stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rauni Luoma
Yksityiselämä

Rauni Luoman toinen aviopuoliso oli arkkitehti Aarne Ervi. Luoma ja Ervi olivat tutustuneet pintapuolisesti jo 1930-luvulla. Varsinaisesti rakkaus syttyi 1950-luvulla. Ervi oli edelleen naimisissa vaimonsa Inkerin kanssa, mutta liitto oli jo kauan ollut pelkkää kulissia. Rauni Luoma ja Aarne Ervi vihittiin avioliittoon 2. joulukuuta 1957 Helsingin kaupungin maistraatissa. Avioparin kotona Villa Ervissä Helsingin Kuusisaaressa vierailivat ajan merkittävimmät kulttuurihenkilöt. Vappuna heillä oli tapana kutsua kotiinsa lounaalle Marjatta ja Mika Waltari sekä Hillevi Lagerstam. Pariskunta matkusteli paljon, muun muassa Egyptissä, Meksikossa ja Perussa. Presidenttipari oli heidän läheisiä ystäviään. Rauni Luoman ja Kekkosen ystävyys jatkui vuoteen 1980, molemmat olivat tuolloin leskiä. Aarne Ervi kuoli vuonna 1977.lähde?
Rauni Luoma myi Villa Ervin 1980-luvulla ja muutti Helsingin Munkkiniemeen Thalian Torppaan, näyttelijöiden ”vanhainkotiin”. Siellä asuivat muun muassa Saara Ranin, Sylvi Palo, Kaarlo Halttunen ja monet muut elämänaikaiset kollegat. Kun Luoma viimeisteli muistelmateostaan Ilon ja murheen näyttämöllä maaliskuussa 1986, Kaarlo Halttunen menehtyi. Saman vuoden tammikuussa Raunin siskontytär sai surmansa auto-onnettomuudessa. 12- ja 14-vuotiaat lapset jäivät orvoiksi, kun perheen isä oli kuollut seitsemän vuotta aiemmin Sambiassa.lähde?
Rauni Luoman poika Matti katseli lapsena äitinsä teatteriesityksiä, mutta ei seurannut vanhempiensa jalanjälkiä näyttelijäksi. Rauni Luoma kuoli Thalian Torpassa 84-vuotiaana 12. tammikuuta 1996. Kriitikko Mikael Fränti mainitsi Rauni Luoman muistokirjoituksessa Helsingin Sanomissa, että hänessä oli ”näyttämölumoa ja älykästä paloa”. Ihmisenä Luoma oli ”suorapuheinen, reilu ja rehellinen, itsekeskeinenkin”. Hän halusi elää omilla ehdoillaan. Luoma on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin aviomiehensä Aarne Ervin viereen.
Kiinnitykset

Varkauden Työväen Näyttämö 1934–1935
Lahden Kaupunginteatteri 1935–1936
Turun Teatteri 1936–1937
Viipurin Kaupunginteatteri 1938–1939
Kotkan Maakuntateatteri 1940–1941
Tampereen Työväen Teatteri 1941–1949
Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteri 1949–1955
Suomen Kansallisteatteri 1955–1978
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuvan nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1933 | Ne 45000 | yksi tanssijoista |
| 1935 | Roinilan talossa | Roinilan Anna |
| 1940 | Yövartija vain... | Maiju, tehtaantyttö |
| 1950 | Katarina kaunis leski | rouva Fleege |
| 1950 | Amor hoi! | sanomalehtinainen |
| 1951 | Vihaan sinua – rakas | nainen täysihoitolassa |
| 1951 | Rion yö | Donna Lola |
| 1951 | Kuisma ja Helinä | Eeva, Sankolan piika |
| 1951 | Kesäillan valssi | Henna Kallio |
| 1952 | Yhden yön hinta | vanginvartija |
| 1952 | Tervetuloa aamukahville | radiokuuluttajan vaimo |
| 1952 | Radio tulee hulluksi | nainen ravintola Kappelissa |
| 1952 | Niskavuoren Heta | Heta Harjula, o.s. Niskavuori |
| 1952 | Lännen lokarin veli | Mrs. Mabel |
| 1952 | Komppanian neropatit | Maijun edellinen emäntä |
| 1953 | Alaston malli karkuteillä | vuokraemäntä |
| 1953 | Kaksi hauskaa vekkulia | neiti Jansson |
| 1954 | Onnelliset | Karl-Erikin entinen ihastus |
| 1954 | Minä soitan sinulle illalla | neiti Juulia Hirmu, vanha sihteeri |
| 1954 | Kun on tunteet | Josefiina, Pelastusarmeijan kapteeni |
| 1956 | Viisi vekkulia | emännoitsijä Emma Harava |
| 1956 | Evakko | Taunon äiti, Yli-Tuomaalan emäntä |
| 1956 | Elokuu | Maija Länsilehto |
| 1958 | Kahden ladun poikki | Hulta |
| 1968 | Vain neljä kertaa | Lassen äiti |
| 1968 | Bernarda Alban talo | Barnarda |
| 1969 | Sixtynine 69 | hammaslääkäri |
| 1984 | Niskavuori | Loviisa, Niskavuoren vanha emäntä |
Aiheesta muualla

