stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1922
Kuolleita

22. tammikuuta – Elsa Andersson, ruotsalainen lentäjäpioneeri (s. 1897)
22. tammikuuta – Benedictus XV, paavi (s. 1854)
22. tammikuuta – Fredrik Bajer, vuoden 1908 Nobelin rauhanpalkinnon saanut tanskalainen kirjailija ja poliitikko (s. 1837)
22. tammikuuta – William Christie, brittiläinen tähtitieteilijä ja Astronomer Royal (s. 1845)
22. tammikuuta – Camille Jordan, ranskalainen matemaatikko (s. 1838)
23. tammikuuta – Stephan Sinding, norjalais-tanskalainen kuvanveistäjä (s. 1846)
6. helmikuuta – Kyrre Grepp, norjalainen poliitikko (s. 1879)
14. helmikuuta – Magnus Halvorsen, norjalainen poliitikko (s. 1853)
14. helmikuuta – Heikki Ritavuori, suomalainen lakimies ja sisäasiainministeri (s. 1880) (murhattiin)
22. maaliskuuta – Tilda Vuori, suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja (s. 1869)
1. huhtikuuta – Kaarle I, Itävallan keisari ja Unkarin kuningas (viimeinen Habsburg-sukuinen hallitsija) (s. 1887)
8. huhtikuuta – Erich von Falkenhayn, saksalainen kenraali (s. 1861)
19. huhtikuuta – Kaarlo Uskela, suomalainen kirjailija (s. 1878)
4. toukokuuta – Viktor Kingissepp, virolainen kommunisti (Viron Kommunistisen puolueen perustaja) (oletettu kuolinpäivä) (s. 1888)
11. toukokuuta – Kössi Ojala, suomalainen näyttelijä (s. 1886)
18. toukokuuta – Charles Louis Alphonse Laveran, vuoden 1907 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut ranskalainen lääkäri ja bakteriologi (s. 1845)
12. kesäkuuta – Wolfgang Kapp, saksalainen poliitikko (s. 1858)
13. kesäkuuta – Fredrik Stang Lund, norjalainen poliitikko (s. 1859)
22. kesäkuuta – Henry Wilson, brittiläinen sotamarsalkka (s. 1864)
24. kesäkuuta – Walther Rathenau, saksalainen teollisuusmies ja poliitikko (Weimarin tasavallan ulkoministeri) (s. 1867)
2. heinäkuuta – Christian Sibelius, suomalainen dosentti, professori ja psykiatrian uudistaja (s. 1869)
17. heinäkuuta – Heinrich Rubens, saksalainen fyysikko (s. 1865)
2. elokuuta – Alexander Graham Bell, skotlantilaissyntyinen fyysikko, fysiologi ja keksijä (puhelin) (s. 1847)
4. elokuuta – Enver pašša (İsmail Enver Paşa), nuorturkkilainen poliitikko ja kenraali (s. 1881)
8. elokuuta – Lars Utne, norjalainen kuvanveistäjä (s. 1862)
12. elokuuta – Arthur Griffith, irlantilainen poliitikko (Dáil Éireannin puheenjohtaja) (s. 1872)
14. elokuuta – Alfred Harmsworth Northcliffe, brittiläinen lehdenkustantaja (s. 1865)
19. elokuuta – Felipe Pedrell, espanjalainen säveltäjä ja musiikintutkija (s. 1841)
22. elokuuta – Michael Collins, irlantilainen vapaustaistelija (s. 1890) (salamurha)
29. elokuuta – Georges Sorel, ranskalainen filosofi ja politiikan teoreetikko (s. 1847)
10. lokakuuta – Jonas Castrén, suomalainen kansanedustaja (nuorsuomalainen) (s. 1850)
18. marraskuuta – Marcel Proust, ranskalainen kirjailija (Kadonnutta aikaa etsimässä) (s. 1871)
2. joulukuuta – Fritz Wetterhoff, suomalainen jääkäriliikkeen vaikuttaja (s. 1878)
12. joulukuuta – Kyösti Wilkuna, suomalainen kirjailija, aktivisti, suojeluskuntaorganisaattori ja heimosoturi (s. 1879)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Niels Bohr
Nobelin kemianpalkinto: Francis Aston
Nobelin lääketieteen palkinto: Archibald Hill ja Otto Meyerhof
Nobelin kirjallisuuspalkinto: Jacinto Benavente
Nobelin rauhanpalkinto: Fridtjof Nansen
Muuta

