stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Touko Siltala

Touko Harri Tapani Siltala (s. 23. kesäkuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kirjankustantaja. Hän perusti veljensä Aleksi Siltalan kanssa Siltala-kustantamon vuonna 2008 ja toimii sen kustantajana. Vuoteen 2020 saakka Siltala oli myös toimitusjohtajana. Aiemmin Siltala työskenteli pitkään WSOY:llä.
Siltala valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Hän työskenteli WSOY:llä kustannustoimittajana 1982 ja 1984–1987, mainospäällikkönä 1987–1989, suoramarkkinointiosaston johtajana 1989–1991, kotimaisen kaunokirjallisuuden kustantajana 1992–2000 ja kirjallisena johtajana 2000–2008.
Siltala vihittiin Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan kunniatohtoriksi 2017.
Touko Siltalalla on neljä lasta, joista vanhin, historiantutkija Sakari Siltala (s. 1984) työskentelee Siltala-kustantamon kustannustoimittajana. Hän on julkaissut muun muassa Walter Ahlströmin elämäkerran.
Aiheesta muualla

Hautamäki, Terhi: Kustantamon mies Touko Siltala Yliopisto-lehti 22.6.2017.
Tin-Essakon piiri

Tin-Essakon piiri Malin kartalla.
Tin-Essakon piiri (ransk. Cercle de Tin-Essako) on paikallishallintoalue Malin Kidalin alueella. Sen pinta-ala on 39 000 neliökilometriä. Piirissä on 8 000 asukasta (vuonna 2009).
Tin-Essakon piiri rajoittuu pohjoisessa Abeïbaran piiriin, koillisessa Algeriaan, idässä Nigeriin sekä etelässä Ménakan ja lännessä Kidalin piireihin. Se käsittää Tin-Essakon ja Intadjediten maalaiskunnat. Vuodesta 2005 lähtien piirin keskuksena toimii Tinezé, joka sijaitsee 36 kilometriä Tin-Essakosta kaakkoon.
Pinnanmuodostukseltaan alue on wadien halkomaa vuoristoista Saharaa. Laaksojen kasvisto koostuu heinistä, piikkipensaista ja puista. Lämpötilat vaihtelevat 5:n ja 45:n celsiusasteen välillä, ja ilmasto on äärimmäisen kuiva. Eläinkuntaan kuuluu gaselleja, sakaaleja, hyeenoja ja trappeja.
Seudun asukkaat ovat etupäässä tuaregeja, jotka jakautuvat Tin-Essakon kylään ja 23 paimentolaisryhmään. Tärkein elinkeino on karjanhoito. Kotieläimiä ovat kamelit, naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi tehdään käsitöitä ja käydään pienimuotoista kauppaa.
Toimivia alkeiskouluja on Tin-Essakossa, Inakarotissa, Achiboghossa ja Imboulalissa. Tinezéssä on toistaiseksi toimimaton terveyskeskus ja Tin-Essakossa, Tagorastissa, Achiboghossa ja Imboulalissa terveysasemat.
Tosimiehet

| Tosimiehet> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  tanssimusiikki, iskemä
Kotipaikka:  Jyväskylä
Jäsenet:  Timo Sartolahti, laulaja-basisti   Kari Hokkanen, laulaja-rumpali   Esko Luotojoki, haitaristi  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tosimiehet on keskisuomalainen, vuonna 2008 perustettu tanssiorkesteri. Trio-orkesterin jäseniä ovat laulaja-basisti Timo Sartolahti, rumpali-laulaja Kari Hokkanen ja haitaristi Esko Luotojoki. Orkesteri keikkailee aktiivisesti ympäri Suomea.
Touko Voutilainen

