Prekariaatti
Kuvaus

Erotuksena pätkätyön käsitteeseen prekariaatti tarkoittaa laajemmin toimeentulon ja elämäntilanteen epävarmuutta, joka vaikuttaa niin materiaaliseen kuin psyykkiseen hyvinvointiin. Prekariaatin ongelmia kuvaakin tyypillisesti taloudellinen epävarmuus, joka johtuu tilapäisistä työsuhteista saadun palkan ja sosiaaliturvan riittämättömyydestä ja epävarmuudesta. Prekariaattiin kuuluminen ajaa omaksumaan käyttäytymismallin, jossa tilaisuuksia pitää käyttää häikäilemättömästi hyväkseen kuten poliitikot ja yrittäjät ovat tottuneet tekemään selviytyäkseen.
Prekariaattiin kuuluvilla henkilöillä on minimaaliset luottamussuhteet pääomaan ja valtioon, mitkä erottavat sen tyypillisistä palkkatyöläisistä. Prekariaattiin kuuluvat henkilöt eivät myöskään nauti yhteiskuntasopimuksesta, jossa työläisille on luvattu vastineeksi alisteisuudesta ja lojaalisuudesta takeita työllisyydestä, jolle hyvinvointivaltio pohjautuu. Prekariaatti muodostaa oman erotettavan yhteiskuntaluokkansa juuri turvallisuuden ja luottamuksen seikoilla. Tyypilliset palkkatyöläiset ovat saaneet palkallisia vapaapäiviä, korvaukset sairaslomapäiviltä ja silmissään siintävän eläkkeen, joihin prekariaatilla ei ole mahdollisuutta. Tyypillisiin palkkatyöläisiin verrattuna prekariaattiin kuuluvat joutuvat tekemään myös runsaasti maksamatonta työtä, kuten uudelleenharjoittelua, verkostoitumista, työhakemuksia, lomakkeiden täyttämistä ja työtilaisuuksien odottamista.
Prekariaatin voi myös ajatella viittaavan sosiaaliseen suhteeseen, prosessiin tai tendenssiin, joka koskettaa lähes kaikkia, mutta toisia vahvemmin ja toisia heikommin. Tällöin voidaan puhua prekariaatin sijaan prekaarisuudesta tai prekarisaatiosta, joka viittaa yhteiskunnassa tapahtuviin, toimeentulon epävarmuutta lisääviin muutoksiin. Toisinaan sana prekariaatti voi viitata tähän luokkaan kuuluvaan yksittäiseen henkilöön, joskin myös sanaa prekaari käytetään.
Sana prekariaatti juontuu latinankielisestä sanasta precarius, joka tarkoittaa epävarmassa tilassa tai muiden armoilla olevaa. Nykyisen laajuisena käsitteenä prekariaatti-termi esiintyi ensimmäisen kerran Ranskassa vuonna 2000 muodossa précarité. Suomen kielen vastine on sanaleikki, jossa yhdistyvät vierasperäinen runko sekä työväenluokkaan viittaava sana proletariaatti. Termi prekariaatti on myös harvoin käännetty tilapäistöksi.
Yksiselitteistä sääntöä sille, mitkä ihmisryhmät kuuluvat prekariaattiin ei ole, vaan käsitteen tulkinta riippuu kyseessä olevan poliittisen yhteisön sosiaalipolitiikasta, työlainsäädännöstä ja työmarkkinoista. Valtiosta ja olosuhteista riippuen esimerkiksi pätkätyöläiset, laittomat siirtolaiset, opiskelijat, työttömät ja ympäristökatastrofien uhrit voidaan nähdä prekariaattina. Toisaalta prekarisaation voi käsittää tulevaisuuden epävarmuutena tai epävarmistumisena, joka koskettaa kaikkia – toisia vähemmän, toisia enemmän.
Prekariaattiin voi kuulua ihmisryhmiä, jotka perinteisessä proletariaatti-kapitalisti -jaottelussa ovat eri puolilla. Voidaan esimerkiksi nähdä, että pienyrittäjän ja tämän työntekijän edut ovat usein yhteisiä. Toisaalta työntekijäpuolella edut saattavat olla vastakkaisia, koska korkean irtisanomiskynnyksen katsotaan lisäävän määräaikaisia työsuhteita.