stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Klassismin musiikki
Klassismin suuret säveltäjät > Joseph Haydn

Joseph Haydn oli aikansa suosituin säveltäjä, joka vaikutti kaikkiin aikansa musiikkilajeihin, vaikka hänet erityisesti muistetaan lukuisista sinfonioistaan ja jousikvartetoistaan. Ne muodostuivat lajityypin malleiksi, joita lukuisat myöhemmät säveltäjät pyrkivät jäljittelemään. Hän toimi suurimman osan urastaan unkarilaisen aatelisperheen Esterházyjen palveluksessa. Hänet palkkasi virkaansa ruhtinas Paul Anton Esterházy vuonna 1761, ja hän jatkoi tämän veljen Nikolaus Esterházyn palveluksessa edellisen kuoleman jälkeen vuonna 1762. Esterházyt olivat suuria musiikinystäviä, ja heidän linnassaan Esterházassa toimi kaksi teatteria, ooppera ja kaksi ylellistä musiikkihuonetta. Haydn johti ruhtinaan noin kaksikymmentäviisihenkistä orkesteria viikoittaisissa konserteissa ja pienempää kamarimusiikkiryhmää lähes päivittäisissä konserteissa, joissa myös ruhtinas Nikolaus Esterházy usein soitti selloa, viola da gambaa tai baritonia, suurta kielisoitinta, joka muistutti basso viola da gambaa, mutta jossa oli ylimääräinen kerta resonoivia metallisia kieliä, joita voitiin näppäillä kuin harppua.
Haydn sävelsi pääasiassa instrumentaalimusiikkia ruhtinaan tarpeisiin: orkesterimusiikkia konsertteihin ja erilaista kamarimusiikkia ruhtinaan soitettavaksi. Lisäksi hän sävelsi kirkkomusiikkia hovin tarpeisiin ja oopperoita palatsin teattereissa esitettäväksi. Vaikka Haydnin sopimus kielsi häntä luovuttamasta musiikkiaan ulkopuolisille, luvaton teosten julkaiseminen erityisesti Lontoossa ja Pariisissa kasvatti hänen mainettaan Euroopassa. Tehtyään uuden sopimuksen vuonna 1779, joka salli hänen myydä teoksiaan myös muille, Haydn sävelsi orkesteri- ja instrumentaalimusiikkiaan teosten julkaisemista silmällä pitäen. Vuonna 1790 ruhtinas Nikolaus kuoli, ja hänen poikansa Anton lakkautti hovin orkesterin valtaan noustuaan. Haydn asettui asumaan Wieniin saatuaan taiteilijaeläkkeen ruhtinasperheeltä ja eli siellä ulkomaanmatkojaan lukuun ottamatta elämänsä loppuajan.
Klassismin suuret säveltäjät > Joseph Haydn > Haydnin tyyli ja teokset

