stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eurovision laulukilpailu 2015
Osallistuvat maat > Finaali

Finaalissa oli Australian osallistumisen myötä poikkeuksellisesti 27 maata.
| Nro | Maa | Artisti(t) | Kappale | Suomennos | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  Slovenia | Maraaya | "Here for You" | "Täällä sinua varten" | 14 | 39 |
| 02 |  Ranska | Lisa Angell | "N’oubliez pas" | "Älkää unohtako" | 25 | 4 |
| 03 |  Israel | Nadav Guedj | "Golden Boy" | "Kultapoika" | 9 | 97 |
| 04 |  Viro | Elina Born & Stig Rästa | "Goodbye to Yesterday" | "Hyvästi eiliselle" | 7 | 106 |
| 05 |  Iso-Britannia | Electro Velvet | "Still in Love with You" | "Vieläkin rakastunut sinuun" | 24 | 5 |
| 06 |  Armenia | Genealogy | "Face the Shadow" | "Kohtaa varjo" | 16 | 34 |
| 07 |  Liettua | Monika Linkytė & Vaidas Baumila | "This Time" | "Tällä kertaa" | 18 | 30 |
| 08 |  Serbia | Bojana Stamenov | "Beauty Never Lies" | "Kauneus ei valehtele koskaan" | 10 | 53 |
| 09 |  Norja | Mørland & Debrah Scarlett | "A Monster Like Me" | "Kaltaiseni hirviö" | 8 | 102 |
| 10 |  Ruotsi | Måns Zelmerlöw | "Heroes" | "Sankarit" | 1 | 365 |
| 11 |  Kypros | Giannis Karagiannis | "One Thing I Should Have Done" | "Yksi asia joka minun olisi pitänyt tehdä" | 22 | 11 |
| 12 |  Australia | Guy Sebastian | "Tonight Again" | "Tänä yönä uudestaan" | 5 | 196 |
| 13 |  Belgia | Loïc Nottet | "Rhythm Inside" | "Sisäinen rytmi" | 4 | 217 |
| 14 |  Itävalta | The Makemakes | "I Am Yours" | "Olen sinun" | 27 | 0 |
| 15 |  Kreikka | Maria Elena Kyriakou | "One Last Breath" | "Viimeinen hengenveto" | 19 | 23 |
| 16 |  Montenegro | Knez | "Adio" | "Näkemiin" | 13 | 44 |
| 17 |  Saksa | Ann Sophie | "Black Smoke" | "Mustaa savua" | 26 | 0 |
| 18 |  Puola | Monika Kuszyńska | "In the Name of Love" | "Rakkauden nimeen" | 23 | 10 |
| 19 |  Latvia | Aminata | "Love Injected" | "Rokotettu rakkaus" | 6 | 186 |
| 20 |  Romania | Voltaj | "De la capăt / All Over Again" | "Alusta" | 15 | 35 |
| 21 |  Espanja | Edurne | "Amanecer" | "Aamunkoitto" | 21 | 15 |
| 22 |  Unkari | Boggie | "Wars for Nothing" | "Sotia tyhjän vuoksi" | 20 | 19 |
| 23 |  Georgia | Nina Sublatti | "Warrior" | "Soturi" | 11 | 51 |
| 24 |  Azerbaidžan | Elnur Hüseynov | "Hour of the Wolf" | "Suden hetki" | 12 | 49 |
| 25 |  Venäjä | Polina Gagarina | "A Million Voices" | "Miljoona ääntä" | 2 | 303 |
| 26 |  Albania | Elhaida Dani | "I’m Alive" | "Olen elossa" | 17 | 34 |
| 27 |  Italia | Il Volo | "Grande amore" | "Suuri rakkaus" | 3 | 292 |
Muut maat > Uudet maat

Australia – Australia osallistui ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailuun. EBU kutsui Australian osallistumaan kertaluontoisesti kilpailun 60-vuotisjuhlavuoden kunniaksi.
Muut maat > Palaavat maat

Serbia – Serbia palasi vuoden tauon jälkeen Eurovision laulukilpailuun.
Kypros – Kypros palasi vuoden tauon jälkeen Eurovision laulukilpailuun.
Tšekki – Tšekki palasi viiden vuoden tauon jälkeen Eurovision laulukilpailuun.
Muut maat > Maat, jotka eivät osallistu

