stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huumetestaus
Lainsäädännöllisiä, eettisiä ja poliittisia näkemyksiä pakollisiin huumetesteihin

Huumetesteissä jäävät todennäköisimmin kiinni kannabista käyttävät, koska THC:n hajoamistuotteet ovat rasvaliukoisia, ja siten näkyvät kehossa muita, vaarallisempina pidettyjä aineita (esimerkiksi kokaiinia ja heroiinia) pidempään. Tämä saattaa ajaa ihmisiä, jotka muuten käyttäisivät kannabista, potentiaalisesti vaarallisempien aineiden pariin, johtuen niiden huomattavasti lyhyemmistä toteamisajoista, sekä siitä, että niitä testataan harvemmin. Centers for Disease Control and Prevention lähetti vuonna 1985 virtsanäytteitä 13 satunnaisesti valittuun laboratorioon, ja kävi ilmi, että "laboratoriot ovat usein kykenemättömiä paikantamaan aineita vaadituissa pitoisuuksissa." Laboratorioiden tarkkuuden välillä havaittiin suuria eroja. Erään tutkimuksen mukaan rekkakuskien pakolliset huumetestit vähensivät raskaan liikenteen onnettomuuksien uhreja 9–10 prosenttia.
Lainsäädännöllisiä, eettisiä ja poliittisia näkemyksiä pakollisiin huumetesteihin > Iso-Britannia

Independent Inquiry into Drug Testing at Workin tutkimuksessa vuodelta 2004 todettiin, että työnantajien oikeus pakottaa työntekijöitä huumetesteihin voidaan kyseenalaistaa, koska niiden voidaan nähdä rikkovan vuoden 1998 YK:n ihmisoikeusjulistusta ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8. artiklaa. Tämä ei kuitenkaan koske sellaisia aloja, joilla huumetestien tarkoituksena on tuottoisuuden maksimoinnin sijaan turvata yksilöiden ja ulkopuolisten turvallisuus.
Lainsäädännöllisiä, eettisiä ja poliittisia näkemyksiä pakollisiin huumetesteihin > Kanada

Kanadan ihmisoikeuslainsäädännön mukaan satunnaisia ja työhaastattelujen yhteydessä tehtäviä huumetesteja ei sallita. Poikkeuksena satunnaistestikieltoon, alkoholinkäyttöä voidaan testata puhalluskokein tilanteissa, joissa työntekijöiden turvallisuus voisi vaarantua alkoholinkäytön seurauksena.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä

Testauksen yleistyminen on lisännyt käyttäjien pyrkimyksiä vaikuttaa testituloksiin, mikä on synnyttänyt useita myyttejä ja kaupunkitarinoita. Käyttäjät pyrkivät vaihtelevalla menestyksellä lyhentämään toteamisaikoja tai peittämään eritenäytteidensä sisältöä.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä > Etikan juominen

Käsitys etikasta huumetestitulosten väärennyksen välineenä on yksi huumetestauksen historian vanhimpia, ja pitää paikkansa vain osittain. Etikan nauttiminen laskee veren ja virtsan pH-tasoa, jonka vuoksi amiiniryhmiä sisältävät aineet (esimerkiksi amfetamiinit) poistuvat kehosta hieman nopeammin, koska ne liukenevat veteen nopeammin protonaation vuoksi. pH-arvon vähentyminen saattaa myös sekoittaa tietyssä testityypissä (EMIT) käytettävät pH-herkät entsyymit, ja tämä saattaa vaikuttaa myös amiinia sisältämättömien aineiden, esimerkiksi THC:n testaukseen. Virtsan happamoitumisen vaikutukset toteamisaikoihin ovat parhaimmillaankin vaatimattomat, jonka vuoksi etikan juominen ei yksinään ole tehokas keino vaikuttaa testaustuloksiin.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä > Suuri määrä niasiinia

