stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Insar

| Insar Инсар |
| --- | --- |
 vaakuna
 Mordvan tasavalta
 Insar
 Koordinaatit: 53°52′N, 44°22′E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Mordvan tasavalta
Piiri:  Insarin piiri
Väkiluku (2015):  8 400
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Insar (ven. Инса́р) on kaupunki, kaupunkikunta ja Insarin piirin hallinnollinen keskus Mordvan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Issajokeen laskevan Insarkan suussa 77 kilometriä Saranskista lounaaseen. Kaupungissa ja kunnassa on 8 400 asukasta (vuonna 2015).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1647 perustetusta rajalinnoituksesta. Sen kautta kulkivat Kaspianmeren aroilta Temnikoviin ja Moskovaan sekä Mustaltamereltä Kazaniin johtavat tiet. Vuodesta 1708 Insar kuului Azovin, vuodesta 1725 Voronežin ja 1700-luvun lopusta lähtien Penzan kuvernementtiin. Jemeljan Pugatšovin joukot hävittivät sen vuonna 1774.
Insar sai kaupunginoikeudet vuonna 1780. Se oli pieni kihlakunnan keskus, jossa järjestettiin vuosittain kahdet markkinat. Insar alennettiin kyläksi vuonna 1926, mutta vuonna 1958 siitä tuli jälleen kaupunki.
Kaupungissa toimii kutomo, elintarvike- ja laiteteollisuutta. Palveluihin kuuluvat kolme yleissivistävää koulua, ammattikoulu, musiikki- ja taidekoulut, joukko kulttuurilaitoksia ja piirisairaala. Kaupungissa on kotiseutumuseo. Nähtävyyksiä ovat vanha kauppahalli, 1800-luvun lopun asuintalot ja vuonna 1914 rakennettu venäläistyylinen naisluostari.
Ki Hajar Dewantara

Ki Hajar Dewantara vuonna 1949
Raden Mas Soewardi Soerjaningrat (EYD: Suwardi Suryaningrat); vuodesta 1922 lähtien tunnettu myös nimellä Ki Hadjar Dewantara (EYD: Ki Hajar Dewantara), voidaan kirjoittaa myös Ki Hajar Dewantoro tai Ki Hadjar Dewantoro (2. toukokuuta 1889 Yogyakarta – 26. huhtikuuta 1959 Yogyakarta), oli indonesialainen itsenäisyysliikkeen aktivisti, kirjailija, poliitikko ja ministeri. Hän työskenteli Alankomaiden siirtomaakaudella syntyperäisten indonesialaisten koulutuksen puolesta ja perusti Taman Siswa -koulujärjestelmän, joka kannusti nykyaikaistamista ja toisaalta edisti kotoperäistä indonesialaista kulttuuria.
Elämäkerta

