stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2015
Erotuomarit

Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF valitsi 16 päätuomaria ja 16 linjatuomaria kilpailuihin. Tuomareilla on ensimmäistä kertaa paidoissaan numerot, päätuomareilla 10–25 ja linjatuomareilla 51–66.
| --- | --- |
 Päätuomarit: #16  Tobias Björk  #21  Vjatšeslav Bulanov  #25  Roman Gofman  #11  Pavel Hodek  #19  Jozef Kubus  #13  Timothy Mayer  #12  Mikael Nord  #24  Konstantin Olenin  #23  Daniel Piechaczek  #14  Aleksi Rantala  #22  Jyri Rönn  #17  Maxim Sidorenko  #20  Vladimir Sindler  #10  Daniel Stricker  #15  Marcus Vinnerborg  #18  Tobias Wehrli :  Linjatuomarit: #61  Paul Carnathan  #51  Jimmy Dahmen  #52  Nicolas Fluri  #64  Jon Kilian  #56  Gleb Lazarev  #55  Vit Lederer  #62  Miroslav Lhotsky  #63  Fraser McIntyre  #58  Bevan Mills  #54  Henrik Pihlblad  #57  Masi Puolakka  #65  Andre Schrader  #66  Peter Sefcik  #59  Anton Semjonov  #60  Sakari Suominen  #53  Rudolf Tosenovjan
Televisiointi Suomessa

Suomessa kisat televisioi MTV Oy. Ilmaisena MTV3-kanavalla näytettiin kaikki Suomen ottelut, välierät ja mitaliottelut. Kaikki ottelut oli myös mahdollista katsoa MTV:n maksullisilta kanavilta. Radio Nova selosti kaikki Suomen ottelut. Selostajana toimi Tomi Tuominen. Novalta kuului myös joka pelipäivä Leijona-uutiset.lähde?
Tanska–Suomi-ottelu
Ronnebyn kunta

| Ronnebyn kunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Blekingen lääni
Maakunta:  Blekinge
Keskustaajama:  Ronneby
Kuntakoodi:  1081
Pinta-ala  ():  
 – Maa:  825,29 km²
Väkiluku (31.12.2021)  ():  29 200
 – Väestötiheys:  35,4 as./km²
 
 www.ronneby.se 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ronnebyn alueella sijainneet entiset pitäjät.
Ronnebyn kunta (ruots. Ronneby kommun) on Blekingen läänissä sijaitseva Ruotsin kunta. Maakuntajaossa se kuuluu Blekingeen. Kunnan keskustaajama on Ronneby.
Kunnan maapinta-ala on 825,29 neliökilometriä (1.1.2016) ja asukasluku 29 200 henkeä (31.12.2021).
Kunta sijaitsee Itämeren rannikolla ja sen halki virtaa Ronnebynjoki.
Vuonna 2007 kunnassa oli 77,09 km² peltoa, joten saman ajankohdan maapinta-alaan vertaamalla saadaan peltojen osuudeksi 9,3 prosenttia kunnan maapinta-alasta.
Kuntajaon kehitys

Uusien kunnallislakien astuessa voimaan vuonna 1863 nykyisen kunnan alueella sijaitsi Ronnebyn kauppala ja pitäjiä, joista tehtiin maalaiskuntia. Vuonna 1870 muodostettiin Eringsbodan maalaiskunta erottamalla se Tvingistä. Ronnebyn kauppala muutettiin kaupungiksi vuonna 1882.
Vuoden 1952 kuntauudistuksessa muodostettiin seuraavat "suurkunnat":
Hallabro (Backaryd ja Öljehult)
Tving (Eringsboda ja Tving)
Listerby (Edestad, Förkärla, Hjortsberga ja Listerby)
Bräkne-Hoby, Ronnebyn maalaiskunta ja Ronnebyn kaupunki jäivät uudistuksessa ennalleen. Jo vuonna 1963 muodostettiin Kallingen maalaiskunta yhdistämällä Hallabro, osa Tvingiä (vain Eringsboda, ei entistä Tvingin kuntaa) ja Ronnebyn maalaiskunta. Loppuosa Tvingistä kuuluu nykyään Karlskronan kuntaan. Vuonna 1967 Bräkne-Hoby, Kallinge ja Listerby liitettiin Ronnebyn kaupunkiin. Vuonna 1971 Ruotsi siirtyi yhteen kuntamuotoon, jolloin Ronnebyn kaupunki muuttui nykyiseksi Ronnebyn kunnaksi.
Vaakuna

