stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eurovision laulukilpailu 1996
Loppukilpailu

41. Eurovision laulukilpailut järjestettiin Oslon Spektrum-hallissa 18. toukokuuta 1996. Juontajina toimivat Ingvild Bryn ja A-ha-yhtyeen solisti Morten Harket. Tänä vuonna Christine Marchal-Ortiz toimi ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailujen vastaavana henkilönä EBU:ssa. Vuoden erikoisuutena oli lauluesityksien edellä nähtyjen videopostikorttien lopetukset, joissa jokin edustajamaan poliitikko toivotti onnentoivotukset esiintyjille omalla kielellä. Ennen Suomen esitystä tervehdyksensä antoi silloinen eduskunnan puhemies Riitta Uosukainen.
Irlanti voitti Euroviisut jo seitsemättä kertaa, neljättä kertaa viiden vuoden sisällä, Eimear Quinnin esittämällä laululla "The Voice", joka edusti tyyliltään samanlaista etnomusiikkia kuin edellisen vuoden voittaja "Nocturne". Myös muut kärkikolmikkoon sijoittuneet laulut, Norjan "I evighet" ja Ruotsin "Den vilda" ovat myös luokiteltavissa etnomusiikiksi. Kilpailulauluista suurimmaksi listahitiksi nousi kuitenkin Ison-Britannian kahdeksanneksi sijoittunut sävelmä, Gina G:n esittämä "Ooh Aah... Just a Little Bit". Suomessa suureen suosioon nousi myös Viron edustuslaulu "Kaelakee hääl", jonka viides sija aloitti Viron menestyksekkään kauden Euroviisuissa. Portugali saavutti siihen astisen euroviisuhistoriansa parhaan saavutuksen sijoittumalla kuudenneksi. Lisäksi tämä on toistaiseksi ainoa Euroviisujen loppukilpailu, jossa Saksa ei ollut ollenkaan mukana, tosin maa oli kyllä osallistunut alkukarsintoihin, mutta karsiutui finaalista.
Suomen edustaja

Suomen euroviisukarsinnan voitti nuori iskelmälaulajatar Jasmine, joka oli juuri julkaissut ensimmäisen albuminsa, Timo Niemen sävellyksellä "Niin kaunis on taivas". Laulu sijoittui alkukarsinnassa 22. sijalle, eli pääsi viimeisenä lauluna loppukilpailuun. Finaalissa Jasminen esitys muistetaan erityisestikenen mukaan? instrumentaaliväliosasta, jonka päälle Jasmine vahingossa lauloi. Muilta Pohjoismailta saadut yhdeksän pistettä toivat Suomelle finaalin jumbosijan. Alkukarsinta mukaan lukien Jasminen sijoitus oli 23/30.
Kappaleet

