stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marjo T. Nurminen

Marjo T. Nurminen (s. 1967 Helsinki) on suomalainen vapaa toimittaja ja tietokirjailija. Hänen teoksensa Tiedon tyttäret sai vuoden 2008 Tieto-Finlandia-palkinnon. Kirja käsittelee usein unohduksiin jääneitä tieteen parissa toimineita naisia. Hänen toinen tietokirjansa, Maailma piirtyy kartalle, oli vuoden 2015 Tieto-Finlandia-ehdokas.
Nurminen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1986 ja opiskeli sen jälkeen vuoden Vapaassa taidekoulussa ja vietti toisen vuoden suomalaisperheen au pairina Japanissa. Vuonna 1988 hänet hyväksyttiin opiskelemaan yleistä kirjallisuustiedettä. Vuonna 1993 Nurminen vaihtoi pääaineekseen arkeologian ja opiskeli sivuaineina teoreettista filosofiaa, uskontotiedettä, antropologiaa ja naistutkimusta. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1997 ja opetti sen jälkeen yliopistossa antropologista arkeologiaa.
Vuonna 2000 Nurminen siirtyi tiedetoimittajaksi Yleisradioon. Hän on työskennellyt muun muassa Ylen Prisma-tiedeohjelman toimituksessa.
Nurmisen puoliso on merenkulkuneuvos Juha Nurminen. Kielentutkija Kaarlo Nieminen oli hänen isoisänsä.
Vuonna 2016 Brittiläinen Royal Geographical Society myönsi Marjo T. Nurmiselle ja hänen puolisolleen Juha Nurmiselle Fordham Award -palkinnon pariskunnan yhteisestä karttojen kulttuurihistoriaan liittyvästä tutkimus-ja kirjoitustyöstä. Seura myöntää tunnustuksen vuosittain poikkeuksellisen arvokkaasta toiminnasta maantieteen saralla.
Teokset

Tiedon tyttäret: oppineita eurooppalaisia naisia antiikista valistukseen.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-31824-9
Maailma piirtyy kartalle: tuhat vuotta maailmankartan kulttuurihistoriaa.  John Nurmisen säätiö, 2015.  ISBN 978-952-9-74546-3
Itämeren tarina: karttojen matkassa keskiajalta nykyaikaan. John Nurmisen säätiö, 2020. ISBN 9789529745852
Aiheesta muualla

Marjo T. Nurmisen kotisivut
Stenbäck, Irma: Tieteen naiset nousevat unohduksesta. Helsingin Sanomat, 29.10.2008, s. C1.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 24.9.2015.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Pirjo Nuutila
Aiheesta muualla

Pirjo Nuutila. University of Turku, Turku PET Centre. MD, PhD., Professor (englanniksi) (researchgate.net)
Publications by authors named "Pirjo Nuutila" (englanniksi) (pubfacts.com)
pieni osa Pirjo Nuutilan julkaisuja Turun yliopiston converis-tutkimustietokannassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  ORCID
Markku Nurminen

| Markku Nurminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1943 (ikä 81) Tampere
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tietojärjestelmätieteen professori (emeritus)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Turun yliopisto (FK 1966, FL 1968, FT 1976)
Instituutti:  Turun yliopisto
Oppilaat:  Susanne Bødker
Markku Ilmari Nurminen (s. 11. kesäkuuta 1943 Tampere) on suomalainen matemaatikko. Hän toimi Turun yliopiston tietojärjestelmätieteen professorina vuodesta 1990 (vuodesta 2009 emeritus).
Nurminen tuli ylioppilaaksi Kalevan yhteiskoulusta 1960. Hän valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966, lisensiaatiksi 1968 ja tohtoriksi 1976. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1976) oli otsikoitu Studies in systemeering on fuzziness in the analysis of information systems. Hän on ollut Åbo Akademin dosentti vuodesta 1978, ja hän oli Turun yliopiston dosentti vuosina 1980–1983 ja 1989–1990.
Nurminen toimi Turun kauppakorkeakoulun tietojenkäsittelyopin yliassistenttina 1970–1983. Tästä ajasta hän työskenteli osan virkaatekevänä apulaisprofessorina (1977–1978). Turun yliopiston apulaisprofessori hän oli vuosina 1983–1988, jona aikana hän työskenteli jakson Åbo Akademin professorin viransijaisena (1986). Jyväskylän yliopiston tietojenkäsittelyopin professorina hän oli vuosina 1988–1990. Turun yliopiston tietojärjestelmätieteen professori hän on oli vuodesta 1990. Hän on toiminut myös Bergenin yliopiston professorina (1982–1984) ja Oslon yliopiston informatiikan professorina (1994–1997).
Hänen tutkimuskohteitaan ovat systemointi ja tietojärjestelmät. Nurmisen uusin teos "Kenen työtä tietokone tekee? Työinformatiikan perusteet" (2023) kiteyttää työinformatiikaksi kutsutun näkökulman tietotyöstä ja tietojärjestelmistä. Työinformatiikan tavoitteena on parempi ymmärrys tietotyöstä osana työjärjestemiä, joka puolestaan tuottaisi sujuvampia tietojärjestelmiä ja niiden suunnittelua, arviointia tutkimuksen ja käytännön keinoin.
Teoksia (valikoima)

