stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sisäilma
Sisäilma ja terveys

Puhdas ja raikas sisäilma tukee toimintakykyä, terveyttä ja oppimista. Sisäilmassa voi olla monia erilaisia haittatekijöitä, jotka voivat aiheuttaa oireita. Oireet ovat usein lieviälähde tarkemmin? ja altistumisen loppuessa ohimeneviä, kuten hengitystie- ja ärsytysoireita sekä yleisoireita, kuten päänsärkyä. Osaan näistä haittatekijöistä liittyy myös suurentunut sairastumisen riski. Tärkeimmät sisäilman epäpuhtaudet, jotka lisäävät suomalaisten sairastumisen riskiä, ovat ulkoilmasta tulevat pienhiukkaset, tupakansavu, maaperästä tuleva radonsäteily ja rakennusten kosteusvauriot.
Pienhiukkasia (PM2,5; PM10) ja erilaisia muita lähinnä polttoprosesseista muodostuvia haitallisia yhdisteitä kulkeutuu sisäilmaan ulkoilmasta. Niitä syntyy myös monista sisälähteistä, kuten tupakoinnista. Altistuminen pienhiukkasille lisää ennenaikaista kuolleisuutta, sydän- ja verisuonisairauksia, keuhkosyöpää, hengitystieoireita ja mahdollisesti myös astmaa.
Tupakansavu sisältää satoja terveydelle mahdollisesti haitallisia kemiallisia yhdisteitä. Passiivinen tupakointi lisää monien samojen sairauksien riskiä kuin aktiivinenkin tupakointi, kuten sydän- ja verisuonitauteja, keuhkosyöpää ja hengitystiesairauksia sekä aiheuttaa hengitystieoireita.
Maaperästä vapautuu sisäilmaan hajutonta ja mautonta radioaktiivista kaasua, radonia. Radon on keuhkosyövän riskitekijä.
Kosteusvauriot ovat astman ja hengitystieoireiden ja -infektioiden riskitekijä.. Vaikka kosteusvaurioilla on tutkimuksissa havaittu olevan yhteys hengitystieoireisiin ja astmaan, on vielä epäselvää, mitkä tekijät terveyshaittoja aiheuttavat ja millä mekanismeilla. Mikrobien on arvioitu olevan todennäköisin tekijä kosteusvaurioihin liittyvien terveysvaikutusten taustalla, mutta tutkimusnäyttö sisäilman mikrobien tai näiden aineenvaihduntatuotteiden terveyshaitoista on puutteellista ja ristiriitaista. Kosteus- ja homevaurio onkin indikaattori, joka kertoo poikkeavasta ja haitallisesta olosuhteesta, joka tulisi ennaltaehkäistä ja korjata.lähde?
Sisäilma ja terveys > Sisäilmaan liittyvä oireilu

Oireilu on aina yksilöllistä, ja siksi oireiluun sekä siihen, kuinka haitalliseksi henkilö oireilun kokee, vaikuttavat sisäilman haittatekijöiden lisäksi myös monet muut seikat, kuten ikä, sukupuoli, persoona ja terveydentila sekä erilaiset kuormittavat asiat, kuten työ- tai kouluyhteisöön liittyvä viihtyvyys ja työtyytyväisyys. Myös pelot ja käsitykset jonkin tietyn tekijän haitallisuudesta voivat aiheuttaa oireita ja synnyttää objektiivisesti mitattavia fysiologisia vasteita. Ihmisen kokemat oireet ovat aina todellisia, mutta eivät siis kuitenkaan suora osoitus jostakin sisäilman epäpuhtaudestalähde?.
Sisäilma ja terveys > Ympäristöherkkyys

Pienellä osalla ihmisistä on pitkäaikainen taipumus saada hyvin herkästi oireita sisäilmasta tai muista ympäristötekijöistä. Jos oireiluherkkyyden taustalta ei voida huolellistenkaan tutkimusten jälkeen löytää selittävää ympäristössä esiintyvää tekijää ja oireet aiheuttavat merkittävää toimintakyvyn vajausta, kyse voi olla ympäristöherkkyydestä. Ympäristöherkkyydessä ratkaisevaa oireiston syntymiselle on ympäristön kokeminen haitalliseksi, eivät sisäympäristötekijöiden fysikaaliset, kemialliset tai biologiset ominaisuudet tai niiden määrä. Ei ole näyttöä siitä, että kosteusvaurioille altistuminen johtaisi ympäristöherkkyyden kehittymiseen. Ympäristöherkkyys on yksi toiminnallisten häiriöiden alaryhmä.
Sisäilman laatuun vaikuttavat tekijät > Pienhiukkaset