| Järj>  | Maa | Esiintyjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Turkki | Şebnem Paker | "Beşinci Mevsim" | 12. | 57 |
| 2 |  Iso-Britannia | Gina G | "Ooh Aah... Just a Little Bit" | 8. | 77 |
| 3 |  Espanja | Antonio Carbonell | "¡Ay, qué deseo!" | 20. | 17 |
| 4 |  Portugali | Lúcia Moniz | "O meu coração não tem cor" | 6. | 92 |
| 5 |  Kypros | Constantinos | "Mono gia mas" | 9. | 72 |
| 6 |  Malta | Miriam Christine | "In a Woman's Heart" | 10. | 68 |
| 7 |  Kroatia | Maja Blagdan | "Sveta ljubav" | 4. | 98 |
| 8 |  Itävalta | George Nussbaumer | "Weil's dr guat got" | 10. | 68 |
| 9 |  Sveitsi | Kathy Leander | "Mon cœur l'aime" | 16. | 22 |
| 10 |  Kreikka | Mariánna Efstratíou | "Emeís foráme to cheimóna anoixiátika" | 14. | 36 |
| 11 |  Viro | Maarja-Liis Ilus & Ivo Linna | "Kaelakee hääl" | 5. | 94 |
| 12 |  Norja | Elisabeth Andreassen | "I evighet" | 2. | 114 |
| 13 |  Ranska | Dan Ar Braz & l'Héritage des Celtes | "Diwanit Bugale" | 19. | 18 |
| 14 |  Slovenia | Regina | "Dan najlepših sanj" | 21. | 16 |
| 15 |  Alankomaat | Maxine & Franklin Brown | "De eerste keer" | 7. | 78 |
| 16 |  Belgia | Lisa del Bo | "Liefde is een kaartspel" | 16. | 22 |
| 17 |  Irlanti | Eimear Quinn | "The Voice" | 1. | 162 |
| 18 |  Suomi | Jasmine | "Niin kaunis on taivas" | 23. | 9 |
| 19 |  Islanti | Anna Mjöll | "Sjúbídú" | 13. | 51 |
| 20 |  Puola | Kasia Kowalska | "Chcę znać swój grzech..." | 15. | 31 |
| 21 |  Bosnia ja Hertsegovina | Amila Glamočak | "Za našu ljubav" | 22. | 13 |
| 22 |  Slovakia | Marcel Palonder | "Kým nás máš" | 18. | 19 |
| 23 |  Ruotsi | One More Time | "Den vilda" | 3. | 100 |
Kappaleet > Kapellimestarit

Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Turkki - Levent Çoker
Iso-Britannia - Ernie Dunstall
Espanja - Eduardo Leiva
Portugali - Pedro Vaz Osório
Kypros - Stavros Lantsias
Malta - Paul Abela
Kroatia - Alan Bejlinski
Itävalta - Michael W. Krausz
Sveitsi - Rui Filipe Reis
Kreikka - Michalis Rozakis
Viro - Tarmo Leinatamm
Norja - Frode Thingnæs
Ranska - Fiachra Trench
Slovenia - Jože Privšek
Alankomaat - Dick Bakker
Belgia - Bob Porter
Irlanti - Noel Kelehan
Suomi - Olli Ahvenlahti
Islanti - Ólafur Gaukur Þórhallsson
Puola - Wieslaw Pieregorólka
Bosnia ja Hertsegovina - Sinan Alimanović
Slovakia - Juraj Burian
Ruotsi - Anders Berglund
Alkukarsinnan tulokset

| Maa | Maa | Esiintyjä | Laulu   | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Ruotsi | One More Time | Den vilda | 1 | 227 |
|  | Irlanti | Eimear Quinn | The Voice | 2 | 198 |
|  | Iso-Britannia | Gina G | Ooh Aah... Just a Little Bit | 3 | 153 |
|  | Malta | Miriam Christine | In a Woman's Heart | 4 | 138 |
|  | Viro | Ivo Linna & Maarja-Liis Ilus | Kaelakee hääl | 5 | 106 |
|  | Itävalta | George Nussbaumer | Weil's dr guat got | 6 | 80 |
|  | Turkki | Şebnem Paker | "Beşinci Mevsim" | 7 | 69 |
|  | Sveitsi | Kathy Leander | Mon cœur l'aime | 8 | 67 |
|  | Alankomaat | Maxine & Franklin Brown | De eerste keer | 9 | 63 |
|  | Islanti | Anna Mjöll | Sjúbídú | 10 | 59 |
|  | Ranska | Dan Ar Braz & l'Héritage des Celtes | Diwanit Bugale | 11 | 55 |
|  | Kreikka | Mariánna Efstratíou | Emeís foráme to cheimóna anoixiátika | 12 | 45 |
|  | Belgia | Lisa del Bo | Liefde is een kaartspel | 12 | 45 |
|  | Espanja | Antonio Carbonell | ¡Ay, qué deseo! | 14 | 43 |
|  | Kypros | Constantinos | Mono Yia Mas | 15 | 42 |
|  | Puola | Kasia Kowalska | Chcę znać swój grzech... | 15 | 42 |
|  | Slovakia | Marcel Palonder | Kým nás máš | 17 | 36 |
|  | Portugali | Lucia Moniz | O meu coracão não tem cor | 18 | 32 |
|  | Kroatia | Maja Blagdan | Sveta ljubav | 19 | 30 |
|  | Slovenia | Regina | Dan najlepših sanj | 19 | 30 |
|  | Bosnia ja Hertsegovina | Amila Glamočak | Za našu ljubav | 21 | 30 |
|  | Suomi | Jasmine | Niin kaunis on taivas | 22 | 26 |
|  | Unkari | Gjon Delhusa | Fortuna | 23 | 26 |
|  | Saksa | Leon | Planet of Blue | 24 | 24 |
|  | Tanska | Martin Loft & Dorthe Andersen | Kun med dig | 25 | 22 |
|  | Makedonia | Kaliopi Grill | Samo ti | 26 | 14 |
|  | Venäjä | Andrei Kosinski | Ja eto ja | 26 | 14 |
|  | Israel | Galit Bell | Shalom olam | 28 | 12 |
|  | Romania | Monica Anghel & Sincron | Rugă pentru pacea lumii | 29 | 11 |
Pistetaulukko

