stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norja
Väestö > Uskonnot

Vuonna 2019 väestöstä 68,7 prosenttia kuului evankelis-luterilaiseen Norjan kirkkoon. Muiden kristillisten uskontokuntien edustajia on 6,9 prosenttia, muslimeja 3,4 prosenttia ja muita uskontoja 0,8 prosenttia väestöstä. Uskontokuntiin kuulumattomia on 20,2 prosenttia väestöstä. Maan juutalaiseen vähemmistöön kuuluu noin 2 000 henkilöä. Vain 20 prosenttia pitää Jumalaa tärkeässä asemassa elämässään, mikä on Euroopan alimpia lukuja. Vuoden 2010 Eurobarometer-kyselytutkimuksessa 22 prosenttia norjalaisista ilmoitti uskovansa Jumalaan, 44 prosenttia uskoi johonkin korkeampaan voimaan ja 29 prosenttia ilmoitti ettei usko kumpaakaan edellisistä.
Väestö > Koulutus

Norjassa on kymmenen vuotta kestävä oppivelvollisuus. Peruskoulu alkaa sinä vuonna, jona lapsi täyttää kuusi vuotta. Peruskoulutus on maksutonta, mutta kouluun pitää ottaa mukaan omat eväät. Ennen oppivelvollisuutta lasten on mahdollista osallistua maksulliseen päiväkotitoimintaan. Maan väestörakenteen takia 40 prosenttia kouluista on niin pieniä, että niissä on yhdysluokkia. Kuntien velvollisuus on tarjota iltapäivähoitoa neljän alimman luokan oppilaille. 16–19-vuotiailla on oikeus opiskelupaikkaan ammatillisessa tai yliopistoon valmentavassa oppilaitoksessa.
Korkeakoulutuksesta vastaavat maan kahdeksan yliopistoa ja yhdeksän korkeakoulua, 20 valtiollista ammattikorkeakoulua, kaksi taideakatemiaa ja 16 yksityistä ammatti­korkeakouluihin rinnastettavaa oppilaitosta.
Kulttuuri

Norjalaisten kansallisia symboleja ovat lippu, maisema, kansallispuvut ja kansallispäivä. Monilla yksityisillä ihmisillä on oman alueensa kansallispuku ja Norjan lippu. Kansallispäivän tapahtumissa heilutetaan pienoislippuja ja koristellaan paikkoja sinisin, punaisin ja valkoisin viirein. Maisemasta nauttiminen korostuu mökeillä ja ulkoilu­harrastuksissa, kuten hiihdossa ja patikoinnissa.
Omaleimaisin norjalainen ruokalaji on ruskea meesjuusto, josta vedetään ohuita viipaleita juustohöylällä leivän päälle. Aamiainen on tukeva, lounas kevyt, ja päivällisellä syödään yleensä perunaa ja lihaa tai kalaa.
Musiikissa Norjan suuri nimi on Edvard Grieg. Kuvataiteessa tunnetuimpia hahmoja ovat symbolisti Edvard Munch ja kuvanveistäjä Gustav Vigeland.
Unescon maailmanperintö­luettelossa on Norjasta seitsemän kohdetta. Länsi-Norjan vuonot Geirangerfjord ja Nærøyfjord ovat listalla luonnonarvojen takia, muut ovat kulttuurikohteita: Altan kalliopiirrokset ajalta 4200–500 eaa., Bergenin Bryggen eli 1400-luvun rahtisatama puisine makasiineineen, 1600-luvulla perustettu kaivoskaupunki Røros, Struven ketju (osa kansainvälistä kohdetta), Urnesin puukirkko 1200-luvun alusta ja Vegan saaristo, kulttuurimaisema napapiirillä, jossa haahkanuntuvat ovat olleet merkittävä elinkeino.
Kulttuuri > Kirjallisuus