Haydnin tyyliä pidettiin hänen omana aikanaan hyvin persoonallisena. Hän pyrki säveltämään teoksensa helposti lähestyttäviksi säveltämällä teemoja, jotka vaikuttivat ensikuulemalla tutuilta ja noudattivat fraseerauksen, muodon ja harmonian konventioita. Hän kuitenkin lisäsi musiikin kiinnostavuutta lisäämällä teoksiin yllätyksellisiä elementtejä. Nämä musiikin vastakkaiset elementit tukivat toisiaan: tuttu ja turvallinen sai mielenkiintoa yllätyksistä ja perinteisiin muotoihin tukeutuminen loi kuulijalle odotuksia, jotka saivat yllätykselliset elementit erottumaan selvästi.
Vuonna 1776 julkaistua itävaltalaista tietosanakirjaa varten kirjoittamassaan lyhyessä omaelämäkerrassaan Haydn luettelee onnistuneimmiksi teoksikseen kolme oopperaa, italialaiset oratoriot ja vuonna 1767 sävelletyn Stabat Materinsa. Hän ei edes mainitse yli kuuttakymmentä siihen mennessä säveltämäänsä sinfoniaa ja toteaa jousikvartetoistaan vain, että berliiniläiset kriitikot suhtautuivat niihin liian kriittisesti. Aikansa esteettisten teorioiden mukaisesti Haydn piti vokaalimusiikkia instrumentaalimusiikkia arvokkaampana.
Haydn sävelsi uransa aikana kaksitoista messua, joista tunnetuin on Lordi Nelsonin messu vuodelta 1798. Lontoon vierailunsa yhteydessä Haydn tutustui Händelin oratorioihin. Kuultuaan Westminster Abbeyssa Messias-oratorion Halleluja-kuoro-osuuden hän oli niin vaikuttunut, että purskahti itkuun ja sanoi Händelin olevan "meidän kaikkien mestari". Händelin vaikutus näkyy erityisesti Haydnin myöhäiskauden messuissa ja hänen kahdessa oratoriossaan: Luominen vuodelta 1798 ja Vuodenajat vuodelta 1801.
Klassismin suuret säveltäjät > Joseph Haydn > Haydnin vaikutus

Haydn jätti kuollessaan vuonna 1809 jälkeensä valtavan teosmäärän, vaikka säveltäjän maine lepäsikin aikanaan pääasiassa vain hänen sinfonioidensa, vuosien 1770–1790 välillä säveltämiensä jousikvartettojen ja kahden viimeisen oratorion varassa. Nämä teokset, jotka olivat hyvin suosittuja ja joita esitettiin paljon, vaikuttivat suuresti tuleviin säveltäjiin ja tulivat nopeasti osaksi taidemusiikin pysyvää repertuaaria. Haydn vaikutti myös voimakkaasti kahteen nuorempaan suureen klassismin ajan säveltäjään, W.A. Mozartiin ja Beethoveniin, joiden molempien opettajana hän ehti toimia.
Klassismin suuret säveltäjät > Wolfgang Amadeus Mozart

Wolfgang Amadeus Mozart (1756–1791) ehti lyhyen mutta tuotteliaan uransa aikana vaikuttaa ja viedä eteenpäin kaikkia aikansa merkittäviä musiikinlajeja. Mozartin isä Leopold Mozart oli ammattimuusikko, joka toimi Salzburgin arkkipiispan hovissa viulistina ja vuodesta 1763 eteenpäin vara-Kapellmeisterina. Hän oli vuonna 1756 julkaissut arvostetun esityksen viulunsoitosta ja hän nautti myös arvostusta säveltäjänä. Isä havaitsi Wolfgangin lahjakkuuden nuorena ja osittain uhrasi oman uransa poikansa ja tämän vanhemman siskon Maria Anna Mozartin kouluttamiseksi. Vuodesta 1762 vuoteen 1773 Mozartin perhe kiersi Eurooppaa esittelemässä Wolfgangia ja Maria Annaa musiikillisina lapsineroina. Matkojen aikana Mozart pääsi tutustumaan lähes kaikkeen Euroopan musiikkielämään ja tutustui aikansa suuriin säveltäjänimiin kuten Johann Christian Bachiin ja Johann Schobertiin.
Kuusitoistavuotiaana Mozart siirtyi Salzburgin arkkipiispan hoviin, jossa työskenteli seuraavat kahdeksan vuotta. Mozart ei viihtynyt hovissa ja ilmaisee useissa säilyneissä henkilökohtaisissa kirjeissään tuohtumuksensa siitä, että häntä kohdeltiin hovissa kuin palvelijaa. Kahdeksan vuoden palvelun jälkeen hän erosi hovin palveluksesta vastoin isänsä ohjeita ja muutti Wieniin, jossa hän päätti toimia vapaana säveltäjänä ja opettajana. Mozart oli ensimmäisiä taiteilijoita, joka ei toiminut jonkin kirkon tai hovin palveluksessa vaan pyrki saamaan toimeentulonsa vapaana säveltäjänä. Tämä enteili romantiikan aikana tapahtunutta uuden vapaan taiteilijan käsitteen syntymistä. Aluksi Mozart menestyi hyvin, mutta vuoden 1788 jälkeen hänen oppilaittensa ja tilaustöidensä määrä alkoi vähentyä luultavasti turkkilaisia vastaan käydyn sodan tilapäisesti köyhdytettyä Wieniä. Mozart oli kuitenkin elämänsä loppuun asti kyllin varakas piian palkkaamiseen ja pukeutuakseen sosiaalisen asemansa mukaisesti. Ilmeisesti Mozartin elämän loppupuolen taloudelliset vaikeudet eivät niinkään johtuneet taiteilijan tulojen vähenemisestä vaan hänen holtittomasta rahankäytöstään ja kykenemättömyydestään huolehtia omasta taloudestaan, kuten hänen sisarensakin aikanaan esitti.
Klassismin suuret säveltäjät > Wolfgang Amadeus Mozart > Mozartin maine ja vaikutus

