stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Num3rot
Katsojaluvut Yhdysvalloissa

| Tuotantokausi | Esitysaika | Kauden ensimmäinen jakso | Kauden viimeinen jakso | Jaksoja (Yhteensä) | TV-kausi | Sijoitus | Katsojia (Miljoonissa) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | Perjantai 22.00 | 23. tammikuuta, 2005 | 13. toukokuuta, 2005 | 13 | 2005–2005 | #36 | 10,77 |
| 2 | Perjantai 22.00 | 23. syyskuuta, 2005 | 19. toukokuuta, 2006 | 24 | 2005–2006 | #32 | 11,62 |
| 3 | Perjantai 22.00 | 22. syyskuuta, 2006 | 18. toukokuuta, 2007 | 24 | 2006–2007 | #38 | 10,5 |
| 4 | Perjantai 22.00 | 28. syyskuuta, 2007 | 16. toukokuuta, 2008 | 18 | 2007–2008 | #55 | 9,14 |
| 5 | Perjantai 22.00 | 3. lokakuuta, 2008 | 15. toukokuuta, 2009 | 23 | 2008–2009 | #29 | 9,75  |
| 6 | Perjantai 22.00 | 25. syyskuuta, 2009 | 12. maaliskuuta 2010 | 16 | 2009–2010 | #46 | 8,45 |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
| --- | --- |
Hahmot:  Charlie Eppes  Don Eppes  Alan Eppes  Larry Fleinhardt  Colby Granger  David Sinclair  Liz Warner  Amita Ramanujan 
Tuotantokaudet:  1. kausi  2. kausi  3. kausi  4. kausi  5. kausi  6. kausi
Vuolle (Kälviä)

Vuolle on kylä Kokkolan Kälviällä. Se sijaitsee yhdystien 7712 ja yhdystien 7713 risteyksessä valtatien 28 pohjoispuolella, viiden kilometrin päässä Kajaanintiestä. Kylä on 21 metrin korkeudella meren pinnasta.
Asukkaita on noin 100. Lähin taajama on Vuolteelta lounaaseen sijaitseva Kälviän kirkonseutu. Vuolle ei ole rekisterikylä, mutta siellä on toiminut Vuolteen kansakoulu (nimeltään Alaviitalankoulu). Kylän halki virtaa Marinkaistenpuro.
Muuta

Kyläkeskuksesta koilliseen on Karhukorvenjärvi, jolla on uimaranta ja lentopallokenttä. Vuolteen Honkapirtti on kerhotalo, ja sen pihalla on leikkivälineitä. Vuolteella sijaitseva Pohjakallio on noin kymmenen metriä korkea kalliokukkula, jolla on laavu ja nuotiopaikka.
| n k Kälviä |
| --- | --- | --- |
 Keski-Pohjanmaa  Kokkola 
| Kylät |  Hilli  Kirkonseutu  Passoja  Peitso  Peltokorpi  Ridankylä  Riippa  Ruotsalo  Vuolle  Välikylä  |  |
Romário

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Romário kongressiedustajana
Henkilötiedot
Koko nimi: Romário de Souza Faria
Syntymäaika: 29. tammikuuta 1966 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 169 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1985–1988 1988–1993 1993–1995 1995–1996 1996 1996–1997 1997 1998–1999 1999–2002 2002–2003 2003 2003–2004 2005–2006 2006 2006 2007–2008 2009 1985– | Vasco da Gama PSV Eindhoven Barcelona Flamengo Valencia Flamengo Valencia Flamengo Vasco da Gama Fluminense Al-Sadd Fluminense Vasco da Gama Miami Adelaide United Vasco da Gama América Yhteensä | 122 (80) 109 (98) 46 (34) 16 (8) 5 (4) 7 (3) 6 (1) 39 (26) 46 (41) 26 (16) 3 (0) 34 (18) 32 (22) 25 (19) 4 (1) 6 (3) 0 (0) 451 (311) |
Maajoukkue
| 1987–2005 |  Brasilia | 70 (55) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Romário de Souza Faria eli Romário (s. 29. tammikuuta 1966 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on entinen brasilialainen jalkapalloilija. Romáriota pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista hyökkääjistä ja maalintekijöistä. Hän voitti Brasilian joukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 1994. Romário lopetti uransa vuonna 2008, mutta pelasi vuonna 2009 lyhyesti vielä brasilialaisen Américan riveissä toteuttaakseen isänsä unelman. 1. huhtikuuta 2009 Romario nimitettiin myös Américan markkinointijohtajaksi.
Peliura > Seurajoukkueura