Varhaisin norjalainen kirjallisuus oli riimukirjoitusta, jonka varhaisimmat löydöt on ajoitettu 300–400-luvuille. Keskiajalla Norjassa kukoisti viikinkikulttuuri, joka on tunnettu runsaasta muinaisnorjan kielellä kirjoitetusta kirjallisuudesta. Norjassa ja Islannissa puhuttiin tuolloin käytännössä samaa kieltä ja ihmisten ja ajatusten liikkuvuus maiden välillä oli suurta, joten keskiajan Norjan ja Islannin kirjallisuutta on vaikea erottaa toisistaan. Vaikka saagat on suurimmaksi osaksi kirjoitettu Islannissa, ne todennäköisesti perustuvat suurelta osin suulliseen perinteeseen, joka on lähtöisin Norjasta.
Muinaisnorjan­kielinen kirjallisuus tyrehtyi 1350-luvulla mustan surman aiheuttamaan lamaan, ja samalla loppui Norjan ja Islannin yhteiskulttuuri, kun luku- ja kirjoitustaitoiset kuolivat. Norja joutui tällöin Tanskan vallan alle, eikä maalla käytännössä ollut omaa kirjallista kulttuuria ennen 1500-luvun uskonpuhdistusta ja humanismia. 1600-luvulla barokkiajan tärkeimpiä kirjailijoita Norjassa olivat maan ensimmäinen ammattikirjailija Dorothe Engelbrektsdatter sekä leppoisan huumorin sävyttämästä uskonnollisesta ja maantieteellisestä runoudesta tunnettu Petter Dass.
1700-luvulla valistuksen ajan merkittävimmäksi norjalais­kirjailijaksi katsotaan usein Bergenissä syntynyt näytelmäkirjailija Ludvig Holberg, joka tosin asui suurimman osan elämästään Kööpenhaminassa ja kirjoitti teoksensa tanskaksi ja latinaksi. Holbergin tunnetuimpia näytelmiä ovat komediat Jeppe paa Bierget ja Erasmus Montanus.
1800-luvun alun kirjallisuutta vallitsi kansallisromantiikka, ja muun muassa norjalaista kansanrunoutta ja kansantarinoita kerättiin maaseudulta ja julkaistiin kokoelmina. Romantiikan ajan runoutta leimasi sittemmin kansallisrunoilijaksi kohotetun, kansallismielisen Henrik Wergelandin ja kosmopoliitti Johan Sebastian Welhavenin kaksinkamppailu. Romantiikan ja realismin väliin sijoittuvaa Camilla Collettin Amtmandens Døttreä on kutsuttu Norjan ensimmäiseksi nykyaikaiseksi romaaniksi, ja se on myös ensimmäinen naisten yhteiskunnalliseen asemaan huomiota kiinnittävä teos.
1800-luvun loppupuolen draamaa hallitsi Norjan kansainvälisesti tunnetuin kirjailija Henrik Ibsen. Kotimaassaan merkittävän aseman sai myös Nobel-palkittu Bjørnstjerne Bjørnson, joka tosin on merkittävämpi yhteiskunnallisena vaikuttajana kuin kirjallisilta ansioiltaan. Vuosisadan lopussa Amalie Skram oli norjalaisen naturalismin merkittävin nimi. 1890-luvulla Knut Hamsun nousi maailmanmaineeseen romaanillaan Nälkä. Hamsun on kansainvälisesti merkittävimpiä modernistisen kirjallisuuden uranuurtajia ja saanut sittemmin Nobel-palkinnon.
1900-luvun merkittävimpiä nimiä ovat Sigurd Hoel, Nordahl Grieg, Tarjei Vesaas, Nobel-palkittu Sigrid Undset ja sotienjälkeisen ajan Jens Bjørneboe, Bjørg Vik ja Kjartan Fløgstad.
Kulttuuri > Kuvataide

Kansallisen maalaustaiteen perustajia Norjassa oli romanttista suuntaa edustanut Johan Christian Dahl. 1800-luvun loppupuolella Pariisin vaikutteet nousivat etualalle. Realistisen ja norjalaiseen taiteeseen muun muassa maisemien kautta pyrkineistä tuli yksi suuntaus. Toista leiriä edustivat myös yhteiskunnallisia aiheita käsitelleet boheemit Christian Krohgin johdolla. Boheemien nuorempaan polveen kuului Edvard Munch, joka kuvasi mystiikan ja ekspressionismin keinoin surua, mustasukkaisuutta, yksinäisyyttä ja ahdistusta.
Kulttuuri > Urheilu

