stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lee (etunimi)
Tunnettuja Lee-nimisiä > Muut

Lee Anthony Piché (s. 1958), yhdysvaltalainen katolinen piispa
Lee Archambault (s. 1960), yhdysvaltalainen ilmavoimien eversti, astronautti ja koelentäjä
Lee Blair (1911–1993), yhdysvaltalainen kuvataiteilija ja olympiavoittaja
Lee Bontecou (1931–2022), yhdysvaltalainen kuvanveistäjä
Lee Boyd Malvo (s. 1985), yhdysvaltalainen sarjamurhaaja ja elinkautisvanki
Lee Boysel (1938−2021), yhdysvaltalainen insinööri ja yrittäjä
Lee De Forest (1873–1961), yhdysvaltalainen keksijä
Lee Iacocca (1924–2019), yhdysvaltalainen teollisuusjohtaja
Lee Krasner (1908–1984), yhdysvaltalainen taidemaalari, abstrakti ekspressionisti
Lee McKenzie (s. 1977), brittiläinen toimittaja ja juontaja
Lee Mendelson (1933–2019), yhdysvaltalainen televisiotuottaja
Lee Miller (1907–1977), yhdysvaltalainen valokuvaaja
Lee Nelson (s. 1943), uusiseelantilainen lääkäri ja pokerinpelaaja
Lee Harvey Oswald (1939–1963), epäilty John F. Kennedyn murhasta
Lee Radziwill (1933–2019), yhdysvaltalainen sisustussuunnittelija ja julkisuuden henkilö, Jacqueline Kennedyn sisar
Lee Raymond (s. 1938), Exxonin toimitusjohtaja
Lee Redmond (1941–2023), yhdysvaltalainen ennätyksentekijä
Lee Smolin (s. 1955), yhdysvaltalainen fyysikko
Lee Watkinson (s. 1966), yhdysvaltalainen pokerinpelaaja
Kuvitteellisia henkilöitä

Lee (Beyblade), fiktiivinen hahmo Beyblade-sarjassa
Lee Chaolan, (Violet), Tekken-pelisarjan hahmo
Lee Jordan, Harry Potter -kirjasarjan henkilö
Kigurai

Kigurai on japanilainen budokäsite, joka tarkoittaa pitkällisen harjoituksen mukanaan tuomaa, ulospäin voimakkaasti näyttäytyvää arvokkuutta, vilpitöntä asennetta ja itseluottamusta. Se ilmentyy harjoittelijan koko olemuksessa, valmiusasennossa (kamae) ja toiminnassa. Eritoten  japanilaisten kamppailu- ja budolajien kata-harjoittelun katsotaan kehittävän kiguraita.
Kirjallisuutta

Timo Reenpää (päätoimittaja): BU - Samurain ammatti.  Japanilaisen Kulttuurin Ystävät ry, 1999.  ISBN 951-98012-1-9
Donn F. Draeger: Modern Bujutsu & Budo, vol. 3.  Weatherhill, 1974.  ISBN 0-8348-0351-8
Oscar Ratti, Adele Westbrook: Secrets of the Samurai, A Survey of the Martial Arts of Feudal Japan.  Castle Books, 1973.  ISBN 0-7858-1073-0
Japanilaiset budokäsitteet
Elämäni biisi (4. tuotantokausi)
Beatlesia ja Pamela

