stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sirkkahaukat

| Sirkkahaukat |
| --- | --- |
 Sirkkahaukka (Ictinia mississippiensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Sirkkahaukat Ictinia  Vieillot, 1816
Katso myös
   Sirkkahaukat Wikispeciesissä   Sirkkahaukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sirkkahaukat (Ictinia) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Sirkkahaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Sirkkahaukkoihin kuuluvia lajeja

Etelänsirkkahaukka (Ictinia plumbea)
Sirkkahaukka (Ictinia mississippiensis)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Ictinia (englanniksi)
Minne tuuli kuljettaa

Minne tuuli kuljettaa on seuraavien asioiden nimi:
Minne tuuli kuljettaa (The Hi-Lo Country), vuoden 1998 elokuva
Minne tuuli kuljettaa (When the Wind Blows), vuoden 1986 elokuva
Minne tuuli kuljettaa, vuoden 1982 sarjakuva
"Minne tuuli kuljettaa", Katri Helenan kappale vuodelta 1965
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Minne tuuli kuljettaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Monaco kesäolympialaisissa 2016

Monaco osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kolme urheilijaa kolmessa lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi juoksija Brice Etès.
Joukkue > Judo

Yann Siccardi – miesten alle 60 kg
putosi ensimmäisellä kierroksella
Joukkue > Voimistelu

Kevin Crovetto – miesten moniottelu
sija 49
Joukkue > Yleisurheilu

Brice Etès – miesten 800 m
jäi alkueriin ollen eränsä kahdeksas
Simonswald

| Simonswald |
| --- | --- |

 vaakuna
 Simonswald
 Koordinaatit: 48°6′N, 8°3′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Freiburg
Piirikunta:  Emmendingen
Hallinto:  
 – Pormestari:  Stephan Schonefeld
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  74,32 km²
Korkeus:  300–1243 m
Väkiluku (30.6.2022):  3 091
 – Väestötiheys:  42 as./km²
 
 www.simonswald.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Simonswald ([ˈziːmonsˌʋalt]; ala-alemanniksi Simeschwald) on kunta eteläisessä Saksassa Emmendingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa. Kunnassa oli kesäkuun 2022 lopussa 3 091 asukasta. Simonswaldin pinta-ala on 74,3 neliökilometriä, josta 60,9 neliökilometriä on metsää. Kunnan nähtävyyksiin kuuluu muun muassa St. Sebastian-Kirche.
Historia

Paikkakunta mainittiin ensimmäisen kerran 1178. 1600-luvulla alueelle perustettiin ruukki. Kolmikymmenvuotisessa sodassa ruukki tuhoutui, mutta se rakennettiin uudelleen. Vuoden 1950 jälkeen alueen matkailullinen merkitys alkoi kasvaa.
Simonswaldin kunta muodostettiin vuonna 1974, kun Altsimonswald, Haslachsimonswald, Obersimonswald, Untersimonswald ja Wildgutach yhdistyivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simonswald Wikimedia Commonsissa
Kunnan verkkosivut (saksaksi)
Soijapoika

Soylent-merkkinen soijamaito, joka yhdistetään usein soijapoika-käsitteeseen
Soijapoika (engl. soy boy) on halventava nimitys, jota käytetään varsinkin internetfoorumeilla kuvaamaan miehiä, joilta katsotaan puuttuvan tyypillisen maskuliinisia ominaisuuksia. Soijapoika-nimityksellä on yhteyksiä muun muassa ”cuck” ja ”low-T” (suom. alhainen testosteroni) -käsitteisiin. Soijapavut sisältävät kasviestrogeenejä, ja tämä on innoittanut näennäistieteellisiä käsityksiä siitä, että soijan kuluttaminen alentaa miehillä testosteronitasoja ja tekee heistä naisellisempia.
Historia ja käyttö

