stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kationi

Kationi on positiivinen ioni. Nimi tulee siitä, että johdettaessa sähköä sulaan suolaan tai suolaliuokseen suolan kationit liikkuvat katodille.
Suurin osa kationeista on metalli-ioneja eli metalliatomeja, joista on poistunut yksi tai useampi elektroni. Jos sama metalli muodostaa useita ioneja, joiden varaus poikkeaa toisistaan, merkitään metallin nimen jälkeen suluissa roomalaisilla numeroilla sen hapetusluku, joka vastaa varausta alkeisvarausyksikköinä. Lisäksi on olemassa useamman atomin muodostamia kationeja kuten ammoniumioni (NH4+) sekä happojen vesiliuoksissa esiintyvä oksoniumioni (H3O+).
Kationeja

| --- | --- |
alumiini: Al3+
ammonium: NH4+
barium: Ba2+
elohopea(II): Hg2+
hopea: Ag+
kadmium: Cd2+
kalium: K+
kalsium: Ca2+
koboltti(II): Co2+
kromi(III): Cr3+
kulta: Au3+
kupari(II): Cu2+
litium: Li+
lyijy(II): Pb2+
magnesium: Mg2+
mangaani(II): Mn2+
natrium: Na+
nikkeli(II): Ni2+
oksonium: H3O+
rauta(II): Fe2+
rauta(III): Fe3+
sinkki: Zn2+
strontium: Sr2+
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kationi Wikimedia Commonsissa
Angkor

Angkor Watin suuri temppeli Angkorissa
Angkor oli Kambodžan pohjoisosassa sijainnut Khmer-valtakunnan pääkaupunki 800-luvulta 1400-luvulle. Kaupunki hylättiin 1500-luvulla. Nykyisin alueella on yli tuhannen temppelin rauniot, joista suurin ja merkittävin on valtaisa Angkor Wat. Alueella sijaitsee myös Angkor Thomin kompleksi.
Historia

Khmer-kuningas Yashovarman I perusti hovinsa Angkoriin 890-luvulla. Pääkaupunkia kutsuttiin nimellä Yaśodharapura. Sieltä käsin kuninkaat hallitsivat laajaa valtakuntaansa. Kuningas Jayavarman VII rakennutti alueelle pääkaupungikseen muurein rajatun Angkor Thomin kaupungin noin vuonna 1200. Jayavarman VII:n valtakauden loputtua vuonna 1220 khmerien valtakunta alkoi heikentyä. Pääkaupunkiin ei enää rakennettu yhtä paljon kuin ennen. Kaupunki hylättiin osin sen jälkeen kun Tai-valtio Ayutthayan armeija valloitti ja ryösti sen vuonna 1431. Kaupunki oli kokonaan hylätty 1500-luvulla, ja sen rakennukset peittyivät viidakon alle yli neljäksi vuosisadaksi.
Kaupungin hylkäämisen kaikista syistä ei ole varmuutta. Syiksi on esitetty vuoden 1431 valloituksen lisäksi veden loppumista vesijärjestelmän pettäessä, uskonnollisen muutoksen aiheuttamia kapinoita, sekä kaupungin syrjäyttämistä pääkaupunkina.
Kaupungin hylkäämisen jälkeen Angkor Watin temppeliä ylläpitivät vielä theravadabuddhalaiset munkit, ja siitä tuli yksi Kaakkois-Aasian tärkeimmistä pyhiinvaelluspaikoista.
Kun alue siirtyi Ranskan siirtomaaksi 1863, eurooppalaiset alkoivat kiinnostua "kadonneesta kaupungista". Sen jälkeen ranskalaiset arkeologit suorittivat alueella tutkimuksia, selvittivät kaupungin historian sekä entisöivät temppeleitä, tekoaltaita ja kanaaleja. 1900-luvun loppupuolen sotien vuoksi alue jäi taas rappiolle. 1900-luvun lopussa paikkaa on jälleen alettu kunnostaa monen maan yhteisvoimin. Kaupungista on vielä viime vuosikymmeninäkin löydetty ennen tuntemattomia rakennuksia ja vesirakenteita.
Angkorissa on nykyisin yli tuhannen temppelin rauniot, joiden tila vaihtelee epämääräisestä kivikasasta loistokkaaseen Angkor Watiin, joka on maailman suurin uskonnollinen rakennus. Kaikkiaan raunioalueen laajuus on yli 400 neliökilometriä, ja osa siitä on edelleen metsän peitossa. Angkor on Unescon maailmanperintökohteiden luettelossa vuodesta 1992. Paikalla käy vuosittain yli miljoona matkailijaa. Matkailijavirta alkaa olla vaaraksi raunioille. Matkailijoiden määrä kasvaa vuosi vuodelta.
Rakennukset