Nykyinen vaakuna on entisen Ronnebyn kaupungin vaakuna. Myös eräillä maalaiskunnilla oli oma vaakuna.
Bräkne-Hobyn maalaiskunta
Listerbyn maalaiskunta
Ronnebyn maalaiskunta
Väestönkehitys

| Ronnebyn kunnan väestönkehitys 1950–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1950 | 1950 |    | 28 923 | 28 923 |
| 1955 | 1955 |    | 28 498 | 28 498 |
| 1960 | 1960 |    | 27 288 | 27 288 |
| 1965 | 1965 |    | 28 439 | 28 439 |
| 1970 | 1970 |    | 29 714 | 29 714 |
| 1975 | 1975 |    | 30 368 | 30 368 |
| 1980 | 1980 |    | 30 159 | 30 159 |
| 1985 | 1985 |    | 29 382 | 29 382 |
| 1990 | 1990 |    | 28 905 | 28 905 |
| 1995 | 1995 |    | 29 256 | 29 256 |
| 2000 | 2000 |    | 28 634 | 28 634 |
| 2005 | 2005 |    | 28 358 | 28 358 |
| 2010 | 2010 |    | 28 254 | 28 254 |
| 2015 | 2015 |    | 28 697 | 28 697 |
| 2020 | 2020 |    | 29 372 | 29 372 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Kunnan väestö taustan mukaan on esitetty seuraavassa taulukossa.
| Tausta | Tarkempi jaottelu | Henkilöä (31> 12.2015) |  % |
| --- | --- | --- | --- |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ulkomailla syntyneet | 4 106 | 14,3 |
| Ulkomaalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet ulkomailla | 749 | 2,6 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden vanhemmista toinen syntynyt Ruotsissa ja toinen ulkomailla | 1 358 | 4,7 |
| Ruotsalaistaustaiset | Ruotsissa syntyneet, joiden molemmat vanhemmat syntyneet Ruotsissa | 22 484 | 78,3 |
Hieman vanhempien vuoden 2009 lopun tietojen mukaan kunnassa asui 210 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 0,7 prosenttia kunnan väestöstä.
Vielä vanhempien vuoden 1984 lopun tietojen mukaan 4,7 prosenttia kunnan asukkaista oli ulkomailla syntyneitä. Tuolloin kunnassa asui 293 Suomessa syntynyttä, mikä vastasi 1,0 prosenttia kunnan väestöstä.
Vuoden 2010 tietojen mukaan 20 vuotta täyttäneiden kuntalaisten mediaaninettotulot olivat 175 280 kruunua. Vuodelta 2007 olevan tiedon mukaan kuntalaisten nettovarallisuuden mediaani oli 71 000 kruunua.
Vuoden 2011 lopussa kunnan väestö jakautui eri ikäryhmiin seuraavasti:
0–17-vuotiaat: 18,5 %
18–64-vuotiaat: 57,9 %
65 vuotta täyttäneet: 23,7 %
Elinkeinot

