stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Red Bull Racing
Kaudet > Kausi 2009

Kaudella 2009 Red Bull hankki lopettaneen Coulthardin tilalle kuljettajaksi saksalaisen Sebastian Vettelin, joka oli aiemmin ajanut Red Bullin sisartalli Toro Rossolla ja saavuttanut yhden voiton ja paalupaikan. Kahden pisteettömän kilpailun jälkeen Vettel onnistuikin nostamaan Red Bullin voittajatalliksi, kun kauden kolmannessa kilpailussa Red Bull ajoi historiansa ensimmäisen voiton, paalupaikan ja kaksoisvoiton. Myös toinen kuljettaja Mark Webber ajoi hyviä kilpailuja ja otti uransa ensimmäisen voiton kauden aikana.
Kausi oli Red Bullin paras siihen asti. Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa toiseksi ja Sebastian Vettel oli MM-pisteissä toinen.
Kaudet > Kausi 2011

Kaudella 2011 Red Bullit olivat kauden ensimmäisissä kilpailussa täysin ylivoimaisia. Vettel ajoi voittoon 11 kilpailussa ja Webber kauden päätöskilpailussa. Talli saavutti kauden aikana ennätykselliset 18 paalupaikkaa joista 16 oli peräkkäisiä. Ainoastaan Korean kilpailussa Hamilton onnistui katkaisemaan tallin paaluputken. Talli keskeytti vain kaksi kilpailua kauden aikana kun Webber keskeytti Italian kilpailussa etusiiven juututtua auton alle ja Vettel keskeytti Abu Dhabin kilpailussa rengasrikkoon. Vettel rikkoi myös Nigel Mansellin ennätyksen kauden aikana ajetuista paalupaikoista. Talli voitti ylivoimaisesti sekä kuljettajien että valmistajien mestaruudet.
Kaudet > Kausi 2012

Kaudella 2012 Red Bull ei ollut enää niin ylivoimainen kuin viime kaudella. Talli kuitenkin aloitti kauden vahvasti Vettelin ajettua toiseksi avauskilpailussa. Bahrainin kilpailussa Vettel ajoi tallille kauden ensimmäisen voiton. Webber saavutti tallille voitot Monacon ja Britannian kilpailusta. Euroopan kilpailussa Vettel joutui keskeyttämään kilpailun kärjestä laturin hajottua. Italian kilpailussa molemmat autot keskeyttivät kilpailun lopussa, jolloin tallin pisteputki katkesi. Tämän jälkeen Vettel voitti peräkkäin Singaporen, Japanin, Korean ja Intian kilpailut nousten kärkeen kuljettajien pisteissä. Talli varmisti kolmannen peräkkäisen valmistajien mestaruuden itselleen Yhdysvaltain GP:ssä ja Vettel varmisti kolmannen kuljettajien mestaruuden itselleen kauden päättävässä Brasilian kilpailussa.
Kaudet > Kausi 2013

Kaudella 2013 Red Bullin kuljettajina jatkoivat Sebastian Vettel ja Mark Webber, jotka toimivat tallin kuljettajina jo viidettä kautta peräkkäin. Webber allekirjoitti jälleen yksivuotisen sopimuksen ja Vettel teki monivuotisen sopimuksen.
Kauden avauskilpailussa Australian GP:ssä Vettel ajoi uudella RB9-autolla paalupaikalle, mutta tippui kilpailussa kolmanneksi. Hänen edelleen ajoivat kilpailun voittanut Kimi Räikkönen sekä Fernando Alonso. Vettel allekirjoitti kauden aikana vuoteen 2015 asti kestävän sopimuksen. Vettel voitti neljännen mestaruutensa varmistaen sen kauden neljänneksi viimeisessä osakilpailussa.
Kaudet > Kausi 2014

Kaudella 2014 Red Bullin kuljettajina olivat Sebastian Vettel ja Daniel Ricciardo. Siirtyminen V6-turbomoottoreihin tuotti luotettavuusongelmia Renault’n moottoreita käyttäville talleille kuten Red Bullille. Vaikeuksista huolimatta Ricciardo pystyi ajamaan kolmesti kauden aikana voittoon Kanadassa, Unkarissa ja Belgiassa. Talli sijoittui lopulta MM-sarjan toiseksi Mercedes-tallin voittaessa mestaruuden katkaisten tallin pitkän voittoputken.
Kaudet > Kausi 2015

