stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eteenpäin (Uusikaupunki)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Eteenpäin oli Uudessakaupungissa vuonna 1890 ilmestynyt sanomalehti.
Kauppias Johan Fredrik Holmström perusti Eteenpäin-lehden ruotsinkielisen Nya Tagin sisarlehdeksi. Linjaltaan se oli vanhasuomalainen ja kristillishenkinen. Kerran viikossa ilmestyneen lehden toimittajana työskenteli J. A. Cederberg.
Aiheesta muualla

Eteenpäin digitoituna kansalliskirjastossa
Ampumahiihdon maailmancup 1989–1990

Ampumahiihdon maailmancup 1989–1990 oli historian 13. ampumahiihdon maailmancupin kausi. Naiset kilpailivat cupissa kolmatta kertaa.
Loppupisteet > Miehet > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Sergei Tšepikov | 196 |
| 2. |  Eirik Kvalfoss | 192 |
| 3. |  Valeri Medvedtsev | 161 |
| 4. |  Frank Luck | 160 |
| 5. |  Andreas Zingerle | 159 |
| 6. |  Juri Kaškarov | 143 |
Loppupisteet > Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Jiřina Adamičková | 213 |
| 2. |  Anne Elvebakk | 183 |
| 3. |  Jelena Golovina | 181 |
| 4. |  Zvetana Krasteva | 159 |
| 5. |  Svetlana Davidova | 154 |
| 6. |  Svetlana Panjutina | 148 |
Amuletti

Piirros Romaniasta löytyneessä savisessa amuletissa.
Amuletti (lat. amuletum 'suojaesine') on mukana pidettävä esine, jonka uskotaan tuovan hyvää onnea tai suojaavan kantajaansa pahaa, kuten sairauksia, onnettomuuksia ja noituutta, vastaan. Amuletti suojelee passiivisesti, toisin kuin talismaani.
Jalokivistä, eläinten osista, erilaisista metalleista, väkevän makuisista aineista, kasvien osista ja voimakkaasti haisevista aineista on tehty amuletteja kautta aikojen. Amulettiin liittyy usein myös esineeseen piirretty tai kaiverrettu kuva, tunnus tai teksti. Yksinkertaisimmillaan amuletti on ollut pergamenttiin piirretty tunnuskuva, jota on kannettu kaulassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sanna Negus: Juutalaisessa taikauskossa pahuudelta suojaudutaan amulettien avulla. Ylen uutiset 5/2010.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1976

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailu 1976 järjestettiin Anterselvassa, Italiassa. Ohjelmassa oli vain miesten 10 kilometrin kilpailu, joka ei kuulunut samana vuonna käytyjen olympialaisten ohjelmaan.
Miehet > 10 kilometriä

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Aleksandr Tihonov | 36.48,2 |
| 2 |  | Aleksandr Jelizarov | 36.51,5 |
| 3 |  | Nikolai Kruglov | 37.19,9 |
| 4 |  | Heikki Ikola | 37.54,0 |
| 5 |  | Henrik Flöjt | 38.05,4 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Neuvostoliitto | 1 | 1 | 1 |
Ampumahiihdon maailmancup 1987–1988

Ampumahiihdon maailmancup 1987–1988 oli historian 11. ampumahiihdon maailmancupin kausi. Naiset kilpailivat cupissa ensimmäistä kertaa.
Loppupisteet > Miehet > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Fritz Fischer | 171 |
| 2. |  Eirik Kvalfoss | 167 |
| 3. |  Johann Passler | 160 |
| 4. |  Peter Angerer | 151 |
| 5. |  Andreas Zingerle | 148 |
| 6. |  Jan Matouš | 147 |
Loppupisteet > Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sij>  |  | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Anne Elvebakk | 202 |
| 2. |  Elin Kristiansen | 195 |
| 3. |  Nadežda Aleksijeva | 178 |
| 4. |  Petra Schaaf | 174 |
| 5. |  Iva Škodreva | 170 |
| 6. |  Maria Manolova | 156 |
Ampex

