Mesopotamian historia
Varhainen historia > Kaupunkikulttuurin synty

Ratkaiseva muutos kohti kaupunkikulttuurien syntyä tapahtui 3000-luvun lopulla eaa. Yhtenä tekijänä oli merenpinnan nousu viimeisen jääkauden päätyttyä. Noin vuonna 4000 eaa. merenpinnan taso oli suunnilleen nykyisellä korkeudella. Viime jääkauden aikana Persianlahden pinta oli kymmeniä metrejä alempana. Merenpinnan noustessa jokien virtaus hidastui ja niiden liettyessä jokiuomat muuttivat uomiaan jatkuvasti. Näin syntyi hedelmällinen suistoalue, joka tarjosi ihanteelliset olosuhteet maanviljelykselle. Koska meren pinnan tasalla oleva viljelymaa on suolaista, viihtyy ohra tällaisissa olosuhteissa viljalajeista parhaiten. Uuden kasvuympäristön vuoksi ohrassa tapahtui mutaatio, ja kaksirivisestä ohrasta kehittyi kuusirivinen ohra, joka satoisampana syrjäytti kaksirivisen ohran. Tämä merkitsi myös kolminkertaisia satoja ja viljaylijäämää, joka mahdollisti väestön nopean lisääntymisen.
Jään sulamisen päätyttyä ilmasto alkoi muuttua kuivemmaksi ja jokien vesimäärä väheni. Tämä aiheutti joidenkin uomien kuivumisen kokonaan, jättäen näiden varrella asuneet ihmiset ilman vettä. Tämä aiheutti suuren muuttoliikkeen, mikä kasvatti kaupunkien ja niitä ympäröivien seutujen väkilukua. Pelkästään Urukin väkiluku kasvoi muutamasta tuhannesta noin kymmeneen tuhanteen. Tämän kehityksen johdosta tapahtui merkittäviä sosiaalisia ja taloudellisia uudistuksia. Siirtolaisväestö joutui kääntymään temppelilaitoksen puoleen maata tai työtä hakeakseen, mikä johti papiston vallan dramaattiseen kasvuun. Kasvaneen työvoiman myötä kyettiin rakentamaan yhä suurempia temppeleitä. Kaikki väestö oli kuitenkin myös ruokittava, joten viljelysalaa oli laajennettava keinokastelun avulla, kun enää ei viljelyä voitu perustaa luonnollisten jokiuomien veden varaan. Väestön työpanosta käyttäen kaivettiin kilometrien pituisia kanavia, joilla vettä johdettiin aiemmin viljelykelvottomille alueille. Suurin hyötyjä tuotannonlisäyksestä oli viljelymaita hallinnut temppelilaitos, joka keräsi viljelijöiltä viljaylijäämät veroina. Se mahdollisti pääoman muodostumisen, mikä käytettiin suurempien temppelien rakentamiseen ja suurellisempiin uskonnollisiin menoihin. Tämä teki temppelilaitoksista entistä suurempia, jolloin ne tarvitsivat käsityöläisiä, kokkeja ja tarve-esineiden valmistajia. Syntyi omiin aloihinsa erikoistuneita ammattilaisia, mikä mahdollisti tavaroiden massatuotannon ja nopeutti teknologista kehitystä. Pronssinvalmistusta ei vielä tunnettu, mutta kuparista valettiin aseita ja työkaluja. Työkalujen kehitys oli merkittävä teknologinen askel, sillä vasta kunnollisilla työkaluilla oli mahdollista valmistaa ensimmäiset merikelpoiset laivat ja pyörillä varustetut ajoneuvot.
Temppelilaitoksen vaurastuminen johti siihen, että syntyi tarve pitää kirjaa vastaanotetuista ja edelleen eteenpäin jaetuista hyödykkeistä. Tämän seurauksena syntyi kirjoitustaito noin vuonna 3200 eaa. Sen myötä maailmanhistoriassa siirryttiin historialliseen aikaan. Varhaisimmat kirjoitusmerkit olivat nuolenpääkirjoitusta, jossa merkkejä piirrettiin savitaululle ruo’osta valmistetulla kirjoituspuikolla. Varhaisimpia tekstejä on löytynyt Urukista ja Kišistä. Ne ovat varsin pelkistettyjä muistiinpanoja, eikä niitä ole täydellisesti kyetty tulkitsemaan. Varmuudella ei voida myöskään sanoa, millä kielellä varhaisimmat tekstit on kirjoitettu.
Seuraavien kahden vuosisadan, niin sanotun Džemdet Nasr -kauden aikana vuosina 3100–2900 eaa. mesopotamian kulttuuri alkoi kypsyä ja levittäytyä ympäristöönsä. Mesopotamian kulttuuri oli huomattavasti edellä muita lähialueiden kulttuureja, jolloin oli luonnollista että se alkoi voimakkaasti levitä ulospäin, etenkin nykyisen Iranin alueelle Elamiin. Mesopotamialainen vaikutus ulottui myös muinaiseen Egyptiin asti, jossa oli noin vuoteen 3100 eaa. asti vallinnut kivikausi. Egyptin kehityksessä on todettu tapahtuneen nopeita muutoksia, kun saviastioita on alettu valmistaa dreijalla, kupariaseet ja työkalut yleistyivät ja savitiilistä on alettu rakentaa arkkitehtuuriltaan mesopotamialaisia temppeleitä muistuttavia hautakammioita. Myös taide sai vaikutteita mesopotamialaisesta taiteesta, Hierakonpolisista löytyneistä seinämaalauksista on havaittu aikakauden mesopotamialaiselle taiteelle tyypillisiä kuva-aiheita, jotka eivät ole ominaisia egyptiläiselle kulttuurille. Mesopotamialainen kulttuuri ei välttämättä ole levinnyt alueelle rauhanomaisesti. Mesopotamian asutuskeskusten ympäristöt eivät ajan myötä enää kyenneet vastaamaan väestön tarpeisiin, joten elintärkeitä raaka-aineita oli haettava kauempaa. Kuparia tarvittiin yhä enemmän, kuten myös kultaa ja hopeaa. Näiden hankkiminen kaupan avulla ei ollut tarpeeksi tehokasta, kun mesopotamialaisten teknologinen ylivalta teki mahdolliseksi ottaa ne väkisin. Mesopotamialaisia on Egyptiin houkutellut kulta. Mesopotamialaisvalta ei kestänyt Egyptissä kauaa, mutta sen vaikutus oli suuri, sillä se siirsi teknologisen kehityksen Egyptiin, mikä antoi sysäyksen sen kulttuurin omaleimaiselle kehitykselle.