stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SM Ringette
Historia > Kausiyhteenvedot > 2008–2009

Ringeten SM-sarja muokkasi naisten kansallista kilpatasoa radikaalisti. SM-sarjan muotoa muutettiin, ja lisäksi luotiin alempi kansallinen sarja, Ykkössarja.
Lapinlahden Luistin -89 ja Luvian Kiekko -82 olivat kauden ennakkosuosikit. SM-sarjan avausottelu pelattiin Tukholmassa. Lapinlahti hallitsi SM-sarjaa koko kauden. Lapinlahtelaisten ainoa tappio oli runkosarjassa naantalilaista VG-62 vastaan, ja joukkueet kohtasivat toisensa finaalisarjassa. Välierissä Luvia johti ottelusarjaa jo voitoin 2–0, mutta naantalilaiset kampesivat itsensä finaaliin. Finaalisarja avattiin Forssassa järjestetyn finaalitapahtuman yhteydessä, toinen ottelu pelattiin Lapinlahdella. Forssassa pelattiin myös SM-pronssiottelu, jossa vastakkain olivat Luvian Kiekko -82 ja espoolainen EKS-Ringette.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2007–2008

Koko kauden ringeten SM-sarjan kärkipaikkaa pitänyt Helsinki Ringette otti seuran ensimmäisen Suomen mestaruuden voittamalla finaalissa edellisen kauden Suomen mestarin Luvian Kiekko -82:n lukemin 8–7. Mestaruus ratkesi vasta jatkoerässä kahden minuutin pelaamisen jälkeen, kun Nina Sundell sinetöi kullan Helsinkiin. Pronssiottelussa kohtasivat edellisen kauden hopeamitalisti Espoon Kiekkoseura sekä Lapinlahden Luistin -89. Lapinlahdelle neljäs sija oli hieno päätös nousujohteiselle kaudelle, ja jo ennen välieriä VG-62 oli vähällä jättää lapinlahtelaiset ulos mitalitaistoista kokonaan. Finaalitapahtuma järjestettiin Turussa Kupittaalla.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2006–2007

Koko kauden selkeänä ennakkosuosikkina voitosta toiseen edennyt Luvia piti suosikin paikkansa loppuun asti, ja mestaruuspokali matkasi Luvialle. Edellisen kauden hopeamitalisti kirkasti pelaajiensa mitalikokoelmaa yhdellä kultaisella voittaessaan finaalissa Espoon kiekkoseuran maalein 9–7. Finaalitapahtuma järjestettiin Tampereella Hakametsän jäähallissa.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2005–2006

Kaksi kertaa Suomen mestaruuden voittanut Luvian Kiekko -82 menetti yhdeksän pelaajaa, kun suurin osa pelaajista siirtyi Rauman Lukkoon. Luvian Raumalla asuneet pelaajat olivat tyytymättömiä valmentaja Antero Kivelän tiiviiseen harjoittelutahtiin. Lukko oli tarjonnut sopimusta myös Kivelälle, mutta hän jäi valmentamaan Luviaa. Luvia sai lopulta vahvistusta Kanadan maajoukkuepelaaja Colleen Haganista, Helsingin Miia Railiosta ja Kanadaan NRL-sarjassa pelanneesta Marianne Hietamäestä.
Finaali pelattiin kaksiosaisena ottelusarjana VG-62 ja Luvian Kiekko -82 välillä. VG voitti ensimmäisen ottelun 6–4 ja Luvia toisen osaottelun 4–2, joten tasapisteissä paremmuus ratkottiin jatkoerässä. VG-62:n Riikka Lehtinen ratkoi kullan Naantaliin ajassa 71.06, ja varmisti näin VG:lle Suomen mestaruuden 14 vuoden tauon jälkeen. Kahtena edellisenä kautena VG:n tappiolliset finaaliottelut olivat juurikin Luviaa vastaan, ja molemmilla kerroilla naantalilaiset hävisivät jatkoerässä. Ensimmäinen osaottelu pelattiin Naantalissa, sillä VG-62 oli jatkosarjassa sijoittunut Luviaa paremmin. Ratkaiseva finaaliottelu pelattiin Tampereella.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2004–2005

