stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huumausaineneuvottelukunta
Huumausainepoliittinen toimikunta

Vuonna 1996 Sosiaali- ja terveysministeriö asetti Huumausainepoliittisen toimikunnan, jonka tehtävänä oli laatia ehdotus kansalliseksi
huumausaineohjelmaksi. Toimikunnan puheenjohtajana toimi oikeusministeriön ylijohtaja K. J. Lång. Toimikunnan työn tuloksena synti Suomen huumausainestrategia 1997, joka laajuudeltaan ja perusteellisuudeltaan vastaa edeltänyttä komiteamietintöä (KM 1969). Tällä kertaa toimikunnan mietintöön ei sisältynyt konkreettisia ehdotuksia uudeksi lainsäädännöksi, vaan painopiste oli yleisemmällä strategiaohjelman tasolla. Vuoden 1997 huumausainestrategiaa on säännöllisin väliajoin täsmennetty ja yhteistyötä huumehaittojen ehkäisemiseksi on ohjattu valtioneuvoston periaatepäätöksillä.
Illorai

| Illorai (Illorài) |
| --- | --- |

 Sijainti Sassarin maakunnassa
 Illorai
 Koordinaatit: 40.353°0′0″N, 8.999°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Sassari
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57,19 km²
Korkeus:  503 m
Väkiluku:  861
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07010
Suuntanumero(t):    079
Rekisterikilpi:  SS
 
 http://www.comune.illorai.ss.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Illorai (sardiksi Illorài) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 861 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 57,19 neliökilometriä. Se sijaitsee 503 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Illorai Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
Indre Fosen

Indre Fosen on kunta Trøndelagin läänissä Norjassa. Se perustettiin vuonna 2018, kun Rissa ja Leksvik yhdistyivät. Vuonna 2020 pieni osa Verranin kunnasta liitettiin Indre Foseniin. Vuoden 2023 alussa Indre Fosenissa oli 9 977 asukasta.
Kunnan hallinnollinen keskus on Årnset.
Kuvia

Rissan kirkko
Leksvikin kirkko
Råkvåg
Stykketin kalliopiirroksia
Tunnettuja henkilöitä

Johan Bojer (1872-1959), kirjailija
Espen Rian (s. 1981), yhdistetyn kilpailija
Andreas Myran Steen (s. 1988), maastohiihtäjä
Kristian Tettli Rennemo (s. 1984), maastohiihtäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indre Fosen Wikimedia Commonsissa
Indre Fosenin kotisivut (norjaksi)
Trøndelagin läänin kunnat
Flatanger
Frosta
Frøya
Grong
Heim
Hitra
Holtålen
Høylandet
Inderøy
Indre Fosen
Leka
Levanger
Lierne
Malvik
Melhus
Meråker
Midtre Gauldal
Namsos
Namsskogan
Nærøysund
Oppdal
Orkland
Osen
Overhalla
Rennebu
Rindal
Røros
Røyrvik
Selbu
Skaun
Snåsa
Steinkjer
Stjørdal
Trondheim
Tydal
Verdal
Ørland
Åfjord
Norjan läänit | Norja
Jack Lockett

John Henry "Jack" Lockett (22. tammikuuta 1891 – 25. toukokuuta 2002) oli australialainen ensimmäisen maailmansodan veteraani ja maansa kaikkien aikojen vanhin mies.
Lockett syntyi Victoriassa. Hän värväytyi armeijaan maaliskuussa 1916 ja osallistui taisteluihin Belgiassa ja Ranskassa. Hän meni vuonna 1923 naimisiin Maybell Ingwersonin kanssa ja sai neljä lasta. Lockett oli sotilasarvoltaan kersantti, ja hänelle myönnettiin vuonna 1998 Kunnialegioonan merkki.
Lockett täytti 100 vuotta 1991 ja 110 vuotta 2001. Hän kuoli munuaisten toimintahäiriöön 111-vuotiaana vain kolme päivää Australian vanhimman naisen, Christina Cockin jälkeen.
Ihmisoikeudet Myanmarissa