Nurminen, Markku I.: Kolme näkökulmaa tietotekniikkaan.  Juva:  Werner Söderström Osakeyhtiö, 1986.
Aiheesta muualla

Markku I. Nurminen,. University of Turku, Department of Management (englanniksi) (researchgate.net)
Markku I. Nurminen, professor emeritus at University of Turku (englanniksi) (linkedin.com)
Markku Nurminen (Mathematics Genealogy Project) North Dakota State University, ndsu.nodak.edu. Viitattu 19.5.2019. (englanniksi)
Markku Nurminen, työinformatiikan isä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  Association for Computing Machinery  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Muut:  IdRef
Nova

Nova Eridani 2009.
Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
n
k
Nova (lat. Stella nova eli uusi tähti) on äkillisesti kirkastuva tähti. Useimmat novat näkyvät vain kaukoputkella, mutta parhaimmillaan nova saattaa olla lyhyen aikaa taivaan kirkkaimpia tähtiä. Novaa sanotaan monesti "räjähtäväksi tähdeksi". Todellisuudessa tavallisessa novassa vain pieni määrä tähden ainetta räjähtää. Tyypillinen nova on lähekkäinen kaksoistähti, joka koostuu jättiläistähdestä ja valkoisesta kääpiöstä. Tavallisesta tähdestä virtaa vetypitoista ainetta valkoisen kääpiön pinnalle. Kun vetyä on kertynyt kyllin, se palaa valkoisen kääpiön pinnalla räjähdysmäisen nopeassa fuusioreaktiossa. Räjähdysmäinen purkaus ei tuhoa kumpaakaan tähteä, mutta nostaa tähtijärjestelmän kirkkautta tuntuvasti. Valkoisen kääpiön kirkkaus kasvaa päivässä tai parissa 7–16 magnitudia. Tähtitieteilijät arvelevat, että novia esiintyy vuosittain Linnunradassa noin 20–60 kappaletta. Suurin osa Linnunradan novista jää kuitenkin tähtienvälisten pilvien peittoon, ja siksi niiden todellista lukumäärää on vaikea arvioida.  Joitain toistuvia novia on havaittu. Kääpiönova muistuttaa novaa, mutta siinä tapahtuu purkauksia tiheästi. Novaa ei tule sekoittaa supernovaan, sillä novapurkaus on paljon supernovaa heikompi.
Stella nova – Uusi tähti

Taivaalla huomataan noin vuosikymmenen välein paljain silmin uusi tähti. Tällaista äkillisesti ilmestyvää tähteä kutsutaan latinankielisellä sanalla nova (latinaksi novus, nova "uusi"). Esimerkiksi elokuun lopussa vuonna 1975 näkyi Joutsenen tähdistössä Denebin lähellä tähti, joka oli melkein yhtä kirkas kuin Otavan tähdet. Tämä Nova Cygni 1975 kirkastui maksimissaan 1,7 magnitudiin, mutta himmeni noin viikossa paljain silmin näkymättömiin. 680 päivässä Nova cygni 1975 oli enää harrastelijakaukoputkessa himmeänä näkyvä 15,5 magnitudin tähti.
Kirkkain paljain silmin modernina aikana havaittu nova oli Nova Aquilae 1918, joka kirkastui magnitudiin -1,4 ja oli silloin melkein yhtä kirkas kuin Sirius. Novia on sanottu monesti räjähtäväksi tähdiksi. Oikeammin novat ovat tähtiä, joissa tapahtuu räjähdysmäisiä purkauksia. Supernovat ovat varsinaisia räjähtäviä tähtiä. Novia voi etsiä esimerkiksi voimakkaalla kiikarilla, jossa on suuri näkökenttä". Novien etsintä vaatii taivaan tuntemusta ja tähtikarttoja.
Historia

