stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harri Hiukka

| Harri Hiukka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. joulukuuta 1984 (ikä 39)
Jääpallon pelaaja
Pelipaikka:  Keskikenttä/hyökkääjä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
–2004:  ToPV
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2006 |  Eurocity Bandy | – | (–) |
| 2006–2007 |  HT-Bandy | – | (–) |
| 2007–2008 |  JPS | – | (–) |
| 2008–2009 |  WP-35 | – | (–) |
| 2009–2011 |  ToPV | – | (–) |
| 2011–2013 |  HT-Bandy | – | (–) |
| 2013–2014 |  ToPV | – | (–) |
| 2014– |  HIFK | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | – | (–) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. maaliskuuta 2018.
Harri Hiukka (s. 24. joulukuuta 1984) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavaa HIFK:ta. Kaikkiaan Hiukka on pelannut kevääseen 2018 mennessä yhdeksän kautta Bandyliigaa ja kaksi kautta Ruotsin Allsvenskania.
Torniolaislähtöinen jääpalloilija Harri Hiukka edusti uransa juniorivuosien jälkeen kolme ensimmäistä kauttaan 2004–2007 kolmanneksi korkeimmalla Ruotsin jääpallon sarjatasolla haaparantalaista Eurocity / HT-Bandya. Seuraavat kaksi kautta hän edusti Bandyliigaa Jyväskylän JPS:ssä ja Varkauden WP-35:ssä.
Syksyllä 2009 Hiukka siirtyi takaisin kotiseudulleen edustaen ensin kasvattajaseuraansa ToPV:tä, sitten Allsvenskanissa pelannutta HT Bandyä ja sen jälkeen kauden vielä ToPV:tä. Kausi 2011–2012 oli Hiukalle menestyksellinen, sillä hän sijoittui Pohjoislohkon maalintekijätilaston kakkoseksi 37 maalillaan.
Hiukka siirtyi syksyllä 2014 HIFK:n Bandyliigajoukkueeseen, jossa hän oli voittamassa keväällä 2015 SM-hopeaa. Seuraavalla kaudella Hiukka oli Bandyliigan runkosarjan maalintekijätilaston kakkonen. HIFK-kausinaan Hiukka on ollut joukkueen parhaita maalintekijöitä.
Tornio-vuosinaan Hiukka pelasi jalkapalloa maalivahtina III Divisioonassa TP-47:n ja Tornion Tarmon riveissä sekä ruotsalaisessa Övertorneå SK:ssa.
Saavutukset

Seurajoukkueissa
SM-hopeaa HIFK:n riveissä kaudella 2015
Ios

Ios voi viitata seuraaviin:
Íos, saari Kykladien saariryhmässä Kreikassa
Íos, kylä Íoksen saarella
Íos, kunta johon Íoksen saari kuuluu
Ios, antiikin aikainen kaupunki
iOS,  Applen kehittämä esimerkiksi iPhone-matkapuhelimissa käytettävä käyttöjärjestelmä
IOS, Ciscon kehittämä esimerkiksi reitittimissä käytettävä käyttöjärjestelmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ios”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Iosif Berdijev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
Iosif Konstantinovitš Berdijev (ven. Иосиф Константинович Бердиев, 26. marraskuuta 1924 Ašgabat, Turkmenistanin SNT – 27. helmikuuta 1992 Kiova, Ukraina) oli Neuvostoliittoa edustanut telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Berdijev kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952 jokaisella telineellä. Hän voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui ottelussa kymmenenneksi. Yksittäisillä telineillä hänen paras sijoituksensa oli hypyn seitsemäs sija.
Hohtohelttasiepot

| Hohtohelttasiepot |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikansiepot Platysteiridae
Suku::  Hohtohelttasiepot Dyaphorophyia  Bonaparte, 1854
Katso myös
   Hohtohelttasiepot Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hohtohelttasiepot (Dyaphorophyia) on afrikansieppojen heimoon kuuluva varpuslintusuku, joka aikaisemmin sijoitettiin sieppojen heimoon Muscicapidae.
Hohtohelttasiepot ovat pienikokoisia, lyhytpyrstöisiä ja hohtavan värikkäitä hyönteissyöjiä. Ne istuvat pystyasennossa tähystyspaikalla. Ne elävät metsissä Afrikassa Saharan eteläpuolella.
Hohtohelttasieppolajit

Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Kaulushelttasieppo Dyaphorophyia castanea
Viidakkohelttasieppo Dyaphorophyia tonsa
Hohtohelttasieppo Dyaphorophyia blissetti
Viherhelttasieppo Dyaphorophyia chalybea
Surinahelttasieppo Dyaphorophyia jamesoni
Oliivihelttasieppo Dyaphorophyia concreta
Indonesian koripallomaajoukkue

| Indonesia |
| --- | --- |

Fiba-ranking:  88. 
Liittyi Fibaan:  1953
fiba-alue:  FIBA Asia
Kansallinen liitto:  Indonesian koripalloliitto
Olympialaiset
Esiintymiset:  –
Mitalit:  –
Maailmanmestaruuskilpailut
Esiintymiset:  –
Mitalit:  –
Aasian-mestaruuskilpailut
Esiintymiset:  17
Mitalit:  –
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Indonesian koripallomaajoukkue edustaa Indonesiaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa.
Indonesia on maailman suurimpia valtioita, joka ei ole koskaan pelannut kesäolympialaisissa tai MM-kilpailuissa. Maa toimii yhtenä vuoden 2023 MM-lopputurnauksen isäntämaista, mutta sen maajoukkueen osallistumisoikeus on kuitenkin sidottu todisteeseen riittävästä kilpailullisesta tasosta: Indonesian on selviydyttävä vuoden 2021 Aasian-mestaruuskilpailuihin ja sijoituttava vähintään kymmenenneksi. Edellisen kerran Indonesia on yltänyt kyseiseen sijoitukseen vuonna 1975. Maajoukkueen paras sijoitus Aasian-mestaruuskilpailuissa on neljäs sija vuodelta 1967 ja Aasian kisoissa viides sija vuosilta 1954 ja 1962.
Aiheesta muualla

Temas: Indonesia FIBA Archive (englanniksi)
Maajoukkueprofiili asia-basket.com (englanniksi)
Indonesian koripalloliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Iosef Palelašvili

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Iosef Palelašvili |  Iosef Palelašvili |  Iosef Palelašvili |  |
Maa:   Israel
Miesten judo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšeljabinsk 2012 | 73 kg |  |
Iosef Palelašvili (s. 6. syyskuuta 1986) on israelilainen judoka. Hän saavutti pronssia alle 73 kg:n painoluokassa Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012. Maailmancup-kilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi sekä Grand Prix -kilpailussa kerran kolmanneksi. Hän on voittanut Israelin-mestaruuden 73 kg:n sarjassa 2009 ja 81-kiloisissa 2011.
Harri Huhtala

Harri Hilmer Huhtala (s. 13. elokuuta 1952 Paattinen) on suomalainen moukarinheittäjä. Urheilu-uran päätyttyä hän on toiminut nuorten moukarinheittäjien valmentajana. Hän on ammatiltaan poliisi.
Huhtala edusti moukarinheittäjänä Suomea kolmissa olympiakisoissa, kaksissa MM-kisoissa ja kolmissa EM-kisoissa. Hänen paras arvokisasijoituksensa oli viides Ateenan EM-kisoissa 1982.
Kotimaassa Harri Huhtala edusti Tampereen Pyrintöä. Hän voitti yhdeksän Suomen-mestaruutta, mikä oli moukarinheittäjien ennätys vuoteen 2007, jolloin Olli-Pekka Karjalainen voitti kymmenennen mestaruutensa. Huhtala sai Kalevan kisoissa 17 mitalia. 1980-luvulla Suomen-mestaruuksia Huhtalan lisäksi voitti ainoastaan Juha Tiainen (kolme).
Vuoden 1980 Kalevan kisoissa Huhtala heitti Suomen ennätyksen 75,28 metriä. Hän paransi tulosta vielä samana vuonna Kotkassa 75,94 metriin. Uransa pisimmän heiton Huhtala heitti 78,74 metriä Turussa kesäkuussa 1984. Hän päätti aktiiviuransa vuoden 1989 jälkeen, mutta voitti vielä 1990-luvulla muun muassa viisi poliisien Suomen-mestaruutta.
Huhtala paransi tulostaan 17 vuotta peräkkäin 1968–1984. Kalevan kisoihin Huhtala osallistui 21 kertaa.
Saavutuksia