Ensiesitys 27. elokuuta 2022.
Linkki ohjelmaan.
Kappaleet ja tulokset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Elämäni biisi, kausi 4, jakso 1, Beatlesia ja Pamela
| Sijoitus | Vierailija | Biisi | Alkuperäinen esittäjä | Biisin kirjoittaja(t) | Vuosi | Illan esiintyjä(t) | Pisteet |
| 1.  | Mika Aaltola | Korkea veisu | Maria Farandouri, Elinor Moav, Gisela May | Mikis Theodorákis, Iákovos Kampanéllis, suom. Pentti Saaritsa | 1988 | Arja Saijonmaa | 3 |
| 2.  | Kiti Kokkonen | Niin paljon kuuluu rakkauteen | Harmony Sisters (The Four Aces) | Sammy Fain, Paul Francis Webster, suom. Sauvo Puhtila | 1955 | Jore Marjaranta | 1 |
| 2.  | Kalervo Kummola | Yesterday | The Beatles | John Lennon, Paul McCartney | 1965 | Jepa Lambert | 1 |
| 2.  | Antti Ruuskanen | Pamela | Jaakko Teppo | Jaakko Teppo | 1984 | Ilja Teppo, Kasmir | 1 |
| 5.  | Essi Hellén | The Boxer | Simon & Garfunkel | Paul Simon | 1969 | Kasmir, Jore Marjaranta | 0 |
Loppukappaleet
Uptown Girl (Billy Joel), säv. & san. Billy Joel, 1983.
You Can Call Me Al (Paul Simon), säv. & san. Paul Simon, 1986.
Let’s Dance

Ensiesitys 3. syyskuuta 2022.
Linkki ohjelmaan.
Kappaleet ja tulokset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Elämäni biisi, kausi 4, jakso 2, Let’s Dance
| Sijoitus | Vierailija | Biisi | Alkuperäinen esittäjä | Biisin kirjoittaja(t) | Vuosi | Illan esiintyjä | Pisteet |
| 1.  | Marko Keränen | Vaiheet | Samuli Edelmann | Toni Edelmann, san. Hermann Hesse, suom. Anna-Maija Raittila | 1989 | Diandra | 3 |
| 1.  | Jani Toivola | Flashdance... What a Feeling | Irene Cara | Giorgio Moroder, Keith Forsey, Irene Cara | 1983 | Diandra | 3 |
| 3.  | Fatim Diarra | Matkalla Alabamaan | Popeda | Costello Hautamäki, san. Tapani Mikkonen | 1984 | Tero Vesterinen | 1 |
| 3.  | Iikka Forss | Black | Pearl Jam | Stone Gossard, Eddie Vedder | 1999 | JP Leppäluoto | 1 |
| 5.  | Niina Kurkinen | Let’s Dance | David Bowie | David Bowie | 1983 | Irina | 0 |
Loppukappaleet
Poison (Alice Cooper), säv. & san. Alice Cooper, Desmond Child, John McCurry, 1989.
Rebel Yell (Billy Idol), säv. & san. Billy Idol, Steve Stevens, 1983.
Finlandia Vibrations

Ensiesitys 10. syyskuuta 2022.
Linkki ohjelmaan.
Kappaleet ja tulokset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Elämäni biisi, kausi 4, jakso 3, Finlandia Vibrations
| Sijoitus | Vierailija | Biisi | Alkuperäinen esittäjä | Biisin kirjoittaja(t) | Vuosi | Illan esiintyjä | Pisteet |
| 1.  | Matti Rönkä | Do You Wanna Dance | Bobby Freeman | Bobby Freeman | 1958 | Tero Vesterinen | 3 |
| 2.  | Millariikka Rytkönen | Papa Don’t Preach | Madonna | Brian Elliot, Madonna | 1986 | Irina | 1 |
| 2.  | Sami Borg | Because of You | Kelly Clarkson | Kelly Clarkson, David Hodges, Ben Moody | 2005 | Diandra | 1 |
| 2.  | Kirsti Manninen | Good Vibrations | Beach Boys | Brian Wilson, Mike Love | 1966 | Kasmir ja Ylioppilaskunnan Laulajat | 1 |
| 5.  | Kaj Kunnas | Finlandia-hymni | Laulu-Miehet | Jean Sibelius, san. V. A. Koskenniemi | 1899 (Helsingin filharmonisen seuran orkesteri), 1940 (Laulu-Miehet) | Tero Vesterinen ja Ylioppilaskunnan Laulajat, Marzi Nyman | 0 |
Loppukappaleet
Muisto vain jää (Jouko ja Kosti), säv. & san. Norman Bergen, Shelly Coburn, suom. Nacke Johansson, 1968.
Suuret setelit (Four Cats), säv. & san. Hoyt Axton, 1963.
Me ollaan kalsareita kaikki

