stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Castelguidone

| Castelguidone |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Donato Sabatino
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,07 km²
Väkiluku (31.12.2017):  363
 – Väestötiheys:  24 as./km²
Postinumero:  66040
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Castelguidone on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 363 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 416 asukasta.
Flore Hazoumé

Flore Hazoumé (s. 1959 Brazzaville) on syntyjään kongolainen kirjailija, joka on tunnettu novelleistaan.
Elämä

Hazoumé syntyi Brazzavillessa, mutta kasvatettiin Ranskassa. Hänen isänsä oli kotoisin Beninistä ja äiti Kongosta. Hän on kirjailija Paul Hazoumén tyttärentytär. Hän pitää itseään maailman kansalaisena ja sanoo kotimaansa olevan missä tahansa hän tuntee olonsa kotoisaksi.
Flore Hazoume muutti Norsunluurannikolle vuonna 1979 ja opiskeli Abidjanin yliopistossa englantia. Hän julkaisi kirjan Dating Abidjanin. vuonna 1984 ja työskenteli mainosalalla 1990-luvulla. Hän asuu Abidjanissa, jossa hän oli osa kirjallisia ryhmiä. Hän oli Norsunluurannikon kirjailijoiden liiton sihteeri. Hazoume on kirjoittanut aikuisille ja lapsille, ja hänen tarinoissaan on moraalinen viesti. Vuonna 2010 hän työskenteli Josette Abondion kanssa Scrib Spiritualité -aikakauslehdessä.
Teoksia

Rencontres (Tapaamisia). Abidjan: Les Nouvelles Editions Africaines, 1984. Novelleja.
Cauchemars (Painajaisia). Abidjan: EDILIS,1994. Novelleja ISBN: 2-909238-10-5.
La Vengeance de l'Albinos (Albiinoiden kosto). Abidjan: EDILIS, 1996 Romaani.
Une vie de bonne (Neidon elämä). Abidjan/Montréal: Editions CEDA/Hurtubise HMH, 1999. Lastenkirja.
Le crépuscule de l'Homme. (Ihmisen iltahämärä). Abidjan: CEDA, 2002. Romaani.
Et si nous écoutions nos enfants? (Entä jos kuuntelisit lapsiamme?) Abidjan: CEDA, 2002. Kuvittaja Claire Mobio. Lastenkirja.
Au coin de la rue, la vie m'attendait. n.l.: Zoum éditions, 2006. Romaani. Esipuhe Gérard Dago Lezou.
Je te le devais bien... Abidjan: Les Classiques Ivoiriens, 2012. ISBN: 979-10-90625-02-0. Omaelämäkerta.
Aiheesta muualla

Sih Kah, Marlène: Littérature : Flore Hazoumé raconte sa mère Anidjan Net.  23.5.2013. (ranskaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Flore Hazoumé
Käännös suomeksi
Elite

| Elite |
| --- | --- |
Kehittäjä:  David Braben, Ian Bell
Julkaisija:  Acornsoft, Imagineer (käännä suomeksi) ja Firebird Software
Käsikirjoittaja:  Robert Holdstock
Pelisarja:  Elite
Julkaistu:   20. syyskuuta 1984
Lajityyppi:  avaruussimulaatiopeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Acorn Archimedes, Amiga, Amstrad CPC, Apple II, Atari ST, BBC Micro, Commodore 64, DOS, MSX, NES, Tatung Einstein, ZX Spectrum
Jakelumuoto:  C-kasetti, levyke, pelimoduuli ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Elite on David Brabenin ja Ian Bellin kehittämä avaruussimulaatiopeli, joka julkaistiin 20. syyskuuta 1984 BBC Micro- ja Acorn Electron -mikrotietokoneille. Elite käännettiin myöhemmin useille muille alustoille, ja siitä tehtiin versio 17 alustalle.
Eliten alkuperäinen versio BBC Micro -tietokoneella. 16-bittisiä versioita lukuun ottamatta kappaleiden pinnat olivat läpinäkyviä ja tähdet näkyvät kappaleiden läpi. Kuvassa pyörivä Coriolis-avaruusasema.
Elite oli yksi ensimmäisiä reaaliaikaista 3D-grafiikkaa (rautalankamallista wireframe-grafiikkaa) käyttäneistä kotitietokonepeleistä, jossa oli piiloviivojen poisto.
Yleisemmin videopeleihin ehti ensin  Atarin kolikkopeli Battlezone. Sublogicin FS1 Flight Simulator piirsi maastoa.
Braben teki pelille kaksi jatko-osaa (Frontier: Elite II, 1993, ja Frontier: First Encounters, 1995). Sarjan uusin peli on vuonna 2015 julkaistu Elite Dangerous.
Pelaaminen

