stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olga Kameneva
Elämänvaiheet > Poliittinen ura Neuvostoliitossa

Olga synnytti ensimmäisen lapsensa Aleksandrin vuonna 1906. Lev Kamenevin poliittinen ura oli nousukiidossa, sillä tämä oli onnistunut nousemaan puolueensa johtohahmoiksi. Tosin puolueen kirkkaimmat johtohahmot olivat Lenin ja Julius Martov, jotka taas olivat hivenen erimielisiä puolueen kehityssuunnasta, minkä johdosta puolue jakautuikin kahtia Leninin bolševikkeihin ja Martovin menševikkeihin. Olga tuki ystävänsä Leninin bolševikkeja, mutta hänen veljensä antoi tukensa Martovin menševikeille. Myöhemmin ainakin Lev Kamenev kritisoi ja vastusti Leninin ajatuksia ja ideoita, kuten huhtikuun teesejä, juuri ennen bolševikkien lokakuun vallankumousta. Lev Kamenev jopa vastusti itse vallankumouksen ajankohtaa, sillä hänen ja Grigori Zinovjevin mielestä olisi ollut järkevämpää odottaa vallankumoukselle suotuisampaa ajankohtaa. Lev kuitenkin pyörsi päätöksensä juuri ennen itse vallankumousta ja osallistui aktiivisesti itse tapahtumaan.
Vallankumouksen jälkeen Olga Kamenevankin poliittinen ura sai lisää nostetta, sillä hänet nimitettiin johtamaan koulutuskomitean teatterijaostoja. Tavoitteeksi oli asetettu radikalisoida Neuvosto-Venäjän teatteritoiminta. Tästä jalosta ideasta kuitenkin luovuttiin jo vuonna 1919 ja Olga sai potkut esimieheltään Anatoli Lunatšarskilta. Olga piti kuitenkin edelleen virkansa puolueen naisjärjestön hallituksen jäsenenä.
Venäjän sisällissodan aikana Olga johti keskuskomiteaa, jonka tehtävänä oli taistella nälänhädän jälkivaikutuksia vastaan.
Olga erosi miehestään Levistä, joka lähti toisen naisen, Tatjana Glebovan, matkaan ja sai tämän kanssa lapsen. Olga jatkoi kuitenkin aktiivista poliittista uraansa läheisessä yhteistyössä veljensä Levin kanssa. Leninin kuoltua Lev Trotski ajautui valtataisteluun Josif Stalinin kanssa. Valtataistelu päättyi Stalinin voittoon ja Trotski päätyi lopulta maanpakoon Meksikoon, jossa Stalinin kätyrit salamurhasivat hänet myöhemmin. Olgakin pidätettiin ja vangittiin. Vankina ollessaan hänen molemmat poikansa pidätettiin, vangittiin ja teloitettiin. Olga itse teloitettiin ampumalla useiden muiden Orjolin vankilan vankien kanssa 11. syyskuuta 1941 niin sanotussa Medvedevin metsän joukkomurhassa.
Octavia E. Butler

| Octavia Estelle Butler |
| --- | --- |
 Butler signeeraamassa kirjaansa vuonna 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1947 Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 24. helmikuuta 2006 (58 vuotta) Seattle, Washington, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Kirjailija
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
(englanniksi) Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Octavia Estelle Butler (22. kesäkuuta 1947 Pasadena, Kalifornia – 24. helmikuuta 2006 Seattle, Washington) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, joka voitti urallaan monia palkintoja. Hänen tuotannostaan on suomennettu Xenogenesis-trilogia.
Elämä ja ura

