stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Calipari

Calipari vuonna 2014
John Vincent Calipari (s. 10. helmikuuta 1959 Moon Township, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän on vuodesta 2009 lähtien toiminut Kentuckyn yliopiston koripallojoukkueen päävalmentajana. Calipari valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 2015.
Caliparin ensimmäinen päävalmentajan pesti oli Massachusettsin yliopistossa, jossa hän toimi vuosina 1988–1996. Viimeisenä vuotenaan hänet nimitettiin useilla tahoilla vuoden yliopistokoripallovalmentajaksi. Vuosina 1996–1999 Calipari toimi NBA-liigan New Jersey Netsin päävalmentajana.
Vuosina 2000–2009 Calipari oli menestyksekkäästi Memphisin yliopiston päävalmentaja. Hän siirtyi keväällä 2009 perinteikkään Kentuckyn yliopiston päävalmentajaksi, kahdeksanvuotisella ja lähes 35 miljoonan dollarin arvoisella sopimuksella.
Vuosina 2011–2012 Calipari valmensi Kentuckyn lisäksi myös Dominikaanisen tasavallan maajoukkuetta.
Käännös suomeksi
Jovana Janković

Jovana Janković juontamassa Eurovision laulukilpailua.
Jovana Janković (serb. Јована Јанковић, s. 25. huhtikuuta 1981 Belgrad, Serbian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on serbialainen TV-henkilö ja juontaja Serbian yleisradiossa Radio-televizija Srbije.
Janković aloitti uransa 19-vuotiaana. Hän juonsi Eurovision laulukilpailun Belgradissa 2008 Željko Joksimovićin kanssa. Vuonna 2012 hän meni naimisiin Joksimovićin kanssa.
Joulu puhuu

| Joulu puhuu Saija Tuupanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 16. marraskuuta 2018
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tyylilaji: hengellinen musiikki joulumusiikki
 Kesto: 35.36
 Levy-yhtiö: MagnumLive, Musiikkifarmi
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: • 23. (Albumilista) • 8. (Fyysinen albumilista)
Saija Tuupasen muut julkaisut
| On onni siinä 2014 | Joulu puhuu 2018 |   |
Singlet albumilta Joulu puhuu
 ”Joululaulu ystävälle” Julkaistu: joulukuussa 2014  ”Pianhan meillä on joulu” Julkaistu: marraskuussa 2016
Joulu puhuu on Saija Tuupasen joulualbumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 2018. Tuupanen on kertonut levynsä kappaleista seuraavaa: ”Perinteisten joululaulujen lisäksi levyllä on siis muutamia uudempia lauluja. Sieluuni on piirtynyt erityisesti myös Ääni taivaasta. Se koskettaa jostain syvältä.”
”Perinteisistä Varpunen jouluaamuna on minulle se rakkain joululaulu. Sitä äidin kanssa on laulettu niin kauan kuin jouluja muistan. Se on tärkeä. Tässä sovituksessa on saatu taas hienoja vivahteita ja eloa tähän tunnettuun kappaleeseen. Ja hieno yksityiskohta on pienen Niilo-pojan laulu”, Saija huomauttaa.
Kappaleet

Sydämeeni joulun teen – 4.29
Pianhan meillä on joulu – 3.18
Joulu puhuu – 4.02
Marian poika – 4.10
Talven syliin – 4.20 (feat. Teemu Roivainen)
Ääni taivaasta – 3.48
Varpunen jouluaamuna – 3.35 (feat. Niilo Luomala)
Joululaulu ystävälle – 3.39
Oi jouluyö – 4.15
Aiheesta muualla

