stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alessio Baldovinetti
Elämä ja ura

Baldovinettin isän oli varakas kauppias. Hän aloitti opintonsa vuonna 1448 taidemaalareiden killassa ja työskenteli sitten itsenäisesti. Hänen varhaisimpiin töihinsä kuuluvat maalaukset Santissima Annunziatan kappelin oviin (noin 1449) ja alttaritaulu (1450) Pieve di Borgo San Lorenzon kirkkoon Mugellossa. Hänen oletetaan työskennelleen Domenico Venezianon avustajana. Baldovinettiin vaikuttivat suuresti myös Fra Angelico ja Andrea del Castagno, joiden kanssa hän teki muiden töiden lisäksi yhteistyötä Sant'Egidion korkean kappelin freskoissa. Kypsän tyylinsä hän saavutti mestariteoksessaan Paimenten palvonta (1460–1462), joka on Firenzen Santissima Annunziatan kirkon fresko. Hänen teoksilleen ovat ominaisia vaaleat värit, tunnelmallinen valo ja yksityiskohtien yhdistäminen laajamittaiseen sommitteluun. Hänen teoksensa kuuluvat Euroopan varhaisimpiin varsinaisia maisemia kuvaaviin maalauksiin. Baldovinetti teki myös mosaiikkiteoksia ja suunnitelmia puukuvioita ja lasimaalauksia varten.
Paimenten palvominen
Keltapukuisen naisen muotokuva
Marian ilmestys
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alessio Baldovinetti Wikimedia Commonsissa
Aabenraan kunta

| Aabenraan kunta |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti Tanskan kartalla.
Valtio:   Tanska
Alue:  Etelä-Tanskan alue
Keskustaajama:  Aabenraa
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jan Riber Jakobsen
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  940,7 km²
Väkiluku:  58 694
 – Väestötiheys:  62,4 as./km²
 
 www.aabenraa.dk 
 Tilastotietojen lähteenä Danmarks Statistik. Väkiluvun ajankohta 1.4.2020 ja pinta-alan vuosi 2020. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kartta kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista.
Aabenraa on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 huhtikuussa kunnassa oli 58 694 asukasta, ja sen pinta-ala oli 940,7 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Aabenraa.
Ennen vuoden 2007 kuntauudistusta Aabenraan kunnan pinta-ala oli 129 km² ja siellä oli noin 22 020 asukasta.
Seurakunnat

Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (tansk. sogn). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
01: Øster Løgum Sogn
02: Hellevad Sogn
03: Egvad Sogn
04: Rise Sogn
05: Løit Sogn
06: Ravsted Sogn
07: Hjordkær Sogn
08: Aabenraa Sogn
09: Bylderup Sogn
10: Bjolderup Sogn
11: Uge Sogn
12: Ensted Sogn
13: Felsted Sogn
14: Varnæs Sogn
15: Burkal Sogn
16: Tinglev Sogn
17: Kliplev Sogn
18: Holbøl Sogn
19: Bov Sogn
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aabenraan kunnan kotisivut (tanskaksi)
Ahveninen (Kannonkoski, Lakomäki)

| Ahveninen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kannonkoski
Koordinaatit:  62°54′53″N, 25°34′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskuoja:  oja Heinäjärveen 
Järvinumero:  14.444.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  165,5 m  
Pituus:  360 m  
Leveys:  270 m  
Rantaviiva:  1,023 km  
Pinta-ala:  5,019 ha  
Tilavuus:  0.000081 km³ 
Keskisyvyys:  1,61 m  
Suurin syvyys:  3,5 m  
Saaria:  1 
 fiAhveninen 
Ahveninen  on Keski-Suomessa Kannonkoskella  Lakomäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 360 metriä pitkä, 270 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 81 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys on 3,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Lakojoen valuma-alueeseen (14.444) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 165,5 metriä mpy.
Abbas I

| Abbas I |
| --- | --- |
 Abbas I tuntemattomaksi jääneen italailaisen maalarin muotokuvassa 1500- tai 1600-luvulta.
Persian šaahi
Valtakausi:  1. lokakuuta 1588 – 19. tammikuuta 1629
Edeltäjä:  Sultan Muhammad Šah
Seuraaja:  Safi