Elite on avoimen pelimaailman peli, jossa ei ole varsinaista juonta, vaan pelaaja on vapaa etenemään haluamallaan tavalla. Pelissä voi käydä kauppaa, tuhota piraatteja ja ryöstää rahtialuksia sekä käydä kauppaa laillisilla ja laittomilla rahdeilla. Siinä on myös muutamia erikoistehtäviä, joiden määrä ja laatu vaihtelee eri versioiden mukaan. Pelin vaarallisimmat viholliset ovat ihmisten ja liittolaisten kanssa sodassa olevat hyönteismäiset Thargoid-olennot.
Pelaajan lentämän avaruusaluksen tyyppi on Cobra Mk III, jota pelaaja pystyy muokkaamaan ja parantelemaan erilaisilla varustuksilla. Pelaaja voi pelin aikana hankkia alukseensa uusia ominaisuuksia, kuten suuremman lastiruuman sekä telakointitietokoneen, joka helpottaa pelin mieleenpainuvaa ja turhauttavaa telakointia avaruusasemille.
Peli noudattaa realistista fysiikkaa: pelaajan on ensin käännettävä alus ja sen jälkeen käytettävä moottoreita haluttuun suuntaan matkaamiseen. Myös planeettojen painovoimaa voi käyttää hyödyksi.
Planeetoilla on oma yhteiskunnallinen ja biologinen luokituksensa sekä hallitus ja talous. Planeetoille ei voi laskeutua vaan ainoastaan vierailla kiertoradalla ja avaruusasemilla.
Pelin kehittänyt David Braben on kertonut, etteivät halunneet perinteistä kolikkopelien käyttämää pistelaskujärjestelmää ja päätyivät kaupankäyntiin soveltuvaan valuuttaan. Edistymisen osoittamisena pelissä käytetään arvonimiä, joista korkein oli ”elite”. Lisäksi pelaajalla on maine, joka voi olla ”clean”, ”offender” tai ”fugitive”. Maine vaikutti ”galaktisen poliisin” toimintaan. Historiallisesti merkittävänä pidetään kaupankäynnin ja avaruuslentosimulaatioon yhdistämistä yhdeksi peliksi.
Kehitys

