stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Islamilainen maailma
Yhteiskunta > Uskonnollisuus ja muut asenteet

Pew-tutkimuskeskus on tehnyt laajoja kyselytutkimuksia muslimien suhtautumisesta šarialakiin ja sen vaatimuksiin. Tulosjakautumat todistavat länsimaisesta selvästi poikkeavasta arvomaailmasta. Suurimmassa osassa islamilaista maailmaa eli Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Lähi-idässä ja Afrikassa enemmistö muslimeista kannattaa šariaa maan viralliseksi laiksi. Alle puolen kannatuksen asia saa Keski-Aasian entisissä neuvostotasavalloissa ja Balkanin maissa. Šarian ankarimpia rangaistuksia, kuten ruumiillisia rangaistuksia tai islamista luopuneiden teloittamista kannattaa enemmistö muslimeista Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa ja Etelä-Aasiassa. Homoseksuaalisuuden tuomitsevat lähes kaikki muslimit.
Etelä-Aasiassa, Lähi-idässä ja Afrikassa noin puolet muslimeista katsoo, ettei naisella ole oikeutta päättää, pitääkö muslimihuivia vai ei. Aasiassa, Lähi-idässä ja Afrikassa muslimien suuri enemmistö katsoo, että naisen tulee totella miestään. Islamilaiset terrori-iskut hyväksytään kaikkialla, mutta prosentit vaihtelevat voimakkaasti. Itsemurhaiskuja pitivät hyväksyttävinä useimmin Palestiinan muslimit (84%), egyptiläiset (61%) ja libanonilaiset (59%) ja vähiten hyväksyttävinä pakistanilaiset (11%).  Pakistanissa iskut ovat silti yleisiä ja kohdistuvat yleensä toisiin muslimeihin mutta myös kristittyihin.
Muslimit arvioivat länsimaisia ihmisiä monilla kielteisillä tavoilla. Pew-tutkimuskeskuksen laajan kyselyn mukaan islamilaisissa maissa asuvien muslimien mielestä länsimaiset ihmiset olivat itsekkäitä (68%), väkivaltaisia (66%), ahneita (64%), moraalittomia (61%), ylpeitä (57%) ja fanaattisia (53%).
Yhteiskunta > Koulujärjestelmä

Yhdeksän maata käsittävä koulutusvertailu vuonna 2002 osoitti, että islamilaisten maiden koulutusjärjestelmät erosivat toisistaan. Tutkituista maista kokonaan koulunkäynnin ulkopuolella väestöstä oli jäänyt huomattava osuus Pakistanissa (36%), Marokossa (26%) ja Iranissa (16%). Myös toisen asteen koulutus jäi niukaksi näissä maissa, mutta oli yleistä Indonesiassa (72%) ja Kuwaitissa (81%). Yliopistotason tutkinnon suorittaneet vaihtelivat alhaisimmasta arvosta Indonesiassa (4%)  korkeimpaan osuuteen Kuwaitissa (28%). Sukupuolierot toisen asteen koulutuksessa olivat laajimmat Turkissa, missä naisista 31% ja miehistä 54% oli suorittanut toisen asteen tutkinnon.
Pew-tutkimuskeskuksen mukaan maailman uskonnoista alhaisin koulutustaso oli muslimeilla ja hinduilla. Muslimit saivat muita harvemmin korkeakoulutasoisen koulutuksen. Miehiin verrattuna naisten koulutus oli vähäisintä hindujen ja sen jälkeen muslimien keskuudessa.  Lähes 40% maailman muslimeista oli jäänyt kokonaan muodollisen koulutuksen ulkopuolelle. Suomessa muslimit olivat saaneet keskimäärin kolme vuotta vähemmän muodollista koulutusta kuin muut. Maailmanlaajuisesti muslimien muodollisen koulutuksen ero kristittyihin oli 9,3 vuotta.
Keskiajalta alkaen islamilaisissa maissa yleistyivät koraanikoulut alkeisopetuksen muotona. Niissä lähes yksinomaisena oppiaineena oli arabiankielisen Koraanin ulkoa opettelu. Opetuksen painottuminen koraanikouluihin on syynä islamilaisten maiden laajaan lukutaidottomuuteen, sillä Koraanin vanha arabia ei auta ymmärtämään edes modernia arabiaa. Lisäksi arabia on useimmille muslimeille vieras kieli. 1000-luvulta lähtien korkeammaksi opetuksen muodoksi kehittyi madrasa, joka palveli uskonoppineiden ja virkamiehistön koulutusta 1900-luvulle asti. Myös madrasoissa opetusmenetelmänä korostui ulkoa oppiminen.
Yhteiskunta > Konfliktien määrä

