stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stanislav Petrov
Epäileviä näkemyksiä

Venäjä antoi Association of World Citizens -palkinnon yhteydessä lehdistötiedotteen, jossa kiistettiin että Petrov olisi estänyt ydinsodan. Venäjän mukaan ydiniskuun olisi vaadittu useiden valvontajärjestelmien tuki, eikä yksittäinen sotilas olisi voinut aloittaa tai estää sitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stanislav Petrov Averts a Worldwide Nuclear War Bright Star Sound. (englanniksi)
Mikko Heinonen: Skrolli-artikkeli: Tuomiopäivän koneet – USA:n ja Neuvostoliiton ydinaseiden tietotekniikka  14.1.2013. Digitoday. Viitattu 15.1.2013. (suomeksi)
Hän pelasti maailman vuonna 1983 (Arkistoitu – Internet Archive) - Tiedetuubi.fi
Jussi Kirjavainen

Jussi Kirjavainen (9. helmikuuta 1901 Kivennapa – 11. huhtikuuta 1983 Tampere) oli suojeluskunta-aktiivi ja sotien jälkeen Aamulehden urheilutoimittaja ja pakinoitsija.
Henkilöhistoria > Lapsuus ja nuoruus

Kirjavaisen vanhemmat olivat asioitsija Tuomas Paavonpoika Kirjavainen ja Katri Matintytär Henttinen. Hän syntyi Karjalan Kannaksella Kivennavalla Pihlaisten kylässä, josta perhe muutti 1913 Terijoelle. Paikalliseen suojeluskuntaan Kirjavainen liittyi 1918. Pian sen jälkeen hän suoritti asevelvollisuutensa ja jatkoi vuonna 1921 kotiseudullaan Kannaksen rajavartiostossa.
Vuonna 1932 Kirjavaisesta tuli Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin ohjaaja Tampereella, esimiehenään everstiluutnantti Aaro Pajari. Sotilasohjaajan työssä hän innosti nuoria miehiä fyysisen kunnon kohottamisessa. Suunnistuskoulutuksen vuonna 1937 suunnistuksen Suomen mestaruuskisoissa viidenneksi tullut Kirjavainen aloitti Tampereella Tahko Pihkalan kanssa. Hän oli myös aktiivi hiihdon ystävä. Hän kirjoitti useampiosaisia tietokirjoja Suomen hiihdosta 1930-luvun lopulla ja vuodesta 1934 alkaen urheilupakinoita tamperelaiseen Aamulehteen nimimerkillään "Jii".
Henkilöhistoria > Sota-aika ja asekätkentä

Kirjavaisen kouluttamat suojeluskuntayksiköt olivat runkona liikekannallepanon aikana sodanaikaisen kenttäarmeijan luomisessa pohjois-hämäläisistä joukoista. Niistä muodostettiin JR16 komentajanaan Pajari. Kirjavainen toimi ensin I pataljoonan adjutanttina, mutta hänet siirrettiin pian komppanian päälliköksi. Hän osallistui Tolvajärven ja Aittojoen taisteluihin ja haavoittui sodan viimeisenä päivänä 13. maaliskuuta 1940. Välirauhan aikana Kirjavainen palasi suojeluskunnan esikunnan sotilasohjaaksi. Hänet ylennettiin välirauhan aikaan kapteeniksi. Jatkosodan alla kesäkuussa 1941 Kirjavaisesta tuli komppanianpäällikkö JR 27:n III pataljoonaan. Sodan alkuvaiheessa kuoreveteläisistä koottu Kirjavaisen komentama pataljoona osallistui eversti Pajarin 18. Divisioonan läpimurtohyökkäykseen. Sen yhteydessä tapahtui Kirjavaisen johdolla Antrean valtaus. Hänet ylennettiin komppanianpäällikkönä majuriksi.
Jatkosodan päätyttyä syyskuussa 1944 Kirjavainen oli mukana asekätkennässä. Siitä hän kertoi myöhemmin 1970-luvulla seuraavasti:
»Noudatin esimieheni käskyä sotilasvalaani noudattaen niin sodan kuin rauhankin aikana. Sijoitin alkuun 225 konepistoolia ja 600 kivääriä parempaan talteen ja ilmoitin heti majuri Mattilalle, että työ oli tehty. Hän määräsi kuitenkin jatkamaan ja kävi selväksi, että ainakin Pirkka-Hämeessä olisi varattava materiaalia kahta pataljoonaa varten.»
Kirjavainen ei paennut heti maasta,  vaan piileskeli ystäviensä avustuksella aina kesään 1946, jolloin hän siirtyi Pohjalahden yli Gävleen. Siellä hän ilmoittautui viranomaisille ja hänet sijoitettiin Långholmenin tutkintovankilaan. Ruotsalaisen urheilujohtajan Bertil Nordenfeltin avustuksella Kirjavainen pääsi vankeudesta ja sai työpaikan Sandvikenin Åshammarista. Hänelle oli hyötyä sotia edeltävän ajan urheilusuhteistaan Ruotsiin.
Henkilöhistoria > Paluu Suomeen