Rauni Luoman muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Rauni Luoma Elonetissä.
Luoma, Rauni hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Parhaan naispääosan Jussit |
| --- | --- |
1944–1959:  Ansa Ikonen (1944)  Lea Joutseno (1945)  Regina Linnanheimo (1946)  Emma Väänänen (1947)  Eeva-Kaarina Volanen (1948)  Eeva-Kaarina Volanen (1949)  Eeva-Kaarina Volanen (1950)  Emma Väänänen (1951)  Mirjami Kuosmanen (1952)  Rauni Luoma (1953)  Maija Karhi (1954)  Rakel Laakso (1955)  ei jaettu (1956)  Emma Väänänen (1957)  Emma Väänänen (1958)  Tea Ista (1959) 
1960–1979:  ei jaettu (1960)  ei jaettu (1961)  Sinikka Hannula (1962)  Ruth Snellman (1963)  ei jaettu (1964)  ei jaettu (1965)  Riitta Elstelä (1966)  Elli Castrén (1967)  Kristiina Halkola (1968)  Liisamaija Laaksonen (1969)  Ritva Vepsä (1970)  Hillevi Lagerstam, Siiri Angerkoski (1971)  Eeva-Maija Haukinen, Eila Pehkonen (1972)  Tea Ista (1973)  Tuula Nyman, Anja Pohjola, Aino Lehtimäki (1974)  ei jaettu (1975)  Leena Uotila (1976)  Tuula Nyman (1977)  Irma Seikkula, Raili Veivo, Nanny Westerlund (1978)  Elina Salo (1979) 
1980–1999:  ei jaettu (1980)  Rea Mauranen, Eeva Eloranta (1981)  ei jaettu (1982)  ei jaettu (1983)  Eeva Eloranta (1984)  Rauni Luoma (1985)  Soli Labbart (1986)  Pirjo Leppänen (1987)  Kaija Pakarinen (1988)  Liisamaija Laaksonen (1989)  Pirkko Hämäläinen (1990)  Kati Outinen(1991)  Irma Junnilainen (1992)  Merja Larivaara (1993)  Tiina Lymi (1994)  ei jaettu (1995)  Päivi Akonpelto (1996)  Kati Outinen (1997)  Leea Klemola (1998)  Elena Leeve (1999) 
2000–2019:  Eeva Litmanen (2000)  Outi Mäenpää (2001)  Irina Björklund (2002)  Kati Outinen (2003)  Sari Mällinen (2004)  Outi Mäenpää (2005)  Maria Lundqvist (2006)  Susanna Anteroinen (2007)  Outi Mäenpää (2008)  Elena Leeve (2009)  Minna Haapkylä (2010)  Katja Küttner (2011)  Elina Knihtilä (2012)  Laura Birn (2013)  Leea Klemola (2014)  Anu Sinisalo (2015)  Krista Kosonen (2016)  Linnea Skog (2017)  Krista Kosonen (2018)  Oona Airola (2019) 
2020–2039:  Mimosa Willamo (2020)  Alma Pöysti (2021)  Seidi Haarla (2022) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Matti Kassila (oik.) ohjaa Toivo Mäkelää ja Rauni Luomaa Elokuun kuvauksissa 1956.
Rauni Luoma joulumarkkinoilla vuonna 1958.
Sodalitium Confessionis Apostolicae