Ronnebyllä on pitkä ja monipuolinen teollisuushistoria. Kallingeen Ronneby-joen putouksen kohdalle muutti 1800-luvun lopulla aiemmin Smoolannin Kongassa sijainnut Örmo Bruk, josta kehittyi Kockums Jernverks AB, joka valmisti monenlaisia metallituotteita, kuten emaloituja käyttöesineitä vuoteen 1991 asti. Ensimmäinen pieni paperitehdas syntyi 1750-luvulla, ja toimialan viimeinen edustaja paikkakunnalla, Djupaforsin paperitehdas, toimi vuodesta 1868 vuoteen 2014 asti.
Ronnebyn nykyisiä teollisuustyönantajia ovat elektroniikkavalmistaja Orbit One, vesileikkausyritykset Water Jet Sweden ja Shape, lattiamateriaaleja valmistavat Tarkett ja Berg & Berg, Alfa Lavalin lämmönsiirrintehdas ja Cetethermin lämpöpumpputehdas. Nordic Vehicle valmistaa erikoisajoneuvoja ja henkilönostimia, Fueltech ajoneuvojen polttoainesäiliöitä, Markisol-Mairo kodintekstiilejä, kaihtimia ja aurinkosuojuksia sekä Kockums Maskin erilaisia metallivalutuotteita.
Seuraava taulukko kuvaa työpaikkojen ja työllisten jakautumista eri elinkeinojen kesken. Luvut on laskettu kahdessa eri Statistiska centralbyrånin tilastossa ilmoitettujen perusteellisempien tietojen pohjalta. "Päiväväestö" (ruots. dagbefolkning) kertoo kunnassa sijaitsevista työpaikoista ja "yöväestö" (ruots. nattbefolkning) puolestaan kunnassa asuvien elinkeinosta. Työpaikkaomavaraisuus on laskettu päivä- ja yöväestön suhteena. Alkutuotanto tarkoittaa maa- ja metsätaloutta sekä kalastusta. Jalostuksen kohdalla on laskettu yhteen tavaranvalmistus- ja kierrätysteollisuus, energia- ja ympäristöyritykset sekä rakennusteollisuus. Muut toimialat on laskettu palveluihin lukuun ottamatta niitä, joiden elinkeino on tuntematon.
| Elinkeino | Elinkeino | Työpaikat (%) | Työlliset (%) |
| --- | --- | --- | --- |
|   | alkutuotanto | 3,4 | 3,1 |
|   | jalostus | 30,3 | 29,0 |
|   | palvelut | 65,3 | 66,8 |
|   | tuntematon | 1,0 | 1,1 |
|   | Työpaikkoja ja työllisiä | 11 302 | 12 215 |
|   | työpaikkaomavaraisuus | 92,5 |  |
Taajamat

Kunnassa on 9 taajamaa, joiden osuus kunnan väestöstä vuoden 2010 lopussa oli 75,6 prosenttia. Taajamien ulkopuolella asui tuolloin 6 889 asukasta. Seuraavassa on lueteltu kunnan alueella sijaitsevat taajamat väkilukuineen:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Ronneby | 12 029 |
| 2 | Kallinge | 4 561 |
| 3 | Bräkne-Hoby | 1 689 |
| 4 | Listerby | 883 |
| 5 | Johannishus | 748 |
| 6 | Ronnebyhamn | 537 |
| 7 | Backaryd | 365 |
| 8 | Eringsboda | 299 |
| 9 | Hallabro | 254 |
Kunnan keskustaajama on lihavoitu.
Taajamat > Entiset taajamat

Ruotsissa on tilastoitu taajamaväestö aikaisemmin myös vuosina 1960, 1965, 1970, 1975, 1980, 1990, 1995, 2000 ja 2005. Jonakin tai joinakin näistä vuosista kunnassa on ollut myös seuraavan luettelon mukaiset taajamat, jotka eivät enää ole taajamia:
Bälganet
Hasslestad
Taajamat > Pientaajamat

Yli 200 asukkaan taajamien lisäksi kunnassa on vuoden 2010 tietojen perusteella myös seuraavat 50–199 asukkaan pientaajamat:
Bussemåla
Bälganet
Färmanstorp*
Hasselstad
Hjälmsa
Kartorp och Rolstorp
Korsanäs
Kuggeboda och Lunnatorp
Rödby
Sandvik och Aspan
Saxemara
Saxemara (eteläinen osa)
Smedsgården + Bredäng
Spjälkö och Saxemaranäs
Asteriski (*) tarkoittaa, että pientaajama kuuluu osittain toiseenkin kuntaan. Färmanstorp kuuluu osin myös Karlskronan kuntaan.
Taajamat > Entiset pientaajamat

