stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christine Collins

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kevyt pariairokaksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Indianapolis 1994 | kevyt nelonen i.p. |  |
|  Kultaa | Tampere 1995 | kevyt kaksikko i.p. |  |
|  Kultaa | Glasgow 1996 | kevyt kaksikko i.p. |  |
|  Kultaa | Köln 1998 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Hopeaa | St. Catharines 1999 | kevyt pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Wien 1991 | kevyt nelonen i.p. |  |
Christine Collins (myöh. Smith-Collins, s. 9. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti olympiapronssia kevyessä pariairokaksikossa Sarah Garnerin kanssa Sydneyssä 2000. Collins voitti maailmanmestaruuden kevyessä perämiehettömässä nelosessa Indianapolisissa 1994, kevyessä perämiehettömässä kaksikossa Ellen Minznerin kanssa Tampereella 1995 ja Glasgow'ssa 1996 sekä kevyessä pariairokaksikossa Sarah Garnerin kanssa Kölnissä 1998. Hänen ensimmäinen MM-mitalinsa oli pronssi kevyessä perämiehettömässä nelosessa Wienin MM-kilpailuissa 1991 ja viimeinen MM-mitalinsa hopea kevyessä pariairokaksikossa St. Catharinesissa 1999.
Hunajaviini

Kotitekoista eteläafrikkalaista hunajaviiniä.
Hunajaviini on käyttämällä valmistettava alkoholijuoma, jota tehdään hunajasta ja vedestä ja käytetään hiivalla. Valmis juoma pullotetaan ja varastoidaan 1–3 vuoden ajan ennen nauttimista. Hunajaviiniä on juotu Euroopassa yleisesti jo tuhansien vuosien ajan. Suomessa hunajaviiniä on vanhastaan kutsuttu simaksi. Nykyaikainen suomalainen sima tehdään kuitenkin yleensä muista sokereista kuin hunajasta, ja sitä käytetään vain muutama päivä. Myös sanaa metu (gen. medun) on käytetty hunajaviinistä vanhassa kielessä.
Historia

Antiikin Kreetassa hunajaviiniä tehtiin jo kauan ennen viinin keksimistä. Viikinkiajan Skandinaviassa sima oli merkittävässä asemassa, ja sillä oli osansa myös jumaltarustossa. Legendan mukaan sima oli viisasten juoma, jonka kääpiöt Fjalar ja Galar tekivät hunajasta ja jumala Kvasirin verestä. Viikingit ajattelivat siman olevan voimajuoma, joka antoi heille taistelutahtoa. Sima pysyi Pohjois-Euroopassa suosituimpana alkoholijuomana, kunnes viinin maahantuonti alkoi vähitellen syrjäyttää sen.
Vanhoissa anglosaksisissa teksteissä, kuten Beowulfissa, ja vanhoissa kymriläisissä teksteissä, kuten Mabinogionissa, on useita mainintoja simasta. Kelttiläisten kansojen sanotaan valmistaneen simaa hunajasta ja pähkinäpuun mahlasta. Erityisesti Walesissä simalla on satojen vuosien mittaiset perinteet. Nykyään simapanimoita on Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa useita. Englannin kuningatar Elisabet I:n sanotaan rakastaneen simaa.
Etiopian kansallisjuoma on t'ej, tavallisesti kotitekoinen makea hunajaviini, jota on valmistettu ainakin 300-luvulta lähtien. Siinä on katkera sivumaku, joka on peräisin paatsaman sukuisesta gesho-nimisestä kasvista, jonka jauhettuja lehtiä ja kuorenpalasia lisätään juomaan. Tämän lisäksi on olemassa berz, jonka käymisaika on lyhyempi kuin t'ejn ja joka on siten makeampaa ja vähemmän alkoholipitoista. T'ejiä juodaan tyypillisesti berelestä, joka on pyöreän vaasin muotoinen astia.
Sima on tunnettu myös useissa muissa kulttuureissa, kuten antiikin Roomassa, Egyptissä, Assyriassa, inkoilla ja asteekeilla, ja sitä käytettiin näissä kulttuureissa sekä juhlatilaisuuksissa että uskonnollisena juomana. Lisäksi simaa juodaan jonkin verran Ranskassa, Irlannissa, Unkarissa, Saksassa ja Australiassa. Puolassa se tunnetaan nimellä miód pitny, ja se on varsinkin talviaikaan suosittu juoma, joka tarjotaan lämmitettynä ja inkiväärin ja kanelin kera.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hunajaviini Wikimedia Commonsissa
Colbert-luokka

