stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrew Watson

Andrew Watson on seuraavien henkilöiden nimi:
Andrew Lowe Watson, brittiläinen säveltäjä
Andrew Watson, skotlantilainen jalkapalloilija
Andrew Watson, englantilainen jalkapalloilija
Andrew Watson, brittiläinen anglikaanipiispa
Andrew Watson, brittiläinen tieteilijä
Andrew Watson, irlantilainen kilpa-autoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Andrew Watson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Alive And Gigging

| Alive And Gigging Andy Scott's Sweet |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : Marraskuu 1991
 Julkaistu: 1995
 Tyylilaji: Hard rock
 Kesto: 67.57
 Levy-yhtiö: Pseudonym Records
Sweetin muut julkaisut
| The Best of Sweet 1993 | Alive And Gigging 1995 | The Answer 1995 |
Alive And Gigging on Andy Scott's Sweetin livealbumi, joka nauhoitettiin Hannoverissa Saksassa marraskuussa 1991 ja julkaistiin 1995. Myös video samasta konsertista on olemassa.
Kappaleet

Hell Raiser (Chinn/Chapman) 3:56
AC/DC (Chinn/Chapman) 3:58
X-Ray Specs (Ole Evenrude) 3:56
Sweet F.A. (Connolly/Tucker/Scott/Priest) 5:21
The Six Teens (Chinn/Chapman) 4:24
Burn On The Flame (Connolly/Tucker/Scott/Priest) 4:16
Cockroach (Connolly/Tucker/Scott/Priest) 5:16
Action (Connolly/Tucker/Scott/Priest) 3:49
Love Is Like Oxygen (Scott/Griffin) 7:11
Set Me Free (Andy Scott) 6:17
Block Buster (Chinn/Chapman) 4:00
Teenage Rampage (Chinn/Chapman) 3:57
Introduction 1:36
Fox On The Run (Connolly/Tucker/Scott/Priest) 5:17
Ballroom Blitz (Chinn/Chapman) 4:39
Carlos Ruiz (guatemalalainen jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Carlos Humberto Ruiz Gutiérrez
Syntymäaika: 15. syyskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Guatemala, Guatemala
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 178 senttimetriä
Seura
Seura: Veracruz
Pelinumero: 20
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995–2002 | Municipal |  ? | (?) |
| 2000 | → PAS Giannina (laina) |  ? | (?) |
| 2002–2004 | Los Angeles Galaxy | 72 | (50) |
| 2005–2007 | Dallas | 68 | (31) |
| 2008 | Los Angeles Galaxy | 10 | (1) |
| 2008 | Toronto | 5 | (0) |
| 2009 | Olimpia | 18 | (10) |
| 2009–2010 | Puebla | 33 | (9) |
| 2010–2011 | Aris | 16 | (1) |
| 2011 | Philadelphia Union | 14 | (6) |
| 2011–2012 | Veracruz | 22 | (10) |
| 2013 | D.C. United | 13 | (0) |
| 2013– | Municipal | 13 | (8) |
Maajoukkue
| 1998– | Guatemala | 104 | (55) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. kesäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. lokakuuta 2012.
Carlos Humberto Ruiz Gutiérrez (s. 15. syyskuuta 1979 Guatemala, Guatemala) on guatemalalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaansa sarjassa pelaavaa Municipalia. Hän on Guatemalan maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä.
Ruiz tunnetaan yleisesti lempinimellä El Pescadito (suom. pieni kala), jonka hän sai jo teini-ikäisenä tavastaan livahtaa puolustajien ohi.
Seurajoukkueura

