stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo suomalaisten näyttelijöiden äänirooleista M–Q
P > Seppo Pääkkönen

Seppo Pääkkönen on suomalainen näyttelijä.
| Vuosi | Elokuva / sarja / videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1966–1967 | Superboy | Teräsmies, sivuäänet |
| 1967–1968 | Superboy | Teräspoika, sivuäänet |
| 1967–1968 | Aquaman | Vesipoika, sivuäänet |
| 1969–1970 | Batman | Robin, sivuäänet |
| 1991 (1951) | Liisa Ihmemaassa | Tittelitom, Kaalimato, Herttakuningas, Äiti Osteri, Nikkari |
| 1992 | Aladdin | Jago, Razoul |
| 1992 | Tom ja Jerry panevat kaupungin sekaisin | Frankie Da Flea |
| 1992 | Tuhkimo (1950) | Vili |
| 1993 | Vili Vilperi | Erik |
| 1993 | Willy Fog 2 | Professori Lidenbrock, Gus, sivuäänet |
| 1993 | Kotia kohti – uskomaton seikkailu | Topi Sirviö |
| 1995 (1940) | Pinocchio | Ajuri |
| 1995–1999 | Timon & Pumba | Quint, korppikotkapoliisi, useita sivurooleja |
| 1994 | Jafarin paluu | Jago, Razoul |
| 1994 | Joutsenprinsessa | Sepi, Rupert-velho |
| 1994 | Peukalo-Liisa | Turilas |
| 1994 | Maa aikojen alussa II | Pate |
| 1994–1996 | Aladdin (sarja) | Jago, Razoul |
| 1996 | Aladdin ja Varkaiden kuningas | Jago, Razoul |
| 1996 | Petteri Kaniini ja hänen ystävänsä | Pauli Possu, Joonas Kaupunkihiiri, aikuinen Penna Pupu |
| 1996 | Notre Damen kellonsoittaja | sivuäänet |
| 1996 | Urpo ja Turpo  | Urpo, isä |
| 1996 | Joulupukki ja noitarumpu | Antti |
| 1997 | Dumbo (1941) | Sirkustirehtööri |
| 1997 | Pelastuspartio Bernard ja Bianca (1977) | Bernard |
| 1997–2000 | Donkey Kong Country | Vihreä Kroc |
| 1997 | Joutsenprinsessa ja taikavuoren salaisuus | Sepi, Clavius |
| 1997 | Herkules | Hades |
| 1997 | Urpo ja Turpo 2 | Urpo, isä |
| 1998 | Ötökän elämää | Hopper |
| 1998 | Joutsenprinsessa ja lumottu valtakunta | Sepi, Rupert-velho |
| 1998 | Herkules (animaatiosarja) | Tyfon |
| 1999–2000 | Akun tehdas | José Carioca, kertoja |
| 2000 | Aladdin: Nasiran kosto | Jago, vartijat |
| 2000 | Maikki ja pelottava Pontso | Pontso, Kale |
| 2001 | Tehtävä – Pelastakaa kesäloma | Benedict |
| 2001 | Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut | Kusti |
| 2001 | Saiturin joulu – Ebenezer Scrooge |  |
| 2002 | Tuhkimo II – Unelmien prinsessa | Vili |
| 2003 | Nemoa etsimässä | Gill |
| 2004 | Hain tarina | Sykes |
| 2005 | Valiant | Monty |
| 2006 | Tallipihan bilehileet | Ben |
| 2007 | Tuhkimo III. Taikansa kutakin | Vili |
| 2007 | The Simpsons Movie | Clancy Wiggum |
| 2007–2008 |  Animalia | Erno, Mauno-serkku |
| 2008 | Desperon taru | Botticelli |
| 2008 | Kung Fu Panda | Tai Lung |
| 2010 | Toy Story 3 | Leinikki |
| 2010 | Sammyn suuri seikkailu | Slim |
| 2010 | Liisa Ihmemaassa | Kaalimato Absolem |
| 2011 | Hop | Carlos |
| 2012 | Lorax | Keksijä Kerskanen |
| 2016 | Doria etsimässä | Gill |
| 2017 | Tohtori Sykerö (vuoden 2017 uusi dubbaus) | Tohtori Sykerö, Professori Rontti, kertoja |
| 2017 | Autot 3 | Jokke Virta |
| 2024 | Kung Fu Panda 4 | Tai Lung |
P > Alma Pöysti

