stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tenedos (saari)
Historia > Kreikan miehityskausi 1912–1922

Ensimmäisessä Balkanin sodassa kreikkalaiset valtasivat Tenedoksen 20. lokakuuta 1912 ensimmäisenä Egeanmeren pohjoisosan saarista. Saaren turkkilainen väestönosa ei ollut mielissään kreikkalaishallinnosta. Valtaamalla saaren Kreikan laivasto rajoitti Turkin laivaston mahdollisuuksia liikkua Dardanelleilla. Saari oli Kreikan hallinnassa 12. marraskuuta 1922 saakka.
Neuvottelut Balkanin sodan lopettamiseksi alkoivat Lontoossa joulukuussa 1912, ja kiista Egeanmeren saarista oli jatkuva ongelma. Suurvalloista Saksa, Itävalta-Unkari ja Italia asettuivat Turkin puolelle tämän vaatiessa kaikkien Egeanmeren saarten palauttamista, kun taas Britannia ja Ranska tukivat Kreikan pyrkimyksiä saada ne kaikki hallintaansa. Koska Italia hallitsi joitakin seudulla avainasemassa olleita saaria, neuvottelut kariutuivat niin Lontoossa kuin myöhemmin Bukarestissakin. Marraskuussa 1913 Romania uhkasi ryhtyä yhdessä Kreikan kanssa sotatoimiin Turkkia vastaan pakottaakseen tään neuvotteluihin. Lopulta Saksa asettui Kreikan ja Britannian painostuksesta tukemaan sopimusta, jonka mukaan Turkille jäisivät Tenedos, Kastelorizo ja Imbros, mutta Kreikka saisi muut Egeanmeren saaret. Kreikka hyväksyi ehdotuksen, mutta Turkki hylkäsi vaatimuksen muiden Eganmeren saarten luovuttamisesta. Tehtyä sopimusta ei toteutettukaan, mutta ensimmäisen maailmansodan ja sen jälkeen Kreikan–Turkin sodan vuoksi asia jäi sikseen.
Ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915 Britannia valtasi saaren. Gallipolin taistelussa britit käyttivät saarta huoltotukikohtana ja rakensivat sinne 600 metriä pitkän kiitotien sotilaslentokoneita varten.
Sen jälkeen kun Turkin itsenäisyyssota oli päättynyt Kreikan tappioon Anatoliassa sekä Lloyd Georgen Lähi-idän -politiikan epäonnistumiseen ja Osmanien hallitseman Turkin tilalle oli tullut uusi Turkin tasavalta, länsivallat allekirjoittivat tämän kanssa Lausannen rauhansopimuksen vuonna 1923. Rauhan­sopimuksen mukaan Tenedos ja Imbros jäivät Turkille, mutta niille oli niiden kreikkalaisväestön vaatimusten tyydyttämiseksi vuoksi myönnettävä autonominen asema. Kreikan ja Turkin väestönvaihto ei myöskään koskenut näiden saarten asukkaita, ja sopimus sisälsi määräyksiä saarten kreikkalaisvähemmistön oikeuksien turvaamiseksi.
Väestökehitys

Vuonna 1854 Tenedoksessa oli noin 4000 asukasta, joista noin kolmasosa oli turkkilaisia.
Turkin vuoden 1893 väestönlaskennan mukaan saaren asukaissa oli 2 479 kreikkalaista, 1 247 turkkilaista, 103 ulkomaiden kansalaista ja 6 armenialaista.
Kun Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti vuonna 1912 pani toimeen oman väestönlaskennan, sen mukaan saaren asukkaista oli 5 420 kreikkalaista ja 1 200 turkkilaista.
Turkin vuonna 1927 toimeenpaneman virallisen väestönlaskennan tulosten mukaan saarella asui tuolloin 2 500 kreikkalaista ja 1 247 turkkilaista.
Vuonna 2000 saarella vakinaisesti asuvia etnisiä kreikkalaisia oli virallisen tilaston mukaan enää 22. Vuonna 2011 saarella asui kaikkiaan 2472 henkeä. Kesäisin saarelle saapuu paljon vierailijoita, jolloin siellä saattaa oleskella jopa yli 10 000 henkeä.
Asutus