| Colbert-luokka |
| --- | --- |
 Colbert-Bougault

Tekniset tiedot
Uppouma:  8 614-8 814 t
Pituus:  101,1-102,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  17,57-17,7 m
Syväys:  8,11-8,58 m
Koneteho:  4 700 ihp
Nopeus:  14 solmua
Miehistöä:  750
Aseistus
Meritorjunta:  8 × 274 mm tykkiä 1 × 240 mm tykki 6 × 138 mm tykkiä 4 × 356 mm torpedoputkea
Colbert-luokka oli Ranskan laivaston kahden 1870-luvulla valmistetun aluksen muodostama panssarifregattiluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmistui | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Colbert | Arsenal de Brest | 4. heinäkuuta 1870 | 16. syyskuuta 1875 | 30. kesäkuuta 1877 | 1900, myyty romutettavaksi 1909 |
| Trident | Arsenal de Toulon | huhtikuu 1870 | 9. marraskuuta 1876 | 18. marraskuuta 1878 | 1900, nimetty 1904 Variksi, myyty romutettavaksi 1909 |
Risto Hurme

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten nykyaikainen viisiottelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | München 1972 | joukkuekilpailu |  |
Risto Edvard Hurme (s. 16. toukokuuta 1950 Turku) on entinen nykyaikainen viisiottelija, miekkailija ja olympiamitalisti.
Risto Hurme harrasti syntymäkaupungissaan Turussa telinevoimistelua Raija-sisaren vedettyä veljensä Riston ja Reinon mukaansa Turun Urheiluliiton voimistelusalille, mutta muutto Espooseen toi tälle lopun. Urheiluharrastukset jatkuivat uinnin parissa Laaksolahden Virin ja Viherlaakson Veikkojen riveissä. Pian ykköslajiksi nousi nykyaikainen viisiottelu siinä määrin, että koulumenestyskin kärsi pahasti.
Viisiottelun ohessa Hurme kehittyi myös taitavaksi miekkailijaksi ja pääsi edustamaan Suomea olympialaisissa myös tässä kakkoslajissaan. Viisiottelun viimeinen laji, juoksu, oli hänelle monesti tuskainen.
Vuonna 1968 Hurme voitti viisiottelussa B-sarjan Suomen mestaruuden. Seuraavana vuonna hän oli Budapestissa nuorten MM-kisoissa kahdeksas ja joukkuekilpailussa yhdeksäs. San Antonion MM-kisoissa 1971 hän kilpaili miesten sarjassa ja sijoittui neljänneksi edellään vain Neuvostoliiton Boris Oništšenko ja kaksi unkarilaista. Joukkuekilpailussa Suomi oli kuudes. Samana vuonna Hurme voitti Suomen mestaruuden neliottelussa (johon viisiottelun lajeista ei kuulu ratsastus). MM-kisojen jälkeen Hurme siirtyi San Antonioon opiskelemaan ja harjoittelemaan stipendin turvin. Hän menestyi lajissaan myös Yhdysvaltain kilpailuissa ja sai lempinimen "San Antonion ritari".
Olympiapronssille 1972