Touko Voutilainen (1. toukokuuta 1918 Tohmajärvi – 5. maaliskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen filosofian lisensiaatti ja rehtori. Hän oli kurssimuotoisuuden ja luokattoman lukion keksijä ja kehittäjä Suomessa.
Touko Voutilaisen vanhemmat olivat levikkipäällikkö Lauri Voutilainen ja Lyyli Maria Nöjd. Hän pääsi ylioppilaaksi 1938 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1947 ja lisensiaatiksi 1959.
Voutilanen toimi Sysmän yhteiskoulun rehtorina ja historian opettajana 1949–1952 sekä Uuden Suomen kulttuuritoimittajana 1954–1956
Voutilainen perusti 1956 Helsingin yhtenäiskoulun. Yhtenäiskoulun perustaminen sai 1950-luvulla alkunsa epävirallisen yhdistyksen Urania-piirin puitteissa, kun seuran jäsenten lapset alkoivat tulla kouluikään ja silloiset koulut eivät olleet jäsenten mielestä sellaisia, joihin he lapsensa haluaisivat opintielle laittaa. Koulun perustajat, rehtori Touko Voutilainen ja muut Urania-piiriläiset, eivät hyväksyneet silloista rinnakkaiskoulujärjestelmää, jossa oppilaat neljän vuoden kansakoulun jälkeen erotettiin varallisuuden ja pääsykokeissa pärjäämisen perusteella niihin, jotka pääsivät yliopistoon johtavaan maksulliseen oppikouluun ja niihin, jotka jatkoivat maksuttomassa kansakoulussa ja jatkoivat mahdollisesti ammatillisessa koulutuksessa. He halusivat kehittää suomalaista koulujärjestelmää myöhemmin Britanniassa yleistyneen comprehensive schoolin eli kaikille oppilaille yhteisen, yleissivistävän yhtenäiskoulun suuntaan. Helsingin yhtenäiskoulua ylläpitämään perustettiin Yhtenäiskouluyhdistys ry ja koulu alkoi toimia syksyllä 1956, jolloin koulun aloitti 51 oppilasta, ensimmäinen ja toinen luokka. Voutilainen toimi yhtenäiskoulun rehtorina 1956–1971.
Vuonna 1962 Voutilainen perusti Käpylän iltaoppikoulun, jossa noudatettiin alusta lähtien jakso-opiskelua. Koulu siirtyi 1970 ensimmäisenä Suomessa täydelliseen luokattomuuteen. Voutilainen oli Käpylän iltaoppikoulun rehtorina 1962–1977.
Voutilainen toimi lisäksi Koulusanomien (Koti ja Koulu) päätoimittajana 1957–1958 ja hän oli Helsingin yliopiston liikuntapedagogiikan opettajana 1955–1958.
Teokset

Koulukokeilun yleisistä suuntaviivoista. Alppilan yhteislyseon julkaisuja. Sarja A, Koulututkimuksia 1. Helsinki 1964
Kevytmielisesti: elämänfilosofista ajattelua arkisista asioista. Gummerus 1965
Aapinen; kirj. Saini Knuuttila, Hillevi Kääriäinen, Maija Turunen ja Touko Voutilainen; kuvitus Kylli Koski. Weilin + Göös, Helsinki 1967, 4. painos 1971
Aapisen opetusohjeita; kirj. Saini Knuuttila, Hillevi Kääriäinen, Maija Turunen ja Touko Voutilainen. Weilin + Göös, Helsinki 1967
Periodiopetus. Kouluhallitus. Tutkimusselosteita 1971: 1. Helsinki 1971
Lukutaito 2a: Peruskoulun 2. luokan äidinkielen oppikirja syyslukukautta varten; kirj. Saini Knuuttila, Hillevi Kääriäinen, Touko Voutilainen; kuvitus Martti Huttunen ja työryhmä Olavi Hankimo ym. Weilin + Göös, Helsinki 1975, 3. korj. painos 1978
Lukutaito 2b: Peruskoulun 2. luokan äidinkielen oppikirja kevätlukukautta varten; kirj. Saini Knuuttila, Hillevi Kääriäinen, Touko Voutilainen; kuvitus Martti Huttunen ja työryhmä Olavi Hankimo ym. Weilin + Göös, Helsinki 1975, 3. korj. painos 1978
Jumpasta tiedekunnaksi: suomalainen voimistelunopettajakoulutus 100 vuotta, 1882–1982: Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen ja Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen tiedekunnan historia; kirj. Kalervo Ilmanen, Touko Voutilainen. Liikuntatieteellisen seuran julkaisuja 84. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1983
Periodiopetus peruskouluun. Kunnallispaino, Vantaa 1986
Tiedonkäsitys; kirj. Touko Voutilainen, Jouko Mehtäläinen, Ilkka Niiniluoto. Julkaisija Kouluhallitus. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1989, 6. painos 1992
Tiibetiläinen kirja elämästä ja kuolemasta

