stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hannu Siekkinen

Hannu Tapani Siekkinen (9. helmikuuta 1950 Pihtipudas – 21. joulukuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Hän oli vuosina 1973–1982 naimisissa kirjailija Raija Siekkisen kanssa.
Teoksia

Aavistuksen kartalta : runoja. Kirjayhtymä, Helsinki 1973
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1973
Heran temppeli (Akragas)

| Hera Lakinian temppeli Juno Lacinian temppeli |
| --- | --- |
 Heran temppelin rauniot.
Sijainti:  Valle dei Templi, Agrigento, Agrigento, Sisilia, Italia
Koordinaatit:  37°17′19″N, 13°36′01″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 460–440 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Agrigenton arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hera Lakinian temppeli tai roomalaisittain Juno Lacinian temppeli on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella.
Historia

Temppeli on rakennettu klassisen kauden alkupuolella noin vuonna 460–440 eaa. Rakennuksessa on merkkejä siitä, että se olisi palanut, todennäköisesti karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Temppeli ilmeisesti kunnostettiin tuon jälkeen, ja sitä on kunnostettu vielä myöhemminkin roomalaisella kaudella.
Temppeliä kutsutaan vakiintuneesti Heran tai Junon temppeliksi. Nimi perustuu väärään tulkintaan eräästä Pliniuksen tekemästä maininnasta. Todellisuudessa jumalaa tai jumalatarta, jolle pyhäkkö oli omistettu, ei tunneta. Tämän vuoksi tutkimuksessa temppelistä on käytetty myös nimeä Temppeli D. Temppelin rauniot kunnostettiin jo varhain, vuonna 1787.
Rakennus

Temppeli sijaitsee muiden Akragaan tunnetuimpien temppeleiden tavoin kaupungin eteläosan harjanteella, kaupungin alueen kaakoiskulmassa itään Concordian temppelinä tunnetusta rakennuksesta. Se on rakennettu noin 120 metrin korkeudelle merenpinnasta, ja sitä varten on tehty suurikokoinen tasanne. Temppelirakennus edustaa doorilaista tyyliä, ja sen peristyylissä on 6 × 13 pylvästä. Pylväiden korkeus noin 6,3 metriä ja halkaisija niiden alaosassa noin 1,7 metriä. Pylväät koostuvat neljästä pylväsrummusta, joissa on 20 pystyuraa. Pylväistä 30 on edelleen pystyssä, ja niistä 16 on tallella myös kapiteeli eli pylväänpää. Temppelin stylobaatin koko on noin 16,9 × 38,1 metriä.
Sisällä temppelissä on ollut naos eli cella, jonka koko on noin 9,5 × 28,0 metriä, sekä pronaos ja opisthodomos, joiden kummankin edustalla on ollut kaksi pylvästä (distylos in antis). Roomalaisella kaudella temppelin itäpäähän rakennettiin ramppi.
Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaisesti ulkona sen itäpuolella. Sen perustukset ovat säilyneet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heran temppeli Wikimedia Commonsissa
Temppelin itäpääty.
Temppelin alttarin jäänteet.
Temppelin pohjapiirros.
Hoodoo (täsmennyssivu)

Hoodoo voi tarkoittaa seuraavia:
hoodoo, afroamerikkalainen kansantaikuuden muoto
hoodoo eli maapyramidi, kivimuodostelma
Hoodoo, John Fogertyn julkaisematon rock-albumi
Hoodoo, Kari Peitsamon rock-albumi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hoodoo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Herald (yhtye)

