stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norma Talmadgen filmografia

Talmadge vuonna 1919
Norma Talmadge (1894–1957) näytteli yhteensä 20 vuotta (1910–1930) kestäneen elokuvauransa aikana yli 300:ssa lyhyessä ja pitkässä elokuvassa. Seuraavassa luettelossa on Internet Movie Databasen listaama filmografia, joka sisältää 165 hänen elokuvaesiintymistään. Filmografia sisältää hänen kaikki pitkät elokuvansa. Lisäksi artikkelissa on hänen tuottajan työnsä. 1930-luvulla eläkkeellä ollessaan hän esiintyi myös toisen aviopuolisonsa George Jesselin vaudeville-esityksissä ja radiokuunnelmassa The George Jessel Show vuosina 1937–1938.
Radio

| Radio> Vuosi | Radio> Radiokuunnelma | Radio> Rooli | Radio> Kuunnelman jakso | Radio>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1937–1938 | The George Jessel Show | oma itsensä / monia | monia |  |
Tuottajana

| Tuottajana> Vuosi | Tuottajana> Suomenkielinen nimi | Tuottajana> Alkuperäinen nimi |
| --- | --- | --- |
1917: Panthea
| 1918 | Elämän harhateillä | De Luxe Annie |
1919: The Probation Wife
1919: The Isle of Conquest
1920: Yes or No
| 1920 | Häväisty nainen | The Branded Woman |
| 1921 | Rakkautta tai vihaa | Passion Flower |
| 1921 | Suljettujen ovien takana | The Sign on the Door |
| 1921 | Mies, jota hän rakasti | The Wonderful Thing |
| 1921 | Polttavan auringon alla | Love’s Redemption |
| 1922 | Hymyillen läpi elämän | Smilin’ Through |
| 1922 | Ikuinen liekki | The Eternal Flame |
| 1923 | Ääni minaretista | The Voice from the Minaret |
| 1923 | Laillisuuden rajoissa | Within the Law |
| 1923 | Herttuattaren henkivartija | Ashes of Vengeance |
| 1923 | Rakkauden korkea veisu | The Song of Love |
| 1924 | Salaisuuksia | Secrets |
| 1924 | Ainoa nainen | The Only Woman |
| 1925 | Lady | The Lady |
| 1925 | Graustarkin prinsessa | Graustark |
1926: Kiki
1926: Camille
| 1927 | Kyyhkynen | The Dove |
| 1928 | Nainen kadulta | The Woman Disputed |
| 1929 | New Yorkin öitä | New York Nights |

Norma Talmadge toiseksi viimeisessä elokuvassaan She Loves And Lies (1920)
Nörttitytöt

Nörttitytöt  odottamassa vuoden 2014 Helsinki Pride -kulkueen lähtöä
Nörttitytöt ry on vuonna 2013 perustettu yhdistys, joka pyrkii toiminnallaan edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa nörttipiireissä ja maailmassa yleisesti. Sen toiminta on nimestään huolimatta avointa kaikille sukupuolesta riippumatta. Nörttitytöt ry ylläpitää Nörttitytöt-blogia, ja järjestää nörttielämäntapaan ja -harrasteisiin liittyviä tapahtumia sekä yhdistyksen jäsenille että sen sidosryhmille. Yhdistyksen kotipaikkana toimii Helsinki, mutta sillä on aktiivisesti toimivia paikallisryhmiä eri paikkakunnilla ympäri Suomea.
Nörttitytöt ry on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton yhdistys.
Vuonna 2024 hallituksen puheenjohtajana toimii Jani Kujala, sihteerinä Joni Heinonen ja taloudenhoitajana Hanna Metenčuka.
Toiminta

