia alueen asukkaista. Yksi kaupungin lempinimistä Edmonchuk viittaa Edmontonin runsaslukuiseen ukrainalaisväestöön. Ukrainalainen joulu ja uusi vuosi ovat suuria tapahtumia kaupungissa. Edmontonissa vaikuttaa myös Kanadan ainoa ammattimainen ukrainalaisia tansseja esittävä Shumka-ryhmä. Edmontonissa on jääkiekkoillut monia ukrainalaistaustaisia pelaajia, kuten Wayne Gretzky.
Tunnetut urheiluseurat

Edmonton Oilers, jääkiekko, NHL
Edmonton Oil Kings, jääkiekko, WHL
Edmonton Rush, sisälacrosse, NLL
Edmonton Football Team, kanadalainen jalkapallo, CFL
Edmonton Drillers, jalkapallo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edmonton Wikimedia Commonsissa
West Edmonton Mall (Arkistoitu – Internet Archive)
West Edmonton Mall
Django Reinhardt

| Django Reinhardt |
| --- | --- |
 Django Reinhardt esiintymässä New Yorkissa vuonna 1946.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jean Reinhardt
Syntynyt: 23. tammikuuta 1910 Liberchies, Pont-à-Celles, Hainaut’n provinssi, Vallonia, Belgia
Kuollut: 16. toukokuuta 1953 (43 vuotta) Samois-sur-Seine, Seine-et-Marne, Île-de-France, Ranska
Ammatti:  kitaristi, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Django Reinhardt
Aktiivisena:  1928–1953
Tyylilajit:  jazz, bebop
Soittimet:  kitara, viulu, banjo
Yhtyeet:  Quintette du Hot Club de France
Aiheesta muualla
www.djangostation.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jean ”Django” Reinhardt (23. tammikuuta 1910 Liberchies, Belgia – 16. toukokuuta 1953 Fontainebleau, Ranska) oli belgialainen jazzkitaristi. Hän oli aikansa suurin jazzkitaristi ja merkittävin eurooppalainen muusikko jazzin historiassa.
Reinhardt kehitti uuden jazzkitaran soittotyylin, joka teki suuren vaikutuksen häntä seuranneisiin kitaristeihin. Nuotteja lukematon Reinhardt sävelsi useita jazzstandardeja, kuten ”Minor Swing”, ”Belleville”, ”Swing 42”, ”Djangology”, ”Daphné” ja ”Nuages”. Reinhardtin tärkein yhteistyökumppani oli viulisti Stéphane Grappelli, joka oli mukana perustamassa yhtyettä Quintette du Hot Club de France.
Elämäkertoja Reinhardtista ovat laatineet muun muassa Michael Dregni ja Noël Balen.
Otto Särkän suomennos Noël Balenin alkuperäisteoksesta Le Génie vagabond ilmestyi nimellä Django, vallaton virtuoosi huhtikuussa 2014 Aviador Kustannuksen julkaisemana.
Nuoruus

