stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edward the Great
Aiheesta muualla

Edward the Great Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Edward the Great Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iron Maiden
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iron Maiden  Killers  The Number of the Beast  Piece of Mind  Powerslave  Somewhere in Time  Seventh Son of a Seventh Son  No Prayer for the Dying  Fear of the Dark  The X Factor  Virtual XI  Brave New World  Dance of Death  A Matter of Life and Death  The Final Frontier  The Book of Souls  Senjutsu 
Livealbumit:   Live After Death  A Real Live One  A Real Dead One  Live at Donington  A Real Live Dead One  Rock in Rio  BBC Archives  Beast over Hammersmith  Death on the Road  Flight 666 – The Original Soundtrack  En Vivo!  Maiden England ’88  The Book of Souls: Live Chapter  Nights of the Dead, Legacy of the Beast: Live in Mexico City 
EP:t:   The Soundhouse Tapes  Live!! +one  Maiden Japan  No More Lies 
Kokoelmat:   Best of the Beast  Ed Hunter  Edward the Great  Best of the 'B' Sides  The Essential Iron Maiden  Somewhere Back in Time  From Fear to Eternity 
Boksit:   The First Ten Years  Eddie's Head  Eddie's Archive 
Singlet:   ”Running Free”  ”Sanctuary”  ”Women in Uniform”  ”Twilight Zone”  ”Purgatory”  ”Run to the Hills”  ”The Number of the Beast”  ”Flight of Icarus”  ”The Trooper”  ”2 Minutes to Midnight”  ”Aces High”  ”Wasted Years”  ”Stranger in a Strange Land”  ”Can I Play with Madness”  ”The Evil That Men Do”  ”The Clairvoyant”  ”Infinite Dreams”  ”Holy Smoke”  ”Bring Your Daughter... to the Slaughter”  ”Be Quick or Be Dead”  ”From Here to Eternity”  ”Wasting Love”  ”Fear of the Dark (live)”  ”Hallowed Be Thy Name (live)”  ”Man on the Edge”  ”Lord of the Flies”  ”Virus”  ”The Angel and the Gambler”  ”Futureal”  ”The Wicker Man”  ”Out of the Silent Planet”  ”Wildest Dreams”  ”Rainmaker”  ”The Reincarnation of Benjamin Breeg”  ”Different World”  ”El Dorado”  ”Satellite 15... The Final Frontier”  ”Coming Home”  ”Speed of Light”  ”Empire of the Clouds”  ”The Writing on the Wall”  ”Stratego” 
Videotallenteet:   Live at the Rainbow  Video Pieces  Behind the Iron Curtain  Live After Death  12 Wasted Years  Maiden England  The First Ten Years  From There to Eternity  Donington Live 1992  Raising Hell  Classic Albums: The Number of the Beast  Rock in Rio  Visions of the Beast  The Early Days  Death on the Road  En Vivo!  Maiden England '88 
Katso myös:   Jäsenet  Diskografia  Kappaleluettelo  Kiertueet  Tribuutit  Eddie  Blaze Bayley  Michael Kenney  Psycho Motel  Samson  Urchin  Lauren Harris
Alebaia

| Alebaia> Ἀλεβαία |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Länsi-Makedonia(?)
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Elimeia, Makedonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alebaia (m.kreik. Ἀλεβαία, myös Al(a)ibaioi/Alebaioi, Ἀλ(α)ιβαῖοι/Ἀλεβαῖοι, Lebaie/Lebaia, Λεβαίη/Λεβαία, Alebia, Ἀλεβια) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Se sijaitsi Elimeiassa Ylä-Makedoniassa, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Alebaian historiasta ei tiedetä käytännössä mitään. Herodotos mainitsee kaupungin (nimellä Lebaia) Perdikkaasta alkunsa saaneen Makedonian kuningassuvun myyttisten, 600-luvulle eaa. ajoittuvien varhaisvaiheiden yhteydessä, ja esittää kaupungin tuolloin poliksena, jolla oli kuningas. On kuitenkin epäselvää, mikä asema kaupungilla todellisuudessa oli arkaaisella ja klassisella kaudella. On arveltu, että koko Elimeia olisi muodostanut jo tuolloin polista vastanneen poliittisen yhteisön, jonka osa Alebaia oli, mikä oli tilanne ainakin myöhemmin roomalaisella kaudella.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin oletettavasti etnonyymiä Alebaios (Ἀλεβαῖος).
Eduskuntavaalit 1962

