stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minna Lindgren
Teoksia

Jean Sibeliuksen viulukonsertto: Alkuperäinen ja lopullinen versio.  (Pro gradu -tutkielma)  Helsinki:  Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitos, 1993.
Musiikki on vakava asia.  (Pakinat on aiemmin julkaistu Suomen Kuvalehdessä ja Radio Ylen ykkösessä)  Helsinki:  Loki-kirjat, 1998.  ISBN 952-9646-66-6
Pianon palkeilta orkesterin koskettimille.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2493-2
Leif Segerstam nyt!  Helsinki:  Teos, 2005.  ISBN 951-851-022-9
Sivistyksen turha painolasti.  Helsinki:  Teos, 2011.  ISBN 978-951-851-147-5
Kuolema Ehtoolehdossa. Helsinki: Teos 2013 ISBN 978-951-851-505-3
Ehtoolehdon pakolaiset. Helsinki: Teos 2014 ISBN 978-951-851-584-8
Ehtoolehdon tuho. Helsinki: Teos 2015 ISBN 978-951-851-646-3
Lindgren, Minna & Löytty, Olli: Sinfoniaanisin terveisin: kirjekurssi klassisen musiikin maailmaan.  Helsinki:  Teos, 2014.  ISBN 978-951-851-532-9
Vihainen leski.  Helsinki:  Teos, 2018.  ISBN 978-951-851-845-0
Kaukorakkaus.  Helsinki:  Teos, 2019.  ISBN 978-951-851-940-2
Aina on Toivoa.  Helsinki:  Teos, 2020.  ISBN 978-952-363-036-9
Armon Anneli.  Helsinki:  Teos, 2021.  ISBN 978-952-363-152-6
Minun oopperani, epätäydellinen historia. Helsinki: Teos, 2022. ISBN 978-952-363-249-3
Sävelsinkö.  Helsinki:  Teos, 2023.  ISBN 978-952-363-344-5
Soteorpo.  Helsinki:  Teos, 2024.  ISBN 978-952-363-474-9
Kuolema Ehtoolehdossa.  Helsinki:  Teos, 2013.  ISBN 978-951-851-505-3
Ehtoolehdon pakolaiset.  Helsinki:  Teos, 2014.  ISBN 978-951-851-584-8
Ehtoolehdon tuho.  Helsinki:  Teos, 2015.  ISBN 978-951-851-646-3
Aiheesta muualla

Aamun kirja: Kuolema ehtoolehdossa. Yle Areena.
Minna Lindgren. 375 humanistia. Viitattu 11.4.2015. Helsingin yliopisto.
Minna Lindgren: Aina on Toivoa. Kirjastokaista-video, 25.5.2020.
kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 
Muut:  IdRef
Egyptin vitsaukset

Egyptin vitsaukset olivat Toisen Mooseksen kirjan mukaan kymmenen Egyptiä kohdannutta vakavaa onnettomuutta, joilla Israelin Jumala, Jahve, yritti pakottaa faaraon vapauttamaan israelilaiset orjuudesta. Faarao myöntyi vasta kymmenennen vitsauksen jälkeen, mikä johti israelilaisten exodukseen eli lähtöön Egyptistä.
Vitsauksia kuvataan tavalla, joka korostaa Jahven voimaa ja sen vasta­kohtana Egyptin monien jumalien voimattomuutta Toisinaan tätä vertailua on tarkennettu siten, että osa vitsauksista voidaan suoranaisesti liittää tiettyihin egyptiläisiin jumaliin kuten Niilin, hedelmällisyyden ja eräiden luonnon­ilmiöiden jumaliin. Toisen Mooseksen kirjan mukaan Jumala ilmoitti kymmenennellä ja viimeisellä vitsauksella tuomitsevansa kaikki Egyptin jumalat:
» Sillä minä kuljen sinä yönä kautta Egyptin maan ja surmaan kaikki esikoiset Egyptin maassa, sekä ihmiset että eläimet, ja panen toimeen rangaistustuomion, jonka minä olen langettanut kaikista Egyptin jumalista. Minä olen Herra.»
Monet juutalaiset ja kristityt pitävät Egyptin vitsauksia historiallisina. Ne mainitaan lyhyesti myös Koraanin 7. suurassa:
»Silloin Me lähetimme heidän päälleen myrskyn ja heinäsirkat ja täit ja sammakot ja veren – selviä merkkejä, mutta he käyttäytyivät ylpeästi ja olivat syntistä kansaa.»
John Martinin raesadetta ja tulta vitsauksena esittävä maalaus (1823).
Raamatun kertomus

