stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petteri Koponen
Ura > FC Barcelona (2016–2018)

Elokuussa 2016 espanjalainen eurooppalaisiin huippujoukkueisiin lukeutunut FC Barcelona osti Koposen Himkiltä 2+1-vuotisella sopimuksella. Pisteiden valossa Koponen pelasi ensimmäisellä Barcelona-kaudellaan siihenastisen uransa parhaan kauden Euroliigassa ja teki 10,1 pistettä ottelua kohden. Pisteiden valossa kauden parhaan pelinsä hän pelasi kierroksella kahdeksantoista Anadolu Efesiä vastaan ja teki 20 pistettä. Joukkue ei kuitenkaan edennyt runkosarjaa pidemmälle. Kotimaan sarjassa Barcelona eteni puolivälieriin, joissa se hävisi Valencialle.
Kauden 2017–2018 alkua Koposta vaivasti olkapäävamma, eikä pelillistä vastuuta tullut tarpeeksi. Kesken kauden joukkue vaihtoi valmentajaksi Svetislav Pešićin, jolloin hänen pelivastuunsa kasvoi. Erityisen hyvin Koponen onnistui kolmen pisteen heitoissa, joissa hänen onnistumisprosenttinsa 51,1 oli koko sarjan neljänneksi korkein. Euroliigassa FC Barcelona ei päässyt pudotuspeleihin, vaan sijoittui vasta kolmanneksitoista. Kotimaassa seura voitti kuitenkin cup-mestaruuden, mutta jäi välieriin.
Kesäkuussa 2018 FC Barcelona ilmoitti, ettei se käytä optiovuottaan ja jätti sopimuksen uusimatta.
Ura > FC Bayern München (2018–)

Heinäkuussa 2018 uutisoitiin Koposen tehneen saksalaisen FC Bayern Münchenin kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Maajoukkue

Suomen koripallomaajoukkueen valmentaja Henrik Dettmann nosti Koposen maajoukkueeseen kesällä 2006. Koponen pelasi maajoukkueessa aluksi Petri Virtasen ja Teemu Rannikon takana. Rannikon loukkaantuessa vuonna 2007 Koponen joutui olemaan Suomen ykköstakamies vuoden 2009 EM-karsinnoissa. Hän suoriutui peleistä hyvin, vaikka Koposen omasta mielestä ottelu Bulgariaa vastaan oli huono. Koponen teki EM-karsinnoissa keskimäärin 13,8 pistettä ja antoi 2,7 syöttöä ottelua kohden. Viimeisessä ottelussa Italiaa vastaan Koponen teki 26 pistettä, mikä sivusi hänen entistä maajoukkueen piste-ennätystään.
Vuoden 2013 EM-kilpailuissa Koponen voitti turnauksen riistokuninkuuden ja sijoittui korisyttötilastossa toiseksi.
Koponen pelasi Suomen joukkueessa merkittävässä roolissa vuoden 2014 MM-kisoissa. Hän oli kisojen paras koriin johtaneiden syöttöjen antaja.
Pelityyli

Suomen maajoukkueen päävalmentaja Henrik Dettmannin mukaan Koponen pelaa yleensä pelinrakentajana, mutta hän pystyy pelaamaan myös heittävänä takamiehenä. Tosin pelatessaan heittävänä takamiehenä Koposelle tulee ongelmia, koska hän on tottunut olemaan enemmän pallon kanssa. Italiassa Koponen tuli tunnetuksi hyvästä puolustustyöskentelystään sekä energisyydestään, jonka hän toi kentälle tullessaan mukanaan. Koposelle tämä tuli yllätyksenä, sillä Suomessa häntä on yritetty saada puolustamaan enemmän. Lisäksi Koposelle on sanottu, että hänen pitäisi heittää enemmän, koska hän on hyvä heittäjä.
Yksityiselämä

