stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lena Horne

| Lena Horne |
| --- | --- |
 Lena Horne vuonna 1997.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lena Mary Calhoun Horne
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1917 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 9. toukokuuta 2010 (92 vuotta) New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  jazzlaulaja, näyttelijä ja tanssija
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Helena Horne
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Lena Mary Calhoun Horne (30. kesäkuuta 1917 New York, Yhdysvallat – 9. toukokuuta 2010 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja, näyttelijä ja tanssija. Hän esiintyi ja levytti pitkällä urallaan yhdessä monien jazzin suurmiesten kuten Artie Shaw’n, Teddy Wilsonin, Billy Strayhornin ja Duke Ellingtonin kanssa. Horne esiintyi myös useissa musikaaleissa, mutta ei afroamerikkalaisen taustansa vuoksi saanut koskaan pääroolia. Hänen tunnetuin hittinsä lienee 1940-luvulla levytetty ”Stormy Weather”.
Lena Horne esiintyi Suomessa Hesperia Night Clubissa marraskuussa 1977. TV1:n Viihdetoimitus teki hänen konsertistaan televisio-ohjelman, joka esitettiin TV1:ssä ensi kerran 15. tammikuuta 1978. Ohjelman ohjasi Erkki Pohjanheimo.
Filmografia

The Duke is Tops (1938)
Panaman kaunotar (Panama Hattie, 1942)
Tupa taivaassa (Cabin in the Sky, 1943)
Sotilasheila (Thousands Cheer, 1943)
Swingin suurhurmurit (Stormy Weather, 1943)
Lainafrakissa (I Dood It, 1943)
Kolme sydäntä epätahdissa (Two Girls and a Sailor, 1944)
Swing Fever (1944)
Amor, Amor (Broadway Rhythm, 1944)
Boogie-Woogie Dream (1944)
Kunnes pilvet väistyvät (Till the Clouds Roll By, 1946)
Ziegfeldin tähtirevyy (Ziegfeld Follies, 1946)
Studio Visit (1946)
Laulan ja nauran (Words and Music, 1948)
Vedenneito vehkeilee (Duchess of Idaho, 1950)
Viva Las Vegas (1956)
Sheriffin viimeinen laukaus (Death of a Gunfighter, 1969)
Taikuri Oz (The Wiz, 1978)
That's Entertainment! III (1994)
Diskografia

Moanin' Low (1948)
It's Love (1955)
Stormy Weather (1956)
At the Waldorf Astoria (1957)
Jamaica [Original Cast Recording] (1957)
Give the Lady What She Wants (1958)
Porgy & Bess (1959) & Harry Belafonte
Songs by Burke and Van Heusen (1960)
At the Sands (1961)
Lena on the Blue Side (1962)
Lovely & Alive (1963)
Lena Goes Latin (1963)
Sings Your Requests (1963)
Here's Lena Now! (1964)
Feelin' Good (1965)
Lena in Hollywood (1966)
Merry from Lena (1966)
Soul (1966)
Lena & Gabor (1970)
Nature's Baby (1971)
Lena and Michel (1975)
Lena: A New Album (1976)
The Lady and Her Music (1981)
The Men in My Life (1988)
We'll Be Together Again (1994)
An Evening with Lena Horne (1995)
Being Myself (1998)
Seasons of My Life (2005; recorded 1999)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lena Horne Wikimedia Commonsissa
Lena Horne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lena Horne Elonetissä.
Lena Horne elokuvassa Kunnes pilvet väistyvät (1946).
Latveria