Islamilaisissa maissa väkivallan taso on korkea. Samuel P. Huntingtonin mukaan muslimeilla esiintyi 1990-luvulla konflikteja naapureidensa kanssa enemmän kuin minkään muun kulttuurin kansoilla.  Vuonna 1993 oli käynnissä 59 etnistä ristiriitaa, ja niissä muslimit olivat osapuolena joka toisessa. Islamin sisäisiä konflikteja oli myös enemmän kuin missään muussa kulttuuripiirissä. Muslimiyhteiskunnat ovat lisäksi militarisoituneempia kuin muiden kulttuuripiirien maat laskettuna sotilaiden ja sotilasbudjettien suhteellisina osuuksina. Suhtautuminen poikkeuksellisen väkivaltaiseen ISIS -kalifaattiin oli suurimmaksi osaksi kielteistä, mutta ei täysin. Eniten myönteistä suhtautumista siihen oli Nigeriassa (14%), Malesiassa (11%) ja Senegalissa (11%), Pakistanissa  (8%) ja Turkissa (8%). Muslimimaissa uskonnollisiin vähemmistöihin kohdistuva vaino on paikoin yleistä. Open Doors -järjestön listauksen mukaan kristittyjä vainottiin vuonna 2020 eniten Pohjois-Koreassa. Sen jälkeen listan seuraavat 17 maata olivat joko muslimienemmistöisiä maita tai sellaisia maita, joissa oli suuri muslimiväestö.
Yhteiskunta > Naisten asema

Naisiin kohdistuva syrjintä on lainsäädännössä kaikkein yleisintä juuri islamilaisissa maissa ja on sitä suurempaa, mitä enemmän lainsäädäntö perustuu islamiin. Naisten taloudelliset ja sosiaaliset oikeudet ovat islamilaisissa maissa keskimäärin heikompia kuin ei-islamilaisissa maissa. Erot ovat erityisen suuria poliittisten oikeuksien kohdalla.  Eri maiden välillä on kuitenkin paljon eroja. Esimerkiksi Syyria eroaa lainsäädännön suuremman tasa-arvon perusteella muista islamilaisista maista. Syyria oli ensimmäinen muslimimaa, jossa naiset saivat äänioikeuden, mikä tapahtui vuonna 1949. Käytännössä naisten syrjintä on Syyriassakin massiivista, kuten syyrialaistaustainen Wafa Sultan on osoittanut.  Monissa maissa lainsäädännön muutokset ovat vieneet islamilaiseen suuntaan, jolloin naisten asema on vastaavasti heikentynyt. Ehkä kaikkein ankarimmin naisia syrjivässä muslimimaassa eli Saudi-Arabiassa naisia koskevat rajoitukset ovat kuitenkin viime aikoina lieventyneet. Eri maiden lainsäädäntöä vertailleet tutkijat toteavat johtopäätöksenä, että islamilainen šaria-laki ei sovi yhteen sukupuolten tasa-arvoisuuden kanssa.
Maailmanlaajuisesti kaikkien uskontojen naiset ovat saaneet muodollista koulutusta vuoden vähemmän kuin miehet. Muslimien osalta luku on 1,5 vuotta. Suurin ero koulutuksessa, kaksi vuotta, esiintyy Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan muslimimaissa.
Yhteiskunta > Islamilainen pankkijärjestelmä

Šaria kieltää koron ottamisen, ja sen takia islamilaisessa maailmassa on kehitetty muista poikkeava lainajärjestelmä, jossa lainan ottaja tosin maksaa takaisin enemmän kuin saamansa lainan määrän, mutta erotusta ei tulkita koroksi.
Islam ja taide

Islaminusko edustaa taiteessa uskonnollista asketismia, joka kieltää monet taiteen lajit ja ilmaisumuodot. Niihin kuuluvat teatteri, eläviä olentoja esittävät kuvat, kuvanveisto sekä suurin osa musiikista ja laulusta.
Islam ja taide > Kuvataide

