stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuhkimo III – Taikansa kutakin
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Jennifer Hale (dialogi)   Tami Tappan (laulut) | Anna Kuoppamäki | Tuhkimo |
| Susan Blakeslee | Seela Sella | Lady Tremaine |
| Rob Paulsen | Seppo Pääkkönen | Vili |
| Corey Burton | Sasu Moilanen | Huli |
| C. D. Barnes | Timo Ojala | Prinssi |
| Tress MacNeille | Outi Alanen | Anastasia |
| Russi Taylor | Maija-Liisa Peuhu | Hyvä Haltiakummi |
| Andre Stojka | Aarre Karén | Kuningas |
| Frank Welker | Kari Tamminen | Lucifer |
| Holland Taylor | Liisa Paatso | Prudence |
| Rob Paulsen | Jarmo Koski | Suurherttua |
| Russi Taylor | Costi Snellman | Druzella |
Umpikortteli

Vasemmalta oikealle: umpikortteli, jossa on piharakennuksia, umpikortteli, jonka piha on avoin sekä avoin kortteli.
Umpikortteli on kortteli, jossa toisiinsa kiinni rakennetut talot rajaavat sisäänsä piha-alueen, jolle kuljetaan kadulta porttikongin läpi. Umpikorttelin perusajatus on julkisen tilan eli kadun ja yksityisen tilan eli pihan erottaminen toisistaan. Samalla umpikortteleiden julkisivut muodostavat yhtenäisiä katunäkymiä ja rajaavat selkeästi katutilaa.
Umpikorttelit ovat tyypillisiä Euroopan suurten kaupunkien keskustoissa. Suomessa umpikortteleiden rakentaminen väheni radikaalisti 1940-luvulla, kun lähiöperiaate valtasi alaa. Uusissa kaupunginosissa asuinkortteleihin ryhdyttiin rakentamaan erillisiä pistetaloja toisissaan kiinni olevien kadunvarsitalojen sijaan.
Suomen suurin asuintalojen umpikortteli sijaitsee Helsingin Vallilassa Sammatintien–Somerontien–Kangasalantien–Anjalantien rajaamassa korttelissa numero 555.
Vakanssi

Vakanssi on atomihilassa oleva aukko, josta puuttuu joko atomi tai ioni. Diffuusio perustuu atomien liikkeisiin vakanssien välityksellä.
Mikäli täydellisestä kiderakenteessa puuttuu jokin atomi tai kiteessä on ylimääräinen atomi kohdassa, joka normaalisti on tyhjä, on kyseessä pistemäinen hilavirhe. Edellistä kutsutaan vakanssiksi ja jälkimmäistä välisija-atomiksi. Pistemäisten hilavirheiden kanssa varsin samankaltainen on myös kemiallinen kidevirhe. Sillä tarkoitetaan tilannetta, jossa jokin toinen atomi korvaa hilapisteeseen virheettömässä kiteessä kuuluvan atomin. Tällöin puhutaan korvaussija-atomista.
Ulkosaarelaiset (elokuva)

| Ulkosaarelaiset |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Kalle Kaarna
Käsikirjoittaja:  Kalle Kaarna
Perustuu:  Larin-Kyöstin samanniminen näytelmä vuodelta 1922
Tuottaja:  Kurt Jäger
Säveltäjä:  Tapio Ilomäki   Emil Kauppi
Kuvaaja:  herra Järnström
Leikkaaja:  Kalle Kaarna
Pääosat:  Santeri Karilo   Maija-Liisa Fredman  Irja Simola  Vilho Auvinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Jäger-Filmi Oy
Ensi-ilta:  27. marraskuuta 1938
Kesto:  100 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ulkosaarelaiset on vuonna 1938 valmistunut suomalainen elokuva, jonka ohjasi Kalle Kaarna. Elokuva perustuu Larin-Kyöstin samannimiseen huvinäytelmään vuodelta 1922. Elokuvan ulkokuvaukset tehtiin kesällä 1938 Tammion ja Haapasaaren saarissa Haminan ja Kotkan edustalla.
Elokuvan ensi-ilta oli 27. marraskuuta 1938 Helsingissä, Hämeenlinnassa ja Kotkassa. Sen yleisömenestys oli heikko. Elokuvan viimeinen kopio tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Santeri Karilo  | … |  Ersso Lounatpää   |
|  Maija-Liisa Fredman  | … |  Ilma Suurmusta   |
|  Irja Simola  | … |  Sanna, palvelustyttö   |
|  Vilho Auvinen  | … |  Kopperin Kikke   |
|  Toivo Suonpää  | … |  Sameli Suurmusta   |
|  Lilly Sairio-Suonpää  | … |  Antleena   |
|  Paavo Kostioja  | … |  Tepka Sipri   |
|  Dagmar Parmas  | … |  Karuliina   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  Alekka   |
|  Ida Kallio  | … |  Miili Lounatpää   |
|  Anton Soini  | … |  Kiismatin Asseri   |
|  Hannes Hako  | … |  John Boman   |
|  Leevi Linko  | … |  Sepra   |
|  Hertta Leistén  | … |  Samelin vaimo   |
Ulkosaaret