Olympiakisoissa
Yhdeksäs Moskovassa 1980
Kuudes Los Angelesissa 1984 – Gianpaolo Urlandon dopingdiskauksen jälkeen
Yhdeksäs Soulissa 1988
MM-kisoissa
Kymmenes Helsingissä 1983
Kahdestoista Roomassa 1987
EM-kisoissa
Yhdestoista Prahassa 1978
Viides Ateenassa 1982
Kymmenes Stuttgartissa 1986
Kalevan kisoissa
SM-kultaa 1975, 1976, 1980, 1982, 1983, 1985, 1986, 1988 ja 1989
SM-hopeaa 1973, 1978, 1979, 1981, 1984 ja 1987
SM-pronssia 1974 ja 1977
Maajoukkueen kapteeni 1982–1988
Imagawa Yoshimoto

Imagawa Yoshimoto
Imagawa Yoshimoto (jap. 今川 義元; 1519 Sunpu, Surugan provinssi – 12. kesäkuuta 1560 Okehazama, Owarin provinssi) oli japanilainen daimio Sengoku-kaudella. Hän oli Imagawa-klaanin päämies vuosina 1536–1560. Surugan provinssissa asunut Imagawa oli yksi Tōkaidō-alueen kolmesta hallitsevasta daimiosta ja yksi Japanin suurimmista daimioista aina kuolemaansa saakka.
Elämä

Yoshimoto, Imagawa Ujichikan kolmas poika, syntyi Imagawa-klaaniin Okehazamassa, Surugan provinssissa Japanissa vuonna 1519. Koska Yoshimoto ei ollut vanhin poika, hänestä ei voinut tulla klaanin päätä isänsä kuoltua ja hänet lähetettiin temppeliin, jossa hänen nimekseen vaihdettiin Baigaku Shōhō (jap. 梅岳承芳). Kun vanhin poika Imagawa Ujiteru kuoli äkillisesti vuonna 1536, Baigakusta tuli klaanin pää ja hän vaihtoi nimekseen Yoshimoto. Tämän jälkeen hän nai Kain provinssin daimio Takeda Shingenin siskon. Tämän ansiosta hän kykeni lujittamaan suhteita Takeda-klaaniin.
Pian tämän jälkeen Yoshimoto taisteli Hōjō-klaania vastaan Sagamin provinssissa. Vuodesta 1542 alkaen Yoshimoto eteni Mikawan provinssiin huolestuttuaan Oda Nobuhiden suuresta vaikutusvallasta siellä, jolloin alkoi Azukizakan taistelu, jonka Nobuhide lopulta voitti.
Vuonna 1552 Shingen poika Takeda Yoshinobu nai Yoshimoton tyttären. Yoshimoto onnistui parantamaan suhteita Hōjō-klaaniin, kun hänen poikansa Ujizane nai Hōjō Ujitsunan tyttären vuonna 1554. Vuonna 1558 hän jätti klaanien välisen rauhan ylläpitämisen Ujizanen harteille ja keskittyi itse enemmän taisteluihin Mikawassa ja myöhemmin Owarissa.
Touko- tai kesäkuussa 1560 Yoshimoto johti 35 000 – 40 000 -päisen armeijansa kohti Kiotoa. Owarin provinssissa joukot valloittivat Washizun ja Marunen linnoitukset ja pystyttivät leirin Dengaku-hazaman puustoiseen solaan. Kun Oda Nobunaga kuuli tästä tiedustelijoiltaan, hän vastasi johtamalla joukkonsa lähistöllä sijaitsevaan Zenshōjin temppeliin. Hän johti 1 500 -päisen pääjoukkonsa Yoshimoton selustaan ja hämäsi vastustajaa jättämällä sotalipuin varustautuneita sotilaita temppelille, jolloin näytti siltä, kuin pääjoukko olisi ollut siellä. Yoshimoton joukot eivät olleet varautuneet yllätyshyökkäykseen, ja alkoi kaaos ja Yoshimoton joukot pakenivat vihollista jättäen samalla Yoshimoton teltan suojaamatta. Kuullessaan taistelun ääniä ulkoa Yoshimoto ei arvannut Nobunagan joukkojen hyökänneen, vaan arveli omien sotilaidensa tappelevan humalassa keskenään. Hän päätti ojentaa sotilaitaan ja astui ulos teltasta, jolloin samurai surmasi hänet. Kuollessaan Yoshimoto oli 41-vuotias.
Imagawa Yoshimoto populaarikulttuurissa