Tohtori Doomin hallitseman Latverian sijainti Euroopassa.
Latveria on kuvitteellinen valtio Marvel-universumissa. Se on sijoitettu Unkarin, Serbian ja Romanian väliin. Sen rajanaapureihin kuuluu myös kuvitteellinen Symkaria. 
Latverian pääkaupunki on Doomstadt, joka sijaitsee Kline-joen pohjoisosassa. Latverian asukaslukumäärä on noin 500 000 (karkea arvio).
Latveriaa hallitsee Victor von Doom, alias Tohtori Doom. Von Doom on onnistunut pitämään maansa erossa kansainvälisistä selkkauksista ja taloudellisilta katastrofeilta. Vaikka hänet on syrjäytetty useita kertoja, von Doom on aina onnistunut palaamaan valtaistuimelle ja palauttamaan maansa talouden ennalleen.
Latverian asukkaat koostuvat eri Euroopan kansalaisuuksista ja romaneista. Von Doom on erityisen kiinnostunut kansalaistensa hyvinvoinnista eikä maassa esiinny miltei lainkaan rasismia.
Von Doomin luomien teknologisten keksintöjen avulla Latveria on onnistunut pitämään maansa suhteellisen saasteettomana. Von Doomin kehittämien aseiden ja joukkojen vuoksi Latveriaa pidetään supervaltana. Latveriassa ei kuitenkaan ole supervoimaisia henkilöitä, ainoastaan von Doomin luomat robottipoliisit, joiden ansiosta rikosten määrä on miltei nollassa.
Hallitusmuoto: Diktatuuri
Kielet: saksa, unkari, latveria (pohjautuu Unkariin), romani, esperanto
Etniset ryhmät: Eri Euroopan kansalaisuuksia, romaneja
Valuutta: Latverian frangi
Juhlapyhät: Doomin päivä (jota juhlitaan milloin tahansa Tohtori Doom sen julistaa), Joulu, Uusivuosi
Lentokentät: Maassa on vain yksi lentokenttä, Doomsport Doomstadtin lähellä. Sen ulko- ja sisämaanlennot ovat hyvin rajoitettuja.
Elokuvat

Vuoden 2005 elokuvassa Fantastic Four, Latveria mainitaan Victor Von Doomin entisenä kotimaana. Lisäksi naamion, jonka hän laittaa kasvoilleen ryhtyessään Tohtori Doomiksi, mainitaan olevan lahja Latverian kansalta. Doomin kehon jähmetyttyä taistelussa Ihmenelosia vastaan, hänet toimitetaan laivalla takaisin Latveriaan.
Elokuvan jatko-osassa Fantastic Four: Hopeasurffari, Hopeasurffari lentelee Latverian yllä ja tulee vahingossa herättäneeksi Doomin. Koska elokuvassa Doom on pelkkä tavallinen kansalainen, maan pääkaupungin nimi on muutettu muotoon "Hassenstadt".
Lehtimäki (täsmennyssivu)

Lehtimäki voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimi

Lehtimäki, entinen kunta Suomessa
Lehtimäenkulma (myös Lehtimäki), kulmakunta ja entinen koulupiiri Somerolla.
Lehtimäki (Lövkulla), Porvoon kaupunginosa
Lehtimäki, Nokian kaupunginosa
Sukunimi

Aino Lehtimäki (1914–2004), suomalainen näyttelijä
Armas Lehtimäki (1906–1994), suomalainen taidemaalari
Eero Lehtimäki (s. 1989), kapellimestari ja klarinetisti
Eeva Lehtimäki (s. 1968), suomalainen toimittaja
Hanna Lehtimäki (s. 1965), suomalainen liiketaloustieteilijä
Jalmar Lehtimäki (1896–1934), suomalainen punapäällikkö, Konrad ja Verner Lehtimäen veli
Joonas Lehtimäki (s. 1981), suomalainen sarjakuvataiteilija
Jouni Lehtimäki (s. 1964), suomalainen poliitikko
Konrad Lehtimäki (1883–1937), suomalainen kansanedustaja, kirjailija ja sanomalehtimies, Verner ja Jalmar Lehtimäen veli
Marika Lehtimäki (s. 1975), suomalainen jääkiekkoilija
Markku Lehtimäki (s. 1957), suomalainen kirjallisuustieteen professori
Mika Lehtimäki (s. 1966), suomalainen yleisurheilu-, jääkiekko- ja jalkapallovalmentaja
Miro Lehtimäki (s. 1997), suomalainen jääkiekkoilija
Olli Lehtimäki (s. 1980), suomalainen jalkapalloilija
Pekka Lehtimäki (1934–2013), suomalainen murretutkija ja fennistiikan professori
Riitta Lehtimäki (s. 1958), suomalainen toimittaja ja tietokirjailija
Pentti Lehtimäki (s. 1936), suomalainen kenraaliluutnantti
Sanna Lehtimäki (s. 1975), suomalainen maantiepyöräilijä
Teija Lehtimäki (s. 1981), suomalainen ampumahiihtäjä
Terho Lehtimäki (s. 1964), suomalainen ylilääkäri ja kliinisen kemian professori
Verner Lehtimäki (1890–1938), suomalainen seikkailija, lentäjä, sotilas ja vallankumouksellinen, Konrad ja Jalmar Lehtimäen veli.
Muuta

