stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Onni etsii asuntoa
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sylva Rossi  | … |  Töttermanska, vuokraemäntä   |
|  Sirkka-Liisa Wilén  | … |  Pirkko Kangas eli R. Arvonen   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  Dorothea Helminen, "Dolly"   |
|  Aku Korhonen  | … |  liikemies Roope Römsten   |
|  Heikki Heino  | … |  lainopin opisk. Esko Rantala   |
|  Heikki Savolainen  | … |  työnjohtaja Heikki Ahokas   |
|  Sven Ehrström  | … |  antiikkikauppias Theodor Appelgren   |
|  Pentti Tuominen  | … |  poliisi   |
|  Veli Palonen  | … |  jätkä penkillä   |
|  Valle Vanhatalo  | … |  herrasmies   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  1. taksinkuljettaja   |
|  Pentti Auer  | … |  tanssija   |
|  Ossi Runne  | … |  trumpetisti   |
|  Matti Huttunen  | … |  basisti   |
|  Sinikka Juutinen  | … |  Sirkka-Liisa Wilénin sijaisnäyttelijä   |
|  Sasu Haapanen  | … |  Leevi Liukas   |
|  Veikko Linna  | … |  Santtu Rautanen   |
|  Elsa Turakainen  | … |  rakennusneuvoksetar Kampero   |
|  Birger Kortman  | … |  Kamperon poika   |
|  Anu Kilpiö  | … |  nainen ravintolassa   |
|  Matti Lehtelä  | … |  konna   |
|  Juhani Kumpulainen  | … |  banaania syövä mies   |
|  Kauno Laine  | … |  ohikulkija   |
|  Artturi Laakso  | … |  kultaseppä Arvonen, Raijan isä   |
|  Anton Soini  | … |  2. asunnonvuokraaja   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  3. asunnonvuokraaja   |
|  Uljas Kandolin  | … |  konstaapeli   |
|  Kai Lappalainen  | … |  Vinkkeli-Väiski   |
|  Aimo Hiltunen  | … |  Ootekolonki-Osku   |
|  Pentti Irjala  | … |  konstaapeli Korhonen   |
|  Holger Salin  | … |  1. etsivä   |
|  Ekke Hämäläinen  | … |  2. etsivä   |
|  Uuno Montonen  | … |  kauppaneuvos, rattijuopposiirtolan asukas   |
|  Reino Valkama  | … |  komisario   |
|  Hilly Lindqvist  | … |  siivooja   |
|  Otto Noro  | … |  2. taksinkuljettaja   |
|  Irja Kuusla  | … |  1. asunnonvuokraaja   |
Paskolammi (Tammelan Hirsijärvenkulma)

| Paskolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°57′54″N, 23°53′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  ei ole 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  147,1 m 
 fiPaskolammi 
Paskolammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Vanajaveden reitillä olevaan Tarpianjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Lampi on lähes umpeenkasvanut ja sijaitsee ojitetun Luutinsuon ainoassa avusuossa.  Se on kuun kaaren muotoinen ja vain 50 metriä pitkä. Lampeen ei ole kaivettu ojaa, joten sillä ei ole laskuojaa, mutta sen vedet suotuvat ja virtaavat pois suo-ojia myöten lopulta Tarpianjoelle. Järven rantaviiva on 640 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lammen lähellä sijaitsee Kalliomäen tila.
Pablo Paz