Historiallisesti Tenedoksessa turkkilaisten kaupunginosa, mahalle, on ollut kaupungin etelä­osassa, kreikkalaisten pohjoisessa. Kummallakin kaupunginosalla on omat uskonnolliset instituutionsa, moskeijat turkkilaisten ja kirkot kreikkalaisten puolella. Kreikkalaisten kaupunginosa tuhoutui tulipalossa vuonna 1874 ja rakennettiin sen jälkeen uudestaan, kun taas turkkilaisten kaupunginosa on säilyttänyt vanhan asunsa. Eri kaupunginosien arkkitehtuurilla on selvä ero. Kreikkalaisten kaupunginosa on ruutukaavoitettu, ja siellä on liikkeitä, gallerioita ja hotelleja. Kaupunginosaa hallitsee Jumalan Äidin kuolonuneen nukkumisen kirkon kellotapuli. Vuosittain 26. heinäkuuta, Pyhän Paraskevin juhlapäivänä, kreikkalaiset kokoontuvat paikalle syömään ja tanssimaan.
Turkkilaisten kaupunginosassa on etupäässä asuintaloja. Suurin piirtein nykyiseen muotoonsa se kaavoitettiin vuonna 1702. Siellä sijaitsee myös suurvisiiri Halil Hamid Paššan hauta. Pašša teloitettiin Tenedoksessa, jonne hänet oli karkotettu hänen yritettyään syrjäyttää sulttaani Abd-ul-Hamid I asemastaan ja asettaa hänen tilalleen kruununprinssi Selim, josta myöhemmin tulikin sulttaani Selim III. Hauta sijaitsee historialliseksi monumentiksi julistetun Alaybeyn moskeijan pihalla. Toinenkin moskeija, Köprülü Mehmet Paşan moskeija (eli Yalin moskeija), on historiallinen monumentti. Turkkilaisten kaupunginosassa, Alaybeyssä, on myös hammameja sekä Namazgahin suihkulähde.
Saaren asukkaista osa on syntyperäisiä, joiden suku on asunut siellä vuosisatoja, osa on äskettäin Istanbulista muuttaneita varakkaita henkilöitä, minkä lisäksi siellä asuu runsaasti työn perässä Anatoliasta, varsinkin Bayramiçista muuttaneita.
Talous

Tenedoksen perinteisiä elinkeinoja ovat kalastus ja viininviljely. Lisäksi siellä viljellään oliivipuuta ja vehnää. Suurin osa viljelyksistä on saaren keskiosan tasangoilla ja loivarinteisillä kukkuloilla. Myös punaisia unikkoja viljellään jonkin verran ja käytetään sharbatin ja hillojen valmistukseen. Lampaita ja vuohia pidetään saaren koillis- ja lounaisosissa, jotka eivät sovellu maanviljelykseen. Viime vuosina viininviljelijöiden lukumäärä on kasvanut 210:stä 397:ään, vaikka viljelty pinta-ala on pienentynyt 1800 hehtaarista 1200 hehtaariin.
Matkailu on 1970-luvulta lähtien tullut taloudellisesti merkittäväksi. Aluksi se oli rajoitettua, mutta 1990-luvulta lähtien se on kehittynyt nopeasti. Saaren huomattavin nähtävyys on vuonna 1815 jälleen–rakennettu linna, joka valaistaan öisin ja jonka luota avautuu näkymä avomerelle. Yleisöllä ei kuitenkaan yleensä ole pääsyä sisään linnaan eikä kreikkalaiseen kirkkoon, vaan niitä on tyydyttävä katselemaan ulkoapäin. Saaren historiasta kertoo pieni museo, jossa yksi huone on omistettu sen kreikkalaiselle väestölle. Kaupungin torilla käydään aamuisin torikauppaa, jossa myydään tuoreita tuotteita ja meren antimia sekä saaren erikoisuutta, tomaattihilloa. Istanbulista muuttaneet ylläpitävät saarella joitakin baareja, kauppoja ja majataloja. Vuonna 2010 saari nimitettiin Condé Nast -lehden järjestämässä kilpailussa maailman toiseksi kauneimmaksi saareksi. Seuraavana vuonna saman lehden lukijat äänestivät sen Euroopan 10 parhaan saaren joukkoon.
Kalastuksella on osansa saaren taloudessa, mutta kuten muillakin Egeanmeren saarilla, maanviljelykseää on suurempi merkitys. Vuonna 2011 saarella oli 48 kalastusalusta ja 120 kalastajaa. Kalastusta harjoitetaan ympäri vuoden, ja meren antimia on saatavilla kaikkina vuoden–aikoina. Kalakanta on vuosien kuluessa romahtanut ja kalastus sen myötä menettänyt merkitystään, vaikka samaan aikaan kalatuotteiden kysyntä on matkailun vuoksi kasvanut. Tenedoksen ympärillä oleva merialue on tärkeimpiä väyliä, joiden kautta Egeanmeren kalat vuosittain säännöllisesti vaeltavat. Vaellus–aikoina saaren läheisyyteen saapuu kalastus–aluksia muualtakin.
Vuonna 2000 saaren läntiseen niemeen rakennettiin joukko tuulivoimaloita, joissa on yhteensä 17 turbiinia. Niiden nimellisteho on yhteensä 10,2 megawattia, ja ne tuottavat vuodessa 30 gigawattituntia sähköä. Tämä on paljon enemmän kuin saarella käytetään, ja ylijäämä johdetaan merenalaista kaapelia pitkin manterelle Anatoliaan. Esteettisistä syistä ja maiseman suojelemiseksi ei haluttu pystyttää lorkeita sähköpylväitä ja niistä riippuvia johtimia. Tuulen nopeus paikallisella säähavaintoasemalla on keskimäärin 6,4 m/s ja sen keskimääräinen energiatiheys 324 W/m. Kuten tämä osoittaa, tuulivoimaloita olisi mahdollista rakentaa vielä lisääkin.
Talous > Vetyenergian käyttö