Andorra – Andorran yleisradioyhtiö RTVA ilmoitti, ettei Andorra osallistu vuoden 2015 Euroviisuihin. Andorra osallistui viimeksi vuonna 2009.
Bosnia ja Hertsegovina – Bosnia ja Hertsegovinan televisioyhtiö BHRT ilmoitti ensin palaavansa kisoihin ja jätti alustavan ilmoittautumisen EBU:lle. Talousvaikeuksien vuoksi BHRT sai EBU:lta lisäaikaa saadakseen taloudellisen puolen kuntoon, jotta se voisi osallistua. Marraskuun 17. päivänä BHRT kuitenkin ilmoitti, ettei se ole saanut kokoon osallistumiseen tarvittavia rahoja. Maa oli viimeksi mukana 2012.
Bulgaria – Bulgarian oli alun perin määrä osallistua vuoden 2015 Euroviisuihin, mutta maan yleisradio ilmoitti 10. lokakuuta 2014, ettei osallistuminen ole taloudellisista syistä mahdollista. Bulgaria osallistui viimeksi kaksi vuotta aiemmin. Lokakuun 31. päivänä BNT kuitenkin kertoi, ettei se ollut tehnyt vielä lopullista päätöstä osallistumisesta. EBU oli antanut BNT:lle lisäaikaa ratkaista taloudelliset ongelmansa. Kuitenkin 18. joulukuuta 2014 BNT vahvisti että he eivät osallistu vuoden 2015 kilpailuun.
Kroatia – Kroatian yleisradioyhtiö HRT ilmoitti 26.9.2014, että Kroatia ei aio osallistua Eurovision laulukilpailuun. Kroatia osallistui viimeksi kaksi vuotta aiemmin.
Libanon – Libanonin yleisradioyhtiö Télé-Liban vahvisti, että Libanon ei tee debyyttiä Wienissä.
Liechtenstein – Liechtensteinin yleisradioyhtiö 1FLTV ilmoitti, ettei se ole tällä hetkellä liittymässä EBU:un ja osallistumassa Euroviisuihin.
Luxemburg – Luxemburg ei ole palaamassa Eurovision laulukilpailuun tänä vuonna. Maa oli viimeksi mukana vuonna 1993.
Marokko – Marokko ei osallistunut vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun, koska Israel oli mukana kilpailussa. Marokko ja muut arabimaat eivät tunnusta Israelia, eikä Israelin esityksiä täten näytetä televisiossa. Marokko oli viimeksi mukana vuonna 1980.
Monaco – Monacon yleisradioyhtiö TMC ilmoitti, ettei Monaco osallistu vuoden 2015 Euroviisuihin. Monaco osallistui viimeksi vuonna 2006.
Slovakia – Slovakian yleisradioyhtiö RTVS ilmoitti, ettei se ole palaamassa Euroviisuihin vuonna 2015. Viimeksi Slovakia oli mukana vuonna 2012.
Turkki – Turkki ei osallistunut Euroviisuihin vuosina 2013 ja 2014 vedoten sen mielestä epäreiluun "Big 5" -käytäntöön ja tuomariääniin, mutta he vihjailivat palaavansa mahdollisesti vuoden 2015 kisoihin. Kuitenkin 14. toukokuuta 2014 Turkin parlamentin konservatiivipuole AKP:n jäsen Volkan Bozkir ilmoitti kesken tiedotustilaisuuden, ettei Turkilla ole aikomuksia palata Euroviisuihin. Turkki oli viimeksi mukana kilpailussa vuonna 2012. Turkin yleisradioyhtiö TRT ei kuitenkaan ole vahvistanut, ettei se olisi palaamassa. Syyskuun 5. päivänä TRT kuitenkin ilmoitti, ettei se osallistuisi seuraavana vuonnakaan.
Ukraina – Ukraina ilmoitti 19. syyskuuta, että se vetäytyy vuoden 2015 Eurovision laulukilpailusta taloudellisista syistä. Maa toivoo kuitenkin palaavansa jälleen vuonna 2016 mikäli sopiva rahoituskumppani löytyy. Vetäytymisen taustalla on myös Ukrainan poliittinen tilanne.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
Yleisradion sivusto (suomeksi)
Virallinen YouTube-kanava (englanniksi)
Eurovision laulukilpailu 2015 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eurovision laulukilpailu
Maat
| --- | --- |
Aktiiviset:  Alankomaat · Albania · Armenia · Australia · Azerbaidžan · Belgia · Espanja · Georgia · Irlanti · Islanti · Israel · Italia · Itävalta · Kreikka · Kroatia · Kypros · Latvia · Liettua · Luxemburg · Malta · Moldova · Montenegro · Norja · Portugali · Puola · Ranska · Ruotsi · Saksa · San Marino · Serbia · Slovenia · Suomi · Sveitsi · Tanska · Tšekki · Ukraina · Viro · Yhdistynyt kuningaskunta
Epäaktiiviset:  Andorra · Bosnia ja Hertsegovina · Bulgaria · Marokko · Monaco · Pohjois-Makedonia · Romania · Slovakia · Turkki · Unkari · Valko-Venäjä · Venäjä
Entiset:  Jugoslavia · Serbia ja Montenegro
Epäonnistuneet yritykset:  Kazakstan · Kosovo · Libanon  · Liechtenstein · Neuvostoliitto · Qatar · Tunisia
Kilpailut vuosittain
| --- | --- |
1950-luku:  1956 · 1957 · 1958 · 1959
1960-luku:  1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969
1970-luku:  1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979
1980-luku:  1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989
1990-luku:  1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999
2000-luku:  2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
2010-luku:  2010 · 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019
2020-luku:  2020 · 2021 · 2022 · 2023 · 2024 · 2025
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Isäntäkaupungit
| --- | --- |
1950–:  Lugano · Frankfurt · Hilversum · Cannes
1960–:  Lontoo · Cannes · Luxemburg · Lontoo · Kööpenhamina · Napoli · Luxemburg · Wien · Lontoo · Madrid
1970–:  Amsterdam · Dublin · Edinburgh · Luxemburg · Brighton · Tukholma · Haag · Lontoo · Pariisi · Jerusalem
1980–:  Haag · Dublin · Harrogate · München · Luxemburg · Göteborg · Bergen · Bryssel · Dublin · Lausanne
1990–:  Zagreb · Rooma · Malmö · Millstreet · Dublin · Dublin · Oslo · Dublin · Birmingham · Jerusalem
2000–:  Tukholma · Kööpenhamina · Tallinna · Riika · Istanbul · Kiova · Ateena · Helsinki ·  Belgrad · Moskova
2010–:  Oslo · Düsseldorf · Baku · Malmö · Kööpenhamina · Wien · Tukholma · Kiova · Lissabon · Tel Aviv
2020–:  Rotterdam · Rotterdam · Torino · Liverpool · Malmö · Basel
Yliviivattu kaupunki tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Kilpailun lava.
Denise Black