Angkorissa on erilaisia arkkitehtuurisia ja taiteellisia tyylejä. Alkuaikoina kaupungissa seurattiin hindujumala Shivan kulttia, sitten Vishnun kulttia, ja lopuksi mahayanabuddhalaista bodhisattva Avalokiteshvaran kulttia.
Angkor oli hallinnon ja jumalkuninkaan palvonnan keskus. Angkorissa oli paljon vaurautta ja työvoimaa, ja kuninkaat rakennuttivat sinne mahtavia rakennuksia omaksi, jumaltensa ja kaupunkinsa kunniaksi. Kaupunki suunniteltiin ja rakennettiin Intiasta saatujen ja paikallisiin perinteisiin sopeutettujen käsitysten pohjalle. Angkor käsitettiin symboliseksi maailmankaikkeudeksi, joka noudatti perinteistä hindujen kosmologiaa. Kaupungin keskipisteenä oli jumalten kodin Meruvuoren symbolina keskusvuori tai pyramiditemppeli, joka rakennettiin alueen ainoan luonnollisen kukkulan Phnom Bakhengin päälle. Jokaisen temppelin rakenne heijasti Merun sijaintia, ja temppelien ulkoseinät kuvasivat maailmaa ympäröiviä vuoria.
Angkorin temppelit rakennettiin yleensä intialaisten kulttien keskittymiksi. Suurin ja tunnetuin temppeli on Angkor Wat, jonka rakennutti hautatemppelikseen 1100-luvulla kuningas Suryavarman II. Muita ovat esimerkiksi Phimeanakas 1000-luvun alkupuolelta, Baphuon 1050-luvulta sekä Bayon 1200-luvun taitteesta, minkä jälkeen kaupunki oli saanut lopullisen muotonsa.
Angkorissa oli laaja tekoaltaiden (baray), kanaalien ja vallihautojen järjestelmä. Se edusti maailmankaikkeuden vesiä ja sen avulla säännösteltiin vettä ja kasteltiin riisipellot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Angkor Wikimedia Commonsissa
Angkorin kartta
Kilan piiri

Kilan piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Kilan piiri (Södermanland), piiri Nyköpingin kunnassa
Kilan piiri (Värmlanti), piiri Säfflen kunnassa
Kilan piiri (Västmanland), piiri Salan kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kila distrikt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anni Leppälä

| Anni Leppälä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1981 (ikä 42–43) Helsinki
Taiteilija
Ala:  valokuvataide
Palkinnot
 Vuoden nuori taiteilija (2010) 
Aiheesta muualla
www.annileppala.fi
Anni Leppälä (s. 1981 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän oli 2010 Vuoden nuori taiteilija, ja hänen töitään on ollut kansainvälisesti esillä jo vuodesta 2006.
Elämä ja ura

Leppälä opiskeli 2000–2004 valokuvailmaisua Turun taideakatemiassa. Hänen teoksensa olivat vuonna 2001 ensimmäisen kerran esillä näyttelyssä Turun Galleria Manillassa. Leppälä jatkoi opintojaan valmistuttuaan taideakatemiasta Taideteollisessa korkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 2011 taiteen maisteriksi.
Leppälän valokuvia on ollut kansainvälisesti esillä vuodesta 2006 saakka. Hänen töitään on ollut ryhmänäyttelyissä muun muassa Tokion valokuvataiteen museossa (2006), Wolfsburgin taidemuseossa (2009), Thyssen-Bornemisza-museossa (2011), Rencontres d’Arlesissa (2012) ja New Yorkin Scandinavia-talossa (2013).
Leppälä oli Vuoden nuori taiteilija vuonna 2010. Sen ansiosta hän sai yksityisnäyttelyn Tampereen taidemuseoon. Sen jälkeen hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä muun muassa Bernin Gallery TH13:ssa (2011), Münchenin Barbara Gross -galleriassa (2011), Helsingin Gallery AMA:ssa (2013), Lontoon Purdy Hicks -galleriassa (2014), Pariisi Galerie les Filles du Calvairessa (2014) ja Turun taidemuseossa (2014). Syksyllä 2017 Leppälä valittiin Suomen Saksan-instituutin vierailevaksi taiteilijaksi.
Tyyli