Yhdistyneiden kansakuntien teollistamisjärjestön (UNIDO) erään hankkeen yhteydessä Kansainvälinen vetyenergiateknologian keskus (ICHET) asensi 7. lokakuuta 2011 Bozcaadan kuvernöörin rakennukseen koelaitteiston, jonka avulla uusiutuvien energian­lähteiden avulla tuotetaan vetyenergiaa. Hanketta tuki Turkin energia- ja luonnon­varojen ministeriö (MENR), ja se oli maassa ensimmäinen laatuaan. Voimala tuottaa energiaa 20 kilowatin aurinkopaneelilla, ja se käyttää kaikkiaan 50 kilowattia elektrolyysiin, jolla energia varastoidaan vetyyn. Polttokennolla tämä energia voidaan tarvittaessa muuttaa takaisin sähköksi, ja koelaitteisto voi tuottaa noin 20 kotitalouden tarvitseman määrän sähköä.
Vuonna 2011 kaupungin sairaala ja kuvernöörin virka-asunto olivat maailman ainoat rakennukset, joissa käytettiin vetyenergiaa. Sama laitteisto tuottaa energiaa myös eräälle laivalle ja golfkentälle. Kuvernäärin virka-asuntoon energiaa tuottavat 20 kilowatin aurinkopaneeli ja 30 kilowatin tuulimylly. Niiden tuottama energia käytetään veden elektrolysoimiseen vedyksi. Vety varastoidaan painesäiliöön, ja se käytetään myöhemmin joko sähkön tuotantoon tai vetykäyttöisissä autoissa. Kesäkuussa 2011 Cookinsaarten pääministeri Henry Puna vieraili Tenedoksessa perehtymässä siihen, miten saarella käytetään vetyenergiaa.
Vuonna 2012 Turkin hallitus avasi saarelle tullikamarin. Tarkoituksena on mahdollisesti avata suora laivayhteys Kreikan satamien ja Tenedoksen välille.
Talous > Viinintuotanto

