Joseph Smith
Ilmoitukset > Muut ilmoitukset

Parley Pratt aikoinaan kuvasi, kuinka Joseph Smith antoi ilmoituksia. "Jokainen lause puhuttiin verkkaisesti ja selkeästi, tauotettuna siten, että sen pystyi kirjoittamaan kuka tahansa tavallinen kirjuri kynää nostamatta. Tällä tavalla kaikki hänen ilmoituksensa saneltiin ja kirjoitettiin. Koskaan ei ollut empimistä, tarkistamista tai takaisin lukua aiheen ylläpitämiseksi eikä kommunikoinnissa koskaan käytetty monia versioita, uudelleen järjestämisiä tai korjauksia. Siten kuin hän ne saneli, niin ne olivat, silloin kun minä asiaa olin todistamassa." Ilmoitukset kopioitiin välittömästi ja kierrätettiin kirkon jäsenille. Smithin ilmoitukset usein tulivat vastauksena suoriin kysymyksiin jostain asiasta. Hän kuvasi ilmoitusmenettelyn tulevan "puhtaan älykkyyden" virtana häneen. "Se voi antaa äkkinäisiä älynväläyksiä," hän sanoi "niin, että saatoit havaita niiden täyttyvän saman päivän aikana tai hyvin pian; siten asiat, jotka Jumalan Henki nostaa mieleesi, toteutuvat." Smith ei kuitenkaan koskaan pitänyt sanamuotoja erehtymättöminä. Ilmoitukset eivät olleet Jumalan sanelemia vaan "yskitty kielellä, joka oli käyttökelpoinen Josephin aikaan." 1833 Smith muokkasi ja laajensi monia aiempia ilmoituksiaan julkaisten ne "Käskyjen kirjassa" (Book of Commandments), joka loi perustan myöhemmälle "Oppi ja Liitot" -kirjalle.
Smith antoi varsin monimuotoisia ilmoituksia. Jotkin olivat maallisia, toisten ollessa hengellisiä ja opillisia; toiset oli tarkoitettu jollekulle tietylle henkilölle ja jotkut koko kirkolle. Huomattavia ilmoituksia ovat 1831 annettu laiksi kutsuttu ilmoitus, joka sisälsi ohjeita lähetystyölle, säännöt Zionin järjestämiseksi, kymmenen käskyä, määräyksen pitää huolta köyhistä ja raamit pyhityksen laille. 1832 näyksi kutsuttu ilmoitus toi mukanaan perusperiaatteet synnistä ja sovituksesta, opin kuoleman jälkeisesti elämästä sekä teeman korotuksesta ja taivaan kolmesta kirkkausasteesta. "Pappeudesta" ilmoitus vuonna 1832 oli ensimmäinen, joka selitti pappeutta. Kolme kuukautta myöhemmin Smith antoi pitkähkön ilmoituksen, "Oliivin lehti", jossa oli teemoja kosmologiasta ja eskatologiasta sekä joka puhui valosta, totuudesta, älystä ja pyhittämisestä. Samaan aiheeseen liittyy myös 1833 annettu ilmoitus, joka asetti Kristuksen pelastuksen ytimeen. Toinen 1833 annettu "Viisauden sanaksi" kutsuttu ilmoitus ei ollut muotoilultaan käsky vaan suositus. Tullen voimakkaan raittiusliikehdinnän aikaan se ohjeisti kasvisruokavalioon, säästeliääseen lihan syömiseen ja suositteli mormonien välttävän väkeviä alkoholijuomia, tupakkaa sekä kuumia juomia (jonka myöhemmin tulkittiin tarkoittava kahvia ja teetä). Smith ja muut mormonit eivät tiukasti seuranneet näitä ohjeita, vaikkakin myöhemmät sukupolvet tekivät siitä kuuliaisuuden mittatikun. 1835 Smith antoi "suuren ilmoituksen", joka organisoi pappeuden koorumeihin ja neuvostoihin, mistä tulikin selkeä pohja kirkon organisaatiorakenteeksi. Smithin viimeinen ilmoitus "Uusi ja ikuinen liitto" kirjattiin 1843 ja se käsitteli perheteologiaa, oppia sinetöinneistä sekä moniavioisuudesta.
Ennen vuotta 1832 Smithin ilmoitukset valtaosin käsittelivät kirkon perustamista, pyhien kokoamista Zioniin, kun taas myöhemmät pappeutta, endowmenttia ja korotusta. Ilmoitustiheys pieneni Kirtlandissa syksyllä 1833 ja jälleen Kirtlandin temppelin vihkimisen jälkeen Smithin tukeutuessa voimakkaammin omiin opetuksiinsa. Smith hylkäsi hiljalleen kirjalliset ilmoitukset, jotka alkoivat sanoilla "Näin sanoo Herra," ja opetti enemmän saarnoissaan, keskusteluissa ja kirjeissä. Esimerkiksi opit kasteesta kuolleiden puolesta ja Jumalan luonteesta nousivat esiin saarnoissa, sekä yksi Smithin kuuluisimmista kannanotoista "ei ole materiatonta materiaa" kirjattiin vapaamuotoisesta keskustelussa erään metodistisaarnamiehen kanssa.