Dewantara opiskeli STOVIA:ssa, joka oli Bataviassa (nyk. Jakarta) toiminut Indonesian alkuperäisväestöön kuuluville opiskelijoille tarkoitettu lääketieteellinen oppilaitos. Opintojensa aikana hän tutustui muihin itsenäisyysmielisiin opiskelutovereihinsa, kuten Tjipto Mangoenkoesomoon ja R. Soetomoon. Vuonna 1912 Dewantara perusti yhdessä Douwes Dekkerin ja Mangoenkoesomon kanssa Indische Partij -järjestön ("Intialainen puolue"), josta tuli Itä-Intian ensimmäinen puolue. Indische Partij oli sosialistinen ja itsenäisyysmielinen puolue, joka ensimmäisenä ajoi ajatusta alueen täydellisestä itsenäisyydestä. Puolue taisteli rotusyrjintää vastaan ja sen ohjelmassa oli yhdistää kaikki alueelle asuvat etniset ryhmät yhteiseksi kansallisvaltioksi. Vuodesta 1910 Dewantara kirjoitti aktiivisesti artikkeleita sanomalehtiin ja käytti ensimmäisenä termiä Indonesia poliittisessa mielessä. Hänen poliittisiin kannanottoihinsa kuului vuonna 1913 julkaistu artikkeli Als ik een Nederlander was ("Jos olisin alankomaalainen"). Alankomaiden siirtomaahallinto yritti saada indonesialaisia osallistumaan tulevaan Alankomaiden satavuotisen itsenäisyyden juhlistamiseen, mitä Dewantara vastusti voimakkaasti artikkelissaan vedoten seikkaan, että indonesialaiset olivat puolestaan selvästi Alankomaiden siirtomaavallan alla.
»Jos olisin alankomaalainen, niin en koskaan juhlisi itsenäisyyspäivää maassa, jolle me emme antaisi itsenäisyyttä. Tähän ajatukseen perustuen ei ole pelkästään epäreilua, vaan myös sopimatonta vaatia tällaisen maan asukkaita osallistumaan juhlien rahoittamiseen. Olemmehan jo nöyryyttäneet heitä juhlistamalla omaa itsenäisyyttämme, mutta silti haluamme hyötyä heistä myös rahallisesti. Mikä henkinen ja materiaalinen nöyryytys tällainen teko onkaan!» 
(Ki Hajar Dewantara 1913.)
Artikkelin seurauksena siirtomaahallinnon virkamiehet karkottivat hänet Alankomaihin, josta hän sai palata Jaavalle syyskuussa 1919. Dewantara alkoi kannattaa ajatusta koulutuksesta parhaana tapana vahvistaa indonesialaisia ja häneen vaikuttivat esimerkiksi italialaisen pedagogi Maria Montessorin ja intialaisen runoilija Rabindranath Tagoren teoriat. Ensimmäinen Taman Siswa -koulu avasi ovensa Jaavalla heinäkuussa 1922. Koulut painottivat perinteisiä jaavalaisia arvoja ja taitoja etenkin musiikin ja tanssin kautta. Näiden ohella opetettiin myös länsimaisia oppiaineita. Alankomaalainen siirtomaahallinto suhtautui kouluihin aluksi nihkeästi, mutta 1930-luvulla ne saivat rahoitusta siirtomaahallinnolta ja olivat levinneet ympäri Indonesian saaristoja. Dewantaro jatkoi Taman Siswa -koulujen johdossa toisen maailmansodan jälkeen ja hänen kuoltuaan Yogyakartassa 26. huhtikuuta 1959 hänet nimitettiin Indonesian kansallissankariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ki Hajar Dewantara Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  IdRef
Lamine Diabira

Lamine Diabira (1959 Somankidy – 20. marraskuuta 2010 Saudi-Arabia) oli malilainen sotilas, joka muistetaan heinäkuun 1991 vallankaappausyrityksestä.
Diabira valmistui ylioppilaaksi Bamakossa ja liittyi armeijaan vuonna 1972. Hän valmistui Katin sotakoulusta vuonna 1975 ja sai lisäkoulustusta Saksassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Diabira toimi tiedustelujoukkueen komentajana sekä Katin sotakoulun ja armeijan esikunnan kouluttajana. Johdettuaan esikunnan tutkimusosastoa vuosina 1986–1987 hänet nimitettiin Timbuktun alueen kuvernööriksi vuonna 1987.
Vuoden 1991 vallankaappauksen yhteydessä Diabira nimitettiin kansallisen sovinnon neuvoston jäseneksi. Diabira toimi sen jälkeen aluehallintoministerinä heinäkuun 15. päivään saakka, jolloin hänet ja seitsemän muuta upseeria pidätettiin syytettynä vallankaappausyrityksen suunnittelusta. Siviilivaltaan palaamista vastustaneen Diabiran tarkoituksena oli salamurhata hänen ystävänsä, Malin väliaikaisena valtionpäämiehenä toiminut Amadou Toumani Touré. Diabiran on myös väitetty syyllistyneen talousrikoksiin toimiessaan Timbuktun kuvernöörinä.
Diabira vapautettiin vuonna 1993. Hän palasi armeijaan esikunnan työvoimapäälliköksi. Vuonna 2007 hänet nimitettiin ulkoministeriön strategisten tutkimusten osaston johtajaksi. Diabira ja kenraali Amadou Baba Touré saivat surmansa pyhiinvaellusmatkalla Mekan ja Medinan välillä tapahtuneessa liikenneonnettomuudessa. Diabira oli kuollessaan eversti ja hänet oli tarkoitus ylentää kenraaliksi.
Devalvaatio