Joulu puhuu -julkaisu levy-yhtiö Magnum Musicin sivuilla (suomeksi)
Joulu puhuu -julkaisu Magnum Shopin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (suomeksi)
John Campbell Hamilton-Gordon

| John Campbell Hamilton-Gordon |
| --- | --- |

Irlannin lordiluutnantti
 1886 1905–1915  
Edeltäjä:  William Ward
Seuraaja:  Ivor Guest
Kanadan kenraalikuvernööri
 18. syyskuuta 1893 – 12. marraskuuta 1898  
Edeltäjä:  Frederick Stanley
Seuraaja:  Gilbert John Elliot-Murray-Kynynmound
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1847 Edinburgh, Skotlanti
Kuollut: 7. maaliskuuta 1934 (ikä 86) Tarland, Skotlanti
Arvonimi: Aberdeenin ja Temairin markiisi
John Campbell Hamilton-Gordon (3. elokuuta 1847 – 7. maaliskuuta 1934) oli skotlantilainen aatelismies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1893–1898 ja Irlannin lordiluutnanttina 1886 ja 1905–1915.
Hamilton-Gordon oli pääministeri William Ewart Gladstonen merkittävä tukija parlamentissa 1880-luvun puolivälissä, mistä hänet palkittiin Irlannin lordiluutnantin asemalla 1886. Kausi loppui lyhyeen kun Gladstone hävisi vaalit. Hamilton-Gordon perheineen lähti maailmanympärysmatkalle kiertämään Brittiläisen kansanyhteisön maita. He viihtyivät Kanadassa ja tutustuivat kenraalikuvernööri Stanleyyn. Gladstonen voitettua seuraavat vaalit Hamilton-Gordon toivoi voivansa palata Irlantiin, mutta hänelle tarjottiin tilalle paikkaa Intiasta tai Kanadasta ja hän valitsi jälkimmäisen.
Kenraalikuvernöörinä Hamilton-Gordon pyrki vähentämään jännitteitä ranskan- ja englanninkielisten kanadalaisten välillä sekä eri uskonnollisten ryhmien kesken.
Hamilton-Gordon palasi Irlantiin 1905 ja toimi lordiluutnanttina kymmenen vuoden ajan.
London Fields

| London Fields |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mathew Cullen
Käsikirjoittaja:   Roberta Hanley  Martin Amis 
Perustuu:  Martin Amisin samannimiseen romaaniin London Fields (1989)
Tuottaja:   Jordan Gertner  Chris Hanley  Geyer Kosinski 
Säveltäjä:   Adam Barber  Benson Taylor  Toydrum 
Kuvaaja:  Guillermo Navarro
Leikkaaja:   Fred Fouquet  Joe Plenys 
Pääosat:   Billy Bob Thornton  Amber Heard  Jim Sturgess  Theo James  Cara Delevingne 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Muse Productions  Periscope Entertainment  Curiously Bright Entertainment  Head Gear Films  MindSky Entertainment  Tartan Films  Vedette Finance  Living the Dream Films 
Levittäjä:  Lionsgate
Ensi-ilta:   2018-09-2020. syyskuuta 2018 (Ukraina ja Venäjä)  2018-10-2626. lokakuuta 2018 (Yhdysvallat)  
Kesto:   118 minuuttia  107 minuuttia (tuottajan versio) 
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  8 miljoonaa dollaria
Tuotto:  487 420 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
London Fields on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Mathew Cullenin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Billy Bob Thornton, Amber Heard, Jim Sturgess, Theo James ja Cara Delevingne. Elokuva on Cullenin ensimmäinen elokuvaohjaus ja perustuu Martin Amisin vuonna 1989 ilmestyneeseen samannimiseen romaaniin London Fields, jonka pohjalta Amis itse ja Roberta Hanley sovittivat elokuvan käsikirjoituksen.
Vuosia kestäneiden elokuvan tuotantoryhmän sisäisten riitojen ja oikeuskiistojen jälkeen vuonna 2013 kuvattu London Fields sai maailmanlaajuisesti teatteriensi-iltansa syksyllä 2018. Elokuva oli ilmestyessään taloudellinen floppi ja sai murska-arvioita sekä kriitikoilta että yleisöltä.
Juoni

