stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alamon taistelu
Texasin vallankumouksen alku

Texasin vallankumous alkoi lokakuussa 1835, kun erimielisyydet Texasiin muuttaneiden siirtolaisten ja Meksikon hallituksen välillä riistäytyivät väkivaltaisiksi yhteenotoiksi. Texasin väliaikaisen armeijan ylipäälliköksi valittu Sam Houston onnistui hyvillä suhteillaan estämään cherokeiden ja muiden heimojen liittymisen meksikolaisiin joukkoihin. Vaikutusvaltainen Stephen F. Austin puolestaan sai tehtäväkseen hankkia riittävästi miehistöä ja tarvikkeita kapinaa varten.
Joulukuussa 1835 Austinin joukot onnistuivat voittamaan Martín Perfecto de Cosin johtamat meksikolaiset San Antonio de Béxarin piirityksessä (nykyinen San Antonio). Meksikolaisjoukot armahdettiin, ja Cos kertoi tapahtuneesta Meksikossa Antonio López de Santa Annalle. Kukistaakseen kapinan Santa Anna kokosi joukkoja San Luis Potosín kaupunkiin ja sai kokoon 4 000 miestä. Texasilaiset puolestaan linnoittivat Alamon entisen lähetysaseman. Alkujaan Alamon miesvahvuus oli noin sata, mutta lisää joukkoja saatiin alkuvuoden aikana, kun sinne saapui William B. Travisin, Jim Bowien ja Davy Crockettin johtamia ryhmiä.
Vuoden 1836 alussa Santa Annan armeija lähti marssimaan kohti pohjoista. Tärkeän ryhmän armeijassa muodostivat naiset, jotka seurasivat miehiään. Kenraali oli vastustanut naisten liittymistä armeijan, sillä hän oli uskonut sen alentavan moraalia. Asian muuttuessa kinasteluksi hän oli taipunut soldarerojen (naissotilaiden) mukaantuloon. He saivat mukana olemisestaan arvostusta, sillä he huolehtivat taloustöistä ja sairaanhoidosta.
Santa Annan armeijan monipäiväinen marssi San Antonioon ei sujunut ilman ongelmia. Jo alkumatkasta useita hevosia ja muuleja kuoli ravinnonpuutteeseen ja saastuneen veden juomiseen. Myös osa armeijasta sairastui punatautiin, ja ilman asiantuntevaa terveydenhuoltoa huonokuntoisimmat menehtyivät. Oman harminsa armeijalle toivat lipan-apachet, jotka röyhkeästi varastivat sotaretkikunnan muuleja. Myös kauhua herättäneet comanchet liikkuivat lähellä, mutta tyytyivät ryöstelemään matkan varrella olevien ranchien ruokavarastoja.
Viimeinen koettelemus tuli sakean lumimyrskyn muodossa. Ilma kylmeni nopeasti 13. päivänä helmikuuta, ja armeija joutui kahlaamaan polvia myöten lumessa. Santa Annan oman raportin mukaan lumentulon seurauksena menehtyi vuorokauden sisällä 400 miestä, naista ja lasta.
Vaikutus

Alamon taistelu kiihotti texasilaiset taistelemaan entistä voimakkaammin itsenäisyytensä puolesta. Maaliskuun alussa Texas oli jo ehtinyt julistautua itsenäiseksi Washington-on-the-Brazosissa. Santa Anna ei pystynyt hyödyntämään voittoaan Alamossa, vaan texasilaiset onnistuivät kääntämään vallankumouksen kulun omaksi edukseen. Texasilaiset saavuttivat lopullisen voiton San Jacinton taistelussa, jossa heidän väitetään käyttäneen sotahuutoa ”Muistakaa Alamo!”. Santa Anna jäi texasilaisten vangiksi San Jacintossa, mikä sinetöi itsenäisyyden. Alamon taistelusta kasvoikin lopullisen voiton ansiosta rohkeuden ja itsenäisyyden tunnuskuva.
Jo eläessään tunnetun Davy Crockettin maine kasvoi Alamon taistelun jälkeen ja hänet tunnetaan yhä ympäri maailmaa. Myös Bowie on saanut jonkin verran mainetta, mutta Travisin nimi unohdettiin täysin. Korkeasti oppineena hän ei sopinut oman aikakautensa sankarimuottiin, eikä hänellä ollut Crockettin ja Bowien kaltaista persoonallisuutta.
Kunnianosoitukset Alamolle