Myös B3-vitamiinina tunnetun niasiinin on väitetty suurilla annoksilla (250–500mg päivässä) tuhoavan aineiden jäämät elimistöstä. Vaikka väitteitä menetelmän toimivuudesta on esitetty useammilla internetsivuilla, tieteellistä todistusaineistoa vaikutuksesta ei ole. Suurilla annoksilla voi olla myös haitallisia sivuvaikutuksia.
Tämä legenda juontaa mahdollisesti juurensa Narcononiin, skientologiaan pohjautuvaan, kuntoilua, saunoja ja suuria niasiiniannoksia (ja muita vitamiineja) hyödyntävään vieroitusohjelmaan. Se on myös osa skientologian perustaja L. Ron Hubbardin myrkynpuhdistusohjelmaa, jonka skientologit esittävät poistavan kehosta niin myrkyt kuin huumeiden jäämätkin. Väitteistä ei ole olemassa vertaisarvioitua tieteellistä todistusaineistoa.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä > Virtsan juominen

Useiden (lähinnä internet-) lähteiden mukaan ihmisvirtsa sisältää entsyymejä, jotka nautittuna voivat nopeuttaa THC:n hajoamista kehossa. Vaikka virtsa sisältääkin pieniä määriä sytokromi P450 -entsyymejä, jotka ovat osavastuussa THC:n (ja muidenkin aineiden) hajottamisessa, ei ole tieteellistä näyttöä siitä, että virtsan nauttimisella olisi tällaista vaikutusta. On mahdollista, että tämä myytti nojaa myös joidenkin kulttuurien uskomuksiin siitä, että virtsalla on voimakkaita parantavia ja myrkkyjä poistavia vaikutuksia.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä > Epäsuora altistus aiheuttaa positiivisen testituloksen

Yhdysvaltain maavoimien tutkimuksen mukaan positiivinen THC-testitulos passiivisin keinoin vaatisi usean tunnin viettämistä pienessä (esimerkiksi auto), täysin suljetussa ja kannabissavun täyttämässä tilassa. Karvatesteissä epäsuoran altistuksen aiheuttama väärän positiivisen tuloksen mahdollisuus on kuitenkin olemassa: kokaiini saattaa tarttua karvoihin, mikä voi johtaa positiivisiin testituloksiin. Kannabistesteissä etsitään yleensä vain kehon tuottamia hajoamistuotteita, joita savu ei itsessään sisällä.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä > Ibuprofeeni saattaa näkyä testeissä THC:nä

Tämä piti aikoinaan paikkansa, mutta uudemmat EMIT-biotestin muodot ovat huomattavasti herkempiä ibuprofeenille. Väärien positiivisten tulosten määrä on tämän vuoksi kutistunut ainakin Yhdysvalloissa. On silti mahdollista, että poikkeuksellisen suuret määrät ibuprofeenia voivat aiheuttaa väärän testituloksen. Tämä ei kuitenkaan toimi alibina, koska GC/MS-testit voivat nykyään erottaa nämä kaksi toisistaan.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä > Unikonsiemenet aiheuttavat vääriä opiaattitestituloksia

Unikonsiemenet sisältävät pieniä määriä morfiinia. Positiiviseen testitulokseen vaadittaisiin suuria määriä; unikonsiemenpitoisten leivonnaisten sisältämä määrä unikonsiemeniä voi teoriassa aiheuttaa väärän tuloksen. Ajatus on mahdollisesti levinnyt Seinfeld-televisiosarjan jakson "The Shower Head" myötä.
MythBusters-tv-sarjassa testattiin käsityksen paikkansapitävyyttä, ja todettiin, että vain kolme unikonsiemenbagelia aiheutti loppupäivän ajaksi positiivisen testituloksen. Seuraavana päivänä tulokset olivat negatiivisia. Kokeilun tulokset eivät kuitenkaan ole ratkaisevia, koska käytetty testi oli huomattavasti nykysuosituksia (jotka on säädetty juuri tällaista silmällä pitäen) herkempi.
Heroiini tuottaa erityistä metaboliittia (6-monoasetyylimorfiinia), jota ei synny minkään muun aineen käytöstä. Tämä kuitenkin vaikuttaa vain testeihin, joissa etsitään nimenomaisesti diamorfiinia. Useimmissa testeissä ei etsitä nimenomaisesti heroiinia vaan yleisesti opiaatteja. Uusilla testimenetelmillä kuitenkin voidaan varmistaa asia, mikäli testattava selittää positiivista tulostaan unikonsiementen syömisellä.
Kaupunkitarinoita, myyttejä ja väärinkäsityksiä > Kannabis näkyy virtsassa yli 30 päivän ajan

