stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1975
Myydyimmät albumit Timo Pennasen luoman listan mukaan

Tämä lista on laadittu Timo Pennasen Sisältää hitin (2006) -kirjan tietojen perusteella ja lista näyttää vuoden jokaisen kuukauden myydyimmän albumin. Pennanen itse mainitsee kirjassaan, että kirjan albumilistat ennen vuotta 1994, on laadittu ottaen huomioon usea eri lista ja laskettu ne yhteen. Pennasen itse jälkeenpäin laatimat listat siis vastaavat joka tapauksessa äänitteiden todellista myyntiä. Toisin kuin Mitä Suomi soittaa -listalla, ei Pennanen ole kelpuuttanut eri esittäjien kokoelmia listalleen.
| Kuukausi | Artisti | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| tammikuu | Hurriganes | Roadrunner | Love |
| helmikuu | Fredi | Avaa sydämesi mulle | Finnlevy/Fazer |
| maaliskuu | Hurriganes | Roadrunner | Love |
| huhtikuu | Hurriganes | Roadrunner | Love |
| toukokuu | Hurriganes | Roadrunner | Love |
| kesäkuu | Marion | El Bimbo | EMI |
| heinäkuu | Marion | El Bimbo | EMI |
| elokuu | Wigwam | Nuclear Nightclub | Love |
| syyskuu | Wigwam | Nuclear Nightclub | Love |
| lokakuu | Erkki Junkkarinen | Ruusuja hopeamaljassa | Blue Master/PSO |
| marraskuu | Hurriganes | Crazy Days | Love |
| joulukuu | Hurriganes | Crazy Days | Love |
| n k Albumilistan ykköset |
| --- | --- |
1966–1969:  1966  1967  1968  1969 
1970-luku:  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1978

Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuodelta 1978, joka sisältää Suomen Musiikkikauppiasliiton kerran kuussa kokoaman Mitä Suomi soittaa -listan ensimmäiselle sijalle yltäneet levyt.
Vuoden 1972 elokuusta vuoteen 1994 Suomen Musiikkikauppiasliitto kokosi Mitä Suomi soittaa -listan itse, koska ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
| Kuukausi | Artisti | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| tammikuu |  Baccara | Baccara | RCA/Discophon |
| helmikuu |  Baccara | Baccara | RCA/Discophon |
| maaliskuu |  Baccara | Baccara | RCA/Discophon |
| huhtikuu | Eri esittäjiä | Finnhits 7 | Finnlevy/Fazer |
| toukokuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Saturday Night Fever | RSO/Fazer |
| kesäkuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Saturday Night Fever | RSO/Fazer |
| heinäkuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Saturday Night Fever | RSO/Fazer |
| elokuu |  Bonnie Tyler | Natural Force | RCA/Discophon |
| syyskuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Grease | RSO/Fazer |
| lokakuu |  Francis Goya | 16 Dream Melodies | K-Tel |
| marraskuu |  Francis Goya | 16 Dream Melodies | K-Tel |
| joulukuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Grease | RSO/Fazer |
Myydyimmät albumit Timo Pennasen luoman listan mukaan

Tämä lista on laadittu Timo Pennasen Sisältää hitin (2006) -kirjan tietojen perusteella ja lista näyttää vuoden jokaisen kuukauden myydyimmän albumin. Pennanen itse mainitsee kirjassaan, että kirjan albumilistat ennen vuotta 1994, on laadittu ottaen huomioon usea eri lista ja laskettu yhteen. Pennasen itse jälkeenpäin laatimat listat siis vastaavat joka tapauksessa äänitteiden todellista myyntiä. Toisin kuin Mitä Suomi soittaa -listalla, ei Pennanen ole kelpuuttanut eri esittäjien kokoelmia listalleen, soundtrack-äänitteet kylläkin.
| Kuukausi | Artisti | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| tammikuu |  Baccara | Baccara | RCA/Discophon |
| helmikuu |  Baccara | Baccara | RCA/Discophon |
| maaliskuu |  Baccara | Baccara | RCA/Discophon |
| huhtikuu |  Baccara | Baccara | RCA/Discophon |
| toukokuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Saturday Night Fever | RSO/Fazer |
| kesäkuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Saturday Night Fever | RSO/Fazer |
| heinäkuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Saturday Night Fever | RSO/Fazer |
| elokuu |  Bonnie Tyler | Natural Force | RCA/Discophon |
| syyskuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Grease | RSO/Fazer |
| lokakuu |  Francis Goya | 16 Dream Melodies | K-Tel |
| marraskuu |  Francis Goya | 16 Dream Melodies | K-Tel |
| joulukuu | Eri esittäjiä | Soundtrack: Grease | RSO/Fazer |
| n k Albumilistan ykköset |
| --- | --- |
1966–1969:  1966  1967  1968  1969 
1970-luku:  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Jacob Burckhardt

