stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Hepburn (Bothwellin jaarli)
Elämä > Kuningattaren suosikkina ja puolisona

Bothwell kohosi Maria Stuartin suosikiksi tuettuaan tätä maaliskuussa 1566 edellisen suosikin David Riccion murhanneita salaliittolaisia vastaan. Silloinen prinssipuoliso lordi Darnley oli osallistunut Riccion murhaan, joten Maria etääntyi hänestä. Kuningattaren suosio herätti kateutta ja teki Bothwellista vihatun aatelin keskuudessa. Kun Darnley murhattiin Edinburghin lähellä helmikuussa 1567, Bothwellia pidettiin yleisesti syyllisenä ja moni epäili myös Marian olleen osallinen. Totuus on yhä hämärän peitossa, mutta historiantutkijat ovat pitäneet Bothwellin syyllisyyttä todennäköisempänä kuin Marian. Erään huhun mukaan Bothwell olisi yrittänyt tammikuussa 1567 tilata Darnleyn murhan Riccion murhaajilta, mutta nämä kieltäytyivät. Myöhemmin julkisuuteen tuotiin ”lipaskirjeiksi” (caskett letters) kutsuttu kokoelma Marian nimissä Bothwellille kirjoitettuja rakkauskirjeitä. Jos ne ovat aitoja, Bothwellilla ja kuningattarella oli salainen suhde jo Darnleyn eläessä ja siten motiivi murhaan. Nykyinen historiantutkimus pitää lipaskirjeiden alkuperää epäluotettavana.
Maria Stuart suojeli Bothwellia murhasyytöksiltä, mikä herätti paljon epäluuloja ja tyytymättömyyttä. Darnleyn isä Lennoxin jaarli sai vaikutusvallallaan aikaiseksi syytteiden nostamisen häntä vastaan, mutta 12. huhtikuuta 1567 pidetystä oikeudenkäynnistä tuli farssi: tuhannet Bothwellin miehet ympäröivät oikeustaloa, todistajat eivät uskaltaneet saapua paikalle ja oikeus vapautti Bothwellin syyttömänä vain seitsemän tuntia kestäneen käsittelyn jälkeen. Kahdeksan päivää myöhemmin Bothwell taivutteli joukon aatelisia allekirjoittamaan julistuksen, jossa he ilmoittivat kannattavansa häntä uudeksi prinssipuolisoksi.
Bothwell sieppasi Maria Stuartin 24. huhtikuuta ja vei tämän kanssaan Dunbarin linnaan. Hänen on väitetty jopa raiskanneen Marian, mutta myöhempien tapahtumien vuoksi sieppausta on epäilty myös lavastetuksi ja rakastavaisten yhteiseksi juoneksi. Bothwell otti eron vaimostaan 7. toukokuuta, Maria antoi hänelle Orkneyn ja Shetlannin herttuan arvon 12. toukokuuta ja he menivät naimisiin 15. toukokuuta kuninkaallisessa Holyroodin palatsissa. Tapahtuneesta tyrmistynyt Skotlannin aateli piti Bothwellia vallankaappaajana, ja häntä vastaan koottiin nopeasti armeija. Bothwell ja Maria pakenivat Borthwickin linnaan, ja heille uskollisina pysyneet joukot kohtasivat kapinalliset Carberry Hillissä 15. kesäkuuta. Bothwellin armeija kieltäytyi taistelemasta, joten hän joutui pakenemaan. Maria antautui vangiksi ja joutui myöhemmin luopumaan kruunusta. Hän sai vankeudessa keskenmenon, jolloin ilmeni, että hän oli odottanut kaksosia. Maria järjesti kolmannen avioliittonsa virallisesti puretuksi vuonna 1570.
Elämä > Myöhemmät vaiheet

Bothwell pakeni ensin Orkney- ja Shetlandsaarille. Hän pyrki sieltä vihollistensa takaa-ajamana Norjaan, jonka rannikolla tanskalainen sotalaiva pysäytti ja poimi hänet kyytiinsä. Tanskan kuningas Fredrik II määräsi hänet vangittavaksi. Häntä pidettiin vankina ensin Kööpenhaminan ja sitten Malmön linnassa. Vuodesta 1573 aina viisi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti Bothwell oli vankina Dragsholmin linnassa Sjellannissa. Hän vajosi viimeisinä vuosinaan mielisairauteen. Kertoman mukaan häntä pidettiin pysyvästi kahlittuna matalaan pylvääseen siten, ettei hän voinut seistä suorassa. Bothwellin palsamoitua ruumista säilytetään läheisen Fårevejlen kirkon kryptassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta James Hepburn (Bothwellin jaarli) Wikimedia Commonsissa
Jane Toppan

