stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hopeasinisiipi
Koko ja ulkonäkö

Koiraan siipien yläpinta on kirkkaan taivaansininen, selvästi vaaleampi kuin useilla muilla sinisiipilajeilla. Siipien ulkoreuna on mustahko ja tumma kehnä ulottuu siipisuonten kohdalla hiukan siiven keskiosaa kohti. Joskus harvoin voi erottua myös tummia täpliä lähellä siiven ulkoreunaa. Naaraalla siipien yläpinnat ovat ruskeat ja tyvestä ulospäin laajalta alueelta sinikehnäiset ja takasiiven yläpinnalla voi erottua oransseja reunatäpliä. Siipiripset ovat molemmilla sukupuolilla valkoiset. Siipien alapinnat ovat vaaleanharmaat, tyvestä voimakkaasti sinikehnäiset. Sekä etu- että takasiiven poikki kulkee yksi rivi mustia, valkoreunaisia täpliä ja näiden muodostaman kaaren sisäpuolella on siiven poikkisuunnassa venynyt musta, valkoreunainen täplä. Etusiivessä täplät ovat takasiiven täpliä pienempiä. Takasiiven ulkoreunassa on epäselvät, tummat reunatäplät ja niistä kolmesta neljään takimmaiseen liittyy himmeänoranssi täplä. Hopeasinisiipi on melko kookas laji, jonka siipiväli on 31–36 mm.
Polyommatus amandus ♂
Polyommatus amandus ♂ △
Levinneisyys ja lentoaika

Hopeasinisiiven levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Kaukasukselle, Keski-Aasiaan, Pohjois-Kiinaan ja Itä-Siperiaan saakka. Laji on Suomessa yleinen ja sitä tavataan Rovaniemen korkeudelle saakka. Perhoset ovat lennossa yhtenä tai joskus kahtena sukupolvena kesäkuun alkupuolelta elokuulle huipun sijoittuessa heinäkuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Laji viihtyy sekä kuivilla että kosteilla niityillä, avoimilla metsänreunuksilla ja rannoilla eikä se vaikuta olevan kovin vaativa elinympäristönsä suhteen. Koiraat liikkuvat ilmeisesti melko laajalla alueella etsien naaraita. Perhoset käyvät kukilla.
Naaras laskee munat yksitellen lehtien yläpinnoille ja toukat kuoriutuvat noin viikon kuluttua. Toukka on myrmekofiili ja saa muurahaiset hoitamaan ja puolustamaan sitä. Toukka kasvaa 2–3 viikkoa ennen siirtymistään talvilevolle. Keväällä se kasvaa vielä 3–8 viikon ajan kunnes koteloituu. Kotelovaihe kestää noin kaksi viikkoa.
Valtakunnallisessa päiväperhosseurannassa 2013 hopeasinisiipi oli Suomen 22. eniten havaittu päiväperhonen. Maatalousympäristöjen päiväperhosseurannassa 2013 se oli sijalla 18.
Ravintokasvi

Toukkien ravintoa ovat etenkin hiirenvirna ja niittynätkelmä, mutta myös muut hernekasvit.
Aiheesta muualla

Pertti Pakkanen: Hopeasinisiipi. Suomen Perhostutkijain Seura.
Luontoportti: Hopeasinisiipi
Suomen Perhoset: Hopeasinisiipi
UniProt, Taxonomy: Polyommatus amandus (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Hämähäkkiapinat

| Hämähäkkiapinat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Leveänenäapinat Haplorhini
Heimo::  Hämähäkkiapinat Atelidae  Gray, 1825
Alaheimot ja suvut
 Alouattinae Alouatta - mölyapinat  Atelinae Ateles  Brachyteles - murikit  Lagothrix - villa-apinat  Oreonax 
Katso myös
   Hämähäkkiapinat Wikispeciesissä   Hämähäkkiapinat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hämähäkkiapinat (Atelidae) ovat suurikokoisimpia uuden maailman apinoiden heimoista. Aikaisemmin heimo luettiin kierteishäntäapinoihin.
Hämähäkkiapinat elävät Amerikassa Meksikosta, keskiseen Brasiliaan ja Boliviaan. Nämä päiväaktiiviset eläimet ovat kaikkiruokaisia, mutta syövät lähinnä hedelmiä ja siemeniä. Hämähäkkiapinat liikkuvat ketterästi puissa käyttäen hyväkseen lähes karvatonta tarttumahäntäänsä. Hämähäkkiapinat ovat hitaita lisääntyjiä. Naaras synnyttää poikasen 2–4 vuoden välein.
Suvut

