stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jakovlev Jak-17

| Jakovlev Jak-17 |
| --- | --- |
 Jak-17 UTI Puolan ilmavoimien väreissä.
Tyyppi:  hävittäjä, koulukone
Alkuperämaa:  Neuvostoliitto
Valmistaja:  Tbilisin lentokonetehdas
Suunnittelija:  OKB Jakovlev
Ensilento:  keväällä 1947
Esitelty:  1948
Tila:  ei käytössä, museoitu
Pääkäyttäjät:  Neuvostoliitto, Puola, Kiina, Romania, Tšekkoslovakia
Valmistusmäärä:  430 
Valmistusvuodet:  1948–1949
Kehitetty mallista:  Jakovlev Jak-15
Muunnelmat:  koulutusversio UTI (Magnet), Jakovlev Jak-23
Jakovlev Jak-17 (ven. Яковлев Як-17, NATO-raportointinimi: Feather) on ensimmäisen polven neuvostoliittolaisvalmisteinen suihkuhävittäjä. Suorasiipinen eli elliptisen siiven omannut tyyppi kehitettiin suhteellisen nopealla tahdilla, joka toteutettiin jatkotyönä Jakovlev Jak-15:stä. Koneessa jo oli joitain modernimpia piirteitä, kuten nykyaikainen laskeutumisteline. Kuitenkin sen käyttöikä jäikin suhteellisen lyhyeksi. Tyyppi poistui etulinjan rintamakäytöstä jo vuoteen 1955 mennessä, jolloin se korvattiin lähinnä MiG-15- ja MiG-17-tyypillä. Valmistumismäärä oli 430 koneyksilöä, ja se oli Tšekkoslovakian sekä Puolan ilmavoimien käytössä, Neuvostoliiton ilmavoimien ohella.
Pienestä koostaan (siipipinta-ala 14,84 m²) sekä rakenteellisesta keveydestään (tyhjäpaino 2 430 kg, MTOW 3 323 kg) huolimatta, konetyypin suoritusarvot olivat suhteellisen vaatimattomat. Kantama oli 717 km. Nousukyky oli 5,8 minuutissa 5 000 metriä. Huippunopeus oli 750 km/h, se oli jopa Me 262:ta sekä edeltäjäänsä (Jak-15) pienempi. Syynä tähän lienee koneen kohonnut omamassa eli tyhjäpaino. Lakikorkeus oli 12 750 metriä. Aseistukseen kuului kaksi NS-23-konetykkiä keulassa, koulutusversio oli aseistamaton. Junkers Jumo 004:stä kehitetyn Klimov-voimalaitteen teho oli 9,8 kN.
Konetyypin kehityskautena oli sotilasilmailun kehittyminen tavattoman nopeaa. Kylmä sota vaikutti tähän suurelta osalta. Jakovlev Jak-23 esiteltiin vain vähän myöhemmin.
Jakovlev Jak-17 museoituna Moninon ilmailumuseossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jakovlev Jak-17 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Yakovlev Yak-17
Käännös suomeksi
Gouda

| Gouda |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Gouda
 Koordinaatit: 52°1′N, 4°43′E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Etelä-Hollanti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Milo Schoenmaker
Kunnanvaltuusto:  35 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,11 km²
 – Maa:  16,86 km²
 – Josta vettä:  1,25 km² 
Väkiluku (2015):  71 018
 – Väestötiheys:  3 921 as./km²
 
 www.gouda.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaupungintalo
Gouda on kaupunki Etelä-Hollannin provinssissa Alankomaiden länsiosassa. Vuonna 2004 kaupungissa oli 71 797 asukasta. Kaupunkioikeudet Gouda sai vuonna 1272. Erityisen tunnettu kaupunki on samannimisestä juustostaan, 1700-luvulla savupiipputeollisuudestaan sekä 1400-luvulla rakennetusta kaupungintalostaan.
Goudan ystävyyskaupunki on Gloucester Englannissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gouda Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivu
A collection of old pictures and drawings of Gouda (hollanniksi)
Ilkka Levä