Rikkaan aatelisen Mozartilta tilaama Requiem jäi kesken, koska viimeisenä elinvuotenaan säveltäjä oli kiireinen Taikahuilun ja La clemenza di Titon sävellystyön kanssa. Vuosien saatossa kesken jääneestä sielunmessusta on tullut koko Mozartin kesken jääneen luomistyön metafora, ja Mozartista muokattiin romantiikan aikana uuden ihanteen mukainen sankaritaiteilijamyytti. 1800-luvun alkuun mennessä Mozartin ja Haydnin keskeisestä tuotannosta oli muodostunut taidemusiikin repertuaarin ydin, joka toimi innoittajana Beethovenille ja muille seuraavan sukupolven säveltäjille.
Klassismin suuret säveltäjät > Ludwig van Beethoven

Ludwig van Beethovenin ura sijoittui klassismin ja romantiikan aikakausien kuohuvaan taitekohtaan. Hän oli perehtynyt valistuksen ajatteluun ja omaksunut Mozartin ja Haydnin musiikin. Hän eli myös Ranskan suuren vallankumouksen ajan ja ensin ihastui ja myöhemmin pettyi Napoleoniin. Hänen musiikissaan oli sekä klassismin että romantiikan piirteitä, ja säveltäjänä hänen sijoittamisensa yksiselitteisesti kumpaakaan kategoriaan ei ole mahdollista. Beethovenin työurakin kuvasi muuttuvaa maailmaa: hän oli ensimmäinen säveltäjä, joka työskenteli koko elämänsä vapaana säveltäjänä oppilaiden, konserttien ja tilaustöiden varassa eikä ollut virkasuhteessa mihinkään hoviin tai kirkkoon.
Pian Beethovenin kuoleman jälkeen musiikkitieteilijät jakoivat hänen teoksensa kolmeen ajanjaksoon, joista ensimmäinen, vuosiin 1770–1802 sijoittuva, oli musiikillisen kielen ja muotojen opiskelua ja hidasta oman äänen löytämistä säveltäjänä. Toinen luova jakso (1802–1814) oli uuden tyylin löytämisen aikaa, jolloin Beethovenin musiikki saavutti uuden dramaattisuuden ja ilmaisuvoiman tason, joka teki hänet valtavan kuuluisaksi. Kolmannen ja viimeisen jakson (1815–1827) aikana säveltäjän musiikki muuttui sisäänpäin kääntyneeksi ja vaikeammaksi esittää sekä kuulijoille haastavammaksi.
Klassismin suuret säveltäjät > Ludwig van Beethoven > Varhaistuotanto

