stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lars Saabye Christensen
Aiheesta muualla

Christensenin teokset Finna-palvelussa
| n k Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962: Eyvind Johnson  1963: Väinö Linna  1964: Tarjei Vesaas  1965: William Heinesen & Olof Lagercrantz  1966: Gunnar Ekelöf  1967: Johan Borgen  1968: Per Olof Sundman  1969: Per Olov Enquist 
1970-luku:  1970: Klaus Rifbjerg  1971: Thorkild Hansen  1972: Karl Vennberg  1973: Veijo Meri  1974: Villy Sørensen  1975: Hannu Salama  1976: Ólafur Jóhann Sigurðsson  1977: Bo Carpelan  1978: Kjartan Fløgstad  1979: Ivar Lo-Johansson 
1980-luku:  1980: Sara Lidman  1981: Snorri Hjartarson  1982: Sven Delblanc  1983: Peter Seeberg  1984: Göran Tunström  1985: Antti Tuuri  1986: Rói Patursson  1987: Herbjørg Wassmo  1988: Thor Vilhjálmsson  1989: Dag Solstad 
1990-luku:  1990: Tomas Tranströmer  1991: Nils-Aslak Valkeapää  1992: Friða Á. Sigurðardóttir  1993: Peer Hultberg  1994: Kerstin Ekman  1995: Einar Már Guðmundsson  1996: Øystein Lønn  1997: Dorrit Willumsen  1998: Tua Forsström  1999: Pia Tafdrup 
2000-luku:  2000: Henrik Nordbrandt  2001: Jan Kjærstad  2002: Lars Saabye Christensen  2003: Eva Ström  2004: Kari Hotakainen  2005: Sjón  2006: Göran Sonnevi  2007: Sara Stridsberg  2008: Naja Marie Aidt  2009: Per Petterson 
2010-luku:  2010: Sofi Oksanen  2011: Gyrðir Elíasson  2012: Merethe Lindstrøm  2013: Kim Leine  2014: Kjell Westö  2015: Jon Fosse  2016: Katarina Frostenson  2017: Kirsten Thorup  2018: Auður Ava Ólafsdóttir  2019: Jonas Eika 
2020-luku:  2020: Monika Fagerholm  2021: Niviaq Korneliussen  2022: Solvej Balle 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Henkilöt:  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  IdRef
Gagnoa

| Gagnoa |
| --- | --- |

 Gagnoa
 Koordinaatit: 6°8′N, 5°57′W 
Valtio:   Norsunluurannikko
Piirikunta:  Gôh-Djiboua
Alue:  Gôh
Väkiluku (2014):  213 918
Aikavyöhyke:  UTC0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gagnoa on kaupunki Norsunluurannikon eteläosassa. Gagnoa on sekä Gôh-Djibouan piirikunnan että Gôhin alueellinen pääkaupunki. Vuonna 2014 Gagnoan väkiluvuksi mitattiin 213 918, joten Gagnoa oli Norsunluurannikon seitsemänneksi suurin kaupunki.
Gagnoassa sijaitsee katedraali, Pyhän Annan katedraali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gagnoa Wikimedia Commonsissa
Leon Russell