Alma Pöysti on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä
| Vuosi | Elokuva / sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2014 | Muumit Rivieralla | Niiskuneiti (suomeksi ja ruotsiksi) |
| 2020 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Niiskuneiti (vain ruotsiksi) |
P > Oskar Pöysti

Oskar Pöysti on suomalainen näyttelijä.
| Vuosi | Elokuva / sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2020 | Muumipeikko ja pyrstötähti | Niisku (Ruotsinkielinen dubbaus) |
P > Tom Pöysti

Tom Pöysti on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja puhuja-kouluttaja-sparraaja-valmentaja.
| Vuosi | Elokuva / sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
1981: Pekka Töpöhäntä
| 1983 | Mumindalen | Muumipeikko |
| 1984 | Ronja ryövärintytär | Kalju-Pietu |
| 1985 | Pekka Töpöhäntä Amerikassa | Pekka Töpöhäntä |
| 1986–1988 | Ville Vallaton (sarja) | Ville Vallaton |
| 1994 | Asterix Amerikassa | Akvavitix |
| 1996 | 101 dalmatialaista | Jesper |
| 1997 | Dumbo (1941) | herra Haikara |
| 1997 | Show-Katit | Rönkkä, Aimo Vinkki |
| 1998 | Mulan | Mushu |
| 1998 | Maija Poppanen (1964) | herra Yrjö Pankki |
| 1998–1999 | Tontut (sarja) | Klaus |
| 2001–2004 | Mikin klubi | Mushu |
| 2001 | Mikki Hiiren taikajoulu – Lumisia tarinoita | Mushu |
2002: Katto-Kassinen
| 2002 | Peter Pan ja paluu Mikä-mikä-maahan | Simo |
| 2002 | Mikki Hiiren jouluaatto (1983) | Almunkerääjä, haudankaivaja |
| 2003 | Nemoa etsimässä | Marlin |
| 2004 | Leijonakuningas 3 – Hakuna Matata | Max-setä |
| 2004 | Lehmäjengi | Jeb-vuohi |
| 2005 | Mulan II | Mushu |
| 2005 | Wallace & Gromit: Kanin kirous | konstaapeli Albert Macintosh |
| 2007 | Lumottu lelukauppa | herra Magorium |
| 2007 | Röllin sydän | Lupus |
| 2007 | Mehiläisen elokuva | Martin Benson |
| 2008 | Desperon taru | Roscuro |
| 2008 | WALL-E | Shelby Forthright |
| 2011 | Nalle Puhin elokuva | Nalle Puh (laulut) |
| 2011 | Rango | sivuäänet |
| 2012–2016 | Jake ja Mikä-Mikä-Maan merirosvot | Simo |
| 2013 | Lentsikat | Bulldog |
| 2013 | Frozen – huurteinen seikkailu | Tamminen |
| 2014 | Helinä-keiju ja merirosvokeiju | Simo |
| 2015 | Frozen – Kuumetta | Tamminen |
| 2016 | Doria etsimässä | Marlin |
| 2017 | Olafin jouluinen seikkailu | Tamminen |
| 2019 | Frozen II | sivuäänet |
| 2024 | Kung Fu Panda 4 | mestari Shifu |
Q > Dimitri Qvintus