Nicola Six (Amber Heard) on selvänäkijä, joka on kärsinyt synkästä aavistuksesta, että hän kuolee murhan uhrina tulevana syntymäpäivänään. Sen sijaan että pelastaisi itsensä, hän ryhtyy viettelemään kolmea miestä, joista yksi on hänen tuleva murhaajansa. Hän aloittaa rakkaussuhteen näiden kolmen hyvin erilaisen miehen kanssa: kirjoittajan blokista kärsivän kirjailijan Samson Youngin (Billy Bob Thornton), pikkurikollisen Keith Talentin (Jim Sturgess) ja tylsistyneen miljonäärin Guy Clinchin (Theo James) kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Billy Bob Thornton  | … |  Samson Young   |
|  Amber Heard  | … |  Nicola Six   |
|  Jim Sturgess  | … |  Keith Talent   |
|  Theo James  | … |  Guy Clinch   |
|  Cara Delevingne  | … |  Kath Talent   |
|  Jason Isaacs  | … |  Mark Asprey   |
|  Jaimie Alexander  | … |  Hope Clinch   |
|  Obi Abili  | … |  Thelonius   |
|  Gemma Chan  | … |  Petronella   |
|  Lily Cole  | … |  Trish Shirt   |
|  Henry Garrett  | … |  Dink Heckler   |
|  Michael Shaeffer  | … |  Tony de Taunton   |
|  Emily Kincaid  | … |  Enola Gay   |
|  Hon Ping Tang  | … |  Paul Go   |
|  Chris Ryman  | … |  Tarantella   |
|  Brittany Rohn  | … |  Bobby   |
|  Rayner Bourton  | … |  Godfrey   |
|  Belle Williams  | … |  Juniper   |
Johnny Depp esiintyy elokuvassa cameoroolissa Chick Purchasena.
Tuotanto

Martin Amisin romaanin London Fieldsin elokuvasovitusta oli suunniteltu vuodesta 2000 lähtien, kun brittiläinen Tartan Films ja yhdysvaltalainen Muse Productions ostivat romaanin elokuvausoikeudet.
Vuonna 2001 David Cronenberg kiinnitettiin elokuvasovituksen ohjaajaksi. Myöhemmin Cronenberg jättäytyi elokuvahankkeesta, jonka ohjaajiksi Cronenbergin lähdön jälkeen kiinnitettiin vuosien saatossa David Mackenzie, Michael Winterbottom ja Shekhar Kapur. Lopulta ohjaajaksi kiinnitettiin musiikkivideo-ohjaaja Mathew Cullen.
Alkuperäisromaanin kirjailija Martin Amis ja Roberta Hanley olivat työstäneet elokuvasovituksen käsikirjoitusta vuodesta 2008 lähtien.
London Fieldsin kuvaukset alkoivat Lontoossa 9. syyskuuta 2013.
Ensi-illan peruminen

Alun perin Lionsgate ja Grindstone -elokuvayhtiöt olivat hankkineet elokuvan Yhdysvaltain levitysoikeudet syyskuussa 2015. Elokuvan oli tarkoitus saada maailmanensi-iltansa 18. syyskuuta 2015 Toronton elokuvajuhlilla Special Presentations -esityssarjassa, johon se oli ollut jo valittuna. Elokuvajuhlilla elokuva ehdittiin esittää kriitikoille vain heille tarkoitetussa näytöksessä, mutta kolme yleisölle suunniteltua näytöstä peruttiin ja elokuva vedettiin kokonaan pois elokuvajuhlien ohjelmasta päivää ennen sen suunniteltua maailmanensi-iltaa, kun elokuvan ohjaaja Cullen haastoi elokuvan tuottajat oikeuteen. Myöhemmin Lionsgate luopui elokuvan levitysoikeuksista vuonna 2016 ja sittemmin GVN Releasing hankki ne.
Oikeuskanteet

