stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aigina (antiikin kaupunki)
Rakennukset ja löydökset > Kaupungissa

Aiginan akropolis sijaitsi suhteellisen matalalla niemellä nykyisen kaupungin luoteispuolella. Arkeologinen alue tunnetaan nykyisin nimellä Kolóna (”Pylväs”). Sen merkittävin kohde on Apollonille omistettu temppeli, mutta alueella on myös muiden rakennusten jäänteitä. Suuri osa antiikin aikaisesta kaupungista on nykyisen kaupungin alla.
Apollonin temppeli
Apollonille omistettu temppeli oli akropoliin merkittävin rakennus. Se oli rakennettu arkaaisen kauden lopulla noin 520–500 eaa. Paikalla on kuitenkin ollut varhaisempi temppeli jo noin 700–600 eaa. Temppeli edusti doorilaista tyyliä ja sen julkisivussa oli 6 x 12 pylvästä. Temppelissä oli naos eli cella sekä pronaos ja opisthodomos. Rakennus purettiin roomalaisella kaudella ja korvattiin jonkinlaisella linnoituksella. Temppelistä on jäljellä yksi pylväs, josta koko alue on saanut Kolóna-nimensä. Temppelin paikalta on tehty löytöjä aina helladiselle ja neoliittiselle kaudella saakka, mikä kertoo paikan pitkästä asutushistoriasta. Yhteensä on löydetty merkkejä 11 eri asutuskerrostumasta samalla paikalla.
Aiakeion
Apollonin temppelin kaakkoispuolella oli arkaaisella kaudella rakennettu suorakulmaisella aitauksella erotettu pyhäkkö, johon kuului muun muassa propylon ja alttari. Se on tulkittu Aiakeioniksi eli Aiakokselle omistetuksi herooniksi.
Akropoliin alueen muut rakennukset
Temppelin pohjoispuolella on kahden naiskoksen eli pienen temppelin jäänteet sekä pyöreä rakennelma, joka saattoi olla Fokoksen hauta. Lännempänä on Attaleioniksi kutsuttu Pergamonin valtakaudella rakennettu rakennus. Idempänä ovat puolestaan teatterin ja stadionin jäänteet. Pausanias kuvasi teatterin yhtä suureksi kuin Epidauroksen teatteri. Myös kaupungin buleuterion eli neuvoston kokoontumispaikka tunnetaan.
Kaupungin pyhäköihin kuuluivat jo mainittujen lisäksi myös muun muassa Poseidonin, Demeter Thesmoforoksen, Artemiin, Dionysoksen ja Hekaten pyhäköt. Sieltä on tunnistettu myös juutalaisten synagogan jäänteet, mukaan lukien mosaiikkilattiaa.
Satamat ja kaupunginmuurit
Kaupungissa oli kaksi satamaa. Toinen, salaiseksi satamaksi kutsuttu sotasatama sijaitsi pohjoisempana akropoliin puolella ja toinen, suurempi kauppasatama sen eteläpuolella. Satamia suojasivat aallonmurtajat, joiden päässä oli tornit. Varsinkin toisen sataman aallonmurtajien jäänteet ovat hyvin näkyvissä Kolónan niemen eteläpuolella.
Kaupunki akropolis ja satamat mukaan lukien oli ympäröity kaupunginmuureilla, joiden paksuus oli noin kolme metriä ja joissa oli torneja epäsäännöllisin määrävälein. Muureissa oli kolme pääporttia.
Rakennukset ja löydökset > Kaupungin ulkopuolella