Elokuvavuosi 1922
Kirjallisuusvuosi 1922
Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter

RFSL pitämässä seminaaria Rinkabyssa
Riksförbundet för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL) on ruotsalainen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksia ajava järjestö. Se perustettiin vuonna 1950 yhtenä maailman varhaisimmista HLBT-järjestöistä. Sillä on 30 paikallisjärjestöä, ja joulukuussa 2011 sen jäsenmäärä oli noin 4 600.
Järjestön aiempi nimi oli Riksförbundet för sexuellt likaberättigande, mutta se vaihdettiin nykymuotoonsa vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Mark Freer

| Mark Freer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mark Paul Freer
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Toronto, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2003
Mark Paul Freer (s. 14. heinäkuuta 1968 Toronto, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi urallaan 124 NHL-ottelua Philadelphia Flyersissa, Ottawa Senatorsissa ja Calgary Flamesissa. Freer laukoi vasemmalta.
Freer kuului Kanadan MM-pronssia voittaneeseen joukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa 1995. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua ja teki 1 maalin.
Aiheesta muualla

Mark Freer The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Sollentuna

Attundan käräjäoikeuden rakennus.
Sollentuna on samannimisen Sollentunan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Tukholman läänissä ja Uplannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa.
Sollentuna muodosti aikaisemmin oman taajamansa, mutta on sittemmin kasvanut yhteen Tukholman taajaman kanssa. Koko Sollentunan kunta oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Väestönkehitys

| Sollentunan taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 21 237 | 21 237 |
| 1965 | 1965 |    | 28 534 | 28 534 |
| 1970 | 1970 |    | 37 286 | 37 286 |
| 1975 | 1975 |    | 40 905 | 40 905 |
| 1980 | 1980 |    | 42 726 | 42 726 |
| 1990 | 1990 |    | 47 835 | 47 835 |
| 1995 | 1995 |    |  |  |
| 2000 | 2000 |    |  |  |
| 2005 | 2005 |    |  |  |
| 2010 | 2010 |    |  |  |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Sollentuna kasvoi yhteen Rotebron ja Vibyn kanssa vuonna 1970 ja Tukholman taajaman kanssa 1995.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman läänin kuntien keskustaajamat
Krates Malloslainen

Krates Malloslainen (m.kreik. Κράτης ὁ Μαλλώτης, Kratēs ho Mallōtēs, lat. Crates Mallotes; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko ja stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Malloksesta, Kilikiasta. Krates toimi Pergamonin kirjaston johtajana. Hänen pääteoksensa oli kriittinen ja eksegeettinen kommentaari Homeroksen teoksista. Hänet tunnetaan myös varhaisimman tunnetun karttapallon tekijänä.
Elämä

Krates syntyi Malloksessa, Kilikiassa, ja kasvoi Tarsoksessa. Myöhemmin hän muutti Pergamoniin, jossa hän asui Eumenes II:n ja Attalos II:n suojeluksessa. Hän oli Pergamonin grmmatiikkakoulun perustaja, ja vaikuttaa toimineen jossakin välissä Pergamonin kirjaston johdossa.
Krates vieraili Roomassa joko Eumeneen lähettiläänä vuonna 168 eaa. tai Attaloksen lähettiläänä vuonna 159 eaa. Hän mursi jalkansa ja joutui pysymään kaupungissa jonkin aikaa. Tämän seurauksena hän piti kaupungissa luentoja, jotka saivat ensimmäisten joukossa roomalaiset kiinnostumaan kieliopin ja kirjallisuuskritiikin opinnoista.
Teokset