| Leon Russell |
| --- | --- |
 Leon Russell vuonna 2009
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1942 Lawton, Oklahoma
Kuollut: 13. marraskuuta 2016 (74 vuotta) Nashville, Tennessee
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, kitaristi, pianisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Leon Russell 
Tyylilajit:  country, rock, folk, rhythm and blues, folk rock, blues rock
Soittimet:  laulu, piano, sähköurut, kitara, bassokitara
Levy-yhtiöt:  Capitol, Shelter Records, Paradise Records
Aiheesta muualla
www.leonrussellrecords.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leon Russell (s. Claude Russell Bridges, 2. huhtikuuta 1942 Lawton, Oklahoma, Yhdysvallat  – 13. marraskuuta 2016 Nashville, Tennessee, Yhdysvallat ) oli Grammy-palkittu yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, kitaristi ja pianisti. Hän syntyi Lawtonissa Oklahomassa ja opiskeli Will Rogers High Schoolissa.
Russell oli alun perin arvostettu sessiomuusikko muun muassa Jerry Lee Lewisille, Phil Spectorille, The Rolling Stonesille, Dorsey Burnettelle ja Glen Campbellille. Hän kuului Wrecking Crew -nimiseen studiomuusikoiden ryhmään.
Hänen ensimmäinen menestyksensä lauluntekijänä oli ”Delta Lady”, jonka Joe Cocker levytti vuonna 1969. Hänen muita menestyksiään oli ”Superstar”, josta ovat esittäneet omat versionsa muiden muassa Rita Coolidge ja The Carpenters. Kappaleen ”This Masquerade” on levyttänyt Carpentersin lisäksi ainakin 75 artistia, ja kappaleen ”A Song For You” yli kaksi sataa.
Russell vuonna 1973.
Russell rakensi oman äänitysstudiona vuonna 1967 ja äänitti siellä yhdessä kitaristi Marc Bennon kanssa albumin Look Inside (Asylum Choir). Russellin ensimmäinen sooloalbumi on vuodelta 1970. Soolouransa aikana hän otti vaikutteita lukuisista tyylilajeista, kuten countrysta, rockista, folkista, R&B:stä, bluesista ja gospelista, mutta samanaikaisesti hän jatkoi myös säveltämistä ja uraansa sessiomuusikkona.
Russellin tunnetuimpien sooloalbumien joukkoon lukeutuu Carney (1972).
Russell oli vuonna 2010 hoidettavana sydämen vajaatoiminnan vuoksi, ja hänelle tehtiin heinäkuussa 2016 sydänleikkaus hänen saatuaan sydänkohtauksen. Hän oli toipumassa leikkauksesta mutta kuoli lopulta 13. marraskuuta 2016 nukkuessaan kotonaan Nashvillessa.
Diskografia

1968 Look Inside (Asylum Choir) (Smash Records)
1970 Leon Russell (The Right Stuff)
1971 Asylum Choir (DCC Compact Classics)
1971 Leon Russell and the Shelter People (Capitol)
1972 Carney (The Right Stuff)
1973 Hank Wilson's Back! (The Right Stuff)
1973 Leon Live (The Right Stuff)
1974 Stop All That Jazz (The Right Stuff)
1975 Live in Japan (Omnivore)
1975 Will O' the Wisp (The Right Stuff)
1976 Wedding Album (Wounded Bird)
1977 Make Love to the Music (Wounded Bird)
1978 Americana (Wounded Bird)
1979 One for the Road (Columbia)
1979 Willie & Leon (CBS Records)
1980 Life and Love (Wounded Bird)
1981 The Live Album (Wounded Bird)
1984 Hank Wilson, Vol. 2 (Leon Russell Records)
1984 Solid State (Paradise Music)
1992 Anything Can Happen (Virgin)
1995 Hymns of Christmas (Leon Russell Records)
1998 Hank Wilson, Vol. 3: Legend in My Time (ARK 21)
1999 Face in the Crowd (Saga Records)
1999 Blues: Same Old Song (Paradise Island)
2000 Live at Gilley's (Q Records / Atlantic)
2001 Guitar Blues (Leon Russell Records)
2001 Signature Songs (Leon Russell Records)
2001 Rhythm & Bluegrass: Hank Wilson, Vol… (Leon Russell Records)
2002 Moonlight & Love Songs (Leon Russell Records)
2007 Angel in Disguise (Leon Russell Records)
2008 Almost Piano (Leon Russell Records)
2008 Bad Country (Leon Russell Records)
2008 In Your Dreams (Leon Russell Records)
2010 The Union (Decca)
Aiheesta muualla

Leon Russellin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 2  3  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC
Terminator: Sarah Connorin aikakirjat