Vaikka Kirjavainen oli maanpaossa, hänestä tuli näkyvä henkilö myös Suomessa, sillä hän kirjoitti ahkerasti Aamulehteen, Urheilulehteen ja aikakauslehtiin. Hän oli mm. vuoden 1952 Oslon talviolympialaisissa Aamulehden toimittajana. Vuonna 1957 Kirjavainen palasi päätoimittaja Jaakko Hakalan kutsusta Aamulehden urheilutoimittajaksi päälajeinaan hiihto, suunnistus ja yleisurheilu.  Viimeiset urheilupakinansa Aamulehteen Kirjavainen kirjoitti vuonna 1970, jolloin hän jäi eläkkeelle. Yhteensä niitä ehti karttua yli kaksituhatta.
Kirjavaisen ensimmäinen puoliso vuodesta 1965 oli Eveliina Mustala ja toinen vuodesta 1972 Sirkka Sylvia Koskenranta (aiemmin Lehtinen).
Pirkanmaan Sotilaspiirien perinneyhdistys julkisti joulukuussa 2013 kirjan Jussi Kirjavaisesta nimellä "Jussi kesti Valpon vainon", kirjoittajana Pekka Ruusukallio.
Kirjallinen tuotanto

Kirjavaisen suurin kirjallinen työ oli kolmiosainen suurhiihtäjäteos (1938, 1941, 1955), jota varten hän kiersi aluksi keräämässä aineistoa polkupyörällä ympäri Suomea. Suomen hiihdon historiasta hän julkaisi teoksen Harri Eljangon kanssa vielä vuonna 1969.
Kirjavainen, Jussi: Suomalaiset suurhiihtäjät 1-2. 1. Aappo Luomajoesta Jussi Niskaan 2.Santeri Tasasta Martti Lappalaiseen.  Helsinki:  WSOY, 1938-41.
Kirjavainen, Jussi: Suomalaiset suurhiihtäjät Veli Saarisesta Eino Olkinuoraan.  Helsinki:  WSOY, 1955.
Kirjavainen, Jussi: Suomalaiset suurhiihtäjät.  Helsinki:  WSOY, 1955.
Eljanko, Harri; Kirjavainen, Jussi: Suomen hiihdon historia.  Helsinki:  WSOY, 1969.
Tampereen sotaveteraanien huoltoyhdistys 1961-1970. Tampere 1971
Kannaksen halki : Kuoreveden komppania rajalta toisen yli 1941; toim. Rauni Pietiläinen. Kuorevesi-Seura, Kuorevesi 2017
Aiheesta muualla

Ruusukallio, Pekka: Jussi kesti Valpon vainon.  Tampere:  Pirkanmaan Sotilaspiirien Perinneyhdistys, 2013.  ISBN 978-952-93-3112-3.
Spencer Fullerton Baird

