stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kantele
Kantelesoittimet eri kansoilla

karjalaiset: kantele, kandeleh
latgallit: kūkles
latvialaiset: kokles
liiviläiset: kāndla
liettualaiset: kanklės
marit: kärš ja kysle
puolalaiset: gęśle
suomalaiset: kantele
tataarit: guslja, göslja ja keslja
tšuvassit: kesle, kjosle ja kysle
udmurtit: kreź
ukrainalaiset: husli
valkovenäläiset: husli
vatjalaiset: kannõl, gusli ja guusla
venäläiset: gusli
vepsäläiset: kandel, stribunik
virolaiset: kannel
Tunnettuja kanteleensoittajia

Ennen sotia eräs kuuluisimpia kanteleensoittajia oli Shemeikkojen runonlaulajasuvun jäsen Teppana (Teppo) Jänis.lähde? Kuuluisimpia kanteletaiteilijoita on professori Martti Pokela. Monet tunnetut kanteleensoittajat ovat kotoisin Haapaveden kantelepitäjästä. Pokelan lisäksi haapavetisiä kantelekuuluisuuksia ovat esimerkiksi Antti Rantonen ja Pasi Jääskeläinen. Nykyään paikkakunnalla toimii useita perinteisen soiton yhtyeitä, muun muassa suurkokoonpano Jokilaaksojen kanteleet. Sähkökanteleen tunnetuimpia soittajia ovat musiikin tohtorit Hannu Saha ja Timo Väänänen, Eva Alkula, Senni Eskelinen, Anttu Koistinen ja Juha Jyrkäs. Norjan suomalaismetsäalueella tunnetaan kanteleen soittaja Sinikka Langeland. Eija Kankaanranta on tilannut ja kantaesittänyt runsaasti suomalaisten nykytaidemusiikin säveltäjien teoksia.
Suomalaisia kanteleenrakentajia

Koistinen Kantele
Soitinrakentajat AmF
Lovikka
Kaustisen soitinverstas
Melodia Soitin
Rauno Nieminen
Jukka Mäkelä , kanteleen kieliin erikoistunut
Erkki Leskelä, perinteisten kanteleiden valmistus
Jyrki Pölkki
Soitinrakentaja J. Salo
Kirjallisuutta

Dahlblom, Kari: Keski-Suomen kantele.  Äänekoski:  Kari ja Tuula Dahlblom, 2011.  ISBN 978-952-92-9447-3
Kastinen, Arja – Nieminen, Rauno – Tenhunen, Anna-Liisa: Kizavirzi: Karjalaisesta kanteleperinteestä 1900-luvun alussa. Temps Oy 2013.
Nieminen, Rauno – Väänänen, Timo – Rossander, Meri-Anna: Kantele eläväksi.  Nurmes:  Nurmeksen museo, 2011.  ISBN 978-951-96797-3-0
Nieminen, Rauno: Viisikielisen kanteleen rakennuspiirustuksia.  Kaustinen:  Kansanmusiikki-instituutti, 1984.  ISBN 951-95411-1-X
Väänänen, Timo – Häkkinen, Leena – Dahlblom, Kari: Baltian kantelekansat.  (Sibelius-Akatemian kansanmusiikkijulkaisuja, 21)  Helsinki:  Sibelius-Akatemia, 2013.  ISSN 2242-8054  ISBN 978-952-5959-41-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kanteleliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kastinen, Arja: Soitin Temps Oy.
Kastinen, Arja: Esitykset Temps Oy.
Kantele hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Suomalainen kulttuuri |
| --- | --- |
Yhteiskunta:  Historia  Kielet  Suomalaiset  Uskonto 
Taide ja kirjallisuus:  Arkkitehtuuri  Kirjallisuus Sarjakuva  Runous  Kuvanveisto  Muoti  Musiikki  Taide  Tanssi  Teatteri 
Muut:  Juhlapäivät  Kansanperinne  Keittiö  Media Elokuva  Internet  Radio  Sanomalehdet  Televisio  Mytologia  Urheilu 
Symbolit:  Eepos  Henkilöitymä  Kansallislaulu  Kansallispäivä  Kansallispyhäkkö  Lippu  Soitin  Vaakuna 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  MusicBrainz instrument 
Johan Zacharias Blackstadius, Väinämöinen kiinnittää kielet kanteleeseen, 1851.
Martti ja Marjatta Pokela esiintymässä juhlassa Suomen kansallismuseon pihalla syyskuussa 1966
5- ja 10-kieliset kanteleet. Kielet on kiinnitetty toisesta päästään vartaaseen, toisesta päästä tappeihin.
R.W. Ekman, Kreeta Haapasalo soittaa kannelta, 1868.
Viktor Vasnetsov, Guslinsoittajia, 1899
Neuvostoliiton aikainen postimerkki, jossa kuvataan latvialaisia kansansoittimia. Mukana myös latvialainen kokles
Laulaja Lucia Tepponen ja kanteleensoittajat Toivo Vajonen ja Maksim Gavrilov Karjalais-suomalaisesta neuvostotasavallasta vuonna 1949.
Franzénin puisto