Jäljelle jäänyt islamilainen kuvataide muodostuu tavallisimmin toistuvista geometrisista kukka- tai kasvisommitteluista, jotka tunnetaan termillä arabeski.  Varsinkaan Jumalan ja Muhammedin kuvaaminen on kielletty.  Joissakin muslimiyhteiskunnissa, etenkin Persiassa ja Osmanien valtakunnassa, maalattiin kuitenkin ihmisiä ja eläimiä sekä kuvitettiin Koraanin tarinoita ja islamilaista perimätietoa. Muhammediakin kuvattiin, mutta siten, että hänen kasvonsa peitettiin hunnulla. Sen sijaan Jumalan ylimaailmallista, jakamatonta ja ääretöntä olemusta kuvataan koristekuvioiden avulla. Islamilainen kalligrafia on läsnä kaikkialla islamilaisessa taiteessa. Koraanin jakeita kirjoitetaan koristellusti yleensä kufi- tai naskh-kirjoituksella. 800- ja 1700-lukujen välillä islamilaisessa taiteessa käytettiin paljon lasitettua keramiikkaa.
Islam ja taide > Arkkitehtuuri

Näkyvin islamilaisen arkkitehtuurin ilmentymä ovat moskeijat, jotka kaikkialla ovat saaneet perusvaikutteensa aiemmasta rakennustaiteesta. Islamilaisen arkkitehtuurin erottava teema on säännöllinen, järjestelmällinen toisto, säteilevät rakennelmat ja rytmiset, metriset kuviot. Fraktaalinen geometria on ollut avainasemassa etenkin moskeijoiden ja palatsien suunnittelussa. Muita merkittäviä teemoja ovat pylväät, pilarit ja kaaret, jotka on järjestetty ja kiedottu toisiinsa vaihtelevin syvennyksin.  Aineettomuuden illuusiota tavoitteleva stukkokoristelu oli islamilaisen rakennustaiteen merkittävin erityispiirre. Kreikkalais-roomalaisen maailman julkiset rakennukset oli tehty kivestä ilman niihin muurattuja pintakoristeita. Pintakoristeita alettiin harrastaa Persiassa ja Keski-Aasiassa, missä karkeahkot tiiliseinät mielellään peitettiin laastiin muovattujen reliefien alle. Upeimmillaan islamilainen stukkokoristelu esiintyy Espanjassa Alhambran palatsissa. Kupolit ovat lainaa roomalaisilta ja niitä on käytetty vuosisatojen ajan. Kapenevat tiilipilarit, suuret arkadit ja useiden pilarien kannattelemat kaaret ovat tyypillisiä persialaistyylisille moskeijoille. Etelä-Aasiassa persialainen tyyli syrjäytti käytössä olleet hinduarkkitehtuurin elementit. Turkissa on isoja moskeijoita, jotka ovat saaneet vaikutteita bysanttilaisesta, persialaisesta ja syyrialaisesta tyylistä. Turkkilaiset arkkitehdit kehittivät oman kupolityylinsä. Esimerkkejä moskeijoista ovat Kairouanin suuri moskeija Kairouanissa Tunisiassa ja La Mezquita Córdobassa Espanjassa.
Islam ja taide > Kirjallisuus

Romaanikirjallisuus alkoi arabiankielisissä maissa vasta 1900-luvulla. Islamilainen nykykulttuuri ei ole tuottanut kirjailijoita, jotka olisivat saaneet kansainvälistä huomiota. Kirjallisuudessa Nobelin on saanut kaksi muslimia. Toinen palkituista, turkkilainen Orhan Pamuk, ei kuitenkaan pitänyt itseään uskovaisena, ja toinen, egyptiläinen Naguib Mahfouz, yritettiin murhata profeetan pilkkaamisesta.
Islam ja taide > Musiikki

Vaikka islam on suhtautunut kielteisesti kaikkeen musiikkiin, tietyntyyppinen laulu ja soitto on toisinaan käytössä myös muslimien uskonnollisissa rituaaleissa. Perinteisesti sakraalinen islamilainen musiikki on rajoittunut lauluun ja tamburiinin käyttöön. Arabialainen käsite tällaiselle musiikille on nashid.
Islamilaiset lähteet