Tähtitieteilijä Tyko Brahe havaitsi 11. marraskuuta vuonna 1572 uuden tähden ilmestyneen Kassiopeian tähdistöön. Tämä oli hänestä varsin hätkähdyttävää, sillä hänen aikanaan ihmiset uskoivat tähtitaivaan olevan ikuinen ja muuttumaton, koska papit olivat ajan mukaisesti kertoneet kansalle, että Jumala oli luonut kaiken ja niin myös tähdet.
Brahe paneutui tutkimaan löytöään ja julkaisi vuonna 1573 pienen kirjasen nimeltään De stella nova (lat. Uudesta tähdestä). Tyko kuvaili löytöään tässä kirjassaan väittäen muun muassa että hänen löytämänsä uusi tähti sijaitsi hyvin kaukana tähtitaivaalla. Tykon havainto ja myös hänen kirjansa aiheuttivat suurta tyrmistystä etenkin papiston keskuudessa johtuen sen ristiriidasta pappien opetuksiin. Pappien opetuksien mukaan maailmankaikkeuteen ei ollut voinut syntyä mitään uutta sen jälkeen kun Jumala oli lopettanut luomistyönsä. Lisäksi tuohon aikaan lähes kaikki tähtitietous oli peräisin vielä Aristoteleen ja Ptolemaioksen teoksista.
Tykon havaitsema tähti luokiteltaisiin nykyään supernovaksi. Se tunnetaan nimellä SN 1572. Kirjan ansiosta termi ”nova” vakiintui tarkoittamaan uutta tähteä. Supernovaa ja novaa ei kuitenkaan erotettu ilmiöinä toisistaan ennen kuin vasta 1930-luvulla, jolloin niiden väliset rakenteelliset erot huomattiin. Nämä ”uudet tähdet” saivat nimensä niiden kirkkauksien perusteella: kirkkausasteeltaan voimakkaammasta novasta tuli supernova ja heikompi nimettiin vastaavasti novaksi.
Novan valokäyrä

Nova kirkastuu jonkin aikaa, ja himmenee hitaasti muutaman viikon aikana näkymättömiin. Kun novaa tutkitaan spektroskoopilla, huomataan laajeneva kaasukuori. Kaasukuoren laajeneminen tapahtuu 200–3 500 km/s luokkaa olevalla nopeudella. Spektrimittausten mukaan kaasukuoren laajeneminen nopeutuu novan himmetessä. Nova Lacertaen 1936 kirkkaus himmeni kymmenessä päivässä 3.5m, mutta laajenemisnopeus kasvoi 1 100:sta 3 500 km/s:iin. Spektrissä näkyy myös monien eri kaasukuorten laajeneminen. Kaasukuoren laajetessa alun jatkuva spektri vaihtuu emissiospektriksi jossa näkyy niin sanottuja kiellettyjä viivoja. Novan spektrissä on tyypillistä absorptioviivojen sinisiirtymä ja emissioviivojen punasiirtymä. Tämä johtuu siitä, että tähteä vasten oleva meitä kohti tuleva kaasu imee valoa, ja tuottaa Dopplerin ilmiön mukaisen sinisiirtymän. Toisaalta mesistä poispäin menevä punasiirtymän tuottava kaasu hehkuu tummaa taivasta vasten. Kun aikaa on kulunut kyllin, novan laajeneva kaasukuori saattaa ilmestyä näkyviin kaukoputkeenkin.
Yleensä novan kirkkaus nousee muutamassa tunnissa tai päivässä 7–18 magnitudia , yleensä 9–14 magnitudia. Huipun absoluuttinen kirkkaus on −6...−8 magnitudia ja kirkastuminen jopa miljoonakertainen. Purkauksessa vapautuu 1E44-1E45 ergiä. Keskimäärin kirkastuminen on noin 11,7 magnitudia ja huipun absoluuttinen kirkkaus noin −7,5. 
Kirkastuminen 11 magnitudia saattaa tapahtua kahdessa vaiheessa, esihuippuun 9 m ja hieman hitaammin varsinaiseen huippuun 2 m Tämän jälkeen nova alkaa himmetä, alussa melko nopeasti, myöhemmin hitaammin ja epäsäännöllisesti. Alussa kirkkaus himmenee melko tasaisesti, mutta myöhemmin saattaa esiintyä yksi pitkä syvä tai useampia matalia melko lyhytkestoisia himmenemisiä.. Tyypillisesti tämä "häiriö" tapahtuu kirkkauden himmettyä huipusta 3,5–6 magnitudia. Tämä tapahtuu noin 25–125 päivää huipun jälkeen. Kuitenkin esimerkiksi Nova Herculis 1934 himmeni huipun jälkeen alussa hitaasti ja epäsäännöllisesti kolmisen kuukautta, sitten himmentyi melko nopeasti kuukaudessa 10 magnitudia muutamaksi kuukaudeksi ennen kirkkauden vakiintumista.
RT Serpentis nousi ensin nopeasti maksimiinsa, mutta himmenemisen sijasta hitaasti kirkastui noin 4 000 päivää ennen kuin alkoi himmetä.
Novan absoluuttinen magnitudi minimissä on noin 4–5 ja luminositeetti silloin noin 10 aurinkoa.
Ne novat jotka himmenevät nopeammin, saavuttavat suuremman maksimikirkkauden kuin ne jotka himmenevät huipun jälkeen hitaasti.
Toistuvat novat

