stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skira

| Skira> Σκίρα |
| --- | --- |
Tyyppi:  uskonnollinen juhla Athenen (tai Demeterin ja Koren) kunniaksi
Päivämäärä:  Skiroforion 12. (kesä-heinäkuu)
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Ateena, Attika, Kreikka
Skira (m.kreik. Σκίρα) eli Skiroforia (Σκιροφόρια) (lat. Scira/Scirophoria) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Athenelle (tai Demeterille ja Korelle). Sitä vietettiin juhlasta nimensä saaneen Skiroforion-kuun 12. päivä eli nykyisen kesä-heinäkuun aikoihin.
Juhlaan kuului kulkue, jossa Athenen papitar sekä Poseidonin ja Helioksen papit kulkivat suuren valkoisen päivänvarjon alla Akropoliilta Skiron-nimiseen paikkaan. Se sijaitsi Ateenasta Eleusiihin johtaneen Pyhän tien varrella, lähellä Eleusiin alueen muusta Attikasta erottanutta Kefissos-jokea. Juhla sai nimensä päivänvarjoa tarkoittavasta sanasta skiron (σκίρον). Päivänvarjoa kantoi Erekhtheuksen pappi tai eteobutadien suvun edustaja.
Yleensä kulkueen katsottiin olleen omistettu Athenelle, mutta joskus Demeterille ja Korelle eli Persefonelle. Skironissa tai sen lähellä sijaitsi Athene Skirakselle, Poseidon Paterille, Demeterille ja Korelle omistettu pyhäkkö, jossa suoritettiin jonkinlainen maan hedelmällisyyden rituaali. Se saattoi liittyä sadonkorjuun suojeluun tai sadonkorjuusta kiittämiseen. Siihen kuului mahdollisesti niiden porsaiden uhraaminen ja maahan kaivaminen, joiden jäänteet kaivettiin jälleen ylös Thesmoforia-juhlassa. Athenen ja Poseidonin kultit oli mahdollisesti liitetty vanhempaan Demeterin ja Koren kulttiin Attikan yhdistämisen aikoihin, jolloin paikallinen kultti tuli yleisattikalaiseksi. Päivänvarjo symboloi Attikan maaperän suojelemista auringon polttavilta säteiltä kesän kuumimpaan aikaan, jonka alussa juhlaa vietettiin. Juhla oli ennen kaikkea naisten tai tyttöjen viettämä.
Skalpeeraus

Robert McGee skalpeerattiin lapsena.
Skalpeeraus (engl. scalping < lat. scalpus 'päänahka') on toimenpide, jossa elävältä tai surmatulta viholliselta poistetaan päänahka tai osa siitä voitonmerkiksi. Intiaanit ovat tunnettuja tästä toimenpiteestä, joskin tapaa harjoittivat myös jotkin muutkin kansat, eivätkä kaikki intiaanikansat harjoittaneet sitä. Arkeologisten tutkimusten mukaan skalpeeraus oli vanha sodankäynnin perinne Amerikassa jo kauan ennen eurooppalaisten tuloa. Vuodelta 1325 peräisin olevassa etelädakotalaisessa joukkohaudassa on yli 400 ihmisen jäännökset, joissa on skalpeerauksen merkkejä.
Päänahkoja esiteltiin urotekojen merkkinä. Intiaaninaiset esittelivät kuivattuja ja puukehyksille pingotettuja päänahkoja usein myös tansseissa, joilla oli yhteyksiä hedelmällisyyden vaalimiseen. Päänahat hävitettiin usein voitonjuhlien jälkeen, mutta joitain on säilynyt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skalpeeraus Wikimedia Commonsissa
Skikda