Mölyapinat (Alouatta) ovat tunnettuja kovaäänisistä huudoistaan.
Varsinaisten hämähäkkiapinoiden suvun Ateles seitsemän edustajaa ovat tiheän metsän asukkeja. (ks. mustahämähäkkiapina)
Murikit (Brachyteles) ovat harvinaisimpia kädellislajeja.
Villa-apinat (Lagothrix) tunnistaa tummasta villaisesta turkista.
Hendeenvilla-apina on Perussa asuva Oreonax-suvun ainoa edustaja.
Aiheesta muualla

iNaturalist: Heimo Atelidae
ITIS: Atelidae (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Atelidae (englanniksi)
UniProt: Taxonomy -  Atelidae (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Atelidae, howler and prehensile tailed monkeys (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Atelidae (englanniksi)
Ian Turnbull

Ian Turnbull (s. 22. joulukuuta 1953) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi 10 kautta NHL:ssä. Turnbull pelasi yhteensä 628 NHL-ottelua, joissa hän teki 123 maalia, 317 syöttöä ja 440 pistettä. Pairhaimmillaan hän oli kaudella 1976–77, jossa hän teki 22 maalia, 57 syöttöä eli yhteensä 79 pistettä.
Turnbull teki myös viisi maalia Detroit Red Wingsiä vastaan. Turnbull on NHL:n historian ainoa viisi maalia ottelussa tehnyt puolustaja.
Igor Tudor

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 16. huhtikuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Split, Jugoslavia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 193 cm
Seura
Seura:  Lazio
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995–1998 |  Hajduk Split | 58 | (3) |
| 1996 | →  HNK Trogir | 5 | (1) |
| 1998–2007 |  Juventus | 110 | (15) |
| 2005–2006 | →  AC Siena | 39 | (2) |
| 2007–2008 |  Hajduk Split | 35 | (1) |
Maajoukkue
| 1997–2006 |  Kroatia | 55 | (3) |
Valmennusura
2009–2010:  Hajduk Split (apuv.)
2011–2013:  Hajduk Split Juniorit
2012–2013:  Kroatia (apuv.)
2013–2015:  Hajduk Split
2015–2016:  PAOK FC
2016–2017:  Karabükspor
2017:  Galatasaray SK
2018:  Udinese
2019:  Udinese
2020:  Hajduk Split
2020–2021:  Juventus (apuv.)
2021–2022:  Hellas Verona
2022–2023:  Olympique Marseille
2024–:  Lazio
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kroatia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ranska 1998 |  |  |
Igor Tudor (s. 16. huhtikuuta 1978 Split, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Maaliskuusta 2024 lähtien hän on toiminut Lazion päävalmentajana.
Ura pelaajana

Tudor aloitti ammattilaisuransa HNK Hajduk Splitissä vuonna 1995. Kolmen kauden jälkeen hän siirtyi Juventukseen. Juventuksessa hän pelasi kuusi kautta. Marcello Lippi peluutti Tudoria myös puolustavana keskikenttäpelaajana. Vuonna 2001 Tudorin oikea nilkka operoitiin ja seuraavalla kaudella loukkaantumiset jatkuivat. Peliaika väheni Juventuksessa ja niinpä Tudor lainattiin AC Sienaan. Loukkaantumisten edelleen häiritessä pelaamista hän palasi Hajduk Splitin riveihin syksyllä 2007. Hän lopetti uransa vammakierteen vuoksi kauden 2007–2008 jälkeen.
Tudorin ensimmäinen maaottelu oli 15. marraskuuta 1997 Ukrainaa vastaan. Hän oli mukana vuoden 1998 ja 2006 MM-kisoissa sekä vuoden 2004 EM-kisoissa. 2002 MM-kisat jäivät Tudorilta väliin loukkaantumisten takia. Hän pelasi urallaan 55 A-maaottelua, joissa teki kolme maalia.
Ura pelaajana > Saavutukset pelaajana

Italian mestaruus (2): 2002, 2003
Serie B: 2007
Mestarien liiga
Hopeaa: 2007
MM-pronssia: 1998
Saavutukset valmentajana