Kaudella 2015 Red Bullin kuljettajina olivat Daniel Ricciardo ja Daniil Kvjat. Tallin kauden parhaiksi sijoituksiksi jäivät Unkarin GP:n toinen ja kolmas sija.
Kaudet > Kausi 2016

Kaudella 2016 Red Bullin kuljettajina olivat Daniel Ricciardo, Daniil Kvjat ja Max Verstappen. Verstappen voitti debyyttikilpailunsa Espanjassa Kvjatin saatua potkut tallista. Ricciardo ajoi voittoon Malesian kilpailussa.
Kaudet > Kausi 2017

Kaudella 2017 Red Bullin kuljettajina jatkoivat Daniel Ricciardo ja Max Verstappen. Ricciardo voitti Azerbaidžanin GP:n Bakun katuradalla ja Verstappen voitti Malesiassa ja Meksikossa.
Kaudet > Kausi 2018

Kaudella 2018 Red Bullin kuljettajina jatkoivat Daniel Ricciardo ja Max Verstappen. Kausi lähti alkuvaikeuksien jälkeen hyvin liikkeelle Ricciardon voitettua Kiinassa ja Monacossa. Verstappen ajoi voittoon Itävallassa ja Meksikossa.
Kaudet > Kausi 2019

Kaudella 2019 Red Bullin kaudella 2007 alkanut moottoriyhteistyö Renault’n kanssa päättyi, sillä talli siirtyi käyttämään ensimmäistä kertaa Hondan voimayksiköitä. Kuljettajina toimivat Renault’lle siirtyneen Ricciardon korvannut Pierre Gasly, Max Verstappenin jatkaessa toisena kilpakuljettajana. Verstappen voitti Itävallassa ohitettuaan viimeisillä kierroksilla Ferrarin Charles Leclercin. Verstappen voitti myös Saksassa ja Brasiliassa. Kesken kauden Pierre Gasly siirrettiin takaisin Scuderia Toro Rossolle, jonka Alexander Albon korvasi Red Bullilla.
Kaudet > Kausi 2020

Kaudella 2020 Red Bullin kuljettajina jatkoivat Max Verstappen ja Alexander Albon. Verstappen voitti 70. juhlavuoden Grand Prix’n Silverstonessa ja Abu Dhabin Grand Prix’n. Albon ajoi kahdesti kolmanneksi Toscanan ja Bahrainin kilpailuissa.
Kaudet > Kausi 2021

Kaudella 2021 Red Bullin kuljettajana jatkoi Max Verstappen, mutta Sergio Pérez korvasi Alexander Albonin, joka jäi tallin varakuljettajaksi. Verstappen onnistui voittamaan kuljettajien maailmanmestaruuden katkaisten Lewis Hamiltonin vuodesta 2017 alkaneen mestaruusputken. Pérez ajoi voittoon Azerbaidžanin kilpailussa.
Kaudet > Kausi 2022

Kaudella 2022 Red Bullin kuljettajina jatkoi Max Verstappen ja Sergio Pérez. Red Bull onnistui voittamaan valmistajien maailmanmestaruuden ja Verstappen voitti kuljettajien maailmanmestaruuden. Pérez ajoi voittoon Monacossa ja Singaporessa.
Kaudet > Kausi 2023

Kaudella 2023 Red Bullin kuljettajina jatkoivat Max Verstappen ja Sergio Pérez. Talli voitti Singaporen GP:tä lukuun ottamatta kaikki kauden kilpailut. Verstappen voitti ylivoimaisesti kuljettajien mestaruuden tallin voittaessa ylivoimaisesti valmistajien mestaruuden. Pérez täydensi tallin menestyksen voittamalla Saudi-Arabian ja Azerbaidžanin kilpailut ja sijoittui kuljettajien sarjan toiseksi. Talli rikkoi kauden aikana useita ennätyksiä voittaen 21 kilpailua. Talli keräsi kauden aikana ennätykselliset 860 pistettä ja 14 peräkkäistä voittoa.
Menestys kausittain