| Ampex Corporation |
| --- | --- |

Perustettu:  1944
Perustaja:  Alexander M. Poniatoff
Avainhenkilöt:  D. Gordon Strickland
Kotipaikka:   Redwood City, Kalifornia
Tuotteet:  nauhatallennustuotteet
Henkilöstö:  112
Kotisivu:  www.ampex.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ampexin kannettava 2″ nauhakelan videonauhuri
Ampex Corporation on yhdysvaltalainen elektroniikkavalmistaja, joka on erikoistunut erityisesti magneettiseen nauhatallennustekniikkaan. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Kalifornian osavaltiossa Redwood Cityssä.
Historia

Ampexin perusti venäläissyntyinen keksijä Alexander M. Poniatoff (1892–1980) vuonna 1944. Yrityksen nimen alku on hänen nimikirjaimistaan. Yritys valmisti Bing Crosbyn rahoittamana ja John T. Mullinin (1913–1999) suunnittelemana vuonna 1948 ääninauhureita tuotenimellä Ampex 200/200A. Yrityksen menestys alkoi näistä nauhureista.
John T. Mullin oli Yhdysvaltain armeijan viestijoukkojen majuri, joka osallistui Normandian maihinnousuun. Hän kuunteli yövuoroissa saksalaisten radioasemien nauhoitettuja musiikkilähetyksiä ja huomasi niiden äänenlaadun olevan paljon parempi kuin yhdysvaltalaisten tai englantilaisten nauhoitusten. Saksan antautumisen jälkeen Mullin lähetettiin Saksaan tutkimaan Saksan armeijan salaista elektroniikkaa. Tällä matkalla hän kävi Frankfurtin lähellä radioasemalla ja näki saksalaisia magnetofoneja. Mullin hankki neljä tällaista magnetofonia, joista kaksi tuli Yhdysvaltain valtiolle ja kaksi hänelle itselleen. Kaliforniassa Mullin kokosi laitteet ja teki niihin parannuksia ja alkoi esitellä niitä vuonna 1946. Vuonna 1947 hän esitteli laitteita Bing Crosbylle. Crosby oli stressaantunut suorista radiolähetyksistä ja hän innostui uudesta laitteesta. Crosby palkkasi Mullinin kaudeksi 1947–1948 nauhoittamaan ja edistämään Crosbyn esityksiä. Myöhemmin Crosby sijoitti 50 000 dollaria ensimmäisen yhdysvaltalaisen kelanauhurin kehittämiseen. Vuosina 1946–1948 Mullin käytti nauhureissa saksalaista IG Farbenin rautaoksidinauhaa, mutta vuodesta 1948 alkaen Ampex-nauhureissa käytettiin yhdysvaltalaisen 3M-yhtiön valmistamaa gamma-rautaoksidipäällystettyä asetaattinauhaa Scotch 111.
Historia > Kuvanauhuritekniikka

Yhtiö valmisti toimintansa alkuaikoina ääninauhureita koti-, radio- ja levytysstudiokäyttöön ja jatkaa niiden valmistusta nykyäänkin. Eniten mainetta Ampex niitti maailmalla ottamallamilloin? kuvanauhoitustekniikkaan pyörivät magneettipäät (kuvarumpu). Kuvanauhoitustekniikka onkin ollut yhtiön suurin toimiala. Siihen on kuulunut myös muitakin tuotteita, kuten televisiovastaanottimia ja magneettinauhoihin perustuvia tietokoneiden massamuistitallentimia.
Ampexin merkitys televisiokuvan tallennustekniikan kehitystyössä on ollut maailmalla hyvin merkittävä. Yhtiö on kehittänyt kuvarummun lisäksi alalla useita muitakin erinomaisia ratkaisuja, esimerkiksi magneettilevylle tallentavan videotallentimen, jonka avulla urheilulähetyksissä käytettävät hidastukset tulivat mahdollisiksi jo ennen kuin se tuli mahdolliseksi videonauhuritekniikalla.
Parhaiten Ampex tunnetaan ensimmäisestä televisiokäyttöön suunnitellusta videonauhuriformaatistaan Quadruplexista, joka oli kiistattomana markkinajohtajana noin kolme vuosikymmentä, ja tähän tallennusmenetelmään perustuvista studionauhureista, joita ainoastaan Ampex itse valmisti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ampex Wikimedia Commonsissa
Etelä-Pohjanmaa (1924–1925)

