stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neurolingvistinen ohjelmointi
Arvostelua

NLP:tä on arvosteltu ennen kaikkea seuraavista asioista:
NLP:llä ei nimestään huolimatta ole neurotieteisiin perustuvaa pohjaa, vaan he luokittelevat sen näkökulmasta riippuen new ageksi tai näennäistieteeksi.
NLP:n viitekehys on niin laaja, että sitä on lähes mahdotonta arvioida kokonaisuutena; osa sen käyttämistä käsitteistä liittyy behavioristiseen tai kognitiiviseen psykologiaan, osa on perustajien Bandlerin ja Grinderin sekä myöhempien NLP-soveltajien itse kehittämiä.lähde?
NLP-terapian antajien kokemus, koulutus ja pätevyys vaihtelee. NLP-nimikkeen alla voidaan markkinoida lukuisia erilaisia tuotteita ja terapioita. Näihin lukeutuvat muun muassa erilaiset manipulaatio- tai itsehypnoosimenetelmät, jotka voivat antaa epärealistisia lupauksia terapian hyödyistä.
NLP:llä ole selkeää tutkimuspohjaa se luokitellaankin näennäistieteeksi.
Psykiatrian dosentti, psykiatrian ja oikeuspsykiatrian erikoislääkäri Hannu Lauerma katsoo NLP:n olevan aggressiivisesti ja kritiikittömästi markkinoitu oppirakennelma, ja koko käsitteen nimi on Lauerman mukaan valetieteellinen ja harhaanjohtava. Lauerman mukaan NLP:n kliinisestä vaikuttavuudesta ei ole tieteellistä näyttöä ja monet NLP:n perusoletukset on jopa osoitettu kestämättömiksi. Hänen mukaansa NLP on erityisen vaarallista, jos sitä käytetään asianmukaisen lääketieteellisen hoidon sijasta skitsofreniapotilaisiin, jotka ovat alttiita vaarallisiin tai väkivaltaisiin tekoihin.
Kirjallisuutta

Drenth, J.D. (2003) Growing anti-intellectualism in Europe; a menace to science. Studia Psychologica, 2003, 45, 5-13
Lilienfeld S. O, Steven Jay Lynn, and Jeffrey M. Lohr (toim). 2003 Science and Pseudoscience in Clinical Psychology. Guilford Press, New York. ISBN 1-57230-828-1
Williams, W. F. (toim. 2000) Encyclopedia of pseudoscience: Neurolinguistic programming. Chicago Fitzroy Dearborn. ISBN 1-57958-207-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neurolingvistinen ohjelmointi Wikimedia Commonsissa
Việt Minh

Việt Minhin lippu.
Việt  Minh tai Vietminh (vietn. Việt Nam Ðộc Lập Ðồng Minh Hội, ’Vietnamin itsenäisyysliitto’) oli Ho Tši Minhin vuonna 1941 perustama liike, joka tähtäsi Vietnamin vapauttamiseen Ranskan siirtomaaherruudesta. Vietnamin alue oli tuolloin osa Ranskan Indokiinana tunnettua siirtomaata. Việt Minh vastusti myös Japanin miehitystä (Japani oli vallannut alueen 1941). Việt Minhin taistelu johti Ranskan Indokiinan itsenäistymiseen.
Việt Minh sekoitetaan joskus Việt Nam Cách mệnh Đồng minh Hội (lyh. Việt Cách) -nimiseen liikkeeseen, jonka perustivat Nguyễn Hải Thần ja Ho Ngoc Lam.
Liikkeen historia > Perustaminen

