stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oldsmobile Omega
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oldsmobile Omega Wikimedia Commonsissa
Okahirvenjäkälä

| Okahirvenjäkälä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Karpeet Parmeliaceae
Suku::  Hirvenjäkälät Cetraria
Laji::  odontella
Kaksiosainen nimi
 Cetraria odontella  (Ach.) Ach. 
Katso myös
   Okahirvenjäkälä Wikispeciesissä   Okahirvenjäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Okahirvenjäkälä (Cetraria odontella) on hirvenjäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Se muodostaa noin 1–3 senttimetriä korkeita tiiviitä tuppaita. Väriltään se on ruskea. Liuskat ovat 0,5–1 millimetriä leveitä. Kasvaa kalliolla ja kivillä. Melko yleinen Lounais-Suomessa, mutta kasvaa paikoitellen myös Keski- ja Pohjois-Suomessa.
Okahirvenjäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy likesteriinihappoa (C19H32O4).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Okahirvenjäkälä (Cetraria odontella)
UniProt: Taxonomy - Cetraria odontella (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cetraria odontella (englanniksi)
Oldsmobile Bravada

| Oldsmobile Bravada |
| --- | --- |
 Kolmas sukupolvi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  General Motors
Valmistusvuodet:  1991–1994 1996–2004
Korimalli:  4-ovinen katumaasturi
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Buick Rainier Saab 9-7X
Vetotapa:  takaveto, neliveto
Oldsmobile Bravada on katumaasturi, jota General Motors valmisti Oldsmobile-brändin alla vuosina 1991-2004. Sen kolmas sukupolvi oli Oldsmobilen viimeinen uusi automalli ennen merkin lakkauttamista 2004.
Sukupolvet

Ensimmäinen sukupolvi.
Toinen sukupolvi.
Toisen sukupolven facelift.
Kolmas sukupolvi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oldsmobile Bravada Wikimedia Commonsissa
Olli Castrén

| Olli Castrén> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. syyskuuta 1929 Pielavesi
Kuollut: 10. kesäkuuta 2024 (94 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  synnytys- ja naistentautien professori naistentautien ylilääkäri
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto
Instituutti:  Kuopion yliopisto
Tutkimusalue:  Obstetriikka ja gynekologia
Palkinnot:  SL K
Olli Mikko Castrén (13. syyskuuta 1929 Pielavesi – 10. kesäkuuta 2024 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja Kuopion yliopiston synnytys- ja naistentautiopin professori. Professorina hän toimi vuosina 1974–1992, jolloin hän hoiti samanaikaisesti Kuopion yliopistollisen keskussairaalan (KYKS) naistentautien kliinisen ylilääkärin tehtävää.
Castrénin vanhemmat olivat rovasti Matti A. Castrén ja Katri Puurunen. Hän avioitui 1954 Salme Liisa Sippolan kanssa. Neurotieteen professori Eero Castrén on heidän poikansa. Olli Castrén tuli ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1949 ja valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1957. Naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1962. Castrénin Turun yliopistossa puolustama tohtorinväitöskirja oli Urinary excretion of noradrenaline and adrenaline in late normal and toxemic pregnancy: Effect of rest, work, and reserpine treatment. Castrén tutki sympaattisen hermoston raskaudenaikaista toimintaa. Hän oli Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin dosentti 1970–1991.
Castrén työskenteli toimeliaasti monien vuosien ajan Kuopion korkeakoulun synnyttämiseksi ja kehittämiseksi; hän osallistui myös Kuopion yliopistollisen keskussairaalan kehittämiseen. Hän oli Kuopion korkeakoulun suunnittelutoimikunnan puheenjohtaja (1969–1972), rakentamisesta vastanneen neuvottelukunnan puheenjohtaja (1972–1978) ja valtuuston puheenjohtaja 1975–1976 sekä jäsen (1984–1985). Hän toimi korkeakoulun ensimmäisenä rehtorina (1969–1973). Hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä maakuntatasolla, kansallisesti ja kansainvälisesti. Eräänä tunnustuksena hänet on nimitetty Suomen Leijonan ritarikunnan komentajaksi.
Panorama (brittiläinen televisio-ohjelma)