Syntynyt:  27. tammikuuta 1571 Herat, Iran
Kuollut:  19. tammikuuta 1629 (57 vuotta) Mazandaran, Iran
Puoliso:  Oglan Pasha   Khanum Yakhan Begum   Fakhr Jahan Begum   Kakhetin Martta  Fatima Sultan Begum  Tamar Amilakhori
Suku:  Safavidit
Isä:  Mohammad Khodabanda
Äiti:  Khayr al-Nisa Begum
Uskonto:  šiialaisuus
Abbas I eli Abbas Suuri (27. tammikuuta 1571 – 19. tammikuuta 1629) oli Persian šaahi vuodesta 1588 vuoteen 1629. Abbas tunnetaan safavidien valtakunnan uudistajana, joka voitti Persiaa uhanneet osmanit ja uzbekit kehittäen maansa armeijaa ja hallintorakennetta. Abbasin valtakausi oli myös Persian talouden ja taiteiden huippukautta. Toisaalta Abbas muistetaan myös perheenjäseniensä kaltoinkohtelusta ja joidenkin hänen uudistustensa on sanottu rappeuttaneen valtakuntaa myöhemmin.
Kuoleman jälkeen

Kuollessaan vuonna 1629 Abbasilla ei ollut suoraa perillistä, vaan valtaan nousi hänen pojanpoikansa Safi. Safavidien valtakausi kesti Abbasin kuoleman jälkeen vielä lähes vuosisadan ajan, mutta Abbas II:n valtakautta lukuun ottamatta safavidien kausi oli Abbas Suuren jälkeen lamaannuksen aikaa. Abbas musitetaan safavidien valtakunnan pelastamsiesta ja uudistuksistaan, mutta uudistuksissa on toisaalta nähty myös valtakunnan rappeutumisen siemenet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Abbas I Wikimedia Commonsissa
Abbas I Dominicus Custosin kaiverroksessa.
Abbas I ja nuori juomanlaskija (saqi)  Muhammad Qasimin maaluksessa. Maalaus kuuluu viimeisiin Abbasin aikalaismuotokuviin.
Aki Samuli

| Aki Samuli Hakonen |
| --- | --- |
 Aki Samuli heinäkuussa 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1982 (ikä 42) Nastola
Muusikko
Taiteilijanimi:  Aki Samuli
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  iskelmä
Levy-yhtiöt:  Sony Music (2015–2017)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aki Samuli (oik. Aki Samuli Hakonen, s. 10. kesäkuuta 1982 Nastola) on suomalainen iskelmälaulaja ja vuoden 2015 tangokuningas. Hän sai Tangomarkkinoiden kuningasfinaalissa 48 prosenttia annetuista äänistä. Aki Samulin esikoisalbumi Tahdon julkaistiin joulukuussa 2015. Sittemmin hän on julkaissut yhteensä kolme albumia, joista viimeisin, Sydämen voimaa, kesäkuussa 2022.
Aki Samulin ensimmäinen yhtye oli nimeltään Pilke, jonka kanssa hän teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä Iskelmäfestivaaleilla vuonna 2015. Hän esiintyi Fantasia-orkesterin kanssa vuosina 2015–2018, ja sen jälkeen Love-yhtyeen kanssa.
Aki Samuli lopetti laajamittaisemman säännöllisen keikkailun keväällä 2020. Hän valmistui  eläintenhoitajaksi Keudan maatalousoppilaitoksessa Mäntsälässä keväällä 2022 ja hoitaa kymmeniä kotieläimiään maatilallaan Pukkilassa.
Aki Samulin elämäntarina, Tomi Lindblomin kirjoittama Aki Samuli: Oman elämänsä kuningas, julkaistiin kesäkuussa 2022.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Tahdon |  Julkaistu: 4. joulukuuta 2015  Formaatti: CD, digitaalinen  Levy-yhtiö: Sony Music | – | – |
| Sama takki, eri mies |  Julkaistu: 3. helmikuuta 2017  Formaatti: CD, digitaalinen  Levy-yhtiö: Sony Music | – | – |
| Sydämen voimaa |  Julkaistu: 10. kesäkuuta 2022  Formaatti: digitaalinen  Levy-yhtiö: Koho Records |  |  |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Latauslista | Singlelista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | ”Clandestino” | – | – | – | Tahdon |
| 2016 | ”Ei kukaan ketään” | – | – | – | Sama takki, eri mies |
| 2016 | ”Sä et oo mun äiti” | – | – | 84  | Sama takki, eri mies |
| 2016 | ”Yks biisin aihe vaan” | – | – | – | Sama takki, eri mies |
| 2017 | ”Saattaja” | – | – | – | Sama takki, eri mies |
| 2017 | ”Aikuisten oikein” | – | – | – | Sama takki, eri mies |
| 2017 | ”Toive” | – | – | – |  |
| 2018 | ”Katujen kuningatar” | – | – | – | Sydämen voimaa |
| 2018 | ”Jos joulu jää sydämeen” | – | – | – |  |
| 2019 | ”Varpunen jouluaamuna” | – | – | – |  |
| 2020 | ”Kaksi karttaa” | – | – | – | Sydämen voimaa |
| 2020 | ”Rakkaustarina” | – | – | – | Sydämen voimaa |
| 2020 | ”Taivas sylissäni” | – | – | – |  |
| 2021 | ”Mä en ole menossa minnekään” | – | – | – | Sydämen voimaa |
| 2021 | ”Tähti tähdistä kirkkain” | – | – | – |  |
| 2022 | ”Sydämen voimaa” | – | – | – | Sydämen voimaa |
| 2022 | ”Erehdyit” | – | – | – | Sydämen voimaa |
Diskografia > Musiikkivideot