Jacob Burckhardt noin vuonna 1890.
Carl Jacob Christoph Burckhardt (25. toukokuuta 1818 Basel — 8. elokuuta 1897 Basel) oli sveitsiläinen kulttuurihistorioitsija ja taiteentutkija, joka keskittyi Euroopan taidehistoriaan. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1860 ilmestynyt Italian renessanssin sivistys.
Elämänvaiheet

Jacob Burckhardt syntyi Baselissa varakkaaseen Burckhardt-kauppiassukuun, protestanttisen kirkonmiehen perheeseen. Hän oli neljäs seitsemästä lapsesta. Kotonaan ja kymnaasissa hän sai vankan humanistisen koulutuksen; hän oppi kieliä ja perehtyi historiaan ja kirjallisuuteen. Kymnaasin jälkeen hän ryhtyi isänsä toivomuksesta opiskelemaan vuonna 1837 aluksi evankeelista teologiaa, mutta parin vuoden kuluttua hän siirtyi Berliinin yliopistoon ja keskittyi yleisen historian, taidehistorian ja filologian opintoihin. Hänen opettajiinsa kuului Leopold von Ranke, nykyaikaisen historiatieteen perustaja. Burckhardt promovoitiin tohtoriksi vuonna 1843, ja vuonna 1845 hänet nimitettiin historian ylimääräiseksi professoriksi Baselin yliopistoon.
Vuosina 1855–1858 Burckhardt opetti arkeologiaa Zürichin teknillisessä korkeakoulussa, ja vuonna 1858 hän sai Baselin yliopistosta historian ja taidehistorian professuurin, jota hän hoiti vuoteen 1893 saakka. Hän teki useita tutkimusmatkoja Eurooppaan, muun muassa Italiaan.
Merkitys

Burckhardt kuuluu taide- ja kulttuurihistorian oppialan perustajiin. Hän pyrki tutkimuksissaan kuvailemaan aikakauden henkeä ja ilmaisumuotoja. Historia oli hänelle enemmän kuin vain politiikkaa, ja hän painotti taiteen merkitystä historiantutkimukselle. Hän vastusti hegeliläistä historiankäsitystä, jossa historian nähtiin edistyvän ikuisten prosessien mukaisesti.
Tuotanto

Burckhardtin ensimmäinen pääteos oli Die Zeit Constantins des Großen (1853). Burckhardt piti Konstantinus Suuren aikakautta keskeisenä siirtymävaiheena myöhäisantiikista kristinuskon aikaan ja keskiajan kulttuurin perustana. Vuonna 1860 hän julkaisi toisen pääteoksistaan, Die Cultur der Renaissance in Italien (suom. Italian renessanssin sivistys), jonka aiheena olivat valtion ja kirkon rakennemuutos ja modernin, yksilöllisen ihmisen synty 1400–1500-luvulla. Tältä osin Burckhardtin työhön on nykyään suhtauduttu kriittisesti. Hän kuvasi laajasti renessanssin ajan yhteiskuntaa, ja hänen kirjansa on yhä aihepiirin perusteoksia. Teoksen suomennosta on arvioitu huolelliseksi, joskin hieman kuivakkaaksi ja kieltä yksinkertaistavaksi.
1850–1890-luvulla Burckhardt keskittyi luennoimaan, eikä hän enää julkaissut laajoja tutkimuksia. Häneltä jäi valmiita teoksia, jotka julkaistiin postuumisti: Erinnerungen aus Rubens, Griechische Kulturgeschichte ja Weltgeschichtlichen Betrachtungen. Myös hänen laajaa kirjeenvaihtoaan on julkaistu. Burckhardtin tuotannon kokonaisjulkaisuja on ilmestynyt kahdesti: Jacob-Burckhardt-Gesamtausgabe (1929–1934) ja Gesammelte Werke (1955–1959). Uusinta kriittistä laitosta Kritische Gesamtausgabe alettiin julkaista vuonna 2000, ja teoksesta on kaavailtu 27-osaista.
Teoksia > Elinaikana