Ihmisoikeudet Myanmarissa ovat kansainvälisten sopimusten ja Myanmarin kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet. jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä.
Kansainvälistä huomiota on kiinnittänyt etenkin rohingya-muslimien vaino.
Vuonna 2012 Rakhinen osavaltiossa puhkesi levottomuuksia buddhalaisten ja rohingya-muslimien välillä. Lukuisia rohingyja ajettiin maanpakoon.
YK:n turvaneuvosto tuomitsi Myanmarin hallituksen joukkojen käyttämät raa'at otteet rikoksina ihmisyyttä vastaan. Myanmar ja Bangladesh sopivat rohingya-pakolaisten paluusta marraskuussa 2017. Myanmarin hallitus jatkoi rohingyoiden vainoja.
Silloinen sotilasjuntta kielsi systemaattisesti vuonna 2008 kansalaisten perusoikeuksia, kuten sananvapaus ja yhdistys- ja kokoontumisoikeus. Juntta pidättää säännöllisesti poliittisia aktivisteja ja ihmisoikeuksien puolustajia. Vuonna 2008 poliittisten vankien määrä miltei kaksinkertaistui. Heitä on yli 2 150. Myanmarin sotilaat loukkasivat vuonna 2008 kansalaisten oikeuksia muun muassa etnisissä konflikteissa, laittomissa surmissa, pakkotyössä ja maan takavarikoinnissa. Kiina, Venäjä, Intia ja Thaimaa tukivat diplomaattisesti sotilasjunttaa. Ne ovat Myanmarin suurimmat kauppa- ja investointimaat. Australia, Kanada, EU, Sveitsi ja Yhdysvallat ovat asettaneet sanktioita Myanmarille. Elokuussa 2008 presidentti George W. Bush tapasi maanpaossa olevia myanmarilaisia toisinajattelijoita Thaimaassa.
Aung San Suu Kyi

Oppositiojohtaja Aung San Suu Kyi oli Forbesin mukaan 71. vaikutusvaltaisin nainen maailmassa vuonna 2007. Hän oli kotiarestissa toistuvasti vuodesta 1990 alkaen Myanmarissa taistelusta demokraattisten uudistusten puolesta. Aung San Suu Kyin puolue voitti ylivoimaisesti vaaleissa vuonna 1990, mutta sotilasjuntta ei hyväksynyt voittoa. Vuoden 2015 vaalien jälkeen Aung San Suu Kyin johtama NLD-puolue muodosti hallituksen. Armeija otti vallan 31. tammikuuta 2021.
Tuomiot

Demokratia-aktivisteja tuomittiin 65 vuoden vankeusrangaistuksiin marraskuussa 2008. Sähkön puutteesta ja ravinnon kallistumisesta blogiin kirjoittanut sai 20 vuoden vankeustuomion.
Perustuslakiäänestys

Perustuslakiäänestys oli 10. toukokuuta 2008. Se oli ensimmäinen kansanäänestys vuoden 1990 vaalien jälkeen. Nargis-syklonista huolimatta kansanäänestys tehtiin sovittuna päivänä. Äänestystä lykättiin kaksi viikkoa vain pääkaupungissa Yangonissa ja muilla pahiten myrskyn repimillä alueilla. Sotilasjuntan mukaan äänestysprosentti oli 98,1 %, joista 92,5 % kannatti perustuslakia.
Boikotit