Jotkut novat purkautuvat 2-monta kertaa. Esimerkiksi T Coronae Borealis "räjähti" 1866 ja 1946. Tämän tyyppisten toistuvien novien "jakso" on noin 10–100 vuotta ja niiden kirkkaus novapurkauksessa kasvaa noin 7–9 magnitudia. Mitä suurempi novapurkauksessa kirkastuminen on, sen harvemmin se toistuu. Toistuvat novat purkautuvat himmeämmin kuin tavalliset novat, mutta ovat minimissä näitä kirkkaampia.
Toistuvan novan massanmenetys purkauksessa on pienempi kuin tavallisen novan.
Minimissä toistuvan novan absoluuttinen visuaalinen kirkkaus MV on noin 2–3 ja luminositeetti noin 100. Toistuvan novan purkauksessa vapautuu energiaa noin 1E43-1E44 ergiä.
Teorian mukaan myös tavalliset novapurkaukset toistuvat, mutta purkausten väli on arvioitu noin 100 000 – 10 miljoonaksi vuodeksi eikä tällöin useita purkauksia havaita ihmisiän tai kirjoitetun historian aikanakaan. Jos lasketaan toistuvista novista, tavallinen nova purkautuisi jo 1 000 vuoden välein.
| Täysi nimi  | Lyhenne  | Magnitudi alue  | Päiviä jolloin  kirkkaus aleni 3 magnitudia huipusta | Purkausvuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| RS Ophiuchi | RS Oph | 4,8–11 | 14 | 2006, 1985, 1967, 1958 |
| T Coronae Borealis | T CrB | 2,5–10,8 | 6 | 1946, 1866 |
| T Pyxidis | T Pyx | 6,4–15,5 | 62 | 2011, 1967, 1944, 1920, 1902, 1890" |
| U Scorpii | U Sco | 7,5–17,6 | 2,6 | 2010, 1999, 1987, 1979 |
Luokittelu

Novien  spektrityyppi on Q, mutta monesti esitetään novan aiheuttaman kaksoistähden spektrit. Novat ovat purkautuvista muuttuvista tähdistä tunnetuimpia. Novat itsessään jaetaan tavallisiin noviin, toistuviin noviin ja novamaisiin muuttujiin.
Jos novan kirkkauden muutokset poikkeavat tavallisesta, esitetään seuraavia novaluokkia.
Nopeat novat: Kirkkaus nousee nopeasti huippuunsa ja maksimikirkkaus kestää yleensä muutaman päivän, jonka jälkeen himmeneminen tapahtuu nopeasti. Himmenemisessä voi tapahtua nopeahkoa kirkastumista ja palautumista eli ns. "sahaamista". Esimerkiksi Nova Persei 1901.
Hitaat novat: Kirkkaus nousee asteittain maksimiin ja kestää muutamia viikkoja, jonka jälkeen kirkkaus himmenee noin 150 päivässä.
Hyvin hitaat novat: Kirkkauden maksimi kestää vuosia ja myös himmeneminen on äärimmäisen hidasta. Esimerkiksi RT Serpentis.
Purkausten syy