Dimitri Qvintus on suomalainen toimittaja, yritysjohtaja ja poliitikko.
| Vuosi | Elokuva / sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1995 (1961) | 101 dalmatialaista | Kikero |
| 1997–1999 (1993–1998) | Animaaniset | Skippy |
| 1998 (1964) | Maija Poppanen | Mikko Pankki |
| 1998 (1989) | Pieni merenneito | Pärsky |
| 1998 (1997) | Show-Katit | Matti ”Masa” Mantere |
| 1998 (1997) | Flubber – maailman mahtavin mönjä | ikkunapoika |
| 1998 (1997) | Kaunotar ja hirviö – Lumottu joulu | Kippo |
| 1998 | Kaunotar ja hirviö – Bellen lumottu maailma | Kippo |
| 1998 | Taikamiekka – Seikkailujen Camelot | nuori Garrett |
| 1999 (1998) | The Rugrats Movie – Ipanat elokuva | Jaska |
| 1999 | Etsivä Gadget | sivuäänet |
| 1999–2000 (1997) | Franklin | Nalle (jaksot 1–9) |
| 2000 (1999) | Apinan tarina | sivuäänet |
 ?: Mainio Manu
Hammond Innes

| Hammond Innes> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ralph Hammond Innes
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1913 Horsham, Sussex
Kuollut: 10. kesäkuuta 1998 (84 vuotta) Kersey, Suffolk
Kansalaisuus:  Englanti
Kirjailija
Salanimi: Ralph Hammond tai Hammond Innes
Äidinkieli: englanti
Tyylilajit:  seikkailukirjallisuus, lastenkirjallisuus ja matkailukirjat
Palkinnot
 Brittiläisen imperiumin ritarikunta (CBE, 1978) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hammond Innes (15. heinäkuuta 1913 – 10. kesäkuuta 1998) oli englantilainen kirjailija, joka kirjoitti seikkailukirjoja, lastenkirjoja ja matkailukirjoja. Sota-aikana Innes palveli tykkimiehenä ilmatorjunnassa ja osallistui taisteluun Englannista. Hän kirjoitti näiden kokemustensa perusteella romaanin Attack Alarm (1941).
Innes syntyi pankinjohtajan pojaksi vuonna 1918 Horshamissa, Sussexissa ja kävi koulua Kentissä. Kun hän päätti koulunsa 18-vuotiaana oli suuri lama, ja hän joutui tekemään satunnaisia töitä muun muassa kustannusalalla, opettajana ja lopuksi toimittajana Financial News -sanomalehdessä. Innes avioitui vuonna 1937 Dorothy Langin kanssa. Avioliitto kesti Langin vuonna 1989 tapahtuneeseen kuolemaan asti. Innes itse kuoli Kerseyssä Suffolkissa 10. kesäkuuta 1998.
Innes sai Brittiläisen imperiumin ritarin arvon (CBE).
Suomennetut teokset