Soijatuotteet sisältävät suuria määriä kasviestrogeenejä. Koska ne ovat rakenteeltaan hyvin samanlaisia kuin estradioli (pääasiallinen naisten sukupuolihormoni), on syntynyt teorioita, että se toimisi hormonitoimintaa häiritsevänä kemikaalina ja vaikuttaisi kielteisesti miesten terveyteen. Useimmat tutkimukset eivät ole löytäneet yhteyttä kasviestrogeenien ja alempien testosteronitasojen tai heikentyneen siemennesteen välillä.
Varhaisin arkistoitu tieto nimityksen ”soy boy” käytöstä on 4chan-foorumilta huhtikuulta 2017. Nimitystä käyttävät useimmin internettrollit ja alt-right. Sillä usein hyökätään liberaaleja ja vegaaneja sekä muita ryhmiä kohtaan, jotka edustavat feminiinisinä pidettyjä ominaisuuksia ja arvoja.
Mimmi Lounela

Mimmi Lounela on entinen lapsinäyttelijä. Hän on näytellyt elokuvassa Risto Räppääjä (2008) Riston ystävää Nelli Perhosta, televisioelokuvassa Enon opetukset (2011) sekä Roba-televisiosarjassa.
Aiheesta muualla

Mimmi Lounela Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mimmi Lounela Elonetissä.
Sirkkajärvi (Pello, Konttajärvi)

| Sirkkajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Pello
Koordinaatit:  66°49′10″N, 24°29′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Tornionjoen vesistö
Laskujoki:  Sirkkajoki 
Järvinumero:  67.959.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,8 m  
Rantaviiva:  1,69 km  
Pinta-ala:  7,415 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSirkkajärvi 
Sirkkajärvi  on Lapissa Pellossa Konttajärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,4 hehtaaria, se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Aalisjoen valuma-alueella (67.95), jonka Sirkkajoen valuma-alueeseen (67.959) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,8 metriä mpy.
Michael Giacchino

Michael Giacchino vuonna 2017.
Michael Giacchino (s. 10. lokakuuta 1967 Riverside, New Jersey) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka on säveltänyt musiikin useisiin elokuviin, televisiosarjoihin ja peleihin. Hän on opiskellut Juilliard Schoolissa ja New Yorkin visuaalisten taiteiden koulussa.
Giacchino aloitti säveltämällä videopelimusiikkia. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli DreamWorksin tuottamaan peliin The Lost World: Jurassic Park. Giacchino jatkoi tämän jälkeen yhteistyötä DreamWorksin kanssa on ja tehnyt orkesterimusiikkia muun muassa Medal of Honor -pelisarjaan.
Tuottaja J. J. Abrams löysi Giacchinon peleistä säveltämään musiikin Alias-televisiosarjaan. Giacchino jatkoi myös Abramsin seuraavassa sarjassa Lost. Ensimmäisen merkittävän elokuvasävellyksensä Giacchino teki vuoden 2004 animaatioon Ihmeperhe. Yhteistyö Abramsin kanssa jatkui myös elokuvassa Vaarallinen tehtävä III, jonka sävellyksestä Giacchino on vastuussa. Myöhemmin Giacchino oli vastuussa animaation Rottatouille musiikista.
Giacchino on voittanut Emmyn parhaasta sävellyksestä televisiosarjassa ja ollut ehdolla muun muassa Grammy-palkintoon parhaasta sävellyksestä elokuvaan, televisiosarjaan tai muuhun visuaaliseen mediaan elokuvasta Ihmeperhe. Vuonna 2010 Giacchino voitti parhaan musiikin Oscarin elokuvasta Up – kohti korkeuksia.
Aiheesta muualla

Michael Giacchino Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Michael Giacchino VGMdb-sivustolla (englanniksi)
Sessue Hayakawa

Sessue Hayakawa (1918)
Sessue Hayakawa (10. kesäkuuta 1889 – 23. marraskuuta 1973) oli japanilainen näyttelijä.
Ennen näyttelijäuraa

