stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2. heinäkuuta
Kuolleita

1566 – Michel de Nostra-Dame (”Nostradamus”), ranskalainen astrologi ja ennustaja (s. 1503)
1743 – Spencer Compton, Britannian pääministeri (s. 1673)
1778 – Jean-Jacques Rousseau, sveitsiläinen filosofi (Émile eli kasvatuksesta) (s. 1712)
1843 – Samuel Hahnemann, saksalainen lääkäri, homeopatian perustaja (s. 1755)
1850 – Robert Peel, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri (s. 1788)
1915 – Porfirio Díaz, Meksikon presidentti (s. 1830)
1926 – Émile Coué, ranskalainen psykologi (s. 1857)
1932 – Emanuel II, Portugalin kuningas (s. 1889)
1937 – Amelia Earhart, yhdysvaltalainen ilmailun uranuurtaja (s. 1897) (katosi lennolla)
1949 – Georgi Dimitrov, bulgarialainen kommunistipoliitikko (s. 1882)
1961 – Ernest Hemingway, vuoden 1954 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut yhdysvaltalainen kirjailija (Jäähyväiset aseille) (s. 1899) (itsemurha)
1962 – Lauri Pohjanpää, suomalainen runoilija (s. 1889)
1973 – Elizabeth Ruth Grable (”Betty Grable”), yhdysvaltalainen näyttelijä (Kuinka miljonääri naidaan) (s. 1916)
1977 – Vladimir Nabokov, venäläissyntyinen kirjailija (Lolita) (s. 1899)
1981 – Paul Schmiedlin, sveitsiläinen jalkapalloilija (s. 1897)
1989 – Andrei Gromyko, Neuvostoliiton ulkoministeri (s. 1909)
1991 – Lee Remick, yhdysvaltalainen näyttelijä (Ennustus) (s. 1935)
1994 – Andrés Escobar, kolumbialainen jalkapalloilija (s. 1967)
1997 – James Stewart, yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä (Skandaalihäät) (s. 1908)
1999 – Mario Puzo, yhdysvaltalais-italialainen kirjailija (Kummisetä) (s. 1920)
2000 – Hilja Marja Tyrkkö, suomalainen oopperalaulaja (s. 1922)
2014 – Louis Zamperini, italialais-amerikkalainen yleisurheilija (s. 1917)
2016 – Michael Cimino, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (s. 1939)
2016 – Michel Rocard, Ranskan pääministeri 1988–1991 (s. 1930)
2016 – Elie Wiesel, vuoden 1986 Nobelin rauhanpalkinnon saanut romanialaissyntyinen kirjailija, journalisti, filosofi ja poliittinen aktivisti (s. 1928)
2019 – Lido Anthony Iacocca (”Lee Iacocca”), yhdysvaltalainen teollisuusjohtaja (Ford, Chrysler) (s. 1924)
Juhlapäiviä

Marian käyntipäivä joissakin kristillisissä kirkkokunnissa.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  |   Lyhyt tiivistelmä päivästä 2. heinäkuuta: |  |
:   Margot Robbie 1839 – 20 mailin päässä Kuuban rannikosta 53 kapinoinutta afrikkalaista orjaa valtasi Joseph Cinquén johdolla orjalaiva Amistadin.  1865 – Pelastusarmeija perustettiin Lontoossa.  1877 – Saksalainen kirjailija Hermann Hesse syntyi.  1923 – Puolalainen runoilija, esseisti ja kääntäjä Wisława Szymborska syntyi.  1937 – Amelia Earhart katosi yrittäessään maailman ensimmäistä päiväntasaajaa kiertänyttä maailmanympärilentoa.  1990 – Australialinen näyttelijä ja tuottaja Margot Robbie syntyi.  
Katso myös: kalenteri ~ 1. heinäkuuta, 3. heinäkuuta
| --- | --- |
tammikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
helmikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  (30 )
maaliskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
huhtikuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
toukokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
kesäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
heinäkuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
elokuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
syyskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
lokakuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31 
marraskuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30 
joulukuu:  1  2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  15  16  17  18  19  20  21  22  23  24  25  26  27  28  29  30  31
Alexander Zverev