Norja on talviurheilumaa. Hiihto ja luistelu eri muodoissaan ovat suosittuja harrastuksia talviaikaan ja erityisesti hiihto on osa maan identiteettiä. Norja tunnetaan modernin hiihdon synnyinmaana. Köyhä maanviljelijä Sondre Norheim kehitti 1800-luvulla niin sanotun telemark-suksen, jonka avulla hän pystyi hyppimään ja kääntymään ilman suksen irtoamista. Ensimmäiset hiihtokilpailut järjestettiin Norjassa jo 1866, ja Holmenkollenin hiihtofestivaalit on järjestetty yhtäjaksoisesti jo vuodesta 1892.
Norja on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1900. Se on talviolympia­historian menestynein maa, ja talvikisat on järjestetty maassa kahdesti, 1952 Oslossa ja 1994 Lillehammerissa. Ampumahiihtäjä Ole Einar Bjørndalen on historian menestynein urheilija talviolympialaisissa. Hän on saanut kahdeksan kulta- ja neljä hopea- ja yhden pronssimitalin. Maastohiihdossa ja pohjoismaisessa yhdistetyssä Norja on olympiahistorian menestynein maa.
Talvilajien lisäksi yleisurheilu ja jalkapallo ovat myös suosittuja. Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Oslossa vuonna 1946. Norjan jalkapallomaajoukkue voitti pronssia kesäolympialaisissa 1936. Se on pelannut MM-kilpailuissa kolme kertaa, parhaana saavutuksenaan toiselle kierrokselle pääsy vuonna 1998. Parhaimmillaan Norja on ollut FIFA-rankingissa maailmanlistan toisena. Tunnettuja jalkapalloilijoita ovat muun muassa Ole Gunnar Solskjær, Martin Ødegaard, Ada Hegerberg, Caroline Graham Hansen ja Erling Braut Haaland. Naisten jalkapallomaajoukkue on menestynyt miehiä paremmin, ja se voitti maailmanmestaruuden 1995 ja olympiakultaa 2000.
Yleisurheilijoista esimerkiksi keihäänheittäjät Andreas Thorkildsen ja Trine Solberg-Hattestad sekä juoksijoista Karsten Warholm, Vebjørn Rodal ja Jakob Ingebrigtsen ovat menestyneet arvokisoissa. Ralliautoilija Petter Solberg voitti rallin maailmanmestaruuden 2003 ja kymmeniä osakilpailuja sen jälkeen. Norjan urheilun taso on ylipäätään laaja ja kautta linjan äärimmäisen menestyksekäs suhteessa väkilukuun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norja Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Norja Wikimatkoissa
Norja Google Maps -karttapalvelussa
Norjan virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Norjan tilastokeskuksen sivusto
| n k Euroopan valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia1  Azerbaidžan1  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia1  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan1  Kreikka  Kroatia  Kypros1  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki1  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä1  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Artsakh1  Etelä-Ossetia1  Katalonia  Kosovo  Pohjois-Kypros1  Transnistria  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Aasiaan.
| n k Pohjoismaiden neuvosto |
| --- | --- | --- |
| Jäsenmaat |   Islanti   Norja   Ruotsi   Suomi   Tanska  |  |
| Liitännäisjäsenet |   Ahvenanmaa   Färsaaret   Grönlanti  |  |
| Neuvosto |  Keskusta: 23  Konservatiivit: 13  Sosiaalidemokraatit: 23  Vapaa Pohjola: 7  Vihreä vasemmisto: 8  |  |
| Palkinnot |  Elokuva  Kirjallisuus  Musiikki  Lasten ja nuorten kirjallisuus  Ympäristö  |  |
| Muuta |  Nordic Master Programme  Nuorten Pohjoismaiden neuvosto  Pohjoismainen kulttuuripiste  |  |
| n k  Pohjois-Atlantin liitto |
| --- | --- | --- |
| Jäsenvaltiot |  Alankomaat   Albania   Belgia   Bulgaria   Espanja   Islanti   Italia   Kanada   Kreikka   Kroatia   Latvia   Liettua   Luxemburg   Montenegro  Norja   Pohjois-Makedonia   Portugali   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi  Saksa   Slovakia   Slovenia   Suomi  Tanska   Tšekki   Turkki   Unkari   Viro   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat  |  |
| Rakenne |  Päämaja  Pääsihteeri  Supreme Headquarters Allied Powers Europe  Parlamentaarinen yleiskokous  Standardointisopimus  |  |
| Kahdenväliset suhteet |  Major non-NATO ally  Naton rauhankumppanuus  |  |
| Tunnukset |  Naton lippu  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Portugali 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  UK Parliament  Yle 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Dictionnaire historique de la Suisse  NARA  IdRef 
Norjan kartta.
Manner-Norja satelliittikuvassa helmikuussa 2003.
Norjalaisen viikinkialuksen malli.
Quisling, Himmler, Terboven ja Falkenhorst Oslossa 1941.
Gro Harlem Brundtland, Norjan pääministeri vuosina 1981, 1986–1989 ja 1990–1996.
Jens Stoltenberg, Norjan pääministeri vuosina 2000–2001 ja 2005–2013.
Norjan parlamentti eli Stortinget.
Erna Solberg, Norjan pääministeri vuosina 2013–2021
Fylket 2024.
Öljynporauslautta Statfjordin kentällä Pohjanmerellä vuonna 1982.
Juna Oslon ja Trondheimin välillä.
Lærdalin tunneli.
Nidarosin tuomiokirkko on Pohjois-Euroopan suurimpia kirkkorakennuksia.
Tyttöjä kansallispuvuissa
Holmenkollenin mäki.
Romulus ja Remus