Romário aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Vasco da Gaman joukkueessa vuonna 1985. Hän nousi nopeasti tähdeksi seurassa. Vuonna 1988 Romário siirtyi Eurooppaan ja Alankomaiden suurseuroihin lukeutuvaan PSV:hen. PSV:n riveissä hän voitti kolme Alankomaiden pääsarjan Eredivisien mestaruutta ja kolme maalikuninkuutta. Vuonna 1992 Espanjan suurseura Barcelona hankki Romárion PSV:stä. Barcelonan riveissä hän voitti kaksi Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin mestaruutta ja yhden maalikuninkuuden. Vuosina 1995–1999 hän pelasi vuorotellen kotimaassaan Flamengon riveissä ja Espanjassa Valencian riveissä. Vuoden 2000 jälkeen Romário pelasi kotimaassaan Vasco da Gaman ja Fluminensen riveissä sekä Qatarissa Al-Saddin, Yhdysvalloissa Miamin ja Australiassa Adelaide Unitedin riveissä.
Peliura > Maajoukkueura

Brasilian maajoukkueessa Romário pelasi vuosina 1987–2005 70 ottelua ja teki niissä 55 maalia. Hän edusti Brasiliaa MM-kisoissa vuosina 1990 ja 1994. Vuoden 1994 kisoissa Romário teki viisi maalia ja voitti parhaan pelaajan palkinnon johdattaessaan Brasilian mestaruuteen. Hän saavutti Brasilian riveissä myös olympiahopeaa vuoden 1988 kesäolympialaisissa sekä kaksi Copa Américan voittoa ja yhden Confederations Cupin voiton.
Romário toimi Brasilian maajoukkueen päävalmentajan Dungan apulaisena 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä.
Peliura > Maalit

Romário teki pitkällä urallaan tasan 1 000 maalia. Tuhannes maali syntyi 21. toukokuuta 2007 rangaistuspotkulla ottelussa Sport Recifeä vastaan. Ottelu keskeytyi maalin jälkeen 16 minuutiksi, kun yleisö ryntäsi kentälle onnittelemaan Romáriota. Hän myös juoksi kentän ympäri kunniakierroksen ja sai muistoksi paidan, jonka selkämyksessä lukee 1000. Romário on kuitenkin laskenut mukaan kaikki maalit junioriajoilta ja epävirallisista otteluista. Kansainvälinen jalkapalloliitto onnitteli Romáriota tuhannen maalin saavuttamisesta, mutta ilmoitti virallisen määrän olevan 929.
Peliura > Saavutuksia

Alankomaiden pääsarjamestaruus 1989, 1991, 1992
Alankomaiden cupin voitto 1989, 1990
Espanjan pääsarjamestaruus 1993, 1994
Eredivisien paras maalintekijä 1989, 1990, 1991
Primera Divisiónin paras maalintekijä 1994
Maailmanmestaruus 1994
Olympiahopea 1988
Copa Américan voitto 1989, 1997
Confederations Cupin voitto 1997
MM-kisojen paras pelaaja 1994
FIFAn vuoden pelaaja 1994
Poliittinen ura