Ruotsissa on tehty tilastoja pientaajamista aikaisemmin myös vuosina 1990, 1995, 2000 ja 2005. Seuraavat paikkakunnat ovat olleet pientaajamia jonakin tai joinakin vuosina vuosien 1995, 2000 ja 2005 aikana, mutta ne eivät olleet pientaajamia vuonna 2010:
Garnanäs
Johannishus slott
Möljeryd
Väbynäs
Äsketorp
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, aluevaltuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Ronnebyn kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 5 | 5 | 7 | 8 | 8 | 6 | 8 | 7 | 8 | 7 | 9 | 11 | 9 | 9 |  |
|   | Keskustapuolue | 13 | 13 | 11 | 10 | 7 | 7 | 7 | 5 | 5 | 6 | 6 | 6 | 5 | 4 |  |
|   | Liberaalit | 4 | 4 | 4 | 2 | 5 | 4 | 4 | 3 | 3 | 5 | 3 | 3 | 2 | 2 |  |
|   | Kristillisdemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 1 | 3 | 2 | 1 | 1 | 1 | 1 |  |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 3 | 1 | 2 | 2 | 1 | 1 | 2 | 2 | 1 |  |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 25 | 25 | 25 | 27 | 26 | 26 | 24 | 24 | 19 | 21 | 19 | 15 | 17 | 15 |  |
|   | Vasemmistopuolue | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 2 | 3 | 6 | 4 | 3 | 3 | 3 | 2 |  |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 3 | 5 | 8 | 13 |  |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 4 | 3 | 2 | 4 | 3 | 2 | 2 |  |
|   | Yhteensä  | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 |  |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Backarydin piiri
Bräkne-Hobyn piiri
Edestadin piiri
Eringsbodan piiri
Förkärlan piiri
Hjortsbergan piiri
Listerbyn piiri
Ronnebyn piiri
Öljehultin piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Ronneby
Bräkne-Hoby
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Backaryd
Bräkne-Hoby (Hoby)
Edestad
Eringsboda
Förkärla
Kallinge kbfd (Bredåkra kyrkoområde)
Listerby
Ronneby
Ronneby kbfd
Öljehult
Seurakunnat > Kirkot

Backarydin kirkko
Bredåkran kirkko
Bräkne-Hobyn kirkko
Edestadin kirkko
Eringsbodan kirkko
Förkärlan kirkko
Heliga Kors kyrka
Hjortsbergan kirkko
Kallingen kirkko
Listerbyn kirkko
Möljerydin kirkko
Saxemaran kirkko
Öljehultin kirkko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ronnebyn kunnan kotisivut (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Ronneby kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä.
Blekingen läänin kunnat
Kartta Ronnebyn kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Isabelle de Charrière

Maurice-Quentin de La Tour, 1771, Isabelle de Charrière.
Jens Juel, 1777, Isabelle de Charrière.
Isabelle de Charrière, koko nimeltään Isabelle-Agnès Élisabeth van Tuyll van Serooskerken (20. lokakuuta 1740 Zuilen, Alankomaat – 27. joulukuuta 1805 Colombier, Sveitsi) oli sveitsiläinen kirjailija.
De Charrière syntyi Hollannissa lähellä Utrechtiä. Hän avioitui veljensä sveitsiläisen kotiopettajan kanssa ja asettui asumaan Sveitsiin lähelle Neuchâtelia. Häen kirjallinen työnsä sai vaikutteita Denis Diderot’lta ja Jean-Jacques Rousseaulta. Teoksissaan de Charrière ilmaisi kriittisiä mielipiteitä ylhäisön etuoikeuksista, perinteisistä moraalikäsityksistä ja uskonnollisesta puhdasoppisuudesta. De Charrièren romaaneissa on paljon filosofista pohdiskelua.
Hollannissa de Charrière tunnetaan paremmin tyttönimellään Belle van Zuylen. Hän syntyi vanhaan aristokraattiseen perheeseen, ja aiheutti pienen skandaalin julkaisemalla 22-vuotiaana nimettömänä satiirisen kertomuksen Hollannin aatelisista.
Keskeiset teokset

Le Noble (1763)
Lettres neuchâteloises (1784)
Lettres de Mistriss Henley publiées par son amie (1784)
Lettres écrites de Lausanne (1785)
Caliste; ou lettres écrites de Lausanne (1786)
Lettres trouvées sous la neige (1794)
L’Émigré (1794)
Trois femmes (1797)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isabelle de Charrière Wikimedia Commonsissa
Belle de Zuylen / Isabelle de Charrière Women Writers (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Australia  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  RKD Artists 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  SNAC  IdRef
Mutant Turtles: Chōjin densetsu-hen