Finaalisarja pelattiin kolmen loppuottelun sarjassa. Luvian Kiekko -82 voitti finaaleissa VG-62:n. Kolmannessa ja ratkaisevassa finaalissa jatkoerää ehdittiin pelata vain 37 sekuntia, kun Luvian Kiekon Anna-Kaisa Raesola räjäytti luvialaiskatsomon riemuhuutoihin. VG-62 Naantalista joutui tyytymään hopeamitaleihin, vaikka se voittikin kolmannen finaaliottelun varsinaisella peliajalla 7–5. Voitto riitti kuitenkin vasta tasoittamaan finaaliotteluiden pisteet 2–2 ja siirtämään ratkaisun jatkoerään. Pronssiottelussa pelasivat Hyvinkää Ringette ja Tuusula. Pronssiottelu ja kolmas, ratkaiseva finaaliottelu pelattiin Vantaan Tikkurilassa.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2003–2004

Luvialaisten historian ensimmäinen SM-mitali oli heti ensi yrittämällä kultainen. Jatkoajalla ratkennutta SM-finaalia jännitti 2000 katsojaa.
Finaalisarjan ottelujärjestelmä nousi keskusteluun keväällä 2004, ja joukkueet toivoivat paras viidestä -systeemin käyttöönottoa.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2002–2003

Lapinlahti vei ringeten SM-kullan Tuusula Ringeteltä toisessa finaalissa jatkoerän jälkeen 7–6. Espoon Kiekkoseura voitti pronssiottelussa Turun Ringeten 6–3.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2001–2002

SM-sarjassa pelasi 12 joukkuetta. Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena, jonka jälkeen kuusi parasta joukkuetta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja muut alemmassa loppusarjassa.
Neljä peräkkäistä Suomen mestaruutta voittaneen Tuusula Ringeten joukkue menetti riveistään neljä maailmanmestaria. Menetykset korvattiin lähinnä oman seuran junioripelaajilla. Kauden ennakkosuosikkeja olivat Turun Ringette ja Hyvinkää Ringette. Huolimatta menetyksistään Tuusula saavutti kaudella pronssimitalin. Ennakkosuosikeista kumpikaan ei päässyt mitalisijoille, sillä kulta meni Lapinlahdelle ja hopeaa juhlittiin Naantalissa.
Historia > Kausiyhteenvedot > 2000–2001

Tuusula Ringette juhli neljättä peräkkäistä Suomen mestaruuttaan. Finaalisarjan ratkaiseva ottelu pelattiin Espoon Areenalla, ja Tuusula voitti Turun Ringeten 7–3.
Historia > Kausiyhteenvedot > 1999–2000

Finaaleissa kohtasivat Tuusula Ringette ja Raision Nuorisokiekko. Tuusula Ringette lähti kauteen muuttuneella keskushyökkääjäosastolla, ja alkukaudesta joukkueen kapteeni Katja Kortesoja jätti joukkueen lähtiessään Englantiin. Jatkosarjan voittajana Tuusula sai ensimmäisen finaaliottelun kotikentälleen, Ratkaiseva finaali pelattiin 15.4. Espoossa, ja sen yhteydessä järjestettiin ringeten Rock on Ice 2000 -tapahtuma.
Aiheesta muualla