Vuonna 2010 Romário valittiin kongressin alahuoneeseen Rio de Janeirosta sosialistisen puolueen riveistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Romário Wikimedia Commonsissa
Maajoukkuetilastot – RSSSF (englanniksi)
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Taffarel |
2 Jorginho |
3 Ricardo Gomes |
4 Dunga |
5 Alemão |
6 Branco |
7 Bismarck |
8 Valdo |
9 Careca |
10 Silas |
11 Romário |
12 Acácio |
13 Mozer |
14 Aldair |
15 Müller |
16 Bebeto |
17 Renato |
18 Mazinho |
19 Ricardo Rocha |
20 Tita |
21 Mauro Galvão |
22 Zé Carlos |
Valmentaja Lazaroni
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Taffarel |
2 Jorginho |
3 Rocha |
4 Ronaldão |
5 Silva |
6 Branco |
7 Bebeto |
8 Dunga |
9 Zinho |
10 Raí |
11 Romário |
12 Zetti |
13 Aldair |
14 Cafu |
15 Santos |
16 Leonardo |
17 Mazinho |
18 Paulo Sérgio |
19 Müller |
20 Ronaldo |
21 Viola |
22 Gilmar |
Valmentaja Parreira
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen Kultaisen pallon voittajat
1982  Paolo Rossi | 1986  Diego Maradona | 1990  Salvatore Schillaci | 1994  Romário | 1998  Ronaldo | 2002  Oliver Kahn | 2006  Zinédine Zidane | 2010  Diego Forlán | 2014  Lionel Messi | 2018  Luka Modrić
FIFAn vuoden pelaaja
Onze d’Or
1976: Robert Rensenbrink • 1977: Kevin Keegan • 1978: Mario Kempes • 1979: Kevin Keegan • 1980: Karl-Heinz Rummenigge • 1981: Karl-Heinz Rummenigge • 1982: Paolo Rossi • 1983: Michel Platini • 1984: Michel Platini • 1985: Michel Platini • 1986: Diego Maradona • 1987: Diego Maradona • 1988: Marco van Basten • 1989: Marco van Basten • 1990: Lothar Matthäus • 1991: Jean-Pierre Papin • 1992: Hristo Stoitškov • 1993: Roberto Baggio • 1994: Romário • 1995: George Weah • 1996: Éric Cantona • 1997: Ronaldo • 1998: Zinédine Zidane • 1999: Rivaldo • 2000: Zinédine Zidane • 2001: Zinédine Zidane • 2002: Ronaldo • 2003: Thierry Henry • 2004: Didier Drogba • 2005: Ronaldinho • 2006: Thierry Henry • 2007: Kaká • 2008: Cristiano Ronaldo • 2009: Lionel Messi • 2010–2011: Lionel Messi • 2011–2012: Lionel Messi • 2012–2014: ei jaettu • 2014–2015: Antoine Griezmann • 2015–2016: ei jaettu • 2016–2017: Cristiano Ronaldo • 2017–2018: Lionel Messi • 2018–2019: Sadio Mané • 2019–2020: ei jaettu • 2020–2021: Karim Benzema • 2021–2022: Karim Benzema • 2022–2023: Erling Braut Haaland
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola
Bahrainin Grand Prix 2016

|  Bahrainin Grand Prix 2016  |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 21 osakilpailusta kaudella 2016. 

Päivämäärä:  3. huhtikuuta 2016
Sijainti:  Bahrain International Circuit, Sakhir, Bahrain
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,412 km
Kilpailun pituus:  57 kierrosta, 308,238 km
Sää:   Selkeä
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.29,493
Palkintokoroke
Voittaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Toinen:   Kimi Räikkönen   (Ferrari)
Kolmas:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.34,482 (kierroksella 41)
Bahrainin Grand Prix 2016 oli Formula 1 -sarjan toinen osakilpailu kaudella 2016. Osakilpailu ajettiin 3. huhtikuuta 2016 Bahrain International Circuitilla Sakhirissa Bahrainissa.
Kyseessä oli historian kahdestoista Bahrainin Grand Prix. Kilpailussa ajettiin 57 kierrosta ja sen yhteispituus oli 308,238 kilometriä.
McLarenin Fernando Alonso ei saanut FIA:n lääkäreiltä lupaa osallistua kilpailuviikonloppuun murtuneiden kylkiluiden vuoksi. Alonson korvasi belgialainen Stoffel Vandoorne.
Kilpailu