| Ulkosaaret> Utöarna |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Ulkosaaret korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Eteläinen ja Kaakkoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  53
Pinta-ala:  2,36 km² 
Väkiluku:  3 (1.1.2015)
Väestötiheys:  0,8 as./km²
Osa-alueet:  Itäsaaret, Länsisaaret
Postinumero(t):  00860
Lähialueet:  Espoo, Sipoo
Ulkosaaret (ruots. Utöarna) on sisäsaariston ja Helsinginniemen eteläpuolella sijaitseva, saarista ja avomerestä koostuva Helsingin 53. kaupunginosa. Helsingin ulkosaariin luetaan hallinnollisen osa-aluejaon mukaisesti Länsisaaret ja Itäsaaret. Ulkosaaret on Helsingin ainoa useampaan kuin yhteen suurpiiriin kuuluva kaupunginosa. Länsisaaret kuuluu Eteläiseen suurpiiriin sekä Itäsaaret Kaakkoiseen suurpiiriin.
Tavallisille kaupunkilaisille alueen kohteista lienee ulkoilukäytössä oleva Pihlajasaaret tutuin. Pääosaa suurista ulkosaarista hallitsee kuitenkin puolustusvoimat: Melkki, Katajaluoto, Kuivasaari ja Isosaari. Vuonna 2012 rakennuskieltoon asetettu Rysäkari kuuluu myös Ulkosaariin eli Helsingin 53. kaupunginosaan. Lisäksi alueella sijaitsee monia pienempiä saaria, joista monelle veneilijät voivat rantautua. Usealla Helsingin ulkosaarista saa myös yöpyä teltassa tai rantaan kiinnitetyssä veneessä. Kaikille ulkosaarille ei kuitenkaan saa mennä vapaasti. Veneilijöiden tulee hyvän merimiestaidon ohella perehtyä saariston suoja- ja rauhoitusalueisiin.
Harmajan majakka sijaitsee Helsingin ulkosaarten alueella.
Alueen asukasluku 3 henkeä (1.1.2015) perustuu Isosaaren ja Kuivasaaren pysyviin asukkaisiin; lisäksi useille saarille on sijoitettu varusmiehiä. Ulkosaarten maapinta-ala on 2,36 km².
Helsingin ulkosaarten alue laajeni vuoden 1998 alusta, kun kaupunginraja ulotettiin Suomen aluemeren ulkorajalle saakka. Nykyään Aluemeri on oma kaupunginosansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ulkosaaret Wikimedia Commonsissa
Helsinki alueittain (2005). Ullanlinnan peruspiiri[vanhentunut linkki] (pdf)
Helsinki alueittain (2005). Laajasalon peruspiiri[vanhentunut linkki] (pdf)
Harmajan majakka (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin majakka (Arkistoitu – Internet Archive)
Aluemeri laajeni 12 meripeninkulmaa kattavaksi
Helsingin ja Espoon saaristo-opas
Ulla Simonen