Spencer Fullerton Baird (3. helmikuuta 1823 Reading, Pennsylvania – 19. elokuuta 1887 Woods Hole, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja kalatieteilijä.
Elämäkerta

Baird valmistui Dickinson Collegesta Carlislessa Pennsylvaniassa 1840. Seuraavana vuonna hän teki lintutieteellisen tutkimusretken Pennsylvanian vuoristoon, kävellen noin 600 kilometriä 21 päivässä. 1838 hän tapasi John James Audubonin, mistä lähtien hän tutki pääasiassa lintuja. Audubon antoi hänelle osan omasta lintukokoelmastaan.
Opiskeltuaan jonkin aikaa lääketiedettä Baird sai luonnonhistorian professorin viran Dickinson Collegesta 1845, saaden myös kemian oppituolin ja antaen luentoja myös fysiologiassa ja matematiikassa. Tämänlainen aihepiiri pienessä lukiossa antoi hänelle runsaasti tieteellistä liikkumavaraa, ja hänestä tulikin ehkä merkittävin tieteen yleismies Yhdysvaltain historiassa.
1846 hän avioitui Mary Helen Churchillin kanssa ja heille syntyi yksi lapsi.
Baird teki pitkän päivätyön Smithsonian-instituutissa Washingtonissa vuosina 1850–1878, missä hän toimi apulaissihteerinä ja kannusti nuorten luonnontieteilijöiden töitä Megatherium Clubissa. Joseph Henryn kuoltua hänestä tuli sihteeri. Vuodesta 1871 kuolemaansa asti hän oli myös Yhdysvaltain kala- ja kalastusasiain komissaari (U.S. Commissioner of Fish and Fisheries).
Hänen kirjallinen tuotantonsa käsitti noin 1 063 kirjoitusta, joista 775 oli lyhyitä artikkeleita hänen omissa vuosiraporteissaan. Bairdin ehkäpä merkittävimmät tieteelliset työt olivat Catalog of North American Reptiles (1853, yhdessä Charles Frédéric Girardin kanssa); osa Linnut sarjassa raportteja selvityksistä rautatien rakentamisesta Mississippiltä Tyynellemerelle (1858), josta tohtori Elliott Coues sanoi sen olevan merkittävämpi teos kuin yksikään edeltäjänsä, lukuun ottamatta Audubonin ja Wilsonin töitä, ja että se merkitsi uutta ajanjaksoa Yhdysvaltain lintutieteen historiassa; Mammals of North America: Descriptions based on Collections in the Smithsonian Institution (Philadelphia, 1859), ja jättiläismäinen työ (yhdessä Thomas Mayo Brewerin ja Robert Ridgwayn kanssa) History of North American Birds (Boston, 1875–1884; maalinnut, 3 osaa; vesilinnut, 2 osaa).
Dickinson College myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 1856, Columbian yliopisto lakitieteen tohtorin arvonimen 1875 ja Harvardin yliopisto lakitieteen tohtorin arvonimen 1886.
Baird kuvaili ja nimesi runsaasti uusia lintulajeja, muun muassa vuoriviiriäisen suvun Oreortyx ja havukerttulin (Dendroica graciae). Hänen kunniakseen on nimetty eskimosirri (Calidris bairdii), sinirintatrogoni (Trogon bairdii), perunväijy (Myiodynastes bairdii), cozumelinvireo (Vireo bairdi), raitapriinia (Prinia bairdii), kauainkiipijä (Oreomystis bairdi), preeriasirkkunen (Ammodramus bairdii) ja kiilanokkasirkku (Acanthidops bairdii).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Spencer Fullerton Baird Wikimedia Commonsissa
Syvänmeren kaivaus