Saari on tuulinen läpi vuoden, ja sen ansioista sen ilmasto on tarpeeksi kuiva ja lämmin viinirypäleiden tuotantoon. Antiikin aikana viinintuotanto liittyi Dionysoksen kulttiin, ja rypäleiden kuvia oli myös paikallisissa rahoissa. Paikallinen viinikulttuuri säilyi myös läpi osmanien valtakauden. Viinitarhoja saarella on ollut antiikin ajoista lähtien, ja nykyisin ne vievät kolmasosan saaren pinta-alasta ja 80 % viljellystä alasta. Saaresta vietiin maailmalle 1800-luvun puolivälissä vuosittain 800 000 tynnyriä viiniä, ja sitä arvostettiin itäisen Välimeren alueen parhaana viininä.  Turkkilainen matkailija Evliya Çelebi oli jo 1500-luvulla kirjoittanut, että maailman parhaat viinit tuotettiin Tenedoksessa. Nykyäänkin saari on Turkin tärkeimpiä viinintuotantoalueita, ja siellä viljellään neljää paikallista rypälelajiketta: Çavuş, Karasakız (Kuntra), Altinbaş (Vasilaki), and Karalahna. Viime vuosina siellä on kuitenkin alettu viljellä enenevässä määrin myös perinteisiä ranskalaisia lajikkeita, etenkin Cabernet Sauvignonia.
Ennen vuotta 1923 saarella viljeli viiniä yksinomaan kreikkalainen väestö. Mainitun ajankohdan jälkeen kuitenkin Turkin kotimainen viinin­tuotanto alkoi laajeta, ja saaren kreikkalaiset opettivat turkkilaisille viinin valmistustaidon. Vuoden 1980 aikoihin saarella toimi 13 viinin valmistuslaitosta. Korkeiden verojen vuoksi monet niistä joutuivat myöhemmin lopettamaan toimintansa, kunnes Turkin valtio vuonna 2001 kevensi viinin verotusta ja alkoi tukea joitakin saaren viinintuottajia. Viime vuosina uusimmat tuottajat ovat turvautuneet italialaisiin ja ranskalaisiin asiantuntijoihin tuotannon parantamiseksi. Vuonna 2010 saarella tuotettiin ennätysmäärä, 5000 tonnia viiniä. Corvus on tehnyt nykyaikaiset viininvalmistustekniikat tunnetuiksi Tenedoksessa. Viininkorjuujuhlaa vietetään vuosittain syyskuun ensimmäisellä viikonloppuna.
Liikenneyhteydet

Tenedokseen on lauttayhtyes Turkin manterelta sekä Geyiklistä että Çanakkalesta. Saari on noin viiden kilometrin päässä Turkin manteresta. Geyiklin laiturista saarelle kuljetetaan lautalla sekä matkustajia että autoja, ja matka kestää noin 35 minuuttia. Vain matkustajia kuljettava lautta Çanakkalesta aloitti liikenteen vuonna 2009. Matka Istanbulista Tenedokseen linja-autolla ja lautalla kestää noin seitsemän tuntia. Vuonna 2012 Seabird Airlines aloitti lentoliikenteen Istanbulin Kultaisen sarven ja Tenedoksen välillä.
Kirjallisuutta

R. Dankoff: An Ottoman Mentality: The World of Evliya Çelebi.  BRILL, 2004.  ISBN 9789004137158  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Matthew J. Gibney, Randall Hansen: Immigration and Asylum: From 1900 to the Present, Volume 2.  Santa Barbara, 2005.  ISBN 978-1576077962  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tenedos (saari) Wikimedia Commonsissa
Bozcaadan piirikunnan viralliset sivut bozcaada.gov.tr. (turkiksi)
Bozcaada Guide en.bozcaadarehberi.com. Arkistoitu 17.10.2012. Viitattu 21.8.2017.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tenedos
Pohjoisen Egean saaret
| --- | --- |
Pääsaaret:  Chíos  Foúrnoi Foúrnoin saaret  Ikaría  Lesbos  Límnos  Sámos  Samothráki  Thásos 
Muut suuremmat saaret:  Ágios Efstrátios  Ágios Minás  Antípsara  Oinoússes  Pasás  Psará  Thýmaina 
Pienet saaret:  Ágio Nikoláki  Ágioi Apóstoloi  Ágios Geórgios, Lesbos pohj.  Ágios Geórgios, Lesbos etelä  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos  Ágios Panteleímonas  Ágios Stéfanos, Chíos itä  Ágios Stéfanos, Chíos länsi  Alatonísi  Alogonísi  Anthropofás  Archontóniso  Asprónisos  Barmpaliás  Daskaleió  Delfíni  Diapóri  Diapórti  Gaïdourónisos  Garmpiás  Gramvoúsa  Kalógeroi  Karkálas  Kasonísi  Kastriá  Káto Nisí  Kavaloúros  Kisiriá  Koínyra  Kokkinonísi  Kómpi  Koukonísi  Koúnoupas  Kýdonas  Makronísi  Makróniso  Margaríti  Mastrogiórgi  Mediakó  Megalonísi  Mikró Nisí  Mikrós Ágios Minás  Mikrós Anthropofás  Nisáki  Pámfyllo  Panagiá, Lesbos  Panagía, Thásos  Pateróniso  Pelagónisos  Pélagos  Pláka  Póchis  Pontikonísi  Prasológos  Prasonisáki  Prasonísi 1 ja 2, Oinoússes  Prasonísi, Psará  Prasonísi, Sámos  Roúmpos  Samiopoúla  Sergítsi  Skordonísi  Strongyló  Strovíli  Telóni  Thymaináki  Tigáni  Tsoukalás  Vareloúdi  Vátos  Venétiko  Zouráfa 
Turkille kuuluvat saaret:  Imbros (Gökçeada)  Tenedos (Bozcaada) 
Antiikin aikainen hopeinen tetradrakhma Tenedoksesta. Rahassa on Zeuksen ja Heran kuva sekä toisella puolella teksti Τενεδίων, Tenediōn, ”tenedoslaisten (polis)”.
Tenedos satelliitikuvassa.
Tenedos sijaitsee lähellä muinaista Troijaa, Imbroksesta etelään ja Lesboksesta pohjoiseen.
Turkkilaisen kartografi Piri Reisin kartta Tenedoksesta (Bozcaada) 1500-luvulta.
Osa Bozcaadan linnoituksesta.
Kreikan ja Turkin laivastojen meritaistelu lähellä Tenedosta.
Katu Boxcaadan kaupungissa.
Tenedoksen tuulivoimalat.
Tenedoksen (Bozcaadan) satamaa.
Käännös suomeksi
Voiton aukio (Praha)