| Skikda سكيكدة |
| --- | --- |
 Katunäkymä Skikdasta.
 Skikda
 Koordinaatit: 36°52′36″N, 6°54′34″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  Skikda
Piirikunta:  Skikda
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  52 km²
Väkiluku (2020):  202 600
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skikda (arab. سكيكدة‎) on satamakaupunki ja Skikdan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Välimeren Storanlahden rannalla 495 kilometriä Algerista itään. Skikdan kunnassa arvioitiin olevan 202 600 asukasta vuonna 2020.
Skikdan kunnan pinta-ala on 52 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Filfilan, etelässä Hamadi Krouman, lounaassa El Hadaïkin ja lännessä Aïn Zouitin kuntiin. Kaupungin keskusta sijaitsee Välimeren rannalla kahden kukkulan, Bou Abbazin ja Beni Melekin välissä. Länsi- ja eteläpuolella virtaa kaksi vadia, Safsaf ja Zeramna, jotka yhtyvät ennen merta. Teollisuusalue ja öljysatama sijaitsevat keskustan itäpuolella ja uudet asuinalueet kukkuloiden rinteillä ja keskustan eteläpuolella.
Kaupungin ilmasto on välimerellinen. Tammikuun keskilämpötila on 11,9 ja elokuun 24,05 astetta. Vuotuinen sademäärä on 800–1 200 millimetriä.
Skikdan historia perustuu sen asemaan 85 kilometrin päässä sisämaassa sijaitsevan Constantinen satamana. Roomalaisajalla paikalla sijaitsi Rusicadan kaupunki, jonka vandaalien kuningas Geiserik hävitti vuonna 435. Ranskalaiset perustivat kaupungin uudelleen vuonna 1838 nimellä Port de France, joka sittemmin muutettiin Philippevilleksi kuningas Ludvig Filip I:n mukaan. Vuonna 1954 kaupungin 70 000 asukkaasta puolet oli europpalaisia.
Algerian itsenäisyyssodan aikana vuonna 1955 Philippevillessä tapahtui eurooppalaisten ja ranskalaismielisten muslimien joukkomurha, jonka seurauksena sota muuttui entistäkin verisemmäksi. Algerian itsenäistyttyä vuonna 1962 eurooppalaiset muuttivat pois, mutta kaupunki on kasvanut nopeasti vuonna 1970 alkaneen öljyn- ja maakaasunjalostamon rakentamisen ansiosta.
Skikdasta on maantieyhteydet Constantineen, Annabaan ja Jijeliin sekä rautatie Ramdane Djamelin risteysasemalle. Kaupungissa on kaksi satamaa, joiden kautta viedään maataloustuotteita, mineraaleja sekä Hassi Messaoudista ja Hassi R’Melistä putkijohtojen kautta tulevaa öljyä ja kaasua. Storan esikaupungissa on kalastussatama.
Kaupungissa on öljy- ja kaasuteollisuutta. Lisäksi valmistetaan oliiviöljyä, hedelmä- ja kalasäilykkeitä ja muovituotteita sekä jalostetaan korkkia. Vuonna 1998 perustettu Skikdan yliopistokeskus sai yliopiston statuksen vuonna 2001.
Roomalaisajalta on säilynyt suuren teatterin rauniot. Muihin nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1936 valmistunut modernistinen rautatieasema. Matkailijoita houkuttelevat seudut monet hiekkarannat.
KDM Sjælland (1858)

| Sjaelland |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Orlogsværftet
Kölinlasku:  25. lokakuuta 1853
Laskettu vesille:  9. heinäkuuta 1858
Palveluskäyttöön:  1860
Poistui palveluskäytöstä:  7. joulukuuta 1885
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 355 t
Pituus:  58,0 m
Leveys:  13 m
Syväys:  6,0 m
Koneteho:  Maudslay, Sons & Field 1 000 hv
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  422
Aseistus
Aseistus:  30 x 30 naulan 50 cnt -tykkiä 12 x 30 naulan 40 cnt -tykkiä
KDM Sjaelland oli Tanskan laivaston vuonna 1858 vesillelaskettu Niels Juel -luokan höyryfregatti.
Valmistus

Alus tilattiin Kööpenhaminan laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 25. lokakuuta 1853. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1858 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1860.
Palvelus