Carl Martell (1840)
Kunstwerke der belgischen Städte (1842)
Conrad von Hochstaden (1843)
Die Zeit Constantins des Großen (1853)
Cicerone (1855)
Die Cultur der Renaissance in Italien (1860)
Teoksia > Postuumisti

Erinnerungen aus Rubens (1898)
Griechische Kulturgeschichte (1898–1902)
Weltgeschichtliche Betrachtungen (1905)
Teoksia > Kokonaisjulkaisuja

Jacob-Burckhardt-Gesamtausgabe. Schwabe Verlag, Basel 1929–1934.
Gesammelte Werke 1–10. Schwabe, Basel 1955–1959.
Werke: Kritische Gesamtausgabe. (Toim. Jacob-Burckhardt-Stiftung, Basel.) Schwabe, Basel, & C. H. Beck, München, 2002–.
Briefe. Vollständig und kritisch bearbeitete Ausgabe mit Benützung des handschriftlichen Nachlasses hergestellt von Max Burckhardt. 11 Bände. Schwabe, Basel 1949–1994.
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bazzicalupo, Laura: Il potere e la cultura. Sulle riflessioni storico-politiche di Jacob Burckhardt. Le Parole e le idee, 1. Ed. Scientifiche Italiane, Napoli 1990. ISBN 88-7104-240-9
Burckhardt, Leonhard –  Gehrke, Hans-Joachim (toim.): Jacob Burckhardt und die Griechen. Vorträge einer internationalen Fachkonferenz in Freiburg i. Br.. Schwabe, Basel & Beck, München 2006. ISBN 3-7965-2211-4
Gilbert, Felix: History: Politics or Culture? Reflections on Ranke and Burckhardt. Princeton, N.J.: Princeton University Press 1990. ISBN 0-691-03163-0
Gossman, Lionel: Basel in the Age of Burckhardt: A Study in Unseasonable Ideas. The University of Chicago Press 2000. ISBN 0-226-30500-7
Guggisberg, Hans Rudolf (toim.): Umgang mit Jacob Burckhardt. Zwölf Studien. Beiträge zu Jacob Burckhardt, 1. Schwabe, Basel & Beck, München 1994. ISBN 3-7965-0972-X
Günther, Horst : «Der Geist ist ein Wühler.» Über Jacob Burckhardt. Fischer Taschenbuch, Frankfurt am Main 1997. ISBN 3-596-13670-9
Hinde, John R.: Jacob Burckhardt and the Crisis of Modernity. McGill-Queen's Studies in the History of Ideas. McGill-Queen's University Press 2000. ISBN 0-7735-1027-3
Howard, Thomas Albert: Religion and the Rise of Historicism: W. M. L. De Wette, Jacob Burckhardt, and the Theological Origins of Nineteenth-Century Historical Consciousness. Cambridge University Press 1999. ISBN 0-521-65022-4
Kaegi, Werner: Jacob Burckhardt: Eine Biographie. 1–7. Schwabe, Basel 1947–1982.
Löwith, Karl: Jacob Burckhardt. (Löwith: Sämtliche Schriften, 7). Metzler, Stuttgart 1984 ISBN 3-476-00513-5
Mattioli, Aram: "Jacob Burckhardts Antisemitismus. Eine Neuinterpretation aus mentalitätsgeschichtlicher Sicht." – Schweizerische Zeitschrift für Geschichte, 49, 1999. (Verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive))
Mattioli, Aram: Jacob Burckhardt und die Grenzen der Humanität. Bibliothek der Provinz, Weitra 2001. ISBN 3-901862-11-0
Meyer, Kurt: Jacob Burckhardt: Ein Portrait. Wilhelm Fink, München. ISBN 978-3-7705-4796-8
Sigurdson, Richard. Jacob Burckhardt's Social and Political Thought. University of Toronto Press 2004. ISBN 0-8020-4780-7
Teuteberg, René: Wer war Jacob Burckhardt? Vetter, Basel 1997. ISBN 3-9521248-0-X
Aiheesta muualla