Koposen äiti Sonja Koponen on entinen koripallon SM-sarjan pelaaja. Hän pelasi kolme kautta Helsingin Jyryssä 1970–1980-luvuilla. Biologisen isänsä Koponen tietää ainoastaan etunimeltä eikä pidä häneen yhteyttä. Koponen sai lapsen elämänkumppaninsa Linda Hatakan kanssa toukokuussa 2015.
Koponen valmistui Mäkelänrinteen urheilulukiosta 19-vuotiaana. Hän suoritti varusmiespalveluksensa Urheilukoulussa vuonna 2008.
Koponen loukkaantui Barcelonassa 19. syyskuuta 2016 tapahtuneessa auto-onnettomuudessa.
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Virtus Bologna
EuroChallenge: 2009
Espoon Honka
2 × Suomenmestaruus: 2007, 2008
SM-pronssia: 2006
Himki BK
ULEB Eurocup: 2015
FC Barcelona
Espanjan Cup: 2018
FC Bayern München
Bundesliiga: 2019
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Korisliigan vuoden pelaaja: 2008
Vuoden koripalloilija: 2008, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016
Vuoden nuori urheilija: 2007
Euroliigan viikon pelaaja 2013
Eurocupin ensimmäinen tähdistöjoukkue: 2015
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004–2005 | Espoon Honka | Korisliiga | 14 | 25,0 % | 40,0 % | 71,4 % | 0,3 | 0,1 | 0,4 | 0,4 | 1,2 | 0,2 | 0,0 | 1,5 | 21 |
| 2005–2006 | Espoon Honka | Korisliiga | 21 | 53,7 % | 31,6 % | 73,3 % | 1,0 | 0,4 | 1,3 | 0,8 | 0,8 | 0,9 | 0,1 | 5,5 | 116 |
| 2006–2007 | Espoon Honka | Korisliiga | 22 | 52,9 % | 44,9 % | 81,1 % | 0,6 | 1,7 | 2,3 | 4,4 | 3,0 | 1,5 | 0,1 | 12,9 | 283 |
| 2007–2008 | Espoon Honka | Korisliiga | 22 | 59,4 % | 43,8 % | 75,7 % | 0,4 | 2,9 | 3,2 | 3,9 | 2,9 | 1,5 | 0,2 | 19,0 | 419 |
| 2008–2009 | Virtus Bologna | Serie A | 30 | 36,7 % | 23,9 % | 75,8 % | 0,2 | 0,9 | 1,1 | 0,8 | 0,9 | 0,7 | 0,0 | 2,8 | 94 |
| 2008–2009 | Virtus Bologna | EuroChallenge | 15 | 56,7 % | 39,4 % | 87,5 % | 0,3 | 1,6 | 1,9 | 1,0 | 0,9 | 0,7 | 0,0 | 5,8 | 87 |
| 2009–2010 | Virtus Bologna | Serie A | 23 | 63,9 % | 39,8 % | 77,8 % | 0,3 | 2,0 | 2,3 | 1,8 | 1,5 | 1,4 | 0,2 | 11,3 | 260 |
| 2010–2011 | Virtus Bologna | Serie A | 30 | 49,6 % | 35,1 % | 86,0 % | 0,6 | 2,0 | 2,6 | 2,1 | 1,9 | 1,4 | 0,1 | 12,1 | 363 |
| 4 kautta | YHTEENSÄ | Korisliiga | 79 | 54,3 % | 42,4 % | 77,4 % | 0,6 | 1,4 | 1,9 | 2,8 | 2,1 | 1,1 | 0,1 | 10,6 | 839 |
| 3 kautta | YHTEENSÄ | Serie A | 86 | 51,2 % | 34,7 % | 81,4 % | 0,3 | 1,6 | 1,9 | 1,5 | 1,4 | 1,1 | 0,1 | 8,3 | 717 |
| 1 kausi | YHTEENSÄ | EuroChallenge | 15 | 56,7 % | 39,4 % | 87,5 % | 0,3 | 1,6 | 1,9 | 1,0 | 0,9 | 0,7 | 0,0 | 5,8 | 87 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005–2006 | Espoon Honka | Korisliiga | 5 | 75,0 % | 100 % | 50,0 % | 0,4 | 0,0 | 0,4 | 0,2 | 1,2 | 0,2 | 0,0 | 2,0 | 10 |
| 2006–2007 | Espoon Honka | Korisliiga | 2 | 63,6 % | 0,0 % | 85,7 % | 0,0 | 2,5 | 2,5 | 3,0 | 5,5 | 0,5 | 0,0 | 13,0 | 26 |
| 2007–2008 | Espoon Honka | Korisliiga | 7 | 57,6 % | 47,6 % | 73,3 % | 0,1 | 2,4 | 2,6 | 4,7 | 2,7 | 2,0 | 0,0 | 15,6 | 109 |
| 2008–2009 | Virtus Bologna | Serie A | 5 | 50,0 % | 20,0 % | 100,0 % | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,0 | 1,8 | 7 |
| 3 kautta | YHTEENSÄ | Korisliiga | 14 | 60,4 % | 46,7 % | 77,4 % | 0,2 | 1,6 | 1,8 | 2,9 | 2,6 | 1,1 | 0,0 | 10,4 | 145 |
| 1 kausi | YHTEENSÄ | Serie A | 5 | 50,0 % | 20,0 % | 100,0 % | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,0 | 1,8 | 7 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Legabasketin pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
DraftExpress – Draft Express (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Sami Lehtoranta | Korisliigan vuoden pelaaja 2007–08 | Seuraaja: Antti Nikkilä |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Teemu Rannikko Teemu Rannikko | Vuoden koripalloilija 2008 2011–2014 | Seuraaja: Teemu Rannikko – |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: James Augustine | VTB-liigan paras kuudes pelaaja 2014–2015 | Seuraaja: – |
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Mäkäläinen |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Salin |
13 Möttölä |
14 Virtanen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Haanpää |
13 Möttölä |
14 Ahonen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2014
4 Koivisto |
5 Murphy |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
13 Möttölä |
14 Lehto |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2015
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
21 Kaunisto |
24 Cavén |
30 Ahonen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2017
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
15 Rannikko |
22 Lindbom |
23 Markkanen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2022
1 Little |
7 Huff |
9 Salin |
11 Koponen |
14 Kantonen |
18 Jantunen |
19 Valtonen |
20 Madsen |
21 Maxhuni |
23 Markkanen |
35 Seppälä |
41 Palmi |
Valmentaja Tuovi
Air Avellinon ja Virtus Bolognan välinen ottelu kaudella 2009–2010
Italian cupin loppuottelu vuonna 2010.
Koponen Barcelonan paidassa
Monacon parlamenttivaalit 1998