Sodalitium Confessionis Apostolicæ (SCA) on Ruotsin kirkossa toimiva luterilainen pappisveljestö.
SCA:n perusti 1919 Malmön Pyhän Pietarin seurakunnan kirkkoherra Albert Lysander (1875–1956) Oxfordin liikkeen vaikutuksesta. Veljestö perustettiin vahvistamaan pappisidentiteettiä ja rohkaisemaan kirkon uudistusta sen apostoliselle perustalle, samanaikaisesti nousevan liberaaliteologian vaikutusaikana.
SCA:ta johtaa Frater Superior ja sen jäsenet noudattavat hartauselämässään yhteistä hengellistä sääntöä. Veljestön novisiaatti kestää vuoden ajan. SCA:n vuotuinen juhlapäivä on apostolien Simonin ja Juudaksen muistopäivä 28. lokakuuta.
Ljubov Sobol

Ljubov Sobol 2022.
Ljubov Eduardovna Sobol (o.s. Fedenjova; s. 13. syyskuuta 1987 Lobnja) on venäläinen juristi. Hän on aktiivinen Vladimir Putinin vastaisessa oppositioliikkeessä, jonka kärkihahmo on Aleksei Navalnyi.
Sobol on Navalnyin FBK-säätiön juristi ja on juontanut Navalnyin paljastusohjelmia YouTubessa. Hänet pidätettiin Moskovassa heinä-elokuussa 2019 puhjenneiden mielenosoitusten yhteydessä vähäksi aikaa, ja hän sai haasteen oikeuteen, "toistaiseksi todistajan ominaisuudessa", kuten hän sanoi. Hän on syömälakossa vastalauseena vallanpitäjiä vastaan. Hän on ollut mukana oppositiotoiminnassa vuodesta 2011 ja osallistui Bolotnaja-aukion mielenosoituksiin.
Tammikuussa 2022 Venäjä lisäsi Sobolin yhdessä Navalnyin kanssa Venäjän talouden seurantaviraston ylläpitämälle terroristien ja ääriajattelijoiden listalle.
Sobolin mies Sergei Mohov joutui vuonna 2019 myrkkypiikki-iskun kohteeksi mutta selvisi siitä hyvän kuntonsa vuoksi. Oppositiohenkisen sanomalehden Novaja Gazetan tutkimuksissa iskun tekijä paljastui valvontakamerakuvista mutta hän on kuollut. Taustoista löytyi yhteyksiä Putinia lähellä oleviin piireihin.
Robert Smithson

| Robert Smithson |
| --- | --- |
 Spiral Jetty huhtikuussa 2005. Teos valmistui 1970.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1938 Passaic
Kuollut: 20. heinäkuuta 1973 (35 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Taiteilija
Ala:  maataide, ympäristötaide
Taidesuuntaus:  maataide
Kuuluisimpia töitä:  Spiral Jetty
Aiheesta muualla
www.robertsmithson.com
Ympäristötaide
Casagrande & Rintala, , teräksinen puisto Japanissa, 2003.
Suuntauksia
Installaatio | Maataide | Paikkasidonnainen taide | Tilataide | Valotaide
Suomalaisia tekijöitä
Jan-Erik Andersson | Marco Casagrande | Saara Ekström | Kaarina Kaikkonen| Ismo Kajander | Marja Kanervo | Jussi Kivi | Antti Laitinen | Harri Larjosto | Tuuli Luukas | Annikki Luukela | Anni Rapinoja | Sami Rintala | Catarina Ryöppy | Charles Sandison | Maaria Wirkkala
Ulkomaisia tekijöitä
Carl Andre | John Baldessari | Christo ja Jeanne-Claude | Jan Dibbets | Ian Hamilton Finlay | Hamish Fulton | Andy Goldsworthy | Hans Haacke | Michael Heizer | Robert Irwin | Nancy Holt | Richard Long | Walter de Maria | Ana Mendieta | Dennis Oppenheim | Robert Smithson | James Turrell | Wolf Vostell
Teoksia
Hiljainen kansa | Kolme aitaa | Maaltapako | 1000 Rauhanlippua
Smithsonin teos Broken Circle and Spiral Hill (1971) Emmenissä Alankomaissa.
Robert Smithson (2. tammikuuta 1938 – 20. heinäkuuta 1973) oli yhdysvaltalainen taiteilija, joka tunnetaan maataiteestaan.
Smithson oli yksi ensimmäisistä maataiteilijoista. Hänen tunnetuin teoksensa on Spiral Jetty Utahin Isolla Suolajärvellä vuonna 1970. Se koostuu spiraalimaisesti etenevästä polusta, jonka oli 475 metriä pitkä ja 4,57 metriä leveä.
Kirjallisuutta