Ensiesitys 17. syyskuuta 2022.
Linkki ohjelmaan.
Kappaleet ja tulokset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Elämäni biisi, kausi 4, jakso 4, Me ollaan kalsareita kaikki
| Sijoitus | Vierailija | Biisi | Alkuperäinen esittäjä | Biisin kirjoittaja(t) | Vuosi | Illan esiintyjä | Pisteet |
| 1.  | Virpi Suutari | The Winner Takes It All | Abba | Benny Andersson, Björn Ulvaeus | 1980 | Diandra | 3 |
| 2.  | Esko Roine | Parlez-moi d’amour | Lucienne Boyer | Jean Lenoir, | 1930 | Arja Saijonmaa | 2 |
| 2.  | Amelie Blauberg | Sankarit | J. Karjalainen | J. Karjalainen | 1982 | Tero Vesterinen, Diandra, Jore Marjaranta | 2 |
| 4.  | Taavi Vartia | Those Were the Days (Dorogoi dlinnoju) | Mary Hopkin | Säv. Boris Fomin, san. Konstantin Podrevski, engl. sanat Gene Raskin | 1968 | Jore Marjaranta | 1 |
| 4.  | Anna-Kaisa Ikonen | Vihreän joen rannalla (kauan sitten) | Eppu Normaali | Mikko Syrjä, Martti Syrjä | 1985 | Tero Vesterinen, Juha Torvinen | 1 |
Loppukappaleet
Easy Lover (Phil Collins & Philip Bailey), säv. & san. Collins, Bailey, Nathan East, 1984.
Can You Feel It (The Jacksons), säv. & san. Michael Jackson, Jackie Jackson, 1981.
Paha vaanii legendoja

Ensiesitys 24. syyskuuta 2022.
Linkki ohjelmaan.
Kappaleet ja tulokset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Elämäni biisi, kausi 4, jakso 5, Paha vaanii legendoja
| Sijoitus | Vierailija | Biisi | Alkuperäinen esittäjä | Biisin kirjoittaja(t) | Vuosi | Illan esiintyjä | Pisteet |
| 1.  | Ilmari Saarelainen | You Are the Sunshine of My Life | Stevie Wonder | Stevie Wonder | 1972 | Kasmir | 2 |
| 1.  | Katri Helena | La Bohème | Charles Aznavour | Jacques Plante, Charles Aznavour | 1965 | Tero Vesterinen | 2 |
| 3.  | Pirkko Mannola | Jäi multa matkalaukku Berliiniin (Ich hab’ noch einen Koffer in Berlin) | Ritva Oksanen (Marlene Dietrich, Hildegard Knef) | säv. Ralph Maria Siegel, san. Aldo von Pinelli, Kaj Chydenius | 1951 | Tero Vesterinen, Arja Saijonmaa | 1 |
| 3.  | Elias Salonen | Paha vaanii | Badding Rockers | Ismo Leponiemi, Marko Haavisto | 1991 | JP Leppäluoto | 1 |
| 5.  | Linnea Leino | Yksinäisen keijun tarina | Chisu | Christel Sundberg, | 2009 | Diandra | 0 |
Loppukappaleet
Upside Down (Diana Ross), säv. & san. Nile Rodgers & Bernard Edwards, 1980.
Never Gonna Give You Up (Rick Astley), säv. & san. Stock Aitken Waterman, 1987.
Rakkautta ilmassa