| Tiibetiläinen kirja elämästä ja kuolemasta> The Tibetan Book of Living and Dying.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Sogyal Rinpoche
Kieli:  Englanti
Genre:  Spiritualismi Tiibetiläinen buddhalaisuus
Kustantaja:  HarperCollins
Julkaistu:  1992
ISBN:  0-06-250834-2
Suomennos
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2011
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Tiibetiläinen kirja elämästä ja kuolemasta on Sogyal Rinpochen vuonna 1992 kirjoittama tiibetinbuddhalaisuuden opetuksia avartava kirja, joka perustuu Tiibetiläiseen kuoleman kirjaan tai Bardo Thodoliin. Kirjoittaja sanoo: "Olen kirjoittanut Tiibetiläisen kirjan elämästä ja kuolemasta kaiken oppi-isiltäni oppimani tiedon mukaan uudeksi Tiibetiläiseksi kuoleman kirjaksi ja Tibetiläiseksi elämän kirjaksi."  Kirja käsittelee pysymättömyyttä; evoluutiota, karmaa ja uudelleen syntymistä; mielen  luonnetta ja kuinka harjoittaa mieltä meditaation avulla; kuinka seurata spiritualistista polkua; myötätunnon harjoittamista; kuinka huolehtia ja osoittaa rakkautta kuolevalle ja  opastaa spiritualistiselle polulle juuri ennen kuolemaa.
14. Dalai Lama kirjoittaa kirjan esipuheessa seuraavasti:
Ajankohtaisessa kirjassaan Sogyal Rinpoche keskittyy elämän todellisen tarkoituksen ymmärtämiseen, kuoleman hyväksymiseen, kuolevien auttamiseen ja kuolemaan... Kuolema on Tiibetiläisen budhalaisuuden ja modernin tieteen kohtauspiste. Uskon, että molemmilla on paljon annettavaa toisilleen sekä ymmärryksessä että käytännön hyödyissä.  Sogyal Rinpochella on loistavat lähtökohdat keskittyä tähän kohtauspisteeseen. Hän kasvoi Tiibetiläisten traditioiden parissa ja sai oppinsa aikamme suurimmilta Lamoilta. Hänellä on moderni koulutus ja hän on asunut ja työskennellyt Lännessä. Täten hän ymmärtää molempien osapuolten ajatusmaailmat.
Kirjoittaminen > Tausta

Daniel Golemanin mukaan Rinpoche suunnitteli kirjan kirjoitusta jo 1970-luvun loppupuolella. Vuonna 1983 hän tapasi Elizabeth Kübler-Rossin, Kenneth Ringin ja muita terveydenhuollon ja kuolemanrajakokemuksen asiantuntijoita, ja he kannustivat kirjan kirjoitukseen.  Vuonna 1989 Nepalissa Rinpoche tapasi Andrew Harveyn ja kutsui hänet auttamaan kirjan kirjoitusprojektissaan.
Julkaisuhistoria

Tiibetiläinen kirja elämästä ja kuolemasta julkaistiin ensimmäisenä Yhdysvalloissa vuoden 1992 syyskuussa. Se saavutti suuren suosion ja pysyi myydyimpien kirjojen listalla viikkoja.
Seuraavaksi kirja julkaistiin Isossa-Britanniassa, Australiassa ja Intiassa. Ensimmäiset käännökset olivat saksaksi ja ranskaksi. Yli kaksi miljoonaa kopiota on tulostettu 30 kielellä, 56 maassa.
Uudistettu painos julkaistiin vuonna 2002 juhlistamaan kirjan 10-vuotispäivää.
Sisältö ja teemat

Kirja on jaettu kahteen osaan.
Sisältö ja teemat > Eläminen (Pensimmäinen osa)

Pysymättömyyden opetus (1. Kuoleman peili, 2. Pysymättömyys, 3. Reflektio ja muutos);
Mieli ja sen todellinen luonne (4. Mielen luonne);
Kuinka muuttaa mieli meditaation avulla (5. Mielen kotiin tuominen);
Karma (syy & seuraus) ja uudelleensyntyminen (6. Evoluutio, karma ja  uudellensyntymä);
Elämän ja kuoleman selittäminen bardojen mukaan (7. Bardot ja muut todellisuudet);
Elämän tärkeimmät asiat. Kuinka työskennellä mielemme ja sen projektioiden kanssa. Kuinka työskennellä egomme kanssa.  (8. Tämä elämä: Luonnollinen Bardo);
Kuinka seurata spiritualistista polkua (9. Spiritualistinen polku );
Mielen luonne Dzogchen opetusten mukaan (10. Sisin olemus)
Sisältö ja teemat > Kuoleminen (Osat kaksi ja kolme)