Rikos napamerellä (The White South, 1949); suom. Matti Karjalainen. Nide, 1951
Kummituslentokone (Air Bridge, 1951); suom. Matti Karjalainen. Nide, 1952
Varastettu laiva (Maddon's Rock, 1948); suom. Aune Suomalainen. Nide, 1952
Kauhujen tunneli (The Killer Mine, 1947); suom. Risto Kalliomaa. Nide, 1953
S/S Mary Dearen haaksirikko: seikkailuromaani (The 'Mary Deare', 1956); suom. Juhana Perkki. Otava, 1957
Veijarin testamentti: seikkailuromaani (Campbell's Kingdom, 1952); suom. Risto Kalliomaa. Otava, 1957
Sininen jää: seikkailuromaani (The Blue Ice, 1948); suom. Jaakko Lavanne. Otava, 1958
Kainin maa: romaani Labradorista (The Land God Gave To Cain, 1958); suom. Jaakko Lavanne. Otava, 1959
Yksinäinen hiihtäjä: seikkailuromaani (The Lone Skier, 1947); suom. Panu Pekkanen. Otava, 1959
Taistelu tukikohdasta: seikkailuromaani (Wreckers Must Breathe, 1960; suom. Jaakko Lavanne. Otava, 1960
Kasvot ampuma-aukossa: seikkailuromaani (The Trojan Horse, 1940); suom. Jaakko Lavanne. Otava, 1961
Kuolleena ja elävänä: jännitysromaani (Dead and Alive, 1946); suom. Jaakko Lavanne. Otava, 1961
Tuomittu keidas: romaani Arabiasta (The Doomed Oasis, 1960); suom. Jaakko Lavanne. Otava, 1961
Outo maa: romaani (The Strange Land, 1954); suom. Matti Karjalainen. Otava, 1962
Atlantin raivo: seikkailuromaani (Atlantic Fury, 1962); suom. Alpo Rönty. Otava, 1963
Valkoinen vesi: romaani (The Strode Venturer, 1965); suom. Alpo Rönty. Otava, 1966
Luola (Levkas Man, 1971), Suom. Heidi Järvenpää. Otava, 1971
Conquistadorit - espanjalaiset valloittajat (The Conquistadors, 1969); suom. Kyllikki Villa ja Anita Paajanen-Mannila; suom. laitoksen asiantuntija: Antero Manninen. Gummerus, 1973 ISBN 951-638-013-1
Jarra Jarran kulta: romaani (Golden Soak, 1973); suom. Heidi Järvenpää. Otava, 1973 ISBN 951-1-00379-8.
Pohjantähti (North Star, 1975); suom. Arvi Tamminen. Otava, 1975 ISBN 951-1-02022-6
Kuolema savannilla (The Big Footprints, 1977); suom. Eero Mänttäri. Tammi, 1978 ISBN 951-30-4265-0
Kirottu saari (Solomons Seal, 1980); suom. Väinö J. Tervaskari. Tammi, 1981 ISBN 951-30-5238-9
Musta surma (The Black Tide, 1982); suom. Pentti Isomursu. Tammi, 1983 ISBN 951-30-5726-7
Metsän kirot (High Stand, 1985); suom. Jukka Jääskeläinen. Tammi, 1987 ISBN 951-30-6428-X
HMS Medusa (Medusa, 1988); suom. Juhani Pietiläinen. Tammi, 1989. ISBN 951-30-7016-6
Kuolemanlaiva (Isvik, 1991); suomentanut Heikki Karjalainen. Tammi, 1992 ISBN 951-30-9880-X
Aiheesta muualla

Innes, Hammond Kirjasampo. Viitattu 27.1.2023.
Petri Liukkonen: (Ralph) Hammond Innes (1913–1998) Authors' calendar. (englanniksi)
Hammond Innes The Herald. 13.6.1998. Viitattu 27.1.2023. (englanniksi)
Hammond Innes Historic Naval Fiction. Viitattu 27.1.2023. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Gazprom

| Gazprom |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  OAO
Osake:  RTS: GAZPMCX: GAZPLSE: OGZD
ISIN:  RU0007661625
Perustettu:  1989
Toimitusjohtaja:  Aleksei Miller
Puheenjohtaja:  Viktor Zubkov
Kotipaikka:  Moskova, Venäjä
Toimiala:  maakaasu, öljy, sähköntuotanto, lämmöntuotanto, media, pankkitoiminta
Liikevaihto:  158 100 milj. USD (2011) (eli 4 637 090 milj. RUR)
Liikevoitto:  (1 930 533 milj. RUR) (2011) (EBITDA)
Nettotulos:  44 600 milj. USD (2011) (eli 1 307 018 milj. RUR, osakkaille tuloutettavissa oleva osuus)
Henkilöstö:  404 400 (2011), josta 25 900 Venäjän ulkopuolella
Omistaja:  Venäjän valtio 50.002 %
Kotisivu:  www.gazprom.ru
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gazprom (ven. Газпро́м) on venäläinen maakaasu- ja öljykonserni. Gazprom on Venäjän suurin yhtiö ja maailman suurin maakaasun tuottaja. Talousjulkaisu Forbes listasi konsernin keväällä 2012 maailman 15. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi. Vuonna 2011 se tuotti 77 prosenttia Venäjän maakaasusta ja 15 prosenttia maailman maakaasusta. Yhtiön osuus Venäjän maaöljyn ja kaasukondensaatin tuotannosta oli 9 prosenttia. Yhtiö on 17 prosentin osuudellaan (81 voimalaa) myös Venäjän suurin sähköntuottaja ja maan toiseksi merkittävin lämpöenergian tuottaja. Lisäksi sillä on media- ja pankkitoimintaa, oma lentoyhtiö ja tietoliikennesatelliitteja.
Gazprom muodostettiin vuonna 1989 Neuvostoliiton maakaasutoiminnoista yhdeksi yhtiöksi, joka yksityistettiin vuonna 1994. Venäjän valtio omistaa edelleen enemmistön yhtiön osakkeista ja yhtiön katsotaan olevan Venäjän presidentinhallinnon erityissuojelussa.
Toiminta > Henkilöstö ja hallinto