Romaneihin kuulunut Reinhardt syntyi Belgian Liberchiesissä. Hänen lempinimensä Django tarkoittaa ”minä herään” paikallisella romanikielellä. Reinhardtin perhe kiersi esimerkiksi Italiassa ja Pohjois-Afrikassa ennen asettumistaan Pariisin tuntumaan. Reinhardt soitti karavaanin mukana matkatessaan banjoa, kitaraa ja viulua jo varhaisella iällä. Perheessä oli useita amatöörimuusikoita, mutta varsinainen elinkeino oli huonekalujen teko.
Ensimmäinen soitin oli viulu, josta Reinhardt siirtyi lahjakseen saamaan Guitjoon, kuusikieliseen banjoon. Hänen ensimmäiset vuodelta 1928 olevat äänitykset on soitettu banjolla. Vaikutteita antoivat kaksi vanhempaa romanimuusikkoa: banjoa soittanut Gusti Mahla sekä kitaristi Jean ”Poulette” Castro. Reinhardt pystyi elättämään itsensä musiikilla varhaisesta teini-iästä alkaen eikä saanut juuri muodollista koulutusta. Aikuisena hän oppi lukemisen alkeet.
18 vuoden iässä Reinhardt loukkaantui tulipalossa, joka leimahti hänen vaimonsa Florine ”Bella” Mayerin kanssa jaetussa karavaanin vaunussa. Vaunu oli ollut täynnä herkästi syttyvää selluloidia, josta Mayer teki koristekukkia lisätulojen saamiseksi. Reinhardt oli eräältä soittokeikalta tullessaan tönäissyt vahingossa kynttilän kumoon nukkumaan mennessään. Perheenjäsenet vetivät hänet nopeasti turvaan, mutta hän sai ensimmäisen ja toisen asteen palovammoja ruumiiseensa. Hänen oikea jalkansa halvaantui ja vasemman käden nimetön ja pikkurilli paloivat pahoin. Lääkärit aikoivat amputoida jalan, mutta Reinhardt kielsi sen ja lähti sairaalasta jonkin ajan kuluttua. Vuotta myöhemmin hän pystyi jo kävelemään kepin kanssa.
Veli Joseph, joka oli myös kitaristi, osti Djangolle uuden kitaran, jota hän opetteli nyt soittamaan uudella tavalla. Nimetön ja pikkurilli eivät osallistuneet enää sooloiluun, joskin niistä oli yhä apua sointujen soittamisessa.
Reinhardtin poika, Henri ”Lousson” Reinhardt syntyi vuonna 1929. Vuosien 1929 ja 1933 välisenä aikana Reinhardt löysi itsensä muusikkona. Hän hylkäsi banjon ja Reinhardtin soittimeksi vakiintui kitara. Hän vaikuttui Louis Armstrongin musiikista ja kutsui Armstrongia jopa ”veljekseen”. Samoin aikoihin hän tutustui nuoreen pariisilaiseen viulistiin, jolla oli hyvin samantyyppiset musiikilliset näkemykset. Tämä tuttavuus oli Stéphane Grappelli. Yhdessä he musisoivat toisten muusikkotuttaviensa kanssa, mutta aluksi uudentyylisen musiikin esittämisellä ei voinut ansaita elantoaan.
Kvintetti

Vuonna 1934 Reinhardt ja Grappelli kutsuttiin perustamaan yhtyettä nimeltä Quintette du Hot Club de France. Mukana kvintetissä olivat Reinhardtin veli, Joseph sekä Roger Chaput, jotka molemmat soittivat niin ikään kitaraa. Louis Vola toimi ryhmän basistina. Chaputin korvasi toisinaan Reinhardtin romani-ystävä Pierre ”Baro” Ferret. Ryhmän laulajana muutamissa kappaleissa oli Freddy Taylor, jonka kanssa yhtye esitti kappaleet ”Georgia on My Mind” sekä ”Nagasaki”. Enemmän yhteistyötä tehtiin kuitenkin laulaja Jean Sablonin kanssa, joka oli mukana 30 levytyksellä vuodesta 1933 alkaen. Yhtyeessä ei ollut perkussionisteja, mutta kitaroita käytettiin hieman lyömäsoitinten tyyliin. Yhtye on itse asiassa yksi harvoista tunnetuista jazzkokoonpanoista, jotka koostuvat vain kielisoittimista. Etenkin vuosina 1933 ja 1934 levytyksissä oli mukana myös puhallinsoittimia sekä toisinaan esimerkiksi pianoa. Kvintetin kitaristit käyttivät Selmer Maccaferrin kitaroita, jotka olivat ensimmäisiä markkinoilla olleita soololovella varustettuja malleja (eli kaikukopan muoto salli pääsyn otelaudan ylimmille nauhoille). Kyseissä kitaramallissa oli myös alumiinilla vahvistettu kaula.
Reinhardt pääsi soittamaan ja levyttämään myös Pariisissa vierailleiden yhdysvaltalaisten jazzmuusikoiden kanssa. Heihin lukeutuivat esimerkiksi Coleman Hawkins, Benny Carter ja Rex Stewart. Suuren esikuvansa, Louis Armstrongin, kanssa Reinhardt pääsi soittamaan radiosta lähetettyyn esitykseen. Uransa myöhemmässä vaiheessa Reinhardt soitti Ranskassa myös Dizzy Gillespien kanssa.
Toinen maailmansota