Renault'n Jolyon Palmer ei lähtenyt kilpailuun hydrauliikkaongelmien vuoksi. Paalupaikalta kauden toiseen osakilpailuun starttasi Lewis Hamilton. Kakkosruudusta kilpailuun lähti hänen tallikaverinsa Nico Rosberg. Kolmosruutuun aika-ajoissa yltänyt Sebastian Vettel keskeytti lämmittelykierroksella moottorin hajottua. Lähdössä Rosberg nousi Hamiltonin ohi kärkeen. Kuudennesta ruudusta lähtenyt Valtteri Bottas nousi pääsuoralla kolmanneksi ja osui Hamiltoniin ensimmäisessä mutkassa. Bottas sai kolarista varikon läpiajorangaistuksen.
Toisen kierroksen alussa Sergio Pérez törmäsi Carlos Sainziin, jolta puhkesi oikea takarengas. Myöhemmin Sainz joutui keskeyttämään kilpailun kolarivaurioihin. Kimi Räikkönen nousi sija kerrallaan ylöspäin toiseksi Nico Rosbergin johtaessa kilpailua. Ensimmäisellä kierroksella kolaroinut Hamilton nousi kolmanneksi. Haasin Esteban Gutiérrez keskeytti kilpailun jarruvikaan ajettuaan pistesijoista. Daniil Kvjat nousi pieleen menneen aika-ajon jälkeen ylöspäin. Lopussa hän taisteli sijoituksista Williamsin kuljettajien kanssa. Kvjat oli lopulta nopeampi ja oli maalissa seitsemäs.
Bahrainin GP:n voittoon ajoi Nico Rosberg, jolle voitto oli kauden toinen ja viides peräkkäinen edellinen kausi huomioiden. Toiseksi ajoi Kimi Räikkönen, joka kipusi Bahrainissa kahdeksannen kerran palkintokorokkeelle ja ensimmäistä kertaa tällä kaudella. Lewis Hamilton ajoi kolmanneksi. Valtteri Bottas oli maalissa yhdeksäs. Stoffel Vandoorne ajoi F1-debyytissään pistesijalle kymmenenneksi.
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 57 | 1:33.34,696 | 2 | 25 |
| 2. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 57 | +10,282 | 4 | 18 |
| 3. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 57 | +30,148 | 1 | 15 |
| 4. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 57 | +1.02,494 | 5 | 12 |
| 5. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 57 | +1.18,299 | 9 | 10 |
| 6. | 33 |  Max Verstappen | Toro Rosso-Ferrari | 57 | +1.20,929 | 10 | 8 |
| 7. | 26 |  Daniil Kvjat | Red Bull Racing-TAG Heuer | 56 | +1 Kierros | 15 | 6 |
| 8. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 56 | +1 Kierros | 7 | 4 |
| 9. | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 56 | +1 Kierros | 6 | 2 |
| 10. | 47 |  Stoffel Vandoorne | McLaren-Honda | 56 | +1 Kierros | 12 | 1 |
| 11. | 20 |  Kevin Magnussen | Renault | 56 | +1 Kierros | Varikkosuora |  |
| 12. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 56 | +1 Kierros | 17 |  |
| 13. | 94 |  Pascal Wehrlein | Manor-Mercedes | 56 | +1 Kierros | 16 |  |
| 14. | 12 |  Felipe Nasr | Sauber-Ferrari | 56 | +1 Kierros | 21 |  |
| 15. | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 56 | +1 Kierros | 8 |  |
| 16. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 56 | +1 Kierros | 18 |  |
| 17. | 88 |  Rio Haryanto | Manor-Mercedes | 56 | +1 Kierros | 20 |  |
| Kesk. | 55 |  Carlos Sainz Jr. | Toro Rosso-Ferrari | 29 | Kolarivaurio | 11 |  |
| Kesk. | 21 |  Esteban Gutiérrez | Haas-Ferrari | 9 | Jarrut | 13 |  |
| Kesk. | 22 |  Jenson Button | McLaren-Honda | 6 | Moottori | 14 |  |
| DNS | 30 |  Jolyon Palmer | Renault | 0 | Hydrauliikka |  |  |
| DNS | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 0 | Moottori |  |  |
Lähde:
Muuta

Stoffel Vandoornen ensimmäinen kilpailu ja ensimmäinen piste.
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bahrainin Grand Prix 2016 Wikimedia Commonsissa
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2016
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Bahrain |  Kiina |  Venäjä |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |
|  Saksa |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Malesia |  Japani |  Yhdysvallat |  Meksiko |  Brasilia |  Abu Dhabi |  |
Formula 1 -luokan Bahrainin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Bahrain International Circuit (2004–2010, 2012–)
Motivaatioteoriat