| Panorama |
| --- | --- |
Tyyli:  ajankohtaisohjelma
Kestoaika:  40 min.
Alkuperämaa:   Iso-Britannia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC One
Esitetty:  11. marraskuuta 1953 –
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Panorama on brittiläinen tutkivaa journalismia harjoittava ajankohtaisohjelma, jota BBC on esittänyt vuodesta 1953 alkaen.
Ohjelman merkkipaalujen joukkoon kuuluvat muun muassa kuvausryhmän saaminen Unkariin kansannousun aikana 1956 ja Edinburghin herttua prinssi Philipin haastattelu vuonna 1961, joka oli ensimmäinen Britannian kuninkaallisen perheen jäsenen antama televisiohaastattelu. Ohjelmassa käsiteltiin myös Suezin kriisiä vuonna 1956, vaikka tuolloin BBC:n ei sallittu käsitellä keskusteluohjelmissa aiheita, jotka ovat tulossa parlamenttikeskusteluun lähimmän kahden viikon aikana. Lähetyksen seurauksena parlamentti luopui aikarajasta koeajaksi, eikä sitä sen jälkeen ole otettu uudestaan käyttöön.
Numeerinen

| --- | --- |
:  
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Numeerinen. Katso numeerinen Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Omid Noroozi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Omid Noroozi |  Omid Noroozi |  Omid Noroozi |  |
Maa:   Iran
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 60 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Istanbul 2011 | 60 kg |  |
|  Hopeaa | Taškent 2014 | 66 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Kanton 2010 | 60 kg |  |
Omid Noroozi (s. 18. helmikuuta 1986 Šīrāz) on iranilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Aasian kisojen voittaja.
60-66 kilogramman painoluokissa kilpaileva Noroozi voitti maailmanmestaruuden Istanbulissa 2011 ja Aasian kisojen kultaa Kantonissa 2010. Noroozi paini Lontoon olympialaisissa 2012 sarjansa olympiavoittoon, kun hän kaatoi finaalikamppailussa Georgian Revaz Lashkhin. Hän sai MM-hopeaa 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Omid Noroozi Wikimedia Commonsissa
Ninjan kosto

| Ninjan kosto> Revenge of the Ninja |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sam Firstenberg
Käsikirjoittaja:  James R. Silke
Tuottaja:  Yoram Globus Menahem Golan David Womark
Säveltäjä:  Robert J. Walsh
Kuvaaja:  David Gurfinkel
Pääosat:  Shō Kosugi Keith Vitali Kane Kosugi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Cannon Films
Levittäjä:  Cannon Films
Ensi-ilta:  16. syyskuuta 1983
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  10 325 628 dollaria
Edeltäjä:  Enter the Ninja
Seuraaja:  Ninja 3 – lopullinen taistelu
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ninjan kosto (Revenge of the Ninja) on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Sam Firstenberg. Pääosassa esiintyivät Shō Kosugi ja Keith Vitali. Ninjan kosto on jatkoa vuoden 1981 elokuvalle Enter the Ninja.[lähde? ]
Juoni

Elokuva kertoo Cho Osakista, jonka perhe joutui ninjojen hyökkäyksen kohteeksi. Raivoissaan Cho kostaa perheensä kuoleman ja tämän jälkeen muuttaa elossa olevan poikansa kanssa Yhdysvaltoihin, tarkoituksenaan aloittaa uusi elämä ja unohtaa vanhan elämänsä, väkivaltaisuuksineen. Cho aloittaa galleristin uran, mutta menneisyytensä takia sotkeutuu pian huumekauppoihin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Shō Kosugi  | … |  Cho Osaki   |
|  Keith Vitali  | … |  Dave Hatcher   |
|  Kane Kosugi  | … |  Kane Osaki   |
|  Virgil Frye  | … |  Dire   |
|  Arthur Roberts  | … |  Braden   |
|  Mario Gallo  | … |  Chifano   |
Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo asetti ennakkotarkastuksessa elokuvalle 30.11.1983 ikärajaksi KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut Suomessa laillisesti levittää eikä esittää. Perusteena tarkastamo esitti elokuvan olevan "raaistava". Uusintatarkastuksessa maaliskuussa 1984 päätös pysyi samana. Elokuva sai kuitenkin samana vuonna VHS-julkaisun ikärajalla K18 mutta 1 minuutilla ja 47 sekunnilla leikattuna versiona. Tuleva vuoden 1986 videolaki esti elokuvan levittämisen, joten videolla levitystä varten elokuvaa ennakkotarkastettiin jälleen kevät-kesällä 1988 peräti kolmasti, mutta jokaisella kerralla tarkastamo määräsi elokuvalle täyskiellon. Lyhyen aikaa levityksessä olleen leikatun VHS-version lisäksi elokuvaa sai laillisesti esttää ja levittää vasta aikuissensuurin poistuttua lakimuutoksella 1.1.2001.
Norsk Rikskringkasting

