stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euroopan unionin ja Kanadan vapaakauppasopimus
Arvioituja vaikutuksia > Kritiikki

Yli 450 kansalais-, työntekijä- ja ympäristöjärjestöä yhdessä viljelijöiden ja pk-yrittäjien kanssa vetoavat maidensa päättäjiin, jotta nämä jättäisivat Ceta-sopimuksen ratifioimatta. Sopimus suosii liikaa suuria toimijoita ja jättää pk-yritysten, työntekijöiden ja pienviljelijöiden omaksi ongelmaksi sen, miten nämä löytävät uudessa toimintaympäristössä elinkeinonsa. Ajankohtaisiin ja puuttumista vaativiin ilmastoasioihin, yhteiskunnalliseen taloudelliseen epätasa-arvoon ja pitkälti sen aiheuttamien jännitteiden purkamiseen Ceta ei reagoi. Olisi tehtävä paradigmanmuutos avoimemman kauppapolitiikan suuntaan sen sijaan, että tehdään vanhan kaavan mukaan ylikansallisten yritysten ehdoilla näennäisprogressiivisia sopimuksia maiden välillä.
Sijoittajien ja suuryritysten valtaa lisäävän sopimuksen pulmista suurin liittyy ilmastonmuutoksen torjumiseen, sillä Ceta antaa kyllä suosituksia, muttei sido yrityksiä niiden noudattamiseen ja kaventaa hallitusten mahdollisuuksia suojata kansalais- ja ympäristöoikeuksien toteutumista .
Neuvottelujen kulku

Neuvottelut aloitettiin vuonna 2009. Keskeisistä kohdista päästiin sopuun lokakuussa 2013, jolloin periaatesopimus allekirjoitettiin. Kanadan pääministeri Stephen Harper ja Euroopan komission puheenjohtaja Jose Manuel Barroso pitivät tiedotustilaisuuden vapaakauppasopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Brysselissä 18. lokakuuta 2013. Tekniset neuvottelut jatkuivat elokuuhun 2014, jolloin viralliset neuvottelut päätettiin. Sen jälkeen sopimusluonnos lähti jäsenvaltioiden kommentointikierrokselle. Sopimus edellyttää vielä EU:n parlamentin ja jäsenmaiden sekä Kanadassa liittovaltion ja aluehallinnon hyväksynnän. Sopimus on tarkoitus hyväksyä vuonna 2016 ja sen uskottiin astuvan voimaan vuonna 2017 ja niin tapahtuikin. Ceta-sopimus astui osittain voimaan 21.9.2017 .
Sopimuksen täytäntöönpano on viivästynyt EU:n alettua neuvottelujen loppumetreillä vuonna 2016 vastustaa sopimusehtoihin kuuluvaa investointisuojajärjestelmää, joka suojelisi yrityksiä hallitusten väliintulolta. Vielä enemmän sopimus viivästyi, kun Belgian Vallonian aluehallitus Paul Magnetten johdolla kieltäytyi hyväksymästä sopimusta muun muassa siihen sisältyvän investointisuojan (ICS) vuoksi.
CETA:n rinnalla on neuvoteltu myös osapuolten välistä strategista kumppanuussopimusta, joka valmistui vuonna 2014 ja jonka Euroopan parlamentti hyväksyi 15. helmikuuta 2017.
Voimaansaattaminen

EU:n ja Kanadan johtajat allekirjoittivat sopimuksen 30. lokakuuta 2016 Brysselissä. Allekirjoitustilaisuuteen osallistuivat EU:n puolelta puheenjohtajamaan Slovakian pääministeri Robert Fico, Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Donald Tusk sekä EU:n komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker sekä Kanadan puolelta pääministeri Justin Trudeau. EU-parlamentti hyväksyi sopimuksen 15. helmikuuta 2017, minkä myötä ratifiointi EU:n tasolla valmistui.
Kanada ratifioi CETA:n 17. toukokuuta 2017.  Euroopassa sen on 21. kesäkuuta 2017 mennessä ratifioinut Latvia ja Tanska.  Täysimääräinen voimaantulo vaatii vielä kunkin jäsenmaan ratifioinnin. Aiemman sovitun mukainen sopimuksen osittainen ennalta voimaan tuleminen (provisional implementation) kuukauden kuluttua siitä, kun Kanadakin on sen ratifioinut on vastatuulessa muun muassa siksi, että Kanada haluaa priorisoida juustoloitaan ja juuston tuottajia.
Suomen eduskunta hyväksyi sopimuksen 16.5.2018 edellyttäen, että kaivoslain uudistamisen arviointi käynnistetään välittömästi . Varauksellinen suhtautuminen juontaa juurensa Ceta-sopimuksen ICS-mekanismin mahdollistamiin oikeudenkäynteihin, joissa esimerkiksi ulkomaiden kaivosyhtiö voi nykyistä paljon helpommin haastaa Suomen valtion oikeuteen voittojensa menettämisestä, jos valtio haluaisi esimerkiksi kiristää lainsäädäntöään ja turvata ympäristön oikeuksia. Syyskuussa 2018 kuitenkin uutisoitiin, ettei uudistamiselle ole tarvetta .
Ollie (laulaja)