Romulus ja Remus yhdessä heitä ruokkineen suden ja heidät adoptoineen paimenen (oik.) kanssa
Romulus ja hänen kaksosveljensä Remus olivat roomalaisen mytologian mukaan Rooman kaupungin perustajat. He olivat sodanjumala Marsin ja papitar Rhea Silvian poikia. Romulusta pidetään myös Rooman ensimmäisenä kuninkaana. Veljekset perustivat Rooman tarun mukaan 21. huhtikuuta 753 eaa. He riitautuivat kaupunkinsa perustamisesta, ja Romulus surmasi Remuksen.
Rooman perustamistarina

Tarun mukaan Romulus ja Remus olivat troijalaisen Aineiaan ja edelleen Alba Longan latinalaisten kuninkaan Numitorin jälkeläisiä. Kuningas Numitorin oli syössyt valtaistuimelta hänen julma veljensä Amulius, kun Numitorin tytär Rhea Silvia oli synnyttämässä. Rhea Silvia oli Vestan neitsyt, jonka sodanjumala Mars oli tehnyt raskaaksi, niinpä kaksospojat olivat puolittain jumalia. Uusi kuningas Amulius määräsi pojat hukutettavaksi. Palvelijatar pani pojat koriin ja laski Tiberjoen vietäväksi. Naarassusi löysi heidät Palatiumkukkulan juurella sijainneesta kosteikosta ja ruokki heitä luolassaan. Sen jälkeen paimen Faustulus ja hänen vaimonsa Acca Larentia ottivat heidät huostaansa. Kun kaksoset olivat riittävän vanhoja, he saivat selville alkuperänsä ja palauttivat tukijajoukkojensa avulla Alba Longan valtaistuimen Numitorille.
Romulus ja Remus jättivät Alba Longan perustaakseen oman kaupungin paikalle, josta heidät oli löydetty. He valitsivat kumpikin oman paikkansa ja pyrkivät selvittämään enteiden avulla, kumpi oli parempi. Romulus vei voiton ja julistautui kaupungin perustajaksi. Hän kynti kaupunkinsa ympäri vaon, kuten etruskien tapana oli. Kun Remus hyppäsi pilkallisesti vaon yli, Romulus surmasi veljensä. Romuluksen nimestä juontuu Rooman nimi. Hän hallitsi legendan mukaan Rooman kuninkaana 38 vuoden ajan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romulus ja Remus Wikimedia Commonsissa
Capitoliumin susi, tekijä tuntematon: Naarassusi imettää Romulusta ja Remusta. Alkuperäinen patsas on etruskilainen, mutta nykyaikaan on säilynyt sen keskiaikainen jäljennös, johon lapset on lisätty jälkikäteen legendan vaikutuksesta.
Grönlanti