Ulla Simonen (s. 1965) on suomalainen elokuvatuottaja ja  Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus AVEKin johtaja.
Simonen on ollut tuottamassa yli 20 elokuvaa useissa eri tuotantoyhtiöissä. Kolme Simosen tuottamaa elokuvaa on voittanut parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon: Joutilaat (ohj. Susanna Helke, Virpi Suutari), Laulu koti-ikävästä (ohj. Mika Ronkainen) ja Eedenistä pohjoiseen (ohj. Virpi Suutari).
Simonen on työskennellyt useissa tehtävissä audiovisuaalisella alalla, mm.  Docpoint-festivaalin taiteellisena johtajana ja  AVEKin tuotantoneuvojana.
Ulla Simosen puoliso on elokuvaohjaaja ja animaattori Kari Juusonen.
Valikoitu filmografia tuottajana

Joutilaat (2001)
Sotalapset (2003)
Pitkin tietä pieni lapsi (2005)
Saalis – Tarua ja totta Mäkelän suvusta (2007)
Laulu koti-ikävästä (2013)
Alaska Highway (2013)
Ghost Train (2013)
Viulisti (2019)
Själö (2020)
Aiheesta muualla

Ulla Simonen Elonetissä.
Ulla Simonen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vakaga

| Vakaga |
| --- | --- |
 Prefektuurin sijainti Keski-Afrikan tasavallassa
Valtio:  Keski-Afrikan tasavalta
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Birao
Pinta-ala:  46 500 km²
Väkiluku (2003):  52 255
 – väestötiheys:  1,1 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CF-VR
Vakaga on yksi Keski-Afrikan tasavallan prefektuureista. Sen pääkaupunki on Birao. Vakagan pinta-ala on 46 500 neliökilometriä ja siellä on vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan 52 255 asukasta.
Vakagan rajanaapurit ovat Bamingui-Bangoran, Haute-Kotto, Tšad ja Sudan.
Urmas Alender

| Urmas Alender> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. marraskuuta 1953 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 28. syyskuuta 1994 (40 vuotta) autolautta M/S Estonia, 40 kilometriä Utösta, Suomi
Ammatti:  laulaja, säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  rock, punk rock, progressiivinen rock ja folk rock 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Urmas Alender (22. marraskuuta 1953 Tallinna – 28. syyskuuta 1994 M/S Estonia, Utön edustalla) oli virolainen laulaja ja säveltäjä. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Ruja ja Propeller. Alender on yksi tunnetuimmista autolautta Estonian uppoamisen uhreista.
Alender suoritti Tallinnan valtiollisesta konservatorion (nyk. Viron musiikki- ja teatteriakatemia) näyttelijälinjan (8. vuosikurssi) vuosina 1974–1978. Alender tunnettiin yhtenä laulavan vallankumouksen (1987–1989) keskeisistä muusikoista. Erityisesti merkityksellistä oli se, että Rujan kappaleet olivat pääasiassa neuvostovallan vainoaman isänmaallisen runoilijan Juhan Viidingin kynästä lähtöisin. Alender ehti julkaista kaksi albumia ennen kuolemaansa: Vana kloun (1992) ja Hingelind (1994). Koko tuotanto julkaistiin kaksiosaisena kokoelmana postuumisti vuonna 2000. Jälkeenpäin löytyneitä kappaleita on julkaistu postuumialbumeina. Alenderin tunnetuimpia kappaleita ovat  “Kui mind enam ei ole”,  “Teisel pool vett”,  “Hüvasti kollane koer”,  “Minu Eestimaa”, “Võta mind lehtede varju”,  “Üksikutele”, “Hoia mind nii” ja “Juuspeened keeled”.
Alender avioitui 2. heinäkuuta 1976. Kolme vuotta myöhemmin syntyi tytär Yoko, joka on tunnettu arkkitehti, poliitikko ja kansanedustaja.
Alenderista on tehty dokumentti Teisel pool vett (Liia Sakkos, 2003).
Yhtyeet

