stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Areena (pelisarja)
Aiheesta muualla verkossa

Areenan viralliset kotisivut
Dome.fi: Kotimaiset pienpelitekijät osa 2: Areenat ja Seppo Suorsa (Arkistoitu – Internet Archive)
Konstvägen sju älvar

| Konstvägen sju älvar> Seitsemän joen taidetie |
| --- | --- |
 Taideteos "Mirage" suolla 14 km länteen Vännäsista, lähellä tietä 92.
Maa:  Ruotsi
Pituus:  350 km
Alkupiste:  Holmsund
Reitti:  Uumaja Dorotea
Päätepiste:  Borgafjäll (350 km)
Konstvägen sju älvar (suom. Seitsemän joen taidetie) on turistireitti Västerbottenin läänissä Ruotsissa.
Konstvägen sju älvar vie Uumajan satamasta kohti länttä Lapissa sijaitsevaan Borgafjälliin. Tie kulkee Uumajan ja Dorotean läpi pitkin E12:ta, riksväg 92:ta ja länsväg 1052:ta. Tien varrelle on vuodesta 1997 lähtien pystytetty 13 taideteosta. Tie on pituudeltaan 350 kilometriä ja ylittää matkallaan seitsemän jokea, jotka ovat Vindeljoki, Uumajanjoki, Örejoki, Lögdejoki, Gidejoki, Ångermanjoki ja Saxjoki. Taideprojektia hallinnoi Konstvägen sju älvar -yhdistys, jonka jäseninä on henkilöitä viidestä kunnasta.
Tien varrella sijaitsevat myös Umedalenin patsaspuisto sekä Älgens Hus -maatila.
Taideteokset

Plats Nord 63 grader 40,8 minuter Ost 20 grader 20,6 minuter – tekijä: Mats Caldeborg, sinkitty teräs, Uumajan satama 63°40′8″N, 20°20′6″E
8 11 – tekijä: Fredrik Wretman, 1998, Baggböle 63°50′4″N, 20°7′0″E
Eldsoffa – tekijä: Ulf Rollof, tiili, länteen risteyksestä E12/Riksväg 92, itäisestä sisäänkäynnistä Vännäsiin 63°55′4″N, 19°45′3″E
Hägring – tekijä: Kent Karlsson, 1999, Vännäsin ja Bjurholmin välissä 63°55′9″N, 19°31′1″E
Oh du härliga land – tekijät: Mattias Baudin ja Linda Baudin, 2011, Balsjö, 5 kilometriä länteen Bjurholmista
Vägabstraktion – tekijä: Jacob Dahlgren, 2011, Lögdejoella, 23 kilometriä länteen Bjurholmista
Poem för imaginär älv – tekijä: Sigurdur Gudmundsson, pronssi, Skinnmuddselet tekoaltailla Gideälvenissä, 6 kilometriä länteen Fredrikasta 64°4′9″N, 18°18′1″E
En laddad plats – tekijä: Mikael Richter, suolla, 7 kilometriä länteen Åselesta ja hieman länteen Hammarin kylästä 64°11′0″N, 17°13′3″E
Himmelfrid – tekijä: Solfrid Mortensen, betoni, mäellä, 55 kilometriä länteen Doroteasta ja 5 kilometriä länteen Höglandin kylästä 64°38′2″N, 15°48′0″E
Ljusfenomen – tekijä: Olov Tällström, paalut ja ajovalot, Lill-Arksjön-rinteellä, 62 kilometriä länteen Doroteasta ja 1,5 kilometriä länteen Storbäckin kylästä 64°38′2″N, 15°48′0″E
Nybyggarkvinnan – tekijä: Anne-Karin Furunes, 2003, aikaisempi laidunpaikka Varpsjön kylässä, 32 kilometriä länteen Åselesta 64°14′0″N, 16°48′3″E
Återkallelse – tekijä: Monika Larsen Dennis, marmori, 2004, Ormsjön kylän myymälässä, 30 kilometriä länteen Doroteasta, on luotu muistoksi 14 tukinuittajalle, jotka hukkuivat Ormsjöolyckan-onnettomuudessa vuonna 1936. 64°25′0″N, 16°1′0″E
Återkomst – tekijä: Monika L. Edmondson, 2013, Borgafjäll
Aiheesta muualla