| Herald> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  heavy metal
Kotipaikka:   Tallinna, Viro
Laulukieli:  viro
Jäsenet:  Sven “Aksel” Varkel, laulu   Egert Vandel, kitara   Tauno Nava, kitara   Meelis Endla, bassokitara   Jaan Liinat, rummut  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herald on virolainen heavy metal -yhtye, joka perustettiin Tallinnassa vuonna 2000.
Kitaristi Egert Vandel ja basisti Mart Veski perustivat yhtyeen vuonna 2000. Rumpali Rajakas (Ranno Rajalaane) liittyi yhtyeen kolmanneksi jäseneksi, ja he soittivat kappaleen "The Sentinel" kokoelmalevylle Tribute To Judas Priest (Guano Productions). Laulaja Mart Kalvet liittyi yhtyeeseen vuonna 2001, vuonna 2007 hänet korvaa Sven Varkel. Rajakas soitti yhtyeessä vuoteen 2010, jonka jälkeen yhtyeessä on soittanut rumpuja Jaan Liinat.
Yhtye soittaa perinteistä heavy metallia, ja sen musiikissa on vaikutteita yhtyeiltä kuten Iron Maiden, Judas Priest sekä Black Sabbath. Yhtye on julkaissut viiden vuoden välein yhteensä kolme studioalbumia. Ensimmäinen Heavy Metal Wakes the Beast julkaistiin vuonna 2005 ja toinen albumi Gaia vuonna 2010.
Albumi Masin (2015) sai kotimaassaan suosiota, ja se palkittiin mm. Best Metal Album-palkinnolla Estonian Music Awardsissa sekä Linnaleht-lehden vuoden single-palkinnolla kappaleesta ”Kone”.
Diskografia > Studioalbumit

Heavy Metal Wakes the Beast (2005)
Gaia (2010)
Masin (2015)
Kurat (2020)
Harjatangarat

| Harjatangarat |
| --- | --- |
 Tuliharjatangara (Tachyphonus cristatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Harjatangarat Tachyphonus  Vieillot, 1816
Katso myös
   Harjatangarat Wikispeciesissä   Harjatangarat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harjatangarat (Tachyphonus) on tangaroiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Harjatangaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kahdeksan lajia.
Harjatangaroihin kuuluvia lajeja

Amazonianharjatangara (Tachyphonus surinamus)
Epolettitangara (Tachyphonus phoenicius)
Kekäleharjatangara (Tachyphonus coronatus)
Keltaharjatangara (Tachyphonus rufiventer)
Mustatangara (Tachyphonus rufus)
Pilkkasiipitangara (Tachyphonus luctuosus)
Tuliharjatangara (Tachyphonus cristatus)
Tuliniskatangara (Tachyphonus delatrii)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Tachyphonus (englanniksi)
Heikki Huttu-Hiltunen

Heikki Huttu-Hiltunen Rovaniemellä Helmikuussa 2020.
Heikki Huttu-Hiltunen (s. 29. maaliskuuta 1960 Pudasjärvi) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on tehnyt myös lukuisia televisiotöitä sekä kirjoittanut käsikirjoituksia, näytelmiä ja kuunnelmia. Huttu-Hiltusen elokuvia on esitetty ja palkittu kansainvälisillä festivaaleilla.
Dokumenttielokuvat

Ailan aika (ohjaus ja käsikirjoitus, 1994)
Katso ihmistä (ohjaus ja käsikirjoitus, 1999)
Henna leu’dd (ohjaus ja käsikirjoitus, 2001)
Henki (ohjaus ja käsikirjoitus, 2004)
Himmlerin kanteleensoittaja (ohjaus ja käsikirjoitus, 2014)
Puolikuun alla (ohjaus ja käsikirjoitus, 2016)
Nätti ja Matti (ohjaus ja käsikirjoitus, 2021)
Kallio – Uskon etta paikkasi on siella (ohjaus ja käsikirjoitus, 2023)
Fiktioelokuvat

Putoavia enkeleitä (käsikirjoitus, yhdessä Sami Parkkisen ja Heikki Kujanpään kanssa, 2008)
Viimeiset (käsikirjoitus, Yhdessä Eero Tammen ja Veiko Õunpuun kanssa,  2020)
Näytelmät

Rosvo-Roope (1996)
DaDa-klubi (1997)
Tarvitaan jumala (2001)
Loisto (2003)
Putoavia enkeleitä (2005)
Hallitsija (2006)
Näillä mennään (2013)
Kulma (2013)
Ola (2014)
Lause (2015)
Hämärän tanssit (2017)
Sekunti tunnissa (2018)
Radio