Leppälän kuvat ovat usein järjestettyjä ja tilanteet sekä hahmot lavastettuja, mutta valo on aina luonnonvaloa. Hän pyrkii teoksissaan pohtimaan hetkellisyyttä, hetkestä luopumisen vaikeutta sekä faktan ja fiktion suhdetta. Leppälän kuvissa monet hänen ihmishahmoistaan ovat peittäneet kasvonsa, kääntyneet selin tai naamioituneet.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Kirsti Jaantila

Kirsti Jaantila vuonna 1977.
Kirsti Kaarina Jaantila (18. elokuuta 1923 Lappeenranta – 22. toukokuuta 1985 Espoo) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti myös nimimerkkiä Kaarina Laine.
Jaantila kirjoitti ylioppilaaksi Lohjan yhteiskoulusta vuonna 1942, suoritti tiedotusopin Master of Arts -tutkinnon Minnesotan yliopistossa Yhdysvalloissa vuonna 1952 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1968. Hän työskenteli toimittajana Uudessa Suomessa 1944–1945 ja 1948–1949, Viikkosanomissa 1945–1946 ja 1954–1961, toimitussihteerinä Uutisaitassa 1946–1948 ja Me Naisissa 1957–1958 sekä Elokuva-Aitta-lehden päätoimittajana 1961–1968. Vuodesta 1969 kuolemaansa asti Jaantila toimi Tampereen yliopiston sanomalehtiopin lehtorina mutta kirjoitteli edelleen free lance -toimittajana aikakauslehtiin. Hän oli Espoon kaupungin kulttuurilautakunnan pitkäaikainen jäsen ja Tapiolan kuoron kunniajäsen.
Jaantila kirjoitti näyttelijä Ella Erosen elämästä kertoneen kirjan Loistava Ella.
Teoksia

Political, economic and social writings in postwar Finland: A bibliographic survey prepared as a working paper. Library of Congress, European Affairs Division 1952.
Tähtiä ja sydämiä. Toimittanut Kirsti Jaantila. Otava 1962.
Tähtiä ja sydämiä iskelmän maailmassa. Otava 1962.
Tähtiä ja sydämiä television ja elokuvan maailmassa. Toimittanut Kirsti Jaantila. Otava 1964.
Uusia kasvoja elokuvan, television ja elokuvan maailmassa. Toimittanut Kirsti Jaantila. Otava 1965.
Suosikkeja lähikuvassa. Toimittanut Kirsti Jaantila. Otava 1966.
Tähtiä ja sydämiä 6: Suosikkeja lähikuvassa: Elokuvan uusi sukupolvi. Toimittanut Kirsti Jaantila. Otava 1967.
Nuorten pukeutumisopas. Piirrokset Marja Järvinen. Otava 1970.
Loistava Ella. Kirjayhtymä, Helsinki 1971.
Espoo soi – Sounds of Tapiola: Tapiolan yhteiskoulun kuoro, kamariorkesteri & Big Band. Suunnittelu ja teksti Kirsti Jaantila. Tapiolan yhteiskoulu, Tapiola 1972.
Suomen presidentit. Kuurojen liitto r.y:n 75-vuotisjuhlajulkaisu. Kuvatoimitus ja graafinen suunnittelu Ahti Laine ja Kauko Vuorenpää. Toimitus ja sukutaulut Börje Thilman. Johdannon kirjoittanut Matti Kurjensaari. Kuurojen liitto, Helsinki 1980.
Aino Kassinen kertoo. Muistiin merkinnyt Kaarina Laine. Otava 1972
Suomennoksia