Novat ovat kaikki lähekkäisiä kaksoistähtiä, joissa valkoinen kääpiö ja jättiläiseksi paisuva tähti kiertävät toisiaan. Esimerkiksi Nova Cygni 1500 on AM Herculis-tähti, jossa magneettinen valkoinen kääpiö ja punainen jättiläinen kiertävät toisiaan. Purkausten syy on punaisesta jättiläisestä valkoiseen kääpiöön virtaavan aineen ajoittainen räjähdysmäinen fuusiopalaminen valkoisen kääpiön pinnalla.
1. Pääsarjan tähden ja valkoisen kääpiön muodostama kaksoistähtijärjestelmä.
2. Valkoisen kääpiön kumppani on tullut elämänsä loppuvaiheeseen ja paisuu siksi punaiseksi jättiläiseksi. Jättiläistähti pyrkii laajenemaan hitaasti.
3. Jättiläistähti täyttää Rochen pinnan, joka on eräänlainen painovoimaraja, jonka takaa kaasu vuotaa punaisesta jättiläisestä.
4 Vetypitoinen kaasu virtaa kiekkomaisena spiraalina valkoiseen kääpiöön. Spiraalimainen virtaus johtuu siitä, että toisiaan kiertävillä tähdillä on nopeutta niin paljon, ettei kaasu voi pudota suoraan valkoiseen kääpiöön.
5 Kun kaasu osuu valkoisen kääpiön pintaan, vapautuva putoamisenergia lisää valkoisen kääpiön kirkkautta. Valkoisen kääpiön säteily rajoittaa sen pinnalle tulevaa massavirtaa jos se kasvaa tietyn rajan yli.
4. Aineen kertyessä valkoisen kääpiön pinnalle pinnan lämpötila ja siihen kohdistuva paine kasvavat. Ajan mittaan paine ja lämpötila ovat tarpeeksi korkeita fuusioreaktion alkamiseksi. Fuusioreaktion tapahtuminen valkoisen kääpiön pinnalla räjäyttää sen pinnalle kertyneen ainekerroksen avaruuteen ja nostaa sen kirkkautta räjähdysmäisesti. Fuusioreaktion synnyttämä paineaalto hajottaa valkoista kääpiötä kiertäneen ainekiekon.
5. Fuusioreaktio ei kuitenkaan ole tarpeeksi voimakas tuhoamaan valkoista kääpiötä. Fuusioreaktion päätyttyä valkoisen kääpiön kirkkaus normalisoituu ja aineen kerääntymisprosessi alkaa uudelleen. Tästä syystä novat ovat toistuvia eli syklisiä. Mitä harvinaisempia purkaukset ovat, sitä voimakkaampia ne ovat, sillä voimakas purkaus vaatii pitkän "uudelleen latautumisajan". Purkausten toistumistiheys ja voima riippuvat muun muassa valkoisen kääpiön massasta, sen  vetovoiman suuruudesta ja viereisestä tähdestä tulevasta massavirrasta.
Novat eivät ole ikuisia