Nörttityttöjen paikallisryhmiin kuuluvat ainakin Pääkaupunkiseudun Nörttitytöt, Tampereen seudun naisnörtit, Porin Nörttitytöt, Turun seudun naisnörtit, Oulun seudun Nörttitytöt sekä Lahden seudun Nörttitytöt. Sen lisäksi yhdistyksellä on säännöllistä yhteistä toimintaa, kuten:
Nörttitytöt-blogi, jota päätoimittavat Tanja Koivula, Ella Luoma, Ella Lopperi, Jenni Ahlapuro, Jenni Virkamäki ja Liisa Korhonen.  Blogi päivittyy säännöllisesti viikoittain, ja sen aihealueita ovat TV & elokuvat, tiede & teknologia, kirjat & sarjakuvat, larp & rpg, nörttityttöys & tyttöys sekä pelit. Nörttitytöt-blogissa on julkaistu vuodesta 2011 lähtien yli tuhat bloggausta.
Nörttitytöt vierailevat säännöllisesti erilaisissa coneissa, ja ovat järjestäneet niihin monipuolista ohjelmaa. Esimerkiksi Ropecon-tapahtumassa Nörttitytöt ry on järjestänyt useina vuosina sekä monipuolisesti puheohjelmaa, Flash market -käsityö- ja tavarakirpputorin sekä Nörttityttöjen Turvasataman. Turvasatama toimii conien ja tapahtumien ajan paikkana, jossa nörtit voivat tavata toisiaan, tehdä käsitöitä ja pysähtyä keskustelemaan päivystävien nörttityttöjen kanssa.
Nörttitytöt ry on osallistunut vuosittain Pride-kulkueeseen yhdessä Ropeconin kanssa.
Nörttitytöt ovat järjestäneet kaksi kirjoituskilpailua vuosina 2021 sekä 2018. Vuoden 2018 kilpailun voittajiksi valittiin Soile Kontio, kirjailija Taru Luojola sekä Ella Lopperi. Vuoden 2021 kilpailun voitti Elli Hellsten.
Pääkaupunkiseudun Nörttityttöjen kirjakerho on toiminut aktiivisesti vuodesta 2014 alkaen
Lisäksi Nörttitytöt ry ovat myöntäneet useana vuonna Vuoden Nörttityttö-palkinnon henkilölle tai taholle, joka on toiminnallaan jollain tavalla edistänyt nörttikulttuuria ja hyvää henkeä, tasa-arvoa ja inklusiivisuutta nörttien keskuudessa. Palkinnonsaajiin kuuluvat muun muassa Pelit-lehden päätoimittaja Tuija Lindén (2014), YLEn apulaistuottaja Jenni Laine (2015) sekä Niina Niskanen ja Huomioi helposti -työryhmä (2018).
Aiheesta muualla

Nörttityttöjen kotisivut
Puheen Aamu: "Nörttiys ei ole kiinni sukupuolesta" (Yle Areena, 2015)
Eleanoora Riihinen: Nörttitytöt suuntaavat Kummaconiin (12.06.2015, Kaleva)
Nörttitytöt ry -yhdistyksen videomateriaalia (Youtube)
Maria Rautio: Nörttitytöt-blogin Aino ja Niina: Nörttinaisten ääni ei kuulu tarpeeksi (15.12.2013, YleX)
Nopean toiminnan joukot

Nopean toiminnan joukot ovat yleensä kriisinhallintatehtäviä varten ylläpidettäviä sotilasjoukkoja, jotka saadaan toimintavalmiiksi esimerkiksi viikossa.
Nopean toiminnan joukkoja on valtioilla, kuten Suomella, mutta myös EU:lla on nopean toiminnan joukot. EU:n nopean toiminnan joukot muodostuvat monikansallisesta taisteluosastosta. Osallistuminen on EU-mailta vapaaehtoista.
Noksu

Noksu (engl. Noksu II) on vuonna 2011 julkaistu suomalainen animaatiosarja, jossa nähdään arjen seikkailuja pikkuisen ankan kanssa. Sarja perustuu Mikkko Kunnaksen hahmoihin.
Äänirooleissa

Suomenkieliset äänet
Katja Aakkula
Markus Bäckman
Susa Saukko
Joonathan Kettunen
Juha Paananen
tuotanto: Uptempo Oy
Nokouéjärvi