Raymond Chandler: Vanha kultaraha. WSOY 1954. (Alkuteos The high window.)
Milovan Djilas: Uusi luokka: Kommunismin todelliset kasvot. Suomentaneet Kirsti Jaantila ja Simopekka Nortamo. Gummerus 1957
Robert Bloch: Psyko: Jännitysromaani. Gummerus 1960.
Robert Bloch: Konsertto revolverille ja orkesterille: Jännitysromaani. Gummerus 1961.
Carson McCullers: Kello käy tyhjää: Romaani. Otava 1964
Mimi Sheraton: Viettelijän kikkakirja. Gummerus 1965. (Alkuteos The seducer's cookbook.)
Jeannette Mirsky: Jumalan asunnot. Gummerus 1966
Matthew Manning: Linkki tuntemattomaan. Otava 1975
Pelien kirja. Toimittanut Frederic V. Grunfeld. Suomentaneet Kirsti Jaantila ja Eero Mänttäri. Otava 1976. (Alkuteos Games of the world: How to make them – how to play them – how they came to be.)
Kirsti Kuosmanen

Kirsti Helena Kuosmanen (s. 23. heinäkuuta 1962 Hämeenlinna) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli näyttelijäksi Lontoossa Drama Centre teatterikoulussa, josta valmistui vuonna 1988. Hän on näytellyt televisiossa, elokuvissa ja useissa teattereissa. Laulaja-lauluntekijä Ismo Alanko oli hänen miehensä toukokuusta 2008 vuoteen 2015, he erosivat virallisesti 10. elokuuta 2015.
Kuosmanen toimii myös rakkaus-, seksi- ja parisuhdevalmentajana.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva / Televisioelokuva / Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1983 | Pöllönpesäpuut | Riitta |
| 1991 | Postia marsalkalle | nuori nainen |
| 1993–1994 | Puhtaat valkeat lakanat | Armi |
| 1995 | Suolaista ja makeaa | Kattis |
| 1995 | Kotikatu | sairaanhoitaja |
| 1996 | Nortia | Sirpa |
| 1996 | Kadonnut kirje |  |
| 1997 | Enkeleitä ja pikkupiruja | Reettamari Uusikylä |
| 1999 | Nunnu-nallen seikkailu (En liten julsaga) | (dubbaus) |
| 2001 |  Kuka lohduttaisi Viiviä | Riitta |
| 2001 | Minä ja Morrison | hotellivirkailija |
| 2002 | Vapaa pudotus | useita rooleja |
| 2002–2003 | Hupiklubi |  |
| 2004 | Lapsia ja aikuisia | nainen terapiassa |
| 2004 | Kukkia ja sidontaa | Anna Kanto |
| 2008 | Tukka auki | Sari |
| 2012 | Maailma on valmis | Marja-Leenan kollega |
| 2013 | Taivaan tulet | Briitta |
Aiheesta muualla

Kirsti Kuosmanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kinnin rautatieasema

Kinnin rautatieasema (lyh. Kii, aik. Knn) on rautatieliikennepaikka Savon radalla Mäntyharjulla.
Kinni perustettiin asumattomalle ja tiettömälle alueelle liikenteenhoidollisista syistä, koska Voikosken ja Varpasen välillä ei ollut kohtauspaikkaa. Kinni avattiin liikenteelle 1. helmikuuta 1947. Paikalle rakennettiin asemarakennus, joka on purettu. Kinni muutettiin miehittämättömäksi 1. heinäkuuta 1963. Vuonna 1968 Kinnin liikennepaikkaa jouduttiin siirtämään noin kilometri lounaaseen radanoikaisun takia. Uudelle paikalle rakennettiin vain laitesuojarakennus ja henkilöliikenne lakkautettiin.
Kinnissä tapahtui 7. huhtikuuta 2018 kemikaalionnettomuus, kun MTBE-kemikaalia sisältänyt tavarajuna suistui raiteilta. 50-vaunuinen tavarajuna oli ollut väliaikaisessa säilytyksessä Kinnin liikennepaikalla. Säilytyksen aikana junan pysäytyskengät pettivät ja se suistui. Suistumisen seurauksena yksi vaunuista rikkoutui ja siitä valui noin 35 tonnia kemikaalia ympäristöön. Kemikaali aiheutti ympäristövahinkoja lähialueen vesistöille. Onnettomuustutkintakeskuksen mukaan onnettomuuden syynä oli pysäytyskenkien vähäinen määrä suhteessa junan painoon. Pysäytyskenkiä oli kaksi junan molemmissa päissä. Niitä olisi pitänyt olla kolme, jotta ne olisivat pitäneet vaunut paikoillaan. Myös lämpötilan nousu pienensi junan liikkellelähtövastusta. Onnettomuustutkintakeskus kiinnitti huomiota myös vaarallisten aineiden säilyttämiseen muualla kuin niiden säilyttämiseen tarkoitetuilla ratapihoilla.
Kohtauksittainen kinesigeeninen dyskinesia