Denise Black (s. 16. maaliskuuta 1958 Emsworth, Hampshire, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan ITV:n draamasarjoista Coronation Street (1992–1997, 2007, 2017) ja Emmerdale (2013, 2015–2017), sekä Channel 4:n draamasarjasta Älä kerro äidille (1999–2000), ja sen jatko-osassa Cucumber (2015).
Valikoitu filmografia

Coronation Street (ITV, 1992–1997, 2007, 2017) – Denise Osbourne
Älä kerro äidille (Channel 4, 1999–2000) – Hazel Tyler
Tohtorit (BBC One, 2000) – Emily Bathurst
Emmerdale (ITV, 2013, 2015–2017) – Joanie Wright
Benidorm (ITV, 2015) – Gloria
Cucumber (Channel 4, 2015) – Hazel Tyler
Cynan ap Hywel

Cynan ap Hywel oli Gwyneddin ruhtinas vuosina 999-1005. Gwynedd oli yksi Walesin entisistä valtakunnista. Hän oli Hywel ap Ieuafin poika.
Hän seurasi hallitsijana Maredudd ap Owainia vuonna 999, jolloin valta palautui alkuperäiselle hallitsijasuvulle eli Idwal Foel ap Anarawdin jälkeläisille. Cynan hallitsi vuoteen 1005, mutta hänen hallintokaudestaan ei tiedetä juuri mitään, ei edes miksi hänen seuraajansa oli perimysjärjestyksen ulkopuolinen Aeddan ap Blegywryd.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Maredudd ap Owain | Gwyneddin ruhtinas 999–1005 | Seuraaja: Aeddan ap Blegywryd |
David Bailey