Vuonna 1993 ottawalainen Carletonin yliopisto havaitsi, että PepsiCo tuotti ja myi virvoitusjuomia Myanmarissa. Harvardin yliopisto kieltäytyi vuonna 1996 miljoonan dollarin automaattisopimuksesta Pepsin kanssa Myanmar-sidosten vuoksi. Stanfordin yliopisto aiheutti 0,8 miljoonan dollarin kulut, kun opiskelijavetoomuksesta PepsiCon omistama Taco Bell -ravintola jäi rakentamatta. Lontoon opiskelijat painostivat 800 yliopistokampuksen virvoitusjuomasopimuksella. Aung San Suu Kyi kannatti tätä liikettä. Hänen vielä elossa ollut aviomiehensä luki vuonna 1997 Washingtonissa vaimonsa puolesta puheen, jossa hän kehotti opiskelijoita painostamaan Myanmariin sijoittaneita yrityksiä. Kun The New York Times kirjoitti boikoteista, PepsiCo myi kiistanalaisen myanmarilaisen tehtaan. Boikotin jatkuessa 24. tammikuuta 1997 PepsiCo vetäytyi Myanmarista. Boikottien vuoksi Myanmarista ovat lähteneet ainakin Ericsson, Kodak, HP, Philips, Apple ja
Texaco.
Berkleyn kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1995 olla ostamasta yrityksiltä, joilla on sijoituksia Myanmarissa. Sen jälkeen 21 kaupunkia ja kaksi osavaltiota tekivät saman päätöksen. Burma-lakeja valmisteltiin Massachusettsissa 1996 ja Texasissa, Washingtonissa ja New Yorkissa 1999. EU kyseenalaisti Burma-lait WTO:ssa. EU:n mielestä yritysten sosiaalisen vastuun vaatimukset ovat WTO:n sääntöjen vastaisia, jotka kieltävät tekemästä hankintoja poliittisin perustein. Yhdysvaltalaiset yritykset perustivat järjestön USA*Engage taisteluun boikotti-lakeja vastaan. Marraskuussa 1998 USA:n kansallinen ulkomaankauppaneuvosto haastoi Massachusettsin osavaltion Burma-laista. Se voitti. Päätöksen mukaan Burma-laki on Yhdysvaltojen perustuslain vastainen, koska se rajoittaa luvattomasti liittovaltion valtaa päättää ulkopolitiikasta. Myanmar-aktivistin mukaan, jos USA-Engage olisi onnistunut taktiikassaan apartheidia vastaan, Nelson Mandela olisi ehkä vieläkin vankilassa.
Aiheesta muualla

World Report 2009, Human Rights Watch Myanmar-sivut 223–229
Myanmarissa käyntiin kiistelty perustuslakiäänestys YLE 10.5.2008
Ihmisoikeudet Nigeriassa

Ihmisoikeudet Nigeriassa ovat kansainvälisten sopimusten ja Nigerian kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet. jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä.
Vapausoikeudet

Tärkein vapaus on oikeus elämään. Nigerian laki sallii kuolemanrangaistuksen määräämisen murhasta ja maanpetoksesta. Yksityiskohdissa on eroja osavaltioiden välillä.
Vuoden 2008 lopussa kuolemaan oli tuomittu 735 vankia. Sadoilla ei ollut reilua oikeudenkäyntiä.
Nigerian rikoslaki kieltää homouden, lesbouden ja biseksuaalisuuden. Poliisin toimet ovat olleet riittämättömiä homoihin kohdistuvan väkivallan ehkäisyyn ja rankaisuun. Homoudesta voi saada rikoslain mukaan 14 vuoden vankeusrangaistuksen. Šarialakia noudattavissa osavaltioissa homoudesta voidaan tuomita kuolemanrangaistukseen, joka toimeenpannaan kivittämällä.
Poliittiset oikeudet

Poliittisia oikeuksia ovat muun muassa äänioikeus, sananvapaus, kokoontumisvapaus sekä yhdistysvapaus.
Nigerian lehdistöön kohdistuu uhkailua ja lyhytaikaisia pidätyksiä.
Taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet

Perusoikeuksiin kuuluvat myös taloudelliset, sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet. Tällaisia ovat esimerkiksi oikeus työhön, sosiaaliturvaan ja opetukseen. Julkisella vallalla on velvoite turvata ja edistää näiden oikeuksien toteutumista.
Oikeus tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä

Oikeuteen ja poliisin toimintaan sisältyy Amnestyn mukaan väkivaltaa ja kuolemanrangaistuksia. Tuomiot voivat perustua kiduttamalla saatuihin todisteisiin. Köyhyyteen yhdistyy vakava korruptio, mikä vaikuttaa myös poliisin toimiin. Kolme viidestä vankilaan suljetusta ei ole saanut oikeudenkäyntiä.
Poliittisen väkivallan uhreja on ollut yli 13 500 ihmistä vuosina 2000-2009 Nigeriassa. Human Rights Watchin mukaan nigerialaiset poliitikot manipuloivat etnisten ja uskonnollisten ryhmien jännitteitä henkilökohtaisten poliittisten etujen ajamiseksi.
Human Rights Watchin mukaan Yhdysvallat ja Britannia ovat olleet haluttomia öljyn vuoksi arvostelemaan 
Nigerian huonoja ihmisoikeuksia. Amnesty Internationalin mukaan vuonna 2009 laaja öljyteollisuuden aiheuttama saastuminen vahingoittaa nigerialaisten ihmisoikeuksia.
Isabelle Cornish

| Isabelle Cornish |
| --- | --- |
 Isabelle Cornish vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1994 (ikä 30) Lochinvar, Uusi Etelä-Wales, Australia
Ammatti:  näyttelijä, malli
Aiheesta muualla
IMDb
Isabelle Cornish (s. 22. heinäkuuta 1994 Lochinvar, Uusi Etelä-Wales) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Puberty Blues, Home and Away ja Tanssiakatemia. Hän on tehnyt myös mallintöitä.
Cornish oli ehdokkaana Caden tyttären rooliin elokuvassa Transformers – Tuhon aikakausi (2014), mutta roolin sai Nicola Peltz. Hän haki myös pääosaa Kenneth Branaghin elokuvasta Cinderella – Tuhkimon tarina (2015). Cornish on näytellyt myös lyhytelokuvassa Arc (2012).
Maaliskuussa 2017 Cornish valittiin näyttelemään Kristallia Marvel-televisiosarjassa Inhumans.
Näyttelijä Abbie Cornish on Isabelle Cornishin isosisko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isabelle Cornish Wikimedia Commonsissa
Isabelle Cornish Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Isabelle Daniels

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Daniels (vas.) Melbournen kesäolympialaisissa 1956. |  Daniels (vas.) Melbournen kesäolympialaisissa 1956. |  Daniels (vas.) Melbournen kesäolympialaisissa 1956. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | 4×100 m |  |
Isabelle Francis Daniels (myöh. Holston, 31. heinäkuuta 1937 Jakin, Georgia – 8. syyskuuta 2017 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija, olympiamitalisti ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti.
Daniels voitti 4×100 metrin viestissä olympiapronssia Melbournessa 1956. 100 metrillä hän sijoittui neljänneksi. Pan-Amerikan kisoista Daniels voitti 1950-luvun jälkipuoliskolla kolme kulta- ja kaksi hopeamitalia. Danielsin henkilökohtaiset ennätysajat olivat 100 metrillä vuonna 1956 juostu 11,6 sekuntia ja 200 metrillä vuonna 1959 juostu 23,6 sekuntia. Daniels kuoli Atlantassa 80-vuotiaana 8. syyskuuta 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isabelle Daniels Wikimedia Commonsissa
Isabelle Daniels Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
HMS Hermes (95)

| HMS Hermes |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sir W. G. Armstrong Whitworth and Company
Kölinlasku:  tammikuu 1918
Laskettu vesille:  11. syyskuuta 1919
Palveluskäyttöön:  heinäkuu 1923
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu huhtikuussa 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  10 850 t (standardi) 13 000 t (kuormattu)
Pituus:  182,3 m
Leveys:  21,4 m
Syväys:  5,7 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  664
Aseistus
Aseistus:  15 × lentokonetta 6 × 5,5" (140 mm) tykkiä 3 × 4" (102 mm) ilmatorjuntatykkiä 2 × nelipiippuista .50" konekivääriä
HMS Hermes oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1923 palvelukseen otettu lentotukialus, joka upotettiin toisessa maailmansodassa Ceylonin edustalla huhtikuussa 1942.
Suunnittelu ja valmistus