Jane Toppan
Jane Toppan (alun perin Honora "Nora" A. Kelley; 1854/7 – 22. elokuuta 1938 Taunton, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Hänestä käytettiin lempinimeä "Jolly Jane" hänen hauskaksi ja iloiseksi kuvatun luonteensa johdosta.
Elämä > Varhaislapsuus

Toppan oli irlantilaisten maahanmuuttajien Peter Kelleyn ja Bridget Finnin tytär. Useissa asiakirjoissa hänen syntymäpäiväkseen on merkitty 31. maaliskuuta 1854, mutta primaarilähteissä ilmoitettu syntymäaika vaihtelee vuosien 1854 ja 1857 välillä. Toppan menetti hyvin varhain äitinsä, joka kuoli tuberkuloosiin. Isää on kuvailtu vaikeasti psyykkisesti sairaaksi alkoholistiksi, joka kuitenkin työskenteli räätälinä. Toppanilla oli vanhemmat siskot Ellen ("Nellie") ja Delia. Aikansa uutisoinnissa nimettiin siskoksi myös Mary Kelley, jonka olemassaololle ei ole löydetty luotettavaa vahvistusta. Toppan vietiin siskonsa Delian kanssa tyttöjen lastenkotiin Bostoniin vuonna 1863. Tyttöjen kasvuolojen pääteltiin siellä olleen surkeat. Marraskuussa 1864 komitea hyväksyi Lowellista kotoisin olleen leskirouva Ann C. Toppanin pyynnön adoptoida tyttö.
Aikansa lehdistössä väitettiin Toppanin isästä käytetyn lempinimeä "Kelley the Crack". Isä joutui mielisairaalaan. Huhun mukaan syynä oli omien silmäluomien käsittely ompelemalla. Toppanin siskon Delian on väitetty sairastuneen alkoholismiin ja olleen prostituoitu. Ellen-siskon puolestaan on kerrottu joutuneen hermoromahduksen myötä psykiatriseen laitoshoitoon.
Elämä > Adoptio ja nuoruus

Toppan sai uuden etu- ja sukunimensä kasvattiäidiltään. Hänet adoptoitiin muodollisesti ottamalla hänet palvelijaksi perheeseen. Hän ilmeisesti ystävystyi kasvattisiskonsa Elizabethin kanssa. Irlantilaiset juuret herättivät yhteiskunnassa ennakkoluuloja, joten Toppanin alettiin mieluummin väittää jääneen orvoksi vanhempien kuoltua Italiasta aloitetulla Atlantin valtameren ylityksellä. Toppania kuvattiin koulussa älykkääksi ja nopeaksi oppijaksi. Häntä luonnehdittiin hurmaavaksi, mutta toisaalta valehteluun taipuvaiseksi juoruilijaksi. Hän kertoi kihlautuneensa 16-vuotiaana, mutta rakastaja hänen mukaansa purki kihlauksen, mikä vaikutti häneen syvästi.
Täyttäessään 18 vuotta Toppan sai kasvattiäidiltään 50 Yhdysvaltain dollaria ja kannustusta itsenäiseen elämään. Hän kuitenkin jäi perheen luokse asumaan 25-vuotiaaksi saakka.
Elämä > Oikeudenkäynti ja myöhemmät vaiheet