Vaikka tämä on teknisesti mahdollista, useimpien tutkimusten mukaan yli 30 päivän toteamisajat ovat poikkeuksellisia jopa kroonisilla käyttäjillä, joita on testattu normaalia suuremmilla testiherkkyyksillä. Tyypillisessä testissä olisi hyvin epätodennäköistä, että satunnaiskäyttäjän käyttö näkyisi yli neljän päivän jälkeen, eikä jatkuva käyttökään yleensä näy paljonkaan yli viikon ajan. Suurimmallakin mahdollisella testiherkkyydellä satunnaiskäyttö näkyisi korkeintaan viikon, ja runsas käyttö kolmisen viikkoa. Yksilöllisiä poikkeuksia esiintyy esimerkiksi aineenvaihdunnallisten tekijöiden vuoksi.
Kieltäytyminen

Useat tapaukset, joissa yksilöt tai ryhmät ovat kieltäytyneet testauksesta, ovat herättäneet huomiota. Vuonna 2009 belgialaiset kehonrakennuksen mestaruuskilpailut peruutettiin, kun dopingviranomaiset saapuivat paikalle ja osanottajat pakenivat. Myös Iranissa raskaan sarjan painonnostokilpailijat kieltäytyivät osallistumasta Iranin painonnostoliiton valtuuttamaan testaukseen. Vuonna 2000 australialainen kaivosyhtiö South Blackwater Coal Ltd otti käyttöön huumetestit. Ammattiyhdistykset ohjeistivat jäseniään kieltäytymään testeistä, osittain sen vuoksi, ettei positiivinen testitulos välttämättä kerro tämänhetkisestä päihtymystilasta. Yritys vastasi viikon mittaisella palkattomalla pakkolomalla. Vuonna 2006 Floridan Levyn piirikunnan vapaaehtoiskirjastotyöntekijät erosivat joukolla protestina huumetesteihin. Vuonna 2003 16 Chicago White Sox -joukkueen jäsentä harkitsi testeistä kieltäytymistä, tarkoituksenaan edistää pakollisia steroiditestejä.
Huumetestaus Suomessa