| Alexander Zverev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Saksa
Tennispelaaja
Pituus:  198 cm
Paino:  86 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2014–
Palkintorahat:  40 711 549 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  2. (13.6.2022)
Turnausvoittoja:  22
Voitot/tappiot:  413–184
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2020, 2024)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2024)
Wimbledon:  4. kierros (2017, 2021)
Yhdysvaltain avoimet:  loppuottelu (2020)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  68. (18.3.2019)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  66–74
Aiheesta muualla
ITF
ATP
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 | Kaksinpeli |  |
Alexander Zverev (s. 20. huhtikuuta 1997 Hampuri) on saksalainen, venäläistä syntyperää oleva tennispelaaja ja olympiavoittaja.
Tenniksen maailmanlistalla Zverev on ollut parhaimmillaan 2. sijalla kesäkuussa 2022. Hän piti hallussaan juniorien rankinglistan ykköspaikkaa lokakuusta 2013 kesäkuuhun 2014 saakka. Zverev on voittanut 22 kaksinpeliturnausta, joista kuusi on ATP World Tour Masters 1000 -turnauksia.
Tokion olympialaisissa Zverev voitti olympiakultaa voittaen loppuottelussa Karen Hatšanovin ja saavutti maalleen sen historian ensimmäisen olympiakullan tenniksessä.
Zverevin molemmat vanhemmat ovat entisiä tennispelaajia. Lisäksi hänen isoveljensä Mischa Zverev on myös tennisammattilainen.
Zverev menetti malttinsa helmikuussa 2022 nelinpelissään Acapulcon ATP-turnauksessa hakateni mailansa rikki tuomaritorniin ja solvaten tuomaria. Zverev sai 40 000 dollarin sakon ja menetti turnauksen palkintorahansa 31 500 dollaria ja hänet suljettiin pois turnauksesta. Maaliskuussa 2022 hän sai tapahtuneesta vielä ehdollisen lisärangaistuksen. Mikäli hän syyllistyy seuraavan vuoden aikana vastaavaan, niin hänet suljetaan pois ATP-kiertueelta kahdeksaksi viikoksi ja hän saa 25 000 dollarin lisäsakon.
Aiheesta muualla

Alexander Zverev ATP:n sivuilla (englanniksi)
Alexander Zverev ITF:n sivuilla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Albert Werner Nykopp

Albert Verner Nykopp (15. kesäkuuta 1826 Juva – 8. tammikuuta 1882 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja Suomen pankin johtaja.
Nykoppin vanhemmat olivat Porvoon tuomiorovasti Karl Gustaf Nykopp (1785–1849) ja Anna Kristina Dreilick. Hän kävi Porvoon lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1843 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1848 sekä suuremman kameraalitutkinnon 1853. Nykopp sai varatuomarin arvon 1851.
Nykopp oli Viipurin hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina 1849–1853, Suomen senaatin oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1853, senaatin talousosaston ylimääräisenä kamarikirjurina 1853–1854, Hämeen läänin varalääninsihteerinä 1854–1855, Suomen sotakomissariaatin sihteerinä Helsingissä 1855–1856, senaatin valtiovaraintoimituskunnan kopistina 1856–1858, sotilastoimituskunnan kanslistina 1858–1859 sekä valtiovaraintoimituskunnan kanslistina vuodesta 1859. Nykopp toimi samalla myös tie- ja vesikulkulaitosjohtokunnan päällikön kanslian kopistina 1856, manufaktuurijohtokunnan sihteerinä 1856–1857, edellä mainitun kanslian sihteerinä 1857–1858 sekä rautatiejohtokunnan kamreerina vuodesta 1858.
Nykopp oli sitten Kuopion läänin lääninsihteerinä 1860–1867 ja Suomen Pankin johtajana 1867. Hän oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1871–1874 ja talousosastolla senaattorina sekä siviilitoimituskunnan apulaispäällikkönä vuodesta 1874 ja siviilitoimituskunnan päällikkönä vuodesta 1875. Nykopp toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1867.
Nykopp oli naimisissa vuodesta 1856 Anna Sofia Idestamin kanssa jonka isä oli Suomen vuorimestari Gustaf Idestam. Heidän poikiaan olivat kollegiasessori Albert Waldemar Nykopp (1860–1923), lähetystöneuvos Albert Olof Nykopp (1868–1942) ja näyttelijä ja ohjaaja Albert Werner Nycop (1877–1946).
Adygeit