Projekt Gutenberg.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  SNAC  IdRef
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1974

Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuodelta 1974, joka sisältää Suomen Musiikkikauppiasliiton kerran kuussa kokoaman Mitä Suomi soittaa -listan ensimmäiselle sijalle yltäneet levyt.
Vuoden 1972 elokuusta vuoteen 1994 Suomen Musiikkikauppiasliitto kokosi Mitä Suomi soittaa -listan itse, koska ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
| Kuukausi | Artisti | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| tammikuu | Hector | Herra Mirandos | Top Voice/PSO |
| helmikuu | Hector | Herra Mirandos | Top Voice/PSO |
| maaliskuu | Hector | Herra Mirandos | Top Voice/PSO |
| huhtikuu | Hector | Hectorock I | Top Voice/PSO |
| toukokuu | Hector | Hectorock I | Top Voice/PSO |
| kesäkuu | Hector | Hectorock I | Top Voice/PSO |
| heinäkuu | Hullujussi | Hullujussi | RCA |
| elokuu | Hullujussi | Hullujussi | RCA |
| syyskuu |  Demis Roussos | My Only Fascination | Philips/Fazer |
| lokakuu |  Demis Roussos | My Only Fascination | Philips/Fazer |
| marraskuu |  Demis Roussos | My Only Fascination | Philips/Fazer |
| joulukuu | Fredi | Avaa sydämesi mulle | Finnlevy/Fazer |
Myydyimmät albumit Timo Pennasen luoman listan mukaan

Tämä lista on laadittu Timo Pennasen Sisältää hitin (2006) -kirjan tietojen perusteella ja lista näyttää vuoden jokaisen kuukauden myydyimmän albumin. Pennanen itse mainitsee kirjassaan, että kirjan albumilistat ennen vuotta 1994 on laadittu ottaen huomioon usea eri lista. Pennasen itse jälkeenpäin laatimat listat siis vastaavat joka tapauksessa äänitteiden todellista myyntiä.
| Kuukausi | Artisti | Albumi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| tammikuu | Hector | Herra Mirandos | Top Voice/PSO |
| helmikuu | Hector | Herra Mirandos | Top Voice/PSO |
| maaliskuu | Hector | Herra Mirandos | Top Voice/PSO |
| huhtikuu | Hector | Hectorock I | Top Voice/PSO |
| toukokuu | Hector | Hectorock I | Top Voice/PSO |
| kesäkuu | Hector | Hectorock I | Top Voice/PSO |
| heinäkuu | Hector | Hectorock I | Top Voice/PSO |
| elokuu |  Demis Roussos | Forever and Ever | Philips/Fazer |
| syyskuu |  Demis Roussos | My Only Fascination | Philips/Fazer |
| lokakuu |  Demis Roussos | My Only Fascination | Philips/Fazer |
| marraskuu |  Demis Roussos | My Only Fascination | Philips/Fazer |
| joulukuu | Fredi | Avaa sydämesi mulle | Finnlevy/Fazer |
| n k Albumilistan ykköset |
| --- | --- |
1966–1969:  1966  1967  1968  1969 
1970-luku:  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Cactoideae

| Cactoideae |
| --- | --- |
 Mammillaria hutchisoniana -syyläkaktus.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kladi::  Varsinaiskaksisirkkaiset (eudikotyledonit)
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae  K. Schum.
Katso myös
   Cactoideae Wikispeciesissä   Cactoideae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cactoidae on suurin kaktuskasvien heimon (Cactaceae) alaheimoista.
Tuntomerkit