Syvänmeren kaivaus on suhteellisen uusi mineraalien keräysmenetelmä. Mineraaleja löytyy yleensä syvänmeren savuttajien läheisyydestä noin 1 400–3 700 metrin syvyydestä. Savuttajat synnyttävät sulfiditaskuja, joista löytyy jalometalleja, kuten hopeaa, kultaa, kuparia, mangaania, kobolttia ja sinkkiä. Mineraaleja kerätään joko hydraulisten pumppujen tai keräinjärjestelmien avulla, jotka tuovat mineraalin maan pinnalle käsiteltäväksi . Kuten kaikki kaivostoiminta, myös syvänmeren kaivaus synnyttää kysymyksiä toiminnan aiheuttamista vahingoista ympäröivälle alueelle.
1960-luvun puolivälissä ajatuksen syvänmeren kaivostoiminnasta esitti J. L. Mero teoksessaan Mineral Resourcess of the Sea. Teoksen mukaan valtameristä olisi löydettävissä lähes rajattomat määrät kobolttia, nikkeliä ja muita metalleja. Meron mukaan metallit olivat mangaaninoduuleissa, joita esiintyi merenpohjaan tiivistyneissä sedimenteissä noin 5 000 metrin syvyydessä. Muun muassa Ranska, Saksa ja  Yhdysvallat lähetti tutkimusaluksia etsimään metalleja. Alustavat arviot syvänmeren kaivostoiminnan kannattavuudesta osoittautuivat suuresti liioitelluiksi. Tämä yhdessä laskeneiden metallinhintojen kanssa johti kiinnostuksen häviämiseen vuoteen 1982 mennessä.
Viimeisen vuosikymmenen aikana kiinnostus merenpohjassa sijaitsevia mineraaleja kohtaan on jälleen virinnyt. Arvometallien hintojen nousu on johtanut maat etsimään uusia lähteitä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Deep sea mining
Sotilasliitto

Nykyisiä sotilasliittoja:
  Nato ja  Lissabonin sopimus
  Shanghain yhteistyöjärjestö ja Kollektiivinen turvallisuusjärjestö
  Etelä-Amerikan valtioiden unioni
  Afrikan unionin rauhan ja turvallisuuden neuvosto
Sotilasliitto on kahden tai useamman valtion solmima sopimus, joka määrittelee osapuolten toimia sodan sattuessa. Sotilasliiton muodostaneet valtiot saattavat esimerkiksi lupautua puolustamaan toisiaan ulkopuolisen valtion aggressiota vastaan, yhdenmukaistaa armeijoidensa rakennetta ja päättää yhdessä joko liiton jäseniin tai sen ulkopuolisiin alueisiin kohdistuvien interventioiden tarpeellisuudesta.
Lakkautettuja sotilasliittoja

SEATO, Kaakkois-Aasian sopimusjärjestö (1954–1977)
CENTO, Lähi-idän sopimusjärjestö (1955–1979)
Varsovan liitto (1955–1991)
Lakkautettuja sotilasliittoja > Historiallisia sotilaallisia liittoja

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Antiikin aika Peloponnesolaisliitto (n. 550 eaa. – n. 366 eaa.)  Deloksen meriliitto (478 eaa. – 404 eaa.)  |  Ennen maailmansotia Evankelinen unioni (1608–1621)  Katolinen liiga (1609–1635)  Pyhä liiga (1684–1699)  Pyhä allianssi (1815–1825)  Kolmiliitto (1882–1918)  |  Ensimmäinen maailmansota Keskusvallat (1914–1918)  Ympärysvallat (1914–1918)  |  Toinen maailmansota Akselivallat (1936–1945)  Liittoutuneet (1939–1945)  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sotilasliitto Wikimedia Commonsissa
Susiemon klaani

| Susiemon klaani |
| --- | --- |

Kirjailija:  Maite Carranza
Suomennos
Suomentaja:  Anu Partanen
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2008
ISBN:  978-951-31-4087-8
Sarja: Noitien taistelu 1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Susiemon klaani on vuonna 2005 ilmestynyt Maite Carranzan kirjoittama kirja, joka kertoo 14-vuotiaasta tytöstä nimeltä Anaid ja hänen matkastaan tavallisesta tytöstä noidaksi.
Juoni