Suomalaisten asuntojen pienhiukkasten pitoisuudet ovat keskimäärin 7 µg/m³, eli pitoisuudet ovat eurooppalaista keskitasoa selvästi pienempiä. Asuntojen pienhiukkaspitoisuuksien osalta asumisterveysasetuksen (545/2015) mukaiset toimenpiderajat (24h mittaus enintään 25 µg/m³) ylittyvätkin vain harvoissa yksittäistapauksissa. Siitä huolimatta arvioidaan, että yli 60 % sisäympäristön aiheuttamasta tautitaakasta Suomessa tulee sisäilmaan kulkeutuneista ulkoilman saasteista.
Uusimman tiedon mukaan ulkoilman PM10-pitoisuuksien vuosikeskiarvot ovat Suomessa ja Islannissa alle 20 μg/m³, Ruotsissa ja Norjassa pääasiassa alle 20 (–<30) μg/m³ ja Tanskassa 20–<30 μg/m³. Vastaavasti ulkoilman PM2.5-vuosikeskiarvot ovat Suomessa, Norjassa ja Ruotsissa alle 10 μg/m³, Islannissa, Tanskassa ja eteläisessä Ruotsissa 10–<15 μg/m³. Ulkoilman PM2.5-pitoisuudet ovat noin puolet PM10-pitoisuuksista ja ne jakautuvat alueellisesti tasaisemmin. Sisätiloissa tapahtuvassa pienhiukkasaltistuksessa voi kuitenkin olla selviä eroja, jotka johtuvat erilaisesta rakennus- ja ilmanvaihtotekniikasta, tuloilman suodatuksesta sekä sisälähteistä.lähde?
Sisäilman laatuun vaikuttavat tekijät > Radon

Radonin pitoisuudet ovat Suomessa (keskiarvo 100 Bq/m³) Euroopan korkeimpia (JRC 2018) ja keskimäärin samalla tasolla kuin Ruotsissa ja Norjassa (keskiarvot 90 Bq/m³ ja 110 Bq/m³). Tanskassa radonpitoisuudet (keskiarvo 50 Bq/m³) ovat selkeästi pienempiä ja Islannissa pitoisuudet ovat vulkaanisen kallioperän takia pieniä ja siksi myös radonmittausten määrä on vähäinen. Vuonna 2006 tehdyn otantatutkimuksen perusteella toimenpidearvo 400 Bq/m³ olemassa oleville asunnoille ylittyi noin kolmessa prosentissa suomalaisista asunnoista.
Uusien pientalojen radonpitoisuudet ovat pienemmät kuin vanhempien talojen. Ruotsissa tehdyn tuoreemman arvion mukaan radonpitoisuus ylittää kansallisen toimenpidearvon (200 Bq/m³) noin 400 000 asunnossa, mikä vastaa noin 10 %:a väestöstä. Vuonna 2010 Tanska laski kansallisen toimenpiderajan uusissa asunnoissa radonin osalta 100 Bq/m³. Bräuner ym. (2013) tulosten mukaan 7 % tutkituista tanskalaisista asunnoista ylitti uuden kansallisen toimenpidearvon 100 Bq/m³ pitoisuuksien ollessa muuten matalat (mediaani 36,8 Bq/m³).lähde?
Vuosina 2014–2015 tehtyjen mittausten perusteella sisäilman radonpitoisuuden toimenpidearvo ylittyi 4 %:ssa päiväkotirakennuksista ja 11 %:ssa koulurakennuksista. Koulujen ja päiväkotien osalta Ruotsissa kansallinen toimenpidearvo ylittyi vuonna 2009 arviolta 16 %:ssa koulu- ja päiväkotirakennuksista. Norjassa vuosina 1996–1998 noin 9 % päiväkodeista ylitti radonpitoisuuden 200 Bq/m³ ja 3 % ylitti 400 Bq/m³ radonpitoisuuden keskiarvon ollessa 88 Bq/m³ .
Sisäilman laatuun vaikuttavat tekijät > Kosteusvauriot