Gazprom-konsernin henkilökuntaan kuului vuonna 2011 noin 404 400 henkeä, josta 25 900 oli kirjoilla Venäjän ulkopuolella. Yrityksen varajohtaja Mihail Putin on Venäjän presidentin Vladimir Putinin serkku.
Toiminta > Maakaasun tuotanto, kuljetus ja jakelu

Gazprom on kokonaisvaltainen kaasuyhtiö, joka vastaa itse sekä tuotannosta, jalostuksesta, kuljetuksesta että markkinoinnista. Yhtiön tärkeimmät kaasukentät sijaitsevat Siperian luoteisosan Jamalin Nenetsiassa Obinlahden läheisyydessä. Lisäksi Gazprom ostaa merkittäviä määriä kaasua Keski-Aasia tuottajamaista, erityisesti Turkmenistanista.lähde?
Koska yhtiön tärkeimmät tuotantokentät ovat jo vanhoja ja niiden tuotanto oli laskussa, yhtiö suunnitteli vielä 2010-luvun alussa ottavansa käyttöön useita uusia kenttiä sekä maalla että merenpohjassa pitääkseen yllä nykyisen tuotantotasonsa. Ensisijaisen tärkeiksi lähteiksi yhtiölle ajateltiin Jamalin niemimaan sekä Barentsinmeren Štokmanin kaasukentän suuresiintymiä. Näiden kenttien saamiseksi tuotantokuntoon yhtiö teki useita miljardiluokan investointeja. Gazpromin päätti kuitenkin kansainvälisten kaasumarkkinoiden muutosten ja liuskekaasun tuotantomäärien lisääntymisen seurauksena jäädyttää hallitsemansa Barentsinmeren jättimäisen Štokmanin kaasukentän kehittämisen toistaiseksi vuonna 2013.
Yhtiö myy kaasua Venäjälle, entisen Neuvostoliiton maihin sekä Eurooppaan. Neuvostoliiton perintönä hinnat joissain entisissä Neuvostoliiton maissa ovat huomattavasti Länsi-Euroopan hintoja alhaisempia, vaikka Venäjän hallitus on viime vuosina johdonmukaisesti pyrkinyt pääsemään eroon hinta-alennuksista. Hintojen nostaminen on johtanut konflikteihin monien maiden, erityisesti Ukrainan kanssa. Yli puolet Gazpromin tuloista tulee kaasun myynnistä Euroopan maihin; Euroopasta saatava hinta on n. kolminkertainen verrattuna Venäjän sisäisiin hintoihin.lähde?
Yhtiön omistama kaasunjakelun putki- ja kompressoriasemaverkosto on maailman suurin. Vuonna 2011 yhtiön kaasunsiirtoputkistot olivat Venäjällä yhteispituudeltaan 164,7 tuhatta kilometriä. Gazpromilla on Venäjän sisäinen monopoli kaasun kuljetuksessa; muut tuottajayhtiöt ovat pakotettuja käyttämään Gazpromin verkkoa. Gazpromilla on myös yksinoikeus kaasun viennissä ulkomaille.lähde? Vuoden 2011 lopussa Gazprom kasvatti omistukseensa 100 prosenttiin Valko-Venäjän maakaasun siirtoputkiyhtiöstä Beltransgazista. Yhtiöllä on enemmistöosuus 51 % myös esimerkiksi Itämeren kautta Saksaan kulkevasta Nordstream-kaasuputkiyhtiöstä.
Gazpromilla on lukuisia osakkuusyhtiöitä myös lännessä erilaisia liiketoimia varten. Suomessa toimiva osakkuusyhtiö oli Gasum Oy. Nykyään Gasum Oy on kokonaan Suomen valtion omistama.
Toiminta > Jalostamotoiminta