Minskin kansainvälisissä kilpailuissa vuoden 1972 alkupuolella Hurme sijoittui neljänneksi, ja myös Martti Ketelä ja Veikko Salminen sijoittuivat kymmenen parhaan joukkoon. Münchenin olympialaisissa kaikki kolme suomalaista valittivat kurkkukipua ennen ensimmäisen päivän lajia, ratsastusta, ja Hurmeella oli hieman kuumettakin. Hän sai ratsastettavakseen vikuroivan First Lady -ratsun ja sai osuudesta vaatimattomat 950 pistettä maksimin ollessa 1100. Ketelä ja Salminen selviytyivät paremmin, ja Suomen sijoitus joukkuekilpailussa oli ensimmäisen lajin jälkeen kuudes.
Miekkailuosuudella Hurme sijoittui viidenneksi ja sai 981 pistettä. Kaikki suomalaiset voittivat pitkän päivän alkupuolella maailmanmestari Boris Oništšenkon, mutta Hurme jaksoi säilyttää tasonsa muita suomalaisia pidempään. Kolmantena päivänä Hurme ja Salminen saivat lääkityksen joukkueen ylilääkäriltä Helmer Kvistiltä. Ampumaosuudella Hurme teki huipputuloksen 195 ja oli kolmanneksi paras 1044 pisteellä. Päivän päätteeksi suomalaisia uhkasi hylkääminen dopingkäryn vuoksi. Järjestäjillä oli kaksi kiellettyjen aineiden luetteloa, ja Hurmeen ja Salmisen saamat lääkkeet oli mainittu toisella niistä. Lääkintakomissiossa tehtiin lopulta päätös, että kyseessä oli vain väärinkäsitys ja suomalaiset saisivat jatkaa kilpailua.
Neljännen päivän uintiosuudella Yhdysvallat oli vahva, mutta Suomi pysyi sen edellä ja oli ennen viimeistä lajia joukkuekilpailussa kolmantena. Salminen oli uintiosuuden toiseksi paras 1216 pisteellään, ja Hurmeen saalis oli 1068 pistettä. Viisiottelun päättäneellä juoksuosuudella suomalaisilla oli varaa hävitä Yhdysvaltain ottelijoille yhteensä 50 sekuntia saavuttaakseen pronssin. Hurme voitti omassa erässään Charles Richardsin kahdella sekunnilla ja Salminen lisäsi johtoa 77 sekuntiin. Viimeisessä erässä Ketelä hävisi Yhdysvaltain Scott Taylorille 74 sekuntia, joten kymmenen pisteen erolla Suomi voitti pronssia. Palkintojenjakotilaisuudessa suomalaiset saivat vain yhden yhteisen mitalin, jonka joukkueen yhteisellä päätöksellä sai henkilökohtaisessa kilpailussa parhaiten menestynyt, kahdeksanneksi sijoittunut Hurme. Tämä on edelleen, yli 45 vuotta myöhemmin, Suomen viimeisin olympiamitali nykyaikaisesta viisiottelusta.
Münchenin jälkeen

Lontoon MM-kisoissa 1973 Hurme teki virheettömän ratsastusosuuden saaden 1100 pistettä. Miekkailuosuudella hän oli kolmas mutta sai ammunnassa vain tuloksen 189 ja putosi kokonaistilanteessa neljänneksi. Kaksi viimeistä lajia Hurme suoritti oman tasonsa mukaisesti, ja lopputuloksissa hän oli neljäs 39 pisteen päässä pronssimitalista. Neuvostoliitto vei kolmoisvoiton. Joukkuekilpailussa Suomi oli kuudes. Vuonna 1974 Hurme oli MM-kisoissa 13:s ja vuonna 1975 kahdeskymmenes. Hän oli mukana vielä vuonna 1976 Montréalin olympialaisissa sijoittuen joukkuekilpailussa seitsemänneksi ja henkilökohtaisessa kilpailussa 11:nneksi.
Kalpamiekkailijana Hurme voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 1969 ja edusti Suomea Münchenin olympialaisissa sekä Wienin MM-kisoissa 1971 ja Göteborgin MM-kisoissa 1973.
Hurme valmistui hammaslääkäriksi ja muutti myöhemmin pysyvästi Yhdysvaltoihin. Siellä hän voitti miekkailijana muun muassa Yhdysvaltain mestaruuden.
Risto Hurmeen veli Reino Hurme voitti kalpamiekkailun joukkuekilpailussa SM-kultaa vuonna 1972.
Saavutuksia

