stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sitra (rahasto)
Sitran strategia

Sitran strategia päivitettiin kesäkuussa 2024.
Uuden strategian avulla Sitra vahvistaa ennakointitiedon tuottamista Suomen tulevaisuuden suurista haasteista, edistää Suomen uudistumista yhteiskunnallisilla innovaatioilla ja lisää yhteistyötä muiden toimijoiden kanssa Suomea koettelevien ongelmien ratkaisemiseksi.
Toimintamallissa korostuvat:
Ennakointi: Yhteiskunnallisten innovaatiotarpeiden ja ratkaisuja odottavien haasteiden tunnistaminen sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä.
Kokeilut: Ratkaisujen ideointi ja kokeilu. Kumppanuuksien luonti.
Ratkaisujen levittäminen käyttöön kumppanien kanssa, myös kansainvälisesti.
Tulevina vuosina (2024-) Sitra keskittyy hakemaan ratkaisuja etenkin neljään Suomen tulevaisuutta koettelevaan haasteeseen: se hakee ratkaisuja, jotka edistävät kasvua, vauhdittavat kestävyyssiirtymää, vahvistavat demokratiaa ja vähentävät polarisaatiota sekä parantavat datan ja tekoälyn hyödyntämistä.
Hallinto

Sitran hallinnon ytimen muodostavat hallintoneuvosto, hallitus ja johtoryhmä. Hallintoneuvoston tehtävänä on valvoa Sitran hallintoa ja päättää toiminnan periaatteista.
Hallinto > Hallintoneuvosto

Sitran hallintoneuvostoon kuuluvat seuraavat kansanedustajat:
Mika Lintilä (kesk.), puheenjohtaja
Mika Kari (sd.), varapuheenjohtaja
Janne Jukkola (kok.)
Pihla Keto-Huovinen (kok.)
Pekka Toveri (kok.)
Laura Huhtasaari (ps.)
Ari Koponen (ps.)
Veijo Niemi (ps.)
Saku Nikkanen (sd.)
Annika Saarikko (kesk.)
Oras Tynkkynen (vihr.)
Mai Kivelä (vas.)
Joakim Strand (r.)
Peter Östman (kd.)
Hallinto > Hallitus

Hallitukseen kuuluu tällä hetkellä seitsemän jäsentä:
Jorma Ollila, DI, VTM, puheenjohtaja
Susanna Huovinen, alivaltiosihteeri, valtiovarainministeriö, varapuheenjohtaja
Tarja Halonen, presidentti
Keijo Hämäläinen, rehtori, Tampereen yliopisto
Timo Jaatinen, kansliapäällikkö, työ- ja elinkeinoministeriö
Minna Kivimäki, kansliapäällikkö, liikenne- ja viestintäministeriö
Inka Mero, pääomasijoittaja, Voima Ventures -rahaston perustaja ja toimitusjohtaja, KTM
Hallinto > Yliasiamiehet

Operatiivista toimintaa johtaa yliasiamies, joka vastaa Sitran hallinnosta ja kehittää organisaation toimintaa hallintoneuvoston ja hallituksen antamien ohjeiden ja määräysten mukaisesti. Käytännön operatiivisesta toiminnasta vastaa Sitran johtoryhmä.
Yliasiamiehen nimittää Sitran hallintoneuvosto Sitran hallituksen esityksen perusteella. Hallintoneuvosto saattaa poiketa hallituksen esityksestä. Esimerkiksi vuonna 2003 Sitran hallitus esitti yliasiamiehen tehtävään Bengt Holmströmiä, mutta Sitran hallintoneuvosto valitsi johtoon Esko Ahon. Vuonna 2023 Sitran hallitus esitti yliasiamieheksi tutkija Tommi Laitiota, mutta hallintoneuvosto päätti nimittää tehtävään Atte Jääskeläisen.
Yliasiamiehelle maksetaan palkkaa 18 553 euroa kuukaudessa.
Yliasiamiehet:
Atte Jääskeläinen 2023–
Jyrki Katainen, yhteiskuntatieteiden maisteri, 2020–2023
Mikko Kosonen, kauppatieteiden tohtori, Nokia, 13.11.2008–2019
Esko Aho, valtiotieteiden maisteri, entinen pääministeri, Suomen Keskusta, 2004–2008
Aatto Prihti, kauppatieteiden tohtori, 1997–2004
Matts Andersson, kauppatieteiden kandidaatti, 1996
Jorma Routti, professori, 1986–1995
C. E. Carlson, professori, 1974–1986
Kaarlo Larna, valtiotieteiden tohtori, 1972–1973
Klaus Waris, kansleri, 1968–1972
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä

Sitra on perustamisestaan saakka ollut tulevaisuusorganisaatio. Se on vuosien ja vuosikymmenien mittaan muuttunut T&K-rahoitajasta yhteiskunnalliseksi muutosagentiksi.
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä > 1960-luku

Eduskunta perusti Suomen Itsenäisyyden juhlarahasto Sitran lahjana Suomen kansalle. Sitran tehtäväksi kirjattiin lakiin kilpailukyky ja kasvu eli huomisen menestyvä Suomi. Sitran ensimmäinen hanke liittyi ympäristön pilaantumisen ehkäisyyn.
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä > 1970-luku

Sitra rahoitti tutkimus- ja tuotekehityshankkeita, muun muassa Xylitolin kehitystyötä. Sitra aloitti myös talouspolitiikan johtamiskurssin sekä muun muassa perusti yhdessä Suomen Kulttuurirahaston ja kauppa- ja teollisuusministeriön kanssa Keksintösäätiön. Myös futurologia nousi Sitran agendalle.
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä > 1980-luku

Sitra toi pääomasijoitustoiminnan Suomeen. Sitran rahoittama yhdistelmä-DNA-hanke oli lähtölaukaus suomalaiselle geenitutkimukselle.
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä > 1990-luku

1990-luvulla Sitra oli Suomen suurin pääomasijoittaja. Sitra käynnisti myös tutkimus- ja koulutushankkeita sekä innovatiivisia hankkeita, aiheet vaihtelivat biohajoavista implanteista tietoyhteiskuntastrategiaan. Esko Ahon pääministerikaudella Sitra sai valtiolta lahjoituksena Nokian osakkeita peruspääoman korottamiseksi. Sitra siirtyi Suomen Pankin alaisuudesta suoraan eduskunnan alaiseksi.
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä > 2000-luku

2000-luvulla Sitrasta tuli yhteiskunnallinen uudistaja. Talouspolitiikan koulutus lopetettiin.
Toiminnan painopisteet eri vuosikymmenillä > 2010-luku

Sitran tekee ennakointi- ja megatrendityötä. Sitra ja yhteistyökumppanit lähtevät toteuttamaan sähköistä palveluväylää ja vauhdittamaan digitalisaatiota. Sitra tuo Suomeen vaikuttavuusinvestoinnin.
Arvostelu > Riskisijoitusten hoito kilpailuttamatta

Syksyllä 2007 Helsingin Sanomien artikkeli nostatti keskustelun siitä, onko eettistä ongelmaa siinä, että Sitra on antanut riskisijoituksia hoidettavaksi entisille työntekijöilleen. Artikkelin mukaan Sitran johtajat olivat perustaneet yhtiöitä, joihin on sijoitettu kymmeniä miljoonia Sitran julkisia varoja. Artikkeli korosti, että sijoittaminen oli tehty ilman kilpailuttamista. Artikkeli nosti esiin erityisesti Bio Fund Management, Eqvitec Partners ja Korona Invest -yhtiöt. Myös MOT käsitteli asiaa.
Sitran aiheesta julkaiseman tiedotteen mukaan rahastojen hallinnointia ei ole perustamisvaiheessa kilpailutettu, sillä yksityiset ja yksityisluonteiset sijoittajat muodostavat rahastossa enemmistön eikä virallisen kilpailuttamisen velvoitetta siksi synny. Tiedotteen mukaan perustettavien rahastojen kaupallinen luonne ja selkeä tuottotavoite huolehtivat siitä, että rahastojen hoito tulee kilpailutetuksi markkinaehtoisesti. Tiedotteen mukaan Sitran perustamiin hallinnointiyhtiöihin siirtyneet entiset Sitran toimihenkilöt ovat toimialaosaamisellaan huolehtineet, että sijoitusrahastot ovat toiminnallaan kehittäneet myös niitä toimialoja joille ne on perustettu. Eduskunnan Suomen Pankin pankkivaltuuston jäsenistä koostuva hallintoneuvosto totesi vuonna 2007 Sitralta asiasta saamansa selvityksen perusteella, että Sitralla on hallintoneuvoston luottamus.
Arvostelu > Pekka Himanen -kohu