Kaksi senttiä ihon alla, feature (käsikirjoitus ja ohjaus,1994)
Obabakoak, kuunnelma (dramatisointi ja ohjaus, 1994)
Suomies, kuunnelma (käsikirjoitus ja ohjaus, 1995)
Uumen, kuunnelma (dramatisointi ja ohjaus, 1995)
Kamarirunoa, feature (käsikirjoitus ja ohjaus, 1996)
Kulku, kuunnelma (käsikirjoitus ja ohjaus, 1996)
Pispalan Tarmo, feature (käsikirjoitus ja ohjaus, 2006)
Elämystuote, kuunnelma (käsikirjoitus ja ohjaus 2007)
Aiheesta muualla

huttu.info Heikki Huttu-Hiltusen kotisivut
Heikki Huttu-Hiltunen Elonetissä.
Heikki Huttu-Hiltunen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Illume.fi
Heide-Park

Heide-Parkin sisäänkäynti.
Heide-Parkissa on myös kopio Vapaudenpatsaasta.
Heide-Park on huvipuisto Soltaussa Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Se avattiin elokuussa 1978. Puiston pinta-ala on noin 85 hehtaaria ja siellä on 41 huvipuistolaitetta. Puistoa ylläpitää brittiläinen Merlin Entertainments.
Vuoristoradat

| Nimi | Avausvuosi | Tyyppi | Lakikorkeus | Pituus | Huippunopeus | Valmistaja | Pituusrajoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Big Loop | 1983 | Teräksinen vuoristorata | 30 m | 706 m | 63 km/h | Vekoma | 120 - 195 cm |
| Bobbahn (aiemmin Schweizer Bobbahn) | 1993 | Teräksinen vuoristorata | 27 m | 990 m | 53 km/h | Mack Rides | 120 cm |
| Colossos – Kampf der Giganten (aiemmin Colossos) | 2001 (2019) | Puurakenteinen vuoristorata | 50 m | 1 344 m | 110 km/h | Intamin | 140 - 195 cm |
| Desert Race | 2007 | Vuoristorata | 19 m | 650 m | 102 km/h | Intamin | 140 - 195 cm |
| Flug der Dämonen | 2014 | Teräksinen vuoristorata | 40 m | 772 m | 100 km/h | Bolliger & Mabillard | 140 - 195 cm |
| Grottenblitz | 1985 | Teräksinen vuoristorata | 6 m | 370 m | 45 km/h | Mack Rides |  |
| Indy-Blitz | 2008 | Teräksinen vuoristorata | 4,5 m | 126 m | 30 km/h | Zierer | 100 cm |
| Krake | 2011 | Teräksinen vuoristorata | 41 m | 476 m | 103 km/h | Bolliger & Mabillard | 140 - 195 cm |
| Toxic Garden (aiemmin Limit) | 1999 (2023) | Teräksinen vuoristorata | 33,3 m | 689 m | 80 km/h | Vekoma | 130 - 195 cm |
Lähde:
Vesilaitteet

| Nimi | Avausvuosi | Tyyppi | Lakikorkeus | Pituus | Valmistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Mountain Rafting | 1992 | Koskilautta |  | 600 m | Intamin |
| ToPiLauLa-Schlacht | 2010 |  |  | 170 m | Mack Rides |
| Wildwasserbahn | 1980 | "Tukkijoki" | 12 m | 600 m | Mack Rides |
Muita