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Pablo Ariel Paz Gallo
Syntymäaika: 27. tammikuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Bahía Blanca, Argentiina
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
: Newell's Old Boys
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992–1995 | Newell's Old Boys | 37 | (3) |
| 1995–1996 | Banfield | 22 | (2) |
| 1996–2002 | Tenerife | 106 | (8) |
| 2001 | → Everton (laina) | 0 | (0) |
| 2002–2003 | Independiente | 1 | (0) |
| 2003–2004 | Real Valladolid | 9 | (0) |
| 2004–2005 | Atlético Paso | – | (–) |
| 2005–2006 | Castillo | 29 | (0) |
| 2006 | Motril | – | (–) |
| 2007 | Cerro Reyes | 16 | (0) |
| 2007–2008 | Vera | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | 220 | (13) |
Maajoukkue
| 1996–1998 | Argentiina | 14 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | jalkapallo |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Mar de Plata 1995 | jalkapallo |  |
Pablo Ariel Paz Gallo (s. 27. tammikuuta 1973 Bahía Blanca, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Paz pelasi pääsarjatasolla Argentiinan Primera Divisiónin Newell's Old Boysissa 37 ottelua, Banfieldissä 22 ottelua ja Independientessä yhden ottelun. Lisäksi hän pelasi Espanjan Primera Divisiónissa 76 ottelua Tenerifessä ja yhdeksän ottelua Real Valladolidissa.
Argentiinan maajoukkueessa Paz pelasi 14 A-maaottelua vuosina 1996–1998. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 1998, joissa pelasi yhden ottelun – alkulohkovaiheessa Kroatiaa vastaan. Lisäksi Paz saavutti olympiahopeaa Atlantassa 1996 ja kultaa Pan-Amerikan kisoissa 1995.
Passy (Haute-Savoie)

| Passy |
| --- | --- |
 Näkymä kylältä Mont Blancille
 vaakuna
 Passy
 Koordinaatit: 45°55′28″N, 6°41′14″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Haute-Savoie
Arrondissementti:  Bonneville
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  80,0 km²
Väkiluku (2019):  11 233 
 – Väestötiheys:  140 as./km²
Kunnan numero:  74208
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Passy on kunta Ranskan itäosassa, Haute-Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Arvejoen varrella, noin 34 kilometriä Bonnevillen kaupungista kaakkoon.
Lac de Passy
Passy on suosittu matkailukohde. Kunnan lähellä on Mont Blancin vuori ja useita suuria talviurheilukeskuksia. Kunta on pinta-alaltaan Haute-Savoien suurimpia, ja sen asukkaat ovat jakautuneet useaan kylään. Korkeus vaihtelee Arvejoen rannan 542 metrin korkeudesta Chaîne des Fizin huipuille 2 804 metriin.
Tunnettuja kuntalaisia

Marie Curie (1867-1934), Nobel-palkittu radioaktiivisuuden tutkimuksen uranuurtaja. Kuoli Passyssa Sancellemozin parantolassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Passy (Haute-Savoie) Wikimedia Commonsissa
Pummanginvuono

Pummanginvuono (ven. Губа Большая Волоковая, Guba Bolšaja Volokovaja) on Barentsinmeren lahti Kalastajasaarennon niemimaan länsireunalla, Petsamon kunnassa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuono sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1940 luovuttamalla Kalastajasaarennon kaistaleella, joka tuolloin oli osa Petsamon kuntaa. Pummanginvuono sijaitsee Kalastajansaarennon eteläisemmän osan Keskisaarennon ja varsinaisen Kalastajasaarennon välissä. Pummanginvuonon perukan ja Kalastajasaarennon eteläpuolella olevan Muotkavuonon erottaa toisistaan kapea kannas, joka yhdistää Keskisaarennon ja Kalastajasaarennon toisiinsa. Pummanginvuonon eteläpuolella on Pummanginniemi ja vuonon suun pohjoisrannalla Lunni ja Laasaa -nimiset pikkusaaret. Suomelle kuuluessaan vuonon pohjoisrannalla sijaitsi Kervannon kylä ja etelärannalla Pummangin kylä.
Pummangin luonnonpuisto

Pummangin luonnonpuisto oli Petsamon kunnassa Kalastajasaarennon alueella Pummanginniemessä sijainnut luonnonpuisto joka perustettiin 1938 luonnonsuojelulain nojalla valtion maille. Puiston pinta-ala oli 48 neliökilometriä. Puisto jäi Moskovan rauhassa 1940 luovutetulle alueelle.
Puiston alueella oli meren rannalla pystysuoria korkeita tai matalampia kallioseinämiä eli pahtoja. Kasvillisuus oli tyypillistä tunturikasvillisuutta variksenmarjan ollessa valtalajina. Alueella kasvoi myös varpumaista vaivaiskoivua ja tunturivarpuja mutta poronhoito ei ollut mahdollista koska poronjäkälää oli niukalti. Kosteissa meren rantaan laskevissa notkoissa oli kuitenkin rehevämpää kasvillisuutta kuten pajuja, karhunputkea, niittysuolaheinää, lapinorvokkeja ym. Linnustoon kuuluivat muun muassa niittykirvinen, lapinsirkku ja suippopyrstökihut sekä rannan tuntumassa rantaharakka ja luotokirvinen. Pummangin puiston erikoisuus oli kilometrin pituinen ja noin 40–50 metriä korkea kallioseinämä, ns. Haikaranpahta jolla pesi vuosittain 100–200 merimetsoparia ja lisäksi pikkukajavia, etelänkiisloja, pohjankiisloja, harmaalokkeja, muuttohaukkoja ja korppeja.
Puistolan VPK