Devalvaatio tarkoittaa kotimaan valuutan arvon tarkoituksellista heikentämistä suhteessa ulkomaisiin valuuttoihin. Devalvointia käytetään rahapolitiikan keinona maan teollisuuden ja viennin kilpailukyvyn parantamiseksi. Kun maan valuutan arvo heikkenee, maan vientituotteet suhteellisesti halpenevat. Maahan tuotujen tuotteiden hinnat puolestaan nousevat. Vientiteollisuus siis hyötyy devalvaatiosta. Maan kauppatase paranee devalvaation seurauksena, jos viennin ja tuonnin hintajoustojen summan arvo on yli yksi. Devalvaatio aiheuttaa inflaatiota, koska tuontitavaran hinnat nousevat. Seurauksena voi olla jatkuva devalvaatio-inflaatio-kierre.
Aiemmin devalvointia käytettiin Suomessa yleisesti. Kun Suomen markan arvo muutamana vuotena toisen maailmansodan jälkeen heikkeni noin kymmenesosaan entisestään, markka devalvoitiin vuosina 1945–1947 useita kertoja. Myöhemmin suoritettiin yli 30 prosentin devalvaatio vuosina 1957 ja 1967. Vuosina 1977–1978 markka devalvoitiin kolme kertaa vajaan vuoden kuluessa, mutta vain 5–8 prosenttia kerrallaan, samoin myöhemminkin vuonna 1982. Euroon liittymisen jälkeen tätä mahdollisuutta ei enää ole. Käytännössä mahdollisuus devalvointiin poistui jo syksyllä 1992, jolloin markka päästettiin lopullisesti kellumaan. Ennen Suomen markan päästämistä kellumaan Suomen talouden suurena ongelmana oli ns. inflaatio–devalvaatio-kierre.
Devalvointi äkillisenä toimenpiteenä kuuluu kiinteiden valuuttakurssien järjestelmään, jossa sillä pyrittiin poistamaan valuutan arvonnousun aiheuttamia kielteisiä vaikutuksia. Nykyään valuuttojen ollessa pääosin kelluvia eli sellaisia, joiden valuuttakurssit määräytyvät markkinoilla, tällaista nopeaa devalvointia ei voida tehdä. Esimerkiksi euroa ei voida devalvoida samalla tavalla kuin Suomen markkaa 1980-luvulla.
Nykyään valuutan arvoa voidaan heikentää rahavarantoa liiallisesti kasvattamalla, mikä johtaa inflaatioon ja vähittäiseen rahan arvon heikkenemiseen.
Devalvoinnin vastakohta on revalvointi.
Sisäinen devalvaatio

Devalvaation kaltaista kilpailukyvyn parantumista voidaan hakea myös sisäisen devalvaation avulla. Sisäisellä devalvaatiolla tarkoitetaan sellaisia järjestelmällisiä toimia, jotka aiheuttavat merkittävän suhteellisen kilpailukyvyn parantumisen esimerkiksi palkkoja alentamalla.
Sisäisellä devalvaatiolla pyrittiin Suomessa välttämään 1990-luvun alun varsinainen devalvaatio, ja ay-liike taipui lopulta palkkoja alentavaan tupo-sopimukseen. Hanke kaatui, koska devalvaatio-odotukset aiheuttivat Suomen Pankin valuuttapaon, joka aiheutti pakkodevalvaation 1991.
Sisäinen devalvaatio > Fiskaalinen devalvaatio

Fiskaalinen devalvaatio on yksi sisäisen devalvaation mahdollisista toteutustavoista. Fiskaalinen devalvaatio tarkoittaa verojärjestelmään tehtäviä muutoksia, joiden tavoitteena on vientiteollisuuden kilpailukyvyn parantaminen. Työnantajien sosiaaliturvamaksujen pienentäminen on esimerkki fiskaalisesta devalvaatiosta.
Muuta huomioitavaa

Devalvaatio ei kuitenkaan ole ainoa teollisuuden ja viennin kilpailukykyyn vaikuttava politiikan menetelmä. Toisena taloutta sääntelevän politiikan muotona rahapolitiikan ohella, jota devalvaatio edustaa, on finanssipolitiikka eli talouspolitiikka, jolla säädellään tuotannontekijöiden kuten esimerkiksi koulutetun työvoiman tai maan turvallisuuden laatua ja tarjontaa.
Kirjallisuutta

