stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tšuvassia
Maantiede > Ilmasto

Tšuvassiassa vallitsee leuto mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila vaihtelee maan eri osissa 3,0 ja 3,7 celsiusasteen välillä. Kylmin talvella mitattu lämpötila on −46 °C ja lämpimin kesällä mitattu 39 °C. Vallitsevina tuulina ovat etelä- ja länsituulet. Keskilämpötila heinäkuussa on 19,3 °C.
Talvi on kohtalaisen ankara ja luminen. Tammikuun keskilämpötila pääkaupungissa Tšeboksaryssä on −13 °C. Maan pohjoisosassa routa ulottuu metriin ja sen yli, maan etelä- ja keskiosissa 80–90 senttimetriin. Lumipeite kestää viisi kuukautta ja lumipeitteen vahvuus on 35–45 cm, mutta se saattaa yltää jopa 90 cm:iin.
Vuodessa sataa keskimäärin 450–700 mm, mutta se jakaantuu hyvin epätasaisesti. Pääkaupungissa Tšeboksaryssä sateesta tulee talvella 39 prosenttia, keväällä 16 prosenttia, kesällä 31 prosenttia ja syksyllä 14 prosenttia. Viimeisen 250 vuoden aikana on ollut 32 pahoin kuivuuden vaivaamaa vuotta ja 21 vuotta, jolloin on ollut erittäin pahoja tulvia. Suhteellinen kosteusarvo on joulu–tammikuussa 80–90 % ja touko–kesäkuussa 60 %.
Maantiede > Kasvillisuus

Metsät peittävät noin 33 prosenttia maan pinta-alasta, ja metsäala on 629 400 hehtaaria. Metsät ovat pääasiassa sekametsää, jonka yleisimmät lajit ovat mänty, kuusi, koivu, tammi ja lehmukset. Tšuvassiassa tammi on rohkeuden ja urheuden symboli, ja se on antanut nimen myös monille kylille.
Talous

Tšuvassialla on monipuolista teollisuutta. Merkittävimmät alat ovat koneenrakennus-, metallinjalostus-, kemian-, elektroniikka-, öljykemian-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuus. Lisäksi tuotetaan sähköenergiaa. Maanviljely tuottaa viljaa, vihanneksia, hedelmiä, viiniä, humalaa, hamppua, mahorkkaa ja tupakkaa. Myös maito- ja lihakarjan kasvatus on huomattavaa.
Tšuvassialla on hyvät liikenneyhteydet. Maan rautatieverkoston keskus on Kanašin kaupunki maan keskiosassa. Sen halki kulkee rautatie Moskovasta Kazaniin ja sieltä johtaa rata pohjoiseen pääkaupunkiin Tšeboksaryyn sekä etelään Mordvan puolelle. Myös Volga on merkittävä liikenneväylä, jonka suurin satama sijaitsee pääkaupungissa Tšeboksaryssa.
Väestö

Tšuvassian asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 1 251 619 ja väestötiheys 68,2 as/km². Tasavallan asukkaista kaupunkilaiseksi katsottiin 58,8 %; maaseutuväestöä oli 41,2 %. Suurin kaupunki on pääkaupunki Tšeboksary, jossa asui tuolloin 453 721 henkeä. Muita yli 30 tuhannen asukkaan kaupunkeja ovat Novotšeboksarsk (124 097 as.), Kanaš (45 607 as.), Alatyr (38 203 as.) ja Šumerlja (31 722 as.).
Suurin osa (67,7 %) väestöstä oli 2010 väestönlaskennan mukaan on tšuvasseja. Tšuvassit kuuluvat altailaisten kansojen turkkilaistataarilaiseen ryhmään ja he ovat sekoittuneet paljon suomalais-ugrilaisten kansojen kanssa. Tasavallan suurimmat vähemmistöt olivat tuolloin venäläiset 26,9 %, tataarit 2,8 % ja mordvalaiset 1,1 %. Muihin ryhmiin kuului 1,5 % väestöstä.
Väestö > Uskonto

Tšuvassit ovat yksi harvoista kristityiksi kääntyneistä turkkilais-tataarilaisista kansoista. Vähemmistöistä venäläiset ja mordvalaiset ovat pääasiassa ortodokseja ja tataarit muslimeja.
Koulutus

