stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ilmastovuosikertomus
Ilmastovuosikertomus 2021

Vuonna 2020 Suomen kasvihuonekaasupäästöt vähenivät. Syitä päästöjen painumiselle olivat päästökaupan ohjausvaikutusten tehostuminen ja koronapandemia. Päästökaupan piirissä päästöt laskivat edellisvuodesta lähes 16 prosenttia, koska kivihiiltä ja turvetta poltettiin aiempaa vähemmän. Koronapandemian vuoksi myös liikennettä oli vähemmän. Ilmaston kannalta merkittävää oli hakkuiden vähentymistä seurannut maankäyttösektorin hiilinielujen kasvu.
Taakanjakosektorilla päästöt eivät vähentyneet yhtä merkittävästi, mutta myös siellä päästöt olivat kolme prosenttia pienemmät kuin edellisvuonna. Taakanjakosektoriin lasketaan liikenne, maatalous, rakennusten erillislämmitys, jätehuolto, työkoneet ja fluoratut kasvihuonekaasut sekä päästökaupan ulkopuoliset pienet teollisuus- ja lämpölaitokset.
Vuonna 2020 liikenteen osuus oli 37 prosenttia taakanjakosektorin päästöistä. Vaikka koronapandemian vuoksi liikenteen päästöt vähenivät, vauhti on tavoitteisiin nähden liian hidas. Maatalouden päästöt ovat pysyneet suurin piirtein samana jo vuosia, ja vuonna 2020 maatalouden päästöt olivat yhteensä 14 prosenttia Suomen päästöistä. Maatalouden päästöt koostuvat lannankäsittelystä, tuotantoeläinten ruoansulatuksesta, maatalousmaan maaperästä sekä kalkituksesta.
Rakennuksista aiheutuvat päästöt ovat vähentyneet tasaisesti, mutta sää aiheuttaa jonkin verran vuosittaista vaihtelua. Vuoden 2020 päästöt olivat ennätyksellisen pienet lämpimästä talvesta johtuen. Merkittäviä toimia rakennusten päästöjen vähentämiseen ovat öljylämmityksestä luopuminen sekä energiatehokkuuden parantaminen.
Suomen päästöt ovat vuodesta 2005 lähtien vähentyneet kaikilla sektoreilla maataloutta lukuun ottamatta. Päästöjä on kuitenkin leikattava nopeammin erityisesti päästökaupan ulkopuolisilla sektoreilla. Ilmastotoimien tahtia ja uusien toimien käyttöönottoa on kiristettävä, jotta Suomi saavuttaa tavoitteen hiilineutraaliudesta vuonna 2035.
Indira Gandhi National Open University

| Indira Gandhi National Open University> Indira Gandhi National Open University / इंदिरा गाँधी राष्ट्रीय मुक्त विश्वविद्यालय |
| --- | --- |
 Yliopiston pääkampuksen portti New Delhissä.
Perustettu:  1985
Tyyppi:  Julkinen
Kansleri:  Intian presidentti
Sijainti:  Maidan Garhi, Delhi,  Intia
Sivusto:  www.ignou.ac.in
Indira Gandhi National Open University (hindiksi इंदिरा गाँधी राष्ट्रीय मुक्त विश्वविद्यालय; lyhenne IGNOU on erittäin suuri intialainen yliopisto, jonka keskuskampus sijaitsee Maidan Garhissa, New Delhissä. Yliopisto on perustettu vuonna 1985.
Yliopistoa on luonnehdittu maailman suurimmaksi, sillä oppilaitoksen opiskelijamäärä on yli kolme miljoonaa.
Verkkonäkyvyyttä korostava espanjalainen Webometrics-yliopistoranking sijoitti IGNOU:n maailmanlistansa sijalle 3841 ja intialaisten yliopistojen sijalle 210.
Aiheesta muualla

IGNOU:n (kotisivusto) (englanniksi) (ignou.ac.in)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indira Gandhi National Open University Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Indira Gandhi National Open University
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Käännös suomeksi
Inka Ronkainen