Vuonna 1864 aluksen aseistukseksi vaihdettiin 30 kappaletta 30 naulan 50 cnt tykkiä, kahdeksan 18 naulan ja neljä 12 naulan rihlattua tykkiä. Uransa lopulla aluksen aseistuksena oli kaksi kahdeksan tuuman 144 cnt -tykkiä ja 24 kappaletta kuuden tuuman 50 cnt -tykkiä.
Alus poistettiin palveluksesta 7. joulukuuta 1885.
Skandinaavinen keittiö

Skandinaavinen keittiö muodostuu Skandinavian maiden perinteisistä ruokakulttuureista. Näihin maihin luetaan usein mukaan myös Suomi, jolloin voidaan puhua myös pohjoismaisesta keittiöstä. Kala, liha, peruna sekä erilaiset viljatuotteet muodostavat skandinaavisen keittiön ytimen. Skandinaavista ruokaa ja skandinaavisen ruuan makuja arvostetaan nykyisin maailmalla.
Kirjallisuutta

Björklund, Michael & Nars, Kenneth: Lähiruokaa – Pohjoismaalainen ruokani.  ((Min Nordiska Mat, 2011.) Suom. Saara Villa)  Ahvenanmaa:  Firma Kenneth Nars, 2011.  ISBN 9789526757216
Jiří Skobla

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jiří Skobla |  Jiří Skobla |  Jiří Skobla |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bern 1954 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Tukholma 1958 | kuulantyöntö |  |
Jiří Skobla (16. huhtikuuta 1930 Praha – 18. marraskuuta 1978) oli tšekkoslovakialainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti.
Skobla sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten kuulantyönnössä yhdeksänneksi. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän voitti kultaa tuloksella 17,20 m. Melbournen 1956 olympialaisissa hän saavutti kahden yhdysvaltalaisen takana pronssia tuloksella 17,65 m. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 sai pronssia tuloksella 17,12 m. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kuudenneksi. Belgradissa hän työnsi arvokisauransa pisimmän työnnön 17,87 m.
Jiří Skobla ylitti ensimmäisenä eurooppalaisena kuulantyöntäjänä 17 metrin ja 18 metrin rajat. Maailmanennätykset olivat tuolloin vahvasti yhdysvaltalaisten hallussa. Ennätyksekseen Skobla työnsi 18,52 m. Hänen isänsä Jaroslav Skobla voitti painonnoston raskaan sarjan olympiakultaa Los Angelesin 1932 olympialaisissa.
Skambonidai

| Skambonidai> Σκαμβωνίδαι.Sijainti |
| --- | --- |
 Skambonidai
Koordinaatit:  37°58′58″N, 23°43′44″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Akropoliin pohjoispuoli, Monastiráki(?) ja Omónoia(?), Ateena, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Leontis
 :  Hadrianis (vsta 126 jaa.)
Trittys:  asty
Demonyymi:  Skambōnidēs (Σκαμβωνίδης)
Bulen jäseniä:  3
 :  4 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Aiheesta muualla
  Skambonidai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skambonidai (m.kreik. Σκαμβωνίδαι, lat. Scambonidae) oli antiikin Ateenan kaupunginosa ja alun perin Leontis-fyleen kuulunut Attikan demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Hautastele Skambonidaista, 420–410 eaa. Kerameikoksen arkeologinen museo.
Skambonidai sijaitsi kaupunginmuurin eli Themistokleen muurin sisäpuolisella alueella. Perinteisesti se on sijoitettu Akropoliin pohjoispuolelle nykyisten Monastirákin ja Omónoian kaupunginosien suuntaan.  Toisen näkemyksen mukaan se olisi kuitenkin sijainnut Nymfien kukkulan ja Pnyksin alueella, ja se olisi luettu joskus osaksi Meliteä. Demoksen nimen arvellaan tulevan siitä, että kukkulaisen alueen kadut olivat mutkittelevia (kreik. skambos) ja kapeita.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Leontis ja sillä oli kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella edustajia oli neljä. Roomalaisella kaudella demos kuului vuodesta 124/125 jaa. Hadrianis-fyleen.
Skambonidaista oli kotoisin muun muassa Alkibiades. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Skambōnidēs (Σκαμβωνίδης).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skambonidai Wikimedia Commonsissa
Leontis-fyle
| --- | --- |
Asty:  Halimus · Kettos · Leukonoe · Oion Kerameikon · Alempi Potamos · Ylempi Potamos · Skambonidai
Paralia:  Deiradiotai · Frearrhioi · Potamos Deiradiotai · Sunion
Mesogeios:  Aithalidai · Eupyridai · Hekale · Hybadai · Kholleidai · Kolonai · Kropidai · Paionidai · Pelekes
Skandiumkloridi

| Skandiumkloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  10361-84-9
PubChem CID:  82586 ja 10176216
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  ScCl3
Moolimassa:  151,31
Ulkomuoto:  Väritön kiteinen aine
Sulamispiste:  967 °C
Kiehumispiste:  1342 °C
Tiheys:  2,39 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Skandiumkloridi (ScCl3) on skandium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa skandiumkloridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen ja muistuttaa vismuttitrijodidin ja rauta(III)kloridin rakenteita. Kidevedettömän skandiumkloridin lisäksi tunnetaan kidevedellinen heksahydraatti (ScCl3·6H2O). Kidevesi poistuu kuumentamalla alhaisessa paineessa tai vetykloridivirrassa. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hieman myös alkoholeihin. Yhdiste on Lewis-happo.
Skandiumkloridi valmistetaan kuumentamalla skandiumoksidia ja hiiltä kloorivirrassa tai neutraloimalla skandiumoksidia vetykloridilla.
Skandiumkloridia käytetään katalyyttinä muun muassa aldolikondensaatioissa, konjugaattiadditioissa ja tioasetaalien valmistuksessa.
Skandiumfluoridi

| Skandiumfluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  13709-47-2
PubChem CID:  83678
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  ScF3
Moolimassa:  101,96
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1552 °C
Kiehumispiste:  1607 °C 
Liukoisuus veteen:  Liukenee hieman veteen
Skandiumfluoridi (ScF3) on skandium- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää metallisen skandiumin valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa skandiumfluoridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen, mutta korkeassa paineessa se esiintyy romboedrisenä tai ortorombisena muotona. Skandiumfluoridin lämpölaajenemiskerroin on negatiivinen lämpötila-alueella −263–826 °C eli se kutistuu lämmetessään. Selvimmin tämä ilmenee matalissa lämpötiloissa. Aine liukenee vain vähäisessä määrin veteen. Skandiumfluoridi on Lewis-happo ja reagoi fluoridi-ionien kanssa muodostaen kompleksisen heksafluoroskandaatti(III)ionin ([ScF6]3-).
Skandiumfluoridia valmistetaan kuumentamalla skandiumoksidia vetyfluoridin tai ammoniumvetyfluoridin kanssa. Sitä muodostuu myös saostamalla skandiumin vesiliuoksista fluorideilla.
Skandiumfluoridia käytetään metallisen skandiumin valmistamiseen pelkistämällä se magnesiumin tai kalsiumin avulla. Se toimii myös katalyyttinä valmistettaessa silyylienolieettereistä hydroksiketoneja.
Josip Skoko

Josip Skoko
Josip Skoko (s. 10. joulukuuta 1975 Mount Gambier, Australia) on australialainen jalkapalloilija, jolla on kroatialaiset sukujuuret. 180 senttimetriä pitkän Skokon pelipaikka on keskikentän keskellä. Hän edustaa A-Leaguen Melbourne Heartia.
Skoko on edustanut ammattilaisuransa aikana myös kroatialaista Hajduk Splitiä, belgialaista Genkiä, turkkilaista Gençlerbirliğiä sekä englantilaisia Wigania ja Stokea, jossa hän pelasi lainalla Wiganista. Nykyiseen seuraansa Skoko siirtyi vuonna 2010.
Skoko pelasi Australian maajoukkueessa vuosina 1997–2007 51 A-maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän oli mukana muun muassa Maanosaliittojen cupissa 1997, 2001 ja 2005, olympialaisissa 2000 ja MM-kisoissa 2006.
Skatoli

| Skatoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-metyyli-indoli
CAS-numero:  83-34-1
PubChem CID:  6736
SMILES:  C1=C2C(=CC=C1)C(=C[N]2C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H9N
Moolimassa:  131,172 g/mol
Sulamispiste:  93–95 °C (366–368 K)
Kiehumispiste:  265 °C (538 K)
Liukoisuus veteen:  veteen 0,498 g/l
Skatoli eli 3-metyyli-indoli (C9H9N) on lievästi myrkyllinen orgaaninen yhdiste. Skatoli on puhtaana aineena valkoista, kiteistä ja epämiellyttävän hajuista, ja se tummuu ilman ja valon vaikutuksesta. Skatoli liukenee kuumaan veteen, asetoniin, kloroformiin, etanoliin, eetteriin ja bentseeniin.
Skatoli on merkittävä ulosteiden hajun aiheuttaja, sitä muodostuu nisäkkäiden ruoansulatuskanavassa mikrobien hajottaessa tryptofaanin ensin indoliksi ja siitä edelleen skatoliksi. Hyvin pieninä konsentraatioina sillä on kuitenkin miellyttävä tuoksu ja sitä on aromiaineena useissa tuoksuvissa kukissa ja eteerisissä öljyissä. Sitä käytetään myös esimerkiksi hajusteiden ainesosana.
Skatolia esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Aiheesta muualla

Raimo Alén: Kokoelma orgaanisia yhdisteitä, s. 911.  Consalen Consulting, 2009.  ISBN 978-952-92-5627-3
PubChem: Skatole (englanniksi)
Human Metabolome Database: 3-Methylindole (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 3-Methyl-1H-indole (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Skatole (englanniksi)
ChemBlink: 3-Methylindole (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Skatole (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - skatole (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - skatole (englanniksi)
Sisä-Suomen reunamuodostuma

Kolme Salpausselkää ja Sisä-Suomen reunamuodostuma.
Harju kohoaa keskellä Jyväskylän kaupunkialuetta. Siellä sijaitsee vesitorni.
Muuramenharjun hiihtolatu.
Kankaanpään Kuninkaanlähde Hämeenkankaan länsiosassa.
Sisä-Suomen reunamuodostuma (lyhenne S-Sr) on viime jääkauden loppuvaiheessa preboreaalisella kaudella noin 11 000–10 900 vuotta sitten syntynyt reunamuodostuma . Se alkoi muodostua Keuruun deglasiaation ja Jyväskylän etenemisen päätteeksi 11 350–11 000 vuotta sitten. Sisä-Suomen reunamuodostuma on 250 kilometriä pitkä ja se on lähes yhtenäisesti sijoittuneiden reunamuodostumien ketju, joka alkaa Kankaanpäästä, esiintyy Ylöjärvellä, Ruovedellä, Juupajoella, Jyväskylässä ja päättyy Äänekoskelle. Sisä-Suomen reunamuodostuma on maisemallisesti Salpausselkien veroinen  ja sen sisältämä hiekka ja pohjavesivarannot tekevät siitä merkittävän taloudellisen resurssin .
Taajamia ja liikenneyhteyksiä

