stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seinäjoen Uimahalli-Urheilutalo

| Seinäjoen urheilutalo |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Kirkkokatu 15 60100 Seinäjoki
Avattu:  1977
Omistaja:  Seinäjoen kaupunki
Arkkitehti:  Markku Ilola ja Antti Ilveskoski
Käyttäjät
 Futsal:   FC Seinäjoki   Koripallo:  Kori-Jussit  Lentopallo:  Kuutoset Volley   Salibandy: Seinäjoen Peliveljet   Seinäjoen Sisu  Muut:  Seinäjoen Uimarit -58 ry 
Katsojakapasiteetti
 1000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Seinäjoen Uimahalli-Urheilutalo on Seinäjoen Marttilan kaupunginosassa sijaitseva urheilurakennus, jonka yhteydessä toimii sekä Seinäjoen uimahalli että Seinäjoen urheilutalo. Urheilutaloa kotihallinaan käyttävät muun muassa salibandyseura Seinäjoen Peliveljet sekä lentopalloseura Kuutoset Volley. Uimahallissa toimii Seinäjoen Uimarit -58 ry.
Historia

Seinäjoen Uimahalli-Urheilutalo on valmistunut vuonna 1977. Uimahalli on peruskorjattu vuonna 2006 ja urheilutalo vuonna 2013.
Vuonna 1958 avattu Seinäjoen aiempi uimahalli sijaitsi keskustan Maakuntatalossa, nykyisen elokuvateatteri Marilynin kellaritiloissa. 16-metrisellä altaalla varustettu halli oli Suomen kymmenes julkinen uimahalli ja Etelä-Pohjanmaan ensimmäinen. Se suljettiin vuonna 1974 kansainvälisen öljykriisin aiheuttamissa kustannuspaineissa.
Urheilutalon iso palloilusali toimi aiemmin Seinäjoen Tangomarkkinoiden finaalien pitopaikkana. Nykyisin tangomarkkinoiden kilpailukonsertit pidetään Seinäjoki-areenassa, mutta Urheilutalo toimii tangomarkkinoiden aikana ”Tanssitalona”. Urheilutalossa järjestetään yhä myös konsertteja ja muita kulttuuritapahtumia.
Tilat > Uimahalli

Uimahalli jakautuu isoon allasosastoon ja monitoimiallasosastoon. Isolla allasosastolla on kolme allasta ja vesiliukumäki. Pääallas on kooltaan 25×18 metriä ja syvyydeltään 1,2–2 metriä. Opetusallas on 12×8 metriä ja 0,0–0,9 metriä syvä, ja hyppyallas 12×10 metriä, syvyydeltään 3,8 metriä. 12×6 metrin monitoimiallas on syvyydeltään 1,2–1,3 metriä. Lisäksi hallissa on 10×6 metrin lastenallas ja pieni kylmäallas. Uimahallissa on myös kuntosali.
Tilat > Urheilutalo

Urheilutalossa on 1 163 neliömetrin palloiluhallin lisäksi voimailusali, painonnostosali, voimistelu- ja tanssisali, jumppasali, kamppailusali ja 40 hengen kokoustila.
Sant’Eusanio del Sangro

| Sant’Eusanio del Sangro |
| --- | --- |

 Sant’Eusanio del Sangro
 Koordinaatit: 42°10′N, 14°20′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Raffaele Verratti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,83 km²
Väkiluku (31.12.2017):  2 471
 – Väestötiheys:  104 as./km²
Postinumero:  66 037
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sant’Eusanio del Sangro on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 2 471 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 2 453 asukasta.
Intensiivi- ja ekstensiivisuureet