Hobbs, Robert: Robert Smithson: Retrospektiivinen näyttely: Sara Hildénin taidemuseo Tampere, Finland.  (Suomenkielinen käännös: Virve Kajaste)  Tampere:  Sara Hildénin taidemuseo, 1982.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Smithson Wikimedia Commonsissa
Robert Smithsonin kotisivu. (englanniksi)
Hanna Johansson: Maataide, luonto ja liikkuva kuva (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Sofala (kaupunki)

Piirros Sofalasta vuodelta 1683.
Sofala on pikkukaupunki Mosambikissä, Sofalan maakunnassa noin 30 kilometriä Beiran eteläpuolella. Arabit pitivät sitä tärkeänä kauppapaikkana 1200-luvulta alkaen, ja se oli osan aikaa osa Kilwan sultanaattia. Portugalilaiset rakennuttivat sinne linnoituksen 1500-luvun lopulla. Kaupungissa oli  parhaimmillaan 10 000 asukasta. 1100-luvun arabimaantieteilijä al Idrisi kuvailee teoksessaan Tabula Rogeriana, miten tärkeä Sofala on kullan, raudan ja taljojen ostopaikkana, ja antaa ymmärtää, että kiinalaiset ja intialaiset käyvät alueella säännöllisesti kauppaa.
Sofala kuihtui 1800-luvun loppupuolella kun Beira syrjäytti sen satamapaikkana. Jokivarsien metsää oli hakattu, ja joen mukanaan tuomat sedimentit mataloittivat sataman käyttökelvottomaksi.
Lisa Werlinder

Lisa Helena Werlinder (s. 12. maaliskuuta 1972) on ruotsalainen näyttelijä sekä jazzlaulaja ja -saksofonisti. Hän on esiintynyt muun muassa Per Flyn elokuvassa Arven (2003).
Werlinder oli vuonna 2004 ehdolla tanskalaisen Bodil-palkinnon saajaksi.
Aiheesta muualla

Lisa Werlinder Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viralliset sivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Smørrebrød

Smørrebrød-leipiä nautitaan aterialla usein pari-kolme kerrallaan, kalaleipä ensimmäisenä.
Smørrebrød eli tanskalainen voileipä on Tanskassa suosittu lounasruoka. Se on yksikerroksinen eli avoin voileipä, jossa lihaleikkeleitä, kalasäilykkeitä tai -fileitä, juustoviipaleita, erilaisia levitteitä, vihannesviipaleita ja muita leivänpäällisiä on aseteltu voidellun leipäviipaleen päälle usein niin runsaasti, ettei leipää juuri alta näy. Leipänä käytetään tiivistä ruisvuokaleipää tai vaaleaa vehnävuokaleipää.
Runsaiden päällysteidensä takia smørrebrød-leivät syödään yleensä lautaselta veitsellä ja haarukalla. Ruokajuomaksi sopii hyvin tanskalainen tai muu vaalea lager-olut.
Tunnettuja smørrebrød-leipiä