Varjud (1969–1970)
Andromeeda (1971–1974)
Teravik (1973–1976)
Data (1988–1989)
Propeller (1979–1980)
Ruja (1971–1988)
Kaseke (1983)
Tustin

| Tustin |
| --- | --- |


 Tustin
 Koordinaatit: 33°44′23″N, 117°48′49″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kalifornia
Piirikunta:  Orangen piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28,81 km²
 – Maa:  28,81 km²
Korkeus:  42 m
Väkiluku (2023):  77 704
 – Väestötiheys:  2 697 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-8
 – Kesäaika:  UTC-7
Postinumero:  92780–92782
Suuntanumero(t):  657/714, 949
 
 www.tustinca.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tustin on kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se on osa Los Angelesin suuraluetta. Kaupungin väkilukuun, joka oli vuonna 2023 noin 78 000, ei lasketa North Tustinin asukkaita.
Maantiede

Tustin sijaitsee Kalifornian eteläosassa noin 52 kilometriä Los Angelesista kaakkoon.
Historia

Columbus Tustin perusti Tustinin 1868. Hän osti runsaan viiden neliökilometrin laajuisen alueen Rancho Santiago de Santa Anasta ja alkoi rakennuttaa siihen asutusta, joka jäi kuitenkin viereisen Santa Anan varjoon. Sen kasvua edisti Southern-Pacific-rautatien eteläinen pääteasema. Tustin sai virallisesti kaupungin aseman 1927. Tuolloin sen asukasluku oli noin 900. Toisen maailmansodan aikana Tustinin lähellä sijaitseville pelloille perustettiin sotilastukikohtia, mutta kaupungin kasvu alkoi kunnolla vasta sodan jälkeen. Tasokkaat oppilaitokset, hyvät liikenneyhteydet moottoriteineen ja elinvoimainen teollisuus houkuttelivat Tustiniin tuhansittain uusia asukkaita. Maanviljelijät myivät maitaan rakennusyhtiöille, ja Tustinin ilme muuttui agraarista urbaaniksi.
Tustinin historiallista arkkitehtuuria edustaa muun muassa viktoriaaninen Hewes Mansion, jonka David Hewes rakennutti 1881.
Talous

Tustinin suuria työllistäjiä ovat oppilaitokset, terveydenhuolto ja vähittäiskauppa.
Aiheesta muualla

City of Tustin, Kalifornia, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tustin Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tustin, California
Käännös suomeksi
Témpi

Témpin sola ja Pineiós-joki.
Témpi (kreik. Τέμπη, myös Κοιλάδα Τεμπών, Koiláda Tempón), antiikin Tempe, on sola koillisessa Thessaliassa Kreikassa. Se erottaa Ólympos- ja Óssa-vuoret toisistaan. Sola sijaitsee Lárisan alueyksikön alueella, missä nykyinen Témpin kunta on saanut nimensä solasta.
Témpin solan pituus on noin 10 kilometriä ja kapeimmillaan sen leveys on vain noin 25–50 metriä. Solan seinämien korkeus on suurimmillaan sen eteläosassa noin 500 metriä. Solassa virtaa Pineiós-joki. Nykyisin solan läpi kulkee myös A1-valtatie (E75).
Sola on aina ollut merkittävä kulkureitti, sillä se on helpoin reitti Makedonian rannikolta Thessalian tasangolle vuorten läpi. Siksi sola on usein ollut myös merkittävä taistelupaikka. Vuonna 480 eaa. kreikkalaisten armeija ryhmittäytyi Tempen solaan persialaisten lähestyessä pohjoisesta. Herodotoksen mukaan Makedonian kuningas Aleksanteri I kuitenkin varoitti kreikkalaisia persialaisten armeijan koosta sekä siitä, että sola on mahdollista kiertää. Siksi kreikkalaiset ryhmittäytyivät uudelleen etelämmäksi Thermopylain solaan, mikä johti Thermopylain taisteluun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Témpi Wikimedia Commonsissa
Vakanssimaksu