Neljätoistavuotias Anaid elää Pyreeneillä, pienessä Urtin kylässä.
Eräänä aamuna Anaidin äiti Selene katoaa merkillisesti, ja Anaid sekä susiemon klaanin jäsenet Gaya, Elena, Karen sekä Criselda ryhtyvät etsimään tätä. Anaidin täyttäessä 14 vuotta hän alkaa huomata erilaisia ja uusia merkkejä ympärillään ja luulee jo tulleensa hulluksi, kunnes saa kuulla tädiltään Criseldalta olevansa noita kuten kaikki sukunsa naiset. Anaid joutuu pakenemaan Sisiliaan Valerian ja tämän ylimielisen tyttärensä Clodian luokse. Siellä Anaid adoptoidaan delfiiniemon klaaniin ja vihitään noidaksi. Hän saa tietää äitinsä Selenen olevan kauan sitten laaditun ennustuksen valittu, joka lopettaa ikiaikaisen taistelun omarien ja odishien välillä. Anaid alkaa kehittää omia noidankykyjään.
Aiheesta muualla

Vesa Sisättö: Kirjojen noidilla on uudet kujeet (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 6.7.2009.
Sun numero

| ”Sun numero” Younghearted |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 18. tammikuuta 2022
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Joonas Keronen, Reeta Huotarinen, Vilma Alina
 Tuottaja(t): Ilkka Wirtanen
 Tyylilaji: indie pop
 Kesto: 03.08
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Youngheartedin muut singlet
| ”Enkeli” 2019 | ”Sun numero” 2022 |   |
Sun numero on suomalaisen indie pop -yhtye Youngheartedin kappale, joka julkaistiin 18. tammikuuta 2022. Yhtye osallistui kappaleella Uuden Musiikin Kilpailuun ja kilpaili paikasta Suomen edustajana Eurovision laulukilpailussa 2022. Kappale sijoittui kilpailussa kuudenneksi.
Kappaleen ovat kirjoittaneet Reeta Huotarinen, Joonas Keronen ja Vilma Alina. Sen tuotannosta vastaa Ilkka Wirtanen.
Kappale on ylittänyt kultalevyrajan.
Aiheesta muualla

Kappaleen lyriikkavideo YouTubessa
Uuden Musiikin Kilpailu 2022
Cyan Kicks – ”Hurricane”
BESS – ”Ram pam pam”
The Rasmus – ”Jezebel” 
Younghearted – ”Sun numero” 
Olivera – ”Thank God I’m an Atheist” 
Tommi Läntinen – ”Elämä kantaa mua” 
Isaac Sene – ”Kuuma jäbä”
Sun luokses jään

| Sun luokses jään Päivi Kautto-Niemi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP-levy, kasetti
 Tyylilaji: iskelmä, disko
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Päivi Kautto-Niemen muut julkaisut
| Päivi 1977 | Sun luokses jään 1978 | Sillä siisti 1979 |
Sun luokses jään on Päivi Kautto-Niemen albumi vuodelta 1978.
Kappaleet

Suoraan suoneen (Mellow Lovin') 4:17
Päivät haaveiden jäi taa (Tutto Passera Vedrai) 3:31
Tulenliekki 4:43
Elämän pitkän sulle soisin 4:26
Jos isän kotiin saisin 3:31
Taju pois 3:21
Palaa (Feuer) 3:03
Prinssi uljas 4:30
Kun luonain oot (We're All Alone) 3:35
Samba mambo (Samba Mambo) 3:15
Vie paratiisiin (Take Me To Paradise) 4:42
Sun luokses jään (Che Dolce Lei) 3:51
Säteilytysvoimakkuus