| Nimi | Avausvuosi | Tyyppi | Lakikorkeus | Valmistaja | Pituusrajoitus | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bounty | 1982 | Merirosvolaiva | 15 m | Intamin |  |  |
| Break Dance | 1991 |  |  | HUSS Maschinenfabrik | 120 cm |  |
| Condor |  |  | 36 m | Huss |  |  |
| Dampfkarussell | 1989 | Karuselli | 4,25 m | Dentzel |  |  |
| Dämonen Gruft | 2024 (29.3.) |  |  | Preston & Barbieri |  |  |
| Enterprise |  | Enterprise | 20 m | Huss |  | Suljettu toistaiseksi mahdollisten vikojen etsinnän vuoksi. |
| Flipper |  |  | 13,5 m | Huss |  |  |
| Floßfahrt | 1978 |  |  | Mack Rides |  |  |
| Ghostbusters 5D | 2017 |  |  | Triotech | 120 cm |  |
| Heide-Park Express | 1978 | Pienoisjuna |  | Chance Rides Manufacturing |  |  |
| Hully Gully |  |  | 4 m | Mack Rides |  |  |
| Kaffeetassen |  | Teekuppiajelu |  | Mack Rides |  |  |
| Kanalfahrt |  | Veneajelu |  | Mack Rides |  |  |
| Kinderlok Old'99 |  | Lasten juna-ajelu |  | Mack Rides |  |  |
| La Ola | 2009 |  | 14 m | Zierer |  |  |
| Magic | 1991 |  | 9 m | Huss | 120 cm |  |
| Mississipidampfer |  | Jokilaiva |  | Eigenbau |  |  |
| Monorail | 1985 | Yksiraiteinen | 6 m | Intamin |  |  |
| Oldtimer-Rundkurs | 1978 |  |  | Mack Rides |  |  |
| Opa Pigs Zugfahrt | 2018 |  |  | Metallbau Emmeln |  |  |
| Panorama |  | Näköalatorni | 75 m | Intamin |  |  |
| Panoramabahn | 1978 | Juna | 4 m | Mack Rides |  |  |
| Peppas Ballonfahrt | 2020 |  |  | Technical Park | 0 - 200 cm |  |
| Peppas Bootsfahrt | 2018 |  |  | Metallbau Emmeln |  |  |
| Peppas Haus | 2018 |  |  |  |  |  |
| Rainbow |  | Sateenkaari | 26,5 m | Huss |  | Laite on purettu osiin, odottaa romuttamista tai myyntiä sinne. |
| Riesenkrake |  | Mustekala | 4 m | Schwarzkopf |  |  |
| Round Up |  |  | 11 m | Hrubetz |  |  |
| Santa Maria |  | Merirosvolaiva | 13,5 m | Zamperla |  |  |
| Schorschs Dino-Abenteuer | 2018 |  |  | Metallbau Emmeln |  |  |
| Scream | 2003 |  | 103 m | Intamin | 130 - 195 cm |  |
| Topspin |  | Kieputin | 19 m | Huss |  |  |
| Wichtelhausen |  | Lasten eläinjuna |  | Mack Rides |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heide-Park (saksaksi)
HMAS Vampire (D68)

| HMAS Vampire |
| --- | --- |
 HMAS Vampire

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  10. lokakuuta 1916
Laskettu vesille:  21. toukokuuta 1917
Palveluskäyttöön:  11. marraskuuta 1933
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 9. huhtikuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 188 t (standardi) 1 489 t (max)
Pituus:  95,1 m
Leveys:  9 m
Syväys:  4,18 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  115, joista 6 upseeria
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4″/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä 1 × QF 2 naulan Mk II - ilmatorjuntatykki 4 × .303″ Lewis-konekivääriä 6 × 21″ (533 mm) torpedoputkea 50 × syvyyspommia
HMAS Vampire (viirinumero D68) oli Australian kuninkaallisen laivaston amiraliteetin V-luokan laivueenjohtaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin heinäkuussa 1916 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Britannian kuninkaalliselle laivastolle nimellä Wallace, jonka köli laskettiin 10. lokakuuta samana vuonna. Alus laskettiin vesille 21. toukokuuta 1917. Wallace nimettiin heinäkuussa HMS Vampireksi ja otettiin palvelukseen 22. syyskuuta.
Palvelus Britannian kuninkaallisessa laivastossa

Koeajojen jälkeen alus liitettiin 14. hävittäjälaivueeseen, jossa se oli ensimmäisen maailmansodan loppuun. Se oli marraskuusta 1918 alkaen kotivesillä ja Välimerellä ennen reserviin siirtoaan.
Siirto Australialle

Australian hallitus päätti korvata laivastollaan olleet viisi S-luokan hävittäjää (Stalwart, Success, Swordsman, Tasmania ja Tattoo) ja laivueenjohtajan Anzacin vaihtamalla Britanniasta uudempia aluksia. Amiraliteetti päätti luovuttaa V-luokan alukset Vampiren ja HMS Vendettan sekä W-luokan alukset HMS Voyagerin ja HMS Waterhenin. Lisäksi luovutettiin laivueenjohtajaksi Scott-luokan laivueenjohtaja HMS Stuart. Luovutettavat alukset poistettiin 11. lokakuuta 1933 Portsmouthissa kuninkaallisen laivaston palveluksesta ja siirrettiin Australian laivastolle.
Palvelus Australian laivastossa