Vakanssimaksu eli vakanssivero oli Ruotsissa ja Suomessa peritty ruotujakolaitoksen aikainen korvaus. Se oli sotilasrasitusta vastaava maksu, joka piti maksaa, mikäli ruodussa ei ollut sotilasta. Maksu otettiin käyttöön, kun huomattava osa ruoduista oli 1700-luvulla ajoittain täyttämättä. Vakanssimaksulle tuli uutta käyttöä vuodesta 1809, kun Porvoon valtiopäivillä päätettiin hajottaa Suomen ruotuarmeija 50 vuodeksi. Sen korvaukseksi ruodun tuli maksaa Suomen hallituksen valvomaan sotilasrahastoon jalkaväen ruodulta 4 tynnyriä viljaa ja ratsutilalta noin 10 tynnyriä. Ruotuväki lakkautettiin lopullisesti vuonna 1885, mutta vakanssimaksuja kerättiin vuoteen 1889 saakka.
Vajubhai Vala

| Vajubhai Vala |
| --- | --- |

Karnatakan kuvernööri
 1. syyskuuta 2014 – 10. heinäkuuta 2021  
Edeltäjä:  Konijeti Rosaiah
Seuraaja:  Thawar Chand Gehlot
Gujaratin osavaltioparlamentin puhemies
 23. tammikuuta 2012 – 31. elokuuta 2014  
Edeltäjä:  Ganpat Vasava
Seuraaja:  Mangubhai C. Patel
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1937 (ikä 87) Rajkot, Rajkotin ruhtinaskunta, Brittiläinen Intia
Tiedot
Puolue:  Intian kansanpuolue
Vajubhai Vala (s. 23. tammikuuta 1937) on intialainen poliitikko, joka on toimi vuosina 2014–2021 Karnatakan kuvernöörinä.
Vala liittyi opiskeluaikoinaan hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh -vapaaehtoisjärjestöön. Hän aloitti poliittisen uransa Gujaratin Rajkotissa vuonna 1970-luvulla liittymällä Bharatiya Jana Sangh -puolueen jäseneksi. Saman vuosikymmenen lopussa hänet valittiin Rajkotin kaupunginvaltuustoon. Vuonna 1983 hänestä tuli Rajkotin pormestari, kunnes hän kahden vuoden päästä siirtyi Gujaratin osavaltioparlamenttiin lainsäätäjäksi. Useissa Intian kansanpuolueen osavaltiohallituksissa hänet valittiin talousministeriksi. Hän toimi ministerinä Gujaratissa pois lukien vuodet 1990–1996 ja 1998–2012. Ministerikautensa päätyttyä hän toimi Gujaratin osavaltioparlamentin puhemiehenä vuoteen 2014. Intian kansanpuolueen johtajana Gujaratissa hän toimi kahdesti vuosina 1996–1998 ja 2005–2006.
Vala valittiin Karnatakan kuvernööriksi vuonna 2014 parlamenttivaalien jälkeen. Karnatakan vuoden 2018 osavaltiovaaleissa yksikään puolue ei saanut enemmistöä parlamenttiin. Hän päätti kutsua vaalien suurimmaksi nousseen Intian kansanpuolueen yrittämään hallituksen muodostamista ensiksi vaikka kongressipuolueen ja JD(S):n vaalien jälkeen muodostamalla liitolla oli enemmän paikkoja. Tapaus herätti laajaa keskustelua Intian lakiasiantuntijoiden keskuudessa siitä oliko kuvernöörin menettelytapa sallittu. Vuonna 2019 hän joutui sairaalaan sydänleikkausta varten, mutta palasi sieltä lääkärin todettua hänen terveydentilansa vakaaksi.
Vihertikka

| Vihertikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Vihertikat Picus
Laji::  viridis
Kaksiosainen nimi
 Picus viridis  Linnaeus, 1758 
 Vihertikan levinneisyys
Katso myös
   Vihertikka Wikispeciesissä   Vihertikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vihertikka (Picus viridis) on tikkoihin kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Vihertikan höyhenpeite on pääosin vihreä. Se on selkäpuolelta tummempi, silmien ympäristö on musta ja päälaki on punainen. Koiraalla on punaista mustan viiksijuovan keskellä. Nokka ja jalat ovat harmaat. Täysikasvuisen vihertikan pituus on 30–35 senttimetriä, siipien kärkiväli 45–51 senttiä ja paino noin 200 grammaa.
Vihertikka muistuttaa suuresti harmaapäätikkaa, joka on hieman pienempikokoinen. Harmaapäätikalla on vähemmän mustaa silmien ympäristössä, ja ainoastaan koiraalla on päässä punaista, otsassa. Vihertikan päästä puuttuu puolestaan harmaapäätikalle tyypillinen harmaa väri.
Euroopan vanhin rengastettu vihertikka on ollut brittiläinen 15 vuoden ja kahden kuukauden ikäinen yksilö.
Levinneisyys