Kuolevan auttaminen käytännössä ja emotionaalisesti (11. Ohjeet kuolevan auttamiseksi )
Myötätunnon harjoittaminen (12. Myötätunto: Toiveet täyttävä jalokivi);
Kuolevan auttaminen spiritualistisesti (13. Kuolevan spiritualistinen apu, 14. Harjoitteet kuolevalle)
Kuolemisprosessi(15. Kuolemisprosessi)
Kuoleman hetkellä esiintyvät perusteelliset kokemukset  (16. Maa, 17. Luontainen säteily)
Mitä tapahtuu kuoleman jälkeisessä välitilassa (18. Tulemisen Bardo)
Kuolleen henkilön auttaminen ja suruprosessi (19. Auttaminen kuoleman jälkeen)
Kuolemanrajakokemusten tutkimus ja tieteellinen todite (20. Kuolemanrajakokemus: Portaikko taivaaseen)
Sisältö ja teemat > Johtopäätös

Yhteenveto ja uskontojen vertailu (21. Universaali prosessi)
Omistautuminen ja rukous (22. Rauhan palvelijat)
Vastaanotto

Kirja on saanut paljon kiitosta monilta julkisuuden henkilöiltä, jotka kertovat kirjan vaikuttaneen vahvasti heidän elämiinsä. Koomikko John Cleese sanoi kirjan olevan yksi vaikuttavimmista kirjoista joita hän on ikinä lukenut.
Vaikutteet > Terveydenhoito

Julkaistamisen jälkeen Tiibetiläinen kirja elämästä ja kuolemasta on saavuttanut vahvan suosion monien erilaisten instituutioiden, kuten koulutuksen, lääketieteen ja spititualismin keskuudessa .
Sogyal Rinpoche kirjoitti uuden painoksen johdantoon:
“Sairaanhoitajat, lääkärit ja kuolevien kanssa työskentelevät ovat soveltaneet kirjan oppeja heidän työhönsä. Lisäksi monet tavalliset ihmiset ovat käyttäneet kirjan oppeja auttaessaan läheisiään kuoleman lähestyessä. Erityisen liikuttavaan on se, että eri spiritualististen oppejen harjoittajat ovat lukeneet kirjan ja sanoneet, että se on vahvistanut heidän omaa uskoaan. He näyttävät ymmärtäneet kirjan universaalin viestin; ikivanhan Buddhalaisen viisauden tarjoamisen kaikkien hyödyksi eikä kenenkään uskojen muuttaminen.”
Linkit

(Arkistoitu – Internet Archive) Rigpan kotisivut
Turkiskauppa

Albertalainen turkiskauppias 1890-luvulla.
Turkiskauppa on maailmanlaajuinen teollisuuden ala, johon kuuluu eläinten turkiksien keräys ja niiden myyminen. Ennen Pohjois-Amerikan asuttamista, Venäjä oli suurin turkiksien myyjä Länsi-Euroopassa ja Aasiassa. Suurin osa Venäjän viemistä turkiksista oli majavan, suden, ketun, oravan ja jäniksen turkkeja. Amerikan asuttamisen jälkeen majavannahoista tuli tärkeä vientituote, jota kuljetettiin Eurooppaan suuria määriä. Eurooppalaiset hankkivat majavannahkoja ostamalla ja vaihtamalla niitä intiaaneilta. Varsinkin kanadalaiset olivat aktiivisia tässä toiminnassa, ja esimerkiksi Quebec kasvoi juuri turkiskaupan keskukseksi. Majavan karvoista tehtiin huopahattuja, ja majavannahkakauppa kukoisti 1500-luvulta 1800-luvulle. Silloin majavat olivat vähentyneet ja silkkihatut tulleet muotiin.
Turkiskauppaa on käyty esihistorialliselta ajalta asti.[lähde? ] Oravannahan sanotaan olleen suomalaisten ensimmäinen raha. Myöhemmin metsästäjät myivät myös näädän, ketun ja majavan nahkoja. Vuonna 1391 turkulaisporvari Peter van dem Berghellä oli Tallinnassa myynnissä 300 000 suomalaista turkista.
Suomessa on tarhattu kettuja 1910-luvulta ja minkkejä 1930-luvulta asti. Suomalaiset turkikset menevät pääosin vientiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lyhyt turkiskaupan historiikki (englanniksi)
Tosin Oke