Hayakawa oli valmistautunut uraan merivoimissa, mutta hänen tärykalvonsa repeytyi uintionnettomuudessa, eikä hän läpäissyt armeijan kuntotestiä. Hän palasi teatteriin ja perusti keisarillisen teatteriryhmän, joka kierteli Yhdysvalloissa vuonna 1913. Siellä hänen lahjakkuutensa huomasi tuottaja Thomas H. Ince, joka tarjosi hänelle elokuvasopimusta. Sen jälkeen Hayakawa esiintyi useissa mykkäfilmeissä, kuten elokuvassa Typhoon (1914) ja Cecil B. DeMillen Norsunluukuningas-elokuvassa (1915). Nämä elokuvat tekivät Hayakawasta Hollywoodin ensimmäisen aasialais-amerikkalaisen tähden.
Elokuvaura

Suosiostaan huolimatta Hayakawalle tarjottiin usein samantyyppisiä rooleja joko eksoottisena roistona tai rakastajana, joten hän päätti perustaa oman tuotantoyhtiönsä. Hän lainasi miljoona dollaria entiseltä opiskelijaystävältään ja perusti Hayworth Films -yhtiön vuonna 1918. Seuraavan kolmen vuoden aikana hän tuotti ja joskus näytteli vaimonsa Tsuru Aokin kanssa 23:ssa eri elokuvassa. Yhtiö menestyi hyvin. Se tuotti vuosittain kaksi miljoonaa dollaria, joten Hayakawa alkoi elää leveästi ja rakennutti jopa linnan kodikseen. Kun työt Yhdysvalloissa harvenivat, hän muutti Eurooppaan, missä hän työskenteli näyttelijänä, näytelmäkirjailijana ja kirjailijana. Hän asui Euroopassa toisen maailmansodan ajan ja siirtyi äänielokuviin projektien kuten Tokio Joen (1949) kautta, jossa hän näytteli Humphrey Bogartin rinnalla. Toisen maailmansodan tapahtumiin perustuva Kwai-joen silta (1957) oli Hayakawan suurin menestys. Elokuvassa hän näytteli eversti Saitoa, isänmaallista japanilaista vankileirin upseeria Alec Guinnessin vastanäyttelijänä. Hayakawa sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta, ja piti roolia ja suoritustaan pitkän uransa huippuna.
Hayakawa jäi eläkkeelle pian Kwai-joen sillan jälkeen vuonna 1966 ja eli zen-buddhalaisena pappina kuolemaansa asti. Hän kuoli vuonna 1973 aivoveritulppaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sessue Hayakawa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sessue Hayakawa Elonetissä.
Mainos (1919)
Missile gap

R-7 Venäjän näyttelykeskuksessa Moskovassa vuonna 2005
Ohjuskuilu (engl. missile gap) tarkoittaa 1950-luvun lopun epäilyä Yhdysvaltain ICBM-ohjusohjelman jälkeenjääneisyydestä Neuvostoliiton ohjelmaan verrattuna. Yhdysvaltain presidentinvaaleissa vuonna 1960 ohjuskuilu oli yhtenä vaaliteemana demokraattien John F. Kennedyn ja republikaanien Richard Nixonin välillä.
Yleistä

Ohjuskuilu-kiistelyyn vaikuttivat se, että tiedustelupalvelu CIA:lla oli asiasta selvää faktaa, mutta sen lähdettä eli salaista vakoilukone U-2:ta ei voitu paljastaa, joten tietoihin ei luotettu. Lisäksi arvovaltainen Neuvostoliiton ylin johto liioitteli vakuuttavasti oman mannertenvälisten ohjusten (ICBM) ohjelmansa tilaa julkisuudessa useaan otteeseen ja toisaalta Neuvostoliiton avaruusohjelma eteni näyttävästi (Sputnik 1, Luna 2). Lisäksi Neuvostoliiton ylilentoihin alun jälkeen nihkeästi suhtautunut Yhdysvaltain presidentti Dwight D. Eisenhower ei julkisuuden ja erimielisen tiedusteluyhteisön painostuksessakaan ryhtynyt laajamittaisiin Neuvostoliiton ylilentoihin – Neuvostoliiton rajaa pitkin tehtiin kuvauslentoja ja elektronista tiedustelua. Eisenhoweria huolestutti mahdollisen U-2-koneen alasampumisen aiheuttama vaikutus neuvotteluihin Neuvostoliiton kanssa.
Ohjuskokeita ja propagandaa