Nykyään Alamo on kansallinen muistomerkki ja eräs Texasin suosituimmista turistinähtävyyksistä. Sen omistaa Texasin osavaltio ja toimintaa johtaa DRT-järjestö (Daughters of the Republic of Texas). Alamoon ei ole pääsymaksua ja vuosittainen kävijämäärä on yli 2 miljoonaa. Alkuperäisistä rakennuksista jäljellä ovat kappeli ja pitkä parakki. Molemmat toimivat museoina, ja niissä pidetään esillä Alamon taisteluun ja Texasin historiaan liittyvää esineistöä. Hyvin hoidetut Alamon maa-alueet ja niitä reunustava Alamo Plaza kattavat suurimman osan alueesta, joilla taistelu käytiin.
Alamosta on tehty myös useita elokuvia. Näistä tunnetuin on John Waynen ohjaama vuoden 1960 Alamo, jossa Wayne itse näytteli Crockettin roolin. Vuonna 2004 ensi-iltaan tullut John Lee Hancockin The Alamo on toistaiseksi viimeisin Alamon taistelusta tehty elokuva.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alamon taistelu Wikimedia Commonsissa
Alamon verkkosivut (englanniksi)
Santa Anna
William B. Travis
Jim Bowie.
Davy Crockett (maalaus 1834).
Alamo 1854
Pakistanin Muslimiliitto (Q)

Pakistanin Muslimiliitto (Q) eli PML-Q on pakistanilainen puolue. Q on lyhenne sanoista Quaid-e-Azam, Suuri johtaja, joilla viitataan Muhammad Ali Jinnahiin. Puolue syntyi erkaantumalla Pakistanin muslimiliitto N:sta, joka puolestaan oli eronnut Muslimiliitosta. Puolue perustettiin Pervez Musharrafin johdolla vuonna 2001, ja jo 2002 sillä oli tarpeeksi kannattajia, että se sai pääministerin paikan. Aatemailmaltaan puolue on keskustaoikeistolainen.
Puolueen alamäki alkoi huonosti menneistä vuoden 2008 parlamenttivaaleista. Sen jälkeen siitä on eronnut erilaisia ryhmittymiä, joista osa on solminut liittoja muiden puolueiden kanssa.
Vuoden 2018 parlamentin alahuoneen vaaleissa puolue sai yhden prosentin äänistä ja viisi paikkaa parlamentin alahuoneeseen. Puolueen puheenjohtaja on Chaudhry Shujaat Hussain
Sheltie

Lilac-värinen sheltie-marsu näyttelyhäkissä.
Sheltie (Yhdysvalloissa silkie) on pitkäkarvainen marsurotu. Rodun tärkein tuntomerkki on pitkä, suora turkki. Se on eräs vanhimmista marsuroduista.
Historiaa

Sheltie hyväksyttiin Englannissa uutena rotuna vuonna 1973 ja Yhdysvalloissa kahdesti vuosina 1932 (nimellä angora) ja vuonna 1980. American Cavy Breeders Association hyväksyi sen vuonna 1980.
Ulkonäkö

Sheltien turkin tulee olla pitkä, pehmeä ja tuuhea. Eläimellä ei saa olla rusetteja (karvapyörteitä) eikä sen turkki saa kasvaa eteenpäin silmille. Käytännön syistä turkki pidetään täydessä mitassaan, jos eläintä aiotaan käyttää näyttelyissä. Turkin voi leikata lyhyemmäksi (pari senttiä) eli klipata, jos sitä ei näyttelytetä. Jos turkin leikkaa, sitä on toinen marsu jyrsinyt yms; menee näyttelyyn ja marsu on yli puolivuotias, se laitetaan suoraan klipattuun luokkaan.
Hoito