London Fieldsin suunniteltu maailmanensi-ilta Toronton elokuvajuhlilla peruttiin syyskuussa 2015, kun Cullen nosti miljoonan dollarin oikeuskanteen tuottajia vastaan muun muassa petoksesta, hänen nimensä väärinkäytöstä, hänelle maksamatta jättämisestä ja taiteellisista erimielisyyksistä elokuvan lopullisen leikkausversion suhteen. Cullenin mukaan tuottajat toimivat salaa hänen selkänsä takana ja heillä ei olisi ollut oikeutta käyttää hänen nimeään ilman hänen lupaansa elokuvan leikkausversion – jota hän ei hyväksynyt – markkinoimisessa. Tuottajien mukaan Cullenin kanne oli julkisuustemppu sen sisällön ja ajoituksen vuoksi. Heidän mukaansa Cullenilla ei ollut valtaa elokuvan lopulliseen leikkausversioon ja että hän ei toimittanut kahteen määräaikaan mennessä hänen ohjaajan leikkausversiotaan. He kertoivat lausunnossaan, että ohjaajien ammattiliiton Directors Guild of American sääntöjen mukaan Cullenilla olisi ollut myös oikeus vetää nimensä pois elokuvasta, mutta hän ei pyytänyt sitä määräaikaan mennessä.
Tuottajat nostivat Cullenia vastaan vastakanteen sopimusrikkomuksesta marraskuussa 2015. Vastakanteen mukaan tuottajat olivat lopettaneet ohjaajan muodolliset leikkausoikeudet ja ilmoittaneet Directors Guild of Americalle, kun elokuvan valmistuminen oli viivästynyt lisäajan antamisesta huolimatta ja sen budjetti oli ylittynyt kahdella miljoonalla dollarilla. Tuottajat syyttivät Cullenin rikkoneen sekä hänen heidän kanssaan tehtyä sopimustaan että Directors Guild of American sääntöjä työstämällä Katy Perryn musiikkivideota ja ExxonMobilin mainosta elokuvan leikkausvaiheen aikana. He lisäksi syyttivät Cullenia vaihtoehtoisten leikkausversioiden näytösten järjestämisestä kolmansille osapuolille, tahallisesta vahingonteosta laittomasti puuttumalla ja estämällä elokuvan näyttelijöitä tekemästä promootio- ja jälkituotantopalveluja sekä salaliitosta elokuvan näyttelijöiden ja heidän agenttiensa kanssa vahingoittaakseen tuottajien leikkausversiota elokuvasta. Cullenin asianajajan Alex Weingartenin mukaan tuottajien syytökset olivat valheellisia sekä heidän vastakanteensa oli odotettavissa ja epätoivoinen yritys kääntää huomio pois heidän epäoikeudenmukaisesta toiminnastaan.
Marraskuussa 2016 tuottajat nostivat 10 miljoonan dollarin oikeuskanteen Amber Heardia vastaan sopimusrikkomuksesta, vahingonteosta ja salaliitosta Cullenin kanssa. Kanteen mukaan Heard muun muassa kieltäytyi noudattamasta useita sopimusvelvoitteitaan, teki Cullenin kanssa luvattomia muutoksia elokuvan käsikirjoitukseen ja osallistui vahingoittavaan disinformaatiokampanjaan. Huhtikuussa 2017 Heard nosti tuottajia vastaan vastakanteen, jonka mukaan tuottajat rikkoivat hänen sopimuksensa alastomuutta koskevaa lauseketta. Tuottajat ja Heard pääsivät sovintoon syyskuussa 2018.
Ensi-ilta ja teatterilevitys

London Fieldsin ensimmäinen virallinen traileri julkaistiin 5. kesäkuuta 2018.
Kun elokuvan tuotantoryhmä pääsi kolmen vuoden jälkeen kaikissa sisäisissä riidoissaan ja oikeustaisteluissaan sovintoon syyskuuhun 2018 mennessä, elokuva julkaistiin elokuvateattereissa 20. syyskuuta 2018 Ukrainassa ja Venäjällä. Ennen varsinaista julkaisuaan Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa London Hotelissa West Hollywoodissa 25. lokakuuta 2018. Teatteriensi-iltansa elokuva sai Yhdysvalloissa seuraavana päivänä 26. lokakuuta 2018. Muutamissa Yhdysvaltain elokuvateattereissa elokuvasta esitettiin Cullenin leikkausversio, jota ei ollut esitetty kriitikoille elokuvan lehdistölle tarkoitetussa näytöksessä.
Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, mutta se on julkaistu VOD:ina suoraan internetiin, missä se on saatavilla sekä myynti- että vuokraversiona.
Vastaanotto

