stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antoine Fuqua
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antoine Fuqua Wikimedia Commonsissa
Antoine Fuqua Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhyke

Turvallisuusvyöhykkeen rajat (security corridor) vuonna 1999 julkaistulla kartalla
Etelä-Ossetian turvallisuusvyöhyke on Etelä-Ossetian rauhanturvaoperaation valvoma turvallisuusvyöhyke Etelä-Ossetiassa ja Georgiassa. Rauhanturvaoperaatio perustettiin Venäjän ja Georgian välisellä vuoden 1992 Dagomysin sopimuksella. Vyöhykkeen rajat on määritellyt kolmikantaisen rauhanturvaoperaation johtokomissio (engl. Joint Control Commission) yhdessä Etyjin kanssa. Vyöhykkeen rajat ilmenevät ainakin komission vuonna 1999 julkaisemalla kartalla, mutta ne on voitu määritellä jo aiemmin. Raskaiden aseiden tuominen turvallisuusvyöhykkeelle on kielletty.
Sijainti

Vyöhykkeen 18 pysyvää tarkastuspistettä ovat jakautuneet kahdeksaan ulkokehän tarkastuspisteetseen ja kymmeneen sisäkehän tarkastuspisteeseen. Ulkokehän tarkastuspisteet sijaitsevat: Perevissa (georgialainen kylä) , Alissa, Hvenakotsassa, Zarianissa, Karaletissa, Šavšebissa, Monasterissa, Ikotissa ja Gorodan kukkuloilla.   Lisäksi tarkastuspisteitä on ollut Etelä-Ossetian ulkorajalla ja Etelä-Ossetian sisällä, ossettien ja georgialaisten hallitsemien alueiden välillä.
Rustavi 2:n mukaan tarkistuspisteitä on aikaisemmin Georgian valvomissa Ganmukhurissa, Khurchassa, Pakhulanissa, Muzhavassa ja Chalessa.
Ennen Etelä-Ossetian elokuun 2008 taisteluja turvallisuusvyöhykkeen kymmenen sisempää (pohjoista) tarkastuspistettä kuuluivat pääosin Etelä-Ossetian hallitsemaan ja Venäjän ja Etelä-Ossetian pataljoonien valvomaan alueesseen, osa kuului Georgian hallituksen hallitsemaan ja georgialisen pataljoonan valvomaan osaan Etelä-Ossetiaa. Turvallisuusvyöhykkeiden kahdeksasta uloimmasta (eteläistä) tarkastuspisteistä taas sijaitsevat kokonaisuudessaan Georgiassa, Etelä-Ossetian ulkopuolella.
Sodan seurauksena Venäjä ilmoitti, että sen ja Pohjois-Ossetian rauhanturvaajat ottavat koko turvallisuusvyöhykkeen valvontaansa. Venäjän joukkojen vetäytyessä Georgiasta jäivät rauhanturvapataljoonan sotilaat valvomaan näitä pisteitä. Venäjän 500 sotilaan rauhanturvapataljoona tullaan kokonaisuudessaam sijoittamaan vyöhykkeelle Georgian puolelle. Venäjän suunnitelmissa on sijoittaa 272 rauhanturvaajaa valvomaan vyöhykkeen ulkorajaa ja 180 Etelä-Ossetian ja Georgian välistä rajaa Etyj on lisäksi luvannut lähettää alueelle 100 uutta sotilastarkkailijaa.
Georgian tärkein liikenneväylä, Potin satamakaupungin ja Tbilisin välinen ainoa asfaltoitu maantie kulkee kahdessa kohtaa turvallisuusvyöhykeen sisällä. Georgian läntisiä tukijoita on huolestuttanut Venäjän aikomus valvoa tätä tietä. Venäjä on kuitenkin ilmoittanut, ettei tielle pystytetä tiesulkuja.
Diplomaattinen kädenvääntö