Monet materiaalien ja fysikaalisten systeemien ominaisuuksia kuvaavat suureet voidaan luokitella joko intensiivisiksi tai ekstensiivisiksi sen mukaan miten ne riippuvat systeemin koosta. Intensiivisuureet kuten lämpötila ja tiheys ovat riippumattomia systeemin koosta.
Ekstensiivisuureet kuten tilavuus, massa ja entropia sen sijaan ovat suoraan verrannollisia systeemin kokoon.
Ekstensiivisuureesta saadaan intensiivisuure jakamalla se toisella ekstensiivisuureella, esimerkiksi kappaleen massalla, ainemäärällä tai tilavuudella. Massalla jaettaessa saatava ominaissuure nimetään yleensä liittämällä ekstensiivisuureen nimeen etuliite "ominais" (engl. specific). Esimerkiksi materiaalin ominaislämpökapasiteetti on kappaleen lämpökapasiteetti jaettuna sen massalla (yksikkö J/kg). Jotkin aiemmin käytössä olleet suurenimet, kuten "ominaisresistanssi" (resistiivisyys) tai "ominaispaino" (aineen tiheys) eivät noudata tätä logiikkaa, eivätkä standardit suosittele niiden käyttöä. Myöskään esimerkiksi termit ominaistaajuus (engl. eigenfrequency) tai ominaisenergia (engl. eigenenergy) eivät kuvaa intensiivisuureita, eivätkä noudata tätä logiikkaa.
Ainemäärällä jaettaessa saatava suure nimetään yleensä lisäämällä ekstensiivisuureen nimeen etuliite mooli- tai sana moolinen. Esimerkiksi aineen moolinen lämpökapasiteetti eli moolilämpö on sen lämpökapasiteetti jaettuna ainemäärällä (yksikkö J/mol). Moolimassa puolestaan on massa jaettuna ainemäärällä.
Tilavuudella jaettaessa saatava suure puolestaan nimetään yleensä tiheydeksi. Esimerkiksi energiatiheys on energia jaettuna tilavuudella (yksikkö J/m3). Pinta-alalla jaettaessa saatavia suureita puolestaan nimetään usein joko etuliitteellä pinta- tai päätteellä -kate: pintavaraus eli varauskate. Pituudella jaettaessa lisätään etuliite pituus- tai viiva-. Esimerkiksi massa pituusyksikköä kohti on pituusmassa ja varaustiheys pituusyksikköä kohti on viivavaraus. Tiheyksillä voidaan tarkoittaa myös muundimensioisia suureita, jotka eivät noudata yllä kuvattua logiikkaa. Esimerkiksi aaltotiheyden yksikkö on 1/m, ja magneettivuon tiheyden yksikkö on Wb/m2.
Kaikkia suureita ei ole mahdollista jakaa intensiivi- tai ekstensiivisuureiden luokkiin. Esimerkiksi resistanssi ei yleisesti ottaen ole intensiivi- eikä ekstensiivisuure, sillä johtimen poikkipinta-alan kaksinkertaistaminen puolittaa sen resistanssin.
Sarkanen (Hirvensalmi)

| Sarkanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°39′16″N, 26°57′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Hirvijärveen 
Järvinumero:  14.922.1.046
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  109,8 m  
Pituus:  840 m  
Leveys:  160 m  
Rantaviiva:  2,215 km  
Pinta-ala:  7,721 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSarkanen 
Sarkanen  on Etelä-Savossa Hirvensalmella  Syväsmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 840 metriä pitkä, 160 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Liekuneen–Ryökäsveden alueeseen (14.922) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 109,8 metriä mpy.
Sarkajärvi (Suojärven piiri)

| Sarkajärvi Саркаярви |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Koordinaatit:  61°52′44″N, 31°16′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Jänisjoen vesistöalue Ulmosenjoen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Sarkajoki Latvajärvestä
Laskujoki:  Sarkajoki Suistamonjärveen
Järvinumero:  01040300211102000013452
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,5 m  
Pituus:  3,1 km  
Leveys:  0,58 km  
Pinta-ala:  0,5 km²  
Saaria:  5 
 fiSarkajärvi 
Sarkajärvi (ven. Саркаярви) on Venäjällä Karjalan tasavallan Suojärven piirissä sijaitseva järvi, jonka laskujoki Sarkajoki laskee Suistamonjärveen. Järvi on poikkeuksellisesti useampialtainen järvi.
Maantietoa