Suomen 23. eduskuntavaalit järjestettiin eduskunnan hajotuksen vuoksi 4.–5. helmikuuta 1962: muussa tapauksessa ne olisi pidetty saman vuoden heinäkuun alussa. Aiheena ennen­aikaisiin vaaleihin oli, että puolue­risti­riitojen rasittama ja varsin suppeaan parlamentaariseen pohjaan nojannut Miettusen I hallitus oli osoittautunut kyvyttömäksi Suomen puolueettomuuden turvaamisessa kiristyneessä kansain­välisessä tilanteessa, johon liittyi myös noottikriisi. Vaalien jälkeen muodostettiin Karjalaisen I hallitus, jota seurasivat vaalikauden aikana Reino Lehdon johtama virkamieshallitus sekä Virolaisen hallitus.
Alkutalvi 1962 oli poliittisesti vilkasta aikaa, sillä äänestäjät valitsivat runsaan kahden viikon kuluessa sekä presidentin valitsijamiehet että uuden eduskunnan. Molempien vaalien äänestysvilkkaus oli ennätyksellinen: yli 80 prosenttia äänioikeutetuista kävi vaaliuurnilla. Eduskuntavaaleissa äänioikeuttaan käyttäneitä oli yli 350 000 enemmän kuin vuonna 1958. Sosialidemokraatteja lukuun ottamatta kaikki puolueet saivat ennätysmäärän ääniä. Vaalimatematiikka ei kuitenkaan suosinut äärivasemmistoa. Ensimmäistä kertaa omilla listoillaan esiintynyt Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto (TPSL) sai yli 100 000 ääntä, mutta vain kaksi kansanedustajaa. Suomen Kansan Demokraattinen Liitto (SKDL) lisäsi äänimääräänsä yli 50 000:lla, mutta menetti kolme eduskuntapaikkaa. Tilanteen nurinkurisuutta korosti, että Suomen Kansanpuolueen äänimäärä lisääntyi runsaalla 31 000:lla, mutta sen kansanedustajien määrä kasvoi peräti viidellä.
Maalaisliitto nousi vaaleissa historiansa kolmannen kerran eduskunnan suurimmaksi puolueeksi. Vaalien jälkeen sillä oli hallussaan poliittinen värisuora: sekä presidentin (Urho Kekkonen), pääministerin (Ahti Karjalainen) että eduskunnan puhemiehen (Kauno Kleemola) paikat. Sisäisestä hajaannuksesta kärsineelle ja noottikriisin vuoksi poliittiseen paitsioon ajautuneelle SDP:lle vaalien tulos oli miltei katastrofi, mitä pahensi osaltaan se, että puolue menetti vaalien jälkeen paikkansa puhemiehistössä. SDP:n kärsimä tappio johti vaalien jälkeen Väinö Tannerin eroon ja Väinö Leskisen erottamiseen puoluejohdosta sekä sovintoneuvottelujen aloittamiseen TPSL:n kanssa. Sen sijaan Kokoomus osoittautui vapautuneen Honka-liiton painolastista, sillä se kasvatti äänimääräänsä liki 50 000:lla ja kansanedustajiensa määrää kolmella. Rehtori Jussi Saukkonen nousi eduskunnan puhemiehistöön ensimmäisenä kokoomuslaisena lähes 20 vuoteen.
Vaalipiirit

Vaalipiirijakoon oli tullut muutoksia edellisten vaalien jälkeen uusien Keski-Suomen ja Pohjois-Karjalan läänien perustamisen myötä vuonna 1960. Entinen Kuopion läänin itäinen vaalipiiri muuttui Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriksi ja rajat muutettiin lääninrajojen mukaisiksi. Jäljelle jäänyt Kuopion lääni käsitti nyt yhden vaalipiirin. Osasta entistä Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä muodostettiin Keski-Suomen läänin vaalipiiri, johon liitettiin osia Hämeen läänin pohjoisesta sekä Mikkelin ja Kuopion läänien vaalipiireistä. Vaasan läänin jäljelle jääneen alueen kolme vaalipiiriä (itäinen, pohjoinen ja eteläinen) yhdistettiin yhdeksi.
Kansanedustajat