Säteilytysvoimakkuus (saapuva säteily) on tietyssä ajassa jollekin pinta-alalle saapuvan sähkömagneettisen energian kokonaismäärä. Säteilytysvoimakkuuden SI-järjestelmän mukainen yksikkö on wattia per neliömetri (W/m²).
Susie Q

| Susie Q |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Blizek
Käsikirjoittaja:   Shuki Levy  Douglas J. Sloane 
Tuottaja:   Lance H. Robbins  James Shavick 
Kuvaaja:  Robert Fresco
Leikkaaja:  Frank Morriss
Pääosat:   Justin Whalin  Amy Jo Johnson  Shelley Long 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Libra Pictures
Levittäjä:  Disney Channel
Ensi-ilta:  1996
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Susie Q on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomedia televisioelokuva, jonka ohjasi John Blizek ja käsikirjoittivat Shuki Levy, sekä Douglas J. Sloane. Pääosassa esiintyivät Justin Whalin, Amy Jo Johnson ja Shelley Long.
Juoni

Susie Q oli menossa tansseihin illalla poikaystävänsä kanssa, mutta joutuivat auto-onnettomuuteen. Vuosia myöhemmin teini-ikäinen Zach Sands muuttaa Susien vanhaan kotiin. Hänen isänsä kuoli myös auto-onnettomuudessa, jonka vuoksi Sands asustaa yhdessä äitinsä ja siskonsa kanssa. Eräänä yönä Zach näkee Susien, joka myös huomaa pojan nähneen hänet. Tutustumisen päätteeksi Susie selittää Zachille kuoleman jälkeisestä elämästä, jossa kuolleet ihmiset palaavat takaisin maanpäälle auttamaan perheitään. Tämän vuoksi Zach kykenee näkemään Susien ja on lisäksi ainut henkilö, joka näkee tytön. Kaikki kuitenkin mutkittuu, kun Zach rakastuu Susieen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Justin Whalin  | … |  Zach Sands   |
|  Amy Jo Johnson  | … |  Susie Q / Maggie   |
|  Shelley Long  | … |  Penny Sands   |
|  Ernie Prentice  | … |  isoisä   |
|  Andrea Libman  | … |  Teri Sands   |
|  Bentley Mitchum  | … |  Johnny Angel   |
|  Tasha Simms  | … |  Betsy Quinn   |
|  Allan Morgan  | … |  valmentaja Russell Quinn   |
|  Garwin Sanford  | … |  valmentaja Sanford   |
|  David Kaye  | … |  Don Tanner   |
Staattinen analyysi

Staattinen analyysi tarkoittaa tietokoneohjelmien analysointia suorittamatta niitä (suorittamalla tehtyä analysointia kutsutaan termillä dynaaminen analyysi).
Tyypillisesti juuri työkalun suorittamaa osuutta kutsutaan staattiseksi analyysiksi, kun taas ihmisen suorittamaa jatkoanalysointia siihen liittyen kutsutaan termillä ohjelman ymmärtäminen tai ohjelman ymmärtämisen teoria (engl. program comprehension).
Kirjallisuutta

Cousot,P., Cousot, R. (1977). Abstract Interpretation: A Unified Lattice Model for Static Analysis of Programs by Construction or Approximation of Fixpoints, Los Angeles, CA. (englanniksi)
Superpesiksen kausi 2014

Superpesiksen kausi 2014 voi tarkoittaa:
Miesten Superpesiksen kausi 2014
Naisten Superpesiksen kausi 2014
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Superpesiksen kausi 2014”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Suomen Vilnan-suurlähetystö

Suomen Vilnan-suurlähetystö edustaa Suomea Liettuassa. Suomi solmi diplomatiasuhteet Liettuan kanssa vuonna 1991 ja myös suurlähetystö perustettiin saman vuoden joulukuussa.
Suurlähettilään virka-asunto