Raamatun mukaan vitsaukset olivat seuraavat:
Veden muuttuminen vereksi, mikä tappoi kaikki kalat ja muut vesieläimet
sammakot
sääsket
paarmat
karjarutto
paiseet
raesade
heinäsirkat
pimeys
sekä ihmisten että karjan esikoisten äkillinen kuolema.
Näistä kolmen ensimmäisen kerrotaan koskeneen "koko Egyptin maata", kun taas muilta israelilaiset säästyivät. Viimeisestä vitsauksesta Raamatussa sanotaan, että israelilaiset säästyivät siltä, koska jokainen israelilainen perhe teurasti Mooseksen käskystä lampaan ja siveli talonsa oven päällisen ja pihtipielet sen verellä, mistä Jumala tunnisti heidän asuin­talonsa.  Tämän vitsauksen jälkeen samana yönä faarao vihdoin salli israelilaisten lähteä maasta.
Vitsauksiin on muutamia viittauksia Raamatun myöhemmissäkin kohdissa. Joosua, Mooseksen seuraaja, muistutti kansaa eräässä puheessaan siitä, että he olivat vapautuneet orjuudesta näiden vitsausten yhteydessä. Ensimmäisen Samuelin kirjan mukaan filistealaisetkin olivat kuulleet vitsauksista ja pelkäsivät niiden aikaan­saajaa. Niihin viitataan myös 78. psalmissa.
Tausta

Raamatun mukaan vitsausten syy näyttää olevan kahtalainen. Toisaalta niiden tarkoituksena oli vastata faaraon pilkalliseen kysymykseen: Kuka on Herra, jota minun pitäisi kuulla ja päästää Israel?, toisaalta niiden oli myös tarkoitus tehdä Jumalan voima israelilaisiin lähtemättömästi selväksi kaikiksi ajoiksi, minkä vuoksi niiden oli myös tultava tunnetuiksi kaikkialla maailmassa.
Raamatun mukaan Jumala paadutti faaraon sydämen niin, että hän useita kertoja kieltäytyi vapauttamasta israelilaisia, mikä tekisi Jumalalle mahdolliseksi näyttää suuren voimansa, jotta ihmiset tietäisivät, ettei hänen vertaistaan ole, ja jotta hänen nimeään julistettaisiin kaikkialla maailmassa. Tässä mielessä vitsaukset olivat rangaistus siitä, että egyptiläiset olivat kauan pitäneet israelilaisia orjina, ja samalla todiste Egyptin jumalien voimattomuudesta.
Vitsaukset

Toisen Mooseksen kirjan mukaan Mooses ja Aaron varoittivat faaraota etukäteen kaikista vitsauksista uhaten niiden toteutuvan, jos hän ei päästä israelilaisia vapauteen. Kirjan 7. -12. luvuissa tapahtumia kuvataan seuraavaan tapaan:
Vitsaukset > Ensimmäiset varoitukset

Kun Mooses ja Aaron ensimmäisen kerran kävivät faaraon puheilla, he pyysivät, että hän päästäisi israelilaiset viettämään juhlaa erämaassa. Mutta koska faarao ei tähän suostunut, he myöhemmin palasivat hänen luokseen saadeen aikaan näkyvän ihmeen: Mooseksen sauva muuttui käärmeeksi. Myös egyptiläiset tietäjät pystyivät samaan, muuttamaan sauvoja käärmeiksi, mutta Mooseksen käärmeeksi muuttunut sauva nielaisi heidän sauvansa.
Vitsaukset > 1. Veri

