stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Comibaena

| Comibaena |
| --- | --- |
 Laikkupussimittari (Comibaena bajularia)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Vihermittarit Geometrinae
Suku::  Comibaena  Hübner, [1823]
Synonyymit
 Phorodesma Boisduval, 1840  Comobaena Agassiz, 1847  Uliocnemis Warren, 1893  Colutoceras Warren, 1895  Myrtea Gumppenberg, 1895  Probolosceles Warren, 1896  Probolosceles Meyrick, 1897  Chlorochaeta Warren, 1904 
Katso myös
   Comibaena Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Comibaena on vihermittareihin kuuluva perhossuku. Sen kuvasi Jacob Hübner vuonna 1823.
Lajit

Sukuun luetaan kuuluvaksi ainakin seuraavat lajit. Näistä ainoastaan laikkupussimittaria (C. bajularia) tavataan Suomessa.
Comibaena albimarginata (Warren, 1893)
Comibaena amoenaria (Oberthür, 1880)
Comibaena attenuata (Warren, 1896)
Laikkupussimittari Comibaena bajularia (Denis & Schiffermüller, 1775)
Comibaena biplaga Walker, 1861
Comibaena cassidara (Guenée, 1857)
Comibaena cheramota Meyrick
Comibaena connata (Warren, 1898)
Comibaena diluta (Warren, 1895)
Comibaena fuscidorsata Prout, 1912
Comibaena leucospilata Walker
Comibaena longipennis Warren
Comibaena mariae (Lucas, 1888)
Comibaena meyricki Prout
Comibaena pseudoneriaria Wehrli, 1926
Comibaena quadrinotata Butler, 1889
Comibaena rhodolopha Prout, 1915
Comibaena serrulata Fletcher, 1963
Comibaena tancrei Graeser, 1889
Comibaena tenuisaria (Graeser, 1888)
Compsognathus

| Compsognathus |
| --- | --- |

 Jurakausi 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Osalahko::  Coelurosaurit Coelurosauria
Heimo::  Siroleuat Compsognathidae
Alaheimo::  Compsognathinae
Suku::  Compsognathus
Laji::  longipes
Kaksiosainen nimi
 Compsognathus longipes  Wagner, 1861 
Synonyymit
 Compsognathus corallestris 
Katso myös
   Compsognathus Wikispeciesissä   Compsognathus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Compsognathus (”Kaunis leuka”) oli jurakaudella 155–145 miljoonaa vuotta sitten elänyt hirmulisko. Noin 60–70 senttimetrin pituisena ja arviolta kolmen kilogramman painoisena se oli yksi pienimmistä tunnetuista hirmuliskoista, vain hieman kanaa suurempi. Compsognathus saalisti ravinnokseen liskoja ja suurikokoisia hyönteisiä. Laji oli siitä erikoinen, että vain sillä oli – Tyrannosauridae-heimon lisäksi – eturaajoissaan vain kaksi kynnellistä sormea. Sen rakenne kielii suuresta nopeudesta silloin, kun se lähti täydellä vauhdilla saaliinsa perään tai pakeni saalistajia. Lajin löytöpaikkoja on yksi Saksassa ja yksi Ranskassa; molemmista on löytynyt yksi fossiili.
Mediassa

Compsognathus esiintyy elokuvassa Kadonnut maailma – Jurassic Park ja vilaukselta myös elokuvan jatko-osassa Jurassic Park III.
Cocoon – nuoruudenlähde