Lehtimäki Group, suomalainen linja-autoyrityskonserni.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lehtimäki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Liaanitikkanen

| Liaanitikkanen |
| --- | --- |
 Koiras liaanitikkanen
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Tikkaset Picumnus
Laji::  cirratus
Kaksiosainen nimi
 Picumnus cirratus  (Temminck, 1825) 
Katso myös
   Liaanitikkanen Wikispeciesissä   Liaanitikkanen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Liaanitikkanen (Picumnus cirratus) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää mantereen itäosaa Guyanasta Brasiliaan, Paraguayhin, Kaakkois-Boliviaan ja Pohjois-Argentiinaan. Lajista tunnetaan kuusi alalajia. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Brasiliasta ja Paraguaysta vuonna 1825.
Kågeälvenin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Joki kuvattuna Räftforsin sillalta.
Kågeälvenin vesistö (ruots. Kågeälvens avrinningsområde, vesistöaluetunnus 19) muodostuu Pohjanlahden Perämereen laskevan Kågeälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 909 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Kågeälven, jonka kokonaispituus on 95 kilometriä.
Vesistön valuma-alue

Kågeälvenin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Piitimenjoen vesistön (tunnus 13) ja Skelleftejoen vesistön (tunnus 20) välisessä taskussa, jossa sijaitsee vielä kuusi pienempää päävesistöä. Kågeälvenin vesistöllä on yhteistä vedenjakajaa Skelleftejoen vesistön kanssa, joka sijaitsee vesistön lounaispuolella. Kågeälvenin vesistön koillispuolella sijaitsee Byskeälvenin vesistö (tunnus 18), ja meren suunnassa on lisäksi monia mereen laskevien purojen ja ojien valuma-alueita. Pieniä valuma-alueita sijaitsee myös joensuun kaakkoispuolella.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (55,4 %), turve (21,7 %), kalliomaa (4,1 %), hiekka ja sora (3,7 %), multamaa (7,5 %), savimaa (2,5 %) ja jäätikköjokijäänteet (2,5 %), joiden lisäksi on vielä 2,7 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (83,8 %), soita ja kosteikkoja (8,6 %), viljelymaita (2,8 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,5 %) sekä joutomaita (1,7 %). Näiden lisäksi on 2,6 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Kågeälvenin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 10,9 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 79,6 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 1,67 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 9,8 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 81 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 80 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 0,5 m³/s maaliskuussa 1996. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.
Käännös suomeksi
Kålabodaånin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Kålabodaånin vesistö (ruots. Kålabodaåns avrinningsområde, vesistöaluetunnus 23) muodostuu Pohjanladen Perämereen laskevan Kålabodaånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 506 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Kålabodaån, joka laskee Itämereen noin 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Skelleftejoen vesistön (tunnus 20) ja Uumajanjoen vesistön (tunnus 28) välissä, jossa sijaitsee yhteensä seitsemän pienempää päävesistöä. Kålabodaånin vesistö on näistä kolmanneksi pienin. Vesistön lounaispuolella on sen vedenjakaja yhteinen Rickleånin vesistön (tunnus 24) kanssa, luoteispuolella Bureälvenin vesistön (tunnus 21) kanssa, koillispuolella se on vähäisessä määrin yhteinen Mångbyånin vesistön (tunnus 22) kanssa. Merenrannikolla sen on sen joensuun ympärillä pieniä mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on pieni.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (46,3 %), turve (12,2 %), kalliomaa (13,5 %), hiekka ja sora (8,2 %), multamaa (6,9 %), savimaa (11,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (0,6 %), joiden lisäksi on vielä 1,2 % muita maalajeja. Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (80,4 %), soita ja kosteikkoja (2,2 %), viljelymaita (11,9 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,3 %) sekä joutomaita (3,9 %). Näiden lisäksi on 1,2 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Kålabodaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 5,92 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 45,4 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,62 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 5,7 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 54 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 43,5 m³/s on mitattu toukokuussa 1988 ja pienin 0,2 m³/s viimeksi vuonna  2002. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi maaliskuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.
Käännös suomeksi
Lehtinen (Saarijärvi)

| Lehtinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°45′37″N, 25°39′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskujoki:  Lehtisenhaara Isojokeen 
Järvinumero:  14.414.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,4 m  
Pituus:  560 m  
Leveys:  330 m  
Rantaviiva:  1,973 km  
Pinta-ala:  8,688 ha  
Tilavuus:  0,0001901 km³ 
Keskisyvyys:  2,19 m  
Suurin syvyys:  5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiLehtinen 
Lehtinen on Keski-Suomessa Saarijärvellä Hirvaanmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 560 metriä pitkä, 330 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,7 hehtaaria. Sillä ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 190 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,2 metriä ja suurin syvyys on 5,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Isojoen valuma-alueeseen (14.414) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 136,4 metriä mpy.
Òmnium Cultural