Pääkaupungissa on Tšuvassian valtion yliopisto, kasvatustieteellinen instituutti ja maatalousinstituutti sekä kielen, kirjallisuuden, historian ja talouden tutkimusinstituutti (per. 1928).
Hallinnollinen jako

Paikallista itsehallintoa varten tasavalta jakautuu 21 piiriin ja viiteen kaupunkipiirikuntaan.
Hallinnollinen jako > Piirit

Suluissa piirin hallinnollinen keskus.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alatyrin piiri (Alatyr)  Alikovon piiri (Alikovo)  Batyrevon piiri (Batyrevo)  Ibresin piiri (Ibresi)  Jadrinin piiri (Jadrin)  Jaltšikin piiri (Jaltšiki)  Jantikovon piiri (Jantikovo) |  Kanašin piiri (Kanaš)  Komsomolskojen piiri (Komsomolskoje)  Kozlovkan piiri (Kozlovka)  Krasnoarmeiskojen piiri (Krasnoarmeiskoje)  Krasnyje Tšetain piiri (Krasnyje Tšetai)  Mariinski Posadin piiri (Mariinski Posad)  Morgaušin piiri (Morgauši) |  Poretskojen piiri (Poretskoje)  Šemuršan piiri (Šemurša)  Šumerljan piiri (Šumerlja)  Tšeboksaryn piiri (Kugesi)  Tsivilskin piiri (Tsivilsk)  Urmaryn piiri (Urmary)  Vurnaryn piiri (Vurnary) |
Hallinnollinen jako > Kaupunkipiirikunnat

Alatyr
Kanaš
Novotšeboksarsk
Šumerlja
Tšeboksary
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšuvassia Wikimedia Commonsissa
Surajokea lähellä Ulatărin kaupunkia.
Tšeboksaryn tekojärven padossa sijaitsee merkittävä, sähköenergiaa tuottava vesivoimala
Jin Kazama

| Jin Kazama |
| --- | --- |
Pelisarja:  Tekken
Ensimmäinen peli:  Tekken 3 (1997)
Ääninäyttelijä  (englanti):  Jacob Franchek (The Motion Picture) Darren Daniels (Blood Vengeance) Brad Swaile (Street Fighter X Tekken)
Ääninäyttelijä (japani):  Isshin Chiba Minami Takayama (The Motion Picture)
Liikenäyttelijä:  Ryu Narushima Tatsuya Kaneko (Blood Vengeance)
Live-näyttelijä:  Jon Foo
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Jin Kazama on kuvitteellinen hahmo Tekken-videopelisarjassa. Hän on esiintynyt peleissä Tekken 3, Tekken Tag Tournament, Tekken 4, Tekken 5, Tekken 5: Dark Resurrection, Tekken 6, Tekken Tag Tournament 2 ,Tekken Revolution ja Tekken 7. Kolmannesta osasta alkaen Jin on ollut pelisarjan päähenkilö.
Tarina > Tekken 3

15-vuotiaana Jin sai selville, että hän on Kazuya Mishiman poika. Samaan aikaan hänen äitinsä Jun Kazama kuoli. Jin harjoitteli isoisänsä Heihachi Mishiman kanssa joka päivä hänen äitinsä tappaneen Ogren voittaminen mielessään. Heihachi ei ollut vain Jinin isoisä, vaan myös hyvä opettaja. Neljän vuoden kuluttua, opittuaan Kazama-tyylisen Aikidon ja Mishima-tyylisen karaten, Jin lähti The King of Iron Fist Tournament 3 -turnaukseen.
Tarina > Tekken 4

Australiassa sijaitseva Brisbanen kaupunki oli täynnä vanhoja ja uusia taloja. Yhdessä niistä oli pieni Dojo. Nuori mies, jonka kasvot olivat peitetty hupulla, harjoitteli siellä. Tämä mies oli Jin Kazama. Jin harjoitteli päivittäin toisenlaista Karate-tyyliä. Heihachin pettämisen jälkeen Jin on tiivistänyt kaiken itsestään, kuten Mishima-veripolvensa, taistelutyylinsä, sekä paholaisgeenin veressään. Entisen taistelutyylinsä laiminlyötyään Jin oppi toisentyyppisen karaten. Hänen tunteensa paloivat, päämääränään tuhota hänen isänsä Kazuya Mishiman ja isoisänsä Heihachi Mishiman veripolvi. Eräänä päivänä Jin kuuli huhuja neljännestä The King of Iron Fist Tournamentista. Epäilyksittä Jin osallistui turnaukseen.
Tarina > Tekken 5