Inka Ronkainen (s. 3. marraskuuta 1998) on suomalainen pesäpalloilija. Ronkainen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Joensuun Mailaa. Hänen kasvattajaseuransa on Vuokatin Veto. Ronkainen teki Virkiän kanssa 1 + 1-vuotisen sopimuksen ennen kauden 2021 alkua. Virkiän lisäksi Ronkainen on edustanut urallaan Superpesiksessä myös Kempeleen Kiriä, Lipottaria, Kajaanin Pallokerhoa ja Vaasan Mailattaria. Hän pelaa sisäpelissä etenijänä tai vaihtajana ja ulkokentällä kopparina. Ronkainen pelasi Lännen joukkueessa vuoden 2021 Itä-Länsi-ottelussa. Ronkainen on pelannut urallaan 139 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt viisi kunnaria ja 17 tavallista juoksua, tuonut 113 juoksua ja kerännyt 423 kärkilyöntiä. Ronkainen on pelannut urallaan viisi Superpesiksen pudotuspeliottelua. Näissä hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt 18 kärkilyöntiä. Tilastot päivitetty 18. elokuuta 2021.
In Time

| In Time |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Andrew Niccol
Käsikirjoittaja:  Andrew Niccol
Tuottaja:  Marc Abraham Eric Newman Andrew Niccol
Säveltäjä:  Craig Armstrong
Kuvaaja:  Roger Deakins
Leikkaaja:  Zach Staenberg
Pääosat:  Amanda Seyfried Justin Timberlake Cillian Murphy Olivia Wilde Alex Pettyfer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Ivi.ru
Ensi-ilta:   28. lokakuuta 2011  25. marraskuuta 2011
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 USD
Tuotto:  173 930 596 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
In Time on yhdysvaltalainen vuonna 2011 ensi-iltansa saanut tieteistrilleri. Elokuvan on ohjannut Andrew Niccol, pääosissa Amanda Seyfried, Justin Timberlake, Cillian Murphy, Olivia Wilde, ja Alex Pettyfer.
Juoni

Lähitulevaisuuteen sijoittuvassa filmissä vanhenemisgeeni on kytketty pois päältä, mutta ylipopulaation välttämiseksi ajasta on tullut valuuttaa. Nuorta miestä, Will Salasta (Justin Timberlake) syytetään lisä-ajan saamiseksi tehdystä murhasta, ja hän joutuu pakomatkalle korruptoituneelta "ajanpitäjät"-poliisijoukolta, yhdessä panttivangiksi ajautuvan Sylvia Weisin (Amanda Seyfried) kanssa.
Juonen samankaltaisuus

Samanlainen juoni elinajasta maksuvälineenä esiintyy vuonna 1987 julkaistussa lyhytelokuvassa "The Price of Life" (Imdb).
Aiheesta muualla > Arvostelut

Aleksi Salonen: Aika muuttaa pelin henkeä 23.11.2011. Filmgoer.fi. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 5.1.2012.
Ilmajoen helluntaiseurakunta

| Ilmajoen helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
 Ilmajoen helluntaiseurakunta helmikuussa 2023.
Suuntautuminen:  kristinusko
Kirkkokunta:  helluntaiherätys
Perustettu:  1929
Puheenjohtaja:  Marko Övermark
Pääkirkko:  Riihitie 1 60800 Ilmajoki
TV:  UskoTV
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ilmajoen helluntaiseurakunta (aik. Ilmajoen Elim-seurakunta) on ilmajokinen vuonna 1929 perustettu helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Ilmajoen keskustassa, Riihitiellä. Seurakunnan vanhimmiston puheenjohtaja on Marko Övermark ja hallituksen puheenjohtaja Juhana Lähdesmäki.
Ilmajoen helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta.
Historia > Seurakunnan perustaminen