Sarkajärvien alue on 2,2 kilometriä pitkä, noin 600 metriä leveä ja järven vesiala on noin 50 hehtaaria. Se sijaitsee kolme kilometriä Leppäsyrjästä luoteeseen ja kuusi kilometriä Suistamosta (Суйстамо) itään. Sillä on laskentatavasta riippuen 3 6 järviallasta, joita yhdistävät toisiinsa salmet tai virtaava joenuoma. Sarkajoki virtaa lähes kaikkien järvialtaiden läpi, mikä tekee siitä läpivirtausjärven. Yli järviallas sijaitsee yläjuoksulla. Se on kaksiosaisena 1,1 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Sen poikki on suomaisaikana rakennettu pengertie, jossa on kapea silta-aukko. Leppäsyrjän ja Suistamon välinen maantie kulkee järvenosan kautta. Sarkajoen 150 metriä pitkä uoma yhdistää sen seuraavaan järvialtaaseen, joka on 350 metriä pitkä. Siinä on yksi saari ja laskuoja länsipuolisesta järvialtaasta, jolle on merkitty sama järvennimi. Vanhoissa suomalaiskartoissa on laskuojan kohdalla ylityspaikka. Tämän syrjäisen järvialtaan silmiin pistävin piirre on Kuusikkoniemi, joka melkein katkaisee 850 metriä pitkän järvialtaan. Lisäksi siinä on Palosaari ja Pikkusaari. Vaikka asutuksen merkit muuten puuttuvat, ovat länsipuoliset pellot vielä ilmeisesti viljelyssä. Sarkajoen 750 metriä pitkä uoma jatkaa alaspäin edellisestä altaasta neljänteen järvialtaaseen. Viimeinen järvenosa voidaan tukita yksi tai kaksialtaiseksi. Ensimmäinen osa on 1,8 kilometriä pitkä ja siinä on lähes järvenlevyinen Vaherjoensaari (озеро Вахерйоки) ja toinen pienempi saari. Leppäsyrjältä tuleva tie seuraa täällä järven etelärantaa. Viimeinen järviallas on pieni ja se on yhteydessä edelliseen kapealla salmella. Järven länsipäässä on aikaisemmin ollut asutusta, mutta paikka on nykyään autioitunut. Sen sijaan järven eteläpuolelta kulkevan Matkaselkä–Suojärvi-rautatien Leppäsyrjän asemalla on asutusta ja oheisen louhoksen toiminta on asemanseudulla vilkasta.
Vesistösuhteita

Sarkajärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Jänisjoen vesistöalueeseen, jossa Ulmosenjoen valuma-alue sijaitsee Jänisjärven lähialueella. Jänisjärvi laskee vuorostaan Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Ulmosenjoen valuma-alueen pääuoma muodostuu alajuoksulta lukien Ulmosenjoesta, Suistamonjärvestä, Sarkajoesta, Vaaherjoesta ja Lautaojasta. Vaikka kyseessä on pääasiassa samasta virtavedestä, on sen eri osuuksilla eri nimet. Sarkajärvi sattuu siihen kohtaan, jossa ylempi Vaaherjoki muuttuu alemmaksi Sarkajoeksi. Eräissä kartoissa myös järvialtaiden välistä joenuomaa kutsutaan Vaaherjoeksi, mitä tukee myös saaren nimi. Pohjoispuolella sijaitseva Höytiöjärvi (Богдановское, Bogdanovskoje) laskee ylimmän järvialtaan pohjoisrantaan. Luoteispuolen Haukilampi laskee kolmannen järvialtaan länsirantaan. Näiden lisäksi on kolme lampea neljännen järvenosan eteläpuolella. Niitä ovat Kuikkalampi ja kaksi Sairionjärveä, joista vain toisesta on laskuoja Sarkajärveen. Toinen Sairionjärvi on sydämen muotoimen.
Lähteitä > Huomioita

1 2 3  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Саркаярви.
1 2 3 4 5 6 7  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
Käännös suomeksi
I Don’t Care

| ”I Don’t Care” Apocalyptica, mukana Adam Gontier |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Worlds Collide
 Tekijä(t): Adam Gontier Max Martin Eicca Toppinen
 Tuottaja(t): Jacob Hellner
I Don’t Care on suomalainen metallimusiikkiyhtye Apocalyptican kappale, joka julkaistiin singlenä yhtyeen Worlds Collide -albumilta. Kappaleen laulaa kanadalainen Adam Gontier, joka tunnetaan muun muassa yhtyeestä Three Days Grace. Kappaleen kirjoittivat Gontier, Eicca Toppinen ja Max Martin. Sen tuotti Jacob Hellner. ”I Don’t Care” nousi toiselle sijalle Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listalla ensimmäisenä suomalaisen yhtyeen singlenä koskaan.
Senaari