Elokuussa 1957 ilmoitettiin Neuvostoliiton tehneen onnistuneen ICBM-ohjuskokeen. Lokakuussa samana vuonna Neuvostoliitto laukaisi ensimmäisen satelliitin (Sputnik) maata kiertävälle radalle. Useat amerikkalaiset ja jotkut merkittävät kongressin jäsenet päättelivät tästä Neuvostoliiton ohjusohjelman olevan edellä USA:n ohjelmaa. USA:n lähetettyä useita satelliitteja (muun muassa Explorer 1) radalle keväällä 1958, huoli avaruusohjelman jälkeenjääneisyydestä hälveni.
Joulukuussa 1958 Neuvostoliitto väitti heidän ICBM-ohjustensa olevan sarjatuotannossa. Pääsihteeri Nikita Hruštšov väitti muutamia päiviä tämän jälkeen, että Neuvostoliitolla olisi ohjus, joka lentäisi 8 000 mailia (n. 13 000 kilometriä) viiden megatonnin ydinkärjen kanssa. Samoin joulukuussa 1958 puolestaan USA:n ohjuskoe Titan-ohjuksella oli epäonnistunut. Neuvostoliiton ilmoitukset olivat silkkaa propagandaa, sillä Neuvostoliiton SS-6 (R-7) ICBM-ohjelma oli ajautunut vaikeuksiin, yhtään ohjusta ei laukaistu toukokuun 1958 ja helmikuun 1959 välillä. CIA tiesi, että SS-6-ohjelma oli vaikeuksissa, mutta USA:n ilmavoimat käsittivät laukaisujen loppumisen tarkoittavan sitä, että ohjus olisi valmis palveluskäyttöön.
CIA:lla tietoa mutta lähdettä ei voida paljastaa

Kansallisen turvallisuusneuvoston (National Security Council) 12. helmikuuta 1959 pidetyn kokouksen jälkeen puolustusministeri Neil McElroy (1. joulukuuta 1959 puolustusministerinä aloitti Thomas Gates) kertoi presidentti Eisenhowerille, että demokraattisen puolueen senaattorit eivät uskoneet CIA:n johtajan Allen Dullesin vakuutuksia siitä, että Neuvostoliiton ohjusohjelma ei ollut edellä USA:n ohjelmaa. Senaattorit eivät osanneet luottaa Dullesin tietoihin, koska he eivät tienneet tietojen lähdettä, huippusalaista U-2-ohjelmaa.
Neuvostoliiton ICBM-testit alkavat pitkän tauon jälkeen

Neuvostoliiton aloitettua pitkän tauon jälkeen ICBM-testit (vähintään yksi laukaisu viikossa), oli Eisenhower sallinut 10. huhtikuuta 1959 useita ylilentoja, mutta seuraavana päivänä peruuttanut ne. Eisenhower selitti päätöstään McElroylle ja Bisselille muun muassa halullaan edistyä neuvotteluissa Neuvostoliiton kanssa ja mahdollisen alasampumisen aiheuttamalla propagandaefektillä. Eisenhower oli samaa mieltä, että uutta tiedustelutietoa tarvittaisiin, mutta että tiedon arvo ei ylittäisi "poliittisia kustannuksia".
Kesällä 1959, 16 kuukauden tauon jälkeen, tehtiin yksittäinen U-2-ylilento Neuvostoliiton ilmatilassa - tauon aikana lentoja oli lennetty vain rajan läheisyydessä.  U-2 lensi yli Baikonurin (Tjuratam) ohjustestialueen, ja kuvista huomattiin neuvostoliittolaisten olevan laajentamassa laukaisualustojen järjestelmiä. Syyskuussa tapahtuvan pääsihteeri Hruštšovin USA:n vierailun takia Eisenhower ei valtuuttanut lisälentoja.
Kesäkuussa 1959 oli Iranin ja Neuvostoliiton rajalla lentänyt kone ottanut ensimmäiset kuvat lentävästä Neuvostoliiton ICBM-ohjuksesta 80 sekuntia sen lähdön jälkeen.
Tiedusteluyhteisö on erimielinen

