stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julius Marcus Agrippa
Elämä > Nuoruus

Julius Marcus Agrippa syntyi vuoden 27 jaa. paikkeilla Roomassa. Noin viisivuotiaana hän siirtyi Palestiinaan, kun hänen isänsä joutui pakoilemaan siellä. Hänen isänsä palasi Roomaan vuonna 36, mutta Julius Marcus ja hänen  äitinsä eivät menneet perässä.
Julius Marcuksen isän, Herodes Agrippan tilanne ei ollut hyvä: hän oli menettänyt omaisuutensa, joutunut konkurssiin ja löytänyt setänsä Herodes Antipasin hallitsemasta Galileasta työn, jonka kuitenkin menetti. Mentyään Roomaan Herodes Agrippa vangittiin, mutta uusi Rooman keisari Caligula armahti hänet ja nimitti Herodes Filippoksen aikanaan hallitsemien alueiden kuninkaaksi noin vuonna 37. Vuoteen 41 mennessä Herodes Agrippa I oli yhdistänyt Herodes Suuren valtakunnan. 14-vuotias Julius Marcus pääsi viimein takaisin Roomaan päättämään opintonsa.
Elämä > Hallitsijana

Kuningas Herodes Agrippa kuoli yllättäen vuonna 44. Julius Marcus oli tuolloin liian nuori noustakseen isänsä seuraajaksi. Vuonna 48 hän nousi Chalkidan tetrarkiksi.  Vuonna 53 Julius Marcus Agrippa pakotettiin luopumaan tetrarkin virasta, mutta hänestä tuli sen sijaan Batanean kuningas. Myöhemmin hänen serkustaan Aristobuluksesta tuli Chalkidan tetrarkki.
Julius Marcus pyrki kaunistamaan kaupunkeja kuten Jerusalemia, ja hän kulutti siihen suuria summia, mikä johti hänen suosionsa laskuun.
Elämä > Kuolema

Fotioksen mukaan Julius Marcus Agrippa kuoli lapsettomana Trajanuksen valtakauden kolmantena vuonna eli vuonna 100, mutta eräiden historioitsijoiden mukaan hän on saattanut kuolla jo 90-luvun alkupuolella.
Jayson Tatum

| Jayson Tatum |
| --- | --- |
 Tatum vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jayson Christopher Tatum
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1998 (ikä 26) Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  203 cm
Paino:  92 kg
Nyk. joukkue:  Boston Celtics
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  3. varaus 2017 (Boston Celtics)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2016–2017:  Duke University
Seurajoukkueet
2017–:  Boston Celtics
Maajoukkueet
:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 |  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 |  |  |
Jayson Christopher Tatum (s. 3. maaliskuuta 1998 Saint Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Pienenä laitahyökkääjänä pelaava Tatum pelasi kauden 2016–2017 Duke Universityssä ja asettui ehdolle NBA:n kesän 2017 varaustilaisuuteen, missä hänen odotettiin yleisesti kuuluvan kärkipään varauksiin. Boston Celtics varasikin hänet kolmannella vuorolla.
Tatum on valittu viidesti NBA:n tähdistöotteluun (2020–2024). Hän oli voittamassa keväällä 2024 Celticsin paidassa NBA:n mestaruutta.
Tatum kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2019 MM-kilpailuissa. Hänet valittiin maajoukkueeseen myös Tokion kesäolympialaisiin 2020, missä Yhdysvallat voitti kultaa. Toista olympiakultaa Tatum oli voittamassa Pariisissa 2024.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jayson Tatum Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
4 White ·
5 Mitchell ·
6 Harris ·
7 Smart ·
8 Barnes ·
9 Brown ·
10 Tatum ·
11 Plumlee ·
12 Turner ·
13 Lopez ·
14 Middleton ·
15 Walker ·
Valmentaja Popovich
Yhdysvaltain joukkue – Kesäolympialaiset 2020
4 Johnson ·
5 LaVine ·
6 Lillard ·
7 Durant ·
8 Middleton ·
9 Grant ·
10 Tatum ·
11 McGee ·
12 Holiday ·
13 Adebayo ·
14 Green ·
15 Booker ·
Valmentaja Popovich
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Taskukaivaja

| Taskukaivaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kaivajat Scleruridae
Suku::  Kaivajat Geositta
Laji::  saxicolina
Kaksiosainen nimi
 Geositta saxicolina  Taczanowski, 1875 