Eliten on saanut inspiraatiota Traveller- ja Space Opera -nimisistä roolipeleistä. Lisäksi inspiraatiota on saatu Arthur C. Clarken ja Isaac Asimovin tieteiskirjallisuudesta.
Peli käyttää proseduraalista generointia tähtijärjestelmien ja planeettojen luomiseen. Braben tutki aluksi tietojen kompressointia mutta siirtyi generoimiseen, joka mahdollisti suuret tähtijärjestelmät pelissä. Generointi yleistyi muissa peleissä vasta vuosikymmenen päästä. Tallentamalla alkuarvo kuuteen tavuun oli mahdollista tuottaa suuria määriä tähtijärjestelmiä ja planeettoja. Siemenarvosta voitiin johtaa planeettaa kuvaavat tiedot. Menetelmä mahdollisti suuren pelimaailman, mutta maailma päädyttiin rajaamaan kahdeksaan galaksiin ja 256 planeettaan. Kokonaisia galakseja karsittiin sopimattomien sanojen vuoksi. Tietokoneen muistimäärän vähyyden vuoksi pelin tekstit tallennettiin kirjainpareina tokenointimenetelmällä muistin säästämiseksi. Myös käytettyjä sanoja muutettiin toisiksi, jotta muistia saataisiin vielä vapaaksi.
Koska BBC Microssa käytetty suoritin ei tukenut kerto- ja jakolaskua, ohjelmassa piti käyttää vaihtoehtoisia menetelmiä. 
Pelissä tarvittiin useita matemaattisia temppuja jotta se oli mahdollista tehdä: esimerkiksi logaritmeja käytettiin nopeuttamaan kerto- ja jakolaskuja. 
Tavanomaiset rautankagrafiikat olivat sotkuisia ja johtivat monimutkaisten muotojen sotkuihin.
Pelin grafiikkaan kehitettiin algoritmi piiloviivojen poistoon. Tämä helpotti alusten tunnistamista sekä paransi pelin suoritusnopeutta. Avaruusalusten piirtämisen nopeuttamiseksi pelissä on vaihtoehtoisia toteutuksia; viivoja voi piirtää muun muassa pituuden mukaanselvennä. Pelissä käytetty tutkanäkymä päätettiin muuttaa lopulliseen muotoonsa vielä juuri ennen julkaisua, kun peli oli jo ollut valmis ja testattuna sekä ohjekirja tehtynä.
Braben ja Bell halusivat välttää perinteisen pistelaskujärjestelmän ja pohtivat vaihtoehtoisia tapoja pelaajan motivoimiseen. Lähtökohdaksi muodostui päivityksien hankkiminen pelaajan avaruusalukseen. Pisteiden sijaan pelaaja saa rahaa, jota pystyy käyttämään useaan eri tarkoitukseen. Mielivaltaisien tavoitteiden sijaan valinta motivaatiosta jäi pelaajalle.
Julkaiseminen

Thorn EMI hylkäsi Eliten tekniikkademona, jossa olisi julkaisijan mielestä pitänyt olla kolikkopelien kaltaisesti kolme elämää, pistelaskuri ja noin 10 minuutin pelierät. Tuohon aikaan lähes kaikki pelit suunniteltiin pelihalleja varten ja myös koteihin myytävät pelit noudattivat samoja suunnittelurajoitteita ilman selkeää syytä.
Sopiessaan julkaisusta Acornsoftin kanssa Bell ja Braben vaativat elokuvaoikeuksia itselleen ja saivat samalla oikeudet muille alustoille tehtäviin käännöksiin. Thorpe Parkin huvipuisto Surreyssä varattiin julkaisutapahtumaa varten, joka ei ollut vielä tavallista pelijulkaisuiden yhteydessä.
Pelipakkauksessa oli runsaasti oheismateriaalia, kuten ohjekirja, novelli ja tarroja. Peli julkaistiin uudessa hintaluokassa, jota useat jakelijat ja jälleenmyyjät eivät halunneet hyväksyä. Pelin myyntimenestyksen myötä tilanne muuttui, Firebird Software osti itselleen oikeudet julkaista peli muille alustoille huutokaupassa.
Pelistä julkaistiin useille suosituille alustoille: siitä tehtiin käännökset 17 eri alustalle.
Mega-lehden mukaan peli oli tulossa myös Sega Mega Drivelle, mutta käännöstä ei ole koskaan julkaistu. Vain osassa pelin versioista on musiikkia: Tonava kaunoinen soi avaruusasemalle telakoinnin aikana Amiga-, Atari ST-, Commodore 64- ja Nintendo Entertainment System -versioissa. Eräissä versioissa on täytettyä värigrafiikkaa rautalankamallien sijaan ja lisänä on kiinteää 2D-grafiikkaa.
Julkaiseminen > Myynti

Ensimmäisten 18 kuukauden aikana Eliten BBC Micro -versiota myytiin 150 000 kappaletta, lähes saman määrän kuin BBC Micro -tietokoneita oli maailmassa. Brabenin mukaan peliä on myyty miljoona kappaletta. Peli oli vuonna 20 Atari ST:n parhaiten myyneiden pelien luettelossa neljäntenä.
Vaikutus