Jumalan käskystä Aaron nosti sauvansa Niilin ylle, jolloin kaikki sen vesi muuttui vereksi, samoin kaikkien kanavien ja lammikkojen vesi. Kaikki Niilin kalat kuolivat, ja virta alkoi haista. Egyptiläiset tietäjät kuitenkin osoittivat, että hekin pystyivät muuttamaan vettä vereksi, minkä vuoksi faarao ei suostunut Mooseksen pyyntöön.
Vitsaukset > 2. Sammakot

Jumalan käskystä Aaron nosti sauvansa veden ylle, jolloin suunnaton määrä sammakoita nousi vedestä ja täytti Egyptin. Niitä tunkeutui suurin joukoin ihmisten asuin­taloihinkin. Egyptin tietäjät pystyivät hekin tuomaan esiin sammakoita, mutta kun ne alkoivat suuresti vaivata faaraotakin, hän pyysi Moosesta rukoilemaan, että sammakot katoaisivat. Sen todistamiseksi, että kyseessä oli jumalallinen rangaistus, Mooses myös antoi faaraon päättää ajan, jolloin hänen oli rukoiltava. Mooseksen rukoiltua sammakot kuolivat. Välillä faarao oli jo luvannut vapauttaa israelilaiset, jos hän pääsee eroon sammakoista, mutta niiden kadottua hän ei toteuttanut lupaustaan.
Vitsaukset > 3. Sääsket tai syöpäläiset

Jumalan käskystä Aaron löi sauvallaan maata, jolloin kaikkialle Egyptiin ilmestyi suuri joukko syöpäläisiä (vuoden 1933 raamatunkäännöksen mukaan sääskiä), jotka ahdistivat sekä ihmisiä että karjaa. Myös Egyptin tietäjät yrittivät samaa, mutta eivät onnistuneet, minkä vuoksi he sanoivat tapausta "Jumalan sormeksi."
Vitsaukset > 4. Paarmat

Egyptiin tuli suuri määrä paarmoja, ei kuitenkaan Goosenin maakuntaan, jossa israelilaiset asuivat. Niitä tuli faaraon ja hänen palvelijoidensa taloihinkin. Faarao kutsui Mooseksen ja Aaronin luotaan pyytäen heitä uhraamaan Jumalalle, jotta paarmoista päästäisiin eroon. He kuitenkin kieltäytyivät tekemästä niin Egyptissä, koska se olisi ollut egyptiläisille kauhistus, ja pyysivät sen sijaan, että he pääsisivät autiomaahan uhraamaan. Faarao aluksi myöntyi tähän edellyttäen, että he eivät menisi kovin kauas. Kun Mooses rukoili, paarmat katosivat seuraavaan aamuun mennessä. Silloin faarao kuitenkin muutti mielensä eikä päästänyt israelilaisia lähtemään.
Vitsaukset > 5. Karjarutto

Egyptiin levisi karjarutto, joka tappoi kaikki egyptiläisten hevoset, aasit, kamelit, naudat ja lampaat. Israelilaisten koti­eläimet kuitenkin säästyivät kaikki. Nytkään faarao ei suostunut Mooseksen ja Aaronin pyyntöön.
Vitsaukset > 6. Paiseet

Jumalan pyynnöstä Mooses ja Aaron heittivät tulisijan nokea kohti taivasta, jolloin se muuttui tomuksi, joka peitti koko Egyptin maan. Egyptiin levisi kulkutauti, jonka vuoksi sekä ihmisiin että karjaan tuli paiseita. Egyptin tietäjätkään eivät voineet pitää puoliaan Moosesta vastaan, sillä hekin sairastuivat samaan tautiin. Faarao ei edelleenkään tehnyt myönnytyksiä.
Vitsaukset > 7. Rakeet