Senaari (lat. senarius) eli heksapodia (m.kreik. ἑξαποδία, ”kuusijalkainen”) on runomittojen tyyppi, jossa säe koostuu kuudesta runojalasta. Nimitykset ovat peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta ja roomalaisesta runoudesta. Mitta tunnetaan yleisimmin latinalaisperäisellä nimellään.
Jambin, trokeen ja anapestin tapauksessa, joissa metron koostuu kahdesta jalasta, senaari vastaa käytännössä trimetriä.
Senaarimittoja

Kreikkalaisen ja roomalaisen runouden senaarimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu,  = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen senaari (ja6)
Bakkhinen senaari (ba6)
Sena

Sena voi viitata seuraaviin:
Antiikki

Sena (lat.; m.kreik. Σαίνα, Saina) voi viitata seuraaviin:
Saena	eli Sena/Saena Julia, antiikin aikainen kaupunki Etruriassa Italiassa, nykyinen Siena
Sena Gallica eli Senagallia, antiikin aikainen kaupunki Umbriassa Italiassa, nykyinen Sinigaglia
Nykyaika

Sena eli Vila de Sena, kaupunki Mosambikissa
senan kieli, Mosambikissa puhuttu bantukieli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sena”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sant’Ivo alla Sapienza

Sant’Ivon kovera julkisivu, jota reunastavat Palazzo alla Sapienzan siipirakennukset.
Sant’Ivo alla Sapienza on kirkko Rooman Sant’Eustachion rionessa. Sitä pidetään Rooman barokkiarkkitehtuurin mestariteoksena ja se on rakennettu vuosina 1642–1660 arkkitehti Francesco Borrominin suunnitelmien mukaan.
Kirkko oli alun perin Rooman Sapienza-yliopiston kappeli. Borrominin oli pakko sovittaa kirkon suunnitelmat jo olemassa olevaan rakenteeseen. Hän valitsi Daavidintähteä muistuttavan pohjakaavan ja yhdisti kirkon julkisivun ja palatsin pihan. Kirkon korkkiruuvinmuotoinen kupoli on vaikuttava sen uutuuden vuoksi.
Galleria

piha ja kirkon sisäänkäynti.
spiraalin muotoinen lanterniini.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Satulanivel

satulanivel on kuvassa nro. 3
Satulanivel on nivel jossa kummankin luun nivelpinnassa on kuperia ja koveria alueita, ja luut voivat liukua edestakaisin ja puolelta toiselle. Löytyy esimerkiksi peukalon ja kämmenluiden välinen nivel.
J. I. Warén

Johannes Immanuel (Jussi) Warén (23. helmikuuta 1853 Hankasalmi – 29. elokuuta 1912 Kesälahti) oli suomalainen upseeri, joka julkaisi muistelmat osallistumisestaan Turkin sotaan.
Warénin vanhemmat olivat rovasti Johannes Warén (1827–1883) ja Maria Adolfina Aschan (1832–1914). Hän opiskeli Kuopion lyseossa, mutta lähti sitten Helsingin junkkarikouluun, suoritti upseeritutkinnon 1876 ja liittyi Venäjän armeijaan. Warén osallistui Turkin sotaan vuosina 1877–1878 ja oli mukana muun muassa Plevnan piirityksessä. Sodan jälkeen hän palveli miehitysjoukoissa Balkanilla ja Aigeanmeren saarilla sekä Puolassa. Warén erosi palveluksesta vuonna 1890 ja palasi Suomeen, jossa hän asettui vuonna 1901 Lepomäki-nimiseen huvilaansa Kesälahdella.
Warén kuvasi kaksiosaisissa muistelmissaan sodan tapahtumia kaunokirjalliseen sävyyn käyttäen pohjana sekä omia kokemuksiaan että toisilta kuulopuheina saamiaan tietoja.
Teoksia