| Norsk rikskringkasting AS (NRK) |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1933
Toimitusjohtaja:  Vibeke Fürst Haugen
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:   Norja
Toimiala:  viestintä
Henkilöstö:  n. 3 500 (2022)
Kotisivu:  www.nrk.no
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
NRK:n pääkonttori Oslossa.
Norsk rikskringkasting AS (NRK) on Norjan julkisen palvelun yleisradioyhtiö.  Sillä on kolme valtakunnallista televisiokanavaa, neljä radiokanavaa sekä verkkosisältöä. NRK saa rahoituksensa Norjan valtionbudjetista sekä pienen osan urheilu- ja kulttuuritapahtumien sponsorimaksuista ja ohjelmaideoiden myymisestä.
NRK on Euroopan yleisradiounionin perustajajäsen.
Historia

Sana "kringkasting" on käännös englannin kielen sanasta "broadcasting", ja sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1925, jolloin yksityinen Kringkastingselskapet A/S perustettiin. Vuonna 1933 Kringkastingselskapet A/S:n korvasi valtiollinen NRK. Sillä oli monopoli radiolähetyksissä aina 1980-luvulle asti, jolloin Willochin hallitus salli yksityiset paikallisradioasemat.  NRK oli myös ainoa toimija televisiolähetyksien osalta vuoteen 1992 asti, jolloin yksityinen TV 2 perustettiin.
Ensimmäiset, kokeelliset televisiolähetyket Norjassa tehtiin vuonna 1954[lähde? ], ja säännölliset lähetykset alkoivat vuonna 1960. Koelähetykset väreissä aloitettiin vuonna 1972, ja 1975 alkoivat säännölliset väritelevisiolähetykset.[lähde? ] Teksti-tv otettiin käyttöön vuonna 1983.
NRK:lla oli vain yksi radiokanava ja yksi televisiokanava vuoteen 1984 saakka, jolloin P2-radiokanava perustettiin. Se oli tarkoitetty kevyemmälle sisällölle kuin P1. Vuonna 1993 aloitti kolmas kanava, P3, joka suunnattiin nuorisolle. Vuosituhannen vaihteen molemmin puolin digitalisaation mahdollistamana perustettiin lisäksi erikoiskanavia, jotka keskittyivät tiettyyn asiaan, kuten klassiseen musiikkiin tai uutisiin.  Vuonna 2017 Norjassa luovuttiin kokonaan analogisista FM-lähetyksistä ja siirryttiin DAB-teknologiaan. Radiolähetyksiä ei siis voi kuunnella perinteisellä autoradiolla.
Television puolella NRK perusti toisen kanavansa NRK2:n vuonna 1996. Vuonna 2007 tuli lisäksi kolmas kanavapaikka, jossa vuorottelevat lapsille suunnattu NRK Super sekä kulttuurikanava NRK3.
Pääjohtajat

1934–1940: Olav Midttun
1940–1945: Toralv Øksnevad (Lontoossa)
1948–1962: Kaare Fostervoll
1962–1972: Hans Jacob Ustvedt
1972–1981: Torolf Elster
1981–1989: Bjartmar Gjerde
1989–2001: Einar Frøde
2001–2007: John G. Bernander
2007–2013: Hans-Tore Bjerkaas
2013–2022: Thor Gjermund Eriksen
2022–: Vibeke Fürst Haugen
Televisiokanavat

NRK1 (1960-)
NRK2 (1995-)
NRK3 (2007-)
NRK Super (2007-)
NRK1 Tegnspråk (2001-)
NRK Rogaland 24
Radiokanavat