Bailey vuonna 2011.
David Royston Bailey, CBE (s. 2. tammikuuta 1938) on brittiläinen valokuvaaja, joka tuli tunnetuksi 1960-luvun ”svengaavan Lontoon” julkisuuden henkilöiden ja muodin kuvaajana.
Bailey on kotoisin köyhästä työläisperheestä ja eli lapsuutensa sodan ja pommitusten varjossa. Hän kiinnostui valokuvauksesta luontoharrastuksen kautta ja toisaalta lukihäiriönsä takia. Hän aloitti uransa John Frenchin studioapulaisena, työskenteli sitten musiikkituottaja John Colen Studio Fivessa kunnes sai sopimuksen muotikuvaajan työstä Vogue-lehden brittiversiossa 1960.
Yhdessä valokuvaajien Terence Donovan ja Brian Duffy kanssa Bailey oli keskeinen henkilö luomaan ja välittämään kuvaa 1960-luvun svengaavasta Lontoosta. Nämä uuden polven valokuvaajat ystävystyivät näyttelijöiden, muusikoiden ja jopa kuningashuoneen jäsenten kanssa ja huomasivat muuttuvansa itsekin kaikkien tuntemiksi julkisuuden henkilöiksi. Michelangelo Antonionin vuoden 1966 elokuva Blow-Up – erään suudelman jälkeen perustuu paljolti juuri David Baileyn hahmoon.
Vuonna 1964 Bailey kokosi kuvaamistaan julkkismuotokuvista kuvasalkun The Box of Pin-Ups, jonka julistekokoisten kuvien päähenkilöinä olivat elokuvanäyttelijä Terence Stamp, The Beatles, Mick Jagger, huippumalli Jean Shrimpton, laulaja P. J. Proby, valokuvaaja Cecil Beaton, tanssija Rudolf Nurejev, taiteilija Andy Warhol sekä gangsterikaksoset ja yökerhonomistajat Ronald ja Reginald Kray.
Baileyn ura Vogue-lehdessä eteni nopeasti, ja tuotteliaimmillaan hän kuvitti 800 lehden sivua yhden vuoden aikana. Hänen eniten käyttämänsä valokuvamalli oli Jean Shrimpton, jonka kanssa hänellä oli myös suhde. Muotikuvien lisäksi Bailey kuvitti levyalbumien kansia muun muassa The Rolling Stonesille ja Marianne Faithfullille.
Elokuvaohjaaja ja maalari

Vuonna 1992 Bailey ohjasi BBC:lle draaman Who Dealt? Ring Lardnerin tarinasta. Hän on kirjoittanut ja ohjannut elokuvan The Lady is a Tramp (1995), jossa esiintyy hänen vaimonsa Catherine. Channel 4 -televisioyhtiölle hän ohjasi dokumenttielokuvan Models Close Up (1998). Vuonna 2011 Bailey debytoi kuvataiteilijana yksityisnäyttelyllään lontoolaisessa Scream-galleriassa.
Yksityiselämä

Bailey on ollut naimisissa neljästi. Vuonna 1960 hän avioitui Rosemary Bramblen kanssa, vuosina 1965 näyttelijä Catherine Deneuven kanssa, sitten malli Marie Helvinin kanssa. Vuodesta 1986 hänen vaimonaan on ollut Catherine Dyer. Baileyllä on kolme lasta.
Jérôme de Missolz teki Baileystä televisiodokumentin Bailey: Four Beats to the Bar and No Cheating, jonka Yle Teema esitti 2012 ja 2015 nimellä Bailey, muotikuvaaja.
BBC Four -kanavalle on tuotettu Baileyn ja Jean Shrimptonin romanssista kertova draama We'll Take Manhattan.
Kuvateoksia