| Adygeit |
| --- | --- |

Väkiluku:  275 000 - 300 000
Asuinalueet:  Venäjä (Adygeia, Karatšai-Tšerkessia, Kabardi-Balkaria) Turkki, Jordania, Israel, Syyria
Kielet:  Adyge, Venäjä, Turkki, Arabia
Uskonnot:  Sunnalaisuus
Adyghet ovat pohjoiskaukasialainen kansa, jotka asuvat enimmäkseen Adygeiassa, jossa he muodostavat 24,2 % väestöstä. Heitä kutsutaan usein tšerkesseiksi. Adygeilla oli itsenäinen valtio, mutta Venäjä valloitti sen. Tämän sodan seurauksena monet adygeit muuttivat pois perinteisiltä asuinseuduiltaan, suurin osa heistä muutti Turkkiin, jossa he elävät pääasiassa Samsunissa, Kayserissa ja Düzcessa. Turkissa arvioidaan olevan noin 130 000 adygeita. Lisäksi adygeiyhteisöjä on Syyriassa, Jordaniassa ja Israelissa. Kosovossa oli myös adygeita mutta suurin osa heistä lähti maasta yhteisöön kohdistuneiden uhkausten vuoksi 1998.
Historia

Adygeit ovat Pohjois-Kaukasuksen vanhin kansa ja heidän esi-isänsä asuttivat Adygeian aluetta jo antiikin ajoilla. 600-luvulla adygeit kääntyivät kristinuskoon jonka kreikkalaiset munkit toivat alueelle. Mongolien sotaretket heikensivät adygei heimoja ja he joutuivat Georgian kuningaskunnan alaisuuteen 1200-luvulla. Adygeit tekivät vastarintaa saaden apua Osmanien valtakunnalta, jolloin turkkilainen vaikutus alueella kasvoi. Adygeit kääntyivät islamin uskoon 1700-luvulla. 1774 Venäjä otti adygeiden alueet haltuunsa. 1859 Kaukasuksen Venäjän vallan alle joutuneet kansat ryhtyivät kapinaan, Venäjä kuitenkin kukisti kapinan vuoteen 1864 mennessä jonka jälkeen alueella tapahtui etnisiä puhdistuksia, joissa menetti henkensä eri arvioiden mukaan 400 000 – 1,5 miljoonaa henkeä, lisäksi 400 000 henkeä pakeni Turkkiin. 1900-luvulla Adygeian alueelta löytyi öljyä ja alueelle alkoi muuttaa venäläisiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adygeit Wikimedia Commonsissa
532

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

11. tammikuuta: Bysantissa alkoi Nika-kapina
Kuolleita

17. lokakuuta: Bonifatius II, paavi
Alfredin ja Guthrumin rauha

Kuningas Alfredin patsas.
Alfredin ja Guthrumin rauhana tunnetaan Wessexin Alfred Suuren ja Itä-Anglian viikinkipäällikkö Guthrum Vanhemman välinen sopimus. Sen solmimisen tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä, mutta se on tehty aikaisintaan vuonna 878 ja viimeistään 890. Rauhansopimus on eräs ainoista Alfredin valtakauden säilyneistä dokumenteista. Se tunnetaan muinaisenglanniksi dokumenttina nimeltään Corpus Christi College Cambridge Manuscript 383 ja latinaksi käännettynä nimellä Quadripartitus. Alkuperäinen sopimus on luultavasti muinaisenglanniksi.
Aiheesta muualla

Teksti nykyenglanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Albert Wendt

Albert Wendt
Albert Wendt (s. 27. lokakuuta 1939 Apia) on samoalainen kirjailija.
Wendt syntyi samoalaisperheeseen, jolla oli saksalais- ja englantilaisjuuret. Hän opiskeli Uudessa-Seelannissa Ardmoren opettajakorkeakoulussa (1958–1959) ja Wellingtonin Victoria-yliopistossa, josta valmistui humanististen tieteiden maisterina vuonna 1964. Tämän jälkeen hän opetti toisen asteen opetusta tarjoavassa Samoa Collegessa vuosina 1965–1969 ja toimi sitten sen rehtorina vuoteen 1973. Vuonna 1974 Wendt pääsi professoriksi Etelä-Tyynenmeren yliopistoon Fidžille. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti yliopiston sivuhaaran Samoalle ja toimi siellä professorina sekä hallinnoijana. Wendtillä oli vuosina 1988–2006 professuuri Aucklandin yliopistossa ja vuosina 2004–2008 Havaijin yliopistossa.
Wendtin teoksissa on yhdistelty polynesialaisia kerrontaperinteitä nykyaikaiseen kirjalliseen fiktioon. Hänen ensimmäisenä romaaninaan ilmestyi vuonna 1973 Sons for the Return Home, josta tehtiin elokuvaversio vuonna 1979. Vuonna 2010 mytologiapohjainen eepos The Adventures of Vela (2009) palkittiin Commonwealth Writers' Prizella parhaana kirjaana Kaakkois-Aasian ja Etelä-Tyynenmeren kategoriassa. Wendtin tuotantoon kuuluu romaanien ohella esimerkiksi monia novelli- ja runokokoelmia. Vuodelta 2004 on näytelmä The Songmaker's Chair. Wendt sai vuonna 2012 Pääministerin palkinnon kirjallisista saavutuksista fiktiokategoriassa, ja hän sai Uuden-Seelannin ritarikunnan arvon vuonna 2013. Hänen elämäntarinaansa kuvattiin dokumentissa The New Oceania vuonna 2005.
533