smringette.fi – Sarjan sivusto.
Bloch MB.150

| Bloch MB> 150 |
| --- | --- |
 Bloch MB.151 lennolla vuonna 1939.
Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:  Ranska
Valmistaja:  Avions Marcel Bloch
Suunnittelija:  Maurice Roussel
Ensilento:  29. syyskuuta 1937
Pääkäyttäjät:  Ranskan ilmavoimat   Luftwaffe
Valmistusmäärä:  623 
Bloch MB.150-155 oli ranskalainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokonesarja. Näistä MB.150 ei tullut tuotantoon, sen sijaan MB.152 osoittautui kelvolliseksi hävittäjäkoneeksi. Sarjan viimeinen malli oli MB.157, josta valmistui vain pelkkä prototyyppi. Konetyyppiä ehdittiin valmistaa pieni määrä ennen Ranskan valtausta vuonna 1940. Malleja MB.151 ja MB.152 tuotettiin yhteensä 140 kappaletta. MB.150-sarjan koneissa voimalaitteena käytettiin Gnome-Rhônen valmistamia kaksirivisiä tähtimoottoreita. Yhdysvaltalaisvalmisteisten, tehokkaampien ja kevyempien tähtimoottorien (lähinnä Pratt & Whitney Twin Wasp) ehdittiin myös suunnitella. MB.150-sarjan koneiden siivet olivat trapetsimuotoiset.
Sarjan taistelukykyisintä hävittäjäkonetta, MB.155:ttä, käytti Vichyn hallitus. Siinä oli varhaisia edeltäjiään tehokkaampi 1 060 hevosvoiman Gnome-Rhône 14N tähtimoottori, minkä lisäksi tyyppi oli edeltäjiään aerodynaamisempi. MB.155:ssä oli myös edeltäjiinsä nähden paksumpi panssarointi.
MB.150-sarjan koneet suunnitteli ranskalainen Marcel Bloch, joka vaihtoi nimensä myöhemmin Dassaultiksi.
Tekniset tiedot (MB.152 C.1)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&09.01000009,10 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&010.054000010,54 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.0300003,03 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02158.&&&&002 158 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02800.&&&&002 800 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Gnome-Rhône 14N25 tai 14N49 14-sylinterinen tähtimoottori; 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”tai”.0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”tai”790 tai 805 kW (0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”tai”.0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton sana ”tai”1 060 tai 1 080 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0509.&&&&00509 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&&0540.&&&&00540 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&010000.&&&&0010 000 m
Nousukyky: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.6 min 55 s 4 000 metriin m/s
Aseistus
4 × 7,5 mm konekivääriä siivissä tai
2 × 20 mm tykkiä siivissä ja
2 × 7,5 mm konekivääriä siivissä
Tekniset tiedot (MB.155)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&09.0500009,05 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&010.054000010,54 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.0300003,03 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02158.&&&&002 158 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02850.&&&&002 850 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Gnome-Rhône 14N49 14-sylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0790.&&&&00790 kW (&&&&&&&&&&&01060.&&&&001 060 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0520.&&&&00520 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01050.&&&&001 050 km
Nousuaika: 6 min 4 000 metriin
Aseistus
kuten MB.152 C.1, tai 6 × 7,5 mm konekiväärit siivissä
Konsta Sohlberg

Konsta Sohlberg (s. 21. marraskuuta 1973) on suomalainen elokuvaaja.
Sohlberg on opiskellut elokuvausta Aalto-yliopistossa sekä puusepäksi Stadin aikuisopistossa. Hän on Suomen Elokuvaajien Yhdistys F.S.C:n jäsen.
Sohlberg on kuvannut toistakymmentä pitkää elokuvateatterielokuvaa sekä kuvannut tv-sarjoja ja mainoksia. Sohlberg oli ehdolla 2014 parhaan kuvauksen Jussi-palkintoon elokuvasta Kekkonen tulee!
Valikoitu filmografia

Stadilaista tangoa etsimässä, 2009
Pihalla, 2009
Sisko tahtoisin jäädä, 2010
Kekkonen tulee!, 2013
Hevisaurus, 2015
Tulen morsian, 2016
Yösyöttö, 2017
Oma maa, 2018
Tarhapäivä, 2019
Fingerpori, 2019
Peruna, 2020
Syke-elokuva: Hätätila, 2021
Hamsterit, 2023
M/S Karelia