Vampire liitettiin 11. lokakuuta 1933 Australian laivastoon päällikkönään Harry L. Howden. Alus lähti 17. lokakuuta Chathamista yhdessä muiden luovutettujen alusten kanssa Stuartin johdolla. Osasto matkasi Suezin kanavan kautta saapuen Singaporeen 28. lokakuuta, Darwiniin 7. joulukuuta ja lopulta Sydneyyn 21. joulukuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 31. tammikuuta 1934, jolloin se sijoitettiin reserviin. Alus palautettiin palvelukseen 14. heinäkuuta 1936 matkatakseen Sydneystä Westernportiin, jonne se saapui 17. heinäkuuta. Alus korvasi Tattoon, joka toimi Flinderin laivastonvarikolla eli HMAS Cerberuksessa proomuna. Se poistettiin uudelleen palveluksesta seuraavana päivänä, jolloin se sijoitettiin C-luokan reserviin.
Alus palautettiin palvelukseen 11. toukokuuta 1938 päällikkönään Jack Donovan. Alus sijoitettiin Australian laivueeseen, jossa se oli Australian lähivesillä sukellusveneentorjuntatehtävissä. Alus oli 8. syyskuuta Fremantlen edustalla partioimassa.
Alus lähti 14. lokakuuta 1939 yhdessä Voyagerin kanssa Fremantlesta kohdatakseen laivueen muut alukset Singaporessa. Laivue siirtyi samalla Stuartin päällikön H.M.L. Wallerin alaisuuteen. Laivueen piti kouluttautua Singaporessa, mutta matkalla se määrättiin jatkamaan Välimerelle. Fremantlesta lähteneet alukset saapuivat Singaporeen 21. lokakuuta ja loppuosasto 29. lokakuuta.
Laivue jatkoi 13. marraskuuta matkaansa Singaporesta jakautuen matkalla. Vampire ja Voyager muodostivat HMS Kentin ja Ranskan laivaston risteilijä Suffrenin kanssa etsintäosaston, jonka tehtävänä oli löytää Saksan laivaston risteilijä Admiral Graf Spee Intian valtamereltä. Se vapautui joulukuussa etsintätehtävästä, minkä jälkeen se jatkoi matkaansa Maltalle, jonne se saapui 24. joulukuuta. Laivueesta muodostettiin 2. tammikuuta 1940 Maltalla Välimeren laivaston 19. hävittäjäviirikkö.
Palvelus Australian laivastossa > 1941