Grönlanti (grönlanniksi Kalaallit Nunaat, tanskaksi Grønland) on Tanskalle kuuluva itsehallintoalue ja maailman suurin saari Pohjois-Atlantin ja Pohjoisen jäämeren välissä. Maantieteellisesti Grönlanti kuuluu Pohjois-Amerikkaan, hallinnollisesti se on Tanskan itsehallinnollinen osa. Virallinen kieli on inuittikieliin kuuluva grönlannin kieli.
Valtaosa Grönlannin yli kahden miljoonan neliökilometrin pinta-alasta on jäätikön peitossa. Saaren noin 57 000 asukasta keskittyvät jäättömälle 350 000 neliökilometrin laajuiselle alueelle, jolla voidaan harjoittaa jopa maanviljelyä. Kalastus ja metsästys ovat aina olleet tärkeitä elinkeinoja Grönlannissa.
Sekä inuitit että skandinaavit ovat asuneet Grönlannissa suunnilleen 1000-luvulta alkaen. Skandinaavien asutus hävisi 1400-luvun alussa ja syntyi uudelleen 1700-luvulla. Norjan erotessa Tanskasta Grönlannin alueet jäivät Tanskalle. Saaren itsehallinto on vahvistunut asteittain. Vuonna 1979 Tanska myönsi Grönlannille autonomian, ja vuonna 2008 grönlantilaisista 75 prosenttia äänesti itsehallinnon puolesta.
Grönlanti havittelee itsenäisyyttä. Ilmaston lämmetessä ikijään alta paljastuvat mineraalivarat saattavat muuttaa Grönlannin riippuvuussuhdetta Tanskaan niin taloudellisesti kuin poliittisestikin.
Etymologia

Nimi Grønland (suom. vihreä maa) juontaa juurensa Islannin saagoista, joiden mukaan Islannista karkotettu Erik Punainen antoi uudelle kotisaarelleen miellyttävän nimen houkutellakseen sinne asukkaita.
Grönlannin omakielinen nimi – Kalaallit Nunaat – merkitsee ″kalaallitien (ihmisten, grönlantilaisten) maata”. 1970-luvulla käytöstä jääneen vanhan oikeinkirjoitustavan mukaan nimi kirjoitettiin Kalâtdlit Nunât. Tämä nimiasu esiintyy esimerkiksi ennen vuotta 1978 julkaistuissa postimerkeissä.
Maantiede

Grönlanti irtosi Euroopan mantereesta noin 54–55 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisin Grönlanti on maailman suurin saari, josta valtaosa on maailman toiseksi suurimman jäätikön peitossa. Noin 85 prosenttia Grönlannin alueesta peittää jäätikkö, jonka keskipaksuus on noin 1,5 kilometriä. Jäätikkö virtaa keskiosan harjanteista ja jääkupoleista kiihtyvällä vauhdilla mereen. Toisaalta satelliittimittaukset osoittavat jäätikön paksuuden kasvavan keskimäärin 5,4±0,2 senttiä vuodessa. Nettovaikutus on kuitenkin negatiivinen: jäätä sulaa enemmän kuin muodostuu, joten jäätikön massa pienenee. Nykyisin jäätikön pinta-ala on 1,8 miljoonaa neliökilometriä ja jäättömän alueen 350 000 neliökilometriä.
Grönlannin jäättömillä tundra-alueilla on ikiroutaa. Kallioperä on enimmäkseen arkaaisia kivilajeja, mutta paikoin on myös tertiäärikauden basalttia. Uloin merenrannikko on paljasta kalliota, usein jyrkkiä graniitti- ja gneissirantoja. Sisämaassa ja vuonojen rannoilla on matalaa tundrakasvillisuutta, suojaisimmissa paikoissa pieniä leppiä, pihlajia ja koivuja.
Kaikki asutus sijaitsee jäättömillä rannikoilla, ja väestö on keskittynyt saaren länsireunalle.
Maantiede > Ilmasto