Katso myös
   Taskukaivaja Wikispeciesissä   Taskukaivaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Taskukaivaja (Geositta saxicolina) on kaivajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Taskukaivajaa tavataan Perussa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Perfect Dark

| Perfect Dark |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rare
Julkaisija:  Rare JP Nintendo
Ohjaaja:  Martin Hollis
Suunnittelija:  Duncan Botwood David Doak Chris Tilston Keith Rabbette Mark Edmonds
Säveltäjä:  Grant Kirkhope Graeme Norgate David Clynick
Pelisarja:  Perfect Dark
Julkaistu:  NA 22. toukokuuta 2000EU 30. kesäkuuta 2000
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli, hiiviskely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 16
Alusta:  Nintendo 64, Xbox 360
Jakelumuoto:  N64-pelimoduuli, digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Perfect Dark on Raren kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammunta- ja hiiviskelypeli. Peli julkaistiin alun perin vuonna 2000 Nintendo 64:lle ja vuonna 2010 myös Xbox 360:lle. Xbox 360 -versiossa grafiikkatekstuurit on uudistettu ja peliin on lisätty Xbox Live -moninpeli sekä pistelista. Rare kehitti myös Xbox 360:n julkaisuun vuonna 2005 pelin Perfect Dark Zero.
Pelin yksinpeli käsittää 17 eri tehtävää, joissa pelaaja astuu fiktiiviselle Carrington-instituutille työskentelevän agentin, Joanna Darkin saappaisiin. Teknisesti Perfect Dark on yksi kehittyneimmistä peleistä Nintendo 64:lle. Pelissä on muun muassa mahdollista valita korkearesoluutioiset grafiikat sekä Dolby Surround -äänet.
Elokuussa 2000 julkaistiin Perfect Dark -niminen peli myös Game Boy Colorille, mutta kyse on täysin eri pelistä. Vaikka peli sijoittuu samaan maailmaan kuin Nintendo 64 -versio ja kummankin pääosassa on Joanna Dark, on tarina eri.
Raren kehittämät videopelit
| --- | --- |
Pelisarjat:   Banjo-Kazooie  Battletoads  Conker  Donkey Kong  Perfect Dark  Killer Instinct  Sabreman  Jetpac  Viva Piñata  R.C. Pro-Am  Wizards & Warriors 
Yksittäiset pelit:   Blast Corps  GoldenEye 007  Mickey's Racing Adventure  Mickey's Speedway USA  Jet Force Gemini  Star Fox Adventures  Grabbed by the Ghoulies  Kameo: Elements of Power  It's Mr. Pants  Cobra Triangle  Snake Rattle 'n' Roll  Digger T. Rock: Legend of the Lost City
Karikehuiskija

| Karikehuiskija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kaivajat Scleruridae
Suku::  Karikehuiskijat Sclerurus
Laji::  mexicanus
Kaksiosainen nimi
 Sclerurus mexicanus  P. L. Sclater, 1857 

Alalajit 
 S. m. andinus  S. m. bahiae  S. m. macconnelli  S. m. mexicanus  S. m. obscurior  S. m. peruvianus  S. m. pullus 
Katso myös
   Karikehuiskija Wikispeciesissä   Karikehuiskija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Karikehuiskija (Sclerurus mexicanus) eli aiemmalta nimeltään karikeorneero on laajalla alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava kaivajiin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan karikehuiskija on noin 15–17 cm. Selästään, päästään ja siivistään laji on tasaisen tummanruskea. Nokka on noin 2,5 cm pitkä ja kaartuu hieman alaspäin. Musta pyrstö on suhteellisen lyhyt. Linnun perä on ruosteenruskea. Karikehuiskijan kurkku on ruosteenruskea ja tummenee alaspäin mentäessä. Vatsa on väritykseltään syvän ruskea. Karikeorneero muistuttaa ulkonäöltään hyvin paljon pikkuhuiskijaa (Sclerurus rufigularis).
Levinneisyys ja elintavat