Novapurkaukset eivät voi jatkua loputtomiin. Novapurkauksien jatkuminen valkoisen kääpiötähden pinnalla on riippuvainen toisen tähden vakaudesta ja siitä virtaavan massavirran suuruudesta. Valkoisen kääpiön kumppanin elämän vakaa vaihe päättyy lopulta joko supernovaräjähdykseen tai toisen valkoisen kääpiön syntyyn. Myös valkoisella kääpiöllä voi tapahtua supernovaräjähdys.
Mikäli alkuperäisen tähden massa on pienempi kuin kolme Auringon massaa, niin sen ulkokerrokset hajoavat rauhallisesti avaruuteen ja siitä jää jäljelle valkoinen kääpiö. Tällöin molemmat valkoiset kääpiöt jäävät vielä kiertämään toisiaan, mutta viilentyvät lopulta mustiksi kääpiöiksi. Novapurkaukset päättyvät johtuen ainevirran tyrehtymisestä.
Mikäli tähden massa on suurempi kuin kolme Auringon massaa, niin se tuhoutuu valtavassa supernovaräjähdyksessä ja samalla tuhoutuu myös sen kumppani. Räjähtävän tähden massasta riippuen supernovaräjähdyksestä voi syntyä neutronitähti tai musta aukko. Novapurkaukset päättyvät johtuen molempien tähtien tuhoutumisesta.
Itse valkoisen kääpiön massan yläraja on 1,4 Auringon massaa. Jos toisesta tähdestä tulee massaa niin paljon, että massaraja ylittyy, valkoinen kääpiö räjähtää supernovana (tyyppi Ia) ja siitä tulee neutronitähti. Tätä massarajaa kutsutaan myös Chandrasekharin rajaksi. Novapurkaukset päättyvät johtuen pääsarjan tähden tuhoutumisesta supernovaräjähdyksessä.
Novien päättymiseen on siis kolme syytä. Kaksi niistä on riippuvaisia tähden massan suuruudesta ja kolmas siitä virtaavan massavirran suuruudesta. Novan voisi siis sanoa olevan vain yksi mahdollinen vaihe  kaksoistähden elämässä, jonka päättyminen on vain ajan kysymys.
Nova kirkkaimmillaan ja selvästi himmeämpänä purkauksen jälkeen.
Tyko Brahe 1546 - 1601.
Nova Cygni 1975:n eli V1500 Cygni valokäyrä. Eri paikoissa eri tavoin tehdyt kirkkausmittaukset ovat hieman erilaisia.
NASA:n  Hubble-teleskoopin ottama kuva vuonna 1992 tapahtuneesta novapurkauksesta V1974 Cygni -tähdessä.
Vasemmanpuoleinen kuva näyttää T Pyxidis tähden ympärillä olevan kaasupilven, joka on syntynyt useiden novapurkausten tuloksena. Oikeanpuoleinen kuva osoittaa, ettei tämä kaasupilvi olekaan pilvimäinen kuten ennen on oletettu, vaan että kaasu on jakaantunut useaksi "kuplaksi", jotka ovat oman aurinkokuntamme kokoisia.
Tämä on taiteilijan näkemys klassisesta novamaisesta kaksoistähtijärjestelmästä. Punaiseksi jättiläiseksi paisuvasta tähdestä virtaa ainetta kaasukiekon kautta valkoisen kääpiön pinnalle. Valkoinen kääpiö on vain 10 000 km kokoinen, ja se ei näy piirroksessa kiekon keskellä.
Deon Meyer

| Deon Meyer |
| --- | --- |
 Meyer vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1958
Kansalaisuus:  Etelä-Afrikka
Ammatti:  kirjailija
Aiheesta muualla
Kotisivu
Deon Meyer (s. 4. heinäkuuta 1958) on eteläafrikkalainen kirjailija, joka kirjoittaa afrikaansiksi jännityskirjoja. Hänen teoksiansa on käännetty yli 20 kielelle.
Meyer opiskeli Englannin kirjallisuutta ja historiaa, minkä lisäksi hän työskenteli mainos- ja viestintätoimistoissa. Hänellä oli myös oma yritys, joka edusti muun muuassa BMW:n moottoripyörien maahantuojaa.
Suomennetut teokset

Kuolema päivänkoitteessa (2013)
Metsästäjän sydän (2014)
Lyhennelmä teoksesta: Thirteen hours teoksessa Kirjavaliot, Helsinki : Valitut palat, cop. 2013 ISBN 978-951-584-987-8
Lyhennelmä teoksesta: Cobra teoksessa Kirjavaliot, Helsinki : Valitut palat, cop. 2015 ISBN 978-952-296-077-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deon Meyer Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  Europeana  IdRef
Nuorisotiedon kirjasto

Nuorisotiedon kirjasto on vuonna 1974 perustettu valtakunnallisesti kaikille avoin nuorisoalan erikoiskirjasto. Kesällä 2021 osa kirjaston aineistosta siirrettiin Humanistisen ammattikorkeakoulun (Humak) alaisuuteen, mutta varsinainen Suomen nuorisoalan kattojärjestön  Allianssin ylläpitämä kirjastotoiminta lakkautettiin.
Kirjaston käyttö ja kokoelmat