Uusia kansanedustajia olivat muun muassa Reino Kangas, Reino Karpola ja Aaro Lintilä (Maalaisliitto), Kelpo Gröndahl, Lauri Kantola, Aarne Saarinen ja Taisto Sinisalo (SKDL), Voitto Hellsten, Uljas Mäkelä, Valdemar Sandelin, Edit Terästö, Uki Voutilainen ja Antero Väyrynen (SDP), Erkki Huurtamo, Juuso Häikiö, Raimo Ilaskivi, Paavo Rautkallio ja Pentti Sillantaus (Kokoomus), Kristian Gestrin (RKP) sekä E. J. Paavola (Vapaamielisten liitto). Eduskuntaan palasivat muun muassa Maalaisliiton Vilho Leivonen, RKP:n Johan Otto Söderhjelm sekä Kansanpuolueen Irma Karvikko.
Näissä vaaleissa eduskuntaan valittiin vielä yhdeksän niin sanotun pitkän parlamentin (1939−1945) jäsentä: SDP:n Karl-August Fagerholm, Olavi Kajala, Edvard Pesonen ja Eino Raunio, TPSL:n Martta Salmela-Järvinen, Maalaisliiton Kauno Kleemola ja Eemil Luukka sekä RKP:n Johan Otto Söderhjelm ja Albin Wickman. Rauniota lukuun ottamatta kaikki jättivät eduskunnan tai jäivät valitsematta vuoden 1966 vaaleissa. Puhemieheksi valittu Kauno Kleemola kuoli kesken vaalikauden vuonna 1965, ja hänen tilalleen valittiin K.-A. Fagerholm.
Eduskunnan jättivät näissä vaaleissa muun muassa SDP:n Väinö Tanner, joka oli kuulunut jo vuonna 1907 valittuun ensimmäiseen yksikamariseen eduskuntaan ja oli mukana kaikkiaan 40 valtiopäivillä, Kokoomuksen Päiviö Hetemäki, Oskari Lehtonen ja Kyllikki Pohjala, RKP:n Nils Meinander, SDP:n Onni Hiltunen ja Arvo Tuominen, SKDL:n Eino Kilpi sekä maalaisliittolaiset pitkän linjan parlamentaarikot Viljami Kalliokoski (41 valtiopäivät) ja Antti Kukkonen (38 valtiopäivät). Eduskunnasta putosivat muun muassa Maalaisliiton Kusti Eskola ja Kerttu Saalasti, SDP:n Onni Peltonen ja 44 valtiopäivät istunut Viljo Rantala, SKDL:n Aimo Aaltonen, näkyvästi Honka-liitossa mukana olleet Kokoomuksen Tuure Junnila ja Pientalonpoikien Puolueen Veikko Vennamo, sekä TPSL:n Urho Kulovaara, Olli J. Uoti ja Aarre Simonen, jonka kohtaloon vaikutti juuri vaalien alla päätökseen saatu niin sanottu Kätilöopiston juttu.
Uuden eduskunnan aloittaessa työnsä koettiin pienehkö riita salin istumajärjestyksestä. Kansanpuolueen eduskuntaryhmä toivoi siirtoa Edistyspuolueelta aikanaan perimiltään paikoilta Maalaisliiton ja Kokoomuksen välistä Maalaisliiton ja SDP:n väliin istuntosalin keskiosaan. Eduskunnan enemmistö ei kuitenkaan katsonut istumajärjestyksen muuttamista miltään osin aiheelliseksi.
Alkaneen vaalikauden aikana kuoli yksitoista kansanedustajaa, SKDL:n Esa Hietanen, Inkeri Virtanen, Yrjö Murto ja Murron varamiehenä eduskuntaan tullut Johannes Mustonen, SDP:n Georg Eriksson ja Väinö Tikkaoja, Maalaisliiton Eeli Erkkilä, Kauno Kleemola ja Markus Niskala sekä Kokoomuksen Olli Aulanko ja Väinö Kuoppala.
Tulokset