Frans Mikael Franzénin patsas
Franzénin puisto (myös muodossa Franzéninpuisto) on Oulun keskeisimpiä puistoja. Se on nimetty oululaisen runoilijan ja kirjailijan Frans Mikael Franzénin mukaan. Puistossa sijaitsee hänen patsaansa, joka paljastettiin vuonna 1881 ja on Oulun vanhinlähde? julkinen patsas.
Sijainti

Puisto sijaitsee Torikadun, Kajaaninkadun, Kirkkokadun sekä Linnankadun reunustamalla alueella, Oulun kaupungin syntysijoilla. Franzéninpuiston paikalla oli alun perin Kirkkotorina tunnettu aukio, joka muutettiin puistoksi 1800-luvun loppupuolella. Museovirasto on luokitellut Franzéninpuiston ja Oulun vanhan monumentaalikeskuksen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Puistoa lännessä rajaava Torikatu on saanut nimensä Kirkkotorin mukaan. Puistoa ympäröi useita merkittäviä rakennuksia, kuten Oulun tuomiokirkko, Oulun lääninhallitus, Oulun Lyseo, Franzénin talo ja Suomen Pankin Oulun konttori.
Historia

Kuvanveistäjä Erland Stenbergiltä tilattiin 21.6.1878 Frans Mikael Franzénin rintakuva silloiselle Kirkkotorille. Muistomerkin ympäristön istuttamisesta tehtiin päätös Oulun kaupunginvaltuustossa 20.6.1880. Kaiku-lehden mukaan kokouksessa oli nähtävänä  piirustus ”kirkkotorin kaunistamiseksi”, jonka valtuusmiehet hyväksyivät. Saman vuoden lokakuussa kaupunginvaltuuston listalla oli maistraatin ehdotus Kirkkotorin istuttamiseksi jo kyseisenä syksynä. Ehdotus ei kuitenkaan tullut hyväksytyksi, vaan jäi valtuustossa pöydälle. Franzénin muistomerkki pystytettiin puuttomalle kirkkotorille ja paljastettiin juhlallisessa tilaisuudessa 30.6.1881. Tilaisuutta varten puisto koristeltiin irtopuin.
Puiston valmistuminen viivästyi useita vuosia. Kaupunginpuutarhuri A. L. Dansson julkaisi Uleåborgs Tidningenissä  3.12.1885 katsauksen vuoden 1885 puistotöihin, missä todettiin Kirkkotorin työt tehdyksi ja puuistutukset 95-prosenttisesti onnistuneeksi. Nurmien kylvö oli jättänyt enemmän toivomisen varaa.
Puiston alkuaikoina Franzénin patsasta kutsuttiin Molloksi, ja tällä nimellä patsas mainitaan esimerkiksi Arvi Järventauksen Taivaallinen puuseppä -romaanissa. Mollon mukaisesti myös itse puistoa on kutsuttu Molloplaanaksi. Mollo on mahdollisesti takaperoisjohdos verbistä mollottaa. Patsaasta on sanottu muun muassa, että "Franzén mollotti plaanallaan". Lainasana "plaana" juontuu ruotsin kielestä ja viittaa aukeaan paikkaan.
Myöhemmin puistosta on lohkottu osia viereisten katujen levennyksiin, mutta pääosin puisto on säilynyt alkuperäisen kaltaisena.
Istutukset