Äänestyksessä oli huomattu kisan jälkeen yksi ongelma. Suorassa lähetyksessä Espanjan pisteidenlukija sanoi Alankomaiden (Hollannin) saavan kuusi pistettä sanomalla Holland, 6 points, mutta juontaja Ingvild Bryn kuuli tämän sanoneen Poland, 6 points, ja sen vuoksi Espanjan kuusi pistettä laitettiin epähuomiossa Puolan tilille. Kisan jälkeen pisteet korjattiin, ja lopullisessa pistetaulukossa Alankomaat ja Iso-Britannia sekä Kreikka ja Puola vaihtoivat paikkaa.
Aiheesta muualla

Eurovision laulukilpailu 1996 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Eurovision laulukilpailu
Maat
| --- | --- |
Aktiiviset:  Alankomaat · Albania · Armenia · Australia · Azerbaidžan · Belgia · Espanja · Georgia · Irlanti · Islanti · Israel · Italia · Itävalta · Kreikka · Kroatia · Kypros · Latvia · Liettua · Luxemburg · Malta · Moldova · Montenegro · Norja · Portugali · Puola · Ranska · Ruotsi · Saksa · San Marino · Serbia · Slovenia · Suomi · Sveitsi · Tanska · Tšekki · Ukraina · Viro · Yhdistynyt kuningaskunta
Epäaktiiviset:  Andorra · Bosnia ja Hertsegovina · Bulgaria · Marokko · Monaco · Pohjois-Makedonia · Romania · Slovakia · Turkki · Unkari · Valko-Venäjä · Venäjä
Entiset:  Jugoslavia · Serbia ja Montenegro
Epäonnistuneet yritykset:  Kazakstan · Kosovo · Libanon  · Liechtenstein · Neuvostoliitto · Qatar · Tunisia
Kilpailut vuosittain
| --- | --- |
1950-luku:  1956 · 1957 · 1958 · 1959
1960-luku:  1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969
1970-luku:  1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979
1980-luku:  1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989
1990-luku:  1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999
2000-luku:  2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
2010-luku:  2010 · 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019
2020-luku:  2020 · 2021 · 2022 · 2023 · 2024 · 2025
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Isäntäkaupungit
| --- | --- |
1950–:  Lugano · Frankfurt · Hilversum · Cannes
1960–:  Lontoo · Cannes · Luxemburg · Lontoo · Kööpenhamina · Napoli · Luxemburg · Wien · Lontoo · Madrid
1970–:  Amsterdam · Dublin · Edinburgh · Luxemburg · Brighton · Tukholma · Haag · Lontoo · Pariisi · Jerusalem
1980–:  Haag · Dublin · Harrogate · München · Luxemburg · Göteborg · Bergen · Bryssel · Dublin · Lausanne
1990–:  Zagreb · Rooma · Malmö · Millstreet · Dublin · Dublin · Oslo · Dublin · Birmingham · Jerusalem
2000–:  Tukholma · Kööpenhamina · Tallinna · Riika · Istanbul · Kiova · Ateena · Helsinki ·  Belgrad · Moskova
2010–:  Oslo · Düsseldorf · Baku · Malmö · Kööpenhamina · Wien · Tukholma · Kiova · Lissabon · Tel Aviv
2020–:  Rotterdam · Rotterdam · Torino · Liverpool · Malmö · Basel
Yliviivattu kaupunki tarkoittaa, että kilpailua ei järjestetty kyseisenä vuonna.
Image (lehti)