Tuloksia verrataan vuoden 1958 eduskuntavaaleihin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Äänestysaktiivisuus | 85,1 % | +10,1 |
| Puolue | Puolue | Edustajat | Edustajat | Äänet> Osuus | Äänet> Osuus | Äänet> Lukumäärä | Äänet> Lukumäärä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maalaisliitto | 53 | +5 | 22,95 % | −0,1 | 528 409 | +80 045 |
|   | Suomen Kansan Demokraattinen Liitto | 47 | −3 | 22,02 % | −1,1 | 506 829 | +56 609 |
|   | Suomen Sosialidemokraattinen Puolue | 38 | −10 | 19,50 % | −3,6 | 448 930 | −606 |
|   | Kansallinen Kokoomus | 32 | +3 | 15,06 % | −0,2 | 346 638 | +49 544 |
|  | Suomen Kansanpuolue | 13 | +5 | 6,34 % | +0,4 | 146 005 | +31 388 |
|   | Ruotsalainen kansanpuolue | 13 | -- | 6,11 % | −0,4 | 140 689 | +14 324 |
|  | Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattinen Liitto | 2 | −1 | 4,36 % | +2,6 | 100 396 | +66 449 |
|   | Suomen pientalonpoikien puolue |  |  | 2,16 % | –  | 49 773 | –  |
|  | Vapaamielisten Liitto | 1 | +1 | 0,52 % | +0,2 | 12 000 | +5 576 |
|  | Suomen keskustapuolue |  |  | 0,38 % | –  | 8 686 | –  |
|   | Åländsk Samling | 1 | -- | 0,32 % | +0,0 | 7 261 | +1 774 |
|  | Suomen pientalonpoikien puolueen oppositio |  |  | 0,27 % | –  | 6 329 | –  |
|  | Muut |  |  | 0,00 % | −0,0 | 53 | −189 |
|  | Yhteensä | 200 |  | 100 % |  | 2 301 998 | +357 763 |
| Lähde: Tilastokeskus 2004 | Lähde: Tilastokeskus 2004 | Lähde: Tilastokeskus 2004 | Lähde: Tilastokeskus 2004 | Lähde: Tilastokeskus 2004 | Lähde: Tilastokeskus 2004 | Lähde: Tilastokeskus 2004 |  |
Aiheesta muualla

Doria.fi − Kansanedustajain vaalit 1962, tilastollisen päätoimiston julkaisu
| n k  Eduskunta |
| --- | --- | --- |
| Organisaatio |  Kansanedustaja Luettelo  Avustajat  Puhemies Luettelo  Puhemiesneuvosto  Valiokunta  Kansliatoimikunta Sisäinen tarkastus  Tietosuojavastaava  Eduskunnan kanslia Pääsihteeri  Hallinto- ja palveluosasto  Kansainvälinen osasto  Keskuskanslia  Tieto- ja viestintäosasto  Turvallisuusosasto  Valiokuntasihteeristö  |  |
| Politiikka |  Eduskuntaryhmä  Puolueet  |  |
| Vaalit |  1907  1908  1909  1910  1911  1913  1916  1917  1919  1922  1924  1927  1929  1930  1933  1936  1939  1945  1948  1951  1954  1958  1962  1966  1970  1972  1975  1979  1983  1987  1991  1995  1999  2003  2007  2011  2015  2019  2023  2027  |  |
| Toimielimet |  Arkisto  Kirjasto  Tilintarkastajat  Pankkivaltuusto  Oikeusasiamies Ihmisoikeuskeskus  Ulkopoliittinen instituutti  Sitra  |  |
| Rakennukset |  Eduskuntatalo  Kansalaisinfo  Pikkuparlamentti  |  |
| Toiminta |  Valtiopäivät  Lähetekeskustelu  Suullinen kysymys  Välihuuto    |  |
| Muuta |  Nuorten parlamentti  Suomen eduskunta 100 vuotta  |  |
Ehrenfestin teoreema

Ehrenfestin teoreema on Paul Ehrenfestin kehittelemä menetelmä, jolla lasketaan hiukkasen observaabeleiden odotusarvojen riippuvuutta ajasta.
Yhtälöitä > Observaabelin odotusarvon aikariippuvuus yleisesti

Ehrenfestin mukaisesti observaabelin  \scriptstyle A odotusarvon  \scriptstyle \langle A\rangle  riippuvuutta ajasta kuvaa yhtälö
missä  i on imaginaariosa,  \scriptstyle \hbar  Planckin vakion muunnos ja merkintä  \scriptstyle [{\hat {H}},{\hat {A}}] tarkoittaa Hamiltonin operaattorin  \scriptstyle {\hat {H}} ja operaattorin  \scriptstyle {\hat {A}} kommutaattoria. Hamiltonin operaattori taas kirjoitetaan muodossa  \scriptstyle H={\frac {{\hat {p}}^{2}}{2m}}+V({\vec {x}}), missä siis  \scriptstyle p on liikemäärä,  \scriptstyle m massa ja  \scriptstyle V({\vec {x}}) potentiaali.
Yhtälöitä > Paikan ja liikemäärän odotusarvon aikariippuvuus