Imagawa Yoshimoto on pelattava hahmo pelissä Pokémon Conquest.
Samurai Warriors -sarjassa Yoshimoto esitetään hölmönä, vanhanaikaisena aatelismiehenä. Aseenaan hänellä on kemari, joka on viittaus hänen poikansa kemari-pakkomielteeseen.
Naispuolinen versio Imagawa Yoshimotosta esiintyy The Ambition of Oda Nobuna -animessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Imagawa Yoshimoto Wikimedia Commonsissa
"Suruga Imagawa-shi" Harimaya.com -sivustolla (japaniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Imagawa Ujiteru | 9. Imagawa-klaanin pää 1536–1560 | Seuraaja: Imagawa Ujizane |
Imagawa Yoshimoton hauta Okehazamassa.
Heikki Rantanen

Heikki Rantanen (s. 18. tammikuuta 1960 Jämsä) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt muun muassa Oulun ja Lappeenrannan kaupunginteattereissa ja tehnyt lukuisia vierailuja eri teattereihin muun muassa Rovaniemellä, Kemissä, Porissa ja Lahdessa, 1990-luvun puolivälistä asti freelancerinä. Hän oli Jussi-ehdokkaana pääosastaan Kai Lehtisen elokuvassa Umur (2002).
Rantanen on näytellyt muun muassa elokuvissa Joki (2001), Umur (2002), Raid (2003), Nousukausi (2003) ja Täällä Pohjantähden alla (2009). Uraan mahtuu myös televisiosarjoja kuten Tahdon asia, Jumalan kaikki oikut, Tie Eedeniin ja Tellus.
Rantanen hankki nuoruudessaan metallialan koulutuksen tarkoituksenaan hakeutua paperikoneasentajaksi ulkomaille. Sattumien kautta elämänuraksi valikoitui näyttelijäntyö.
Filmografia

Rakastin epätoivoista naista (1999)
Joki (2001)
Umur (2002)
Nousukausi (2003)
Raid (2003)
Espoon viimeinen neitsyt (2004)
Arvon veli (2004)
Kaksipäisen kotkan varjossa (2005)
Vaivaiskoivut (2006)
Il prossimo tuo (2006)
Mies (2007)
Perintö (2008)
Pohjoinen ulottuvuus (2008)
Maanmittari (2008)
Täällä Pohjantähden alla (2009)
Touch (2010)
3 Simoa (2012)  ohj. Teemu Nikki
Tellus (2014)
Linnan juhlat (2017)
Ehdokkuudet

Jussi-palkinto 2003, paras miespääosa
Aiheesta muualla

Heikki Rantanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heikki Rantanen Elonetissä.
Hlávkan silta

| Hlávkan silta   Hlávkův most |
| --- | --- |
 Hlávkan sillan pohjoinen osa
Ylittää:  Vltavan
Sijainti:  Praha   Holešovice ja Karlín
Ylläpitäjä:  Prahan kaupunki
Pituus:  379 m
Leveys:  29–31 m
Korkeus:  12,5 m
Avattu liikenteelle:  1912
Koordinaatit:  50°5′44″N, 14°26′13″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hlávkan silta (tšk. Hlávkův most) on silta Tšekin pääkaupungissa Prahassa, joka yhdistää toisiinsa Holešovicen ja Karlínin kaupunginosat. Se on nimetty arkkitehti Josef Hlávkan mukaan.
Historia

Samalla paikalla oli sijainnut aiemmin vuonna 1900 valmistunut puinen Teurastussilta (Jateční most), joka oli nimetty Holešovicessä sijainneen suuren teurastamon mukaan. Se kuitenkin purettiin suuremman Hlávkan sillan tieltä vuosina 1910–1912. Valmistuessaan Hlávkan silta oli nykyisen Tšekin alueen ensimmäinen betonia rakennusaineenaan käyttänyt silta. Se nimettiin tunnetun tšekkiläisen arkkitehdin ja mesenaatti Jesef Hlávkan mukaan.
Silta uudelleenrakennettiin vuosien 1958–1962 välillä tehdyssä remontissa.
Hlávkan silta on yhä nykyäänkin Tšekin levein silta. Prahan Vltavan ylittävistä silloista sen tekee ainutlaatuiseksi se, ettei sitä ole uudelleennimetty kertaakaan Tšekin 1900-luvun hallintomuutoksissa.
Sijainti

Hlávkan silta ylittää Vltavajoen Štvanicen saaren kohdalla. Läntisellä puolella se yhdistää Holešovicen kaupunginosan idän Karlíniin ja Uuteen kaupunkiin.
Taide