| Ollie |
| --- | --- |
 Ollie Emma-gaalan punaisella matolla
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olli-Matti Kalliosaari
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1994 (ikä 30)lähde? Pietarsaari
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2016–
Tyylilajit:  pop, iskelmä
Levy-yhtiöt:  M-Eazy Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ollie (oikealta nimeltään Olli-Matti Kalliosaari, s. Pietarsaari) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on julkaissut kaksi albumia, jotka kummatkin on noussut albumilistan top-10:een.
Ollie on uransa alusta levyttänyt M-Eazy Music -levy-yhtiölle. Aluksi yhtiö teki yhteistyötä Universal Musicin kanssa, myöhemmin Sony Musicin. Ollien esikoissingle ”Ongelma” julkaistiin alkuvuodesta 2016 ja se on striimannut platinaa.lähde? Ollien kappaleita on striimattu Spotifyssa noin 30 miljoonaa kertaa.lähde? Esikoialbumi Villi sydän on ylittänyt striimeissä kultalevyyn oikeuttavan rajan ja se nousi korkeimmillaan yhdeksänneksi Suomen virallisella albumilistalla.
Toinen albumi Laulut pimeän jälkeen nousi heti julkaisunsa jälkeen viikolla 11/2021 Suomen virallisen albumilistan kahdeksannelle sijalle.
Ollie on tullut tutuksi myös Facebookissa julkaistuista mash-up-videoistaan. Syyskuussa 2017 hän julkaisi videon, jolla lauloi suomalaisia pop- ja rock-kappaleita Luis Fonsin ”Despacito”-hitin päälle. Video nousi nopeasti yhdeksi vuoden isoimmista viraalihiteistä ja sitä on katsottu jo yli miljoona kertaa. Yhteensä Ollien mash-up-videoita on katsottu yli kaksi miljoonaa kertaa.lähde?
Ollie on ollut ehdolla Emma-gaalassa kategorioissa vuoden tulokas (2018) ja vuoden iskelmä (2021).
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Villi sydän |  Julkaistu: 19. lokakuuta 2018  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Universal Music & M-Eazy Music | 9  | kultaa |
| Laulut pimeän jälkeen |  Julkaistu: 12. maaliskuuta 2021  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Sony Music & M-Eazy Music | 8  |  |
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> Single-lista | Listasijoitukset> Radio- lista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ”Ongelma” | 2016 | 12  | 30  | Villi sydän |
| ”Soita mua” | 2016 | – | – | Villi sydän |
| ”Terkkui exille” | 2017 | – | – | Villi sydän |
| ”Haluun enemmän” | 2017 | – | – | Villi sydän |
| ”Sä et oo sä” | 2017 | – | – | Villi sydän |
| ”Valot” | 2018 | – | – | Villi sydän |
| ”Vaan me” | 2018 | – | – |  |
| ”Lumihiutaleet” | 2018 | – | – |  |
| ”Täällä palaa valo” | 2019 | – | – | Laulut pimeän jälkeen |
| ”Ainakin mä rakastin” | 2020 | – | – | Laulut pimeän jälkeen |
| ”Naimisiin” | 2020 | – | – | Laulut pimeän jälkeen |
| ”Älä riko mua enää” | 2020 | – | – | Laulut pimeän jälkeen |
| ”Aavikolla” | 2020 | – | – | Laulut pimeän jälkeen |
| ”Vesper” | 2021 | – | – |  |
| ”Kaksi sydäntä” | 2022 | – | – |  |
| ”Kapinallinen” | 2022 | – | – |  |
| ”Teeskennellään” | 2023 | – | – |  |
| ”Hellettä” | 2023 | – | – |  |
| ”Jumalat” | 2024 | – | – |  |
| ”Salaisuus” | 2024 |  |  |  |
Videot
2016 Ongelma
2016 Soita Mua
2019 Täällä palaa valo
Cover Versiot (ja muut Videot)
Love Yourself (Justin Bieber)
Puhu äänellä jonka kuulen (Happoradio)
2017 Ollie vs Robin - Hula Hula (Mash Up)
2019 Ollie feat. Irina - Iskelmä Mash-up
Tuhkalokit