| Image |
| --- | --- |
Kustantaja:  A-lehdet Oy
Julkaisija:  A-lehdet Oy
Perustettu:  1985
Päätoimittaja:  Niklas Thesslund
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  11 / vuosi
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Image on suomalainen aikakauslehti, joka ilmestyy 11 kertaa vuodessa. Lehti käsittelee ajankohtaisia ilmiöitä populaarikulttuurista politiikkaan. Tunnusomaista lehdelle ovat laajat artikkelit. Image on Suomen vanhimpia lifestyle-lehtiä. Lehti perustettiin vuonna 1985. 1990-luvun alussa lehti muuttui neljä kertaa vuodessa ilmestyvästä kulttuurialbumista kulttuurin yleisaikakauslehdeksi.
Lehti siirtyy täysin digitaaliseen muotoon  toukokuussa 2024, ja sen viimeinen painettu numero ilmestyi 14. elokuuta 2024. Sen jälkeen lehti ilmestyy A-lehtien yhteisessä Apu360-palvelussa.
Imagen perustaja Raoul Grünstein omisti lehden vuoteen 2005 saakka, jolloin hän myi enemmistön Image Kustannus Oy:stä A-lehdet Oy:lle. Vuodesta 2007 lähtien Image Kustannus Oy on ollut kokonaan A-lehtien omistama tytäryhtiö. Kansallisen mediatutkimuksen KMT 2023 mukaan Imagen lukijamäärä on 41 500.
Imagen päätoimittajana on syyskuusta 2017 lähtien toiminut Niklas Thesslund. Häntä ennen päätoimittajana toimi Heikki Valkama vuosina 2013–2017 ja Mikko Numminen vuosina 2003–2013.
Historiaa > Alun talkoovuodet

Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan Ylioppilaskamerat-valokuvakerhon puheenjohtaja Raoul Grünstein halusi 1980-luvun puolivälissä parantaa monistuskoneella tehtyä vaatimatonta kerholehteään nimeltään Levottomat kuvat. Yhdessä Taina Värrin ja Petri Heinosen kanssa hän haki hankkeeseen avustusta Uudenmaan läänin taidetoimikunnalta, ja sitä tulikin 4 000 markkaa. Tämän myötä ilmestyi syksyllä 1985 ensimmäinen 54-sivuinen Image, painosmäärältään 3 000 kappaletta ja sivukooltaan 24×34 cm, vain pari viikkoa myöhemmin kuin uusi kaupunkilehti City. Imagen tekijät, yliopiston piiristä ja sen ulkopuoleltakin haalitut talkoolaiset, halusivat haastaa perinteisten aikakauslehtien rutiininomaisen graafisen suunnittelun ja kuvienkäytön sekä kaventaa kuilua taidevalokuvauksen ja kaupallisen valokuvauksen väliltä. Lehteä tehtiin alkuun kaksi numeroa vuodessa, paksuja teemoitettuja albumeja – kolmosnumerossa syksyllä 1986 oli 114 huippuluokan paperille painettua sivua yli 6 000 kappaleen painoksena. Noihin aikoihin lehden keskeisiä tekijöitä olivat Grünsteinin lisäksi Jari Ehrnrooth, Jaana Lähteenmaa, Kaj Kalin ja Ruben Stiller. Ulkoisen tyylin lisäksi tekijät suosivat kansainvälisiä visuaalisen kulttuurin juttuaiheita esittelemällä lukijoilleen muun muassa elokuvaohjaajat Derek Jarmanin ja Lina Wertmüllerin, jonka elokuva Rakkautta ja anarkiaa päätettiin myös hankkia esitettäväksi – tästä sai alkunsa Image-lehden sivuprojektina samanniminen elokuvafestivaali. Perustettiin Kulttuuriyhdistys Image ry, ja toimitilat olivat alkuun kolme vuotta aiemmin perustetun Suomi-lehden ja Rumban yhteydessä Eerikinkadulla, sitten Uudenmaankadulla ja myöhemmin Iso-Roobertinkadulla. Elokuvafestivaalin lisäksi Imagen oheistoimintaan kuului myös muita tapahtumia, kuten Taidehallissa kesällä 1987 pyörinyt multivisio Eurooppa tulessa yhdentoista eurooppalaisen valokuvaajan tai valokuvaajaryhmän töistä.
Historiaa > Yhdistyksestä yhtiöksi

Vuonna 1988 lehti siirtyi ammattimaisempaan toimintaan, kun sen julkaisijaksi perustettiin Image Kustannus Oy. Ilmestymistiheys kasvoi kahdesta neljään numeroon vuodessa, ja pankkilainan turvin tekijät alkoivat saada työstään palkkioita. Jokaisen erikseen teemoitetun numeron ilmestyessä pidettiin jopa kaksi tuhatta vierasta saaneita juhlia mitä erikoisemmissa paikoissa: Taidehallissa, Katajanokan makasiineilla, eiralaisella korttelipihalla, ruumishuoneella ja rahtilaivalla. Juhlien alkuunpanijana ja järjestäjänä toimi Jarmo ”Elukka” Eskelinen, ja kutsuttujen joukossa oli aina kymmeniä Laila Snellmanin Paparazzi-mallitoimiston kasvoja.
Lehdentekijät saivat mainostajilta toimeksiantoja tehdä lehteen uudenlaisia mainoksia, joita saatettiin sitten julkaista muuallakin. Imagen uudenlaista visuaalista tyyliä kiiteltiin, mutta toisaalta tekstijuttujen pituutta, outoutta ja sivistyssanoilla hienostelua kummasteltiin, kirjoittajat kun olivat pikemminkin tutkija- kuin toimittajataustaisia. 1980-luvun lopulla päätoimittajaksi nimitetyn valokuvatutkija Merja Salon mukaan Image heijasteli ja samalla myös ironisoi 1980-luvun juppiaikoja ja oli siinä mielessä postmoderni julkaisu.
Historiaa > Lamasta nousuun, vakavuudesta ironiaan