Việt Minh perustettiin Pác Bó -nimisessä paikassa Vietnamin pohjoisessa Cao Bằngin maakunnassa, vain kivenheiton päässä Kiinan rajasta. Siellä pidettiin 10.–19. toukokuuta 1941 Indokiinan kommunistisen puolueen keskuskomitean kahdeksas täysistunto. Istuntoa johti mies, jonka sekä kokouksen osanottajat että kaikki vietnamilaiset ja myös Ranskan salainen poliisi tunsivat parhaiten nimeltä Nguyễn Ái Quốc (Nguyễn "Isänmaanystävä"). Oltuaan kolmekymmentä vuotta maanpaossa hän oli vasta äskettäin palannut takaisin Vietnamiin ja perustanut tukikohtansa syrjäiseen Pác Bóhon, keskelle tiheää viidakkoa, piiloon siirtomaapoliisin katseilta. Nguyễn Ái Quốc omaksui pian uuden peitenimen Hồ Chí Minh (Ho "Hän, joka valaisee").
Liikkeen historia > Tavoitteet

Ho Tši Minh oli vakuuttunut, että Vietnamin itsenäisyystaistelu oli nyt tullut uuteen, ratkaisevaan vaiheeseen. Maailmanvallankumouksen sijaan nyt täytyi keskittyä kansalliseen itsenäisyystaisteluun. Kommunistista ideologiaa ei haluttu erityisesti painottaa, koska monet itsenäisyyttä kannattavat vierastivat ajatusta kommunismista. Kaikki vietnamilaiset – ikään, sukupuoleen, uskontoon, poliittiseen näkemykseen tai yhteiskuntaluokkaan katsomatta – pitäisi saada toimimaan yhdessä, jotta saavutettaisiin tärkein päämäärä eli itsenäinen Vietnam. Näiden ajatusten pohjalta päätettiin täysistunnon kuluessa perustaa uusi järjestö.
Liikkeen historia > Taistelu Japania vastaan

Toisen maailmansodan aikana Japani valloitti Ranskan Indokiinan. Việt Minh taisteli sekä ranskalaisia että japanilaisia vastaan. Vastarinnassa Japania vastaan Việt Minhiä rahoittivat Yhdysvallat ja Kiina. Japanin antauduttua elokuussa 1945 Ho Tši Minhin johtama Việt Minh otti maan hallintaansa ja 2. syyskuuta perustettiin Vietnamin demokraattinen tasavalta. Kun Japani oli voitettu, Yhdysvallat vetivät tukensa pois Vietnamista.
Liikkeen historia > Taistelu Ranskaa vastaan: Indokiinan sota

Ranskan joukot kuitenkin palasivat takaisin alueelle parin kuukauden kuluttua Vietnamin itsenäisyysjulistuksesta palauttaakseen siirtomaan hallintaansa. Sota USA:n taloudellisesti ja poliittisesti tukemaa Ranskaa vastaan jatkui lähes kymmenen vuotta ja se tunnetaan nimellä ensimmäinen Indokiinan sota.
Ranskalainen kenraali Jean-Etienne Valluy pakotti nopeasti Việt Minhin vetäytymään pääkaupungista Hanoista. Ranskalainen panssaroitu jalkaväki kulki Hanoin läpi käyden pieniä taisteluita eristettyjä Việt Minhin joukkoja vastaan. Vuonna 1947 ranskalaiset saartoivat Việt Minhin päämajan Viet Bacin. He onnistuivat lähes vangitsemaan Ho Tši Minhin, joka kuitenkin pakeni viime hetkellä.
Việt Minhin taistelu Ranskaa vastaan ei ollut tehokasta ennen vuotta 1949, jolloin Kiinan kommunistit saapuivat Vietnamin pohjoisrajalle ja tarjosivat Việt Minhin joukoille suojaisia tukikohtia ja raskaita aseita. Niiden avulla Việt Minh onnistui saamaan haltuunsa useita maaseutualueita, mutta tärkeimmät alueet jäivät yhä Ranskan hallintaan.
Ranskan hävittyä Điện Biên Phủn taistelun se päätti vetäytyä Indokiinasta. Geneven konferenssissa pidetyissä rauhanneuvotteluissa Vietnam jaettiin 17. leveyspiiriä pitkin Pohjois- ja Etelä-Vietnamiksi ajaksi ennen yhteisiä vaaleja vuonna 1956. 11. lokakuuta 1954 valta Pohjois-Vietnamissa siirtyi Việt Minhille ja Ho Tši Minhistä tehtiin kommunistisen valtion pääministeri. 1955 Etelä-Vietnamin monarkia lakkautettiin ja ensimmäiseksi presidentiksi nousi Ngô Đình Diệm.
Liikkeen historia > Indokiinan sodasta Vietnamin sotaan