Òmnium Cultural on vuonna 1961 perustettu katalonialainen kansalaisjärjestö. Sen alkuperäisiin tehtäviin kuuluvat muun muassa katalaanin kielen ja katalonialaisen kulttuurin aseman parantaminen. 2010-luvulla järjestö on ajanut Katalonian itsenäisyyskansanäänestyksen järjestämistä. Järjestön puheenjohtaja Jordi Cuixart määrättiin 16. lokakuuta 2017 tutkintavankeuteen. Häntä tutkitaan yhdessä Assemblea Nacional Catalana -järjestön puheenjohtajan Jordi Sànchezin kanssa kapinasta, koska he ovat olleet itsenäisyyskansanäänestystä ajavien mielenosoitusten pääjärjestäjiä. Vangitsemista ja tutkintaa on pidetty poliittisena.
Lightning Strikes Back!

| Lightning Strikes Back! Boycott |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 1990
 Tuottaja(t): John Eden
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: CBS Records Oy
Boycottin muut julkaisut
| Gotta Rock 1989 | Lightning Strikes Back! 1990 | Red 1992 |
Lightning Strikes Back! on suomalaisen rockyhtye Boycottin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1990.
Kappaleet

A-puoli
Truth – 5.03
Ain't Me You Love – 3.13
Sha La La – 4.38
Shotgun – 3.04
Rock With Me – 4.26
B-puoli
Can't Get Over You – 4.24
Come Back and Stay – 3.59
Well, it's My Life – 3.26
Lifetime – 4.10
Giving it All Up for Love – 2.57
Muusikot

Tommi Läntinen – laulu, taustalaulu, komppikitara
Ari "Hombre" Lampinen – kitara, soolokitara
Tomi Norha – basso, taustalaulu
Harri Seppälä – rummut
Tapio Siitonen – kosketinsoittimet, taustalaulu
Jorge Bermudez – lyömäsoittimet
Rovel Cazanjan – tampuriini (kappaleessa: Giving it All Up for Love)
Catherine Cardinal – taustalaulu
Liberaalinen puolue

Liberaalinen puolue oli 1880-luvulla toiminut Suomen ensimmäinen varsinainen poliittinen puolue. Ohjelmaltaan puolue edusti klassista liberalismia ja korosti läntisen sivistyksen merkitystä Suomelle sekä Suomen suuriruhtinaskunnan erottautumista autoritaarisesta Venäjästä. Puolueen keskeiset henkilöt kuuluivat ruotsinkieliseen sivistyneistöön ja se nojasi lähinnä yhteiskunnan eliittiin.
Puolueen historia