Motivaation perustaa on kuvattu monilla motivaatioteorioilla, joista monet ovat peräisin 1950-luvulta. Teorioihin on kohdistettu paljon kritiikkiä ja niitä on kyseenalaistettu, mutta monia vanhoja teorioita siteerataan edelleen yleisesti.
Eri teoriat ovat hyvin erilaisia ja kuvaavat motivaatiota eri kulmista. Teoriat lähinnä täydentävät toisiaan ja ne voidaan jakaa kahteen pääryhmäänkenen mukaan?:
tarveteoriat (sisältöteoriat)
prosessiteoriat (kognitiiviset teoriat)
Tarveteoriat selittävät käyttäytymisen sisäisiä syitä, jotka saavat aikaan ja ylläpitävät käyttäytymistä tai jotka vaikuttavat käyttäytymisen loppumiseen. Prosessiteoriat kuvaavat yksilöllisiä eroja reagoinnissa ulkoisiin ja sisäisiin tekijöihin ja ne analysoivat käyttäytymisen alkua, kuinka sitä pidetään yllä, kuinka sitä ohjataan ja kuinka se saadaan päättymään.
Tarveteoria

Sisältö- eli tarveteorioita on useita, joista kuuluisimpia ovat Maslow'n tarvehierarkia, Herzbergin motivaatio- ja hygieniateoria sekä McClellandin suoritusmotivaatioteoria. Tarpeet määritellään sisäisen epätasapainon tilaksi, joka saa ihmisen toimimaan tasapainon saavuttamiseksi. Tarpeiden suhteellinen voimakkuus ja niiden heilahtelut ohjaavat yksilön käyttäytymistä ja suoriutumishalukkuutta. Tarpeiden perusteoria on frustraatioteoria, jonka mukaan tarpeen tyydytys johtaa tarpeen vähenemiseen ja turhautuminen johtaa tarpeen kasvuun. Tästä teoriasta hieman moninaisempi on Alderferin ERG-teoria, joka myös täydentää Maslowin tarvehierarkiaa. Tarveteorioista uusimpia ovat McClellandin ja Alderferin motivaatioteoriat. Nämä edellä mainitut teoriat ovat puhtaasti tarveteorioita ja näistä hieman poikkeava on Herzbergin kaksifaktoriteoria. Myös tarveteorioihin voidaan liittää vuosina 1995–1998 tehty psykologian professori Steven Reiss'n laaja empiirinen tutkimus siitä, mitkä ovat ihmisten elämän perustarpeita eli motiiveja, jonka pohjalta muodostui 16 elämän perustarpeen teoria.
Prosessiteoriat

Ihmiset tulkitsevat ja havaitsevat tilanteita yksilöllisesti ja heille muodostuu erilaisia odotuksia näiden pohjalta. Prosessiteoriat kuvailevat näitä yksilöllisiä eroja reagoinnissa ulkoisiin ja sisäisiin tekijöihin. Prosessiteoriat kuvailevat ja analysoivat, miten ihminen saadaan liikkeelle, miten liikettä pidetään yllä, miten sitä ohjataan ja miten se saadaan päättymään.
Työmotivaatio

Motivaatioteoriat ovat pyrkineet löytämään ratkaisuja ihmisen motivointiin jo vuosikymmenien ajan tehokkaamman työnteon saavuttamiseksi. Työmotivaatiota ei kuitenkaan pysty selittämään täysin yhdelläkään motivaatioteorialla, mutta niitä ei kuitenkaan voi sivuuttaa ja ne ovat hyviä johtamisen työvälineitä pyrittäessä ymmärtämään, mikä ihmistä motivoi. Motivaatioteorioita yhdistelemällä saadaan tekijäryhmät, jotka vaikuttavat työmotivaatioon. Porter ja Miles (1974) kokosivat joukon tekijöitä, jotka vaikuttavat työorganisaatiossa työmotivaatioon: työntekijän persoonallisuus, työn ominaisuudet, työympäristö. Elämänkaariteorioiden mukaan voidaan vielä joukkoon lisätä elämänvaihe.
Motivaatio