Clandestino (2015)
Aiheesta muualla

Aki Samulin kotisivut
Facebook
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aki Samuli Wikimedia Commonsissa
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuninkaat
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Kauko Simonen  1986: Teuvo Oinas  1987: Harri Lahti  1988: Kari Piironen  1989: Risto Nevala 
1990-luku:   1990: Jouni Raitio  1991: Jaska Mäkynen  1992: Mika Pohjonen  1993: Sebastian Ahlgren  1994: Sauli Lehtonen  1995: Jari Sillanpää  1996: Tomi Markkola  1997: Matti Korkiala  1998: Jouni Keronen  1999: Petri Hervanto 
2000-luku:   2000: Antti Raiski  2001: Erkki Räsänen  2002: Mikko Kilkkinen  2003: Kari Hirvonen  2004: Tommi Soidinmäki  2005: Saska Helmikallio  2006: Marko Lämsä  2007: Henri Stenroth  2008: Jukka Hallikainen  2009: Amadeus Lundberg 
2010-luku:   2010: Marko Maunuksela  2012: Pekka Mikkola  2013: Kyösti Mäkimattila  2014: Teemu Roivainen  2015: Aki Samuli  2016: Marco Lundberg  2017: Teijo Lindström  2018: Jarno Kokko  2019: Johannes Vatjus 
2020-luku:   2022: Keijo Hietikko  2023: Pasi Flodström  2024: Harri Hautaniemi
Aichi B7A Ryūsei

| Aichi B7A Ryūsei |
| --- | --- |
 Aichi B7A Ryūsei
Tyyppi:  torpedo- ja syöksypommittaja
Alkuperämaa:   Japanin keisarikunta
Valmistaja:  Aichi Kōkūki Sasebon laivastoarsenaali
Suunnittelija:  Norio Ozaki
Ensilento:  toukokuu 1942
Pääkäyttäjät:  Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat
Valmistusmäärä:  114 
Valmistusvuodet:  1942–1945
Aichi B7A Ryūsei (jap. 愛知 流星艦上攻撃機, Aichi ryuusei-kanjou-kougeki-ki, suom. tähdenlento, liittoutuneiden raportointinimi Grace) oli Aichi Kōkūkin valmistama keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien kaksipaikkainen torpedo- ja syöksypommittaja toisessa maailmansodassa. Ryūsei suunniteltiin korvaamaan sekä Nakajima B6N Tenzan että Yokosuka D4Y.
Koneen moottorina oli 2 000 hevosvoiman kaksirivinen Nakajima NK9C Homare 12 -tähtimoottori. Ensilento oli toukokuussa 1942, mutta tuotanto päästiin aloittamaan moottorin kehitysongelmien vuoksi vasta huhtikuussa 1944.
Tausta