Beethovenin varhaistuotanto koostui yleensä Bonnissa ja vuoden 1792 jälkeen Wienissä sävelletyistä pianosonaateista, jotka Beethoven aikansa tavan mukaisesti sävelsi amatöörien esitettäväksi, vaikka jo ensimmäiset teokset asettivat soittajien tekniikalle tavanomaista suuremmat vaatimukset. Usein suhteellisen vaativia osia on sävelletty teoksiin helpompien kohtien sekaan mahdollisesti haasteeksi pianistille. Vasta saavutettuaan kohtuullisen tunnetun aseman pianoteoksillaan uskalsi Beethoven suoraan haastaa entisen opettajansa Haydnin tämän yhdellä omimmalla alueellaan säveltämällä ensimmäiset kuusi jousikvartettoaan (op. 18) vuonna 1800. Jousikvartetoissa on paljon vaikutteita sekä Haydnilta että Mozartilta, mutta ne eivät jää puhtaiden imitaatioiden tasolle, vaan Beethoven tuo niihin oman persoonallisen otteensa. Myös Beethovenin ensimmäinen sinfonia C-duuri sisälsi paljon vaikutteita Beethovenin esikuvien myöhäiskausien sinfonioista.
Klassismin suuret säveltäjät > Ludwig van Beethoven > Toinen luomiskausi

Vuoden 1803 jälkeen Beethovenin musiikki muuttui kunnianhimoisemmaksi. Uuden haastavamman musiikin säveltämisen mahdollisti Beethovenin Wienissä hankkima vankka suosio ja useiden varakkaiden suosijoiden rahallinen tuki. Myös Beethovenin kuulon heikkenemisen aikaansaaman psykologisen kriisin katsotaan edesauttaneen uudenlaisen musiikin syntymistä. Keskimmäisen luomiskauden musiikki jatkoi Haydnin ja Mozartin luomalla tiellä musiikin melodioiden, muotojen, fraseerauksen ja tekstuurien osalta. Beethoven käytti usein Haydnin tapaan vain muutamia musiikillisia ideoita ja rakensi niiden pohjalta monimutkaisia kehittelyitä pikemmin kuin kirjoitti "valmiita" melodioita Mozartin tapaan.
Keskikauden merkittävimpänä teoksena pidetään säveltäjän kolmatta sinfoniaa Eroica (eli sankarillinen), joka oli pitempi kuin mikään aikaisemmin sävelletyistä sinfonioista. Sinfonian alkuperäiseksi nimeksi piti tulla Bonaparte Beethovenin ihaileman Ranskan vallankumouksen sankarin mukaisesti, mutta Beethovenin kuultua Napoleonin kruunanneen itsensä keisariksi hän repi teoksen kansisivun irti ja nimesi sinfonian uudelleen. Muita keskikauden sävellyksiä oli säveltäjän ainoaksi jäänyt ooppera Fidelio vuodelta 1805. Kantaesitystä viivyttivät sekaannukset ja säveltäjän tyytymättömyys esityksen suunnittelussa. Kun teos lopulta esitettiin marraskuussa, se ei saanut kovin suurta menestystä, ja Beethoven kirjoittikin oopperasta useita versioita ennen kuin se viimein saavutti suosiota vuonna 1813. Vuoteen 1814 mennessä Beethovenista oli tullut aikansa suosituin säveltäjä, ja Eroica-sinfonian ja muun muassa Razumovski-kvarteton luoma uusi sankarillinen sävellystyyli, johon aluksi oli suhtauduttu varauksellisesti, oli laajasti arvostettu.
Klassismin suuret säveltäjät > Ludwig van Beethoven > Myöhäistuotanto