Syksyllä 2012 Sitra oli osallisena Himas-kohussa, jossa Valtioneuvoston kanslia tilasi filosofi Pekka Himaselta 700 000 euroa maksavan kansainvälisen tutkimuksen. Sitra oli tutkimuksen maksaja Tekesin ja Suomen Akatemian kanssa.
Arvostelu > Sijoitustappiot

Toukokuussa 2019 Kauppalehti kirjoitti että Sitra on tehnyt vuonna 2018 60 miljoonan osakesijoituksillaan 55 miljoonaa euroa tappiota. Suurin suora sijoitus oli pörssiyhtiö FIT Biotechiin, joka hakeutui konkurssiin.
Arvostelu > Muutosehdotuksia

Ainakin SDP on vaatinut Sitran osittaista alasajoa ja varojen siirtämistä valtion budjettiin.
Vuonna 2019 parlamentaarisen Sitra-työryhmä arvioi Sitran toimintaa ja ehdotti raportissaan muun muassa muutoksia hallintorakenteeseen:
»Esityksessä ehdotetaan muutettavaksi Sitran hallintorakennetta. Sitralle esitetään säädettäväksi oma, Suomen Pankin pankkivaltuutetuista erillinen hallintoneuvosto, jonka jäsenmäärää ehdotetaan lisättäväksi tarkoituksena vahvistaa rahaston parlamentaarista ja laaja-alaista ohjausta. Hallintoneuvoston tehtävät säilyisivät keskeisiltä osin ennallaan siten, että Sitran nykyinen asema riippumattomana toimijana turvataan. Eräitä hallintoneuvoston tehtäviä esitetään kuitenkin tarkennettavaksi suhteessa Sitran hallituksen tehtäviin. Myös hallituksen jäsenten valintamenettelyä ja kokoonpanoa ehdotetaan muutettavaksi vastaamaan paremmin Sitran toiminnallisia tarpeita. Yliasiamies ei ehdotuksen mukaan enää olisi hallituksen jäsen. Myös hallituksen asemaa yliasiamieheen nähden ehdotetaan vahvistettavaksi ja hallituksen tehtäviä tarkennettavaksi.»
Tohtori Heikki Pursiaisen mukaan Sitran toiminnan kustannuksilla voitaisiin rahoittaa kuusi Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen VATT:n kokoa olevaa tutkimuslaitosta. Nykytutkimusmenetelmillä on mahdollista oikeasti selvittää poliittisten päätösten vaikutuksia, mutta rahoituksen niukkuus on keskeinen syy siihen, että koulua, innovaatioita, syrjäytymistä, työllisyyttä ja maahanmuuttoa koskevien päätösten takaa puuttuu tällaista tutkimustietoa. Huippututkijoilla on pulaa rahoituksesta mutta Sitra tuottaa valtavilla resursseillä "epämääräisiä raportteja vaihtoehtotaloudesta", mihin voisi käyttää vähemmänkin rahaa.
Kirjallisuutta

Särkikoski, Tuomo: Sitra. Tulevaisuus tehtävänä.  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-5027-5
Allén, Tuovi ja Karhu, Matti (toim): Pennejä taivaasta? – Talouspolitiikkakoulutusta 25 vuotta.  Helsinki:  Edita, 2003.  ISBN 951-37-3893-0
Aiheesta muualla

Sitran kotisivut
| n k  Eduskunta |
| --- | --- | --- |
| Organisaatio |  Kansanedustaja Luettelo  Avustajat  Puhemies Luettelo  Puhemiesneuvosto  Valiokunta  Kansliatoimikunta Sisäinen tarkastus  Tietosuojavastaava  Eduskunnan kanslia Pääsihteeri  Hallinto- ja palveluosasto  Kansainvälinen osasto  Keskuskanslia  Tieto- ja viestintäosasto  Turvallisuusosasto  Valiokuntasihteeristö  |  |
| Politiikka |  Eduskuntaryhmä  Puolueet  |  |
| Vaalit |  1907  1908  1909  1910  1911  1913  1916  1917  1919  1922  1924  1927  1929  1930  1933  1936  1939  1945  1948  1951  1954  1958  1962  1966  1970  1972  1975  1979  1983  1987  1991  1995  1999  2003  2007  2011  2015  2019  2023  2027  |  |
| Toimielimet |  Arkisto  Kirjasto  Tilintarkastajat  Pankkivaltuusto  Oikeusasiamies Ihmisoikeuskeskus  Ulkopoliittinen instituutti  Sitra  |  |
| Rakennukset |  Eduskuntatalo  Kansalaisinfo  Pikkuparlamentti  |  |
| Toiminta |  Valtiopäivät  Lähetekeskustelu  Suullinen kysymys  Välihuuto    |  |
| Muuta |  Nuorten parlamentti  Suomen eduskunta 100 vuotta  |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI
Baltian ilmavalvonta