| Mitalit> Maa:  Nigeria.Miesten yleisurheilu.Afrikan kisat  | Mitalit> Maa:  Nigeria.Miesten yleisurheilu.Afrikan kisat  | Mitalit> Maa:  Nigeria.Miesten yleisurheilu.Afrikan kisat  | Maa:  Nigeria> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Maputo 2011 | kolmiloikka |  |
|  Kultaa | Brazzaville 2015 | kolmiloikka |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Nairobi 2010 | kolmiloikka |  |
|  Kultaa | Porto-Novo 2012 | kolmiloikka |  |
|  Kultaa | Durban 2016 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Marrakech 2014 | kolmiloikka |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Delhi 2010 | kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2014 | kolmiloikka |  |
Tosin Oke (s. 1. lokakuuta 1980) on brittiläis-nigerialainen kolmiloikkaaja. Hän edusti Britanniaa vuoden 2008 loppuun ja sittemmin Nigeriaa.
Oke voitti 1999 alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden tuloksella 16,57. Vuonna 2002 hän sijoittui viidenneksi Manchesterin Kansainyhteisön kisoissa, mutta jäi ilman tulosta Münchenin EM-kilpailujen loppukilpailussa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui loppukilpailusta.
Oke voitti Afrikan-mestaruuden Nairobissa 2010 silloisella ennätyksellään 17,22. Hän voitti kultaa myös saman vuoden Delhin Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 17,16. Vuonna 2011 hän voitti kultaa Afrikan kisoissa tuloksella 16,65. Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2012 Oke voitti Afrikan-mestaruuden Porto-Novossa tuloksella 16,98. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi.
Oke saavutti 2014 hopeaa Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa tuloksella 16,84 ja Marrakechin Afrikan-mestaruuskilpailuissa hypättyään 16,97. Hän sijoittui 2015 kahdeksanneksi Pekingin MM-kilpailuissa ja voitti kultaa Afrikan kisoissa tuloksella 17,00. Hän sijoittui vuonna 2016 kuudenneksi Portlandin MM-hallikilpailuissa ja voitti Afrikan-mestaruuden Durbanissa tuloksella 17,13. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta.
Tuhannen dollarin nousukas

| Tuhannen dollarin nousukas> Safety Last! |
| --- | --- |
 Kuuluisaksi tullut kuva elokuvan eräästä kohtauksesta.
Ohjaaja:  Fred C. Newmeyer   Sam Taylor
Käsikirjoittaja:  Hal Roach   Sam Taylor   Tim Whelan   Jean C. Havez
Tuottaja:  Hal Roach
Kuvaaja:  Walter Lundin
Pääosat:  Harold Lloyd   Mildred Davis   Bill Strother   Noah Young
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Hall Roach Studios
Levittäjä:  Pathé Exchange
Ensi-ilta:   1. huhtikuuta 1923    30. huhtikuuta 1924
Kesto:  73 min
Alkuperäiskieli:  mykkä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuhannen dollarin nousukas (Safety Last, suomeksi myös Turvallisuus viimeiseksi ja Harold iskukunnossa) on Harold Lloydin tunnetuin mykkäelokuva, joka valmistui vuonna 1923. Elokuva sai ilmestyessään hyvän vastaanoton ja vakiinnutti Lloydin paikan tärkeimpien henkilöiden joukossa varhaisen mykkäelokuvan ajalla. Elokuva huipentuu jaksoon, jossa Lloydin esittämä päähenkilö joutuu kiipeämään kerrostalon seinää ylös erilaisia koomisia vaaratilanteita kohdaten.
Juoni