Viimeisinä elinvuosinaan Beethoven eristäytyi enenevässä määrin ympäristöstään lähes täydellisen kuurouden, perhe- ja terveysongelmien ja taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Napoleonin sotien päättyminen vuonna 1815 johti vaikeaan sodanjälkeiseen taantumaan, jonka vuoksi suurten julkisten teosten tilaukset vähenivät. Moninaiset ongelmat myös hidastivat Beethovenin sävellysvauhtia, ja viimeisinä kahtenatoista elinvuotenaan Beethoven tuotti vain kaksi suurta julkista teosta: Missa solemniksen ja yhdeksännen sinfonian. Muita merkittäviä ajanjakson sävellystöitä olivat Diabelli-muunnelmat, viisi viimeistä pianosonaattia ja jousikvartettoa.
Beethovenin myöhäistuotannossa ääripäät kohtaavat toisensa, groteski ja hengellinen yhdeksännessä sinfoniassa ja Missa solemniksessa sekä naiivi ja syvällinen jousikvartetoissa. Klassismin piirteet olivat edelleen havaittavissa teoksissa, vaikka Beethovenin tyyli oli erkaantunut kauaksi Mozartin ja Haydnin konventioista. Teoksien ominaispiirteitä ovat uusien soittamistapojen ja sointien käyttäminen (esimerkiksi soittaminen sul ponticello eli viulun tallalta ohuen äänen aikaansaamiseksi), lisääntynyt kontrapunktin ja erityisesti fuugan käyttö (esimerkiksi jousikvarteton op. 133 Grosse Fuge (Suuri fuuga) tai yhdeksännen sinfonian finaalin kaksi tuplafuugaa). Hän myös rikkoi perinteisiä teosten rakenteen konventioita muun muassa kirjoittamalla viiteen viimeiseen pianosonaattiinsa jokaiseen perinteisestä sonaattimuodosta eri tavoin eroavan rakenteen ja käyttämällä yhdeksännen sinfonian mahtipontisessa finaalissa laulusolisteja ja kuoroa.
Klassismin suuret säveltäjät > Ludwig van Beethoven > Beethovenin merkitys

Romantiikan aikana Beethoven nousi uuden sankaritaiteilijamyytin suurimmaksi edustajaksi. Se korvasi klassismiin asti vallalla olleen näkemyksen taiteilijoista käsityöläisinä, ja vasta 1900-luvun aikana elämäkertakirjailijat ja tutkijat alkoivat paljastaa inhimillisemmän Beethovenin romantiikan aikakauden luoman myytin alta. Beethoven on kuitenkin säilynyt yhtenä taidemusiikin keskeisimmistä hahmoista, ja hänen musiikkiaan on esitetty lakkaamatta taiteilijan elämästä asti. Vapaana säveltäjänä toiminut Beethoven oli nauttimansa suuren suosion ansiosta varsin varakas. Hän ei ollut edeltäjiensä tavoin velvollinen tuottamaan tilauksesta teoksia hovin tai kirkon tarpeisiin, ja siten hänellä oli suurempi vapaus sävellystensä aiheiden ja tyylin suhteen. Tätä vapautta Beethoven käytti usein omien kokemuksiensa ja tuntemuksiensa ilmaisuun musiikissa, ja hänestä tuli itseilmaisua korostaneen romantiikan aikakauden ensimmäinen edustaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klassismin musiikki Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen allekirjoitus. John Trumbullin maalaus.
Albertin basso Wolfgang Amadeus Mozartin sonaatin KV 331 6. muunnelmassa.
Piirros fortepianosta.
Giovanni Battista Pergolesi
Pietro Metastasio
Christoph Willibald Gluck Joseph Siffred Duplessisin maalaamana vuonna 1775.
Emanuel Schikaneder laulamassa ensi kertaa Papagenon roolia Taikahuilu-oopperassa
Johann Stamitz
Johann Christian Bach
Joseph Haydnin Opus 33:n toisen jousikvarteton kolmannen osan viimeiset tahdit
Joseph Haydn
Joseph Haydnin työnantaja, ruhtinas Nikolaus Esterházy
Leopold, Maria Anna ja Wolfgang Amadeus Mozart soittamassa yhdessä vuonna 1776.
Ludwig van Beethoven
Napoleon, joka toimi alun perin Eroica- sinfonian innoituksena
Missa solemniksen alkuperäiskäsikirjoitus.
Pireuksen Artemis