Kun toinen maailmansota puhkesi, kvintetti oli kiertueella Britanniassa. Reinhardt palasi Pariisiin eroten vaimostaan, joka jäi Britanniaan. Myös Grappelli pysyi saarivaltiossa sodan loppuun asti ja klarinetisti Hubert Rostaing korvasi hänet kvintetissä. Vuonna 1943 Reinhardt meni naimisiin Sophie ”Naguine” Zieglerin kanssa. He saivat lapsen, josta tuli niin ikään tunnettu kitaristi, Babik Reinhardt.
Reinhardt selvisi sodasta naarmuitta, toisin kuin sadat tuhannet natsien vainojen uhriksi joutuneet romanit, jotka surmattiin järjestelmällisesti. Reinhardt oli yrittänyt paeta miehitetystä Ranskasta useasti, mutta epäonnistui joka kerta. Hänen selviytymisensä on arveltu johtuvan siitä, että jotkut natsit, kuten Luftwaffen upseeri Dietrich Schulz-Köhn, pitivät jazzista.
Natsi-Saksa luokitteli jazzmusiikin rappiotaiteeksi ja se olikin välillä ankarasti kiellettyä.  Jazzin suuri suosio kuitenkin aiheutti kiellon poistamisen myöhemmin[lähde? ]. Natsi-Saksa tarvitsi taitavia sotilasmuusikkoja ja palkkasikin parhaitaselvennä vierassoittajia palvelukseen. Mukaan pääsivät myös parhaatselvennä jazzsoittajat ja -yhtyeet. Musiikki auttoi myös ylläpitämään keskitysleirien mielialaa, eikä sen soittaminen ollut kiellettyä kaikilla keskitysleireillä.  Natsien kielteisestä suhtautumisesta johtuen Reinhardt yrittikin sota-aikana työskennellä muiden musiikkityylien parissa. Hän ei osannut lukea nuotteja, mutta kokeili avustajan kanssa kirjoittaa messua ja sinfoniaa. Näiltä ajoilta on peräisin hänen kappaleensa ”Rhythm Futur”, jonka oli tarkoitus olla tyyliltään mahdollisimman kaukana jazzista.
Yhdysvalloissa

Sodan jälkeen Reinhardt ja Grappelli kohtasivat jälleen Britanniassa. Reinhardt lähti syksyllä 1946 Yhdysvaltoihin itsensä Duke Ellingtonin orkesterin solistivieraaksi. Yhdysvaltain kiertue loppui kahteen esiintymiseen Carnegie Hallissa, jossa hän sai yleisöltä myrskyisät suosionosoitukset ja ensimmäisen illan päätteeksi hänet kutsuttiin kuudesti takaisin lavalle. Vaikka Reinhardt oli innoissaan siitä, että sai kiertää Ellingtonin kanssa, hänestä ei tullut kovin luontevaa osaa tämän orkesteria. Yleensä Reinhardt soitti vain muutamassa kappaleessa orkesterin show’n päätteeksi eikä häntä varten tehty erillisiä sovituksia. Kiertueen päätteeksi Reinhardt sai pestin Café Society Uptown -nimisestä kuppilasta, jossa hän soitti neljä keikkaa vuorokaudessa paikan oman yhtyeen kanssa vetäen sinne runsaasti väkeä.
Reinhardtille oli lupailtu töitä Kaliforniasta, mutta hän kyllästyi lopulta odotteluun ja palasi Ranskaan vuoden 1947 helmikuussa. New Yorkissa ollessaan Reinhardt olisi halunnut tavata Charlie Parkerin, jonka musiikkiin hän oli ehtinyt jo tutustua ensimmäisten joukossa Euroopassa. Parker oli kuitenkin kiertelemässä muualla, eikä tämä kohtaaminen koskaan toteutunut.
Kvintetin jälkeen