NRK P1 (vastaavanlainen kuin Yle Radio Suomi)
NRK P1+
NRK P2 (vastaavanlainen kuin Yle Radio 1)
NRK P3 (nuorille suunnattu popkanava)
NRK P13 (Rock)
NRK mP3
NRK Alltid nyheter (uutiskanava)
NRK Super (lapsille)
NRK Klassisk (klassisen musiikin kanava)
NRK Sápmi Radio (saamenkielinen)
NRK Jazz
NRK Folkemusikk
NRK Sport
NRK P3 Urørt (soittaa uutta norjalaista musiikkia artisteilta, joilla ei ole levytyssopimusta)
NRK P13 Radioresepsjonen (radioteatteri)
NRK P3 National Rap Show (räppiä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norsk Rikskringkasting Wikimedia Commonsissa
NRK:n verkkosivut (norjaksi)
Odd Roger Enoksen

| Odd Roger Enoksen |
| --- | --- |
 Enoksen vuonna 2007.
Norjan puolustusministeri
 Støren hallitus 14. lokakuuta 2021 – 12. huhtikuuta 2022  
Edeltäjä:  Frank Bakke-Jensen
Seuraaja:  Bjørn Arild Gram
Norjan öljy- ja energiaministeri
 Stoltenbergin II hallitus 17. lokakuuta 2005 – 21. syyskuuta 2007  
Edeltäjä:  Thorhild Widvey
Seuraaja:  Åslaug Haga
Norjan kuntaministeri
 Bondevikin I hallitus 16. maaliskuuta 1999 – 17. maaliskuuta 2000  
Edeltäjä:  Ragnhild Queseth Haarstad
Seuraaja:  Sylvia Brustad
Suurkäräjäedustaja
 1993–2005  
Norjan keskustapuolueen puheenjohtaja
 1999–2003  
Edeltäjä:  Anne Enger
Seuraaja:  Åslaug Haga
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1954 (ikä 70) Andøy Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Koulutus:  agronomi
Tutkinnot:  Kleivan maatalouskoulu
Odd Roger Enoksen (s. 25. syyskuuta 1954 Andøy) on norjalainen keskustapuolueen poliitikko ja moninkertainen ministeri. Vuosina 1999–2003 hän oli puolueensa puheenjohtaja.
Elämä ja ura

Enoksen on syntynyt vuonna 1954 Nordlandissa. Hän suoritti 1970-luvulla agronomin tutkinnon. Hän oli kunnanvaltuutettuna kotikunnassaan Andøyssa vuosina 1978–1993 ja suurkäräjäedustajana Nordlandin vaalipiiristä vuosina 1993–2003. Vuosina 2000–2003 hän toimi puolueensa ryhmänjohtajana suurkäräjillä. Vuosina 1999–2000 hän oli Norjan kunta- ja alueministeri, ja vuosina 2005–2007 öljy- ja energiaministeri.
Enoksen joutui huhtikuussa 2022 eroamaan Norjan hallituksesta, kun paljastui, että hänellä oli ministeriaikanaan vuosina 2006–2007 ollut avioliiton ulkopuolinen salasuhde tuolloin parikymppiseen naiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Odd Roger Enoksen Wikimedia Commonsissa
Odd Roger Enoksen Norjan suurkäräjien nettisivuilla (norjaksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Anne Enger | Norjan keskustapuolueen puheenjohtaja 1999–2003 | Seuraaja: Åslaug Haga |
Oph

Lyhenne OPH voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Oph, Käärmeenkantaja (lat. Ophiuchus), tähdistö
OPH, Opetushallitus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oph”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Naisen valta

| Naisen valta> Mr. Skeffington |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Vincent Sherman
Käsikirjoittaja:  Julius J. Epstein Philip G. Epstein
Perustuu:  Elizabeth von Arnimin romaaniin
Tuottaja:  Julius J. Epstein Philip G. Epstein Jack L. Warner
Säveltäjä:  Franz Waxman Paul Dessau
Kuvaaja:  Ernest Haller
Leikkaaja:  Ralph Dawson
Tuotantosuunnittelija:  Robert M. Haas
Pääosat:  Bette Davis Claude Rains
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:   25. toukokuuta 1944  23. syyskuuta 1945
Kesto:  146 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Naisen valta (engl. Mr. Skeffington) on Vincent Shermanin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1944. Naisen vallan pääosissa ovat Bette Davis ja Claude Rains. Naisen valta perustuu Elizabeth von Arnimin samannimiseen romaaniin Mr. Skeffington (1940), jonka pohjalta elokuvan tuottajinakin toimineet Julius J. Epstein ja Philip G. Epstein laativat käsikirjoituksen.
Juoni