Box of Pin-Ups, 1964
Goodbye Baby & Amen, 1969
Warhol, 1974
Beady Minces, 1974
Papua New Guinea, 1975
Mixed Moments, 1976
Trouble and Strife, 1980
Bailey NW1, 1982
Black & White Memories, 1983
Nudes 1981–1984, 1984
Imagine, 1985
If We Shadows, 2001
The Lady is a Tramp, 1995
Rock & Roll Heroes, 1997
Archive One (Yhdysvalloissa The Birth of the Cool) , 1999
Chasing Rainbows, 2001
Art of Violence (tai Diamond Geezers), 2003
Bailey/Rankin Down Under, 2003
Archive Two: Locations, 2003
Bailey's Democracy, 2005
Havana, 2006
NY JS DB 62, 2007
Pictures That Mark Can Do, 2007
Is That So Kid, 2008
David Bailey: 8 Minutes: Hirst & Bailey, 2009 (Damien Hirstin kanssa)
EYE, 2009
Flowers, Skulls, Contacts, 2010
British Heroes in Afghanistan, 2010
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
David Baileyn verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Haastattelu vuodelta 2000 (Arkistoitu – Internet Archive)
David Bailey brittiläisen Voguen kansikuva-arkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:David Bailey
Käännös suomeksi
Danubio Fútbol Club

Danubio Fútbol Club eli Danubio FC on montevideolainen jalkapalloseura. Seura on perustettu vuonna 1932.
Tunnettuja entisiä pelaajia

| --- | --- |
  Fabián Carini   Nery Castillo   Derlis Florentín   Edinson Cavani   Javier Chevantón   Rubén Da Silva   Diego Forlán   Richard Núñez   Eber Moas   Hernán Rodrigo López   Edgar Borges   Alcides Ghiggia   Rubén Olivera   Juan Burgueño :   Carlos Romero   Álvaro Recoba   Marcelo Andrés Silva   Rubén Sosa   Marcelo Zalayeta   Ricardo Guero Rodriguez   Javier Zeoli   Alejandro Lembo   Hamilton Ricard   Carlos Sánchez   Daley Mena   Bruno Silva    Jadson   César Vega
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Danubio Fútbol Club Wikimedia Commonsissa
Danilo D’Ambrosio

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 9. syyskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Napoli, Italia
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 180 cm
Paino: 75 kg
Seura
Seura: Inter
Pelinumero: 33
Junioriseurat
2004–2005: Salernitana
2005–2008: Fiorentina
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008 | Potenza | 10 | (0) |
| 2008–2009 | Juve Stabia | 29 | (0) |
| 2010–2014 | Torino | 117 | (10) |
| 2014– | Internazionale | 200 | (17) |
Maajoukkue
| 2004 | Italia U17 | 3 | (0) |
| 2010 | Italia U21 | 3 | (0) |
| 2017– | Italia | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. tammikuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 11. marraskuuta 2021.
Danilo D’Ambrosio (s. 9. syyskuuta 1988 Napoli) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Interiä. Oikeajalkainen D’Ambrosio on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueura

D’Ambrosion ensimmäinen seura oli Potenza, jossa hän pelasi vuonna 2008 kymmenen liigottelua. Heinäkuussa 2008 hän siirtyi kolmanneksi korkeimman sarjatason Juve Stabiaan, jossa hän pelasi 1,5 kautta ja niistä viimeisen puolikkaan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Tammikuussa 2010 D’Ambrosio siirtyi Serie B:ssä pelanneeseen Torinoon, jossa debyytti tapahtui vielä saman kuun aikana Grossetoa vastaan. Avausmaali syntyi maaliskuussa 2010 Modenan verkkoon. Kaudeksi 2012–2013 Torino nousi Serie A:han, ja D’Ambrosio teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2012 Sienaa vastaan. Uran ensimmäinen pääsarjamaali syntyi syyskuussa 2012 Atalantaa vastaan. Kaikkiaan D’Ambrosio pelasi Torinossa Serie B:n nousukarsinta mukaan lukien 120 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia.
Tammikuussa 2014 D’Ambrosio siirtyi Serie A:n Internazionaleen. Debyytti tapahtui helmikuussa 2014 Juventusta vastaan. Avauskaudellaan D’Ambrosio pelasi 11 Serie A:n ottelua. Toisella kaudellaan eli kaudella 2014–2015 hän debytoi Eurooppa-liigassa. Elokuun 2020 loppuun mennessä hän on pelannut Interissä 172 Serie A -ottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut seitsemän ottelua ja Eurooppa-liigassa 21 ottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia.
Maajoukkueura