Turkin hoitaminen on vaativin osuus sheltie-marsun hoidossa. Turkin päivittäinen hoito tulee aloittaa eläimen ollessa muutaman kuukauden ikäinen. Näyttelyihin tarkoitetun eläimen pitkä turkki on käärittävä nyyteille jotta se pysyisi siistinä ja säästyisi kulumiselta ja pureskelulta. Nyytittäminen aloitetaan kun karva alkaa laahata marsun perässä, se meinaa värjäytyä virtsan tai putujen takia tai takkuuntuu, ja sitä jatketaan kunnes turkki leikataan eli klipataan. Jatkuva kampaaminen ja nyytittäminen kuluttaa karvaa, mistä johtuen sheltie-marsujen näyttelyura klippaamattomien luokissa on varsin lyhyt.
Näyttelysheltieitä pidetään usein erillishäkeissä, jotteivät muut marsut pääsisi nakertamaan sen karvaa. Toinen keino säästää näyttelyeläinten turkkia on pitää ne laumassa, mutta huolehtia siitä, että laumalla on jatkuvasti paljon heinää pureskeltavaksi.
Žarko Domljan

Žarko Domljan (14. syyskuuta 1932 Imotski – 5. syyskuuta 2020) oli kroatialainen poliitikko. Hän oli Kroatian itsenäistyttyä ensimmäinen maansa parlamentin puhemies. Domljan valmistui Zagrebin yliopistosta. Puhemiehenä hän toimi vuosina 1990–1992. Myöhemmin hän oli edustajana Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa.
Timo Laatunen

Laatunen vuonna 1989. Kuva: Kuvasiskot.
Timo Olavi Laatunen (8. helmikuuta 1935 Heinolan maalaiskunta – 11. toukokuuta 2024 Tampere) oli suomalainen työnantajajärjestöjohtaja ja yritysjohtaja. Hän oli koulutukseltaan varatuomari.
Laatunen oli Suomen Työnantajain Keskusliiton (STK) toimitusjohtaja 1971–1975, Teollisuuden Keskusliiton toimitusjohtaja 1975–1979 ja Tampereen Kirjapaino Oy/Aamulehti-yhtymän toimitusjohtaja 1979–1992.
Aiheesta muualla

Haastattelu: Ägna den aktiva befolkningen ökad uppmärksamhet!. Affärsmagasinet Forum, 8.9.1971, nro 1971-13, s. 22–23.  ISSN 0533-070X  Artikkelin verkkoversio. (ruotsiksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Paini

Vapaapainiottelu
Paini on yleisnimitys aseettomille kaksinkamppailumuodoille, joissa kamppaillaan ilman lyöntejä ja potkuja erilaisia otteita, sidontoja, nostoja, heittoja ja mahdollisesti lukkoja käyttäen.
Nykyisin painista puhuttaessa tarkoitetaan useimmiten olympiakisojen ohjelmassa olevia kreikkalais-roomalaista painia ja vapaapainia (nykyisin mukana myös naispaini) sekä näytösluonteista showpainia. Paini eli pale oli mukana jo antiikin ajan Olympian kisoissa. Painia harrastettiin antiikin Kreikassa miehisen sotilaskunnon parantamiseksi. Nykyisin kilpaillaan myös erilaisissa painimuodoissa kuten brasilialaisessa ju-jutsussa, lukkopainissa, rantapainissa ja venäläisessä sambossa. Monilla kansoilla on omat perinteiset painimuotonsa, kuten mongolialainen paini ja turkkilainen öljypaini. Useiden painilajien maailmanlaajuinen kattojärjestö on kansainvälinen painiliitto UWW. Painissa erityisesti tarvitaan lihasten kuntoa, kestävyyttä, räjähtävyyttäselvennä ja koordinaatiota.
Kreikkalais-roomalainen paini on ollut aina olympialaisissa eli jo vuodesta 1896 ja vapaapaini vuodesta 1904.
Kilpailuja