Puistoon istutettiin jo 1880-luvulla koivuja. Rauduskoivujen ohella siellä on kaksi ryhmää marjakuusia, hansaruusupensas sekä perenna- ja kesäkukkaryhmät.  Japaninmarjakuusien ryhmä sijaitsee Franzénin patsaan ympärillä. Hiekoitettuja käytäviä lukuun ottamatta puistoalue on nurmikkoa.
Fridolf

| Fridolf |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  22. tammikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  germaaninen, rauha + susi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fridolf on germaanista alkuperää oleva miehen etunimi. Nimi on yhdistetty germaanisten kielten rauhaa ja sutta tarkoittavista sanoista.
Suomessa nimi Fridolf on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 876 henkilölle.  Fridolfin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 22. tammikuuta. Vuosina 1907–1928 nimi oli samalla päivällä myös suomenkielisessä kalenterissa kirjoitettuna Friidolf.
Tunnettuja Fridolfeja

Fridolf Book (1836–1913), ruotsalainen viulisti, viulunsoitonopettaja ja orkesterinjohtaja
Fridolf Gustafsson (1853–1924), suomalainen professori, kansanedustaja ja kirjailija
Fridolf Rafael von Haartman (1839–1902), suomalainen liikemies ja valtioneuvos, Suomen makuuvaunuliikenteen alkuunpanija
Fridolf Leopold Hisinger (1845–1928), suomalainen vapaaherra, ruukinpatruuna ja vuorineuvos
Fridolf Höök (1836–1904), suomalainen merikapteeni, valaanpyytäjä, tutkimusmatkailija, kansanperinteen kerääjä ja suomalaisen siirtokunnan johtaja
Fridolf Jansson (1904–1991), ruotsalainen poliitikko
Fridolf Linder (1823–1896), suomalainen vapaaherra, juristi ja valtiopäivämies
Fridolf Leonard Maexmontan (1821–1901), suomalainen Venäjän armeijan kenraali
Fridolf Michael (1898–1975), suomalainen pappi ja kirjailija
Fridolf Weurlander (1851–1900), suomalainen kuvataiteilija
Frame-kirjavuus

| Frame-kirjavuus |
| --- | --- |
 Hiirakkopohjainen frame overo.
Synonyymit ja lyhenteet
Synonyymit::  frame overo
Genotyyppi
Muuntajat::  FRfr
Selitys::  Heterotsygootti Fr-tekijä (homotsygootit letaaleja)
Fenotyyppi
Runko::  Valkoisten, epäsäännöllisten läiskien kirjavoima. Selkälinja useimmiten pohjavärin mukainen.
Jalat::  Usein pohjavärin mukaiset.
Silmät::  Usein siniset.
Muuta::  Voi aiheuttaa näyttävän päänmerkin ilman sukkia.
Frame-kirjavuudelle ovat tyypillisiä siistireunaiset, epäsäännölliset ja vaakasuuntaiset valkoiset läiskät. Kuten kuvassa, kuvioon liittyy usein valkopää; valkoinen kuvio ulottuu harvoin selkälinjan poikki, mistä syntyy "kehysmäinen" (engl. frame) vaikutelma.
Frame-kirjavuus on hevosen kirjavuuskuvio, jolle on tyypillistä kuvion vaakasuuntaisuus ja epäsäännöllisyys. Kuvion nimi viittaa "kehystettyyn" yleisvaikutelmaan (engl. frame).
Ominaisuudet

Frame-kirjavan hevosen valkoinen kirjavuuskuvio on tyypillisesti vaakasuuntainen, sijaitsee kyljissä ja kaulalla, ja jättää selkälinjan värilliseksi. Päässä on usein näyttävä valkoinen merkki ja silmät ovat usein siniset. Kuvio jättää muiden tekijöiden poissaollessa jalat värillisiksi. Kirjavuuskuviot ovat tyypillisesti selkeärajaiset.
Periytyminen