Sisä-Suomen reunamuodostumalla sijaitsevia taajamia tai kyliä ovat esimerkiksi Kankaanpää, Kyröskoski, Hämeenkyrö, Kaanaa, Korkeakoski (Juupajoki), Halli, Jämsänkoski, Juokslahti, Saakoski, Muurame, Jyväskylä ja Laukaa.
Selännettä seuraavat lännessä Kankaanpäästä alkava yhdystie 13211, joka seuraa Hämeenkangasta käyttävää ikivanhaa tietä. Se muuttuu pian yhdystieksi 13210, joka haarautuu Kuninkaanlähteellä pieneksi Kyröskoskelle johtavaksi tieksi. Ennen Kyröskoskea siihen yhtyy muita pieniä teitä. Kyröskosken jälkeen jatkaa yhdystie 13153, joka kadottaa reunamuodostuman pian. Majamaankulmalta löytyy pieni, mutta yksittäinen tie, joka seuraa reunamuodostuman harjannetta. Harjanne ylittää Näsijärven, mutta Länsi-Teiskossa harjannetta hyödyntää lyhyt tienosuus. Näsijärven itäpuolella harjanne kaartaa kohti koillista, jossa tiet seuraavat harjanteita Kaanaalle asti. Täällä tiet kadottavat erämaassa kulkevan reunamuodostuman. Muuramenharjulle nouseva valtatie 9 käyttää harjumaisemaa hyväkseen vielä Keljonkankaalla ja Jyväskylässä. Kaikki vanhat Laukaaseen jatkavat tiet kulkevat reunamuodostumaa seuraten. Saraaveden koillispuolella löytää seututie 637 harjanteen, joka häviää kartoilta Hietasyrjänkankaalla.
Sisä-Suomen reunamuodostuman reunatasanteille on rakennettu lentokenttiä. Tällaisia ovat Hallin lentokenttä, Siikakankaan sodanaikainen lentokenttä, Teiskon lentokenttä, Hämeenkyrön lentokenttä ja Jämijärven lentokenttä.
Merkittäviä kohteita

Osa reunamuodostumista sisältävät enemmän soraa tai hiekkaa kuin tavanomaiset harjut ja monet niistä ovat voimaperäisen soranoton runtelemat. Yleensä luonnon ja pohjavesien takia on niitä alettu varovaisesti suojella. Muodostumat ovat myös geologisista syistä tärkeitä ja niitä tarkkailaan harjujensuojeluohjelman puitteissa.
Hietasyrjänkangas
Jyväskylän Harju
Muuramenharju
Haaralankangas–Kerkkolankangas
Hallin lentoasema
Siikakangas
Lintuharju
Vatulanharju–Ulvaanharju
Hämeenkangas
Muodostumisteoria

Sisä-Suomen reunamuodostuman muodostumisteoria on samantapainen kuin Ensimmäisen Salpausselällä. Jotkin tapahtumat ovat kuitenkin erilaisia ja niitä esitellään alla.
Muodostumisteoria > Ilmaston tila

Jääkauden loppuvaiheessa oli alkanut nuoremman Dryas-kauden lämpöjakso, jonka vaikutukset mannerjäätikön tilaan tunnetaan Keuruun deglasiaationa. Se kuitenkin keskeytyi lyhytaikaiseen kylmenemiseen, jonka seurauksen jäätikön reuna eteni Jyväskylän tasolle (Jyväskylän eteneminen). Ilmiötä kutsutaan preboreaalin kylmä oskillaation nimellä.
Muodostumisteoria > Muodostuminen

Kun mannerjäätikön eteneminen oli pysähtynyt Kankaanpää–Kyröskoski–Juupajoki–Muurame–Jyväskylä- rintaman tasalle, jäi se siihen seuraavaksi 100 vuodeksi. Vaikka ajanjakso on Salpausselkiin verrattuna lyhyt, kertyi jäätikön reunan eteen suuriakin muodostumia. Ne kertyivät Näsijärven–Jyväskylän virtauskielekkeen eteen Itämeren Ancylusjärvivaiheen syvää veteen. Jäätikön reuna ei aina päättynyt veteen, sillä seudulla on alueita, jotka vapautuivat jäätiköstä kuivana maa-alueena. Niitä on kuitenkin vähemmistönä. Vaikka kylmeneminen vaikutti Pohjois-Euroopassa laajalti, ei sen vaikutuksesta muodostunut muualle Suomen alueelle vastaavanlaisia muodostumia. Jäätikkökieleke on varsin kapea ja sen länsireuna päättyi Pohjankankaan saumamuodostumaan, jonka vesivirtaukset toivat reunamuodostumaan vesien mukana runsaasti maa-ainesta. Reunamuodostumassa on kaksi kaarimaisen muotoista osaa, jotka yhtyvät toisiinsa Ruoveden ja Juupajoen seudulla Siikakankaalla . Kaaret voidaan tulkita olevan Näsijärven–Jyväskylän virtauskielekkeen sisäisiä pienempiä virtauskielekkeitä, jotka etenivät Keuruun seudulta itään ja kaakkoon päin.
Kun mannerjäätikön reuna irtautui reunamuodostumasta, perääntyi jäätikön reuna tasaisesti Pohjanmaalle ja lopulta Ruotsin puolelle.
Skandaali