Hulkko, Kustaa & Pöysä, Jorma: Vakaa markka: Teot ja tarinat.  (Sitra 208, Puheenvuoroja)  Jyväskylä:  Atena, 1998.  ISBN 951-796-144-8
Kajanoja, L.: Mistä Suomen vaihtotaseen heikkeneminen johtuu, ja mitä sille pitäisi tehdä?. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 2013, 109. vsk, nro 1, s. 48-70.  Artikkelin verkkoversio.
Inka (yritys)

| Inka Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1898, 1967 (Inka Oy)
Perustaja:  P. G. Holm
Toimitusjohtaja:  Sirpa Heinämäki
Puheenjohtaja:  Juha Heinämäki
Kotipaikka:  Virrat
Toimiala:  tekstiiliteollisuus
Tuotteet:  nauhat, nyörit, remmit yms.
Liikevaihto:  4,0 milj. € (2018/6)
Henkilöstö:  35 (2018/6)
Omistaja:  toimiva johto
Kotisivu:  www.inka.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kutomo & Punomo Oy:n vanha tehdas Turun Kärsämäessä toimii nyt aikuiskoulutuskeskuksena.
Inka Oy on suomalainen tekstiilialan yritys, joka on erikoistunut nauhojen, hihnojen ja nyörien valmistamiseen. Inka valmistaa, jatkojalostaa ja myy kudottuja ja punottuja nauhatuotteita nykyisin etupäässä teollisiin tarpeisiin. Inkan tehdas sijaitsee Virtain Killinkoskella.
Historiaa

Inka Oy:n juuret juontavat vuonna 1886 Killinkoskelle perustettuun Virtain Kehruu- ja Kutomotehtaaseen. Sen perustivat oululainen vuori-insinööri P. G. Holm ja kolholainen Matthias Bonn. P. G. Holm perusti vuonna 1898 sen oheen Suomen ensimmäisen nauhatehtaan, josta muodostettiin vuonna 1900 Ab P. G. Holm Oy.
Inka Oy syntyi Lassila & Tikanojan yritysryhmään kuuluneen turkulaisen Kutomo & Punomo Oy:n ostettua P. G. Holmin yrityksen vuonna 1967. Vanhasta tuotemerkistä nimensä saaneen Inka Oy:n hallinto keskitettiin Kutomo & Punomon Turussa sijainneen tehtaan yhteyteen. P. G. Holmin tehdas Helsingissä, alun perin vuonna 1933 ostettu Ab Helsingfors Sidenväfveri Oy, lopetettiin keväällä 1968. Uuden Inka-yhtiön värjäämö ja kutomo sijaitsivat Turussa, kun taas punomo ja neulomo sekä jacquardkutomo Killinkoskella. Vuonna 1972 Inka Oy työllisti noin 550 henkeä.
1990-luvulla suomalaisen vaatetusteollisuuden romahdettua idänkaupan loppumisen myötä Inka alkoi valmistaa ammattikäyttöön tarkoitettuja kuormansidontahihnoja ja muita järeitä ammattituotteita, joista muodostettiin joksikin aikaa erillinen Inka Sling Oy. Vuonna 1996 toiminnot palautettiin kuitenkin yhden yhtiön alle. Teknisten nauhojen kehittäminen ja valmistus oli alkanut jo 1960-luvulla ajoneuvojen turvavyöhihnoista.
Vuonna 1993 ostettiin Pietarsaaresta kevyissä nauhoissa Inkan kanssa kilpaillut Anders Lassfolk Oy, jonka tehdas lakkautettiin ja koneet siirrettiin Killinkoskelle. Ammattituotteet toivat kotimarkkinavaltaiselle Inkalle uusia vientimarkkinoita Pohjoismaista, Keski-Euroopasta ja hiljattain avautuneista itäblokin maista, ja Inka oli yksi kannattavimmista Lassila & Tikanoja -konsernin osista. Vuonna 1996 Killinkoskella alettiin valmistaa itse materiaalinkäsittelynauhojen materiaalia, polypropeenipohjaista Inkafil-kuitua.
Kesällä 1998 alkanut Venäjän ruplakriisi heikensi kysyntää ja kannattavuutta, jotka alkoivat taas elpyä vuosituhannen vaihduttua. Lassila & Tikanojan laajoissa uudelleenjärjestelyissä vuosituhannen vaihteen jälkeen Inka Oy yhdistettiin Amerplastin kanssa Suominen-yhtiöön nimellä Suominen Nauhatuotteet Oy, kunnes vuonna 2005 Inkan omistajaksi tuli Midinvest Management Oy ja palattiin nimeen Inka. Samana vuonna Turussa toiminut tehdas lopetettiin ja toiminta keskitettiin Killinkoskelle. Vuonna 2015 Midinvest myi Inka Oy:n sen toimivalle johdolle.
Killinkosken tehdasyhdyskunta kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Kirjallisuutta