Ilmestyessään London Fields floppasi katastrofaalisesti. Avausviikonloppunaan Yhdysvalloissa elokuva tuotti vain 168 575 dollaria 613 elokuvateatterissa, mikä tekee siitä kaikkien aikojen toiseksi huonoimman laajan teatterilevityselokuvan avausviikonlopputuloksen Yhdysvaltain lippukassoilla. Huonoimman tuloksen ennätystä pitää vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Proud American. London Fields tuotti lopulta Yhdysvalloissa yhteensä 252 676 dollarin lipputulot ja maailmanlaajuisesti yhteensä 487 420 dollarin lipputulot.
London Fields on saanut niin elokuvakriitikoilta kuin yleisöltäkin murskakritiikkiä. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kukaan 35 kriitikosta ei ole antanut arviossaan elokuvalle myönteistä arvosanaa. Yli 250 käyttäjästä 34 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 2,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 12 arvostelun perusteella elokuva on saanut 16 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 41 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 4,2/10. The New York Timesin kriitikko Jeannette Catsoulis haukkui elokuvaa ”hirveäksi” ja ”surkeaksi, kidutetuksi epäonnistumiseksi alusta loppuun”.
Amber Heard oli ehdolla Razzie-palkinnon saajaksi huonoimmasta naispääosasta vuoden 2019 Razzie-gaalassa.
Aiheesta muualla

London Fieldsin virallinen sivusto (englanniksi)
London Fieldsin traileri elokuvan virallisella sivustolla
London Fields Rotten Tomatoes -sivustolla (englanniksi)
London Fields Metacriticissä (englanniksi)
Jukka Vesala

Jukka Vesala (s. 1968) on kauppatieteiden tohtori, joka on toiminut vuodesta 2009 riskienvalvonnan apulaisjohtajana Suomen valtion finanssivalvonnassa. Tammikuussa 2014 Vesala valittiin Euroopan pankkivalvontaviraston pääjohtajaksi. Pääjohtajia on virastossa neljä, ja Vesalan vastuulla on pienten pankkien epäsuora valvonta ja valvonnan yhdenmukaisuus.
Aiheesta muualla

Vieraana Jukka Vesala (Arkistoitu – Internet Archive) arvioimassa pankkiriskien arvioinnin tulosta kesällä 2011. Yle Areenan videoleike.
Jovan Lazarević

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Jugoslavia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Milano 1982 | kuulantyöntö |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Kultaa | Casablanca 1983 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Latakia 1987 | kuulantyöntö |  |
Jovan Lazarević (s. 3. toukokuuta 1952) on aktiiviurallaan Jugoslaviaa edustanut kuulantyöntäjä.
Lazarević saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa pronssia Milanossa 1982 tuloksella 19,54, ja oli kuudes 1984. Välimeren kilpailuissa hän saavutti kultaa 1983 ja hopeaa 1987.
Lazarević  voitti Balkanin kisoissa kultaa 1981. Jugoslavian-mestaruuden hän voitti 1982, 1983, 1987 ja 1988.
Jukka Veistola