Grönlannin ilmasto on arktinen. Ilmasto kuitenkin vaihtelee voimakkaasti toisaalta pohjoisen ja etelän, toisaalta rannikon ja sisämaan välillä. Etelässä vuoden keskilämpötila on +0,5 °C ja kylmimmän kuukauden keskilämpötila −7,8 °C, pohjoisessa taas vuoden keskilämpötila −8,7 °C (jäätiköllä −25 °C) ja kylmimmän kuukauden −30,6 °C. Kesäisin lämpötila saattaa nousta yli 10 celsiusasteeseen, eteläisimmässä kärjessä ja suojaisten vuonojen perukoilla toisinaan jopa yli 20 °C. Etelässä sademäärät ovat paljon pohjoista suuremmat Pohjois-Atlantilta puhaltavien lämmittävien tuulien ansiosta.
Grönlannin jäätikkö oli pienimmillään noin 6 000 vuotta sitten. Jäätikkö alkoi pienetä holoseenin alun lämpimänä ajanjaksona, jolloin kesät olivat selvästi nykyistä lämpimämpiä (noin 4 °C), mutta ilmaston alettua viiletä noin 6 000 vuotta sitten jäätikkö on kasvanut.
Ilmaston lämpeneminen saa Grönlannin jääkerrokset sulamaan aikaisempaa nopeammin. Esimerkiksi itäisen Grönlannin jäätiköllä sijaitseva Catalinajärvi on purkautunut massiivisesti kolme kertaa vuoden 1966 jälkeen. Sulamisella uskotaan olevan tulevaisuudessa mittavia vaikutuksia merenpinnan korkeuteen ja merien elämään, ellei prosessia voida hidastaa tai siihen vaikuttaa joillakin muilla keinoilla.
Maantiede > Luonto ja luonnonsuojelu

Grönlannissa eläviä nisäkkäitä ovat jääkarhu, mursu, susi, naali, jänikset, myskihärkä, peura ja sopulit sekä monet valaat ja hylkeet, kuten sarvivalas, maitovalas, norppa ja grönlanninhylje. Lintuja pesii noin 60 lajia, ja niiden lisäksi maassa pysähtyy noin 150 muuttolintulajia. Kaloja ja äyriäisiä on runsaasti sekä merialueilla että Grönlannin makeissa vesissä. Liikakalastus on vahingoittanut turskan, kampasimpukan ja ruijanpallaksen kantoja. Joista saadaan edelleen runsaasti nieriää, meristä muita lohikaloja, ja lisäksi pyydystetään katkarapuja ja taskurapuja.
Grönlannissa kasvaa noin viisisataa putkilokasvilajia. Niihin kuuluu viisi kämmekkälajia. Suojaisimmissa vuonojen perukoissa elää puitakin, mutta yleisin puuvartinen kasvi on vajaat kaksimetriseksi kasvava harmaalehtinen tunturipaju. Kansalliskukka on pientä maitohorsmaa muistuttava naalinhorsma, grönlanniksi niviarsiaq.
Viljelykasveja, muun muassa perunaa, viljellään vähäisessä määrin Etelä-Grönlannissa. Lisäksi saarella on muualta tuotuja eläimiä, esimerkiksi vetokoiria, lampaita ja poroja. Jopa nautakarjan kasvatusta on harkittu.
Grönlannin koillisosa muodostaa maailman laajimman kansallispuiston.
Politiikka

Grönlanti on Tanskan itsehallinnollinen osa. Sen päämies ja hallitsija on Tanskan kuningas Frederik X, joka nimittää saarelle paikallisen edustajan hoitamaan hallitsijan pääasiassa seremoniallisia tehtäviä tämän puolesta. Kruunun edustajana helmikuusta 2011 alkaen on toiminut Mikaela Engell.
Grönlanti kuului Euroopan yhteisöön vuodesta 1975, mutta erosi siitä vuonna 1985. Niinpä Grönlanti ei itsehallinnollisena alueena ole EU:n jäsen. Pohjoismaiden neuvoston jäsen se kuitenkin on, samoin Arktisen neuvoston ja Maailman postiliiton jäsen.
Politiikka > Parlamentti