Alaheimon kasvit vaihtelevat suuresti ulkonäöltään (habitukseltaan); alaheimoon kuuluu puumaisia, pensasmaisia, mätästäviä, kiipeileviä ja päällyskasveina kasvavia (epifyyttisiä) kaktuksia. Niiden juuret ovat rihmamaisia tai mukulamaisia. Varret eivät tavallisesti ole nivelikkäitä ja ovat muodoltaan pallomaisia tai pylväsmäisiä (ja kaikkea siltä väliltä), pitkittäisuurteisia tai kyhmyisiä. Verson osa, johon kukat kehittyvät, voi olla erilaistunut ja erottuu tällöin kasvullisesta varren osasta; sitä sanotaan kefalioksi. Lehdet ovat alaheimon kasveilla hyvin surkastuneita tai puuttuvat kokonaan, eikä Opuntioideae-alaheimolle tyypillisiä väkäskarvoja (glokidioita) esiinny. Kukat ovat Cactoideae-alaheimossa perättömiä ja päivisin tai öisin kukkivia. Kukkapohjus on emin vartalon ympäriltä (perikarpelli) suomuinen tai paljas. Pohjuksen maljamainen osa on lyhyt tai pidentynyt. Hedelmät ovat avautumattomia tai avautuvia, meheviä tai kuivia sekä kooltaan ja muodoltaan vaihtelevia. Siemenet ovat niin ikään vaihtelevanlaisia, läpimitaltaan 0,4–5 mm, toisinaan lisäkkeellisiä, ja niiden kuori (testa) on rakenteeltaan vaihteleva.
Levinneisyys

Cactoideae-alaheimon kasveja tavataan suurimmassa osassa Uutta maailmaa. Yksi laji, hiuskorallikaktus (Rhipsalis baccifera), on levinnyt myös Afrikkaan, Madagaskariin ja Intian valtameren saarille Sri Lankaa myöten.
Tribukset

Cactoideae-alaheimossa on seuraavat yhdeksän tribusta:
Calymmantheae (yksi suku)
Hylocereeae (kuusi sukua)
Cereeae (11 sukua)
Trichocereeae (27 sukua)
Notocacteae (yhdeksän sukua)
Rhipsalideae (neljä sukua)
Browningieae (viisi sukua)
Pachycereeae (19 sukua)
Cacteae (26 sukua)
Myöhemmissä kladistisissa tutkimuksissa on tultu siihen tulokseen, että eteläamerikkalainen suku Blossfeldia on alaheimon alkukantaisin ja muodostaa evolutiivisessa puussa (kladogrammissa) ensimmäisenä eroavan haaran alaheimossa Cactoideae. Siksi sille on annettu oman tribuksen asema, Blossfeldieae. Em. tribusjaossa se on sisällytetty Notocacteae-tribukseen.
Puhelinverkko

Lankapuhelin vuodelta 1931
Perinteinen puhelinverkko (public switched telephone network - PSTN) muodostuu useista piirikytkentäisistä puhelinverkoista ympäri maailmaa. Alun perin järjestelmä muodostui analogisesta verkosta, jossa käsivälitteisesti ohjattiin keskuksien kautta puheluita tilaajien välillä. Nykyään verkon toiminnot on pääasiallisesti digitalisoitu ja automatisoitu.
Puhelinverkkojen toiminta on hyvin pitkälle säädeltyä ja standardisoitua, tätä toimintaa ohjaa Kansainvälinen televiestintäliitto ITU ja paikalliset regulaattorit, Suomessa Viestintävirasto.
Historia