Frame-kuvion aiheuttaa dominoiva Fr-lokuksen alleeli FrF. Yksiväristen kanssa paritettaessa frame overoiden jälkeläisistä noin puolet on kirjavia. Tunnetaan myös tapauksia, joissa frame-kuvioisia varsoja on syntynyt yksivärisistä vanhemmista. Erään teorian mukaan tällaiset frame-varsoja tuottavat "yksiväriset" hevoset ovat erittäin pienikuvioisia kirjavia.
Frame-väritys on kiistelty, koska siihen liittyy lethal white -oireyhtymä (OLWS tai LWS). Lethal white -oireyhtymästä kärsivät varsat ovat homotsygootteja Ile118Lys EDNRB -mutaation suhteen. Tämä mutaatio on "yleensä" frame-kuvion aiheuttaja. Asiaan liittyvää tutkimusta ei ole kuitenkaan saatu vielä päätökseen, ja jotkin tutkijat painottavat sitä, että tobianosta poikkeavat kirjavuustyypit (niinkutsutut overo-kuviot) ovat sekä fenotyyppiensä että genetiikkansa suhteen heterogeenisiä, eli että niillä voi olla useita aiheuttajia.
Frame-kuvio voi jäädä piiloon muiden kirjavuuskuvioiden, erityisesti framen suhteen epistaattisen tobianon vaikutuksesta. Tämän lisäksi jotkin FrF-alleelin kantajat vaikuttavat yksivärisiltä. Erään teorian mukaan nämäkin hevoset ovat kirjavia, mutta kuvion minimaalisuuden vuoksi näyttävät yksivärisiltä. Erään toisen tutkimuksen mukaan ilmiö todistaa FrF-tekijän vaihtelevasta läpäisevyydestä. Joka tapauksessa kaikilla LWS-varsoilla on suvuissaan ei-tobianoja kirjavia.
Periytyminen > Lethal white -oireyhtymä

Lethal white -oireyhtymän eli LWS:n aiheuttavan geenin suhteen homotsygootit varsat syntyvät kokovalkoisina tai melkein kokovalkoisina. Iho on vaaleanpunainen ja silmät siniset. Oireyhtymän letaali piirre on ruoansulatuskanavan hermoston kehityshäiriö. Kaikki LWS-varsat kuolevat kolmen vuorokauden sisällä syntymästä, ja ne yleensä lopetetaan ennen tätä eettisistä syistä. Heterotsygootit geenin kantajat ovat täysin terveitä ja oireettomia, mutta ne voivat välittää geenin jälkeläisilleen.
Tästä syystä American Paint Horse Associationin kaltaiset yhdistykset suosittelevat, että kaikki siitoskäyttöön aiotut hevoset, joilla on ei-tobianoja kirjavia esivanhempia, testataan LWS-tekijän suhteen. Tekijälle on kehitetty DNA-testi, jonka avulla voidaan laatia jalostussuunnitelmia LWS-varsojen syntymisen ehkäisemiseksi. LWS-mutaatiota ei ole tavattu sellaisilta yksivärisiltä hevosilta, joiden rodussa ei esiinny valkokirjavuutta.
Lethal white -hevoset saatetaan joskus sekoittaa valkoisiin hevosiin tai erittäin suurimerkkisiin "valkoisiin" sabinoihin, joilla molemmilla voi olla täysvalkoinen karvoitus ja vaaleanpunainen iho. Myöskään sinisilmäisillä ja vaalenpunaihoisilla valkovoikoilla ei voi olla LWS-tekijää, ellei niiden suvussa ole ei-tobianoja kirjavia. Splashed white - ja sabinokirjavuuskuviot eivät juurikaan liity lethal white -oireyhtymään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frame-kirjavuus Wikimedia Commonsissa
Frank Jamesin paluu

| Frank Jamesin paluu> The Return of Frank James |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Sam Hellman
Tuottaja:  Darryl F. Zanuck,   Kenneth Macgowan
Säveltäjä:  David Buttolph
Kuvaaja:  George Barnes
Leikkaaja:  Walter A. Thompson
Tuotantosuunnittelija:  Richard Day
Pääosat:  Henry Fonda,   Gene Tierney
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  16. elokuuta 1940
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Jesse James – suuri seikkailija
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Frank Jamesin paluu (The Return of Frank James) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1940. Se on jatko-osa Henry Kingin ohjaamalle elokuvalle Jesse James – suuri seikkailija. Elokuvan on käsikirjoittanut Sam Hellman ja nimiosassa Frank Jamesina on Henry Fonda.
Tuotanto ja vastaanotto