Ilmajoen helluntaiseurakunta sai alkunsa 1920-luvun puolivälissä kun vapaakirkolliset Esteri Heiskanen ja Aune Nieminen evankelioivat Huissin Majalahdessa. Heidän ensimmäiset kokouksensa järjestettiin vuonna 1926. Ylistarolainen K. A. Ylenius oli ensimmäinen helluntaiherätyksen puhuja Huissilla.
Huissin herätyksen myötä uskoon tulleet kokoontuivat yhteen koteihin. 30. kesäkuuta 1929 järjestettiin Hakala-Rannan talossa hengelliset kesäjuhlat ja samassa yhteydessä järjestettiin kastetilaisuus. Heinäkuun ensimmäisenä päivänä kokoonnuttiin uudelleen yhteen tarkoituksena järjestäytyä seurakunnaksi. Perustavassa kokouksessa seurakunnan johtoon valitiin Iisakki Hakala-Ranta ja diakoniksi Martta Majalahti.
Historia > 1930-luvun toiminta

Alkujaan seurakunta kokoontui eri kodeissa. Talvisaikaan seurakunnassa järjestettiin raamattuviikkoja ja järjestettiin yleisiä kokouksia. Kesäisin seurakunta järjesti suurempia juhlia ulkotiloissa. Seurakunta järjesti kastetilaisuuksia Ilmalammilla ja Västinlammilla. 1930-luvulla seurakunnan työhön osallistui myös paluumuuttajia Pohjois-Amerikasta.
Vuoden 1937 vaiheilla seurakunnan työ laajeni myös Koskenkorvalle. Talvisodan puhjettua myös seurakunnan toiminta vaikeutui.
Historia > Sodan jälkeen

Sodan loputtua herätyskokousten pito jälleen lisääntyi, sillä yleinen kiinnostus hengellisiin asioihin heräsi. Väkeä liikkui ympäri pitäjää kokouksissa. 1950-luvun aikana seurakunnan  toiminta laajentui Huhtimäeltä Ilmajoen keskustaan, Nikkolankylään ja jälleen Koskenkorvalle.
Vuoden 1976 alusta alkaen seurakunta sai vakinaisemman kokoontumispaikan, kun Seppo ja Kaisu Hautala luovuttivat tiloja seurakunnan käyttöön. Vuosikymmenen loppupuolela alkoi Niilo Yli-Vainion vilkkaampi toiminta. Yli-Vainio piti Ilmajoen kunnantalon juhlasalissa kokouksia vuosina 1978–1981 ja runsaimmillaan kokouksiin osallistui 500–600 henkeä.
Ilmajoen helluntaiseurakunta ryhtyi 1970-luvun lopulla oman rukoushuoneen rakentamistyöhön. Yhdistys osti syyskuussa 1979 tontin Riihivainion alueelta. Vuosikokouksessa 1984 yhdistys päätti ryhtyä rakennushankkeen toteuttamiseen. Rukoushuone vihittiin käyttöön marraskuussa 1986.
Saarnaajat ja evankelistat

Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Ilmajoen helluntaiseurakunnan saarnaajina ja evankelistoina.
Martta Majalahti
Lempi Kainu
Viljo Koivisto (1954–1962)
Olavi Karhu (1958–1959)
Osmo Uusikylä (1960–1963)
Alpo Renko (1969–1970)
Olavi Karhu (1975–1977)
Ahti Hautala (1978–1979)
Leino Halkola (1983–1987)
Tuula Suomi (1984–1986)
Veikko Aro-Panula
Aiheesta muualla