Butler syntyi vuonna 1947 Kalifornian Pasadenassa. Hänen isänsä, kengänkiillottaja Laurice, kuoli Butlerin ollessa vasta pieni lapsi, ja hänen äitinsä työskenteli sisäkkönä elättääkseen sekä tyttärensä että tämän isoäidin. Perhe eli etnisesti monimuotoisessa naapurustossa eikä Butler kokenut rotuerottelun ankarimpia puolia. Monet Butlerin lapsuusmuistoista olivat tarinoita, joita hänen äitinsä ja isoäitinsä kertoivat hänelle.[lähde? ]
Butler oli hyvin ujo kouluympäristössä ja omien sanojensa mukaan haaveilija. Nämä tekijät yhdessä hänen lukihäiriönsä kanssa vaikeuttivat hänen koulunkäyntiään huomattavasti. Hän kuitenkin päihitti lukihäiriönsä ja alkoi kirjoittaa 10-vuotiaana paetakseen sekä yksinäisyyttään että tylsyyttä. Hänen kiinnostuksensa tieteiskirjallisuuteen heräsi hänen ollessaan 12-vuotias.
Ystävät ovat kuvailleet Butleria huumorintajuiseksi naiseksi, joka tarkkaili mielellään ihmisluontoa. Itse Butler on sanonut: ”Olen 53-vuotias kirjailija, joka muistaa olleensa 10-vuotias kirjailija ja odottaa olevansa joku päivä 80-vuotias kirjailija. Olen myös epäsosiaalinen – erakko Seattlen keskellä – koska haluan, pessimisti jos en pidä varaani, feministi, musta, entinen baptisti, ja ristiriitainen yhdistelmä kunnianhimoa, laiskuutta, epävarmuutta, varmuutta ja määrätietoisuutta.”
Butler valmistui vuonna 1968 Pasadena Cityn collegen taidepuolelta, josta hän siirtyi California State Universityyn ja University of Californiaan Los Angelesiin. Kouluaikoinaan hänellä oli sekalaisia työpaikkoja, ja hän vietti aikaa seuraamalla miten biologian, fysiikan ja genetiikan tutkiminen edistyi.
Butlerin ensimmäinen tarina Crossover ilmestyi vuonna 1971 Clarion-antologiassa, mutta seuraavan viiden vuoden aikana hänen onnistui myydä vain yksi tarina. Hänen varsinainen kirjailijan uransa alkoi vuonna 1976 Patternist-sarjan ensimmäisen osan myötä. Butler on voittanut useita palkintoja uransa aikana ja oli ensimmäinen tieteiskirjailija, joka sai MacArthur-säätiön Genius-apurahan vuonna 1995.
Butler kuoli 24. helmikuuta 2006 kaaduttuaan ja lyötyään päänsä jalkakäytävään kotinsa edustalla Seattlessa tai saatuaan sydänkohtauksen. Carl Brandon Society perusti Butlerin muistoksi stipendirahaston, joista ensimmäiset jaettiin vuonna 2007. Vuosittaisen apurahan tarkoituksena on mahdollistaa värillisten kirjoittajien osallistuminen siihen Clarionin työpajaan, jossa Butlerkin aikoinaan oli.
Teokset

Patternmaster (1976)
Mind of My Mind (1977)
Survivor (1978)
Wild Seed (1980)
Clay's Ark (1984)
Aamunkoitto (1987, suomennos 1990)
Puolipäivän riitit (1988, suomennos 1991)
Imago (1989, suomennos 1992)
Parable of the Sower (1993)
Parable of the Talents (1998)
Kindred (1979)
Bloodchild and Other Stories (1996)
Fledgling (2005)
"Devil Girl From Mars": Why I Write Science Fiction
AHA! MOMENT - Eye Witness: Octavia Butler
”Verenlapsi” (1984). Portti 4/1985.
Palkinnot ja ehdokkuudet