Keisarillisen Japanin laivaston esikunta julkisti 16-Shi vaatimukset, joilla annettiin ohjeistus ilmavoimien konekannan täydentämisestä ja lopulta aiempien torpedokone Nakajima B6N Tenzanin että syöksypommittaja Yokosuka D4Y:n korvaamisesta. Esitetyt vaatimukset uudelle koneelle olivat:
asekuormana piti olla rungon sisällä kaksi 250 kilogramman pommia tai kuusi 60 kilogramman pommia tai yksi 800 kilogramman torpedo ulkoisessa ripustimessa
omasuojana piti olla kaksi eteenpäin ampuvaa kiinteää 20 millimetrin kanuunaa ja yksi liikuteltava 13 millimetrin konekivääri taka-ampujalla
huippunopeuden tuli olla 300 solmua
normaali toimintamatka 1000 merimailia
maksimitoimintamatka 1800 merimailia
liikuntakyvyn tuli olla vastaava kuin Mitsubishi A6M Reisenillä.
Suunnittelu

Koska uusi lentokone suunniteltiin uusille valmisteilla oleville lentotukialuksille perinteistä 11 metrin koko vaatimusta ei asetettu, mutta se oli kuitenkin suosituksena. Aichilla suunnitteluryhmää johti pääsuunnittelija Norio Ozaki apunaan suunnittelijat Morishige Mori ja Yasushiro Ozawa. Koneen kuorma-, toimintamatka- ja nopeusvaatimukset edellyttivät tehokasta moottoria, joten Aichi sai ohjeen käyttää 18-sylinteristä Nakajima Homare -tähtimoottoria. Koneesta tuli keskisiipinen, mikä mahdollisti pommikuilun rakentamisen rungon sisään. Nelilapaisen 3,5 metrin halkaisijalla olevan potkurin käyttö edellytti käänteisen lokinsiipi mallisen siiven käyttöä, jotta laskutelineiden pituutta voitiin lyhentää. Siipiin jouduttiin asentamaan myös lisäsiivekkeet ja syöksyjarrut. Lentotukialuskäyttöä varten mahdollistettiin siipien hydraulinen ylöstaittaminen.
Aichi nimesi koneen AM-23:ksi ja laivasto kokeelliseksi 16-Shi lentotukialuksille sijoitettavaksi rynnäkköpommittajaksi eli lyhyesti B7A1. Ensimmäinen prototyyppi valmistui toukokuussa 1942. Koneen moottorina oli 1 800 hevosvoiman Homare 11, jossa havaitut ongelmat keskeyttivät toistuvasti koelennot. Moottorin vikojen tultua korjatuiksi uusi kone osoitti loistavia ominaisuuksia kuten 310 solmun huippunopeuden sekä loistavan käsiteltävyyden. Kaikkiaan valmistettiin 11  kappaletta Homare 11 -moottorilla varustettuja prototyyppejä. Ne poikkesivat hieman toisistaan, koska niihin toteutettiin koelennoilla todettuja muutostarpeita. Huhtikuussa 1944 paranneltu moottori 1 825 hevosvoiman Homare 12 saatiin käyttöön. Uudella moottorilla varustettuna kone siirrettiin tuotantoon.
Tuotanto