| Nokouéjärvi |
| --- | --- |
 Nokouéjärvi satelliittikuvassa
Valtiot:  Benin
Koordinaatit:  6°25′58″N, 2°25′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Lagune de Cotonou -kanava
Mittaustietoja
Pituus:  20  km
Leveys:  10  km 
 fiNokouéjärvi 
Nokoué on järvi Etelä-Beninissä, Cotonoun pohjoispuolella. Se on 20 kilometriä pitkä ja 11 kilometriä leveä. Järven länsilaidalla on kuuluisa Ganvién veden ylle rakennettu kylä. Nokouéen laskevat sen pohjoisosassa So ja Ouémé. Järvi on tärkeä linnuille. Se on yhdistetty mereen kahdella kanavalla.
Rakennuksia Nokouéjärven rannalla
Vuonna 1960 järvestä mereen vieviä ojia levennettiin. Järviveden ollessa matalalla joulukuusta toukokuuhun merivesi virtaa järveen päin nousuveden aikaan. Sateiden jälkeen joet tuovat jälkeen ravinteita, ja vesihyasintti kasvaa laajoina mattoina. Suolaisen veden purskeet tappavat vesihyasintteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nokouéjärvi Wikimedia Commonsissa
David Mumford

| David Mumford |
| --- | --- |
 David Mumford vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1937 (ikä 87) Worth, West Sussex, Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Harvardin yliopisto (PhD 1961)
Väitöstyön ohjaaja:  Oscar Zariski
Instituutti:  Harvardin yliopisto
Tutkimusalue:  Algebrallinen geometria
Palkinnot:  Fieldsin mitali (1974)
Aiheesta muualla
www.dam.brown.edu/people/mumford
David Bryant Mumford (s. 11. kesäkuuta 1937) on yhdysvaltalainen matematiikan professori. Hän toimi kansainvälisen matemaattisen unionin (IMU) varapuheenjohtajana 1991–1994 ja puheenjohtajana 1995–1998. Mumford on erikoistunut työssään algebralliseen geometriaan. Hän sai Fieldsin mitalin vuonna 1974.
CityJet

| CityJet |
| --- | --- |
 IATA: WX  –  ICAO: BCY 
Kutsukoodi:  CITY-IRELAND
Perustettu:  1992
Laivaston koko:  46 (2018)
Kotipaikka:  Dublin, Irlanti
Yhtiön sivut:  www.cityjet.com
CityJetin Suhoi Superjet 100
CityJet (IATA: WX, ICAO: BCY, kutsukoodi: CITY-IRELAND) on Dublinissa, Irlannissa kotipaikkaansa pitävä lentoyhtiö, joka operoi Euroopan sisäistä lentoliikennettä. CityJet oli Air Francen tytäryhtiö maaliskuuhun 2014 asti. Lentoyhtiön päätukikohta sijaitsee Dublinin lentoasemalla, kun taas toinen tukikohta on Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema Pariisissa.
Vuonna 2004 CityJet kuljetti 1,1 miljoonaa matkustajaa. Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto on palkinnut CityJetin kauden 2008/9 toiseksi parhaana lentoyhtiönä sekä kauden 2007/8 kolmanneksi parhaana lentoyhtiönä.
Historia

Lentoyhtiö perustettiin virallisesti 28. syyskuuta 1992, ja lentotoiminnan se aloitti 12. tammikuuta 1994. Yhtiön perusti Pat Byrne, ja aluksi se lensi London City Airportin ja Dublinin välistä liikennettä Virgin Atlantic Airwaysin alaisuudessa. Vuonna 1997 yhtiö aloitti reitin liikennöinnin omissa nimissään. Näihin aikoihin alkoi yhteistyö Air Francen kanssa Pariisin ja London Cityn välillä.
Air France omisti CityJetin ja sen belgialaisen tytäryhtiön VLM Airlinesin mutta myi yritykset vuonna 2014 saksalaiselle Intro Aviationille. Intro Aviation ilmoitti käynnistävänsä lentoyhtiön laivaston modernisoinnin, jossa vanhat Avro RJ85 -koneet korvataan joko Suhoi Superjet 100- tai Airbus A220 -koneilla. Se muutti myös VLM:n itsenäiseksi wet lease -liiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.
VLM on myöhemmin myyty nykyiselle johdolle. Intro on ilmoittanut myyvänsä yhtiön ja neuvottelut ovat edenneet uuden rahoittajan kanssa. CityJet ilmoitti ostavansa suomalaisen lentoyhtiön Blue1:n SAS:ltä lokakuussa 2015. Samalla SAS ilmoitti, että CityJet on voittanut 8+6 koneen sopimuksen SAS:n kanssa kolmen vuoden + optioiden kanssa. Uudet Bombardier CRJ-900NG -koneet aloittivat liikenteen 27. maaliskuuta 2016. CityJet on myös tilannut 15 Sukhoi Superjet SSJ-100 -konetta korvaamaan ikääntyneet RJ-85-koneensa.
Kohteet > CityJetin operoimat reitit