Gazprom-konsernin useassa toimipisteessä jalostetaan teollisesti maakaasua, kaasukondensaattia ja maaöljyä edelleen. Öljynjalostamoilla oli merkittävä rooli Venäjän öljytuotteiden jatkojalostuksessa. Öljynjalostamot konsernilla on Omskissa, Jaroslavlissa ja Moskovan seudulla sekä Serbiassa; voiteluöljyjä jalostetaan myös Italiassa. Vuoden 2011 tuotannosta esimerkiksi 30 % oli dieselöljyjä, 24 % bensiiniä ja 7 % lentoliikenteen polttoaineita. Yhtiö vie polttoaineita muun muassa IVY-maihin ja Euroopan yhteisön alueelle.
Kaasukondensaattia ja öljyä prosessoidaan Surgutissa, Sosnogorskissa ja Orenburgissa; lähinnä kaasukondensaattia Novyi Urengoissa ja Astrahanissa. Maakaasun jalostusta varten konsernilla on tuotantolaitokset Astrahanissa, Orenburgissa (myös heliumtehdas) ja Sosnogorskissa. Lisäksi Tomskissa on maakaasua jalostava metanolitehdas.
Toiminta > Öljy- ja kaasukondensaatin tuotanto, kuljetus ja tuotteiden myynti

Gazpromin 97 prosenttisesti omistama tytäryhtiö Gazprom Neft oli vuonna 2011 Venäjän viidenneksi suurin öljy-yhtiö. Sen osuus oli 9 prosenttia Venäjän öljyn ja kaasukondensaatin tuotannosta.
Gazprom-konserni vastaa tuotantoalueiden öljyputkista ja niiden liitännöistä Venäjän pääöljyputkista vastaavan Transneft-yhtiön runkolinjoihin.
Yhtiöllä oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 1670 liikennehuoltamoa tai bensa-asemaa. Näistä 1 043 sijaitsee Venäjällä, 202 entisissä Neuvostoliiton maissa (esimerkiksi Valko-Venäjällä, Ukrainassa ja Kazakstanissa) ja 424 kaukaisemmissa maissa.
Yhtiöllä on Gazprom Tsentrenergogaz JSC: n tytäryhtiö, joka harjoittaa monimutkaista huoltoa, huoltoa, jälleenrakentamista, käyttöönottoa, teknistä uudelleenlaitteistoa, teknistä tukea ja kunnossapitoa kompressoriasemien, kaasukenttien toimistojen, kaasunkäsittelylaitosten tiloissa.
Toiminta > Sähkön ja lämmöntuotanto

Konserni hallitsee tytäryritystensä (kuten OGK-2 ja Moskovan seudun Mosenergo) kautta 17 prosenttia Venäjän sähköntuotannosta. Se on maan suurin sähköntuottaja. Sähköä tuotetaan yhteensä 81 voimalassa, joilla yhteensä 37 gigawatin voimalakapasiteetti. Gazprom on myös maan 2. suurin lämpöenergian tuottaja IES Holding-yhtymän jälkeen. Konsernin voimaloiden lämmöntuotantokapasiteetti on yhteensä 67 GCal/h.
Venäläisten sähköenergiayhtiöiden asennettu sähköntuotantokapasiteetti Gazpromin mukaan vuoden 2011 lopussa:
| Sija | Yhtiö | Sähköntuotanto- kapasitetetti 2011 lopussa (GW) |
| --- | --- | --- |
| 1. | Gazprom | 37 |
| 2. | RusHydro | 35 |
| 3. | Inter RAO | 29 |
| 4. | Rosatom | 24 |
| 5. | EuroSibEnergo | 20 |
| 6. | IES Holding | 16 |
| 7. | E.ON Russia | 10 |
| 8. | Enel OGK-5 | 9 |
Toiminta > Tietoliikenne ja media