Suurlähettilään virka-asunto on rakennettu vuosina 1910–1911 alun perin asuinkäyttöön. Vuonna 1935 rakennettiin muuriaita ja portti. Talon ovat suunnitelleet A. Filipovicius-Dubovikas ja J. Smorgonskis. Suomi osti talon virka-asunnoksi vuonna 1992 ja se restauroitiin 1995. Talossa on aiemmin toiminut mm. KGB:n jaosto. Rakennus edustaa tyyliltään uusklassismia.
Suurlähettilään virka-asunto > Suurlähettiläät

| Edustaja | Vuodet | Asema |
| --- | --- | --- |
| Reino Sylvander (Riika) | 1920–1921 | va. valtuutettu |
| Reino Sylvander (Riika) | 1921–1926 | va. asiainhoitaja |
| Reino Sylvander (Riika) | 1926–1927 | lähettiläs |
| K. G. Idman (Riika) | 1927–1928 | lähettiläs |
| P. J. Hynninen (Riika) | 1928–1933 | lähettiläs |
| Eduard Palin (Riika) | 1933–1940 | lähettiläs |
| Taisto Tolvanen | 1992–1996 | suurlähettiläs |
| Rauno Viemerö | 1996–2000 | suurlähettiläs |
| Taina Kiekko | 2000–2004 | suurlähettiläs |
| Timo Lahelma | 2004–2008 | suurlähettiläs |
| Marja-Liisa Kiljunen | 2008–2012 | suurlähettiläs |
| Harri Mäki-Reinikka | 2013–2016 | suurlähettiläs |
| Christer Michelsson | 2016– | suurlähettiläs |
Yhteystoimisto Valko-Venäjällä

Suomen Liettuan suurlähettiläs on akkreditoitu Valko-Venäjälle. Suomella on Valko-Venäjällä yhteystoimisto Ruotsin suurlähetystön tiloissa. Toimisto on perustettu 1. lokakuuta 2010. Toimistossa on yksi työntekijä ja se ei hoida passi-, viisumi- ja oleskelulupa-asioita.
Säteily­paine

Säteily­paine on sähkömagneettisen säteilyn aiheuttama tavallisesti hyvin pieni paine, joka kohdistuu kaikkiin pintoihin, joihin osuu sähkömagneettista säteilyä. Massiivisissa tähdissä säteilypaineella on huomattava merkitys, samoin joissakin muissa kuumissa ja tiheissä ympäristöissä, kuten mustien aukkojen ympäristössä. Säteilypaine aiheutuu fotonien liikemäärästä, eikä sitä pidä sekoittaa tähdestä sinkoutuvien massallisten hiukkasten aiheuttamaan, käytännössä merkityksettömään vaikutukseen.
Esimerkiksi Maahan saapuu Auringosta 1 370 W/m2 säteilyä, joka aiheuttaa 4,6 μPa:n (mikropascalin) säteilypaineen. Jos tähden sisuksissa säteily ylittää niin kutsutun Eddingtonin rajan, säteily alkaa puhaltaa tähden kaasua ulospäin. Säteilypaine kasvaa lämpötilan neljänteen potenssiin eli  p_{rad}\propto T^{4}. Suuren jättiläistähden sisällä lämpötila on jopa 1 000 miljoonaa kelviniä.
Säteilypainetta on ajateltu käytettäväksi hyväksi hitaassa mutta taloudellisessa avaruusmatkailussa aurinkopurjeilla tai sähköpurjeilla varustetuilla aluksilla.
Venäläinen Pjotr Lebedev osoitti säteilypaineen olemassaolon ensi kertaa v. 1899.
Säteilypakote