Liberalismi alkoi 1800-luvun loppupuolella saada melkoisesti kannatusta Suomessa yli puoluerajojen, ja maan valtiollisia ja taloudellisia oloja alettiin vapauttaa suhteellisen vapaamielisen keisari Aleksanteri II:n myötävaikutuksella. Suomessa toimi 1860-luvulta alkaen ryhmittymä, joka julkaisi Helsingfors Dagblad -lehteä ja vaati Suomelle laajempia perustuslaillisia oikeuksia, ihmisoikeuksia sekä vapaata markkinataloutta. Tällä ryhmällä oli erittäin suuri vaikutusvalta valtiopäivillä 1860-luvulta 1880-luvun alkuun.
Kun liberaalien asema kävi kielitaistelun vaikutuksesta heikommaksi, he perustivat vuonna 1877 Liberaalisen klubin[lähde? ] ja julkaisivat lopulta ohjelmansa professori Leo Mechelinin johdolla 5. joulukuuta 1880. Ohjelman allekirjoitti 53 merkittävää vaikuttajaa.[lähde? ] Kielitaistelussa liberaalit asettuivat sovinnolliselle kannalle: suomen kieli tuli nostaa samaan asemaan ruotsin kielen kanssa, mutta kumpaakaan kieltä ei tullut syrjiä. Suomalaisen puolueen auktoriteetti J. V. Snellman ryhtyi ankaraan vastahyökkäykseen ja syytti liberaaleja ruotsalaisten hännystelijöiksi. Ruotsinmieliset puolestaan syyttivät liberaaleja suomalaisia suosiviksi.
Liberaalien ongelmana oli myös jämähtäminen vanhaan ”herraseurapolitiikkaan”, eikä puolue tavoitellut kannatusta kansan keskuudessa. Tämän ja kielikysymyksen vuoksi heidän ohjelmansa sai tuomion myös tulevilta nuorsuomalaisilta, kuten Minna Canthilta.
Aluksi liberaalit saivat enemmistön valtiopäivävaaleissa, mutta pian kieliriita vei heiltä elintilan. Mechelinin läheisimpien työtovereiden Robert Lagerborgin ja Robert Castrénin kuoltua Dagbladet kuihtui pois. Liberaalit liittyivät vähitellen kielipuolueisiin, lähinnä ruotsalaisiin. Pelkästään vuoden 1885 valtiopäivillä yli puolet liberaaleista loikkasi svekomaaneihin. Tämän perua Ruotsalainen kansanpuoluekin oli pitkään melko liberaali.[lähde? ]
Suomen seuraavan liberaalipuolueen, vuonna 1894 Suomalaisesta puolueesta irronneen Nuorsuomalaisen puolueen side Liberaaliseen puolueeseen jäi pääosin aatteelliseksi. Lisäksi nuorsuomalaiset liittoutuivat ensimmäisen sortokauden aikana perustuslaillisuuden nimissä ruotsinkielisten entisten liberaalien kanssa.
Puolueen ohjelma

Liberaalisen puolueen ohjelma oli lähinnä klassisen liberaali. Siinä vaadittiin perustuslaillista hallintoa, kansalaisvapauksia (kuten paino- ja uskonvapautta), vapaata markkinataloutta, desentralisaatiota, niin säätyyn perustuvien kuin yksityistenkin etuoikeuksien poistamista sekä kaikkien ihmisten täyttä tasa-arvoa lain edessä. Ohjelmassa vastustettiin ”valtiososialismia, klerikalismia, puolue-egoismia, byrokratismia ja militarismia” (taloudellista sääntelyä, kirkon etuoikeuksia, puolueiden tai sotavoimien edun asettamista kansan edun edelle sekä paperisotaa lupamenettelyineen).
Puolue korosti, ettei tämä tarkoittaisi valtion passiivista roolia: valtion oli liberaalien mukaan perustettava kouluja ja oppilaitoksia, parannettava kulkuneuvoja sekä taloudellista lainsäädäntöä ynnä muuta rajoittamatta yksilöiden toimintavapautta.
Huomattavaa on kuitenkin, että ruotsinkieliseen eliittiin nojanneet liberaalit eivät kannattaneet suuria demokraattisia uudistuksia. He olivat hiljaisen tyytyväisiä säätyvaltiopäiviin parlamenttina, eivätkä fennomaanien tavoin vaatineet siirtymistä yhtäläisempää äänioikeutta kohti.
Aiheesta muualla

Puolueen ohjelmat (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto)
Lesothon lippu

Lesothon lippu
Lesothon lippu on Lesothon kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 4. lokakuuta 2006. Lipussa on keskellä musta sotho-kansan perinteinen basotho-hattu eli mokorotlo.
Edellinen lippu oli käytössä 17. tammikuuta 1987 – 4. lokakuuta 2006. Sen valkoinen väri kuvaa rauhaa, sininen sadetta ja vihreä vaurautta ja hyvinvointia. Vuosina  1987–2006 lipussa oli myös perinteisiä lesotholaisia aseita ja kilpi. Tätä lippua ennen vuosina 1966–1987 oli ollut käytössä lippu, jossa oli valkoinen sotho-hattu. Tämän lipun sininen väri kuvasi taivasta ja sadetta, valkoinen rauhaa, vihreä maata ja punainen uskoa.
Sotho-hattu palautettiin uuteen lippuun aseiden tilalle siksi, että haluttiin kuvastaa maan rauhanomaista suuntautumista.
Lesothon lippu (käytössä 1987–2006)
Lesothon lippu 1966–1987
Lesja Ukrajinkan kansallinen akateeminen draamateatteri