| Terminator: Sarah Connorin aikakirjat> Terminator: The Sarah Connor Chronicles |
| --- | --- |
Tyyli:  science fiction, toiminta, draama
Kestoaika:  n. 43 min
Luoja(t):  Josh Friedman
Pääosissa:  Lena Headey   Thomas Dekker  Summer Glau   Brian Austin Green   Garret Dillahunt   Leven Rambin   Shirley Manson   Richard T. Jones
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   FOX    Sub
Esitetty:   13. tammikuuta 2008 – 10. huhtikuuta 2009
Jaksoja:  31 (2 tuotantokautta)
Aiheesta muualla
IMDb 
Terminator: Sarah Connorin aikakirjat (engl. Terminator: The Sarah Connor Chronicles) on yhdysvaltalainen science fiction -televisiosarja. Sen on tuottanut Warner Bros. Television ja C2 Pictures. Sarja keskittyy Sarah Connorin ja hänen poikansa, John Connorin, elämään Terminator 2 – Tuomion päivä -elokuvan tapahtumien jälkeen.
Terminator: Sarah Connorin aikakirjat -sarjan ensimmäinen tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa FOX-televisiokanavalla 13. tammikuuta 2008 ja kesti lyhennetyn yhdeksän jakson esityskauden verran maaliskuun loppuun saakka.
Sarjan hyvän vastaanoton ansiosta televisiokanava FOX tilasi lyhennetyn, 13 jaksoa sisältävän toisen tuotantokauden, jonka esitys alkoi 8. syyskuuta 2008. FOX vahvisti 17. lokakuuta 2008 tilanneensa yhdeksän lisäjaksoa, joten toinen tuotantokausi on yhdysvaltalaisille televisiosarjoille tyypillinen 22 jakson kokonaisuus.
Tuotantoyhtiö C2 Picturesissa toimivat myös Terminator 2 ja Terminator 3: Koneiden kapina -elokuvien tuottajat Mario Kassar ja Andrew G. Vajna.
FOX ilmoitti toukokuussa 2009, että toinen kausi jäi sarjan viimeiseksi.
Jaksot > Ensimmäinen kausi

| Nro | Nimi | Tunnus | Kirjoittaja | Ohjaaja | Ensimmäinen esitys | Suomen ensimmäinen esitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | Pako alkaa / Pilot | 276022 | Josh Friedman | David Nutter | 2008-01-1313. tammikuuta 2008 | 2008-11-1010. marraskuuta 2008 |
| 02 | Vanhoja ystäviä / Gnothi Seauton | 3T6851 | Josh Friedman | David Nutter | -01-1414. tammikuuta | -11-1717. marraskuuta |
| 03 | Uusi alku / The Turk | 3T6852 | John Wirth | Paul Edwards | -01-2121. tammikuuta | -11-2424. marraskuuta |
| 04 | Vihollisarmeija / Heavy Metal | 3T6854 | John Enbom | Sergio Mimica Gezzan | -02-044. helmikuuta | -12-11. joulukuuta |
| 05 | Uhraus / Queen's Gambit | 3T6853 | Natalie Chaidez | Matt Earl Beesley | -02-1111. helmikuuta | -12-88. joulukuuta |
| 06 | Kurkistus tulevaisuuteen / Dungeons & Dragons | 3T6858 | Ashley Edward Miller & Zack Stentz | Jeffrey Hunt | -02-1818. helmikuuta | -12-1515. joulukuuta |
| 07 | Jumalan käsi / The Demon Hand | 3T6855 | Toni Graphia | Charles Beeson | -02-2525. helmikuuta | -12-2222. joulukuuta |
| 08 | Salattu mieli / Vick’s Chip | 3T6857 | Daniel T. Thomsen | J. Miller Tobin | -03-033. maaliskuuta | -12-2929. joulukuuta |
| 09 | Verilöyly / What He Beheld | 3T6856 | Ian Goldberg | Mike Rohl | -03-033. maaliskuuta | 2009-01-055. tammikuuta 2009 |
Aiheesta muualla

www.sarahconnorchronicles.org (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Elokuvat:   Terminator – tuhoaja  Terminator 2 – Tuomion päivä  Terminator 3: Koneiden kapina  Terminator – Pelastus  Terminator Genisys  Terminator: Dark Fate 
Televisio:   Terminator: Sarah Connorin aikakirjat 
Sarjakuvat:   RoboCop vs. The Terminator 
Hahmot:   Terminator  Skynet  T-1000  John Connor
Alfred Retulainen

Alfred Retulainen (5. maaliskuuta 1860 Tyrväntö – 11. marraskuuta 1929 Urjala) oli suomalainen maanviljelijä ja kunnallisneuvos, joka oli Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen kansanedustajana.
Retulaisen vanhemmat olivat rusthollari Elias Retula ja Henrika Wilhelmiina Ali-Kartano. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Urjalassa 1882–1929. Retulainen oli myös Urjalan meijeriyhtiön esimies ja isännöitsijä 1888–1902. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1925.
Retulainen kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Urjalan edustajana. Hän oli kansanedustajana 1914–1919 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Kokoomuksen eduskuntaryhmään hän kuului 8. joulukuuta 1918 lähtien. Retulainen oli presidentin valitsijamies vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Hän kuului Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen puoluevaltuustoihin ja oli Urjalan kuntakokouksen puheenjohtaja ja Urjalan kunnanvaltuuston jäsen.
Alfred Retulainen oli naimisissa vuodesta 1881 Amanda Johanna Kassarin kanssa.
Justus Ripatti (poliitikko)