Suomessa työpaikoilla tehdään yli 100 000 huumetestiä vuodessa. Huumetestejä teetetään etenkin kuljetusalalla, energia-alalla, valvontaan ja turvallisuuteen liittyvissä tehtävissä ja terveydenhuollossa. Testeistä noin 1–2 prosenttia on positiivisia.
Työntekijöiden huumetestaus vaatii aina yksilöllisen ja perustellun syyn. Ihmisiä ei voida siis testauttaa satunnaisesti tai vaikka vaatetuksen perusteella. Lain mukaan testaaminen on mahdollista mm. silloin, kun työntekijän työ edellyttää erityistä tarkkuutta, luotettavuutta, itsenäistä harkintakykyä tai hyvää reagointikykyä.
Yleisin huumelöydös on kannabis. Sitä löytyy yhdeltä sadasta testatusta. Amfetamiinia löytyy yhdeltä tuhannesta. Koska testeillä selvitetään vain muutaman tyypillisimmän huumaus- tai lääkeaineen käyttö, harvinaisempien aineiden, kuten muuntohuumeiden käyttö ei selviä. Eduskunnan apulaisoikeusasiamies Jussi Pajuoja varoitti poliisia vuonna 2010 Drugwipe-huumepikatestin epäluotettavuudesta. Testi antoi kannabiksen, kokaiinin ja opiaattien käytöstä vääriä positiivisia tuloksia yli kaksi kertaa enemmän kuin oikeita positiivisia. Amfetamiinin käytön pikatesti paljastaa luotettavammin mutta vääriä positiivisia tuloksia on kuitenkin silloinkin liki 10 prosenttia. Pikatesterit todettiin edelleen vain suuntaa antaviksi vuonna 2014.
Tammikuussa 2012 voimaan astui muutos ammatillista koulutusta koskevaan lakiin, jonka asetuksissa on mainittu yli 60 tutkintoa, joissa opiskeluoikeuden peruminen on mahdollista huumeiden käytön takia. Lain mukaan opiskeluoikeuden voi peruuttaa opinnoissa, joissa huolehditaan alaikäisten, potilaiden, asiakkaiden tai liikenteen turvallisuudesta. Huumetestit ovat lain mukaan mahdollisia kaikissa ammattioppilaitoksissa, ammattikorkeakouluissa ja yliopistoissa, jos kouluilla on perusteltu epäilys huumeista. Positiivinen tulos voi johtaa kirjalliseen varoitukseen tai vakavammissa tapauksissa määräaikaiseen erottamiseen. Opiskeluoikeus voidaan peruuttaa kokonaan, jos opiskelijalla katsotaan olevan vakava päihderiippuvuus.
Aiheesta muualla

Huumetestien aikarajoja Käypä hoito 12.4.2018.
Päihdetestaus Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Laki yksityisyyden suojasta työelämässä 13.8.2004/759. 3 luku - Huumausaineiden käyttöä koskevien tietojen käsittely
Valtioneuvoston asetus huumausainetestien tekemisestä 7.4.2005/218
Huumausainetestaus työelämässä Sosiaali- ja terveysministeriön julkaisuja 2006:3.
Työelämän yksityisyyden suoja. Tutkimus päihteiden käyttötietojen ja kameravalvontatietojen sekä sähköpostiviestien suojasta. Taina Kuokkanen, Ahti Laitinen & Martti Kairinen. Työ- ja elinkeinoministeriön julkaisuja, Työ ja yrittäjyys 10/2008. Viitattu 21.6.2013.
Työpaikan huumetestejä manipuloidaan nettiohjeilla: ”Huumeidenkäyttäjät osaavat taktikoida” Aamulehti 26.8.2016.
Yli viisi prosenttia poliisin huumetestituloksista virheellisiä – poliisi kokeilee uutta menetelmää MTV 11.06.2016.
Paavo von Pandy

| Paavo von Pandy Pándy Pál> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. elokuuta 1905 Gyula, Unkari
Kuollut: 24. syyskuuta 1986 (81 vuotta) Ivalo
Kansalaisuus:  unkarilainen suomalainen
Ammatti:  maanviljelijä, matkailuvaikuttaja, tulkki
Vanhemmat:  Kálmán Pándy, Aino Hjelt-Pándy
Sukulaiset:  Cálmán de Pándy
Paavo von Pandy (unk. Pál István Eduard Pándy, 7. elokuuta 1905 Gyula, Unkari – 24. syyskuuta 1986 Inari) oli suomenunkarilainen sotilas, tulkki, matkailualan edistäjä ja maanviljelijä. Hänet tunnettiin erityisesti elämästään ja matkailutyöstään Lapin erämaassa.
Varhainen elämä ja tausta