Egyptiin tuli ennennäkemättömän rankka raesade ja myös ukkonen, ja maahan iski runsaasti salamoita. Rakeet olivat niin suuria, että ne tappoivat kaikki, jotka olivat ulkona. Ne tuhosivat myös kaiken kasvavan pellavan ja ohran, eivät kuitenkaan vehnää, sillä se ei ollut vielä noussut oraalle. Goosenin maa­kunnassa rakeita ei kuitenkaan satanut. Faarao myönsi tehneensä väärin ja pyysi Moosesta ja Aaronia rukoilemaan, jotta raesade lakkaisi. Kun Mooses ojensi kätensä, rae­sade ja ukkonen lakkasivatkin, mutta samalla myös faarao muutti mielensä eikä päästänyt israeli­laisia lähtemään.
Vitsaukset > 8. Heinäsirkat

Mooses ja Aaron varoittivat faaraota, että ellei hän suostu heidän pyyntöönsä, Egyptiin tulee suunnaton määrä heinä­sirkkoja, jotka syövät kaiken kasvillisuuden. Faaraon palvelijatkin kehottivat häntä myöntymään, sillä alkoi jo olla ilmeistä, että muussa tapauksessa koko Egypti joutuisi tuhoon. Mooses pyysi, että israelilaiset pääsisivät viettämään juhlaa Herran kunniaksi, mutta hänet karkotettiin faaraon edestä. Tuli voimakas itä­tuuli, joka jatkui koko päivän ja seuraavan yön, ja seuraavana aamuna Egyptiin tuli enemmän heinä­sirkkoja kuin koskaan aikaisemmin tai myöhemmin. Ne söivät kaikki kasvit, jotka olivat säästyneet rakeilta. Faarao kutsui jälleen Mooseksen ja Aaronin luokseen ja pyysi heitä rukoilemaan, että heinä­sirkoista päästäisiin eroon. Tuuli kääntyi kovaksi länsi­tuuleksi, joka ajoi heinä­sirkat Kaisla­mereen, eikä niitä lainkaan jäänyt Egyptiin. Mutta Herra paadutti faaraon sydämen niin, ettei hän edelleen­kään päästänyt israeli­laisia lähtemään.
Vitsaukset > 9. Pimeys

Mooses nosti kätensä kohti taivasta. Koko Egyptiin, israelilaisten asuma-alueita lukuun ottamatta, tuli kolmeksi päiväksi täydellinen sakea pimeys, johon "voitiin käsin koskea", niin että ihmiset eivät voineet nähdä toisiaan eikä kukaan voinut liikkua minnekään. Faarao myönsi israelilaisille luvan mennä autio­maahan viettämään juhlaa, mutta heidän oli jätettävä lampaansa ja muut koti­eläimensä Egyptiin. Mooses kuitenkin sanoi, ettei niitä voitu jättää, sillä niitä tarvittiin uhreiksi. Tämän kuultuaan faarao kielsi Moosesta kuoleman uhalla enää saapumasta hänen eteensä. Mooses lupasikin, ettei hän enää palaisi.
Vitsaukset > 10. Esikoisten kuolema

Mooses kertoi israelilaisille, että Jumala aikoi rangaista egyptiläisiä vielä yhdellä vitsauksella. Keskiyöllä Herra lähtisi kulkemaan kautta koko Egyptin, jolloin kaikki esikoiset, faaraon esikoisesta orjattarien esikoisiin saakka, vieläpä karjankin esikoiset kuolisivat. Israelilaiset kuitenkin välttyisivät tältä vitsaukselta, mutta sitä varten heidän oli teurastettava karitsa ja siveltävä kotinsa oven pielet ja kamana sen verellä. Keskiyöllä Jumala toteuttikin uhkauksensa. Samalla kaikki henkiin jääneet egyptiläiset heräsivät ja huomasivat, mitä oli tapahtunut, ja itkivät, sillä jokaisessa talossa oli kuolleita. Vasta tämän jälkeen israeli­laiset pääsivät poistumaan Egyptistä, ja nyt egypti­läiset suorastaan vaativatkin heitä poistumaan maasta, sillä he pelkäsivät muussa tapauksessa kuolevansa kaikki.
Kysymys historiallisuudesta