Ruiz aloitti uransa kotikaupunkinsa Guatemalan seurassa Municipalissa 16-vuotiaana vuonna 1995. Vuonna 2000 hän käväisi kreikkalaisessa PAS Gianninassa, mutta palasi kuuden kuukauden jälkeen Municipaliin. Hän saavutti Municipalissa maansa mestaruuden keväällä 2000 ja syksyllä 2001.
Tammikuussa 2002 Ruiz siirtyi Pohjois-Amerikan Major League Soccerin Los Angeles Galaxyyn, jossa hän teki välittömän vaikutuksen kaudella 2002. Hän oli 24 maalillaan runkosarjan paras maalintekijä, ja hänet valittiin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi (most valuable player, MVP). Pudotuspeleissä hän teki kahdeksan maalia, joista viimeisin oli voittomaali MLS Cup -mestaruusottelussa New England Revolutionia vastaan. Kaudella 2003 Ruiz jakoi 15 maalillaan parhaan maalintekijän tittelin New Englandin Taylor Twellmanin kanssa.
Viikko ennen kauden 2005 alkua Ruiz siirtyi Dallasiin osana kauppaa, jossa Los Angeles hankki oikeudet Euroopasta takaisin MLS:ään palanneeseen Landon Donovaniin. Dallasissa hän vietti kolme kautta. Kaudeksi 2008 Ruiz palasi Los Angelesiin, mutta avausottelussa tullut polvivamma pilasi kauden heti alkuunsa. Kauden lopun hän vietti Torontossa.
Ruiz jätti MLS:n kauden 2008 jälkeen ja edusti sittemmin paraguaylaista Olimpiaa (2009), meksikolaista Pueblaa (2009–2010) ja kreikkalaista Arisia (2010–2011). Arisin kanssa hän pelasi myös Eurooppa-liigaa, jossa hän teki kolme maalia.
Helmikuussa 2011 Ruiz palasi kahden kauden tauon jälkeen MLS:ään, Philadelphia Unionin joukkueeseen. Hän oli kauden 2011 alkupuoliskolla joukkueen paras maalintekijä, mutta aika Philadelphiassa jäi lyhyeksi, sillä jo elokuussa 2011 hän siirtyi Meksikon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Liga de Ascensossa pelanneeseen Veracruziin.[lähde? ]
Maajoukkueura

Ruiz debytoi Guatemalan maajoukkueessa 18. marraskuuta 1998 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 19. maaliskuuta 1999 Keski-Amerikan-mestaruusturnauksessa El Salvadoria vastaan, ja sittemmin hän on noussut maajoukkueen kaikkien aikojen parhaaksi maalintekijäksi. Juan Carlos Platan aikaisemman 35 maalin ennätyksen hän rikkoi kesäkuussa 2008.
Ruiz on pelannut vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa 30 ottelua, joissa hän on tehnyt 24 maalia. MM-kilpailuihin Guatemala ei ole selvinnyt. Alueellisista mestaruusturnauksista hän on esiintynyt vuosien 2002, 2003, 2005, 2007 ja 2011 Pohjois-Amerikan-, Keski-Amerikan- ja Karibian-mestaruusturnauksessa (CONCACAF Gold Cup) sekä vuosien 1999, 2003 ja 2011 Keski-Amerikan-mestaruusturnauksessa (Copa Centroamericana, aiemmin UNCAF Nations Cup).
Ruiz osallistui myös futsalin MM-kilpailuihin vuonna 2000.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carlos Ruiz Wikimedia Commonsissa
Carlos Ruizin esittely Major League Soccerin sivustolla (englanniksi)
Alana Haim

| Alana Haim |
| --- | --- |
 Alana Haim vuonna 2022.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alana Mychal Haim
Syntynyt: 15. joulukuuta 1991 (ikä 32) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, laulaja, sanoittaja, näyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  2005–
Tyylilajit:  indie rock, folkrock
Soittimet:  piano, laulu, kitara, rummut
Yhtyeet:  Haim
Levy-yhtiöt:  Roc Nation
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alana Mychal Haim (s. 15. joulukuuta 1991 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä. Hän on pop rock -yhtye Haimin pianisti, kitaristi ja laulaja.
Vuonna 2021 Haim tähditti Paul Thomas Andersonin elokuvaa Licorice Pizza, josta hän sai parhaan musikaali- tai komediaelokuvan naispääosan Golden Globe -ehdokkuuden. Vuonna 2020 hän sai vuoden albumin Grammy-ehdokkuuden Haimin kolmannesta studioalbumista Women in Music Part III.
Aiheesta muualla