| Kausi | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset | Palkintosijat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 7. | 19 (18 starttia) | 34 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2006 | 7. | 18 | 16 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 2007 | 5. | 17 | 24 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 2008 | 7. | 18 | 29 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| 2009 | 2. | 17 | 153,5 | 6 | 4 | 2 | 16 |
| 2010 | 1. | 19 | 498 | 9 | 15 | 4 | 20 |
| 2011 | 1. | 19 | 650 | 12 | 16 | 7 | 27 |
| 2012 | 1. | 20 | 460 | 7 | 7 | 8 | 14 |
| 2013 | 1. | 19 | 596 | 13 | 11 | 12 | 24 |
| 2014 | 2. | 19 | 405 | 3 | 0 | 3 | 12 |
| 2015 | 4. | 19 | 187 | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 2016 | 2. | 21 | 468 | 2 | 1 | 5 | 16 |
| 2017 | 3. | 20 | 368 | 3 | 0 | 2 | 13 |
| 2018 | 3. | 21 | 419 | 4 | 2 | 6 | 13 |
| 2019 | 3. | 21 | 417 | 3 | 2 | 5 | 9 |
| 2020 | 2. | 17 | 319 | 2 | 1 | 3 | 13 |
| 2021 | 2. | 22 | 585,5 | 11 | 10 | 8 | 23 |
| 2022 | 1. | 22 | 759 | 17 | 8 | 8 | 28 |
| 2023 | 1. | 22 | 860 | 21 | 14 | 11 | 30 |
| 2024 | 3. | 24 | 589 | 9 | 8 | 4 | 18 |

| Yhteensä | Yhteensä | 394 (393 starttia) | 7 837 | 122 | 99 | 103 | 282 |
Kuljettajat

David Coulthard (2005–2008)
Christian Klien (2005–2006)
Vitantonio Liuzzi (2005)
Robert Doornbos (2006)
Mark Webber (2007–2013)
Sebastian Vettel (2009–2014)
Daniel Ricciardo (2014–2018)
Daniil Kvjat (2015–2016)
Max Verstappen (2016–)
Pierre Gasly (2019)
Alexander Albon (2019–2020)
Sergio Pérez (2021–2024)
Liam Lawson (2025-)
Henkilökunta

Helmut Marko (2005–)
Christian Horner (2005–)
Ole Schack (2005–)
Adrian Newey (2006–2024)
Jonathan Wheatley (2006–2024)
Paul Monaghan (2006–)
Rob Marshall (2006–)
Guillaume Rocquelin (2006–)
Pierre Waché (2013–)
Simon Rennie (2013–)
Gianpiero Lambiase (2015–)
Ben Hodgkinson (2022–)
Masashi Yamamoto (2022–)
Henkilökunta > Entinen henkilöstö

Günther Steiner (2005–2006)
Rob Taylor (2005–2006)
Ben Agathangelou (2005–2007)
Andrew Green (2005–2007)
Mark Smith (2005–2008)
Neil Martin (2005–2010)
Ian Morgan (2005–2012)
Tim Malyon (2005–2015)
Ciaron Pilbeam (2006–2012)
Peter Prodromou (2006–2014)
Kenny Handkammer (2006–2014)
Dan Fallows (2006–2021)
Geoff Willis (2007–2009)
Andrew Alessi
Dietrich Mateschitz (2005–2022)
Sponsorit

Alpinestars (2005–2006, 2011–2015)
Michelin (2005–2006)
Rauch (2005–2017)
Red Bull (2005–2012, 2014–2017)
Star Wars (2005)
UGS PLM Solutions (2006)
Quehenberger (2006–2008)
Superman Returns (2006)
Metro International (2006–2007)
Renault (2007–2015)
Bridgestone (2007–2010)
Mac Tools (2007–2008)
Siemens (2007–2017)
Platform (2007–2016)
MSC Software Corporation (2007–2009)
Leica Geosystems (2007)
7-Eleven (2007–2012)
Puma (2008–2010, 2016–2017)
Hexagon Metrology (2008–2013)
Logwin (2008–2010)
Casio (2009–2015)
Magneti Marelli (2009)
Total (2009–2016)
Trust (2009)
Red Bull Mobile (2009)
eARTS (2009)
Charmilles (2010)
DMG (2010–2012)
FXDD (2010–2011)
Fluent (2010–2013)
Hangar-7 (2010–2012)
Nautilus (2010)
O.Z. Racing (2010–2013)
Pepe Jeans (2010–2012, 2014)
Sabelt (2010–2013)
Singha Beer (2010–2012)
Fir-tex (2010–2011)
Amazing Thailand (2010)
Servus TV (2010)
Sky (2010–2011)
du (2010)
P&O Ferries (2011)
PWR (2011, 2013)
Schwinn (2011)
Tracker (2011–2012)
Geox (2011–2015)
Infiniti (2011–2015)
Hanshin (2012–2013)
P&O (2012)
PWR Performance (2012)
Pirelli (2012–)
Sonax (2012–2015)
Nissan LCV (2012)
AT&T (2012–)
DMG Mori Seiki (2013)
Light Commercial Vehicles (2013)
Matrix (2013)
Pepe Jeans London (2013)
RedBull Racing Eyewear (2013)
Singha (2013–2015)
Snap-On (2013)
Sennheiser (2013)
Exness (2015–2016)
Hisense (2015–2017)
Aston Martin (2016–)
TAG Heuer (2016–)
Simplivity (2016–)
Citrix (2017–)
ExxonMobil (2017)
Ibm (2017)
Esso (2018–)
Cash App (2021–)
Oracle (2022–)
Logot