Afaian temppeli
Afaialle omistettu temppeli on saaren tunnetuin muinaisjäänne. Afaia oli paikallinen aiginalainen jumalatar, joka myöhemmin yhdistettiin yleiskreikkalaiseen Atheneen.
Temppelin paikalla on ollut kulttitoimintaa ilmeisesti jo mykeneläisellä kaudella. Ensimmäinen tunnettu pyhäkkö paikalla rakennettiin arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Siihen kuului alttari sekä jonkinlainen rakennus Afaian kulttikuvalle. Ensimmäinen temppeli rakennettiin 500-luvulla eaa. Samalla rakennettiin toinen alttari sekä propylon-monumentaalisisäänkäynti.
Pyhäkkö uusittiin 400-luvun alussa eaa. Tuolloin temppeliä ja koko pyhäkköaluetta laajennettiin. Uusi temppeli edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 6 x 12 pylvästä. Kaksi viiden pylvään riviä jakoi temppelin ytimen eli naoksen kolmeen laivaan. Tämän temppelivaiheen koristelu viittaa siihen, että temppeli oli virallisesti omistettu Athenelle, mutta kansa todennäköisesti yhdisti kultin edelleen vanhempaan Afaiaan. Merkittävimmät veistoskoristelut temppelistä ovat sen päätykolmiot, jotka esittivät Troijan sotaan liittyneitä tapahtumia Athenen läsnä ollessa.
Muut temppelit
Zeus Panhelleniokselle omistettu temppeli sijaitsi saaren eteläosassa. Sitä pidettiin Aiakoksen perustamana. Aiemmin Afaian temppeliä luultiin joskus kyseiseksi Zeuksen temppeliksi. Pausanias mainitsee, että saarella oli myös Herakleion eli Herakleelle omistettu temppeli.
Rakennukset ja löydökset > Esinelöydöt

Kaupungista tehdyt esinelöydöt ovat Aíginan arkeologisessa museossa Kolónan arkeologisen alueen yhteydessä. Afaian temppelin koristeluiden säilyneet osat ovat Glyptothekissä Münchenissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta antiikin Aigina Wikimedia Commonsissa
Niin kutsuttua Aíginan aarretta minolaiselta kaudelta, n. 1850–1550 eaa. British Museum.
Aiginan lyömä stateeri, n. 550–525 eaa. Toisen puolen kuvituksessa merikilpikonna.
Apollonin temppelin rauniot Kolónassa.
Aiginan akropoliin raunioita.
Afaian temppelin rauniot.
Paavola

Paavola tarkoittaa seuraavia:
Maantieteelliset

Paavola, entinen Suomen kunta Pohjois-Pohjanmaalla
Paavola, entinen Ruukin kunnan taajama (aikaisemmin vuoden 1973 alussa lakkautetun Paavolan kunnan kuntakeskus), nykyisin Siikajoen kunnan taajama.
Paavola, Forssan kaupunginosa
Paavola, Hyvinkään kaupunginosa
Paavola, Kaustisen kylä
Paavola, Lahden kaupunginosa
Paavola, Myrskylän Myrskylänkylän kylä
Paavola, Salon kylä
Paavola, Lapuan kylä
Henkilöitä