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Skandaali on  laajalti raportoitu tapaus, johon liittyy syytöksiä väärinkäytöksistä, häpeällisyyttä tai moraalisia rikkomuksia. Sanan alkuperä on muinaiskreikan skandalon (σκάνδαλον, ”ansa viholliselle”, ”kompastuskivi”).
Skandaali voi perustua todellisuuteen, vääriin syytöksiin tai samanaikaisesti molempiin. Yleensä skandaali on asia, joka on pyritty salaamaan, mutta joka tulee kuitenkin julkisuuteen.
Usein joku skandaaliin liittyvässä toiminnassa mukana ollut taho paljastaa jutun. Välillä vääriin syytöksiin liittyneet skandaalit aiheuttavat viattomien jahtia. Joskus yritys peittää skandaali johtaa entistä suurempaan skandaaliin, kun peittely epäonnistuu.
Erilaisia skandaalityyppejä ovat poliittiset skandaalit, seksiskandaalit, akateemiset skandaalit, talouselämän skandaalit sekä urheiluskandaalit (kuten doping-skandaalit sekä sopupelitapaukset).
Tunnettuja skandaaleita

Bofors-skandaali
Hermien turmelemisen tapaus, Ateena, 415 eaa.
Irak-skandaali
Iran-Contra-skandaali
Lewinsky-skandaali
Watergate-skandaali
Margariiniskandaali
Kirjallisuutta

Dahlgren, Susanne & Kivistö, Sari & Paasonen, Susanna (toim.): Skandaali! Suomalaisen taiteen ja politiikan mediakohut.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2011.  ISBN 978-952-5874-44-0
Rick Sklar

Rick Sklar (1929/1930 New York, New York – 22. kesäkuuta 1992 New York) oli yhdysvaltalainen radiovaikuttaja.
Uransa alkuvaiheessa Skalr toimi käsikirjoittajana newyorkilaisille WNYC- ja WPAC-radioasemille. Vuonna 1954 hän siirtyi WINS-asemalle apulaisohjelmajohtajaksi. Siellä hänen tehtäviinsä kuului muun muassa kuulijakilpailujen ja mainoslauseiden ideointi.
WABC-asemalle Sklar siirtyi 1962 ja seuraavana vuonna hänet nimettiin aseman ohjelmajohtajaksi. Kuulijalukujen parantamiseksi Sklar supisti aseman 77 levyn soittolistan noin 24 levyyn, ja kolmea eniten myytyä kappaletta alettiin soittamaan parin tunnin välein. Samaan aikaan hän pyrki kannustamaan aseman persoonallisia tiskijukkia, kuten Bruce Morrow'ta. 1960-luvun lopulla WABC:ta kuunteli neljäsosa New Yorkin radionkuuntelijoista ja se oli kaupungin kuunnelluin musiikkiradioasema.
Sklarista tuli ABC Radion ohjelmasuunnittelun varajohtaja 1977. Vuonna 1984 hän siirtyi perustamaansa radiokonsultointiyritykseen Sklar Communicationsiin.
Sklar kuoli hoitovirheestä johtuneeseen hapenpuutteeseen leikkauksen aikana. Hänet nimettiin postuumisti Radio Hall of Fameen vuonna 1993.
Aiheesta muualla

Rick Sklar: Rocking America: An Insider's Story : How the All-hit Radio Stations Took Over.  St. Martin's Press, 1984.  ISBN 0312687974
Valentina Skrabatun

| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Valko-Venäjä> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
Valentina Skrabatun (s. 23. heinäkuuta 1958) on valkovenäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi Aiguebelettessa 1997 sekä viidenneksi Tampereella 1995 ja Kölnissä 1998. Perämiehettömässä nelosessa hän sijoittui viidenneksi Aiguebeletten MM-kilpailuissa 1997.