Ilmajoen helluntaiseurakunnan verkkosivut
| n k Helluntaiherätys Suomessa |
| --- | --- |
 Historia 
Kirkot:  Finlands svenska pingstsamfund  Suomen Helluntaikirkko  Suomen Helluntaikansa 
Suurimmat seurakunnat:  Helsingin Saalem  Fila Church Helsinki  Jyväskylän helluntaiseurakunta  Kuopion helluntaiseurakunta  Lahden helluntaiseurakunta  Oulun helluntaiseurakunta  Pietarsaaren Elim  Seinäjoen helluntaiseurakunta  Tampereen helluntaiseurakunta  Turun helluntaiseurakunta  Vaasan helluntaiseurakunta  Vasa Sion  Luettelo seurakunnista 
Henkilöt:  Ball Barratt  Brofeldt  Castrén  Fellman  Ahonen  Andström  Antturi  Bengström  Bergstén  Haapala  Havupalo  Kallionpää  Klemetz  Korhonen  Korpi  Kunnas  Kukkula  Launonen  Lundin  Luoto  Manninen  Rosenberg  Sigfrids  Tuppurainen  Yli-Vainio  Ylppö  Yrjölä  Öhberg 
Järjestöt:  Elämä ja Valo  Evankelistakoti  Fida International  Finlands svenska pingstmission  Helluntaiseurakuntien musiikki  Helluntaiseurakuntien työntekijät HELP  Iso Kirja  Kristillinen alkoholisti- ja narkomaanityö  Samaria-lähetys 
Media:  Aikamedia  Avainmedia  Finmedia  Hyvä Sanoma  Livet  Ristin Voitto  Taborförlaget 
Kulttuuri ja tapahtumat:  Fifteen-leiri  Hengellinen laulukirja  Juhannuskonferenssi  Lapsikuoro Jippii  Royal Rangers  Syyspäivät  Youth Celebration 
Pohjoismaiden helluntaiyhteisö • Euroopan helluntaiyhteisö • Maailman helluntaiyhteisö • Assemblies of God • Helluntaiherätys Ruotsissa
Justus (ainejärjestö)

Justus ry/r.f. on Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan Vaasan filiaalin oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys. Yhdistys on Suomen ainoa kaksikielinen (suomi/ruotsi) ainejärjestö. Yhdistykseen kuuluu noin 250 jäsentä. Yhdistyksen sääntömääräisenä tarkoituksena on toimia Helsingin yliopiston Vaasan filiaalin oikeustieteen opiskelijoiden etujärjestönä ja yhdyssiteenä. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys tekee koulutus- ja oikeuspoliittista vaikuttamista ja järjestää vapaa-ajanviettotilaisuuksia.
Justus on Suomen Lakimiesliiton jäsenjärjestö.
Toiminta

Justus ry:n ylin päättävä elin on yhdistyksen kokous. Kevätkokouksessa vahvistetaan yhdistyksen tilinpäätös, ja syyskokouksessa valitaan yhdistyksen hallitus sekä hallituksen puheenjohtaja. Yhdistyksen hallitus vastaa yhdistyksen toiminnan järjestämisestä yhdessä toimihenkilöiden ja toimikuntien kanssa.
Yhdistys järjestää jäsenistölleen vapaa-ajanviettotilaisuuksia, joita ovat esimerkiksi liikunta- ja hyvinvointitapahtumat sekä erilaiset opiskelijatapahtumat. Yhdistyksen lehti Ex Nunc julkaistaan kolme kertaa vuodessa. Justus ry pitää myös yhteyttä muihin oikeustieteen opiskelijajärjestöihin Suomessa ja muissa Pohjoismaissa. Yhdistys on Nordiska Sekretariatetin jäsen.
Valmennuskurssit

Justus ry on ainoana suomalaisena valmennuskurssitarjoana järjestänyt valmennuskursseja molemmilla kotimaisilla kielillä oikeustieteelliseen hakeville jo vuodesta 1995. Yhdistyksen valmennuskurssitoiminnasta saama tuotto käytetään yhdistyksen toimintaan.
Hallitus