Lajeina kreikkalais-roomalainen-, vapaa- ja naispaini.
Kesäolympialaiset neljän vuoden välein
Maailmanmestaruuskilpailut joka syksy lukuun ottamatta olympiavuosia
Maailmancup, jokavuotinen maajoukkuekilpailu
Euroopan-mestaruuskilpailut joka vuoden toisen neljänneksen aikana
Aasian-mestaruuskilpailut
Painin Suomen-mestaruuskilpailut
Paleolimnologia

Paleolimnologia selvittää vesistön eliöstön historiaa ja menneisyyden vedenlaatua vesistöjen pohjasedimenttiin hautautuneesta aineistosta tarvittaessa jopa tuhansien vuosien ajalta. Vesistöjen pohjaan kerrostunut sedimenttipatja on aikajärjestyksessä oleva luonnonhistoriallinen arkisto, johon on taltioitunut vesistön ja sen lähialueen ympäristöhistoria.
Tutkimalla vertikaalisen sedimenttisarjan koostumusta ja ajoittamalla tutkitut kerrokset saadaan luotettava ja kattava kuva menneiden aikojen ympäristöoloista, niissä tapahtuneista muutoksista, muutoksen suunnista ja nopeuksista. Näitä muutoksia havainnoimalla voidaan edelleen arvioida, onko muutos ollut luontaista vai ihmistoiminnan aiheuttamaa.
Sedimentistä voidaan mallintaa erilaisia parametreja, kuten tutkittavan ajanjakson lämpötilaolot, suolaisuus, pH, syvyysolot, ravinnetaso ja veden väri sekä humuspitoisuus. Myös vesistöä ympäröivän alueen kasvillisuushistoriaa on mahdollista selvittää. Keskeisin hyöty paleolimnologisista tutkimuksista on se, että niiden avulla voidaan epäsuorasti rekonstruoida näille parametreille numeerisia arvoja sellaisilta ajanjaksoilta, joilta ei ole olemassa suoraan mitattua tietoa. Kun tiedetään tutkittavan vesistön aiempi muutoshistoria ja tapa reagoida erilaisiin ympäristömuutoksiin, voidaan myös tulevaa muutosherkkyyttä ennakoida. Tällaisesta on hyötyä esimerkiksi erilaisten ilmastonmuutosmallien testauksessa ja vesistöjen kunnostustoimien suunnittelussa.
Paleolimnologinen tutkimus perustuu niin sanottujen paleobioindikaattorien tutkimiseen ja määrittämiseen sedimentistä otetusta näytteestä. Paleobioindikaattori on sellainen sedimentissä hyvin säilyvä ja yleinen eliö tai eliöyhdyskunta, jonka tiedetään olevan herkkä ympäristössään tapahtuville muutoksille. Mitä kapeampi eliön toleranssi ympäristömuutoksille on, sitä parempi indikaattori se on. Tällaisen eliön esiintyminen kertoo hyvin siitä ympäristöstä, jossa se on aikanaan elänyt. Käytettyjä paleobioindikaattoreita voivat olla muun muassa piilevien, vesikirppujen, pohjaeläinten tai siitepölyjen jäänteitä.
Ylpeys ja ennakkoluulo (vuoden 1995 televisiosarja)

| Ylpeys ja ennakkoluulo> Pride and Prejudice |
| --- | --- |
 Jennifer Ehle (Elizabeth Bennet) ja Colin Firth (Fitzwilliam Darcy) (DVD:n kansi)
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  55 min
Pääosissa:  Jennifer Ehle Colin Firth
Alkuperämaa:  Iso-Britannia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  BBC One
Esitetty:  24. syyskuuta 1995 – 29. lokakuuta 1995
Jaksoja:  6
Tuotanto
Käsikirjoittaja(t):  Andrew Davies
Aiheesta muualla
IMDb 
Ylpeys ja ennakkoluulo (Pride and Prejudice) on brittiläinen televisiosarja vuodelta 1995. Se perustuu Jane Austenin samannimiseen romaaniin, joka julkaistiin alun perin 1813.
Romaanista on tehty lukuisia tv- ja elokuvasovituksia. Tämä oli jo kuudes BBC:n tekemistä televisioversioista. Aiemmat BBC:n tuottamat tv-sovitukset oli esitetty vuosina 1938, 1952, 1958, 1967 ja 1980.
Yleiskatsaus