Krates piti kielioppia kirjallisuuskritiikille alisteisena. Kritiikin tuli tutkia kaikkea kirjallisuutta; kielioppi sen sijaan koski lähinnä yksittäisten tekstikohtien merkityksen selventämistä, prosodiaa, painotuksia ja niin edelleen. Tästä opistaan Krates sai lisänimen Kritikos.
Kuten Aristarkhos Samothrakelainen, Krates kiinnitti suurimman huomion Homeroksen teoksiin. Tästä hän sai lisänimen Homerikos. Hän kirjoitti yhdeksän kirjaa käsittäneen kommentaarin Iliaaseen ja Odysseiaan. Tästä teoksesta on säilynyt joitakin katkelmia myöhempien skoliastien ja muiden kirjailijoiden kautta. Krates edusti allegorista eksegeesiä, ja katsoi, että Homeros pyrki esittämään tieteellisiä ja filosofisia totuuksia runomuodossa.
Homerosta käsitelleiden teosten lisäksi Krates kirjoitti kommentaareja Hesiodoksen Jumalten syntyyn (Theogonia) sekä Euripideen ja Aristofaneen teoksiin; teoksen Attikan murteesta; sekä teoksia maantieteestä, luonnonhistoriasta ja maanviljelyksestä. Näistä kaikista on säilynyt vain katkelmia.
Karttapallo

Strabonin mukaan Krates suunnitteli Maapalloa esittäneen karttapallon, joka on täten varhaisin tunnettu karttapallo. Strabonin mukaan tällaista palloa rakennettaessa sen halkaisijan kannattaa olla ainakin kymmenen jalkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krates Malloslainen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Crates of Mallus
Antiikin filosofia  Stoalainen koulukunta
| --- | --- |
Varhaisstoa:  Zenon Kitionilainen  Dionysios  Ariston Khioslainen  Persaios  Kleanthes  Khrysippos  Herillos  Sfairos  Zenon Tarsoslainen  Diogenes Babylonialainen  Krates Malloslainen  Antipatros Tarsoslainen  Apollodoros 
Keskistoa:  Panaitios  Dardanos  Mnesarkhos  Hekaton  Polemon Ilionlainen  Poseidonios  Iason Nysalainen  Diodotos  Antipatros Tyroslainen, vanhempi  Antipatros Tyroslainen, nuorempi  Geminos  Athenodoros Kananalainen 
Myöhäisstoa:  Attalus  Seneca  Eufrates  Epiktetos  Lucius Annaeus Cornutus  Musonius Rufus  Athenodoros Kordylion  Junius Rusticus  Hierokles  Sekstos Khaironeialainen  Marcus Aurelius 
Ennallistuspiirros Krateen karttapallosta.
Käännös suomeksi
Se (yhtye)

Se oli jyväskyläläinen yhtye, joka aloitti toimintansa Kemissä vuonna 1976. Se miellettiin alussa osaksi uuden aallon punk-rockia. Yhtyeen tyyli oli myös romanttista. Yhtyeen keulahahmona toimi Yari (oik. Jari Knuutinen), joka lauloi ja teki yhtyeen kappaleet. Yhtyeen kokoonpano vaihteli, useammalla kuin yhdellä albumilla soittavat P. A. Ulmanen (kosketinsoittimet), Erkki Okkonen (basso), Jukka Peurasaari (kitara), Ari Puolanen (rummut) ja Eeva Koivusalo (basso). Muita soittajia olivat muun muassa Roy Guerra, Kari Hipponen, Tommi Micklin, Hannu Korkeamäki ja Pentti Degerström. Vuoden 1979 singlekappaleella "Lui" rumpuja soitti Tumppi Varonen.
Se-yhtyeen ensimmäinen LP-julkaisu vuonna 1979 oli teemalevy ...ja me tehtiin rakkautta (LRLP 300). Se sisältää vain neljä raitaa, jotka ovat "...ja sä tapaat sun ystäviä", "...sä odotat mua yössä", "...mä lupaan etten lyö", sekä "...ja kun odotan näen pimeässäkin". (Eppu Normaali sai ...ja me tehtiin rakkautta -levyn nimestä idean samana vuonna julkaistuun singlekappaleeseensa "Mekin tehtiin rakkautta".)
Se-yhtye hajosi vuonna 1985. Alun perin yhtyeen oli tarkoitus jäädä tuolloin tehdyn kiertueen päätteeksi vain tauolle, mutta tauolta ei ole palattu.lähde?
Historiaa