Baltian maiden kartta
Baltian ilmavalvonta valvoo Baltian maiden eli Viron, Latvian ja Liettuan ilmatilaa niiden omien ilmavoimien ja ilmavalvonnan ja Naton lentokoneiden ja muun kaluston avulla.
Neuvostoliiton hajottua 1990-luvulla Baltiaan syntyneet tasavallat pyrkivät siihen, että  niiden alueelle jääneet Venäjän asevoimat poistetaan ripeästi. Tähän pyrittiin myös ilmavoimien, lentotukikohtien ja valvontaan käytettävien tutkien osalta, mikä muutti Baltian ilmapuolustuksen.
Baltian maiden ilmatilan rauhan ajan valvonnasta (engl. Air Policing) tehtiin päätös maaliskuussa 2004 Natossa jo muutama päivä ennen Baltian maiden jäsenyyspäätöstä. Nato-maat lähettävät vuorotellen neljä hävittäjälentokonetta Baltiaan. Baltian ilmatilan valvonta on ollut vaikeaa joillekin eurooppalaisille Nato-maille. Osa niistä katsoo, ettei ympärivuorokautinen hävittäjäpäivystys ole tarpeellista. On esitetty, että Natossa Baltian valvontavuorot aiheuttavat ”kriisin” joka neljäs kuukausi. Toisaalta Baltian ilmatilan rauhanajan valvonta on balttien mielestä ainoa konkreettinen hyöty, joka Natoon liittymisestä voidaan osoittaa.
Tutkavalvonta

Itsenäistyttyään Viro, Liettua ja Latvia jäivät ilman valvontakykyä. Tämä teki niiden alueellisen koskemattomuuden valvonnan vaikeaksi, koska ei ollut keinoja tutkavalvontaan eikä hävittäjiä, joita lähettää tunnistuslennoille. Nato-jäsenyyden myötä asia ratkaistiin siten, että Liettuaan Kaunasin lähelle Karmelavan tukikohtaan perustettiin vuonna 2000 Viron, Liettuan ja Latvian yhteinen ilmavalvonta-aluekeskus BALTNET, johon hankittiin yhdysvaltalainen Lockheed-Martin TPS-117 -kaukovalvontatutkakalusto. BALTNET ja lentokone ovat osa Naton järjestelmää. Kaukovalvontatutkalla pystyy valvomaan ilmatilaa Baltian ulkopuolelle noin 400 kilometrin päähän 30 kilometrin korkeudelle. Natolla on vastaavia tutka-asemia kymmenisen kappaletta Naton itärajalla Romaniasta Liettuaan.
21. huhtikuuta 2003 Virossa avattiin Lockheed-Martin TPS-117 -tutka-asema Kellaveressä (noin sata kilometriä Tallinnasta itään). Vuotta myöhemmin 17. huhtikuuta 2004 Virossa Ämarin tukikohdassa avattiin keskialueen valvontatutka ASR-8. Liettuaan avattiin EADSin lyhyen ja keskipitkän matkan tutka TRML 3D/32 3D (valvontakyky 200 kilometriin) 2001 allekirjoitetulla sopimuksella 2003. Pitkänmatkan tutka Lockheed-Martin TPS-117 otettiin käyttöön kuukausien koekäyttöjakson jälkeen Audrinissa 4. maaliskuuta 2004. Kaukovalvontatutka Lockheed-Martin TPS-117 aloitti toimintansa Latviassa Audrinissa lähellä Venäjän rajaa 190 kilometrin päässä Riiasta. Tutka kytkettiin BALTNETiin syyskuussa 2003. Heinäkuussa 2003 aloitti toimintansa Norjan lahjoittama ASR-7-tutka Ventspilsissä.
Hävittäjävalvonta