Jotkin tanskalaisten voileipien päällisyhdistelmät ovat niin vakiintuneita, että ovat saaneet omat nimensä:
Sol over Gudhjem eli ”aurinko Gudhjemin yllä” (ruisleipä, savusilli, purjo- tai keltasipuli, raaka munankeltuainen)
Dyrlægens natmad eli ”eläinlääkärin yöpala” (ruisleipä, maksapasteija, suolaliha, lihahyytelö ja sipulirenkaat)
Stjerneskud eli ”tähdenlento” (vehnäleipä, lehtisalaatti, tomaattiviipaleet, leivitetty punakampela, höyrytetty punakampela, päällä majoneesilla, kaviaarilla ja sitruunaviipaleella höystetyt katkaravut)
Pariserbøf eli ”pariisinpihvi” (ruisleipä, jauhelihapihvi, sipuli, paistettu muna ja säilykepunajuuri)
Leverpostej eli maksapasteijaleipä (ruisleipä, lämmin maksapasteija, pekoni, sienimuhennos)
paahtopaistileipä (ruisleipä, paahtopaistiviipaleet, remoulade-kastike, hieman piparjuurta ja paahdettua sipulia)
Ribbensteg eli paahdettu porsaanlihaleipä (ruisleipä, porsaanpaisti, hapan punakaali, appelsiiniviipale)
Tartarmad (ruisleipä, tartarpihvi, raaka sipuli, raastettu piparjuuri, raaka munankeltuainen)
Laks (vaalea leipä, graavilohi, katkaravut, sitruunaviipale, tilli).
Kirjallisuutta

Katrine Klinken, Smørrebrød – Danish open, Thaning & Appel, 2008
Ida Davidsen and Mia Davidsen, Open your heart to the Danish open – : the Davidsen dynasty and their best recipes, Lindhardt og Ringhof, 2006. ISBN 978-87-614-0400-8.
Inge Lotz, Danish open sandwiches, Aschehoug Fakta, 1997. ISBN 87-7512-668-0.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: da:Smørrebrød
Käännös suomeksi
Rabbe Smedlund

| Rabbe Smedlund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Rabbe Gustav Smedlund
Syntynyt: 6. lokakuuta 1948 (ikä 76) Kokkola
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Merkittävät roolit:  Muumipeikko (Muumilaakson tarinoita  & Muumipeikko ja pyrstötähti)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Rabbe Gustav Smedlund (s. 6. lokakuuta 1948 Kokkola) on suomenruotsalainen näyttelijä, joka on näytellyt Helsingin kaupunginteatterissa, Lilla Teaternissa, Ryhmäteatterissa, teatteri Viiruksessa ja Klockriketeaternissa.
Ura