Puistolan Vapaaehtoinen Palokunta r.y. toimii Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen alaisena sopimuspalokuntana. Palokunnalla on palokuntasopimuksen mukaan 30 minuutin lähtövalmius kaikille pelastusalan tehtäville. Pelastuslaitos voi nostaa palokunnan myös varikkovalmiuteen, jolloin lähtövalmius on yksi minuutti.
Osastot

Palokunnalla on useita osastoja ja ikään katsomatta jokaiselle löytyy tekemistä palokunnasta.
Osastot > Hälytysosasto

Hälytysosasto vastaa palokunnan operatiivisesta toiminnasta ja vastaa täten kaikkiin hälytyksiin sekä tehtäviin. Hälytysosastoon kuuluvat kaikki 18 vuotta täyttäneet, pelastustoiminnan peruskurssin suorittaneet (ent. Sammutustyökurssi) sekä vuosittaisen lihaskuntotestin suorittaneet.
Osastot > Miehistöosasto

Kaikki palokunnan uudet jäsenet, jotka tavoittelevat hälytysosastoon liittymistä, aloittavat miehistöosastossa. Siinä aloitetaan perehtymällä palokunnan toimintaan sekä kouluttaudutaan. Miehistöosastoon siirtyvät myös nuoriso-osastosta 16 vuotta täyttäneet henkilöt.
Osastot > Varhaisnuoriso- ja nuoriso-osasto

Varhaisnuoriso-osastoon voivat liittyä kaikki 6-10 vuotiaat lapset. Varhaisnuoret leikkivät ja tutustuvat palokuntatoimintaan.
Nuoriso-osastoon siirtyvät varhaisnuorista kaikki 10 vuotta täyttäneet nuoret. Nuoriso-osastossa perehdytään syvällisemmin palokuntatoimintaan ja harjoitellaan palokunnan perusasioita.
Osastot > Naisosasto

Palokunnan toiminnan tukeminen on naisosaston tärkeimpiä tehtäviä. Tukeminen tapahtuu huolehtimalla kiinteistöstä ja avustamalla osastoiden toimintaa. Omissa illoissa käydään sauvakävelyllä ja nautitaan palokunnan hyvästä saunasta. Lisäksi opiskellaan palokuntataitoja, kuten alkusammutusta, ensiapua ja tulevaisuudessa mahdollisesti öljyntorjuntaa. Lisäksi muonitustehtävissä tarvittava hygieniapassi voidaan suorittaa palokunnan kustantamana.
Osastot > Veteraanit

Veteraaniosastoon siirtyvät palokunnan jäsenistöstä he, jotka ovat palvelleet oman aikakautensa ja eivätkä enää välttämättä täytä pelastustoimen vaatimuksia, mutta toimivat edelleen palokunta-aktiiveina.
Osastot > Harrasteosasto

Mikäli mikään edeltä mainituista osastoista ei välttämättä ole se juuri itselle sopiva, niin palokunnalta löytyy erikseen harrasteosasto, jossa voi muuten osallistua palokunnan toimintaan ja tukea sitä kautta palokuntaa.
Historia