Kuusiosaisen minisarjan pääosia näyttelivät Jennifer Ehle Elizabeth Bennetinä ja Colin Firth herra Darcyn roolissa. Sen tuotti BBC yhdysvaltalaisen A&E Networkin tarjotessa jonkin verran lisärahoitusta. Kuusi 50–55 minuutin mittaista jaksoa esitettiin ensimmäisen kerran BBC One -kanavalla sunnuntai-iltaisin 24. syyskuuta – 29. lokakuuta 1995. Suuren suosion takia ohjelma uusittiin pian seuraavana vuonna. Uusinnasta tuli jopa Radio Times -lehden kansiaihe, mikä on toisen esityksen tapauksessa hyvin harvinaista.
Ylpeys ja ennakkoluulo julkaistiin Britanniassa VHS:nä ennen viimeisen jakson alkuperäistä esityspäivää. Myyntiluvut lähtivät huimaan nousuun, sillä monet katsojat halusivat saada tietää lopun etukäteen, vaikka se oli ollut saatavilla kirjamuodossa jo lähes kaksisataa vuotta. Aluksi toimitetut 12 000 kopioita kahden videon julkaisusta myytiin loppuun kahden tunnin sisällä julkaisuhetkestä, ja ensimmäisen viikon loppuun mennessä niitä oli myyty jo 70 000 kappaletta. Sarja on sittemmin julkaistu myös DVD:llä, ensin vuonna 2000, myöhemmin digitaalisesti uudelleenmasteroituna ”10-vuotisjuhlajulkaisuna” syyskuussa 2005 (Suomessa 28.4.2006) ja sen jälkeen Jane Austen Boxissa vuonna 2008.
Minisarja sai osakseen ylistäviä arvioita kriitikoilta. Esimerkiksi The Independent -lehden Gerald Gilbert suositteli innolla ensimmäistä osaa lukijoilleen ennen varsinaisten esitysten alkua ja kehui sarjaa ”luultavasti niin hyväksi kuin mahdollista”, kun kyseessä ovat kirjallisuusklassikoiden tv-sovitukset. Myös kuvitteellinen kolumnisti Bridget Jones kirjoitti Bridget Jones’s Diary -tarinoissaan saman lehden sivuilla rakkaudestaan sarjaan.
Tuotanto

Sarjan kuvauksiin varattiin 100 päivää. Monet otoksista, joissa Elizabeth tanssi Darcyn kanssa  Netherfieldissä, menivät käyttökelvottomiksi kameran linssin eteen juuttuneiden hiusten takia.
Herra Darcyn roolin tähden Firthin hiukset, kulmakarvat ja silmäripset värjättiin. Elizabethia varten käytettiin puolestaan kolmea peruukkia, sillä Ehle on vaaleahiuksinen. Ehle myös värjäsi kulmakarvansa ruskeiksi.
Kuvauksiin käytettiin yli kahtakymmentäneljää paikkaa. Niiden lisäksi rakennettiin kahdeksat studiolavasteet, mukaan luettuna Lambtonin majatalo, valmennustalo ja Merytonin kokoontumishuone. Pemberleyn ulkokohtausten kuvauspaikkana toimi Cheshiren Lyme Park. Myös seuraavia kuvauspaikkoja käytettiin:
Belton House, Grantham, Lincolnshire, Englanti (Rosings)
Brocket Hall, Welwyn Garden City, Hertfordshire, Englanti (Netherfieldin tanssisali)
Edgecote Hall, Banbury, Oxfordshire, Englanti (Netherfield, sisä- ja ulkokohtaukset)
Lacock, Wiltshire, Englanti (Merytonin kylä, ulkokohtaukset)
Lord Leycester -sairaala, Warwick, Warwickshire, Englanti (Lontoon kadut ja valmennustalo iltaisin, ulkokohtaukset)
Luckington Court, Chippenham, Wiltshire, Englanti (Longbourn, sisä- ja ulkokohtaukset)
Old Rectory (vanha pappila), Teigh Oakham, Leicestershire, Englanti (Hunsfordin pappila)
Wiltshire, Englanti, Weston-super-Mare, Somerset, Englanti (Ramsgate, ulkokohtaukset)
Tekijät > Näyttelijät