Ensiesitys 1. lokakuuta 2022.
Linkki ohjelmaan.
Kappaleet ja tulokset:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Elämäni biisi, kausi 4, jakso 6, Rakkautta ilmassa
| Sijoitus | Vierailija | Biisi | Alkuperäinen esittäjä | Biisin kirjoittaja(t) | Vuosi | Illan esiintyjä | Pisteet |
| 1.  | Mika Poutala | Karhun elämää | Pekka ja Susi | Anssi Kela | 1994 | Tero Vesterinen | 3 |
| 2.  | Harri Henttinen | Juokse villi lapsi | Pelle Miljoona & Rockers | Ari Taskinen, Pelle Miljoona | 2002 | JP Leppäluoto | 2 |
| 3.  | Kike Elomaa | Indian Reservation (The Lament of the Cherokee Reservation Indian) | Paul Revere & the Raiders (Marvin Rainwater) | John D. Loudermilk | 1971 (1959) | Diandra | 1 |
| 3.  | Mira Potkonen | Always On My Mind | Elvis Presley (Brenda Lee, Gwen McCrae) | Wayne Carson, Johnny Christopher & Mark James | 1972 | Irina | 1 |
| 3.  | Antti Kaikkonen | Jotain niin oikeaa | Juha Tapio | Juha Tapio, Edu Kettunen | 2015 | Juha Tapio | 1 |
Loppukappaleet
All Right Now (Free), säv. & san. Andy Fraser & Paul Rogers, 1970.
Born to Run (Bruce Springsteen), säv. & san. Bruce Springsteen, 1975.
Sibeliuksen puisto

Pensaita ja osa monumentista.
Lampi.
Sibeliuksenpuisto (vuoteen 2024 Sibeliuksen puisto) on puistoalue Helsingin Taka-Töölössä Seurasaarenselän ja siihen liittyvän Humallahden rannalla. Se on kasvillisuudeltaan monipuolinen maisemapuisto, ja siellä on myös presidentti Mauno Koiviston 60-vuotispäivän kunniaksi vuonna 1983 istutettu visakoivikko. Puistossa on myös pieni keinotekoinen lampi.
Puisto rajoittuu lännessä rantaa pitkin kulkevaan Merikannontiehen, jonka toisella puolella sijaitsevassa niemessä on Toivo Kuulan puisto ja Helsingin soutustadion. Vilkasliikenteinen Mechelininkatu jakaa puiston kahtia. Puiston eteläreunassa Mechelininkadun varrella sijaitsi vuoteen 2018 asti Suomen vanhin toiminnassa oleva minigolfrata, teekkareiden ylläpitämä Sibeliuspuiston minigolf. Idässä Välskärinkatu erottaa Sibeliuksen puiston viereisestä Topeliuksen puistosta.
Puistossa sijaitsee Eila Hiltusen vuonna 1967 veistämä Sibelius-monumentti. Lisäksi Mechelininkadun toisella puolella on Aarre Aaltosen Kalevala-aiheinen veistos Ilmatar ja sotka.
Nykyisen Sibeliuksen puiston alueella sijaitsivat 1800-luvulla Bråvalla-, Kinnekulla- ja Miramar-nimiset huvilat. Bråvallan huvilan päärakennus, jonka suunnitteli Theodor Höijer vuonna 1875, on edelleen jäljellä puiston pohjoislaidalla. Siinä toimi vuoteen 2011 saakka päiväkoti Piilopirtti, mutta vuonna 2016 kaupunki aikoi myydä rakennuksen asuintaloksi. Myös Villa Humlevik eli Pauligin huvila puiston etelälaidalla on edelleen jäljellä, ja se oli kaupungin nuorisoasiainkeskuksen käytössä; tämänkin rakennuksen myyntiä kaupunki valmistelee.
Kun Töölö vuonna 1906 asemakaavoitettiin, myös nykyinen puistoalue suunniteltiin jaettavaksi rakennuskortteleiksi, mutta vuonna 1916 se päätettiin muuttaa puistoksi. Aluksi puiston nimenä oli Humallahden puisto. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1945 säveltäjämestari Jean Sibeliuksen 80-vuotispäivän kunniaksi. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin myös Mannerheimintieltä Mechelininkadulle, puiston laidalle johtavan entisen Kammionkadun nimi muutettiin Sibeliuksenkaduksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sibeliuksen puisto Wikimedia Commonsissa
Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimonen

Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimonen (s. 1974) on vammaispoliittinen taiteilija. Hän tekee taidetta, joka käsittelee vammaisuuteen liittyviä kysymyksiä.
Ura

Wallinheimo-Heimonen on opiskellut tekstiilialaa Hämeen ammattikorkeakoulun (HAMK) Wetterhoffilla Hämeenlinnassa sekä Taideteollisessa korkeakoulussa. (BA 2002).
Hän on ohjannut ja käsikirjoittanut vammaisuudesta kertovia  lyhytelokuvia kuten  Illusionist's Visions sekä Reflector of Living Will, joista jälkimmäinen palkittiin parhaasta käsikirjoituksesta Pisa Robotic Film festivaaleilla 2018.
2019 Wallinheimo-Heimonen sai monitaiteen valtionpalkinnon. Wallinheimo-Heimosen teoksista on noussut kohu, kun niitä oli esillä Nurmijärven kirjastossa. Hän on saanut Nurmijärven kunnan kulttuuripalkinto Konstiniekan 2016 sekä Vimma-kulttuuripalkinnon 2009.
2022 Wallinheimo-Heimonen osallistui Pohjoismaiden kulttuuripanostukseen Nordic Bridges kolmen kuukauden residenssillä ja näyttelyllä Toronton Harbourfront Centressä.
2024 Wallinheimo-Heimonen, Pia Lindman ja Vidha Saumya on valittu Suomen paviljonkiin 60. Venetsian taidebiennaaliin.
Wallinheimo-Heimonen on toiminut myös järjestöaktiivina. Hän on toiminut Invalidiliiton naistyöryhmän puheenjohtajana.
Wallinheimo-Heimonen on tuonut työssään esiin vammaisten ihmisten oikeuden kauneuteen.
Wallinheimo-Heimonen on Monitaiteen taiteilijaprofessori 2025-2029. Hän on saanut työskentelyynsä apurahaa Koneen Säätiöltä.. 2019-2021 hän työskenteli Taiteen edistämiskeskuksen 3-vuotisella apurahalla.
Yksityiselämä

Wallinheimo-Heimonen sairastaa synnynnäistä luuston haurautta.
Lyhytelokuvia

How Great Is Your Darkness (2023, 23 min)
Alternative Way of Being (2023, 7 min)
My Whimsical Resonance (2021, 10 min)
Great-GrandPa Looked Like E.T. (2020, 5 min)
Muuten menee katu-uskottavuus (2020, 6:30 min)
Reflector of Living Will (2018, 8 min)
Palkinnot

Monitaiteen valtionpalkinto 2019
Nurmijärven kunnan kulttuuripalkinto Konstiniekka 2016.
Vimma-kulttuuripalkinto 2009
Aiheesta muualla

Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimosen verkkosivut
Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimonen AV-arkin verkkosivuilla.
Pipo

Piirros naisesta pipo päässään.
Pipo on päälaen peittävä vaatekappale, jota usein käytetään kylmällä säällä pitämään päälaki ja korvat lämpiminä. Jotkut kuitenkin käyttävät pipoa kesälläkin varsin lämpimillä ilmoilla, joskus vain muodikkuuden takia. Pipoja on käytetty kylmässä ilmanalassa Aasiassa, Pohjois-Euroopassa ja Amerikassa ikimuistoisista ajoista asti, ja ne ovat edelleen metsästäjien, kalastajien ja muiden paljon ulkona aikaa viettävien suosiossa.
Pipot on perinteisesti valmistettu villalangasta neulomalla tai virkkaamalla. Nykyään varsinkin teollisesti tuotetuissa pipoissa käytetään usein keinokuituja. Pipon reunassa voi olla käänne ja päälaella on usein tupsu. Nykyään valmistetaan myös ohuella vuorikankaalla varustettuja, tuulenpitäviä pipoja. Pipon alaosa neulotaan usein joustinneuleena ja suurin osa piposta sileänä neuleena. Kuitenkin jotkut pipot neulotaan kokonaan joustinneuleena. Joidenkin pipojen alaosassa on ulokkeet korvalappuina. Pipon yläpäässä on joskus tupsu, joka tehdään lankaa pahvikiekon ympäri kiertämällä.
Kommandopipo