Justus Ripatti (8. elokuuta 1863 Hirvensalmi – 16. tammikuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen poliitikko.
Ripatti toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana kahteen otteeseen, toukokuusta 1907 heinäkuuhun 1908 ja maaliskuusta 1910 tammikuuhun 1912. Hän oli eduskunnan kunnallisvaliokunnan, maatalousvaliokunnan ja työväenasiainvaliokunnan jäsen. Hänet valittiin kansanedustajaksi kolmissa vaaleissa, 1907, 1910 ja 1911, Mikkelin läänin vaalipiiristä. Ripatti kuoli kesken vaalikauden 16. tammikuuta 1912, 48-vuotiaana, ja hänen seuraajakseen eduskuntaan tuli Kalle Vuorinen.
Ripatti oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän toimi synnyinkunnassaan Hirvensalmella. Kansanedustajuuden lisäksi hän vaikutti poliittisella urallaan Hirvensalmen kunnallispolitiikassa. Hän toimi kunnan kunnallislautakunnan ja kuntakokouksen jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Hirvensalmen edustajana.
Ripatin vanhemmat olivat siltavouti Otto Ripatti ja Helena Ruhanen. Hän oli kolmesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Helena Ukkonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1885, ja joka kuoli vuonna 1890. Vuosina 1891–1894 hän oli aviossa Elina Augustintyttären kanssa, josta hän erosi. Kolmannen puolisonsa Amanda Pöyryn kanssa Ripatti avioitui vuonna 1895.
Safiiri

| Safiiri |
| --- | --- |
 Viistehiottu safiiri
Luokka:  Korundi
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  Al2O3
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  erilaisissa sinisen, violetin, sinivioletin ja vihreän, keltaisen tai oranssin sävyissä sekä värittömänä (valkosafiiri); väri johtuu raudan, titaanin, kromin, mangaanin, vanadiinin tai uraanin sekoittumisesta
Lohkeavuus:  särkyy pintaa myöten
Murros:  simpukkamainen, epätasainen
Kovuus Mohsin asteikolla:  9, hauras
Ominaispaino:  4–4,1
Tiheys:  3,99−4,10
Optiset ominaisuudet
Kiilto:  lasinkiilto, matta
Taitekerroin:  nε=1,760–1,770, nω=1,768–1,779
Kahtaistaitto:  −0,008...−0,009
Dispersio:  0,018
Pleokroismi:  riippuu eri värisävyistä
Viiru:  valkoinen
Läpinäkyvyys:  läpinäkyvä, läpikuultava, läpinäkymätön
Muut ominaisuudet:  tähti-ilmiö, harvoin kissansilmäilmiö
Lähteet
  
Safiiri on korundeihin kuuluva jalokivi. Sen kaava on Al2O3.
Safiiriksi kutsutaan kaikkia jalokiviluokan korundeja punaista rubiinia lukuun ottamatta. Myös helakanpunaiset ja violetit korundit luetaan safiireihin, koska rubiineina niiden arvo olisi heikompi. Arvostetuin väri on sininen, jonka aiheuttavat pienet pitoisuudet rautaa ja titaania, violetin aiheuttaa vanadiini. Keltainen ja vihreä johtuvat raudasta ja punainen kromista.
Safiirin työstöjä ovat viistehionta, pyöröhionta ja gemmit. Safiiria jalostetaan kuumentamalla, säteilytyksellä ja diffuusivärjäyksellä.
Kiven nimi tulee kreikan kielen sanasta sappheiros, 'sininen'. Entisaikoina kaikkia sinisiä kiviä nimitettiin ”safiireiksi”, ja vasta 1800-luvun alussa safiiri luonnehdittiin itsenäiseksi korundiryhmän jäseneksi.
Esiintyminen