Upseerin muistelmia sotaretkeltä v. 1877-78-79, osa I, kirjoitti J. I. Varén. WSOY 1895
Upseerin muistelmia venäläis-turkkilaisesta sodasta v. 1877-79, osa II, kirjoitti J. I. Varén. WSOY 1898
I Did It, Mama!

| ”I Did It, Mama!” Alexandra Stan |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Alesta
 Julkaistu: 27. marraskuuta 2015
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Play & Win, David Ciente
 Tyylilaji: europop, reggaeton, eurodance, dance-pop
 Kesto: 03.25
 Levy-yhtiö: Global Records, Ego
Alexandra Stanin muut singlet
| ”We Wanna” 2015 | ”I Did It, Mama!” 2015 | ”Balans” 2016 |
I Did It, Mama! on romanialaisen laulajan-lauluntekijän Alexandra Stanin musiikkikappale. Sen julkaisi Global Records hänen kolmannen, Alesta-studioalbumin toisena singlenä 27. marraskuuta 2015. Kappaleen ovat sanoittaneet Stan, Marcel Botezan, Sebastian Barac, Julimar Santos Oliveira Neponuceno, Eric Turner ja David Ciente. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Play & Win ja Ciente. "I Did It, Mama!" on lajityypiltään europop, reggaeton, eurodance ja tanssipop-kappale balkaanisilla ja etnisillä vaikutteilla.
"I Did It, Mama!" sai pääosin ristiriitaisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, joidenkin kutsuessa sitä "korvamadoksi" ja "mahtavaksi", kun taas toiset pitivät sitä "tylsänä" sekä epäystävällisenä radiokappaleena. Kappaleen musiikkivideon kuvasi Bogdan Daragiu ja se julkaistiin YouTubessa 25. marraskuuta 2015. Kappaleen toistaiseksi ainoa listasaavutus on Romanian radiolistan sija 9.
Käännös suomeksi
Hiipot

| Hiipot |
| --- | --- |
 Poimuhiippo (Mycena galericulata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Mycenaceae
Suku::  Hiipot Mycena  (Persoon), Russel
Katso myös
   Hiipot Wikispeciesissä   Hiipot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiipot (Mycena) on helttasienten lahkoon kuuluva suku. Se on suurimpia helttasienisukuja. Suomesta tunnetaan jo yli 70 hiippolajia, vaikka sukua ei ole vielä kunnolla tutkittu. Ne toimivat ekosysteemissä lahottajina. Osa suvun lajeista sisältää hieman muskariinia.
Koko ja ulkonäkö

Hiipot ovat pieniä ja siroja. Lakki on muodoltaan kellomainen tai kupera ja sen värisävyjä ovat harmaa, ruskea, keltainen, sininen ja valkoinen. Vaaleat heltat ovat
harvassa. Jalka on pitkä ja kapea. Hiipot muistuttavat ruskopahkajuurekasta (Collybia tuberosa) sekä käpynahikkaita (Strobilurus).
Elinympäristö

Hiippoja esiintyy metsissä ja puistoissa, joskus nurmikoillakin.
Lajeja

Ammoniakkihiippo (M. leptocephala)
Heinähiippo (M. olivaceomarginata)
hiirenhiippo (M. sepia)
Hurmehiippo (M. haematopus)
Keltajalkahiippo eli tahmahiippo (M. epipterygia)
Kermahiippo (M. flavoalba)
Kiiltohiippo (M. filopes)
Kyyhkyhiippo (M. megaspora)
Lipeähiippo (M. alcalina)
Maitohiippo (M. galopus)
Nokimaitohiippo (M. galopus var. nigra)
Poimuhiippo (M. galericulata)
Retikkahiippo (M. flavescens)
Risuhiippo (M. spreirea)
Sinipunahiippo (M. pura)
Tammihiippo (M. inclinata)
Tulihiippo (M. aciculata)
Täplähiippo (M. maculata)
Verihiippo (M. sanguinolenta)
Aiheesta muualla