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

Teodebertistä tulee Austrasian kuningas.
13. syyskuuta, itäroomalainen sotapäällikkö Belisarius kukisti vandaalien armeijan Ad Decimumin taistelussa Pohjois-Afrikassa (katso: vandaalisota).
15. syyskuuta, Belisariuksen johtamat roomalaiset ottivat haltuunsa Karthagon kaupungin.
joulukuun puoliväli, Belisarius kukisti vandaalit Trikamaronin taistelussa
Kuolleita

Teoderik I, Austrasian kuningas.
Dorotheos, itäroomalainen sotapäällikkö
joulukuu – Tzazon, vandaalien kuningas Gelimerin veli. Kuoli Trikamaronin taistelussa.
Johannes Armenialainen, itäroomalainen sotilaskomentaja
Alexander Wolf

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alexander Wolf |  Alexander Wolf |  Alexander Wolf |  |
Maa:   Saksa
Miesten ampumahiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Östersund 2008 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Östersund 2008 | viesti |  |
Alexander Wolf (s. 21. joulukuuta 1978 Schmalkalden) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, joka edusti WSV Oberhof 05 -seuraa.
Wolf aloitti ampumahiihdon harrastamisen 8-vuotiaana, vuonna 1986, ja sai ensimmäisen maailmancup-voittonsa sprinttikilpailussa Lahdessa kaudella 2002–2003. Hän on voittanut sprintin maailmancup-kilpailun myös Brezno-Osrbliessä kaudella 2005–2006 sekä Pokljukassa kaudella 2006–2007. Lisäksi hän on ollut maailmancupin osakilpailuissa viidesti sekä toinen että kolmas.
Wolf kilpaili Saksan joukkueessa Salt Lake Cityn ja Torinon olympialaisissa. Östersundin MM-kilpailuissa 2008 hän saavutti uransa ensimmäiset arvokisamitalit sijoittumalla pronssille niin takaa-ajossa kuin viestissäkin, jossa hän hiihti toisen osuuden.
Saavutuksia

Olympialaiset
Torino 2006: yhteislähdössä kahdeksas, sprintissä 14.
MM-kilpailut
Oslo 2000: normaalimatkalla kahdeksas
Hochfilzen 2005: viestissä kuudes
Anterselva 2007: viestissä viides, normaalimatkalla 13., takaa-ajossa ja yhteislähdössä 14., sprintissä 15.
Östersund 2008: pronssia takaa-ajossa ja viestissä, yhteislähdössä 14.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (saksaksi)
Aleksandr Kokko

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 4. kesäkuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 189 cm
Lempinimi: Boris
Junioriseurat
1998–2004: Jazz
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004 | Jazz | 1 | (0) |
| 2005 | PoPa | 13 | (5) |
| 2006 | FC Hämeenlinna | 15 | (2) |
| 2007–2010 | Honka | 59 | (17) |
| 2009 | → Pallohonka | 1 | (1) |
| 2010 | → PoPa (laina) | 7 | (5) |
| 2011 | VPS | 18 | (3) |
| 2012–2016 | RoPS | 104 | (56) |
| 2016–2017 | Newcastle Jets | 13 | (1) |
| 2017–2018 | Eastern SC | 6 | (3) |
| 2018–2020 | RoPS | 26 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 262 | (96) |
Maajoukkue
| 2008–2009 | Suomi U21 | 5 | (0) |
| 2016 | Suomi | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. elokuuta 2023.
Aleksandr Viktorovitš Kokko (ven. Александр Викторович Кокко, s. 4. kesäkuuta 1987 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomalainen jalkapalloilija, joka toimii tällä hetkellä valmentajana kasvattajaseurassaan FC Jazzissa. Hänellä on myös Venäjän kansalaisuus.
Kokko on pelannut urallaan Veikkausliigaa FC Jazzin, FC Hongan, VPS:n ja RoPS:n riveissä 13 kautta ja 186 ottelua. Niissä hän on tehnyt 64 maalia ja antanut kolme maaliin johtanutta syöttöä. Hän on tehnyt liigassa neljä kertaa hattutempun eli kolme maalia yhdessä ottelussa.
Ura > FC Jazz