Pidätys tehtiin alun perin Davisin perheen tyttären Mary Gibbsin kuoleman takia. Toppanille nimitettiin asianajajaksi F. M. Bixby, mutta hän pyysi ja sai puolustusta hoitamaan myös lapsuudenystävänsä James Stuart Murphyn, josta oli tullut juristi ja osavaltiotason poliitikko. Murphy ei ollut osavaltiossa Toppanin pidätyksen aikaan ja yllättyi luettuaan pidätyksestä lehdestä. Murphyn ja Toppanin ystävyys ei tiettävästi katkennut murhien paljastumiseen, ja lehdistö levittikin väitteitä, joiden mukaan Murphy olisi ollut rakastunut Toppaniin.
Pidätyksestä ja oikeudenkäynnistä uutisoitiin maailmanlaajuisesti Australiaa, Uutta-Seelantia ja Kiinaa myöten. Toppan tunnusti vähintään 31 murhaa, mutta uhreja on epäilty olleen jopa 70–100. Hän kertoi halunneensa tappaa enemmän ihmisiä kuin kukaan aiemmin elänyt nainen tai mies. Hän kertoi myös menneensä sänkyyn makaamaan myrkytysoireista jo kärsineiden uhrien kanssa. Eräs myrkytyksestä selviytynytkin kertoi Toppanin tulleen hänen viereensä sänkyyn makaamaan ja suukottelemaan häntä. Toppan väitti, ettei hän todennäköisesti olisi tehnyt murhia, jos olisi ollut naimisissa. Maaliskuussa 1902 kolme lääkäriä määritteli Toppanin "mielisairaaksi". Boston Medical and Surgical Journal julkaisi vuonna 1904 Toppanista tehdyn lääketieteellisen tapauskuvauksen "A Case of Moral Insanity with Repeated Homicides and Incendiarism and Late Development of Delusions". Toppan ei pitänyt itseään mielisairaana, mutta tyytyi ratkaisuun, koska uskoi sen mahdollistavan vapautumisen tulevaisuudessa. Aikanaan mielisairaaksi toteamista katsottiin tukevan taustalla olleiden itsemurhayritysten, Toppanin väitteen kyvystään ennustaa tulevaisuus unien kautta ja lisäksi suvussa esiintyneiden mielenterveyden häiriöiden.
Toppan määrättiin Tauntonin mielisairaiden hoitolaitokseen, jossa hän vietti loppuikänsä. Hänen kerrottiin ajoittain kieltäytyvän syömästä ruokaa, koska hän epäili sen olleen myrkytettyä. Toppan haudattiin Mayflower Hill -hautausmaalle Tauntoniin. Hänen kuolemansa myötä murhasarja sai uutta mediahuomiota, ja Toppania kutsuttiin jopa Yhdysvaltain ensimmäiseksi sarjamurhaajaksi. Harold Schechter julkaisi hänestä ja hänen murhasarjastaan kirjan Fatal: The Poisonous Life of a Female Serial Killer. Toppan on aiheena myös Mary Kay McBrayerin kirjassa America’s First Female Serial Killer: Jane Toppan and the Making of a Monster.
Tiedettyjä uhreja

Israel ja Lovey Dunham, vuokranantajia Cambridgessa
Elizabeth Brigham, kasvattisisko
Florence Calkins, kasvattisiskon perheen kotiapulainen
Edna Bannister, kasvattisiskon miehen sisko
Mary McNear, potilas
William Ingraham, potilas
Myra Connors, ystävä
Mattie ja Alden Davis sekä näiden tyttäret Genevieve Gordon ja Mary "Minnie" Gibbs
Elsie Suddaby

Elsie Suddaby (5. tammikuuta 1893 Leeds, Englanti – 24. huhtikuuta 1980 Radlett, Hertfordshire, Englanti) oli brittiläinen konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano. Hän oli maailmansotien välisen ajan johtava brittiläinen sopraano.
Suddaby opiskeli Edward Bairstow'n johdolla. Hän esiintyi konserttisalien tähtenä yli neljänkymmenen vuoden ajan. Suddaby oli sekä radioesiintymisen että gramofonilevytyksillä laulamisen edelläkävijä. Hänestä käytettiin nimitystä "The Lass With The Delicate Air", joka tuli yhdestä suosituimmista hänen ohjelmistoonsa kuuluneista lauluista. His Master's Voice äänitti paljon Suddabyn laulua. Leedsin kaupungintalossa on hänen mukaansa nimetty sali.
Ehdoton pelastusvarmuus