Voitettuaan Heihachi ja Kazuya Mishiman, Jin lähti lentoon ja jätti Hon Marun taakseen. Hän oli kuitenkin pahuuden kyllästämä ja menetti tajuntansa. Jin heräsi myöhemmin tuntemattomaan ääneen, ja näki ympärillään täysin tuhoutuneen metsän. Hänellä ei kuitenkaan ollut epäilystäkään, etteikö hän itse olisi todellisuudessa vastuussa tuhosta. Palatessaan kotikaupunkiinsa Yakushimaan, Jin näki painajaisia. Hän tunsi, että paholaisgeeni oli kasvamassa koko ajan suuremmaksi. ”On vain ajan kysymys, milloin paholaisgeeni on täysin vallannut minut”, Jin sanoo. Ollessaan suunnattomana, Jin lähti matkalle, jota vain kohtalo ohjaa...
Tarina > Tekken 6

Päihitettyään isoisoisänsä Jinpachi Mishiman, Jinistä tuli uusi Mishima Zaibatsun johtaja. Hän tuotti kaaosta ja pisti monet kärsimään Tekken Forcen avulla erotakseen armeijavoimista, ja ottaakseen energianlähteet haltuunsa. Kun kaikki tämä tuli tehdyksi, Mishima Zaibatsu julisti kansainvälisen sodan niitä vastaan, jotka vastustivat heitä. Näytti siltä, että Mishima Zaibatsu valloittaisi koko maailman, kunnes Jinin organisaatiota alkoi vastustaa Kazuya Mishiman johtama G Corporation. Hän antoi Jinin nappaamisesta palkkion. Vaikka Jin melkein aavisti tämän, hän ilmoitti The King of Iron Fist Tournament 6:n avatuksi.
Perhe ja sukulaiset

Jin Kazama on Kazuya Mishiman ja Jun Kazaman poika. Asuka Kazaman oletetaan olevan Jinin serkku, eli Junin veljentytär. Jin jakaa isänsä Kazuyan ja isoisoisänsä Jinpachi Mishiman kanssa yliluonnollisen paholaisgeenin voiman, jonka vuoksi hän muuttuu joskus Devil Jiniksi, omaksi paholaismuodokseen. The King of Iron Fist Tournament 2:n jälkeen Jinin äiti Jun Kazama joutui Ogren hyökkäyksen kohteeksi, eikä Jin löytänyt äitiänsä mistään. Hän vannoi kostoa.
Aiheesta muualla

Jin Kazama Tekkenpediassa (englanniksi)
Kalevankangas

Kalevankangas viittaa muun muassa seuraaviin:
Kalevankangas, kaupunginosa Mikkelissä
Kalevankankaan jäähalli, jäähalli Mikkelissä
Kalevankangas, harju Tampereella
Kalevankankaan hautausmaa, hautausmaa Tampereella
Kalevankankaan taistelu, Suomen sisällissodan taistelu Tampereella
Kalevankankaan vankileiri, Suomen sisällissodan vankileiri Tampereella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kalevankangas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kalevankangas (harju)

Näkymä Kalevankankaalta Viinikan suuntaan.
Kalevankangas on harju Tampereella noin kilometri keskustasta itään. Kalevankankaalla on Kalevankankaan hautausmaa. Harjun eteläpuolella on Iidesjärvi, ja harjun etelärinnettä pitkin kulkee junarata Jyväskylään. Sisällissodan aikaan harju oli taistelujen tapahtumapaikka ja vankileirin sijaintipaikka. Harju on syntynyt jääkauden loppuvaiheessa noin 8 000 eaa..
Vuoden 1539 käräjillä mainittu rajapaikka Kalevankivi oli kai Kalevankankaalla. Nimi voi olla esihistoriallinen ja viitata Kalevanpoikiin, kansantarujen jättiläisiin, joita ovat myös Väinämöinen ja Lemminkäinen.
José Sá