Ilkka Levä 2020
Ilkka Ilmari Levä (s. 30. joulukuuta 1967, Joutseno) on suomalainen historioitsija sekä Suomen ja Pohjoismaiden historian dosentti Helsingin yliopistossa. Levä on myös taide-elokuvien tekijä vuodesta 2013.
Koulutus

Levä väitteli tohtoriksi psykohistoriallisella tutkimuksella suomalaisen poliisikulttuurin muutoksesta 1930-luvulta 1990-luvulle 4. kesäkuuta 2008. Hänet nimitettiin dosentiksi 11. marraskuuta 2009. Levä on julkaissut seitsemän monografiaa käsitellen poliisin lisäksi Suomen kulttuurirahaston perustamiskeräyksiä, Helsingin vankilan historiaa, Terveyskylpyläliiton kulttuurihistoriaa, toimihenkilökeskusjärjestöjen tasa-arvotyötä sekä naiskuvaa ja IAET-kassan historiaa.
Levä on monografiatutkimuksien lisäksi tutkinut Mark Romanekin ja Quentin Tarantinon elokuvien yhteiskunnallisuutta sekä Helsingin metroa. Levä kirjoitti Suomen Lääkäriliiton keväällä 2010 ilmestyneeseen 100-vuotishistoriateokseen liiton edunvalvontaa koskevan osion. Levä on tutkinut vuodesta 2012 alkaen suomalaisia toimihenkilökeskusjärjestöjä TVK:ta, STTK:ta ja Akavaa. Elokuussa 2013 Levä toimi vierailevana tutkijana Söulin Kansallisessa yliopistossa ja julkaisi matkan jälkeen artikkelin yliopiston humanistisen tiedekunnan Horizons julkaisusarjassa otsikolla Encountering Korean Cinema: Imaging through Cinematic Violence.
Levä valmistelee kulttuurihistorian tutkimushanketta psykedeelien muuttuvista konteksteista yhdessä tutkijaryhmän kanssa.
Kulttuurityö

Levä on käsikirjoittanut yhdessä kirjailija Sami Liuhdon kanssa elokuvan Agilem eli fragmentteja Pään elämästä, jonka hän myös itse ohjasi. Elokuva kertoo taiteilija Aartje Aeria Agilemin jälkeenjääneiden taiteellisten fragmenttien kautta tulevaisuuden dystopian Suomesta. Elokuvan ovat tuottaneet Osuuskunta Punainen Vaara Productions ja Tühma Audio/Visual Oy. Elokuva sai kutsuvierasensi-iltansa 16. huhtikuuta 2018 elokuvateatteri Andorrassa. Elokuva on valittu kolmille ulkomaalaisille festivaaleille ja se sai kunniamaininnan International Independent Film Festivaleilla 2019 tammikuussa, IndieFEST Film Awardseissa 2019 keväällä ja Los Angeles Underground Film Festivalin tarjokassarjassa syksyllä 2019. Elokuva palkittiin parhaan elokuvan palkinnolla omassa tieteiselokuvakategoriassaan (best fantastic feature film) kolmansilla Venezuelan Maracayssa järjestetyillä elokuva- ja videofestivaaleilla kesällä 2019. Myös hänen lyhytelokuvansa ovat päässeet kansainvälisille elokuvafestivaaleille eri maissa.
Levän ensimmäinen kaunokirjallinen romaani julkaistiin 2021. Kirjan kustansi Käsite-kirja.
Julkaisut