Vietnamin jako ei kuitenkaan jäänyt niin lyhyeksi kuin oli suunniteltu, sillä Yhdysvaltojen tukema Etelä-Vietnam ei suostunut järjestämään aiottuja vaaleja vuonna 1956, syynään Ho Tši Minhin epäluotettavuus. Pääsyynä oli kuitenkin pelko Vietnamin muuttumisesta kokonaan kommunistiseksi, sillä Việt Minhin suosio oli etelässäkin suuri.
Etelä-Vietnamin kommunistit ja Pohjois-Vietnamista lähetetyt joukot perustivat yhdessä Vietkongin, jota kutsutaan myös nimellä FNL eli Vietnamin kansallinen vapautusrintama. USA:n ja vapautusrintaman väliset konfliktit laajenivat lopulta Vietnamin sodaksi.
Kentriká Tzoumérka

| Kentriká Tzoumérka Kentriká Tzoumérkan kunta Κεντρικά Τζουμέρκα Δήμος Κεντρικών Τζουμέρκων |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Kentriká Tzoumérka
 Koordinaatit: 39°22′N, 21°11′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Árta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  1903
 – Kuntakeskus:  Vourgaréli
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  515,9 km²
Väkiluku (2011):  6 178
 – Väestötiheys:  11,98 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  AT
 
 www.dhmosktzoumerkwn.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kentriká Tzoumérka (kreik. Κεντρικά Τζουμέρκα eli Δήμος Κεντρικών Τζουμέρκων, Dímos Kentrikón Tzoumérkon) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Ártan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnan pinta-ala on 515,9 neliökilometriä ja väkiluku 6 178 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Vourgaréli.
Kentriká Tzoumérkan kunta syntyi, kun Ágnanta, Athamanía, Melissourgoí ja Theodóriana yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti. Kunta, "Keskinen Tzoumérka", on nimetty alueen läpi kulkevan Athamaniká- eli Tzoumérka-vuorijonon mukaan, samoin kuin sen pohjoispuolella sijaitseva Vóreia Tzoumérka, "Pohjoinen Tzoumérka".
Aiheesta muualla

Δήμος Κεντρικών Τζουμέρκων. Kentriká Tzoumérkan kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Epeiroksen alue
| --- | --- |
Ártan alueyksikkö:  Árta  Geórgios Karaïskákis  Kentriká Tzoumérka  Nikólaos Skoufás 
Ioánninan alueyksikkö:  Dodóni  Ioánnina  Kónitsa  Métsovo  Pogóni  Vóreia Tzoumérka  Zagóri  Zítsa 
Prévezan alueyksikkö:  Párga  Préveza  Zirós 
Thesprotian alueyksikkö:  Filiátes  Igoumenítsa  Soúli
Laurentius Petri Gothus