Puistolan VPK on perustettu 17.03.1929. Perustamiskokouksessa oli läsnä 24 paloturvallisuuden kehittämisestä kiinnostunutta paikkakuntalaista. Kokouksen yksimielisenä päätöksenä oli perustaa Puistolan Vapaaehtoinen Palokunta r.y. Palokun­nan säännöksi hyväksyttiin Suomen yleisen palokuntaliiton mallisäännöt. Palokunta liitettiin yhdistysrekisteriin 16.11.1929.
Puistolan VPK:n ensimmäinen toimintavuosi kului varojenhankintaan. Päätavoitteena oli sammutusruiskun ja muun sammutuskaluston hankinta. Varoja saatiin muun muassa keräämällä kannatusjäsenmaksua, erilaisilla lahjoituksilla ja avustuksilla, sekä järjestämällä juhlatilaisuuksia. Kunnanvaltuustolle ja Puistolan Kansakoulun johtokunnalle tehtiin 22.3.1929 anomus, että VPK:n käytettäväksi luovutettaisiin koulun tontista Puisto- ja Valtatien kulmasta (nykyinen Puistolanraitin ja Tenavapolun kulma) 250 m² suuruinen alue palokaivoa ja VPK:n kalustosuojaa varten. Anomus hyväksyttiin.
Palokuntapukuja hankittiin jo vuonna 1930 ja VPK:lle oli myös saatu oma palokoppi, jonka yhteyteen oli päätetty rakentaa harjoitustorni letkujen kuivatusta varten. Vuonna 1932 päätettiin rakentaa tanssi­lava pienen santakuopan reunalle, nykyiselle palokunnan tontille. Helsingin pitäjän kunnanvaltuusto oli luvannut suullisesti VPK:lle käyttö- ja huolto-oikeuden harjoitusten ja juhlien pitoa varten palstalle. Kirjallinen lupa tähän saatiin 05.06.1931.
Paloautolle saatiin lämmin talli vuonna 1947 Oseniukselta (nykyinen Puistolantori 5), ja autotallia piden­nettiin VPK:n toimesta, jotta paloauto saatiin mahtumaan sisään. Tallia saatiin käyttää veloituksetta siihen asti, kunnes VPK:n oma talo valmistui.
Historia > Palokunnantalo

Useita vuosia haaveena olleen palokunnantalon rakennustyöt oli saatu aloitettua 1951. Tontista oli tehty vuokrasopimus 50 vuodeksi Helsingin kaupungin kanssa. Helsingin kaupungin myöntämät lainat ja avustukset sekä palokunnan omat varat eivät riittäneet kattamaan rakennuskustannuksia, pankkilainaa saatiin palokunnan jäsenten ryhtyessä takaajiksi. Palokuntalaisten talkootyö oli saanut hyvän päätöksen, miehet olivat lapioilla käsin kaivaneet VPK:n talon montun ja ottaneet ahkerasti osaa rakentamiseen. Joitakin urakoitsijoita oli myös käytetty rakennustöihin. Talon ensimmäisiä vuokralaisia oli Helsingin kaupungin äitiys- ja lastenneuvola, joka oli vuokrannut palokunnan keittiön käyttöönsä. Yksi tallipaikka vuokrattiin kuorma-autolle, pitkäaikainen vuokralainen tallissa oli Urho Ojasen kuljetusliike.
VPK:n talon juhlalliset vihkiäiset pidettiin 20. tammikuuta 1952 klo 15.00.
Kiinteistö vaatii jatkuvaa kunnostusta, taloon on uusittu katto ja ikkunat, sekä lämmitysjärjestelmä kaksi kertaa. Autotallin lasiovet olivat aikanaan suuri uudistus, joka antaa VPK:n talolle sen tehtävästä kertovan ilmeen, autot ovat puistolalaisten nähtävissä päivittäin.
Historia > Kalusto

