Ruotsinsalmen toinen meritaistelu
Taisteluun valmistautuminen > Venäjän saaristolaivasto

Venäläisten ylipäällikkö prinssi Nassau-Siegen komensi saaristolaivastonsa kokoontumaan Kirkonmaan eteläpuolelle noin kymmenen kilometrin päähän ruotsalaisten keskustasta. Hajallaan Haminanlahdella ja Haapasaaressa ollut laivasto saapui paikalle 8. heinäkuuta. Suunnitelmana oli ensin tuhota Viipurinlahdella heikentynyt Ruotsin saaristolaivasto ja sen jälkeen yhdessä avomerilaivaston kanssa tuhota Viaporin suojiin paennut Ruotsin avomerilaivasto. Hyökkäystä ryhdyttiin valmistelemaan viipymättä ja hyökkäyspäiväksi Nassau-Siegen päätti 9. heinäkuuta. Päivän valintaan vaikutti vahvasti se, että se oli myös keisarinna Katariina II:n valtaanastumisen vuosipäivä.
Venäjän hyökkäävän saaristolaivaston vahvuudesta on tutkimuksessa ollut eri tulkintoja. Vallalla oli pitkään ruotsalaisen tutkijan Arnold Munthen 1920-luvulla tekemä laskelma Venäjän aluksista, joka päätyi peräti 273 taistelualukseen. Uudempi tutkimus pitää totuudenmukaisempana venäläisten tutkijoiden 1800-luvun loppupuolella tekemiä laskelmia, joissa päädytään 152–200 alukseen. Venäläisen V. F. Golovatšovin mukaan laivastossa oli 9 soutufregattia, 12 shebekkiä sekä yksi ruotsalaisilta vallattu turunmaa-luokan soutufregatti, 2 isoa mörssärialusta, 4 proomua ja puoliproomua, 3 uivaa patteria, 8 pientä mörssärialusta, 26 kaleeria, 10 kuunaria ja kutteria sekä 77 tykkipurtta.  Joukkojen vahvuus oli 20 000 miestä.
Nassau-Siegen siirsi laivastonsa hyökkäysasemiin Kirkonmaan ja Viikarin saarten väliin heinäkuun 8. päivän iltana. Aamuyöllä Nassau-Siegen neuvotteli upseeriensa kanssa hyökkäyksestä. Nassau-Siegen ja laivaston nuorempi päällystö halusi hyökätä, mutta kokeneemmat upseerit Kozljaninov, Slizov ja de Litta epäröivät, koska etelälounaasta puhalsi voimakas tuuli. Kolmen aikaan yöllä tehtiin lopulta hyökkäyspäätös. Kesti kuitenkin vielä viisi tuntia, ennen kuin venäläisten hyökkäysmuodostelma oli valmis. Kapea väylä esti heti muodostamasta taistelumuodostelmaa, vaan pakotti osastot etenemään peräkkäin. Lähtisessään liikkeelle Venäjän laivasto muodosti noin neljä kilometriä pitkän muodostelman Viikarista Kirkonmaan eteläkärkeen.
Venäläisten hyökkäyssuunnitelma käsitti neljä osastoa. Ensimmäisenä etenevän tykkipursista, mörssärialuksista ja uivista pattereista koostuvan osaston piti Slizovin johdolla suunnata vasemmalle Mussaloa ja Kotkansaarta kohden. Toisen osaston tykkipursien piti suunnata oikealle Santakarien ja Lehmäsaaren väliin. Sitä piti alun perin johtaa kenraalimajuri Buxhoevden, joka ei kuitenkaan saapunut ajoissa taisteluun. Hänen tilalleen komennettiin kenraalimajuri von der Palen. Kolmanteen osastoon oli koottu kreivi de Littan johtamat kaleerit, joiden tehtävä oli edetä keskustassa. Neljäs osasto koostui isoista raakatakila-aluksista vara-amiraali Kozljaninovin johdolla. Niiden oli tarkoitus muodostaa venäläisten taistelulinjan keskusta yhdessä kolmannen osaston kanssa. Myös ylipäällikö Nassau-Siegen seurasi mukana neljännessä osastossa.
Koko Venäjän laivasto ei kuitenkaan lähtenyt taisteluun, vaan useiden tykkipursien ja pienempien alusten miehistöt kieltäytyivät lähtemästä taisteluun. Näin ollen on uusin tutkimus on arvioinut, että taistelussa oli todellisuudessa mukana 134–155 venäläistä alusta.