Georgia pyrkii ehkäisemään lisäaluemenetykset turvallisuusvyöhykkeeseen liittyen diplomatialla. Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto ei ole kyennyt tekemään päätöstä aseleporajoista, koska Venäjän federaation ja Yhdysvaltain näkemykset poikkeavat.
Venäjälle on tärkeää se, ettei Georgia ylettyisi enää tykistöasein (BM-21, BM-21-1, BM-27 "Uragan", RM-70, M-87 "Orkan" jne.) ampumaan Tskhinvaliin ja Georgialle tärkeää se, ettei Etelä-Ossetian ja Venäjän valvoma osa Etelä-Ossetiasta laajenisi taistelujen tuloksena, jolloin georgialaisten aikaisemmin Georgian hallituksen valvomaa asuma-aluetta joutuu yhä enemmän toisen osapuolen valvonnan alaiseksi.
Diplomaattinen kädenvääntö > Kiista turvallisuusneuvoston päätöslauselmasta

Kiista liittyy Georgian presidentin hyväksymään Ranskan ulkoasiainministerin ja Etyjin puheenjohtajan Tbilisissä laatimaan aselepoehdotukseen, jossa oli viisi kohtaan, ja jonka Georgian presidentti oli hyväksynyt, mutta johon Moskovassa Dmitri Medvedev lisäsi kuudennen kohdan, mutta jota ei kyetty saamaan Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselmaksi Naton ulkoministerikokouksen jälkeen. Kuuden kohdan aselepoehdotuksesta Venäjän federaatio käyttää nimitystä Sarkozyn-Medvedevin suunnitelma.
Venäjä pitää Potin satamaa hallussaan tehostaakseen asemaansa, minkä vastatoimena Yhdysvallat ja jotkut Nato-maat ovat lähettäneet Turkin satamien kautta Mustallemerelle sota-aluksia ilmoituksensa mukaan tuomaan humanitaarista apua. Venäjän federaatio pitää aluksia Yhdysvaltain tapana lisätä jännitystä alueella.
Diplomaattinen kädenvääntö > Venäläisten vetäytymisen jälkeen

Venäläiset vetäytyivät turvallisuusvyöhykkeeltä, mutta Etelä-Ossetian tasavallan joukot tulivat Perevin kylään, jota Etelä-Ossetia pitää itselleen kuuluvana.
Synnöve Ilmoni

Synnöve Maria Ilmoni (3. heinäkuuta 1877 Vaasa – 21. elokuuta 1957 Stenkullan kartano, Tikkurila) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut hengellinen kirjailija.
Ilmonin vanhemmat olivat kollega Torsten Osvald Ilmoni ja Sigrid Johanna Crohns. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Turun ruotsalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1906 ja maisteriksi 1907. Ilmoni toimi kielten ja uskonnon opettajana Helsingin ja Kauniaisten ruotsalaisissa oppikouluissa.
Teoksia

Tankar om religionsundervisning, teoksessa Grankulla samskolas program 1913-1914. Helsingfors 1914
Skymningsstunder med Eva Cecilia. Schildt, Helsingfors 1929
Biblisk historia 1 : Gamla testamentet. Söderström, Helsingfors 1931
Biblisk historia 2 : Nya testamentet. Söderström, Helsingfors 1932
Religiösa strövtåg : av en lekman. Schildt, Helsingfors 1934
Den fjärde vise mannen : efter Henry van Duke ; legendspel i 4 tablåer med sång, musik och recitation. Borgåbladets teaterbibliotek 54. Borgå 1935
Legenden om julrosorna : efter Selma Lagerlöf. Borgåbladets teaterbibliotek 59. Borgå 1935
Trollens jul : efter Z. Topelius. Borgåbladets teaterbibliotek 60. Borgå 1935
Gamla stugan : skådespel i tre akter ; fritt efter Z. Topelius. Borgåbladets teaterbibliotek 70. Borgå 1936
Vad farfars (Immanuel Ilmoni) taskbok gömde och litet till : en romantikers kärlessaga. Förlaget Bro, Åbo 1945
Ordbok för religiösa och kyrkliga analfabeter. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, Helsingfors 1947
Ihodenjoki