| Cocoon – nuoruudenlähde> Cocoon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ron Howard
Käsikirjoittaja:  Tom Benedek   David Saperstein
Tuottaja:  David Brown   Lili Fini Zanuck   Richard D. Zanuck
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Donald Peterman
Leikkaaja:  Daniel P. Hanley Mike Hill
Pääosat:  Don Ameche   Wilford Brimley   Hume Cronyn   Brian Dennehy   Jessica Tandy   Maureen Stapleton   Jack Gilford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1985
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Paluu nuoruudenlähteelle
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cocoon – nuoruudenlähde (Cocoon) on yhdysvaltalainen tieteiselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1985. Se kertoo ryhmästä vanhahkoja ihmisiä, jotka avaruusolennot nuorentavat. Ron Howardin ohjaaman elokuvan pääosissa nähdään Don Ameche, Wilford Brimley, Hume Cronyn, Brian Dennehy, Steve Guttenberg, Jessica Tandy, Maureen Stapleton ja Jack Gilford.
Cocoon voitti kaksi Oscar-palkintoa, kun Don Ameche sai Oscarin parhaasta miessivuosasta ja erikoistehostetyöryhmä elokuvan visuaalisista efekteistä. Lisäksi Cocoon oli ehdolla parhaana komedia- tai musikaalielokuvana Golden Globeen.
Elokuvalle tehtiin myös jatko-osa Paluu nuoruudenlähteelle, joka valmistui vuonna 1988.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Don Ameche  | … |  Arthur Selwyn   |
|  Wilford Brimley  | … |  Benjamin Luckett   |
|  Hume Cronyn  | … |  Joseph Finley   |
|  Brian Dennehy  | … |  Walter   |
|  Jack Gilford  | … |  Bernard Lefkowitz   |
|  Steve Guttenberg  | … |  Jack Bonner   |
|  Maureen Stapleton  | … |  Marilyn Luckett   |
|  Jessica Tandy  | … |  Alma Finley   |
|  Gwen Verdon  | … |  Bess McCarthy   |
|  Herta Ware  | … |  Rosie Lefkowitz   |
|  Tahnee Welch  | … |  Kitty   |
|  Barret Oliver  | … |  David   |
|  Linda Harrison  | … |  Susan   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa lämminhenkiseksi, sadunomaiseksi ja ihmisläheiseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Cocoon – nuoruudenlähde Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hulunbuir

| Hulunbuir 呼伦贝尔市 ᠬᠥᠯᠥᠨ ᠪᠤᠶᠢᠷ ᠬᠣᠲᠠ |
| --- | --- |
 Tšingis-kaanin patsas Hailarissa.
 Hulunbuirin sijainti.
Valtio:   Kiina
Autonominen alue:  Sisä-Mongolia
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
 – Pormestari:  Zhang Liping
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  263 953 km²
Väkiluku (2010):  2 549 252
 – Väestötiheys:  9,66 as./km²
 
 www.hlbe.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hulunbuir (mong. ᠬᠥᠯᠥᠨ ᠪᠤᠶᠢᠷ ᠬᠣᠲᠠ, Khölön Buir, kiin. 呼伦贝尔市, Hūlúnbèi'ěr) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sisä-Mongoliassa. Se on myös pinta-alaltaan maailman suurin kaupunki, vaikkakin vain pieni osa sen alueesta on rakennettua. Hulunbuirin hallinnollinen keskus on Hailarin kaupunkipiiri. Hulunbuirissa sijaitseva Manzhouli on tavaraliikenteessä mitattuna suurin Venäjän ja Kiinan välinen rajanylityspaikka.
Maantiede

Hulunbuir sijaitsee Sisä-Mongolian koillisosassa ja rajoittuu Heilongjiangin provinssiin idässä, Mongoliaan lännessä ja Venäjään pohjoisessa ja luoteessa. Pinta-alaa alueella on 263 953 km², mikä tekee siitä kooltaan maailman suurimman kaupungin. Vaikka aluetta hallitaankin kaupunkina, vain hyvin pieni osa siitä on rakennettua aluetta.
Kaupungin aluetta jakaa Hingganvuoret, joiden itäpuolella vallitsee lauhkea ilmasto ja länsipuolella mannerilmasto. Alueesta noin 49 % on metsää. Hulunbuirin ruohotasanko kattaa puolestaan 112 667 km², ja sen alueella on 3 000 jokea ja 500 järveä. Historiallinen Hulunbuirin alue käsitti vain 161 000 km², ja siihen on sen historian aikana lisätty useita muita alueita.
Historia