Jennifer Ehle – Elizabeth Bennet
Colin Firth – Fitzwilliam Darcy
Adrian Lukis – George Wickham
Alison Steadman – Mrs. Bennet
Benjamin Whitrow – Mr. Bennet
Susannah Harker – Jane Bennet
Julia Sawalha – Lydia Bennet
Lucy Briers – Mary Bennet
Polly Maberly – Kitty Bennet
Crispin Bonham-Carter – Charles Bingley
Anna Chancellor – Caroline Bingley
Lucy Robinson – Mrs. Hurst
Rupert Vansittart – Mr. Hurst
Lucy Scott – Charlotte Lucas
David Bamber – Mr. Collins
Lucy Davis – Maria Lucas
Christopher Benjamin – Sir William Lucas
Barbara Leigh-Hunt – Lady Catherine de Bourgh
Nadia Chambers – Anne de Bourgh
Emilia Fox – Georgiana Darcy
Anthony Calf – eversti Fitzwilliam
Victoria Hamilton – Mrs. Forster
Lynn Farleigh – Mrs. Phillips
Joanna David – Mrs. Gardiner
Tim Wylton – Mr. Gardiner
Tekijät > Muut tekijät

Ohjaaja: Simon Langton
Tuottaja: Sue Birtswistle
Johtava tuottaja: Michael Wearing
Käsikirjoitus: Andrew Davies ja Jane Austen (romaani)
Aiheesta muualla

Ylpeys ja ennakkoluulo BBC:n sivuilla (englanniksi)
Ylpeys ja ennakkoluulo (Arkistoitu – Internet Archive) TV.comissa (englanniksi)
Lyme Park, Pemberleyn kuvauspaikka.
Rosingsina toiminut Lincolnshiren Belton House.
Paijalan hautausmaa

| Paijalan hautausmaa |
| --- | --- |
 Paijalan hautausmaata vuonna 2011. Etualalla Paavo (1890–1973) ja Helena Tynellin (1918–2016) hauta.
Sijainti:  Tuusula, Hyrylä, Paijalannummi
Seurakunta:  Tuusulan seurakunta
Avattu:  1896
Pinta-ala:  10 hehtaaria
Kotisivu:  https://www.tuusulanseurakunta.fi/
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paijalan hautausmaa on Tuusulan seurakunnan ylläpitämä hautausmaa Tuusulan Hyrylässä Paijalannummella. Hautausmaa on vihitty käyttöön vuonna 1896 ja se on laajuudeltaan noin 10 hehtaaria. Hautausmaa perustettiin Tuusulan kirkon ympärillä olevan hautausmaan alkaessa käydä ahtaaksi.
Merkittäviä muistomerkkejä hautausmaalla

Lista Paijalan hautausmaan merkittävistä muistomerkeistä:
Terijoelle haudattujen sankarivainajien muistokivi.
Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki
Ylitalon sukuhauta eli Eskelinin ja Ehon sukuhaudat.
Peltolan talon Winqvistien sukuhauta, jossa muun muassa Rolf Winqvist, Mannerheim-ristin ritari numero 55.
Koskenmäen Koskelan talon kauppias Oskar Salmen hauta.
Yli-Postin omistajien hauta
Koskenmäen karjalaisten kauppiaiden hauta
Tuusulan nahkatehtaan johtajan Juho Tikkasen hauta
Valtiopäivämies ja ministeri Juho Niukkasen hauta
Kappelit

Paijalan hautausmaalla on kaksi kappelia. Vanha kappeli valmistui vuonna 1910, sen suunnitteli arkkitehti Ernst Albin Kranck. Uudemman kappelin suunnittelija on arkkitehti Timo Suomalainen ja se valmistui vuonna 1993.
Paijalan kappeli..
Vanha kappeli.
Grecian greyhound

| Grecian greyhound |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Kreikka
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  jäniskoira, seurakoira
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  68 cm
Väritys:  valko-musta, valko-harmaa
Grecian greyhound on sukupuuttoon kuollut kreikkalainen koirarotu. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis graius.
Ulkomuoto