| Ihodenjoki |
| --- | --- |
 Ihodenjokea Pyhärannan Ihodessa.
Alkulähde:  Otajärvi
Laskupaikka:  Selkämeri
Maat:  Suomi
Pituus:  18 km
Alkulähteen korkeus:  11,8 m
Valuma-alue:  191 km²
Ihodenjoki on Selkämereen laskeva joki Varsinais-Suomessa. Joki saa alkunsa Otajärvestä Pyhärannan, Laitilan ja Rauman, aiemmin Kodisjoen rajalta. Joen rantakyliä ovat sen yläjuoksulla Pyhärannan Ihoden ja Polttilan kylät. Niiden jälkeen joki virtaa kappaleen matkaa Laitilan puolella. Joen alajuoksulla ovat Pyhärannan Ylikylän ja Valkaman ja Kaukan kylät. Mereen joki laskee Kaukanlahdella Mannerveden merenlahden perukassa.
Ihodenjoen vesistö  on pieni rannikkovesistö, jonka vesistöalueen pinta-ala 191 km². Järvisyysprosentti vesistöalueella on lähinnä Otajärven ansiosta 4,28 %. Otajärveen laskevia pienempiä järviä ovat Sulkaluoma, Sarkonjärvi, Hiittiöjärvi, Lahnio, Kapalojärvi ja Vanevesi Laitilassa Vaimaron kylän länsipuolella. Pohjoisesta Otajärveen laskevat Kaljasjärvi ja Kodisjoki, jonka varrella sijaitsee entisen Kodisjoen kunnan keskustaajama. Kodisjokeen laskeviin järviin kuuluu Ahmasjärvi.
Lamppu Laamanen

Lamppu Laamanen (s. 1958lähde?) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja valokuvaaja. Laamanen on tehnyt toimittajan töitä muun muassa Radio Cityssä ja Rumbassa ja julkaissut muun muassa kirjat Tavastia Klubi, Helsinki (2000), Matkalla tuntemattomaan : Pelle Miljoona muiden mukaan (2005), Dave Lindholm : tietenkin (2015), Roudarit : vastuun ja kamojen kantoa jo vuodesta 1965 (2018), Andy : Rock'n'Roll Star (2018) ja Äkkijyrkkä : Jumala ja erotiikka (2019).
Kirjat

Lähde:
Novelleja kaupungista -antologia, (kaksi novellia "oi valtaa" ja "Ihana mulkku"), Kirja-Leitzinger 1994
Umpisuoli kukkuu, romaani, Nastamuumio 1996
Suihkukoneet eivät liikuta siipiään, runoja, Nastamuumio 1999
Tavastia Klubi, Helsinki, dokuromaani, Like 2000
Dave Lindholm – levytyksiä 30 vuotta, levytyshistoriikki, Like 2001
Mies joka nukahti kävellessään, runoja, Like 2002
Matkalla tuntemattomaan – Pelle Miljoona muiden mukaan, WSOY 2005
Paljain jaloin –  Mazhar Albekoglun ihmeellinen elämä, LampLiteLtd 2007
Ravintola Sea Horse –  lyhyt oppimäärä, LampLiteLtd 2010
Kinnusen huvila ja sen väki, LampLiteLtd 2011
Viipurinlahden puukotus piinaa Tom of Finlandia (Sata sotakohtaloa -antologiassa, Otava 2011)
Dave Lindholm – tietenkin, henkilökuva, Johnny Kniga (WSOY) 2015
Roudarit – Vastuun ja kamojen kantoa jo vuodesta 1965, Johnny Kniga (WSOY) 2018
Andy – Rock'n'Roll Star, Johnny Kniga (WSOY) 2018
Äkkijyrkkä – Jumala ja erotiikka, Johnny Kniga (WSOY) 2019
Ammattina luoja – taiteilijat kertovat, Johnny Kniga (WSOY) 2021
Herra Frakkikoira ja kumpparit – Kadonneen nuppineulan arvoitus, Capuchina Kustannus 2022
Tonneja takana – rekkakuskien parhaat jutut, Johnny Kniga (WSOY) 2023
Lloyd Libiso – pää edellä, Johnny Kniga (WSOY) 2024
Lyhytelokuvat

Lähde:
Kanankasvattajan kuolema, 2000 (käsikirjoitus, ohjaus ja musiikki, kunniamaininta Vivid ry:n Elo.kuva.si-kilpailussa 2001)
Anarchy in New Delhi, 2004 (käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja editointi, Vilimit-festivaalit, Kuopio 9/2005 ja Kettupäivät, Helsinki 11/2005)
Bon appétit – merci, 2005 (käsikirjoitus, ohjaus, kuvaus ja editointi, Kettupäivät, Helsinki 11/2005)
Ruoveden Pihlajalahden työväentalo