Motivaatio on hyvin monisyinen ilmiö, eikä sen tutkiminen ole helppoa, koska ihmiset eivät useinkaan ole tietoisia käyttäytymisensä syistä. Usein käsitetään, että motivaatio on yksilökohtaista ja jollakin on sitä enemmän kuin toisilla. Uraansa aloittavat esimiehet leimaavat työntekijöitä usein laiskoiksi, jos he eivät ole motivoituneita. Kuitenkin sama laiska työntekijä voi vapaa-aikanaan käyttää runsaasti aikaa omiin harrastuksiinsa ja olla monessa toiminnassa mukana. Ihmisiä leimataan usein laiskoiksi, koska työ ei ole heidän arvoasteikkonsa yläpäässä. Motivaatio on tilanteen ja yksilön vuorovaikutusta, johon vaikuttavat lukuisat tekijät ja jokaisen yksilön henkilökohtaiset tarpeet. Esimerkiksi työntekijä saattaa jättää usein lukematta tärkeät esimiehen lähettämät tiedotukset tai lukee niitä vain muutaman minuutin päivästä. Samalla hän mahdollisesti kokee lukemisen raskaaksi ja epämiellyttäväksi, mutta kotiin päästyään käyttää koko iltapäivän novellien ja sanomalehtien lukemiseen. Motivaatio vaihtelee yksilöllisesti ja tilannesidonnaisesti.
Motivaatiosta voidaan sanoa sen olevan toiminnan voima. Se suuntaa ja virittää suoritukseen, joka onnistuu ihmisen valmiuksista riippuen. Motivaatiotaso vaihtelee eri tilanteissa ja eri aikoina hyvin paljon. Motivaatio on käyttäytymistä virittävien ja ohjaavien tekijöiden järjestelmä. Motivaatio on se psyykkinen tila, millä vireydellä, aktiivisuudella ja ahkeruudella yksilö tietyssä tilanteessa toimii saavuttaakseen tavoitteensa. Motivaatiosta riippuu, millä halulla ihminen käyttää omia resurssejaan työn suorittamiseksi. Motivaatio tulee motiiveista ja niiden aikaansaamasta tilasta tulee motivaatio.
Usein ihmiset eivät ole tietoisia omasta motivaatiostaan. Sigmund Freud oli ensimmäinen, joka huomasi tutkimuksissaan alitajuisten motivaation merkityksen ihmisen käyttäytymisessä. Hän huomasi, että ihminen ei useinkaan ole tietoinen siitä, mitä hän haluaa ja miksi. Hän totesi tutkimuksissaan ihmisen tietoisen motivaation olevan vain jäävuoren huippu ihmisen käyttäytymisestä. Steven Reiss'n tutkimukset osoittavat kuitenkin, että ihmiset ovat varsin tietoisia omista elämän perusmotiiveistaan. Näin ollen heidän yksilöllisiä motiivejaan voidaan kartoittaa ja motiivien intensiteettiä mitata luotettavasti motiivien mittaamiseen kehitetyllä työkalulla. Kaikille ihmisille on yhteistä, että heitä motivoi 16 elämän perustarvetta, mutta se, missä määrin nämä motivoivat, on täysin yksilöllistä. Perusmotiivit ovat suhteellisen pysyviä läpi koko elämän. Näin ollen motivaatio ei vaihtele täysin tilannesidonnaisesti, vaan vahvat motiivimme ajavat meitä jatkuvasti eteenpäin. Esimerkiksi henkilö, jolla on hyvin vahva riippumattomuuden perustarve, haluaa olla riippumaton joka tilanteessa ja joka päivä.
Motiivit