Pariisista (Charles de Gaulle): Birmingham, Dublin, Edinburgh, Firenze, Göteborg-Landvetter, Shannon, Zürich
Pariisista (Orly): Lontoo-City
Dublinista: Lontoo-City, Pariisi-Charles de Gaulle
Lontoosta (City): Geneve, Zürich, Nizza, Madrid, Dundee, Belfast-City, Strasbourg, Edinburgh
Laivasto

Yhtiön laivastoon kuuluivat seuraavat koneet lokakuussa 2018. Koneiden yhteismäärä 46 ja keski-ikä seitsemän vuotta.
| Konetyyppi | Määrä | Matkustajia |
| --- | --- | --- |
| Suhoi Superjet 100 | 7 | 98 |
| Avro RJ85 | 12 | 95 |
| Bombardier CRJ900 | 27 | 90 |
Aiheesta muualla

CityJet (englanniksi)
CityJetin Avro RJ85
Daddy Giljoteen

| Daddy Giljoteen> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2002–2009
Tyylilaji:  bluesrock
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Taylor, laulu, kitara   PdJ, basso   Jan, rummut  
Entiset jäsenet:  Jorge, rummut (2002–2007) 
Levy-yhtiö:  Samsara Records, 2007–2008  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Daddy Giljoteen oli helsinkiläinen rock-trio, joka itse kuvasi musiikkityyliään termillä "action blues". Yhtyeeseen kuuluivat perustajajäsenet kitaristi-laulaja Taylor (Jari Rättyä) ja basisti PdJ (Pekka Kaipainen) sekä vuonna 2007 yhtyeeseen liittynyt rumpali Jan (Jan Pethman), joka on aikaisemmin soittanut muun muassa Ultra Brassa ja Maija Vilkkumaan yhtyeessä. Yhtyeen ensimmäinen albumi Once They Called Me A Prodigy ilmestyi helmikuussa 2007 ja se julkaistiin Suomen lisäksi myös Itävallassa, Saksassa ja Sveitsissä.  Toinen albumi Holy Mail Express ilmestyi lokakuussa 2008.
Daddy Giljoteen tiedotti toimintansa loppumisesta syyskuussa 2009.
Aiheesta muualla

Daddy Giljoteen Myspacessa (englanniksi)
Daniel Sundén-Cullberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Daniel Sundén-Cullberg |  Daniel Sundén-Cullberg |  Daniel Sundén-Cullberg |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | Star |  |
Daniel Alrik Sundén-Cullberg (6. huhtikuuta 1907 Tukholma – 27. tammikuuta 1982 Veinge) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja oli siellä mukana saamassa Star-luokassa pronssia Swedish Starilla.
Dadeldhuran piirikunta

| Dadeldhuran piirikunta डडेलधुरा, Ḍaḍeladhurā |
| --- | --- |
 Dadeldhuran piirikunnan sijainti Nepalissa.
 Koordinaatit: 29.3047°N, 80.5921°E 
Valtio:     Nepal
Kehitysalue:  Kaukolännen kehitysalue
Vyöhyke:  Mahakali
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Amargadhi (21 245 as., 2011)
Pinta-ala  ():  1 538 km²
Väkiluku (2011)  ():  142 094
 – väestötiheys:  92 as./km²
HDI (2011):  0,442
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NP-MA
 Dadeldhuran piirikunnan kartta. Piirikunnan hallintokeskuksen sijainti on merkitty sinisellä symbolilla. 
Dadeldhuran piirikunta (nepaliksi डडेलधुरा, Ḍaḍeladhurā) on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Kaukolännen kehitysalueen Mahakalin vyöhykkeellä. Piirikunta  rajoittuu lännessä Intian Uttarakhandin osavaltioon. Pohjoisessa naapurina on Baitadin, idässä Dotin ja Kailalin sekä etelässä Kanchanpurin piirikunta.
Dadeldhuran piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 142 094 henkeä (126 162 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 1 538 neliökilometriä ja väestötiheys 92 as./km2. Hallinnollinen keskus on Amargadhin kaupunki (21 245 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä 495 kilometriä Kathmandusta länsiluoteeseen. Amargadhin kaupungin keskustaajamasta käytetään toisinaan koko piirikuntaan viittaavaa nimeä Dadeldhura. Joulukuussa 2014 perustettiin uusi Parshuramin kaupunki.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä osaksi Nepalin Kaukolännen kumpuvyöhykettä. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 0,6 % voidaan luokitella alempaan trooppiseen, 34,7 % ylempään trooppiseen,  55,8 % subtrooppiseen ja 8,9 % lauhkeaan kasvillisuusvyöhykkeeseen kuuluvaksi.
Dadeldhuran keskus, Amargadhin kaupungin keskustaajama.
Amargadhi.
Väenkokous.
Amarsinghin patsas Amargadhin linnoituksen alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dadeldhuran piirikunta Wikimedia Commonsissa
Rural Village Water Resources Management Project (RVWRMP, Nepal-Finland Cooperation) (englanniksi) (rvwrmp.org.np)
Constructor