Ehdoton pelastusvarmuus, jota kuvataan myös sanonnalla "kerran pelastettu, aina pelastettu ", on usko siihen, että siitä hetkestä lähtien, kun ihminen tulee kristityksi, hän pelastuu helvetistä eikä menetä pelastusta koskaan. Kun ihminen on todella "syntynyt Jumalasta" eli "uudestisyntynyt" Pyhän Hengen vaikutuksesta, mikään taivaassa tai maassa "ei pysty erottamaan häntä Jumalan rakkaudesta" (Room. 8:39) eikä siis kumota kristityksi kääntymisen vaikutuksia.
Usko ehdottomaan pelastusvarmuuteen on yleinen kalvinistien keskuudessa, mutta oppi esiintyy myös ilmaisen armon teologiassa, hyperarmon teologiassa ja baptistien "vapaan tahdon" teologiassa.
Historia

Yksi Augustinuksen viimeisistä teoksista käsittelee kestävyyden lahjaa. Teoksessaan Augustinus huomauttaa, että ihmiset eivät voi tietää, ovatko he saaneet tuon lahjan Jumalalta vai eivät. Koska Augustinus hyväksyi opin, että Pyhä Henki otetaan vastaan ​​kasteessa, joka tuottaa uudelleensyntymisen (pelastuksen), hän yrittivät selittää, miksi jotkut uudelleensyntyneet vauvat jatkoivat uskossa, kun taas toiset kastetut lapset luopuivat uskosta ja jopa elivät moraalitonta elämää. Molemmilla ryhmillä oli Pyhä Henki, joten miten voidaan selittää ero? Augustinus päätteli, että Jumalan täytyy antaa toinen armon lahja, jota kutsutaan sitkeydeksi. Sinnikkyyden lahja annetaan vain joillekin kastetuille vauvoille.
Jovinianus uskoi, ehdottomaan pelastusvarmuuteen. Jovinianuksen mukaan, kaikki jotka uskovat Jeesukseen pysyvät uskossa loppuun asti.
Ilmaisen armon teologian ensimmäiset kirjalliset maininnat tulevat 400-luvulta. Ja Pseudo-Khrysostomoksen (500-luku) opista löytyy samanlaisia piirteitä ilmaisen armon teologian kanssa.
Kalvinismi

Kalvinismin oppi ehdottomasta pelastuksen varmuudesta on looginen seuraus Jean Calvinin predestinaatio opista. Tämän mukaan tosikristityt jatkavat hyvissä töissä ja uskossa. Koska usko on Jumalan täydellinen lahja, se väistämättä saa aikaan sitkeyttä uskossa ja hyviä tekoja. Näin ollen tosikristitty ei voi menettää pelastusta, koska apostasia ei ole mahdollinen. Kalvinismin mukaan hyvät teot ovat todiste pelastavasta uskosta, ja jos kristitty ei tee hyviä tekoja, hän ei koskaan ollutkaan pelastunut.
Ilmaisen armon teologia

Ilmaisen armon teologian mukaan jokainen, joka uskoo Jeesukseen Kristukseen, pääsee taivaaseen myöhemmistä teoistaan riippumatta. Myöhemmät synnit tai edes uskosta luopuminen eli apostasia eivät estä lopullista pelastusta, vaikka Jumala kurittaakin syntiä tehneitä kristittyjä.  Ilmaisen armon teologit eivät usko että varoitukset uudessa testamentissa kuten Heprealaiskirjeessä koskevat pelastusta, mutta ne yleensä ymmärretään joko varoituksena taivaallisten aarteiden menettämisestä taikka maanpäällisestä kurituksesta.
Opin tunnettuja edustajia, akateemikkoja ja teologeja ovat mm. Zane Hodges, Lewis Sperry Chafer, Watchman Nee, Charlie Bing, Joseph Dillow, Bob Wilkin, Norman Geisler, Charles Ryrie  ja Dave Anderson.
Hyperarmon teologia