Paavo von Pandy syntyi Gyulassa, Unkarissa neurologi Kálmán Pándyn (1868–1945) ja suomalaisen sairaanhoitajan Aino Hjelt-Pándyn (1881–1937) perheeseen. Hänen äitinsä oli suurlähettiläs Edvard Hjeltin (1855–1921) tytär. Perheessä oli viisi poikaa, joista Paavo oli toiseksi vanhin. Hänen veljensä Cálmán de Pándy (1908–1988) oli kääntäjä ja simultaanitulkki.
Perhe vietti usein kesiä Suomessa, erityisesti Tuusulanjärven alueella äidin sukulaisten luona. Paavon elämässä tärkeässä roolissa oli Ainon sisko, taidemaalari ja kirjailija Esther Hjelt-Cajanus (1879–1959), joka myöhemmin myös auttoi häntä löytämään työpaikan Pohjois-Suomesta. Kaksikulttuurinen tausta vaikutti merkittävästi Pandyn elämään ja yhteyksiin Suomeen.
Opiskelu ja ura Unkarissa

Paavo vietti lapsuutensa Gyulassa ja myöhemmin Budapestissa sekä Hermannstadtissa (nyk. Sibiu), Siebenbürgenin alueella. Ensimmäinen maailmansota varjosti hänen lapsuuttaan, ja sodan aiheuttama epävarmuus vaikutti perheen elämään. Nuoruudessaan hän opiskeli Budapestin Toldy Ferenc -lukiossa, jossa hän keskittyi luonnontieteisiin ja matematiikkaan. Myöhemmin hän valmistui Ludovikan sotilasakatemiasta luutnantiksi.
Pandy oppi jo nuorena hallitsemaan useita kieliä, kuten unkaria, suomea, ruotsia, saksaa, englantia, ranskaa ja italiaa. Kielitaitonsa ansiosta hän työskenteli tulkkina, kääntäjänä ja yhteysupseerina sekä myöhemmin matkailijoiden oppaana Lapissa. Kielitaito oli myös tärkeä osa hänen esitelmätoimintaansa Keski-Euroopassa, missä hän teki tunnetuksi Lapin kulttuuria ja luontoa.
Nuoruudessaan Pandy osallistui Unkarin partiolaisliikkeeseen, jossa hän toimi kääntäjänä ja tulkkina kansainvälisissä tapahtumissa. Hän osallistui muun muassa vuoden 1933 Budapestin maailmanjamboreelle ja kirjoitti käännöksiä partiolaisjulkaisuihin. Partioliikkeessä hankkimansa kokemus kansainvälisestä yhteistyöstä loi pohjan hänen myöhemmälle toiminnalleen matkailualalla.
Muutto Suomeen ja työ kalastusoppaana

Pandy saapui Suomeen vuonna 1933 vieraillakseen isoäitinsä luona. Vierailu kuitenkin venyi, ja vuonna 1934 hän muutti Pohjois-Suomeen. Hän aloitti työskentelyn Suomen Matkailuyhdistyksen Virtaniemen majatalossa, joka sijaitsi silloisen Jäämerentien varrella. Hän toimi kalastusoppaana ja tulkkina erityisesti ulkomaalaisille matkailijoille. Lapissa hän tapasi myös ensimmäisen vaimonsa, joka toimi majatalon hoitajana. Asuttuaan Pohjois-Suomessa noin vuoden verran Paavo hankki Inarijärven rannalta Ulkuniemen tilan, joka myöhemmin nimettiin Kultalahdeksi.
Pandyn päätökseen muuttaa Suomeen vaikuttivat henkilökohtaiset syyt ja Keski-Euroopan poliittinen epävakaus ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Hän kuvaili valintaansa pyrkimykseksi löytää rauhallisempi ja mielekkäämpi elinympäristö. Myös hänen äitinsä suomalainen perintö ja Lapin luonnon tarjoama rauha vahvistivat päätöstä.
Sotilasura Suomessa