Alana Haim Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Claude Adrien Helvétius

Claude Adrien Helvétius
Claude Adrien Helvétius (26. helmikuuta 1715 Pariisi – 26. joulukuuta 1771 Pariisi) oli ranskalainen filosofi ja intellektuelli. Filosofialtaan hän edusti utilitarismia, ja uskonnolliselta ajattelultaan ateismia, minkä vuoksi hänen teoksiaan kiellettiin ja poltettiin. Hän kirjoitti myös runoutta.
Helvétius kuvasi katsantokantaansa teoksessa De l'esprit: oman edun tavoittelu on kaiken ihmistoiminnan pohjana, eikä absoluuttista hyvää tai pahaa ole olemassa.
Valtioverojen vuokraajana 1738–1751 Helvetius kartutti perittyä omaisuuttaan, eli sitten ensyklopedistien piirissä. Hän julkaisi 1758 teoksensa De l’esprit, joka herätti ankaraa paheksumista ja voimisti viranomaisten vainoa ensyklopedistista kirjallisuudensuuntaa vastaan. Sen jälkeen Helvetius eli jonkin aikaa ulkomailla, muun muassa Preussissa Fredrik II:n hovissa. Helvetius on sensualisti ja johtaa siitä jyrkän egoismin. Ihminen kaikki mielikuvat johtuvat aistimuksista, kaikki hänen pyrintönsä aistimuksien tuottamista hyvän- ja pahantuntemuksista, siis itsekkyydestä. Hyvät teot, ihmisystävällisyys ja jalous johtuvat siitä, että ihminen huomaa niilläkin voittavansa itselleen nautintoa. Lainsäätäjän tulee siksi niin järjestää yhteiskuntaa, että ihmiset näkevät itselleen edulliseksi edistää yleishyvää. Helvetius kiinnittää huomionsa alempien kansanluokkien kurjaan tilaan ja vaatii perusteellisia uudistuksia sen parantamiseksi. Helvetiuksen kuoleman jälkeen ilmestyi hänen teoksensa De l’homme, de ses facultés intellectuelles et de son éducation, jossa hän muun muassa sovittelee periaatteitansa kasvatusoppiin. Helvetiuksen kootut teokset Œuvres ilmestyivät 1796 ja 1818.
Teoksia

De l'esprit ('Mielestä', 1758)
De l'homme, de ses facultés intellectuelles et de son éducation ('Ihmisestä, hänen henkisistä kyvyistään ja kasvatuksestaan', julkaistu postuumisti 1772)
Le Bonheur (runo, julkaistu postuumisti 1773)
Kirjallisuutta

Maailmankirjallisuuden kultainen kirja. Ranskan kirjallisuuden kultainen kirja, 1934 WSOY
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Claude Adrien Helvétius on Wikiaineistossa
Claude Adrien Helvétius (Stanford Encyclopedia of Philosophy) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Angolanvästäräkki

| Angolanvästäräkki> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Västäräkit Motacillidae
Suku::  Afrikanvästäräkit Macronnyx
Laji::  grimwoodi
Kaksiosainen nimi
 Macronyx grimwoodi  (Benson, 1955) 
Katso myös
   Angolanvästäräkki Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Angolanvästäräkki (Macronyx grimwoodi) on afrikkalainen västäräkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Sen suppea esiintymisalue käsittää Kongon eteläosan, osan Angolasta ja Sambian luoteiskolkan. Constantine Walter Benson kuvaili lajin holotyypin Luoteis-Sambian Mwinilungan Chituntan tasangolta vuonna 1955.
Anni Keisala