1600-luvun puolivälistä lähtien Hulunbuirin alue oli lähes asumaton Qing-dynastian nousun mukanaan tuomien sotien ja pakkosiirtojen takia. Vuonna 1732 Qing-dynastian viranomaiset asuttivat alueelle oroqineja, solooneja eli evenkejä ja daguureja, sekä barga- ja öölödmongoleja. Siirtolaisten tarkoituksena oli suojella valtakunnan Venäjän vastaista rajaa. Uudet asukkaat jaettiin kahdeksaan lippukuntaan (kiin. Qi). Alueen hallinnon päämiehenä toimi mantšuluutnanttikuvernööri Hailarista käsin. Kuvernööri valittiin aina Mantšuriasta tai Pekingistä.
Venäjän etupiiriin alue päätyi, kun Venäjä rakennutti vuonna 1900 sinne Itä-Kiinan rautatien. Qing-dynastia vähensi 1908 paikallista autonomiaa osana suurempaa alueellista uudistusta. Tämä herätti vastustusta paikallisissa, ja 15. tammikuuta 1912 paikallisten lippukuntien sotilaat valtasivat Hailarin ja julistivat alueen osaksi hiljattain itsenäistynyttä Ulko-Mongoliaa. Venäjän painostuksesta liitos ei kuitenkaan koskaan tapahtunut ja alueesta tuli Venäjän ja Kiinan yhdessä valvoma autonominen alue.
Venäjän valta alueella heikkeni Venäjän sisällissodan myötä, ja neuvottelujen jälkeen kiinalaiset alkoivat hallita sitä edelleen osittaisen itsehallinnon kautta. 1920-luvulla Hulunbuirista kehittyi villakaupan keskus, jota hallitsivat amerikkalaiset ja brittiläiset yhtiöt. Vuoden 1928 puolella daguurijohtajat Merse ja Fumingtai johtivat epäonnistunutta kapinaa, jonka tarkoituksena oli liittää alue Mongoliaan.
Japani miehitti Mantšurian 1930-luvulla ja Hulunbuirista tuli 1932 autonominen Pohjois-Hingganin provinssi. Japanin valtakaudella kaikki lippukuntiin kuuluneet laskettiin virallisesti mongoleiksi ja mongolin kieli korvasi mantšun kielen hallinnossa. Haaveet Suur-Mongoliasta heräsivät jälleen, kun Neuvostoliitto hyökkäsi Mantšuriaan ja miehitti alueen vuonna 1945. Diplomatian takia liitosta ei edelleenkään kuitenkaan tapahtunut, vaan alue liitettiin Sisä-Mongoliaan Kiinan kommunistien painostuksesta lokakuussa 1947.
Tasankoalueen paimentolaiset siirrettiin kolhooseille vuonna 1958 ja kulttuurivallankumouksen aikana vuosina 1966-1976 rikkaita karjanomistajia vastaan hyökättiin. Tilannetta pahensi Kiinan ja Neuvostoliiton välirikko, jonka johdosta Hulunbuir siirrettiin hallinnollisesti Heilongjiangin provinssin alaisuuteen. Kulttuurivallankumouksen aikana tehtyjä muutoksia alettiin perua vuonna 1979 ja Hulunbuir siirrettiin takaisin osaksi Sisä-Mongoliaa. Vuosina 1983-1985 kolhoosien karjalaumoja alettiin yksityistää ja vuonna 1988 Hulunbuirista tehtiin uusien talousjärjestelyiden kokeilualue, joka johti lisääntyneeseen kauppaan ja turismiin Venäjältä. Hulunbuirin liitto lakkautettiin vuonna 2002 ja alue on nykyisin prefektuuritason kaupunki.
Talous

Hulunbuirin bruttokansantuote oli vuonna 2012 yhteensä 133,58 miljardia renminbiä. Tämä vastasi 8,4 % koko Sisä-Mongolian bruttokansantuotteesta ja se oli kuudenneksi suurin Sisä-Mongolian hallinnollisista alueista. Suurimmat teollisuuden alat olivat energia- ja kemikaaliteollisuus. Viime aikoina myös puun- ja elintarvikkeiden jalostus sekä metallurgia ovat kasvattaneet nopeasti kokoaan. Tärkeimmät vientituotteet ovat puu, päivittäistavarat, kasvikset ja kasvisöljyt ja tärkeimmät ulkomaalaiset vientikohteet ovat Venäjä ja Mongolia. Hulunbuirissa on myös merkittäviä mineraaliesiintymiä, kuten hiiltä, öljyä, rautaa, kuparia, lyijyä, sinkkiä, molybdeeniä, kultaa ja hopeaa.
Liikenne