Karikehuiskijaa tavataan alueelta, joka ulottuu Keski-Amerikassa Meksikosta Panamaan ja Etelä-Amerikassa Kolumbiasta Boliviaan ja Venezuelasta Guayanaan, Surinameen ja Ranskan Guayanaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden metsien pohjakerrokset. Laji tavataan aina 2 000 metrin korkeuteen merenpinnasta. Laji liikkuu maassa ja puiden rungoilla hyppien. Ravintoaan, hyönteisten toukkia, lintu etsii maahan tippuneiden lehtien joukosta nokallaan tonkimalla. Laji elää yksin tai pareittain.
V. A. M. Karikoski

V. A. M. Karikoski.
Väinö Adolf Mathias Karikoski (vuoteen 1906 Holmström, 9. syyskuuta 1899 Juankoski – 20. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen eversti, kokoomusnuorten puheenjohtaja 1937–1945 ja Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtaja vuodesta 1945.
Ura

Karikoski osallistui sisällissotaan joukkueenjohtajana Karjalankannaksella, ja saman vuoden keväällä hän kirjoitti ylioppilaaksi. 1920-luvulla hän toimi eri tehtävissä yleisesikunnan operatiivisella osastolla ja vuosina 1931−1934 Suomen sotilasasiamiehenä Pariisissa ja Brysselissä. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1923, majuriksi 1927 ja everstiluutnantiksi 1929. Toimittuaan vuoden ajan ilmavoimien esikuntapäällikkönä hän 1935 erosi vakinaisesta palveluksesta, siirtyi Suomen Puunjalostusteollisuuden Työnantajaliiton tilasto- ja tiedotusosaston päälliköksi, ja vuonna 1939 hänestä tuli liiton toimitusjohtaja.
Talvisodan sytyttyä Karikoski työskenteli päämajan ilmavoimatoimiston päällikkönä. Jatkosodan alkuvaiheissa hän toimi päämajan operatiivisen osaston päällikkönä ja sen jälkeen sodan loppuun saakka Helsingin ilmasuojelupäällikkönä. Hänet ylennettiin everstiksi vuonna 1940.
Jatkosodan päätyttyä Karikoskesta tuli Suomen Työnantajain Keskusliiton toimitusjohtaja pääministeriksi siirtyneen Antti Hackzellin tilalle. Hackzellin sairastuttua Karikoskesta tuli viran vakituinen haltija. Karikoski hoiti virkaa kuolemaansa saakka. Hänen seuraajakseen valittiin Suomen entinen Washingtonin-suurlähettiläs Johan Nykopp.
Karikoski toimi myös urheilun piirissä. Vuosina 1937−1938 hän oli vuoden 1940 olympiakisojen järjestelytoimikunnan pääsihteeri. Hän oli SVUL:n puheenjohtaja 1945–1951, Suomen Olympiakomitean valtuuskunnan puheenjohtaja 1947–1953 ja Suomen Olympiakomitean puheenjohtaja kauden 1951–1956.
Perhe

Karikosken vanhemmat olivat rovasti Josef Holmström ja Adèle Maria Kyander. Hänen veljensä oli varatuomari, vakuutusjohtaja Waldemar Karikoski. Karikosken tytär on toimittaja Eeva Lennon.
Kirjallinen tuotanto > Kirjoittanut