Työttömyyskassojen edelläkävijä - IAET-kassan historia 1969-2019. IAET-kassa: Helsinki 2019.
Toimihenkilöliikkeen naiskuvat 1954-2014. TJS Opintokeskus: Helsinki 2018.
Työaikakirja. Toim. Mika Helander, Ilkka Levä & Sanna Saksela-Bergholm. Into-kustannus: Helsinki 2017.
Yhteisöstä yksilöön: Juha Siltalan juhlakirja. Toim. Marja Jalava, Ilkka Levä, Tuomas Tepora & Ville Yliaska. Into-kustannus: Helsinki 2017.
Tasa-arvotyön toimintatavat ja rakenteet toimihenkilöliikkeessä. TJS Opintokeskus: Helsinki 2016. Yhdessä Anu-Hanna Anttilan kanssa.
Terveyden kylvyssä. Terveyskylpyläliiton kulttuurihistoria. TKL Terveys- ja Kuntolomat ry: Helsinki 2015.
Kansallisvaltion teräsmiehestä valtakunnan sovittelijaksi – Poliisikulttuurin psykohistorialliset solmukohdat 1930−1997. Bibliotheca Historica 116. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura: Helsinki 2008.
Sörkan kivinen syli - Helsingin viereisen kuritushuoneen muutos Helsingin vankilaksi. Acta Poenologica 1:2006. Vankeinhoidon koulutuskeskus: Tampere 2006.
Sivistyneistön ja kansan uusi liitto. Suomen Kulttuurirahaston perustamiskeräykset ja kansallinen ajattelu. Cultura-sarja II. Suomen Kulttuurirahaston julkaisuja. Suomen Kulttuurirahasto: Helsinki 2001.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Poliittisen talouden fetissien tuhoaminen Quentin Tarantinon elokuvissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Metron fantasmat
Encountering Korean Cinema: Imaging through Cinematic Violence[vanhentunut linkki]
Turvattomuus ja uhriutuminen yhteiskunnallisena ryhmäfantasiana[vanhentunut linkki]
Levä Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa
Levän sivu Vimeo.com palvelussa
Levän sivu IMDB palvelussa
Goudourville

| Goudourville |
| --- | --- |
 Saint-Julien-de-Briouden kirkko
 vaakuna
 Goudourville
 Koordinaatit: 44°06′55″N, 0°55′46″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Tarn-et-Garonne
Arrondissementti:  Castelsarrasin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,3 km²
Väkiluku (2019):  937 
 – Väestötiheys:  83 as./km²
Kunnan numero:  82073
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Goudourville on kunta Lounais-Ranskassa Tarn-et-Garonnen departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Canal de Golfech’n varrella, noin 23 kilometriä Castelsarrasinin kaupungista länteen.
Château de Goudourville
Kunnan nähtävyyksiä on keskiaikainen linna Château de Goudourville. Linnan rakennutti Hugues De Gasques vuonna 1081. Linna joutui useiden hyökkäyksien kohteeksi. Vuonna 1211 Simon de Monfortin piiritti linnaa onnistumatta kuitenkaan sitä valloittamaan. Vuonna 1360 linnaan hyökkäsi Englannin Musta prinssi. Vuonna 1587 Henrik Navarralainen, tuleva Ranskan kuningas Henrik IV, toi linnaan rakastetulleen Diane d'Andoinsille 22 kappaletta Coutrasin taistelussa voittamiensa vihollisten lippuja. Vuonna 1745 Louis De Berdolle kunnosti linnan nykyiseen asuunsa. Linna on historiallinen muistomerkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Goudourville Wikimedia Commonsissa
Jalkapallomaali

jalkapallomaali
Jalkapallomaali on jalkapallossa käytettävä maali, johon pelaaja yrittää saada pallon pelin aikana. Maaleja on lukuisia erilaisia eri tasoisiin otteluihin, mutta virallinen aikuisten otteluissa käytettävä maali on kooltaan 7,32 × 2,44 metriä ja niiden syvyys vaihtelee eri merkkien ja mallien välillä. Yleisesti maalit on valmistettu alumiinista, joka on kestävä ja kevyt materiaali.
Golden Hour of Jimmy James and The Vagabonds