| M/S Karelia |
| --- | --- |
Tyyppi:  rahtilaiva
Lippuvaltio:  Suomi
Kotipaikka:  Maarianhamina
IMO-numero:  7128772
Aiemmat nimet:  1972–1979: Transbaltica 1979–1986: Karelia
Aiemmat omistajat:  1972–1980: Poseidon Schiffahrts OHG (myöh. nimeltään Cosima-Poseidon Schiffahrts) 1980–1986: Rederi Ab Hildegård
Rakennustelakka:  Uudenkaupungin Telakka Oy, Uusikaupunki, Suomi
Rakennusnumero:  263
Vesillelasku:  29. joulukuuta 1971
Luovutettu:  9. kesäkuuta 1972
Status:  Romutus
Tekniset tiedot
Pituus:  118,01 m
Leveys:  16,03 m
Syväys:  5,95 m
Bruttovetoisuus:  2 325 brt
Koneisto:  2 × 9-cyl, Sulzer-Wärtsilä diesel
Koneteho:  6 714 kW
Nopeus:  31,48 km/h
Nopeus:  17 kn
Hyttejä:  12
Miehistö:  22
Lastikapasiteetti:  865 m
Lähteet:  
M/S Karelia (IMO 7128772) oli vuonna 1972 rakennettu 118,01-metrinen ro-ro-rahtialus. Laivan rakensi Uudenkaupungin Telakka Uudessakaupungissa. 23. maaliskuuta 1986 alus sai pahan kallistuman, jonka vuoksi se jouduttiin jättämään ajelehtimaan yksinään. Kuusi miehistön jäsentä sai onnettomuudessa surmansa. Lopulta alus ajautui Gotska Sandönin rantaan, josta se hinattiin Naantaliin romutettavaksi.
Karelian sisaraluksia ovat M/S Ajman Trans, M/S Nusa Setia, M/S Saif I, M/S Donata, M/S Dubai Coast II ja M/S Dubai Coast III.
Käyttöhistoria

29. joulukuuta 1971 alus laskettiin vesille, ja 9. kesäkuuta 1972 se luovutettiin Poseidon Schiffahrts OHG:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Saksan lipun alle nimellä Transbaltica. Kotisatamaksi tuli Lyypekki. Luovutuksen jälkeen alus aloitti liikennöinnin Lyypekin ja Helsingin välillä. Vuonna 1976 alus aikarahdattiin tuntemattomalle varustamolle, joka käytti alusta Välimeren ja Punaisenmeren välisessä liikenteessä. Vuonna 1977 aluksen omistajavarustamo vaihtoi nimekseen Cosima-Poseidon Schiffahrts. Heinäkuusta 1977 kesäkuuhun 1978 Transbaltica oli aikarahdattuna suomalaisen OY Bore Lines AB:n liikenteessä reitillä Helsinki–Kotka–Drammen–Göteborg–Helsingborg. Kesäkuussa 1978 alus siirtyi reitille Suomi–Terneuzen–Rouen. Myöhemmin kesäkuussa alus aikarahdattiin SEALINK UK Ltd:n Dun Laoghairen ja Holyheadin väliseen liikenteeseen. Rahtaus päättyi jo elokuussa.
Vuonna 1979 alus sai nimen Karelia. 9. kesäkuuta 1980 Rederi Ab Hildegård osti aluksen ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Omistajanvaihdoksen jälkeen Karelia aloitti liikennöinnin sekä Transfennican että United Carriersin reiteillä.
Käyttöhistoria > Onnettomuus

23. maaliskuuta 1986 Karelia oli Itämerellä, lähellä Ruotsille kuuluvaa Gotska Sandönin saarta. Alus oli matkalla Helsingborgista Helsinkiin. Kello 16.32 Ruotsin aikaa kovassa tuulessa ja merenkäynnissä Karelian oikeanpuoleisen peräkulman alle osui poikkeuksellisen suuri murtuva aalto. Tästä seurasi aluksen nopea kallistuminen miltei holtittomasti vasemmalle. Karelian lasti siirtyi. Tässä vaiheessa alukselle oli jäänyt noin 15 asteen kallistuma, ja se kasvoi merenkäynnissä hyvin nopeasti ensin 25 asteeseen ja myöhemmin 35 asteeseen. Alus ei ollut enää ohjattavissa, ja koneteho oli pienentynyt.
Kello 16.33, kun kallistuma oli arviolta 20 astetta, käski aluksen päällikkö radiosähköttäjää ilmoittamaan Stockholm Radiolle aluksen vaikeuksista ja kallistumasta. Radiosähköttäjä totteli ja kutsui heti Stockholm Radiota VHF-radiopuhelimella käyttäen pikakutsua (PAN-PAN). Kun Stockholm Radio vastasi, muutti radiosähköttäjä omin päin liikenteen hätäliikenteeksi. Hän käytti hätämerkkiä (MAYDAY) ja ilmoitti Karelian sijainnin ja sen, että se joudutaan todennäköisesti jättämään.
Kello 16.34 Stockholm Radio hälytti lentopelastuspalvelun, joka taas lähetti Karelian luokse pelastushelikopterin. Kello 16.36 Stockholm Radio lähetti Karelian puolesta monilla hätätaajuuksilla hätäsanoman (MAYDAY RELAY), jonka useat alukset kuittasivat. Kello 17.05 kallistuma oli jo 50–55 astetta, ja päällikkö kertoi, että alus jätetään, minkä jälkeen 15 henkilöä käsittänyt miehistö alkoi siirtyä yhdelle pelastuslautalle. Kello 17.26 paikalle saapui pelastushelikopteri, joka nosti 11 henkilöä lautalta. Loput neljä miehistön jäsentä nostettiin myöhemmin Saksan lipun alla kulkeneeseen rahtilaivaan. Onnettomuudessa sai surmansa kuusi miehistön jäsentä, radiosähköttäjä mukaan lukien. Kello 20.11 Stockholm Radio ilmoitti hätäliikenteen loppuneen.
Käyttöhistoria > Onnettomuus > Karelia ajelehtii rantaan