Jukka Pertti Pellervo Veistola (10. huhtikuuta 1946 Helsinki – 30. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen graafikko ja julistetaiteilija.
Jukka Veistola opiskeli Ateneumissa, josta valmistui 1969. Veistola on julistesuunnittelun lisäksi monipuolinen graafinen suunnittelija, joka on palkittu myös logoistaan ja liikemerkeistään, pakkauksistaan ja muista muotoilutöistä. Hän oli Kyösti Variksen ohella yksi perustajaosakkaista 1970-luvun palkituimpiin kuuluneessa mainostoimistossa Varis Poteri Veistola Oy. Veistola palkittiin urastaan Platinahuippu-palkinnolla Grafia ry:n Vuoden huiput 1991 -tapahtumassa. Albert Gebhard -mitalin hän sai 1996.
Hän voitti kymmeniä palkintoja kansainvälisissä julistetapahtumissa ja -kilpailuissa. Hän toimi myös niiden tuomaristossa muun muassa Varsovassa, Yhdysvaltain Coloradossa, Pariisissa, Méxicossä ja New Yorkissa. Hän piti luentoja kansainvälisissä muotoilijakonferensseissa muun muassa Argentiinassa, Brasiliassa, Yhdysvalloissa ja Meksikossa.
Vuonna 2009 Veistolan DDT-juliste vuodelta 1969 pääsi yhtenä 120 julisteesta kirjaan, johon valittiin maailman merkittävimmät julisteet 1900-luvulta ja 2000-luvun alusta. DDT-juliste, jossa pikkulinnulla on kaasunaamari, palkittiin Varsovan julistebiennalessa 1970 ja hankittiin New Yorkin modernin taiteen museon MoMAn kokoelmiin. Juliste vaikutti osaltaan siihen, että DDT:n käyttö kiellettiin Suomessa yhtenä ensimmäisistä maista.
Veistolan julisteita on MoMAn lisäksi muun muassa Pariisin Centre Georges Pompidoun ja Amsterdamin Stedelijk-museon kokoelmissa.
Aiheesta muualla

Veistola Oy:n verkkosivusto
Veistolan huumeidenvastainen juliste vuodelta 1969
Jukka Veistolan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
John Campbell (basisti)

John Campbell
John Campbell (s. 30. syyskuuta 1972) on yhdysvaltalainen basisti ja yksi metalliyhtye Lamb of Godin perustajajäsenistä.
Campbell soittaa pääasiassa Jacksonin bassokitaroita, mutta omistaa myös Peavey Milleniumin -basson, jota hän käyttää muun muassa esiintymissä. Toisin kuin useat basistit, jotka suosivat 4- tai 5-kielistä bassoa, Campbell soittaa joskus myös itsetekemällään kolmikielisellä Guild Pilot -bassolla, josta on poistettu korkeampi G-kieli. Campbellin mukaan se tekee soittamisesta rentouttavampaa.
Campbellin soitossa korostuu selkeästi alimpien kielten dominointi kappaleissa, mikä onkin luonut hänelle omaleimaisen ja persoonallisen soittotyylin.
Campbell on toinen Lamb of Godin vegetaristeista, Chris Adlerin rinnalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.lamb-of-god.com
José Hernández (astronautti)

| José Hernández |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. elokuuta 1962 (ikä 62)  French Camp, Kalifornia
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  insinööri
Ura
Tyyppi:  NASAn astronautti
Aika avaruudessa:  14 päivää
Lennot

:  STS-128
 
José Moreno Hernández (s. 7. elokuuta 1962 French Camp, Kalifornia, Yhdysvallat) on meksikolaiset sukujuuret omaava yhdysvaltalainen insinööri ja NASAn astronautti.
Hernández pitää Stocktonia kotikaupunkinaan Kaliforniassa. Hänen perheensä on alun perin La Piedadista, Michoacánista, Meksikosta. 25. elokuuta 2009 Hernández sanoi keskustelussaan Meksikon presidentti Felipe Calderónin kanssa, että hän asui puolet elämästään La Piedadissa ja puolet Yhdysvalloissa. Lapsena Hernández työskenteli yhdessä perheensä kanssa Kalifornian pelloilla keräten satoa ja siirtyen kaupungista toiseen.  Hän kävi useita kouluja ja oppi puhumaan englantia vasta 12-vuotiaana.  Hernández osallistui 29. elokuuta 2009 laukaistulle avaruussukkulalennolle STS-128. Hernández toimi myös Johnsonin avaruuskeskuksen Materials and Processes osaston johtajana. Hän kehitti aikaisemmin digitaalista mammografialaitteistoa Lawrence Livermore National Laboratoryssa.
Koulutus