Useimpien nykyisten tutkijoiden mukaan toora eli Mooseksen kirjat on koottu nykyiseen muotoonsa vasta Persian valtakaudella 400-luvulla eaa.  Todennäköisesti ne kyllä perustuvat vanhempiin kirjallisiin lähteisiin, mutta nekin on kirjoitettu vasta sen jälkeen, kun kertomukset olivat kulkeneet satojen vuosien ajan vain suullisena perimätietona. Ei ole varmaa onko vitsauksia oikeasti tapahtunut ja jos on tapahtunut, niin missä mittakaavassa ne ovat tapahtuneet. Myöskään egyptiläisistä lähteistä ei ole löydetty mainintoja Mooseksesta tai israelilaisten lähdöstä. Tosin Egyptistä löydetyssä Ipuwer-papyruksessa kuvataan mullistusten sarjaa, joka eräiltä osin muistuttaa Raamatun kertomusta, ja toisinaan sen onkin päätelty viittaavan samoihin tapahtumiin. Useimpien tutkijoiden mukaan papyrus on kuitenkin peräisin niin varhaiselta ajalta, ettei se voi liittyä israelilaisten Egyptistä lähtöön vaan toden­näköisemmin se kuvaa yhteis­kunnallista hajaannus­tilaa ensimmäisen välikauden aikana.
Näin ollen ei ole selvää, missä määrin Toisen Mooseksen kirjan kertomukset perustuvat todellisiin historiallisiin tapahtumiin ja missä määrin ne ovat puhtaasti myyttisiä. Israelilaisten Egyptistä lähdön ajankohdasta on esitetty monia teorioita eikä ole edes varma, ovatko heidän esi-isänsä koskaan Egyptissä olleetkaan. Tapaukset on sijoitetu tavallisimmin Ramses II:n ja hänen seuraajansa Merneptahin hallitsijakausiin, mutta eräiden tutkijoiden mukaan ne olisivat tapahtuneet jo Amenhotep III:n kaudella., ja toisinaan israelilaisten Exodus on myös samastettu vielä varhaisempaan hyksojen karkotukseen.
Toisaalta on arveltu, että vain pieni osa israelilaisista olisi aikoinaan asunut Egyptissä, ja monet tutkijat ovat kiistäneet kertomuksen historiallisuuden kokonaan tai arvelleet, että sen takana olisikin hämärtynyt perimätieto talonpoikien kapinasta Egyptin kuningas­huonetta ja sen Kanaanin maassa (Palestiinassa) toimineita liittolaisia vastaan.
Kirjallisuutta

Hermann ja Anna Levinson: Zur Biologie der zehn biblischen Plagen DGaaE Nachrichten 22 (2008), 83–102 (saksaksi)
| n k 2>  Mooseksen kirja (Exodus) |
| --- | --- |
Henkilöt:  Mooses  Israelin heimot  Aaron  Besalel  Elieser  Faaraon tytär  Gersom  Israelin ylipappi  Jetro  Itamar  Mirjam  Nabad ja Abihu  Oholiab  Sifra ja Pua  Sippora 
Käsitteet:  Aaronin sauva  Armonistuin  Asera-paalu  Ilmestysmaja  Kaislakori  Kultainen vasikka  Liitonarkki  Manna  Menora  Mooseksen sauva  Näkyleipä  Palava pensas  Papin rintakilpi  Pilvipatsas ja tulipatsas  Pronssiallas  Tefillin  Uhrilahja 
Paikat:  Egypti  Massa ja Meriba  Ramses  Sukkot  Etam  Pi-Hirot  Mara  Elim  Sinin autiomaa  Refidim Horebin vuori  Siinain autiomaa Siinainvuori 
Lähteet:  Pappiskirja  Jahvisti  Elohisti 
Tapahtumat:  Israelilaisten pako Egyptistä  Egyptin vitsaukset  Kymmenen käskyä  Mooseksen laki 
Sarajevon Haggadah Barcelonassa noin vuodelta 1350.
Elisabet Vaasa