Naisen valta sijoittuu vuoteen 1914 ja ensimmäisen maailmansodan aattoon. Suositulla ja älykkäällä newyorkilaisten seurapiirien kaunottarella Fanny Trellis’illa (Bette Davis) on kosijoita joka sormelle. Fanny menee vihille iäkkäämmän juutalaisen, liikemies herra Skeffingtonin (Claude Rains), kanssa. Avioliitto on onneton, mutta Fanny teki valinnan järjen pohjalta. Näin Fanny saisi taloudellisesti huolettoman tulevaisuuden ja veljensä Trippyn (Richard Waring) työuran jatkumisen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Bette Davis  | … |  Frances Beatrice ”Fanny” Trellis Skeffington   |
|  Claude Rains  | … |  Job Skeffington   |
|  Walter Abel  | … |  George Trellis   |
|  Richard Waring  | … |  Trippy Trellis   |
|  Marjorie Riordan  | … |  Fanny Rachel Trellis   |
|  Robert Shayne  | … |  MacMahon   |
|  John Alexander  | … |  Jim Conderley   |
|  Jerome Cowan  | … |  Edward Morrison   |
|  Peter Whitney  | … |  Chester Forbish   |
|  Bill Kennedy  | … |  Bill Thatcher   |
|  Johnny Mitchell  | … |  Johnny Mitchell   |
|  George Coulouris  | … |  tohtori Byles   |
|  Dorothy Peterson  | … |  taloudenhoitaja Manby   |
Tuotanto

Tuotantoyhtiö Warner Brothersin ostettua oikeudet Mr. Skeffington -romaaniin vuonna 1940 Fanny Skeffingtonin rooliin harkittiin Tallulah Bankheadia, Gloria Swansonia, Norma Sheareria ja Irene Dunnea. James Stephenson palkattiin Job Skeffingtonin rooliin, mutta kuoli jo vuonna 1941. Fanny Skeffingtonin roolia tarjottiin Merle Oberonille ja sitten Hedy Lamarrille, jotka molemmat hylkäsivät roolin. Job Skeffingtonin rooliin harkittiin aluksi Paul Henreidia, Paul Lukasia ja John Loderia ennen kuin Claude Rains palkattiin rooliin. Richard Waringia testattiin myös miespääosaan, mutta hän sai lopulta Trippy Trellisin roolin. Elokuvan tuotannon alkuvaiheessa vuonna 1940 Fanny Skeffingtonin roolia oli tarjottu Bette Davisille, joka oli tällöin hylännyt roolin uskoen, että 32-vuotias nainen ei voisi vakuuttavasti näytellä 50-vuotiasta naista.
Naisen vallan tuotanto alkoi syyskuussa vuonna 1943. Kuvaukset alkoivat 11. lokakuuta ja kestivät aina tammikuuhun 1944 asti. Elokuvan tuotanto päättyi maaliskuussa 1944. Naisen valta kuvattiin Warner Brothersin studioilla Kalifornian Burbankissa.
Julkaisu ja vastaanotto

Naisen valta sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. toukokuuta 1944 New Yorkissa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 12. elokuuta 1944. Suomessa elokuva julkaistiin 23. syyskuuta vuonna 1945. Warner Brothers toimi elokuvan levittäjänä.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 50 prosentin ”mätä” arvosana, joka perustuu kuuteen arvosteluun.
Lux Radio Theater lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 1. lokakuuta vuonna 1945, jolloin Bette Davis uusi elokuvaroolinsa.
Julkaisu ja vastaanotto > Oscar-palkintoehdokkuudet

| Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Vuosi | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja palkintoehdokkuudet> Voitto / ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1945 | Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Bette Davis | Ehdokkuus |
| 1945 | Oscar-palkinto | Paras miessivuosa | Claude Rains | Ehdokkuus |
Muut julkaisut

Jotkut Naisen vallan kopioista ovat 127-minuuttisia. Naisen valta leikattiin alkuperäisestä 146 minuutin pituudestaan välittömästi New York -ensi-iltansa jälkeen vuonna 1944. Leikatun materiaalin uskottiin olevan kadonnut, kunnes vuoden 1988 videojulkaisuun elokuva palautettiin alkuperäiseen 146-minuuttiseen versioonsa.
Naisen valta on julkaistu myös DVD:lle.
Aiheesta muualla