2000: PEN American Center: palkinto elämäntyöstä
1999: Nebula-palkinto: Paras romaani: Parable of the Talents
1995: MacArthur-säätiö: Genius-apuraha
1985: Hugo-palkinto: Paras pienoisromaani: Bloodchild
1985: Locus-palkinto: Paras pienoisromaani: Bloodchild
1985: Science Fiction Chronicle-palkinto: Paras pienoisromaani: Bloodchild
1984: Nebula-palkinto: Paras pienoisromaani: Bloodchild
1984: Hugo-palkinto: Paras novelli: Speech Sounds
1980: Creative Arts-palkinto, L.A. YWCA
2011: Nebula-palkinto: Kate Wilhelm Solstice Award (muistopalkintoehdokkuus)
1994: Nebula-palkinto: Paras romaani: Parable of the Sower
1987: Nebula-palkinto: Paras pienoisromaani: The Evening and the Morning and the Night
1967: Writer's Digest Short Story-kilpailu: sijoittui viidenneksi
Aiheesta muualla

Artikkeli: Strange Bedfellows: Eugenics, Attraction, and Aversion in the Works of Octavia E. Butler (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
indymedia.org: Octavia E. Butlerin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
democracynow.org: Octavia E. Butlerin haastattelu(englanniksi)
Eeva-Liisa Tenhunen: Octavia Butler – erilaisuuden vahva tulkki. Aikakone 1999.
Tapani Ronni: Octavia Butler puhuu. Aikakone 1999.
Pekka Haapasalo

Jaakko Pekka Haapasalo (25. maaliskuuta 1939 Heinola – 29. syyskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari.
Haapasalo alkoi harjoitella pianonsoittoa neljän vuoden iässä. Vuonna 1962 hän aloitti Sibelius-Akatemiassa pianon-, viulun- ja alttoviulunsoiton, orkesterinjohdon sekä sävellyksen opiskelun. Hänen opettajiensa joukossa olivat Tapani Valsta (pianonsoitto), Erik Cronvall, Joonas Kokkonen, Einar Englund, Ulf Söderblom ja Einojuhani Rautavaara. Haapasalo suoritti diplominsa kapellimestarina vuonna 1967 ja täydensi opintojaan tämän jälkeen vuoteen 1970 Amsterdamin konservatoriossa sekä Rooman Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa. Hän johti kapellimestarina esityksiä Suomen Kansallisoopperassa ja -baletissa vuosina 1968–1973 ja vuonna 1982. Hän työskenteli Kansallisoopperassa myös harjoituspianistina ja kuoromestarina.
Vuonna 1974 Haapasalo sai nimityksen Joensuun orkesterin (sittemmin Joensuun kaupunginorkesteri) kapellimestariksi. Hän oli avainasemassa sen kunnallistamisessa vuonna 1978. Haapasalo teki vierailuja myös monien muiden orkesterien kapellimestarina Suomessa ja kansainvälisesti. Hänellä oli laaja eri aikakausien ohjelmisto, mutta läheisintä orkesteriohjelmistoa hänelle edustivat Ludwig van Beethovenin ja Claude Debussyn teokset. Haapasalo tunsi kiinnostusta myös oopperaa kohtaan. Hän johti Joensuun kaupunginorkesterin kapellimestarina muun muassa Einojuhani Rautavaaran oopperan Thomas kantaesityksen vuonna 1985 ja toimi kapellimestarina myös sen levytyksellä. Haapasalo oli myös Joensuun kaupunginorkesterin ensimmäinen taiteellinen johtaja. Tässä asemassa hänen seuraajakseen valittiin vuonna 1989 Juozas Domarkas. Haapasalo jatkoi kuitenkin toimintaa orkesterin vierailevana kapellimestarina 1990-luvun puoleenväliin. Vuonna 1996 Haapasalo sai nimityksen Hämeen läänin läänintaiteilijaksi. Tässä yhteydessä hän muutti Tampereelle.
Haapasalo muutti vuosituhannen vaihteessa Helsinkiin, jossa jatkoi työskentelyä kapellimestarina. Sen ohella hän teki opetustöitä ja sävelsi. Saatuaan valtion myöntämän taiteilijaeläkkeen hän muutti Vuosaaren taiteilijataloon. Vuonna 2015 Haapasalolla todettiin muistisairaus. Hän asui viimeiset vuotensa ryhmäkoti Ruusussa Töölön palvelukeskuksessa. Hän kuoli pitkäaikaiseen sairauteen Helsingissä 83-vuotiaana. Haapasalo oli pianisti Matti Haapasalon veli.
Aiheesta muualla