Laurentius Petri Gothus (n. 1529/1530 Söderköping, Ruotsi – 12. helmikuuta 1579 Uppsala, Ruotsi) oli ruotsalainen teologi ja Uppsalan yliopiston kreikan kielen professori 1566–1574. Hän oli Ruotsin toinen luterilainen arkkipiispa 1574–1579 ja myös virsirunoilija.
Laurentius Petri (joka on latinisaatio nimestä Lars Petersson) sai lisänimen Gothus erotuksesi vanhemmasta Laurentius Petri Nericiusista, Ruotsin ensimmäisestä luterilaisesta arkkipiispasta, joka oli hänen appensa. Hän kirjautui Wittenbergin yliopistoon vuonna 1557 ja opiskeli kolme vuotta Philipp Melanchthonin johdolla. Petri palasi Ruotsiin 1561 ja hänestä tuli kuningas Eerik XIV:n hovisaarnaaja. Sittemmin hänestä tuli Upsalan yliopiston kreikan kielen professori ja hänet nimitettiin rehtoriksi vuonna 1566. Viimeiset vuotensa hän oli arkkipiispa.
Laurentius Petrin virsiä on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa yksi, virsi 294 "Ihminen, synnissänsä kauan maannut" (En syndigh Man/ som lågh i Syndsens Dwala, s Hemminki Maskulainen virsikirjaan 1605. Uud. komitea 1867, 1937, 1984) sekä hänen ruotsintamansa virsi 296 "Sinuhun, Jeesus, ainoaan". Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi hänen virtensä,  virsi 533,  "Ihminen, synnin horroksessa maannut" (En syndigh Man/ som lågh i Syndsens Dwala), joka on  Olov Hartmannin Gothuksen virren pohjalta tekemä uusi virsi (En syndig man låg sänkt i syndens). Sen suomenkielinen käännös on Pekka Kivekkään 1999 tekemä.
Malawi

Malawin tasavalta eli Malawi (entinen Njassamaa) on yli 20 miljoonan asukkaan sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat Sambia, Tansania ja Mosambik. Idässä sitä rajoittaa myös yli 500 kilometriä pitkä Njassajärvi. Maa itsenäistyi brittien siirtomaavallasta vuonna 1964. Se oli 30 vuotta yhden puolueen hallitsema, kunnes maassa järjestettiin vuonna 1994 ensimmäiset monipuoluevaalit.
Malawin väestöstä 90 prosenttia elää kotitarveviljelystä, ja maatalous tuottaa tärkeimmät vientituotteet, ennen kaikkea tupakkaa, teetä ja sokeria. Kaivannaisista esimerkiksi uraani kuuluu keskeisiin vientituotteisiin. Kuivuus on aiheuttanut siellä suuria ongelmia. Maa lukeutuu Yhdistyneiden kansakuntien vähiten kehittyneiden maiden listalle. Huomattava enemmistö väestöstä kärsii äärimmäisestä köyhyydestä. Maailmanpankin vuoden 2014 tilaston mukaan reaalinen bruttokansantulo (BKTL, Atlaksen metodi) oli keskimäärin vain 250 dollaria vuodessa henkeä kohden, mikä oli tilastossa maailman alhaisin maakohtainen lukema (sija 213/213). Ostovoimakorjattu (PPP) lukema oli 780 USD vuodessa henkeä kohden (maailman 3. alhaisin lukema, maakohtainen sijoitus 211/213).
Maantiede ja luonto