Red Bull Racingin logo 2005–2012.
Infiniti Red Bull Racingin logo 2013–2015.
Red Bull Racingin logo 2016–2017.
Aston Martin Red Bull Racingin logo 2018–2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Red Bull Racing Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Formula One DataBase (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kauden 2024 Formula 1 -tallit ja -kuljettajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Red Bull Racing | Mercedes | Ferrari | McLaren | Aston Martin Aramco |
| 1. Max Verstappen  11. Sergio Pérez    | 44. Lewis Hamilton  63. George Russell    | 16. Charles Leclerc  55. Carlos Sainz  38. Oliver Bearman | 4. Lando Norris  81. Oscar Piastri    | 14. Fernando Alonso  18. Lance Stroll    |
| Alpine | Williams | RB | Kick Sauber | Haas |
| 10. Pierre Gasly  31. Esteban Ocon | 2. Logan Sargeant  23. Alexander Albon | 3. Daniel Ricciardo  22. Yūki Tsunoda | 24. Zhou Guanyu  77. Valtteri Bottas | 20. Kevin Magnussen  27. Nico Hülkenberg |
Formula 1 -valmistajat
| --- | --- |
Kaudella 2024:  Red Bull Racing  Mercedes  Ferrari  McLaren  Aston Martin Aramco  Alpine  Williams  RB  Kick Sauber  Haas 
Entiset valmistajat:  AFM  AGS  Alfa Romeo  AlphaTauri  Alta  Amon  Andrea Moda  Apollon  Arrows  Arzani-Volpini  Aston-Butterworth  ATS (Italia)  ATS (Saksa)  BAR  Behra-Porsche  Bellasi  Benetton  BMW Sauber  Boro  Brabham  Brawn  BRM  BRP  Bugatti  Caterham  Cisitalia  Coloni  Connaught  Connew  Cooper  Dallara  De Tomaso  Derrington-Francis  Eagle  Eifelland  Emeryson  EMW  ENB  Ensign  ERA  EuroBrun  Ferguson  FIRST  Fittipaldi  Fondmetal  Footwork  Force India  Forti  Frazer Nash  Fry  Gilby  Gordini  Hesketh  Hill  HWM  Honda  HRT  Jaguar  JBW  Jordan  Kauhsen  Klenk  Kojima  Kurtis Kraft  Lancia  Larrousse  LDS  LEC  Leyton House  Life  Ligier  Lola  Lotus  Lotus  Lyncar  Maki  Manor  March  Martini  Marussia  Maserati  Matra  McGuire  Merzario  Midland  Milano  Minardi  Modena  Onyx  OSCA  Osella  Pacific  Parnelli  Penske  Porsche  Prost  Racing Point  RAM  Rebaque  Renault  Rial  Sauber  Scarab  Scirocco  Shadow  Shannon  Simtek  Spirit  Spyker  Stebro  Stewart  Super Aguri  Surtees  Talbot  Talbot-Lago  Tec-Mec  Tecno  Theodore  Token  Toleman  Toro Rosso  Toyota  Trojan  Tyrrell  Vanwall  Veritas  Virgin  Williams (FWRC)  Wolf  Zakspeed 
Indianapolis 500 -tallit (1950–1960):  Adams  Deidt  Del Roy  Dunn  Elder  Epperly  Ewing  Hall  Kuzma  Langley  Lesovsky  Marchese  Meskowski  Moore  Nichels  Olson  Pankratz  Pawl  Phillips  Rae  Schroeder  Sherman  Stevens  Sutton  Trevis  Turner  Watson  Wetteroth 
Formula 1 -luokan valmistajien maailmanmestarit
Christian Klien RB1-autolla Yhdysvaltain GP:n harjoituksissa kaudella 2005. Hän ei kuitenkaan Michelin-renkaita käyttäneenä osallistunut lähtöön renkaiden turvallisuusongelmien takia.
Robert Doornbos korvasi Christian Klienin kauden kolmessa viimeisessä kilpailussa kaudella 2006.
RB3 Indianapolis Motor Speedwayn varikolla kaudella 2007.
Vettel Saksan GP:ssä 2009.
Vettel Abu Dhabissa 2010.
Webber Malesian GP:ssä 2011.
LTP