Käppi, Jyrki: Inka: sata vuotta suomalaista nauhateollisuutta 1898–1998.  Virrat:  Tampereen yliopiston Virtain kulttuurintutkimusasema, 1998.  ISBN 951-44-4335-7
Aiheesta muualla

Yhtiö- ja osakehistoriaa (porssitieto.fi)
Injektio

Injektio
Matematiikassa injektio on kuvaus, jossa mitkään kaksi lähtöjoukon alkiota eivät kuvaudu samalle maalijoukon alkiolle.
Määritelmä

Kuvaus  f:\,X\to Y on injektio, jos kaikilla  a,b\in X,  a\neq b on voimassa  f(a)\neq f(b).
Symbolisesti, ehto voidaan lausua:
Loogisesti, kontraposition kautta sama voidaan lausua:
Esimerkkejä

Funktio f: R → R, f(x) = 2x + 1, 
on injektio.
Kun taas funktio g: R → R, g(x) = x2, ei ole injektio, koska g(1) = 1 = g(−1).
Jos x rajoitetaan positiivisiin reaalilukuihin, myös g on injektio.
Jos joukko A on joukon B osajoukko, on olemassa kuvaus f: A → B, jossa f(x) = x kaikilla  x\in A. Tätä sanotaan kanoniseksi injektioksi.
Kirjallisuutta

Häsä, Jokke & Rämö, Johanna: Johdatus abstraktiin algebraan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2015.  ISBN 978-952-495-361-0
Merikoski, Jorma; Virtanen, Ari; Koivisto, Pertti: Diskreetti matematiikka I.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 2001 (1993).  ISBN 951-44-3604-0
Mamadou Dia

Léopold Sédar Senghor oikealla ja Mamadou Dia hänen vieressään vieraita vastaanottamassa vuonna 1960.
Mamadou Moustapha Dia (18. heinäkuuta 1910 tai 1911 Khombole – 25. tammikuuta 2009 Dakar) oli senegalilainen poliitikko. Hän toimi maan ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1958–1962.
Mamadou Dian isä oli Kanelista kotoisin ollut tukulori, joka työskenteli rautatieläisenä Thièsissä ja poliisina Khombolessa. Hänen äitinsä kuului serereihin. Mamadou kävi koraanikoulun, Diourbelin piirikoulun ja Blanchotin yläkoulun Saint-Louisissa. Opettaja merkitsi hänet vuotta vanhemmaksi, jotta hän voisi pyrkiä William Pontyn normaalikouluun.
Valmistuttuaan normaalikoulusta Dia työskenteli opettajana Saint-Louisissa ja Fisselissä sekä Fatickin piirikoulun rehtorina vuodesta 1943. Hän ei ollut vielä kiinnostunut politiikasta, mutta vastusti siirtomaavaltaa ja kirjoitteli lehtiin Senegalin taloudellisista ongelmista. Fatickin asukkaat pyysivät Diaa ehdokkaakseen Senegalin yleisneuvostoon, johon hänet valittiin Léopold Sédar Senghorin ja Ibrahima Seydou Ndawin tuella vuonna 1946. Seuraavana vuonna hänet valittiin myös Ranskan Länsi-Afrikan suureen neuvostoon.
Lamine Guèyen johtamiin sosialisteihin kuulunut Dia osallistui Léopold Sédar Senghorin Bloc démocratique sénégalais -puolueen perustamiseen ja toimi sen pääsihteerinä vuodesta 1948. Hänet valittiin Senegalin edustajaksi Ranskan tasavallan neuvostoon vuonna 1948 ja uudelleen vuonna 1952. Vuonna 1956 Dia valittiin Ranskan kansalliskokouksen jäseneksi. Edustajavuosinaan hän opiskeli maantiedettä, lakia ja taloustiedettä François Perrouxin johdolla.
Vuoden 1956 ”puitelain” hyväksymisen jälkeen Diasta tuli Senegalin hallituksen varapuheenjohtaja vuonna 1957 ja myöhemmin puheenjohtaja. Hän toimi myös lyhytikäisen Malin liittovaltion varapääministerinä Liittovaltion hajottua vuonna 1960 Diasta tuli itsenäisen Senegalin pääministeri ja Senghorista presidentti.
Maan talouden kehittämisestä vastannut Dia esitti radikaaleja uudistuksia, joihin kuuluivat maanomistusolojen uudistaminen, maanviljelijöiden osuuskunnat ja kansallistaminen. Hän kannatti myös Ranskan vaikutusvallasta irtautumista. Vuoden 1961 kuluessa muodostui pääministerin vastainen liittokunta, johon kuului uskonnollisia johtajia, senegalilaisia ja ranskalaisia liikemiehiä ja varakkaita poliitikkoja. Joulukuussa 1962 maahan syntyi perustuslaillinen kriisi, jonka yhteydessä Diaa syytettiin vallankaappauksen valmistelusta. Hänet pidätettiin ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen vuonna 1963.
Kédougoun vankilassa sokeutuneen Dian vapauttamista vaativat muun muassa Jean-Paul Sartre ja paavi Johannes XXIII. Presidentti Senghor vapautti hänet kuitenkin vasta vuonna 1974. Dia armahdettiin Senegalin siirtyessä monipuoluejärjestelmään vuonna 1976.
Vapauttamisensa jälkeen Dia toimi kirjailijana ja lehtimiehenä. Myöhemmin hän perusti oman puolueen ja osallistui vuoden 1983 presidentinvaaleihin, mutta ei saanut mainittavaa kannatusta. Sen jälkeen hän vetäytyi julkisuudesta.
Derby