Etelä-Pohjanmaa oli Seinäjoella vuosina 1924–1925 ilmestynyt sanomalehti.
Toimittaja Eero Martikainen perusti Etelä-Pohjanmaan vuonna 1922 lakanneen toisen samannimisen lehden jatkajaksi. Kerran viikossa ilmestynyt lehti keskittyi uutisoinnissaan Seinäjoelle ja sen lähiympäristöön. Vuonna 1925 Martikainen myi sen kirjapainon Kuopion edistyspuoluelaisille, jotka ryhtyivät julkaisemaan Pohjois-Savoa.
Amyntas (Galatia)

Amyntas (kuoli 25 eaa.) oli Galatian kuningas 40 eaa. – 25 eaa. Amyntas oli Galatian kuninkaan Deiotaroksen sihteeri. Amyntas otti Deiotaroksen mukana osaa Toisen triumviraatin sota Caesarin murhaajia vastaan. Deiotaros taisteli Caesarin murhaajien puolella, mutta kaatui taistelussa. Amyntas loikkasi tämän jälkeen Marcus Antoniuksen puolelle. Antonius tekia Amyntaasta Galatian kuninkaan vuonna 40 eaa. ja liitti hänen valtakuntaansa Lyakonian ja osia Fryygiasta, Pamfyliasta ja Pisidiasta. Aktionin taistelun aikana Amyntas loikkasi Octavianuksen leiriin. Octavianus liitti Galatiiaan vielä Kilikian ja Isaurian. Amyntas kuoli vuonna 25 eaa. taistelleessaan vuoristoheimoja vastaan. Augustus teki tämän jälkeen Galatiasta Rooman provinssin.
Lähde

John Hazel: Who's who in the Roman World, s. 10.  Routledge, 2002.  ISBN 9780415291620
Estonia-teatteri

| Estonia-teatteri |
| --- | --- |

Osoite:  Estonia puiestee 4
Sijainti:  Tallinna, Viro
Koordinaatit:  59°26′05″N, 24°45′03″E
Rakennustyyppi:  teatteri
Valmistumisvuosi:  1913
Suunnittelija:  Wivi Lönn ja Armas Lindgren
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Estonia-teatteri on Tallinnassa sijaitseva teatterirakennus, joka on toiminut vuodesta 1949 Viron kansallisooppera Estonian ja Viron valtion sinfoniaorkesterin toimitilana.
Historia