LTP voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kestokorostuminen, engl. long-term potentiation, lyh. LTP
Kuun lyhytkestoiset ilmiöt, engl. Transient lunar phenomenon, lunar transient phenomenon; lyh. TLP, LTP
Lahden Työväen Palloilijat, suomalainen urheiluseura
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”LTP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ilkka Herola

| Ilkka Herola |
| --- | --- |
 Ilkka Herola Seefeldin MM-kilpailuissa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ilkka Veli Hermanni Herola
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1995 (ikä 29) Siilinjärvi, Suomi
Uran tiedot
Seura:  Puijon Hiihtoseura
Laji:  yhdistetty 
Maailmancup
Kaudet:  2012–
Paras sijoitus:  1.
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  14
 Tietolaatikko päivitetty 16. Maaliskuuta 2025 
Aiheesta muualla
www.ilkkaherola.fi
| Mitalit> Maa:   Suomi.Yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Yhdistetty.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Yhdistetty.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | normaalimäki + 10 km |  |
Ilkka Veli Hermanni Herola (s. 22. kesäkuuta 1995 Siilinjärvi) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja MM-mitalisti. Hän edustaa Puijon Hiihtoseuraa.
Ura > Arvokilpailut

Herola sai hopeaa nuorten olympialaisissa Innsbruckissa 2012. Mäkiosuuden jälkeen hän oli neljäntenä. Myöhemmin samana talvena hän sai hopeaa nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa. Hän voitti mäkiosuuden, mutta norjalainen Øystein Granbu Lien ohitti hänet hiihdossa.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Herola oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 22:s ja normaalimäessä 27:s. Nuorten MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 Herola sijoittui hopealle HS106/10 km -kilpailussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 14:s ja normaalimäessä 16:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 23:nneksi ja suurmäen kilpailussa 16:nneksi. Parisprintissä hän oli Jim Härtullin kanssa neljäs. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 12:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Parisprinttikilpailussa hän sijoittui yhdessä Eero Hirvosen kanssa seitsemänneksi. He olivat mäkiosuuden jälkeen kuudentena, mutta Italian joukkue pääsi ohi takasuoralla viimeisellä osuudella. Eroa kärkeen oli yli minuutti ja kymmenen sekuntia. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa kahdeksanneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 18:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa viidenneksi, suurmäen Gundersen-kilpailussa yhdenneksitoista, joukkuekilpailussa viidenneksi ja parisprintissä seitsemänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 Herola saavutti hopeaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli kuudes sekä joukkuekilpailussa ja parisprintissä viides. Pekingin olympialaisissa 2022 Herola sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa kuudenneksi, suurmäen vastaavassa kilpailussa 16:nneksi ja joukkuekilpailussa kahdeksanneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa yhdeksäs, normaalimäen Gundersen-kilpailussa 18:s, joukkuekilpailussa viides ja sekajoukkuekilpailussa kuudes.Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli Gundersen-kilpailussa viides, normaalimäen ja 7,5 kilometrin hiihdon Individual Compact -kilpailussa kahdestoista, joukkuekilpailussa neljäs ja sekajoukkuekilpailussa viides.
Ura > Maailmancup