Gazprom omistaa holdingyhtiönsä Gazprom Median kautta enemmistön muun muassa Venäjän päätelevisiokanaviin kuuluvasta NTV-kanavasta. Yhtiön radiokanaviin kuuluvat esimerkiksi Eho Moskvy, Relax FM, Siti-FM ja Detskoje radio. Yhtiön lehtiin lukeutuu esimerkiksi 7 dnei ja mediaimperiumiin kuuluu kymmeniä verkkosivustoja. Gazprom Media on erittäin merkittävä joukkotiedotusvälineiden omistajayhtiö ja vallankäyttäjä. Vuonna 2011 se oli liikevaihdoltaan suurin IVY-maissa toimivista merkittävistä mediayhtiöistä.
Yhtiöllä on tytäryrityksensä kautta hallinnassaan omia Jamal-satelliitteja, joita se käyttää paitsi kansallisten tv-kanavien jakeluun, myös tietoliikenneyhteyksien luomiseen esimerkiksi syrjäisille tuotantoalueille, siirtoputkistojen pumppaus- ja valvonta-asemille. Satelliittiyhteyksiä käytetään tarvittaessa muihinkin yhtiön tai Venäjän federaation tarpeisiin.
Toiminta > Rahoitus ja pankkitoiminta

Gazprom-konsernin rahoitus- ja pankkitoiminta on erittäin laajaa. Konsernin keskeinen työkalu ja toimija tällä elinkeinoelämän osa-alueella on Gazprombank (lyh. GPB). Se oli vuoden 2013 alussa lainakannaltaan Venäjän 3. suurin pankki.
Historia