| Derby Derby |
| --- | --- |
 Derbyn katedraali
 Derbyn sijainti Englannissa ja Derbyshiressä.
 fiDerby 
 52°55′19″N, 1°28′37″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Itä-Midlands
Kreivikunta:  Derbyshire
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  78 km²
Metropolialue:  736 km²
Väestö
Väkiluku (2018):  257 174
Väestötiheys:  3 297 as./km²
Metropolialue:  1 368 549 (Nottingham-Derby)
Metropolialueen väestötiheys:  1 859 as./km²
Muuta
Motto:  Industria, Virtus, et Fortitudo
 www.derby.gov.uk 
Derby on noin 257 000 asukkaan kaupunki (city) ja yhtenäishallintopiiri Itä-Midlandsin alueeseen kuuluvassa Derbyshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa. Yhdessä Nottinghamin kanssa se muodostaa lähes 1,4 miljoonan asukkaan metropolialueen.
Kaupungin läpi kulkee Derwentjoki.
Derby on historiallisesti ollut Derbyshiren kreivikunnan pääkaupunki, jossa kreivikunnan neuvosto kokoontui 1600-luvulta olevassa rakennuksessaan, mutta 1955 neuvosto siirrettiin Matlockiin. 1997 Derby erosi hallinnollisesta Derbyshiren kreivikunnasta ja muodosti oman hallintoalueensa jääden nimeään kantavaan kreivikuntaan vain seremoniallisesti.
Historia > Varhaishistoria

Ensimmäinen maininta Derbyn asutuksesta on vuodelta 50, jolloin roomalaiset perustivat linnoituksen nykyisen Struttin puiston kohdalle suojaamaan Derwentjoen ylityspaikkaa. He pysyivät siellä kolmekymmentä vuotta ennen kuin rakensivat Derventioksi kutsutun linnoitetun asutuksen joen toiselle puolelle. Se suojasi joen ylityspaikan lisäksi tärkeää roomalaisteiden risteystä.
Roomalaisten jälkeen alueelle asettui anglosakseja, ja viikingit valloittivat alueen vuonna 875.
Domesday Bookia koottaessa vuonna 1086 Derbyssä oli jo parituhatta asukasta ja kuusitoista kirkkoa. Se kukoisti keskiajalla kauppapaikkana hyvien joki- ja maantieyhteyksiensä takia.
Historia > 1500-luvulta 1700-luvulle

Vuosien 1745–1746 jakobiittikapinan alkuvaiheissa Charles Edward Stuart eli Bonnie Prince Charlie yöpyi Derbyssä, Exeter Housessa. Talo on nyttemmin purettu, mutta prinssin makuuhuoneen seinäpaneelit ja sisustus ovat kaupunginmuseossa. Stuart marssi kaupunkiin noin kuuden ja puolen tuhannen jakobiitin kanssa matkallaan etelään vaatimaan Englannin kruunua. Hän tuli kuitenkin toisiin ajatuksiin ja kääntyi kahden päivän kuluttua takaisin.
Derby oli Englannin ensimmäinen pikkukaupunki, johon vedettiin vesijohtoverkosto. Sen suunnitteli ja toteutti vuosina 1691–1693 George Sorocold, joka oli aikansa johtavia hydrauliikkainsinöörejä.
Historia > Teollinen vallankumous ja valistusaika