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Anni Keisala vuonna 2022. |  Anni Keisala vuonna 2022. |  Anni Keisala vuonna 2022. |  |
Maa:   Suomi
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2017 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2024 | jääkiekko |  |
Anni Keisala (s. 5. huhtikuuta 1997 Lohja) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on olympia- ja MM-mitalisti.
Hän on edustanut naisten liigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä kausina 2018−2022. Aiemmin hän pelasi SM-sarjaa Lohjan Kisa-Veikoissa kaudet 2010−2012, Team Kuortaneessa kaudet 2013–2016 ja Oulun Kärpissä kausilla 2016–2017 ja 2017−2018 sekä Mestiksen JYPissä osan kaudesta 2017−2018. Kaudeksi 2022–2023 hän siirtyy Ruotsin liigassa pelaavaan HV71:een. Keisala on pituudeltaan 175 cm.
Keisala voitti Kärpissä Suomen-mestaruuden kaudella 2016–2017 ja sai Ilveksessä SM-hopeaa kaudella 2018–2019. Hänet valittiin SM-sarjan parhaaksi maalivahdiksi ja all stars -maalivahdiksi kausilla 2014–2015, 2015–2016 ja 2020–2021. Hänet valittiin myös SM-sarjan kuukauden pelaajaksi marraskuussa 2015 ja tammikuussa 2021. Hän on kauden 2021–2022 loppuun mennessä pelannut naisten pääsarjassa kaikkiaan 151 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 93,6 ja 29 pudotuspeliottelua. Hänet valittiin kausina 2020–2021 ja 2021–2022 naisten Liigan parhaaksi maalivahdiksi sekä jälkimmäisellä kaudella sarjan parhaaksi pelaajaksi. Ruotsin liigassa hän on pelannut 40 runkosarjaottelua torjuntaprosentilla 89,1 ja kaksi pudotuspeliottelua.
Keisala kuului Suomen alle 18-vuotiaiden MM-kisajoukkueeseen vuosina 2014 ja 2015. Hän pelasi molemmissa kilpailuissa neljä ottelua. Hän pelasi nollapelin ensimmäisessä naisten maaottelussaan Saksaa vastaan 18. joulukuuta 2015. Hänet valittiin naisten MM-kilpailuihin 2016. Hän pelasi kisoissa yhden ottelun. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen Yhdysvaltojen MM-kilpailuissa 2017, muttei päässyt pelaamaan. MM-kilpailuissa 2021 hän oli Suomen pronssille sijoittuneen joukkueen ykkösmaalivahti ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi. Hän pelasi kaikissa seitsemässä ottelussa Suomen saadessa olympiapronssia Pekingin olympialaisissa 2022. Keisala kuului myös Suomen pronssijoukkueeseen MM-kilpailuissa 2024. Hän pelasi MM-kilpailuissa kuusi ottelua 2022, neljä ottelua 2023 ja yhden ottelun 2024. Hän on pelannut 26.4.2024 mennessä 72 naisten maaottelua.
All Souls Church (Langham Place)

| All Souls Church |
| --- | --- |

Sijainti:  Regent Street, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Koordinaatit:  51°31′4.8″N, 0°8′35.52″W
Kirkkokunta:  Englannin kirkko
Hiippakunta:  Lontoo
Rakentamisvuosi:  1823
Suunnittelija:  John Nash
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
All Souls Church on anglikaaninen kirkkorakennus Marylebonen alueella Lontoossa. Sen on suunnitellut arkkitehti John Nash ja se on vihitty käyttöön 1824. Kirkko on Grade I -luokan suojelukohde.
Kirkko sijaitsee vastapäätä Broadcasting Housea, minkä vuoksi BBC lähettää usein ohjelmaa suoraan kirkosta. Tunnettu pastori John Stott työskenteli koko työuransa kirkossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta All Souls Church (Langham Place) Wikimedia Commonsissa
All That I Am

| All That I Am Santana |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2005
 Tuottaja(t): Clive Davis
 Kesto: 53.10
 Levy-yhtiö: Arista Records
Santanan muut julkaisut
| Shaman 2002 | All That I Am 2006 | The Very Best of Santana – Live in 1968 2007 |
All That I Am on Santanan vuonna 2005 julkaisema studioalbumi. Se äänitettiin vuosina 2004–2005. Albumi julkaistiin Euroopassa 31. lokakuuta 2005 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin. Albumin ensimmäisellä singlellä "I'm Feeling You" ovat mukana myös Michelle Branch ja The Wreckers.
Kappalelista