Kun VPK:lla ei ollut toimintakunnossa olevaa autoa, perustettiin sen alaisuuteen polkupyöräjoukkue. Jouk­kueen vahvuudeksi tuli kolme ryhmää eli yhdeksän miestä. Tämän joukkueen tarkoituksena oli toimia ensiapuna tuli­palon sattuessa. Palokunnan ensimmäinen paloauto saatiin ajokuntoon syksyllä 1933, auto oli Ford-merkkinen. Palokunta myi 1953 vanhan hyvin palvelleen Fordin Asolan VPK:lle ja osti sen tilalle Volvon, joka oli Gulfin vanha tankkiauto. Tankkiautosta kunnostettiin palokunnalle säiliöauto. Säi­liöauto oli tarpeellinen, koska alueella ei ollut vesijohto-verkkoa. Thames-paloauto ostettiin palokunnalle 1950, korin autoon suunnitteli puistolalainen Voitto Viitalehto ja valmistuksesta huolehti Virtasen autokoritehdas Tapanilassa. Autossa oli 1 600 litran vesisäiliö.
Orenstein Koppel, länsisaksalainen yritys, lahjoitti kolarivaurioituneen Taunus Transit pakettiauton vuonna 1969, ja se korjattiin katastrofi­autoksi. SPR Puistolan osasto lahjoitti 500 mk auton lunasta­miseksi tullista. Auto saatiin kuntoon lahjoitusten ja talkootyön turvin. Auton miehitys sovittiin SPR:n kanssa siten, että he järjestävät hoitohenkilökunnan ja palokunta kuljetta­jan ja apumiehen. Palokunnalle hankittiin uudeksi säiliöautoksi Sisu K-138 kuorma-auto, alustan vuosimalli oli 1963, vanha Volvo myy­tiin ja niillä varoilla ostettiin nokkapumppu Sisuun. Tehokkaan jäsenistö ansiosta VPK:lla oli mahdollisuus hankkia uusi miehistönkuljetusauto 1974. Auton kunnostaminen vaati aikaa ja uhrauksia, koska se oli palokunnalle saapuessaan vielä ”pulla-auto”.
Säiliöauto Sisu on otettu käyttöön vuonna 1982. Auton erikoisen säiliön on suunnitellut Olavi Karhu Puistolasta. Vuonna 1987 oli uuden sammutusauton hankinta ajankohtainen ja tuolloin oli Puistolan VPK:n vuoro saada Helsingin kaupungin avustus auton hankintaan. Auto on Mercedes-Benz ja se on edelleen käytössä. Auto on varusteltu Säynätsalossa. Uuden sammutusauton saaminen oli niin suuri ta­pahtuma, että bussilastillinen palokuntalaisia lähti sitä hakemaan. Fargo, joka oli MB:n edeltäjä myytiin Mosambikiin Nacalan kaupunkiin. Kun entinen ”pulla-auto” tuli vaihtoikään, palokunta osti Vehosta käytetyn pikkubussin 1989, joka palveli palokuntaa hyvin. ”Autokuume” iski vuoden 1997 syksyllä ja palokunta päätti hankkia uuden miehistöauton, joka ostettiin Vehosta uutena.
Historia > Kalusto > Kaluston kehityskaari

Vuonna 1950 ostettiin Fordin rinnalle Thames-merkkinen paloauto, johon tehtiin kori Virtasen autokoritehtaalla Tapanilassa. Auton varusteisiin kuului 1600 litran vesisäiliö.
Vuonna 1953 hyvin palvellut Ford myytiin Asolan VPK:lle. Tilalle hankittiin Volvo, Gulfin vanha säiliöauto. Säiliöauto oli tarpeen, koska alueellamme ei tuolloin ollut vesijohtoverkkoa.
Vuonna 1967 Thames myytiin Laukkosken VPK:lle. Tilalle hankittiin uusi ja ajanmukainen Fargo-paloauto.
Vuonna 1969 palokunnalle hankittiin SPR:n kanssa yhteisesti käytetty katastrofiauto, jolla hoidettiin sairaankuljetuksia. Samana vuonna hankittiin myös säiliöauton alustaksi Sisu K-138, vuosimallia 1963. Vanhan Volvo-säiliöauton myynnistä saadut rahat käytettiin Sisun nokkapumppuun.
Vuonna 1974 saatiin palokunnalle ensimmäinen miehistönkuljetusauto, Mercedes Benz, ns. “Pulla-auto”. Säiliöauton säiliöt vaihdettiin vuonna 1982 nykyisen alustansa Kontio-Sisun päälle (HE 533). Vanha alusta myytiin.
Vuonna 1987 hankittiin Helsingin kaupungin kalustorahoilla nykyinen sammutusauto, Mercedes Benz 817 (HE 531).
Vuonna 1989 päivitettiin miehistönkuljetusauto tuoreempaan käytettyyn pikkubussiin.
Vuonna 2006 hankittiin käytetty vaihtolava-alustallinen vuosimallin 1988 Volvo FL6 16 (HE 533), johon hankittiin uusi säiliökontti ja moottoriruisku säiliön takatilaan. Vähän Volvon hankinnan jälkeen Sisu myytiin Hämeenlinnaan pesuautoksi.
Vuonna 2016 palokunta hankki Palosuojelurahaston avustuksella uuden miehistönkuljetusauton johon mahtuu 1+7 henkilöä sekä kalustoa takakonttiin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Yksikkötunnus | Käyttötarkoitus | Vuosimalli |
| RHE 537 | Miehistöauto | 2018 |
| RHE 531 | Sammutusauto | 1987 |
| RHE 533 | Säiliöauto | 1998 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puistolan VPK Wikimedia Commonsissa
Puistolan VPK:n talo, Puistolan raitti 5a.
Pacaya