Frank Jamesin paluun esituotanto alkoi syyskuussa 1939, jolloin elokuvan Jesse James – suuri seikkailija käsikirjoittanut Nunnally Johnson teki ensimmäisiä luonnoksia tarinasta. Käsikirjoittajaksi tuli myöhemmin Sam Hellman.
Langin palkkaaminen ohjaajaksi aiheutti roolijaossa ongelmia. Langin ja Henry Fondan välit olivat tulehtuneet elokuvan Karkuri kuvauksissa. Lang sai suostuteltua Fondan kuitenkin mukaan elokuvaan. Muihin rooleihin palkattiin monia edellisen elokuvan näyttelijöitä toistamaan roolinsa. Gene Tierney teki elokuvassa ensiesiintymisensä valkokankaalla toimittajana, joka rakastuu Frank Jamesiin.
Elokuvan tuotanto alkoi huhtikuussa 1940, ja sitä kuvattiin 45 päivää. Viimeiset kuvaukset olivat kesäkuussa. Kuvauksia varten pystytettiin lavasteita Bishopin ja Sonoran kaupunkeihin. Foxin studioiden lavasteissa kuvattiin kohtaukset, jotka sijoittuivat Omahaan.
Frank Jamesin paluu tuli ensi-iltaan elokuussa 1940. Se menestyi hyvin lippuluukuilla ja sai positiivisia arvosteluita kriitikoilta.
Juoni

Frank James on elokuvassa vetäytynyt eläkkeelle epäonnistuneen ryöstön jälkeen. Hän käyttää nimeä Ben Woodsen ja viljelee maata Missourissa kahden ystävänsä kanssa. Frank James saa tietää, että Robert Ford on tappanut raukkamaisesti hänen veljensä ampumalla selkään. Frank antaa lain hoitaa asian. Kun paljustuu, että Ford on vapautettu kuolemantuomiostaan Frank lähtee kostamaan veljensä puolesta.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Henry Fonda  | … |  Frank James   |
|  Gene Tierney  | … |  Eleanor Stone   |
|  Jackie Cooper  | … |  Clem   |
|  Henry Hull  | … |  majuri Rufus Cobb   |
|  John Carradine  | … |  Robert Ford   |
|  Charles Tannen  | … |  Charlie Ford   |
|  J. Edward Bromberg  | … |  George Runyan   |
Aiheesta muualla

Frank Jamesin paluu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Frank Jamesin paluu Elonet.
Fri?