| Tuhkalokit |
| --- | --- |
 Laavalokki (Leucophaeus fuliginosus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Tribus::  Larini
Suku::  Leucophaeus  Bruch, 1855
Lajit
 Patagonianlokki, Leucophaeus scoresbii  Aavikkolokki, Leucophaeus modestus  Laavalokki, Leucophaeus fuliginosus  Nokisiipilokki, Leucophaeus atricilla  Preerianaurulokki, Leucophaeus pipixcan 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tuhkalokit (Leucophaeus) on lokkisuku, joka luokiteltiin aiemmin lokkien suvun alasuvuksi.
Ilpo

| Ilpo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  28. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  9. tammikuuta, 30. tammikuuta, 5. lokakuuta, 11. lokakuuta, 14. marraskuuta
Muunnelmia:  Ilppo
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Kalevalan Ilpotar
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilpo on suomalainen miehen etunimi. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Ilpo oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Suomessa 5 802:lle ja sen harvinaisempi muunnos Ilppo noin 160 henkilölle.
Juhani Aho muodosti nimen Ilpo romaaniinsa Panu (1897) miehiseksi vastineeksi Ilpottarelle, joka esiintyy Kalevalassa eräänä Pohjolan emännän Louhen nimityksenä. Itä-Suomessa Ilppo on ollut paikoin käytössä Ilmarin muunnoksena. Almanakkaan Ilpo ja Ilppo otettiin vuonna 1950. Molempien nimipäivää vietetään 28. huhtikuuta.
Ote Kalevalan seitsemännestäkolmatta (27.) runosta:
» Ilpotar, hyvä emäntä,
sanan virkkoi, noin nimesi:
"Ohoh poika Lemminkäisen!
 Mi sinusta vierahasta!
Tulit pääni polkemahan,
 aivoni alentamahan!"»
Tunnettuja Ilpoja

Ilpo Aarniala (1941–2019), arkkitehti, yleisönosastokirjoittaja ja blogisti
Ilpo Forssén (1952–2020), arkkitehti
Ilpo Hakala (1956–2021), näyttelijä
Ilpo Hakasalo (1937–2006), musiikkitoimittaja
Ilpo Helander (s. 1942), insinööri, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Ilpo Helén (s. 1962), sosiologian professori
Ilpo Huhtaniemi (s. 1947), lääkäri ja fysiologian professori
Ilpo Härmäläinen (k. 2022), henkirikoksen uhri
Ilpo Jalamo (s. 1954), budo-opettaja
Ilpo Jalonen (s. 1974), koripalloilija
Ilpo Jorasmaa (s. 1950), poliitikko, Rääkkylän ent. kunnanjohtaja
Ilpo Kaija (1921–1944), vänrikki ja runoilija
Ilpo Kaikkonen (s. 1990), laulaja
Ilpo Kallio (1937–2021), rumpali
Ilpo Kauhanen (s. 1973), jääkiekkomaalivahti
Ilpo Kaukoranta, yleisurheiluvalmentaja ja yleisurheilutilastojen ylläpitäjä
Ilpo Kaukovalta (1913–1982), kirjailija (nimimerkki Kauko Valta)
Ilpo Kokkila (s. 1974), SRV-yhtiöiden pääomistaja, vuorineuvos
Ilpo Koskela (1945–1997), jääkiekkoilija
Ilpo Koskela (s. 1958), sarjakuvapiirtäjä ja graafikko
Ilpo Kuisma (s. 1950), jääkiekkoilija
Ilpo Kuokkanen (s. 1964), yritysjohtaja
Ilpo Kuusela (s. 1960), keskimatkojen juoksija
Ilpo Kyllönen (1961–2024), kilpapyöräilijä ja urheiluvalmentaja
Ilpo Kytösalmi (s. 1946), pesäpalloilija
Ilpo Kärkkäinen, Ilpo Kaleva, harmonikansoittaja ja iskelmälaulaja
Ilpo Laine (s. 1942), matemaatikko, Itä-Suomen yliopiston emeritusprofessori
Ilpo Larha (1968–1994), palkkamurhaaja
Ilpo Linko (1937–2017), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja
Ilpo Mansnerus (s. 1943), huilutaiteilija ja orkesterinjohtaja
Ilpo Martikainen (1947–2017), diplomi-insinööri, äänentoistotekniikan kehittäjä ja liikemies, Genelec Oy:n perustaja
Ilpo Mikkonen (s. 1960), näyttelijä
Ilpo Murtojärvi (s. 1954),  kitaristi, säveltäjä, sovittaja ja musiikkituottaja
Ilpo Nieminen (s. 1961), meloja
Ilpo Okkonen (s. 1954), arkkitehti, valokuvaaja, graafinen suunnittelija ja tietokirjailija
Ilpo Pehkonen (s. 1989), koripalloilija
Ilpo Piirainen (1941–2012), kielitieteilijä ja saksan kielen professori
Ilpo Rantanen (s. 1969), koripallovalmentaja ja tietokirjailija
Ilpo Rissanen (1950–1992), koripalloilija
Ilpo Rossi, laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Ilpo Saastamoinen (s. 1942), säveltäjä ja muusikko
Ilpo Salo (s. 1959), laulaja ja lauluntekijä
Ilpo Salonen (s. 1956), toimittaja
Ilpo Saunio (1939–1999), musiikkitieteilijä
Ilpo Seppälä (s. 1953), painija
Ilpo Talvio (s. 1961), jalkapalloilija
Ilpo Tiihonen (1950–2021), kirjailija
Ilpo Tuomarila (s. 1948), kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja Turun kaupunginteatterin johtaja 1992–2007
Ilpo Verno (s. 1981), jalkapalloilija
Ilpo Väisänen (s. 1963), syntetisaattorimuusikko
Tunnettuja Ilppoja