Aluksen tilaaminen heinäkuussa 1917 oli merkkipaalu Kuninkaallisen laivaston historiassa, koska se oli ensimmäinen kerta kuin lentotukialuksen tekeminen aloitettiin aivan alusta. Seuraava vastaavanlainen tilaus tehtiin vasta viisitoista vuotta myöhemmin. Aluksen tuli kyetä operoimaan yhdessä risteilijöiden kanssa ainoana erona suurempi tiedustelukyky johtuen aluksella olevista 25 lentokoneesta. Suunnittelussa päädyttiin rakentamaan kevyen risteilijän kaltainen alus, jos verrataan kokoa, tehoa, panssarointia, moottoreita tai nopeutta.
Runko oli risteilijän runko, jonka päälle rakennettiin vahvistettu kansi. Kannen päälle rakennettiin 400 jalkaa pitkä, 50 jalkaa leveä ja 16 jalkaa korkea lentokonehangaari, jonka katoksi rakennettiin yhtenäinen aluksen mittainen lentokansi. Alukselle rakennettiin kaksi nelikulmaista hissiä koneiden siirtämiseksi hangaarista kannelle.
Hermes laskettiin vesille torstaina 11. syyskuuta 1919 kumminaan rouva A Cooper, Lloyd Georgen yhteishallituksessa Amiraliteetin ensimmäisenä lordina olleen herra Walter Longin tytär. Vesillelaskun jälkeen alus oli neljä kuukautta ankkurissa Elswickissä. Telakan sulkemisen jälkeen alus hinattiin tammikuussa 1920 Devonportiin, jossa se uudelleen ankkuroitiin Hamoazeen odottamaan päätöstä kohtalostaan. Amiraliteetti hyväksyi aluksen piirustukset maaliskuussa.
Aluksen rakennustyöt jatkuivat 1920 Devonportin telakalla ja aluksen ensimmäinen päällikkö kapteeni Kunnianarvoisa Arthur Stopford määrättiin alukselle helmikuussa 1923. Alus oli maanantaina 6. elokuuta valmis koeajoihin ja hinattiin kaksi päivää myöhemmin kuivatelakalta numero 8 Hamoazen poijuun numero 8 ja seuraavana päivänä edelleen Plymouth Soundiin. Alus suoritti perjantaina 10. elokuuta ensimmäisen koeajonsa. Koeajot saatiin päätökseen 27. elokuuta, jonka jälkeen alus palasi Devonportiin viimeisteltäväksi.
Miehistö siirtyi alukselle tiistaina 19. helmikuuta 1924. Samana päivänä kapteeni Stopford määräsi aluksen palvelukseen otettavaksi.
Palvelus

Alus aloitti 25. helmikuuta koulutus- ja koeajot. Plymouthin laivastoaseman komentaja vara-amiraali Sir R. Phillimore tarkasti aluksen miehistöineen 2. maaliskuuta ja oli tyytyväinen näkemäänsä. Alus jatkoi koulutuspurjehdusta ja saapui 9. maaliskuuta Rosythiin, jossa se liitettiin Atlantin laivastoon.
Hermes vastaanotti 17. maaliskuuta merellä kaksi juuri palvelukseenotettua Fairey IIID:tä. Seuraavat kahdeksantoista päivää alus oli yöt ankkurissa Rosythissä ja päivät purjehti merellä miehistön ja lentolaivueiden koulutuksessa. Alus siirrettiin huoltoon 7. huhtikuuta Portsmouthiin, mistä se palasi palvelukseen toukokuun puolessa välissä. Palvelukseen palattuaan aluksella jatkettiin koulutusta.
Kesäkuussa Hermes osallistui koulutuspurjehdukseen, jonka aikana alus operoi muun muassa taistelulaiva HMS Queen Elizabethin kanssa. Koulutuspurjehduksen aikana alus kiersi laivaston kotisaarten merkittävimmät tukikohdat kuten Scapa Flow, Oban, Firth of Clyde ja Devonport. Koulutuspurjehdus päättyi 11. heinäkuuta, kun Hermes liittyi Atlantin laivastoon, joka oli ankkurissa Torbayssa.
Hermes lähti 23. heinäkuuta liittyäkseen 1. Taistelulaivaviirikköön. Ne matkasivat Spitheadiin, jossa alus ankkuroitui ja aloitti valmistautumisen kuningas Yrjö V:n laivastokatselmukseen (engl. Royal Fleet Review). Katselmus pidettiin osana Wembleyllä pidettävää Brittiläisen Imperiumin esittelyä (engl. British Empire Exhibition), mikä oli samalla edellisen suuren laivastonkatselmuksen kymmenvuotismuistojuhla. Alusmäärä oli esittelyiden välillä laskenut kuitenkin merkittävästi määrärahojen supistuessa.
Kiinan asemalla kesäkuu 1925 - lokakuu 1930