Aimo Paavola (1928–1999), pesäpalloilija
Eliisa Paavola (s. 1976), taidemaalari
Eero Paavola (1916–2003), opettaja, koulun- ja opistonjohtaja, metsäneuvos
Erkki Paavola (1903–1983), radiotoimittaja ja Vapaamielisten liiton kansanedustaja
Frans Vilho Paavola (1875–1910), Turun Sanomien toimitussihteeri ja päätoimittaja
Jari Paavola (s. 1960), jääkiekkomaalivahti
Johan Gustaf Paavola (1848–1887), juristi ja Tornion pormestari
Johannes Paavola (1894–1961), taidemaalari ja kuvaamataidon opettaja
Jouko Paavola (1909–1972), teatterinjohtaja ja ohjaaja
Jouko Paavola (1942–2016), sellisti ja sellopedagogi
Juppo Paavola (1974–2024), rumpali
Jyrki Paavola (s. 1944), freelance-toimittaja, muusikko, sarjakuvien tekstittäjä ja ravintolayrittäjä
Lauri Paavola (1906–1988), everstiluutnantti
Maija-Leena Paavola (s. 1956), eduskunnan pääsihteeri vuodesta 2016
Martti Paavola (1898–1990), säveltäjä ja pianopedagogi
Martti Paavola (1898–1992), sähkötekniikan professori
Matias Paavola (s. 1994), jalkapalloilija
Matti Paavola (1786–1859), rukoilevaisuusliikkeen vaikuttaja
Mauno Paavola (s. 1942), virkamies ja yritysjohtaja, energianeuvos
Mikko Paavola (s. 1998), seiväshyppääjä
Minna Paavola (s. 1984), kuulantyöntäjä ja kiekon- ja moukarinheittäjä
Onni Paavola (1916–1974), pesäpalloilija ja kauppaneuvos
Paavo J. Paavola (1935–2021), varatuomari ja valtakunnansovittelija 1971–1979
Pekka Paavola (1933–2023), Tampereen kaupunginjohtaja 1969–1985 ja oikeusministeri 1972
Pentti Paavola (1923–2020), Haminan palloilijoita edustanut pesäpalloilija
Pentti Paavola (1930–2020), Jyväskylän Kiriä edustanut pesäpalloilija
Petteri Paavola (s. 1992), näyttelijä
Raimo Paavola (1933–2006), taidemaalari ja taidegraafikko
Raimo Paavola, Kenraali Vahva, suomalainen muusikko, Portion Boys -yhtyeen jäsen
Rodney Paavola (1939–1995), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Sami Paavola, taikuri
Satu Paavola (s. 1970), näyttelijä ja televisiojuontaja
Silja Paavola (s. 1956), Suomen lähi- ja perushoitajaliitto SuPerin puheenjohtaja
Tommi Paavola (s. 1965), jalkapalloilija
Tonja Paavola (s. 1977), jalkapalloerotuomari
Veli-Erkki Paavola (s. 1967), raviohjastaja
Vesa Paavola (s. 1947), tietokirjailija ja kolumnisti
Väinö Paavola (1882–1953), opettaja, päätoimittaja ja kirjakauppias
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Paavola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ounastunturin rengasaita

Ounastunturi.
Ounastunturin rengasaita oli vuosina 1896-1901 Ounastunturin ympäri rakennettu noin 83 kilometrin pituinen aita, jonka tarkoituksena oli estää porojen vaeltaminen pois alueen sisältä ja toisaalta estää ulkopuolella vaeltavia poroja pääsemästä aidan sisäpuolella oleville hyville laidunmaille. Aita kiersi koko Ounastunturin sekä Pallastunturin Enontekiön puoleisen osan. Nykyisellään sen sisälle mahtuisi lähes koko Pallas-Yllästunturin kansallispuisto. Suurin osa aidasta on vuosikymmenten kuluessa maatunut, niin että jäljellä on vain muutamia pystytolppia.
Aidan sisälle jäi saamelaisten perinteisiä kotapaikkoja sekä porojen laidunalueita. Saamelaisten mukaan suomalaisten uudisasukkaiden rakentaman aidan tarkoituksena olikin vallata heille kuuluneita laitumia ja päästä eroon saamelaisista poronhoitajista. Aidan rakentumisen jälkeen alkoi "Ounastunturin terroriksi" kutsuttu kausi, jolloin suomalaisten poronhoitajien kerrotaan varastaneen saamelaisten poroja sekä polttaneen heidän asuinsijojaan. Neljän saamelaisen kerrotaan myös saaneen surmansa aidan läheisyydessä tapahtuneissa väkivaltaisuuksissa. Viranomaiset eivät milloinkaan tutkineet tapauksia, eikä ketään rangaistu. Tapahtumat ovat kulkeneet saamelaisten keskuudessa tarinoina ja joikuina sukupolvien ajan ja aita on kansanperinteessä saanut nimitykset "Kuolemanaita" tai "Veriaita". Tutkija Anne-Maria Magga on pitänyt aitaa valtion toimenpiteiden mahdollistamana asuttajakolonialismina.
Historia