Ihmisen toiminnalla on merkittävä positiivinen kokonaisvaikutus maan säteilypakotetaseeseen.
Kasvihuoneilmiö perustuu kasvihuonekaasujen säteilypakotevaikutukseen.
Säteilypakote (myös ilmastopakote tai pakotevaikutus) on ilmastotieteessä käytetty suure, joka kuvaa saapuvan ja poistuvan säteilyn välistä eroa. Positiivinen säteilypakote tarkoittaa ilmastoa lämmittävää vaikutusta, negatiivinen puolestaan viilentävää. Säteilypakote mitataan tehona pinta-alaan nähden, ja sen yksikkö on W/m². Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC arvioi Maan säteilypakotteen säännöllisesti.
Auringolla on maata lämmittävä positiivinen pakotevaikutus. Maan ilmakehä ja pinta absorboivat eli imevät itseensä osan säteilystä ja osa heijastuu takaisin avaruuteen. Absorboidun ja heijastuneen säteilyenergian välinen tasapaino määrittää keskimääräisen lämpötilan maan pinnalla. Muita pakotevaikutuksia ovat muutokset heijastavuudessa, vulkaanisissa päästöissä, maan kiertoradassa (kiertoratapakotteet) ja kasvihuonekaasujen pitoisuuksissa.
Auringon säteilyvoimakkuus maassa on keskimäärin 343 W/m². Tästä 235 W/m² lämmittää maapallon pintaa ja ilmakehää ja loput 108 W/m² heijastuu takaisin avaruuteen.
Sriwijaya Airin lento 182

| Sriwijaya Airin lento 182 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone joulukuussa 2017.
Yhteenveto
Päivämäärä:  9. tammikuuta 2021
Onnettomuustyyppi:  mereensyöksy
Tapahtumapaikka:  lähellä Seribusaaria
Lähtöpaikka:  Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema, Jakarta, Indonesia
Määränpää:  Supadion kansainvälinen lentoasema, Pontianak, Indonesia
Kuolleita:  62
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 737-524
Lentoyhtiö:  Sriwijaya Air
Rekisteritunnus:  PK-CLC
Matkustajia:  50
Miehistöä:  12 (sisältää siirtolennolla olleet 6 henkilöä)
Lennon reitti mereen syöksymiseen asti
Sriwijaya Airin lento 182 oli Sriwijaya Airin Indonesian sisäinen reittilento Jakartasta Pontianakiin. Lennolla 9. tammikuuta 2021 käytetty Boeing 737-524 nousi ylös kello 14.36 paikallista aikaa, ja katosi tutkasta noin neljä minuuttia lentoonlähdön jälkeen. Lennonseurantasivusto Flightradar24:n mukaan kone menetti yli 3 000 metriä korkeutta alle minuutissa, ja lentojäljet päättyivät Jakartan pohjoispuolelle Jaavanmereen Seribusaarten edustalle. Liikenneministeri Budi Karya Sumadi vahvisti koneen pudonneen lähelle Laki-saarta.
Indonesian pelastusviranomaisten mukaan paikalliset kalastajat löysivät ensin matkustajakoneen paloja merestä. Koneessa oli 12 miehistön jäsentä ja 50 matkustajaa, joista 43 oli aikuisia ja seitsemän lapsia, heistä kolme vauvaikäisiä. Kaikki lentokoneessa olleet kuolivat.
Lennon tiedot

Lentokoneen piti lähteä alkuperäisen aikataulun mukaan Soekarno-Hattan lentoasemalta Tangerangista kello 13.25 paikallista aikaa (klo 6.25 UTC), ja saapua Supadion lentoasemalle Pontianakiin kello 15.00 paikallista aikaa. Lennon lähtö kuitenkin viivästyi ja varsinainen lentoonlähtö tapahtui kello 14.36.
Lento 182 nousi 4 000 metrin korkeuteen, kun se kääntyi äkillisesti oikealle ja syöksyi alas. Koneeseen menetettiin yhteys klo 14.40.
Turman syy

Helmikuussa 2021 julkistettujen alustavien tutkimusten mukaan lentokoneen kaasuvivuissa saattoi olla vikaa. Aiemmin konetta lentäneiden mukaan koneen vivusto oli ollut rikki, eikä sitä ollut saatu enää korjattua täysin.