| Fri?> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Beat
Säveltäjä(t):  Jan Engblom   Kim Engblom   Tina Krause
Sanoittaja(t):  Stina Engblom-Colliander
Euroviisutiedot
Vuosi:  1990
Maa:  Suomi
Kieli:  ruotsi
Sijoitus:  21.
Pisteet:  8
Muuta:  Kapellimestarina Olli Ahvenlahti
”Fri?” on Beat-yhtyeen esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1990.
Kappale on Jan Engblomin, Kim Engblomin ja Tina Krausen säveltämä ja Stina Engblom-Collianderin sanoittama. Yhtyeen taustalla lauloivat Kari Kuivalainen ja Robin Wikman. Kuivalainen ja Wikman lauloivat myös Suomen karsintaan osallistuneessa Robinson & Apollo 16 -bändissä kappaleella ”Yön poika”.
Vuoden 1990 euroviisukarsintaan määräaikaan mennessä saapui 225 ehdokasta, joiden joukosta musiikkiammattilaisten raati valitsi jatkoon 11 laulua. Voittajan valinnan suoritti 11-jäseninen musiikkiammattilaisten euroviisuraati, jonka jäsenet antoivat 12 pistettä parhaimmalle pitämälleen kappaleelle, jonka jälkeen pisteet 10 ja 8–1. Voiton vei ”Fri?” kolmen pisteen erolla toiseksi tulleeseen Susanne Sonntagin kappaleeseen ”Jag tror på friheten”.
Voittokappaleesta tuli Suomen ensimmäinen ruotsinkielinen edustuskappale. ”Fri?” jakoi yleisön mielipiteet. Osa piti ruotsin kieltä hyvänä asiana, koska Suomi ei aikaisemmin ollut esiintynyt Eurovision loppukilpailussa ruotsiksi ja koska ruotsin kieltä pidettiin suomea ymmärrettävämpänä eurooppalaiselle yleisölle. Osaa televisionkatselijoista ruotsin kieli kuitenkin ärsytti.
Kansainväliseen loppukilpailuun yhtyeen koreografian suunnitteli tanssiammattilainen Thomas Ingman. Esiintymisasut, valkoiset nahkavaatteet, yhtyeen jäsenet suunnittelivat yhdessä Ylen puvustajien kanssa.
Kappale sijoittui Jugoslavian Zagrebissa järjestetyssä loppukilpailussa jaetulle viimeiselle sijalle yhdessä Norjan kanssa ja keräsi kahdeksan pistettä. Islanti antoi viisi ja Israel kolme pistettä. Arvioiden mukaan kappale oli dramaturgisesti köyhä, eikä laulussa ollut tarpeeksi tarttuvaa kertosäettä.
Aiheesta muualla

Beat: Fri? Elävässä arkistossa
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:   Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:   1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:   Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:   Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:   A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:   Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:   Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Karjalan Sanomat (1929–1931)

Karjalan Sanomat oli Viipurissa vuosina 1929–1931 ilmestynyt sanomalehti.
Karjalan Sanomat perustettiin edistyspuolueen paikalliseksi äänenkannattajaksi, vaikka se osan aikaa esiintyikin ”puolueista riippumattomana vapaamielisenä viikkolehtenä”. Aluksi kerran ja vuoden 1930 lopusta kolmesti viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Sen päätoimittajina työskentelivät Henry Flinck (1930) ja Toivo Mero (1930–1931).
HMS Freke (1886)

| HMS Freke |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsunds Mekaniska Verkstads
Laskettu vesille:  1886
Palveluskäyttöön:  1887
Poistui palveluskäytöstä:  12. lokakuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  67,0 t
Pituus:  34,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  3,78 m
Syväys:  1,9 m
Koneteho:  1 x 2-sylinterinen Woolf compound-höyrykone, 620 ihp
Nopeus:  18,5 solmua
Miehistöä:  10
Aseistus
Aseistus:  2 x 38,1 cm M/76 torpedoputkea 2 x 25 mm ksp M/84
HMS Freke (runkonumerot 5, 2 ja V16) oli Ruotsin laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu Munin-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus

Alus tilattiin Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille vuonna 1886 ja se liitettiin laivastoon vuonna 1887, jolloin se sai numeroksee Minbåt N:o 5.
Palvelus

Alus luokiteltiin vuonna 1906 2. luokan torpedoveneeksi N:o 2 ja edelleen yhteysalukseksi vuonna 1915 runkonumerolla V16. Se poistettiin palveluksesta 12. lokakuuta 1923.
Friedländer-synteesi

Yleinen esimerkki Friedländer-synteesistä
Friedländer-synteesi eli Friedländerin kinoliinisynteesi on kemiallinen reaktio, jossa o-aminobentsaldehydi tai o-aminobentsofenoni reagoi ketonin kanssa muodostaen tuotteena kinoliinijohdannaisen. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Paul Friedländer vuonna 1882.
Reagenssit ja mekanismi