| Elisabet Vaasa |
| --- | --- |
 Ruotsin prinsessa ja Mecklenburgin herttuatar
 Elisabet Vaasaa esittävä maalaus vuodelta n. vuodelta 1580. Teksti, joka väittää taulun esittävän Kaarina Maununtytärtä, on luultavasti lisätty myöhemmin.
Syntynyt:  4. huhtikuuta 1549 Kungsör
Kuollut:  19. marraskuuta 1597 (48 vuotta)
Hautapaikka:  Uppsalan tuomiokirkko
Puoliso:  Kristofer, Mecklenburgin herttua (vih. 1581; k. 1592)
Lapset:  Margareta Elisabet
Suku:  Vaasa
Isä:  Kustaa Vaasa
Äiti:  Margareeta Leijonhufvud
Ruotsin prinsessa Elisabet Vaasa (4. huhtikuuta 1549 – 19. marraskuuta 1597) oli Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan ja kuningatar Margareetan tytär. Heidän kymmenestä lapsestaan Elisabet oli yhdeksäs. Hänen veljensä Juhana III ja Kaarle IX toimivat vuoroillaan Ruotsin kuninkaina, kuten myös hänen velipuolensa Eerik XIV.
Elämä

Prinsessa sai hyvän kasvatuksen ja oli erittäin musikaalinen. Päinvastoin kuin vanhempaa sisartaan Sofia Vaasaa, Elisabetia on kuvailtu tasaiseksi ja onnelliseksi ihmiseksi. Häntä pidettiin eräänä Euroopan "täydellisimmistä" prinsessoista, ja hän sai useita avioliittotarjouksia, muun muassa Toscanan suurherttualta Francesco I:ltä. Jo vuonna 1562 Elisabet kihlattiin Mecklenburgin herttuan Kristoferin kanssa, mutta tämän jouduttua pitkäksi aikaa puolalaisten vangiksi Elisabetin veli Juhana III purki kihlauksen.
Syksyllä 1573 Eerik XIV:n uskottu valtaneuvos Charles de Mornay johti salaliittoa Juhanaa vastaan. Myös Elisabet oli mukana salaliitossa, ja muut liittoon kuuluvat kokoontuivat usein hänen luonaan. He suunnittelivat, että Juhana murhattaisiin eräässä skotlantilaisille palkkasotureille järjestetyssä läksiäisjuhlassa, minkä jälkeen Eerik vapautettaisiin, kruunu siirtyisi joko hänelle tai Kaarlelle ja Charles de Mornay paljastaisi, mihin Eerik oli piilottanut kulta-aarteen. On epäselvää, kenelle kruunu olisi siirtynyt. Suunnitelma epäonnistui, koska de Mornay unohti antaa palkkasotureille merkin toimia.
Elisabet sai vuonna 1574 avioliittotarjouksen Ranskan Henrik III:lta, mutta suunnitelma kariutui Henrikin päädyttyäkin toiseen morsianehdokkaaseen.
Elisabet piti omaa hoviaan Tukholmassa, eikä masentunut epäonnistuneesta avioliittosuunnitelmasta. Hän vastasi veljiensä aviottomien lasten kasvatuksesta. Vuonna 1577 Mecklenburgin herttua vapautui vankeudestaan ja esitti Elisabetille uuden kosinnan. Ilmenneiden ongelmien johdosta häitä vietettiin vasta 7. toukokuuta 1581, jolloin Elisabet oli 32-vuotias. Pariskunta asettui asumaan Mecklenburgiin, missä oleilunsa aikana Elisabet perusti kirjaston, toimi välittäjänä sisarustensa kiistoissa ja synnytti pariskunnan ainoan lapsen, Margareta Elisabetin. Kristofer kuoli maaliskuussa 1592 ja Elisabet palasi tyttärensä kanssa Ruotsiin kysyäkseen veljiltään apua uuden avioliiton järjestämiseksi. Myös taloudelliset ongelmat vaikuttivat Elisabetin päätökseensä palata Ruotsiin; hänen myötäjäisiään ei ollut koskaan maksettu. Vuonna 1594 hän sai asuttavakseen Norrköpingshusin kartanon veljeltään Kaarle IX:ltä.
Elisabet kuoli yllättäen vuonna 1597 kesken avioliittoneuvottelujen. Hänet on haudattu Uppsalan tuomiokirkkoon.
Lapset