Safiirin alkuperiä ovat metamorfiset kivet, pegmatiitit, emäksiset basaltit ja jokisorat.
Safiiria ja leukosafiiria kaivettiin Sri Lankan jalokivihiekoista yli 200 neliökilometrin alueella jo kauan sitten. Toinen merkittävä esiintymisalue on Pohjois-Myanmarin Mogokin alueella. Primääriesiintymiä tunnetaan Thaimaasta, Laosista, Vietnamista ja Kambodžasta. Safiireja saadaan myös esimerkiksi Kashmirista ja Jammusta, Yhdysvaltain Montanasta ja Pohjois-Carolinasta, Kanadan Ontariosta, Brasilian Mato Grossosta, Australian Queenslandista ja Uudesta Etelä-Walesista sekä Afrikasta etenkin Mosambikista, Ruandasta, Kamerunista, Etelä-Afrikasta, Namibiasta, Tansaniasta ja Zimbabwesta. Uralilta ja Kuolan niemimaalta saadaan suuria kiteitä, jotka eivät kuitenkaan ole jalokivilaatuisia. Böömistä kerrotaan joskus löydetyn safiireja Iserjoen rantahiekoista.
Tunnettuja safiireja

Tunnetuimpia safiireja on ”Pyhän Edvardin safiiri”, joka on Englannin kuninkaankruunun ristin keskellä. Kruunuun kuuluu myös ”Stuartsafiiri”-niminen kivi. Myös esimerkiksi Venäjän hallitsijan kruunuun on hiottu suuria safiireja.
Symboliikka

Astrologiassa safiiri on Vesimiehen (bysanttilaisten mukaan) tai Oinaan (keskiaikaisten astrologien mukaan) kivi.
Safiirin on uskottu lahjoittavan omistajalleen voimaa, kunniaa ja kuolemattomuuden. Safiiri oli rikkauden symboli ja poisti eripuraisuutta ja tuskaa.
Safiiri symboloi taivaaseen liitettyjä ominaisuuksia. Tähtisafiiria pidetään hyvän onnen tuojana, ja sen kolmen valojuovan ajatellaan edustavan toivoa, uskoa ja kohtaloa. Muinaisessa Persiassa uskottiin, että taivaankannelle antoi värin jättikokoinen safiiri. Antiikin aikana puolestaan luultiin, että Raamatun kymmenen käskyä oli kirjoitettu safiirilaatoille. Safiirijalokivi on pyhitetty kreikkalaisen jumalataruston Apollolle. Antiikin ajan pappien ja noitien väitetään kunnioittaneen safiireja, koska niiden avulla uskottiin voitavan nähdä tulevaisuuteen. Safiiria on käytetty myös amulettina myrkytyksiä vastaan, luultavasti legendan mukaan, joka kertoo myrkkykäärmeen kuolleen joutuessaan samaan koriin safiirin kanssa.lähde?
Kuvia

Pyöröhiottu safiiri, jossa esiintyy tähti-ilmiö
Keltainen safiiri
Raaka safiiri Madagaskarilta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Safiiri Wikimedia Commonsissa
The sapphire mines of Madagascar – Kuvia Madagaskarin safiirikaivauksilta
Ketjukuulanuija

| Ketjukuulanuija |
| --- | --- |
 Nykyaikainen ketjukuulanuija.
Ketjukuulanuija eli nivelnuija eli sotavarsta on aamutähden eli piikkinuijan kaltainen varstasta kehitetty ase. Siinä painava piikkipallo, lyömäri, on kuitenkin kiinnitetty ketjulla aseen varteen. Ase ei ollut kovin yleinen, koska tällaisen aseen käsittely vaati taitoa, mutta sen lyöntejä on vaikea torjua ja sillä voidaan lyödä myös kilven sisäpuolelle tai sitoa vastustajan käsi. Jos sitä osasi käyttää, se oli pelottava ase. Hyvin osunut lyönti saattoi murskata niin kypärän kuin kallonkin. Ketjullista kuulaa oli vaikeata hallita ja aseen käyttäminen tarvitsi paljon tilaa. Sillä saattoi myös lyödä vahingossa itseään.
Samankaltainen ase oli ninjojen ja samuraiden käyttämä chigiriki. Se on kuin tavallinen ketjukuulanuija, mutta se koostuu noin 60 cm pitkästä putkesta, jonka päässä on ketjun varassa roikkuva piikkipallo tai tavallisemmin piikitön paino. Ketjun voi kiinnittää keppiin, jolloin asetta voi käyttää nuijana tai kävelykeppinä käyttäen kuljettaa sitä huomaamatta.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ketjukuulanuija Wikimedia Commonsissa
Uumajan raatihuone