Ilppo Simo Louhivaara (1927–2008), matemaatikko
Ilppo Pohjola (s. 1957), elokuvaohjaaja, tuottaja ja taiteilija
Ilppo Vuorinen (s. 1953), professori ja Saaristomeren tutkimuslaitoksen ent. johtaja
Kuvitteellisia Ilpoja

Ilpo Heino, matkanjärjestäjä elokuvassa Nousukausi
Ilpo Hiltunen, televisiosarjassa Paavo ja Raili Railin entinen mies, Auvo Vihron roolihahmo
Musiikkikappaleita

Kari Peitsamo on tehnyt J. J. Calen ”Cocaine”-kappaleen pohjalta suomalaisen kappaleen ”Ilpo”.
”Soita Ilpo” on Popedan ensimmäisellä Popeda-albumilla (1978).
Ilpo mainitaan Jenni Vartiaisen kappaleessa ”Nettiin”.
Viktoria Luise

| Viktoria Luise |
| --- | --- |
 Preussin prinsessa, Braunschweigin herttuatar
 
Braunschweigin herttuatar
Valtakausi:  1913–1918

Syntynyt:  13. syyskuuta 1892 Potsdam, Saksan keisarikunta
Kuollut:  11. joulukuuta 1980 (88 vuotta) Hannover, Länsi-Saksa
Hautapaikka:  Ernst Augustin mausoleumi (Welfenmausoleum), Herrenhausenin palatsin puutarha, Berggarten, Hannover
Puoliso:  Ernst August
Lapset:  Ernst August IV Georg Wilhelm Frederika Christian Oskar Welf Heinrich
Koko nimi:  Viktoria Luise Adelheid Mathilde Charlotte
Suku:  Hohenzollern
Isä:  Vilhelm II
Äiti:  Augusta Viktoria
Viktoria Luise (Viktoria Luise Adelheid Mathilde Charlotte; 13. syyskuuta 1892 Potsdam, Saksan keisarikunta – 11. joulukuuta 1980 Hannover, Länsi-Saksa) oli saksalainen prinsessa ja Braunschweigin herttuatar. Hän oli viimeinen Preussin prinsessa eli Saksan kuningashuoneen jäsen.
Elämänvaiheet