Eliten sanotaan vapauttaneen pelisuunnittelun: pelin julkaisun jälkeen markkinoille tuli hyvin erilaisia pelejä ja uusia lajityyppejä varsinaisten avaruuspelien lisäksi. Peliä pidetään 1980-luvun tärkeimpänä videopelinä. Se oli ensimmäinen merkittävä ”avaruussimulaatio”. Toistuva teema tällaisissa peleissä on avoin pelimaailma. Elite on yhdistelmä kahta lajityyppiä: avaruuskaupankäyntiä sekä lentosimulaatiopeliä. Lajityypissä juonella ei ole paljoa vaikutusta, jos sellaista on lainkaan. Aiemmin kolmiulotteista grafiikkaa käyttäviä pelejä ei ollut paljon ja grafiikka oli yksi tapa jolla se erottui pelkistä kaupankäyntipeleistä.
Monet pelitalot ja harrastajat pyrkivät luomaan vastaavanlaisia pelejä. Tällainen kilpailija oli muun muassa FOFT: Federation of Free Traders. MikroBitti-lehden vuoden 1989 aprillipilassa esiteltiin niin sanottu ”elitentappaja”. Jukka Tapanimäen viimeiseksi jäänyt peli Moonfall sai myös inspiraatiota Elitestä. Muita inspiraatiota saaneita pelejä ovat Echelon, Space Rogue ja Freelancer. Eliten jälkeen ilmestyneitä avaruussimulaatioita ovat Warhead, Starglider ja Damocles. Myös Egosoftin X-pelisarja ja CCP Gamesin EVE Online ovat saaneet kehittäjiensä mukaan insipiraatiota muun muassa Elitestä.
Elite popularisoi pelisuunnitteluelementtejä, joita on käytössä esimerkiksi peleissä Wing Commander: Privateer ja World of Warcraft. Myös Grand Theft Auton tehtävärakenne on saanut vaikutteita Elitestä.
Guinness World Recordsin mukaan peli oli ensimmäinen, jossa oli proseduraalisesti generoitu maailma.
Seuraajat

Nimellä Elite Plus on myyty samaa peliä uudelleenjulkaistuna budjettiversiona Amigalle sekä VGA-päivitettynä versiona DOS-koneille.
Pelille on julkaistu seuraajat Frontier: Elite II (1993, Amiga, Atari ST) ja Frontier: First Encounters (1995, IBM PC) sekä Elite: Dangerous (2015). Frontier-pelit käyttivät täytettyä vektorigrafiikkaa rautalankamallien sijaan. Lisäksi planeetoille pystyi laskeutumaan ja fysiikkamallinnusta oli parannettu.
Frontier: Elite II oli julkaisuvuonna Euroopan parhaiten myynyt peli ja myi noin 500 000 kappaletta.
Gametek julkaisi Frontier: First Encountersin talouspaineiden vuoksi ennenaikaisesti ilman riittävää testaamista ja oli julkaisuhetkellä huomattavan buginen, jota useat päivitykset pyrkivät korjaamaan. Braben haastoi Gametekin oikeuteen ja voitti.
Oikeusjutut

Ian Bellin ja David Brabenin välillä on vuosien varrella ollut useita oikeudellisia välienselvittelyjä. Vuonna 2005 Braben vaati, että Bell poistaa kotisivuiltaan Elite-tiedostot, joita hänellä ei ole lupa levittää.
Vastaanotto

Zzap!64-lehti antoi vuonna 1989 pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 98/100 ja Zzap! vuonna 1985 Commodore 64 -versiolle arvosanaksi 95 %. The One -lehti antoi pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 85/100 pistettä ja Atari ST -versiolle arvosanaksi 86/100 pistettä. CU Amiga -lehti antoi pelin Amiga-versiolle arvosanaksi 83/100 pistettä ja ST Amiga Format Atari ST -versiolle arvosanaksi 75 % vuonna 1988. ACE-lehti antoi MSX-versiolle arvosanaksi 80/100 ja samassa yhteydessä Atari ST -versiolle 84/100.
Eliteä pidetään yhtenä parhaimmista videopeleistä ja se esiintyy useissa parhaimpien pelien luetteloissa.
Kirja

Taustatarinaksi pelille julkaisija tilasi Robert Holdstockilta kirjan The Dark Wheel.
Aiheesta muualla