Ahmad ibn Naqib al-Misri: Reliance of the Traveller (Umdat al-Salik). A Classic Manual of Islamic Sared Law. In Arabic with Facing English Text, Commentary and Appendices Edited and Translated by Nuh Ha Mim Keller.  Beltsville, Maryland:  amana publications, 2017.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Ibn Khaldun: The Muqaddimah. An Introduction to History.  Princeton University Press, 2015.  ISBN 978-0-691-16628-5
Onniselkä, Suaad, Hajjar, Anas & Hammoud-Rouhe, Mariam: Salam – Islamin polku 7–9.  Opetushallitus, 2020.  ISBN 978-952-13-6026-8
Islaminuskoisten määrä valtioittain (prosenteissa)
Islamilaisen lain koulukunnat
Koraanikoulu Somaliassa. Koraanin katkelmia on kirjoitettu laudanpaloille.
Uqban moskeija Tunisiassa.
Jakovlev Jak-20

Jakovlev Jak-20 (ven. Як-20) oli neuvostoliittolainen Jakovlevin valmistama koulukoneen prototyyppi, jonka ensilento tehtiin vuonna 1949. Koneesta tehtiin vain kaksi prototyyppiä. lähde?
Kone oli tarkoitettu ilmailukerhoille. Siitä pyrittiin tekemään merkittävästi Jak-18-konetta halvempi. Kone perustui Jak-18-koneen ratkaisuihin. Koelentoja tekivät Anokhin ja Georgi Shijanov ja eräät DOSAAFin lentäjät. He suhtautuivat koneeseen positiivisesti. Valtion evaluointikomitea piti konetta alitehoisena ja liian pienenä. Toinen prototyyppi oli ensimmäistä huonompi – koneen paino oli kasvanut. lähde?
Neitsyt Marian kunnioittaminen katolisessa kirkossa

| Neitsyt Maria |
| --- | --- |
 Maria on julistettu suojeluspyhimykseksi muun muassa Jaujassa Perussa.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Theotokos  Panagia  Dei genitrix  Deipara  Mater Dei  Mater Misericordiae   Regina Coeli
Vanhemmat:  Joakim ja Anna
Lapset:  Jeesus
Neitsyt Marian kunnioittaminen on katolisessa kirkossa keskeisessä osassa. Maria, Jeesuksen äiti on kirkon mukaan pyhimysten hierarkian huipulla.
Suhde Marian kunnioittamiseen ortodoksisessa kirkossa

Katolinen oppi Mariasta on suurelta osin samanlainen ortodoksisen kirkon opin kanssa, ja Maria voidaan nähdä ekumeenisena voimavarana lännen ja idän kirkkojen välillä.
Katolisessa kirkossa mariologia on sekä dogmaattisempaa että vieläkin korkeampaa. Vaikka katolisenkin Maria-kuvan ainekset pohjaavat merkittävältä osin myös idän suurta skismaa edeltäneeseen teologiaan, homiletiikkaan ja hymnografiaan, on etenkin lännen erottuva ihmis- ja perisyntikäsitys muovannut siihen eroa. Eroavaisuudet koskevat kuitenkin lähinnä erilaista muotoilua ja painotusta.
Marian juhlapäivät

Marian taivaaseen ottamisen muistopäivää 15. elokuuta. Katolisen kirkon käsityksen mukaan Maria otettiin ruumiineen taivaaseen, mikä vuonna 1950 julistettiin dogmiksi (Assumptio Mariae). Siksi juhlapäivän nimi on esimerkiksi ranskaksi Assomption, italiaksi kuitenkin Ferragosto. Siitä käytetään myös lyhempää nimeä Uspenie. Päivää vietetään pyhäpäivänä monissa Etelä-Euroopan maissa.lähde? Italiassa "Ferragosto" eli 15. elokuuta on kesän huipennus, joka osuu italialaisten lomakauteen.lähde?
Marian juhlapäivät > Luettelo