Grecian greyhound oli huomattavasti pienempi kuin nykyinen kreikanvinttikoira, ja eräiden piirroksiin perustuvien arvioiden mukaan sen säkäkorkeus olisi saattanut olla 68 cm tai hieman vähemmän. 1800-luvulla grecian greyhoundia kuvailtiin englanninvinttikoiraa pitkäkarvaisemmaksi ja pienemmäksi. Piirrosten perusteella sen korvat olivat riippuvat ja häntä pitkä ja sapelin muotoinen. Karvapeite oli hieman aaltoilevaa, ja värivaihtoehtoihin lukeutuivat muun muassa valkoinen mustin ja valkoinen harmain merkein.
Alkuperä

Grecian greyhound polveutuu mitä todennäköisimmin kelttienvinttikoiran, salukin ja afgaaninvinttikoiran kantarodun välisistä risteytyksistä. Sitä käytettiin jänisten ja muiden vastaavien eläinten metsästykseen. Tähän tehtävään se käytti muiden vinttikoirien tapaan näköaistiaan, ja saaliin paikannettuaan se juoksi tämän nopeasti kiinni. Lisäksi sitä pidettiin aateliston arvokkaana lemmikkinä, ja tätä asemaa korosti rodulla yleisesti nähty kultainen kaulapanta. Rodun arveltiin ensi kerran kuolleen sukupuuttoon jo 1700-luvulla, mutta tämä tieto ei perustunut tarkkoihin tutkimuksiin vaan se selvisi mitä todennäköisimmin elossa vielä parin seuraavan vuosikymmenen ajan. Suurin osa asiantuntijoista katsoo sen kuolleen varmuudella sukupuuttoon 1800-luvulla, vaikka jotkut heistä uskovat joidenkin sen jälkeläisten selvinneen nykypäiviin asti.
Käännös suomeksi
Vitsaus

| Vitsaus |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:   Kuusankoski
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Inho, laulu, kitara, basso   Vainaja, rummut, kitara   J. Pervertor, basso  
Levy-yhtiö:  Hammer of Hate  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vitsaus on kuusankoskelainen black metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2002. Kappaleiden sanoitukset sanoitukset keskittyvät kristinuskon vastaisuuteen, Saatanaan ja vihaan.
Diskografia

Sielunmessu (2010,  Hammer of Hate)
EP:t
Ruumiinvaellus (2005,  Ahdistuksen Aihio Productions)
Iäti vihassa ja kunniassa (2004,  Hammer of Hate, sisältää yhtyeen kolme demoa sekä niiden sanoitukset)
Halveksuen ja häpäisten (2003)
Pappisviha (2004)
Ajan ja ihmisen haudoilla (2004)
Aiheesta muualla

Vitsaus Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Vitsaus Myspacessa (englanniksi)
Vitsaus Last.fm:ssä (englanniksi)
All Kinds of Everything

| All Kinds of Everything |
| --- | --- |
 Dana esittämässä kappaletta "All Kinds of Everything" vuoden 1970 Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Dana
Säveltäjä(t):  Derry Lindsay, Jackie Smith
Sanoittaja(t):  Derry Lindsay, Jackie Smith
Euroviisutiedot
Vuosi:  1970
Maa:  Irlanti
Kieli:  englanti
Sijoitus:  1.
Pisteet:  32
All Kinds of Everything oli vuoden 1970 eurovision laulukilpailun voittajakappale. Sen esitti Dana englanniksi ja se toi Irlannille ensimmäisen sen seitsemästä voitosta. Kappale sai 32 pistettä voittaen seuraavaksi tulleen Ison-Britannian kuudella pisteellä. Sen esiintymisnumero oli 12. Kappale oli tyylilajiltaan balladi.
Kappale nousi voiton jälkeen listoille ympäri Euroopan, ja siitä on tullut ikivihreä euroviisukappale.
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"