Hulunbuirin alueella on kaksi lentokenttää, Manzhoulin lentokenttä ja Hailarin lentokenttä. Niistä lähtee lentoja maan muihin suuriin kaupunkeihin, kuten Pekingiin, Hohhotiin, Dalianiin ja Tianjiniin. Alue on myös tärkeä rautatieliikenteen solmukohta. Rautatieyhteyksiä on Chifengiin, Qiqihariin ja Pekingiin. Valtion moottoritie 201 kulkee Hulunbuirin läpi Heilongjiangin Suifenhesta Manzhouliin. Manzhouli on puolestaan tavaramäärässä mitattuna suurin Venäjän ja Kiinan välinen rajanylityspaikka.
Hallinnollinen jako

Hulunbuir jakautuu virallisesti 14 piirikuntatason yksikköön: kahteen kaupunkipiiriin, viiteen piirikuntatason kaupunkiin, neljään lippukuntaan ja kolmeen autonomiseen lippukuntaan.
| --- | --- |
 Kaupunkipiirit (2) 1. Hailar  2. Jalainur (Zhalainuo’er) Piirikuntatason kaupungit (5) 2. Manzhouli  3. Zalantun  4. Yakeshi  5. Genhe  6. Ergun :  Lippukunnat (4) 7. Arunin lippukunta  8. Uuden Baragin oikea lippukunta  9. Uuden Baragin vasen lippukunta  10. Vanhan Baragin lippukunta Autonomiset lippukunnat (3) 11. Oroqinien autonominen lippukunta  12. Evenkien autonominen lippukunta  13. Morin Dawan daguurien autonominen lippukunta 
Jalainur on virallisesti Hulunbuirin kaupunkipiiri, mutta käytännössä Manzhoulin kaupunki hallitsee sitä.
Jiagedaqi ja Songling kuuluvat teoriassa Oroqinien autonomiseen lippukuntaan, mutta käytännössä Heilongjiangin maakunnan Daxing’anlingin prefektuuri hallitsee niitä.
Väestö

Vuonna 2010 Hulunbuirin alueella asui 2 549 252 asukasta. Alue voidaan jakaa väestöllisesti kahteen osaan, tasanko- ja metsäalueeseen. Tasankoalueella asuu suurin osa Hulunbuirin mongoleista, ja metsäalueella asuu daguureja, evenkejä ja harvakseltaan öölödmongoleja. Alueen mongolit voidaan jakaa neljään ryhmään, jo mainittuihin öölödeihin, bargamongoleihin, burjaateihin ja hiljattain muualta Sisä-Mongoliasta muuttaneisiin mongoleihin. Alueella asuu myös oroqineja, joilla on muiden kansallisuuksien tapaan oma lippukuntansa. Metsäteollisuuden ja kaivosalan kehityksen myötä alueelle on muuttanut paljon han-kiinalaisia, jotka muodostavat nykyisin valtaosan alueen asukkaista. Vuonna 1990 alueella oli yhteensä 2 551 763 asukasta, joista mongoleja oli 185 400, daguureja 65 316, evenkejä 22 808 ja oroqineja 2 744.
Alueen hallintokeskuksena toimivassa Hailarissa oli vuonna 2010 yhteensä 344 934 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hulunbuir Wikimedia Commonsissa
Maisemaa Evenkien autonomisessa lippukunnassa.
Kivihiilikaivos Hulunbuirin alueella.
Hailarin lentokenttää.
Hulunbuirin hallinnollinen jako.
Hurskaat sisaret

| Hurskaat sisaret> Las Piadosas |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Federico Andahazi
Genre:  kauhu
Julkaistu:  1998
Suomennos
Suomentaja:  Tarja Roinila
Kansitaiteilija:  Daavid-patsaan kuva: Galleria del'Academica. Vampyyrilepakon kuva: Stephen Dalton.
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2001
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  187
ISBN:  951-1-16362-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hurskaat sisaret (esp. Las Piadosas) on argentiinalaisen kirjailijan Federico Andahazin vuonna 1998 julkaisema romaani. Teos edustaa ironisella tavalla kauhukirjallisuutta ja on monin tavoin uskollinen 1800-luvun kauhuromantiikan konventioille. Romaani antaa fiktiivisen ja voimakkaasti fantasioidun selityksen John Polidorin kuuluisan Vampyyri-novellin (1819) synnylle.
Henkilöt