Eräitä puunjalostusteollisuutta koskevia näkökohtia, 1936
Kunnia – Isänmaa, Suomen ja Neuvostoliiton sota 1939–40, V. E. Tuompon ym. kanssa, 1941, 3. uusittu ja täydennetty p., 1944
Ruotsi-Suomen sotilaspoliittinen ja strateginen asema yleiskatsaus ruotsalais-suomalaisen valtakunnan perustamisesta vuoteen 1700, 1930
Toukokuun kuudestoista maanpuolustustamme ja sen erikoiskysymyksiä käsittelevä julkaisu 1936, 1936 – Sisältää: V. A. Karikoski: Suomen sotilaspoliittinen asema ilmasodan kannalta katsottuna
Kirjallinen tuotanto > Toimittanut

Ära – fädernesland kriget mellan Finland och Sovjetunionen 1939–40, 1942
C. G. Mannerheim, Suomen marsalkka, 1951
Kunnia – isänmaa, miten Suomi taisteli, 1941
Suomen suurkisat, 1948
Suomen teollisuus, 1951
Aiheesta muualla

Myllyniemi, Urho  – Mansner, Markku: / Karikoski, Väinö Adolf Mathias (1899–1958). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  13.10.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| n k Kokoomusnuorten puheenjohtajat |
| --- | --- |
 Aarne Koskio (1928–1935)  Kaarlo Pitkäniemi (1935–1937)  V. A. M. Karikoski (1937–1945)  Jussi Saukkonen (1945–1953)  Leo Tujunen (1953–1955)  Mauri Seppä (1955–1963)  Esko Koppanen (1963–1969)  Ilkka Suominen (1969–1971)  Ilkka Kanerva (1972–1976)  Anders Blom (1977–1979)  Unto Hämäläinen (1980–1983)  Jukka Koivisto (1984–1985)  Harri Hiltunen (1986–1989)  Ilkka Oksala (1990–1991)  Pia Pohja (vt. 1991)  Mika Nykänen (1992–1993)  Juha Rintamäki (1994–1997)  Kalle Euro (1998–1999)  Jussi Kekkonen (2000)  Kai Mykkänen (2001)  Juho Romakkaniemi (2002–2003)  Tuomas Nurmela (2004–2007)  Teppo Leinonen (2008–2009)  Wille Rydman (2010–2011)  Antti Häkkänen (2012–2013)  Ville Sipiläinen (vt. 2013)  Susanna Koski (2013–2015)  Daniel Sazonov (2016–2017)  Henrik Vuornos (2018–2019)  Ali-Reza Abdali (vt. 2019)  Matias Pajula (2019–2021)  Ida Leino (2022–2023)  Binga Tupamäki (2024–) 
STK:n puheenjohtajat
Axel Palmgren | 
Antti Hackzell | 
V. A. M. Karikoski | 
Johan Nykopp | 
Päiviö Hetemäki | 
Timo Laatunen | 
Pentti Somerto | 
Tapani Kahri | 
Johannes Koroma
| n k SVUL:n puheenjohtajat |
| --- | --- | --- |
| Puheenjohtajat |  Ivar Wilskman (1906–1914)  Kaarle Majantie (1914–1919)  Aksel Ek (1919–1924)  Kustaa Levälahti (1925–1927)  Aksel Ek (1928–1931)  Väinö Niiniluoto (1932–1934)  Jukka Rangell (1934–1945)  Väinö Karikoski (1945–1951)  Jukka Rangell (1951–1954)  Kauno Kleemola (1954–1960)  Akseli Kaskela (1960–1971)  Erkki Kivelä (1972–1981)  Jukka Uunila (1982–1993)  Heino Avikainen (1993–2005)  Martti Huhtamäki (2005–2017)  Tarja Mäki-Punto-Ristanen (2017–2018)  |  |
| n k Suomen Olympiakomitean puheenjohtajat |
| --- | --- | --- |
| Puheenjohtajat |  Reinhold Felix von Willebrand (1907–1919)  Ernst Krogius (1919–1929)  Kustaa Levälahti (1929–1937)  Urho Kekkonen (1937–1946)  William Lehtinen (1946–1951)  Väinö Karikoski (1951–1956)  Yrjö Valkama (1956–1961)  Jukka Rangell (1961-1963)  Akseli Kaskela (1963–1969)  Jukka Uunila (1969-1984)  Carl-Olaf Homén (1984–1988)  Tapani Ilkka (1988–2004)  Roger Talermo (2004–2012)  Risto Nieminen (2012–2016)  Timo Ritakallio (2016–2020)  Jan Vapaavuori (2020–)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Saopaulonmuura

| Sãopaulonmuura |
| --- | --- |
 Sãopaulonmuurakoiras.
Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Kapustarintamuurat Formicivora
Laji::  paludicola
Kaksiosainen nimi
 Formicivora paludicola  Buzzetti, Belmonte-Lopes, Reinert, Silveira & Bornschein, 2013 