Derby ja Derbyshire olivat Englannin teollistumisen keskuksia 1700-luvulla. Vuonna 1717 kaupunkiin perustettiin vesivoimalla toimiva silkkikehräämö, joka oli yksi maailman ensimmäisistä tehtaista. Se on nykyisin osa Unescon maailmanperintökohdetta Derwentin laakson tehtaat. Vuonna 1758 Jedediah Strutt patentoi Derbyn joustinneulekoneen, laitteen jolla voitiin kutoa joustavia resoreita esimerkiksi sukkien yläreunaan.
Chelsean posliinitehdas siirtyi Derbyyn 1780-luvulla, ja Royal Crown Derby jatkoi ylellisyystuotteiden valmistajana – siitä tuli myöhemmin kuningatar Viktorian hovihankkija.
Valistus oli 1700-luvun jälkipuoliskon eurooppalainen aatevirtaus, joka korosti muun muassa järjen ja tiedon merkitystä. Tuohon aikaan Derbyn lähiympäristö ja koko West Midlands oli tieteellisen, teknisen ja kaupallisen toiminnan voimakkaan kehittymisen keskus. Midlandsin kuuluisa tiedeseura Lunar society toimi pääasiassa Birminghamissa, mutta siihen kuului jäseniä myös Derbystä. Seuran jäsen Erasmus Darwin perusti myös Derby Philosophical Societyn vuonna 1783.
James Fergusonin Derbyssä pitämä luentosarja inspiroi Joseph Wrightiä luomaan maalauksensa Filosofi luennoi telluuriosta, jossa luennoitsijan havaintolaitteesta lähtevää valoa voidaan pitää valistusajan symbolina. Maalaus on nykyisin Derbyn kaupunginmuseossa.
Kolme geologian alan pioneeria vaikutti Derbyn alueella: John Whitehurst, White Watson ja John Mawe. Joitakin vuosikymmeniä heidän jälkeensä John Farey palkattiin tutkimaan Derbyshiren kallioperää.
Historia > 1900-luvulta nykypäivään

Tekstiiliteollisuuden jäljessä kaupunkiin tuli konepajateollisuutta. Rolls-Roycen lentokonemoottoreita tehtiin Derbyssä vuodesta 1907 alkaen.
Ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaiset zeppeliinit pommittivat Derbyä ja viisi kaupunkilaista sai surmansa. Toisen maailmansodan lähestyessä Ernest Townsend värvättiin suunnittelemaan maisemointi, jolla Rolls-Roycen tehtaat naamioitiin näyttämään viattomalta maalaiskylältä.
Talous

Derbyn suurimmat työllistäjät ovat Rolls-Royce (12 000 henkeä), Derbyn kaupunki (11 000), terveyskeskus NHS (7 000), Toyota (4 000) ja yliopisto (2 000). Kaikkiaan Derbyn alueella toimii 16 000 yritystä.
Toyotan Englannin-autonvalmistus on keskittynyt Burnastoniin Derbyn liepeille.
Maaliskuussa 2011 Derbyn työttömyysaste oli 4,6 prosenttia, mikä on korkeampi kuin koko maan tai kreivikunnan keskiarvo.
Maantiede ja liikenne

Derby sijaitsee Derwentjoen varrella jokseenkin yhtä kaukana maan itä- ja länsirannikoista. Koska Derwent on mutkikas ja herkkä tulvimaan, vuonna 1771 alettiin suunnitella kanavaa. Se valmistui vuonna 1797. Kanava jäi käytöstä 1940-luvulla ja se suljettiin virallisesti vuonna 1964. 1990-luvulla kanavaa alettiin jälleen kunnostaa virkistyskäyttöön.
Moottoritie M1 Lontooseen kulkee noin 15 kilometriä kaupungin itäpuolella. Vuonna 2010 kaupunkiin valmistunut uusi kehätie sai nimekseen Lara Croft Way kaupungissa suunnitellun Tomb Raider -pelin mukaan.
Derbyn rautatieasemalta on ollut rautatieyhteys Leedsiin vuodesta 1840 alkaen.
East Midlandsin lentoasema on noin puolen tunnin bussimatkan päässä Derbyn keskustasta.