Leningradissa syntynyt inkeriläiset juuret omaava Kokko muutti kymmenen vuoden ikäisenä Poriin, jossa aloitti uransa FC Jazzin riveissä. Veikkausliigadebyytin ja samalla ainoan pelinsä Jazzin paidassa Kokko pelasi 2. lokakuuta 2004, kun hän tuli vaihdosta kentälle ja pelasi ottelussa kaikkiaan 16. minuuttia.
Ura > PoPa

Kaudeksi 2005 Kokko siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PoPaan, joka sijoittui Kakkosen länsilohkon toiseksi. Kokko teki kaudella 2005 13 ottelussa viisi maalia.
Ura > FC Hämeenlinna

Kaudeksi 2006 Kokko siirtyi sarjaporrasta ylemmäs Ykkösessä pelanneeseen FC Hämeenlinnaan. Hämeenlinnassa Kokko pelasi 15 ottelua tehden kaksi maalia.
Ura > FC Honka

Kokko siirtyi kaudeksi 2007 Veikkausliigaan ja espoolaiseen Honkaan. Kokko pelasi Hongassa neljän kauden aikana 59 peliä, joissa teki 17 maalia. Maalikuninkuuden hän voitti kaudella 2008, kun hän jakoi maalipörssin voiton yhdessä Tampere Unitedin Henri Myntin kanssa 13 maalillaan. Kokko valittiin kaudella 2008 Veikkausliigan vuoden hyökkääjäksi ja vuoden tulokkaaksi.
Kokko käväisi kaudella 2009 lainalla Kakkosessa pelanneessa Pallohongassa sekä kaudella 2010 Ykkösessä pelanneessa PoPa:ssa.
Ura > VPS

Kaudeksi 2011 Kokko siirtyi Vaasan Palloseuraan. Kokko pelasi Vaasassa 18 ottelua, joissa syntyi kolme maalia.
Ura > RoPS

Kaudella 2012 Kokko teki sopimuksen Ykkösessä pelanneen Rovaniemen Palloseuran kanssa. Kokko teki kaudella 2012 Ykkösessä 22 ottelussa 15 maalia. RoPS nousi kauden päätteeksi Veikkausliigaan.
Kaudella 2013 Kokko pelasi RoPS:ssa 18 ottelua, joissa syntyi kuusi maalia. Kaudella 2014 otteluita kertyi 19 ja maaleja yhdeksän.
Kaudella 2015 RoPS pelasi häikäisevän kauden voittaen liigassa hopeaa. Kokko itse voitti maalikuninkuuden 17 osumallaan. Hän teki viimeisellä kierroksella Lahtea vastaan hattutempun, jonka turvin hän nousi maalipörssin voittoon ohi Juho Mäkelän. Kokko valittiin kaudella 2015 Veikkausliigan vuoden hyökkääjäksi ja vuoden pelaajaksi. Seuraavalla kaudella Kokko teki vielä yhdeksän maalia 15 ottelussa, kunnes siirtyi australialaiseen Newcastle Jetsiin.
Kaudeksi 2018 Kokko palasi Veikkausliigaan ja RoPS:n riveihin. Kokko pelasi kolme Veikkausliigakautta sen jälkeen RoPS:ssa, mutta ura oli tällöin loukkaantumisten leimaama. Hän pystyi pelaamaan kaudella 2018 kahdeksan, kaudella 2019 11 ja kaudella 2020 seitsemän ottelua. Kullakin kaudella hän teki yhden maalin.
Ura > Newcastle Jets

Australian aika oli Kokolle vaikea, sillä hän kärsi usein loukkaantumisista. Kahden kauden aikana Newcastlessa Kokko pelasi kaikkiaan 13 ottelua, joissa syntyi yksi maali.
Ura > Eastern SC

Kaudeksi 2017–2018 Kokko siirtyi hongkongilaiseen Eastern SC:iin. Easternissa Kokko pelasi kaikkiaan kuusi ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Eastern ja Kokko purkivat sopimuksensa tammikuussa 2018.
Ura > Maajoukkue