Monacon parlamenttivaalit 1998 toimitettiin kahtena kierroksena 1. ja 8. helmikuuta 1998. Vaaleissa valittiin 18 edustajaa Monacon parlamenttiin, kansallisneuvostoon, viideksi vuodeksi. Valituista neljä oli naisia. Äänestysprosentti oli ensimmäisellä kierroksella 72,8 ja toisella 65,4. Kolme puoluetta asetti yhteensä 37 ehdokasta, mutta vain yksi puolue, Kansallinen ja Demokraattinen liitto, pääsi kansallisneuvostoon ja sai kaikki 18 paikkaa.
Mino De Rossi

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratapyöräily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratapyöräily. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten ratapyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuetakaa-ajo |  |
Mino De Rossi (21. toukokuuta 1931 Arquata Scrivia – 7. tammikuuta 2022 Genova) oli italialainen ratapyöräilijä ja olympiavoittaja.
De Rossi voitti joukkuetakaa-ajon olympiakultaa Helsingissä 1952. Vuotta aikaisemmin hän voitti takaa-ajossa amatöörien maailmanmestaruuden ja vuonna 1952 saman lajin MM-hopeaa. De Rossi kuoli 90-vuotiaana Genovassa 7. tammikuuta 2022.
Aiheesta muualla