Pienen kaupungin poika lähtee suurkaupunkiin paremman elämän toivossa. Kotikaupunkiin jää tyttöystävä, jonka kanssa poika on luvannut mennä naimisiin kunhan ensin on rikastunut. Suurkaupungissa poika ei saavuta haluamaansa mainetta ja kunniaa vaan päätyy työskentelemään apulaiseksi tavaratalon liinavaateosastolle. Hän kuitenkin lähettelee tyttöystävälleen mahtipontisia kirjeitä menestyksestään ja upottaa vähäiset rahansa kirjeiden mukana lähettämiinsä kalliisiin lahjoihin. Menestyksestä vakuuttunut tyttö päättää tulla tapaamaan poikaa varoittamatta etukäteen. Pojalle tulee kiire yrittää peittää valheidensa jäljet.
Poika saa sattumalta kuulla, että tavaratalon johtaja tarjoaa tuhannen dollarin palkkiota hyvän mainostempun keksijälle. Hänen rakennustyöläisenä työskentelevä ystävänsä on taitava kiipeilijä, joten hän ehdottaa tavaratalolle julkisuustempausta, jossa salaperäinen mies kiipeää kerrostalon seinää ylös. Tapahtuman alkaessa paikalle kuitenkin osuu poliisi, jolla on vanhoja kaunoja mainitun ystävän kanssa, eikä tämä siksi uskalla näyttäytyä. Poika lupautuu itse kiipeämään ensimmäisen kerroksen, minkä jälkeen hänen on tarkoitus vaihtaa paikkoja ystävänsä kanssa kadulla olevan yleisön huomaamatta. Ystävä ei kuitenkaan onnistu karistamaan sitkeää poliisia kannoiltaan, joten poika joutuu kiipeämään seinää pitkin kerroksen toisensa jälkeen aina katolle saakka kehnoista kiipeilytaidoistaan huolimatta. Matkan varrelle osuvat kaikki mahdolliset vaaratilanteet. Kun hän lopulta selviää katon harjalle, tyttöystävä ottaa hänet siellä vastaan hääpuvussa.
Tuotanto

Elokuvan kohtaukset on luotu ilman erikoistehosteita ja osa kuvattiin korkeissa rakennuksissa. Vaikka Lloyd suoritti yleensä omat stunttinsa, kuitenkin kohtauksessa, jossa Lloydin esittämä hahmo kiipeää pitkin rakennuksen seinää, toimi kiipeilijänä Lloydin sijaan elokuvan tekoon innoittanut "ihmiskärpänen" Bill Strother. Elokuvan kuuluisin kohtaus, jossa Lloyd roikkuu kellon viisarista, kuvattiin erään Los Angelesin rakennuksen katolta. Vaikka kohtauksessa käytettiin hyväksi eri kamerakulmia, oli kohtaus hyvin vaarallinen ja vaativa Lloydin käsiproteesin takia. Kohtaus (kuva) on mykkäelokuvien kuuluisimpia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harold Lloyd  | … |  poika (nimi palkkakuitissa Harold Lloyd)   |
|  Mildred Davis  | … |  tyttö    |
|  Bill Strother  | … |  ystävä   |
|  Noah Young  | … |  poliisi   |
|  Westcott Clarke  | … |  osaston johtaja Stubbs   |
Aiheesta muualla

Mykkäelokuvasivusto
Tuhannen dollarin nousukas on vapautunut tekijänoikeuksien rajoituksista vuonna 2019 ja on tässä kokonaisuudessaan vapaasti katsottavissa.
Transport triggered architecture