Yari asui 1970-luvun puoliväliin asti Kemissä tehden yksin kappaleita, joita lähetti Love Recordsiin. Yhtiön silloinen demokuuntelija Kim Kuusi kehotti Yaria kokoamaan ympärilleen yhtyeen ja niin syntyikin kokoonpano, joka esiintyi nimellä Pohjolan Voima. Yari muutti kavereidensa perässä Jyväskylään, jossa yhtye alkoi vakiintua. Se sai nimensä 1960-luvun Teräsmies-sarjakuvan mukaan. Nyt Atte Blom kiinnostui yhtyeen demoista ja vuonna 1978 ilmestyi Love Recordsin kautta debyyttisingle "Nyt"/"Kasvoton kuolema". Singlellä Yari lisäksi olivat mukana Jukka Peurasaari kitarassa, P. A. Ulmanen koskettimissa, Erkki Okkonen bassossa ja Ari Puolanen rummuissa. Puolasen lähdettyä siviilipalvelukseen yhtyeen rumpali vaihtui useaan otteeseen.lähde?
Se osallistui Pohjalla-levylle ja saman nimiselle punkyhtyeiden kiertueelle. Parin singlen ja EP:n jälkeen ilmestyneen ...ja me tehtiin rakkautta -levyn kappaleita ei koskaan esitetty keikoilla. Love Records meni konkurssiin ja vuoden 1980 Pahaa unta? ilmestyi Johannan kautta. Alkuperäiskitaristi Jukka Peurasaari jätti yhtyeen, samoin basisti Okkonen. Bassoon tuli Eeva Koivusalo. Seuraavilla levytyksillä kitaraa soitti Yari, viimeisellä levytyksellä Kari Hipponen. Yhtyeen viimeinen keikkakitaristi oli Hannu Korkeamäki.lähde?
Viimeisellä levyllä Lasi kirkasta vettä (1984) musiikillinen yhtyeen suunta oli muuttumassa uudesta aallosta 1980-luvun musiikinselvennä suuntaan. Viimeisen levyn tuotti Jimi Sumén. Yhtyeen musiikki ei kuitenkaan enää herättänyt laajaa kiinnostusta ja viimeinen esiintyminen oli Lappeenrannassa vuonna 1985. Se-yhtyeen jälkeen Yarilla oli yhtye Onnensoturit, jossa soittivat myös Eeva Koivusalo, Jimi Sumén ja Sande Vettenranta.
Diskografia > Albumit

...ja me tehtiin rakkautta (1979)
Pahaa unta? (1980)
Banaaniconga (1981)
Lasi kirkasta vettä (1984)
Diskografia > Kokoelmat

Se (1983)
Singlet (1997)
Diskografia > EP

Isopäärami ystävineen (1978, uudelleenjulkaisu ...ja me tehtiin rakkautta -CD-versiolla)
Diskografia > Singlet

"Nyt" / "Kasvoton kuolema" (1978)
"Mä haluan elää" / "Mitä me tehdään?" (1978)
"Eloise" / "En sinuun lankee" (1979)
"Lui" / "Noniin noniin" (orig. - Sweet Jane - by Lou Reed) (1979)
"Mmm..." / "Meillä vois tänään olla hauskaa" (1979)
"Maria, Maria" / "Voin odottaa" (Yari, 1979)
"Joku muu" / "Riitaa, riitaa, riitaa" (1980)
"Onksunkoskaantehnytmieli" / "Hyvää yötä" (1981)
"Kadonneet" / "Punaiset kengät" (1981)
"Köyhän pikajuna" / "Pitkä marssi" (1981)
"Pienet lampaat" / "Missä on taksi joka ajaa ympyrää" (1981)
Diskografia > Muuta

Pohjalla-kokoelmalla kappaleet "Ei asfaltti liiku" ja "Peilit".
Seitsemäs maailma -LP:llä ja -kiertueella (1982) esiintyi käytännössä laajennettu Se-yhtye.
Pohjalla-kokoelman lisäksi Se oli mukana myös levyn julkaisun jälkeen tehdyllä saman nimisellä kiertueella.
Singlejen kappaleita ei julkaistu koskaan varsinaisilla albumeilla. Vain kokoelmilla, joilla taas ei julkaistu koskaan varsinaisten albumien kappaleita.
Singlet-kokoelma sisältää kaikkien A- ja B-puolten lisäksi yhden ennenjulkaisemattoman kappaleen "Kuulut mulle vain". Vuoden 1982 kokoelma sisältää vain kuusi viimeistä singleä B-puolineen.
Viiden ensimmäisen singlen kaikki kappaleet olivat versioita muiden kappaleista. Kaikilla viidellä jompikumpi puoli oli alun perin Lou Reedin kappale.
Aiheesta muualla