Suomen 1990-luvun alun lama oli vaikeaa aikaa myös Image-lehdelle, kun ilmoitustulot äkkiä romahtivat murto-osaan. Pääomistaja Grünstein yritti myydä lehteä muille kustantajille, mutta heillä oli omatkin vaikeutensa. Imagen tekijät pakenivat muihin töihin, jos sellaisia löytyi. Uuden päätoimittajan, City-lehdestä siirtyneen Jaakko Tapanisen johdolla lehden teema-albumikonseptista luovuttiin ja lähestyttiin tavanomaisempaa lifestyle-aikakauslehteä. Tavoitetta sanallistettiin muun muassa puhumalla ”kulttuuripainotteisesta Vanity Fairistä” ja ”uuden sukupolven Suomen Kuvalehdestä”. Vuonna 1992 lehti alkoi mainostajia houkutellakseen tehdä muotijuttuja, joiden kuvaajia olivat muun muassa Lauri Eriksson, Kira Gluschkoff, Matti Hietala, Merja Järvinen, Ari Lyijynen, Marica Rosengård ja Christian Yakowlef. Tapanisen mukaan Image halusi tuolloin jalostaa City-lehden ja Helsingin Sanomien Kuukausiliitteen konseptia pitkistä, kirjallisesti kunnianhimoisista artikkeleista. Hänen päätoimittajakaudellaan julkaistiin myös englanninkielistä Cityä ja matkailijoille suunnattua Helsinki Happens -lehteä.
Matti Apunen tuli päätoimittajaksi 1997 aikana, jolloin Suomi oli taas nousuhuumassa Nokian menestyksen myötä. Hän piti Imagea liian totisena ja toi sen tyyliin uudenlaista piruilua ja ironiaa muun muassa Jyrki Lehtolan avulla. Samantapaista tyyliä edusti Helsingin Sanomien vuonna 1985 aloittama Nyt-liite. Apusen linjalla jatkoi seuraavakin päätoimittaja, Marjaana Toiminen.
Historiaa > A-lehtien omistukseen

Mikko Numminen aloitti Image-lehden toimituspäällikkönä vuonna 2000 ja päätoimittajana vuoden 2003 syksyllä. Hänen aikanaan Image muutti Raoul Grünsteinin uusimman hankkeen Kulttuuritehdas Korjaamon yhteyteen, ja alettiin julkaista myös Mondo-matkailulehteä, Muoto-lehteä ja Talentumilta ostettua Bisnes.fi-verkkojulkaisua. A-lehdet osti Imagen 2000-vuosikymmenen puolivälissä ja lehden talous saatiin lopultakin kuntoon muun muassa lopettamalla Muodon ja Bisnes.fi:n kaltaiset rönsyt.
Päätoimittajat

Raoul Grünstein 1985–1990
Merja Salo 1990–1991
Jaakko Tapaninen 1991–1997
Matti Apunen 1997–1998
Marjaana Toiminen 1998–2003
Mikko Numminen 2003–2013
Heikki Valkama 2013–2017
Niklas Thesslund 2017–
Kirjallisuutta

Juliana Harkki: Harkittu tyyli.  (Kirjan tekstit ja kuvat julkaistu Image-lehdessä 2002–2006)  Helsinki:  Image, 2006.  ISBN 952-99247-9-8
Aiheesta muualla

Imagen verkkosivut.
Saarikoski, Saska: Kekkosen lapset mediaa mylläämässä HS.fi. 31.10.2010.
Sophie Mannerheim

| Sophie Mannerheim |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1863 Askainen
Kuollut: 9. tammikuuta 1928 (64 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  sairaanhoitaja
Vanhemmat:  Carl Robert Mannerheim, Hedvig Charlotta Hélène von Julin
Puoliso:  Hjalmar Linder (1896–1899)
Eva Charlotta Lovisa Sofia (Sophie) Mannerheim (21. joulukuuta 1863 Askainen – 9. tammikuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitaja ja Helsingin kirurgisen sairaalan ylihoitaja vuosina 1904–1927. Hän oli Suomen marsalkka C. G. E. Mannerheimin sisar ja vapaaherratar.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sophie Mannerheim Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Sophie Mannerheimin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Luettelo yli 20 metrin tuloksen saavuttaneista yhdysvaltalaisista kuulantyöntäjistä