| Mutant Turtles: Chōjin densetsu-hen> ミュータント タートルズ 超人伝説編 |
| --- | --- |
Tyyli:  Seikkailu, Komedia, Scifi
Kestoaika:  noin 10 minuuttia/jakso
Luoja(t):  Production Reed (Ashi Productions)
Alkuperämaa:   Japani
Alkuperäiskieli:  japani
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  2 (luettelo jaksoista)
Ikäraja:  kaikenikäisille
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Tarō Maki
Säveltäjä(t):  Takashi Ike
Tuotantoyhtiö(t):  Production Reed (Ashi Productions)
Edeltäjä:  Turtles – mutanttikilpikonnat (epävirallinen jatko-osa)
Aiheesta muualla
IMDb
Mutant Turtles: Chōjin densetsu-hen (jap. ミュータント タートルズ 超人伝説編, engl. Mutant Turtles: Superman Legend) on Japanissa vuonna 1996 valmistunut animaatiosarja. Se on epävirallinen jatko-osa yhdysvaltalaiselle Teenage Mutant Ninja Turtles -sarjalle. Sarja esitettiin kaksiosaisena TV Tokyo -kanavalla 21. toukokuuta 1996 ja 21. helmikuuta 1997 ja jaksot on julkaistu myös VHS:nä. Sarja luotiin alun perin nostamaan uusien "Super Turtles" -lelujen myyntiä. Tämän vuoksi sarjan juoni oli tönkköä ja uudet tehosteet olivat tuulesta tempaistuja. Sarja on esitetty Japanin lisäksi tekstitettynä myös Yhdysvalloissa.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daiki Nakamura  | … |  Leonardo   |
|  Toshiharu Sakurai  | … |  Michaelangelo   |
|  Hidenari Ugaki  | … |  Donatello   |
|  Hiroyuki Shibamoto  | … |  Raphael   |
|  Hideyuki Umezu  | … |  Tikku / Krang   |
|  Emi Shinohara  | … |  April O'Neil   |
|  Kiyoyuki Yanada  | … |  Silppuri (Oroku Saki)   |
|  Kyōsei Tsukui  | … |  Bebop   |
|  Hidetoshi Nakamura  | … |  Rocksteady   |
|  Rei Sakuma  | … |  Crys-Mu / Dark Mu   |
|  Tomohiro Nishimura  | … |  Hattori Kinzō   |
|  Kōichi Nagano  | … |  Toimittaja   |
Juoni

Turtlesit vapauttavat valon hengen nimeltään Crys-Mu kiven sisältä Mutan Kuningaskunnan kadonneesta temppelistä. Palkinnoksi Crys-Mu antaa heille kyvyn "supermutatoitua", joka tekee heistä superkilpikonnia, mutta vaikutus kestää vain kolme minuuttia. Kaikkien "Superkilpikonnien" yhdistyessä he muodostavat "Mahtavan kilpikonnajumalan". Samaan aikaan Silppuri ja Krang onnistuvat vapauttamaan pimeyden hengen nimeltään Dark-Mu, jolta Silppuri ja hänen mutanttinsa saavat supervoimat. Turtlesien ja Silppurin joukkojen välille muodostuu kamppailu, jossa kumpikin porukka lähtee Japaniin etsimään "seitsemän elementin laattaa", joka antaisi heille käsittämättömät voimat.
Ioann Konstantinovitš Romanov

Ioann Konstantinovitš Romanov
Ioann Konstantinovitš Romanov
Ruhtinas Ioann Konstantinovitš Romanov (5. heinäkuuta [J: 23. kesäkuuta] 1886 Pavlovskin palatsi, Pietari, Venäjän keisarikunta – 18. heinäkuuta 1918 Alapajevsk, Neuvosto-Venäjä) oli venäläinen Romanov-sukuun kuulunut aatelinen.
Suku ja koulutus

Hän oli suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanovin ja herttuatar Elisabet Saksi-Altenburgin esikoinen. Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joista kaksi kuoli lapsina. Vain muutama päivä Ioannin syntymästä tuli voimaan laki, jonka mukaan suuriruhtinaan ja suuriruhtinattaren arvonimien myöntäminen rajattaisiin vain keisarin lapsiin ja lapsenlapsiin. Seuraavien sukupolvien arvonimiksi tulisi ruhtinas ja ruhtinatar ja puhuttelunimeksi korkeus eikä keisarillinen korkeus.
Ioann ja hänen veljensä Gavriil Konstantinovitš Romanov valmistuivat muiden kadettien rinnalla sotakoulusta 14. kesäkuuta 1907. Ioann nimitettiin Hänen Majesteettinsa henkivartiokaartin ratsujoukkoihin vuonna 1908. Hän osallistui vuonna 1914 ensimmäisen maailmansodan taisteluihin neljän nuoremman veljensä kanssa, joista Oleg kuoli taistelussa saamiinsa vammoihin lokakuussa 1914. Hän sai sota-ansioistaan Pyhän Yrjön ritarikunnan ristin.
Avioliitto ja lapset