Sillan näkyvimmät veistokset ovat sen Holešovicen päädyssä sijaitsevat massiiviset veistokset Práce (Työ) ja Humanita (Ihmiskunta). Ne veisti kuvanveistäjä Jan Štursa. Muita sillan taideteoksia ovat muun muassa Bohumil Kafkan ja Ladislav Kofránekin valmistamat ihmisruumiita esittävät kohokuvat sekä Josef Mařatkan ja Otto Gutfreundin kiveenhakatut muotokuvat kahdestatoista sillan valmistuskeen osallistuneesta prahalaisesta poliitikosta.
1960-luvulla tehdyssä remontissa osa sillan alkuperäisistä taideteoksista kadotettiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hlávkan silta Wikimedia Commonsissa
Jan Štursan veistokset Työ ja Ihmiskunta.
Ike Rautio

Ike Rautio on suomalainen viestinnän tekijä.
Rautio on ollut toimittajana, juontajana, uutisankkurina, toimitussihteerinä ja uutispäällikkönä Yleisradion ohjelmissa
Urheiluruutu, Aamu-TV, Peliuutiset ja Radio Suomi vuosina 1997–2002.
Sittemmin Ike Rautio siirtyi vapaaksi toimittajaksi ja on toiminut eri rooleissa muun muassa Urheilukanavalla ja MTV3:lla ohjelmissa Urheilustudio, Tulosruutu, Motor Forum ja Paljon Pelissä.
Vuodesta 2005 alkaen Rautio on tuottanut ja toimittanut sisältöä suosittuun Elixir-ohjelmaan.
Lisäksi Rautio toimii Ohjelmatoimisto BSG:n listoilla juontajana ja Mallitoimisto Paparazzin kuvausmallina.
Aiheesta muualla

Ike Raution kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Ike Rautio Manager Tuotannon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Inez Schreck

Inez Bertha Regina Schreck (7. helmikuuta 1870 Pälkäne – 13. maaliskuuta 1947) oli suomalainen englanninkielen opettaja, kielenkääntäjä ja sanakirjojen tekijä.
Inez Schreckin vanhemmat olivat kruununvouti, kapteeni Karl Fredrik Wilhelm Schreck (1826–1882) ja Elise Ladau. Schreckin isä osti vuonna 1859 Pälkäneen Laitikkalasta Joensuun kartanon. Karl Fredrik Wilhelm Schreck osallistui sotilasurallaan Krimin sotaan ja Puolan kapinan kukistamiseen ja hän siirtyi sotilasuran ja yliopisto-opintojen jälkeen kruununvoudiksi.
Inez Schreck valmistui Tampereen teollisuuskoulusta 1890 ja suoritti kasvatusopin tutkinnon 1905 ja englanninkielen tutkinnon 1907. Schreck opiskeli saksaa Itämeren maissa 1902 sekä englantia Lontoossa 1903–1904 ja 1907 sekä Oxfordissa ja Lontoossa 1908–1909.
Schreck oli kielenkääntäjänä Tampereen kaupungin raastuvanoikeudessa ja maistraatissa 1894–1903. Hän oli Helsingin suomalaisessa reaalilyseossa englanninkielen opettajana 1910–1929 ja tuntiopettajana 1929–1933. Schreck oli myös kunnallisena ammattientarkastajana Helsingissä vuodesta 1919 alkaen. Hän jäi eläkkeelle 1937.
Inez Schreckin veli oli arkkitehti Georg Schreck.
Julkaisuja

Englantilais-suomalainen sanakirja – English-Finnish dictionary. WSOY 1928
Suomennoksia

J. A. Afzelius : Englantilainen kauppakirjeenvaihto: kauppakouluja ja itseoppimista varten ; viidennestä painoksesta suomentanut Inez Schreck. WSOY 1914
Harri Holtinkoski

Harri Holtinkoski (s. 1975 Oulu) on esiintyvä runoilija. Hän voitti Poetry Slamin Oulun aluekarsinnan vuonna 2005.[lähde? ]
Holtinkoski on esittänyt runojaan eri puolilla Suomea ja pitänyt runonäyttelyitä eri puolilla Pohjois-Suomea.[lähde? ]
Teokset