Vampire palasi palvelukseen 9. tammikuuta 1941. Alus suojasi 11. tammikuuta laivueen mukana laivastoa, joka iski Dodekanesiassa oleviin akselivaltojen tukikohtiin. Osasto palasi 16. tammikuuta Aleksandriaan iskun peruunnuttua. Alus tuki 21. tammikuuta Tobrukiin hyökkäävää 6. australialaista divisioonaa tykkitulella. Se etsi seuraavana päivänä tuloksetta Italian laivaston risteilijä RN San Giorgiota Tobrukin edustalta, jolloin se valtasi voiteluöljyä kuljettaneen kuunarin.
Alus saattoi 17. helmikuuta HMS Terrorin Bardiasta Tobrukiin, minkä jälkeen se lähti Aleksandriaan. Alus liitettiin heti satamaan saavuttuaan saattueeseen GA2 Egyptistä Pireukseen. Se suojasi 12. maaliskuuta saattuetta AG3 Prieuksesta ja edelleen 12.–18. huhtikuuta saattueen AN27 Pireukseen, josta saattueen AS26 Egyptiin. Alus suojasi 24. huhtikuuta saattueen AG15 Pireukseen, jossa se erkani 27. huhtikuuta saattueesta liittyen Kreikan evakuointeihin osallistuviin aluksiin. Alus liittyi 28. huhtikuuta saattueen GA14 Nauphliasta Aleksandriaan suojaukseen. Aleksandriassa se liitettiin seuraavana päivänä lentotukialusosastoon, jonka tehtävänä oli suojata saattuetta GA15. Se palasi 3. toukokuuta Aleksandriaan, jossa se määrättiin 6. toukokuuta suojaamaan saattuetta AN30 Sudanlahdelle. Vampire palasi 9. toukokuuta Aleksandriaan.
Vampire määrättiin 10. toukokuuta suojaamaan saattuetta AS30 Sudalahdesta Egyptiin. Alus palasi seuraavana päivänä ´rannikkolaivueeseen, jonka mukana se kuljetti tarvikkeita Tobrukiin. Alus irrotettiin 21. toukokuuta kuljetustehtävästä lisääntyneiden ongelmien vuoksi erityisesti voimansiirrossa. Alus vapautettiin 25. toukokuuta osallistumisesta kuninkaallisen laivaston operaatioihin Välimerellä, ja se aloitti 28. toukokuuta matkan Punaisenmeren kautta Singaporeen telakalle.
Alus siirrettiin 16. kesäkuuta Singaporessa telakalle, josta se palasi palvelukseen marraskuussa. Alus viipyi Singaporessa saattuetehtävissä kuun lopun, kunnes se siirrettiin 3. joulukuuta itäisen laivaston Force G:hen. Alus suojasi 5. joulukuuta taisteluristeilijä HMS Repulsea matkalla Darwiniin. Osasto palasi seuraavana päivänä Singaporeen saatuaan tiedon Japanin laivaston saattueesta Siaminlahdella.
Vampire liitettiin 8. joulukuuta Force Z:aan, jonka tehtävänä oli torjua Malesian itärannikolla japanilaisten maihinnousu. Osasto joutui seuraavana päivänä keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien hyökkäyksen kohteeksi, jolloin raskaat alukset upposivat. Vampire pelasti 225 eloonjäänyttä palaten Singaporeen. Alus liitettiin 15. joulukuuta suojaamaan miinanlaskua Kuantanin edustalle. Se liitettiin 19. joulukuuta joukkojenkuljetussaattueeseen, joka kuljetti joukkoja Singaporesta Colomboon.
Palvelus Australian laivastossa > 1942

Vampire määrättiin 10. tammikuuta 1942 suojaamaan Abdun atollilta Singaporeen matkaavaa saattuetta GM1, joka kuljetti Englannista saapuvia täydennysjoukkoja. Alus erkani 13. tammikuuta saattueesta sen saavuttua Singaporeen. Alus liitettiin 20. tammikuuta ABDA-osastoon suojaamaan saattueita. Alus suojasi 24. tammikuuta Ratan Baystä saattuetta MS2A. Hävittäjät määrättiin 26. tammikuuta torjumaan keisarillisen Japanin laivaston saattuetta Endaihin Malesian itärannikolle. Alukset kohtasivat seuraavana päivänä Japanin laivaston hävittäjä Shirayukin, jolloin Vampire laukaisi kaksi torpedoa ilman tulosta. Alus kykeni vetäytymään taistelusta vaurioitta.
Vampire määrättiin 28. tammikuuta suojaamaan saattuetta Singaporesta Sundasalmeen. Alus erkani saattueesta sen saavuttua määränpäähänsä, minkä jälkeen se purjehti Padangiin. Alus suojasi 1. helmikuuta kahta joukkojenkuljetusalusta Bataviasta Sundasalmeen. Se liittyi seuraavana päivänä Bataviaan matkaaviin saattueisiin DM2 ja BM12, joista se erkani seuraavana päivänä niiden saavuttua määränpäähänsä.
Alus suojasi 5. helmikuuta Tandjong Priokista Colomboon, josta se erkani 11. helmikuuta sen saavuttua määränpäähänsä. Alus liitettiin samalla itäiseen laivastoon. Alus suojasi 1. maaliskuuta laivaston mukana Intian valtamerellä saattuetta SU1, joka kuljetti australialaisia sotilaita Lähi-idästä Australiaan. Alus erkani saattueesta valmistautuakseen Madagaskarin maihinnousuun ja siirtoonsa Ceylonille.
Vampire purjehti 8. huhtikuuta Trincomaleesta laivaston kanssa välttääkseen odotettavissa olevan Japanin laivaston lentotukialuksilta lähteneiden koneiden hyökkäyksen Ceylonille. Japanilaiset lentokoneet havaitsivat osaston seuraavana päivänä, jolloin alus joutui hyökkäyksen kohteeksi jäätyään ilman ilmasuojaa. Alus katkesi pommituksessa kahtia. Laivan mukana menehtyi aluksen kapteeni sekä seitsemän miehistönjäsentä. Loput miehistöstä pelasti sairaalalaiva Vita, joka ei joutunut hyökkäyksen kohteeksi.
Kongon kriisi