Friedländer-synteesissä typpeä sisältävänä lähtöaineena käytetään o-aminobentsaldehydiä, o-aminobentsofenonia tai niiden johdannaisia, esimerkiksi aminonikotinaldehydiä. Toinen reagoiva lähtöaine on ketonia. Reaktio voi tapahtua joko happamissa tai emäksisissä olosuhteissa ja katalyyttinä voidaan käyttää muun muassa natriumtetrakloroauraattia.
Friedländer-synteesille on esitetty kaksi vaihtoehtoista reaktiomekanismia. Niistä toisessa ketonista muodostuu enolaatti, joka reagoi aldolikondensaatiolla o-aminobentsaldehydin karbonyyliryhmän kanssa. Tämä tyydyttymätön ketoni reagoi aminoryhmän kanssa molekyylinsisäisesti muodostaen kinoliinirakenteen. Vaihtoehtoisessa mekanismissa o-aminobentsaldehydin aminoryhmä reagoi ketonin karbonyyliryhmän kanssa muodostaen imiinin. Tämä imiini reagoi aldehydiryhmän kanssa aldolikondensaation kaltaisesti muodostaen kinoliinirenkaan.  On mahdollista, että happamat olosuhteet suosivat ensimmäistä reaktiomekanismia ja emäksiset toista.
Naftali Frenkel

Naftali Aronovitš Frenkel
Naftali Aronovitš Frenkel (ven. Нафта́лий Аро́нович Фре́нкель, 1883–1960) oli neuvostokansalainen, joka vaikutti useiden suurten, Gulag-järjestelmään kuuluneiden työleirien johdossa, ensin Solovetskin saarilla, sitten Vienanmeren–Itämeren kanavan rakennustyömaalla ja edelleen Baikalin–Amurin rautatien rakennustyömailla.
Syntyperä

Frenkelin taustasta ja syntyperästä on ollut erilaisia käsityksiä. Aleksandr Solženitsynin mukaan hän oli Konstantinopolissa syntynyt turkinjuutalainen, mutta hänen syntymäpaikakseen on mainittu myös Haifa Ottomaanien Palestiinassa tai Odessa Ukrainassa, ja hänellä on myös arveltu olleen juuria Itävalta-Unkarissa. Frenkelin vuonna 1933 tavanneen Arvo ”Poika” Tuomisen mukaan hän kuului suomenruotsalaiseen Frenckell-sukuun ja puhui ruotsia.
Ura

GPU vangitsi Frenkelin vuonna 1923 ja hänet passitettiin Solovetskiin kärsimään tuomiotaan. Siellä hän arvoituksellisella tavalla kohosi nopeasti rivivangista leirin johtotehtäviin. Vuonna 1927 hän vapautui ja siirtyi GPU:n palvelukseen. Vuosina 1931–1932 hän oli pahamaineisen Stalinin kanavan työmaan organisoija. Hän oli sinänsä kaoottisen Baikalin–Amurin radan pakkotyöleirin johdossa 1930-luvun lopussa, mutta onnistui itse välttämään Stalinin vainot. Vuosina 1937–1945 Frenkel oli valtakunnallisen radanrakennuksen päähallinnon johtajana.
Kuollessaan Moskovassa 1960 Frenkel oli arvoltaan kenraaliluutnantti. Hän oli sosialistisen työn sankari ja sai kolmesti Leninin kunniamerkin.
Karijärvi (Kouvola)

| Karijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso, Päijät-Häme
Kunnat:  Kouvola (Jaala), Heinola
Koordinaatit:  61°09′10″N, 26°24′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Tulojoki:  Rautjoki, Jokelanoja
Laskujoki:  Myllyjoki Lapjärveen
Taajamat:  Uimila, Rautkoski, Hartola
Järvinumero:  14.943.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  77,3 m  
Pituus:  10,159 km  
Leveys:  1,193 km  
Rantaviiva:  71,789 km  
Pinta-ala:  20,5577 km²  
Tilavuus:  0,19043538 km³  
Keskisyvyys:  9,26 m  
Suurin syvyys:  33 m  
Valuma-alue:  339 km²  
Saaria:  57 
:  Herransaari, Lammassaari Kuusinensaari, Hokasaari
 fiKarijärvi 
Karijärvi on Kymenlaaksossa Kouvolassa ja osittain Päijät-Hämeen Heinolassa Uimilan, Rautkosken ja Hartolan kylien lähellä sijaitseva järvi.