Vihertikkaa tavataan pääosassa Eurooppaa ja osassa läntistä Aasiaa. Sen pesimäalue ulottuu Ranskasta ja Britanniasta Kaukasiaan ja Keski-Venäjälle. Yli puolet sen populaatiosta epäillään esiintyvän Saksassa ja Ranskassa. Maailman populaation kooksi arvioidaan 920 000 – 2,9 miljoonaa yksilöä.
Vaikka vihertikka pesii sekä Ruotsissa että Virossa, Suomessa se on erittäin harvinainen harhailija, ja se on tavattu täällä vain kahdeksan kertaa. Vihertikan tiedetään olevan paikkauskollinen laji ja välttelevän laajojen aukeiden paikkojen ylittämistä, joten Itämeri lahtineen estää tehokkaasti lajin leviämisen Suomeen. Suurin osa Suomessa vihertikkoina ilmoitetuista linnuista paljastuu myöhemmin harmaapäätikoiksi.
Ruotsissa vihertikkoja arvioidaan pesivän 13 000–23 000 paria. Virossa laji on harvinainen, ja sitä arvioidaan siellä pesivän vain 10–20 paria. Sekä Ruotsin että Viron vihertikkakannat ovat taantuneet viime vuosikymmeninä.
Elinympäristö

Vihertikan tyypillistä elinympäristöä ovat harvahkot metsät. Lajia tavataan myös talousmetsissä, kunhan niissä on riittävästi vanhoja puita.
Lisääntyminen

Vihertikka hakkaa oman pesäkolonsa yleensä lehtipuuhun ja munii sinne viidestä seitsemään munaa huhti–toukokuussa. Haudonta-aika on 15–17 päivää, molemmat emot hautovat. Samoin ne yhdessä hoitavat poikasiaan, jotka lähtevät pesästä lentokykyisinä 3–4 viikon iässä.
Ravinto

Vihertikan pääasiallista ravintoa ovat muurahaiset mutta se syö kaikkia puissa eläviä hyönteisiä. Vihertikka viihtyy myös talviruokintapaikoilla.
Aiheesta muualla

Vihertikka Lintukuva-verkkopalvelussa
Vihertikan munia.
Tötterman

Tötterman voi tarkoittaa:
Albert Theodor Tötterman (1838–1913), suomalainen pääkonsuli ja todellinen valtioneuvos
August Tötterman (1833–1907), suomalainen teologi ja professori
August Emil Konstantin Tötterman (1865–1943), suomalainen kirjatyöntekijä ja valtiopäivämies
C. G. Tötterman (1836–1895), suomalainen lähetyssaarnaaja
Erik Alfred Tötterman (1834–1899), suomalainen Kristiinankaupungissa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos
Richard Tötterman (1926–2020), suomalainen suurlähettiläs, kansliapäällikkö, valtiosihteeri ja juristi
Selma Tötterman (1853–1902), suomalainen näyttelijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Valkotäpläorneero

| Valkotäpläorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Vuoriorneerot Anabacerthia
Laji::  amaurotis
Kaksiosainen nimi
 Anabacerthia amaurotis  Temminck, 1823 
Katso myös
   Valkotäpläorneero Wikispeciesissä   Valkotäpläorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkotäpläorneero (Anabacerthia amaurotis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkotäpläorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Upseerikoulutuksen historia Suomessa