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: José Pedro Malheiro de Sá
Syntymäaika: 17. tammikuuta 1993 (ikä 31)
Syntymäpaikka: Braga, Portugali
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 192 cm
Paino: 84 kg
Seura
Seura: Wolverhampton Wanderers
Junioriseurat
: Merelinense
2011: Benfica
2011–2012: Marítimo
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 | Marítimo B | 75 | (0) |
| 2013–2016 | Marítimo | 16 | (0) |
| 2016 | Porto B | 16 | (0) |
| 2016–2019 | Porto | 15 | (0) |
| 2018–2019 | → Olympiakos | 21 | (0) |
| 2019–2021 | Olympiakos | 62 | (0) |
| 2021– | Wolverhampton | 108 | (0) |
Maajoukkue
| 2012–2013 | Portugali U20 | 14 | (0) |
| 2013–2015 | Portugali U21 | 16 | (0) |
| 2016 | Portugali U23 | 1 | (0) |
| 2023– | Portugali | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. heinäkuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.Maanosaliittojen cup  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.Maanosaliittojen cup  | Mitalit> Maa:   Portugali.Miesten jalkapallo.Maanosaliittojen cup  | Maa:   Portugali> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Venäjä 2017 |  |  |
José Pedro Malheiro de Sá (s. 17. tammikuuta 1993 Braga, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on maalivahti. Sá edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersia. Hänen edellinen seuransa oli kreikkalainen Olympiakos, jonne hän siirtyi kotimaansa Portosta ensin lainalle vuonna 2018 ja vuotta myöhemmin uuden seuransa omistukseen.
Sá on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä Portugalin pääsarjassa 31 ottelua, Kreikan Superliigassa 83 ottelua ja Englannin Valioliigassa 108 ottelua. Hän on voittanut Portugalin liigamestaruuden vuonna 2018, Kreikan liigamestaruuden vuosina 2020 ja 2021 sekä Kreikan cupin vuonna 2020.
Sá pelasi Portugalin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa sekä olympiajoukkueessa. Hän on pelannut Portugalin A-maajoukkueessa kaksi ottelua, marraskuussa 2023 EM-karsintaottelun Liechtensteinia vastaan ja kesäkuussa 2024 ystävyysottelun Suomea vastaan. Hän oli Portugalin joukkueen varamaalivahtina MM-kilpailuissa 2022 ja EM-kilpailuissa 2024.
Uniper

| Uniper SE |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  eurooppayhtiö (SE), pörssiyhtiö
Osake:  FWB: UN01 (DE000UNSE018), (kaupankäynti osakkeella 12.9.2016–)
Markkina-arvo:  21,57 mrd euroa (2021)
ISIN:  DE000UNSE018, DE000UNSE2N1, DE000UNSE026
Perustettu:  1.1.2016 (Uniper perustettu);  9.9.2016 (liiketoiminta Uniper SE:lle)
Toimitusjohtaja:  Klaus-Dieter Maubach
Avainhenkilöt:  Tiina Tuomela CFO
Kotipaikka:  Düsseldorf, Saksa (E.ON-Platz 1, Düsseldorf 40479 Saksa)
Toimiala:  energia
Liikevaihto:  174 mrd. EUR (2021)
Nettotulos:  -6,8 mrd. EUR (2021)
Henkilöstö:  11 208 (2021)
Tytäryhtiöt:  useita, mm. Uniper Kraftwerke GmbH, Sydkraft AB, PAO Unipro (venäjäksi Юнипро)
Kotisivu:  www.uniper.energy
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uniper SE on suuri saksalainen, julkisesti noteerattu energiayhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2016, kun E.ON SE-energiayhtiön toimintoja jaettiin osiin. Uniperin kotipaikka on Düsseldorf. Yhtiön osake noteerataan Frankfurtin pörssissä (Deutsche Börse).
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla Uniper oli vuonna 2017 sijalla 896; se arvioitiin samalla listalla Saksan 32. suurimmaksi pörssiyritykseksi. Listalla korkeammalle sijoittuivat saksalaisista energiayhtiöistä E.ON (sijalla 607.) ja RWE (698.). Uniperin markkina-arvo oli 6,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2017) ja liikevaihto 67,3 miljardia euroa (2016). Sama Forbesin maailmanlista sijoitti suomalaisen Fortumin sijalle 1091., mutta totesi suomalaisen energiayhtiön markkina-arvon olleen toukokuussa 2017 yli kaksinkertainen (12,4 mrd. USD) Uniperin markkina-arvoon nähden.
Uniper putosi Global 2000-listalta vuonna 2020.
Fortumin omistus