Kommandopipo eli balaklava on vaatekappale, jota käytetään peittämään kasvoja. Kommandopipoa käytetään erittäin kylmissä olosuhteissa ja joissakin urheilulajeissa, mutta sitä käyttävät myös terroristit ja varkaat, jotta eivät tulisi tunnistetuiksi rikosta tehdessään. Kommandopipoja valmistetaan erilaisista materiaaleista, kuten silkistä ja puuvillasta. Norjassa sitä kutsutaan nimellä Finlandshette. Nimi syntyi, kun norjalaisnaiset neuloivat talvisodan aikana kommandopipoja suomalaissotilaille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pipo Wikimedia Commonsissa
Kommandopipo
Janne Öfverström

| Janne Öfverström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1991 (ikä 33) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Öffe, Öfve
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  78
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Kiekkohait (S-S) TuTo (Mestis) HCK (Mestis) HIFK (SML)
Janne Öfverström (s. 18. maaliskuuta 1991 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Öfverströmiä on luonnehdittu pelityyliltään voimahyökkääjäksi.
Ura

Öfverström on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Helsingin Jääkiekkoklubissa, jonka C-nuorten kapteenina Öfverström toimi kaudella 2006–2007. Hän oli tuolloin joukkueen paras pistemies sekä C-nuorten I-divisioonan runkosarjassa että SM-karsinnoissa. Kaudeksi 2007–2008 Öfverström palasi Karhu-Kissoihin, jonka B-nuorten II-divisioonajoukkueen paras maalintekijä hän oli 11 osumallaan.
Kaudeksi 2008–2009 Öfverström siirtyi Helsingin IFK:n B-nuoriin, joissa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 2009–2010 Öfverström voitti HIFK:n A-nuorten sisäisen jäähypörssin ja sijoittui koko A-nuorten SM-liigan jäähypörssissä viidenneksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kausi 2011–2012 päättyi A-nuorten Suomenmestaruuteen.
Öfverström teki kaudeksi 2012–2013 vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue TuTon kanssa. Hän vietti suurimman osan runkosarjastaan kuitenkin lainalla sarjatasoa alempana Suomi-sarjajoukkue Salon Kiekkohaissa, jossa Öfverström pelasi 15 ottelua piste per peli -tahdilla. Hän pelasi loppukaudella TuTossa 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Öfverström oli Mestiksessä aluksi otsikoissa lähinnä pelikieltojensa vuoksi. Hän sai runkosarjan päätöskierroksella 9. helmikuuta 2013 vieraissa Vaasan Sportia vastaan pelatussa ottelussa 5+20-minuutin rangaistuksen päähän kohdistuneesta taklauksesta ja Öfverströmille asetettiin kolmen ottelun pelikielto. Palattuaan kaukaloihin neljännessä puolivälieräottelussa 19. helmikuuta 2013 vieraissa Heinolan Peliittoja vastaan hän sai taas jo ensimmäisessä vaihdossaan 5+20-minuutin rangaistuksen ryntäämisestä telottuaan Peliittojen Roope Westermanin. Öfverström sai kahden ottelun pelikiellon, mutta pelikieltojen jälkeen Öfverström kuului kuitenkin TuTon onnistujiin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2013–2014 Öfverström palasi vuoden mittaisella SM-liigasopimuksella Helsingin IFK:hon. Hän teki liigadebyyttinsä kauden toisessa ottelussa 15. syyskuuta 2013 vieraissa paikallisvastustaja Jokereita vastaan. Öfverström pelasi kauden aikana HIFK:ssa kaikkiaan 13 runkosarja- ja kaksi European Trophy -ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän vietti suurimman osan kaudestaan kuitenkin lainalla HC Keski-Uusimaassa, jonne Öfverström jäi lopulta loppukaudeksi lainalle. Kaudella 2014–2015 Öfverström ei pelannut otteluakaan loukkaantumisen vuoksi. Kaudella 2015–2016 hän palasi kaukaloihin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen.
Porto-Novo