Lordi George Gordon Byron, runoilija
Percy Bysshe Shelley, Byronin kollega ja tuore ystävä
Mary Godwin Wollstonecraft (tunnetaan paremmin nimellä Mary Shelley), Shelleyn myöhempi aviovaimo
Jane ”Claire” Clairmont, Mary Godwinin sisarpuoli
John Polidori, Byronin syrjitty sihteeri ja lääkäri.
Romaanin tapahtumat

Andahazi sijoittaa Hurskaitten sisarten tapahtumat todelliseen historialliseen ympäristöön:  kesään 1816 ja Genevenjärven rannalla Sveitsissä sijaitsevaan kartanoon. Romaanin alussa lordi Byron asettuu seurueineen, johon kuuluvat Shelley, Shelleyn rakastajatar Mary Godwin Wollstenecraft ja tämän sisarpuoli Claire Clairmont, asumaan Byronin hallussa olevaan kartanoon. Tuo kesä on englantilaisen kirjallisuuden ja goottilaisen kauhuromaanin kannalta merkittävä, sillä seurue päätti pitää keskuudessaan kauhutarinakilpailun, johon Mary Shelley osallistui kertomuksella hirviön luovasta tohtori Frankensteinista. Nimittäin tuon kertomuksen myöhempi romaaniversio julkaistiin 1818 nimellä Frankenstein – uusi Prometheus, ja se nousi pian klassikon asemaan goottilaisen kauhun edustajana.
Romaanin kannalta seurueen keskushahmoja merkittävämpään asemaan nousee Byronin väheksytty sihteeri-lääkäri John Polidori, teoksen varsinainen päähenkilö. Hurskaitten sisarten fantastiset tapahtumat lähtevät liikkeelle, kun Polidori saa salaperäisen kirjeen:
»Itse asiassa häneltä kului jonkin aikaa ennen kuin hän tajusi, että öljylampun vieressä lepäävä esine oli kirje. Kyseessä oli musta kirjekuori jonka kääntöpuolella erottui kreppimäisesti aaltoileva, valtava purppuranpunainen sinetti: sen keskelle oli kaiverrettu barokkinen L-kirjain.» 
()
Kirjeen lähettäjäksi paljastuu Polidorille ennestään tuntematon Annette Legrand. Myöhempien kirjeiden myötä käy selville, miten Annetten kuuluisampien sisarten Babette ja Colette Legrandin kohtalo on tiiviisti sidoksissa hänen omaan kohtaloonsa. Polidori solmii Annetten kanssa sopimuksen, jonka hedelmänä Vampyyri-novelli saa alkunsa.
Tyyli ja tematiikka

Erotiikalla on romaanissa tärkeä sija, alkaen jo ihmisen siemennesteen keskeisestä roolista juonenkulussa. Seksuaalisuus nousee monissa kohtauksissa kuvauksen keskiöön, esimerkiksi heti teoksen alussa, kun Byronin johtama seurue riisuutuu ilkosilleen saavuttuaan Genevenjärven kartanon eteisaulaan myrskyn ja sateen keskeltä.
Hurskaat sisaret on pastissi 1800-luvun goottilaisesta kauhuromaanista ja myös sen ilkikurinen parodia. Postmodernistista leikittelyä edustaa esimerkiksi nimen Frankenstein paradoksaalinen esiintyminen romaanissa kahdessa toisistaan täysin riippumattomassa yhteydessä.
Temaattisesti merkittävä on romaanin pohtima ajatus isyyden tunnistamisen vaikeudesta verrattuna äitiyteen. Ajatus kiteytyy Annette Legrandin viimeisessä kirjeessä Polidorille: ”Sitä paitsi isyyttä epävarmempaa asiaa ei olekaan.”, ja kärjistyy teoksen yllätysratkaisussa. Myös Rilkeltä peräisin oleva ajatus kauneuden ja kauhun läheisestä keskinäisestä suhteesta on romaanissa esillä hyvin konkreettisesti kauniitten Babetten ja Coletten ja heidän hirviömäisen sisarensa Annetten symbioottisen suhteen kautta.
Aiheesta muualla

