stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abdul Salam Zaeef
Suomennettu teos

Elämäni Talebanin sisäpiirissä. Omaelämäkerta.  (Suomennos: Teemu Leminen, Jere Saarinen. Alkuperäinen käsikirjoitus pashtun kielellä, käännetty englanninkielisestä laitoksesta My Life With the Taliban, 2010)  Helsinki:  Minerva, 2011.  ISBN 978-952-492-480-1
Zelenogradsk

Zelenogradskin vaakuna.
Zelenogradsk (ven. Зеленогра́дск) on kylpyläkaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Itämeren rannalla Kuurinkynnään eteläreunassa 34 kilometriä Kaliningradista pohjoiseen. Kaupunki on osa Zelenogradskin piiriä ja toimii piirin hallintokeskuksena.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Zelenogradskin piirissä asui yhteensä 32 271 henkeä; heistä 13 026 asui Zelenogradskin kaupungissa.
Kaupungin kautta kulkee Kaliningradin ja Svetlogorskin Primorjen välinen rautatie.
Paikkakunta on perustettu vuonna 1252. Vuoteen 1945 saakka se kuului Saksan Itä-Preussiin nimellä Cranz. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1946. Kaupunki ympäröivine hiekkadyyneineen on suosittua lomanviettoseutua. Piirin alueella kuuluvalla, Unescon maailmanperintoluetteloon kuuluvalla Kuurinkyntäällä on kansallispuisto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zelenogradskin piirin sivusto (venäjäksi)
Kaliningradin alueen kaupungit
Yökönlehdet

| Yökönlehdet |
| --- | --- |
 Valkoyökönlehti (Pinguicula alpina)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Vesihernekasvit Lentibulariaceae
Suku::  Yökönlehdet Pinguicula  L.
Katso myös
   Yökönlehdet Wikispeciesissä   Yökönlehdet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yökönlehdet (Pinguicula) ovat soilla esiintyviä lihansyöjäkasveja. Ne pyydystävät hyönteisiä lehdillään, joissa on kasvin erittämää rasvaa. Hyönteinen jää lehtiin kiinni, eikä pääse pois. Yökönlehdet saalistavat yleensä vain hyttysiä pienempiä otuksia, mutta joskus lehdistä saattaa löytyä jopa sääski tai vastaava hyönteinen.
Yökönlehtilajit

Yökönlehtiä kasvaa monessa paikassa. Ne lajitellaan erilaisiin ryhmiin:
lauhkean vyöhykkeen lajit,
subtrooppiset,
meksikolaiset ja
trooppiset lajit.
Suomessa kasvavat lajit ovat:
valkoyökönlehti (Pinguicula alpina)
karvayökönlehti (Pinguicula villosa)
siniyökönlehti (Pinguicula vulgaris)
Muita lajeja:
meksikonyökönlehti (Pinguicula cyclosecta)
viiruyökönlehti (Pinguicula gypsicola)
rusoyökönlehti (Pinguicula lusitanica)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Yökönlehdet – Pinguicula
Yökönlehdet (Pinguicula)
Pinguicula.org: Luettelo yökönlehtilajeista (englanniksi)
ITIS: Pinguicula (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pinguicula (englanniksi)
Flora of China: Pinguicula (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161663  Wikispecies: Pinguicula  APDB: 193740  BioLib: 40965  CoL: 6QMW  EoL: 60117  EPPO: 1PNUG  FNA: 125513  FoC: 125513  GBIF: 3172450  GRIN: 9414  iNaturalist: 72300  IPNI: 23916-1  IRMNG: 1084598  ITIS: 34433  NBN: NHMSYS0000461696  NCBI: 4197  NZOR: d249c856-b82c-4a1e-aa24-4700451f6fd6  Open Tree of Life: 659715  PLANTS: PINGU  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30014019-2  Tropicos: 40009106  VASCAN: 1552  WFO: wfo-4000029780
Rockradio