Yari-sivusto
Luettelo Viron puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Viron puolueista.
Nykyiset Riigikogun puolueet

Riigikogun suurin puolue on riigikogun vaalien 2023 jälkeen poliittiseen keskusta-oikeistoon lukeutuva Viron reformipuolue.
| Puolue> Nimi | Puolue> Nimi | Puolue> Lyhenne | Politiikka> Puheenjohtaja | Politiikka> Asemointi | Politiikka> Ideologia | Jäsenet> Riigikogu | Jäsenet> Kunnanvaltuustot | Jäsenet> Euroopan parlamentti | Jäsenet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Viron reformipuolue | RE | Kaja Kallas | Keskusta-oikeisto | Klassinen liberalismi, Konservatiiviliberalismi | 37 / 101  | 291 / 1 729  | 2 / 7  |  |
|  | Konservatiivinen kansanpuolue | EKRE | Mart Helme | Oikeisto | Kansalliskonservatismi, Oikeistopopulismi | 17 / 101  | 87 / 1 729  | 1 / 7  |  |
|  | Viron keskustapuolue | K | Mihhail Kõlvart | Keskusta | Keskustapopulismi, Venäjämyönteisyys | 16 / 101  | 297 / 1 729  | 1 / 7  |  |
|  | Viro 200 | Viro 200 | Lauri Hussar | Keskusta | Sosiaaliliberalismi | 14 / 101  | 40 / 1 729  | 0 / 7  |  |
|  | Sosiaalidemokraattinen puolue | SDE | Indrek Saar | Keskusta-vasemmisto | Sosiaalidemokratia, Demokraattinen sosialismi | 9 / 101  | 151 / 1 729  | 2 / 7  |  |
|  | Isänmaa | I | Helir-Valdor Seeder | Keskusta-oikeisto | Nationalismi, Konservatismi, Kristillisdemokratia | 8 / 101  | 152 / 1 729  | 1 / 7  |  |
Muut rekisteröidyt puolueet

Viron vihreät (vir. Eesti Rohelised)
Viron tulevaisuuden puolue (vir. Eesti Tulevikuerakond)
Viron yhdistynyt vasemmistopuolue (vir. Eestimaa Ühendatud Vasakpartei)
Viron itsenäisyyspuolue (vir. Eesti Iseseisvuspartei)
Viron vapaapuolue (vir. Eesti Vabaerakond)
Uudelleen itsenäistymisen ajan entisiä puolueita > Entiset valtapuolueet

Isänmaaliitto (Erakond Isamaaliit) (1995–2006)
Res Publica (Erakond Res Publica) (2001-2006)
Viron kokoomuspuolue (Eesti Koonderakond) (1991–2005)
Viron kansallinen riippumattomuuden puolue (Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei) (ERSP) (1988-1995)
Kansallinen Kokoomuspuolue Isänmaa (1991-1995)
Maltilliset (Mõõdukad) (1992-1999)
Kansanpuolue Maltilliset (Rahvaerakond Mõõdukad) (1999-2004)
Rahvarinne (Kansanrintama) (1992)
Viron sosiaalidemokraattinen puolue (Eesti Sotsiaaldemokraatlik Partei) (ESDP) (1990–1996)
Uudelleen itsenäistymisen ajan entisiä puolueita > Paikkoja saaneet entiset puolueet

Riippumattomat monarkistit (Sõltumatud Kuningriiklased)
Viron yrittäjien puolue (Eesti Ettevõtjate Erakond)
Uudelleen itsenäistymisen ajan entisiä puolueita > Yhdistymisissä kadonneita pienpuolueita