Mattilan silta on rakenteeltan erikoinen: sen massiiviset kaidepalkit ovat sillan kantava rakenne.
Oy Constructor Ab (vuoteen 1953 asti Osakeyhtiö Constructor Aktiebolag) oli Suomessa 1900-luvun-alkupuolella toiminut merkittävä rautabetoni- ja betonityöurakoitsija. Erityisesti Contructor tunnettiin teräksestä tai teräsbetonista valmistetuista silloista.
Yritys merkittiin kaupparekisteriin 1917 ja se lakkautettiin 1977.
Constructorin rakentamia kohteita

Tulkkilan silta, Kokemäki (1918)
Mierolan silta, Hattula (1919)
Mattilan silta, Alahärmä (1921)
Korian ratasilta, Elimäki (1925)
Porin silta, Pori (1926)
Hämeensilta, Tampere (1929)
Äijälänsalmen vanha silta, Jyväskylä (1931)
Kirjallisuutta

Manne Muoniovaara : Osakeyhtiö Constructor aktiebolag: 1917-1927. Helsinki 1927
Otto Sivonen : Osakeyhtiö Constructor Aktiebolag 1917-1942. Helsinki 1943
DVD (Mokoma)

| DVD Mokoma |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 2003–2004
 Julkaistu: 8. joulukuuta 2004
 Tuottaja(t): Tuomo Saikkonen
 Ohjaaja: Vesa-Matti Vainio
 Tyylilaji: Thrash metal Heavy metal
 Kesto: 02.23.00
muut julkaisut
|   | DVD  |   |
DVD on Mokoma-yhtyeen DVD-julkaisu vuodelta 2004. Se sijoittui parhaimmillaan Suomen DVD-listan ensimmäiseksi ja palkittiin vuonna 2006 kultalevyllä.
DVD:n rungon muodostaa Mäntit tien päällä -kiertuedokumentti, joka sisältää 19 kappaletta livesoittoa yhtyeen kolmesta esiintymisestä vuosilta 2003 ja 2004. Konsertit esittelevät yhtyeen varsin erilaisissa olosuhteissa: metallifestivaalin päälavalla, kongressikeskuksen suuressa salissa ja ahtaassa klubissa. Konserteista ensimmäisessä mukana on vielä yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla bassoa soittanut Heikki Kärkkäinen. Livesoiton lomassa kuvataan yhtyeen kiertue-elämää tien päällä ja konserttipaikkojen takahuoneissa, ja dokumentin lopuksi yhtye vetäytyy rantamökille pohtimaan mennyttä ja tulevaa.
Lisämateriaalina DVD:llä on kuusi musiikkivideota yhtyeen uran varrelta sekä kolme audioraitaa, joista yksi on Tämän maailman ruhtinaan hovi -albumilta pois jäänyt ennenjulkaisematon ”Uusi Aatami, uusi Eeva”.
DVD:tä on arvioissa kiitetty muun muassa monipuolisuudestaan sekä yhtyeen karjalaishuumorin esiintuomisesta.
Sisältö