Vuonna 1960 senaatin järjestämässä kuulemistilaisuudessa CIA:n pääjohtaja Allen Dulles, puolustusministeri Thomas Gates ja ilmavoimien esikunnan päällikkö Nathan F. Twining antoivat kaikki erilaisia lukuja Neuvostoliiton valmiudessa olevien ohjusten määrästä. CIA:n luvut (ei yhtään palveluskäytössä) perustuivat ylilentojen tietoihin, mutta Dulles ei voinut paljastaa niiden lähdettä. Dulles sai tilaisuudessa osakseen terävää arvostelua.
Senaatin tilaisuuden jälkeen Dulles päätti hankkia Eisenhowerilta valtuutuksen ylilennoille jotta saataisiin lopullinen päätös tiedusteluyhteisön kiistelylle. Mitään todisteita ei ollut siitä, että SS-6-ohjuksia olisi ollut muualla kuin Baikonurin testialueella. Dullesin täytyisi teoriassa kuvauttaa koko valtava Neuvostoliitto todisteeksi siitä, että Baikonur oli ainoa paikka missä laukaisualustoja oli. Asian helpottamiseksi analyytikot päättelivät, että koska SS-6 oli hyvin raskas ja kookas ohjus ja jonka polttoaine oli nestemäistä, laukaisualustoja voitaisiin rakentaa vain rautatieyhteyden päähän.
Helmikuun 1960 alussa suoritettu lento ei paljastanut yhtään laukaisualustaa Baikonurin ulkopuolella. Huippulaatuisia kuvia analysoimalla löydettiin toisaalta uusi neuvostoliittolainen pommikone Backfin (Tupolev Tu-98) Kazanista.
Lennon tiedustelutiedoista huolimatta ohjuskuilu-kiistely jatkui. Ilmavoimat väittivät Neuvostoliiton ottaneen palveluskäyttöön melkein sata ohjusta. Maavoimat, laivasto ja CIA epäilivät, ettei yhtään ollut palveluskäytössä koska mitään ei oltu löydetty.
Viimeinen onnistunut Neuvostoliiton ylilento

Tarvittaisiin lisää U-2-tiedustelukuvia lisätodisteeksi siitä, että ohjuskuilua ei ollut olemassa. CIA olisi halunnut vapaammat kädet Neuvostoliiton ylilentojen suorittamiseen, mutta lentojen valtuuttaminen pysyi edelleen vain presidentin oikeutena.
9. huhtikuuta 1960 Pakistanista nousi ilmaan U-2. Toinen U-2 tekisi harhautuslennon samaan aikaan rajaa pitkin, kuten oli ollut käytäntönä kahden edellisen tiedustelutehtävän aikana. U-2 lensi ensin Saryšaghaniin, missä se kuvasi kaksi uutta neuvostoliittolaista tutka-asemaa. Sieltä kone lensi Semipalatinskin ydinkoealueelle. Palattuaan Sharyšaganiin kone kuvasi alueen rautatieverkostoa. Sharyšaganista U-2 lensi Baikonurin ohjustestialueelle, jossa se kuvasi laukaisualueen jonne oli vain maantieyhteys, mikä viittasi uuteen ohjustyyppiin.
Miguel White