| Voiton aukio> Vítězné náměstí |
| --- | --- |

Sijainti:  Praha
Kaupunginosa:  Dejvice, Praha 6
Suunnittelija:  Antonín Engel
Koordinaatit:  50.100602°N, 14.395322°E,
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Voiton aukio (tšk. Vítězné náměstí) on aukio Tšekin pääkaupungin Prahan Dejvicen ja  Bubenečin maarekisterialueiden välissä. Se tunnetaan yleisesti lempinimellä Kulaťák sen pyöreän muodon johdosta.
Luonne

Voiton aukio sijaitsee Dejvicen ja Bubenečin maarekisterialueiden välissä, Praha 6:n piirissä. Sen keskuksen muodostaa suuri liikenneympyrä, mikä yhdistää toisiinsa Evropská-, Českosovenské armády-, Jugoslávských partyzánů- sekä Svatovítská-tiet. Aukiolla sijatsee muun muassa Tšekin armeijan esikuntarakennus, asuinkerrostaloja ja Prahan teknillinen- sekä kemiallis-teknillinen yliopisto. Sen laidalla sijaitsevalla nurmialueella järjestetään kesäisin suosittuja maalaismarkkinoita.
Praha 6:n hyväksymien suunnitelmien mukaan Voiton aukion remontin on tarkoitus valmistua vuoden 2029 alkuun mennessä.
Luonne > Liikenne

Prahan metrolinja A pysähtyy Voiton aukiolla Dejvickán metroasemalla. Voiton aukion (Vítězné náměstí) raitiotiepysäkin kautta kulkevat linjat 8, 18, 20, 26 sekä yölinja 91. Aukion laidalla sijaitsee myös linja-autoasema, josta kulkee yhteys Podbabaan, Lysolajeen sekä Suchdoliin.
Nimet

Voiton aukion nykyinen nimi on myös sen alkuperäinen nimi. Ensimmäistä kertaa se oli käytössä vuodet 1925–1940. Toisen maailmansodan aikana se tunnettiin nimellä náměstí Branné moci (Wermacht), kunnes se nimettiin Edvard Benešin aukioksi vuonna 1946. Kommunistien vallankaappauksen jälkeen aukio nimettiin jälleen uudestaan. Tällä kertaa lokakuun vallankumouksen aukioksi (Náměstí Říjnové revoluce). Aukiolle palautettiin sen alkuperäinen nimi 1990-luvun aikana.
Historia