Ranskaan palattuaan Reinhardtilla oli vaikeuksia orientoitua säntilliseen elämään. Hän saattoi ilmaantua konsertteihin ilman kitaraa tai vahvistinta. Hän tuli arvaamattomammaksi ja saattoi lähteä vaeltelemaan rannoille, kun olisi pitänyt esiintyä. Pariin otteeseen hän kieltäytyi jopa aamulla nousemasta sängystään. Roomassa 1949 Reinhardt levytti kolmen italialaismuusikon kanssa viimeisen täyspitkän levynsä, Djangologyn. Mukana oli jälleen myös Grappelli.
Hän asettui 1951 asumaan Fontainebleaun lähistölle, missä hän eli kuolemaansa saakka. Hän jatkoi esiintymisiä Pariisin jazzklubeilla ja alkoi soittaa sähkökitaraa, vaikka oli aluksi Yhdysvalloissa vierastanut kyseistä soitinta. Viimeisillä singleillään kuukausia ennen kuolemaansa Reinhardt näytti omaksuneen uuden jazztyylin, bebopin, ilmaisun omaan musiikkiinsa.
Tullessaan Avonin juna-asemalta erään keikan jälkeen 16. toukokuuta hän sai aivoverenvuodon ja lyyhistyi kotinsa edustalle. Oli lauantai ja lääkäriltä meni kokonainen päivä paikalle saapumiseen. Fontainebleaun sairaalassa Reinhardt todettiin kuolleeksi jo tuotaessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Django Reinhardt Wikimedia Commonsissa
Edvard Beneš

| Edvard Beneš |
| --- | --- |

Tšekkoslovakian presidentti
 18. joulukuuta 1935−5. lokakuuta 1938  
Pääministeri:  Milan Hodža Jan Syrový
Edeltäjä:  Tomáš Masaryk
Seuraaja:  Emil Hácha
 2. huhtikuuta 1945−7. kesäkuuta 1948  
Pääministeri:  Zdeněk Fierlinger Klement Gottwald
Edeltäjä:  Emil Hácha
Seuraaja:  Klement Gottwald
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1884 Kožlany, Böömin kuningaskunta, Itävalta-Unkari
Kuollut: 3. syyskuuta 1948 (64 vuotta) Sezimovo Ústí, Tšekkoslovakia
Puoliso:  Hana Benešová
Tiedot
Puolue:  Realistinen puolue Kansallissosiaalinen puolue
 Nimikirjoitus
Edvard Beneš  kuuntele ääntämys (ohje) (28. toukokuuta 1884, Kožlany – 3. syyskuuta 1948) oli tšekkiläinen valtiomies ja Tšekkoslovakian itsenäisyysliikkeen johtaja ja maan toinen presidentti 1935–1948. Hän oli maanpaossa vuodesta 1938 lähtien aina toisen maailmansodan päättymiseen saakka.
Poliittinen ura

Beneš syntyi Kožlanyssa Böömissä tuolloisessa Itävalta-Unkarissa. Lapsuutensa hän vietti Prahassa.
Beneš opiskeli filosofiaa Kaarlen yliopistossa Prahassa ja myöhemmin Sorbonnessa Pariisissa ja hänestä tuli oikeustieteen tohtori 1908. Hän opetti kolme vuotta Prahan talousakatemiassa ja sen jälkeen sosiologiaa Kaarlen yliopistossa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Beneš oli yksi johtavista itsenäisen Tšekkoslovakian asian ajajista ulkomailla ja toimi itävaltalaisvastaisessa salaseurassa. Hän matkusti syyskuussa 1915 Pariisiin, jossa yritti saada tunnustuksen maan itsenäisyydelle.
Beneš toimi 1916–1918 Tšekkoslovakian kansallisen hallituksen sihteerinä sekä sisä- ja ulkoministerinä Tšekkoslovakian väliaikaishallituksessa. Hän oli 1918–1935 Tšekkoslovakian ulkoministeri, 1920–1925 ja 1929–1935 parlamentin jäsen, vuodesta 1921 professori, 1921–1922 pääministeri, 1923–1927 Kansainliiton neuvoston ja sen puheenjohtaja 1927–1928. Hän oli mukana lukuisissa kansainliiton konferensseissa, kuten Genovassa 1922, Locarnossa 1925, Haagissa 1930 ja Lausannessa 1932.
Beneš oli Kansallisen sosialistipuolueen (Česká strana národně sociální) jäsen ja vahva Tšekkoslovakian kannattaja, ja hän katsoi tšekkien ja slovakien olevan samaa kansaa.