Estonia-teatterin rakennutti Tallinnan virolainen Estonia-seura ja sen vuonna 1913 valmistuneen rakennuksen suunnittelivat suomalaiset arkkitehdit Armas Lindgren ja Wivi Lönn. Lönn ja Lindgren voittivat rakennuksen suunnittelukilpailun työllään Thalia vuonna 1908 ja varsinaisesti rakennus suunniteltiin vuosina 1910–1913. Valmistunut rakennus oli monitoimitila, jossa oli 900-paikkainen teatterisali, 1 200 paikkainen konserttisali, kasino, ravintola ja biljardisali, liiketiloja ja eri seurojen kokoushuoneita. Kuvanveistäjä August Weizenberg lahjoitti teatterille kaksi marmoripatsastaan, Hämarik ja Koit. Estonia-teatterin lavasta tuli kansallinen päänäyttämö, jolla esitettiin puheteatteria, oopperaa ja balettia. Venäläiset viranomaiset pitivät Estonia-teatteria virolaisena suuruudenhulluutena ja rakennus olikin jatkuvasti viranomaisten silmätikkuna. 23. huhtikuuta 1919 rakennuksessa kokoontui Viron perustava kokous.
Estonia-teatteri kärsi huomattavia vahinkoja toisen maailmansodan aikana Neuvostoliiton ilmavoimien tekemissä Tallinnan suurpommituksissa 9. maaliskuuta 1944. Vuosina 1946–1947 korjattu rakennus poikkesi jonkin verran edeltäjästään ja sen ulkoasu on pelkistetympi. Uusi rakennus perustui arkkitehtien Alar Kotlin ja Edgar Johan Kuusikin suunnitelmiin ja rakennusta innoitti 1930-luvun uusklassismi ja sodan jälkeisen ajan stalinistinen sosialistinen realismi. Rakennuksen sivufasadi säilyi ennallaan, mutta muita muutettiin huomattavasti, minkä lisäksi rakennuksen sisätilat saivat aiemmasta jugend-tyylistä poikkeavan uusklassisen ilmeen. Virolainen puheteatteri siirtyi vuonna 1949 Viron draamateatteriin.
Itsenäistymässä olevan Viron edustajat kokoontuivat Estonia-teatterissa useiden ajalle merkittävien tapahtumien merkeissä. Viron olympiakomitea (vir. Eesti Olümpiakomitee) perustettiin 14. tammikuuta 1989. Olympiakomitean perustamiseen johtanut urheilukonferenssi järjestettiin Estonia-teatterissa. 11. maaliskuuta 1990 rakennuksessa kokoontui Viron kongressi (vir. Eesti kongress). Vuonna 2003 rakennukseen valmistui uusi monikäyttölava ja teatterisali sai uuden ja nykyaikaisen näyttämön vuonna 2004. Vuonna 2013 vietettiin rakennuksen 100-vuotisjuhlallisuuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Estonia-teatteri Wikimedia Commonsissa
Estonia - Viron kansallisteatteri ja ooppera, Seura, 15.03.1939, nro 11, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Estonia-teatteri 1920-luvulla.
Teatterin sisätiloja.
Estonia-teatteri on ollut perinteisesti merkittävien poliittisten kokousten näyttämönä. Viron tasavallan perustava kokous järjestettiin  23. huhtikuuta 1919 teatterin juhlasalissa, josta kuva. Sen jälkeen uuden itsenäisyyden aikaisten presidentinvaalien valitsijamieskokoukset on järjestetty vuosina 1996, 2001, 2006 ja 2016 Estonia-teatterissa.
Etelä-Häme (lehti)

Etelä-Häme oli Hyvinkäällä vuosina 1920–1921 ilmestynyt sanomalehti.
Riihimäen Sanomien entisen toimittajan Eemeli Salmisen ja eteläiseen Suomeen pyrkineiden maalaisliittolaisten perustuma Etelä-Häme ilmoittautui aluksi tasavaltalaiseksi ja keskustalaiseksi maaseutulehdeksi. Vuoden 1921 alussa siitä tuli maalaisliiton äänenkannattaja. Kerran, kahdesti tai kolmesti viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Sen päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Eemeli Salminen (1920), Jalmari Sokala (1920–1921) ja Jaakko Kivi (1921).
Aiheesta muualla

Etelä-Häme digitoituna kansalliskirjastossa
Etelä-Hämeen Sanomat

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Etelä-Hämeen Sanomat oli Riihimäellä vuosina 1927–1929 ilmestynyt sanomalehti.
Etelä-Hämeen Sanomat perustettiin kokoomuslaisen Riihimäen Sanomien sitoutumattomaksi ja liberaaliksi kilpailijaksi. Se oli luonteeltaan paikallinen uutislehti, joka julkaisi myös kotimaan- ja ulkomaanuutisia. Kolmesti viikossa ilmestynyt lehti lakkasi oman kirjapainon puutteeseen. Sen päätoimittajina työskentelivät Martti Talvia (1927), O. U. Järvinen (1928), Kullervo Pellinen (1928) ja Toivo Mikael Vuolle (1928–1929).
Aiheesta muualla