| Golden Hour of Jimmy James And The Vagabonds |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva
Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1968, 1975, 1976 ja 1979
 Julkaistu: 1979
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Biddu   John Schroeder (1 kpl)
 Tyylilaji: disko, soul
 Levy-yhtiö: Pye Records
Golden Hour of Jimmy James And The Vagabonds on Pye Recordsin julkaisema ja Englannissa tehty kokoelmalevy vuodelta 1979. Levy on osa Pyen Golden Hour -sarjaa. Äänitykset ovat vuosilta 1968, 1975, 1976 ja 1979.
Tuottajana on toiminut Biddu (Subiddu Music Ltd.) ja kappaleen "Red Red Wine" osalta John Schroeder. Biddu on osallistunut myös useiden kappaleiden kirjoittamiseen.
Albumilla on mm. kappale "Now Is the Time", joka singlejulkaisuna oli brittilistalla parhaimmillaan sijalla viisi 21. elokuuta 1976.
Kappaleet

| Sivu 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Now Is the Time | Biddu |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Disco Fever | L. Vanderbilt |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Red Red Wine | Neil Diamond |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Suspicious Love | Biddu, Vanderbilt, Lee |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Stay With Me | Biddu |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | I Want You So Much | J. James |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Whatever Happened to the Love We Knew | Biddu, Cumberbatch |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | You Don’t Stand a Chance If You Can’t Dance | Biddu |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet Subiddu / (Chappell) (1, 2, 4, 5, 7, 8), ATV Music Ltd (3), Humber Music / Carlin (6).
| Sivu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | I’ll Go Where the Music Takes Me | Biddu |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Dancin’ to the Music of Love | L. Russell Brown, I. Levine |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Till I Can’t Take It Anymore | D. Bruton, C. Otis |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Let’s Have Fun | L. Vanderbilt |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I Know You Don’t Love Me But You Got Me Anyway | Biddu |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Never Had This Dream Before | L. Vanderbilt, Lee |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Your Love Keeps Haunting Me | Biddu, G. Shury |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Come Lay Some Lovin’ on Me | P. Kelly, P. Douglas |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Chains of Love | M. Charron |  |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet Subiddu / (Chappell) (1, 4–6), Carlin Music (2), Essex Music Int (3), Subiddu / (Chappell) / Geronimo Music (Rondor) / Roker Music (7), London Tree Music (8), Acuff Rose Music (9).
LP-levyn etiketeissä on annettu kappaleille vaihtoehtoiset nimet "You Don’t Stand a Chance (If You Can’t Dance)", "I’ll Go Where Your Music Takes Me", "Dancing to the Music of Love" ja "Till I Can’t Take Anymore".
Aiheesta muualla

Golden Hour of Jimmy James and The Vagabonds Discogsissa. (englanniksi)
GroupMe

| GroupMe |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Skype Technologies
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  2010
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  pikaviestintäohjelma
Käyttökielet:  useita, myös suomi
Alusta:  Windows 10, Android, iOS, Windows 10 Mobile
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
GroupMe on ryhmäviestittelyyn keskittynyt pikaviestintäohjelma, joka julkaistiin vuonna 2010. Microsoftin tytäryhtiö Skype Technologies osti sen 2011. GroupMe ei Skypen tavoin tue video- eikä äänipuheluita.
Aiheesta muualla

Verkkosivut (englanniksi)
Geitfjellet

Geitfjellet
| --- | --- |
Sijainti:  Møren ja Romsdalin lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 615 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Geitfjellet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Geirangerfjordenin vuonon varrella, Strandan kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 615 metriä.
Jalkapallokirja