Modernin Dejvicen kaupunginosan on suunnitelllut arkkitehti Antonín Engel 1920-luvun alussa. Hänen suunnitelmiensa mukaisesti Voiton aukio rakennettiin Dejvicen uudeksi keskukseksi. Aukion rakentaminen aloitettiin 1928, mutta sitä ei koskaan saatu täysin valmiiksi 1930-luvun laman takia. Toisen maailmansodan jälkeen aukion ympäristöön on rakennettu muun muassa Tšekin armeijan esikuntarakennus sekä Teknillisen yliopiston rakennus. Arkkitehtonisesti sotaa edeltäneet rakennukset edustavat uusklassismia ja sosialismin aikana rakennetut sosialistista realismia. Itsenäisen Tšekin aikakaudella toteutetut projektit käyttävät rakennusmateriaalinaan pääasiassa lasia, terästä ja betonia.
Tšekkoslovakian sosialismikauden aikana aukiolla seisoi suuri Vladimir Leninin patsas, joka purettiin samettivallankumouksen jälkeen. Nykyään sen paikalle on pystytetty kukkapenkkejä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Voiton aukio (Praha) Wikimedia Commonsissa
Maalaismarkkinat Voiton aukiolla vuonna 2012.
Antonín Engelin alkuperäinen suunnitelmamalli.
Sari Näre

| Sari Näre |
| --- | --- |
 Sari Näre Helsingin kirjamessuilla 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1959 (ikä 65)
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  sosiologia, sukupuolikulttuurin ja väkivallan tutkimus
Palkinnot:  Elias Lönnrotin rahaston kirjallisuuspalkinto 1994, NNKY:n tunnustuspalkinto 2008
Sari Hannele Näre (s. 13. huhtikuuta 1959) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä.
Koulutukseltaan Näre on valtiotieteiden tohtori ja hän on sosiologian dosentti Helsingin yliopistossa. Näre on tutkinut muun muassa nuorten sukupuolikulttuuria, tyttökulttuuria ja sukupuolistuneen väkivallan muotoja. Hän on myös Nuorisotutkimuslehden päätoimittaja.
Näre on ollut Vihreiden edustajana Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1997–2008. Hän on toiminut muun muassa Helsingin kaupunginhallituksessa, Uudenmaan maakuntavaltuustossa, tasa-arvotoimikunnan puheenjohtajana, tarkastuslautakunnan varapuheenjohtajana ja nuorisolautakunnan varapuheenjohtajana. Näre putosi valtuustosta 1. varavaltuutetuksi vuoden 2008 vaaleissa.
Sukupuolikulttuuria ja väkivallan performatiivisuutta koskevan tutkimuksen lisäksi Näre on kirjoittanut Suomen sota-ajasta. Hän on tutkinut sota-ajan lapsuutta, nuoruutta, sukupuolikulttuurin murrosta ja toisinajattelijoiden kohtelua. Näreen Jenni Kirveen kanssa toimittama teos Ruma sota. Talvi- ja jatkosodan vaiettu historia oli vuoden 2008 Tieto-Finlandia-ehdokkaana. Näreen tutkimusryhmän työ on ollut virittäjänä sodan henkisiä vaikutuksia koskevalle keskustelulle.lähde?
Teoksia