Pekka Haapasalo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Olga Jokisalo

| Olga Jokisalo |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.8.1908–31.5.1909  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1879 Tammela
Kuollut: 17. maaliskuuta 1916 (36 vuotta) Tampere
Ammatti:  kutomotyöläinen, luennoitsija
Olga Karoliina Jokisalo (o.s. Koskinen, 12. syyskuuta 1879 Tammela – 17. maaliskuuta 1916 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1909.
Elämä

Tammelassa syntyneen Olga Jokisalon vanhemmat olivat renki Josef Koskinen ja Vilhelmiina Johanintytär. Hän kävi kansakoulun Kalvolassa ja työskenteli sen jälkeen palvelijana. Vuonna 1898 Jokisalo muutti Tampereelle saatuaan työpaikan villakutomosta. Hän liittyi Tampereen työväenyhdistykseen vuonna 1899 ja toimi muun muassa Tampereen sosialidemokraattisen naisyhdistyksen sihteerinä 1901-1903. Vuoden 1905 suurlakon aikana Jokisalo oli Tampereen suurlakkokomitean jäsen. Hän kuului myös Työläisnaisten liiton perustamaan Tampereen naisten äänioikeuskomiteaan 1905-1906. Vuodesta 1906 lähtien Jokisalo työskenteli sosialidemokraattisen piirijärjestön puhujana.
Jokisalo valittiin kansanedustajaksi vuonna 1908. Hän putosi eduskunnasta seuraavissa vaaleissa, eikä enää asettunut ehdokkaaksi, mutta vaikutti Tampereen työväenyhdistyksessä ja sosialidemokraattisessa naisliikkeessä kuolemaansa saakka. Jokisalo kuoli keuhkotautiin maaliskuussa 1916.
Perhe

Olga Jokisalon puoliso oli Kansan Lehden taloudenhoitajana työskennellyt K. J. Jokisalo, jonka kanssa hän solmi raastuvanoikeuden vahvistaman siviiliavioliiton vuonna 1907. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Perkolaatio

Perkolaatio tai suodanta on maahan satanut ja maaperään imeytynyt vesi siirtyy kohti pohjavesikerrosta. Ilmiö edellyttää, että veden kokonaispotentiaali laskee syvyyden kasvaessa. Huokoisessa väliaineessa vesi virtaa painovoiman vaikutuksesta.
Paco Pavón

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Francisco Pavón Barahona
Syntymäaika: 9. tammikuuta 1980
Syntymäpaikka: Madrid, Madrid, Espanja
Pelipaikka: puolustaja
Lempinimi: 188 senttimetriä
Seura
Seura: Real Zaragoza
Pelinumero: 15
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2007 2007– | Real Madrid Real Zaragoza | 106 (4) 42 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. helmikuuta 2010.
Francisco "Paco" Pavón Barahona (s. 9. tammikuuta 1980 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Zaragozaa.
Pavón on Real Madridin kasvatti. Hän on maininnut suurimmaksi esikuvakseen Real Madridin ja Espanjan maajoukkueen entisen puolustajan Fernando Hierron, jonka kanssa hän sai pelata ammattilaisuransa ensimmäisinä vuosina. Hän nousi seuran edustusjoukkueen aloituskokoonpanoon ensimmäistä kertaa kaudella 2001–2002 ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 28 sarjaottelussa. Lisää vastuuta tuli Mestarien liigassa, jonka Real Madrid lopulta voitti. Pavón kuului Realin vakiomiehistöön myös kahdella seuraavalla kaudella, joista ensimmäisellä hän oli mukana voittamassa Espanjan pääsarjamestaruutta. Kaudesta 2004–2005 lähtien Pavón jäi vähemmälle peliajalle aluksi Iván Helgueran ja uuden hankinnan Walter Samuelin vietyä paikan avauskokoonpanossa ja sittemmin pienten loukkaantumisten vietyä parhaan pelikunnon. Kaudella 2006–2007 Pavón esiintyi vain kahdessa Espanjan cupin ottelussa. Pavónin sopimus Real Madridin kanssa päättyi kesällä 2007, ja hän siirtyi neljävuotisella sopimuksella Real Zaragozaan.
Pavónin nimen voi yhdistää käsitteeseen Zidanes y Pavones, joka viittaa Real Madridin entisen puheenjohtajan Florentino Pérezin harjoittamaan politiikkaan hankkia joukkueesen Zinédine Zidanen kaltaisia kalliita huippupelaajia ja samalla tukea Pavónin kaltaisia seuran omia kasvatteja.
Aiheesta muualla