Jonkinasteiset kosteusvauriot ovat yleisiä kaikentyyppisissä rakennuksissa, ja vauriot vaihtelevat hyvin pienestä vakavaan. Eduskunnan tarkastusvaliokunnan raportin mukaan merkittäviä kosteusvaurioita esiintyy Suomessa pien- ja rivitalojen 7–10 prosentissa, kerrostalojen 6–9 prosentissa, koulujen ja päiväkotien 12–18 prosentissa, hoitolaitosten 20–26 prosentissa ja toimistojen kerrosalasta 2,5–5 prosentissa.lähde?
Uusimman Eurostat-tilaston  mukaan vuonna 2018 rakennusten kosteusvaurioita esiintyi Pohjoismaista vähiten Suomessa (alle 5 %), eniten Tanskassa ja Islannissa (yli 15 %). Ruotsissa ja Norjassa kosteusvaurioita oli alle 10 %:ssa rakennuksista. Ruotsissa vuosina 2007–2008 tehdyn BETSI-tutkimuksen kuntoarvioiden mukaan 30 %:ssa omakotitaloista ja 15 %:ssa kaikista kerrostaloasunnoista ja toimitiloista on kosteus- ja homevaurioita, jotka voivat vaikuttaa sisäilmaan. Useimpien tutkimusten arvioita yleisyydestä on vaikea verrata, koska kosteusvaurioiden määritelmät vaihtelevat suuresti. Laajassa eurooppalaisessa ECRHS tutkimuksessa vakioiduilla menetelmillä asiantuntijan arvioimat kosteus- ja homevauriot olivat yleisempiä Keski- ja Etelä-Euroopassa kuin esimerkiksi Pohjoismaita edustavassa Ruotsissa. Vastaavalla tavalla vertailukelpoisia menetelmiä käyttävän HITEA-tutkimuksen mukaan Suomen ja Alankomaiden kouluissa oli vähemmän asiantuntijan toteamia kosteusvaurioita kuin Espanjassa. Suomalaisissa kouluissa mitatut mikrobipitoisuudet olivat myös pienemmät kuin Espanjassa ja Alankomaissa mitatut pitoisuudet.
Sisäilman laatuun vaikuttavat tekijät > Kemikaalit

Haihtuvien orgaanisten yhdisteiden kokonaispitoisuus (TVOC) ja formaldehydi ylittävät kansalliset toimenpiderajat (400 µg/m³ ja 100 µg/m³) Suomessa vain uudiskohteissa (alle vuosi käyttöönoton jälkeen) ja vanhoissa asunnoissa harvoissa yksittäistapauksissa. Rivi- ja kerrostaloasunnoissa tutkimusten mukaan TVOC vaihtelee Suomessa 139–356 µg/m³ ja Ruotsissa 143–310 µg/m³ välillä. Mitatut formaldehydipitoisuudet ovat Ruotsissa noin neljäsosa WHO:n raja-arvosta 100 μg/m³ . Insulate-projektin  perusteella formaldehydipitoisuuksien mediaanit suomalaisissa kerrostaloasunnoissa olivat 18,4 μg/m³ ennen energiaparannuksia ja 16,7 μg/m³ niiden jälkeen eli samaa suuruusluokkaa kuin ruotsalaisissa asunnoissa.lähde?
Sisäilman laatuun vaikuttavat tekijät > Ilmanvaihto ja lämpötila

Ilmanvaihdon riittämättömyys vanhemmissa kerrostaloasunnoissa vaikuttaa olevan Suomessa (Du ym., 2016) yleisempää kuin Norjassa ja suunnilleen yhtä yleistä kuin Ruotsissa ja Tanskassa . Suomalaisissa uudiskohteissa ovat ilmanvaihtokertoimet sitä vastoin olleet huomattavasti korkeammalla tasolla . Suomessa usean asunnon lämpötila on talven lämmityskauden aikana pitkiäkin aikoja yli ”hyvän” lämpötilan (21 °C) ja vastaavasti suhteellinen kosteus on matala (< 20 %), kun taas kesällä suhteellinen kosteus sisäilmassa voi ajoittain nousta korkeaksi (> 70 %).
Suomalaisten koulujen ilmanvaihto on todettu riittämättömäksi noin joka toisessa ja epätyydyttäviä lämpöolosuhteita esiintyy joka kymmenennessä koulussa. Kouluissa ilmanvaihdon riittämättömyys vaikuttaa olevan yleisempää Suomessa kuin Ruotsissa, kun taas toimistorakennusten ilmanvaihto ylittää suositukset maasta riippumatta.
Sisäilmastoluokitus