Nakajima Homare 12 -moottorilla varustettuja B7A2 -koneita varten luotiin tuotantolinja Funakataan Aichin tehtaille ja  [[Ōmura]an Sasebon laivastoarsenaalissa. Tuotanto oli kuitenkin hidasta, vaikka kone oli rakenteeltaan helpompi kuin aiemmin tehtaalla valmistettu D4Y. Alkusarjan koneissa oli taka-ampujalla 7,92 millimetrin tyypin 1 konekivääri, joka korvattiin myöhemmin 13 millimetrin tyypin 2 konekiväärillä. Maanjäristys päätti toukokuussa 1945 tuotannon Funatakan tehtaalla. Toukokuusta 1944 heinäkuuhun 1945 Aichi valmisti B7A2 koneita yhteensä 80 kappaletta, minkä lisäksi huhtikuusta 1944 heinäkuuhun 1945 Sasebon laivastoarsenaali valmisti 25 konetta.
Yksi B7A2 koneista varustettiin 2 000 hevosvoiman Nakajima Homare 23 -moottorilla. Maanjäristys keskeytti myös 2 200 hevosvoiman Mitsubishi MK9A -moottorilla varustetun B7A3 Ryūsei Kain kehityksen. Sodan päättyessä koneen seuraajan Mokusein kehitys oli alkamassa. Uuden koneen odotettiin olevan pienempi ja nopeampi, mutta ainoastaan alustavat suunnitelmat kerettiin tekemään ennen sodan päättymistä.
Käyttö

Tuotannon päättyminen ei kuitenkaan vaikuttanut sodan lopputulokseen, koska laivasto oli menettänyt lentotukialuksensa. Edelleen käytössä olleet lentokoneet olivat maatukikohdissa Yokosukan ja 752. kokutaissa.
Tekniset tiedot (B7A2)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&011.049000011,49 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&014.040000014,40 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.0800004,08 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&035.040000035,4 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&03810.&&&&003 810 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&05625.&&&&005 625 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Nakajima NK9C Homare 12, Nakajima NK9H-S Homare 23 tai Mitsubishi MK9A -tähtimoottori; 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.1 300–1 600 kW (0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”–”.1 800–2 200 hv)
Potkuri: nelilapainen
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0565.&&&&00565 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&03040.&&&&003 040 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&011250.&&&&0011 250 m
Nousuaika: 6 min 55 s 4 000 metriin
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0158.0900000158,9 kg/m²
Aseistus
2 × 20 mm Tyypin 99 Malli 2 tykkiä siivissä
1 × vapaasti suunnattava 7,92 mm Tyypin 1 tai 13 mm Tyypin 2 -konekivääri ohjaamon takaosassa
800 kg pommeja tai torpedo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aichi B7A Ryūsei Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltojen sotasaaliiksi jäänyt B7A1 koelennettävänä vuonna 1946.
Allah99

| Allah99> Allah99  إيميالت مترجم إيميل سيوران ٩٩ هللا |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Hassan Blasim
Kieli:  arabia
Genre:  romaani
Suomennos
Suomentaja:  Sampsa Peltonen
Kansitaiteilija:  Khaled Al Nassiry
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2019
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  327 s.
ISBN:  978-951-0-43408-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Allah99 (Allah99 إيميالت مترجم إيميل سيوران ٩٩ هللا) on Hassan Blasimin kirjoittama romaani, joka on ilmestynyt vuonna 2019, ja sen on julkaissut WSOY. Teoksen on suomentanut arabian kielestä Sampsa Peltonen. Teos on Blasimin ensimmäinen romaani. Hän on aiemmin julkaissut novelleja.
Tarina kertoo irakilaisesta eläinlääkäri-kirjailijasta Hassan ”Minervanpöllö” Bumasta, joka perustaa blogin saadakseen teoksensa leviämään arabimaailmassa. Hän ei kuitenkaan julkaise siinä vanhoja tekstejään vaan alkaa kirjoittaa uusia.
Alkusanoissaan teoksen suomentaja Sampsa Peltonen sanoo, että vaikka Allah99 on luokiteltu romaaniksi, sen genre on oikeastaan yhtä holtiton kuin sisältö. Kehyskertomuksen sisällä sisäkkäiset tarinat ylittävät kehyksen rajat. Peltonen luonnehtii kirjaa myös siten, että se valottaa juuriltaan tempautuneen ihmisen näkökulmaa.
Peltonen suomentaa arabiasta, ja hänellä on tuntuma Blasimin kieleen myös sitä kautta, että hän tuntee Blasimin ja tämän tavan käyttää kieltä. Hänen käännöstyötään helpottaa sekin, että kirjan tapahtumat sijoittuvat osittain Suomeen. Kirjojen arabia on standardiarabiaa, jota kukaan ei puhu äidinkielenään. Siksi suomentajan täytyy tulkita löytääkseen rekisterin, johon kirjoittaja pyrkii.
Teoksen englanninnos ilmestyy lokakuussa 2019, ja tulossa on käännöksiä monille muillekin kielille.
Teosta Allah99 oli ennakoitu Finlandia-suosikiksi. Finlandia-palkinnon sääntöjen mukaan ehdokkaiden on kuitenkin ilmestyttävä ensin Suomessa tai yhtä aikaa Suomessa ja muualla, mutta Allah99 ilmestyi ensin arabiaksi Italiassa, eikä se siksi voi olla ehdokkaana.
Arviot