Pacaya
| --- | --- |
Tyyppi:  Guatemalan kansallispuisto (en), tulivuori 
Sijainti:  14°22′51″N, 090°36′04″W Guatemala
Vuoristo:  Kordillieerit 
Korkeus merenpinnasta:  2 552  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pacaya on aktiivinen tulivuori Guatemalassa. Se sijaitsee lähellä maan pääkaupunkia Guatemalaa samoin kuin Antiguaa. Vuoren korkeus on noin 2 560 metriä merenpinnasta.
Pacaya on suosittu matkailukohde, sillä sen huipulle voi vaeltaa. Ylin rinne on laavakiveä ja osin pehmeää hiekkaa. Ylhäältä on näkymä toimivaan kraatterin. Matkatoimistot järjestävät tulivuorelle opastettuja vaelluksia, jotka alkavat 1 800 metrin korkeudesta. Osan matkaa voi ratsastaa hevosella. Vaellus kestää 2–2,5 tuntia.
Tulivuori purkautui vuonna 1976.
Laavapurkaus vuonna 1992.
Osan vaelluksesta voi tehdä ratsain.
Laavahiekan läpi nousee vesihöyryä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pacaya Wikimedia Commonsissa
Pacaya volcano Volcano Discovery. Viitattu 16.12.2018 (englanniksi).
What the Pacaya Volcano Hike in Guatemala is Really Like Backpack Me. Viitattu 16.12.2018 (englanniksi).
White, Annette: Guatemala’s Pacaya Volcano Hike: What to Expect Bucket List Journey.  29.4.2018. Viitattu 16.12.2018 (englanniksi).
Pakistanin jalkapallomaajoukkue

Pakistanin jalkapallomaajoukkue edustaa Pakistania jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Pakistanin jalkapalloliitto.
Pakistanin joukkue ei ole selviytynyt kertaakaan MM-kilpailujen eikä Aasian-mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Etelä-Aasian mestaruusturnauksessa se on sijoittunut kolmanneksi 1997, neljänneksi 1993 ja 2003 sekä selviytynyt välieriin 2005. Pestabola Merdeka -turnauksessa Pakistan sijoittui toiseksi 1962.
Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1986 – Ei osallistunut
1990–2010 – Ei selviytynyt karsinnoista
Aasian-mestaruuskilpailut

1956 – Vetäytyi
1960 – Ei selviytynyt karsinnoista
1964 – Ei osallistunut
1968 – Ei selviytynyt karsinnoista
1972 – Ei osallistunut
1976 – Vetäytyi
1980 – Ei osallistunut
1984–2007 – Ei selviytynyt karsinnoista
Aiheesta muualla