Ounastunturin rengasaidan rakentaneet suomalaiset olivat muuttaneet seudulle vasta 1880-luvulla Pohjois-Savosta. Omaksuttuaan poronhoidon he alkoivat kilpailemaan saamelaisten kanssa samoista laidunmaista, vaikkei se ollutkaan heidän päätoimeentulonsa. Saamelaisten perinteiset siidat korvattiin Enontekiössä valtiojohtoisesti organisoiduilla paliskunnilla vuonna 1893 voimaan astuneella poronhoidon ohjesäännöllä. Paliskuntien jäsenyys oli edellytys laidunnusoikeuden saamiseksi valtion omistamille maille. Pitäjään perustettiin kaksi saamelaista ja kaksi suomalaista paliskuntaa. Suomalaiset talonpojat perustivat Ounastunturin aitayhdistyksen, joka haki valtiolta rahaa Ounastunturin rengasaidan rakentamista varten. Aidan oli tarkoitus rajata sisäänsä saamelaisten talvilaidunalueita. Virallisen selityksen mukaan sen piti estää porojen pääsy maanviljelijöiden heinäniityille ja säästää aidan sisäpuolisia alueita kesälaitumiksi estämällä poroja vaeltamasta sen sisälle talvisaikaan. Rakentamista varten myönnettiin Enontekiön kunnan takamaa valtionlaina sekä valtion myöntämä avustus. Maggan mukaan aitayhdistys perustettiin valtaamaan saamelaisten käyttämiä alueita, sillä sen alkuperäiset säännöt sulkivat saamelaiset pois jäsenyydestä, mutta kruununvoudin päätöksellä kaikkien kuntalaisten oli päästävä osakkaaksi. REngasaidan rakentaminen aloitettiin 1896 ja se valmistui lopullisesti 1901. Vanhempien lähteiden mukaan se olisi rakennettu vasta vuosina 1905-1908.
Pohjoisosassaan rengasaita kiersi koko Ounastunturin ja sen eteläosan sisään jäivät vielä Pallastuntuturin Lumikeron ja Vuontiskeron huiput. Rengasaita vaikeutti saamelaisten perinteistä jutaamista, kun heidän kotapaikkansa sekä porojen laidunalueet jäivät sen sisäpuolelle. Osa saamelaisista päätti jäädä poroineen perinteisille talvilaidunalueilleen aidan sisälle. Perimätiedon mukaan suomalaiset varastivat suurimman osan aidan sisällä olleista saamelaisten poroista, jonka lisäksi heidän kotasijojaan poltettiin ja poroerotteluun käytettyjä rakenteita tuhottiin. Perimätiedon mukaan aidan rakentamisen jälkeen vuosina 1907–1933 Ounastunturin alueella surmattiin neljä saamelaista ja tehtiin yksi murhayritys. Sarrin-Lassi (Lars Prost) katosi 1907, Keto-Juho (Johan Erik Ketola) kuoli väkivaltisesti ollessaan porotöissä 1910, Valkko-Lassi (Lauri Valkeapää) kuoli väkivallan aiheuttamiin vammoihin 1914 ja Niku Nutti kuoli väkivallan seurauksena 1933.
Tapahtumien seurauksena useat saamelaisperheet muuttivat lopulta Kittilään tai Inariin. Rakentamisen jälkeen aitaa ei enää huollettu, koska se oli täyttänyt tehtävänsä eli saamelaisten maat oli vallattu. Laitumet puolestaan kulutettiin vuosikymmenessä loppuun, niin että aidan sisällä porojen pääasiallinen talviravintona toiminut jäkälä loppui kokonaan. Suomalaiset paliskunnat menettivät lähes kaikki poronsa, ja lopulta vuonna 1918 seudulle muodostettiin ainoastaan yksi paliskunta yhdistämällä suomalaiset paliskunnat toiseen jäljelle jääneeseen saamelaiseen paliskuntaan.
Jalmari Helander

| Jalmari Helander |
| --- | --- |
 Jalmari Helander Jussi-gaalassa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1976 (ikä 48)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1999–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Rare Exports Big Game
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jalmari Helander (s. 21. heinäkuuta 1976) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on ohjannut mainoksia, lyhytelokuvia ja musiikkivideoita. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa, Rare Exports sai ensi-iltansa joulukuussa 2010. Cate Blanchett nimesi sen yhdeksi suosikkielokuvistaan ja Helander sai elokuvasta parhaan lavastuksen Jussin.
Helanderin toinen pitkä elokuva, Big Game on suomalaistuotanto, joka kuvattiin Saksassa. Elokuvan pääosia esittävät Samuel L. Jackson ja Rare Exportsissakin esiintynyt Onni Tommila. Muissa rooleissa ovat esimrkiksi Jim Broadbent, Ray Stevenson ja Felicity Huffman.
Kaikkien Helanderin pitkien elokuvien tuottajana on toiminut Petri Jokiranta. Helander ja Jokiranta saivat yhteistyöstään elokuvataiteen valtionpalkinnon 2011.
Helander on käyttänyt useissa tuotannoissaan jo ensimmäisistä lyhytelokuvista tuttua tekijäryhmää, johon kuuluvat muun muassa käsikirjoittajaveli Juuso Helander, kuvaaja Mika Orasmaa sekä näyttelijä Jorma Tommila.
Yksityiselämä