Herola kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2012. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 22. Kuusamossa joulukuussa 2012. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Seefeldissä tammikuussa 2014. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2015 oltuaan kolmas. Tammikuussa 2018 hän oli kolmas Chaux-Neuvessa. Herolan sijoittui toiseksi Klingenthalissa helmikuussa 2019. Edellisenä päivänä hän oli myös neljäs. Lahden maailmancupissa Herola sijoittui yhdessä Eero Hirvosen kanssa ensimmäiseksi pariviestissä. Hän sijoittui MM-kilpailujen jälkeen toiseksi Oslossa. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Trondheimissa ja Oslossa. Tammikuussa 2021 Herola oli toinen Val di Fiemmen ensimmäisessä kilpailussa. Lisäksi hän sijoittui Seefeldissä kolmanneksi toisessa kilpailussa ja toiseksi kolmannessa kilpailussa. Joulukuussa 2021 Herola sijoittui Ramsaun ensimmäisessä kilpailussa kolmanneksi. Tammikuussa 2023 hän sijoittui Otepään yhteislähtökilpailussa toiseksi. Joulukuussa 2024 hän oli Ramsaun Gundersen-kilpailussa toinen. Tammikuussa 2025 hän sijoittui Schonachin Gundersen-kilpailussa kolmanneksi.
Herola sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi kausilla 2016–2017 ja 2020–2021, kahdeksanneksi kaudella 2019–2020, yhdeksänneksi kausilla 2021–2022 ja 2022–2023 sekä kymmenenneksi kausilla 2015–2016 ja 2017–2018. Hän oli paras yhdistetyn hiihto-osuuksilla kausilla 2019–2020, 2020–2021 ja 2021–2022. Herola voitti kesän 2021 GP:n kokonaiskilpailun.
Myös Herolan isoveli Matti Herola on yhdistetyn hiihtäjä.
Menestys > Maailmancup

| Kausi | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 11–12 | FIN   | FIN   | NOR   | NOR   | AUT   | AUT   | AUT   | AUT   | GER   | FRA   | FRA   | FRA   | ITA   | ITA   | KAZ   | KAZ   | GER   | GER   | CZE   | CZE   | FIN 47 | NOR   | NOR   | 0 | – |
| 12–13 | NOR 40 | NOR   | FIN 22 | AUT 38 | AUT 27 | GER 34 | FRA   | AUT 43 | AUT   | GER   | GER   | RUS 26 | KAZ   | KAZ   | FIN 22 | NOR 17 | NOR   | - | - | - | - | - | - | 41 | 40. |
| 13–14 | FIN 13 | NOR 14 | NOR   | AUT 26 | GER 23 | GER 21 | RUS   | RUS   | FRA 21 | FRA   | AUT 10 | AUT 14 | AUT 13 | GER 11 | FIN   | FIN   | NOR 13 | NOR 4 | SWE   | SWE   | - | - | - | 228 | 22. |
| 14–15 | FIN 11 | NOR 9 | NOR 22 | AUT 24 | GER 21 | FRA 14 | FRA 23 | AUT 29 | AUT 14 | AUT 11 | JPN DNS | JPN DNS | ITA 15 | ITA 13 | FIN 21 | NOR   | NOR 14 | - | - | - | - | - | - | 227 | 17. |
| 15–16 | NOR 3 | NOR 14 | AUT 8 | AUT 30 | FRA 17 | FRA 10 | AUT 14 | AUT 21 | AUT 18 | NOR 8 | NOR 15 | NOR 4 | FIN 8 | FIN 6 | FIN 6 | ITA 17 | ITA DSQ | GER 12 | GER 7 | - | - | - | - | 473 | 10. |
| 16–17 | FIN 25 | FIN 16 | NOR DSQ | NOR 14 | AUT 12 | AUT 11 | FIN 9 | FIN 8 | ITA 6 | ITA 12 | FRA 12 | FRA 12 | AUT 8 | AUT 9 | AUT 8 | KOR 13 | KOR 9 | JPN   | JPN   | NOR 31 | NOR 8 | GER 29 | GER 5 | 475 | 7. |
| 17–18 | FIN 14 | FIN 14 | FIN 13 | NOR 9 | AUT 11 | AUT 9 | EST   | ITA 12 | ITA DSQ | FRA 3 | AUT 22 | AUT 15 | AUT 13 | JPN   | JPN   | FIN 12 | NOR 12 | NOR 14 | NOR 12 | GER 5 | GER 10 | GER 6 | GER 8 | 500 | 10. |
| 18–19 | FIN 33 | NOR 29 | NOR 18 | NOR 13 | AUT 15 | AUT 11 | EST   | EST   | ITA 18 | ITA 7 | FRA 31 | FRA 24 | FRA 22 | NOR   | NOR   | GER 4 | GER 2 | FIN 6 | NOR 2 | GER 5 | GER 6 | - | - | 481 | 11. |
| 19–20 | FIN 13 | FIN 23 | FIN 12 | NOR 6 | NOR 9 | AUT 8 | AUT 4 | ITA 8 | ITA 17 | GER 8 | AUT 10 | AUT 8 | AUT 6 | NOR 3 | NOR 11 | FIN 8 | NOR 3 | - | - | - | - | - | - | 564 | 8. |
| 20–21 | FIN 29 | FIN 11 | FIN 10 | AUT 6 | AUT 11 | ITA 2 | ITA 6 | FIN 9 | AUT 4 | AUT 3 | AUT 2 | GER 4 | GER 17 | NOR   | NOR   | GER 14 | GER 8 | - | - | - | - | - | - | 594 | 7. |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ilkka Herolan kotisivut
Lahden Reipas (jalkapallo)