Ehrenfestin teoreeman mukaan paikan  x odotusarvo ajan derivaattana on
ja liikemäärän  p odostusarvo ajan derivaattana
Aiheesta muualla

Ehrenfest's theorem
Proof of Ehrenfest's Theorem  (Arkistoitu – Internet Archive)
Eklund TE-1

| Eklund TE-1 |
| --- | --- |
 Eklund TE-1 Suomen ilmailumuseossa
Tyyppi:  lentovene
Suunnittelija:  Torolf Eklund
Ensilento:  25. helmikuuta 1949
Poistettu käytöstä:  1969
Tila:  ei käytössä
Valmistusmäärä:  1 
Eklund TE-1 on diplomi-insinööri Torolf Eklundin suunnittelema lentovene.
Koneen ensilento tapahtui 25. helmikuuta 1949 Kuoreveden Hallissa. Se rakennettiin alun perin amfibiolentokoneeksi. Alkuperäisen voimalaitteen osoittauduttua liian heikoksi koneeseen vaihdettiin voimakkaampi moottori, joka lisäsi painoa niin että koneesta poistettiin pyörät, jolloin koneen tyyppi muuttui lentoveneeksi. Koneen suunnittelija toimi Valtion Lentokonetehtaan (VL)suunnittelijana. Kun VL käytännössä lopetti lentokoneiden suunnittelun, monet suomalaiset lentokonesuunnittelijan koulutuksen omaavat miehet alkoivat suunnitella itselleen harrastekoneita. Eklundin tapaus kuuluu tähän kategoriaan.
Kone oli siviili-ilma-alusten rekisterissä tunnuksella OH-TEA vuodesta 1954 vuoteen 1969. Kone on nykyisin Suomen ilmailumuseon kokoelmassa.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&05.02000005,2 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&07.05000007,5 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&&0190.&&&&00190 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Continental A40 -nelisylinterinen bokserimoottori; &&&&&&&&&&&&&030.&&&&0030 kW (&&&&&&&&&&&&&040.&&&&0040 hv)
Ekklesiasterion

Akragaan ekklesiasterionin rauniot.
Ateenan ekklesian kokoontumispaikka ja puhujankoroke (bēma) Pnyks-kukkulalla.
Ekklesiasterion (m.kreik. ἐκκλησιαστήριον, ekklēsiastērion) oli antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa poliksen eli kaupunkivaltion ekklesian eli kansankokouksen kokouspaikkana toiminut rakennus tai ulkoilmarakennelma.
Ekklesiasterioneita oli sekä demokraattisesti että oligarkisesti hallituissa kaupungeissa buleuterioneiden eli neuvoston kokouspaikkojen sekä prytaneioneiden ja muiden keskeisten virkamiesten käyttämien rakennusten ohella. Arkkitehtuuriltaan ekklesiasterionit muistuttivat usein monella tapaa kreikkalaisia teattereita, ja monissa kaupungeissa teatteri myös toimi tässä tehtävässä ilman erillistä rakennusta. Ekklesiasterion-nimeä käytettiin erityisesti monissa siirtokunnissa. Ateenassa, jonka ekklesia on lajinsa tunnetuin, samassa tehtävässä käytettiin Pnyks-kukkulaa, jolle rakennettiin tätä varten rakennelmia useassa vaiheessa 400-luvulla eaa., ja 300-luvulta eaa. lähtien Dionysoksen teatteria. Niistä termiä käytetään kuitenkin harvemmin.
Ekklesiasterioneita