Keikkareissu: Mäntit tien päällä
Tuska-festivaali, Helsinki (2003)
Vainottu
Kasvot kohti itää
Teon teoriaa
Houkka
Takatalvi
Dipoli, Espoo (2004)
Minä elän!
Kiellän itseni
Tämän maailman ruhtinaan hovi
Mene ja tiedä
Seitsemän sinetin takana
Vade retro, Satana!
Haudan takaa
Hiljaisuuden julistaja
Punainen kukko
Bar 68, Jyväskylä (2004)
Toista maata
Poltetun maan taktiikkaa
Uni saa tulla
Väsynyt Atlas
Viholliset
Promovideot
Kasvan (1998)
Rajapyykki (2001)
Takatalvi (2003)
Punainen kukko (2003)
Haudan takaa (2004)
Minä elän! (2004)
Audioraidat
Uusi Aatami, uusi Eeva
Lupaus (livenä Dipolissa 30. syyskuuta 2004)
Haudan takaa (livenä Bar 68:ssa 1. lokakuuta 2004)
Yhtyeen kokoonpano

Kuisma Aalto – kitara, taustalaulu
Marko Annala – laulu
Janne Hyrkäs – rummut
Santtu Hämäläinen – basso
Tuomo Saikkonen – kitara, taustalaulu
Tuska-esiintymisessä bassoa soittaa Heikki Kärkkäinen.
Norma Shearer

| Norma Shearer |
| --- | --- |
 Norma Shearer vuoden 1930 tienoilla otetussa kuvassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Edith Norma Shearer
Syntynyt: 10. elokuuta 1902 Montreal, Quebec, Kanada
Kuollut: 12. kesäkuuta 1983 (80 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Irving Thalberg (1927–1936) Martin Arrougé (1942–1983)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1919–1942
Palkinnot
 Oscar-palkinto (1930) Coppa Volpi (1938) Walk of Fame, Hollywood (1960) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Norma Shearer  elokuvan Naiset (1939) trailerissa.
Edith Norma Shearer (10. elokuuta 1902 Montreal, Quebec – 12. kesäkuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän aloitti elokuva-uransa 1920-luvun alkupuolella esiintymällä sivurooleissa, mutta vähitellen hän alkoi kohota pääosaan. Hänestä tuli 1930-luvulla yksi Hollywoodin seksisymboleista. Shearer voitti vuonna 1930 ainoan Oscar-palkintonsa elokuvasta Eronneita. Hän päätti uransa vuonna 1942.
Elämä