Kohtauksittainen kinesigeeninen dyskinesia (PKD) eli paroksysmaalinen kinesigeeninen koreoatetoosi on harvinainen sairaus, joka aiheuttaa kohtauksellisesti ilmenevän liikehäiriön. Kohtausten välillä sairaus ei aiheuta oireita.
Kohtauksittainen kinesigeeninen dyskinesia ilmenee yleensä jo lapsuus- tai nuoruusiässä. Kohtauksia laukaisee äkillinen liikkeelle lähteminen, ja ne kestävät yleensä vain alle minuutin kerrallaan, mutta saattavat toistua kymmeniä kertoja päivittäin. Sairaus voi esiintyä suvuittain autosomin kautta vallitsevasti periytyvänä tai satunnaisena. Hoitona käytetään usein karbamatsepiinia, jonka lisäksi fenytoiinin on havaittu tehoavan.
Kohtauksittaisen kinesigeenisen dyskinesian syy ei ole tarkalleen tiedossa, mutta tauti on paikannettavissa tyvitumakkeisiin. Sairauden on epäilty kuuluvan monimuotoiseen neurologisten oireiden ja tautien ryhmään, jolle ominaisia ovat kohtaukselliset oireet ja ionikanavan toimintahäiriö. Samalla henkilöllä tai samassa suvussa saattaa esiintyä kohtauksittaisen kinesigeenisen dyskinesian ohella esimerkiksi epilepsiaa ja migreeniä. Kohtauksittaisen kinesigeenisen dyskinesian ohella muita kohtauksellisia liikehäiriösairauksia ovat kohtauksittainen nonkinesigeeninen dyskinesia ja kohtauksittainen liikunnan aiheuttama dyskinesia. Joskus vastaava oirekuva voi olla sekundaarinen vaiva, jonka taustalla saattaa olla esimerkiksi aivoverenkiertohäiriö.
Kohtaus

Kohtaus tarkoittaa seuraavia asioita:
kohtaus, haltijan tai vainajan sielun kohtaamisesta aiheutuva äkillinen sairaalloinen tila
sairauskohtaus, sairauden aiheuttama äkillinen, elintoiminnot kokonaan tai osittain lamauttava tila
junakohtaus, kahden tai useamman junan ohitustilanne yksiraiteisen rataosuuden liikennepaikalla
kohtaus, elokuvan tai näytelmän samassa paikassa ja ajassa tapahtuva jakso.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kohtaus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kesäuniversiadit 2009

FISU:n tunnus
Kesäuniversiadit, järjestyksessään 25. kesäuniversiadit, järjestettiin Serbian Belgradissa 1.-12. heinäkuuta 2009. Kisoihin osallistui 6300 opiskelijaurheilijaa 145 eri maasta. Suomi osallistui universiadeihin 52-henkisellä joukkueella, mutta ei saavuttanut yhtään mitalia. Mitalitaulukon ykkössijalle päätyi Venäjä 76 mitalillaan ennen Japania (73 mitalia) ja Kiinaa (58).
Lajit

Kisoissa oli 203 tapahtumaa viidessätoista eri urheilulajissa. Tapahtumien määrä lajikohtaisesti sulkeissa.
jousiammunta (10)
yleisurheilu (46)
koripallo (2)
uimahypyt (12)
miekkailu (12)
jalkapallo (2)
voimistelu
telinevoimistelu (14)
rytminen voimistelu (8)
judo (18)
uinti (40)
pöytätennis (7)
taekwondo (21)
tennis (7)
lentopallo (2)
vesipallo (2)
Käännös suomeksi
Kesäuniversiadit 2015

XXVIII kesäuniversiadit järjestettiin Gwangjussa, Etelä-Koreassa 3.–14. heinäkuuta 2015. Kesäuniversiadit olivat järjestyksessään 28:nnet, kilpailuja järjestettiin 272 kaikkiaan 21 lajissa. Kilpailuihin osallistui 12 986 urheilijaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kesäuniversiadit 2015 Wikimedia Commonsissa
Tapahtuman verkkosivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2015 Summer Universiade
Käännös suomeksi
Keskuslaboratorio