Konstvägen sju älvars – kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Konstvägen sju älvar
Taideteos "811" kuvattuna elokuussa 2011.
Käännös suomeksi
Avenue Foch

| Avenue Foch |
| --- | --- |

Pituus:  1,3 km
Alkupiste:  Place Charles de Gaulle
Päätepiste:  Boulevard Lannes,  Place du Maréchal de Lattre de Tassigny (1,3 km)
Avenue Foch on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 16. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Ranskan marsalkka Ferdinand Fochin mukaan. Avenue Foch alkaa Place Charles de Gaullelta ja ulottuu Bois de Boulognen puistoalueelle saakka. Katu on 140 metriä leveä. Sen keskellä on ajokaistat, ja niiden kummallakin puolella hiekkakäytävät sekä leveät puukujat, joiden laidoilla on sivukadut. Avenue Foch on Pariisin kalleimpia ja vauraimpia katuja.
Avenue Fochin varrella sijaitsee aasialaiseen taiteeseen keskittynyt taidemuseo, Musee d’Ennery. Museon kokoelman ovat keränneet Clemence ja Adolphe Philippe Ennery. Kadulla ovat myös Angolan, Päiväntasaajan Guinean ja Irakin suurlähetystöt. Avenue Fochin sivukaduilla on lukuisten muiden maiden suurlähetystöjä.
Historiaa

Avenue Foch luotiin Napoleon III:n ja paroni Haussmannin Pariisin uudistustöiden aikana. Napoleon III sai innoituksen puistokatuun Lontoosta, jossa hän oli asunut ollessaan maanpaossa. Avenue Fochin niminä olivat aiemmin Avenue de l'Impératrice ja Avenue du Bois. Vuonna 1929 katu nimettiin ensimmäisen maailmansodan sotasankarin, marsalkka Fochin mukaan.
Poikkikadut

Rue Rude
Rue Chalgrin
Rue le Sueur
Rue Piccini
Rue Duret
Avenue de Malakoff
Rue Laurent-Pichat
Rue Pergolèse
Rue de la Faisanderie
Rue Spontini
Rue Crevayx
Rue Picot
Avenue Raymond Poincaré
Rue Leroux
Rue Paul Valéry
Rue de Traktir
Rue de Presbourg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Avenue Foch Wikimedia Commonsissa
Kristen Alderson

Kristen Alderson vuonna 2022.
Kristen Alderson (s. 29. toukokuuta 1991 Doylestown, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Alderson tunnetaan parhaiten hänen roolistaan Starr Manningina saippuasarjassa One Life to Live. Hän sai siitä Soap Opera Digest Awardsin palkinnon vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kristen Alderson Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kristen Alderson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Arthur B. McDonald

| Arthur B>  McDonald |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1943 Sydney, Nova Scotia
Kansalaisuus:  Kanada
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Dalhousie University, Caltech
Väitöstyön ohjaaja:  William Alfred Fowler
Instituutti:  Princetonin yliopisto, Queen's University
Tutkimusalue:  astrofysiikka
Tunnetut työt:  neutriino-oskillaatio
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2015)
 Lähteet:  
Arthur Bruce McDonald (s. 29. elokuuta 1943 Sydney, Nova Scotia) on kanadalainen fyysikko ja Sudbury Neutrino Observatory Institute'n johtaja. Hänellä on myös Gordon ja Patricia Grayn hiukkasastrofysiikan professuuri Queen's Universityssä Kingstonissa. McDonaldille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 2015 yhdessä japanilaisen Takaaki Kajitan kanssa heidän neutriino-oskillaatioiden  tutkimuksista, jotka osoittivat neutriinolla olevan massan.
Tausta

McDonald syntyi Nova Scotian Sydneyssä. Hän suoritti fysiikassa Bachelor of Science -tutkinnon vuonna 1964 ja seuraava vuonna Master of Science -tutkinnon Dalhousie Universityssä Nova Scotiassa. Hän väitteli tohtoriksi fysiikasta California Institute of Technologyssä.
Akateeminen ura