| Pireuksen Artemis |
| --- | --- |
 Pireuksen Artemiit sekä Pireuksen Athene.
Nimi:  Pireuksen Artemis
Valmistumisvuosi:  n. 350 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Teostyyppi:  patsas
Materiaali:  pronssi
Sijainti:  Pireuksen arkeologinen museo, Pireus, Kreikka
Pireuksen Artemis viittaa kahteen Artemis-jumalatarta esittävään antiikin kreikkalaiseen pronssiveistokseen, jotka on löydetty Pireuksesta. Suurempi Artemis on veistetty myöhäisellä klassisella kaudella noin vuonna 340–330 eaa. ja pienempi hellenistisellä kaudella noin vuonna 200 eaa. Nykyisin veistokset on sijoitettu Pireuksen arkeologiseen museoon.
Kumpikin veistos esittää seisovaa Artemista, jonka oikea käsi on ojennettu. Jumalatar on pukeutunut peplokseen tyypillisen khitonin sijaan. Rinnan yli kulkee poikittain metsästäjättärelle tyypilliset hihnat nuoliviiniä varten. Artemiin toisessa kädessä on ollut jousi ja toisessa juomauhriastia. Esineet ovat kadonneet. Suuremman veistoksen korkeus on noin 1,95 metriä ja pienemmän veistoksen korkeus noin 1,55 metriä.
Veistokset ovat mahdollisesti peräisin Delokselta. Ne löydettiin Pireuksesta vuonna 1959 yhdessä niin kutsutun Pireuksen Apollonin sekä Pireuksen Athenen kanssa. Veistokset oli kätketty vuonna 86 eaa. Sullan johtaman roomalaisten hyökkäyksen yhteydessä.
| --- | --- |
Suurempi Artemis.: Pienempi Artemis.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pireuksen Artemis, suurempi Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pireuksen Artemis, pienempi Wikimedia Commonsissa
Altamont Speedway Free Festival

| Altamont Speedway Free Festival |
| --- | --- |

Tyyppi:  musiikkifestivaali
Päivämäärä:  6. joulukuuta 1969
Tapahtumapaikka:  Altamont Raceway Park
Paikkakunta:  Kalifornia, Yhdysvallat
Kävijöitä:  300 000
Järjestäjä:  Jorma Kaukonen Spencer Dryden Grateful Dead
Altamont Speedway Free Festival oli kuuluisa yhden päivän rockfestivaali, joka järjestettiin Altamontin kilparadalla, Livermoren lähellä Pohjois-Kaliforniassa 6. joulukuuta 1969. Pääesiintyjä oli The Rolling Stones, ja muut esiintyjät olivat Santana, Jefferson Airplane, The Flying Burrito Brothers ja Crosby, Stills, Nash & Young. Myös järjestäjiin kuuluneen Grateful Dead -yhtyeen piti esiintyä, mutta päivän tapahtumien vuoksi yhtye perui esiintymisensä viime hetkellä.
Festivaali on tullut tunnetuksi lähinnä siellä tapahtuneista väkivaltaisuuksista. Yksi järjestysmiehinä toimineista Helvetin enkeleistä puukotti 18-vuotiaan katsojan hengiltä, minkä lisäksi festivaaleilla tapahtui kolme muuta kuolemantapausta sekä lukemattomia tappeluita erityisesti yleisön ja Helvetin enkelien välillä. Tapahtumaa onkin pidetty hippikauden ja 1960-luvun päätöshetkenä, vastakohtana muutamaa kuukautta aiemmin ”rauhan ja rakkauden” hengessä vietetyille Woodstockin festivaaleille.
Taustaa