Paavo von Pandy osallistui talvisotaan vapaaehtoisena ja hän kuului osaksi Osasto Pennasen joukkoja. Hän toimi yhteysupseerina ja tulkkina saksalaisten joukkojen kanssa Lapin alueella. Talvisodan jälkeen hän haki ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1941. Hänet ylennettiin vänrikistä luutnantiksi vuonna 1944. Hänelle myönnettiin sotilasurastaan tunnustuksia, kuten 4. luokan Vapaudenristi miekkoineen sekä Saksan Kotkan ritarikunnan 3. luokan kunniamerkki ja 2. luokan Rautaristi. Hänen ystävyytensä saksalaisiin sotatovereihin säilyi loppuelämän ajan.
Sotien jälkeisinä vuosina Inarijärvellä asuva suomenunkarilainen ja hänen yhteytensä ulkomaalaisiin herätti myös Neuvostoliiton tiedustelupalvelun kiinnostuksen. Vuonna 1955 KGB:n toimeksiannosta suomalainen kirvesmies seurasi Pandyn toimintaa, mutta tarkkailu ei tuottanut merkittävää tietoa. ”Bandi” eli rauhallista elämää viljellen ja luontoa hoitaen, mikä ei vastannut tiedustelupalvelun ennakko-odotuksia.
Viljelytoiminta ja elämä Lapissa

Kultalahden tila oli Pandyn elämäntyö. Hän laajensi yksihuoneisen rakennuksen kolmihuoneiseksi taloksi ja rakensi tilalle saunan, navetan ja muita rakennuksia. Tilan 7,5 aarin kasvimaalla hän viljeli siihen aikaan pohjoisessa harvinaisia kasveja, kuten parsaa, porkkanoita ja kaaleja. Hän sai tuotannostaan palkintoja maatalousnäyttelyissä ja tuli tunnetuksi "pohjoisimpana parsan viljelijänä". Lisäksi hän harjoitti kalastusta, metsästystä ja marjastusta täydentäen omavaraista elämäntapaa.
Pandyn elinaikana Kultalahdesta tuli tunnettu vierailukohde, jossa sadat ulkomaalaiset pysähtyivät Lapin matkallaan, ensimmäiset jo 1930-luvun lopulla. Vierailijat toivat Pandyille tulovirtaa, ja osa heistä viipyi erämaan rauhassa jopa viikkoja. Sotien aikana monet Inarijärven tilat ryöstettiin tai poltettiin. Kultalahdestakin varastettiin irtaimisto, mutta Pandy onnistui jälleenrakentamaan siitä kodin ja vierailupaikan.
Matkailun edistäminen ja suhde saamelaisyhteisöön

Von Pandy aloitti matkailualan työnsä 1960-luvun alussa ja piti ensimmäiset esitelmänsä Keski-Euroopassa vuonna 1962. Uransa aikana hän piti yli 1200 luentoa Lapin luonnosta, kulttuurista ja elämäntavoista. Samoihin aikoihin hän alkoi järjestää pienryhmille retkiä ja hiihtovaelluksia Lapin erämaahan. Hänen työnsä teki Lappia tunnetuksi kansainvälisesti, mutta hän korosti luontoa kunnioittavan matkailun tärkeyttä ja vastusti massaturismia.
Pandy solmi läheiset suhteet saamelaisyhteisöön naapuriensa ja ystäviensä kautta. Hän tutustui poronhoitoon ja saamelaisten arkeen osallistuen heidän elämäänsä läheltä. Hän oli tiettävästi yksi ensimmäisistä luennoitsijoista, joka esitteli Keski-Euroopassa pohjoisen alkuperäiskansan elämää omien diavalokuviensa avulla. Luentomatkoillaan hän käytti usein Lapinpukua herättääkseen kiinnostusta pohjoisen kulttuuriin.
Perhe ja viimeiset vuodet