McDonald toimi tutkimus­virkailijana Chalk River Nuclear Laboratoriesissa Ottawan luoteis­puolella vuosina 1970–1982. Vuosina 1982–1989 hän toimi professorina Princetonin yliopistossa, josta hän sen jälkeen siirtyi Queen's Universityyn. Nykyisin hän toimii tutkimuksen johtajana Queen's Universityssä.
Tutkimukset

Fyysikot ovat pitkään yrittäneet selvittää, onko neutriinolla massa. Jo 1960-luvulla kokeet viittasivat siihen, että neutriinoilla kenties on massa. Aurinkoa koskevat teoreettiset mallit ennustavat, että neutriinoja pitäisi syntyä suunnattomat määrät. Maan päälle asetetut neutriino­ilmaisimet ovat kuitenkin toistuvasti havainneet niitä vähemmän kuin teoria edellyttäisi. Koska neutriinoja on kolmea tyyppiä (elektronin, myonin ja taun neutriinot) ja koska auringosta tulevien neutriinojen ilmaisimet ovat alkujaan olleet herkkiä vain elektronin neutriinoille, suosituin selitys asialle on jo vuosia ollut se, että ”puuttuvat” elektronit ovat muuttuneet, joko pysyvästi tai ainakin väli­aikaisesti, toisen tyyppisiksi neutriinoiksi, joita laitteet eivät havaitse. Jos neutriino voi oskilloida, vaihtaen tyyppiään edes­takaisin, kvantti­mekaniikan lakien mukaan sillä on oltava massa.
Elokuussa 2001 Sudburyn neutriino-observatoriossa (SNO) muodostettu työryhmä asensi Arthur B. McDonaldin johdolla havainto­laitteet 2 100 metrin syvyyteen erääseen kaivokseen lähelle Sudburyä. Näiden laitteiden avulla oli määrä voida selvittää suoranaisten havaintojen avulla, voivatko auringosta tulleet neutriinot muuttua myonin tai taun neutriinoiksi. SNO julkaisi raporttinsa Physical Review Letters'issä 13. elokuuta 2001, ja sitä on yleisesti pidetty erittäin tärkeänä tuloksena. McDonald ja Yoji Totsuka saivat vuonna 2007 fysiikan Benjamin Franklin -mitalin ”sen osoittamisesta, että kolme neutriinoiksi kutsuttua alkeishiukkastyyppiä muuttuvat toisikseen kulkiessaan tarpeeksi pitkän matkan.”
Palkinnot

2011, Royal Society of Canadan Henry Marshall Tory Medal tunnustukseksi ”suuren kunnian ja älyllisen hyvinvoinnin tuomisesta Kanadalle”.
2015, Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä Takaaki Kajitan kanssa neutriino-oskillaatioiden havaitsemisesta, joka osoittaa, että neutriinoilla on massa.
Käännös suomeksi
Markku Vuorinen

Markku Sakari Vuorinen (s. 17. heinäkuuta 1948 Kotka) on helluntaiherätyksessä toimiva suomalainen evankelista. Vuorinen valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon vuoden 2008 kunnallisvaaleissa. Vaaleissa Vuorinen oli kristillisdemokraattien listalla, mutta siirtyi helmikuussa 2012 keskustan valtuustoryhmään. Hän oli ehdolla myös vuoden 2012 kunnallisvaaleissa ja tuli varavaltuutetuksi.
Elämä ja ura