Oy Keskuslaboratorio - Centrallaboratorium Ab on tutkimusyhtiö, joka yleisesti tunnetaan nimellä KCL.  KCL työllistää yli kolmekymmentä ammattilaista ja palvelee biomateriaalien ja kiertotalouden asiakkaita globaalisti tarjoten laajan valikoiman testaus-, pilotointi-, laboratorio- ja scale-up palveluita.
Yhtiö on perustettu vuonna 1916. Vuoden 2022 loppuun saakka sen omistajina olivat Metsäliitto Group, Myllykoski Oyj, Stora Enso Oyj ja UPM-Kymmene Oyj. 1.1.2023  yhtiön koeajo- ja laboratorioliiketoiminnot myytiin uudelle yksityisesti omistetulle yhtiölle, joka jatkoi liiketoimintaa käyttäen Oy Keskuslaboratorio-Centrallaboratorium Ab ja KCL tavaramerkkiä.
Koetehdas ja laboratorio toimivat Espoon Otaniemessä rakennuksessa, joka on valmistunut 1962 arkkitehti Heimo Kautosen suunnitelmien mukaan.
Kirjallisuutta

Levlin, Jan-Erik: KCL:n vuosikymmenet Otaniemessä 1962–2009.  Espoo:  KCL, 2010.
Aiheesta muualla

Keskuslaboratorion www-sivu
Kesäuniversiadit 2011

XXVI kesäuniversiadit järjestettiin Shenzhenissä, Kiinassa 12.–23. elokuuta 2011. Kesäuniversiadit olivat järjestyksessään 26:nnet, kilpailuja järjestettiin 305 kaikkiaan 22 lajissa. Kilpailuihin osallistui yli 7 500 urheilijaa 152 maasta. Kisaisännyyttä hakivat myös Taiwanin Kaohsiung, Puolan Poznań, Venäjän Kazan ja Espanjan Murcia. Suomi lähetti kesäuniversiadeihin 102 urheilijaa. Shenzhenin metroverkostoa laajennettiin merkittävästi ennen tapahtumaa.
Universiadeissa kilpailtiin kolmentoista vakiolajin – jalkapallo, judo, koripallo, lentopallo, miekkailu, pöytätennis, rytminen voimistelu, telinevoimistelu, tennis, uimahypyt, uinti, vesipallo ja yleisurheilu - lisäksi yhdessätoista kisajärjestäjän valitsemassa lajissa. Nämä lajit ovat aerobic, ammunta, beach volley, golf, jousiammunta, painonnosto, purjehdus, pyöräily, shakki, sulkapallo sekä taekwondo.
Tuloksia, ennen kaikkea yleisurheilun, jouduttiin muuttamaan useiden doping-rikkomusten vuoksi, joita havaittiin useita vuosia itse kilpailujen jälkeen. Eniten mitaleja keräsi isäntämaa Kiina (145 mitalia), toiseksi tuli Venäjä (132 mitalia) ja kolmanneksi Etelä-Korea (79 mitalia). Suomalaisittain paras sijoitus oli Tuula Tenkasen viides sija purjehduksen Laser Radial-luokassa.
Shenzhen Bay Sports Center oli kilpailujen avajaisten ja tapahtumien järjestyspaikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kesäuniversiadit 2011 Wikimedia Commonsissa
Kilpailujen virallinen sivusto (englanniksi)
Video Ceremony - Shenzhen 2011 Universiade
Kastikkamustiainen

| Kastikkamustiainen> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Luteet Heteroptera
Heimo::  Kuneluteet Miridae
Suku::  Capsus
Laji::  wagneri
Kaksiosainen nimi
 Capsus wagneri  Remane, 1950 
Katso myös
   Kastikkamustiainen Wikispeciesissä   Kastikkamustiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kastikkamustiainen (Capsus wagneri) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa.
Ulkonäkö

Kastikkamustiainen muistuttaa ketomustiaista (Capsus ater) mutta sen tuntosarven toinen jaoke ei ole niin nuijamainen kuin ketomustiaisella ja paksunee vähemmän kärkeä kohti. Kastikkamustiaisen pituus on 5,4–6,3 mm. Pää ja etuselkä ovat aina mustat, säärissä on selvärajainen ruskeankellertävä keskikohta.
Levinneisyys