Näyttelijä Onni Tommila on Helanderin sisarenpoika. Helanderin sisko on lavastaja Ida Helander-Tommila.
Filmografia > Pitkät elokuvat

Rare Exports, 2010
Big Game, 2014
Sisu, 2023
Filmografia > Lyhytelokuvat

Jäämies, 1999
Maxmillian Tarzan, 1999
Ukkonen, 2001
Rare Exports, Inc., 2003
Rare Exports: The Official Safety Instructions, 2005
Fakiiri, 2006
Toinen puoli puolustusvoimista, 2007.
Filmografia > TV-sarjat

Luottomies, 2018
Kalifornian kommando, 2020
Palkinnot

Lavastuksen Jussi-palkinto elokuvasta Rare Exports (2011)
Elokuvataiteen valtionpalkinto yhdessä Petri Jokirannan kanssa (2011)
Aiheesta muualla

Jalmari Helander Elonetissä.
Jalmari Helander Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jalmari Helanderin kummallinen satu. Ylen elävä arkisto (2012)
Kalle Kinnunen: Big Game – kuinka Hollywood tuotiin Suomeen. Johnny Kniga, 2015.
Ovdasaš

Ovdasaš on saamelaiseen muinaisuskoon kuuluva etiäinen. Se voi ilmaantua joko visuaalisena (näköaistiin liittyvänä) tai auditiivisena (kuuloon tai ääneen liittyvänä) ilmestyksenä. Vaikka ovdasaš voi ilmaantua tunnistettavana yksilönä, yleisempiä ilmestyksiä ovat erilaiset koputukset tai askeleet. Niissä vierailijan identiteetti jää epäselväksi.
Ovdasaš-kohtaamisia ei koettu normaalisti pelottavaksi, mutta joskus niiden uskottiin olevan kuoleman enteitä. Myöhemmässä toissijaisessa perinteessä ovdasaš-hahmot ovat esiintyneet myös shamaanin lähettäminä kummituksina.
Rusoperäkerttuli

| Rusoperäkerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Viherkerttulit Leiothlypis
Laji::  luciae
Kaksiosainen nimi
 Leiothlypis luciae  Cooper, 1861 
Synonyymit
 Oreothlypis luciae  Vermivora luciae 

Katso myös
   Rusoperäkerttuli Wikispeciesissä   Rusoperäkerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rusoperäkerttuli (Leiothlypis luciae) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Rusoperäkerttulia tavataan pesivänä Yhdysvaltain lounaisosissa ja Meksikon pohjoisosissa sekä talvehtivana etelämpänä Meksikossa. Sen populaatio on hyvin suuri ja kannankehitys vakaa. Laji on luokiteltu einvoimaiseksi.
Viherkerttuli

| Viherkerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Viherkerttulit Leiothlypis
Laji::  celata
Kaksiosainen nimi
 Leiothlypis celata  (Say, 1823) 
Synonyymit
 Oreothlypis celata  Vermivora celata 