B.S., sähkötekniikka, University of the Pacific, 1984.
M.S., sähkötekniikka ja ohjelmistotuotanto ("Electrical & Computer Engineering"), University of California-Santa Barbara, 1986.
Hernández työskenteli vuosina 1987–2001 Lawrence Livermore National Laboratoryssa, Livermoressa, Kaliforniassa.
Hernández on naimisissa ja hänellä on viisi 6–14-vuotiasta lasta. Puoliso Adelalla on meksikolainen ravintola nimeltään Tierra Luna Grill ("Maa Kuu Grilli").
Ura NASAssa

Vuonna 2001 Hernández liittyi Johnsonin avaruuskeskukseen  Houstonissa, Texasissa. Hän tutki ja kehitti avaruusaluksien ja lentokoneiden rakenteissa, voimalähteissä ja työntöjärjestelmissä käytettyjä materiaaleja sekä tutki säteilyn vaikutusta sähköjärjestelmiin. Hän valvoi ja testasi myös alihankkijoiden käyttämiä materiaaleja.
Hernández valittiin toukokuussa 2004 NASAn astronauttikoulutukseen, minkä hän suoritti helmikuussa 2006. Peruskoulutuksen jälkeen hänet nimitettiin Kennedyn avaruuskeskukseen avaruussukkuloiden laukaisu- ja laskeutumisvalmistelujen tukitehtäviin. Hän työskenteli lukuisissa teknisissä tehtävissä ennen kuin hänet 15. heinäkuuta 2008 valittiin 29. elokuuta 2009 laukaistun avaruussukkulalento STS-128:n tehtäväspesialistiksi. Kiertoradalla ollessaan hän kertoi Twitterissä kokemuksistaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
José Hernándezin kotisivut (englanniksi)
Hernándezin elämäkerta NASAn sivulla (englanniksi)
Spacefacts biography of José Hernández (englanniksi)
José Hernándezin sukkulalentoa STS-128 edeltävä haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (10.8.2009) (englanniksi)
John Campbell (jalkapalloilija, 1870)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: John Campbell
Syntymäaika: 19. helmikuuta 1870
Syntymäpaikka: Renton, Skotlanti
Kuolinaika: 1906
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1890–1897 | Sunderland | 186 | (133) |
| 1897–1899 | Newcastle United | 23 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
John Campbell (19. helmikuuta 1870 – 1906) oli skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Campbell pelasi suurimman osan urastaan Sunderlandissa. Hänen ensimmäisen ottelunsa seurassa oli FA Cupin ottelu Blackburnia vastaan 1890. Campbell oli erinomainen maalintekijä. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän teki sarjassa 16 maalia Sunderlandin sijoittuessa seitsemänneksi. Sunderland voitti mestaruuden 1892, 1893 ja 1895, ja Campbell oli sarjan paras maalintekijä jokaisella mestaruuskausista. Vuonna 1897 Campbell siirtyi heikosti menneen kauden jälkeen 2. divisioonan Newcastle Unitediin ja oli mukana nostamassa tätä pääsarjatasolle. Hän sai potkut seurasta rikottuaan sen sääntöjä.
Campbell on yksi Sunderlandin historian parhaista hyökkääjistä. Hän teki 150 maalia pelaamassaan 215 ottelussa (liigassa 133 maalia 186 ottelussa) ja vain kolme pelaajaa on pystynyt voittamaan liigan maalikuninkuuden häntä useammin.
Campbellin veli, Robert Campbell, toimi Sunderlandin sihteerinä ja sittemmin valmentajana Johnin pelatessa Sunderlandissa. Campbell kuoli vain 36-vuotiaana 1906.
Saavutukset

Englannin 1. divisioonan mestaruus: 1891–1892, 1892–1893, 1894–1895
Englannin 1. divisioonan maalikuninkuus: 1891–1892, 1892–1893, 1894–1895