Tasavaltalainen ja konservatiivinen kansanpuolue (Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond) (VKRE) (1994–1998)
Uusi Viro (Erakond Uus Eesti) (1996–2003)
Viron kansallinen edistyspuolue (Eesti Rahvuslik Eduerakond)(EREE) (1993-1999)
Viron kristillinen liitto (Eesti Kristlik Liit) (1988–1989)
Viron sininen puolue (Eesti Sinine Erakond) (1994–2006)
Viron tulevaisuuspuolue (Tuleviku Eesti Erakond) (TEE) (1993–1999)
Viron eläkeläisten ja perheiden puolue (Eesti Pensionäride ja Perede Erakond) (EPPE) (1991–2000)
Viron kansallisten keskusliitto (Eesti Rahvuslaste Keskliit') (ERKL) (1994–1999)
Viron Maaliitto (Eesti Maaliit) (EML) (1989–2000)
Viron baltianvenäläinen puolue (Vene Balti Erakond Eestis) (VBEE) (2000–2002)
Galvaaninen kenno

Esimerkki galvaanisesta kennosta ja sen toiminnasta.
Galvaaninen kenno on kemiallinen systeemi, jossa kemiallista energiaa muuttuu sähköenergiaksi ilman välivaiheita siten, että tätä sähköenergiaa voidaan käyttää työn suorittamiseen. Galvaaninen kenno on siis jännitelähde, joka tuottaa sähkövirtaa elektrodien pinnalla tapahtuvien hapetus-pelkistysreaktioiden avulla. Tämä kenno on vastakohta elektrolyysikennolle, jossa hapetus-pelkistysreaktiot ovat puolestaan pakotettuja ja systeemissä on kytketty elektrodien välille ulkoinen jännitelähde.
Viereisessä kuvassa on esitetty esimerkki galvaanisesta kennosta. Kennossa on sinkkisauva sinkkisulfaattiliuoksessa ja kuparisauva kuparisulfaattiliuoksessa, kyseessä on klassinen Daniellin kenno. Kennossa olevia kiinteitä metalleja kutsutaan elektrodeiksi. Elektrodit on kytketty toisiinsa sähkönjohtimella. Sitä elektrodia, jolla hapettuminen tapahtuu, kutsutaan anodiksi. Toisella elektrodilla tapahtuu pelkistyminen, ja elektrodi on nimeltään katodi. Kennon virtapiiri suljetaan suolasillalla tai huokoisella levyllä, jonka tehtävänä on estää liuosten mekaaninen sekoittuminen keskenään ja toisaalta sallia ionien pääsy läpi sähkövirran kulkemisen vuoksi. Ionien siirtyminen liuosten välillä on tärkeää sähkökemiallisen tasapainon ylläpitämiseksi eli toisin sanoen nettovarauksen säilymiseksi neutraalina.
Historia

Galvaaninen kenno on nimetty keksijänsä Luigi Galvanin (1737–1798) mukaan. Vuonna 1791 hän toi sammakon jalan hermon kontaktiin sähköstaattisen laitteen kanssa, jolloin hän havaitsi sammakon jalan lihaksissa äkillisen kouristuksen. Myöhemmin Galvani havaitsi, että lihasten nykiminen voitiin saada aikaiseksi myös yksinkertaisemmin tuomalla hermopääte ja jalkaterä kontaktiin metallikaistaleen avulla. Galvani kuitenkin uskoi, että tämän kaltainen vaikutus voitiin tuottaa vain elävien kudosten avulla. Myöhemmin vuonna 1794 italialainen fyysikko Alessandro Volta (1745–1827) sai selville, että samantyyppinen sähköisyys voitiin tuottaa myös elottomien kappaleiden avulla. Vuonna 1800 hän rakensi kuuluisan “Voltan parinsa”, joka koostui monista perättäisistä hopea- ja sinkkilevyistä, jotka oli eroteltu suolaliuoksessa kyllästetyllä kankaan palalla. Galvanin ja erityisesti Voltan koetuloksien ansiosta sähkövirta nousi tärkeään asemaan.
Galvaanisen kennon rakenne ja reaktiot