Nuorisoalan erikoiskirjaston perustehtävä oli nuoria koskevan tiedon kokoaminen, tallentaminen ja välittäminen. Monitieteisessä kokoelmassa oli nuoria koskevia julkaisuja, artikkeleita ja tallenneaineistoa useasta eri näkökulmasta. Kaikille avoimen kirjaston merkittävimpiä kohderyhmiä olivat eri tavoin nuorisoalalla ammatikseen toimivat ja alalle opiskelevat, nuorisotutkijat sekä toimittajat ja opettajat.
Kirjaston monitieteinen kokoelma sisälsi nuoria, nuorisotyötä ja -tutkimusta sekä järjestö- ja kansalaistoimintaa koskevaa aineistoa. Kustannetun tieto- ja tutkimuskirjallisuuden lisäksi kokoelmissa oli huomattava määrä vähälevikkistä tai julkaisematonta kirjallisuutta, kuten opinnäytteitä, raportteja ja pienpainatteita. Kaikkiaan kirjaston kokoelmiin tallennettiin liki 24 000 nidettä, joista osa siirtyi Humakin kirjastoon ja Finna-tietokantaan.
Kirjastosta löytyivät erilliset kokoelmat muun muassa nuorisotyön varhaisimmista ajoista, nuorisopsykiatriasta, draamakasvatuksesta sekä seikkailukasvatuksesta. Verkkosivuille koottiin tietoa kulloinkin ajankohtaisista aiheista, viimeisimpinä esimerkiksi nuorista turvapaikanhakijoista sekä nuorista ja koronasta.
Erilliskokoelmista osa saatiin kesällä 2021 sijoitettua uudelleen. 35 vuotta kirjastossa kartutettu Nuorisopsykiatrian kokoelma päätyi  Kriminologiseen kirjastoon ja myös joukko eriaiheisia yksittäisteoksia lähti muihin kirjastoihin. Kirjaston tallenneaineisto toimitettiin Kansalliseen audiovisuaaliseen arkistoon (KAVI). Nuorisotyön historia -kokoelma muodostui asessori Ilmari Rinteen keräämän kirjallisuuden ympärille. Kokonaisuus palautettiin Turkuun Nuoperiin, joka etsii sille uutta sijoituspaikkaa. Kirjaston perustamisaineisto, nuorisopoliittiset suunnitelmat ja -tutkimukset, otettiin Turun yliopiston poliittisen historian käyttöön.  Elävän kirjaston aineisto tallennettiin Nuoperiin.
Olennainen osa Nuorisotiedon kirjaston työtä oli nuorisoalan tiedontuotannon dokumentointi. Kirjaston omasta tietokannasta löytyivät kirjojen ja tallenteiden lisäksi tiedot koti- ja ulkomaisten lehtien nuorisoalaan ja -tutkimukseen liittyvistä artikkeleista. Tietokantaan ryhdyttiin tallentamaan aktiivisesti myös linkkejä alan verkkojulkaisuihin, kun niitä alkoi ilmestyä painetun aineiston rinnalle.
Kirjasto järjesti tapahtumia itse, ja sinne tehtiin säännöllisesti opintokäyntejä korkeakouluista ja muista oppilaitoksista. Kirjaston lanseeraama suosittu Matkalaukkukirjasto-palvelu vei nuorisotietoa seminaareihin ja tapahtumiin. Kirjasto oli mukana käynnistämässä ja levittämässä Allianssin yhdenvertaisuustoiminnan kanssa pohjoismaista Elävä kirjasto -menetelmää Suomeen vuodesta 2006 alkaen. Uutena toimintamuotona kirjasto aloitti vuonna 2014 Hakemusklinikka järjestöille -palvelun, jossa tarjotaan tukea ja konsultointia opetus- ja kulttuuriministeriön (OKM) nuorisotyön yleisavustuksia hakeville järjestöille lomakkeiden täyttämisessä. Myöhemmin mukaan tuli myös vastaava Selvitysklinikka -palvelu. Sparraajina lomakkeiden täyttämisessä olivat sittemmin myös muut Allianssin asiantuntijat.