Grönlannin yksikamarisessa parlamentissa (Inatsisartut) on 31 edustajaa, jotka valitaan neljän vuoden välein suhteellisella vaalitavalla. Parlamentti valitsee hallituksen äänestämällä, ja pääministeriksi valitaan yleensä suurimman puolueen puheenjohtaja. Grönlannista valitaan kaksi edustajaa myös Tanskan parlamenttiin.
Pääpuolueet ovat olleet pitkään sosiaalidemokraattinen Siumut (vuoden 2009 parlamentissa yhdeksän paikkaa) ja liberaali Atassut (vuonna 2009 kolme paikkaa). Vuonna 2009 suurimmaksi nousi vasemmistolainen Inuit Ataqatigiit sen saatua 14 paikkaa.
Viimeisimmät parlamenttivaalit järjestettiin 24. huhtikuuta 2018. Pääpuolueet kannattavat Grönlannin itsenäisyyttä. Vaaliin osallistui seitsemän puoluetta, joista päättyneellä vaalikaudella hallituksen muodostivat sosialidemokraattinen Siumut ja vihervasemmistoa edustava Inuit Ataqatigiit. Vähäisen kannatuksen Yhteistyöpuolue ei kannata itsenäisyyttä. Siumut säilytti asemansa suurimpana puolueena, mutta ääniosuus pieneni 34 prosentista 27,2 prosenttiin ja Inuit Ataqatigiitin kannatus supistui 25,5 prosenttiin, kun taas keskustalaisen Demokraterne-puolueen kannatus kasvoi 19,6 prosenttiin. Vaalien jälkeen yhdeksi hallituksen tärkeimmistä teemoista nostettiin alueen korkeiden itsemurhalukuihin puuttuminen.
Politiikka > Kysymys itsenäisyydestä

Grönlannin hallituksessa istuvat Siumut ja Nunatta Qitornai kannattavat itsenäisyyttä.
Entinen pääministeri Kuupik Kleist on tuonut esille, että Grönlannin tulisi pyrkiä hyödyntämään alueen potentiaalisia öljy- ja mineraalivaroja monipuolistaakseen talouttaan. Näiden turvin varmistettaisiin itsenäisen Grönlannin taloudellinen pärjääminen.. Alkuvuodesta 2018 Tanskan pääministeri Lars Løkke Rasmussen sanoi, että itsenäistymiskysymys on grönlantilaisten itsensä päätettävissä, mutta itsenäisen Grönlannin tulee pärjätä taloudellisesti itse.
Yhtenä tavoitteena oli antaa Grönlannin itsenäisyysjulistus vuonna 2021, jolloin tuli kuluneeksi 300 vuotta Tanskan vallan alkamisesta. Itsenäisyysjulistus vuonna 2021 oli myös Nunatta Qitornain keskeinen vaaliteema vuonna 2018.
Ensimmäisenä askeleena kohti itsenäisyyttä on perustuslakia kirjoittavan komitean asettaminen. Siumut lupasi tuoda komitean kirjoittaman luonnoksen kansanäänestykseen vuonna 2023. Keskusta-vasemmistolainen Inuit Ataqatigiit (IA) voitti vuoden 2021 vaalit, ja sen johtaja sanoi antavansa komitean käyttää niin paljon aikaa kun se tarvitsee. Ulkopoliittisesti suuri kysymys on suhde Yhdysvaltoihin, Grönlanti on tärkeä kohde strategisesti, eikä IA halua sen muuttuvan Yhdysvaltojen osavaltioksi.
Aluejako

Grönlannin asutut alueet jakautuvat viiteen kuntaan: Avannaata, Kujalleq, Qeqertalik, Qeqqata ja Sermersooq. Maan koillisosan kansallispuisto ja Thulen lentotukikohta Pituffikissa ovat kuntajaon ulkopuolella.