Kroatian cup: 2013
Hærlandin kirkko

| Hærlandin kirkko Hærland kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2009.
Sijainti:  Indre Østfold, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1879
Suunnittelija:  Hjalmar Welhaven
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hærlandin kirkko (norj. Hærland kirke) on Indre Østfoldin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1879.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hærlandin kirkko Wikimedia Commonsissa
Ian Stewart (muusikko)

Ian Stewart (kesk.) soittamassa flyygeliä The Rolling Stonesin konsertissa vuonna 1975.
Ian ”Stu” Stewart (18. heinäkuuta 1938 Fife, Skotlanti – 12. joulukuuta 1985 Lontoo, Englanti) oli skotlantilainen pianisti, kosketinsoittaja ja The Rolling Stones -yhtyeen perustajajäsen.
Pittenweemin kalastajakylässä Fifen piirikunnassa Skotlannissa syntynyt Stewart aloitti pianon soiton kuusivuotiaana. Muutettuaan Lontooseen Stewart perusti The Rolling Stones -yhtyeen toukokuussa 1962 yhdessä kitaristi Brian Jonesin kanssa. Myöhemmin samana kesänä yhtyeeseen liittyivät Mick Jagger ja Keith Richards.
Vuotta myöhemmin Rolling Stones sai sopimuksen Decca-levy-yhtiön kanssa. Samalla manageriksi tuli Andrew Loog Oldham, joka erotti Stewartin yhtyeestä. Aikaisemmin muun muassa The Beatlesin kanssa työskennellyt Oldham katsoi, että kuusi soittajaa oli liian iso määrä rock-yhtyeeseen. Lisäksi Stewart ei Oldhamin mielestä sopinut ulkonäöltään yhtyeen imagoon. Stewart oli isokokoinen roteva mies ja näytti huomattavasti muita yhtyeen jäseniä vanhemmalta, vaikka ikäeroa ei ollutkaan kuin muutama vuosi.
Stewart jatkoi kuitenkin yhtyeen mukana toimien studio- ja kiertuemuusikkona sekä roudarina. Stewart soitti vuosien 1964 ja 1986 välillä jokaisella Rolling Stonesin albumilla vuoden 1968 Beggars Banquetia lukuun ottamatta. Vuonna 1986 julkaistua Dirty Work -albumia Stewart ei koskaan ehtinyt kuulemaan valmiina. Hän oli mukana myös neljällä yhtyeen maailmankiertueella.
Rolling Stonesin lisäksi Stewart työskenteli myös muiden artistien kanssa. Nimekkäimpiä levyjä, joilla hän esiintyi, olivat Led Zeppelinin albumit IV (1971) ja Physical Graffiti (1975) sekä George Thorogoodin Bad to the Bone (1982). Hän soitti myös Rocket 88 -yhtyeessä, joka julkaisi yhden levyn vuonna 1981.
Ian Stewart kuoli 47-vuotiaana sydänkohtaukseen Lontoossa joulukuussa 1985. Kun Rolling Stones valittiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1989, yhtyeen jäsenet pyysivät myös Stewartin nimeämistä. Huhtikuussa 2011 ilmestyi Stewartille omistettu tribuuttialbumi Boogie 4 Stu. Pianisti Ben Watersin ideoimalla levyllä soittaa Rolling Stonesin jäsenten lisäksi useita muita muusikkoja, kuten PJ Harvey ja Jools Holland.
Hullujussi

Hullujussi esiintymässä Vanhalla Ylioppilas­talolla Helsingissä ”imperialismin vastaisen solidaarisuuden, rauhan ja ystävyyden puolesta” vuonna 1973 (Tapsa Niemelä, urut; Holle Holopainen, basso).
Hullujussi oli vuosina 1973–1976 toiminut suomalainen huumoripopyhtye. Yhtye otti vahvasti musiikkivaikutteita yhdysvaltalaiselta show-muusikolta Louis Primalta, esimerkiksi suurimpiin hitteihin kuulunut "Tyttö lilla nakkikioskilla" on käännetty häneltä.
Yhtyeen vaiheet