Funet: Hiipot (Mycena)
J. Huimapää

Jonni Aromaa (J. Huimapää). Kuva: Antti Haanpää, 2017.
Jonni Aromaa eli J. Huimapää (s. 1962 Tuusula) on laulaja, joka aloitti uransa 1980-luvun lopulla 1950–1960-lukujen käännösiskelmillä. Taiteilijanimi on lainattu Jonni Huimapää (Johnny Hazard) -sarjakuvasta. Aromaa on Yleisradion kulttuuritoimittaja.
Ensilevyn Kun kasvosi näin julkaisi Musiikki-Fazer vuonna 1989. Levyn tuotti Jaakko Salo. Yhtye hajosi, kun Aromaa lähti opiskelemaan ulkomaille.
Palattuaan Suomeen hän jatkoi iskelmälaulajana Sonora-orkesterin solistina ja esiintyi yhteisillä keikoilla muun muassa Brita Koivusen ja Pirkko Mannolan kanssa. J. Huimapää & Sonora-orkesteri on mukana Onnellisten kotimaa -teemalevyllä (1992). Orkesteria johti Hepa Halme.
Iskelmät vaihtuivat laulelmiin 1990-luvun puolivälissä, ja J. Huimapää alkoi esittää muun muassa Kaj Chydeniuksen sävellyksiä Vaaralliset jouset -jousikvartetin solistina. Kokoonpano esiintyi muun muassa Helsingin juhlaviikoilla.
J. Huimapää ja Tanssiorkesteri. Vasemmalta: Hannu Tikka, Jarmo "Elukka" Eskelinen, Kari Kukkola ja Marko von Konow. Edessä J. Huimapää. Kuva. Riitta Sourander, 1989.
J. Huimapää oli mukana kirjallisen laululiikkeen hengessä toteutetussa Vorwärts!-konserttisarjassa. Se poiki vuonna 1994 Saa uskaltaa -levyn, jolla J. Huimapää laulaa kappaleen ”Puhu minulle rakkaudesta” Riku Niemen johtaman Avanti!-orkesterin solistina. Oululainen Jeata Juustinen ohjasi siitä 2000-luvun alussa videon, joka oli mukana Oulun musiikkivideofestivaaleilla. Samoihin aikoihin teatterinjohtaja Pekka Milonoff houkutteli J. Huimapään vielä kerran parrasvaloihin. Tuloksena syntyi KOM-ravintolaan tehty ohjelmallinen lauluilta ”Jotain jäi kertomatta”. Esityksen kappaleet, käännösiskelmät ja laulelmat, sovitti kahdelle kitaralle Sibelius-Akatemian jazzlinjan kasvatti Kalle Kalima.
J. Huimapää ja Tanssiorkesteri koottiin uudelleen Karkkilan Sunset Beach Partyn lavatansseihin Hotelli Oivaan vuonna 2003. Yhtye teki alkuperäiskokoonpanossa seuraavan keikan elokuussa 2014 Helsingin Satakuntatalolla. Silloin tuli kuluneeksi 25 vuotta Kun kasvosi näin -levystä.
Aromaa alkoi esiintyä uudestaan laulajana vuonna 2018. Hän konsertoi yhdessä säveltäjä-muusikko Jussi Tuurnan kanssa (piano) .
J. Huimapää ja Tanssiorkesteri > Kokoonpano

J. Huimapää (Jonni Aromaa), laulu
Jarmo ”Elukka” Eskelinen, rummut
Marko von Konow, kitara
Kari Kukkola, kitara
Hannu Tikka, basso
Sant’Omobono Terme

| Sant'Omobono Terme |
| --- | --- |
 Sant'Omobono Terme
 Sant'Omobono Terme
 Koordinaatit: 45°49′N, 9°32′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Maakunta:  Bergamo
Pinta-ala:  
 – Maa:  16,43 km² km²
Väkiluku (2012):  3 878 
 – Väestötiheys:  236  as./km²
 
 Kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sant'Omobono Terme on kunta Pohjois-Italiassa Bergamon maakunnassa Lombardian alueella. Vuonna 2014 Sant'Omobono Termen kuntaan yhdistettiin pieni 421 asukkaan Valseccan kunta.
Satulinna