Rakennusten sisäilmalle on kehitetty sisäilmastoluokitus, jossa esitetään tavoitearvoja useille sisäilmatekijöille. Sisäilmatekijöitä ovat muun muassa lämpöolot, äänitaso, ilmanvaihto, radon ja ilman epäpuhtaudet. Luokituksessa on esitetty myös tärkeimmät lämmitys-, ilmanvaihto- ja ilmastointilaitteiden suunnittelussa tarvittavat sisäilmastosuureiden arvot.lähde?
Sisäilmaston laatu jaetaan seuraaviin luokkiin: S1 (yksilöllinen), S2 (hyvä) ja S3 (tyydyttävä). S1 tarkoittaa sisäilman laatua, jota 90 % arvioijista pitää hyvänä. S3 on alin hyväksyttävä luokka, jossa voi kuitenkin ilmaantua haittoja herkille henkilöille. Luokitus perustuu useisiin tutkimuksiin ja pitkäaikaisiin aistinvaraisiin kokemuksiin sisäilman laadusta. Aistinvaraisuus on osoittautunut erittäin herkäksi arviointimenetelmäksi. Joissakin tapauksissa on tavallista, että ihmiskeho havaitsee sisäilman epäpuhtauksia herkemmin kuin mittauslaitteet. Aistinvaraisesti ei voida arvioida hajuttomia sisäilman epäpuhtauksia, kuten häkäkaasua tai radonia.lähde?
Sisäilmaluokitus otettiin käyttöön vuonna 1995, ja uusin luokitus julkaistiin vuonna 2008. Luokituksen valmisteluun ovat osallistuneet merkittävimmät rakennusalan järjestöt, Rakennustietosäätiö RTS sekä sisäilmastoalan asiantuntijoiden järjestö, Sisäilmayhdistys ry. Sisäilmaluokitus on myös osa TEKESin Terve talo -teknologiaohjelman tuottamia "terveen talon" kriteerejä.
Sisäilman tutkiminen

Sisäilman laadusta on tullut viime vuosina yhä merkittävämpi tutkimusalue muun muassa rakennusfysiikassa. Sisäilmaongelmat ja niiden vaikutukset ihmisten hyvinvointiin ja viihtyvyyteen ovat vauhdittaneet tämän tutkimusalueen tutkimusta. Esimerkiksi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimuksen mukaan huono sisäilma heikentää lasten ja nuorten oppimistuloksia ja lisää poissaoloja. Sisäilman koettuun laatuun vaikuttavat muun muassa ilman lämpötila, kosteuden ja hiilidioksidin määrä, hajuttomuus, vetoisuus ja hiukkaset. Hiukkasia on monen kokoisia, joista Maailman terveysjärjestön WHO:n ja THL:n tutkimusten mukaan suurimmat tautienaiheuttajat ovat pienhiukkaset.
Yleisimmin sisäilman laatua heikentävät riittämätön ilmanvaihto ja hallitsematon korvausilman saanti. Tämän lisäksi kärsitään usein muun muassa kosteus- ja homevaurioiden aiheuttamista sisäilmaongelmista. Myös erilaiset materiaalipäästöt ja viemärikaasut voivat heikentää sisäilman laatua. Sisäilmatutkimukset ovatkin keskittyneet fysikaalisten, kemiallisten ja mikrobiologisten tekijöiden analysointiin. Sisäilmatutkimuksia toteutetaan Asumisterveysasetuksen (545/2015) ja asetuksen soveltamisohjeiden mukaisin menetelmin. Tutkimukset perustuvat riskiarvioon, jolla rajataan kuinka voidaan valita soveltuvat tutkimusmenetelmät. Näitä menetelmiä ovat käyttäjäkyselyt ja haastattelut, asiakirjoihin pohjautuvat riskiarviot, kiinteistöön tehtävä riskiarvio, aistinvaraiset havainnot, olosuhdemittaukset sekä näytteenotto.
Aiheesta muualla