Termi "Hyperarmo" on liitetty oppiin, jota jotkut karismaattiset kristityt, kuten Joseph Prince, opettavat tänäpäivänä. Hyperarmon teologia opettaa vahvaa muotoa ehdottomasta pelastusvarmuudesta, näkee yhteyden Jumalan kanssa ehdottomana ja kieltää, että kristityillä olisi iankaikkisuudessa erilaisia palkintoja. Tämä näkemys on samankaltainen kuin ilmaisen armon teologia, mutta ilmaisen armon teologia erottuu hyperarmon teologiasta opettamalla, että kristitty pystyy kokemaan Jumalan kuritusta maanpäällä.
Jean Calvin
Zane Hodges
Erasure (albumi)

| Erasure Erasure |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. lokakuuta 1995
 Tuottaja(t): Thomas Fehlmann ja Gareth Jones
 Tyylilaji: synthpop
 Kesto: 71.25
 Levy-yhtiö: Mute Records (UK) Elektra Records (USA)
Erasuren muut julkaisut
| I Love Saturday 1994 | Erasure 1995 | Cowboy 1997 |
Erasure on Erasuren seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumin ovat tuottaneet Thomas Fehlmann ja Gareth Jones. Erasure oli yhtyeen siihenastisen uran kokeellisin albumi, sisältäen pitkiä ja perinteisestä popformaatista poikkeavia kappaleita. Kaupallisesti albumi ei menestynyt edeltäjiensä tavoin, mutta myi kuitenkin kultaa kotimaassaan Isossa-Britanniassa.
Muusikot

Vince Clarke - syntetisaattorit, kosketinsoittimet
Andy Bell - laulu
Diamanda Galas - laulu
London Community Gospel Choir - kuoro
Kappalelista

"Intro: Guess I'm Into Feeling" – 3.38  (Clarke/Bell)
"Rescue Me" – 6.10  (Clarke/Bell)
"Sono Luminus" – 7.51  (Clarke/Bell)
"Fingers & Thumbs (Cold Summer's Day)" – 6.44  (Clarke/Bell)
"Rock Me Gently" – 10.01  (Clarke/Bell)
"Grace" – 5.54  (Clarke/Bell)
"Stay With Me" – 6.43  (Clarke/Bell)
"Love the Way You Do So" – 6.43  (Clarke/Bell)
"Angel" – 5.32  (Clarke/Bell)
"I Love You" – 6.29  (Clarke/Bell)
"A Long Goodbye" – 5.34  (Clarke/Bell)
Albumin listasijoitukset

Iso-Britannia - sija 14.
Yhdysvallat 82.
Saksa - 87.
Singlet ja niiden listasijoitukset

| Nimi | UK Singles | Saksan singlelista | US Hot 100 | USA tanssilista |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "Stay With Me" | 15 | - | - | - |
| "Fingers & Thumbs (Cold Summer's Day)" | 20 | 69 | - | 10 |
| "Rock Me Gently" 1 | X | - | X | X |

1 julkaistu vain Saksassa ja Tšekissä
X - Ei julkaistu
Elsie Maud Wakefield

| Elsie Maud Wakefield |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1886 Birmingham Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 17. kesäkuuta 1972 (85 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Somerville College
Instituutti:  Royal Botanic Gardens, Kew
Tutkimusalue:  sienitiede
Tunnetut työt:  sienien taksonomia ja kasvipatologia
Elsie Maud Wakefield (3. heinäkuuta 1886 Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta – 17. kesäkuuta 1972 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen sienitieteilijä, joka työskenteli 40 vuoden ajan Royal Botanic Gardens, Kew’n kasviossa.
Elsie Wakefield syntyi vuonna 1886 Birminghamissa, ja hän kiinnostui suurista sienistä jo kouluaikana. Hän kävi toisen asteen koulutuksen tytöille suunnatussa high schoolissa ja opiskeli sen jälkeen Oxfordin yliopiston Somerville Collegessa. Siellä Wakefield kävi myös kasvitieteen kurssin, minkä ansiosta hän pääsi Gilchrist-stipendin turvin työskentelemää Müncheniin Karl von Tubeufin alaisuuteen. Siellä Wakefield työskenteli itiöemien kasvattamista ja julkaisi siitä myös ensimmäisen tieteellisen tutkimuksensa.
Wakefield palkattiin Englantiin palattuaan Royal Botanic Gardens, Kew’n kasvioon apulaiseksi. Siellä hän työskenteli eläköitymiseensä 1951 saakka. Wakefield siirtyi tammikuussa 1910 George Edward Masseen alaisuuteen, ja hänen vastuualueitansa olivat sienet ja jäkälät. Wakefieldista tuli Masseen seuraaja tämän jäädessä eläkkeelle vuonna 1915.
Wakefield työskenteli vuosina 1920–1921 kuuden kuukauden ajan Barbadoksella Britannian siirtomaaviraston maatalousosaston sienitieteilijänä. Hän tutki trooppisia sieniä ja paikallisten viljelykasvien sienitauteja. Kun Britanniassa perustettiin vuonna 1921 Imperial Mycological Institute, Wakefield pystyi keskittymään paremmin tutkimustyöhön, kun kasvipatologian neuvoa-antavat tehtävät siirtyivät uudelle instituutille.
Wakefieldin tutkimuksiin kuulyui erityisesti sienien systematiikka, ja myöhemmin urallaan hän kiinnostui myös sienten nimistöstä. Sienistä Wakefield erikoistui kantasieniin, ja häntä pidettiin kääväkkäiden auktoriteettina. Wakefield tunnettiin myös taitavana vesivärimaalarina, ja hän teki sienikuvia muun muassa maatalousministeriön tiedotteeseen syötävistä ja myrkyllisistä sienistä sekä teokseen Common British Fungi, jonka hän kirjoitti Richard William George Dennisin kanssa. Wakefield piti myös Kew’n sienikokoelman huolellisessa järjestyksessä.
Esikoislestadiolaiset (yhdistys)