Naisen valta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Naisen valta Elonet.
Naisen valta AllMoviessa. (englanniksi)
Naisen valta TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Naisen valta Lux Radio Theaterissa 1. lokakuuta 1945
OYS Psykiatria

| OYS Psykiatria |
| --- | --- |
 Entinen Oulunsuun sairaalaan kuulunut rakennus, joka sisältää nykyään muun muassa OYS:n akuutin nuortenpsykiatrian osaston.
Sijainti
Osoite:  Peltolantie 17 90230 Oulu
Organisaatio
Sairaanhoitopiiri:  Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiri
Tyyppi:  psykiatrinen sairaala
Yhteistyöyliopisto:  Oulun yliopisto
Linkki
Kotisivut:  
OYS Psykiatria eli Oulun yliopistollisen sairaalan psykiatrian tulosalue on pääosin Oulun Peltolan kaupunginosassa toimiva OYS:n tulosalue. Se tarjoaa psykiatrista erikoissairaanhoitoa, päivystys- ja kriisipalveluja, avohoitoa sekä muita palveluja Pohjois-Pohjanmaan hyvinvointalueen jäsenkunnille ja sovitusti koko piirin erityisvastuualueelle, vakuutuslaitoksille sekä oikeuslaitokselle.
Toiminta ja sijainti

Tulosalue sisältää viisi poliklinikkaa, 16 osastoa sekä kolme muuta toimintayksikköä, joista suurin osa sijaitsee Oulun Peltolassa: psykiatrian ja nuortenpsykiatrian poliklinikat; osastot 50, 70, 73, 74, 75, 77, 78, 81, 82, 84, 86, 87  ja 88; tutkimus- ja kehittämis- sekä oikeuspsykiatrian yksiköt. Yleissairaalapsykiatrian sekä lastenpsykiatrian klinikat ja osastot sekä lasten ja nuorten oikeuspsykiatriset yksiköt sijaitsevat Kontinkankaalla yliopistollisen sairaalan yhteydessä. Ylivieskassa on oma nuorisopsykiatrian poliklinikkansa ja Ala-Temmeksellä Limingassa sijaitsee varhaiskuntoutusyksikkö osasto 85.
Peltolan yksiköt on suurelta osin sijoitettu entisen Oulunsuun sairaalan tiloihin.
Osastolla 70 hoidetaan Pohjois-Suomen vaikeimmin oireilevia nuoria.
Historiaa

1920-luvun Oulun läänissä mielisairaalan puute koettiin suurena ongelmana, ja jo vuosina 1921–1922 kaupunki ja kunnat alkoivat yhdessä perustamaan Ouluun piirimielisairaalaa. Sairaala rakennettiin Oulunsuuhun, Värtön ja Kajaanintien väliselle "Dalinkankaalle" johtuen alueen luonnonkauneudesta, hyvistä liikenneyhteyksistä sekä siitä, että alue oli asutuskeskuksista hieman syrjässä, muttei kuitenkaan liian kaukana, jotta sairaala voitiin edullisesti yhdistää vesijohto- ja viemäriverkkoon. Axel Mörnen suunnittelema piirimielisairaala  valmistui vuonna 1925, ja sitä seurasivat muut sairaalarakennukset vuosina 1933, 1937 ja 1956. Aluetta täydennettiin vuoteen 1983 asti. "Piirin" eli sairaala-alueen lähelle alkoi sotien jälkeen 1940-luvulla rakentumaan Peltolan asuinalue (nykyinen Vanha Peltola), kun siirtoväen pelättiin aiheuttavan asuntopulaa. 
Piirimielisairaala muuttui myöhemmin mielisairaanhuoltopiirin
kuntainliiton keskusmielisairaalaksi ja viime vaiheessa Oulunsuun sairaalaksi. 1990-luvun taitteessa Oulunsuun sairaalasta, Heikinharjun sairaalasta sekä OYKS:n psykiatrian klinikasta muodostettiin Oulun Yliopistollisen Sairaalan psykiatrian klinikka, jolloin Oulunsuun sairaalan toiminta erillisenä sairaalana lopetettiin ja sairaala liitettiin Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiriin. Entisen sairaalan tiloissa on nykyään myös esimerkiksi opiskelija-asuntoja, ja osa klinikoista ja osastoista on muuttanut muun muassa tien toiselle puolelle Kontinkankaalle. Nykyisen yliopistollisen sairaalan psykiatrian tulosalueen osastot, klinikat ja hallintotilat sijaitsevat kuitenkin suurimmilta osin yhä Peltolassa, ja kaupunkilaisten, etenkin nuorten suussa yleisesti kaikki Oulunsuun suuralueella sijaitsevat psykiatrisen sairaanhoidon tilat säilyvät yhä "Peltolana" (vanhemmilla ihmisillä "Piirinä").