Mino De Rossi Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Brownin liike

Esimerkki Brownin liikkeen simuloinnista kahdessa ulottuvuudessa.
Brownin liike on nesteessä tai kaasussa olevia hyvin pieniä hiukkasia mikroskoopilla tarkasteltaessa havaittava satunnainen ja itsenäinen siksak-liike. Ilmiön havaitsi kasvitieteilijä Robert Brown vuonna 1827 tutkiessaan mikroskoopin avulla vedessä kelluvaa kasvien siitepölyä.
Aluksi Brown piti havaitsemaansa liikettä vain elolliselle luonnolle ominaisena ilmiönä, mutta havaitsi pian, että samanlainen liike ilmeni silloinkin, kun nesteessä leijui hienojakoista epäorgaanista jauhetta. Liikkeen syy oli kuitenkin hämärän peitossa vuoteen 1905 saakka, jolloin Albert Einstein selitti hiukkasten liikeratojen johtuvan siitä, että niitä pommittaa jatkuvasti molekyylien lämpöliike.
Hiukkasia pommittaa joka puolelta atomien ja molekyylien lämpöliike. Suurilla hiukkasilla on joka puolella keskimäärin saman verran törmäyksiä joka hetki. Koska ne kumoavat toisensa, iso hiukkanen pysyy käytännössä paikallaan. Mutta pienellä hiukkasella saattaa tietyllä hetkellä yhdelle sivulle törmätä 100 000 molekyyliä ja toiselle 100 002 molekyyliä, jotka eivät kumoakaan toisiaan, ja näin parin molekyylin ylijäämäimpulssi riittää potkaisemaan pienen hiukkasen liikkeeseen vastakkaiseen suuntaan. Jonkin ajan kuluttua tilanne toistuu, mutta toiseen satunnaiseen suuntaan. Lopputuloksena syntyy satunnainen siksak-liikerata.
Vastaava ilmiö havaitaan kaasussa, esimerkiksi hyvin ohuessa kvartsilangassa roikkuvalla hyvin pienellä peilillä. Kun valonsäde heijastetaan peilin kautta valkokankaalle, havaitaan peiliin kohdistuva kaasumolekyylien pommitus pienenä valonsäteen värinänä valkokankaalla.
Einstein osoitti, että ajassa t, a-säteinen pallo diffundoituu keskimäärin mihin tahansa suuntaan sellaisen matkan x, että matkan neliön odotusarvo on:  \left\langle x^{2}\right\rangle ={\frac {kTt}{3\pi \eta a}}

jossa  \eta  on fluidin viskositeetti, k Boltzmannin vakio ja T (absoluuttinen) lämpötila.
Koska keskimääräinen siirtymä oli mikroskoopin avulla mitattavissa, tätä kaavaa voitiin kääntäen käyttää Boltzmannin vakion suuruuden määrittämiseen, minkä Jean Perrin tekikin muutamaa vuotta myöhemmin. Kun Boltzmannin vakiolle k oli saatu likiarvo, Avogadron vakio NA pystyttiin määrittämään relaatiosta  k=R/N_{A}, jossa R on kaasuvakio. Tämä oli yksi ensimmäisistä Avogadron vakion määrityksistä, ja se kumosi osaltaan atomin olemassaolosta vielä tuohon aikaan esiintyneet epäilykset.
Matemaattinen Brownin liike

Brownin liikkeen matemaattinen malli, jota myös nimitetään Brownin liikkeeksi tai joskus kehittäjänsä mukaan Wienerin prosessiksi, on idealisoitu malli luonnossa esiintyvästä vastineestaan. Se saadaan muun muassa rajaprosessina satunnaiskulku-nimisestä yksinkertaisemmasta prosessista. Brownin liikkeellä on joitakin mielenkiintoisia ominaisuuksia: esimerkiksi polku kahden pisteen välillä on aina äärettömän mittainen[lähde? ]. Tällainen fraktaalinen ominaisuus johtuu polkujen mutkikkuudesta.
Matemaattinen Brownin liike > Ominaisuuksia