Tutkavalvonnan lisäksi Viron, Liettuan ja Latvian ilmatilaa valvotaan Nato-liittolaisten tarjoamien neljän hävittäjäkoneen parven turvin. Tunnistusta varten voidaan lähettää kaksi hävittäjää tunnistamaan tutkassa havaittu kohde. Šiauliain lähellä sijaitsevalta Zokniain sotilaslentokentältä pitäisi hävittäjän ehtiä kohteeseensa Baltiassa 15 minuutissa. Muita mahdollisia harjoiteltuja laskeutumispaikkoja hävittäjille ovat Latvian Riian, Viron Tallinnan ja Liettuan Vilnan lentokentät.
Belgia, Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta, Norja, Alankomaat, Saksa, Yhdysvallat ja Puola ovat vuorotelleet kolmen kuukauden jaksoissa. Ensimmäisenä valvonnan aloitti Belgian 349. hävittäjälaivue 29. maaliskuuta 2004 F-16-hävittäjillä. Huollon tarvitsema varustus kuljetettiin paikalle C-130-kuljetuskoneella kahta päivää aikaisemmin. Ensimmäinen tunnistustehtävän belgialaiset suorittivat 2. huhtikuuta 2004 venäläisen Iljušin Il-18 -koneen tultua Viron ilmatilaan. Koneen tunnisti ensimmäisen kerran Suomenlahden kansainvälisessä ilmatilassa suomalainen F-18 Hornet.
Belgiaa seurasi kesällä 2004 Tanska, joka niin ikään käytti valvontaan F-16-hävittäjiä. Lokakuuta 2004 tammikuuhun 2005 valvoi Baltian ilmatilaa Iso-Britannia Tornado F3 -hävittäjillä, mitä seurasi Norja neljällä F-16-hävittäjällä. Hollanti valvoi ilmatilaa kesäkuulle 2005 F-16-hävittäjillä. Tästä jatkoi Saksan Luftwaffe neljällä vanhalla F-4 Phantom II:lla 23. kesäkuuta 2005. Lokakuusta tammikuun alkuun valvontavuoro on Yhdysvalloilla, mistä tammikuussa jatkoi Puola.
Tähän asti ehkä merkittävin tapaus on ollut Suhoi Su-27:n putoaminen Liettuan ilmatilassa 15. syyskuuta 2005. Saksalaiset F-4-koneet ehtivät kahdeksan minuutin kuluttua hälytyksestä Liettuassa sijaitsevan onnettomuusalueen yläpuolelle. Kone kuului muodostelmaan, jossa Berijev A-50 -tutkavalvontakoneen suojana lensi kuusi Suhoi Su-27 -hävittäjää.
1. huhtikuuta 2006 kolmen kuukauden valvontavuorot muuttuivat neljän kuukauden mittaiseksi huollon tekemiseksi halvemmaksi, jolloin Baltian ilmatilaa alkaa valvoa ensimmäistä kertaa Turkki. Elokuussa Turkin jälkeen valvonnan aloitti Espanja.
Vuoroluettelo