Ekklesiasterioneita tunnetaan ainakin seuraavista poliksista:
Akragas
Ateena (Pnyks ja Dionysoksen teatteri)
Delos (Deloksen ekklesiasterion)
Gortyn (tai buleuterion?)
Messene (tai teatteri?)
Metapontion (Metapontionin teatteri-ekklesiasterion)
Olbia
Poseidonia
Sparta (Skias) (?)
Syrakusa (Syrakusan teatteri)
Aleksandreia (Indus)

| Aleksandreia> Αλεξάνδρεια.Sijainti |
| --- | --- |
 Aleksandreia
Koordinaatit:  29°12′00″N, 70°46′00″E
Valtio:  Pakistan
Paikkakunta:  Multan (?), Punjab
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  325 eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Makedonian valtakunta
Alue:  Intia
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aleksandreia (m.kreik. Αλεξάνδρεια, myös Ἀλεξάνδρεια ἡ ἐν Ἰνδός, Aleksandreia hē en Indos, lat. Alexandria India, ”Aleksandreia Indos-joella”) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki Intiassa nykyisen Pakistanin alueella. Se sijaitsi Indos- (nyk. Indus) ja Akesines (nyk. Chenab) -jokien risteämässä, mutta sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Joskus se on sijoitettu lähelle nykyistä Multania.
Aleksandreia oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista lukuisista Aleksandreia-nimisistä kaupungeista. Se perustettiin helmikuussa vuonna 325 eaa. todennäköisesti varhaisemman persialaisen kaupungin paikalle. Aleksanterin kerrotaan toivoneen, että siitä tulisi suuri ja kuuluisa kaupunki. Kaupunkiin asutettiin traakialaisia veteraaneja sekä paikallista väestöä. Kaupungissa oli suuri satama, mikä kertoo, että se oli tarkoitettu merkittäväksi kauppapaikaksi.
Veniamin Aleksandrov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | jääkiekko |  |
Veniamin Veniaminovitš Aleksandrov (ven. Вениамин Вениаминович Александров, 18. huhtikuuta 1937 Moskova – 6. marraskuuta 1991 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä.
Aleksandrov pelasi kaudet 1955–1969 TsSKA Moskovassa, jossa voitti Neuvostoliiton mestaruuden kymmenen kertaa (1956, 1958–1961, 1963–1966 ja 1968). Vuonna 1963 Aleksandrov voitti liigan maalikuninkuuden tehtyään kauden aikana ennätykselliset 53 maalia. Koko uransa aikana hän teki sarjassa 345 maalia 400 ottelussa.
Aleksandrov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1956–1968. Sinä aikana hän voitti kaksi olympiakultaa (1964 ja 1968, olympiapronssin (1960) sekä lisäksi neljä maailmanmestaruutta (1963, 1965, 1966 ja 1967). Hänet valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen vuosina 1966 ja 1967. Uransa aikana Aleksandrov teki 161 maaottelussa 119 maalia. Hän muodosti aluksi vaarallisen hyökkäysketjun Aleksandr Almetovin ja Konstantin Loktevin kanssa. Myöhemmin hän pelasi Boris Mihailovin ja Vladimir Petrovin kanssa, kunnes Valeri Harlamov otti hänen paikkansa.
Ekopop

| Ekopop: Ekologisen ja onnellisen elämän opas |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tom Henriksson, Leo Stranius
Kansitaiteilija:  Jussi Jääskeläinen
Kieli:  suomi
Genre:  ympäristönsuojelu
Kustantaja:  Avain
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  344
ISBN:  978-951-692-842-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ekopop: Ekologisen ja onnellisen elämän opas on Tom Henrikssonin ja Leo Straniuksen kirja vuodelta 2011. Teoksen on julkaissut Avain. Kirja rakentuu helsinkiläisen opiskelijan Henrikssonin tarinana ympäristöaktivisti Straniuksen oppien seuraamisesta.
Aiheesta muualla

Kirjan blogi[vanhentunut linkki].
Hanna-Leena Ylinen: Ekopop[vanhentunut linkki]. Elonkehä 3.6.2011.
Terhi Upola: Miksei ekoilu voi olla pelkkää poppia ja Pokémonia? (Arkistoitu – Internet Archive). Uusi musta 5.7.2011.
Johan Ekman: Tom Henrikssonin Ekopop kritisoi partion haluttomuutta kannanottajana[vanhentunut linkki]. Partiojohtaja.fi, syyskuu 2011.
Eila