Transport triggered architecture (TTA) on yksi tietokoneen suorittimen suunnittelufilosofioista.
TTA menee vieläkin pidemmälle kuin VLIW vastuun siirtämisessä laitteistolta kääntäjälle: VLIW-käskykannalla ohjelmakoodi määrittelee, mitkä käskyt saa suorittaa rinnakkain, mutta ei ota kantaa siihen, miten suoritin ne sisäisesti suorittaa, TTA-suorittimilla suorittimen sisäiset väylät näkyvät käskykannassa ja koko suoritinta ohjelmoidaan antamalla näille väylille käskyjä siirtää dataa.
Esimerkiksi kahden rekistereissä olevan luvun yhteenlasku, joka RISC-suorittimella olisi muotoa
add R0, R1 → R2
koostuu TTA-suorittimella kolmesta datansiirrosta:
R0 → adder.operand
 R1 → adder.trigger
 adder.result → R2
Siirroista ensimmäiset kaksi voidaan suorittaa samalla kellojaksolla ja siten sijoittaa samaan käskysanaan. Viimeinen siirto tulee sijoittaa myöhempään käskysanaan.
TTA-suorittimessa yhdessä käskysanassa voi olla niin monta siirtoa kuin suorittimella on väyliä.
TTA-suorittimen suurimmat hyödyt saadaan siitä, että paljastamalla suorittimen sisäiset väylät käskykannassa voidaan vähentää sekä väylien että väylien ja  laskentayksiköiden välisten yhteyksien määrää. Näin suorittimien tehontarve laskee ja siitä saadaan pienempi ja suurempaan kellotaajuuteen kykenevä kuin vastaava VLIW-suoritin. Toinen merkittävä hyöty on muokattavuus: TTA-suorittimesta on helppo suunnitella erilaisia versioita, joissa esimerkiksi laskentayksiköitä on lisätty. Lisäksi käskykantaa on helppo laajentaa, koska uusi käsky voidaan toteuttaa lisäämällä toimilohko, joka puolestaan on vain uusi kohde, jonne dataa voidaan siirtää.
TTA:n haittapuolia ovat suorittimen huono sopeutuminen dynaamisiin tilanteisiin. Keskeytysten toteuttaminen TTA:lla on hyvin hankalaa, ja koska mitään käskyjen uudelleenjärjestelyjä itse suorittimella ei voida tehdä, välimuistihuti pysäyttää koko suorittimen. Lisäksi TTA:n konekielikoodi vie verraten paljon tilaa, koska yhden laskuoperaation suorittamiseen joudutaan yleensä tekemään vähintään kaksi datansiirtoa, jotka pitää erikseen koodata käskysanoihin. TTA-konekielikoodi on myös aina suoritinkohtaista, eikä minkäänlaista binääriyhteensopivuutta suorittimen eri mallien välillä ole.
Täyden tehon saaminen irti TTA-suorittimesta vaatii myös erittäin hyvän kääntäjän, koska kääntäjän vastuulla on enemmän kuin muiden suoritintyyppien tapauksissa.
Näistä syistä TTA-suorittimia kaavaillaan lähinnä signaaliprosessoreiksi eikä yleiskäyttöisiksi suorittimiksi. Toistaiseksi TTA-suorittimia on tutkittu yliopistojen tutkimusprojekteissa eikä niitä tiedetä vielä otetun käyttöön sovelluksissa.
Twiggy

Twiggy vuonna 1973.
Lesley ”Twiggy” Lawson (s. Lesley Hornby; 19. syyskuuta 1949 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen malli, laulaja ja näyttelijä. Twiggy toimi mallina 1960-luvulla, ja häntä pidetään yhtenä tuon vuosikymmenen populaarikulttuurin ikoneista. Hän on 168 cm pitkä. Twiggy lopetti mallintyöt siirryttyään näyttelemiseen.
Twiggy tuli kuuluisaksi mallina 16-vuotiaana miesystävänsä ja managerinsa Justin de Villeneuven avulla. Hänet tunnettiin laihasta kehostaan, lyhyestä kampauksestaan ja isoista silmistään. Lempinimen Twiggy (engl. twig = tikku) hän onkin saanut hoikasta ulkomuodostaan. Twiggyä pidetään yhtenä mod-tyylin esiintuojana ja 1960-luvun Lontoon ”kasvona”.
Twiggy jätti myöhemmin de Villeneuven ja mallintyöt siirtyessään näyttelijäksi. Hän on esiintynyt esimerkiksi Ken Russellin elokuvassa Poikaystävä (1971), josta hän sai kaksi Golden Globe -palkintoa. Twiggy on esiintynyt myös teatterissa ja musikaaleissa sekä tehnyt radiotyötä. Hän toimi myös Huippumalli haussa -sarjan tuomaristossa kausilla 5–9 entisen huippumallin Janice Dickinsonin jätettyä sarjan neljännen tuotantokauden jälkeen.
John Landisin ohjaamassa komediaelokuvassa The Blues Brothers (1980) Twiggy näyttelee pienessä sivuroolissa tyylikästä naista, joka sopii huoltoasemalla treffit Dan Aykroydin esittämän hahmon kanssa, mutta jää turhaan odottamaan tämän saapumista.
Twiggy on 2000-luvulla suunnitellut vaatemallistoja tavarataloketju Marks & Spencerille.
Yksityiselämä

Twiggy on ollut naimisissa näyttelijä Leigh Lawsonin kanssa vuodesta 1988 lähtien. Twiggyn ensimmäinen aviomies Michael Witney kuoli 1980-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Twiggy Internet Movie Databasessa. (englanniksi)