Olympiapronssia joukkuekilpailussa Münchenissä 1972, henkilökohtaisen kilpailun kahdeksas
Joukkuekilpailun seitsemäs Montréalin olympialaisissa 1976, henkilökohtaisessa kilpailussa yhdestoista
MM-kisoissa henkilökohtaisessa kilpailussa neljäs vuosina 1971 (joukkuekilpailussa kuudes) ja 1973 (joukkuekilpailussa kuudes), vuonna 1974 kolmastoista (seitsemäs) ja 1975 kahdeskymmenes (yhdestoista)
SM-kultaa kalpamiekkailussa 1969
SM-kultaa kalpamiekkailun joukkuekilpailussa 1969, 1970
SM-kultaa nykyaikaisessa neliottelussa 1971
SM-hopeaa nykyaikaisessa viisiottelussa 1973 ja 1974
SM-pronssia nykyaikaisessa viisiottelussa 1969 ja 1971
SM-kisoissa neljäs nykyaikaisessa viisiottelussa 1976
Colditzin linna

Colditzin linna
Colditzin linna vuonna 1945.
Colditzin linna on linna Colditzin kunnassa, lähellä Leipzigin, Dresdenin ja Chemnitzin kaupunkeja Saksin osavaltiossa Saksassa. Linna on ulkonäöltään muuttunut useaan otteeseen historiansa aikana. Myös sen käyttötarkoitukset ovat vaihdelleet, sitä on muun muassa käytetty mielisairaalana yli sadan vuoden ajan. Sen vanhimmat osat ovat peräisin 1000-luvulta.
Ensimmäisessä maailmansodassa linnaa käytettiin sotavankileirinä. Kansallissosialistisen puolueen noustua valtaan vuonna 1933 linnaa alettiin käyttää vankilana muun muassa homoseksuaaleille, kommunisteille ja juutalaisille.
Vuonna 1939 sinne alettiin tuoda myös liittoutuneiden sotilaita vangeiksi. Leiriä kutsuttiin nimellä Oflag IV-C. BBC tuotti leiristä televisiosarjan Vankileiri Colditz vuosina 1972–1974.
15. huhtikuuta 1945 Yhdysvaltain joukot valtasivat linnan, ja saman vuoden toukokuussa vallan ottivat neuvostoliittolaiset. Jaltan konferenssin jälkeen linna päätyi Saksan demokraattiselle tasavallalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Colditzin linna Wikimedia Commonsissa
Comanthina schlegeli

| Comanthina schlegeli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Piikkinahkaiset Echinodermata
Luokka::  Merililjat Crinoidea
Lahko::  Hiustähdet Comatulida
Heimo::  Comasteridae
Suku::  Comanthina
Laji::  schlegeli
Kaksiosainen nimi
 Comanthina schlegeli  (Carpenter, 1881) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Comanthina schlegeli on  hiustähti eli merililjoihin kuuluva, ulkonäöltään saniaista muistuttava piikkinahkainen eläin.

Comanthina schlegeli muistuttaa rakenteeltaan höyhenmäisten oksien muodostamaa pensasta tai saniaista. Sen väri voi vaihdella kullankeltaisesta ruskeaan tai lähes mustaan. Haarojen lukumäärä on nuorilla yksilöillä 5 tai 10, vanhemmilla jopa 200, ja usein se pysyy viidellä jaollisena. Se käyttää oksiaan planktonin ja muun ohiajelehtivan saaliin siivilöimiseen ravinnokseen.
Hiustähtiä myydään joskus meriakvaarioihin, mutta koska ne eivät kykene käyttämään korvikeruokia, ne nääntyvät ennen pitkää nälkään, jos eivät saa riittävästi luonnollista ravintoa. Siksi niiden pitämistä akvaarioissa ei suositella.
Aito Husso

Aito Kustaa Husso (1. maaliskuuta 1892 Käkisalmi – 29. heinäkuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen ratsumestari ja kääntäjä.
Suomennoksia