| Mitalit> Maa:   Filippiinit.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Filippiinit.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Filippiinit.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Filippiinit> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | 400 m aidat |  |
Miguel Solano White (9. lokakuuta 1909 Legazpi – 30. elokuuta 1942) oli filippiiniläinen 400 metrin aitajuoksija. Hän oli maansa toinen yleisurheilun olympiamitalisti.
White saavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia Berliinin olympialaisissa 1936. Hän juoksi sekä alku- että välierissä ajan 53,4 s ja loppukilpailussa ennätyksensä 52,8 s.
White kuoli toisessa maailmansodassa vuonna 1942 japanilaisten hyökättyä Filippiineille.
Moskva (ohjusristeilijä)

| Moskva |
| --- | --- |
 Moskva vuonna 2012

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nikolajev, Neuvostoliitto
Kölinlasku:  5. marraskuuta 1976
Laskettu vesille:  27. heinäkuuta 1977
Palveluskäyttöön:  30. joulukuuta 1982
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 14. huhtikuuta 2022
Tekniset tiedot
Uppouma:  12 500 t
Pituus:  186 m
Leveys:  20,8 m
Syväys:  7,6 m
Koneteho:  110 000 hv
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  416
Aseistus
Aseistus:  16 × P-1000 Vulkan 64 × S-300  40 × 9K33 Osa 130 mm:n kaksoistykki
Moskva (ven. Москва)  (vuoteen 1995 Slava ven. Слава) oli Slava-luokan risteilijä ja Venäjän Mustanmeren laivaston lippulaiva. Alus otettiin 1983 palvelukseen Neuvostoliiton Mustanmeren laivastossa. Alus upposi 14. huhtikuuta 2022 Venäjän Ukrainaan tekemässä hyökkäyksessä.
Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevista (nyk. Mykolajiv), missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1976. Se laskettiin vesille 27. heinäkuuta 1979 ja valmistui 30. joulukuuta 1982 nimellä Slava.
Alus oli 186 metriä pitkä, ja sen huippunopeus oli 32 solmua. Aluksen uppouma oli 12 500 tonnia. Miehistöä oli runsaat 500, ja pääaseistuksena olivat P-1000 Vulkan -ohjukset. P-1000-ohjusten laukaisimia oli 16. Aluksella oli lisäksi 64 S-300-ilmatorjuntaohjusta, 40 9K33 Osa -ohjusta, 130 mm:n kaksoistykki ja torpedoja. Aluksella oli myös paikka ja laskeutumisalusta yhdelle Kamov Ka-27 -helikopterille. Maahyökkäykseen tarkoitettuja Kalibr-ohjuksia aluksella ei ollut, mutta se pystyi suojaamaan Kalibr-ohjuksia laukaisevia aluksia.
Palvelus

Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Mustanmeren laivastoon. Se oli 1990-2001 modernisoitavana, minä aikana se nimettiin 1995 Moskvaksi. Palvelukseen palatessaan alus sijoitettiin Mustanmeren laivaston lippulaivaksi.
Vuoden 2008 Georgian sodan aikana se turvasi muun muassa maihinnousujoukkoja. Georgian laivaston kerrottiin ampuneen alukseen sodan aikana ohjuksen, ja Moskva oli vuoden ajan korjattavana. Se palasi aktiivipalvelukseen vuonna 2010. Kun Venäjä vuonna 2014 miehitti Krimin, alus vartioi Donuzlavin lahtea estäen Ukrainan laivaston alusten paon alueelta. Vuonna 2015 alus oli Syyrian rannikolla turvaamassa Syyriassa olleita venäläisjoukkoja meri- ja ilmahyökkäyksiltä. Vuonna 2016 se purjehti Sevastopoliin kolmivuotisten korjausten ajaksi. Alus sai tuolloin esimerkiksi uudet P-1000-ohjukset vanhempien P-500-ohjusten tilalle. Korjausten jälkeen Moskva varjosti Yhdysvaltain laivaston aluksia Mustallamerellä.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 alus purjehti merellä Odessan edustalla. Se osallistui Käärmesaaren taisteluun. Käärmesaarella alus tuli tunnetuksi ukrainalaisten rajavartijoiden vastattua sen antamaan antautumiskäskyyn lauseella ”Venäläinen sotalaiva, painu vittuun!” Heidät otettiin kuitenkin lopulta vangeiksi. Ukraina teki tapahtumasta pikavauhtia postimerkin.
Palvelus > Tuho