| Esikoislestadiolaiset> Lestadiolaiskristillinen yhdistys |
| --- | --- |
Perustettu:  1978
Tyyppi:  herätysliike
Toimiala:  esikoislestadiolaisuus
Päämaja:  Tapparakatu 20 15700 Lahti
Toiminta-alue:  Suomi
Jäsenlehti:  Rauhan Side
Aiheesta muualla
Sivusto
Esikoislestadiolaiset (aik. Lestadiolaiskristillinen yhdistys) on maallikkojohtoisen esikoislestadiolaisen liikkeen yhdistys. Yhdistys on rekisteröity 26. heinäkuuta 1978 ja vaihtoi nimensä nykyiseen muotoon 31. heinäkuuta 1990. Esikoislestadiolaiseen liikkeeseen kuuluu arviolta noin 12 000 kannattajaa. Yhdistyksellä on rukoushuoneita useilla paikkakunnilla ja se järjestää muun muassa kesäseuroja. Yhdistys julkaisee Rauhan Side -lehteä.
2000-luvulla esikoislestadiolaiset alkoivat toimittamaan sakramentteja itsenäisesti Ruotsissa ja Norjassa. Suomessa vastaava hetki oli joulukuussa 2015, kun maallikkosaarnaajat asettivat ehtoollisen Mikkelissä. Kaikki esikoislestadiolaiset eivät kannattaneet tätä askelta ja itsenäisten sakramenttien jakoa vastustaneet erosivat omaan Esikoiset-yhdistykseen vuonna 2016. Enemmistö esikoislestadiolaisten kannattajista jäi kuitenkin Esikoislestadiolaiset-järjestöön. Esikoislestadiolaiset ry omistaa myös liikkeen rukoushuoneet.
Rukoushuoneet

Esikoislestadiolaisilla on toimintaa seuraavilla paikkakunnilla:
Etelä-Karjala
Imatra: Imatran rukoushuone
Lappeenranta: Lappeenrannan rukoushuone
Etelä-Pohjanmaa
Teuva: Teuvan rukoushuone
Etelä-Savo
Mikkeli: Mikkelin rukoushuone
Kanta-Häme
Hämeenlinna: Hämeenlinnan rukoushuone
Hämeenlinna: Lammin rukoushuone
Keski-Suomi
Jämsä: Jämsän rukoushuone
Pihtipudas: Pihtiputaan rukoushuone
Kymenlaakso
Kotka: Kotkan rukoushuone
Pirkanmaa
Sastamala: Sastamalan rukoushuone
Tampere: Tampereen Esikoislestadiolaisten rukoushuone
Pohjois-Karjala
Eno: Enon rukoushuone
Joensuu: Joensuun rukoushuone
Lieksa: Lieksan rukoushuone
Pohjois-Pohjanmaa
Oulainen: Oulaisten rukoushuone
Oulu: Oulun rukoushuone
Pohjois-Savo
Keitele: Keiteleen rukoushuone
Kuopio: kotiseurakuntaliike
Päijät-Häme
Heinola: Heinolan rukoushuone
Lahti: Lahden rukoushuone
Padasjoki: Padasjoen rukoushuone
Satakunta
Pori: Porin rukoushuone
Uusimaa
Helsinki: Puistolan rukoushuone
Varsinais-Suomi
Pöytyä: Heikinsuon rukoushuone
Turku: Turun rukoushuone
Esikoislestadiolaiset ry:n rukoushuone ja keskustoimisto Lahdessa.
Esikoislestadiolaisten Tampereen rukoushuone.
Epic Systems