| Pihlajalahden työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Pihlajalahti, Ruovesi
Valmistumisvuosi:  1911
Rakennuttaja:  Pihlajalahden Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pihlajalahden työväentalo oli Ruoveden kunnan Pihlajalahden kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Pihlajalahden työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905. Paikalla perustavassa kokouksessa oli yli sata henkeä. Yhdistys liittyi saman tien Sosialidemokraattiseen puolueeseen. Talon rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1908, jolloin yhdistys nimesi rakennustoimikunnan. Vuoden 1909 alussa yhdistys vuokrasi tontin, osti rakennustarpeet ja kuljetti ne tontille talkootyönä. Talo oli valmis syyskuussa 1911.
Jäsenmäärä vaihteli: perustamisvuonna se nousi yli sadan, talon valmistumisen aikoihin jäseniä oli noin 50 ja vuonna 1916 noin 20. Sisällissotaa edeltävä aika taas toi yhdistykseen runsaasti uusia jäseniä; vuonna 1917 jäsenluku kohosi taas noin 70:ään. Vuosi 1918 ja sisällissota toi keskeytyksen yhdistyksen toimintaan. Talo takavarikoitiin, ja moni yhdistyksen jäsen menetti henkensä. Tammikuussa 1919 yhdistyksen toiminta aloitettiin uudelleen, ja se toimi rauhassa noin kymmenen vuoden ajan, lama-ajan alkuun saakka. Lama vähensi iltamatuloja ja pienensi jäsenmäärää. Lisäksi ilmeisesti Lapuanliikkeen kannattajat kävivät syksyllä 1935 rikkomassa talon ikkunat. Talon vaiheista 1930-luvulta eteenpäin ei ole tietoa.
Toimintaa työväentalolla

Talolla harjoitettiin valistustoimintaa sekä järjestettiin arpajaisia ja juhlia, alkuvaiheessa rakennusvelan lyhentämiseksi. Vuonna 1917 perustettiin sekatyöväen ammattiosasto. Vuonna 1929 taas aloitti toimintansa opintokerho. Lisäksi talolla toimi kirjasto, jossa vuonna 1935 oli toistasataa nidettä. Taloa vuokrattiin usein kesäisin tamperelaisille.
Italian tasavalta (vasallivaltio)

Italian tasavalta (ital. Repubblica Italiana) oli Pohjois-Italiassa sijainnut lyhytikäinen valtio. Se oli Napoleon I:n hallitseman Ranskan ensimmäisen tasavallan vasallivaltio.
Italian tasavalta perustettiin seuraamaan Cisalppista tasavaltaa samalla, kun perustuslakia muutettiin niin, että Ranskan konsulista Napoleonista pystyi tulemaan valtion presidentti. Perustuslaki muutti myös valtion nimen Italian tasavallaksi, joka koostui samoista alueista kuin edeltäjänsä, pääasiassa Lombardiasta ja Romagnasta.
Vuonna 1805, kun Napoleon oli kruunattu Ranskan keisariksi, Italian tasavalta muutettiin Italian kuningaskunnaksi (Regno d’Italia), jonka kuninkaana hallitsi Napoleon ja varakuninkaana Napoleonin poikapuoli Eugène de Beauharnais.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian tasavalta (vasallivaltio) Wikimedia Commonsissa
Ranskan vasallivaltiot vallankumoussotien (1792–1802) ja Napoleonin sotien (1803–1815) aikana
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ranskan vasallit | Balkanilla | Illyrian provinssit | Illyrian provinssit | Illyrian provinssit |  |
| Ranskan vasallit | Saksassa | Cisrhenia • Danzig • Mainz | Cisrhenia • Danzig • Mainz | Cisrhenia • Danzig • Mainz |  |
| Ranskan vasallit | Irlannissa | Connaught | Connaught | Connaught |  |
| Ranskan vasallit | Italiassa | Alba • Ancona • Bergamo • Bologna • Brescia • Cisalppinia • Cispadania • Crema • Etruria • Italia • Liguria • Parthenopaea • Pescara • Rooma • Subalppinia • Tiberina • Transpadania | Alba • Ancona • Bergamo • Bologna • Brescia • Cisalppinia • Cispadania • Crema • Etruria • Italia • Liguria • Parthenopaea • Pescara • Rooma • Subalppinia • Tiberina • Transpadania | Alba • Ancona • Bergamo • Bologna • Brescia • Cisalppinia • Cispadania • Crema • Etruria • Italia • Liguria • Parthenopaea • Pescara • Rooma • Subalppinia • Tiberina • Transpadania |  |
| Ranskan vasallit | Alankomaissa | Batavia • Bouillon | Batavia • Bouillon | Batavia • Bouillon |  |
| Ranskan vasallit | Sveitsissä | Helvetia • Lemania • Raurakia • Rhodania • Sveitsin konfederaatio | Helvetia • Lemania • Raurakia • Rhodania • Sveitsin konfederaatio | Helvetia • Lemania • Raurakia • Rhodania • Sveitsin konfederaatio |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Saksassa | Reinin liitto • Berg • Frankfurt • Leyen • Westfalen • Würzburg | Reinin liitto • Berg • Frankfurt • Leyen • Westfalen • Würzburg | Reinin liitto • Berg • Frankfurt • Leyen • Westfalen • Würzburg |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Italiassa | Etruria • Italia • Napoli | Etruria • Italia • Napoli | Etruria • Italia • Napoli |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Alankomaissa | Hollanti | Hollanti | Hollanti |  |
| Muut Napoleonin luomat valtiot | Puolassa | Varsova | Varsova | Varsova |  |
Rába