Tämä on luettelo 20 metriä ylittäneistä yhdysvaltalaisista kuulantyöntäjistä. Kuulantyönnön miesten maailmanennätystä (23,12 metriä) pitää hallussaan yhdysvaltalainen Randy Barnes. 20 metrin rajan kuulantyönnössä rikkoi ensimmäisenä yhdysvaltalainen Bill Nieder 12. elokuuta 1960.
Naiset

| Nimi | Paras tulos (metriä) | Päivämäärä | Paikka |
| --- | --- | --- | --- |
| Carter,  Michelle Michelle Carter | 20,24 | 22.6.2013 | Des Moines, Iowa |
| Pagel,  Ramona Ramona Pagel | 20,18 | 25.6.1988 | San Diego, Kalifornia |
| Camarena-Williams,  Jillian Jillian Camarena-Williams | 20,18 | 8.7.2011 | Saint-Denis, Ranska |
Jalkojen sitominen

1900-luvulla otettu kuva naisesta, jonka jalat on sidottu.
Jalkojen sitominen oli Kiinassa harjoitettu tapa, jossa nuorten tyttöjen varpaat taivutettiin jalkapöydän alle ja sidottiin, minkä johdosta jalat kasvoivat vääristyneeseen muotoon. Jalkojen sitomista harjoitettiin siksi, koska se sai jalat näyttämään hyvin pieniltä, mikä oli Kiinassa kauneusihanne ja statussymboli. Tapa oli kuitenkin kivulias ja sidotut jalat vaikeuttivat kävelemistä. Tavan yleistyttyä myös sen aiheuttama vaappuva ja hidas kävelytapa tuli ihanteeksi.
Ei ole tiedossa, milloin jalkojen sitominen tarkkaan ottaen alkoi. Se saattoi alkaa 900-luvulla Tang-dynastian aikana, kun hovissa kävi turkkilaisia tanssijoita. Tanssijat tunnettiin kärjistään ylös kaartuvista kengistään ja pienistä jaloistaan, joita hovin miehet olisivat pitäneet eroottisina. Tapa yritettiin kieltää vuosien aikana useaan kertaan. Se kuitenkin jatkui pitkän aikaa varsinkin yläluokan keskuudessa, kunnes se lopetettiin kommunistien tultua valtaan vuonna 1949.
Jalkojen sitomista on verrattu korsetteihin ja naisten sukupuolielinten silpomiseen.
Syyt

Jalkojen sitomista harjoitettiin siksi, koska se sai jalat näyttämään hyvin pieniltä, mikä oli Kiinassa kauneusihanne ja statussymboli. Mitä pienemmät jalat naisella oli, sitä kauniimpi hän oli. Toisaalta sidottuja jalkoja pidettiin itsessään kauniin ja jopa eroottisen näköisinä, samoin kuin niiden aiheuttamaa vaappuvaa kävelytyyliä. Koska jalkojen kärkeen päin kapeneva muoto muistutti lootuskukan nuppua, saatettiin sidottuihin jalkoihin viitata myös "lootusjalkoina". Lisäksi kaupungistuneen yläluokan miehet halusivat tällä tavoin osoittaa, että heidän keskuudessaan naisten ei tarvinnut tehdä maatalous­töitä.
Jalkojen sitominen nähtiin siirtymäriittinä ja valmistautumisena murrosikää ja synnytystä varten. Se myös toimi vertauskuvana tytön tottelevaisuudelle ja varmisti sen, että hän pääsi naimisiin. Pienet jalat saattoivat jopa olla köyhään perheeseen syntyneelle tytölle mahdollisuus päästä naimisiin rikkaan miehen kanssa. Erään uskomuksen mukaan sidotut jalat paransivat naisen hedelmällisyyttä, sillä silloin veri virtasi paremmin lisääntymiselimistöä kohti.
Kiinalaiset alkoivat liittää sidottuihin jalkoihin uudenlaista symbolismia sen jälkeen, kun mongolit valloittivat Kiinan vuonna 1279. Han-kiinalaiset olivat ainoa jalkojen sitomista harjoittanut kansa, ja he alkoivat sen takia kokea ylemmyydentunnetta mongoleita kohtaan. Kiinalaiset näkivät, että vain raakalaisnaisilla olisi sitomattomat jalat.
Prosessi