Markku Vuorinen syntyi yhdeksänlapsisen työläisperheen kuopuksena. Vuorinen varttui Inkeroisissa paperitehdas Tampellan varjossa, jossa isä Paavo oli viilarina. Paperimiehen poika kävi koulunsa Inkeroisissa ja Myllykoskella. Hän muutti vuonna 1964 Helsinkiin, jossa hän on suurimman osan elämästään viettänyt. Vuorinen koki elämässään hengellisen herätyksen 18-vuotiaana, jonka vaikutuksesta hän ohjautui Raamattukouluun Hämeenlinnaan. Siellä hän tutustui tulevaan vaimoonsa Sirpa Mustoseen vuonna 1967. Vuorinen suoritti asepalveluksensa Helsingin Autopataljoonassa 1968. Avioliittoon he menivät 1970 huhtikuussa.
Seitsemänkymmenluvun alussa Vuorinen toimi liikemaailman palveluksessa, omistaen myöhemmin oman autoalan yrityksen. Samoihin aikoihin hän aloitti hengellisen työn Helsingin Saalem-seurakunnan yhteydessä. Vuorinen toimi useita vuosia nuorisotyössä ja leiritoiminnassa. Vuonna 1976 hän irtautui kiertäväksi evankeliuminjulistajaksi vaimonsa ja iskelmälaulaja Eija Merilän kanssa. Vuonna 1977 Vuoriset lähtivät USA:han, josta palasivat jouluksi kotiin. Vuosina 1978–1984 Vuorinen toimi pastorina Saalem-seurakunnassa ja vuosina 1984–1986 Helsingin Lähetysseurakunnassa. Vuonna 1987 Vuorisen perhe, johon kuuluivat lapset Jarno (s. 1972), Satu (s. 1976) ja Markus (s. 1983) muuttivat Kanadaan. Ontarion osavaltion Sault.Ste.Marien kaupungissa Vuorinen oli siirtolaispastorina, kunnes sai kutsun palata Suomeen vuonna 1990 johtamaan HSR-TV:n suomalaista tv-työtä.
Vuosina 1991–1996 Vuorinen oli mediapastorina PTV4-kanavalla esitettävän viikoittaisen "Tarjolla Elämä" -ohjelman isäntänä. Vuonna 1977 Vuorisesta tuli Keravalla sijaitsevan HSR-TV:n johtaja. Tästä tehtävästä Vuorinen siirtyi Asuntocom Oy:n johtajaksi, jatkaen kuitenkin Iso Kirja -kansanopiston vierailevana tuntiopettajana, sekä radio-ohjelmien ja tilaisuuksien puhujana. Vuonna 2008 Vuorinen siirtyi Domusasunnot LKV:n johtajaksi, jossa toimessa hän edelleen on.
Vuonna 2009 Markku Vuorinen aloitti työskentelyn uutena valtuutettuna Helsingin kaupunginvaltuustossa. Hän oli myös kiinteistölautakunnan jäsen.
Vuorinen on kirjoittanut 20 kirjaa, joista tunnetuimpia ovat Ritu, huumetytön tarina, Rundi, rikollisen tarina, sekä kirjaset Anne Pohtamosta, Sari Essayahista, ja Salomaan sisaruksista. Vuorisen uusin kirja on: Mediapastori Markku Vuorinen MATKA JATKUU.
Harrastukset ja muu toiminta

Vuorinen harrastaa urheilua, muun muassa hiihtoa, sauvakävelyä, rullaluistelua, pyöräilyä, soutua sekä vaeltamista Sirpa-vaimonsa ja Saska-koiransa kanssa. Hän on suorittanut Vuokatin urheiluopistossa valmentajatutkinnon ja toiminut nuorten kilpahiihtäjien valmentajana. Vuorinen on itse aktiivinen urheilunharrastaja, joka on juossut useita maratoneja ja puolimaratoneja, sekä hiihtänyt Finlandia-hiihtoja.
Kirjallinen tuotanto

Sinua tarvitaan. 1978
Viimeinen kutsu. 1982
Apostolien teot nykyajassa. 1982
Ritu : Riitta Ylipahkalan tarina. Vantaa 1983. Muistelmat
Rakas Jokke. 1984
Rundi : Kyösti Erkinkorven tarina. Vantaa 1985. Muistelmat
Pientä puhetta uskosta ja menestyksestä. 1987
Hyvä uutinen hänelle : Kuinka voin kertoa lähimmäiselleni Jeesuksesta? 1990
Vuosisadan ihme : Hannu ja Laura Haukan tarina. Vantaa 1992. Muistelmat
Tarjolla elämä. 1992
Minun valintani. Kirjoittanut Anne Pohtamo, toimittanut Markku Vuorinen. Vantaa 1993. Muistelmat
Sari Essayah : Usko ja urheilu. 1994
Ulosajo : Motoristi Matti Natrin tarina. 1995
Mediamies : TV-evankelistan tarina. Vantaa 1996. Muistelmat
Salomäkien siunaus : Joukon, Maaritin ja Sepon ratkaisu. Vantaa 1996
Ajojahti Jakomäessä. 2006
Kai Antturi : Rakentaja. 2008
Mediapastori Markku Vuorinen : matka jatkuu, (ilmestynyt aiemmin nimellä Mediamies: tv-evankelistan tarina), 2010
Aiheesta muualla