| Eila |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  30. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  10. lokakuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  mahdollisesti Elisabet, Aila tai Eileen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eila on naisen etunimi. Nimi yleistyi Suomessa 1900-luvun alkupuolella ja esiintyy harvinaisena myös Saksassa. Nimen alkuperästä ei ole varmuutta. Sitä on arveltu Elisabet-nimen lyhentymäksi tai muunnokseksi alkujaan irlantilaisesta nimestä Eileen, joka pohjautuu kelttiläiseen miellyttävää tarkoittavaan sanaan, mutta nimen yleistymiseen ovat todennäköisesti vaikuttaneet myös muut sitä äänteellisesti muistuttavat nimet, kuten Aila.
Suomessa nimi Eila on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 39 411 henkilölle. Melkein puolet heistä on syntynyt 1920- tai 1930-luvulla. Viime aikoina Eila on ollut harvinainen nimivalinta, mutta on ennustettu, että 2020-luvulla se tulee olemaan taas suosittu nimi. Eilan nimipäivä on 30. lokakuuta.
Tunnettuja Eiloja

Eila Alahuhta, kasvatustieteilijä ja logopedi
Eila Arjoma, näyttelijä ja ohjaaja
Eila Hakala (o.s. Koiso-Kanttila), koripalloilija
Eila Helander, suomalainen kirkkososiologian professori
Eila Hiltunen, kuvanveistäjä, Sibelius-monumentin tekijä
Eila Hyppönen, Suomen Journalistiliiton lainopillinen sihteeri ja entinen pääsihteeri
Eila Jaatinen, kirjailija ja kääntäjä
Eila Jokela, päätoimittaja
Eila Kaarresalo-Kasari, elokuvaohjaaja, ihmissuhdekouluttaja ja jazztoimittaja
Eila Kantola, lastenkirjailija
Eila Karhu, kuulantyöntäjä
Eila Kaukovalta, kirjailija
Eila Kaustia, kirjailija ja kuvittaja
Eila Kelo (o.s. Aaltonen), korkeushyppääjä ja viisiottelija
Eila Kivikk’aho (oik. Eila Sammalkorpi), runoilija ja suomentaja
Eila Koskikallio, kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä
Eila Kostamo, kirjailija, suomentaja ja kustannustoimittaja
Eila Kumpuniemi, voimanostaja
Eila Kurkela, kirjailija
Eila Kuurma, Center-Inn -ravintolaketjun perustaja
Eila Kyröläinen (o.s. Eskola), meloja
Eila Kännö, Sisäasiainministeriön Ulkomaalaistoimiston päällikkö 1970–1984
Eila Lahti-Argutina, toimittaja ja tietokirjailija
Eila Lindfors, käsityökasvatuksen professori
Eila Mikola (o.s. Helin), juoksija
Eila Minkkinen, kuvanveistäjä ja hopeaseppä
Eila-Maija Mirolybov (o.s. Saksa), radiotoimittaja
Eila Nevalainen, tiedottaja ja toimittaja
Eila Nieminen, lastenkirjailija
Eila Paakkinen, kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija
Eila Pajastie, kuvataidekriitikko
Eila Pehkonen, näyttelijä
Eila Peitsalo, näyttelijä
Eila Pellinen, iskelmälaulaja
Eila Pellinen, keskimatkojen juoksija
Eila Pennanen, kirjailija, kriitikko, esseisti ja suomentaja
Eila Pienimäki, iskelmälaulaja
Eila Pohjonen, lastenkirjailija
Eila Pyrhönen, uimari ja EM-mitalisti
Eila Rimmi, poliitikko (Vasemmistoliitto)
Eila Rinne, näyttelijä
Eila Roine, näyttelijä
Eila Ronkonen, kuulantyöntäjä
Eila Seppälä, kirjastoalan kehittäjä
Eila Tarvanen, kirjailija
Eila Tiainen, radiotoimittaja ja vasemmistoliittolainen poliitikko
Eila Torvela, iskelmälaulaja
Eila Tähtinen, koripalloilija
Eila Uitto, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Eila Valtanen, Kuhmon ent. kaupunginjohtaja
Kuvitteellisia Eiloja

Eila, Taru Mäkelän elokuvassa Eila, Rampe ja Likka,
Eila Kiviranta, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Eila Salonen, päähenkilö Jarmo Lampelan draamaelokuvassa Eila
Eija Sinikka

| Eija Sinikka |
| --- | --- |
 Eija Sinikka syyskuussa 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1952 (ikä 72) Mikkelin maalaiskunta
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Eija Sinikka
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  iskelmä
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Eija Sinikka (nyk. Jokinen, o.s. Kovanen) (s. 26. tammikuuta 1952 Mikkelin maalaiskunta) on suomalainen iskelmälaulaja.