Ioann Konstantinovitš oli viimeinen Romanov-suvun mies, joka solmi avioliiton keisarillisen Venäjän aikana. Hän kihlautui kesällä 1911 Serbian prinsessa Elena Karađorđevićin (1884–1962) kanssa, joka oli Serbian kuningas Pietari I:n ja Montenegron prinsessa Ljubican eli Zorkan (1864–1890) vanhin tytär. Hänellä oli neljä sisarusta ja hänen nuorempia veljiään olivat Serbian kruununprinssi Georgi eli Đorđe Karađorđević ja Jugoslavian kuningas Alexander I.
Elena oli äitinsä vuonna 1890 menetettyään varttunut nelivuotiaasta lähtien Venäjällä tätiensä Montenegron prinsessa Anastasia Nikolajevnan (1868–1935), joka oli naimisissa suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš Romanovin kanssa ja Militza Nikolajevnan (1866–1951), joka oli naimisissa Pjotr Nikolajevitš Romanovin kanssa — huostassa ja käynyt arvostettua Smolnan instituuttia, kuten hänen äitinsä ja tätinsäkin olivat tehneet. Kihlauksen järjesti kolmas täti, Italian kuningatar Elena, joka otti nuoren prinsessa Elenan luokseen ja kutsui Ioannin sinne vierailulle. Poika yllätti kaikki kosimalla lähes välittömästi. Ajatus siitä että Ioann ylipäänsä tahtoi avioitua, herätti suvussa huvittuneisuutta, sillä tämä pitkä ja melko arkisen oloinen nuorimies oli hiljainen ja erittäin uskonnollinen ja oli ajatellut ryhtyvänsä munkiksi. Hän sävelsi myös itse kirkkomusiikkia ja hänellä oli oma kvartetti Pavlovskissa Tjarlevon kylässä sijaitsevassa Kristuksen kirkastumisen kirkossa, jota johti Pietarin konservatorion professori Nikolai Kedrov. Hyväntekeväisyystyöstään tunnetuksi tullut suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovna oli hänen läheinen ystävänsä.
He avioituivat 21. elokuuta 1911. Liitosta tuli rakkausavioliitto, jossa Ioannin lempeys tasapainotti Elenan kiivasta luonnetta. Aviomiehen palattua hoitamaan velvollisuuksiaan Hänen Majesteettinsa henkivartiokaartissa esikuntakapteenina sekä keisari Nikolai II:n adjutanttina Elena opiskeli lääketiedettä Pietarin yliopistossa, mutta joutui heidän ensimmäisen lapsensa syntymän vuoksi vastentahtoisesti luopumaan opinnoistaan.
Heille syntyi kaksi lasta:
Vsevolod Ioannovitš Romanov (20. tammikuuta 1914 Marmoripalatsi, Pietari – 18. kesäkuuta 1973 Lontoo), avioitui kolme kertaa: vuonna 1939 Lady Mary Lygonin (1910–1982) kanssa, avioero 1956; vuonna 1956 unkarilaisen aatelisen Emilia de Gosztonyin kanssa (1914–1993), avioero 1961 ja vuonna 1961 Valli Knustin (1930–2012) kanssa. Avioliitot olivat lapsettomia.
Jekaterina Ioannovna Romanova (12. heinäkuuta 1915 Pavlovskin palatsi – 13. maaliskuuta 2007 Montevideo, Uruguay), avioitui vuonna 1937 italialaisen diplomaatti, Farace de Villafioren markiisi Ruggero Faracen (1909–1970) kanssa; heille syntyi kolme lasta: Nicoletta Grundland (s. 1938), Fiammetta Zanelli (s. 1940), ja Farace dei Villafioren markiisi Giovanni Farace (s. 1943). Kaikille heille syntyi jälkeläisiä.
Jekaterina Iannovna oli viimeinen ennen vallankumousta syntyneistä Romanovien lapsista.
Vallankumous ja kuolema