”The Merciful Women”. TWBooks.co.uk (Arkistoitu – Internet Archive).
Comtat Venaissin

Comtat Venaissin
Comtat Venaissin on entinen maakunta Provencessa Avignonin ympäristössä. Sen muinainen pääkaupunki oli Carpentras. Alue kuului Kirkkovaltiolle vuosina 1274-1791, jolloin siellä sijainneessa Avignonissa eli seitsemän paavia ja kaksi vastapaavia. Alue liitettiin Ranskaan vallankumouksen yhteydessä vuonna 1791. Comtat oli hedelmällistä seutua, jota kasteltiin Durancejoen vedellä. Aluetta tosin kiusasi usein puhaltava mistraali, jota estämään istutettiin sypressiaitoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Comtat Venaissin Wikimedia Commonsissa
Ranskan historialliset maakunnat
| --- | --- |
Maakunnat vuonna 1789::  Alsace • Angoumois • Anjou • Artois • Aunis • Auvergne • Basse-Navarre • Béarn • Beaujolais • Berry • Bourbonnais • Bourgogne • Bretagne • Champagne • Korsika • Dauphiné • Flanderi/Hainaut • Foix • Forez • Franche-Comté • Gascogne • Guyenne • Île-de-France • Languedoc • Landau • Limousin • Lorraine • Lyonnais • Maine • Marche • Nivernais • Normandia • Orléanais • Perche • Picardie • Poitou • Provence • Roussillon • Saintonge • Touraine • Trois-Évêchés
Vallankumouksen jälkeen::  Avignon ja Comtat Venaissin • Montbéliard • Mulhouse • Savoiji • Comté de Nice
Colwyn Bay

| Colwyn Bay Bae Colwyn |
| --- | --- |
 Old Colwyn kuvattuna lahden toiselta puolelta.
 Colwyn Bay
 Koordinaatit: 53°17′N, 3°42′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Wales
Kreivikunta:  Conwy
Väkiluku (2011):  28 247
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Colwyn Bay (kymriksi Bae Colwyn) on pikkukaupunki Walesin pohjoisrannikolla Conwyn kreivikunnassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku vuonna 2016 oli 28 247. Kaupunki on ollut perinteinen lomanviettopaikka Britanniassa jo vuosisadan alussa.
Colwyn Baystä olevia

Kuulusia Colwyn Baystä kotoisin oleva henkilöitä ovat muun muassa Timothy Dalton  (s. 21. maaliskuuta 1946) esitti James Bondia sekä Terence Graham Parry Terry Jones (s. 1. helmikuuta 1942) oli Monty Pythonin jäsen.
Aiheesta muualla

Colwyn Bay Heritage
Colwyn Bay Town Council: Colwyn in Bloom
A North Wales town with great sea views and a love of flowers
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Colwyn Bay Wikimedia Commonsissa
Comité régional d’action viticole

| Comité régional d’action viticole CRAV |
| --- | --- |
Perustettu:  1976
Tyyppi:  terroristijärjestö
Toiminta-alue:   Oksitania, Ranska
Jäsenet:  n. 1 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Comité régional d’action viticole eli CRAV (Viininviljelyperäisen toiminnan alueellinen komitea) on ranskalaisten viininviljelijöiden muodostama radikaali järjestö, joka on tehnyt useita väkivaltaisiakin iskuja ja jonka toimintaa on kutsuttu ”viiniterrorismiksi”. Järjestön pääalue on Languedoc-Roussillonin viinialue Etelä-Ranskassa. Se on perustettu vuonna 1976, ja sillä on noin tuhat jäsentä.
Historia