Sisäilma Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Pentti Vuosmaa

Pentti Kalervo Vuosmaa (24. elokuuta 1932 Vaasa – 31. maaliskuuta 2024 Lahti) oli suomalainen basisti ja muusikko, joka säesti monella suomalaisella levyllä.
Vuosmaa oli ammatiltaan musiikkitoimittaja. Hänet on haudattu Vaasan vanhalle hautausmaalle.
Yhtyeitä joissa toiminut

Rauno Lehtinen
Vaasa Jive Club Band
Agkárathoksen luostari

| Agkárathoksen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari Μονή Κοιμήσεως της Θεοτόκου Αγκαράθου |
| --- | --- |
 Agkárathoksen luostari.
Sijainti:  Sampás, Thrapsanó, Minóa Pediáda, Iraklion, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°13′38″N, 25°14′58″E
Kirkkokunta:  Kreetan kirkko
Hiippakunta:  Kreetan arkkihiippakunta
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustettu:  ennen 1504
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Agkárathoksen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen luostari (kreik. Μονή Κοιμήσεως της Θεοτόκου Αγκαράθου, Moní Koimíseos tis Theotókou Agkaráthou), usein vain Agkárathoksen luostari (Μονή Αγκαράθου, Moní Agkaráthou) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Minóa Pediádan kunnassa lähellä Sampásin kylää. Luostari on munkkiluostari ja omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle.
Historia

Agkárathoksen luostari perustettiin viimeistään venetsialaisvallan aikana, ja varhaisin tieto sen olemassaolosta on vuodelta 1504. Joidenkin tietojen mukaan se olisi kuitenkin perustettu jo 900-luvulla. Luostarin nimi tulee seudulla kasvavasta paloyrtistä (αγκάραθος, agkárathos; Phlomis lanata tai Phlomis fruticosa). Luostarin perustamislegendan mukaan erään kyseisen kasvin juurelta olisi löydetty Neitsyt Marian (Panagía Orfaní) ikoni, ja luostarin pääkirkko (katholikon) rakennettiin myöhemmin samalle paikalle.
Luostari on ollut Kreetan rikkaimpia ja sitä on perinteisesti pidetty saaren luostareista ”ensimmäisenä”. Sen alaisuuteen on kuulunut useita vähäisempiä luostareita. Monet luostarin munkeista tulivat Kytheralta. Osmanivallan aikana luostarissa toimi kreikkalainen koulu. Kreetan kansannousujen aikana Agkárathoksen luostari tuki kapinallisia, minkä seurauksena se tuhottiin vuosina 1821 ja 1896. Vuosina 1843–1900 luostari oli Cherrónisoksen hiippakunnan keskuspaikka.
Luostari suojeltiin vuonna 1935. Vuonna 2021 luostarissa oli 11 asukasta.
Rakennus

Luostari sijaitsee noin 22 kilometriä kaakkoon Iraklionista ja linnuntietä noin kaksi kilometriä luoteeseen Sampásin kylästä. Se on rakennettu noin 538 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Luostarin nykyinen pääkirkko on vuodelta 1940, ja siinä on uudet seinämaalaukset. Kirkko on muodoltaan ristinmuotoinen ja kaksilaivainen ja siinä on kupoli. Toinen laivoista on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ja toinen Pyhälle Menakselle (Ágios Minás).
Kirkon ympärillä on luostarirakennuksia kolmella sivulla. Niissä sijaitsevat muun muassa munkkien keljat ja ruokasali. Luostarissa toimii myös kirkollinen museo, ja sen kirjastossa on vanhoja käsikirjoituksia. Luostarissa on vierashuoneita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agkárathoksen luostari Wikimedia Commonsissa
Agkárathoksen luostarin kirkko.
Luostarin pihaa.
Sodoma ja Gomorra

John Martinin Sodoman ja Gomorran tuhoaminen (1852)
Sodoma (hepr. ‏סְדֹם‎, S’dom) ja Gomorra (hepr. ‏עֲמֹרָה‎, Amora) olivat Raamatun mukaan kaksi Kuolleenmeren alueella sijainnutta kaupunkia. Sodoma ja Gomorra olivat rajakaupunkeja: niitä käytettiin rajaamaan kanaanilaisten alue. Ensimmäisen Mooseksen kirjan 19. luvun jakeet 23–30 kertovat, kuinka Jahve hävitti kaupungit. Kaupungit tuhoutuivat raamatuntekstin mukaan asukkaiden paheellisuuden takia:
»Herra antoi sataa taivaasta tulta ja tulikiveä Sodoman ja Gomorran päälle. Hän tuhosi nämä kaupungit ja koko tasangon sekä kaupunkien kaikki asukkaat ja maan kasvitkin.» 
(1. Moos. 19:24–25. Vuoden 1992 suomennos.)
Soarin kaupunki, johon Loot perheineen pakeni, säästyi tuholta. Raamatun mukaan Sodoma ja Gomorra sijaitsivat lähellä  Kuolluttamerta.
Sodomaa ja Gomorraa käytetään vertauskuvina tuhoutuville tai turmeltuneille paikoille. Luukkaan evankeliumissa Jeesus vertaa tuomiopäivää Sodoman ja Gomorran hävityksiin.
Kertomukset