Paco Pavónin tilastot La Ligan sivustolla
Pera

Pera on Englannissa toimiva jo 1940-luvun lopulla perustettu innovaatioita ja teknologiansiirtoa edistävä organisaatio.
Sen budjetti oli vuonna 2007 60 miljoonaa euroa. Siinä toimii 550 henkilöä, joita on sijoitettu kahteentoista eri maahan.
Aiheesta muualla

Peran sivusto
Pentti Kotkaniemi

| Pentti Kotkaniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pentti Mikko Antero Kotkaniemi
Syntynyt: 10. elokuuta 1943 (ikä 81) Helsinki
Ammatti:  Näyttelijä, käsikirjoittaja, ohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Pentti Mikko Antero Kotkaniemi (s. 10. elokuuta 1943 Helsinki) on suomalainen televisio- ja teatteriohjaaja. Kotkaniemi on työskennellyt ohjaajana mm. Kuopion kaupunginteatterissa, Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa sekä Lahden ja Helsingin kaupunginteattereissa.
Kotkaniemen tunnetuimpiin ohjaustöihin televisiossa lukeutuvat Lapinlahden Lintujen tekemät sketsisarjat Seitsemän kuolemansyntiä, Maailman kahdeksan ihmettä, Kuudesti laukeava ja Lapinlahden Linnut Show. Kotkaniemi on tullut tunnetetuksi erityisesti komedia- ja farssiohjaajana. Näyttelijänä hän on tehnyt pieniä rooleja mm. elokuvissa Asfalttilampaat ja Mies, joka ei osannut sanoa ei sekä tv-sarjassa Pakanamaan kartta.
Kotkaniemi ohjasi Helsingin kaupunginteatterille Kiviä taskussa -näytelmän sovituksen, jossa esiintyivät Martti Suosalo ja Mika Nuojua. Esitys sai ensi-iltansa 24.10.2002. Siitä tuli pisimpään yhtäjaksoisesti esitetty näytelmä Suomen historiassa. Vuoteen 2023 mennessä sitä oli esitetty noin 870 kertaa ja esitykset jatkuivat edelleen.
Kotkaniemi oli naimisissa näyttelijä Kirsti Wallasvaaran kanssa vuosina 1966–1977. Heidän poikansa on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja Mikael Kotkaniemi. Vuodesta 1979 lähtien Kotkaniemi on ollut naimisissa Lilli Kaipaisen kanssa ja tästä liitosta on kaksi lasta.
TV-sarjat ja elokuvat

Hilman päivät (2003)
Nitrokabinetti (1997)
Autot pois kaduilta (1997)
Varasta säätysi mukaan (1997)
Hyvä kuolema (1997)
Lapinlahden Linnut Show (1993)
Kuudesti laukeava (1992)
Maailman kahdeksan ihmettä (1990)
Seitsemän kuolemansyntiä (1988)
Delegaatio (1982)
Kiertue (1982)
Kaarlon kalossit (1982)
Muutto (1981)
Lompakko (1980)
Vonkalat (1978-1979)
Morjens maailma (1975)
Huumausainenäytelmä (1975)
Tuu tuu tupakkarulla (1973)
Jeanne (1967)
Ompeluneula