Smedlund opiskeli vuosina 1973–1977 Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui näyttelijäksi. Sitä ennen hän opiskeli vuoden Göteborgin lähellä sijaitsevan yhteispohjoismaisen kansankorkeakoulun draamalinjalla.
Smedlund on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten Kasvoton mies, Harjunpää ja kiusantekijät, Operaatio Stella Polaris, Salatut elämät ja Kotikatu. Hänen merkittävimpiin teatterirooleihinsa kuuluu Georgen rooli näytelmässä Hiiriä ja ihmisiä, jota esitettiin Helsingin kaupunginteatterissa ja Lilla Teaternissa 2003–2004.
Smedlundin ääni on tuttu lastenohjelmista, ja niistä merkittävimpiin rooleihin kuuluu Muumipeikon ja Nuoren Muumipapan rooli televisiosarjassa Muumilaakson tarinoita. Hän on ääninäytellyt monissa muissakin animaatiosarjoissa ja -elokuvissa, kuten Postimies Pate, Alfred J. Kwak ja Pekka Töpöhäntä. Smedlund on myös näytellyt kuunnelmissa sekä lukenut dokumentteja ja luonto-ohjelmia.
Smedlund on kertonut avoimesti olevansa homoseksuaali.
Smedlund on naimisissa Bosse-nimisen miehen kanssa.
Vuonna 2010 Smedlund palkittiin Pro Finlandia -mitalilla ja 2021 Svenska kulturfondenin palkinnolla.
Smedlund on opettanut näyttelijäntyötä Teatterikorkeakoulussa sekä toiminut kummina kahdelle Teatterikorkeakoulun oppilaalle.selvennä
Valikoitu filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1976 | Tartuffe | Demis |
| 1979 | Högaktningsfullt J. L. Runeberg | J. V. Snellman |
| 1979 | Koillisväylä | Wetterhoff |
| 1980 | Herrasväki Boxbomin retki | Edward |
| 1981 | Pedon merkki | vänrikki päämajassa |
| 1981 | Vänrikki Stoolin tarinat |  |
| 1982 | Muurari ei vihellä enää | poika |
| 1982 | Kolme miestä ratakadulle | Walter Cohen |
| 1982 | Kolme sisarta | Andrei |
| 1984 | Pessi ja Illusia | Närhi |
| 1984 | Dirty Story | Pettersson |
| 1988 | Laittomuuden aika |  |
| 1988 | Kukunor | Aika |
| 1990 | Juudaspeli |  |
| 1991 | Suomalainen syksy | Peder |
| 1992 | Välkömmen |  |
| 1993 | Harjunpää ja kiusantekijät | lääkäri |
| 1993 | Goodbye Gibraltar | Stigu |
| 1994 | Jos panisit hevoset hyppimään pilttuissaan | Kaarlo Bergbom |
| 1995 | Kasvoton mies | pankin asiakas |
| 1995 | Särkyneet unet | patruunan isä / patruunan veli |
| 1997 | Kersantin kunnia | Etsivä |
| 1999 | Suuri virta | kertoja |
| 2000 | Samassa veneessä |  |
| 2000 | Sommartider |  |
| 2001 | Valtapeliä elokuussa 1940 | valokuvaaja Paldan |
| 2006 | Transport | kokki |
| 2007 | Insinöörit |  |
| 2007 | Colorado Avenue | Herra Långgård |
Valikoitu filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1985 | Harjunpää ja ahdistelija | Jarkko |
| 1991 | Vihan päivät |  |
| 1996 | Sergein totuus | Laxen |
| 1997 | Kadonnut näky |  |
| 2002 | Yhteinen huone |  |
| 2003 | Operaatio Stella Polaris | Urho Sippola |
| 2004 | Fling | isä |
| 2005 | Handu pumpulla | Sven |
| 2005 | Presidentit | poliisi |
| 2005–2006 | Salatut elämät | Vesa Koskela |
| 2008 | Katso ihmistä | Oikeusministeri J. O. Söderhjelm |
| 2008 | Piru ja peijooni | ministeri Ahti Karjalainen |
| 2011–2012 | Kotikatu | Kosti Valo |
| 2018 | Karppi | Fredrik Hoikkala |
Stevie Smith

| Stevie Smith> Florence Margaret Smith |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. syyskuuta 1902 Kingston upon Hull, Yorkshire, Britannia
Kuollut: 7. maaliskuuta 1971 (68 vuotta) Lontoo, Britannia
Kansalaisuus:  Britannia
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stevie Smith, oikea nimi Florence Margaret Smith, (20. syyskuuta 1902 Kingston upon Hull, Yorkshire, Britannia – 7. maaliskuuta 1971 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen runoilija.
Smith asui lähes koko elämänsä tätinsä luona, josta hän huolehti tämän vanhuudenpäivät.
Smithin runot tulivat 1960-luvulla suosituiksi, ja hän esitti niitä radiossa ja myös äänitti. Hänet tunnetaan varsinaisesti runoilijana, mutta hän kirjoitti myös kolme romaania, novelleja, kirjallisuusarvosteluja ja esseitä. Hänen runoissaan on usein läsnä kuolema. Runoja on suomennettu ja julkaistu antologiassa Maailman runosydän (WSOY 1998 ISBN 951-0-22134-1).
Suomennetut runot

Lady "Rogue" Singleton : Tule, nai minut, Lady Singleton
Mies kertoi elämäntarinansa rouva Courtlylle
Emily kirjoitti kirjeen : Mabel meni vihille viime viikolla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stevie Smith Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Länsi-Saksa