Elite MobyGamesissa (englanniksi)
Elite MobyGamesissa (englanniksi)
Elite Hall of Light -sivustolla (englanniksi)
Elite SpectrumComputing.co.uk -sivustolla (englanniksi)
The Elite Home Page: http://www.iancgbell.clara.net/elite/
Elite Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pelistä kertova sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Fully documented source code for Elite on the BBC Micro (englanniksi)
Elite 2 - Frontier (Amiga). Asutuskeskuksia kupujen alla, ilmakehältään hapettoman kuun pinnalla. Taustalla kaasuplaneetta, jota kyseinen kuu kiertää.
Casimirin ilmiö

Havainnekuva
Casimirin ilmiö eli Casimir–Polder voima on voima, joka syntyy kahden hyvin lähellä toisiaan olevan kappaleen välille. Voima johtuu siitä, että kappaleiden väliin syntyvien virtuaalihiukkasten aallonpituus on rajallinen. Koska kappaleiden etäisyys on rajallinen, ei kappaleiden välille voi syntyä sellaisia hiukkasia, joiden aallonpituus on etäisyyttä pitempi. Siitä seurauksena on kappaleita ulkoapäin yhteen työntävä paine. Muualle kuin kappaleiden välille voi syntyä eri aallonpituisia hiukkasia.
Ilmiön ennusti hollantilainen fyysikko Hendrik B. G. Casimir, jonka mukaan ilmiö on nimetty. Ensi kertaa ilmiön olemassaolo todistettiin vuonna 1958. Voima todistetaan perinteisesti tyhjiössä lähekkäin olevilla varauksettomilla metallilevyillä, jotka lähestyvät toisiaan itsekseen.
Voiman suuruus on verrannollinen levyjen pinta-alaan ja kääntäen verrannollinen levyjen välisen etäisyyden neljänteen potenssiin.
Casimirin ilmiö on keskeinen nukleonimalleissa ja nanotekniikassa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Genet, Cyriaque & Intravaia, Francesco & Lambrecht, Astrid & Reynaud, Serge: Electromagnetic vacuum fluctuations, Casimir and Van der Waals forces. Annales de la Fondation Louis de Broglie, 2004, 29. vsk, nro 1–2.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 2.12.2019. (englanniksi)
Formula 1 -kausi 1953

Formula 1 -kausi 1953 oli kautta aikojen neljäs Formula 1 -kausi. Kaudella ajettiin yhdeksän MM-osakilpailua, joista viiden parhaan kilpailun tulokset laskettiin mukaan loppupisteisiin. Pisteitä saivat kilpailujen viisi parasta (8, 6, 4, 3, 2) ja kilpailun nopeimman kierroksen ajanut, joka sai yhden pisteen. Alberto Ascari oli ensimmäinen kuljettaja F1-historiassa, joka johti koko kauden kuljettajien MM-sarjaa.
Kustannussyistä kausi ajettiin Formula 2 -luokan autoilla, ja Ferrarin 500-auto oli täysin ylivoimainen.
Kilpailut

Kauden kilpailut:
| Nro | Kilpailu | Päivämäärä | Rata | Voittaja | Talli | Renkaat | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Argentiinan GP | 7. tammikuuta | Buenos Aires |  Alberto Ascari |  Ferrari | P | Raportti |
| 2 |  Indianapolis 500 | 30. toukokuuta | Indianapolis |  Bill Vukovich |  Kurtis Kraft-Offenhauser | F | Raportti |
| 3 |  Hollannin GP | 7. kesäkuuta | Zandvoort |  Alberto Ascari |  Ferrari | P | Raportti |
| 4 |  Belgian GP | 21. kesäkuuta | Spa-Francorchamps |  Alberto Ascari |  Ferrari | P | Raportti |
| 5 |  Ranskan GP | 5. heinäkuuta | Reims-Gueux |  Mike Hawthorn |  Ferrari | P | Raportti |
| 6 |  Britannian GP | 18. heinäkuuta | Silverstone |  Alberto Ascari |  Ferrari | P | Raportti |
| 7 |  Saksan GP | 2. elokuuta | Nürburgring |  Giuseppe Farina |  Ferrari | P | Raportti |
| 8 |  Sveitsin GP | 23. elokuuta | Bremgarten |  Alberto Ascari |  Ferrari | P | Raportti |
| 9 |  Italian GP | 13. syyskuuta | Monza |  Juan Manuel Fangio |  Maserati | P | Raportti |
Casimiro Gennari