Hermes – 4.08
El Fuego – 4.12
I'm Feeling You (mukana Michelle Branch ja The Wreckers) – 4.13
My Man (mukana Big Boi ja Mary J. Blige) – 4.37
Just Feel Better (mukana Steven Tyler) – 4.12
I Am Somebody (mukana Will.i.am) – 4.02
Con Santana – 3.18
Twisted (mukana Anthony Hamilton) – 5.11
Trinity (mukana Kirk Hammett ja Robert Randolph) – 3.33
Cry Baby Cry (mukana Joss Stone ja Sean Paul) – 3.53
Brown Skin Girl (mukana Bo Bice) – 4.04
I Don't Wanna Lose Your Love (mukana Los Lonely Boys) – 4.00
Tu Amor – 4.03
All Star Parade

| All Star Parade> きかんしゃトーマス オールスター☆パレード |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Levittäjä:  Tokyo Theatres
Ensi-ilta:  2022
Kesto:  66 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
All Star Parade (jap. きかんしゃトーマス オールスター☆パレード) on japanilainen animaatioelokuva vuodelta 2022, joka perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Tokyo Theatres.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kumiko Higa   | … |  Chie Kōjiro   |
|  Yoshino Aoyama   | … |  Kenta Miyake   |
|  Masashi Ebara   | … |  Erina Yamazaki   |
|  Mari Uchiyama   | … |  Misa Ishii   |
|  Afumi Hashi   | … |  Kan Tanaka   |
Angora-projekti

Angora projekti oli SS Amtesin ohjaama projekti, jonka tarkoituksena oli kasvattaa angorakaneja angoravillan vuoksi. Angoravilla tunnetaan sen pehmeyden ja lämmöneristyksen vuoksi, minkä takia Himmler päätti määrätä angora projektin kasvattamaan angorakaneja, jotta Saksan sotilaat pysyisivät lämpiminä sodassa. Angora projektin kaneja kasvatettiin noin kolmellakymmenellä eri keskitysleirillä, muun muassa Auschwitzissa, Mauthausenissa, sekä Dachaussa.
Himmlerille kuuluva sidottu nide otsikoitu Angora löytyi maalaistalosta hänen muiden papereidensa kera toisen maailmansodan loppuvaiheissa. Nide, jonka löysi Chicago Tribunen sotakirjeenvaihtaja Sigrid Schultz, kertoo angora projektin tarinan.
Angorakanien villa ajettiin, muun muassa käytettäväksi Luftwaffe lentäjien takkien vuoriin. Angorakanit söivät tieteellisesti valmistettua ruokaa, sekä asuivat niille rakennetuissa kopeissa keskitysleireillä. Sodan lopussa angorakanien kopit hylättiin ja joidenkin huhujen mukaan liittoutuneet vapauttajat olisivat syöneet angorakaneja, mutta tästä ei ole todisteita.
Natsien sotarikostoimikunta sai todistajanlausunnon angora projektista, mutta he eivät pystyneet löytämään todisteita angora projektista, kunnes vuosia myöhemmin vuonna 1965 Schultz lahjoitti Angora niteen Wisconsinin Historialliselle Seuralle. Nykypäivänä Himmlerin Angora nidettä pidetään Wisconsinin Historiallisella Seuralla tallessa. Niteen kuvia sekä kaavioita voi katsella Wisconsinin Historiallisen Seuran digitaalisesta kokoelmasta.
Crack-epidemia