Katso myös
   Saopaulonmuura Wikispeciesissä   Saopaulonmuura Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Sãopaulonmuura (Formicivora paludicola) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Sãopaulonmuuraa tavataan São Paulon osavaltiossa Brasiliassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 500 km2. Vuonna 2018 sen kannaksi arvioitiin 250–1 000 yksilöä. Se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Baggbölen kartano

| Baggbölen kartano> Baggböle herrgård |
| --- | --- |
 Baggbölen kartano elokuussa 2011.
Sijainti:  Uumaja, Ruotsi
Koordinaatit:  63°50′25″N, 20°07′01″E
Rakennustyyppi:  kartano
Valmistumisvuosi:  1846
Suunnittelija:  Johan Anders Linder
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Baggbölen kartano (ruots. Baggböle herrgård) on Uumajan kunnassa Ruotsissa sijaitseva kartanorakennus. Vuonna 1846 valmistunut rakennus oli James Dickson & Co:n omistama, ja rakennuksessa asuivat Baggböle sågverkin (suom. Baggbölen sahan) johtajat. Kartano sijaitsee Uumajanjoen Baggböle-koskella (ruots. Baggböleforsen) noin kymmenen kilometriä ylävirtaan Uumajan keskustasta. Se on suunniteltu Uumajan seurakunnan kappalaisen, Johan Anders Linderin piirustusten mukaan.
Kappalainen Linder palkattiin usein arkkitehdiksi ja rakennusmestariksi eri rakennuksille Uumajassa, koska hänen kykyään laatia empiretyylisiä puutaloja arvostettiin. Linderin päiväkirjan mukaan hänet palkittiin suunnittelutyöstään rakennuksen avajaisissa vuonna 1847. Hän sai 50 kruunua James Robertson Dicksonilta, joka edusti tilaisuudessa göteborgilaista James Dickson & Co -yritystä.
Yritys osti sahan vuonna 1840. Seuraavina vuosikymmeninä yritystä syytettiin valtion metsien luvattomasta hakkuusta, jota ruvettiin kutsumaan nimellä "baggböleri".
Arkkitehtuuri

Kartano on rakennettu puutavarasta, jota peittää höylätyt puupaneelit, ja se on maalattu valkoisella pellavaöljypohjaisella maalilla, jotta se muistuttaisi nykyaikaista kivitaloa. 500 neliömetrin lattiatilalla kahdessa huoneessa, se oli yksi alueen suurimpia taloja. Molemmat, sekä rakennuksen etu- että takaosa ovat uusklassisia julkisivuja, jotka on koristeltu doorilaisilla pilastereilla. Sekä sisä- että ulkopuolelta kartano on edelleen erittäin hyvin säilynyt.
Hyvin vähän on kuitenkin säilynyt kartanon kahdesta siivestä, puutarhasta, ja monista muista rakennuksista, jotka alun perin kuuluivat kartanoon, rakennukset, jotka sisälsivät koulun, tallin, kaksi huvimajaa ja keilaradan.
Saha-aikakausi