Miehittämättömänä alus ajelehti Gotska Sandönin saaren koillisrannalle. Sieltä alus irtosi lopulta 24. huhtikuuta  aikaa vieneen ja työteliään pelastustyön jälkeen. Rannasta irrottuaan alus hinattiin Naantaliin, jossa sitä alettiin 27. toukokuuta romuttaa.
Päällikkö ei ollut pitänyt tilannetta hätätilanteena, kun hän käski radiosähköttäjää ilmoittamaan Stockholm Radiolle vaikeuksista ja kallistumasta. Radiosähköttäjä aloitti liikenteen pikaliikenteenä, mikä tarkoittaa, että aluksella on erittäin kiireellinen sanoma lähetettävänään ja että se koskee miehistön ja/tai aluksen turvallisuutta. Vastoin määräyksiä radiosähköttäjä käynnisti hätäliikenteen omin päin. Tämän vuoksi lähistöllä ollut alus ja pelastushelikopteri saapuivat paikalle aikaisemmin. Radiosähköttäjän toiminta luultavasti myös pelasti ihmishenkiä.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Transbaltica (ruotsiksi)
Aluksesta Poseidon-Schiffahrt-Archivissa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Myra (Vegårshei)

| Myra |
| --- | --- |
 Myra
 Koordinaatit: 58°45′00″N, 8°52′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Agder
Kunta:  Vegårshei
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,1 km²
Väkiluku (2023):  857
 – Väestötiheys:  779,1 as./km²
Myra on taajama Vegårshein kunnassa Agderin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 1,1 neliökilometriä ja asukasluku 857 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myra (Vegårshei) Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Yhdysvaltoja alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue on saavuttanut tähän asti eniten mestaruuksia ja mitaleita kaikissa alle 18-vuotiaiden turnauksissa yhteensä vuodesta 1999 alkaen. Vuoteen 2022 mennessä järjestetyistä 23 turnauksesta Yhdysvallat on jäänyt ilman mitalia ainoastaan viidesti. Yhdysvaltain huonoin sijoitus oli kahdeksas sija vuodelta 2000, kaiken kaikkiaan toisissa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Sijoitukset > MM-kisoissa

| --- | --- |
 1999 – 7.  2000 – 8.  2001 – 6.  2002 – kultaa  2003 – 4.  2004 – hopeaa  2005 – kultaa  2006 – kultaa  2007 – hopeaa  2008 – pronssia  2009 – kultaa  2010 – kultaa:  2011 – kultaa  2012 – kultaa  2013 – hopeaa  2014 – kultaa  2015 – kultaa  2016 – pronssia  2017 – kultaa  2018 – hopeaa  2019 – pronssia  2021 – 5.  2022 – hopeaa
Neulonta

Anders Zorn, Neulova nainen, 1901
Neulonta eli neulominen on menetelmä, jolla langasta tehdään vaatteita ja asusteita eli neuleita. Neuleessa kulkee vain yksi lanka yhdensuuntaisina, kertautuvina kerroksina, joissa lanka kiertyy itsensä ympäri kerroksittain silmukoiksi, kun taas kudotussa kankaassa, jonka valmistukseen käytetään kangaspuita, on kahteen suuntaan kulkevia lankoja: kuteita ja loimia. Joillakin murrealueilla käytetään kutomista neulomisen synonyyminä.
Neulonnan historiaa