Etelä-Hämeen Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa
Anabasis (sarjakuva)

| Anabasis |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ksenofon, Petri Hiltunen
Kieli:  suomi
Genre:  sarjakuva
Kustantaja:  Arktinen Banaani
Julkaistu:  2011 (1. osa)
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  64 (1. osa)
ISBN:  978-952-270-018-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Anabasis on Petri Hiltusen sarjakuvamukaelma Ksenofonin kreikankielisestä alkuteoksesta Anabasis, joka on suomennettu nimellä Kyyroksen sotaretki. Sarjakuvan ensimmäinen osa ilmestyi 2011 nimellä Anabasis. 1. osa, Kyyroksen sotaretki Arktisen Banaanin kustantamana.
Anabasis kertoo, kuinka Persian kuningas Kyyros nuorempi kokoaa vuonna 401 eaa. armeijan, johon kuuluu 10 000 kreikkalaista hopliittia, mukaan lukien Ksenofon itse. Kyyros yrittää kukistaa veljensä Artakserkses II:n, mutta kärsii tappion Kunaksan taistelussa. Kreikkalaiset palkkasotilaat päättävät tämän jälkeen marssia kotiin vihamielisen Vähän-Aasian läpi.
Aiheesta muualla

Janne Suominen: Palkkasoturit pulassa. Lumo 15.9.2011.
Jukka Laine: Maailman ensimmäinen ylöskirjattu sotaretki sarjakuvana. Kvaak.fi 20.9.2011.
Reijo Valta: Sisämaasta merelle. Kvaak.fi 12.4.2013.
Et voi tulla rajan taa

| Et voi tulla rajan taa Matti ja Teppo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1981
 Julkaistu: 1981
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Oy M & T-Tuotanto Ab
Listasijoitukset
  Suomi: 2. (elokuu 1981)
Matin ja Tepon muut julkaisut
| Täyskymppi 1969–1979 1979 | Et voi tulla rajan taa 1981 | Pidä itsestäsi huolta 1982 |
Et voi tulla rajan taa on Matin ja Tepon vuonna 1981 julkaistu studioalbumi. Albumi on myynyt tuplaplatinalevyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet > A-puoli

Näitä polkuja tallaan – 2.32 (säv. Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Antti Hyvärinen)
Olet tunteitteni määränpää – 3.14 (säv. ja san. Veikko Juntunen, sov. Antti Hyvärinen)
Et voi tulla rajan taa – 3.03 (säv. Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Lauri Peura)
Kuka on tuo mies – 2.38 (säv. Antti Hyvärinen, Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Antti Hyvärinen)
Kotiin luoksesi – 3.12 (säv. Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Antti Hyvärinen)
Lokkien huudot jo kanta – 3.18 (säv. Matti Ruohonen, san. Chrisse Johansson, sov. Nacke Johansson)
Kappaleet > B-puoli

Ei homma pelaa – 3.03 (säv. Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Paul Fagerlund)
Äiti – 3.55 (säv. Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Lauri Peura)
Nosta korkealle lippu – 2.56 (säv. Lauri Peura, san. Kalevi Eskuri)
Kosketan valkoista liljaa – 3.12 (säv. Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Paul Fagerlund)
Ei koskaan tule toista – 2.28 (säv. Antti Hyvärinen, Matti Ruohonen, san. Vexi Salmi, sov. Antti Hyvärinen)
Lähtöhetki – 3.12 (säv. Matti Ruohonen, san. VeePee Lehto, sov. Antti Hyvärinen)
Anaflystos