Epic Systems Corporation on yhdysvaltalainen ohjelmistoyritys, joka kehittää potilastietojärjestelmiä.
Sen perustivat Judith Faulkner University of Wisconsinin professori John Greist nimellä Human Services Computing. Faulkner toimi sekä yhtiön johtajana että kirjoitti kaiken koodin Data Generalin Eclipse-minitietokoneelle.
Epic ei ole perustamisensa jälkeen ottanut ulkopuolisia sijoituksia. Yhtiötä ei voi ikinä myydä tai viedä pörssiin, sillä Faulkner siirsi äänivaltaiset osakkeensa perheensä ja työntekijöiden hallitsemaan trustiin.
Epicin järjestelmiä käytetään Yhdysvalloissa sairaaloissa, jotka hoitavat 2/3 maan väestöstä. Yhtiön liikevaihto oli 3,3 miljardia dollaria vuonna 2020.
Epicin järjestelmät perustuvat ydinosaltaan 1960-luvulla kehitettyyn MUMPS-järjestelmään (Massachusetts General Hospital Utility Multi-Programming System).
Etelä-Afrikka kesäolympialaisissa 1936

Etelä-Afrikka osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 25 urheilijan voimin. Maan ainokaisen mitalin näistä kisoista saavutti Charles Catterall, joka voitti nyrkkeilyssä höyhensarjan (57,2 kg) hopeaa. Kisojen mitalitilastossa Etelä-Afrikka ylsi jaetulle 25. sijalle.
Mitalistit > Hopeaa

Charles Catterall — Nyrkkeily, sarja 57,2 kg
Itéa

| Itéa Ιτέα |
| --- | --- |
 Itéan kaupunkia.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Itéa
 Koordinaatit: 38°26′00″N, 22°25′30″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Fokis
Kunta:  Delfoí
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  310106
Väkiluku (2011):  5 888
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  4 362
 – Kaupunki:  4 362
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  332 00
Suuntanumero(t):  +30-2265-xxx-xxx
Rekisterikilpi:  AMx-xxxx
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Itéa (kreik. Ιτέα) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Delfoín kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Ιτέας, Dimotikí Enótita Itéas) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Fokiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 5 888 ja varsinaisen Itéan kaupungin väkiluku 4 362 (vuonna 2011).
Itéan Kristuksen kirkastumisen (Metamórfosi tou Sotíra) kirkko.
Itéan kaupunki sijaitsee Korintinlahden pohjoisosassa sijaitsevan pienemmän Itéanlahden rannalla linnuntietä noin 12 kilometriä eteläkaakkoon Ámfissan kaupungista ja noin kahdeksan kilometriä lounaaseen Delfoín kylästä. Kaupunki on Keski-Kreikan merkittävimpiä satamia Korintinlahden puolella. Kaupungin itäpuolella sijaitsee Kírran kylä, antiikin Kirrha, joka oli jo antiikin aikana Delfoin satama.
Itéan kaupunki perustettiin vuonna 1830. Sen nimi viittaa ilmeisesti alueen pajuihin. Kreikan vapaussodan aikana syyskuussa 1827 Itéan edustalla käytiin merkittävä meritaistelu, jossa kreikkalainen Kartéria, maailman ensimmäinen taistelukäytössä ollut höyrylaiva, onnistui tuhoamaan useita osmanien laivaston aluksia.
Itéa oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Delfoín kuntaan yhdessä Ámfissan, Desfínan, Galaxídin, Gravián, Kallieíin ja Parnassóksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Itéan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Itéa | Ágios Athanásios (saari) | 0 |
| Itéa | Ágios Konstantínos (saari) | 0 |
| Itéa | Itéa | 4 362 |
| Kírra | Kírra | 1 385 |
| Tritaía | Tritaía | 141 |
Yhteensä: 5 888
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itéa Wikimedia Commonsissa