Suomessa aina Lapin keskiosiin asti. Kastikkamustiaista tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja sen lisäksi isossa osassa Aasiaa. Pohjois-Kiinassa, Mongoliassa, Venäjän kauko-idässä ja Itä-Sieriassa.
Elinympäristö

Soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa. Viihtyy korpikastikan (Calamagrostis phragmitoides) ja viitakastikan (Calamagrostis canescens) seurassa.
Konjugaatio

Konjugaatio on verbin taivutusluokka. Useissa kielissä verbit voidaan jakaa useampaan eri konjugaatioon sen mukaan, mitkä taivutuspäätteet niissä ovat missäkin persoona-, aika- tai muussa taivutusmuodossa.
Eri kielissä konjugaatioiden määrä vaihtelee. Esimerkiksi nykyruotsissa on neljä konjugaatiota, mutta niiden lisäksi joukko epäsäännöllisesti taipuvia verbejä. Englannissa sen sijaan on vain yksi säännöllinen konjugaatio sekä lisäksi useita epäsäännöllisiä verbejä.
Suomessa on katsottu olevan vain yksi konjugaatio, sillä itse taivutuspäätteet ovat kaikilla verbeillä samat tai vaihtelevat eri verbeillä vain vokaalisoinnun vuoksi (esimerkiksi menevät mutta tulevat). Kuitenkin verbien taivutukseen liittyy myös joukko sanavartalon muutoksia, joiden perusteella verbit voidaan jakaa useampaan tyyppiin.
Descartes pohti helppoa universaalikieltä, jossa olisi vain esimerkiksi yksi konjugaatio, mikä helpottaisi kielten oppimista.
Kohila paisjärv

| Kohila paisjärv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Raplamaa
Kunnat:  Kohila
Koordinaatit:  59°10′21″N, 24°45′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Keila jõen vesistö
Laskujoki:  Keila jõgi
Järvinumero:  VEE2029840
Mittaustietoja
Rantaviiva:  1,477 km
Pinta-ala:  0,048 km²
Keskisyvyys:  2,5 m
Valuma-alue:  375 km²
Saaria:  2
 fiKohila paisjärv 
Kohila paisjärv  on Virossa Kohilan kunnassa Raplamaalla sijaitseva padottu järviallas.
Maantietoa

Patojärven pinta-ala on 4,8 hehtaaria (ha) ja se on 550 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se on muodostunut, kun Keila jõen vedenpintaa on patoamalla nostettu normaalia korkeammalle. Padon ylittää katu Töötuse. Patojärven keskisyvyys on ilmoitettu olevan 2,5 metriä. Silloin voidaan laskea patoaltaan vesitilavuus kertomalla pinta-ala syvyydellä ja tästä saadaan tulokseksi 120 000 m³ eli 0,00012 km³. Järven rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. Patoallas sijaitsee Kohilan taajama-alueen laidalla.
Keskuslukitus

Keskuslukituksen kauko-ohjain avaimenperässä.
Keskuslukitus on autojen varuste ja osa lähes kaikkien uusien autojen sähköjärjestelmiä. Sen tehtävänä on avata ja lukita ajoneuvon ovien ja luukkujen lukot.
Historia

Pitkään 1980-luvulle keskuslukitus oli vain kalliimmissa malleissa, joko vakiona tai lisävarusteena. Joihinkin malleihin oli mahdollista asentaa jälkikäteen tarvikesarja, tämä koostui useista johtonipuista, kytkimistä ja muista osista. Usein monen automallin erikoisvarustellut versiot sisälsivät poikkeuksetta keskuslukituksen. 1990-luvun lopulla keskuslukitus alkoi yleistyä nopeasti. Yksi yleistymisen syy oli etenkin CAN-väylän käyttöönotto autojen sähköjärjestelmissä. Koska keskuslukituksen komponentit saavat ohjauskomennot väylältä, jonka johdotus on joka tapauksessa olemassa, tarvitsee tehtaalla sen lisäksi asentaa vain kyseinen huokea alihankkijan toimittama yleismallinen vakiokomponentti.
Nykyään keskuslukitus on autoissa vakiovarusteena.