| Porto-Novo Hogbonou, Adjacé |
| --- | --- |
 Näkymä Porto-Novon laguuniin.
 lippu:  vaakuna
 Porto-Novo
 Koordinaatit: 6°29′0″N, 2°37′30″E 
Valtio:   Benin
Maakunta:  Ouémé
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  110 km²
Korkeus:  38 m
Väkiluku (2010):  289 880
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porto-Novo tai Porto Novo on Beninin pääkaupunki ja satama Porto-Novon laguunissa. Portugalinkielinen nimi tarkoittaa "uutta satamaa". Porto-Novoa sanotaan myös ”Kolmen nimen kaupungiksi", jonka kaksi muuta nimeä ovat gunin kielellä Hogbonou ja jorubaksi Adjatche. Kaupunki sijaitsee jorubojen alueella.
Porto-Novon asukasluku vuonna 2010 oli 289 880. Kaupunki on maan toiseksi suurin Cotonoun jälkeen. Porto-Novo on vähemmän merkittävä kaupallisesti ja teollisesti kuin Cotonou. Kaupunki on Ouemen maakunnan pääkaupunki.
Kaupunki on maanviljelyalueen keskus. Sen tärkein tuote on palmuöljy. Siellä tuotetaan myös puuvillaa ja kapokkia. Kaupungissa on paljon afro-brasilialaista väestöä, jota alkoi saapua maahan Brasilian lakkautettua orjuuden. Kaupungissa on brasilialaistyyppistä arkkitehtuuria ja ruokakulttuuria.
Historia

Suullisen perimätiedon mukaan Porto-Novo perustettiin joko 1500-luvulla tai vuonna 1730, sen jälkeen, kun Dahomeyn kuningaskunta oli valloittanut Alladan ja väestö siirtynyt nykyisessä Nigeriassa sijaitsevaan Ajasse Ipoon. Perustamisen jälkeen Porto-Novosta tuli Oyon imperiumin vasalli ja eräs Oyon pääsytie valtamerelle. Porto-Novo menestyi portugalilaisten kanssa käydyn orjakaupan takia.
Kun Dahomey oli valloittanut Ouidahin, Porto-Novosta tuli orjakauppiaiden haluttu satama.
1800-luvulla ranskalaiset saivat yliotteen portugalilaisista ja heistä tuli Porto-Novon suojelijoita perinteisiä Dahomeyn uhkia vastaan. Porto-Novo ja Dahomey olivat olleet pitkään kilpailijoita ja ajoittain sodissa keskenään, joka johti lopulta Dahomeyn hyökkäykseen Porto-Novoa kohtaan Ranskan Dahomeyn valloitussodissa ja lopulta Ranskan hallintoon.
Porto-Novon viimeinen kuningas Toffa I kuoli vuonna 1908, eikä uusia kuninkaita ole kruunattu sen jälkeen. Toisin kuin perinteisissä tavoissa, Toffan sukujuuret annettiin uudelle Porto-Novon kantonin päällikölle, joka aiheutti huomattavia levottomuuksia alueella 1940-luvulle asti.
Porto-Novosta tuli uuden siirtomaan pääkaupunki vuonna 1900, koska se oli ollut ranskalaisten pääsyreitti koko maahan sekä heidän liittolaisensa. Ajan myötä Cotonousta tuli kuitenkin tosiasiallinen pääkaupunki.
Nähtävyyksiä