Paavo von Pandy meni naimisiin kahdesti. Hänen ensimmäinen avioliittonsa päättyi eroon sotien jälkeen. Vuonna 1951 hän avioitui Klaudia von Pandyn (o.s. Lauronen) kanssa, ja pariskunta sai kolme lasta. He asuivat perhetilallaan Kultalahdessa 1980-luvulle asti.
Paavo von Pandy kuoli Ivalossa 24. syyskuuta 1986 pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana. Kultalahti on säilynyt osana perheen elämää ja muistona Pandyn elämäntyöstä, joka yhdisti pohjoisen luonnon ja kulttuurin kansainväliseen tunnettuuteen.
Sjösa

| Sjösa |
| --- | --- |

 Sjösa
 Koordinaatit: 58°46′23″N, 17°05′19″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Södermanlandin lääni
Maakunta:  Södermanland
Kunta:  Nyköping
Väkiluku (31.12.2023):  491
Sjösa on taajama Nyköpingin kunnassa Södermanlandin läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 491 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sjösa Wikimedia Commonsissa
Ruotsin suurvalta-aika

Ruotsin suurvalta-aika (ruots. Stormaktstiden) käsittää sen ajan Ruotsin historiassa, jolloin maa oli eurooppalainen suurvalta 1600-luvun alusta 1700-luvun alkuun. Tänä aikana se hallitsi muun muassa pitkälti koko Suomea ja Baltian maiden aluetta ja otti tosiasiallisesti itselleen Itämeren valtiuden. Suurvalta-ajan katsotaan yleensä alkaneen Kustaa II Aadolfin valtaistuimelle noususta vuonna 1611 ja päättyneen suuren Pohjan sodan aluemenetyksiin vuonna 1721.
Kustaa II Aadolf loi Ruotsille Euroopan tehokkaimmat sotavoimat. Naapurivaltioiden heikkous ja taitava kansainvälisten ristiriitojen hyödyntäminen tekivät mahdolliseksi Ruotsin nousun suurvallaksi. Ruotsi onnistui saamaan myös siirtomaita. Sotiminen kuitenkin velkaannutti Ruotsin, eikä sillä maatalousvaltaisena yhteiskuntana ollut riittävästi resursseja vallattujen alueiden puolustamiseen.
Sodat ja laajentuminen

Venäjän kanssa vuonna 1617 solmitun Stolbovan rauhan jälkeen Ruotsi soti Puolaa vastaan sekä kolmikymmenvuotisessa sodassa keisaria vastaan Saksassa ja vuosina 1643–1645 Tanskaa vastaan. Sodat olivat Ruotsille voitollisia, ja valtakunta laajeni voimakkaasti. Venäjän Stolbovan rauhassa luovuttamille alueille perustettiin Käkisalmen lääni ja Inkerinmaan provinssi. Ruotsin armeija piti hallussaan myös laajoja tilapäisesti miehitettyjä alueita, joilla olivat voimassa Ruotsin sotilashallinto ja veronkanto. Monet Ruotsin valloittamista alueista poikkesivat selvästi emämaasta, eikä niiden asukkailla ollut luonnollista yhteyttä Ruotsiin.
Ruotsi soti 1670-luvulla Kaarle XI:n johdolla Tanskaa, Puolaa ja Brandenburgia vastaan Etelä-Ruotsissa, Itä-Preussissa ja eteläisellä Itämerellä.
Verotus ja tullimaksut

Kustaa II Aadolf ajoi läpi uuden veron, ruotsalaisen maatullin, vuonna 1626, ja myös myllytullia alettiin kantaa Virossa vuonna 1630. Hollannin esikuvan mukaan Tallinnassa toteutettiin tullimaksu nimeltä lisenssi, kaksi prosenttia tullattavien tavaroiden arvosta, joka otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa vuonna 1628. Kruunu antoi vuonna 1648 Suomenlahden alueen kaupungeille Tallinnalle, Narvalle ja Nyenille samansuuruiset tullit siinä toivossa, että kaupankäynti venäläisten kanssa alkaisi keskittyä Suomenlahdelle Arkangelin sijasta. Ajatusta siirtää Jäämeren kauppa Itämerelle sanottiin derivaatioksi. Se oli Ruotsin kauppapolitiikan tavoite vuosina 1617–1661. Suomenlahden alueen ulkomaantulli pantiin houkuttelevan matalaksi, vain kahdeksi prosentiksi tavaroiden arvosta. Ruotsi ei kuitenkaan pystynyt siinä asiassa painostamaan Venäjää, ja muutkin valtiot kuin Venäjä olivat derivaatiota vastaan. Kaupankäynti alkoi levittäytyä Narvan ja Nyenin seuduille, mutta vasta 1680- ja 1690-luvulla.
Puolustussuunnitelma