Yhtye syntyi Arto Sotavallan taustayhtyeestä ja idea kasattiin Eeki Mantereen esittämän eksoottisen laulajan Viktor Kalborrekin ympärille. Muut jäsenet olivat Heimo "Holle" Holopainen (basso), Tapio "Tapsa" Niemelä (kosketinsoittimet) ja Yrjö "Ykä" Fonselius (rummut). Yhtye esiintyi television Merirosvoradio-ohjelmassa ja tuli sitä kautta tutuksi Suomessa.
Sotavallan säestäjänä yhtye käytti hetken nimeä Hullut Jussit mutta irtautui tästä ja vaihtoi nimen yksikkömuotoon.
Hullujussi-yhtye konsertoi ympäri Suomea ja albumit Hullujussi (myyty yli 80 000 kappaletta) ja Bulvania (myyty yli 46 000 kappaletta) olivat menestyksiä. Hullujussi teki levytyksensä  Discophonin RCA -levymerkille. Seuraava Hullujussi -levy Con Amore julkaistiin vuonna 1975 yhtyeen nimen sijasta Viktor Kalborrekin nimellä. Albumilla soittivat Hullujussi ja Aarno Raninen. Mantereen ja Holopaisen mukaan levy julkaistiin Kalborrekin nimellä sen vuoksi, että ideat alkoivat olla vähissä ja uusi albumi oli helpompi toteuttaa yhteen hahmoon keskittyen.
Suosio alkoi kuitenkin jo hiipua ja keväällä 1976 Fonselius ja Niemelä lähtivät yhtyeestä (ja perustivat uuden yhtyeen "Maahinen"). Uutta kokoonpanoa markkinoitiin eräissä yhteyksissä myös nimellä "Uusi Hullujussi". Eräiden tietojen mukaan tämä kokoonpano oli alun perinkin tarkoitettu vain hoitamaan kesäkaudelle 1976 jo sovitut konsertit. Viimeistä Olympia-albumia myytiin enää noin 3 000 kappaletta. Viimeinen esiintyminen ennen keväällä 1993 suoritettua yksittäistä 20-vuotisjuhlakeikkaa tapahtui syyskuussa 1976.
Yhtyeen hajottua

Mantere konsertoi vuoden 1976 jälkeen vaihtelevalla tiheydellä Viktor Kalborrek -hahmonsa kanssa lähinnä ravintoloissa aina 2000-luvulle asti. Hahmo nähtiin myös Visa Mäkisen elokuvassa Ruuvit löysällä (1989).
Hullujussi teki 30-vuotisjuhlakiertueen vuonna 2003. Tässä yhteydessä yhtyeeltä julkaistiin myös kokoelma Bingo Bulvania, joka TV-mainonnasta huolimatta ei myynyt toivotulla tavalla. Vuonna 2002 Warner Music oli painattanut CD-painokset kaikista Hullujussin 70-luvun albumeista, mutta näiden julkaisua siirrettiin aina vuoteen 2004 saakka.
Eeki Mantere kuoli 30. huhtikuuta 2007 keuhkokuumeeseen 58 vuoden ikäisenä Jorvin sairaalassa.
Bulvania

Bulvania on kuvitteellinen valtio yhtyeen tuotannossa. Se esiintyy yhtyeen joidenkin albumien nimissä, joita ovat esimerkiksi Bulvania (1974) ja Bingo Bulvania (2003), yhtyeen kappaleiden nimissä, kuten ”Viimeinen rock Bulvaniassa” ja ”Bulvania boogie”. Bulvania esiintyi myös yhtyeen musiikkikappaleiden ja live-esitysten laulu- ja puheosuuksissa. Bulvania oli lisäksi yhtyeen kuvitteellisen keulahahmon, murtaen suomen kieltä puhuneen Viktor Kalborrekin kuvitteellinen kotimaa.
Nimi Bulvania sisältää sanaleikkinä sanan bulvaani, joka viittaa huijaukseen.
Julkaisut > Albumit

Hullujussi (1974, livealbumi), kulta- ja platinalevy
Bulvania (1974), kultalevy
Con Amore (1975) (Nimellä Viktor Kalborrek)
Olympia (1976)
Julkaisut > Singlet