Pakistanin jalkapalloliiton sivusto (englanniksi)
Pablo Piatti

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Pablo Daniel Piatti
Syntymäaika: 31. maaliskuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: La Carlota, Argentiina
Pelipaikka: laitalinkki
Pituus: 163 senttimetriä
Seura
Seura: Estudiantes de La Plata
Junioriseurat
2002–2003: Jorge Newbery
2003–2006: Estudiantes
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2008 | Estudiantes | 49 | (12) |
| 2008–2011 | Almería | 101 | (20) |
| 2011–2017 | Valencia | 110 | (15) |
| 2016–2017 | → Espanyol (laina) | 30 | (10) |
| 2017– | Espanyol | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2011– | Argentiina | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. elokuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. heinäkuuta 2011.
Pablo Piatti (s. 31. maaliskuuta 1989 La Carlota, Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on tavallisesti piilokärkenä tai keskikentän vasemmalla laidalla. Hän pelasi yli kymmenen vuotta Espanjassa, jonka pääsarjassa hän edusti Almeríaa, Valenciaa, Espanyolia ja Elcheä. Hän palasi kesällä 2022 kotimaahansa Estudiantes de La Platan joukkueeseen.
Hyvin pienikokoinen, vain 163 senttimetrin mittainen Piatti nousi vuonna 2006 kotimaassaan laplatalaisen Estudiantes de La Platan edustusjoukkueeseen ja kuului ratkaisupelaajiin seuran voittaessa syyskauden mestaruudeen.  Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Espanjaan Almeríaan ja kaudeksi 2011–2012 Valenciaan.
Piatti oli joukkueen nuorin pelaaja Argentiinan voittaessa vuoden 2007 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden.
Aiheesta muualla

Tilastoja
Promise (Voyagerin kappale)

|  Promise |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Voyager
Levy-yhtiö:  Omakustanne
Kesto:  3:03
Julkaistu:  21. helmikuuta 2023
Sanoittaja(t):  Alex Canion Ashley Doodkorte Daniel Estrin Scott Kay Simone Dow
Tuottaja(t):  Voyager Matt Templeman Matt Clarke
Euroviisutiedot
Vuosi:  2023
Maa:  Australia
Kieli:  englanti
Sijoitus:  9.
Pisteet:  151
Sijoitus semifinaalissa:  1.
Pisteet semifinaalissa:  149
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Not The Same” (2022) 
 ”One Milkali (One Blood)” (2024) ► 
Promise (suom. Lupaus) on australialaisen metalliyhtyeen Voyagerin kappale. He edustivat Australiaa Eurovision laulukilpailussa 2023 Liverpoolissa. Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 151 pistettä ja sijoittui yhdeksänneksi.
Ohjelmistokehys

Ohjelmistokehys (myös sovelluskehys, engl. Software Framework) tarkoittaa ohjelmistotuotetta, joka muodostaa rungon (myös termi ydin on käytössä) sen päälle rakennettavalle tietokoneohjelmalle. Ohjelmistokehys on ohjelmoinnin apuväline, jonka tarkoituksena on nopeuttaa uusien ohjelmistotuotteiden valmistusta. Kehys tarjoaa valmiiksi rakennettuja tietokoneohjelman osia, joita ei tarvitse kirjoittaa uudelleen ohjelmistokehityksen aikana – tämä nopeuttaa kehitystyötä. Tavallisesti ohjelmistokehystä ei voi käyttää sellaisenaan suoritettavana ohjelmana, vaan varsinainen toimiva lopputuote saadaan aikaan rakentamalla uusi ohjelma kehyksen päälle.
Ohjelmistokehykset rakentuvat ohjauksen kääntämisen (engl. inversion of control) periaatteelle, jossa ohjelman kontrollitoiminnot siirtyvät säiliön tai sovelluskehyksen vastuulle. Oman käyttäytymisen lisääminen tarkoittaa kehyksen luokkien laajentamista tai omien luokkien lisäämistä.
Monet ohjelmistokehykset ovat oliopohjaisia. Web-sovelluskehykset ovat suunnattu web-sovellusten kehittämiseen, mutta muitakin ohjelmistokehyksiä on olemassa.  Esimerkiksi agenttiohjelmointi on eräs kehysten sovellusalue.  Ohjelmistokehyksiä on toteutettu mm. Java-, PHP-, Ruby- ja Python-ohjelmointikielillä.
Ohjelmistokehykset ovat muodoltaan kirjastoja, joissa hyvin määritelty ohjelmointirajapinta (engl. API) on uudelleen hyödynnettävissä missä tahansa uuden kehitettävän ohjelmiston sisällä. Tietyt ominaisuudet kuitenkin erottavat ohjelmistokehykset muista kirjastomuodoista. Esimerkiksi ohjelmistokehysten käyttäjät eivät voi muokata kehyksen koodia, mutta voivat laajentaa sitä.