Länsi-Saksa (saks. Westdeutschland) on epävirallinen termi, jolla Saksan liittotasavaltaa (saks. Bundesrepublik Deutschland) kutsuttiin vuosina 1949–1990. Tällöin valtioon ei kuulunut Saksan demokraattisen tasavallan aluetta. Saksojen yhdistyessä vuonna 1990 Saksan demokraattisen tasavallan alueet liittyivät Saksan liittotasavaltaan, minkä seurauksena liittotasavaltaa on siitä lähtien kutsuttu lyhyesti Saksaksi.
Toisen maailmansodan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen natsi-Saksa jaettiin liittoutuneiden kesken neljään miehitysvyöhykkeeseen Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Ranskan ja Neuvostoliiton kesken. Sodan jälkeen maa oli raunioina, miljoonat olivat menettäneet henkensä ja maassa oli miljoonia kodittomia pakolaisia. Saksassa tuota sodan jälkihetkeä nimitetään nollahetkeksi (Stunde Null).
Liittoutuneiden välien kiristyminen johti kuitenkin kylmään sotaan ja rautaesirippu jakoi Saksan alueen kahtia. Alkuperäisenä suunnitelmana oli Saksan pitäminen yhtenä valtiona, mutta vastakkainasettelun vuoksi kolmesta länsiliittoutuneiden vyöhykkeestä tuli Saksan liittotasavalta (Bundesrepublik Deutschland, BRD tai ISO-standardin mukaisesti DEU) eli ”Länsi-Saksa” ja Neuvostoliiton vyöhykkeestä Saksan demokraattinen tasavalta (Deutsche Demokratische Republik, DDR) eli ”Itä-Saksa”. Saksojen vastakkainasettelu ja jako oli kylmän sodan merkittävin ilmenemismuoto. Entinen Saksan pääkaupunki, Berliini, jäi kokonaan Itä-Saksan ympäröimäksi ja se jaettiin kaupungin miehitysvyöhykkeiden perusteella Länsi- ja Itä-Berliiniin.
Saksan liittotasavalta julistettiin perustetuksi 23. toukokuuta 1949 uuden perustuslain (Grundgesetz) myötä, pääkaupunkinaan Bonn. Valtiosta tuli parlamentaarinen demokratia. Siihen kuuluivat sodan jälkeiset Yhdysvaltain, Ison-Britannian ja Ranskan miehitysalueet, ja de jure myös muut Weimarin tasavallan osat. Elokuun vaalien jälkeen muodostettiin 20. syyskuuta 1949 ensimmäinen hallitus, jota johti liittokansleri Konrad Adenauer. Seuraavana päivänä valtio sai itsehallinnon tietyissä kysymyksissä. Huhtikuussa 1951 Saksa liittyi Ranskan, Italian ja Benelux-maiden kanssa Euroopan hiili- ja teräsyhteisöön.
Adenauer lopetti miehitysvaltojen toimeenpaneman denatsifikaation, joka päättyi virallisesti vuonna 1951, ja aloitti sotarikosten hyvittämisen (Wiedergutmachung). Länsi-Saksa alkoi maksaa korvauksia natsi-Saksan uhreille ja heidän jälkeläisilleen. Toukokuussa 1952 länsiliittoutuneet ja Saksan liittotasavalta sopivat miehityksen virallisesta lopettamisesta ja liittohallituksen suvereniteetista.
Toisen maailmansodan jälkeen > Talous

Kun Saksalle annettiin toisen maailmansodan jälkeiset sotakorvaukset anteeksi, sen talous nousi jyrkkään nousuun. Tätä kutsutaan Länsi-Saksan talousihmeeksi (Wirtschaftswunder).
Korean sodan myötä Saksan tuotteiden kysyntä kasvoi. 1950-luvun lopulta lähtien se oli jälleen yksi maailman vahvimmista teollisuusmaista. 1950-luvun lopulla ja 1960-luvulla Saksan oma työvoima kävi niukaksi ja maahan tuli niin sanottuja vierastyöläisiä (Gastarbeiter) lähinnä Turkista ja Kreikasta.