"Rockin' Pneumonia and the Boogie-Woogie Flu" / "Friduna Skikuna" (1974  RCA YFPB 0-611, PS)
"Puuki vuuki luu" / "Friduna Skikuna" (1974  RCA YFPB 0-611)
"Suklaasydän" / "Harva meistä on rautaa" (1974  RCA YFPB 0-619)
"Tyttö lilla nakkikioskilla" / "Sävel rakkauden" (1974  RCA YFPB 0-620)
"Bingo bango bongo" / "Impon banjo" (1974  RCA YFPB 0-622)
"Rope ja Kake" / "Hyvää yötä sanoi mummo" (1975  RCA YFPB 0-624)
"Helsinki City" / "Polta tupakkaa" (1976  RCA YFPB 0-632)
"Friduna Skikuna" / "Bingo bango bongo" (1990  KES 190, ps)
"Bingo Bango Bongo Juhlaotto 2003" / "Bingo Bango Bongo Original" / "Bingo Bango Bongo Re-mix” (2003)
"Friduna Skikuna Re-Mix" (2003)
Julkaisut > Kokoelmat

Harva meistä on rautaa (1990)
20 suosikkia – Tyttö lilla nakkikioskilla (1995)
Bingo Bulvania (2003)
Kirjallisuutta

Ilmiöitä – Suomipopin tähdenlentoja (kirjan esittelysivu). (Arkistoitu – Internet Archive)
Holopainen, Heimo: Sähköbasso - Hollen Story Vol. 1. Edita, 2000.
Aiheesta muualla

Hullujussi – Bulvania World. (Arkistoitu – Internet Archive) Epäviralliset kotisivut.
Hullujussi & co. Ylen Elävä arkisto.
Hullujussin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Ilmo Nurmela

| Ilmo Nurmela |
| --- | --- |
 Nurmela vuonna 1968.
Suomen valtiovarainministeri
 Kuuskosken hallitus 26.4.1958–29.8.1958  
Edeltäjä:  Lauri Hietanen
Seuraaja:  Päiviö Hetemäki
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1903 Virolahti
Kuollut: 1. tammikuuta 1974 (70 vuotta)
Arvonimi: vuorineuvos
Ilmo Olavi Nurmela (21. helmikuuta 1903 Virolahti – 1. tammikuuta 1974) oli suomalainen Kesko Oy:n pääjohtaja 1957–1968, vuorineuvos ja Suomen valtiovarainministeri Kuuskosken virkamieshallituksessa vuonna 1958.
Nurmelan kaudella Keskosta kehittyi keskusliike, joka tuki voimakkaasti osakasasiakaskuntaansa, kauppiaiden yhteistoimintaa sekä K-kauppiasryhmän muodostamista ja kehittämistä osakasasiakkaiden yhteiseksi markkinointiorganisaatioksi.
Ilmo Nurmelan veli oli akateemikko ja kielitieteilijä Tauno Nurmela ja poika oopperalaulaja Kari Nurmela.
Aiheesta muualla

/ Ilmo Nurmela Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Ilmo Nurmela Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Lauri Hietanen | Suomen valtiovarainministeri 1958 | Seuraaja: Päiviö Hetemäki |
Inayat Khan

Inayat Khan
Inayat Khan Rehmat Khan (urduksi ‏عنایت خان رحمت خان‎; 5. heinäkuuta 1882 Baroda – 5. helmikuuta 1927 Delhi) oli intialainen muusikko, runoilija ja suufilaisuuden opettaja.
Inayat Khan sai musiikinopetusta isoisältään Moula Bakshilta, joka oli yhdistänyt hindustanilaisen musiikin ja karnaattisen musiikin perinteitä. Hän opetti isoisänsä perustamassa Gayanshalassa, josta myöhemmin tuli Barodan Maharaja Sayajirao -yliopiston musiikin laitos. Khan julkaisi runoutta ja musiikkiaiheisia kirjoja. Hän oli muusikkona ensisijaisesti vinansoittaja mutta soitti monia muitakin instrumentteja ja oli dhrupadin sekä khayalin laulaja.
Khan perusti 1900-luvun alussa järjestön, joka edisti suufilaisuutta muualla maailmassa. Hän kiersi vuodesta 1910 Euroopassa ja Yhdysvalloissa levittämässä suufilaisuuden oppeja. Khan sai hyvän vastaanoton varsinkin Ranskassa ja Venäjällä. Vuosina 1914–1920 hän oli Lontoossa. Khan oli vuodesta 1912 naimisissa Amina Begumin kanssa. Perhe muutti vuonna 1920 Ranskaan Suresnesiin. Khan palasi Intiaan lokakuussa 1926 ja vieraili suufipyhätössä Mu’in al-Din Chishtin haudalla mutta sairastui matkalla ja kuoli helmikuussa 1927 Delhissä.
Hotelli Juhana Herttua