Mariaanisia juhlapäiviä Suomen katolisessa kirkossa ovat seuraavat vietot:
Pyhän Jumalansynnyttäjän Marian velvoittava juhlapyhä 1. tammikuuta
Lourdesin Neitsyt Marian päivä 11. helmikuuta
Fatiman Neitsyt Marian päivä 13. toukokuuta
Neitsyt Marian Elisabetin luona käynnin juhla 31. toukokuuta
Karmelvuoren Neitsyt Marian päivä 16. heinäkuuta
Autuaan Neitsyt Marian Taivaaseen ottamisen juhlapyhä 15. elokuuta
Autuaan Neitsyt Marian, taivaan kuningattaren muistopäivä 22. elokuuta
Autuaan Neitsyt Marian syntymän juhla 8. syyskuuta
Neitsyt Marian pyhän nimen päivä 11. syyskuuta
Jeesuksen äidin tuskien muistopäivä 15. syyskuuta
Ruusukkorukouksen Neitsyt Marian muistopäivä 8. lokakuuta
Autuaan Neitsyt Marian temppelissä käynnin muistopäivä 21. marraskuuta
Autuaan Neitsyt Marian perisynnittömän sikiämisen juhlapyhä 8. joulukuuta
Guadalupen Neitsyt Marian päivä 12. joulukuuta
Autuaan Neitsyt Marian tahrattoman sydämen muistopäivä 3. helluntain jälkeisenä lauantaina
Pyhän perheen, Jeesuksen, Marian ja Joosefin juhla joulun jälkeisenä sunnuntaina tai 30. joulukuuta
Marian juhlapäivät > Uudenvuodenpäivä

Katolisessa kirkossa uudenvuodenpäivä, 1. tammikuuta on nykyisin omistettu Neitsyt Marialle. Suomessa katolinen kirkko velvoittaa jäseniään osallistumaan jumalanpalvelukseen.
Marian juhlapäivät > Marian etsikkopäivä

Katolinen kirkko vietti 1200-luvulta lähtien 2. heinäkuuta visitatio Mariae -nimistä juhlaa sen vierailun muistoksi, jonka Maria Luukkaan evankeliumin mukaan teki sukulaisensa Elisabetin, Johannes Kastajan äidin luona.. Vuonna 1970 katolinen kirkko siirsi juhlapäivän toukokuun 31. päivään, koska ajallisesti tämä vierailu sattui Marian ilmestyksen ja Johannes Kastajan syntymän (juhannuksen väliin.
Vanhoissa suomalaisissa almanakoissa heinäkuun 2. päivän nimenä on ollut Marian etsikkopäivä. Ennen vuotta 1774 se oli myös pyhäpäivä. Suomalaisessa kansanperinteessä päivä on tunnettu Heinä-Maarian tai Kukka-Maarian nimellä. Nykyään päivä on Marian ja nimen useiden muunnelmien nimipäivä.
Marian juhlapäivät > Perisynnittömän sikiämisen päivä

Marian peri­synnittömän sikiämisen päivää (joskus myös 'saastattoman sikiämisen') vietetään katolisessa kirkossa 8. joulukuuta, siis yhdeksän kuukautta ennen hänen syntymäpäiväänsä. Muutamissa katolisissa maissa, kuten Italiassa, päivä on myös virallinen pyhäpäivä.
Marian ilmestykset

Marian on ilmoitettu ilmestyneen ihmisille. Marian on kerrottu antaneen ilmestyksissään ohjeita tai kehotuksia. Väitettyihin ilmestyksiin suhtaudutaan varauksella, mutta osa niistä on saanut kirkolta vahvistuksen.
Katolisen kirkon piirissä tunnettuja mariaanisia ilmestyksiä ovat olleet esimerkiksi Fátiman, Lourdesin (katso Bernadette Soubirous) ja Guadalupen tapaukset. Marian uskotaan myös ilmestyneen dominikaanien perustajalle Dominic de Guzmánille vuonna 1214 ja antaneen tälle ruusukkorukouksen albigenssien ja muiden harhaoppisten käännyttämiseksi.
Ilmestyspaikat ovat pyhiinvaelluskohteita, jotka keräävät suuria kävijämääriä. Niillä on myös kulttuurinen merkitys.
Ruusukko alkaa krusifiksista tai pelkästä rististä.
Taiteessa Mater dolorosa on tavallista kuvata yhdestä seitsemään miekan lävistämänä.
Marian juhlapäivän prosessio Espanjassa.
Guadalupen neitsyt
Jakobína Sigurðardóttir