Vuonna 1989 Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov uudisti hajanaisia ministeriöitä ja hän yhdisti öljy- ja kaasuasiat yhden ministeriön alaisuuteen. Muutaman vuoden kuluttua maakaasuasiat eriytyivät jälleen itsenäisiksi. Vuonna 1992 muodostettiin yksi julkinen osakeyhtiö, jota alettiin yksityistää muutaman vuoden kuluttua.
Kehitystä voi verrata öljy-yhtiöihin, jotka pirstoutuivat täysin ja ajautuivat oligarkkien käsiin. Vuonna 1994 valtio omisti vain 40 prosenttia Gazpromista. Vastaavasti 15 prosenttia yrityksestä oli myyty toimivalle johdolle ja työntekijöille. Toimiva johto hallitsi yksityistämistä siten, että myynnit tapahtuivat suljetusti valituille henkilöille. Silloinen pääministeri Viktor Tšernomyrdin johti yhtiötä.
Vuonna 1998 Venäjän presidentti Boris Jeltsin erotti pääministeri Viktor Tšernomyrdinin. Samaan aikaan Venäjän valtion veroviranomaiset alkoivat vaatia verosaatavia Gazpromilta. Yhtiö maksoi siinä vaiheessa, kun viranomaiset olivat jäädyttäneet varat.
Vuonna 2001 Venäjän presidentti Vladimir Putin aloitti Gazpromin johdon vaihdattamisen. Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Aleksei Miller ja hallituksen puheenjohtajaksi Dmitri Medvedev. Samana vuonna yritys laajeni media-alalle. Kremlin tukemana se osti puoliväkisin Venäjän poliittisen johtoon kriittisesti suhtautuneen televisiokanava NTV:n oligarkki Vladimir Gusinskiltä. Kaupan jälkeen televisiokanavan uutisointi muuttui neutraaliksi.
Vuonna 2004 Venäjän valtio osti lisää Gazpromin osakkeita, jolloin sen omistusosuus nousi 50 prosenttiin. Seuraavan vuonna Gazprom osti öljy-yhtiö Sibneftin oligarkki Roman Abramovitšilta ja siitä muodostettiin Gazprom Neft.
Gazpromin osakkeet vapautuivat kaupankäynnin kohteiksi tammikuussa 2006, jolloin Gazpromin paino MSCI kehittyvien markkinoiden indeksissä nousi 0,3 %:sta 4,7 %:iin. Samoihin aikoihin Gazprom sai oikeusistuimelta vapaat kädet ostaa lisää kaasuntuottajia. Muutama vuosi aikaisemmin anti-monopolisäädökset estivät tämän.
Brittiläis-venäläinen TNK-BP kärsi vuonna 2007 takaiskun Kovyktan maakaasulöydöksillä Irkutskin alueella. Venäjän valtion peruutti porausluvan alueella. Tappion kärsinyt TNK-BP myi 66 prosentin osuutensa pois porausoikeudet omistaneesta Rusia Petroleum yhteisyrityksestä. Ostajana oli Gazprom 700–800 miljoonalla dollarilla. Kauppa oli analyytikkojen mukaan alihintainen.
Kesäkuussa 2007 Venäjän teollisuus- ja energiaministeri Viktor Hristenko ilmoitti antavansa arktisten alueiden ja Venäjän kaukoidän mannerjalustojen porausoikeudet valtioenemmistöisille Rlosneft ja Gazprom -yhtiöille. Yritykset haluavat tutkia erityisesti Sahalinin ja Magadanin alueen edustan kenttiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gazprom-yhtiön internetsivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Gazprom Space Systems - About company (englanniksi) (gazprom-spacesystems.ru)
Ylen Elävä arkisto: Kukaan ei halua kuolla Gazprom-kaupungissa
Unified Gas Supply System of Russia - Kartta maakaasun siirtoputkistosta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gazprom.com)
| n k  Venäjän suurimmat yritykset (Global 2000) |
| --- | --- |
 Gazprom  Rosneft  Lukoil  Surgutneftegaz  Novatek  Sberbank  Transneft  Nornickel  VTB  Tatneft  Rosseti  NMK  Polyus  Severstal  Inter RAO  Sistema  MMK  Magnit  Moskovan pörssi  ALROSA  Aeroflot  Polymetal International  Moskovan luottopankki 
Tilanne 2020
| n k  RTS-indeksin yritykset |
| --- | --- |
 Aeroflot  AFK Sistema  ALROSA  En+ Group  FosAgro  FSK Rosseti  Gazprom  Gk Samolet  Globaltrans  Gruppa Pozitiv  Inter RAO  Lukoil  Magnit  MMK  Metšel  Mobile TeleSystems  Mosenergo  Moskovan luottopankki  Moskovan pörssi  NLMK  Nornickel  Novatek  Ozon Holdings  PIK Group  Polymetal International  Polyus  Qiwi  Ros Agro  Rosneft  Rostelecom  RUSAL  RusHydro  Sberbank  Segezha Group  Seligdar  Severstal  Sovcomflot  Surgutneftegaz  Tatneft  Tinkoff  Transneft  Unipro  VK  VTB  X5 Retail Group  Yandex 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 2  3 
Gazpromin pääkonttori Moskovassa
Gazpromin jalostamoa Salavatissa
Gazprom Neftin huoltamoa Kirgisian Biškekissä
Mosenergo työntekijä TET-21 voimalan valvomossa Moskovassa (2008)
Mosenergo Moskovan TET-21 voimalan jäähdytystorneja Moskovassa (2004)
Gazpromin toimitusjohtaja Aleksei Miller (oik.) esittelee Gazpromin Pietarin rakennusprojektia Venäjän federaation presidentti Dmitri Medvedeville (vas.) (2011)
GazpromAvian Boeing 737-700
Kilju

Kiljun valmistamiseen käytettyjä välineitä sekä pullo kirkastamatonta kiljua.
Kilju on kotitekoisesti pääosin vedestä, sokerista ja hiivasta valmistettu alkoholijuoma. Nykysuomen sanakirjan mukaan kilju on tarkemmin sanoen "väkevä, humalluttava kotitekoinen kalja".