| Aloituspäivä | Maa | Hävittäjä | Viite |
| --- | --- | --- | --- |
| 30. maaliskuuta 2004 |  Belgian ilmavoimat (1.) | F-16AM Fighting Falcon |  |
| 1. heinäkuuta 2004 |  Tanskan ilmavoimat (1.) | F-16AM Fighting Falcon |  |
| 30. lokakuuta 2004 |  Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat (1.) | Panavia Tornado F.3 |  |
| 1. tammikuuta 2005 |  Norjan ilmavoimat (1.) |  F-16AM Fighting Falcon |  |
| 30. maaliskuuta 2005 |  Alankomaiden ilmavoimat (1.) |  F-16AM Fighting Falcon (1.) |  |
| 30. kesäkuuta 2005 |  Saksan ilmavoimat (1.) | F-4F Phantom II |  |
| 12. lokakuuta 2005 |  Yhdysvaltain ilmavoimat (1.) |  F-16CJ Fighting Falcon |   , |
| 1. tammikuuta 2006 |  Puolan ilmavoimat (1.) |  MiG-29A (1.) |  |
| 31. maaliskuuta 2006 |  Turkin ilmavoimat (1.) |  F-16C Fighting Falcon (1.) |  |
| 1. elokuuta 2006 |  Espanjan ilmavoimat (1.) |  Mirage F-1M (1.) |  ,  |
| 1. joulukuuta 2006 |  Belgian ilmavoimat (2.) | F-16AM Fighting Falcon |  |
| 1. huhtikuuta 2007 | Ranskan ilmavoimat (1.) |  Mirage 2000C |  |
| 1. elokuuta 2007 |  Romanian ilmavoimat (1.) | MiG-21MF-75 |  |
| 1. marraskuuta 2007 |  Portugalin ilmavoimat (1.) | F-16AM Fighting Falcon |  |
| 16. joulukuuta 2007 |  Norjan ilmavoimat (2.) | F-16AM Fighting Falcon |  |
| 15. maaliskuuta 2008 |  Puolan ilmavoimat (2.) | MiG-29A |  |
| 30. kesäkuuta 2008 |  Saksan ilmavoimat (2.) | F-4F Phantom II |  |
| 30. syyskuuta 2008 |  Yhdysvaltain ilmavoimat (2.) | F-15C Eagle |  |
| 4. tammikuuta 2009 | Tanskan ilmavoimat (2.) | F-16AM Fighting Falcon |  |
| 1. toukokuuta 2009 |  Tšekin ilmavoimat (1.) | JAS 39C Gripen |  |
| 1. syyskuuta 2009 |  Saksan ilmavoimat | Eurofighter Typhoon |  |
| 3. marraskuuta 2009 |  Saksan ilmavoimat | F-4F Phantom II |  |
| 4. tammikuuta 2010 |  Ranskan ilmavoimat | Mirage 2000C |  |
| 1. toukokuuta 2010 |  Puolan ilmavoimat | MiG-29A |  |
| 1. syyskuuta 2010 |  Yhdysvaltain ilmavoimat | F-15C Eagle |  |
| 5. tammikuuta 2011 |  Saksan ilmavoimat | F-4F Phantom II |  |
| 28. huhtikuuta 2011 |  Ranskan ilmavoimat | Mirage 2000C |  |
| 2. syyskuuta 2011 |  Tanskan ilmavoimat | F-16AM Fighting Falcon |  |
| 4. tammikuuta 2012 |  Saksan ilmavoimat | F-4F Phantom II |  |
Ilmatilanloukkauksia

Virolle, Latvialle ja Liettualle ei jäänyt maiden itsenäistyttyä riittävää kalustoa ilmatilan valvomiseen eikä riittävän nopeita lentokoneita tunnistuslentojen suorittamiseen. Tutkilla havaittuja luvattomia ylilentoja esiintyi runsaasti. Baltian maat ovat omaksuneet Natoon liittymisensä jälkeen periaatteen, jonka mukaan vähäisistäkin ilmatilanloukkauksista tiedotetaan. Joissakin tapauksissa ilmatilanloukkauksista lähetetään virallinen tiedonanto eli nootti, johon odotetaan vastausta. Suurin osa epäillyistä ilmatilanloukkauksista tapahtuu Virolle kuuluvan Vaindloon saaren kohdalla Suomenlahdella, missä ilmatilanloukkauksen kesto on lyhyt.
Ilmatilanloukkauksia > Yhdysvaltalaisten valvontavuorolla

7. joulukuuta 2005 – Viro ilmoitti, että venäläinen Antonov An-12 olisi loukannut maan ilmatilaa Vaindloon saaren lähellä matkalla Kaliningradiin lentämällä ilmatilassa kolme kilometriä minuutin aikana. Venäjän laivaston tiedottaja Igor Dylo ilmoitti asian olevan tutkinnassa.
Ilmatilanloukkauksia > Saksalaisten valvontavuorolla

15. syyskuuta 2005 – kuusi venäläistä Suhoi Su-27 -hävittäjää ja Berijev A-50 -hävittäjää suoritti luvallisen lennon Viron ilmatilassa tutkavalvontakoneen havainnoimana. Tapahtuma oli kuitenkin sopimusehtojen vastainen, sillä toisiotutkavastaimet eivät olleet päällä. Venäjän puolustusministeri Sergei Ivanov kehotti virolaisia tutkimaan kansainvälistä oikeutta esittäen samalla, että oli mahdollista ettei sotilaskoneissa ollut toisiotutkavastaimia. Ivanovin mukaan oli myös mahdollista, että vaikka toisiotutkavastaimia olisikin ollut, niiden kytkeminen päälle ei ollut lakisääteinen velvoite.
Ilmatilanloukkauksia > Alankomaalaisten valvontavuorolla