Comité régional d’action viticolen historia ulottuu eri järjestöjen kautta vuoteen 1907, jolloin ranskalaiset viininviljelijät kärsivät viinikirvaepidemiasta, joka tuhosi suuria määriä viiniköynnöksiä. Vuoden 1907 viinimellakoihin osallistui 600 000–800 000 henkilöä. Niiden aikana kuoli kuusi henkilöä sotilaiden avattua tulen väkijoukkoon. Mellakat saatiin lopulta loppumaan. Samana vuonna oli perustettu CRAV:n edeltäjä nimeltä Comité du salut viticole. Comité régional d’action viticole -nimellä järjestö alkoi toimia 1970-luvulla, jolloin ranskalaista viinintuotantoa haittasivat halvat ulkomailta tuodut viinit ja yleinen viininjuonnin väheneminen Ranskassa. Järjestö perustettiin virallisesti vuonna 1976, ja samana vuonna sen katsotaan olleen vastuussa väkivaltaisista yhteenotoista poliisin ja mellakoineiden viininviljelijöiden välillä Narbonnessa. Järjestö on sittemmin tehnyt erilaisia iskuja, kun paikalliset viininviljelijät ovat tunteneet itsensä uhatuiksi. Iskut ovat sisältäneet erilaisia pommi- ja tuhopolttoiskuja.
Historia > Viimeaikaiset iskut

Vuonna 2005 järjestön edustajat tuhosivat espanjalaisen viiniä kuljettaneen tankkerin ja sen noin 30 000 pulloa sisältäneen espanjalaisen viinilastin Clermont l’Hérault’n kylässä lähellä Béziers’tä. Iskujen kohteeksi joutuivat myös rautatiet, joita vandalisoitiin useissa eri paikoissa. Yhteensä vahinkoa tehtiin noin 3 miljoonan euron edestä. Vuonna 2008 järjestö poltti puhelinverkkokeskittimen ja tuhosi pommeilla kaksi nopeuskameraa. Vuonna 2007 järjestö julkaisi Ranskan presidentti Nicolas Sarkozylle osoitetun videon, jolla esiintyneet miehet uhkailivat häntä hänen vaalilupauksiaan taloudellisesta tuesta viininviljelijöille. Videolla järjestö vertasi itseään vastarintaliikkeeseen ja teki viittauksia vuoden 1907 mellakoihin. Järjestö teki jälleen iskuja vuonna 2009, kun se poltti pullotuslinjan Maureilhanissa ja sytytti palamaan 50 tynnyriä esittelytarkoitukseen varattua viiniä Clermont l’Herault’ssa.
François Coli

| François Coli |
| --- | --- |
 François Coli
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1881 Marseille
Kuollut: 8. toukokuuta 1927   (katosi, kohtalo jäänyt epäselväksi)
Kansalaisuus:   Ranska
Ammatti:  lentäjä ja lentosuunnistaja
Siviilisääty:  naimisissa
François Coli (5. kesäkuuta 1881 Marseille, Ranska – katosi 8. toukokuuta 1927) oli ranskalainen lentäjä ja lentosuunnistaja, joka tunnetaan parhaiten Charles Nungesserin lentokumppanina yrityksellä lentää Atlantin yli.
Varhainen elämä ja 1. maailmansota

Marseillessa syntynyt Coli oli kauppalaivan kapteeni, hän oli naimisissa ja kolmen tyttären isä. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän pyrki Ranskan laivaston palvelukseen. Pettyneenä siihen, ettei sotalaivasto tarvinnut kapteenia, Coli astui palvelukseen maavoimissa sotamiehenä. Hänet kuitenkin ylennettiin ikänsä ja kokemuksensa ansiosta kapteeniksi kesällä 1915.
Haavoittumisen jälkeen hänet julistettiin palvelukseen kelpaamattomaksi maavoimissa ja siirrettiin ilmavoimiin maaliskuussa 1916. Myöhemmin samana vuonna Coli liittyi 62. eskadroonaan ja yleni sen komentajaksi helmikuussa 1917. Kapteeni Coli säilyi eskadroonan komentajana vaikka menettikin toisen silmänsä onnettomuudessa maaliskuussa 1918.