Tyttöjen ja poikien sankarikäsityksiä.  (Perustuu 1989 Helsingin yliopiston sosiologian laitoksessa tehtyyn lisensiaatintyöhön Koululaisten sankarikäsitykset: Fantasian sosiaalista merkitystä jäljittämässä. Kansalaiskasvatuksen keskus, Tutkimuksia ja selvityksiä 1)  Helsinki:  Kansalaiskasvatuksen keskus, 1992.  ISBN 951-9094-32-6
Näre, Sari & Lähteenmaa, Jaana (toim.): Letit liehumaan: Tyttökulttuuri murroksessa.  (Tietolipas 124)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992.  ISBN 951-717-709-7
Heinämaa, Sara & Näre, Sari (toim.): Pahan tyttäret: Sukupuolitettu pelko, viha ja valta.  Helsinki:  Gaudeamus, 1994.  ISBN 951-662-598-3
Etnopsykoanalyyttisia näkökulmia sukupuolikulttuuriin.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto. Helsingin yliopiston sosiologian laitoksen tutkimuksia 229)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 1995.  ISBN 951-45-6987-3
(toim.): Tunteiden sosiologiaa. 1, Elämyksiä ja läheisyyttä.  (Tietolipas 156)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1999.  ISBN 951-746-068-6
(toim.): Tunteiden sosiologiaa. 2, Historiaa ja säätelyä.  (Tietolipas 157)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1999.  ISBN 951-746-069-4
Honkatukia, Päivi & Niemi-Kiesiläinen, Johanna & Näre, Sari: Lähentelystä raiskauksiin: Tyttöjen kokemuksia häirinnästä ja seksuaalisesta väkivallasta.  (Nuorisotutkimusseuran julkaisuja 13)  Helsinki:  Nuorisotutkimusverkosto, 2000.  ISBN 951-98433-3-7
Kokonainen nainen.  Helsinki:  Kirjapaja, 2004.  ISBN 951-607-105-8
Julkisuudesta ja intimiteetistä.  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-143-0
Styylaten ja pettäen: Luottamuksen ongelma ja postindividualismi nuorten sukupuolikulttuurissa.  (Nuorisotutkimusverkoston & Nuorisotutkimusseuran julkaisuja 49)  Helsinki:  Yliopistopaino, 2005.  ISBN 951-570-606-8
Oksanen, Atte & Näre, Sari: Lapset pelissä: Virtuaaliviidakon ansat.  Helsinki: Jyväskylä:  Minerva, 2006.  ISBN 952-482-036-6
Näre, Sari ym. (toim.): Sodassa koettua. Haavoitettu lapsuus.  Helsinki:  Weilin + Göös, 2007.  ISBN 978-951-0-32653-4
Näre, Sari ym. (toim.): Sodassa koettua. Uhrattu nuoruus.  Helsinki:  Weilin + Göös, 2008.  ISBN 978-951-0-32654-1
Näre, Sari & Kirves, Jenni (toim.): Ruma sota: Talvi- ja jatkosodan vaiettu historia.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2008.  ISBN 978-951-0-32917-7
Näre, Sari & Ronkainen, Suvi (toim.): Paljastettu intiimi: Sukupuolistuneen väkivallan dynamiikkaa.  Rovaniemi:  Lapin yliopistokustannus, 2008.  ISBN 978-952-484-207-5
Näre, Sari & Kirves, Jenni & Siltala, Juha (toim.): Sodan kasvattamat.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36733-9
Näre, Sari: Sota ja seksi.  Helsinki:  Tammi, 2016.  ISBN 978-951-3-18201-4
Aiheesta muualla

Kotisivut[vanhentunut linkki].
Anna Mäkelä: Pehmeä ihminen (Arkistoitu – Internet Archive). Ylioppilaslehti 8/2001.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Kyyhkylä

Kyyhkylä on kuntoutus- ja hyvinvointikeskus, joka sijaitsee Etelä-Savossa, 7 kilometriä Mikkelin keskustasta. Kyyhkylässä toimi vuodesta 1927 vapaussodan sotainvalidien kuntoutuskoti, jonka yhteyteen rakennettiin vuonna 1973 kuntoutussairaala. Kyyhkylä on viimeksi tarjonnut kuntoutus- ja hyvinvointipalveluiden lisäksi myös matkailu-, kokous- ja juhlapalveluita. Sitä ennen paikka toimi 2020-luvun alkuvuosina vastaanottokeskuksena erityisesti ukrainalaisille Venäjän hyökkäystä paenneille.
Kyyhkylän kartanon päärakennus on rakennettu 1856 ja peruskorjattu viimeksi vuonna 2005.
Historia

Kyyhkylä kuului 1600-luvulla kreivi Pietari Brahen läänityksiin, josta muodostui 1700-luvulla herraskartano. Sen alkuaikojen merkittävä isäntä oli Riiasta kotoisin ollut ja isonvihan vuosina Suomeen asettunut soturi Johan Henrik Fieandt, joka sai kartanon omistukseensa avioliiton kautta. Merkittävä isäntä oli myös Johan Henrikin pojanpoika everstiluutnantti Otto Karl von Fieandt, Haapaniemen sotakoulun topografisen osaston perustaja. Hänen kuoltuaan 1825 kartano päätyi lyhyeksi aikaa kauppias Jaakko Manniselle ja sitten muille vaihtuville omistajille, kunnes Vapaussodan Invalidien liitto osti kartanon kauppaneuvos Pulkkisen perillisiltä vuonna 1927.
Vapaussodan Invalidien liitto luovutti kartanon vuonna 1970 Sotainvalidien Veljesliitolle. Luovutuksen jälkeen kartano toimi Kyyhkylän invalidi- ja sairaskotina. Kyyhkylän kuntoutussairaalaa alettiin rakentaa vuonna 1973, jolloin kartano yhdistyi osaksi kuntoutussairaalaa. Vuoteen 1988 asti vanha päärakennus sivurakennuksineen ja Kyyhkylän kuntoutussairaala olivat kaksi erillistä laitosta, mutta sittemmin ne ovat toimineet yhdessä.lähde?