Rába Járműipari Holding Nyrt. on unkarilainen konepajayritys, jonka toimialoja ovat maastokuorma-autot sekä ajoneuvoteollisuuden komponentit.
Kuorma-autot

Ensimmäinen kuorma-auto valmistui vuonna 1904. Tämän jälkeen yritys kuitenkin erikoistui kevyisiin hyötyajoneuvoihin ja kuorma-autojen valmistus nojautui muilta valmistajilta ostettuihin lisensseihin. Rába valmisti kapasiteetiltaan 5 tonnin kuorma-auton Pragan lisenssillä. Vuonna 1920 tehtiin sopimus Friedrich Krupp AG:n kanssa, jonka pohjalta valmistettiin ensimmäiset Rába-linja-autot. Valikoimaan tuli kolmen tonnin kuorma-autot Austro-Fiatin kanssa solmitun lisenssin myötä.
1930-luvun alussa tuotanto supistui, mutta vuonna 1936 esiteltiin uusi, armeijan käyttöön suunniteltu Rába-Maros -kuorma-auto, jonka myötä kysyntä lähti jälleen nousuun. Seuraavana vuonna alettiin valmistaa lisenssillä MAN-dieselmoottoreita, joita käytettiin linja-autojen voimanlähteinä. Vuonna 1938 alettiin valmistaa Rába-Botond -maastoajoneuvoja.
Toisen maailmansodan aikana Saksan miehitettyä Unkarin tehtaan tuotantolaitteet purettiin. Kun tehdas jälleen palautettiin toimintaan, kuorma- ja linja-autoja ei enää ollut valmistusohjelmassa.
Kuorma-autonvalmistus alkoi jälleen vuonna 1961, kun kehitettiin nelivetoinen, kapasiteetiltaan kymmenen tonnin kuorma-auto, joka oli varustettu nokattomalla ohjaamolla. Kun mallia haluttiin päivittää, lähestyttiin jälleen MAN-yhtiötä, jonka kanssa tehtiin lisenssisopimus dieselmoottorien ja akselistojen valmistuksesta. Vuonna 1970 alettiin valmistaa myös kaksi- ja kolmiakselisia MAN-kuorma-autoja. Sopimus umpeutui vuonna 1984, jolloin aloitettiin yhteistyö DAF:n kanssa, joka alkoi toimittaa ohjaamoja Rában autoihin. Rába-MAN -moottorien sekä ZF-vaihteistojen valmistus kuitenkin jatkui edelleen, sillä Ráballe jäi oikeus valmistaa niitä itsenäisesti.
Vas (lääni)

| Vasin lääni Vas megye |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Unkari
Alue:  Nyugat-Dunántúl
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Szombathely
Pinta-ala:  3 336 km²
Väkiluku (2015):  253 997
 – väestötiheys:  76,1 as./km²
 