Ompeluun tarkoitettuja neuloja. Kaareva neula on verhoilijan neula.
Ompeluneula on yleensä teräväkärkinen esine, jolla liitetään kankaan tai nahan kappaleita yhteen. Neuloja tiedetään käytetyn jo kivikaudella. Ensimmäiset neulat valmistettiin luusta ja puusta, modernit taas runsashiilisestä teräksestä; neula on pinnoitettu nikkelillä tai kullalla ruostumisen estämiseksi. Korkealaatuisimmat koristeompeluneulat tehdään platinasta. Perinteisesti neuloja on säilytetty neulakirjoissa tai -tyynyissä, joista on tullut myös somiste-esineitä.
Käsinompeluneulat

Käsinompeluun tarkoitetussa neulassa on reikä eli silmä tylpässä päässä, johon lanka tai nauha kiinnitetään. Näin lanka pysyy mukana kun terävä pää lävistää kankaan. Käsiompeluneuloilla on erilaisia nimiä riippuen niiden käyttötarkoituksesta. Yleisimmin käytetty on silmäneula. Koruompeluun käytetään erityisiä koruommelneuloja. Paksuja kankaita tai kovia materiaaleja ommellessa käytetään parsinneuloja. Erikoisneuloja ovat verhoiluneulat, patjaneulat ja punontaneulat.
Ompelukoneneulat

Ompelukoneneuloissa silmä on terävässä päässä. Kankaiden tai nahkojen yhteen ompelussa käytetyt neulat ovat teräväkärkisiä. Kirjonnassa voidaan kirjontatekniikan mukaan käyttää joko teräväkärkistä neulaa tai tylppäkärkistä kanavaneulaa. Erikoiskoneella kirjottaessa käytetään erikoisneulaa, jossa on tavallista suurempi silmä. Myös farkkukankaita ommellaan tavallista vahvemmilla neuloilla. Joskus käytetään yhteenliitettyjä neulakokonaisuuksia, joissa on kaksi tai kolme neulaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ompeluneula Wikimedia Commonsissa
Pesäkallio

| Pesäkallio> Natura 2000 -alue: FI0324002.Suojelun perusteet |
| --- | --- |
Aluetyyppi:  SCI: Natura-alueen valinnan perusteena luontodirektiivin luontotyyppejä ja/tai lajeja
Luontodirektiivin luontotyypit:  Vaihettumissuot ja rantasuot, Kasvipeitteiset silikaattikalliot, Boreaaliset luonnonmetsät, Boreaaliset lehdot, Puustoiset suot
Sijainti ja koko
Koordinaatit:  N 61 1 E 25 41
Kunta:  Lahti
Kartta:  Ympäristökeskus
Pinta-ala:  68,2 hehtaaria
Suojellut lajit
Lintudirektiivin liite I:  palokärki, pikkusieppo, pyy
lähde: 
Pesäkallio on Lahdessa oleva yksityiseen omistukseen kuuluva Natura-luonnonsuojelualue, joka on rauhoitettu vuonna 1989. Pesäkalliolla sijaitsee myös tanssilava. Tanssilavalla järjestetään tansseja sisätiloissa talvisin. Kesäisin tanssilavan läheisyydessä on kesäteatteri, jonne Karirannan kesäteatteria vastaava toiminta on siirretty Pikku-Vesijärveltä.
Pesäkallio varsinaisesti on erittäin korkea kallio, jota pesäkallion alue ympäröi ulkoilualueena. Alueella on polkuja, jotka talvella toimivat hiihtoladun pohjana. Pesäkallion kaakkoisosassa on aidattu ja vartioitu sotilasalue. Alue on myös radioamatöörien luontolähetyskohde:OHFF-0533 Pesäkallion lsa.
Aiheesta muualla