Sodoman ja Gomorran tarinan päähenkilö on Abrahamin veljenpoika Loot, joka lähetti Abrahamin matkalle Urista Kanaaniin. Koska hän piti Jordanian hedelmällisestä laaksosta, hän päätti jäädä Sodoman kaupunkiin.
Sodoman ja läheisen Gomorran asukkaat olivat kuitenkin vihastuttaneet Jumalan vallitsevan elämäntapansa takia. Jumala oli luvannut Abrahamille, että jos Sodomassa olisi vähintään kymmenen synnitöntä, hän ei tuhoaisi kaupunkia vaan antaisi anteeksi koko paikalle. Tämän jälkeen enkelit menivät Sodomaan ihmismuodossa selvittämään, kuinka moni kaupungin ”vanhurskas” mies ei ole rikkonut Herran käskyjä. Kaupungin porttien edessä enkelit tapasivat Lootin, joka tervehti heitä kunnioittavasti ja kutsui heidät taloonsa majoittumaan. Vaikka enkelit sanoivat alun perin haluavansa jäädä yöksi ulos, he suostuivat lopulta nauttimaan Lootin vieraanvaraisuudesta.
Muukalaiset eivät olleet vielä nukahtaneet, kun Sodoman kaupungin miehet, sekä nuoret että vanhat, piirittivät Lootin taloa. He sanoivat ääneen: ”Missä ovat ne miehet, jotka tulivat luoksesi tänä iltana? Tuo heidät ulos luoksemme, että voimme yhtyä heihin.” (1 Moos. 19:5) Loot meni ulos, sulki oven perässään ja yritti rauhoittaa kaupungin kiivaita asukkaita. Hän kutsui miehiä veljikseen ja pyysi vieraita olemaan tekemättä mitään pahaa. Loot tarjosi ihmisille jopa kahta tytärtään, jotka olivat vielä neitsyitä, jos vain hänen vieraansa jätettäisiin rauhaan. Sodomiitit (Sodoman asukkaat) eivät kuitenkaan luopuneet tahdostaan. He olivat jo hyökkäämässä Lootin kimppuun ja yrittivät murtaa oven. Yhtäkkiä tapahtui outo käänne. Enkelit tarttuivat Lootiin takaapäin ja vetivät hänet taloon. Sitten he sokaisivat miehet, jotta villi väkijoukko ei löytäisi ovea.
Enkelit varoittivat nyt Lootia Sodoman ja Gomorran kaupunkien tuhosta. He neuvoivat häntä lähtemään nopeasti perheensä kanssa. Loot ilmoitti vaarasta myös vävyilleen, mutta nuoret miehet eivät halunneet kuulla mitään lähdöstä. Kun tuho oli alkamassa, enkelit ottivat epäilevän perheen ja sanoivat Lootille: ”Pakene henkesi edestä, älä katso taaksesi äläkä pysähdy mihinkään koko tasangolla. Pakene vuorille, ettet tuhoutuisi.” (1.Moos. 19:17) Ja Jumala lähetti tulikiveä ja tulta Sodomaa ja Gomorraa vastaan. Hän tuhosi kaupungit, kaupunkilaiset, kaiken ympäristön ja kasvillisuuden. Paetessaan tuhoa Lootin vaimo ei totellut enkeleiden varoitusta. Hän vilkaisi olkapäänsä yli ja jähmettyi pelosta suolapatsaaksi. Kun Abraham myöhemmin meni katsomaan tapahtumaa, hän näki vain kasan raunioita, joista nousii paksu savu. Sodoma ja Gomorra jäivät sellaisten syntisten paikkojen symboleiksi, jotka olivat kadonneet maan päältä ikuisiksi ajoiksi.
Sodoman ja Gomorran tarina opettaa, että ne, jotka ovat hylänneet Jumalansa ja jotka eivät enää voi pelastaa sieluaan, ovat ”itsessään” saaneet väistämättömän palkkion virheestään. (Room. 1:27) Lause ”älä katso taaksesi” kehottaa ihmisiä siirtymään eteenpäin, muuttamaan mielensä ja hylkäämään menneisyyden. Jos ei siihen pysty, se osoittaa, että kivettyneestä mielestä, joka seisoo suolapatsaana, on tullut eloton hahmo.
Kertomukset > Myöhemmin