D’Ambrosio on pelannut monissa Italian nuorten maajoukkueissa, viimeksi alle 21-vuotiaiden joukkueessa, jossa hän pelasi vuonna 2010 kolme ottelua onnistumatta maalinteossa. Italian miesten maajoukkueessa hän tuli maaliskuussa 2017 vaihtopelaajana kentälle Alankomaita vastaan sekä pelasi avauskokoonpanossa kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan ja lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan.
Muuta

D’Ambrosion kaksoisveli Dario D’Ambrosio on myös ammattilaisjalkapalloilija. Hän on pelannut Serie B:ssä ja sitä alemmissa sarjoissa.
D’Ambrosio rekisteröityi Twitteriin huhtikuussa 2014. Ensimmäisessä twiitissään hän lupasi antaa jokaisesta saadusta seuraajasta 50 senttiä kotialueensa Campanian apua tarvitseville lapsille.
Dalton (täsmennyssivu)

Dalton on nimi, jolla voidaan viitata seuraaviin asioihin:
dalton, molekyylimassan yksikkö
Daltonin osapainelaki
Daltonin veljekset, alkuperäisiin veljeksiin pohjautuvat veljekset Lucky Luke -sarjakuva-albumeissa
Daltonin veljekset, vuoden 2004 elokuva
Henkilöitä > Dalton sukunimenä

Andy Dalton (s. 1987), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Annie Dalton (s. 1948), englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija
Audrey Dalton (s. 1934), irlantilais-yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä
Brett Dalton (s. 1983), yhdysvaltalainen näyttelijä
Hugh Dalton (1887–1962), brittiläinen poliitikko
John Dalton (1766–1844), englantilainen kemisti
John Dalton (s. 1943), brittiläinen basisti
Judy Dalton (s. 1937), yhdysvaltalainen tennispelaaja
Karen Dalton (1937–1993), yhdysvaltalainen folk- ja bluesmuusikko, laulaja ja lauluntekijä
Matt Dalton (s. 1986), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
Roque Dalton (1935–1975), elsalvadorilainen runoilija
Timothy Dalton (s. 1946), englantilainen näyttelijä
Tony Dalton (s. 1975), meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä
Daltonin veljekset, yhdysvaltalaisia lainsuojattomia 1800-luvun lopulla:
Frank Dalton (1859–1887, ei rikollinen)
Grat Dalton (1861–1892)
Bill Dalton (1866–1894)
Bob Dalton (1869–1892)
Emmett Dalton (1871–1937)
Euran Daltonit eli Koistisen veljekset
Henkilöitä > Dalton etunimenä

Dalton Grant (s. 1966), englantilainen korkeushyppääjä
Dalton Prout (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
Dalton Trumbo (1905–1976), yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja kirjailija
Dalton Vigh (s. 1964), brasilialainen näyttelijä
Joseph Dalton Hooker (1817–1911), englantilainen botanisti ja tutkimusmatkailija
Henkilöitä > Kuvitteellisia henkilöitä

Jack Dalton, televisiosarjassa Ihmemies MacGyver
Maantiede

Dalton, kaupunki Georgian osavaltiossa, Yhdysvalloissa
Dalton, kylä Israelissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dalton”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Cynewulf

Arkki runoelmasta The Fates of the Apostles, Vercellin käsikirjoitus.
Cynewulf, myös: Kynewulf, oli anglosaksinen runoilija. Hän oli syntynyt anglosaksisella seudulla, luultavasti Merciassa. Hän oli anglosaksisen hengellisen runouden etevin edustaja. Todennäköisesti hänen sepittämiään ovat 700-luvun loppupuolelta peräisin olevat hengelliset runoelmat The Fates of the Apostles, Christ II, joka käsittelee Kristuksen kolminaista läsnäoloa maan päällä, sekä legendarunot Juliana ja Elene, jonka aiheena on keisarinna Helenan löytämä Kristuksen risti. Ne on julkaistu muun muassa Christian W. M. Greinin ja Richard Wülkerin kokoelmassa Bibliothek der angelsächsischen Poesie (1881–1894). Cynewulfin sepittämiksi on väitetty muitakin runoteoksia, mutta ilman riittäviä todisteita.
Danuše Nerudová

| Danuše Nerudová |
| --- | --- |
 Danuše Nerudová vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1979 (ikä 45)  Brno, Tšekkoslovakia
Puoliso:  Robert Neruda
Tiedot
Puolue:  Pormestarit ja sitoutumattomat
Tutkinnot:  Mendelin yliopisto
Aiheesta muualla
danusenerudova.cz
Danuše Nerudová (4. tammikuuta 1979 Brno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ekonomisti ja poliitikko, joka valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2024 vaaleissa. Vuoden 2023 presidentinvaalissa hän sijoittui kolmanneksi.
Elämä