Markku Vuorisen vaalikampanjasivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Koufália

| Koufália Κουφάλια |
| --- | --- |
 Koufálian kaupunkia.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Koufália
 Koordinaatit: 40°46.7′N, 22°34.6′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Thessaloniki
Kunta:  Chalkidóna
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  071301
Väkiluku (2011):  10 579
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  8 139
 – Kaupunki:  7 850
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  571 00
Suuntanumero(t):  +30-2391-xxx-xxx
Rekisterikilpi:  NAx-xxxx – NXx-xxxx
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koufália (kreik. Κουφάλια) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Chalkidónan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κουφαλίων, Dimotikí Enótita Koufalíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 10 579 ja varsinaisen Koufálian kaupungin väkiluku 7 850 (vuonna 2011). Koufália on Chalkidónan kunnan kuntakeskus.
Koufálian kaupunki sijaitsee noin 5,5 kilometriä Chalkidónan kaupungista luoteeseen ja noin 4,5 kilometriä Péllasta lounaaseen. Koufália oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chalkidónan kuntaan yhdessä Ágios Athanásioksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Koufálian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Koufália | Ergatikés Katoikíes | 289 |
| Koufália | Koufália | 7 850 |
| Próchoma | Akropótamos | 596 |
| Próchoma | Kastanás | 630 |
| Próchoma | Próchoma | 1 214 |
Yhteensä: 10 579
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koufália Wikimedia Commonsissa
Kickstart My Heart

| ”Kickstart My Heart” Mötley Crüe |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Dr. Feelgood
 B-puoli: ”She Goes Down”
 Julkaistu: 20. lokakuuta 1989
 Tekijä(t): Nikki Sixx
 Tuottaja(t): Bob Rock
 Tyylilaji: glam metal
 Kesto: 04.48
 Levy-yhtiö: Elektra
Mötley Crüen muut singlet
| ”Dr. Feelgood” 1989 | ”Kickstart My Heart” 1989 | ”Without You” 1990 |
Kickstart My Heart on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen kappale. Kappale on julkaistu vuoden 1989 albumilla Dr. Feelgood (albumi). Kappale kertoo basisti Nikki Sixxn huumeiden yliannostuksesta, jolloin hänet elvytettiin kahdella sydämeen annetulla adrenaliinipiikillä. Kappale sijoittui Billboardin Hot 100 listalla sijalle 18.[lähde? ]
Kokoonpano

Vince Neil – laulu
Mick Mars – kitara, taustalaulu
Nikki Sixx – basso, taustalaulu
Tommy Lee – rummut, taustalaulu
Aiheesta muualla

Songfacts
Ksenyja Symonova

Ksenyja Symonova (ukr. Ксенія Симонова) on ukrainalainen hiekka-animaatioiden tekijä, joka voitti maansa Talent-kilpailun. Hän muokkaa hiekasta kuvia dramatisoivan musiikin tahtiin.
Koufonísia

| Koufonísia Κουφονήσια |
| --- | --- |
 Áno Koufonísin kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Koufonísia
 Koordinaatit: 36°56′N, 25°36′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Náxos
Kunta:  Náxos ja Pienet Kykladit
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kyläkunta
 – Kallikrates-koodi:  670205
Väkiluku (2011):  399
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  843 00
Suuntanumero(t):  22850
Rekisterikilpi:  EM
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koufonísia (kreik. Κουφονήσια; kath.kreik. Κουφονήσιον, Koufonísion; virallisesti Δημοτική Ενότητα Κουφονησίων, Dimotikí Enótita Koufonisíon) on yksi Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kyläkunta. Se sijaitsee Náxoksen alueyksikössä Etelä-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 399 (vuonna 2011).
Koufonísia, ”Koufonísi-saaret”, käsittää joukon Pieniin Kykladeihin kuuluvia saaria Náxoksen saaren itäpuolella. Niistä ainoastaan pääsaari Koufonísi, joka tunnetaan myös nimillä Áno Koufonísi ja Páno Koufonísi (”Ylempi Koufonísi”), on asuttu. Koufonísia oli itsenäinen kyläkunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Náxoksen ja Pienten Kykladien kunnaksi yhdessä Donoúsan, Drymalían, Irakleián, Náxoksen ja Schoinoúsan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Koufonísian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylistä tai muista asutuksista:
| Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- |
Ágios Andréas (saari): 0
Daskalió (saari): 0
Foínikas: 8
Glaronísi (saari): 0
Káto Koufonísi (saari): 0
Kéros (saari): 0
Koufonísi: 391
Lázaros (saari): 0
Megáli Pláka (saari): 0
Plakí (saari): 0
Prasoúra (saari): 0
Tsouloúfi (saari): 0
Voúlgari (saari): 0
Yhteensä: 399
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koufonísia Wikimedia Commonsissa
Anssi Koivuranta