| Hotelli Juhana Herttua |
| --- | --- |
 Hotelli Juhana Herttua 1950-luvulla.
Osoite:  Itäpuisto 1
Sijainti:  Pori
Koordinaatit:  61.485281°N, 21.799074°E
Rakennustyyppi:  hotelli
Valmistumisvuosi:  1955
Purkuvuosi:  2018
Suunnittelija:  Olaf Küttner ja Charles Hagan
Rakennuttaja:  Porin Halli Oy
Kerrosluku:  7
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hotellin purkutyömaa kesäkuussa 2018.
Hotelli Juhana Herttua oli Porissa vuosina 1955–1997 toiminut hotelli. Se oli pitkään kaupungin paras ja kallein hotelli, jota valmistumisajankohtanaan pidettiin myös koko Suomen nykyaikaisimpana hotelli-ravintolana. Juhana Herttuan lopetettua toimintansa hotellikiinteistö oli asuinkäytössä, kunnes Omenahotelli aloitti sen tiloissa vuonna 2011. Toukokuussa 2016 rakennuksen ylin kerros tuhoutui tulipalossa, jonka jälkeen sammutusvedestä vaurioitunut kiinteistö purettiin vuonna 2018.
Historia > Perustaminen ja alkuvuodet

Juhana Herttuan perustivat Porin liike-elämän ja teollisuuden edustajat, joiden mielestä kaupungissa ei ollut tarpeeksi korkeatasoista hotellia. Porissa oli myös jatkuvasti pulaa hotellihuoneista. Hotelli päätettiin rakentaa Itäpuiston ja Isolinnankadun kulmaan samaan kortteliin, jossa sijaitsee muun muassa vuonna 1928 valmistunut Porin kauppahalli. Paikalla olleen puutalon tilalle oli jo suunniteltu kauppahallin laajennukseksi modernia liikekiinteistöä, mutta lopulta päädyttiin hotellin rakentamiseen.[lähde? ] Sen suunnittelusta vastasivat porilaiset arkkitehdit Olaf Küttner ja Charles Hagan. Lisäksi suunnittelutyöhön vaikutti merkittävästi rakennuttajan edustajana kauppaneuvos Artturi Hellemaa. Kiinteistön rakennutti kauppahallin omistanut Porin Halli Oy, mutta hotellin omistajaksi perustettiin Oy Juhana Herttua.[lähde? ] Hotellin nimi valittiin yleisökilpailulla, johon saapui yli 900 ehdotusta. Se päätettiin nimetä Porin kaupungin vuonna 1558 perustaneen Juhana Herttuan mukaan.
Hotelli Juhana Herttua avattiin 27. marraskuuta 1955. Rakennuksessa oli seitsemän kerrosta sekä maanalainen pysäköintihalli. Ensimmäisessä kerroksessa oli sisääntuloaulan lisäksi suuri liikehuoneisto, joka sijaitsi Isolinnankadun puolella. Toisessa kerroksessa oli 150 hengen ravintola keittiöineen sekä 25 hengen Katariina-kabinetti. Kolmannessa kerroksessa sijaitsi neljä kabinttia, joista suurin oli 130 hengelle tarkoitettu Ulvila-sali. Muut kabinetit olivat nimeltään Kultainen talja, Pirkka ja Nahkiainen. Hotellihuoneet sijaitsivat rakennuksen 4.–6. kerroksissa. Huoneita oli yhteensä 46, joissa oli tilaa 80 asiakkaalle. Ylimmässä kerroksessa oli saunatilat ja pesula. Sisustuksen suunnittelivat turkulaiset sisustusarkkitehdit Carin Bryggman ja Uolevi Nuotio. Kotimaisista jalopuulajeista valmistetut huonekalut valmisti porilainen huonekalutehdas Oy Ekwall Ab. Hotellin valaisimet suunnitteli Paavo Tynell, ja ne valmisti hänen johtamansa Oy Taito Ab.
Henkilökuntaa oli alun perin noin 50. Ensimmäisenä hotellinjohtajana toimi Yrjö Eloranta ja hovimestarina Olof Eklöf. Keittiömestarina aloitti Sveitsissä palkittu Heikki Heinonen, joka oli aikaisemmin työskennellyt muun muassa Floridan Suomi-talon keittiöpäällikkönä. 1960-luvun puolivälistä lähtien keittömestarina toimi saksalainen Emich von Haldenwang, joka myöhemmin työskenteli Finlandia-talon keittiöpäällikkönä.
Korkean hintatason johdosta syntyneen lentävän lauseen mukaan hotellin perusti Juhana Herttua, mutta hinnat määräsi Iivana Julma. Toisen tarinan mukaan laulaja Tapio Rautavaara oli laskun saatuaan todennut, että hotellin nimen pitäisi olla Iivana Julma.
Historia > Myöhemmät vaiheet