Justus ry:n hallitukseen kuuluu puheenjohtajan lisäksi yhdeksän jäsentä. Vuonna 2025 hallitukseen kuuluvat:
oik. yo. Charlotte Ingberg, puheenjohtaja
oik. yo. Alex Ylikangas, valmennuskurssivastaava, varapuheenjohtaja
oik. yo. Juulia Käräjämies, talousvastaava
oik. yo. Juuli Paturi, ulkoasiainvastaava
oik. yo. Alina Sorri, yhteistyövastaava
oik. yo. Milja Norrena, päätoimittaja
oik. yo. Ronja Rautee, tapahtumavastaava
oik. yo. Emma Hermansson, opintovastaava
oik. yo. Heimo Saarinen, sihteeri
oik. yo. Ellenoora Kähkönen, ekskursiovastaava
Aiemmat puheenjohtajat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1991 Olav Hermanson  1992 Teresa Laine  1993 Riikka Puttonen  1994-1995 Niklas Finne  1996 Casper Herler  1997 Kimmo Norrena  1998 Salla Holma  1999 Katriina Kuusniemi  2000 Hanna Laakso |  2001 Evelina Nyholm  2002 Petteri Kivelä  2003 Karoliina Kostet  2004 Katriina Musakka  2005 Maarit Jaatinen  2006 Pirre Korhonen  2007 Emil Viitala  2008 Satu Hytönen  2009 Essi Kärkkäinen  2010 Franz Mittler |  2011 Cea Mittler (o.s. Röntynen)  2012 Hanna Salokangas  2013 Caius Honkanen  2014 Lotta Nahkala  2015 Rosa Stenman  2016 Sanna Luoma  2017 Tim Lassander  2018 Sofia Wahlman (o.s. Kinnunen)  2019 Markus Petman  2020 Jonas Holm |  2021 Anna-Lotta Castrén  2022 Saska Heiskanen  2023 Sami Makkonen  2024 Alex Ylikangas        |
Aiheesta muualla

Justus ry/r.f.
Justuksen valmennuskurssit
Helsingin yliopiston Vaasan oikeustieteellinen koulutus
Ilosjoen tuulivoimapuisto

| Ilosjoen tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Pihtipudas
Koordinaatit:  63°17′24″N, 25°36′32″E
Rakentaminen alkoi:  2019 
Valmistunut:  2021 
Perustaja:  ABO Energy Oy, Winda Invest Oy 
Rakennuttaja:  ABO Wind Oy, Luxcara 
Omistaja:  Luxcara 
Operaattori:  ABO Wind Service Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Puistojännite:  20–30 kV 
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  152–175 m 
Pinta-ala:  1,3 km² 
Tuulivoimalat:  6 × Vestas V150 (4,3 MW) 1 × Vestas V150 (4,2 MW)
Kapasiteetti:  30 MW  
Vuosituotanto:  noin 90 GWh 
 fiIlosjoen tuulivoimapuisto 
Ilosjoen tuulivoimapuisto on Keski-Suomessa Pihtiputaan Ilosjoella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 7 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 30 megawattia ja vuosituotanto on noin 90 gigawattituntia. Tuulivoimapuiston on rakentanut ABO Wind Oy ja Luxcara yhdessä, sen omistaa Tuulipuisto Pihtipudas Oy, joka on Luxcaran tytäryhtiö, ja sitä operoi ABO Wind Service Oy.
Yleistä

Ilosjoen tuulivoimapuisto sijaitsee noin 8 kilometriä Pihtiputaan kirkolta etelään päin. Sen voimala-alue muodostuu metsäisestä mäestä, jossa kallio on aivan maanpinnassa ja jonka valtatie 4 ohittaa itäpuolelta. Ilosjoen suunnalta tulee valtatieltä alkava viisihaarainen huoltotie, jonka varrella tuulivoimalat ja sähköasema sijaitsevat. Voimaloita on Mahamäenkankaalla, Soidinkalliolla, Kettulouhussa, Lähdesuolla ja Jämsännevalla. Ne sijaitsevat yksityisten maanomistajien mailla. Lähin kiinteä asutus löytyy Ilosjoen ja Linnaperän suunnilta. Matkaa lähimmälle tuulivoimalaitokselle tulee kahdelle lähimpänä sijaitsevalle kiinteistölle 1,5 ja 1,6 kilometriä. Vastaavat matkat kahdelle lähimmälle vapaa-ajan asunnolle ovat 950 metriä ja 1,2 kilometriä. Tuulipuiston pituus on 2,3 kilometriä, leveys 1,4 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä. Tuulipuistoksi kaavoitetun alueen pinta-ala on kuitenkin 8 neliökilometriä.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V150-mallia, jonka napakorkeus on 140 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 150 metriä, ja jonka kapasiteetti on kuuden voimalan osalta 4,3 ja yhden 4,2 megawattia. Voimalat sijaitsevat 152–175 metrin korkeudella mpy. Kunkin tuulivoimalaitoksen perustukseen tarvittiin 96 tonnia terästä ja 600 kuutiometriä betonia. Voimalan torni on koottu kuudesta kappaleesta, joista alin on 20 metriä pitkä ja 6,3 metriä leveä. Tuotettu sähkö johdetaan maakaapeleilla 20 tai 30 kilovoltin jännitteellä voimala-alueen länsipuolelle Mahlakalliontien viereen Kusiaisniemelle rakennetulle sähköasemalle. Siellä jännite nostetaan 110 kilovolttiin ja sähkö johdetaan vieressä kulkevalle Elenian omistamaan Pihtiputaan ja Viitasaaren väliselle sähkölinjalle . Sähköaseman ja sen lähiympäristön pinta-ala on yksi hehtaari.
Aiheesta muualla