Euroopan unionin komission päätös: Virallinen lehti nro L 040 , 11/02/2005 s. 0001 - 0181
Hämeen ympäristökeskus: Pesäkallio
Lahden seudun luonto - Pesäkallio
Lahti
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahtiala · Asemantausta · Hennala · Jalkaranta · Jokimaa · Järvenpää · Kartano · Kerinkallio · Keski-Lahti · Kilpiäinen · Kiveriö · Kivimaa · Koiskala · Kolava · Kujala · Kunnas · Kytölä · Kärpänen · Laune · Metsäkangas · Mukkula · Myllypohja · Möysä · Niemi · Nikkilä · Okeroinen · Paavola · Pesäkallio · Pirttiharju · Renkomäki · Salpausselkä · Sopenkorpi · Viuha · Ämmälä
Asuinalueet:  Anttilanmäki · Harjunalusta · Hiekkanummi · Kariniemi · Karisto · Liipola · Lotila · Metsäkangas · Petsamo · Riihelä · Saksala · Soltti · Venetsia
Järvet:  Alasenjärvi · Joutjärvi · Kymijärvi · Merrasjärvi · Pikku-Vesijärvi · Vesijärvi
Saaret:  Enonsaari
Museot:  Lahden kaupunginmuseon yksiköt: Hiihtomuseo · Historiallinen museo · Kuvakokoelma · Lahden visuaalisten taiteiden museo Malva · Radio- ja tv-museo · Sotilaslääketieteen museo  Muut: Askon museo · Ravintolamuseo · Sairaalamuseo · Suomen sotilasmusiikkimuseo
Rakennukset ja alueet:  Jokimaan ravikeskus · Lahden kaupungintalo · Lahden rautatieasema · Lahden teatteritalo · Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto · Lahden kisapuisto · Lahden stadion · Radiomäki · Ristinkirkko · Salpausselän hyppyrimäet · Sibeliustalo
Puistot:  Fellmaninpuisto · Erkonpuisto · Kariniemen puisto · Lanu-puisto · Pikku-Vesijärven puisto
Luonnonsuojelualueet:  Häränsilmä-lampi · Linnaistensuo · Pesäkallio
Patsaat, muistomerkit ja -laatat:  Hakkapeliittain kotiinpaluu · Hirvi-patsas · Lahden taistelussa kaatuneiden saksalaisten muistomerkki · Launeen neidot · Lumisota · Mannerheimin ratsastajapatsas · Mikael Agricolan muistomerkki · Punavankien muistomerkki · Vapauden Hengetär
Tapahtumat:  F1 Powerboat Racing · Lahden julistebiennale · Lahden kansainvälinen kirjailijakokous · Lahden markkinat · Lahden runomaraton · Salpausselän Kisat · Summer Up
Paco Rodriguez

Paco Rodriguez (s. 1967) oikealta nimeltään Francisco Rodriguez Peinado, on espanjalainen Aku Ankka -piirtäjä, joka käyttää taiteilijanimeä Rodriques.
1980- ja 1990-lukujen vaihteessa Rodriguezin tekemiä sarjakuvia julkaistiin Makoki-lehdessä, mutta on myöhemmin keskittynyt Disney-sarjakuviin. Vuonna 1989 hän aloitti Comicup Studiossa piirtämään sarjoja italialaisiin ja ranskalaisiin lehtiin, mutta 1990-luvun alussa vaihdettuaan Studio Bonnetille, hän sai piirtää myös tanskalaisiin ja hollantilaisiin lehtiin. Pelkästään tanskalaiselle Egmontille hän on piirtänyt vuodesta 2002 alkaen.
Rodriguezin harrastuksia ovat matkailu, gastronomia ja videopelit.
Aiheesta muualla