Jalkapallokirja 2010.
Jalkapallokirja on vuodesta 1933 lähtien ilmestynyt Suomen Palloliiton julkaisema tilasto- ja vuosikirja. Kirjan painosmäärä on ollut 2 500 kappaletta (2008) ja sen vastaavana toimittajana on toiminut 1998 lähtien Heidi Soininen. Monina vuosina apuna on ollut Jussi Eskola.
Vuosittain ilmestyvä noin 500-sivuinen Jalkapallokirja sisältää edellisen kauden tulokset ja tilastot Suomen kansallisista jalkapallosarjoista. Kansainvälisestä jalkapallosta mukana ovat kaikki arvoturnaukset sekä kansainväliset seurajoukkueiden turnaukset. Kirja ei sisällä ulkomaisia kansallisia sarjoja. Suomesta mukana ovat miesten, naisten ja junioreiden sarjat. Kirjassa on myös tulevan kauden sarjaohjelmat. Lisäksi kirja sisältää vanhoja tilastoja, muun muassa Suomen maaottelut sekä maajoukkuepelaajat eri ikäluokissa. Jalkapallokirjassa on myös päivästä päivään -tyyppinen katsaus edellisen vuoden tärkeimpiin jalkapallouutisiin Suomesta ja ulkomailta.
Ensimmäisen, vuonna 1933 ilmestyneen Jalkapallokirjan kokosi tunnettu urheilutoimittaja Hugo Valpas. Hän julkaisi Vaasassa ilmestynyttä kirjaa aina vuoteen 1945[lähde? ] saakka. Vuosina 1936–1939[lähde? ] kirja ilmestyi nimellä Pallokirja. Vuonna 1946 päätoimittajaksi tuli John Gustafsson ja kirjaa alkoi kustantamaan[lähde? ] Suomen Palloliitto. Vuosina 1976–2000 Jalkapallokirjan päätoimittajana oli SPL:n tiedotuspäällikkönä pitkään työskennellyt Esko S. Lahtinen.
Jalkapallokirjan lisäksi Suomessa julkaistaan myös muiden palloilulajien vuosikirjoja. Jääpallokirjaa on julkaistu vuodesta 1947 lähtien ja Jääkiekkokirjaa vuodesta 1961. Pentti Salmen toimittama Koripallokirja ilmestyi vuosina 1970–2010.
Iso Ruokjärvi

| Iso Ruokjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Lohja
Koordinaatit:  60°20′50″N, 23°47′32″E
Järvinumero:  23.074.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  61,6 m 
Rantaviiva:  7,4 km 
Pinta-ala:  0,58 km² 
Tilavuus:  0,0015 km³ 
Keskisyvyys:  2,6 m 
Suurin syvyys:  5,55 m 
 fiIso Ruokjärvi 
Iso Ruokjärvi on matala humusjärvi Lohjan länsiosassa läntisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 58 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 18 kilometriä luoteeseen.
Maantiede

Iso Ruokjärven rannat mutkittelevat asutuksen, peltomaan ja metsämaan reunastamina. Rantaviivan pituus on 7 368 metriä. Saaria ei ole. Ympärillä on useita vakavesiä, lähimpänä Valkjärvi idässä. Järviä erottava kannas on noin 150 metriä leveä. Koillisessa on Haarjärvi ja Kaitajärvi, lännessä Lihava ja Laiha sekä lounaassa Vähä Ruokjärvi. Noin 2,5 kilometriä länteen sijaitsee Enäjärvi.
Iso Ruokjärveen virtaa vettä Vähä Ruokjärvestä, jonka korkeustaso on 0,7 metriä ylempi. Iso Ruokjärvi laskee Haarjärveen, jonka korkeustaso on 4,1 metriä alempi.
Iso Ruokjärven kaloista suuri osa on särkeä, järvessä esiintyy myös haukea, pasuria ja lahnaa ja useita muita lajeja. Iso Ruokjärvi on keskirehevä ja sen ekologinen tila on hyvä. Vesitilavuus on 1 504 000 kuutiometriä.
Iso Ruokjärvi (23.074.1.007) kuuluu Hämjoen valuma-alueeseen (23.074), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Karjaanjoen vesistössä (23). Toinen jakovaihe on Nummenjoen valuma-alue (23.07). Hämjoen alueeseen kuuluu kuusitoista vähintään hehtaarin laajuista vakavettä; niiden nimet ovat varsin epätavallisia, kuten Sevolampi, Kivimäen Kaita, Lihava ja Laiha.
Ground Zero (musiikkiravintola)