Elokuussa 1965 Juhana Herttua siirtyi Alkon tytäryhtiön Oy Yhtyneet Ravintolat Ab:n (myöh. Arctia) omistukseen. Uudeksi hotellinjohtajaksi tuli aikaisemmin Helsingissä Hotelli Marskin ja Kalastajatorpan johtajana toiminut Erkki Honkanen. Uuden omistajan myötä hotellin taso alkoi kuitenkin laskea. Merkittävä 1960-luvun uudistus oli ravintolan muuttuminen iltaisin tanssiravintolaksi. Vuosina 1969–1990 Juhana Herttua toimi myös Pori Jazz -festivaalin konserttipaikkana, jolloin hotellin ravintolassa esiintyivät muun muassa Bobby McFerrin, Sarah Vaughan, Tony Scott ja Chet Baker.
1990-luvun alussa hotellin osti intialaissyntyinen liikemies Nicky Sandhu, jonka kuoltua liikenneonnettomuudessa toimintaa jatkoi hänen puolisonsa. Hotellitoiminnan loputtua vierashuoneet muutettiin opiskelija-asunnoiksi. Ravintolatiloissa toimi 2000-luvun alkuun saakka suosittu yökerho Club USA, kunnes myös ravintola saneerattiin asunnoiksi. Vuodesta 2011 lähtien kiinteistössä oli Omenahotelli aina keväällä 2016 tapahtuneeseen tulipaloon saakka.
Historia > Tulipalo ja purkaminen

Rakennuksen ylin kerros ja kattorakenteet vaurioituivat pahoin 28. toukokuuta 2016 syttyneessä tulipalossa, joka sai alkunsa vapaamuurarien kokoustilojen keittiöstä. Myös muut kerrokset kärsivät sammutustöiden yhteydessä pahoja vesivahinkoja. Tulipalosta aiheutui kaikkiaan noin 5–6 miljoonan euron vahingot. Kyseessä oli tuhoisin rakennuspalo Porin keskustan alueella sitten vuoden 1981 Porin puuvillatehtaan palon. Syksyllä 2016 rakennus päätettiin korjata ennalleen, mutta vakuutusyhtiön kanssa käytyjen pitkien nevottelujen jälkeen se sai lopulta purkutuomion joulukuussa 2017. Rakennuksen purku aloitettiin keväällä 2018. Sen tilalle rakennetaan asuintalo. Paikalle suunnitellaan jopa 14-kerroksista tornitaloa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hotelli Juhana Herttua Wikimedia Commonsissa
Ile Kallio & Vierailevat Solistit

Ile Kallio & Vierailevat Solistit on suomalainen Ile Kallion kokoama yhtye, jonka kantavina voimina ovat Kallion itsensä lisäksi tunnetut solistit Anssi Kela, Mikko Kuustonen ja Jorma Kääriäinen. Ryhmän Kirjeitä -albumi oli ollut Kallion mielessä jo 1990-luvun alusta lähtien. Valitut solistit ovat Kallion syvästi kunnioittamia.
Muusikot

Ile Kallio (laulu, kitara)
Anssi Kela (laulu)
Mikko Kuustonen (laulu)
Jorma Kääriäinen (laulu)
Pekka Kuusisto (viulu)
Lenni-Kalle Taipale (piano, koskettimet)
Anssi Nykänen (rummut, lyömäsoittimet)
Julkaisut

Kesäyön unelmat (promosingle, 2007)
Kirje (promosingle, 2007)
Kirjeitä (2007)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
EMIn artistisivu