Brownin liike  B_{t}(\omega ) on ajassa  t kulkeva stokastinen prosessi, jolla on muun muassa seuraavat ominaisuudet:
B_{t} noudattaa normaalijakaumaa tai multinormaalijakaumaa, ja erityisesti yksiulotteiselle Brownin liikkeelle pätee  B_{t}-B_{s}\sim {\mathcal {N}}(0,t-s), kun  0\leq s\leq t,
B_{0}=0 melkein varmasti,
stokastisen prosessin  B_{t} siirtymät ovat toisistaan riippumattomia, eli satunnaismuuttujat  B_{t_{1}},B_{t_{2}}-B_{t_{1}},\dots ,B_{t_{k}}-B_{t{k-1}} ovat riippumattomia jokaiselle  0\leq t_{1}<t_{2}\dots <t_{k}, ja
polku  t\rightarrow B_{t}(\omega ) on jatkuva melkein kaikille  \omega .
Lisäksi  B_{t} on  {\mathcal {F}}_{t}-mitallinen suhteessa filtraatioon  {\mathcal {F}}_{t}, kun  t\geq 0. Yllä merkintä  {\mathcal {N}}(\mu ,\sigma ^{2}) viittaa normaalijakaumaan odotusarvolla  \mu  ja varianssilla  \sigma ^{2}.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brownin liike Wikimedia Commonsissa
Boris Grišajev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Bern 1954 | maraton |  |
Boris Andrejevitš Grišajev (ven. Борис Андреевич Гришаев, 21. kesäkuuta 1930 Stalingrad, Venäjän SFNT – 1999) oli Neuvostoliittoa edustanut kestävyysjuoksija.
Grišajev saavutti maratonilla EM-hopeaa Bernissä 1954. Melbournen olympiamaratonilla 1956 hän keskeytti. Grišajevin ennätys maratonilla oli vuonna 1957 juostu 2.23.02.
Aiheesta muualla

Boris Grišajev Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Badegoulen kulttuuri

Raclette, Badegoulen kulttuurille tyypillinen kiviterä.
Badegoulen kulttuuri oli jääkautinen peuranmetsästäjien kulttuuri 23 500–20 600 vuotta sitten Länsi- ja Keski-Euroopassa. Se oli Solutrén ja Madeleinen kulttuurien välisenä aikana. Kiviset terätyökalut tehtiin litteistä kivistä isketystä paloista. Eräs näistä oli Badegoulen kulttuuria luonnehtinut kiekkomainen terä "raclette".
Työkalut, kulttuuri

Kulttuurin esineitä on löydetty mm Les Renardièresin ja Le Placardin luolista. Badegoulen kulttuuri eroaa huomattavasti aiemmasta Solutrén kulttuurista. Se muistuttaa enemmän myöhempää Madeleinen kulttuuria, joka saattoikin pohjautua Badegoulen kulttuuriin.
Kulttuuria luonnehti laajareunainen kaiverrin ja "raclette", pieni työstetty terätyökalu. Se ilmaantui kulttuurin keskivaiheessa. Badegoulen luuesineet erosivat Madaleinen esineistä työstötavaltaan. Kulttuuri ei ollut niin muunteleva kuin myöhempi Madeleinen kulttuuri.
Noin 70% riistasta oli peuraa. Riistan massatappamista ei harjoitettu. Pienriistaa ei luultavasti metsästetty. Itä-Akvitaniassa yökaluissa ei suurta alueellista vaihtelua tai muuta muuntelua. Badegoulen kulttuurista ei ole säilynyt luolamaalauksia.
Alue

Kulttuuri oli levinnyt suunnilleen Solutrén kulttuuria vastaavalle alueelle.
Ranskassa kulttuuri ulottui Etelä-ranskasta Keski-Ranskan kautta hieman Pariisista etelään.
Kulttuurin eteläinen muunnelma ulottui Keski-Ranskaan asti, ja pohjoinen Pohjois-Ranskaan asti.
Ajoitukset, löydöt

Badegoulen kulttuuri on sama kuin Madeleinen kulttuurin vaiheet 0 ja 1. Kulttuurin useimmat ajoitukset on tehty ajalta 19 600–17 300 radiohiilivuotta sitten, varhaisimmat jo ajalta 21 270 radiohiilivuotta sitten. Kalenterivuodet ovat vanhempia C-14-menetelmän systemaattisen virheen takia. Kulttuuri ilmaantui välillä 25 500–23 500 vuotta sitten, mutta levisi laajalle Ranskassa noin 22 000 kalenterivuotta sitten syrjäyttäen siellä laajalti aiemman Solutrén kulttuurin. Tällöin oli lämmin vaihe.
Ajoitukset, löydöt > Aikajako

Varhainen n. 23 500–23 000
Myöhäinen n. 23 000–22 300
Ympäristö

Badegoulen vaiheen aikana jääkauden ilmasto lauhtui jonkin verran Lascaux-interstadiaaliin, jonka aikana jääkauden jää vetäytyi hitaasti Saksassa lähelle rannikkoa.
Kaiverrettuja visentin kuvia Les Jamblancsin kaivauspaikalta Bourniquelin lähellä.
Punaisen renkaan sisältä on tehty paljon kulttuurin löytöjä. Kulttuuri saattoi ulottua keltaisella katkoviivalle merkitylle alueelle idässä.
Mirella Pekkonen