| Jakobína Sigurðardóttir> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1918 Hælavík, Islanti
Kuollut: 1994 (75–76 vuotta)
Kansalaisuus:  Islanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: islanti
Tuotannon kieli: islanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jakobína Sigurðardóttir (1918 Hælavík, Islanti – 1994) oli islantilainen kirjailija.
Jakobína Sigurðardóttirin esikoisromaani Dægurvísa ilmestyi 1965. Sen tapahtumaympäristö on Reykjavík. Myöhemmissä romaaneissa hän ottaa kantaa yhteiskunnallisiin kysymyksiin. 1968 ilmestynyt Snaran antaa kauhukuvan siitä, kuinka ulkomainen pääoma hallitsee niin politiikkaa kuin talouselämääkin. Lifandi vatnið kritisoi hyvinvointiyhteiskuntaa ja kuvaa työläisten vieraantumista nykyhetkestä ja pakenemista lapsuuden idylliin. Vieraiden valtioiden sotilastukikohdat herättävät myös kysymyksiä.
Näytteitä Jakobína Sigurðardóttirin tuotannosta on teoksessa Meren neitoja ja meren miehiä: islantilaista kirjallisuutta viideltä vuosikymmeneltä, Helsinki: BTJ Kirjastopalvelu 2001 ISBN 951-692-486-7
Aiheesta muualla

Erik Skyum-Nielsen, Jakobína_Sigurðardóttir, Den store danske (tanskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Guzel Jahina

| Guzel Jahina Гузель Яхина Гүзәл Яхина |
| --- | --- |
 Jahina, 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1977 Kazan, Tatarstan, Venäjä
Kirjailija
Äidinkieli: tataari, venäjä
Aiheesta muualla
yakhina.info
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Guzel Šamiljevna Jahina (ven. Гузель Шамильевна Яхина, tat. Гүзәл Шамил кызы Яхина, Güzəl Şamil qızı Yaxina; s. 1977 Kazan, Tatarstan, Venäjä) on tataaritaustainen venäläinen kirjailija.
Jahina on opiskellut saksan ja englannin kieltä Kazanin valtiollisessa pedagogisessa korkeakoulussa ja sen jälkeen Moskovan elokuvakorkeakoulussa.
Jahina on kirjoittanut Siperiaan karkotetusta tataarinaisesta menestyskirjan Suleika avaa silmänsä, jonka pohjalta on tehty televisiosarja. Sarja suututti sekä Venäjän kommunistipuolueen että tataarijohtajat. Kommunistien mielestä Neuvostoliitosta ei saa puhua pahaa, tataarien mielestä Jahina on liannut oman pesän kuvaamalla, kuinka Suleikan mies ja anoppi kohtelevat häntä huonosti. Teos on käännetty ainakin 31 kielelle.
Anna-Lena Laurén kirjoittaa, että tarinan ydin ei ole Neuvostoliitto eikä tataariyhteiskunta vaan universaali kertomus siitä, kuinka naisen on vaikea selviytyä patriarkaalisessa yhteiskunnassa.
Suomennetut teokset

Suleika avaa silmänsä (Zuleikha otkrivaet glaza), suom. Kirsti Era, Helsinki: Into, 2016 ISBN 978-952-264-640-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guzel Jahina Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Jaakobin protoevankeliumi

| Jaakobin protoevankeliumi |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka (koinee)
Genre:  lapsuusevankeliumi
Julkaistu:  100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Tervahauta
Kustantaja:  Suomen eksegeettinen seura
Julkaistu:  2020
ISBN:  978-951-9217-75-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jaakobin protoevankeliumi (eli ”Jaakobin alkuevankeliumi”, myös Jaakobin evankeliumi) on Uuden testamentin apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi, joka kertoo Jeesuksen perheen varhaisemmista vaiheista.
Historia > Ajoitus

Evankeliumin kirjoittajaksi on mainittu Jeesuksen veli Jaakob, mikä ei mahdollisesti kuitenkaan pidä paikkaansa. Kertomusta on pitkään pidetty sepitettynä legendana. Esimerkiksi Adolf von Harnackin mukaan teksti olisi yhdistetty 300-luvulla kolmesta lähteestä. Sen sijaan tekstilöydöt ja tekstin sisäinen aineisto osoittavat, että evankeliumi on huomattavasti varhaisempi ja yhtenäisempi. Evankeliumi on todennäköisesti syntynyt ennen vuotta 165, sillä jo Justinus Marttyyri tunsi sen. Tekstin mainitsee myös Origenes.
Historia > Käyttö