Vas megye
Vas on lääni Länsi-Unkarissa. Se rajautuu Győr-Moson-Sopronin, Veszprémin ja Zalan lääneihin sekä lännessä Itävaltaan ja lounaassa Sloveniaan. Pääkaupunki on Szombathely. Muita 
läänin kaupunkeja ovat Sárvár, Körmend ja Kőszeg. Sana 'vas' tarkoittaa unkariksi rautaa. Läänin pinta-ala on 3 336 km² ja sen väkiluku arviolta 253 997 (vuonna 2015).
Maasto on vaihtelevaa. Lännessä on vuoristoa, lounaassa kukkuloita, ja osa läänistä on tasankoa. Pohjoisesta alkaa Unkarin Pieni alanko. Sademäärät ovat suurempia ja ilmasto viileämpää kuin Unkarissa keskimäärin. Tärkein joki on Itävallasta alkava Rába (saksaksi Raab).
Vasin läänin alue on ollut asuttua jo hyvin kauan. Szombathely oli olemassa jo Rooman valtakunnan aikaan, jolloin sen nimi oli Savaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasin lääni Wikimedia Commonsissa
Unkarin läänit
Bács-Kiskun
Baranya
Békés
Borsod-Abaúj-Zemplén
Budapest
Csongrád
Fejér
Győr-Moson-Sopron
Hajdú-Bihar
Heves
Jász-Nagykun-Szolnok
Komárom-Esztergom
Nógrád
Pest
Somogy
Szabolcs-Szatmár-Bereg
Tolna
Vas
Veszprém
Zala
Astakos (Akarnania)

| Astakos> Ἀστακός |
| --- | --- |
 Astakoksen raunioita.
Sijainti
 Astakos
Koordinaatit:  38°33′16″N, 21°5′29″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Astakós, Xirómero, Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akarnania
Astakos (m.kreik. Ἀστακός, myös Astakoi, Ἀστακοί; lat. Astacus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Akarnaniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Xirómeron kunnan alueella lähellä nykyistä Astakóksen kaupunkia.
Maantiede

Astakoksen kaupunki sijaitsi Akarnanian länsirannikolla olevan Astakoksenlahden (Ἀστακηνὸς κὀλπος, Astakēnos kolpos) pohjukassa. Lahden länsipuolen muodosti Krithoten niemi. Kaupungin paikka sijaitsee noin kaksi kilometriä koilliseen nykyisestä Astakóksen kaupungista. Samalla paikalla on nykyisin keskiaikaisen Dragamestoksen linnoituskaupungin (myös Dragaméston linna, Grávan linna) rauniot.
Astakoksen kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Astakoksesta koilliseen sijaitsi Koronta, itään Matropolis ja kaakkoon Oiniadai.
Historia

Seudulla on löytöjen perusteella ollut asutusta neoliittisella kaudella ja pronssikaudella. Astakoksen kaupunki oli olemassa klassiselta roomalaiselle kaudelle. Se perustettiin 400-luvulla eaa., ja sen sanotaan olleen kefallenialaisten siirtokunta, mutta nykyisin arvellaan, että se olisi ollut seudun monien muiden kaupunkien tavoin ennemmin Korintin siirtokunta. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Astakos (Ἀστακός), Astakēnos (Ἀστακηνός) ja Astakios (Ἀστάκιος).
Peloponnesolaissodan aikana Astakos oli Spartan puolella. Sodan alussa vuonna 431 eaa. kaupunkia hallitsi tyranni nimeltä Euarkhos, jonka ateenalaiset syrjäyttivät vallasta. Tämän myötä kaupungista tuli oletettavasti Akarnanian liiton jäsen ja Ateenan liittolainen. Korinttilaiset kuitenkin palauttivat Euarkhoksen valtaan. Astakos löi omaa korinttilaisen standardin mukaista hopearahaa 300-luvulla eaa.
Astakos mainitaan Akarnanian kaupunkien joukossa kreikankielisessä piirtokirjoituksessa, joka ajoittuu hellenistiselle kaudelle vuoden 219 eaa. jälkeiseen aikaan. Astakos oli varmuudella Akarnanian liiton jäsen 100-luvulla eaa. Kaupunki taantui roomalaisella kaudella. Bysanttilaisella keskiajalla samalle paikalle kehittyi linnoituskaupunki nimeltä Dragamestos.
Rakennukset ja löydökset