Katso myös
   Viherkerttuli Wikispeciesissä   Viherkerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherkerttuli (Leiothlypis celata) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viherkerttulia tavataan laajalla alueella Alaskassa, Kanadassa, Yhdysvaltain länsiosissa ja Meksikon pohjoisosissa sekä talvehtivana etelämpänä Yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa. Sen populaatio on hyvin suuri ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lexica

| Lexica ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1967
Tyyppi:  ainejärjestö
Kotipaikka:   Tampere
Puheenjohtaja:  Viveka Strömmer
Jäsenlehti:  Konteksti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lexica ry on suomalainen rekisteröitynyt yhdistys, joka toimii Tampereen yliopiston vieraiden kielten opiskelijoita edustavana ainejärjestönä. Yhdistys on perustettu vuonna 1967. Kaudella 2023-2024 sen hallituksen puheenjohtajana toimii Viveka Strömmer. Se toimii ylioppilaskunta TREY:n alaisuudessa.
Lexica edustaa kaikkia Tampereella opiskeltavissa olevia vieraita kieliä ja yhdistyksen alaisuudessa toimii kielikohtaisia ainekerhoja: Svenssonit (pohjoismaiset kielet), Kosmos (venäjän kieli), Lederhosen (saksan kieli) ja SAS (englannin kieli). Ainekerhot toimivat samanaikaisesti myös käännöstieteen opiskelijoita edustavan Translan alaisuudessa.
Yhdistys on kehittänyt pelin nimeltä kyrpong.
Aiheesta muualla

Lexica Facebookissa
Lexica Instagramissa
Outokummun lukio

| Outokummun lukio |
| --- | --- |
Sijainti:  Kaivosmiehenpolku 5, 83500 Outokumpu
Koordinaatit:  62.7295°N, 29.0064°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Rehtori:  Juhani Räsänen
Oppilaita:  84 (2018)
Verkkosivut
Outokummun lukio on pohjoiskarjalaisessa Outokummun kaupungissa toimiva yleissivistävä lukio.
Vuonna 2018 lukiossa opiskeli 84 lukiolaista.
Aiheesta muualla

Outokummun lukio, Lukio (Arkistoitu – Internet Archive) (opintopolku.fi)
Valtteri Moren

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 15. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Vantaa, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Junioriseurat
1996–2004: Kiffen
2005–2006: PK-35
2007–2009: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2012 | Klubi 04 | 36 | (2) |
| 2010–2015 | HJK | 79 | (5) |
| 2015–2020 | Waasland-Beveren | 76 | (1) |
| 2020–2023 | HJK | 37 | (1) |
| 2020–2023 | → Klubi 04 | 3 | (0) |
Maajoukkue
| 2009 | Suomi U18 | 12 | (0) |
| 2010 | Suomi U19 | 2 | (0) |
| 2010–2011 | Suomi U21 | 5 | (0) |
| 2014–2017 | Suomi | 4 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. marraskuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. kesäkuuta 2017.
Valtteri Moren (s. 15. kesäkuuta 1991 Vantaa) on suomalainen entinen jalkapalloilija, joka edusti urallaan pisimpään Veikkausliigassa pelaavaa HJK:ta. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Pelaamisen Moren aloitti 4-vuotiaana toisessa helsinkiläisseurassa, Kiffenissä. Pelattuaan seuran juniorijoukkueissa teini-ikään asti Moren vaihtoi seuraa PK-35:een. Kahden vuoden hän siirtyi HJK:n B-junioreihin, joista matka jatkui pian Klubi 04:een. Paikka vakiintui niin HJK:n organisaatiossa kuin Suomen nuorisomaajoukkueissakin.
Moren pelasi kaudella 2009 kolme ottelua Ykkösessä HJK:n yhteistyöseura Klubi 04:n riveissä. Hän debytoi Ykkösessä 5. syyskuuta 2009 ottelussa AC Oulua vastaan. Veikkausliigassa Moren pelasi ensimmäisen ottelunsa 13. kesäkuuta 2010 MYPA:a vastaan. Pääosan kaudesta hän pelasi edelleen Klubi 04:n miehistössä.
Talvella 2011 Moren harjoitteli HJK:n edustusmiehistön kanssa ja pääsi pelaamaan liigacupissa. Kaudella 2011 Moren pelasi kuusi liigaottelua ennen kuin kausi päättyi loukkaantumiseen elokuun alussa. Heinäkuussa 2020 Moren teki kauden 2022 loppuun saakka ulottuvan sopimuksen HJK:n kanssa.. Moren pelasi uransa viimeisen liigaottelun keväällä 2022. Pian sen jälkeen hänellä alkoi loukkaantumiskierre, joka piti hänet pois pelikentiltä.
Moren ilmoitti virallisesti syksyllä 2024, että hän joutuu lopettamaan uransa loukkaantumisten vuoksi. Hän yritti kuntouttaa itseään takaisin pelikuntoon yli kahden vuoden ajan.
Aiheesta muualla