Satulinna tarkoittaa mm. seuraavia:
satulinna, sadussa esiintyvä mielikuvituksellinen linna
”Satulinna”, Jukka Kuoppamäen säveltämä ja sanoittama ja Jari Sillanpään levyttämä iskelmä
Satulinna, tanssilava ja ravintola Hattulassa
Satulinna, hotelli Hirvensalmella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Satulinna”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
I Do

| I Do> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Fabrizio Faniello
Tyylilaji:  europop
Säveltäjä(t):  Aldo Spiteri, Fabrizio Faniello
Sanoittaja(t):  Aldo Spiteri, Fabrizio Faniello
Albumilta:  Believe
Euroviisutiedot
Vuosi:  2006
Maa:  Malta
Kieli:  englanti
Sijoitus:  24.
Pisteet:  1
I Do on Fabrizio Faniellon esittämä kappale, jolla hän edusti Maltaa vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa. Kappale oli suoraan finaalissa, ja esitettiin seitsemäntenä. Se sai vain yhden pisteen, Albanialta, ja jäi viimeiseksi eli sijalle 24.
Kappale on tyypillinen europop-viisu, jossa on taustalla voimakas diskobiitti. Kappaleen alussa ja vähän muissakin kohdissa kuullaan pianon ääntä. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo.
Insinöörisormus

Siro insinöörisormus valkokultaa.
Insinöörisormus on insinöörien ammattisormus. Sormus kertoo ammattikunniasta ja perinteestä, ja sillä on Suomessa jo yli 40 000 kantajaa. Sormuksessa on vuodesta 1962 lähtien ollut Insinööriliiton tunnus, suhdeviivaimen poikkileikkaus. Tunnuksen on suunnitellut taidegraafikko Olof Eriksson. Erityisesti Tampereen teknillisen opiston oppilaskunnan keskuudessa käytettiin ratas-mutterisormusta ennen nykyistä sormusta.
Sormuksia valmistetaan keltakullasta, palladium-seostetusta valkokullasta ja perinteistä mallia myös hopeasta. Lisäksi on jubilee-malli, joka on koristettu timantein. Perinteisen mallin leveys on 4,8 mm ja siron mallin 3,3 mm. Sormusta pidetään vasemman käden keskisormessa. Yksinoikeus insinöörisormusten välittämiseen on Insinööriliitolla.
Seppo Rustanius

| Seppo Rustanius> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1943 Tampere
Kuollut: 25. kesäkuuta 2024 (81 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Seppo Rustanius (7. huhtikuuta 1943 Tampere – 25. kesäkuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan Suomen sisällissotaa punaisten näkökulmasta käsittelevistä dokumenttielokuvistaan. Hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, tiedotusoppia Tampereen yliopistossa sekä elokuva-alaa Pariisissa.
Rustaniuksen dokumentteja ovat muun muassa Suomen sisällissodan naiskaarteista kertova Punaiset esiliinat, Edvard Gyllingin elämää käsittelevä Syytteitä utopistille, Stalinin vainojen suomalaisuhreista kertova Karjalainen kiirastuli, Kronstadtin kapinan pakolaisia käsittelevä Jään yli sekä Muurmannin legioonan suomalaisista kertova Kuninkaan punikit. Vuonna 1981 valmistunut televisiodokumentti Sotapapit kertoo suomalaisten sotilaspappien toiminnasta vuoden 1918 sisällissodan ja toisen maailmansodan aikana. Elokuva kuitenkin hyllytettiin puolustusvoimien vaatimuksesta, kun se kielsi arkistomateriaalinsa käyttöluvan. Puolustusvoimat ilmoitti myös sanoutuvansa irti kuvasta, jonka elokuva sotilaspapeista antoi. Lopulta Yleisradio esitti elokuvan lokakuussa 1982 sensuroituna, niin että siitä oli poistettu neljä kohtausta.
Lisäksi Rustanius julkaisi Suomen sisällissodan vankileirejä käsittelevän teoksen Punavankileirit 1918 yhdessä Tuulikki Pekkalaisen kanssa.