Astakoksen kaupunki on ollut ympäröity muurein, joiden ensimmäinen vaihe ajoitetaan 400-luvulle eaa. ja myöhemmät muutokset 300-luvulle eaa. Muurien pituus oli noin 1 300 metriä, ja niissä oli 15 tornia, jotka kaikki olivat etelä- tai länsisivulla, ja ainakin seitsemän porttia. Pääportti oli länteen. Sisempänä kulki toinen muuri. Antiikin aikaisen muurin rakenteessa yhdistyi luonnonkallion muodostama luonnonmuuri ja samasta kalliosta louhittu kivimuuri, jonka päälle oli rakennettu ylemmät osat tiilestä. Antiikin aikaista muuria on säilynyt lähinnä paikan keskiaikaisten muurien perustuksina..
Kaupunginmuurien ulkopuolelta noin 200 metriä länteen pääportista on löydetty Zeus Kara(i)okselle omistetun temppelin rauniot. Temppeli ajoitetaan 300-luvulle eaa. Kaupungissa on ollut myös Artemiin kultti ja näin oletettavasti myös tälle omistettu pyhäkkö.
Paikan keskiaikaisesta kaupungista on jäljellä muurien lisäksi muun muassa kolmen kirkon rauniot. Niistä yksi on ollut kolmilaivainen basilika ja toinen yksilaivainen basilika.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Astakos Wikimedia Commonsissa
Astakoksen raunioita.
Astakoksen raunioita.
Jussi Hakasalo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. kesäkuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Tornio, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
1990–1998: TP-47
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2000 | TP-47 | 29 | (5) |
| 1999 | → KPT-85 (laina) | 8 | (1) |
| 2001 | Viikingit | 17 | (3) |
| 2002–2005 | TP-47 | 81 | (10) |
| 2006 | JJK | 16 | (6) |
| 2007 | KuPS | 25 | (0) |
| 2008–2010 | TP-47 | 56 | (2) |
| 2011–2019 | Övertorneå SK | 149 | (27) |
| Yhteensä | Yhteensä | 381 | (54) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jussi Hakasalo (s. 28. kesäkuuta 1979 Tornio) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Hakasalo on ammatiltaan palomies.
Ura

Hakasalo on Tornion Pallo -47:n kasvatti ja on pelannut seuran riveissä myös Veikkausliigaa kausina 2004 ja 2005.
Hän siirtyi kaudeksi 2006 Torniosta Jyväskylän Jalkapalloklubiin ja kaudeksi 2007 Kuopion Palloseuraan. Kaudeksi 2008 hän siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa TP-47:ään.
Hakasalo on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa vuosina 2003–2005, esiintyen 12 ottelussa ja onnistuen maalinteossa kerran.
Farmaseutti

| Farmaseutti |
| --- | --- |
 Farmaseutti valmistamassa lääkevalmistetta
Tyyppi:  laillistettu terveydenhuollon ammattihenkilö
Toimiala:  farmasia
Koulutus:  yliopisto
Työpaikka:  apteekki, sairaala-apteekki, lääketeollisuus, lääketukkukauppa
Farmaseutti on farmasian alan alemman korkeakoulututkinnon yliopistossa suorittanut laillistettu terveydenhuollon ammattihenkilö. Farmaseutit työskentelevät etenkin sellaisissa tehtävissä, joissa tarvitaan lääkkeiden tai lääkehoitojen asiantuntemusta. Pääosa farmaseuteista työskentelee apteekeissa asiakaspalvelutehtävissä. Lisäksi farmaseutteja työskentelee lääketukkukauppojen, lääketeollisuuden, terveydenhuollon ja valtion palveluksessa tai yrittäjinä.
Koulutus

Farmaseutin tutkinto vastaa laajudeltaan yliopistollista kandidaatintutkintoa (180 op.) ja se suoritetaan yleensä kolmessa vuodessa. Farmaseutteja koulutetaan Suomessa kolmessa eri yliopistossa: Helsingin yliopistossa, Itä-Suomen yliopistossa ja Åbo Akademissa.
Opinnot koostuvat useista farmaseuttisista oppiaineista. Farmaseutin opintoihin sisältyy farmaseuttista kemiaa, farmaseuttista biologiaa, farmasian teknologiaa, biofarmasiaa, farmakokinetiikkaa, farmakologiaa ja toksikologiaa. Lisäksi opintoihin sisältyy puolen vuoden ammatillinen harjoittelu, josta osa tulee suorittaa avoapteekissa. Osa harjoittelusta on mahdollista suorittaa myös sairaala-apteekissa.