Malawin kartta. Kaupungeista aluekeskukset vahvennettu.
Malawi on noin 840 kilometriä pitkä valtio, jonka leveys vaihtelee 10–160 kilometrin välillä. Sitä rajoittavat Tansania pohjoisessa, Mosambik idässä ja etelässä ja Sambia lännessä.
Malawin huomattavin piirre on sen halki pohjoisesta etelään kulkeva Itä-Afrikan hautavajoama, jonka alueella on muun muassa Njassajärvi ja Shirejoen laakso. Njassajärven länsipuolella on 8–24 kilometriä leveä rantavyöhyke, jossa on paljon soita ja laguuneja. Shirejoen laakso ulottuu 400 kilometrin päähän Njassajärven etelärannasta.
Njassajärven rannikkotasangon länsipuolella kohoaa keskusylänkö, joka nousee 760–1 370 metrin korkeuteen. Se kattaa noin kolme neljäsosaa Malawin maapinta-alasta. Vuoristoalueet puolestaan kohoavat yli 2 400 metriin. Näiden lisäksi Malawissa on kaksi erillistä massiivia, Mulanje (3 002 metriä) ja Zomba (2 087 metriä). Niiden itä- ja pohjoispuolella maasto laskeutuu nopeasti Chilwajärven tasangolle.
Njassajärvi on noin 29 600 neliökilometrin suuruinen järvi, joka jatkuu vielä Malawin rajojen ulkopuolella. Suurin osa Malawista kuuluu järven vesistöalueeseen, ja sen laskujoki on Shire, joka puolestaan laskee Mosambikissa Sambesiin.
Malawin ilmasto jakautuu touko-lokakuussa olevaan kuivaan kauteen ja marras-huhtikuussa vallitsevaan sadekauteen. Lämpötilat vaihtelevat suurten korkeuserojen takia. Shiren laakso on vain noin 180 metrin korkeudella merenpinnasta, ja siellä vallitsee kuuma trooppinen ilmasto. Vuoristoalueet ovat Afrikan sateisimpia, siellä sataa vuosittain 1 500–2 000 millimetriä.
Malawin alkuperäinen kasvillisuus on varsin suuresti ihmisen muokkaamaa, ja iso osa alkuperäisistä metsistä on kaadettu ja ylängöillä niiden tilalle on istutettu talouspuita. Hedelmällisissä laaksoissa ja joen varsilla on akaasiametsiä. Painanteissa on puolestaan dambo-kasvillisuutta. Ylängöillä sekä Mulanjen ja Zomban massiiveilla on ruohomaita ja ainavihantia metsiä. Kuivilla alankoalueilla on puolestaan savannia, muun muassa miombo-metsiä.
Malawissa on tavattu yli 170 nisäkäslajia, joiden joukossa ovat viisi suurta eli puhveli, norsu, leijona, leopardi ja sarvikuono. Lintulajeja on nähty lähes 650. Njassajärvessä elää yli tuhat kalalajia, joista viittäsataa ei tavata missään muualla. Kämmeköitä on yli neljäsataa lajia.
Malawissa on kaksi Unescon maailmanperintökohdetta: Chongoni-vuoren kalliomaalausalue ja Malawijärven kansallispuisto. Kaikkiaan maassa on yhdeksän kansallispuistoa.
Historia > Varhaiset vaiheet

Malawin alueelta on löytynyt ihmisen kulttuurijäänteitä yli 50 000 vuoden takaa, mutta vanhimmat Homo sapiens -fossiilit ovat 8 000 vuotta vanhoja. Varhaisimmat asukkaat olivat sanien esivanhempia. Bantuekspansio toi Malawiin bantuja. Ensimmäiset heistä valtasivat alueen ajanlaskun kolmen ensimmäisen vuosisadan aikana. Sen jälkeen heidän asutuskeskuksensa, raudantyöstö ja kaskiviljely alkoivat levitä. Ensimmäistä bantuista ei ole juurikaan tietoa, mutta 1200–1400-lukujen muuttoliikkeen aikana Malawin kirjoitettu historia alkoi.
Alueelle levinneet bantut loivat myös ensimmäiset valtiot, joilla oli keskushallinto. Maravi perustettiin noin vuonna 1480, ja se käsitti suurimman osan keskistä ja eteläistä Malawia. Maravivaltio levittäytyi 1600-luvulla Sambian ja Mosambikin alueille. Maravivaltion vaikutusvata alkoi murentua sisäisiin ristiriitoihin ja yaoiden tulemiseen. Yaot myivät kaappaamian malawilaisia orjiksi arabi- ja swahilikauppiaille. Sotaisat ngonit saapuivat alueelle puolestaan 1840-luvulla.
Historia > Siirtomaa-aika