Francisco Rodriguez Peinado Inducks-tietokannassa
Oikeita asioita

| Oikeita asioita Esa Eloranta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Syvälammen Motelli, Välkkylän BP ja Antart Studiot
 Julkaistu: 22. huhtikuuta 2009
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Pasi Kerkola & Esa Eloranta
 Tyylilaji: pop rock
 Levy-yhtiö: Edel Records Finland
Esa Elorannan muut julkaisut
| Yksi pyyntö – tuhat tarinaa 2007 | Oikeita asioita 2009 | Pojasta mieheksi 2010 |
Oikeita asioita on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan viides albumi, joka julkaistiin 22. huhtikuuta 2009. Albumilta on julkaistu singlenä kappale "Kaikki tiet", jonka Eloranta laulaa duettona Jorma Kääriäisen kanssa.
Kappaleet

Hetkeksi pois – 4.10
Oikeita asioita – 3.35
Hieno päivä – 3.11
Tuntematon – 4.11
Puolittain – 3.36
Kaikki tiet – 3.51
Meidän vuoro tulee – 3.09
Joskus on oikein – 4.08
Kyyneleet kuivuu – 3.15
Lähde kävelemään – 3.22
Pelkääjän paikalla – 4.10
Useimmiten – 3.49
Ei kai mistään tulis mitään – 6.04
Kokoonpano

Harri Ala-Kojola – rummut
Ako Kiiski – basso
Pekka Gröhn – urut, sähköpiano, moog
Jarmo Nikku – akustiset ja sähkökitarat, lap-steel, dobro, banjo, mandoliini, sitar
Jorma Kääriäinen – laulu ja taustalaulu
Edu Kettunen – taustalaulut, tamburiini
Mika Nuorva – taustalaulu
Roosa Kerkola – klarinetti
Pasi Kerkola – koskettimet, perkussiot, taustalaulu, ohjelmointi
Esa Eloranta – laulu, akustiset, sähkökitarat, huuliharppu, koskettimet
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Oikeita asioita discogs.com -sivustolla
Parvanin maakunta

Parvanin maakunta (pers./pašt. ‏ پروان ‎) on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee Koillis-Afganistanissa heti Kabulin maakunnan pohjoispuolella.
Väestö

Maakunnan väestöstä enemmistö, 70 prosenttia, on tadžikkeja, joihin kuuluvat qizilbashit. Lisäksi on  pataaneja (joihin kuuluvat arabit). Shinwarin alueella on myös pieni alue, jossa asuu hazaroita, joita on noin 2–4 prosenttia koko maakunnan asukkaista.
Alueet

| Alue | Pääkaupunki | Väkiluku | Pinta-ala | Notes |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bagramin alue |  | 75 423 |  |  |
| Charikarin alue |  | 130 613 |  |  |
| Ghorband |  | 74 123 |  |  |
| Jabal Sarajin alue |  | 48 052 |  | Jaettu vuonna 2005 |
| Kohi Safi |  | 13 627 |  |  |
| Salangin alue |  | 13 627 |  |  |
| Sayed Khel |  | 33 334 |  | Perustettu 2005 Jabul Sarajin alueelle |
| Shekh Ali |  | 22 831 |  |  |
| Shinwari |  | 39 057 |  |  |
| Surkhi Parsa |  | 33 639 |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parwan Provincial Profile (pdf)
Afganistanin maakunnat
Badahšan
Badghis
Baghlan
Balkh
Bamiyan
Daikond
Džouzdžan
Farah
Farjab
Ghazni
Ghowr
Helmand
Herat
Kabul
Kandahar
Kapisa
Khust
Konar
Qunduz
Laghman
Logar
Nangarhar
Nimruz
Nurestan
Uruzgan
Paktia
Paktika
Panjshir
Parvan
Samangan
Sar-e Pol
Takhar
Vardak
Zabol
Parvanin alueet.