Nerudová syntyi Määrin suurimmassa kaupungissa Brnossa vuonna 1979. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 2005 paikallisesta Mendelin yliopistosta. Yliopistonsa rehtoriksi hänet valittiin vuonna 2018 ensimmäisenä naisena ja koko Tšekin sen hetken nuorimpana henkilönä. Hän oli toimessa aina vuoteen 2022 saakka.
Nerudová asettui ehdolle vuoden 2023 presidentivaalissa sitoutumattomana ehdokkaana. Ensimmäisellä kierroksella hän jäi kolmanneksi 13,92 prosentin ääniosuudella. Nerudová ilmoitti äänestävänsä Petr Pavelia vaalien toisella kierroksella.
Vuoden 2024 huhtikuussa Nerudová nimettiin Pormestarit ja sitoutumattomat -puolueen kärkiehdokkaaksi seuraavan kesäkuun europarlamenttivaaleihin. Ennen vaaleja hän liittyi virallisesti puolueen jäseneksi. Vaaleissa Nerudová sai 59 577 ääntä ja hänet valittiin parlamenttiin.
Poliittiset kannanotot

Presidentiksi pyrkiessään Nerudová kertoi kannattavansa tasa-arvoista avioliittolakia.
Cristuru Secuiesc

Cristuru Secuiesc (unk. Székelykeresztúr) on kaupunki Harghitan piirikunnassa, Romaniassa. Se sijaitsee Székelymaassa, etnokulttuurisella alueella Itä-Transilvaniassa.
Kaupunki hallinnoi lisäksi kahta kylää:
Betești (Betfalva), osa Mugenia vuoteen 2004 asti
Filiaș (Fiatfalva)
Historia

Kaupunki oli osa Székelymaan alueetta historiallisen Transilvanian maakunnassa. Se kuului Udvarhelyszékin hallinnolliseen yksikköön Transilvanian hallinnolliseen uudistukseen saakka vuonna 1876, jossa se määriteltiin kuuluvaksi Udvarhelyn kuntaan, joka taas kuului Unkarin kuningaskunnalle. Trianonin rauhansopimuksen jälkeen vuonna 1920 siitä tuli osa Romaniaa ja kaupunki kuului Odorhein maakuntaan sotien aikana. Vuonna 1940 Wienin toisen välitystuomion myötä Pohjois-Transilvania jäi Unkarille ja Cristuru Secuiesc oli Unkarin hallussa vuoteen 1944 asti. Neuvostoliiton miehityksen jälkeen Romanian hallinto palasi valtaan ja kaupungista tuli virallisesti osa Romaniaa vuonna 1947. Vuosina 1952 ja 1960 kaupunki kuului Magyarin autonomiseen alueeseen, vuosina 1960 ja 1968 Mureș-Magyarin autonomiseen alueeseen. Vuonna 1968 maakunta lakkautettiin ja siitä lähtien kaupunki on ollut osa Harghitan piirikuntaa.
Väestötiedot

Romanian väestönlaskennan (vuodelta 2002) mukaan kaupungin väkiluku on 9672, joista 9201 (95,13 %) on etnisiä unkarilaisia, 2,47 % romaneita, 2,27% romanialaisia ja 0,12 % muita.
46,02 % kaupungin asukkaista on kalvinistejä, 35,99 % unitaristeja, 14,27 % roomalaiskatolisia ja 2,33 % Romanian ortodokseja.
Nähtävyyksiä

Unitaarinen kymnaasi (yläkoulu) perustettiin 1800-luvulla. Katolisessa kirkossa on seinämaalauksia keskiajalta.
Kansainväliset suhteet > Ystävyyskaupungit

Ajka, Unkari
Galleria

Katolinen kirkko
Liberty Square
River Bank
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin Verkkosivuilla (unkariksi)
Molnár István Museaum (Arkistoitu – Internet Archive) (unkariksi)