Robinson Wilkins : Carranzan seikkailu ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 10. Taru, Helsinki 1923
Olov Thomas : Kahden tulen välissä ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 6. Taru, Helsinki 1923
Kurt Lange : Kalkarokäärmeet ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 5. Taru, Helsinki 1923
Kurt Lange : Lost Luckin mestariampuja ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 4. Taru, Helsinki 1923
Olov Thomas : Luopio ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 8. Taru, Helsinki 1923
Robinson Wilkins : Punaisen kuilun salaisuus ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 7. Taru, Helsinki 1923
Kurt Lange : Seikkailu Goldhawk Pointissa ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 2. Taru, Helsinki 1923
Olov Thomas : Valkoinen mustangi ; suom. A. H. Seikkailujen maailma 9. Taru, Helsinki 1923
A. Hyatt Verrill : Radiosalapoliisit ; suomentanut A. H. Taru, Helsinki 1924
Wilhelm von Humboldt

Wilhelm von Humboldt
Vapaaherra Friedrich Wilhelm Christian Karl Ferdinand von Humboldt (22. kesäkuuta 1767 Potsdam – 8. huhtikuuta 1835 Tegel) oli saksalainen filosofi, diplomaatti, valtiomies ja Berliinin Humboldt-yliopiston perustaja. Goethen ja etenkin Schillerin ystävä muistetaan myös kielitieteilijänä, joka toi baskin kielen Euroopan älymystön tietoisuuteen.
Hänen nuorempi veljensä Alexander von Humboldt oli tunnettu luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Filosofi

Humboldtin filosofinen pääteos Ideen zu einem Versuch, die Grenzen der Wirksamkeit des Staats zu bestimmen ("valtion toiminnan rajoista", 1810) on liberalismin klassikkoja, joka puolustaa yksilönvapautta, valistusajan perintöä. Kirjassaan Humboldt kuvaa klassisen liberalismin kehitystä Euroopassa sekä vapauden roolia yksilön kehityksessä. Hän myös esittää välttämättömät ehdot sille, milloin valtion voidaan sallia rajoittaa yksilön toimintaa, sekä kuvaa, miten valtio voidaan rajoittaa sille sopivaan rooliin.
Friedrich Hayek asetti Humboldtin jopa Immanuel Kantin ohitse Saksan suurimpana vapauden filosofina. Humboldt pyrki yhdistämään täydellisyyden tavoittelun negatiiviseen vapauteen.
Von Humboldt myös muotoili "tutkimuksen ja opetuksen riippumattomuutta korostavan yliopistoihanteen" ja arvosteli Preussin hyvinvointivaltiota, koska hyvinvointivaltio "johtaa väistämättä kansalaisten passivoitumiseen ja moraaliseen rappioon". Hän myös vastusti valtion puuttumista koulutukseen poikkeuksena yhteiskunta, jossa suurin osa väestöstä on lukutaidottomia.
Valtiomies

Preussin opetusministerinä hän valvoi sitä lukioiden ja teknillisten korkeakoulujen järjestelmää, joka teki Preussista ja sittemmin Saksan keisarikunnasta maailman tieteellisesti johtavan valtion.
Humboldt toimi menestyksekkäästi diplomaattina vuosina 1802–1819, muun muassa suurlähettiläänä Wienissä vuodesta 1812 alkaen, ja hän oli mukana vuoden 1813 Prahan kongressissa liittouttamassa Itävaltaa Preussin ja Venäjän kanssa Napoleonin Ranskaa vastaan sekä rauhansopimuksen allekirjoittajana Pariisissa.
Preussin politiikka kuitenkin muuttui jatkuvasti konservatiivisemmaksi, mitä liberaali Humboldt ei voinut hyväksyä, vaan lopulta vuonna 1819 luopui politiikasta ja omistautui täysin kirjallisuudelle ja tutkimukselle.
Kielitieteilijä