Porto-Novon etnografinen museo, jossa on paljon jorubakansan taidetta.
Da Silva- museo: museo esittelee Beninin historiaa ja afro-brasilialaista kulttuuria.
Kuningas Toffan palatsi: UNESCOn maailmanperintökohde esittelee afrikkalaista hovia ennen kolonialismia. Palatsirakennus oli pitkään  rappiolla ja unohdettu, kunnes se kunnostettiin 1980-luvulla kansalliseksi museoksi.
Kuvia

Porto-Novon suuri moskeija.
Markkinat Porto-Novossa.
Porto-Novo vuonna 1887.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porto-Novo Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
| n k Afrikan pääkaupungit |
| --- | --- |
Pääkaupungit:  Abuja, Nigeria  Accra, Ghana  Addis Abeba, Etiopia  Alger, Algeria  Antananarivo, Madagaskar  Asmara, Eritrea  Bamako, Mali  Bangui, Keski-Afrikan tasavalta  Banjul, Gambia  Bissau, Guinea-Bissau  Brazzaville, Kongon tasavalta  Conakry, Guinea  Dakar, Senegal  Djibouti, Djibouti  Dodoma, Tansania  Freetown, Sierra Leone  Gaborone, Botswana  Gitega, Burundi  Harare, Zimbabwe  Jamestown, Saint Helena  Juba, Etelä-Sudan  Kairo, Egypti  Kampala, Uganda  Khartum, Sudan  Kigali, Ruanda  Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta  Libreville, Gabon  Lilongwe, Malawi  Lobamba, Swazimaa  Lomé, Togo  Luanda, Angola  Lusaka, Sambia  Malabo, Päiväntasaajan Guinea  Mamoudzou, Mayotte  Maputo, Mosambik  Maseru, Lesotho  Mbabane, Swazimaa  Mogadishu, Somalia  Monrovia, Liberia  Moroni, Komorit  Nairobi, Kenia  N’Djamena, Tšad  Niamey, Niger  Nouakchott, Mauritania  Ouagadougou, Burkina Faso  Port Louis, Mauritius  Porto-Novo, Benin  Praia, Kap Verde  Pretoria, Etelä-Afrikka Bloemfontein  Kapkaupunki  Rabat, Marokko  Saint-Denis, Réunion  São Tomé, São Tomé ja Príncipe  Tripoli, Libya  Tunis, Tunisia  Victoria, Seychellit  Windhoek, Namibia  Yaoundé, Kamerun  Yamoussoukro, Norsunluurannikko 
Kuningas Toffa I vuonna 1890.
Käännös suomeksi
Perho Liiketalousopisto

| Perho Liiketalousopisto> ent. Ravintolakoulu Perho - Helmi Liiketalousopisto - Haaga Perho |
| --- | --- |
Sijainti:  Perhonkatu  10–11 - Vanha Helsingintie 13 - Mäkelänkatu 47 Helsinki
Tyyppi:  Ammattioppilaitos
Perustettu:  2017
Opiskelijoita:  n. 1700
Verkkosivut
Perho Liiketalousopisto Oy on Helsingissä toimiva yksityinen ammatillinen oppilaitos. Kampukset sijaitsevat Töölössä, Malmilla ja verkossa sekä urheilukeskus Urhea-kampuksella Mäkelänrinteessä. Perho Liiketalousopisto on myös valtakunnallinen urheiluoppilaitos. Status on Suomen Olympiakomitean myöntämä.
Perho Liiketalousopisto syntyi 1. tammikuuta 2017, kun Helmi Liiketalousopisto, Ravintolakoulu Perho ja Haaga-Perho yhdistyivät.
Kouluyhtiön päästrategia on kestävän koulutuksen strategia, jonka tavoitteet ovat kestävä koulutus, hyvinvoiva perholainen, ympäristön kunnioittaminen ja tasapainoinen talous.
Perho LTO:lla on opiskelijoita noin 1700 sekä opettajia ja muuta henkilökuntaa 170.
Päätoimipiste sijaitsee Töölössä osoitteessa Perhonkatu 11, 00100 Helsinki.