Crackia
Crack-epidemia tarkoittaa 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa tapahtunutta crack-kokaiinin käytön yleistymisen valtavaa kasvua Yhdysvalloissa. Epidemia nosti myös rikos- ja väkivaltatilastojen määrää huomattavasti, etenkin mustien asuttamilla köyhillä alueilla.
Historia

Ilmausta crack käytettiin ensimmäistä kertaa New York Times -lehdessä 17.11.1985. Vuoden kuluessa siitä oli kerrottu yli tuhannessa lehdistötiedotteessa. 1980-luvun alussa pääosa Yhdysvaltoihin kulkeutuvasta kokaiinista saapui Miamiin. Kolumbiasta lähtöisin oleva kokaiini salakuljetettiin Bahamasaarten ja Dominikaanisen tasavallan kautta Yhdysvaltoihin. Pian kokaiinin liikatarjonta näillä saarilla johti hintojen romahtamiseen jopa 80 prosentilla. Hintojen laskiessa huumekauppiaat päätivät muokata jauhetta crackiksi, kiinteämmäksi, poltettavaksi kokaiiniksi, jota voisi helpommin myydä pienempinä annoksina, useammille ihmiselle. Se oli halpaa, yksinkertaista valmistaa ja kannattavaa huumekauppiaille. Alkuvuodesta 1981 tätä uudenlaista kokaiinia oli raportoitu Los Angelesissa, Oaklandissa, San Diegossa, Miamissa, Houstonissa, New Yorkissa ja Karibialla.
Crack on luonnostaan puhtaampaa kuin ns. "katujauhe".[lähde? ] Vuoden 1984 aikoihin jauhemaista kokaiinia sai kadulta keskimäärin 55 % puhtaudella 100 dollarin hintaan per gramma, kun samaan aikaan crackia sai keskimäärin 80 %:lla puhtaudella samaan hintaan. Joissain suurimmista Yhdysvaltain kaupungeista kuten New Yorkissa, Chicagossa, Los Angelesissa, San Franciscossa, Philadelphiassa, Baltimoressa ja Houstonissa crackia sai ostettua alimmillaan jopa 2,50 dollarin hintaan.selvennä Hinta oli noin 6 dollaria vuonna 2019.[lähde? ]
Contra-sodan vaikutus crack-epidemian syntymiseen

Yhdysvaltalaisen tutkivan journalistin Gary Webbin vuonna 1996 San Jose Mercury News -lehdessä julkaistun Dark Alliance -artikkelisarjan mukaan CIA:n tukemat contra-sissit rahoittivat toimintaansa salakuljettamalla kokaiinia Yhdysvaltoihin, jossa se välittyi huumeringeiltä katujengeille, mikä oli merkittävässä osassa crack-epidemian syntymisessä. Artikkelisarjan julkaistua Webb sai paljon kritiikkiä valtamedialta, mutta hänen väitteensä ovat saaneet tukea muistakin lähteistä. Esimerkiksi senaattori John Kerryn 1980-luvun loppupuolella tekemän selvityksen mukaan contrat olivat sekaantuneet huumekauppoihin CIA:n sekä Yhdysvaltain hallituksen ollessa asiasta tietoisia mutta tähän puuttumatta. Myös CIA:n ylitarkastajan Frederick Hitzin vuonna 1998 julkaiseman raportin mukaan CIA oli tietoinen contrien kokaiinikaupasta ja salaili sitä.
Käännös suomeksi
André Ernest Modeste Grétry