Ensimmäiset puhelinverkot muodostuivat puhelinlaitteiden välille vedetyistä johtimista, jolloin käyttö oli vielä varsin rajattua. Ajan myötä puhelimet yhdistettiin alueellisiin puhelinkeskuksiin ja keskuksia kytkettiin toisiinsa. Ajan mittaan järjestelmä kattoi kokonaisia kaupunkeja, maita ja maanosia. Ensimmäisiä automatisoinnin vaiheita oli puhelimen lähettämä pulssivalinta, katkomalla linjalla kulkevaa taajuutta laite kertoi keskukselle valittavan numeron. Tietotekniikan kehityksen myötä tietokoneet valjastettiin ohjaamaan puheluliikennettä, joka johti siirtymiseen pois sähkömekaanisesta relekytkentäisestä välityksestä täysin digitaalisiin keskuksiin.
Suomessa tätä kehitystä luotsasi 1970-luvulla eteenpäin tuolloisen Televan Keijo Olkkola, jonka menestystarinaksi muodostui Euroopassa ensimmäinen täysin digitaalinen puhelinkeskus DX200.
Toimintatapa

Puhelinverkon toiminta rakentuu yksinkertaisimmillaan päätelaitteesta (puhelin), joka on yhdistetty johtimella tilaajaverkon kautta puhelinkeskukseen, josta liikenne ohjataan haluttuun pisteeseen.
Puheluliikennettä keskusten välillä ohjataan tavallisesti SS7-protokollan avulla.
Käytännössä nykyaikainen puhelinverkko ei ole enää täysin piirikytkentäinenselvennä, vaan välitysliikenteessä hyödynnetään nykyään myös lähiverkoista ja Internetistä tuttua pakettivälitteistä verkkoa. Pakettivälitteisessä verkossa tilaajan ja vastaanottajan välille ei muodostu piiriäselvennä, vaan paketit voivat kulkea useita eri reittejä. Samalla reitillä voi myös kulkea samaan aikaan usean eri yhteyden paketteja.
Puhelinverkko perustuu usein ilmajohtimiin.
Nils Poppe

Annalisa Ericson ja Nils Poppe vuonna 1942.
Nils Poppe (ent. Jönsson; 31. toukokuuta 1908 Malmö – 28. kesäkuuta 2000 Helsingborg) oli ruotsalainen näyttelijä.
Poppe syntyi isättömänä ja nimettömänä. Kaksivuotiaana hän sai kasvatti-isän ja tältä sukunimekseen Jönsson. Hän työskenteli nuorena sementtitehtaassa, josta Malmön työväenyhdistys lähetti hänet kansankorkeakouluun opiskelemaan valtio-oppia. Hänet havaittiin lahjakkaaksi näyttelijäksi ja hän pääsi Oscar Wingen johtamaan ja omistamaan Malmön Hippodrom-teatteriin. Winge keksi hänelle taiteilijanimen Nils Poppe, josta tuli myöhemmin hänen virallinen nimensä.
Nils Poppe esiintyi ensi kerran näyttämöllä vuonna 1930. Hän työskenteli neljä vuotta Malmössä teatterin kuorossa ja baletissa. Tuolloin hän päätti siirtyä koomikon uralle. Vuonna 1935 hän siirtyi Tukholman työväentalon teatterin revyypuolelle. Hän teki siellä ensimmäisen Chaplin-tulkintansa, ja sittemmin hän saikin lempinimekseen Ruotsin Chaplin. Hän esiintyi Södra-teatterissa ja teki lopullisen läpimurtonsa Oscarin teatterin operetissa Sinitakit vuonna 1942. Hän esiintyi Sinitakeissa yli 900 kertaa mutta Arthur Rosen ja Douglas Furberin Takapihan lordissa (Me and My Girl) vieläkin useammin, eri teattereissa kaikkiaan 1 041 kertaa.
Vuonna 1937 Poppe esiintyi sivuroolissa elokuvassa Adolf Väkevä. Hän esiintyi 24 vuoden aikana 37 elokuvassa, ja uran huippuhetkiä olivat ilveilijän rooli Ingmar Bergmanin elokuvassa Seitsemäs sinetti ja kirkkoherran rooli saman ohjaajan elokuvassa Paholaisen silmä. Hänen viimeinen elokuvansa oli Yllättäen alamaailmaan, jossa hän esitti neljännen kerran koomista Sten Stensson -hahmoa. Kaikkiaan seitsemässä elokuvassa hän näytteli hahmoa nimeltä Fabian Pommi.
Nils Poppe toimi vuoteen 1994 saakka Helsingborgin kunnallisen Fredriksdalin kesäteatterin johtajana. Teatterin nauhoitetut esitykset keräsivät myös runsaslukuisen televisioyleisön.
Filmografiaa