Elisabet sai yhden tyttären Mecklenburgin herttuan Kristoferin kanssa.
Margareta Elisabet (s. kesäkuussa 1584; k. 30-vuotiaana)
Elektrometallurgiska Aktiebolaget

| Elektrometallurgiska Aktiebolaget |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1915
Lakkautettu:  1935
Kotipaikka:  Suomi
Toimiala:  metalliteollisuus
Omistaja:  diplomi-insinööri Berndt Grönblom ja vapaaherra Gustaf Aminoff
Huomioitavaa:  Fuusioitiin saman omistajan toisen yrityksen eli Oy Vuoksenniska Ab:n kanssa
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elektrometallurgiska Aktiebolaget oli vuosina 1915–1935 toiminut suomalainen metallin valmistaja. Yhtiön perustivat 1915 diplomi-insinööri Berndt Grönblom ja vapaaherra Gustaf Aminoff. Heidän omistuksensa säilyi yhtiössä sen olemassa olon ajan.
Rautaromusta harkkorautaa

Yhtiön valmistusohjelmaan kuului alkuvaiheessa rautaromusta tuotetun harkkoraudan, piiraudan ja karbidin valmistus. Piiraudalla oli yhtiön perustamisvaiheessa suuri kysyntä Venäjällä. Yhtiöllä oli sulatot vuodesta 1916 Ruokolahden Vuoksenniskan kylässä ja 1916–1920 Nokialla. Vuoksenniskan sulaton oli tarkoitus saada käyttämänsä sähkö Tornatorin Tainionkosken voimalasta, mutta ensimmäinen maailmansota viivytti voimalan valmistumista ja esti myös tuotannossa tarvittavien komponenttien muun muassa sulatusuunien hiilielekrodien saannin. Sodan jälkeen vuonna 1926 Elektrometallurgiska Aktiebolaget alkoi valmistaa rautalejeerinkejä ja 1931 volframirautaa (FeW).
Rinnalle toinen yritys - Vuoksenniska Oy

Vuonna 1926 yhtiön omistajat perustivat rinnalle Oy Vuoksenniska Ab:n, joka rakennutti Vuoksenniskan sulaton yhteyteen puuhiomon. Elektrometallurgiska Ab yhdistettiin 1933 tähän yhtiöön, ja puuhiomon sekä sulaton toiminta jatkui nyt nimellä Oy Vuoksenniska Ab.
Uusi yhtiö rakensi 1935–1938 Imatralle uuden rautatehtaan, joka hyödynsi vuonna 1935 valmistuneen Outokumpu Oy:n Imatran kuparitehtaan tuotannossa sivutuotteena syntyvää kiisutuhkaa. Uudella tehtaalla oli 12 000 kW:n sähkömasuuni ja kaksi 25 tonnin valokaariuunia. Imatralla valmistettiin kobolttia, kromi- ja molybdeenirautaa, harkkorautaa ja kranaattiterästä sekä valssattuja terästuotteita kuten rautatiekiskoja. Puuhiokkeen valmistus sen sijaan päättyi 1939.
Kirjallisuutta

Laakasuo, Risto: Berndt Grönblom ja hänen yrityksensä. Ovako 1985. ISBN 951-99702-2-3 (sid.), ISBN 951-99702-3-1 (nid.).
Blomgren, Christer: Puuhiokkeesta rautaan ja teräkseen: roiskeita ja sirpaleita Vuoksenniska-yhtiön ja sen edeltäjän Elektrometallurgiska ab:n vuosikymmeniltä. Imatra Steel 1996. ISBN 9789529082551.
Blomgren, Christer: Rautainen leipäpuu. Muistoja ja muistelmia Elektrometallurgiska AB:n ja Vuoksenniska-yhtiön tehtailta ja kaivoksilta. Imatra Steel 1999. ISBN 952-91-1654-3.
Aiheesta muualla