Suomalainen energiayhtiö Fortum osti E.ON:in vajaiden 47 prosentin omistusosuuden Uniper-yhtiöstä noin 3,76 miljardilla eurolla. Tammikuussa 2018 E.ON teki päätöksen osuutensa myymisestä Fortumille. Yrityskauppa vaatii kilpailuviranomaisten hyväksynnän. Vuosina 2018–2019 Fortum kasvoi useilla kaupoilla enemmistöomistajaksi, ja jatkoi yhtiön ostamista vielä 2021. Enimmillään Fortum omisti Uniperista yli 80 prosenttia.
Yrityskaupan vuoksi Fortumista tuli yksi Euroopan saastuttavimmista yhtiöistä mutta yhtiö ei yhdistänyt sen talous- ja tuotantolukuja omiinsa, koska Fortumilla ei johtaja Pauliina Vuosion mukaan ole määräysvaltaa yritykseen.
Kauppojen yhteydessä Andreas Schierenbeck ja  Sascha Bibert lähtivät yhtiön johtosta, ja toimitusjohtajaksi nousi  Klaus-Dieter Maubach, E.Onin entinen teknologiajohtaja, joka oli ollut myös Fortumin johtokunnassa.
Fortum käytti ostamiseen seitsemän miljardia, ja investoi yhtiöön käyttörahaa kahdeksan miljardia kaasun hinnan noustessa. 
Vuonna 2022 Venäjän hyökkäys Ukrainaan ajoi Uniperin talousvaikeuksiin, joista Saksa pelasti sen ensin rahoituksella, joka pienensi Fortumin omistuksen 56 prosenttiin, ja sitten ostamalla Fortumin osuuden puolella miljardilla. Fortum sai investoimansa 8 mrd rahoituksen takaisin. Fortum sai Uniperista omistuksensa aikana osinkoja noin 900 miljoonalla eurolla.
Liiketoiminta-alueet

Uniper toimii kolmella liiketoiminta-alueella: Eurooppalainen tuotanto, Maailmanlaajuiset hyödykkeet ja Kansainvälinen voimantuotanto. Eurooppalainen tuotanto on sähkön ja lämmön tuotantoa EU:n alueella sijaitsevissa laitoksissa fossiilisilla polttoaineilla toimivissa voimalaitoksissa (hiili, kaasu, öljy, tai kaasun ja höyryn yhteistuotantona) tai vesivoimalla, ydinvoimalaitoksissa (Ruotsissa), biomassavoimalassa (Ranskassa) tai pieneltä osin aurinko- ja tuulivoimalaitoksilla. Yhtiö myös varastoi kaasua ja sillä on kaasutankkausasemia (power-to-gas) Saksassa, Itävallassa ja Britanniassa. Pääosa EU-alueella tuotetusta energiasta myydään yhtiön toisen liiketoimintasektorin välityksellä. Lisäksi yhtiö käy kauppaa päästöoikeuksilla, maakaasulla, LNG:llä, hiilellä ja rahtipalveluilla. Kansainväliseen voimantuotannon segmenttiin kuuluu omistusosuuksia Venäjällä, Tšekissä ja Brasiliassa toimivista energiayhtiöistä. Suurin kansainvälisen segmentin yksikkö on Moskovan pörssissä noteerattu venäläinen tytäryhtiö PAO Unipro.
Uniperilla oli 25 prosentin osuus venäläisestä Južno-Russkojen kaasukentästä Jamalin Nenetsiassa, mutta yhtiö myi sen itävaltalaiselle OMV:lle keväällä 2017 velkataakkaansa vähentääkseen. Yhtiö kirjasi edellisvuoden tapaan vuodelta 2016 roiman kertaluontoisen tappion luopuessaan joistain vanhoista fossiilista polttoaineita käyttäneistä voimalayksiköistään.
Liiketoiminta-alueet > Kaasunjakelun rahoituskriisi

Uniper oli tehnyt asiakkaidensa kanssa pitkiä sopimuksia, joissa se lupasi toimittaa kaasua kiinteällä hinnalla. Kun sen hankkiman kaasun hinta nousi yli ulosmyyntihinnan, liiketoiminta alkoi tuottaa tappiota. Hinnannousun syynä oli ensin koronapandemian jälkeinen talouden elpyminen etenkin Aasiassa, sitten Venäjän hyökkäys Ukrainaan. Kun Venäjä vähensi kaasun vientiä, kaasun maailmanmarkkinahinta nousi valtavasti. Samalla EU painosti Saksaa osallistumaan pakoitteisiin ja hankkiutumaan eroon venäläisestä kaasusta.
Energiantuotanto ja henkilöstö