| Ground Zero Blues Club |
| --- | --- |
 Kuva ravintolan kuistista.
Osoite:  387 Delta Ave. Clarksdale, MS 38614
Sijainti:  Clarksdale, Mississippi, Yhdysvallat
Avattu:  Toukokuussa 2001
Omistaja:  Morgan Freeman Bill Luckett Howard Stovall
Tyyppi:  yhdysvaltalainen
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Ground Zero on blues-ravintola Clarksdalessa, Mississippissä, Yhdysvalloissa. Ravintolan omistavat näyttelijä Morgan Freeman, lakimies Bill Luckett ja Howard Stovall. Nimi viittaa englannin kielen sanaan ground zero eli nollapiste, jolla voidaan tarkoittaa jonkin tapahtumapaikkaa. Clarksdalea on usein sanottu ”bluesin nollapisteeksi”.  Ravintola avattiin vuonna 2001, ja se sijaitsee lähellä Delta Blues Museumia. Rakennus on huonokuntoinen ja kuistilla lojuu muun muassa vanhoja, rikkinäisiä sohvia. Paikan sanotaankin edustavan vanhaa blues-tyyliä, vaikka ravintola onkin 2000-luvulla perustettu. Ravintolassa blues-artistit voivat työskennellä säännöllisesti ja pitää keikkoja.
Menu sisältää perinteisiä Yhdysvaltain etelän ruokia, ja ravintolassa pidetään live-esiintymisiä keskiviikosta lauantaihin. Tunnetuimmat esiintyjät ovat Super Chikan ja Bill ”Howl-n-Madd” Perry, jota ei tosin tule sekoittaa blues-muusikko Bill Perryyn. Lisäksi yläkerrassa on vuokrattavana makuuhuone majoitusta varten.
Ground Zero on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja lehtijulkaisuissa, kuten:
60 Minutes
Stephen Fry in America (BBC:n dokumentti)
The Mighty Mississippi
Aiheesta muualla

Virallinen verkkosivu
Jaakko Kuusisto (jääkiekkoilija)

| Jaakko Kuusisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. elokuuta 1997 (ikä 27) Hyvinkää, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  176 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  75
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HPK (SML) Jokipojat (Mestis) Hokki (Mestis)
Jaakko Kuusisto (s. 29. elokuuta 1997 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Jaakko Kuorikoski

| Jaakko Kuorikoski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. elokuuta 1807 Kaustinen
Kuollut: 26. joulukuuta 1880 (73 vuotta) Kaustinen
Ammatti:  kirkonrakentaja, talollinen
Vanhemmat:  Heikki Kuorikoski Kaisa Jaakontytär o.s. Torppa
Puoliso:  Maija Liisa Laurintytär o.s. Rauma
Jaakko Heikinpoika Kuorikoski (20. elokuuta 1807 Kaustinen – 26. joulukuuta 1880 Kaustinen) oli suomalainen kirkonrakentaja ja talollinen. Kuorikoski oli kirkonrakentajasukunsa kolmatta polvea, hänen vanhempansa olivat kirkonrakentaja Heikki Kuorikoski ja tämän ensimmäinen vaimo Kaisa Jaakontytär o.s. Torppa. Jaakko Kuorikoski avioitui kaustislaisen Maria Liisa Laurintytär o.s. Rauman (1807–1882) kanssa vuonna 1828 ja muutti kotivävyksi vaimonsa kotitaloon. Kuorikoskille syntyi yhdeksän lasta: Brita Caisa (1828–?), Lauri Heikki (1830–1906), Anna (1832–?), Kaisa Loviisa (1834–1889), Helena (1837–1891), Juho Jaakko (1841–1918), Erkki Kustaa (1844–1905), Carl (1847–1847) ja Karl Fredrik (1849–1853).
Jaakko Kuorikoski oli suvun tuotteliain kirkonrakentaja; hän rakensi ja korjasi lähes 55 vuotta kestäneen uransa aikana yli 30 kirkkoa ja kellotapulia sekä teki useita alttareita ja saarnastuoleja pystyttämiinsä kirkkoihin. Hän oli monitaitoinen ammattimies.
Jaakko Kuorikoski käytti joskus myös sukunimeä Rauma vaimonsa kotitalon mukaan. Kuorikoski rakensi myös muutaman katetun sillan.
Kirkot