Kukkaislapsen kyyneleitä (Omakustanne, 2001)
Isot pojat eivät tanssi (Minerva Kustannus Oy, 2005)
Tilapäisolosuhdemuutosilmoitusvelvollinen (Omakustanne, 2009)
Ei puhuta elämästä - Pihlaja kasvattaa punaisia marjoja (Omakustanne, 2002)
Tilapäisolosuhdemuutosilmoitusvelvollinen" (Omakustanne, 2009)
Elinsyytutkimuksen perusteet (Omakustanne, 2010), sisältää kootut runot aiemmista kokoelmista
Ystävähelmi (Omakustanne, 2017)
Ihmisyyksiä (Mediapinta, 2017).
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Minerva Kustannus Oy:n kirjaesittely
Mediapinta
Kansanedustaja Erkki Virtasen puhe eduskunnassa 2.6.2009.
Island Lake (Kanada)

Island Lake on kylä Manitoban provinssin koillisosassa Kanadassa samannimisen järven saaressa. Kylän asukasluku on 59 henkeä. Kylä sijaitsee 297 kilometriä itään Thompsonista, lähellä Ontarion rajaa. Alueen muut kylät ovat Garden Hill sekä St. Theresa Point. Island Laken lentoasema palvelee sekä Island Laken että Garden Hillin kyliä.
Hekurudha Shqiptare

Hekurudha Shqiptare (HSH) on Albanian valtion omistama rautatieyhtiö, joka vastaa maan rataverkosta ja sillä liikennöinnistä. Sen palveluksessa oli 1 880 työntekijää vuonna 2017. Junakalusto koostui 55 veturista ja 537 vaunusta.
Euroopan kansallisista rataverkoista Hekurudha Shqiptaren verkko on uusin. Liikenne alkoi vuonna 1947, ja viimeinen osio valmistui vuonna 1989.
Historia

Albanian ensimmäiset kapearaiteiset teollisuusradat rakennettiin 1920-luvulla. Leveäraiteisten ratojen rakentaminen alkoi kuitenkin vasta toisen maailmansodan jälkeen Enver Hoxhan noustua valtaan. Ensimmäinen 43 kilometrin mittainen rataosa Durrësista Pequiniin avattiin liikenteelle marraskuussa 1947. Rataverkko laajeni Tiranaan vuonna 1949. Viimeiset rakennetut rataosat olivat Fieristä Vloreen lokakuussa 1985 sekä sivuhaara Milotista Rrësheniin, joka avattiin vuonna 1989.
Rataverkko

Hekurudha Shqiptaren rataverkkoon kuuluu 423 kilometriä rataa, joka on kokonaan yksiraiteista ja sähköistämätöntä. Rataverkolla on käytössä normaaliraideleveys, 1 435 millimetriä.
Rataverkon tärkein osuus on 37 kilometrin mittainen rata satamakaupunki Durrësista Tiranaan. Tältä radalta erkanee pohjoiseen rata Shkodraan, josta rata jatkuu rahtiliikenteen käytössä Hani i Hotitin kautta Montenegroon.
Pääradalta erkanee myös kaksi kilometriä Durrësin itäpuolelta linja etelään. Tämä rata haarautuu Rrogozhinëssä: toinen haara jatkaa etelään Fierin kautta Vlorëen, toinen itään Elbasaniin, josta rata jatkuu Pogradeciin lähelle Pohjois-Makedonian rajaa. Eteläisestä haarasta lähtee lisäksi sivuhaara Fieristä öljynjalostamoon Ballshissa.
Rataverkko > Liikennöinti

Verkoston vilkkaiten liikennöity rataosa on päärata Durrësista Tiranaan. Vuoden 2011 aikatauluissa radalla liikennöitiin päivittäin neljä Tiranasta ja kolme Durrësista lähtevää vuoroa. Muilla rataosilla liikenne on harvaa. Pohjoisella radalla Tiranasta Shkodraan liikennöitiin päivittäin yksi vuoro kumpaankin suuntaan. Reittiä Tiranasta Durrësin kautta Vloreen liikennöitiin kerran päivässä kumpaankin suuntaan. Tiranasta Durrësin kautta kohti Pogradecia kulkevalla radalla kulki päivittäin kaksi junaparia, joista toinen liikennöi vain Elbasaniin asti ja toinen pääteasema Pogradecille asti. Nopeusrajoitus suurimmalla osalla rataverkkoa on 40 tai 45 km/h, ja esimerkiksi matka Pogradecista Tiranaan kestää noin 7,5 tuntia.
Osalla HSH:n rataverkkoon kuuluvista linjoista matkustajaliikenne on lopetettu. Rahtiliikenteelle vuonna 1989 avatulla Milotin ja Rrëshenin välisellä radalla kulki myös matkustajaliikennettä tammikuusta 1995 marraskuuhun 1996, ja koko rata suljettiin vuonna 1997. Matkustajaliikenne Fieristä Ballshiin lakkautettiin vuonna 2000. Viimeisimpänä suljettiin vuoden 2011 jälkeen itäisen radan osuus Elbasanista Pogradeciin rataosan huonon kunnon vuoksi.
Hekurudha Shqiptare harjoitti aikoinaan paljon tavaraliikennettä, mutta määrä on huomattavasti vähentynyt. Suuri osa maan tavaraliikenteestä on peräisin joko Ballshin öljynjalostamolta tai terästehtaalta Elbasanin länsipuolelta ja kulkee pohjoista rataa pitkin Montenegroon.
Matkustaja- ja rahtimäärät