Jalkojen sitominen aloitettiin lapsen ollessa 3–12 ikävuoden välillä. Tavallisesti lapsi oli 5–8-vuotias, mutta ainakin köyhemmät perheet saattoivat sitoa tyttärien jalat vasta myöhemmin, jotta tämä ehtisi työskennellä pidempään. Näiden perheiden tytöt kuitenkin irrottivat siteet naimisiinmenon jälkeen, jotta he voisivat jatkaa työntekoa.
Ennen sitomista perhe rukoili ja tarjosi lahjoja pienijalkaiselle neitsyjumalattarelle ja bodhisattva Guan Yinille. Heitä rukoilivat myös nuoret tytöt, joiden jalkojen sitomisprosessi oli vielä kesken.
Sitominen on tuskallinen prosessi, jonka teki joko tytön vanhempi naispuolinen perheenjäsen tai ammattimainen jalkojen sitoja. Lapsen jalat pehmennettiin lämpimällä vedellä, hierottiin ja kynnet leikattiin. Sitomisen aikana lapsen neljä pienintä varvasta taivutettiin kiinni jalkapohjaan ja sidottiin siteillä paikoilleen. Myös päkiää vedettiin lähemmäs kantapäätä. Isovarvasta ei muokattu. Lopullisena tavoitteena oli 7,5–10 cm pituus. Jos tytöllä oli sitä suuremmat jalat, hänen mahdollisuutensa avioliittoon laskivat. Yli 12 cm kokoisia jalkoja pidettiin jo turhan suurina.
Tyttö teki sidottujen jalkojen kanssa kävelyharjoituksia, joiden tavoite oli saada jalkapöydän luut murtumaan ja verenkierto toimimaan. Se oli tärkeää, koska jos verenkierto jalkaan lakkasi, saattoi jalka mennä kuolioon. Ajan myötä varpaiden ja jalkapöydän luut murtuivatkin ja paranivat uudelleen muokattuun asentoon. Päkiän ja kantapään väliin muodostui vähitellen syvä rako, kun siteitä kiristettiin ja tytön pitämiä kenkiä pienennettiin.
Siteet vaihdettiin useamman kerran viikossa lapsen varhaisteini-ikään asti. Varakkaammissa perheissä niin saatettiin tehdä päivittäin, kun taas köyhemmissä muutaman päivän välein. Samassa yhteydessä jalkojen haavaumat hoidettiin. Joidenkin tyttöjen kohdalla osa varpaista irtosi tai jalat tulehtuivat. Myös kuoliot, halvaukset ja joissain tapauksissa myös kuolema olivat mahdollisia komplikaatioita. Eräiden arvioiden mukaan joka kymmenes tyttö kuoli ensimmäisten päivien aikana shokkiin, kun taas toisten arvioiden mukaan kuolema oli harvinaista.
Jalkojen muokkaus oli valmis noin kahden vuoden kuluttua aloituksesta.
Elämä sidottujen jalkojen kanssa

Sidottujen jalkojen kanssa oli tavallista vaikeampaa kävellä. Naiset viettivätkin paljon aikaa sisätiloissa ja heitä saatettiin kantaa paikasta toiseen. Liikkumattomuus aiheutti omia terveysongelmiaan ja lihasten surkastumista.
Osalla naisista ei ollut suuremmin kipuja enää lapsuusiän jälkeen, mutta monilla muilla oli kipuja koko aikuisiän ajan. Hyvin pienten jalkojen kanssa elävät naiset varasivat kävellessään kehon painon kantapäille, mikä aiheutti puristusta selkärankaan ja sen seurauksena selkäkipuja.
Naiset pitivät jalkojen ympärillä loppuelämänsä ajan siteitä, joiden päällä pidettiin koristeellisia lootuskenkiä ja trikoita.