| Anssi Koivuranta |
| --- | --- |
 Anssi Koivuranta 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1988 (ikä 36) Kuusamo
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Kuusamon Erä-Veikot
Laji:  yhdistetty, mäkihyppy
Maailmancup
Kaudet:  2004–2015
Aiheesta muualla
www.anssikoivuranta.fi
| Mitalit> Maa:   Suomi.Yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Yhdistetty. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Yhdistetty. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Yhdistetty. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Torino 2006 | joukkuekilpailu |  |
| MM–kilpailut  | MM–kilpailut  | MM–kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sapporo 2007 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Sapporo 2007 | normaalikilpailu |  |
Anssi Einar Koivuranta (s. 3. heinäkuuta 1988 Kuusamo) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja yhdistetyn kilpailija, yhdistetyn maailmanmestari, olympiamitalisti ja maailmancupin voittaja. Hyvänä mäkihyppääjänä tunnettu Koivuranta sijoittui yhdistetyn maailmancupissa 25 kertaa kolmen parhaan joukkoon ja voitti seitsemästi. Mäkihypyn maailmancupissa hän voitti yhden osakilpailun. Koivuranta on historian ensimmäinen urheilija, joka on yltänyt maailmancupin osakilpailuvoittoon sekä yhdistetyssä että mäkihypyssä. Hän edusti Kuusamon Erä-Veikkoja.
Urheilu-uransa jälkeen hän opiskeli lentäjäksi.
Ura > Yhdistetty (2006–2009)

Torinon 2006 olympialaisissa Koivuranta sai pronssia yhdistetyn joukkuekilpailussa ja sijoittui sprintissä yhdenneksitoista. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 Koivuranta oli sprinttikilpailussa kuudes ja Sapporossa 2007 neljäs. Sapporossa hän oli mukana voittamassa joukkuekilpailun kultamitalia ja saavutti pronssia normaalikilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui yhteislähtökilpailussa ja normaalimäen Gundersen-kilpailussa neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kahdeksas.
Koivuranta oli kaudella 2006–2007 maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemäs ja sprintticupissa kuudes. Kaudella 2008–2009 hän saavutti ensimmäisen maailmancupin voittonsa Kuusamossa ja samalla kaudella hän otti myös ensimmäisen maailmancupin kokonaisvoittonsa. Koivuranta voitti samalla kaudella myös mäkihypyssä suurmäen Suomen mestaruuden.
Ura > Sairastelu ja lajin vaihto mäkihyppyyn (2010–2015)

Kesällä 2010 Koivuranta kärsi vaikeista ylikunto-oireista, joiden syyksi paljastui mykoplasmabakteeri. Sairastelu esti Koivurannalta fyysisen kestävyysharjoittelun ja hän keskittyi loppukesästä pelkästään mäkihyppyyn. Lokakuussa hän varmisti Continental Cupin sijoituksillaan kilpailuoikeuden talven mäkihypyn maailmancupissa.. Hän saavutti ensimmäiset mäkihypyn maailmancup-pisteensä oltuaan joulukuussa 2010 Oberstdorfin kilpailussa 26:s. Koivuranta saavutti mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen voittonsa sekä palkintokorokesijoituksensa Innsbruckissa 4. tammikuuta 2014. Koivuranta johti kilpailua ensimmäisen kierroksen jälkeen 1,5 pisteellä ennen Simon Ammannia ja toinen kierros peruttiin kovien tuulten takia, joten ensimmäisen kierroksen tulokset jäivät voimaan. Samalla Koivurannasta tuli ensimmäinen urheilija, joka on voittanut maailmancupin osakilpailun sekä yhdistetyssä että mäkihypyssä. Voitolla Koivuranta katkaisi myös Suomen yli kolme vuotta kestäneen palkintopallittoman kauden mäkihypyssä. Oslon MM-kisoissa 2011 Koivuranta oli normaalimäen kilpailussa paras suomalainen 10. sijallaan. Myös Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli paras suomalainen sijoittuen tuolloin suurmäessä 11:nneksi ja normaalimäessä 12:nneksi.
Yksityiselämä