Halsuan kirkko, 1826
Alajärven kirkko, 1836
Lappajärven kirkko, 1840 (peruskorjaus)
Kärsämäen kirkko, 1842
Maaningan kirkko, 1843
Jämsän kirkko, 1845 (peruskorjaus)
Saarijärven kirkko, 1849
Ylistaron kirkko, 1852
Karstulan kirkko, 1853
Kaustisen kirkko, 1859
Pylkönmäen kirkko, 1860
Toholammin kirkko, 1861
Konginkankaan kirkko, 1866
Kivijärven kirkko, 1874
Virtasalmen kirkko, 1876
Teerijärven kirkko, 1877 (korjaus ja uudistaminen)
Petäjäveden uusi kirkko, 1879
Siikajoen kirkko
Vimpelin kirkko (peruskorjaus)
Kellotapulit

Hyrynsalmen kellotapuli, 1840
Ristijärven kellotapuli, 1840
Pulkkilan kellotapuli, 1843
Kivijärven kellotapuli, 1845
Kortesjärven kellotapuli, 1855
Jämsän kellotapuli, 1857
Vetelin kellotapuli, 1859
Groundhog Day

Groundhog Dayn viettoa Pennsylvanian Punxsutawneyssa vuonna 2005.
Groundhog Day ('murmelinpäivä') on Yhdysvalloissa ja Kanadassa vietettävä juhlapäivä.
Juhlan tarkoituksena on vuosittain 2. helmikuuta ennustaa talven pituutta. Tämän selvittämiseksi ajetaan metsämurmeli (engl. groundhog) pesästään. Jos sää on pilvinen eikä murmelin varjoa näy, merkitsee se talven loppuvan pian. Aurinkoisella säällä näkyvä murmelin varjo ennustaa talven kestävän vielä vähintään kuusi viikkoa. Tunnetuinta Murmelinpäivän seremoniaa vietetään Pennsylvaniassa, Punxsutawneyn kaupungissa, jonne saapuu joka vuosi kymmeniätuhansia turisteja.
Muualla maailmassa juhla on tullut tunnetuksi Päiväni murmelina -elokuvasta, jonka pääosassa on Bill Murray.
Aiheesta muualla

Groundhog.org
Jaakko Korjus

Jaakko Korjus 1960-luvulla.
Jaakko Vilho Korjus (29. huhtikuuta 1926 Sakkola – 29. tammikuuta 1998 Hämeenlinna) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Taisto Saarinen.
Korjus työskenteli useissa kokoomuslaisissa maakuntalehdissä muun muassa toimittajana ja toimituspäällikkönä Hämeen Sanomissa 1954-1964, artikkelitoimittajana (toinen toimittaja) Karjalaisessa 1970-luvun puoliväliin asti, hallinnollisena toimituspäällikkönä Uudessa Suomessa ja Kauppalehdessä sekä päätoimittajana Vaasa-lehdessä 1981–1984. Korjus oli myös kriitikko ja kulttuuripoliittinen vaikuttaja. Hän oli 1970-luvulla Yleisradion ohjelmaneuvoston yhteistyöelinten monivuotinen puheenjohtaja ja hallintoneuvoston jäsen. Hän oli keskeisiä henkilöitä niin sanotussa Joensuun teatterisodassa vuonna 1971.
Korjus kirjoitti useita suomalaisten SS-vapaaehtoisten historiaan liittyneitä teoksia (Otsassa kuoleman kuva, Wikingin hurjat, Hautaristinä koivupuu, Kuka joskus palata voi, Kaikki alkaa ja loppuu, Haudat siellä kaukana, Helvetti valloillaan).