Tärkeimmät energiamarkkinat, joilla yhtiö toimii ovat: Saksa, Ruotsi, Britannia, Benelux-maat, Ranska ja Venäjä. Lisäksi yhtiöllä on toimintoja Unkarissa ja Yhdysvalloissa. Vuoden 2016 lopussa yhtiön palveluksessa oli 12 635 ihmistä, joista Venäjälle sijoittui 4 756 (voimalaitosten nettokapasiteetti 10,8 GW Venäjällä, joista pääosa kaasuvoimaloita), Saksaan 4 498 (10,4 GW), Ruotsiin 1 170 (5,1 GW), Britanniaan 1 000 (6,4 GW), Alankomaihin 532 (Benelux 2,9 GW), Ranskaan 473 (2,1 GW) ja muualle 206 henkeä (mm. Unkari 0,4 GW).
Kuvia > Voimaloita Venäjällä (PAO Unipro)

Surgutin GRES-2, Venäjän suurimpiin kuuluva maakaasuvoimalaitos.
Šaturan voimalaitos Moskovan alueella (ainakin osin turvevoimala).
Kuvia > Voimaloita Saksassa

Franken I, maakaasuvoimalaitos Nürnbergissä.
Maakaasulla toimiva yhteistuotantolaitos Brandenburg an der Havelissa.
Schkopaun voimala: ruskohiilivoimalaitos Saalekreisin piirikunnassa (enemmistöosuus Uniperilla).
Scholvenin hiilivoimala jäähdytystorneineen Gelsenkirchenissä.
Heydenin hiilivoimala Minden-Lübbeckessä.
Uusi ja suuri Dattelnin hiilivoimalayksikkö Recklinghausenissa (10/2017 ei vielä tuotantokäytössä, suunniteltu 2018).
Kivihiilivoimala Wilhelmshavenissa.
Ettingin vesivoimala.
Stauwehr Oberföhring -vesivoimala Isar-joessa Münchenissä.
Kuvia > Voimaloita Ruotsissa

Oskarshamnin ydinvoimala (Uniperilla enemmistöomistus, loput Fortumilla).
Åbyverket, Örebron kaukolämpövoimala.
Moforsens kraftverk, vesivoimala Sollefteån kunnassa.
Morgårdshammarin voimala, esimerkki Uniperin ruotsalaisen tytäryhtiön Sydkraftin pienemmistä vesivoimaloista.
Kuvia > Voimaloita Britanniassa

Killingholme B -kaasuturbiinivoimala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uniper Wikimedia Commonsissa
Ismo Virta (4.10.2017) Asiantuntija Talouselämälle: Uniper on paljon Fortumin tarjousta arvokkaampi (arvopaperi.fi)
Uniper H1 adj EBIT drops 18 pct to 930 mln euros (englanniksi) (reuters.com)
Claus Hecking (10.9.2016) Resterampe mit Potenzial (saksaksi) (zeit.de)
Joustotalla

Joustotalla (tunnetaan myös plungerina) on jousiammunnassa jousen keskiosaan kiinnitettävä lisälaite. Joustotallan tarkoitus on pehmentää nuolen tärähdystä ja saada se siten lähtemään tasaisemmin lentoon.
Laitteen sisällä on jousi, joka työntää pientä muovista tai metallista (metallinen tosin vahingoittaa nuolia enemmän) tappia, joka työntää nuolta hienovaraisesti ja estää näin tärähtämistä.
Jukka Karppinen

Jukka Kyösti Karppinen (s. 1966) on suomalainen lauluntekijä ja opettaja, koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri. Karppisen teoksia ovat levyttäneet useat suomalaiset iskelmälaulajat ja orkesterit, kuten  Arja Koriseva, Marita Taavitsainen, Marion Rung, Lea Laven, Danny ja Rainer Friman.
Joyce Tafatatha

Joyce Tafatatha (s. 18. huhtikuuta 1998 Blantyre) on malawilainen uimari. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi naisten 50 metrin vapaauinnissa 47. sijalle. Tafatathasta tuli näin nuorin Malawia koskaan olympialaisissa edustanut urheilija.
Kalmarinsalmi