Varhaiskirkossa Jaakobin protoevankeliumi oli hyvin kunnioitettu. Se on jättänyt jälkensä sekä hymnografiaan että ikonografiaan. Evankeliumia on käytetty varhaiskirkossa kuin se olisi ollut kanoninen kirjoitus. Laajasta käytöstä kertoo myös suuri säilyneiden kreikankankielisten käsikirjoitusten määrä, noin 150. Vanhin niistä on 200- tai 300-luvulta. Suurin osa on 900-luvulta tai myöhemmältä ajalta.
Jaakobin protoevankeliumi käännettiin kreikasta syyriaksi, koptiksi, armeniaksi, etiopiaksi, georgiaksi, slaaviksi ja arabiaksi. Myös iirinkielinen käännös tehtiin ilmeisesti latinalaisen käännöksen pohjalta. Latinalainen käännös joutui kuitenkin epäsuosioon, kun paavi Gelasiuksen bulla Decrentum Gelasium määritteli evankeliumin epäluotettavaksi. Tässä oli ilmeisesti taustalla kirkkoisä Hieronymuksen tekstiä kohtaan esittämä kritiikki. Jaakobin evankeliumista tehtiin uusi latinannos vasta 1500-luvulla. Serafim Seppälän mukaan tämä oli yksi syy, minkä takia traditio Joosefin ensimmäisestä avioliitosta hylättiin läntisessä kristikunnassa.
Katolinen ja ortodoksinen kirkko hyväksyvät tekstissä esitetyistä asioista esimerkiksi tiedot Marian vanhemmista Annasta ja Joakimista. Katolinen kirkko määrittelee kertomuksen apokryfiseksi, Raamatun kaanonin ulkopuolelle kuuluvaksi kirjaksi.
Teoksen nimen ”protoevankeliumi” eli ”alkuevankeliumi” kuvaa sitä, että kertomukset sijoittuvat varsinaisia evankeliumeja edeltäneeseen aikaan. Teksti sai tämän nimen 1500-luvulla, jolloin siitä julkaistiin ensimmäinen nykylaitos.
Sisältö

Evankeliumi kertoo lähinnä Marian syntymästä, lapsuudesta ja nuoruudesta. Tekstin alkuosa perustuu paljolti Vanhaan testamenttiin. Luvussa 18 keskushenkilöksi tulee Joosef. Luvuissa 22–24 kerrotaan Sakariaan kuolemasta, mutta tätä on pidetty mahdollisesti myöhempänä lisäyksenä tekstiin. Tekstin mukaan Maria syntyi Joakimille ja Annalle, kasvoi puhdasta elämää viettäen temppelissä ja uuden asuinpaikan tarvittuaan kihlattiin vastahakoiselle leskimies Joosefille. Liitto oli luonteeltaan vain sosiaalinen, ja Jumalalle elämänsä omistaneen Marian odotettiin pysyvän neitsyenä. Kun Maria tuli neitseellisesti raskaaksi, häntä ja Joosefia syytettiin rikkeestä, johon heidät kuitenkin todettiin syyttömiksi. Tekstissä on evankeliumeista tuttuja asioita, kuten Elisabethin tapaaminen ja matka Betlehemiin. Teksti päättyy Jeesuksen syntymään. Syntymäkertomus poikkeaa muista muun muassa siinä, että sen mukaan paikalla olisi ollut Marian ja Joosefin lisäksi myös jonkinlainen kätilö.
Jaakobin protoevankeliumi korostaa Marian puhtautta sekä Kristuksen ylevää alkuperää.
Evankeliumia on kritisoitu siitä, että se ei tuntisi ajanlaskun alun Palestiinan juutalaisuutta. Kirjan kuvauksessa Joakim ei pääse uhraamaan, koska hänellä ei ole lasta:
»Niin lähestyi Herran suuri päivä ja Israelin lapset toivat lahjojaan. Ja Ruuben seisoi hänen (Joakimin) edessään ja sanoi: ”Sinun ei ole lupa tuoda lahjojasi, koska et ole antanut siementä Israelille.”» 
(Jaakobin protoevankeliumi I, käännös: Johannes Seppälä 1979)
Viittausta on pidetty toisen temppelin juutalaisuuteen kuulumattomana, koska Toorassa tai Talmudissa ei ole sellaista käskyä, että lapsettomat juutalaiset eivät pääsisi uhraamaan. Seppälän mukaan ongelma on teennäinen, koska Joakimia kielletään uhraamasta ensimmäisenä. Sen sijaan ajatus lapsettoman miehen syrjimisestä sopii hyvin ajanlaskun alun juutalaisuuteen, koska lisääntymiskäsky (1. Moos. 1:28) on nimenomaan miehen vastuulla.