23. huhtikuuta 2005 kello 13:49 – venäläinen sotilaskuljetuslentokone Antonov An-26 esiintyi Viron Vaindloon saaren lähistöllä yli meripeninkulman (1 852 metriä) syvyydessä suuntanaan Kaliningrad. Kone ei kytkenyt toisiotutkavastainta päälle pitääkseen yhteyden Viron lennonjohtoon.
29. kesäkuuta 2005 kello 16:59 – venäläinen kuljetus- ja matkustajakone Iljušin Il-18 esiintyi Viron Vaindloon saaren lähistöllä 13 sekunnin ajan 0,6 meripeninkulman (1 111,2 metriä) syvyydessä.
Ilmatilanloukkauksia > Brittien valvontavuorolla

19. marraskuuta 2004 – venäläiskoneet Antonov An-26 ja Antonov An-72 esiintyivät Viron Vaindloon saaren lähistöllä.
24. marraskuuta 2004 – Tupolev Tu-154 havaittiin kahdesti lähellä Viron Naissaarta ja Osmussaarta.
3. joulukuuta 2004 – Antonov An-26 esiintyi Viron Vaindloon saaren lähistöllä.
Ilmatilanloukkauksia > Belgialaisten valvontavuorolla

2. huhtikuuta 2004 – Iljušin Il-18 havaittiin Tallinnan edustalla. Koneen tunnisti Suomen ilmavoimien hävittäjä F-18 Hornet ennen Belgian ilmavoimien F-16 -konetta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
F-16 -hävittäjiä Liettuassa
Puolan ilmavoimien 1. taktinen laivue (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Belgialaiset F-16AM:t

29.3.-30.6.2004 4 kpl F-16AM:iä 239. laivueesta Kleine Brogelin lentotukikohdasta
Kuvia belgialaisista F-16 -hävittäjistä liettualaisessa tukikohdassa
Baha belgialaisista F-16:sta (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Tanskalaiset F-16:t

1.7- 14.10.2004
Tanskan sotilasattašea (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tanskan ilmavoimien tiedote (tanskaksi)
Aiheesta muualla > Brittiläiset Tornado F3:t

Hävittäjälaivue 43
Aiheesta muualla > Norjalaiset F-16:t

Kuvitettu Norjan ilmavoimien tiedote (Arkistoitu – Internet Archive)
132. Luftving Bodø (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Yhdysvaltalaiset F-16:t

52nd Fighter Wing Spangdahlem
F-16
Romanian ilmavoimien Antonov An-26 heinäkuussa 2005 Englannissa.
Bulgarian VIA-lentoyhtiön kone Tupolev Tu-154M Düsseldorfin kansainvälisellä lentoasemalla Saksassa lokakuussa 2003.
Venäjän kansallisen lentoyhtiön Aeroflotin kone Iljušin Il-18 Domodedovon kansainvälisellä lentoasemalla Moskovassa.
Etelä-Venäjä

Etelä-Venäjä (ven. Юг Росси́и, Jug Rossii) oli kansainvälisesti tunnustamaton lyhytikäinen valtiomuodostelma Venäjän sisällissodan aikana maan etelälaidalla 1919–1920.
Kenraali Anton Denikin kokosi bolševikkeja vastaan taistelevan Etelä-Venäjän armeijan vuonna 1918. Armeijan hallitsemalle alueelle perustettiin keväällä 1919 oma hallinto, jota johti armeijan komentaja Denikin. Denikin järjesti Etelä-Venäjällä paikallishallintoa ja oikeuslaitosta ja sai huomattavaa taloudellista ja aseellista tukea ympärysvalloilta. Epäonnistunut hyökkäys kohti Moskovaa loppuvuodesta 1919 johti Etelä-Venäjän nopeaan romahtamiseen. 30. maaliskuuta 1920 Etelä-Venäjä käytännössä lakkautettiin, Denikin luovutti armeijansa komennon Pjotr Wrangelille ja pakeni maasta.
Hunter Skinner

| Hunter Skinner> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. huhtikuuta 2001 (ikä 23) Wyandotte, MI, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura (P):  St. Louis Blues
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Springfield Thunderbirds (AHL)
Pelinumero:  53
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Aik. seurat:  Hartford Wolf Pack (AHL
NHL-varaus:  112. varaus, 2019 New York Rangers
Hunter Skinner (s. 29. huhtikuuta 2001 Wyandotte, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura St. Louis Bluesin organisaatiossa. Hän pelaa kaudella 2020–2021 AHL-joukkue Springfield Thunderbirdsissa. Skinner laukoo oikealta.