Öölannin ja manner-Ruotsin yhdistävä Öölannin silta kulkee Kalmarinsalmen poikki.
Kalmarinsalmi (ruots. Kalmarsund) on salmi manner-Ruotsin Smålandin maakunnan ja Öölannin saaren välillä Itämeressä. Pienin etäisyys Öölannin ja mantereen välillä on noin kolme kilometriä. Salmen ylittää noin kuuden kilometrin pituinen, vuonna 1972 avattu Öölannin silta. Salmessa sijaitsee myös kansallispuisto Blå Jungfrun.
Ruotsin kuninkaan 1500-luvulla antaman määräyksen mukaan Kalmarinsalmi on raja, jonka eteläpuolella Clupea harengus -kala on silli ja pohjoispuolella silakka.
Jukka Kampman

Jukka Kampman säestämässä tangokuningas Teemu Roivaista keikalla
Jukka Kampman on suomalainen basisti, joka soitti Kalle Kaaja & Kulkukoirat -yhtyeessä. Yhtyeen solistina toimii edesmenneen Topi Sorsa­kosken jälkeen Kalle Kaaja.  Hän on kotoisin Oulusta. Kampman on opiskellut sekä klassista että kevyttä musiikkia konservatorioissa Oulussa ja Tampereella. Hän on opiskellut myös Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa ja toiminut siellä soitonopettajana.
Kampman on soittanut useiden tunnettujen artistien yhtyeissä, kuten Jari Sillanpää, Juice Leskinen, Eino Grön, Eija Kantola, Laura Voutilainen, Kari Tapio, Paula Koivuniemi ja Lea Laven. Nuorena hän on satunnaisesti säestänyt myös Eugen Malmsténia, Taisto Tammea, Henry Theeliä ja Rauli ”Badding” Somerjokea. Kampman toimii myös Otentic-bassojen yhtenä keulakuvana. Hän soittaa Otenticin J Custom -bassoa.
Joyce Sombroek

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joyce Sombroek |  Joyce Sombroek |  Joyce Sombroek |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten maahockey
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 |  |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Den Haag 2014 |  |  |
|  Hopeaa | Rosario 2010 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Mönchengladbach 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2015 |  |  |
|  Pronssia | Boom 2013 |  |  |
Joyce Sombroek (s. 10. syyskuuta 1990 Alkmaar) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Sombroek on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 117 maaottelua. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuonna 2011, hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2011 sekä saanut hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2013.
Sombroek edustaa vuonna 2018 seuratasolla Larenia. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.
Kalmarin unionin lippu

Kalmarin unionin lippu
Kalmarin unionin lippu oli Kalmarin unionin käyttämä valtiontunnus. Lipun otti käyttöön Eerik Pommerilainen. Lipussa otettiin mallia Dannebrogista, mutta yhtään Kalmarin unionin lippua tai kuvia siitä ei ole säilynyt. Kuvassa oleva lippu on rekonstruoitu muutamien kirjallisten lähteiden perusteella. Kalmarin unionin lippu on ainoa koskaan käytössä ollut yhteispohjoismainen valtiolippu.
Jouni Helminen

Jouni Helminen (s. 27. tammikuuta 1970 Pori) on suomalainen keilaaja. Hän voitti EM-kultaa pari- ja joukkuekilpailussa vuonna 1993, joukkueiden maailmancupin vuonna 1996 sekä henkilökohtaisen Euroopan-cupin vuonna 2002. Hän kuului maajoukkueeseen vuosina  1993–1998 ja edustaa seuratasolla lahtelaista SBF:ää. Helminen toimii keilailualan yrittäjänä Lahdessa.
Helminen on 73 kertaa keilannut täyden 300 pisteen sarjan, ensimmäisen kerran Porissa 3.4.1987.
Saavutukset

Ballmaster Open voitto 2008
Joukkueiden maailmancupin voitto 1996 ja pronssi 1998
Eurooppa Cup Individualin voitto 2002
EM-kullat joukkue- ja parikisassa 1993
EM-hopeat joukkue- ja parikisassa 1997
EM-pronssia Masters 1997
Joukkueiden Eurooppa Cupin hopea 1996
SM kulta 2002
SM-parikulta 2011
Vuokatti X-Perience voitto 2008
World Masters voitto 2005
Tunnustukset

Hopeinen pelaajaneula n:o 158 (myönnetty 01.06.1993)
Kultainen pelaajaneula n:o 81 (myönnetty 30.06.1993)
Kultainen neula kultaisin lehvin n:o 39 (myönnetty 09.09.1996)