Wilhelm von Humboldt oli kielitieteilijä, joka käänsi Pindarosta ja Aiskhylosta sekä tutki muiden muassa baskin kieltä ja jaavalaista kawi-kieltä.
Häntä pidetään ensimmäisenä eurooppalaisena lingvistinä, joka tunnisti kielen sääntöpohjaiseksi järjestelmäksi. 2000-luvun kielentutkimuksessa tämä ajatus on Noam Chomskyn kielen teorian kulmakiviä. Chomsky lainaa taajaan Humboldtin kuvausta kielestä järjestelmänä, jossa äärellisen monesta sanasta voidaan luoda äärettömän monia lauseita.
Kirjallisuus

Trabant (Jürgen), Humboldt ou le sens du langage, Mardaga, 1995.
Trabant (Jürgen), « Sprachsinn: le sens du langage, de la linguistique et de la philosophie du langage » in La pensée dans la langue. Humboldt et après, P.U.V., 1995.
Trabant (Jürgen), « Du génie aux gènes des langues » in Et le génie des langues ? Essais et savoirs P.U.V., 2000
Trabant (Jürgen), Traditions de Humboldt, Éditions de la Maison des Sciences de l'homme, Paris, 1999.
Trabant, (Jürgen), « Quand l'Europe oublie Herder : Humboldt et les langues », Revue Germanique Internationale, 2003, 20, 153-165 (mise à jour avril 2005)
Underhill, James W. « Humboldt, Worldview and Language », Edinburgh, Edinburgh University Press, 2009.
Underhill, James W. "Ethnolinguistics and Cultural Concepts: truth, love, hate & war", Cambridge, Cambridge University Press, 2012.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mueller-Vollmer, Kurt: Wilhelm von Humboldt The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Comité de transition pour le salut du peuple

Comité de transition pour le salut du peuple eli CTSP oli Malia vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeisen siirtymävaiheen ajan johtanut komitea.
Moussa Traorén hallinnon kaataneen vallankaappauksen jälkeen sotilaat muodostivat Conseil de réconciliation nationale -nimisen sotilashallituksen. Malin demokratialiikkeen ja ulkomaiden painostuksesta neuvosto luopui vallasta 30. maaliskuuta ja sen tilalle muodostettiin siviileistä ja sotilaista koostunut siirtymäkauden komitea Comité de transition pour la salut du peuple. Sen oli määrä johdattaa maa demokratiaan yhdeksän kuukauden siirtymäajan kuluessa.
Kansan pelastuksen siirtymäkomitea CTSP koostui 25 jäsenestä, joista 15 oli siviilejä ja 10 asevoimien ja turvallisuusviranomaisten edustajia. Ammattiliitto UNTM:llä oli kolme edustajaa, demokratialiikkeen järjestöillä ADEMA:lla ja CNID:llä sekä ihmisoikeusjärjestö AMDH:lla kullakin kaksi ja opiskelijajärjestö AEEM:illa sekä kolmella nuorisojärjestöllä kullakin yksi. Edustajansa saivat myös maan pohjoisosan kapinallisjärjestöt MPA ja FIAA. Komitean puheenjohtajana ja valtionpäämiehenä toimi vallankaappausta johtanut everstiluutnantti Amadou Toumani Touré.
Väliaikaisena perustuslakina toiminut CTSP:n peruskirja allekirjoitettiin 31. maaliskuuta. Sen mukaan komitea toimi väliaikaisena lainsäädäntöelimenä, maan poliittisena johtajana ja toimeenpanovallan valvojana. Sen tehtävänä oli turvata lakien ja ihmisoikeuksien noudattaminen, taata virallisen median tasapuolisuus ja kutsua koolle uuden perustuslain säätävä kansallinen konferenssi.
Huhtikuun 5. päivänä muodostettiin Soumana Sackon johtama siirtymäkauden hallitus, joka koostui 17 siviilistä ja viidestä sotilaasta. Samalla sallittiin poliittisten puolueiden toiminta. Heinä-elokuussa 1991 järjestetty kansallinen konferenssi laati Malille uuden perustuslain, joka hyväksyttiin tammikuussa 1992 pidetyssä kansanäänestyksessä. Pian sen jälkeen järjestettiin paikallisvaalit. Siirtymäkautta jouduttiin jatkamaan vaalijärjestelmän keskeneräisyyden ja maan pohjoisosan tuaregikapinan takia. Helmi-maaliskuussa 1992 järjestetyt kansalliskokousvaalit voitti Adéma-PASJ ja huhtikuun presidentinvaalit puolueen ehdokas Alpha Oumar Konaré. Siirtymäkausi päättyi ja CTSP lopetti toimintansa 8. kesäkuuta 1992, jolloin presidentti Konaré astui virkaansa.
Colossus-luokka (taistelulaiva, 1882)