Mirella Pekkonen on suomalainen juontaja, joka työskenteli Yleisradiossa televisio-ohjelmassa Summeri yhdessä Kalle Lindrothin kanssa vuosina 2008–2009. Vuonna 2010 Mirella juonsi yle.fi/netari-osoitteessa toimivaa Netari-tv-nuortenohjelmaa.
Pekkonen oli myös Five Minutes For Myself -yhtyeen vokalisti. Lisäksi bändiin kuuluu Joni Virkkunen, Miia Liukkonen, Lari Montonen ja Tikku Ripattila. Pekkonen on valmistunut teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2009.
Boris Gryzlov

| Boris Gryzlov |
| --- | --- |
 Gryzlov vuonna 2018
Venäjän valtioduuman puhemies
 29.12.2003–14.12.2011  
Edeltäjä:  Gennadi Seleznjov
Seuraaja:  Sergei Naryshkin
Venäjän sisäministeri
 28.3.2001–24.12.2003  
Edeltäjä:  Vladimir Rušailo
Seuraaja:  Rašid Nurgalijev
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1950 (ikä 73) Vladivostok
Tiedot
Puolue:  Yhtenäinen Venäjä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.gryzlov.ru
Boris Vjatšeslavovitš Gryzlov (ven. Борис Вячеславович Грызлов, s. 15. joulukuuta 1950 Vladivostok) on venäläinen poliitikko, joka toimi Venäjän valtioduuman puhemiehenä vuosina 2003–2011. Gryzlov kuuluu maan johtavan puolueen Yhtenäisen Venäjän johtohahmoihin ja häntä pidetään Vladimir Putinin läheisenä liittolaisena.
Gryzlov syntyi Vladivostokissa, mutta kasvoi Leningradissa (nyk. Pietari). Hän valmistui Leningradin viestinnän sähköinstituutista 1973 ja työskenteli radioinsinöörinä. Joulukuussa 1999 Gryzlov valittiin duumaan Sergei Šoigun johtaman Yhtenäisyys-puolueen ehdokkaana ja hän toimi puolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana. Vuosina 2001–2003 hän oli Venäjän sisäministeri.
Gryzlov valittiin duuman puhemieheksi vuonna 2003. Hän ilmoitti joulukuussa 2011 eroavansa puhemiehen tehtävistä, kun Yhtenäinen Venäjä oli menettänyt juuri pidetyissä duuman vaaleissa parlamenttipaikkoja ja maassa oli mielenosoituksia. Eroilmoituksella arveltiin pyrkivän rauhoittamaan protesteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boris Gryzlov Wikimedia Commonsissa
Gryzlovin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Blade (videopeli)

| Blade |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Hammerhead (Playstation) HAL Laboratory (Game Boy Color)
Julkaisija:  Activision
Jakelija:  Marvel Entertainment
Suunnittelija:  Raoul Barnett (Playstation) Hiroyuki Sekimoto (Game Boy Color)
Pelimoottori:  Quake II engine
Julkaistu:  20. marraskuuta 2000
Lajityyppi:  beat ’em up
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Playstation, Game Boy Color
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Blade on vuonna 2000 julkaistu beat ’em up -videopeli, joka perustuu samannimiseen elokuvaan. Pelin kehitti Hammerhead PlayStationille ja HAL Laboratory Game Boy Colorille. Pelin juoni ei liity elokuvaan, vaan se kertoo Bladen ja hänen mentorin Abraham Whistlerin tehtävästä pysäyttää tuntemattomaksi jääneet vampyyriklaanit, kuten Dragonetti, Ashe ja Lemures.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Redd Pepper  | … |  Blade   |
|  Norman Chancer  | … |  Abraham Whistler   |
|  William Roberts  | … |  Dragonetti   |
|  Stefan Ashton Frank  | … |  Mannhelm   |
Moderni hiljainen musiikki

| Moderni hiljainen musiikki Dave Lindholm |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 1985, Westside studio, Karjaa
 Julkaistu: 1985
 Tuottaja(t): Jimi Sumén & Atte Blom
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 32.14
 Levymerkki: Pyramid
Dave Lindholmin muut julkaisut
| Kuutamolla 1983 | Moderni hiljainen musiikki 1985 | Sissi 1987 |
Moderni hiljainen musiikki on Dave Lindholmin kymmenes sooloalbumi. Se julkaistiin keväällä 1985.
Kappaleet