Maaliskuussa 1918 Ioann Konstantinovitš joutui ilmoittautumaan Tšekan toimistoon ja lähtemään junalla Pietarista kohti Jekaterinburgia. Samalla junalla lähtivät myös suuriruhtinas Sergei Mihailovitš Romanov, Ioannin kaksi veljeä, ruhtinaat Igor Konstantinovitš Romanov ja Konstantin Konstantinovitš Romanov nuorempi sekä suuriruhtinatar Elisabet Fjodorovna, tämän seuralainen nunna Varvara Jakovleva, Sergein sihteeri Fjodor Remez ja suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin poika, runoilija Vladimir Palei.
Toukokuussa heidät kaikki siirrettiin Alapajevskiin, missä heitä pidettiin kahden kuukauden ajan vangittuina koulurakennuksessa. Vastarintaa tehnyt Sergei Mihailovitš ammuttiin ja muut työnnettiin läheisellä metsäalueella sijainneeseen kaivoskuiluun keisariperheen kuoleman jälkeisenä yönä 18. kesäkuuta 1918. Ruumiit löydettiin samana syksynä ja todennäköisin kuolinsyy oli nälkään ja janoon menehtyminen tai 20 metriä syvään kaivoskuiluun putoamisesta syntyneet vammat.
Suuriruhtinas Ioann Konstantinovitš haudattiin vuonna 1920 Pyhä Serafim Sarovilaisen kirkkoon, joka sijaitsi hautausmaalla Venäjän teologisen lähetystyön aseman pohjoispuolella Andingmun portin lähellä 2 kilometriä Pekingistä. Kirkon rappioiduttua arkut siirrettiin vuonna 1938 japanilaismiehityksen aikana Pekingin Kaikkien pyhien marttyyrien ortodoksisen kirkon kryptaan. Vuoden 1957 jälkeen Ioannin ja hänen veljiensä jäännöksiä ei ole enää paikallistettu sen jälkeen, kun kirkko purettiin Neuvostoliiton hallituksen päätöksellä ja paikalle tehtiin lähetystörakennuksia ja leikkikenttä. Kirkon hautausmaan paikalle on perustettu vuoden 1986 jälkeen puistoalue ja kryptan kohdalle golfkenttä.
Asiasta lisää

Fomin, Sergei (toim.): Ioann Konstantinovitš Romanovin elämäkerta (venäjäksi) Russkaja linija, 2005
Serbian prinsessa Elena ja ruhtinas Ioann Konstantinovitš
Suuriruhtinas Sergei Mihailovitšin, ruhtinas Ioann ja Konstantin Konstantinovitšin arkut Kaikkien pyhien marttyyrien kirkon kryptassa Pekingissä vuonna 1950.
Eteläitelmeenin kieli

| eteläitelmeeni> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Kamtšatka
Puhujia:  0
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet
Kieliryhmä:  kamtšatkalaiset kielet
 Ohje 
Eteläitelmeeni (joskus myös Etelä-kamtšadaali) on kamtšatkalaisiin kieliin kuuluva kuollut kieli, jota puhuttiin Kamtšatkan niemimaalla. Se kuoli sukupuuttoon viimeistään 1800-luvun lopulla.
Kirjallisuutta

Michael D. Fortescue: Comparative Chukotko-Kamchatkan Dictionary.  Walter de Gruyter, 2005.  ISBN 9783110184174  (englanniksi)
Мудрак О. А.: Свод камчадальской лексики по памятникам XVIII века.  Moskova. Määritä julkaisija! (venäjäksi)
Мудрак О. А.: Этимологический словарь чукотско-камчатских языков.  Moskova. Määritä julkaisija! (venäjäksi)
Stepan P. Krasheninnikov: Opisanie zemli Kamčatki.  Pietari:  Keisarillinen tiedeakatemia, 1755.  (puolaksi)
Ignacy Radliński: Słowniki narzeczy ludów Kamczackich: III. Słownik języka Kamczadałów południowych, s. 103-122.  Pietari:  Rozprawy Akademii Umiejętności Seria II: Wydział filologiczny II, 1893.  (puolaksi)