Kartanosta, joka rakennettiin joenrannan yläpuolelle, oli näkymät vuokrakasarmille, toimistoille, materiaalivajoihin, ahjoon ja venevajaan, jotka oli kerätty jokivarren alueelle, jossa sijaitsee nykyään Arboretum Norr. Mikään näistä rakennuksista ja sahatalot – joista ylempi rakennettu vuonna 1842, alempi vuonna 1850 ja joissa molemmissa oli kahdeksan vesikäyttöistä sahaa – eivät ole säilyneet. Yksi pokasaha on säilytetty ja laitettu toimintakuntoon, ja se on nähtävissä Umeå Energicentrumissa Klabbölessä, Uumajanjoen toisella puolella.
Sahauksen kukoistamisen jälkeen vuosina 1850–1880, noin 170 miehen tehdas muutti sahatoimintansa (ja joitain pajoja) vuonna 1855 uuteen höyrysahaan Holmsundissa, jossa liikkeellä oli ollut jo pitkään sen lastauspaikka. Toiminta Baggbölessä meni selvitystilaan ja päättyi.
Nykyaika

Lahjoituksen ansiosta Umeå Missionsförsamling saattoi vuonna 1968 – samana vuonna, kun kartano julistettiin kulttuuriperintökohteeksi – ottaa haltuunsa Baggbölen kartanon, joka remontointiin ja vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1971. Seuraavat 35 vuotta seura hallinnoi toimintaa, joka ensisijaisesti vapaaehtoistyön kautta perusti kartanolle suositun kesäkahvilan ja matkakohteen Uumajan alueella – ei vähiten vapun juhlimisen takia. Vuonna 2006 yksityinen liikemies osti maatilan ja noin 340 hehtaarin tontin, ja alkoi tehdä korjaustöitä laajentaakseen julkista sektoria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baggbölen kartano Wikimedia Commonsissa
Baggbölen kartanon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Besöksområdet Baggböle (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Baggböle herrgård
Käännös suomeksi
Tulimaankaivaja

| Tulimaankaivaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kaivajat Scleruridae
Suku::  Kaivajat Geositta
Laji::  antarctica
Kaksiosainen nimi
 Geositta antarctica  Landbeck, 1880 
 Tulimaankaivajan pesintäalue merkitty oranssilla.
Katso myös
   Tulimaankaivaja Wikispeciesissä   Tulimaankaivaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tulimaankaivaja (Geositta antarctica) on kaivajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tulimaankaivajaa tavataan Argentiinassa ja Chilessä. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Yhteiskuntafilosofia

Filosofi
Luettelo filosofeista
Luettelo filosofian osa-alueista, koulukunnista ja opeista
Filosofian teemasivu
Filosofian tietosanakirja
Yhteiskuntafilosofia eli sosiaalifilosofia on filosofian osa-alue, jossa pohditaan yhteiskuntaan liittyviä kysymyksiä. Alan kiinnostus kohdistuu ihmisten muodostamien yhteisöjen toiminnan luonteeseen. Yhteiskuntafilosofia on osittain poliittisen filosofian kanssa päällekkäinen termi. Erikseen on olemassa yhteiskuntatieteiden filosofia, jossa pohditaan yhteiskuntatieteisiin liittyviä filosofisia kysymyksiä.
Yhteiskuntaa tarkastellaan sekä kokemusperäisesti (empiirisesti) että filosofisesti. Filosofinen tarkastelu pyrkii asiassa yleisempään käsitykseen kuin empiirinen tarkastelu. Filosofian tutkimusvälineitä ovat looginen ajattelu ja käsitteiden analyysi. Lisäksi tukeudutaan muiden tieteenalojen tuloksiin, esimerkiksi juuri empiiriseen yhteiskuntatutkimukseen. Tutkijat kysyvät, miten yhteisöjen toimintaa selitetään ja ymmärretään, onko yhteisöissä tapahtuvilla ilmiöillä lainalaisuuksia ja mikä on ihmisyksilön tahdon vapauden osuus yhteisöjen toiminnassa. Havaitun yhteisöjen toiminnan lisäksi voidaan kysyä, miten niiden tulisi toimia.
Käsitteitä