Ukraina kertoi huhtikuussa 2022 tuhonneensa aluksen ohjusiskussa 150 kilometrin päästä Odessan rannikosta etelään. Ukrainalaisten mukaan laivaan osui kaksi ukrainalaisvalmisteista Neptun-meritorjuntaohjusta. Yhdysvaltalaisen talousjulkaisu Forbesin mukaan risteilijä on ilmeisesti uponnut.
Venäjän puolustusministeriön mukaan aluksella oli räjähtänyt ammuksia tulipalossa, jonka syytä ei toistaiseksi tiedetä. Ministeriön mukaan aluksen koko miehistö evakuoitiin, mutta alus ei ollut silti uponnut, ja se aiottiin hinata takaisin satamaan. Myöhemmin puolustusministeriö ilmoitti aluksen uponneen ”myrskyssä” kesken hinauksen, vaikka Mustallamerellä ei ollut myrskyä.

Aluksen tuhossa ilmoitettiin kuolleen yhden merimiehen ja 27 julistettiin kadonneiksi. Oikeus julisti kadonneet viimein kuolleiksi marraskuun alussa 2022.
Aiheesta muualla

Kuva Moskvan saamasta osumasta (Twitter)
Moskva eli tuolloiselta nimeltään Slava syyskuussa 1983.
Moskva ukrainalaisessa postimerkissä 2022.
Morrisin piirikunta (New Jersey)

Morrisin piirikunta (engl. Morris County) on Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 509 285 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Morristownin kunta ja suurin kunta on Parsippany-Troy Hills Township. Piirikunta on perustettu 1739.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Morrisin piirikunta (New Jersey) Wikimedia Commonsissa
New Jerseyn osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Central Jersey  Delaware Valley  Jersey Shore  Meadowlands  North Jersey  Pine Barrens  Shore Region  Skylands Region  South Jersey  New Yorkin metropolialue  Tri‑State Region 
Huomattavat kaupungit ja kunnat:   Atlantic City  Bayonne  Camden  Clifton  Edison  Elizabeth  Hackensack  Hoboken  Jersey City  Lakewood  Newark  New Brunswick  Ocean City  Paterson  Perth Amboy  Trenton (pääkaupunki)  Vineland  Woodbridge 
Piirikunnat:   Atlantic  Bergen  Burlington  Camden  Cape May  Cumberland  Essex  Gloucester  Hudson  Hunterdon  Mercer  Middlesex  Monmouth  Morris  Ocean  Passaic  Salem  Somerset  Sussex  Union  Warren
Merkki (hevonen)

Näillä muuten samanvärisillä rautiailla on kullakin erilaiset pään ja jalkojen valkeat merkit.
Merkit ovat hevosyksilön erityisiä tuntomerkkejä. Ne ovat yleensä valkeita alueita hevosen päässä ja jaloissa, mutta merkit voivat olla myös tummia alueita tai muunlaisia pysyviä yksityiskohtia hevosen ulkonäössä. Ennen luotettavampien tunnistusmenetelmien (tatuoinnit, tunnistussirut) kehittymistä merkit olivat hevosenomistajille tärkeitä varsinkin silloin, kun alueen hevoset olivat enemmän tai vähemmän samanvärisiä, esimerkiksi mustia, ruunikoita, rautiaita tai kimoja. Merkkien avulla oma hevonen erottui isommasta joukosta vaikkapa laitumella ja se saatettiin myös osoittaa omaksi, jos hevonen oli esimerkiksi karannut tai varastettu.