1938: Adolf tulessa ja liekissä (Adolf i eld och lågor)
1939: Ruunun reippaat rakkarit (Kronans käcka gossar)
1939: Vanhan kujan sävel (Melodin från Gamla Sta’n)
1940: He saivat potkut (Karusellen går)
1940: Monnit maahan (Beredskapspojkar)
1942: 3 iloista hupsua (Tre glada tokar)
1943: Taiteilija (Aktören, myös toisena käsikirjoittajana)
1944: Sten Stensson tulee kaupunkiin (Sten Stensson kommer till stan)
1945: Sinitakkeja (Blåjackor, myös toisena käsikirjoittajana)
1946: Rahaa (Pengar – en tragikomisk saga)
1946: Sten Stenssonin paluu (Ballongen, myös ohjaus ja käsikirjoitus)
1949: Hulluus huipussaan (Hur tokigt som helst)
1949: Pommi ihanneisänä (Pappa Bom)
1952: Pommi lentäjänä (Flyg-Bom, myös toisena käsikirjoittajana)
1953: Pölkkypää Pommi (Dumbom, myös ohjaus ja käsikirjoitus)
1953: Poppe yksityisetsivänä (Dansa min docka, myös toisena käsikirjoittajana)
1955: Neropatti panttilainakonttorissa (Stampen)
1955: Neropatti ja kauhukakarat (Ljuset från Lund)
1957: Seitsemäs sinetti (Det sjunde inseglet)
1960: Paholaisen silmä (Djävulens öga)
1963: Yllättäen alamaailmaan (Sten Stensson kommer tillbaka, myös toisena käsikirjoittajana)
Kirjallisuutta

Sven Tollin, Poppe!: en bok om en clown, Höganäs: Wiken 1988 ISBN 91-7024-483-9
Berit Carlberg, Med Poppe - har jag skrattat mig till lönen Helsingborg: NordJem 1991 ISBN 91-7482-028-1
Gaby Wigardt Poppe i ljus och mörker, Stockholm: Svenska Förlaget 1998 ISBN 9177384806
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Heinrich Böll
Kirjallisuutta

Bernd Balzer: Das literarische Werk Heinrich Bölls. Kommentare und Interpretationen. dtv, München 1997. ISBN 3-423-30650-5
Werner Bellmann (Hrsg.): Das Werk Heinrich Bölls. Bibliographie mit Studien zum Frühwerk. Westdeutscher Verlag, Opladen 1995. ISBN 3-531-12694-6
Werner Bellmann (Hrsg.): Heinrich Böll, Romane und Erzählungen. Interpretationen. Reclam, Stuttgart 2000. ISBN 3-15-017514-3
Michael Butler (Hrsg.): The Narrative Fiction of Heinrich Böll. Social conscience and literary achievement. Cambridge 1994.
Marcel Reich-Ranicki: Mehr als ein Dichter: über Heinrich Böll. Kiepenheuer & Witsch, Köln 1986. ISBN 3-462-01792-6
J. H. Reid: Heinrich Böll. A German for His Time. Berg Publishers Ltd., Oxford 1988.
Klaus Schröter: Heinrich Böll. Rowohlt-Verlag, Reinbek 1987. ISBN 3-499-50310-7
Jochen Vogt: Heinrich Böll. 2. Aufl. Beck-Verlag, München 1987. ISBN 3-406-31780-4
Heinrich Vormweg: Der andere Deutsche. Heinrich Böll. Eine Biographie. Kiepenheuer & Witsch, Köln 2002. ISBN 3-462-02938-X