The Rolling Stones oli palannut esiintymislavoille ja Pohjois-Amerikkaan ensimmäistä kertaa noin kolmeen vuoteen syksyllä 1969. Yhtye esiintyi loppuunmyydyillä areenoilla, ja kiitokseksi amerikkalaisille yhtye päätti järjestää kiertueen lopuksi ilmaiskonsertin. Tähän vaikutti myös arvostelu konserttien korkeista lipunhinnoista. Esiintyminen oli tarkoitus järjestää Woodstock-henkisellä ilmaisfestivaalilla, josta alkuperäisen idean oli esittänyt Grateful Dead -yhtye. Konsertti järjestettäisiin kuitenkin Woodstockia aidompaan hippityyliin, sillä käytännön järjestelyistä vastaisivat muusikot itse.
Alun perin konsertti piti järjestää San Franciscossa Golden Gate Parkissa, joka oli hyvien liikenneyhteyksien varrella sijainnut julkinen tila. Suunnitelma kuitenkin peruuntui siellä samaan aikaan pelatun jalkapallo-ottelun takia. Uudeksi paikaksi valittiin Sears Pointin kilparata Sonomassa. Lavarakennelma oli jo ehditty pystyttää sinne, mutta radan omistava elokuvayhtiö Filmways vaati yllättäen The Rolling Stonesilta paikan käytöstä yli 200 000 dollarin ennakkomaksua ja lisäksi oikeuksia konsertista mahdollisesti tehtäviin albumeihin ja elokuviin, mihin yhtye ei suostunut. Stonesin ja Grateful Deadin managerit palkkasivat tunnetun juristin Melvin Bellin selvittämään hankalaa tilannetta.
Konserttiin oli enää aikaa pari päivää, kun paikallinen liikemies Dick Carter tarjosi viime hetkillä käyttöön Alamedan piirikunnassa sijaitsevaa omistamaansa Altamontin kilparataa. Lisäksi Carter halusi näkyvyyttä itselleen ja autioitumassa olevalle kilparadalleen. Hän tarjosi paikan käyttöön ilmaiseksi, mutta siivouksesta pitäisi maksaa viisituhatta dollaria ja ottaa miljoonan vakuutus tuhotöiden varalta. Niinpä lavarakennelma siirrettiin Altamontiin samalla, kun tuhansia katsojia oli jo matkalla viime hetkellä hylättyyn Sears Pointiin. Aluetta ryhdyttiin siivoamaan, sillä radalla oli kilpailujen jäljiltä autonraatoja sekä suuret määrät metalli- ja lasinpaloja.
Järjestelyt

Altamontin konsertin järjestelyjä on pidetty monilta osin puutteellisina. Toisin kuin hylätty Sears Point, Altamont oli pitkälti tasamaata, mikä haittasi yleisön näkyvyyttä. Ongelmia aiheutti erityisesti alueen sijainti. Lähin paikka, mihin auton saattoi jättää, oli puolivalmis moottoritien pätkä kahdeksan mailin päässä. Helikopteria käyttäviä esiintyjiä ja VIP-vieraita lukuun ottamatta yleisö joutui siten taivaltamaan paikalle hylättyjä sivuteita pitkin tai vaarallisen lähellä rautatiekiskoja. San Franciscosta jalan vaeltavat hipit saapuivat pitkälti työväenluokkaiselle East Bayn alueelle, missä paikallinen väestö suhtautui vieraisiin avoimen vihamielisesti. Se oli myös pelättyjen Oaklandin Helvetin enkeleiden aluetta. Konserttialueen vessat sekä ruoka- ja terveydenhoitopalvelut oli toimitettu paikalle kiireessä viimeisen vuorokauden aikana, eivätkä ne olleet riittäviä. Matala konserttilava jätti esiintyjät väkijoukon armoille.
Joidenkin lähteiden mukaan The Rolling Stones palkkasi Grateful Deadin suosituksesta konsertin järjestysmiehiksi paikalliset Helvetin enkelit. Enkelit olivat toimineet Grateful Deadin konserteissa järjestysmiehinä ilman suurempia ongelmia. Grateful Dead oli myös järjestänyt hyväntekeväisyyskonsertteja organisaation hyväksi. Lisäksi uskottiin, että paikalle virallisesti kutsuttuina Enkelit eivät tulisi tapahtumaan ainakaan vihamielisinä. Helvetin enkelit toimisivat myös pelotteena, jos heidän annettaisiin pysäköidä moottoripyöränsä lavan vieressä olevien sähkögenereettoreiden viereen. Näin he suojaisivat esiintyjien lisäksi myös sähkövirtaa. Varsinaista virkavaltaa oli hyvin vähän – Rolling Stonesin kitaristi Keith Richards muisteli nähneensä ”kolme poliisia puolta miljoonaa ihmistä kohti”.
Rolling Stonesin lavamanageri ja festivaalin kuuluttaja Sam Cutler on kertonut pyytäneensä Enkeleitä olemaan matalan lavan edustalla ja tarvittaessa estämään yleisön ryntäämisen lavalle ja suojaamaan sähkölaitteita. Helvetin enkeleiden mukaan heidän käskettiin ”seisoa lavan edessä” ja heille annettiin palkkioksi ”500 dollarin kaljalasti”. Stones oli aiemmin samana vuonna käyttänyt englantilaisia paikallisia Helvetin enkeleitä järjestysmiehinä Hyde Parkin ilmaiskonsertissaan, mutta joukko oli lähinnä ”koulupoikia” ja lainkuuliaisia harrastelijoita verrattuna amerikkalaisiin, lähes lainsuojattomiin vastineisiinsa.
Elokuva