Ihmiset eivät eroa toisistaan vain kyvyiltään, vaan myös haluiltaan, asenteiltaan ja motiiveiltaan. Yksilöiden motivaatiotaso riippuu heidän motiiviensa voimakkuudesta. Motiivit usein liitetään ihmisen tarpeisiin, haluihin, vietteihin, sisäisiin yllykkeisiin sekä palkkioihin ja rangaistuksiin. Motiivit herättävät, ylläpitävät vireyttä ja ovat päämääräsuuntautuneita. Ne pitävät liikkeen tiettyyn suuntaan tiedostettuna tai tiedostamattomana ja sitovat tietyn määrän ihmisen energiasta. Koska monet motiivit tulevat alitajunnasta, on niiden löytäminen, tutkiminen ja kehittäminen erittäin vaikeata. Motiivit ovat niitä ”syitä” (why’s) meidän käyttäytymisellemme, miksi toimimme ja haluamme asioita. Keskeisin syy käyttäytymiselle ovat motiivit ja tarpeet. McClellandin määritelmän mukaan motiivi on tietynlaiseen tavoitetilaan kohdistuva toistuva kiinnostus tai mielen askarrus. Motiivit virittävät ja ohjaavat ihmisen käyttäytymisen tiettyyn suuntaan ja motivaatio on se psyykkinen tila ja halu, millä vireydellä toimitaan tavoitteiden saavuttamiseksi.  Steven Reiss löysi tuhansia ihmisiä haastattelemalla yli 400 erilaista motiivia. Hän ryhmitteli ne 16 elämän perustarpeeksi eli motiiviksi, jotka ovat universaaleja ihmiskunnassa. Ihmisten yksilöllisyys syntyy siitä, missä määrin kukin näistä motiivista motivoi meitä.
Tilanne- ja yleismotivaatio

Tutkimuksissa on eroteltu tilanne- ja yleismotivaatio. Tilannemotivaatio on nimensä mukaisesti hyvin lyhytkestoista ja riippuu tilanteesta. Yleismotivaatio kuvaa käyttäytymisen pysyvyyttä. Ihmisen psyykkinen tila vaihtelee yksilökohtaisesti usein, ja se vaikuttaa yhdessä ulkoisten ja sisäisten ärsykkeiden kanssa myös senhetkiseen vireyteen. Tätä kutsutaan tilannemotivaatioksi, koska se määrää, millä aktiivisuudella ja mihin suuntaan ihminen tietyssä tilanteessa toimii. Tilannemotivaatio on hyvin dynaamista ja siihen ympäristötekijät vaikuttavat erittäin paljon.
Yleismotivaatio on hyvin pysyväluonteista, ja se on hyvin lähellä asenteita. Se kuvaa käyttäytymisen, vireyden ja motivaation keskimääräistä tasoa pitkällä aikavälillä. Tilannemotivaatio on usein hyvin riippuvainen yleismotivaatiosta. Esimerkiksi työstään pitävä työntekijä on paljon helpompi saada mukaan työnsä kehittämistehtäviin kuin työhönsä tyytymätön.
Kansakunnan tila -puhe

Woodrow Wilson piti ensimmäisen tilapuheensa 2. joulukuuta 1913. Tämä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1801, kun tällainen puhe pidettiin henkilökohtaisesti ennen kongressin yhteisistuntoa, käynnistää nykyaikainen suuntaus unionin tila -puheen suhteen.
Kansakunnan tila tai vaihtoehtoisesti Liittovaltion tila -puhe (engl. State of the Union Address) on Yhdysvaltain presidentin yleensä jokaisen vuoden tammikuussa pitämä puhe, jonka tehtävänä on antaa kongressille käsitys Yhdysvaltain liittovaltion sen hetkisestä tilasta ja esitellä kongressille presidentin hyvänä pitämiä kehitysehdotuksia. Puhetta voi verrata Suomen presidentin uudenvuodenpuheeseen. Kansakunnan tila -puhe pidetään perustuslain II artiklan 3. kohdan mukaisesti. Presidentin edellytetään siinä ”aika ajoin antavan kongressille tietoa liittovaltion tilasta sekä suosittelevan heidän (kongressiedustajien) harkittavakseen toimenpiteitä, jotka tämä arvioi tarpeellisiksi ja sopiviksi”.
Kansakunnan tila -puhe, kuten monet muutkin Yhdysvaltojen hallinnon kaavat, on tehty brittiläisen esikuvan mukaisesti. Britanniassa hallitsija pitää parlamentin avajaisissa puheen, jossa hän esittää hallituksensa tavoitteet tulevalle vuodelle.