| Anaflystos> Ἀνάφλυστος.Sijainti |
| --- | --- |
 Anaflystos
Koordinaatit:  37°43′38″N, 23°57′3″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Anávyssos, Saronikós, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Antiokhis
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Anaflystios (Ἀναφλύστιος)
Väkiluku:  noin 3 000
Bulen jäseniä:  10
 :  11 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anaflystos (m.kreik. Ἀνάφλυστος, lat. Anaphlystus) oli antiikin aikainen Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Anaflystos sijaitsi Attikan länsirannikolla hieman Sunionin niemestä pohjoiseen, nykyisen ilmeisesti demoksesta nimensä perineen Anávyssoksen kaupungin lähellä. Ksenofonin mukaan paikalla oli linnoitus, jonka tehtävänä oli Laureionin kaivosten suojaaminen.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin 10 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin 11 bule-edustajaa.
Anaflystos oli suurikokoinen demos, ja sen väkiluvuksi on arvioitu suurimmillaan noin 3 000 henkeä. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Anaflystios (Ἀναφλύστιος).
Anagnóstis

| --- | --- |
Sijainti:  37°48′24″N, 23°19′28″E, Aígina Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Diapória Nisiá, Argo-Saroniset saaret
Vesialue:  Saroninlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,005 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Anagnóstis (kreik. Αναγνώστης) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisiin saariin ja tarkemmin Diapória Nisiá -saariin, ja sijaitsee Saroninlahdessa luoteeseen Aíginan ja Ypsilín saarista. Saaren pinta-ala on noin 0,005 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Anagnóstis kuuluu Aíginan kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Eteenpäin (Yhdysvallat)

Eteenpäin oli alkuvuosinaan kuvaton nelisivuinen broadsheet.
Eteenpäin oli vuosina 1921–1950 ilmestynyt amerikansuomalainen kommunistinen sanomalehti. Sen syntyvaiheet liittyvät Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön hajoamiseen 1920-luvun alussa. Järjestön itäisen piirin lehti Raivaaja jäi sosialistien käsiin, jolloin itärannikon kommunistit päättivät perustaa itselleen uuden äänenkannattajan.
Historia

Eteenpäin ilmestyi aluksi New Yorkissa, vuodesta 1922 lähtien Massachusettsin Worcesterissa, vuodesta 1931 jälleen New Yorkissa ja sen jälkeen New Yorkin osavaltion Yonkersissa. Sen kustantajana toimi ensin Bothnia Press Inc. -niminen yritys, vuodesta 1922 lähtien Eteenpäin Co-operative Society ja vuodesta 1931 American Finnish Publishers, Inc. Ensimmäisenä päätoimittajana työskenteli Elis Sulkanen, aputoimittajina Onni Saari, Väinö Wessman, Anna Leppänen ja Toivo Rantanen sekä liikkeenhoitajana Walter Nurminen ja hänen apulaisenaan Hugo Paasikivi. Vuosina 1922–1928 liikkeenhoitajana toimi William Marttila. Sulkasen jouduttua eroamaan keväällä 1925 päätoimittajana toimi lyhyen aikaa John Wiita ja hänen jälkeensä Taavi (Tatu) Heino. Myöhemmin päätoimittajana työskentelivät Matti Wiitala, Richard Pesola ja Knut Einar Heikkinen. Lehden toimituskuntaan kuuluivat eri aikoina Victor Berg, Aaro Hyrske, William Lahtinen, Aarne Halonen, Leo Mattson, Hjalmar Sankari, Carl Päiviö, Toivo Vuorela, Väinö Pelto, U. Mäki, William Janhonen, Aarre Linnala, Fanny Pesonen, Kalle Rissanen, Onni Kaartinen, Rudy Kaartinen, Helen Kruth, A. N. Koskela ja Helmi Mattson. Liikkeenhoitajina työskentelivät myös Bernhard Wirkkula, Fahle Burman, Aarne Mynttinen, Hugo Paasikivi, K. E. Heikkinen, Oscar Luttio, Toivo Wuorela ja Richard Björkbacka.
Viidesti tai kuudesti viikossa ilmestynyt Eteenpäin oli yleensä kuudesta kahdeksaansivuinen. Sen levikki kohosi vuoteen 1930 mennessä lähes 10 000 kappaleeseen. Lehden vaiheita ja sisältöä leimasivat 1930-luvun alkuun saakka amerikansuomalaisten kommunistien sisäiset ristiriidat. Sen jatkuva kiistakumppani oli saman levikkialueen lukijoita tavoitellut Raivaaja. Vuonna 1924 lehteä vastaan nostettiin kunnianloukkausjuttu, joka tuli maksamaan sille yhteensä yli 30 000 dollaria. Talvisodan aikana Eteenpäin tuki voimakkaasti Neuvostoliiton tavoitteita Suomessa. Päätoimittaja K. E. Heikkinen pidätettiin toista maailmansotaa seuranneissa kommunistivainoissa marraskuussa 1949 ja vietiin Ellis Islandille maasta karkottamista varten.
Lehden kustannusyhtiö julkaisi myös muita suomenkielisiä julkaisuja kuten teoreettista aikakauslehteä Viesti, naistenlehteä Työläisnainen sekä vuosijulkaisuja Punainen Kalenteri, Vappu ja Työmiehen Joulu. Vuonna 1950 Eteenpäin yhdistettiin Wisconsinin Superiorissa julkaistuun Työmies-lehteen. Niiden tilalle perustettiin Superiorissa vuoteen 1998 saakka ilmestynyt Työmies–Eteenpäin.
Aiheesta muualla