Lesja Ukrajinkan kansallinen akateeminen draamateatteri syyskuussa 2012.
Lesja Ukrajinkan kansallinen akateeminen draamateatteri on teatteri Kiovassa. Sen aiempi nimi Kansallinen akateeminen venäläisen draaman teatteri (ukr. Національний академічний театр російської драми ім. Лесі Українки) viittasi venäläiseen draamaan. Teatterin nimi ja ohjelmisto muutettiin helmikuussa 2022 sen jälkeen kun Venäjä oli hyökännyt Ukrainaan.
Teatteri sai vuonna 1966 akateemisen teatterin aseman. Ukrainan neuvostoaikana se oli puolueen suosima teatteri ja propagoi erityisesti venäläistä kulttuuria. Ohjelmisto koostui venäläisistä klassikoista ja neuvostoaikaisista näytelmistä. Ukrainalaisista klassikoista siellä esitettiin Lesja Ukrajinkan näytelmiä. Sen henkilökunnassa oli melko vähän ukrainalaisia. Se sai 1994 kansallisteatterin aseman. Taiteellinen johtaja on ollut vuodesta 1994 lähtien 1994 Myh’ailo Reznikovytš.
Teatterin taustalla on Solovtsevin teatteri, josta se muodostettiin 1919 nimellä Ukrainan neuvostotasavallan toinen valtionteatteri. Vuonna 1926 se sai nimen Kiovan venäläisen draaman teatteri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lesja Ukrajinkan kansallinen akateeminen draamateatteri Wikimedia Commonsissa
Lesja Ukrajinkan yleinen kirjasto

| Lesja Ukrajinkan yleinen kirjasto> Публічна бібліотека імені Лесі Українки для дорослих міста Києва |
| --- | --- |
 Lesja Ukrajinkan yleisen kirjaston sisäänkäynti Kiovassa.
Osoite:  päärakennus: vul. Oleksandra Konyskoho 83-85, 04053 Kiova, Ukraina
Koordinaatit:  50.4560°N, 30.4890°E
Rakennustyyppi:  kirjasto- ja asuinrakennus
Omistaja:  Kiovan kaupunki (kirjaston tilat)
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lesja Ukrajinkan yleinen kirjasto (ukr. Публічна бібліотека імені Лесі Українки для дорослих міста Києва, Publitšna biblioteka imeni Lesi Ukrajinky dlja doroslyh’ mista Kyjeva; Lesja Ukrajinkan yleinen kirjasto Kiovan kaupungin aikuisille) on Ukrainan pääkaupunki Kiovan Ševtšenkon piirissä toimiva, aikuisasiakkaita palvelemaan keskittynyt yleinen kirjasto. Kirjasto on nimetty runoilija, prosaisti Lesja Ukrajinkan mukaan.
Kirjaston kokoelmat ovat varsin laajat, ja ne on yhtenäisen kirjastorakennuksen puutteessa hajautettu sisällön mukaan useisiin kiinteistöihin. Päätoimipaikka osoitteessa vul. Oleksandra Konyskoho 83-85 sijaitsevan asuinkerrostalon ensimmäisessä kerroksessa otettiin kirjastokäyttöön vuonna 1971.
Aiheesta muualla

Kirjaston kotisivut (ukrainaksi) (lukl.kyiv.ua)
Lohjan helluntaiseurakunta

| Lohjan helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

 Lohjan helluntaiseurakunta huhtikuussa 2024.
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  Suomen Helluntaikirkko
Perustettu:  1952
Johtava pastori:  Aleksi Oksanen
Pääkirkko:  Nyyrikinkatu 9 08100 Lohja
Jäseniä:  n. 270 (2012)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lohjan helluntaiseurakunta on vuonna 1952 perustettu lohjalainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Aleksi Oksanen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Lohjan keskustassa Nyyrikinkadulla. Lohjan helluntaiseurakuntaan kuuluu noin 270 jäsentä. Seurakunta kuuluu Suomen Helluntaikirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukousiltojen lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, ystäväpiiri, esirukouspalvelu sekä lähetystyö Etiopiassa ja tuki Sortavalan Karjala-instituutille. Lisäksi seurakunta tukee Fida Internationalin työtä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lohjan helluntaiseurakunta Wikimedia Commonsissa