https://www.porssitieto.fi/yhtiot/lisaa/ovako.shtml
Elimäen kirkko

| Elimäen kirkko |
| --- | --- |
 Elimäen kirkko
Sijainti:  Vanhamaantie 16 B, Kouvola
Koordinaatit:  60°43′18.1″N, 026°26′57.3″E
Seurakunta:  Kouvolan seurakuntayhtymän Elimäen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1638
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  600
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elimäen kirkko on puukirkko Kouvolassa entisen Elimäen kunnan kirkonkylässä. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Elimäen seurakunnan tiloihin.  Kirkonrakentajana pidetään Petter Lomania.
Historia

Elimäen alue kuului Pyhtään seurakuntaan. Patronaattioikeus muodostui Wrede-suvulle 1608, kun he saivat kartanon omistukseensa. Kirkko on rakennettu vuonna 1638 alun perin suorakaiteen muotoiseksi, mutta laajennettu ristikirkoksi 1678. Elimäen kirkko on Suomen vanhin puukirkko, mikäli perimätietona kulkenut rakennusvuosi on oikea.
Sisustus

Kirkon kuorissa on vuodelta 1666 peräisin oleva epifanitaulu, jonka uskotaan toteutetun ensimmäisenä nimenomaan juuri tähän kirkkoon eikä liene muualta siirretty. Vuonna 1632 maalattu alttaritaulu on Peippolan kartanon omistajan, Casper Wreden kolmikymmenvuotisesta sodasta tuoma. Seinämaalaukset on toteuttanut Valentin Betge 1679.
Kirkon sakaristo sijaitsee pohjois- ja itäristin kulmauksessa. Katon päätylappeet ovat sivulappeita jyrkemmät. Vaakasuuntainen ulkovuoraus on peräisin 1870-luvulla tehdystä korjauksesta.
Kirkon sisustuksen keskeiset osat ovat Casper Wreden ja hänen vaimonsa Sophia Tauben lahjoittamat. Näitä ovat alttarilaite ja alttaritaulu vuodelta 1632, barokkityylinen kuoriaita vuodelta 1666 sekä todennäköisesti puuseppä Lorentz Habermanin tekemä saarnastuoli 1600-luvun puolivälistä.
Kirkon kellotapuli sijaitsee kirkkoa vastapäätä Vanhamaantien toisella puolella. Kellotapuli on rakennettu vuosina 1795–1797 ja korjattu 1842. Barokkityylisen tapulin on suunnitellut Aatami Juhonpoika Marttila. Kirkon kiviaita on rakennettu 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Toisen maailmansodan sankarihauta-alueen ja muistomerkin Jäähyväiset aseveljelle on suunnitellut Aimo Tukiainen.
Kastemaljan jalustoineen on lahjoittanut Olli Uotila 1967.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elimäen kirkko Wikimedia Commonsissa
Elimäen kirkon sankarihaudat.
Rainer Ellilä

| Rainer Ellilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. toukokuuta 1949
Kuollut: 26. maaliskuuta 2016 (66 vuotta)
Kansalaisuus:  ruotsinsuomalainen
Ammatti:  kirjailija, runoilija, muusikko
Kirjailija
Esikoisteos:  Solo Lobo (1993)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rainer Allan Ellilä (26. toukokuuta 1949 – 26. maaliskuuta 2016 Tukholma) oli suomalaissyntyinen kirjailija, runoilija ja muusikko. Hän asui Tukholmassa vuodesta 1978 lähtien.
Ellilän ensimmäinen teos, runokokoelma Solo Lobo, ilmestyi vuonna 1993. Kirjailija Mika Terhon artikkelin Alkoholismi suomalaisessa runoudessa mukaan Ellilän tuotanto ja erityisesti kokoelma Runoilijan potilaskertomus (1996) käsittelee alkoholismia tavalla tai toisella.
Ellilä voitti vuoden 2000 lavarunouden Ruotsin-mestaruuden.