Casimiro Gennari (29. joulukuuta 1839 – 31. tammikuuta 1914) oli katolisen kirkon 21. maaliskuuta 1863 vihitty pappi. Hänestä tehtiin Conversanon piispa vuonna 1888 ja Naupactuksen titulaariarkkipiispa 1897. Hän oli kardinaali vuodesta 1901 ja osallistui siten paavin valintaan vuoden 1903 konklaavissa.
Gennari oli vuodesta 1908 kuolemaansa Congregatio pro Clericis -kongregaation prefekti.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Casimiro Cardinal Gennari (englanniksi)
Cluster Munition Coalition

Cluster Munition Coalition eli CMC oli varsinaisesti vuosina 2003-2011 toiminut kansainvälinen järjestöjen yhteenliittymä, joka vastusti rypälepommeja ja niiden käyttöä, valmistusta, varastointia ja liikuttelua, ja pyrki edistämään rypäleaseet kieltävää sopimusta.
Järjestö perustettiin Haagissa marraskuussa 2003. Perustamisvaiheessa mukana oli 104 järjestöä. Liittoutuman jäseninä on selkä kansainvälisiä järjestöjä kuten ihmisoikeusjärjestö Amnesty International, että kansallisia toimijoita.
Vuonna 2011 järjestö yhdistyi maamiinoja vastustavaan kansainväliseen kampanjaan (International Campaign to Ban Landmines, ICBL) muodostaen kahden asian ICBL-CMC -yhteenliittymän. Toimintaa rypäleaseiden kiellon edistämiseksi on jatkettu yhdistymisestä huolimatta aiemmalla nimellä.
Cindy Robinson

| Cindy Robinson> Henkilötiedot.Näyttelijä |
| --- | --- |
Taiteilijanimet:  Cindy Alexander
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät roolit:  Amy Rose (Sonic Free Riders)
Aiheesta muualla
redheadsaid.com ja www.rdhdsdprod.com/cindy
IMDb 
Cindy Robinson on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on ollut vuodesta 2010 lähtien Amy Rosen äänenä Sonic the Hedgehog -videopeleissä. Pääosin hän on tehnyt dubbauksia animesarjoihin ja elokuviin, kuten Kyborgi 009, Naruto, Bleach ja Duel Masters. Robinsonilla oli myös päärooli internetsarjassa Monster High. Dubbausten ohella Robinson on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja niin animaatioihin kuin videopeleihin. Hänellä oli muun muassa sivurooleja Danny Phantomissa, Shaggy & Scooby-Doo Get a Clue! -sarjassa ja The Avengers: Earth's Mightiest Heroesissa.
Aiheesta muualla

Cindy Robinson Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Cindy Robinson CrystalAcidsissa (englanniksi)
Christiania

Sijainti Kööpenhaminassa.
Christianian lippu.
Sisäänkäynti Christianiaan.
Pusher Street
Christiania on Kööpenhaminan keskustassa sijaitseva vapaakaupungiksi julistautunut alue. Joukko talonvaltaajia ja hippejä otti tämä entisen kasarmialueen haltuunsa vuonna 1971. Sittemmin paikka on tullut tunnetuksi anarkistien, taiteilijoiden ja huumeidenkäyttäjien tyyssijana. 36 hehtaarin laajuisessa Christianiassa vierailee vuosittain noin miljoona turistia.
Kovat huumeet ovat kaupunginosassa periaatteessa kiellettyjä, mutta kannabista kaupataan ja käytetään vapaasti. Huumekauppaa käydään etenkin kuululla Pusher Streetillä, jossa valokuvaaminen ei ole sallittua. Myös yksityisautoilu vapaakaupungissa on kielletty. Alueella järjestetään usein konsertteja ja siellä on paljon kahviloita ja ravintoloita.
Christianian maapohjan arvoksi lasketaan satoja miljoonia Tanskan kruunuja. Tanskan valtio tarjoutui myymään sen asukkaille alihintaan 76 miljoonalla kruunulla. Pääosan summasta oli tarkoitus olla kerättynä heinäkuuhun 2012 mennessä, ja tarkoitusta varten oli laskettu liikkeelle erityinen ”Christiania-osakkeiden” anti. Vapaaehtoisia vuokria alueen asukkaat maksavat yhteisölleen noin 20 miljoonaa kruunua vuodessa.
Christianiaa on kuvailtu Tanskan vaarallisimmaksi kaupungiksi. Iltapäivälehti B.T.:n mukaan siellä on tehty 20 murhaa noin 50 vuoden aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christiania Wikimedia Commonsissa
Christianian omat sivut
Christiania – 35 vuotta vapaata kasvatusta Voima 9/2006.
Ylen Elävä arkisto: Vapaakaupunki Christiania – valtaajista maanomistajiksi?
For We Are Many