André Ernest Modeste Grétry, Élisabeth Vigée Le Brun 1785
André Ernest Modeste Grétry (8. helmikuuta 1741 Liège, Itävallan Alankomaat – 24. syyskuuta 1813 Montmorency, Ranska) oli belgialainen säveltäjä.
Grétry syntyi Liègessä, jossa hänen isänsä toimi köyhänä muusikkona. Hän pääsi itse kuoropojaksi Saint-Denis’n kirkkoon ja sai vuodesta 1753 alkaen opetusta Leclerciltä, Nicolas Renekiniltä ja Henri Moreaulta. Kenties suurimmat vaikutteensa hän sai kuitenkin italialaisesta oopperasta, ja hän pääsi opiskelemaan Roomaan lopulta maaliskuusta 1759.
Grétry työskenteli vuodesta 1767 Pariisissa vietettyään sitä ennen lyhyen aikaa Genevessä. Kaiken kaikkiaan hän sävelsi uransa aikana useita kymmeniä oopperoita, joista tunnetuimpiin kuuluvat Zémire et Azor (1771) ja Richard Cœur de Lion (1784). Hän kuoli 72-vuotiaana ehdittyään julkaista oopperoidensa lisäksi mm. vähemmän tunnettua kamarimusiikkia sekä kirjan Mémoires ou Essais sur la musique (1797).
Hän oli kuningatar Marie Antoinetten suosikkisäveltäjä, jonka teoksia tämä esitti harrastajapohjalta omassa yksityisteatterissaan Petit Trianonin linnassa 1780-luvun alkupuolella.
Oopperat

La vendemmiatrice (1765)
Isabelle et Gertrude, ou Les sylphes supposés (1766)
Les mariages samnites (1768)
Le connaisseur (1768)
Le Huron (1768)
Lucile (1769)
Le tableau parlant (1769)
Momus sur la terre (1769)
Silvain (1770)
Les deux avares (1770)
L'amitié à l'épreuve (1770)
Les filles pourvues (1770)
L'ami de la maison (1771)
Zémire et Azor (1771)
Le magnifique (1773)
La rosière de Salency (1773)
Céphale et Procris, ou L'amour conjugal (1773)
La fausse magie (1775)
Les mariages samnites (uusi versio, 1776)
Pygmalion (1776)
Amour pour amour (1777)
Matroco (1777)
Le jugement de Midas (1778)
Les trois âges de l'opéra (1778)
Les fausses apparences, ou L'amant jaloux (1778)
Les statues (1778)
Les évéments imprévus (1779)
Aucassin et Nicolette, ou les moeurs du bon vieux temps (1779)
Andromaque (1780)
Emilie, ou La belle esclave (1781)
Colinette à la cour, ou La double épreuve (1782)
L'embarras des richesses (1782)
Electre (1782)
Les colonnes d'Alcide (1782)
Thalie au nouveau théâtre (1783)
La caravane du Caire (1783)
L’épreuve villageoise (1784)
Richard Coeur-de-lion (1784)
Panurge dans l'île des lanternes (1785)
Oedipe à Colonne (1785)
Amphitryon (1786)
Le mariage d'Antonio (1786)
Les méprises par ressemblance (1786)
Le comte d'Albert (1786)
Toinette et Louis (1787)
Le prisonnier anglais (1787)
Le rival confident (1788)
Raoul Barbe-bleue (1789)
Aspasie (1789)
Pierre le Grand (1790)
Roger et Olivier (1790)
Guillaume Tell (1791)
Cécile et Ermancé, ou les deux couvents (1792)
Basile, ou a trompeur, trompeur et demi (1792)
Séraphine, ou absente et présente (1792)
Le congrès des rois (1794)
Joseph Barra (1794)
Denys le tyran, maître d'école à Corinthe (1794)
La fête de la raison (1794)
Callias, ou nature et patrie (1794)
Diogène et Alexandre (1794)
Lisbeth (1797)
Anacréon chez Polycrate (1797)
Le barbier du village, ou le revenant (1797)
Elisca, ou L'amour maternel (1799)
Le casque et les colombes (1801)
Zelmar, ou l'asile (1801)
Le ménage (1803)
↑  Le mot de Jean-Jacques Aillagon [Arkistoitu], dossier de presse sur le Petit Trianon, 2008.