Neulontataidon varhaishistoria on varsin tuntematon, mutta todennäköisesti varhaiset neulojat olivat egyptiläisiä. 600–800-luvulta on säilynyt egyptiläiset kirjoneuleiset sukat, jotka on kuvioitu linnuilla, geometrisillä aiheilla ja islamin tunnuksilla. On arveltu, että arabit omaksuivat neulomisen egyptiläisiltä maan valloitettuaan. Taito levisi Eurooppaan arabien valloitettua Espanjan 700-luvulla.
Neulomistaito eteni Euroopassa hitaasti yleistyen vasta keskiajalla, jolloin neuleet olivat silkki- tai pellavalangasta valmistettuja ylellisyystuotteita ja neulominen yleensä miesten työtä. Vasta noin 1600–1700-luvulla taito alkoi levitä myös maaseudun naisten ja käsityöläisten keskuuteen ja villaa alettiin käyttää kansanomaisten neuleiden materiaalina. Pohjoismaihin neulontataito levisi vesireittejä pitkin ja juurtui nopeasti osaksi maiden käsityökulttuuria, sillä villasta valmistetut joustavat vaatteet ovat erinomaisia pohjoisen sääoloissa.
Suomeen neulonta tuli ilmeisesti Keski-Euroopasta 1600-luvulla. Tekniikkaa käytettiin sukkien, lapasten ja paitojen valmistukseen. Vuosisadan lopulla alettiin tehdä myös edestä napitettavia röijyjä eli neuletakkeja. Pian syntyivät sukankutojan ja röijyntekijän ammatit erityisesti Lounais-Suomeen. Länsimurteissa neulomista sanotaan kutomiseksi ja tikkaamiseksi.
Keskiajan miesneulojien jälkeen neulontaa pidettiin pitkään erityisen sukupuolittuneena naisten harrastuksena, kunnes viime vuosina neulomisen trendikkyys on saanut myös yhä useamman miehen tarttumaan puikkoihin. Neulova mies ei ole enää mikään harvinaisuus vaan suorastaan muoti-ilmiö. 1980-luvun lopulla neulonnan kansainväliseksi ”supertähdeksi” nousi yhdysvaltalais-brittiläinen Kaffe Fassett.
Myös moni näyttelijä on tehnyt neulomista tunnetuksi: esimerkiksi Julia Roberts, Courtney Thorne-Smith ja Antti Holma ovat tunnustautuneet neulojiksi. Neulojilla on myös hyvin vilkkaita yhteisöjä Internetissä, esimerkiksi neuleblogit ovat räjähdysmäisesti kasvava ilmiö sekä Suomessa että muissa maissa.
Neulontaa tehdään myös neulekoneilla erityisesti tekstiiliteollisuudessa. Mekaaninen neulekone kehitettiin Englannissa 1589 tarkoituksena oli tehdä sukkien valmistamisesta kaupallisesti kannattavaa. Neulekoneet jaotellaan tasoneulekoneisiin ja pyöröneulekoneisiin. Tasoneulekoneilla on myös mahdollista neuloa valmis, saumaton vaate. Tämä vähentää langankulutusta ja materiaalihävikkiä merkittävästi.
Neulonnan historiaa > Neulominen Suomessa

Se, että Suomessa opetetaan muun muassa villasukkien kutomista vielä vuonna 2018, on kansainvälisesti arvioituna harvinaista. Suomessa neulotaan esimerkiksi hyväntekeväisyysprojekteissa, syöpäsairaille ja keskosille. Sotšin olympiajoukkue kutoi vuonna 2014 yhteistä kaulaliinaa, Pyeongchangin talviolympialaisissa urheilijat neuloivat torkkupeiton presidenttiparin vauvalle vuonna 2018. Tempausten seurauksena lumilautamaajoukkueen valmentaja Antti Koskisesta tuli kansainvälinen julkkis, "Knitting Man", joka esiintyi erilaisissa meemeissä.
Lankamyynnistä päätellen Suomessa neulotaan todennäköisesti asukasta kohden laskettuna eniten maailmassa.
Työvälineet