Koivuranta ja ex-alppihiihtäjä Sanni Leinonen ovat seurustelleet vuodesta 2009, ja he saivat pojan vuonna 2016 ja toisen pojan 25. kesäkuuta 2018. Koivuranta ja Leinonen menivät naimisiin vuonna 2018. Urheilu-uransa jälkeen Koivuranta opiskeli lentäjäksi. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Ryanairin palveluksessa, mutta on sittemmin vaihtanut työnantajaa. Koivuranta asui työnsä vuoksi jonkin aikaa Mallorcalla, mutta muutti takaisin Suomeen, koska halusi olla enemmän perheensä kanssa.
Palkintosijat yhdistetyn maailmancupin osakilpailuissa

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Maa | Kilpailumuoto | Sijoitus |
| 30. tammikuuta 2005 | Sapporo | Japani | normaalikilpailu | 3. |
| 25. marraskuuta 2005 | Kuusamo | Suomi | normaalikilpailu | 2. |
| 14. tammikuuta 2006 | Val di Fiemme | Italia | massalähtö | 2. |
| 11. maaliskuuta 2006 | Oslo | Norja | normaalikilpailu | 3. |
| 12. maaliskuuta 2006 | Oslo | Norja | sprinttikilpailu | 3. |
| 3. joulukuuta 2006 | Lillehammer | Norja | sprinttikilpailu | 2. |
| 16. joulukuuta 2006 | Ramsau | Itävalta | yhteislähtö | 2. |
| 20. tammikuuta 2008 | Klingenthal | Saksa | yhteislähtö | 3. |
| 16. helmikuuta 2008 | Liberec | Tšekki | yhteislähtö | 2. |
| 29. marraskuuta 2008 | Kuusamo | Suomi | normaalikilpailu | 3. |
| 30. marraskuuta 2008 | Kuusamo | Suomi | normaalikilpailu | 1. |
| 6. joulukuuta 2008 | Trondheim | Norja | normaalikilpailu | 3. |
| 7. joulukuuta 2008 | Trondheim | Norja | normaalikilpailu | 1. |
| 27. joulukuuta 2008 | Oberhof | Saksa | normaalikilpailu | 3. |
| 28. joulukuuta 2008 | Oberhof | Saksa | normaalikilpailu | 1. |
| 4. tammikuuta 2009 | Schonach | Saksa | normaalikilpailu | 1. |
| 16. tammikuuta 2009 | Whistler | Kanada | normaalikilpailu | 2. |
| 31. tammikuuta 2009 | Chaux-Neuve | Ranska | normaalikilpailu | 2. |
| 1. helmikuuta 2009 | Chaux-Neuve | Ranska | normaalikilpailu | 1. |
| 8. helmikuuta 2009 | Seefeld | Itävalta | normaalikilpailu | 3. |
| 14. helmikuuta 2009 | Klingenthal | Saksa | normaalikilpailu | 1. |
| 6. maaliskuuta 2009 | Lahti | Suomi | normaalikilpailu | 2. |
| 7. maaliskuuta 2009 | Lahti | Suomi | normaalikilpailu | 2. |
| 14. maaliskuuta 2009 | Vikersund | Norja | normaalikilpailu | 1. |
| 6. joulukuuta 2009 | Lillehammer | Norja | normaalikilpailu | 2. |
Mäkihyppysaavutukset maailmancupissa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Maa | Sijoitus |
| 4. tammikuuta 2014 | Innsbruck | Itävalta | 1. |
Henkilökohtainen pituusennätys 214,5 m
Maailmancupin kokonaiskilpailun 18. kaudella 2011–2012