The Rolling Stones julkaisi vuonna 1970 dokumenttielokuvan Gimme Shelter, joka kuvaa yhtyeen vuoden 1969 kiertuetta, ja myös Altamontista on runsaasti kuvamateriaalia. Elokuvan ohjasivat Albert Maysles, David Maysles ja Charlotte Zwerin. Elokuvassa näkyy festivaalilla tapahtuneita välikohtauksia ja myös Meredith Hunterin puukotus. Tapaus oli tallentunut sattumalta, kun kameramies Eric Saarinen oli kuvannut yleisöä. Tämä huomattiin vasta editointivaiheessa. Santanan ja Crosby, Stills, Nash & Youngin esiintymisiä elokuvassa ei nähdä. Santana kieltäytyi materiaalinsa näyttämisestä, vedoten konserttiin liittyviin huonoihin tuntemuksiin.
Tätä elokuvaa lukuun ottamatta festivaaleilta ei ole julkaistu virallisia äänitteitä eikä videomateriaalia. Rolling Stonesin koko setti ja osia muiden yhtyeiden esiintymisistä on tallennettu bootleg-julkaisuille.
Kappaleet

Santana
Savor
Jingo
Evil Ways
Conquistadore Rides Again
Persuasion
Soul Sacrifice (keskeytettiin välillä yleisön kahakoinnin vuoksi)
Gumbo
Jefferson Airplane
We Can Be Together
Somebody to Love
The Other Side of This Life (Fred Neil -cover) (keskeytettiin välillä Marty Balinin ja Enkelien välisen kahakan vuoksi)
3/5 of a Mile in 10 Seconds
Greasy Heart
White Rabbit
Come Back Baby (Walter Davis -cover)
The Ballad of You & Me & Pooneil
Volunteers
The Rolling Stones
”Jumpin’ Jack Flash”
”Carol” (Chuck Berry -cover)
”Sympathy for the Devil” (jouduttiin keskeyttämään ja aloittamaan alusta tappeluiden vuoksi)
”The Sun Is Shining” (Jimmy Reed -cover)
”Stray Cat Blues”
”Love in Vain” (Robert Johnson -cover)
”Under My Thumb” (keskeytyi tappeluiden ja Hunterin puukotuksen vuoksi, aloitettiin alusta)
”Brown Sugar” (kappaleen ensiesitys)
”Midnight Rambler”
”Live with Me”
”Gimme Shelter”
”Little Queenie” (Chuck Berry -cover)
”(I Can’t Get No) Satisfaction”
”Honky Tonk Women”
”Street Fighting Man”