| Uumajan raatihuone> Umeå rådhus |
| --- | --- |
 Raatihuone joelta kuvattuna.
Osoite:  Rådhustorget
Sijainti:  Uumaja,  Ruotsi
Koordinaatit:  63°49′30″N, 20°15′46″E
Rakennustyyppi:  raatihuone
Valmistumisvuosi:  1890
Suunnittelija:  Fredrik Olaus Lindström
Omistaja:  Uumajan kunta
Julkisivumateriaali:  punainen tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uumajan raatihuone (ruots. Umeå rådhus) on Uumajan kunnan keskustaajamassa, Ruotsin itärannikolla sijaitseva raatihuone. Se rakennettiin Raatihuoneentorille (ruots. Rådhustorget) kaupunkia vuonna 1888 pahoin runnelleen suurtulipalon jälkeen, valmistuen vuonna 1890. Raatihuone sijaitsee samalla paikalla, jolle valmistui Uumajan ensimmäinen raatihuone jo 1600-luvulla.
Raatihuoneen suunnitteli tukholmalainen Fredrik Olaus Lindström. Uuden kaupunkialueen kehittämissuunnitelmassa Lindström antoi raatihuoneelle näkyvän paikan joen vieressä, pääsivun ollessa etelään kohti Uumajanjoen satamaa.
Historia > Ensimmäinen raatihuone

1600-luvun aikana Uumajassa oli vain muutama julkinen rakennus; kirkko, koulu ja raatihuone. Raatihuone sijaitsi Raatihuoneentorin pohjoispuolella, ja siellä sijaitsi oikeustalo, kaupungin hallinto ja muita yhteisiä toimintoja. Raatihuone oli yksikerroksinen rakennus, jossa oli kolme ikkunaa torille päin sekä korkea harjakatto, jonka päällä kattolyhty.
Historia > Toinen raatihuone

Suuren Pohjan sodan aikana kaupunki paloi kokonaan venäläisten takia useaan otteeseen, mutta vuoden 1721 rauhan jälkeen uusi raatihuone rakennettiin Raatihuoneentorin pohjoispäähän. Uusi raatihuone koostui kahdesta kerroksesta, jossa oli kaksi siipeä, pieni torni kellolla ja tasatunnein lyövällä kellolla. Alakerrassa sijaitsi kaupungin kellari, jossa oli taverna tai ravintola sekä velkavankila. Yläkerrassa oli juhlasali sekä pienempi tila kokoontumisille. Länsisiivessä oli kaksi huonetta, jotka toimivat opetustiloina.
Historia > Kolmas raatihuone

Uusi ja suurempi kaksikerroksinen raatihuone rakennettiin vuonna 1814 Raatihuoneentorin pohjoispuolella olevalle tontille pääjulkisivun osoittaessa etelään. Rakennuksen suunnitteli Samuel Enander, joka oli arkkitehtina Yli-intendentinvirastossa. Vuonna 1776 voimaan tulleen kuninkaallisen rakennusmääräyksen mukaan julkiset rakennukset tuli rakentaa kivestä, mutta Uumajalle myönnettiin erivapaus, ja raatihuone rakennettiin puusta.
Pohjakerros sisälsi kaupungin kellarin, huutokauppakamarin ja tutkintavankilan. Yläkerrassa itäisellä puolella oli suuri sali ja huone virvokkeille, jutteluhuoneita ja atrium. Yläkerran länsipuoli oli Ruotsin maistraatin istuntosali ja yhteishuone kaupungin vanhemmille.
Yläkerran huoneiden korkeus oli korkeampi kuin alakerran huoneiden, ja rakennuksen julkisivu, joka oli empiretyylisen tiukka ja tasainen, oli rikkaampi yläkerrasta.
Historia > Kolmas raatihuone > Uusi muotoilu

Uumajassa oli nousukausi 1800-luvun puolivälissä ja julkisiin rakennuksiin tehtiin paljon kaivattuja peruskorjauksia. Raatihuone varusteltiin valkoiseksi maalatulla paneelilla ja julkisivussa oli kuusi doorilaista jättimäistä pilasteria. Vuonna 1880 lennätinasema siirrettiin raatihuoneeseen.
Historia > Nykyinen raatihuone