| Colossus |
| --- | --- |
 Piirros alusten suojasta ja aseistuksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  9 420 t
Pituus:  99 m
Leveys:  21 m
Syväys:  7,8 m
Koneteho:  7 488 ihp
Nopeus:  16,5 solmua (30,6 km/h)
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 12" (305 mm) BL -tykkiä 5 × 6" (152,4 mm) BL  -tykkiä 20 × pienempää tykkiä 2 × 14" torpedoputkea
Colossus-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama ironclad-taistelulaivaluokka, jonka pääaseet oli sijoitettu torneihin. Luokka oli laivaston ensimmäisen, missä aluksiin asennettiin suuret rihlatut takaaladattavat tykit.
Suunnittelu

Vuosien 1878-1879 laivasto-ohjelmaan kuuluneet alukset olivat periaatteessa suurennettuja Ajax-luokan aluksia, joiden nopeus oli hieman suurempia, raskaampi apuaseistus, kasvatettu toimintasäde ja parempi käsiteltävyys ja merenkulkuominaisuudet. Aluksissa oli otettu käyttöön uusia keksintöjä, mitkä tekivät niistä merkittävästi parempia edeltäjiinsä verrattuna. Tärkein uusi ominaisuus oli kuitenkin suustaladattivien tykkien korvaaminen takaaladattavilla. Samoin niiden rungon ja tornien suojana otettiin käyttöön komposiittiratkaisut ja lisäksi alusten rakennusmateriaalina oli pääosin teräs aiemman (valu)raudan sijasta.
Taisteluasema oli samanlainen kuin Ajax-luokassa, mutta sen koko oli kasvatettu ja ovaalimuotoa oli täydennetty pyöristyllä sivuilla ammusten kimmottamiseksi. Asema oli 123 jalkaa pitkä ja 16 jalkaa syvä ja sen ulkoseinien suojaa oli lisätty vaimentamalla sitä korkilla.
Alusten aseistuksen piti alun perin olla sama kuin Ajax-luokassa, mutta sen pääaseiksi vaihdettiin 12 tuuman takaaladattavat tykit rakennustyön aikana. Apuaseina olleet viisi kuuden tuuman BL tykkiä vaihdettiin 1898 QF tykeiksi paremman lähisuojan takaamiseksi.
Union Plaani

| Union Plaani |
| --- | --- |

Koko nimi:  Union Plaani
Lempinimet:  Plaani
Perustettu:  2013
Kaupunki:   Heinola
Kenttä:  Heinolan urheilupuisto
Sarja:  Kolmonen
Sarjataso:  4.
Värit:           
Puheenjohtaja:   Antti Heikkinen
Päävalmentaja:   Jesse Rantanen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Union Plaani on vuonna 2013 perustettu heinolalainen jalkapallon ja futsalin erikoisseura. Sen miesten edustusjoukkue pelaa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa.
Seuran juuret ovat Heinolan 3. kaupunginosassa Plaaninmäellä, jonka itäreunalla sijaitsevaan Heinolan urheilupuistoon sen toiminta keskittyy. Alueen kentistä Plaanin stadion isännöi edustusjoukkueen otteluita, Mustanportinkadun tekonurmi oheisine luonnonnurmineen palvelee harjoituskäyttöä.
Seuran värit ovat sininen ja keltainen. Päijät-Hämeen maakuntavärejä edustamalla Union poikkeaa heinolalaisesta punapaitaperinteestä, mihin ovat kaupunginvaakunan mukaan nojanneet esimerkiksi entiset TUL-seurat HP-47 ja Peliitat.