Upseerikoulutuksen historia Suomessa käsittää upseerien koulutuksen itsenäistä Suomen valtiota vastanneella alueella niin Ruotsin ja Venäjän vallan kuin Suomen itsenäisyydenkin aikoina.
Suomen ensimmäinen maavoimien upseerikoulu oli Yrjö Maunu Sprengtportenin perustama oppilaitos, joka toimi aluksi Kuopiossa vuonna 1780 ja nimellä Haapaniemen kadettikoulu Rantasalmella vuosina 1781–1819.
Suomen kadettikoulu toimi Haminassa ja koulutti upseereita Venäjän keisarikunnan tarpeisiin. Se lakkautettiin 1903 erinäisten I sortokauden aikana annettujen käskyjen seurauksena.
Itsenäistymisen jälkeen Suomen upseerikoulutus jakautui aina vuoteen 1992 asti kolmeen kouluun: peruskoulutuksen antaneeseen Kadettikouluun (perustettu 1919), yleisesikuntaupseerin koulutuksen antaneeseen Sotakorkeakouluun (perustettu 1924) ja esiupseeri- sekä jatkokoulutusta antaneeseen Taistelukouluun (perustettu 1927). Kaikki nämä koulut yhdistettiin vuoden 1993 alusta Maanpuolustuskorkeakouluksi, yhdeksi suureksi korkeakoulutason upseerikoulutusta antavaksi oppilaitokseksi.
Ylin upseerikoulutus > Haapaniemen kadettikoulu (1779–1819)

Savon Prikaatin komentaja, eversti Georg Magnus Sprengtporten (suom. Yrjö Maunu Sprengtporten)  oli tehnyt 20. maaliskuuta 1779 aloitteen Ruotsin kuninkaalle sotakoulun perustamiseksi, jotta saataisiin Savon ja Karjalan joukkojen upseeritarve tyydytetyksi. Näin ollen Haapaniemen sotakoulu aloitti toimintansa 1. elokuuta 1780 Kuopiossa. 1. toukokuuta 1781 koulu siirrettiin Haapaniemen tilalle Rantasalmen pitäjään.selvennä
Vuonna 1791 koulun nimeksi muutettiin Haapaniemen Kadettikoulu, ja tällä nimellä se toimi aina vuoteen 1808 asti, jolloin koulun toiminta päättyi Suomen sodan syttymiseen. Koulun nimeksi muutettiin vuonna 1812 Haapaniemen Kenttämittauskoulu, jolloin koulu palasi toimintaan sodan jälkeen. Se toimi edelleen samoissa Kadettikoulun tiloissa kouluttaen aluksi kartoittajia ja 3. huhtikuuta 1816 lähtien jälleen upseereita. Koulun tilat paloivat 27. syyskuuta 1818, ja tämä oli yksi syy koulun lopulliseen lakkauttamiseen 27. toukokuuta 1819.
Suomen sotaan osallistui 210 valmistuneesta kadetista 130, joista 8 kaatui ja 34 haavoittui. Sodan jälkeen Ruotsissa palveli noin 50, Suomessa 34 ja Venäjällä 10 haapaniemeläistä. Myöhemmin heistä tuli maaherroja, kenraaleja, senaattoreita ja valtioneuvoksia. Enemmistö jäi upseeriksi ja loput virkamiehiksi.
Sprengtportenilla oli käytännönläheinen koulutustapa ja hän oli itse järjestänyt upseerikoulutusta omalla kustannuksellaan ennen Haapaniemen Sotakoulun perustamista. Sprengtporten kuitenkin erosi Ruotsin armeijan palveluksesta jo 1779 ja loikkasi Venäjän palvelukseen toimien 1808–1809 Suomen ensimmäisenä kenraalikuvernöörinä.
Tunnetuin haapaniemeläinen lienee Suomen ensimmäinen sotilaspedagogi everstiluutnantti Samuel Möller, joka palveli Haapaniemen Kadettikoulussa vuosina 1779–1800. Koulun johtajana hän toimi 1782–1800 ja uudestaan opettajana 1812–1814. Möller sai koko Ruotsin valtakunnan kattaneen maineen taitavana pedagogina ja esimerkillisenä kadettien kasvattajana.
Haapaniemen kadettikoulun pääsyvaatimukset vuonna 1783
aatelinen (ei välttämättömyys)
13–15 vuoden ikä
katekismuksen tunteminen
hyvä sisälukutaito
välttävä kirjoitustaito ja neljä laskutapaa
pääsykokeen läpäiseminen
ja oppiaineet
linnoitusoppi
tykistöoppi
matematiikka
piirustus
kaunokirjoitus
teologia
moraalioppi
historia
maantiede
ratsastus
miekkailu
ranskan, venäjän ja saksan kielet
Koulutus sisälsi siis myös laajaa yleissivistävää koulutusta, eikä vain sotaoppia.