| For We Are Many All That Remains |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Studio : Zing Studios Westfield, Massachusetts
 Julkaistu: 12. lokakuuta 2010
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Adam Dutkiewicz
 Tyylilaji: metalcore
 Kesto: 40.43
 Levy-yhtiö: Prosthetic, Razor & Tie
Listasijoitukset
  Billboard 200: 10.
All That Remainsin muut julkaisut
| Overcome 2008 | For We Are Many 2010 | A War You Cannot Win 2012 |
For We Are Many on yhdysvaltalaisen metalcoreyhtye All That Remainsin viides studioalbumi. Albumin tuotti Adam Dutkiewicz, joka on tuottanut myös yhtyeen albumit This Darkened Heart ja The Fall of Ideals.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 10.
Kappaleet

Now Let Them Tremble – 1.23
For We Are Many – 2.59
The Last Time – 3.58
Some Of The People, All Of The Time – 3.22
Won’t Go Quietly – 4.00
Aggressive Opposition – 3.45
From The Outside – 3.34
Dead Wrong – 3.07
Faithless – 3.34
Hold On – 2.57
Keepers of Fellow Man – 3.10
The Waiting One – 4.48
Kokoonpano

Philip Labonte – laulu
Mike Martin – kitara
Oli Herbert – kitara
Jeanne Sagan – basso
Jason Costa – rummut
Arvostelut

Metacritic: 70/100
AllMusic:
About.com:
Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Kaaoszine: 7/10
Soundi:
Aiheesta muualla

For We Are Many Discogsissa. (englanniksi)
Albumi For We Are Many Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Corinne Le Quéré

| Corinne Le Quéré |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1966 Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Arvonimi: Fellow of the Royal Society 2016
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Pierre ja Marie Curien yliopisto
Instituutti:  University of East Anglia
Tutkimusalue:  Klimatologia
Tunnetut työt:  Global Carbon Budget
Aiheesta muualla
www.uea.ac.uk/environmental-sciences/people/profile/c-lequere
Corinne Le Quéré (s. 1966) on kanadalainen ilmastotutkija. Hän toimii ilmastonmuutoksen tutkimusprofessorina University of East Angliassa, missä hän oli aikaisemmin Tyndall Centre for Climate Change Research -keskuksen johtaja.
Le Querén keskeinen tutkimusalue on ilmastonmuutoksen ja hiilen kierron väliset vuorovaikutukset, mukaan lukien ihmisen aiheuttamat päästöt. Hän on tehnyt useita edistysaskeleita ilmakehän hiilidioksidin vaihteluiden ja trendien syiden kvantifioinnissa eri aikaskaaloilla ja johti hiilenkiertomallien kehittämistä ja käyttöä hiilibudjeteissa.
Le Quéré on johtanut maailman hiilibudjetin (Global Carbon Budget) vuosittaisia päivityksiä.
Alkujaan kanadalainen Le Quéré väitteli meritieteestä Pierre ja Marie Curien yliopistossa (silloinen Paris VI)  vuonna 1999. Maisteriopinnot hän teki McGill-yliopistossa ja kanditutkinnon fysiikasta Montrealin yliopistossa. Hän on tehnyt tutkimusta myös Princetonin yliopistossa Yhdysvalloissa, Max Planck -instituutissa Saksassa ja British Antarctic Surveyssa.