Annan sinulle nimen – 3.09
Sumun läpi ikkunaan – 3.12
Missä olet miten tulet – 3.55
Jää metsän varjoon – 3.14
Takaisin Mohan takaisin – 3.30
Minäkin – 4.15
Anna valos loistaa – 2.23
Niinkuin ennenkin – 1.59
Lausumattomat lauseet – 4.37
Ensimmäinen laulu – 2.00
Kokoonpano

Dave Lindholm – kitarat, laulu
Vesa Sytelä – rummut, taustalaulu
Safka – kosketinsoittimet
Petteri Rajanti – basso, huilu, taustalaulu
Tuomas Airola – sello
Kokoonpano > Tuotanto

Atte Blom – tuottaja
Jimi Sumén – tuottaja, äänittäjä
R. Renwall – äänittäjä
Blade (vuoden 1973 elokuva)

| Blade |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ernest Pintoff
Käsikirjoittaja:   Ernest Pintoff  Jeff Lieberman 
Tuottaja:  George Manasse
Säveltäjä:  John Cacavas
Kuvaaja:  David Hoffman
Leikkaaja:  David Ray
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Joseph Green Pictures  Pintoff Productions 
Ensi-ilta:  1973
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Blade on vuonna 1973 julkaistu trilleri/rikoselokuva. Elokuvan pääosia esittävät John Marley, Jon Cypher, Kathryn Walker, William Prince, Michael McGuire, Joe Santos, John Schuck, Peter White, Keene Kurtis ja Ted Lange. Morgan Freeman tekee elokuvassa cameoroolin Chris-nimisenä miehenä. Elokuvan on ohjannut Ernest Pintoff. Elokuvassa murhaetsivä jahtaa naisia vihaavaa sarjamurhaajaa, joka tappaa uhrinsa veitsellä.
Aiheesta muualla

Blade Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mona Carita (albumi)

| Mona Carita Mona Carita |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1979
 Formaatti: LP, MCD
 Tuottaja(t): Timo Lindström
 Tyylilaji: disko, iskelmä
 Kesto: 40.05
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: 30. (lokakuu 1979)
Mona Caritan muut julkaisut
|   | Mona Carita 1979 | Soita mulle 1980 |
Mona Carita on Mona Caritan vuonna 1979 julkaistu esikoisalbumi.
Kappaleet

Voi mikä Casanova! – 3.26 (Casanova, säv. Janschen en Janschens, san. Chrisse Johansson, sov. Jori Sivonen)
Elämä on totta – 3.07 (I Will Follow Him / Chariot, säv. Franck Pourcel, Paul Mauriat, san. Raul Reiman, sov. Jori Sivonen)
Kuti kuti kultasein – 2.51 (Eeny Meeny Miny Moe, säv. Janschen en Janschens, san. Chrisse Johansson)
Jos mua pussaat – 2.38 (Then He Kissed Me, säv. Jeff Barry, Ellie Greenwich, Phil Spector)
Suoraan taivaalta – 4.18 (I Lost My Heart to a Starship Trooper, säv. Geraint Hughes, Jeffrey Calvert, san. Raul Reiman, sov. Jori Sivonen)
Kaikki – 4.15 (säv. Jori Sivonen, san. Raul Reiman)
Hollywood – 3.11 (säv. Janschen en Janschens, san. Raul Reiman, sov. Esa Nieminen)
Haluan sinua vain – 3.50 (säv. Kim Kuusi, san. Juha Vainio)
Elämäni loppuun asti – 5.02 (säv. Esa Nieminen, san. Raul Reiman)
Da Doo Ron Ron – 2.54 (säv. Jeff Barry, Ellie Greenwich, Phil Spector)
Rasputin – 4.43 (säv. Frank Farian, Fred Jay, George Reyam)
Aiheesta muualla

Mona Carita discogs.com -sivustolla