Nykyisen raatihuoneen suunnitteli Uumajan ensimmäinen kaupunginarkkitehti, tukholmalainen Fredrik Olaus Lindström. Hän oli suunnitellut myös Uumajan kaupunginkirkon vuosina 1889–1890. Lindström otti rakennukseen vaikutteita hollantilaisesta renessanssityylistä, joka mahdollisti tietynlaisen epäsymmetrian rakentamisessa. Raatihuoneen tornit ovatkin hyvin erilaisia muodoltaan ja kooltaan. Rakennuksen julkisivu on punaista tiiltä, joskin ikkunoita ympäröivät alueet sekä muut yksityiskohdat on tehty käyttäen vaaleaa hiekkakiveä. Kustannussyistä joissain osissa kuitenkin on käytetty halvempia materiaalia, kuten sopivanvärisellä öljyvärillä päällystettyä valurautaa.
Raatihuoneen ympäristölle annettiin suuri painoarvo. Muiden asioiden ohessa uusi esplanadi rakennettiin raatihuoneesta pohjoiseen. Myös kohti satamaa olevissa kortteleissa puisto rakennettiin antamaan raatihuoneelle – joka sijaitsi joesta ylöspäin – monumentaalinen asema.
Historia > Kaksois-pääsisäänkäynnit

Kun rautatien Stambanan genom övre Norrland rakentaminen saavutti Uumajan vuoden 1890 keskivaiheilla, odottamaton ongelma ilmeni. Uuden Uumajan keskusrautatieaseman sijainniksi oli päätetty paikka raatihuoneesta pohjoiseen päin – toisin sanoen raatihuoneen takaosa. Ei kuitenkaan pidetty mahdollisena, että raatihuoneen takaosa olisi kuningasta kohti, kun hän tulisi junalla rautatien avajaisiin. Näin ollen hyvissä ajoin ennen Oskar II:n saapumista vuonna 1896, toinen pääsisäänkäynti rakennettiin pohjoiseen päin – kohti nykyistä Rådhustorgetia ja raatihuoneella oli näin kaksi pääsisäänkäyntiä.
Historia > Syvennys raatihuoneen länsipäädyssä

2. heinäkuuta 1892 Viktor Rydberg ja Georg von Rosen kirjoittivat suosittelukirjeen Uumajan kaupunginvaltuustolle kuvanveistäjä Oscar Bergistä. Berg oli kiinnostunut luomaan patsaan oikeuden kuningattaresta, Justitiasta. Patsas oli sisällytettynä piirustuksissa korkealla länsipuolella, vanhan poliisiaseman sisäänkäynnin yläpuolella, joka on nyt muurattu umpeen. Vuonna 1888 riehuneen tulipalon vuoksi kaupungilla oli suuret uudelleenrakentamiskustannukset, ja kaupunginvaltuusto päätti, että sillä ei ollut varaa patsaaseen. Vuonna 1895 ehdotus hyväksyä Helmer Osslundin veljen Eli Aslundin luoda patsas 500 kruunulla hylättiin myös samasta syystä. Siten raatihuoneen länsipääty on yhä tyhjänä ilman patsasta.
Historia > Syvennys raatihuoneen länsipäädyssä > Monikäyttöinen rakennus

Raatihuoneessa oli kokoustila kaupunginvaltuustolle sekä toimistotilat. Läntinen osa rakennuksesta oli alun perin varattu oikeuslaitokselle; poliisiasema ja -vankila olivat pääkerroksessa ja oikeussali yläkerrassa. Myöhemmin koko läntinen osa rakennuksesta tuli Uumajan käräjäoikeuden käyttöön. Muutaman vuoden ajan pohjakerroksessa oli lennätinlaitos ja postitoimisto sekä kellarissa huutokauppakamari.
Kustaa II Adolfin rintakuva

Storgatanin ja raatihuoneen eteläpuolella sijaitsevien kaksoisportaiden välissä sijaitsee Kustaa II Adolfista tehty pronssinen rintakuva, joka on pystytetty graniittiselle sokkelille. Sokkelissa on medaljonki, jossa on monogrammi GARS (Gustavus Adolphus Rex Sueciae) Otto Strandmanin tekemä noin kolmimetrinen rintakuva paljastettiin 20. elokuuta 1924 Väster­bottenin rykmentin 300-vuotispäivänä.