Yhteiskuntafilosofit ovat kautta aikain pyrkineet vaikuttamaan oman aikansa hallintoon (etenkin valistuksen ajalla) tai hahmottelemaan niin sanotun ihannevaltion. Teorioitaan filosofit ovat perustelleet puolestaan ihmisten luonnollisilla oikeuksilla tai perimmäisen luonteen avulla.
Näiden aatteiden yhteydessä törmätään usein käsitteisiin:
Luonnontila on ihmiskunnan alkuasetelma, aika ennen valtion muodostamista. Kuvitelmallinen tila, jossa ihmiset elävät ilman lakeja ja määräyksiä. Ajatusta luonnontilasta ovat kehitelleet muiden muassa Thomas Hobbes, John Locke sekä Jean-Jacques Rousseau.
Yhteiskuntasopimus on hypoteettinen, usein luonnontilassa tehtävä sopimus, jossa sovitaan yhteiskunnan keskeiset perusperiaatteet ja mahdollisesti tärkeimpiä lakeja.
Utopia on ihannevaltio, jossa ihmiset elävät sopusoinnussa toistensa kanssa ja asiat on järjestetty järkevällä tavalla.
Normatiivinen pyrkimys

Filosofia on jo antiikin ajoista asti pyrkinyt vastaamaan kysymykseen, millainen toiminta on oikeaa tai hyvää. Tätä pyrkimystä on yhteiskuntafilosofiassa kysymys, miten yhteiskunta tulisi järjestää, jotta ihmiset voisivat elää hyvän elämän. Länsimaissa keskeisinä tavoitteina ovat oikeudenmukaisuus ja yksilönvapaus. Filosofit ovat pohtineet, mikä yhteiskunnan muoto toteuttaisi ne parhaiten. Vastausta on etsitty toisaalta rationalistisen perinteen pohjalta (ajattelun avulla) ja toisaalta yksilön kokemusten empiirisen tutkimisen avulla (liberalismi).
Yhteiskuntafilosofeja

| --- | --- |
 Louis Althusser  Aristoteles  Mihail Bakunin  Simone de Beauvoir  Joseph Beuys  Martin Buber  Cornelius Castoriadis  Noam Chomsky  Guy Debord  Émile Durkheim  Terry Eagleton  Charlotte Perkins Gilman  H. L. A. Hart  Spencer Heath  Georg Wilhelm Friedrich Hegel  Thomas Hobbes  Immanuel Kant:  Kungfutse  John Locke  Georg Lukács  Catharine MacKinnon  Karl Marx  Robert Nozick  Antonie Pannekoek  Platon  John Rawls  Jean-Jacques Rousseau  John Ralston Saul  Sokrates  Leo Strauss  Vivekananda  Max Weber  Jean-Paul Sartre  Karl Popper
Yhteiskuntafilosofisia aiheita

Ideologia
Individualismi
Kansalaisyhteiskunta
Kollektivismi
Modernismi
Oikeudet
Omistus
Postmodernismi
Sopimusetiikka
Valta
Kirjallisuutta

Christman, John: Social and political philosophy: A contemporary introduction.  (Routledge contemporary introductions to philosophy)  London:  Routledge, 2002.  ISBN 0-415-21797-0  (englanniksi)
Häyry, Matti: Ihannevaltio: Historiallinen johdatus yhteiskuntafilosofiaan.  Porvoo Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-25224-7
Kymlicka, Will: Contemporary political philosophy: An introduction.  (Second edition)  Oxford:  Oxford University Press, 2002.  ISBN 0-19-878274-8  (englanniksi)
Räikkä, Juha (toim.): Yhteiskuntafilosofia.  Kuopio:  Unipress, 2010.  ISBN 978-951-579-356-0
Kirjallisuutta > Lukion oppikirjoja

Airaksinen, Timo & Lampi, Liisa: Fi: Lukion filosofia. 4, Yhteiskuntafilosofia.  Helsingissä:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21390-1
Eerolainen, Juha ym.: Vapaus, veljeys, tasa-arvo.  (Filo 4)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-26-4998-5
Lindberg, Janne & Luodeslampi, Juha: Yhteiskuntafilosofia!.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-29311-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhteiskuntafilosofia Wikimedia Commonsissa