| Mitalit> Mestaruussarja, Veikkausliiga  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | 1963, 1967, 1970 |  |
|  Hopeaa | 1962, 1968, 1974 |  |
|  Pronssia | 1965, 1972, 1973 |  |
Suomen Cup 
|  Kultaa | 1964, 1972, 1973 1974, 1975, 1976, 1978 |  |
|  Hopeaa | 1963, 1967, 1970 |  |
Lahden Reipas on lahtelainen palloiluseura, joka on tullut tunnetuksi ennen kaikkea jalkapallosta. Jalkapallon seuratoiminta on suora jatke sodan jälkeen Lahteen siirtyneelle Viipurin Reippaalle, jonka palloilutoiminta (jalkapallo, jääpallo ja jääkiekko) otti vuonna 1962 Reipas- ja vuotta myöhemmin Lahden Reipas -nimen muuttuneen kotikaupunkinsa mukaan.
Seura on voittanut kolme Suomen mestaruutta ja seitsemän Suomen Cupia. Miesten edustusjoukkue pelaa Suomen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa.
Reippaan tunnusmerkki on musta-oranssiraitainen pelipaita.
Historia > Ensimmäiset vuosikymmenet Viipurissa

Reippaan juuret ovat Viipurissa, jossa Viipurin Reipas perustettiin vuonna 1891. Alkuaikoina Reipas oli Viipurin suomenkielisen keskiluokan seura, mutta kielirajat olivat usein häilyviä. Seuran oma logo esiteltiin vuonna 1892 ja lippu vuonna 1895. Logoon lisättiin seuran nimi, perustamisvuosi, Viipurin linnan figuuri ja W-kirjain Viipurin kaupungin nimen mukaisesti. Reippaan jalkapalloasujen väreiksi vakiintuivat keltainen ja musta.
Jalkapalloa Reippaassa pelattiin jo varhain, mutta ensimmäiset virallisemmat ottelut kesällä 1907. Silloin Reipas saavutti Viipurin seudun mestaruuden voittamalla 16. kesäkuuta pelatussa ottelussa Viipurin Tarmon 4–0. Ensimmäisen ottelun innoittamana perustettiin Reippaan jalkapallojaosto, minkä myötä seuraan liittyi Viipurin suomalaisen klassillisen lyseon palloilijoita. Tulevina vuosina joukkue sai jatkuvuutta uusiutumalla maltillisesti.
Reipas oli mukana vuonna 1910 osittain cup-muotoisessa SM-turnauksessa. Joukkueella oli Viipurissa kilpailua, mutta parhaat pelaajat pelasivat kuitenkin Reippaassa. Reipas hyötyi myös siitä, että helsinkiläisjoukkueet joutuivat pelaamaan tiukkoja karsintaotteluita ennen varsinaista cup-kilpailua. Joukkue selviytyikin loppuotteluun voittamalla välierässä Viipurin Pontevan. Finaalissa Reipas hävisi turkulaiselle ÅIFK:lle 2–4.
Suomen itsenäistyttyä Reipas menestyi edelleen kohtalaisesti. Joukkue ylsi neljästi SM-turnauksen loppuotteluun, mutta se hävisi joka kerta niukasti helsinkiläisjoukkueille. Suomessa siirryttiin sarjamuotoiseen SM-kilpailuun Reippaan menestyksen taantumisen aikana, joten seura joutui pelaamaan alemmilla sarjatasoilla koko 1930-luvun ajan. Reipas nousi lopulta vuonna 1939, mutta sarja keskeytettiin armeijan ylimääräisten harjoitusten vuoksi.