HMS Vanessa
Palvelus

Vanessa upotti 27. heinäkuuta 1918 troolari HMS Calvian havaitseman Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen SM U-107 syvyyspommein.
Joulukuussa 1921 alus sijoitettiin Rosythin reserviin, josta se palautettiin palvelukseen vasta 1938 liitettynä saattueiden suojaksi Plymouthiin sijoitettuun 17. hävittäjälaivueeseen. Alus suojasi 5. syyskuuta 1939 yhdessä HMS Vivaciousin, HMS Wakefulin ja HMS Vanquisherin kanssa saattuetta CG Clydestä.
Alus oli 13. heinäkuuta 1940 yhdessä HMS Gallantin kanssa suojaamassa saattuetta CW6, kun se joutui Saksan ilmavoimien Junkers Ju 87 -syöksypommittajien hyökkäyksen kohteeksi. Alus kärsi vaurioita viereen osuneen pommin sirpaleista kuten kaksi saattueen rahtialuksistakin lisäksi yksi rahtialus upposi. Gallant hinasi vaurioituneen aluksen Doveriin. Elokuusta marraskuuhun alus oli korjattavana Chathamin telakalla, mistä se palasi palvelukseen 4. marraskuuta. Alus siirrettiin tammikuussa 1941 palvelukseen palatessa Atlantin saattueiden suojaksi läntiselle reitille (engl. Western Approaches Command).
Alus vaurioitui 19. heinäkuuta 1941 ilmahyökkäyksessä, kun sen keskilaivaan osunut pommi tuhosi kattilahuoneen ja etummainen savuhormi lensi yli laidan. Aluksella sai surmansa 11 miehistöjäsentä ja insinööriupseeri, joiden lisäksi useita miehistönjäseniä haavoittui. Vaurioitunut alus törmäsi sukellusveneentorjuntatroolari HMS Turquoiseen. HMS Vesper hinasi aluksen Yarmouthiin. Se määrättiin muutettavaksi pitkän kantaman saattajaksi. Alus siirrettiin elokuussa korjattavaksi sekä muutostöitä varten Green and Silley Weirin telakalle Lontooseen, mistä se palautettiin palvelukseen huhtikuun puolessa välissä 1942.
Telakalla aluksen etummainen A-tykki korvattiin Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheittimellä, sen etummaiset torpedoputket poistettiin ja komentosillan siiveikkeille asennettiin Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Alukselle asennettiin tyypin 271 merivalvontatutka sekä tyypin 291 ilmavalvontatutka. Muutostöiden jälkeiset koeajot alkoivat heinäkuussa 1942, minkä jälkeen alus siirtyi koulutukseen.
Vanessa liitettiin HMS Hesperuksen johtamaan 2. saattajaryhmään yhdessä HMS Whitehallin sekä Flower-luokan korvettien HMS Campanulan, HMS Sweetbriarin, HMS Clematiksen, HMS Gentian, HMS Heatherin ja HMS Mignonetten kanssa. Alus suojasi ryhmän mukana ensimmäistä saattuettaan HX213, mistä se siirtyi suojaamaan saattuetta SC107. Sen onnistui estää 3. marraskuuta yhdessä HMS Calandinen kanssa sukellusveneiden hyökkäys saattuetta vastaan pakotettuaan veneet sukeltamaan.
Vanessa ja Hesperus suojasivat saattuetta HX219. Alukset hyökkäsivät 30. joulukuuta sukellusvene U-357:n kimppuun syvyyspommein. Sukellusvene pakotettiin pintaan, minkä jälkeen se upotettiin päälle ajamalla. Sukellusveneen miehistöstä pelastettiin seitsemän henkeä.
Tammikuussa 1943 alus siirrettiin törmäysvaurioiden korjaamiseksi telakalle. Alus suojasi saattuetta SC118 yhdessä hävittäjien HMS Vimyn ja HMS Beverleyn, korvettien Campanulan, Mignonetten, HMS Abelian ja FS Lobelian sekä Yhdysvaltain rannikkovartioston kutterin USCG Bibbin kanssa. Hävittäjät upottivat 4. tammikuuta sukellusvene U-187:n syvyyspommein ja tykkitulella. Saattue joutui myöhemmin kahden eri sukellusveneryhmän hyökkäysten kohteeksi.
Alus päätettiin siirtää pois Atlantin saattajaryhmästä, kun uusia paremmin tehtävään sopivia aluksia saatiin käyttöön. Aluksen palvelus päättyi tammikuussa 1944, jolloin se siirrettiin valmistautumaan ilmamaaliksi. Alus palveli heinäkuusta 1944 elokuuhun 1945 maalilaivana.
Euroopan sotatoimien päätyttyä Vanessa poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle romutettavaksi. Alus hinattiin Charlestowniin romuttajalle, jonne se saapui helmikuussa 1949.