Minkkinen, Urpo: Lentokuvat Ilosjoen tuulivoimaloiden maisemista Pihtiputaalta ja Viitasaarelta (valokuvia)
Kirjallisuusvuosi 1850

Kirjallisuusvuosi 1850 käsittelee vuoden 1850 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Suomessa annettiin huhtikuussa kieliasetus, jonka nojalla lähes kaikki suomenkielinen julkaisutoiminta kiellettiin. Kieliasetus kumottiin vuonna 1860.
Edgar Allan Poen kootut teokset alkoivat ilmestyä.
Julkaisuja

Elias Robert Alcenius – Sursillin suku (pappissuvun sukuselvitys, lat. Genealogia Sursilliana)
Susan Fenimore Cooper – Rural Hours (eläin- ja kasvitietoa)
Friedrich Engels – Der deutsche Bauernkrieg
Nathaniel Hawthorne – The Scarlet Letter (suom. Tulipunainen kirjain)
Julia Kavanagh – Women in France during the Eighteenth Century
Søren Kierkegaard – Indøvelse i Christendom
August Lilius – Suomenkielinen lukemisto (1. osa : Kouluissa lu'ettawa ; 2. osa : Yli-kouluissa lu'ettawa ; Sana kirja)
Charles Dickens – David Copperfield
Ivan Turgenev – Tarpeettoman ihmisen päiväkirja (Dnevnik lišnego tšeloveka, suom. 2000)
Kirjallisuusvuosi 1851

Kirjallisuusvuosi 1851 käsittelee vuoden 1851 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Tulipalo tuhosi Yhdysvaltain kongressin kirjastossa noin kaksi kolmasosaa sen kokoelmista.
Victor Hugo lähti maanpakoon Ranskasta. Hän arvosteli voimakkaasti vallan kaapannutta Napoleon III:ta ja piti tätä Ranskan petturina. Hugo palasi Ranskaan vasta vuonna 1870, kun Napoleon III oli lähtenyt maanpakoon.
Yhdysvaltalainen sanomalehti The New York Times alkoi ilmestyä.
Kulttuurihistorioitsija Paul Lacroixin moniosainen teos Histoire de la prostitution chez tous les peuples du monde (1851–1854, salanimellä Pierre Dufour) takavarikoitiin siveettömänä.
Julkaisuja

Nathaniel Hawthorne: Seitsenpäätyinen talo
Axel Gabriel Ingelius: Det gråa slottet (ensimmäinen suomalainen kauhuromaani)
Elias Lönnrot: Suomen kansan Arwoituksia ynnä 189 Wiron arwoituksen kanssa
Herman Melville: Moby-Dick (suom. 1956)
Johan Ludvig Runeberg:
Dikter: första delen af Johan Ludvig Runeberg
Dikter: andra delen af Johan Ludvig Runeberg
Vårt land af J. L. Runeberg (suom. Maamme)
Zachris Topelius: Fältskärns Första Berättelse (Välskärin kertomukset sanomalehden jatkokertomuksena vuosina 1851–1866, suomennos vuodesta 1878 alkaen kirjamuodossa)
William Wilson: A Little Earnest Book upon a Great Old Subject (ensimmäinen teos, jossa käytettiin termiä science fiction)
Inkere (Jaaman piiri)