Viktoria Luise oli Saksan keisari Vilhelm II:n ja keisarinna Augusta Viktorian nuorin lapsi ja ainoa tytär. Hänen kuusi veljeään olivat kruununprinssi Vilhelm, prinssi Adalbert, prinssi August Wilhelm, prinssi Eitel Friedrich, prinssi Oskar ja prinssi Joachim. Viktoria Luise syntyi Potsdamin Marmoripalatsissa.
Viktoria Luise avioitui Hannoverin prinssi Ernst Augustin kanssa 24. toukokuuta 1913 Berliinissä pidetyissä loisteliaissa häissä. Hääaterialle Berliner Stadtschlossissa osallistui 1 200 kutsuvierasta. Myös Britannian kuningas Yrjö V ja Venäjän keisari Nikolai II olivat läsnä. Avioliitto paransi Hohenzollern- ja Hannover-sukujen välejä, sillä Preussi oli vallannut Hannoverin vuonna 1866 Preussin-Itävallan sodassa.
Viktoria Luisesta tuli Braunschweigin herttuatar marraskuussa 1913, kun Ernst Augustista tuli Braunschweigin herttua. Ernst August joutui luopumaan kruunusta vuoden 1918 vallankumouksen yhteydessä. Perhe eli sen jälkeen maanpaossa lähellä Gmundenia Ylä-Itävallassa. Toisen maailmansodan jälkeen he muuttivat Länsi-Saksan Pattensenissa sijaitsevaan Marienburgin linnaan.
Viktoria Luise kuoli Hannoverissa 88-vuotiaana joulukuussa 1980. Hän oli Vilhelm II:n viimeinen elossa ollut lapsi. Hänet haudattiin puolisonsa vierelle Hannoverin kuninkaiden mausoleumin (Welfenmausoleum) eteen Herrenhausenin linnan puistoon, Berggarteniin Hannoveriin. Hän kirjoitti muistelmat Ein Leben als Tochter des Kaisers (”Elämä keisarin tyttärenä”), jotka julkaistiin vuonna 1965.
Lapset

Viktoria Luiselle ja Ernst Augustille syntyi viisi lasta:
Ernst August IV (1914–1987), Hannoverin perintöprinssi, puoliso prinsessa Ortrud von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg
Georg Wilhelm (1915–2006), puoliso Kreikan prinsessa Sofia
Frederika (1917–1981), Kreikan kuningatar, puoliso Kreikan kuningas Paul I
Christian Oskar (1919–1981), puoliso Mireille Dutry
Welf Heinrich (1923–1997), puoliso Ysenburgin ja Büdingenin prinsessa Alexandra
Viktoria Luisen ja Ernst Augustin hääkuva.
Viktoria Luise signeeraa muistelmakirjojaan vuonna 1970.
Harri Hakamäki

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 19. elokuuta 1963
Syntymäpaikka: Porin mlk, Suomi
Kuolinaika: 17. lokakuuta 2023 (60 vuotta)
Kuolinpaikka: Rauma, Suomi
Pelipaikka: laitapuolustaja
Pituus: 172 cm
Junioriseurat
: PPT
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1983–1986 | PPP | – | (–) |
| 1987–1991 | PPT | 25 | (0) |
| 1991 | → ÅIFK (laina) | 2 | (0) |
| 1993–1994 | RiPS | 27 | (0) |
| 1994 | P-Iirot | 1 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 55 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Harri-Pekka Hakamäki (19. elokuuta 1963 Porin mlk – 17. lokakuuta 2023 Rauma) oli suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Hakamäki pelasi PPT:ssä yhden Mestaruussarjan ottelun kaudella 1987. Hän pelasi PPT:ssä lisäksi I divisioonaa 19 ottelua kaudella 1989 ja viisi ottelua kaudella 1990 PPT:n noustessa pääsarjatasolle. Hakamäki edusti lisäksi PPT:n reservijoukkue PPP:tä viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla ja P-Iiroja yhdessä Ykkösen ottelussa kaudella 1994.
Myllytulli

| Myllytulli |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Myllytulli korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Keskustan suuralue
Kaupunginosa nro:  6
Väkiluku:  3 067  31.12.2023
Työpaikkoja:  1 650 kpl   (31.12.2019)
Osa-alueet:  Hupisaaret, Koskenniska, Myllytulli
Myllytulli on vanhalle teollisuusalueelle rakennettu kaupunginosa Oulun keskustan tuntumassa. Myllytullissa asuu runsaat 2 700 asukasta, ja siellä on noin 1 600 työpaikkaa.
1980-luvun alussa teollisuuden väistyttyä alueelta Myllytullin vanha teollisuusalue haluttiin kaavoittaa osaksi kaupungin keskustaa. Nykyisen kaavan 1984 on tehnyt arkkitehti Juhani Boman, joka voitti alueen suunnittelusta järjestetyn arkkitehtikilpailun. Kaavan toteutuminen on tehnyt Myllytullista nykyaikaisen kaupunginosan, jossa näkyvät hyvin menneen ajan piirteet. Myllytulli rajautuu etelässä Pokkisen ja Vaaran kaupunginosiin, idässä Intiön kaupunginosaan ja pohjoisessa Oulujokeen ja sen takaiseen Tuiraan.lähde?
Teollisuusalueen lisäksi Myllytullin kaupunginosaan kuuluvat Merikosken kuntoutus- ja tutkimuskeskuksen (nyk. Verve) alue (entinen sotilassairaalan alue) Lasaretinsaaressa, Oulun lääninvankilan alue ja Koskenniska korkeine asuinkerrostaloineen.lähde?
Nähtävyydet