Islam levisi Malawiin 1860-luvulla swahilia puhuneiden orjakauppiaiden mukana. Kristinusko saapui samaan aikaan David Livingstonen ja muiden skottilähetyssaarnaajien kautta. Kristinusko saavutti valta-aseman pitkälti brittiläisen siirtomaavallan ansiosta. Siirtomaa perustettiin 1880- ja 1890-luvuilla, kun britit valtasivat alueen. Lähetyssaarnaajat ottivat siirtomaaisännät vieraanvaraisesti vastaan, mutta muun muassa yaot ja chewat vastustivat voimakkaasti eurooppalaisten tuloa.
Njassamaan piirikuntien protektoraatti perustettiin vuonna 1891. Siitä tuli Njassamaan protektoraatti vuonna 1907. Britit rakensivat teitä ja rautateitä ja toivat eurooppalaiset viljelykasvit. Afrikkalaisten hyvinvointi ei siirtomaaisäntiä kiinnostanut, ja monet työikäiset miehet lähtivät töiden perässä naapurimaihin. Njassamaa liitettiin 1953 Pohjois- ja Etelä-Rhodesian kanssa Rhodesian ja Njassamaan liittovaltioksi afrikkalaisten vastustuksesta huolimatta.
Malawin siirtomaa-ajan ensimmäinen poliittinen liike Nyasaland African Congress perustettiin vuonna 1944, ja siitä tuli radikaalimpi 1950-luvun puolivälissä. Malawin kongressipuolueeksi muutettu liike sai vuonna 1958 johtajakseen Hastings Bandan, jonka järjestämät mielenilmaisut aiheuttivat vuosien 1959–1960 hätätilan. Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio purettiin vuonna 1963, ja Malawi itsenäistyi 6. heinäkuuta 1964.
Historia > Hastings Kamuzo Bandan aika (1964–1994)

Malawin itsenäistyttyä vuonna 1964 maan pääministeri oli Hastings Kamuzo Banda, joka oli nimetty pääministeriksi jo edellisenä vuonna ennen maan itsenäistymistä. Britannian monarkki oli siis itsenäistyneen Malawin muodollinen valtionpäämies, mutta vuonna 1966 5.  heinäkuuta Malawi julistettiin tasavallaksi ja Hastings Bandasta tuli maan ensimmäinen presidentti. Samalla maasta tehtiin Malawin kongressipuolueen hallinnoima yksipuoluevaltio. Vuonna 1971 Banda julistettiin Malawin elinikäiseksi presidentiksi.
Hastings Banda hallitsi autoritaarisesti, toisinajattelua ei suvaittu ja oppositiota vangittiin ja teloitettiin. Bandan ulkopolitiikka oli hyvin länsimielistä ja Bandan hallinto piti yllä kauppasuhteita ja harjoitti yhteistyötä myös valkoisen vähemmistön hallitseman Etelä-Afrikan tasavallan kanssa, mikä aiheutti paljon kritiikkiä. Lisääntyvä kotimainen tyytymättömyys ja länsimaiden taloudellisen avun loppuminen pakottivat Malawia yksipuoluejärjestelmänä hallineen Bandan suostumaan monipuoluejärjestelmään vuonna 1993 ja seuraavana vuonna pidettiin ensimmäiset monipuoluejärjestelmän presidentinvaalit. Banda hävisi vaalit, mihin loppui 30 vuotta kestänyt yksinvaltainen kausi.
Historia > Demokratian aika vuodesta 1994