Vuonna 2017 Hekurudha Shqiptare kuljetti 650 000 matkustajaa, ja kaikkiaan 32 miljoonaa matkustajakilometriä. Rahtia se kuljetti 340 000 tonnia, ja rahtitonnikilometrejä oli 46 miljoonaa.
Junakalusto

Hekurudha Shqiptare omistaa 55 Tšekkoslovakiassa valmistettua T-669-dieselveturia. Niitä huolletaan Shkozetin konepajalla, joka sijaitsee pääradan ja eteläisen radan risteyskohdassa. Viimeiset höyryveturit poistuivat liikennekäytöstä vuonna 1991.
Käytettyinä hankitut matkustajavaunut ovat peräisin muun muassa Italiasta, Itävallasta, Saksasta, Puolasta ja Ranskasta. Aiemmin käytössä on ollut myös Kiinasta hankittuja vaunuja. Tavaravaunuista suuri osa on rakennettu Shkodran vaunupajalla, minkä lisäksi niitä on hankittu käytettyinä Saksasta ja Ranskasta. HSH:lla oli tavaravaunuja parhaimmillaan 2 550, mutta tavaraliikenteen hiivuttua määrä on pienentynyt huomattavasti, ja niitä on hylätty ympäri rataverkkoa. Kansainvälisen rautatieunionin tietojen mukaan HSH:n käytössä oli vuonna 2017 matkustaja- ja tavaravaunuja yhteensä 537.
Kaksi junaa Durrësin rautatieasemalla.
HSH:n uusiin väreihin maalattu T-669 Kasharin rautatieasemalla Tiranassa.
Hohmannin siirtorata

Hohmannin siirtorata määrittää ratamekaniikassa nopeudenmuutoksen ja sitä kautta ajoaineen määrän, joka teoriassa tarvitaan planeetalta toiselle matkaamiseen. Siirtoradan teorian kehitti saksalainen Walter Hohmann vuoteen 1916 mennessä.
Hohmannin siirtorata on puolikas siitä ellipsistä, joka koskettaa rataa, jolta lähdetään, ja rataa, jolle halutaan päästä. Radan muuttaminen vaatii kaksi luotaimen rakettimoottorin polttoa, joilla lisätään tai vähennetään ratanopeutta. Oletuksena on nopea, pulssimainen ratanopeuden lisääminen. Todellisuudessa rakettimoottorin poltot kestävät kymmeniä sekunteja, mutta oletus toteutuu suhteellisen tarkkaan.
Hohmann-ratoja on käytetty eniten satelliittien siirtoon Maata kiertävältä matalalta radalta (LEO) geosynkroniselle kiertoradalle (GEO). Rata määrittää myös siirtoon kuluvan ajan. Esimerkiksi LEO-radalta GEO-radalle kuluu viisi tuntia ja LEO-radalta Kuuhun viisi päivää.
Vaikka Hohmannin siirtoradat olisivat nopeimpia reittejä, kaukaisille planeetoille ei yleensä voida lentää Hohmannin ratoja pitkin, sillä luotaimeen ei ole mahdollista lastata nopeudenmuutosten tekemiseen vaadittavia ajoainemääriä. Tällöin luotain ohjataan lentämään eri planeettojen ohi ottaen niiden painovoimasta lisänopeutta luotaimelle painovoimalinko-periaatteella. Painovoimalingolla säästetään merkittävä määrä ajoainetta, mutta luotaimen lentoaika pitenee huomattavasti.