Profiili HJK:n sivuilla
Aikajärjestelmä

Aikajärjestelmä on ajan mittaamiseksi sovittu järjestelmä, jota käytetään ajanlaskun perustana. Kaikki aikajärjestelmät muodostuvat sovitusta kiintopisteestä, jonka suhteen aikaa lasketaan, ja erilaisista sovituista aikaväleistä. Tavallisimmat aikavälit kaikissa järjestelmissä ovat olleet ja ovat edelleen Maan vuorokausi ja vuosi.lähde? Ajanlaskun aloituksen ja muiden aikavälien määrittelyt vaihtelevat järjestelmittäin.
Käytössä olevat aikajärjestelmät

Vuorokauden pituuden mittaamiseen on kehitetty erilaisia aikajärjestelmiä.
Käytössä olevat aikajärjestelmät > UT0

Yleisaika (Universal Time) määritellään observatorioissa tähtien näennäisen liikkeen tai galaksin ulkopuolisten radioaaltolähteiden perusteella sekä maata kiertävistä satelliiteista. Näin syntyy paikallinen virhe maapallon maantieteellisten ja magneettisten napojen välisestä erosta, joten UT0-aika ei ole tarkasti ottaen ”universaali”.
(Katso myös tähtiaika)
Käytössä olevat aikajärjestelmät > UT1

UT1-aikajärjestelmässä korjataan UT0:n epäkohdat napojen kanssa UT1 on sama joka puolella maapalloa. Se kertoo maapallon kiertokulman tiettyyn vakiovertauspisteeseen.
Käytössä olevat aikajärjestelmät > TAI

Kansainvälinen atomiaika (Temps Atomique International) on aikajärjestelmä, joka mitataan atomikelloilla. Perustana on nykyinen, cesiumatomin spektriin perustuva sekunnin määritelmä. Aikaa koordinoi BIPM-organisaatio (Bureau International des Poids et Mesures) Ranskassa.
Käytössä olevat aikajärjestelmät > UTC

Koordinoitu yleisaika (Coordinated Universal Time) on normaalisti käytettävä aika, joka seuraa kansainvälistä atomiaikaa, mutta kun ero UT1-aikaan nousee yli 0,9:ksi sekunniksi, UTC-aikaa siirretään tasan yksi sekunti eteen- tai taaksepäin karkaussekunnilla. Tämä tehdään 0–2 kertaa vuodessa, vuodenvaihteessa tai keskikesällä.
UTC:tä käyttivät eräät tutkimuslaitokset jo 1960-luvulla. Viralliseen käyttöön se tuli vuonna 1972, jolloin se syrjäytti aikaisemmin käytetyn GMT:n.
Käytössä olevat aikajärjestelmät > UTC > Lyhenne

Jos UTC-lyhenne otettaisiin suoraan englanninkielisistä sanoista Coordinated Universal Time, siitä tulisi CUT, ja jos se otettaisiin ranskankielisestä vastineesta temps universel coordonné, siitä tulisi TUC. Kansainvälinen televiestintäliitto kuitenkin halusi, että lyhenne ei olisi otettu vain ja ainoastaan jommastakummasta kielestä, joten kompromissiksi valittiin UTC (Universal Time, Coordinated, tai universel, temps coordonné).
Käytössä olevat aikajärjestelmät > GMT

Greenwichin aika (Greenwich Mean Time) on aiemmin käytetty aikajärjestelmä, joka on Greenwichin observatorion kautta kulkevan pituuspiirin keskiaurinkoaika ja käytännössä sama kuin UTC. (Keskimäärin aurinko ohittaa observatorion pituuspiirin kello 12.00 GMT). Aurinkoajan (todellinen aurinko) ja keskiaurinkoajan ero voi olla jopa 16 minuuttia. Ero johtuu maapallon vuotuisesta liikkeestä auringon ympäri.