Kokko on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-kilpailuissa.
Hän teki debyyttinsä Suomen maajoukkueessa 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan.
Saavutukset

Honka
Veikkausliigan maalikuninkuus: 2008
Veikkausliigan vuoden tulokas: 2008
Veikkausliigan vuoden hyökkääjä: 2008
SM-hopeaa: 2008, 2009
Suomen Cupin toinen sija: 2007, 2008
Liigacupin voitto: 2010
RoPS
Suomen Cupin voitto: 2013
Liigacupin toinen sija: 2015
Ykkösen voitto: 2012
SM-hopeaa: 2015
Ykkösen maalinkuninkuus: 2012
Veikkausliigan maalikuninkuus: 2015
Veikkausliigan vuoden pelaaja: 2015
Veikkausliigan vuoden hyökkääjä: 2015
Yksityiselämä

Kokko on sukutaustaltaan Inkerin suomalainen.
Aiheesta muualla

Aleksandr Kokon esittely Veikkausliigan sivustolla
RoPS – Veikkausliiga
1 Kompalla |
2 Majander |
3 Kemppainen |
5 Katz |
6 Sihvonen |
7 Rahimi |
8 Malolo |
9 Gyasi |
11 Kokko |
12 Rantala |
14 Muinonen |
15 Niska |
17 Ala |
18 Pyyny |
19 Kaukua |
20 Hyvärinen |
21 Tamminen |
22 Degerman |
23 Banza |
24 Jäntti |
25 Carr |
26 Kantola |
27 Olabisi |
28 Luiro |
32 Niemelä |
77 Tsiskaridze |
Valmentaja Tauriainen
Veikkausliigan paras maalintekijä
1990: Tarkkio & Czakon • 1991: Tarkkio • 1992: Luiz Antônio & Lius • 1993: Sumiala • 1994: Dionísio • 1995: Popovitš • 1996: Luiz Antônio • 1997: Rafael • 1998: Hiukka • 1999: Popovitš • 2000: Kuqi • 2001: Roiha • 2002: Kottila • 2003: Puhakainen • 2004: Pohja • 2005: Mäkelä • 2006: Vuorinen • 2007: Rafael • 2008: Kokko & Myntti • 2009: Vuorinen • 2010: Mäkelä • 2011: Furuholm • 2012: Sirbiladze • 2013: Väyrynen • 2014: Emet & Solignac • 2015: Kokko • 2016: Riski • 2017: Kangaskolkka • 2018: Klauss • 2019: Valenčič • 2020: Riski • 2021: Källman & Tuco • 2022: Erwin • 2023: Radulović
Suomen joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jaakkola |
2 Jalasto |
3 Raitala |
4 Portin |
5 Turunen |
6 Sparv |
7 Hämäläinen |
8 M. Hetemaj |
9 Sadik |
10 Otaru |
11 Parikka |
12 Masalin |
13 Kärkkäinen |
14 Aho  |
15 Äijälä |
16 P. Hetemaj |
17 Hakola |
18 Vasara |
19 Kokko |
20 Pukki |
21 Viljanen |
22 Toivio |
23 Lehtovaara |
Valmentaja: Kanerva
Aimo Okkolin

| Aimo Okkolin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aimo Olavi Okkolin
Syntynyt: 25. tammikuuta 1917 Riihimäki
Kuollut: 30. joulukuuta 1982 (65 vuotta) Riihimäki
Aimo Olavi Okkolin (25. tammikuuta 1917 Riihimäki – 30. joulukuuta 1982 Riihimäki) oli suomalainen lasitaiteilija. Hän oli Riihimäen Lasin kaivertaja vuosina 1937–1952 ja muotoilija 1952–1970. Hän teki syvin leikkauskoristein muotoiltuja kristalliesineitä, jotka olivat usein värillisiä. Hän käytti paljon luonnonaiheita. Tunnetuin on "Lumpeenkukka". Tämä Okkolinin vuonna 1960 suunnittelema lasiesine oli Riihimäen Lasin myydyin yksittäinen esine. Okkolinin lasiesineitä lahjoitettiin useille ulkomaisille valtionpäämiehille. Hän jatkoi Riihimäen Lasin palveluksessa vuoteen 1976, jolloin lasinpuhallus käsityönä lopetettiin. Sen jälkeen hän toimi vapaana suunnittelijana. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1980.