Loot pakeni kahden tyttärensä kanssa. He asettuivat luolaan vuorille. Tyttäret uskoivat, ettei kukaan selviäisi maan päällä. Halutessaan saada jälkeläisiä he juottivat isänsä humalaan kahtena peräkkäisenä yönä ja makasivat sitten hänen kanssaan. Jonkin ajan kuluttua vanhempi tytär synnytti pojan, josta myöhemmin tuli moabilaisten esi-isä. Nuoremmalla tyttärellä oli myös poika, josta tuli ammonilaisten esi-isä. Näin Lootista tuli kahden kuuluisan kansan esi-isä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sodoma ja Gomorra Wikimedia Commonsissa
| n k 1>  Mooseksen kirja (Genesis) |
| --- | --- |
Alkuhistoria (1–11):  Luomiskertomus (1–2)  Syntiinlankeemus (3)  Kain ja Abel (4)  Genesiksen sukuluettelot (5:1–6:8, 11:10–26)  Vedenpaisumus (6:1–9:28)  Haamin kirous (9:20–27)  Kansojen taulu (10:1–11:9)  Baabelin torni (11:1–9) 
Kantaisien historia (12–50):  Abraham (12–23)  Siddimin laakson taistelu (14:1–17)  Abrahamin liitto (15)  Sodoma ja Gomorra (19:1–28)  Iisak (21–35)  Iisakin sitominen (22)  Jaakob ja hänen poikansa (25–50)  Jaakobin tikapuut (28)  Jaakobin paini (32:22–32)  Joosef (37–50)  Jaakobin siunaus (49) 
Lähteet:  Pappiskirja  Jahvisti  Elohisti
Käsnäsika

| Käsnäsika |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Siat Suidae
Alaheimo::  Siat Suinae
Tribus::  Suini
Suku::  Siat Sus
Laji::  verrucosus
Kaksiosainen nimi
 Sus verrucosus  Boie, 1832 

Alalajit 
 S. v. verrucosus  S. v. blouchi 
Katso myös
   Käsnäsika Wikispeciesissä   Käsnäsika Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Käsnäsika eli jaavansika (Sus verrucosus) on Indonesian saarilla elävä erittäin uhanalainen sikalaji. Sen suvun nimi Sus tarkoittaa ”sikaa” ja lajinimi tulee latinan sanasta verruca joka tarkoittaa ”syylää” ja -osus-pääte tarkoittaa ”täynnä”, joka viittaa lajin naamakänsiin.
Koko ja ulkonäkö

Käsnäsian ruumiinpituus on 90–190 senttiä ja säkäkorkeus 70–90 senttiä. Painoa on 35–150 kiloa. Karjut painavat yli kaksi kertaa enemmän kuin emakot. Käsnäsikojen ruumis on litteäselkäinen ja pitkä. Laji on saanut nimensä suurista naamakänsistä, joita on naaman jokaisella puolella kolme. Yhdet känsät ovat leukaperissä, toiset silmien yläpuolella ja kolmannet silmien alapuolella. Turkki on melko pitkä. Selkäpuolen väritys vaihtelee punertavankeltaisesta mustaan ja vatsapuoli on kellertävä. Karvat ovat tummakärkiset. Käsnäsialla kulkee pitkä harja niskassa, selässä ja takapuolessa. Takapuolen kohdalle tultaessa harja muuttuu harvemmaksi. Häntä on pitkä ja sen päässä on pieni, musta tupsu. Jalat ovat hennot. Pää on suuri ja raskas, mikä antaa sille hieman kuperan profiilin. Myös korvat ovat suuret ja naama pitkä. Porsailla on syntyessään heikot juovat, mutta ne katoavat nopeasti.