Hermes oli pääosan ajasta ennen toista maailmansotaa Kiinan laivastoasemalla. Alus lähti 7. elokuuta 1930 Hongkongista Singaporen, Colombon ja Adenin kautta Englantiin. Suezin kanavan alus läpäisi 7. syyskuuta ja oli kaksi päivää myöhemmin Port Saidissa. Alus jatkoi matkaansa 9. syyskuuta kohti Maltaa ja Gibraltaria ja aluksen komentosillalta havaittiin 23. syyskuuta kello 8.10 Isle of Wightin St. Catherinen majakan valo. Myöhemmin samana päivänä aluksen lentokoneet lensivät RAF Gosportiin. Alus ankkuroitui Portsmouthiin Pitch House Jettyyn.
Hermes purjehti 29. syyskuuta Chathamiin ja se kiinnitettiin vielä samana iltana poijuun Sheernessissä. E. J. G. Mackinnon otti aluksen päällikön tehtävät vastaan 2. lokakuuta Campbellilta ja alus kolme tuntia päällikkyyden vaihtamisesta aluksen miehistö siirtyi maihin aluksen poistuessa palveluksesta.
Paluu Kiinan asemalle lokakuu 1930 - kesäkuu 1937

RFA Nimble kuljetti 3. lokakuuta aamupäivällä Hermekselle uuden miehistön ja tuntia myöhemmin alus palasi palvelukseen. Alus määrättiin uudelleen Kaukoitään, mutta ennen lähtöään se siirtyi huollettavaksi Chathamin telakalle. Alus aloitti huollon jälkeiset kaksipäiväiset koeajot 3. marraskuuta ennen purjehdustaan Spitheadiä ja Portsmouthin telakkaa.
Hermes nosti kannelleen 403 lentueen Fairey Flycatcherit ja 440 lentueen Fairey IIIF:t ollessaan kiinnittyneenä Pitch House Jettyyn. Lisäksi alukselle siirrettiin kuusi Blackburn Ripon -torpedokonetta HMS Eaglelle, jonka palveluspaikkana oli Välimeren laivasto Maltalla. Alus aloitti matkansa Portsmouthista Välimeren kautta Kauko-itään 12. marraskuuta. Alukselta nousi kahdeksan päivää myöhemmin Eaglen Riponit siirtyäkseen omalle alukselleen.
Hermes purjehti 1. joulukuuta Suezin kanavan läpi suunnaten Adeniin. Adenissa viivyttiin ainoastaan alle vuorokausi, minkä jälkeen purjehdusta jatkettiin Colomboon ja Singaporeen, jossa alus miehistöineen vietti joulun. Alus jatkoi joulun jälkeen matkaansa ollen vuoden vaihteessa Etelä-Kiinan merellä ja se saapui 2. tammikuuta 1931 Hongkongiin.
Hermes  aloitti 4. tammikuuta 1937 purjehduksensa Hongkongista  risteilijä HMS Dorsetshiren ja hävittäjien  HMS Dianan ja HMS Duncanin kanssa  kohti Hollannin Itä-Intiaa, josta matka jatkui kohti Singaporea. Alus vietti helmikuun Singaporessa, kunnes jatkoi matkaansa 17. maaliskuuta Penangin, Colombon ja Adenin kautta. Alus purjehti 16. huhtikuuta Suezin kanavan lävitse ja miehistö lepäsi kolme päivää Maltalla. Alus saapui 3. toukokuuta Plymouthiin.
Alus osallistui kuninkaalliseen katselmukseen 21. toukokuuta. Alus siirrettiin 24. toukokuuta Hamoazeen, jossa sen kattilat sammutettiin. Alus hinattiin laituriin, jossa sen varastot tyhjennettiin ja ammukset poistettiin. Aluksen miehistö poistui 11. kesäkuuta ja alukselle siirrettiin osasto laivaston reservistä. Reservimiehistön saavuttua ja vastaanotettua aluksen, se poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin.
Toinen maailmansota kesäkuu 1938 - huhtikuu 1942 > Atlantilla