”Parhaan kirjallisuuden kotimaa on kirjallisuus. Allah99 kuuluu tähän luokkaan”, kirjoittaa Antti Majander Helsingin Sanomissa ja lisää: ”Kritiikin lukemisen voi lopettaa tähän”, mutta jatkaa kuitenkin. Vaikka tarinan kuvaus voi tuntua hankalalta ja lukijan karkottavalta, kerronta on Majanderin mukaan todellisuudessa kuitenkin sujuvaa ja mukaansatempaava. Hän panee merkille, että päähenkilön maailmassa suomalainen nainen näkyy hyvin suppeasta kulmasta, ja se saa hänet epäilemään, että kirjailija ei ole oikein hereillä
Silvia Hosseini kiittää Sampsa Peltosen suomennosta eloisaksi ja vivahteikkaaksi. Hosseini yhdistää romaanin latinalaisamerikkalaisiin kirjailijoihin Julio Cortázariin ja Roberto Bolañoon. Hän toteaa runsaat vessa- ja seksijutut, ja Majanderin tavoin hänkin huomauttaa, että Blasimia saattaisi syyttää mieskatseesta, mutta hän toteaa kuitenkin jutut niin yliampuviksi, että se kääntyy itseironiaksi.
Miia Gustafsson luonnehtii tarinoita Ylen sivulla Tuhannen ja yhden yön tarinoiden henkisiksi.
Altocumulus undulatus

Altocumulus undulatus, aaltomainen hahtuvapilvi
Altocumulus undulatus eli aaltomainen hahtuvapilvi esiintyy 2000-5000 metrin korkeudessa. Se on cirrocumulus- eli palleropilveä tummempi, mutta pienempi kuin kumpukerrospilvi. Altocumulus undulatus on yleensä harmaa, mutta myös valkoisia pilviä tavataan. Pilven keskipaksuus on yleensä alle 100 metriä. Toisin kuin jotkut pilvet, altocumulus undulatus esiintyy kaikkina vuodenaikoina.
Altocumulus undulatus syntyy keskikorkeuksien windshear-tilanteessa, jolloin tuulen nopeus ja/tai suunta muuttuu äkillisesti korkeuden muuttuessa. Nopeuden muutos aiheuttaa paine-eron, joka laittaa ilmamassan aaltoliikkeeseen (vrt. aaltojen synty vedessä).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Altocumulus undulatus Wikimedia Commonsissa
Maks Mirny

| Maks Mirny |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:  Valko-Venäjä
Tennispelaaja
Pituus:  196 cm
Paino:  93 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1996–
Palkintorahat:  11 763 620 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  18. (18.8.2003)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  244–242
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2000, 2006)
Ranskan avoimet:  2. kierros (1999, 2006)
Wimbledon:  4. kierros (2003, 2005, 2006)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2002)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1. (9.6.2003)
Turnausvoittoja:  45
Voitot/tappiot:  780–445
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  loppuottelu (2007)
Ranskan avoimet:  voitto (2005, 2006, 2011), 2012)
Wimbledon:  loppuottelu (2003)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (2000, 2002)
Aiheesta muualla
www.maxmirnyi.com
ITF
ATP
| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Valko-Venäjä> Miesten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | sekanelinpeli |  |
Maksim Mikalajevitš ”Maks” Mirny (valkoven. Максім Мікалаевіч Мірны, ven. Макси́м Никола́евич Ми́рный, Maksim Nikolajevitš Mirnyi; s. 6. heinäkuuta 1977 Minsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen tennispelaaja ja olympiavoittaja. Hän on ollut nelinpelissä maailmanlistan ykkösenä.
Ura