Malawin uusi perustuslaki, joka virallistettiin vuonna 1995, aloitti valtion muutoksen demokraattiseksi. Bakili Muluzin ensimmäinen kausi toikin edistyksiä demokratiassa sekä sanan- ja kokoontumisen vapaudessa. Muluzi alkoi kuitenkin toisella kaudellaan saada kritiikkiä autoritäärisistä toimistaan, mutta hän ei onnistunut muuttamaan perustuslakia kolmannen kauden sallimiseksi. Hän valitsi itselleen seuraajaksi Bingu wa Mutharikan, joka voitti vuoden 2004 vaalit, joita on kuitenkin pidetty epärehellisinä.
Mutharikan ensimmäisellä kaudella Malawin talous kehittyi, ja hänet valittiin vuonna 2009 toiselle kaudelle, jonka aikana tilanne jälleen heikkeni. Mutharika erotti monia häntä kritisoineita virkamiehiä sekä varapresidentti Joyce Bandan puolueestaan. Poliittinen ja taloudellinen tilanne synnytti maanlaajuisia protesteja, jotka armeija tukahdutti verisesti. Mutharikan ja Britannian välille syntyi diplomaattinen kiista, kun vuodetussa dokumentissa Britannia syytti Mutharikaa itsevaltaisuudesta. Mutharika karkotti Brittien lähettilään, ja Britannia jäädytti tukimiljoonansa. Polttoaineiden hinta kasvoi nopesti 150 prosenttia, ja koko maan teollisuus oli käytännössä vuoden 2011 lopulla pysähtynyt.
Mutharika kuoli sydänkohtaukseen huhtikuussa 2012. Hänen seuraajakseen tuli varapresidentti Joyce Banda, joka oli eteläisen Afrikan ensimmäinen naispresidentti. Banda teki monia uudistuksia: hän devalvoi kwachan 40 prosentilla ja myi 15 miljoonalla dollarilla presidentin suihkukoneen. Rahayksikön devalvointia kritisoitiin Malawissa, mutta esimerkiksi Kansainvälinen valuuttarahasto tuki sitä. Kansainvälistä rahaa alkoikin pian löytyä myös Malawiin, ja maan talouskasvu tuplaantui kahden ensimmäisen hallintovuoden aikana.
Bandan seuraajaksi valittiin vuonna 2014 hänen edeltäjänsä veli Peter Mutharika. Bandan kauden jälkimmäisiä vuosia vaurioitti Cashgate-skandaali, jonka aikana 100 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria katosi hallinnon kirstunhaltijoilta. Skandaalissa oli mukana monia virkamiehiä ja joitakin ministereitä. Vuonna 2019 presidentti Mutharika valittiin uudelleen presidentiksi Oppositiojohtaja Lazarus Chakwera nousi kuitenkin kesäkuussa 2020 uudeksi presidentiksi voitettuaan uusintavaalit, jotka järjestettiin maan perustuslakituomioistuimen kumottua helmikuussa 2020 historiallisella päätöksellään edellisen vuoden presidentinvaalien tuloksen vaaleihin liittyvien epäselvyyksien takia.
Malawin varapresidentti Saulos Klaus Chilima kuoli lento-onnettomuudessa kesäkuussa 2024. Sää oli huono, ja Lennonjohto kielsi konetta laskeutumasta Mzuzuun, jonne se oli matkalla. Kone kääntyi takaisin ja katosi. Se löydettiin kaikki koneessa olleet yhdeksän henkilöä olivat kuolleet.
Politiikka

Malawi on presidenttijohtoinen tasavalta ja siirtyi monipuoluejärjestelmään vuonna 1994. Presidentti valitaan joka viides vuosi, ja hän johtaa sekä maata että hallitusta. Pääministerin virkaa ei ole. Varapresidentti valitaan samoissa vaaleissa kuin presidentti, minkä lisäksi presidentti voi nimittää toisen varapresidentin, mutta tämän on edustettava eri puoluetta kuin presidentti itse. Vaikka Malawin perustuslaki pohjautuu vallanjako-oppiin, presidentillä on paljon valtaa. Kansalliskokous ei pysty äänestämään presidentille epäluottamusta, ja presidentti on monesti ylittänyt valtaoikeutensa.
Malawin kansalliskokoukseen valitaan viiden vuoden välein 193 edustajaa. Ne valitaan yhden edustajan vaalipiireistä enemmistövaalitavalla. Parlamenttivaaleissa toukokuussa 2019 Demokraattinen edistyspuolue sai 62 paikkaa, Malawin kongressipuolue 55 paikkaa ja Yhdistynyt demokraattinen rintama 10.  Loput paikat menivät pienemmille puolueille.
Malawin puolueita on vaikea erottaa poliittiselta ideologialtaan. Puolueet painottavat yleensä ennen vaaleja talouskasvua, parempia yhteiskunnallisia palveluita ja korruptiosta vapaata hallintoa. Äänestäjät asettuvat puolueensa taakse yleensä etnisen identiteetin tai klientelismin takia.
Politiikka > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Malawissa järjestetään säännöllisiä vaaleja, ja poliittisten puolueiden välillä on tapahtunut useita vallansiirtoja, viimeksi kesäkuussa 2020. Valtio kunnioittaa suurimmaksi osaksi poliittisia oikeuksia ja kansalaisvapauksia. Korruptio on kuitenkin yleistä, poliisin raakuus yleistä, ja naisiin, vähemmistöryhmiin ja albinismiin kohdistuva syrjintä ja väkivalta ovat edelleen ongelmia.
Hallinnollinen jako