Tiedekeskus Tietomaa
Oulun taidemuseo
Hupisaarten kaupunginpuisto ja lohiportaat
Kuvia Myllytullista

Myllytullinkatua
Verve (ent. Merikosken kuntoutus- ja tutkimuskeskus).
Oulun vankila
Entinen Åströmin päällisnahkatehdas
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myllytulli Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Simón Lecue

Simón Lecue Andrade (11. helmikuuta 1912 Arrigorriaga, Biskaja, Espanja – 27. helmikuuta 1984) oli espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän oli pituudeltaan 175-senttimetrinen.
Lecue edusti seuratasolla useita Espanjan pääsarjassa pelanneita joukkueita. Hän voitti pääsarjamestaruuden urallaan kahdesti, ensin kaudella 1934–1935 Betis Balompién kanssa ja myöhemmin kaudella 1943–1944 Valencian kanssa. Lisäksi hän voitti Copa del Reyn kaudella 1935–1936 Real Madridin joukkueessa. Liigassa hän pelasi urallaan yhteensä 249 ottelua, joissa hän teki 56 maalia. Copa del Reyssä hän taas pelasi 35 ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Lecue liittyi Espanjan A-maajoukkueeseen toukokuussa 1934 ja pelasi joukkueessa seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 1934, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa täydet minuutit.
Inkoon voimalaitos

| Inkoon voimalaitos |
| --- | --- |

Tyyppi:  lauhdevoimalaitos
Polttoaine:  kivihiili
Teho:  1 000 MW
Omistaja:  Fortum Power and Heat Oy
Valmistunut:  1974-1978
Lakkautettu:  2014 (purettu 2017-2020)
Sijainti:  Inkoo
Koordinaatit:  60.0199°N, 23.9123°E
Inkoon voimalaitos oli Inkoon kunnassa Joddbölen kylässä Fagervikin lahden rannalla sijainnut hiililauhdevoimalaitos. Voimalassa oli neljä vuosina 1974–1978 valmistunutta 250 MW:n yksikköä. Laitos oli Pohjoismaiden suurimpia hiililauhdevoimaloita. Laitoksen vieressä on Inkoon satama, jonka Fortumin omaan laituriin (satamaan) voimalan käyttämä kivihiili laivattiin vuoteen 2012 asti.
Fortum sulki voimalaitoksen nelosyksikön vuonna 2013 ja loput kolme yksikköä vuonna 2014. Viimeisinä vuosina voimala toimi varavoimalana kulutushuippujen tasaamiseen, eikä sitä esimerkiksi vuonna 2009 käytetty koeajoja lukuun ottamatta lainkaan. Vuoden 2016 alussa yhtiö kertoi aikomuksestaan purkaa Inkoon hiilivoimalaitos. Purkutyöt aloitettiin kesällä 2017. Maaliskuussa 2020 voimalaitos saatiin purettua maan tasalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inkoon voimalaitos Wikimedia Commonsissa
Marko Johansson (jalkapalloilija, 1979)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 16. marraskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
0000–1991: PiTU
1992–1998: Jazz
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998 | Jazz | 0 | (0) |
| 1999–2001 | MuSa | 50 | (2) |
| 1999 | → EuPa (laina) | 5 | (1) |
| 2002 | Jazz | 14 | (0) |
| 2002 | → MuSa (laina) | 5 | (0) |
| 2003 | AC Vantaa | 12 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 86 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Marko Johansson (s. 16. marraskuuta 1979 Pori) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Johansson pelasi FC Jazzissa kymmenen Veikkausliigan ottelua ja neljä Veikkausliigan karsintasarjan ottelua kaudella 2002. Lisäksi hän edusti alemmilla sarjatasoilla Musan Salamaa, Euran Palloa ja AC Vantaata.