Oikeakätinen Mirny aloitti uransa vuonna 1996. Mirny on nelinpelispesialisti, sillä hänen paras sijoituksensa ATP:n kaksinpelirankingissa on 18., mutta nelinpelissä hän on voittanut kuusi Grand Slam -turnausta, sekä sekanelinpelissä kolme Grand Slamia. Mirny on voittanut urallaan 46 turnausta; yhden kaksinpelissä ja loput 45 nelinpelissä. Nykyisin hän pelaa vain nelinpelisä. Häntä valmentaa Nikolai Mirny.
Yksityiselämä

Mirny asuu Bradentonissa Yhdysvaltain Floridassa. Hänen lempinimensä on ”The Beast” (peto).
Turnausvoitot (46)

s = sisäkenttä
Turnausvoitot (46) > Kaksinpelit (1)

| No | Pvm | Turnaus | Kenttä | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 17. helmikuuta 2003 | Rotterdam, Alankomaat | Kova (s) |  Raemon Sluiter | 7–6(3), 6–4 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mirnyn virallinen sivusto (englanniksi)
Mirnyn esittely ATP:n sivustolla (englanniksi)
Akheloos

Akheloos (m.kreik. Ἀχελῷος, Akhelōos, lat. Achelous) voi viitata seuraaviin:
Akheloos, jokijumala kreikkalaisessa mytologiassa
Achelóos, antiikin Akheloos, joki Epeiroksessa ja läntisessä Keski-Kreikassa
Peíros, antiikin Peiros tai Akheloos, joki Peloponnesoksella Kreikassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Acheloos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Amfimalla

| Amfimalla> Ἀμφίμαλλα.Sijainti |
| --- | --- |
 Amfimalla
Koordinaatit:  35°21′41″N, 24°15′38″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Georgioúpoli, Apokóronas, Chaniá, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Kaupunki:  Lappa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amfimalla (m.kreik. Ἀμφίμαλλα, lat. Amphimalla) eli Amfimalion (m.kreik. Ἀμφιμάλιον, lat. Amphimalium) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren pohjoisrannikolla ja toimi Lappan kaupungin satamana. Amfimalla sijoitetaan yleensä nykyisen Georgioúpolin kylän tienoille.
Amfimalla on ollut asuttuna myöhäiseltä minolaiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle saakka. Siitä on tehty joitakin esinelöytöjä, jotka ovat nykyisin Chanián arkeologisessa museossa. Nykyinen Georgioúpolin kylä on kehittynyt paikalle myöhemmin.
Alttoviulukonsertto (Bartók)

Alttoviulukonsertto (BB128) on Béla Bartókin heinä–elokuussa 1945 aloittama konsertto alttoviululle. Se kuului leukemiaa sairastaneen säveltäjän viimeisiin teoksiin ja jäi kesken hänen kuollessaan. Teoksen ovat säveltäneet loppuun eri säveltäjät, kuten Tibor Serly. Teoksen tilasi William Primrose, joka toimi solistina Antal Dorátin johtamassa konserton kantaesityksessä 2. joulukuuta 1949 Minneapolisissa.
Aiheesta muualla

Allmusic.com: Viola Concerto (completed in 1949 by Tibor Serly), Sz. 120, BB 128 (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Viola Concerto (Bartók)
Käännös suomeksi
Alla kuuman auringon

| Alla kuuman auringon Isto Hiltunen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: toukokuu 2001
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: EMI
Isto Hiltusen muut julkaisut
| Täältä ikuisuuteen 2000 | Alla kuuman auringon 2001 | Parhaat 2002 |
Alla kuuman auringon on Isto Hiltusen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2001.