Edith Norma Shearer syntyi 10. elokuuta vuonna 1902 Kanadan Montrealissa. Hänen äitinsä oli näyttelijätär Edith Shearer ja hänen isänsä kuului Kanadan ratsupoliisiin. 1920-luvun alussa Shearer aloitti uransa toimimalla extrana useissa elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli The Star Boarder (1919), jossa hän esitti yhtä kauneuskilpailuun osallistuvista tytöistä. Shearer teki tähän aikaan myös hetken ajan mallin töitä. Elokuvissa hänen rooleikseen tulivat kiltit ja kunnolliset tytöt. Vuonna 1925 hän teki ensimmäisen elokuvansa Joan Crawfordin kanssa, joka oli silloin vasta aloittelemassa uraansa. Crawford esitti Shearerin "body doublea" elokuvassa Sydämen ääni (1925).
Vuonna 1927 Shearer oli jo kuuluisa tähti. Hän meni samana vuonna naimisiin yhden elokuvastudionsa MGM:n johtajan Irving Thalbergin kanssa. He saivat yhdessä kaksi lasta. Kolme vuotta myöhemmin Shearer sai ensimmäisen Oscar-palkintonsa elokuvasta Eronneita. Elokuva myös teki hänestä seksisymbolin. Elokuvaa seuranneina vuosina Shearer oli uransa huipulla; hän sai yhteensä viisi Oscar-ehdokkuutta, mutta ei onnistunut voittamaan enää kertaakaan, Eronneita-elokuvasta tullut Oscar jäi hänen ainoakseen.
George Cukorin ohjaamassa komediaelokuvassa Naiset (1939) Shearer näytteli jälleen Joan Crawfordin kanssa. Kaksi näyttelijätärtä eivät tulleet toimeen keskenään, sillä he olivat olleet kilpailijoita ollessaan molemmat kiinnitettyinä samaan elokuvayhtiöön. Shearerin ura oli myös jo hiipumassa siinä missä Crawfordin kohoamassa. Naiset jäikin yhdeksi Shearerin viimeisistä elokuvista, sillä sen jälkeen hänen suosionsa laski lopullisesti. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi vuoden 1942 Korvikerakastaja, jonka Cukor jälleen ohjasi.
Miehensä kuoleman jälkeen Shearer meni uusiin naimisiin hiihto-opettaja Martin Arrougén kanssa. Liitto kesti aina Shearerin kuolemaan asti. Shearer kuoli 12. kesäkuuta vuonna 1983 sairastuttuaan keuhkokuumeeseen. Hän sairasti kuolemansa aikaan myös Alzheimerin tautia. Hänet haudattiin kryptaan ensimmäisen miehensä viereen Glendaleen, Kaliforniaan.
Shearerilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Työ | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Oikeus rakastaa (1929) | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Eronneita (1930) | Voitto |  |
| Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Vapaa sielu (1931) | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Elämän unelma (1934) | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Romeo ja Julia (1936) | Ehdokkuus |  |
| New York Film Critics Circle -palkinto | Paras naispääosa | Romeo ja Julia (1936) | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Marie Antoinette (1938) | Ehdokkuus |  |
| Venetsian elokuvajuhlat: Coppa Colpi | Paras naisnäyttelijä | Marie Antoinette (1938) | Voitto |  |
| Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat> Vuosi | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat> Palkinto | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat> Tulos | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat>  | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 | George Eastman -palkinto työstä elokuvataiteen hyväksi | Voitto |  |  |
| 1960 | Tähti Hollywood Walk of Famelle elokuvaurasta | Voitto |  |  |
| 1999 | Yhdysvaltain elokuvainstituutin listaus (25 suurinta mies- ja naiselokuvatähteä) | Ehdokkuus |  |  |
| 2008 | Tähti Kanadan Walk of Famelle elokuvaurasta | Voitto |  |  |
| 2008 | Kanadan posti: kunniaksi painettu postimerkki | Voitto |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norma Shearer Wikimedia Commonsissa
Norma Shearer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Norma Shearer Elonetissä.
Nopein kierros

Nopein kierros on ratamoottoriurheilussa käytetty termi. Kuljettaja ajaa kilpailun nopeimman kierrosajan kilpailussa. Jotkut kilpasarjat, kuten Formula 1, Formula 2 ja Formula E, antavat mestaruuspisteitä nopeimman kierroksen suorittaneelle kuljettajalle ja tallille.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Fastest lap
Ditt och datt

Ditt och datt, dramatisk muntration oli kreivi Carl Robert Mannerheimin ylioppilasteatterille kirjoittama ruotsinkielinen kabareetyylinen satiirinäytelmä (spex), jota esitettiin Helsingissä muutaman kerran toukokuun 1858 alussa. Näytelmään sisältynyt pilkka vallanpitäjiä kohtaan aiheutti varsinkin Helsingin yliopistoa koskettaneen poliittisen skandaalin.
Näytelmällä oli tarkoitus kerätä rahaa ylioppilastalon rakentamista varten. Sitä esitettiin Hôtel de Russiessa eli niin sanotussa Oelzen salongissa Helsingin Aleksanterinkadulla. Mannerheim ja muut näytelmän järjestäjät kuuluivat ruotsinkielisiin liberaaleihin, joita J. V. Snellman oli aiemmin samana keväänä julkaisemassaan kohuartikkelissa haukkunut ”verettömiksi”. Esityksessä pilkattiinkin muun muassa Snellmania, sensuuria ja venäläistä hallintoa. Ylioppilas Leo Mechelinin esittämässä aariassa irvailtiin verhoillusti myös Suomen kenraalikuvernöörinä toiminneelle Fredrik Vilhelm von Bergille. Berg sai näytelmän poliittisuudesta aiheen kirjoittaa Pietariin itselleen keisarille ja yritti käyttää sitä verukkeena koko yliopiston itsehallinnon kumoamiseksi. Niin pitkälle ei menty, mutta ylioppilas Mannerheim erotettiin yliopistosta puoleksi vuodeksi ja näytelmän esittämiseen luvan antanut yliopiston rehtori Gabriel Rein pakotettiin eroamaan virastaan.