| Inkere Собинка, Sobinka |
| --- | --- |
 Inkere
 Koordinaatit: 59°42′51″N, 28°52′17″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Niisnova
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  entinen kylä
Väkiluku:  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Inkere (ven. Собинка, Sobinka) on entinen kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Niisnovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla noin kuusi kilometriä Niisnovasta koilliseen.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Inkeressä asui 49 inkerikkoa, jotka kuuluivat Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan. Kylän nimtys perustui sen asukkaiden kansallisuuteen. Paikalliset talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Someron volostin Nakkovan kyläkuntaan. Vuonna 1899 kylässä oli 39 asukasta, joista 25 oli ”suomalaisia” ja 14 venäläisiä. He kaikki olivat ortodokseja.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Inkere kuului Kattilan ja myöhemmin Jaaman piirin Vassakaran kyläneuvostoon. Kylä tuhoutui toisen maailmansodan aikana.
Ilkka Mikkola

| Ilkka Mikkola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1979 (ikä 46) Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Ilu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Kärpät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  6 (jäädytetty)
Tehtävä:  myyntineuvottelija
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2017
Seurat:  Kärpät (I-div./SML) TPS (SML) Jokerit (SML) Lukko (SML)
NHL-varaus:  65. varaus, 1997 Montréal Canadiens
Ilkka Tapani Mikkola (s. 18. tammikuuta 1979 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 968 runkosarjaottelua tehopistein 69+245=314 ja keräten 898 jäähyminuuttia sekä 190 pudotuspeliottelua tehopistein 10+45=55 ja keräten 148 jäähyminuuttia. Mikkola oli pelityyliltään puolustava puolustaja. Hän on kaikkien aikojen eniten jääkiekon Suomenmestaruuksia (8) ja SM-mitaleita (11) voittanut pelaaja. Mikkola on myös SM-liigan toiseksi eniten pudotuspeliotteluita pelannut pelaaja 190 ottelullaan. Hän on myös liigahistorian kolmanneksi eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja (968). Mikkola toimi Oulun Kärppien kapteenina vuodet 2007–2013 sekä Rauman Lukon kapteenina vuodet 2014–2016. Kaudella 2004–2005 hänet palkittiin SM-liigan parhaana puolustajana Pekka Rautakallio -palkinnolla.
Mikkola työskentelee nykyään Kärpissä myyntineuvottelijana.
Ura > Seuraura > Ammattilaisuran alku

Mikkola aloitti jääkiekkoilun Kiimingin Riennossa, josta hän siirtyi E-juniori-ikäisenä Oulun Kärppiin. Hän debytoi miesten peleissä jo 16-vuotiaana kaudella 1995–1996, jolloin Mikkola pelasi I-divisioonassa kymmenen runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua tehden neljä syöttöpistettä. Kausi 1996–1997 oli hänelle tulokaskausi I-divisioonassa. Vain 17-vuotias Mikkola teki 40 runkosarja- ja yhdeksässä playff-ottelussa tehot 7+12=19. Montréal Canadiens varasi hänet kolmannella kierroksella 65. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1997.
Kaudeksi 1998–1999 Mikkola siirtyi SM-liigaan ja Turun Palloseuran riveihin. Siellä tulokaskausi toi hänelle 42 runkosarjaottelussa tehot 1+3=4 sekä kymmenessä pudotuspeliottelussa yhden maalin. Mikkola voitti Suomenmestaruuden keväällä 1999, kuten myös vuosina 2000 ja 2001. Kaudella 1999–2000 hän edusti TPS:ää myös EHL:ssä. Kaudella 2000–2001 Mikkolan runkosarja jäi loukkaantumisten takia vain 37 ottelun mittaiseksi. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Jokereihin. Mikkola voitti joukkueessa jo uransa neljännen peräkkäisen Suomenmestaruutensa keväällä 2002. SM-liigassa samaan on yltänyt vain Markus Ketterer vuosina 1989–1992. Mikkola teki Jokereiden kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen huhtikuussa 2002. Hän osallistui joukkueen kanssa kaudella 2002–2003 myös Continental Cupiin, jonka Jokerit voitti.