Kongon kriisi oli poliittinen kriisi, joka tapahtui Kongon demokraattisessa tasavallassa heti itsenäistymisen jälkeen 1960–1965. Kongon eteläinen maakunta Katanga oli antanut itsenäisyysjulistuksen 11. heinäkuuta pääministeri Moise Tšomben johdolla. Välittömästi maan itsenäistymisen jälkeen alkoi viisivuotinen kriisi, josta tuli yhdistelmä itsenäisyystaistelua, rikkaimpien alueiden separatismia, kylmän sodan Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton sijaissotaa, vallankaappauksia ja YK:n rauhanturvaajaoperaatiota. Maa ajautui poliittisesti epävakaaseen tilaan, joka jatkui viisi vuotta. Eri puolilla maata virisi kapinoita ja alueellisia itsenäistymisliikkeitä, jotka kaikki kukistettiin ulkovaltojen ja YK:n tuella.
Kriisissä kuoli satatuhatta ihmistä. Sen yhteydessä pääministeri Patrice Lumumba murhattiin ja Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri Dag Hammarskjöld kuoli lentokoneen maahansyöksyssä.
Itsenäisyys

Belgian Kongo itsenäistyi rauhanomaisesti 1. heinäkuuta 1960. Pääministeriksi tuli itsenäisyysaktivisti ja MNC-L:n johtaja Patrice Lumumba, jonka puolue voitti vapaat vaalit. Presidentiksi valittiin kilpailevan ABAKO-puolueen Joseph Kasa-Vubu. Vallan jako ABAKOn ja MNL-C:n välillä oli kompromissi, sillä kumpikaan puolue ei saanut yksin enemmistöä parlamentissa.
Kapina

Kongon eteläiset maakunnat Katanga ja Etelä-Kasai julistautuivat itsenäisiksi 14. kesäkuuta ja 11. heinäkuuta. Näissä maakunnissa sijaitsivat Kongon merkittävämmät luonnonvarat kuten timantit.
Armeija kapinoi 5. heinäkuuta 1960 ja hyökkäsi eurooppalaisia asukkaita, lähinnä belgialaisia, vastaan. Heimokahakat, lakot ja levottomuudet puhkesivat avoimeksi konfliktiksi 6. heinäkuuta. Sotilaat piirittivät Leopoldvillessä parlamenttitaloa ja pääministerin virka-asuntoa. He vaativat eurooppalaisen väestön karkottamista.
Seuraavana päivänä kaikilla maan paikkakunnilla puhkesi vakavia selkkauksia eurooppalaisten ja kongolaisten välillä. Kongon eurooppalainen väestö pakeni raiskauksia ja tuhopolttoja Kongojoen yli Brazzavilleen Ranskan Kongoon sekä brittiläiseen Rhodesian-Njassamaan siirtokuntaan.
Belgia lähetti 9. heinäkuuta joukkoja Kaboloon eurooppalaisten pelastamiseksi. Arvioiden mukaan 11. heinäkuuta mennessä 15 000 eurooppalaista oli paennut Kongosta.
Tilanne alkoi kuitenkin olla levoton myös sisäpoliittisesti, sillä seuraavana päivänä Katangan maakunnan pääministeri, oikeistolainen Moise Tšombe, julisti maakunnan itsenäiseksi. Tšombe ei halunnut, että keskushallitus käyttäisi maan kupari- ja timanttiesiintymiä hyväkseen.
Joukot saapuivat 600 kilometrin päähän pohjoiseen Katangan pääkaupungista Élisabethvilletä. 11. heinäkuuta Belgia lähetti Tšomben tueksi sotilaita ja Kongon keskushallinnon armeija tukahdutettiin. Katanga julistautui itsenäiseksi.
Keskushallitus kutsui Leopoldvillessä 13. heinäkuuta apuun YK:n rauhanturvaajia.