Neulonnan suosiota harrastuksena on edesauttanut matala aloittamiskynnys, sillä aloitteleva neuloja tarvitsee vain puikot ja lankaa. Neulepuikkoja on monenlaisia ja -kokoisia. Tasoneuletta neulotaan yleensä pitkillä puikoilla, jotka ovat noin 35 cm pituisia ja niiden toisessa päässä on silmukoiden karkaamisen pysäyttävät pallukat. Pyöröneuletta neulotaan työn koon mukaan joko pyöröpuikoilla tai sukkapuikoilla. Peruspuikkojen lisäksi löytyy palmikoiden tekoa helpottava keskeltä mutkalle taivutettu apupuikko, jolle voidaan nostaa hetkeksi silmukoita syrjään.
Puikkojen valmistusaineena on tavallisimmin käytetty alumiinia, bambua tai muovia. Puikkojen paksuus vaihtelee yleensä kahdesta millimetristä 12 millimetriin. Pääsääntöisesti ohutta lankaa neulotaan ohuilla puikoilla ja paksua lankaa paksuilla.
Neuloja saattaa tarvita myös virkkuukoukkua, jolla on verrattain helppoa nostaa pudonneita silmukoita. Epätasaisen päättelyreunan voi siistiä yhdellä virkatulla kierroksella kiinteitä silmukoita. Lisäksi on muun muassa puikkovahteja, jotka voi laittaa puikkojen päihin, kun työtä ei tee. Neulos lähtee nimittäin purkaantumaan hyvin helposti. Neuloja tarvitsee myös isosilmäisen, mielellään tylpän neulan, jolla langat päätellään ja kappaleet ommellaan kiinni toisiinsa.
Muita apuvälineitä ovat esimerkiksi puikkomitta, mittanauha, lankakieppi ja kerroslaskin.
Tekniikka

Neulomistekniikka on kehittynyt erilaiseksi eri henkilöillä ja eri maissa. Ns. anglosaksisella tyylillä neulottaessa kerältä juoksevaa lankaa pidellään oikealla kädellä ja kiepautetaan puikon ympäri silmukan muodostamiseksi. Skandinaavisen tyylin käyttäjillä kerältä tuleva lanka juoksee vasemman käden kämmenen sisältä vasemman etusormen yli ja siitä muodostetaan silmukoita oikean käden puikolla noukkimalla. Molemmilla tyyleillä neulojien keskuudessakin on erilaisia tapoja muun muassa kiertää lankaa sormien ympäri juoksevan langan sopivan tiukkuuden saavuttamiseksi. Myös ote puikoista vaihtelee. Englantilaista eli kynäotetta käyttävät pitävät oikean käden puikkoa kuin kynää. Veitsiotteessa puolestaan oikean käden puikkoa pidetään kuin veistä, jolloin puikko jää kämmenen sisään.
Neule aloitetaan luomalla puikolle tarvittava määrä silmukoita. Menetelmiä on useita erilaisia, muun muassa neuloen luominen, silmuillen luominen ja ristikkäin luominen. Ristikkäin luomisessa käytetään kaksinkertaista lankaa, joten useita silmukoita luotaessa on hieman hankalaa arvioida, kuinka pitkä häntä tarvitaan.
Neule voidaan tehdä tasoneuleena, jolloin työtä käännetään aina kerroksen jälkeen tai pyöröneuleena, jolloin aloituskerros yhdistetään renkaaksi ja neuletta jatketaan ympäri koko ajan samalta puolelta neuloen. Näin saadaan aikaiseksi suoraan saumaton, putkilomainen kappale, kuten sukat. Neule koostuu silmukoista, jotka muodostuvat kun lanka vedetään edellisen kerroksen tai aloituskerroksen lankalenkin lävitse. Silmukka on erinäköinen neuleen oikealta ja nurjalta puolelta katsottuna, joten silmukan muodostamistapojakin on kaksi: oikea ja nurja silmukka. Neulottua kappaletta muotoillaan kaventamalla ja lisäämällä silmukoita. Kavennukset ja lisäykset voidaan tehdä usealla eri tavalla.
Neuletyö lopetetaan päättämällä silmukat, ettei neule lähde purkaantumaan. Myös päättely voidaan tehdä usealla tavalla: ylivetäen, yhteenneulomalla tai virkaten.