Galvaanisessa kennossa tapahtuu spontaani hapetus-pelkistysreaktio, jolloin syntyy sähkövirtaa. Tällöin systeemi tekee työtä. Galvaaninen kenno muodostuu kahdesta puolikennosta, jotka koostuvat yleensä kahdesta eri metallista A ja B. Puolikennossa on elektrodina kiinteää metallia ioniliuoksessaan. Puolikennoissa tapahtuvat erilliset hapetus-pelkistysreaktiot ovat
Määritelmän mukaan anodi on elektrodi, jolla tapahtuu hapettuminen. Katodi on elektrodi, jolla tapahtuu pelkistyminen. Tässä metalli A on anodi ja metalli B on katodi. Yhdessä metallit noudattavat kokonaisreaktioyhtälöä:
Galvaanisen kennon reaktio kulkee spontaanisti suuntaan, joka tuottaa positiivisen kennopotentiaalin. Näin ollen katodina toimii metalli, jolla on suurempi pelkistyspotentiaali. Reaktioyhtälöissä A on anodimetalli. Galvaanisessa kennossa katodimetalli hapettaa anodimetallin ja reaktio kulkee vain yhteen suuntaan.
Puolikennoja yhdistää sähkönjohdin. Tällöin elektronit virtaavat johdinta pitkin anodilta katodille. Kennon puolien välille syntyy varausero, mikä pysäyttää reaktion toisen elektrolyyttiliuoksen ollessa negatiivisesti ja toisen positiivisesti varautunut. Kun puolet yhdistetään suolasillalla tai huokoisella levyllä, reaktio voi jälleen edetä. Suolasilta tai levy mahdollistaa liuosten välisen ionien vaihdon, joka purkaa varausepätasapainon. Yleensä suolasillassa anionit siirtyvät katodipuolelta anodipuolelle.
Kennot jakautuvat kahteen päätyyppiin: kemialliset kennot ja konsentraatiokennot. Kemiallisissa kennoissa elektrodi osallistuu aktiivisesti reaktioon. Tällöin katodielektrodilla muodostuu kiinteää metallia, kun katodimetallin elektrolyysiliuoksessa olevat kationit yhdistyvät vapaisiin elektroneihin. Katodilla tapahtuu näin ollen päällystyminen. Elektronit poistuvat anodilta, minkä seurauksena anodimetallia liukenee sitä ympäröivään elektrolyyttiliuokseen. Toisaalta kemiallinen kenno voi olla myös redox-kenno, jossa sekä hapettunut että pelkistynyt aine ovat liuoksessa, ja elektrodi ei aktiivisesti reagoi vaan toimiin ainoastaan passiivisena elektronien vastaanottajana tai luovuttajana. Konsentraatiokennoissa on eri vahvuisia elektrolyyttiliuoksia ja elektrodit ovat usein samaa materiaalia.  Erityinen galvaaninen kenno on Daniellin pari (kuva 2), jossa kupari hapettaa sinkkiä. Sinkki toimii siis anodina ja kupari katodina. Liuosten anionit ovat kyseisten metallien sulfaatteja. Sinkkielektrodi liukenee ja kupari päällystyy. Daniellin parissa tapahtuu kennoreaktio:
Galvaanisen kennon rakenne ja reaktiot > Erot elektrolyysikennoon

Galvaaninen kenno eroaa elektrolyysikennosta muutamalla tavalla. Galvaanisen kennon hapetus-pelkistysreaktio on spontaani, toisin kuin elektrolyysikennossa, jossa se on pakotettu. Elektrolyysikennoon johdetaan siis virtaa ulkopuolelta, jotta reaktio tapahtuisi. Galvaanisen kennon negatiivinen napa on anodi ja positiivinen katodi. Galvaanisessa kennossa ei siis päde PANK-muistisääntö (positiivinen anodi, negatiivinen katodi), toisin kuin elektrolyysikennossa.
Galvaanisen kennon rakenne ja reaktiot > Kennokaavio

Tiettyä sähkökemiallista kennoa voidaan kuvata lyhyesti kennokaavion avulla. Kaksi vierekkäistä pystyviivaa erottaa anodin ja katodin (puolikennot), kuvaten samalla systeemissä olevaa suolasiltaa. Kennokaaviossa anodi on aina kirjoitettuna vasemmalle puolelle ja kaikki muut komponentit seuraavat siinä järjestyksessä kuin ne ovat siirryttäessä anodista katodiin. Molempien puolikennojen yksittäiset faasit ovat eroteltu toisistaan yhdellä pystyviivalla. Esimerkiksi Daniellin parissa kenno voidaan merkitä seuraavalla tavallalähde?
Kaaviosta nähdään siis, että Zn (s) on anodi ja katodi eli Cu (s) ilmoitetaan viimeisenä. Kennokaavioon voidaan merkitä myös liuosten konsentraatiot.