Malawi jakautuu kolmeen alueeseen (Pohjoiseen, Keskiseen ja Eteläiseen alueeseen) ja ne edelleen 28 piirikuntaan. Piirikunnat jakautuvat erilaisiin yhä pienempiin yksiköihin, joita on yli 300.
Talous

Malawi kuuluu YK:n luetteloon maailman vähiten kehittyneistä maista.
Malawin talous on suuresti riippuvainen maataloudesta. 90 prosenttia väestöstä elää kotitarveviljelystä ja yli kolmannes bruttokansantuotteesta ja 90 prosenttia vientituloista tulee maataloustuotteista, ennen kaikkea tupakasta, teestä ja sokerista. Myös uraani on 2010-luvulla lukeutunut keskeisiin vientituotteisiin. Maailmanpankin mukaan Malawin ulkomainen apu, varsinkin Maailmanpankin tuki, on tärkeää Malawin kansantaloudelle.
YK:n kehitysohjelma UNDP:n laskemalla inhimillisen kehityksen indeksillä (Human Development Index, HDI) mitattuna Malawi oli vuonna 2007 sijalla 160 yhteensä 185 arvioidusta maasta. Vuonna 2014 keskimääräinen elinajanodote oli 60 vuotta ja lapsikuolleisuus 48 lasta tuhatta elävänä syntynyttä kohti. Orpoja on miljoona, joista 560 000 AIDSin jäljiltä. Vuonna 2020 aikuisista noin 8 prosenttia oli HIV-positiivisia.
Vuonna 2003 arvioitiin, että Malawi saavuttaa vuoteen 2015 mennessä kahdeksasta YK:n vuosituhattavoitteista kolme: se pystyy parantamaan juomaveden saatavuutta, pienentämään lapsikuolleisuutta ja lisäämään peruskoulutuksen saatavuutta. Myös äärimmäisen köyhyyden vähentäminen on mahdollista tavoitteen mukaan, mutta äitien kuolleisuuteen liittyvä tavoite jäänee saavuttamatta.
Malawin merkittävimmät luonnonvarat ovat kalkkikivi, uraani, kivihiili ja bauksiitti. Merkittävin vientituote on tupakka, josta saadaan puolet vientituloista.
Matkailijat tulevat Malawiin ennen kaikkea Njassajärven ja muiden luontokohteiden houkuttelemina. Nyikan kansallispuisto on tunnettu kasvillisuudestaan, etenkin orkideoista, sekä seeproista ja antiloopeista.
Talous > Liikenne

Malawissa on yhteensä 32 lentokenttää, joista kuudella on päällystetty kiitotie. Kansainväliset lentoasemat ovat Lilongwen kansainvälinen lentoasema pääkaupungissa ja Chilekan kansainvälinen lentoasema Blantyre'ssä. Vesiliikennettä on Shirejoella ja Njassajärvellä. Tärkeimmät sisävesisatamat ovat Chipoka, Monkey Bay, Nkhata Bay, Nkhotakota ja Chilumba. Maahan on viikoittainen höyrylaivayhteys Mosambikista ja lisäksi lauttayhteys Tansanian puolelta.
Malawissa oli vuonna 2007 yhteensä 16 450 kilometriä maanteitä ja 1 262 kilometriä rautateitä. Vuonna 2002 avattiin pitkän tauon jälkeen rautatieyhteys Malawin keskiosista Mosambikin poikki Intian valtameren rannalle Nacalan satamakaupunkiin.