Ruotsin valtakunnan puolustussuunnitelma, joka oli valmistunut Kaarle XI:n aikana, perustui kolmelle tekijälle. Ensimmäinen niistä oli ruotujakoinen armeija, joka oli sijoitettuna emämaan ja provinssien eri alueille, minkä vuoksi sen liikekannallepano vei aikaa. Vuosisadan lopussa armeija oli 65 000 miehen vahvuinen. Toinen tekijä olivat linnoitukset. Sotakannalle siirtymisen hitauden vuoksi valtakunnan raja-alueille, erityisesti itään, oli kohta vuosisadan ajan rakennettu vahvoja linnoituksia, joiden tarkoitus oli pitää puolensa niin kauan, että armeija ehtisi avuksi. Kolmas tekijä oli voimakas laivasto, joka pitäisi meren puhtaana vihollisesta, erityisesti Tanskasta, ja kuljettaisi armeijan sinne, missä sitä tarvittaisiin. Laivastoa kehitettiin vuosina 1679–1699 lisäämällä ja modernisoimalla aluskantaa, minkä jälkeen laivastoon kuului 35 linjalaivaa, 15 fregattia ja 15 000 miestä. Kaarle XII lisäsi suunnitelmaan vielä aggressiivisen vastahyökkäyksen.
Suomi suurvallan osana

Kustaa II Aadolf kutsui koolle Suomen säädyt tammikuussa 1616 järjestetyille Helsingin maapäiville. Kuningas pyysi säädyiltä tukea sodankäyntiin, mihin ne uskollisesti suostuivat. Säädyt määräsivät uusia veroja suomalaisille ja päättivät järjestää uusia sotajoukkoja.
Suomalaiset saivat yksin hoitaa itärajan 1620-luvulta alkaen, kun Ruotsin armeija alkoi sotia Puolaa vastaan, ja sotilaita siirrettiin uudelle rintamalle. Kesällä 1659 Suomi tyhjennettiin sotamiehistä kokonaan. Suomalaisten asioiden hoitaminen heikkeni selvästi suurvalta-aikana, kun huomio oli keskittynyt sotatapahtumiin muualla. Samaan suuntaan vaikutti valtakunnan keskushallinnon assimiloimis- eli sulauttamispolitiikka, jonka myötä suomalaisia siirtyi tai siirrettiin Pohjanlahden yli valtakunnan palvelukseen ja riikinruotsalaisia virkamiehiä puolestaan Suomeen. Toisaalta kenraalikuvernööri Pietari Brahen aikana Suomen taloudellisen menestyksen edellytyksiä parannettiin rakentamalla maanteitä, kehittämällä maanmittausta ja kaivosteollisuutta sekä perustamalla uusia kaupunkeja. Myös Turun akatemia perustettiin, minkä jälkeen Suomessa pian opittiin kirjapainotaito.
Suomen kieli oli vielä 1600-luvun alussa suuressa osassa Suomea sivistyneistön seurustelukieli, mutta vuosisadan puolivälissä suomen tilalle oli tullut ruotsi. Vuosina 1695–1697 Suomea koetteli poikkeuksellisen ankara nälänhätä, jonka seurauksena kolmannes väestöstä menehtyi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin suurvalta-aika Wikimedia Commonsissa
Ruotsin laajentuminen vuosien 1560 ja 1815 välillä.
Uuden Ruotsin siirtomaa Pohjois-Amerikan itärannikolla vuonna 1638.