Toisen maailmansodan puhjetessa alus siirrettiin Englantiin. Aluksen lentokoneina oli tällöin 9 Fairey Swordfish torpedopommittajaa. Alus oli aluksi reservialuksena ja osallistui sukellusveneiden torjuntapartioon, kunnes HMS Courageous upotettiin. Alus siirrettiin Etelä-Atlantille hakemaan Admiral Graf Speetä, mutta se sai käskyn siirtyä Dakariin ja toimia yhdessä ranskalaisen laivasto-osaston kanssa.
Toinen maailmansota kesäkuu 1938 - huhtikuu 1942 > Operaatio Catapult

Ranskan antauduttua 21. kesäkuuta Saksalle ja lopetettua sotatoimet, Senegalin kuvernööri ilmoitti siirtomaan pysyvän uskollisena marsalkka Petainin Vichyn Ranskan hallinnolle, jolloin satama muuttui turvattomaksi brittiläisille sotalaivoille. Hermeksen uudeksi kotisatamaksi määrättiin Freetown.
Hermes oli laivasto-osaston lippulaivana 8. heinäkuuta Dakarin edustalla esitettäessä brittien uhkavaatimus ranskalaisen taistelulaivan Richelieun kapteenille. Richelieun kapteeni kieltäytyi kaikista esitetyistä vaihtoehdoista, minkä jälkeen britit yrittivät upottaa taistelulaivan syvyyspommein lastatulla veneellä. Yritys epäonnistui ja seuraavaksi Hermekseltä nousi kuusi Fairey Swordfish torpedokonetta, joista yhden laukaisema torpedo vaurioitti Richelieuta. Taistelulaiva kykeni kuitenkin murtautumaan avomerelle.
Toinen maailmansota kesäkuu 1938 - huhtikuu 1942 > Atlantilla ja Intian valtamerellä

Alus kolaroi vuoden 1940 puolessa välissä AMC Corfun kanssa. Törmäyksessä aluksen etuosa vaurioitui pahoin.
Etelä-Afrikassa tehtyjen korjausten jälkeen alus palveli Afrikan itärannikolla.
Toinen maailmansota kesäkuu 1938 - huhtikuu 1942 > Atlantilla ja Intian valtamerellä > Italian Itä-Afrikka

Britannian maahyökkäys aloitettiin alkuvuodesta 1941 Italian Itä-Afrikkaan ja tukialukset toimivat lähesisessä yhteistyössä hyökkäävien maavoimien kanssa. Ennen Italian Somalimaassa sijaitsevan Kismayan valtausta laivasto antoi tulitukea kahdelle hyökkäysrivistölle, jotka etenivät kohti kaupunkia.
Hermekseltä noussut lentokone toimi Shropshiren rykmentin tykistön tulenjohtajana sekä suoritti kuvaustiedustelua. Samoin Hermeksen lentokoneet pakottivat 10.-19. helmikuuta useita akselivaltojen aluksia pysähtymään ja pudottivat niille pussin, jossa oli HMS Hawkinsin luo ohjaava viesti. Hawkins asetti aluksiin valtausmiehistöt. Yhden saksalaisen aluksen miehistö hylkäsi aluksensa nähtyään lähestyvän lentokoneen ja toista, joka kuljetti valkoihoisia joukkoja, pommitettiin. Ainoastaan yksi akselivaltojen kauppa-aluksista pääsi pakenemaan.
Hermes osallistui myös Lähi-idän tapahtumiin.