Eteenpäin digitoituna Kansalliskirjastossa
Espoon keskuspuisto

Rantakukka kukkii tulvalammessa.
Espoon keskuspuisto on 880 hehtaarin laajuinen, ekologisesti monipuolinen luontoalue Espoon keskellä. Sen välittömässä läheisyydessä asuu 27 000 espoolaista. Espoon keskuspuisto on Espoon toiseksi suurin yhtenäinen viheralue  Nuuksion kansallispuiston jälkeen. Puisto on laajoilta osin luonnontilaisen kaltaista tai muutoin vähäisesti käsiteltyä maastoa.
Sijainti

Pohjoisessa Keskuspuistoa rajaavat Suvelan ja Tuomarilan asuinalueet, idässä ja koillisessa Kuurinniitty, Henttaa ja Suurpelto. Etelässä Keskuspuisto taas rajoittuu Olariin ja Latokaskeen ja lännessä Vanttilaan. Keskuspuistoon kuuluvatkin Vantinkorven, Harmaakallion, Suvimetsän, Kuurinmetsän, Henttaanmetsän sekä Kokinmetsän luontoalueet.
Muodoltaan Keskuspuisto muistuttaa rusettia. Finnoontien tuntumassa olevat Söderskogin pellot edustavat rusetin solmua, ja itäinen ja läntinen puisto sen silmukoita. Vuosien aikana Keskuspuiston ympäristön rakennuspaine on kuitenkin pienentänyt Keskuspuiston pinta-alaa ja muuttanut rusetin repaleiseksi. Tulevaisuudessa tarkoituksena onkin turvata Espoon keskuspuiston asema tärkeänä liikuntapaikkana lähiseudun asukkaille sekä korostaa sen luonto- ja kulttuuriarvoa kehittyvän yhteiskunnan puristuksessa.
Finnoontie halkaisee keskuspuiston kahtia. Keskuspuiston itäpuolella on puiston ahkerimmin käytetyt ulkoilureitit, ne johtavat Suvelasta ja Kuuriinniitystä Puolarmetsään, Olariin sekä Henttaaseen. Finnoontien länsipuolella olevan Keskuspuiston tärkein reitti kulkee Vanttilan ja Latokasken välillä.