Rockradio oli Yleisradion rockmusiikkiin erikoistunut radio-ohjelma, jota lähetettiin vuosina 1980–1990 ja 2000–2009.
Taustaa

Yleisradiolla oli 1980-luvulle asti radiolähetysten monopoli Suomessa. Pitkään maassa kuului kaksi valtakunnallista suomenkielistä radiokanavaa ja sen lisäksi yksi ruotsinkielinen. Radio oli tiukasti yhteiskunnan säätelemä, ja sen ohjaukseen vaikuttivat eduskunnan poliittiset voimasuhteet. Radiolla nähtiin olevan voimakas kansansivistystehtävä, ja siksi sen musiikkitarjontakaan ei vastannut kansan mieltymyksiä, vaan klassisella musiikilla ja muulla korkeakulttuurilla oli yliote. Populaarimusiikkia soitettiin hyvin säästeliäästi vielä 1970-luvullakin. Lisäksi käytössä olivat kiellettyjen levyjen listat, joille pääsi vähänkin arveluttava musiikki. Tosin joitakin vapaamielisempiä kausia oli ollut, muun muassa 1960-luvun lopun Reporadio, jolloin radiotoiminnassa heijastui poliittinen radikalismi ja voimakas yhteiskunnallinen tiedostaminen, joka useimmiten oli sidoksissa poliittisen vasemmiston ideologiaan. 1970-luvun loppupuolella kuitenkin koitti uusi kurin ja vanhoillisten arvojen aika myös radiossa. Poliittisista syistä Yleisradion hallinto oli jaettu kahteen eri osastoon: Kokoomuspuoleen johtamaan vanhoilliseen radio yhteen ja vasemmistojohtoiseen Radio kahteen. Nämä molemmat toimitukset jakoivat keskenään kahden suomenkielisen kanavan, yleisohjelman ja rinnakkaisohjelman sisällön tuottamisen. Näistä pääosin vain rinnakkaisohjelma soitti populaarimusiikkia.
Radion kuuntelijatutkimukset osoittivat 1970-luvun lopussa, että nuoret kuuntelevat yhä vähemmän radiota. Tästä huolestuneena joukko Yleisradion radio 2 -yksikön rock-toimittajia laati radion johdolle muistion, jossa esitteli asian ja sille ratkaisuehdotuksen. He moittivat radion musiikkipolitiikkaa liiasta sivistävyydestä ja musiikkitarjontaa sekä sisällön että lähetysaikojen puolesta nuorille sopimattomana.
Myös Soundi-lehti osallistui kampanjaan keräämällä festivaaleilla ja lukijoiden avulla muun muassa kouluissa allekirjoituksia rock-kanavaa puoltavaan adressiin. Adressin oli allekirjoittanut yli 16 000 henkilöä.
Radion johto suostui ehdotukseen ja myönsi rock-radiolle säännölliset lähetysajat ja lisää resursseja Radio 2:n viihdeohjelmien toimituksen alaisuudessa.
1980-luvun Rockradio

Alkuperäinen Rockradio aloitti toimintansa 2. kesäkuuta 1980 kello 15 uutisten jälkeen Yleisradion rinnakkaisohjelma-kanavalla ja Heimo Holopaisen toimittamana.
Jotkut vanhoista rockohjelmista, kuten Härmärock, Matkalla maineeseen ja Viikon pop-LP siirtyivät osaksi Rockradiota, toiset jatkoivat vanhoilla paikoillaan. Rockradio-ohjelmaa lähetettiin aluksi kahden tunnin iltapäivälähetyksinä maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin. Myöhemmin esitysaika vaihteli. 1980-luvulla Rockradion kanssa vuorotteli arkipäivinä Radio 1:n tuottama Nuortenradio-niminen makasiiniohjelma, joka keskittyi rockin sijasta enemmän tanssi- ja diskomusiikkiin.
Toimittajat

Rockradion toimittajia olivat muun muassa Jake Nyman, Heikki Harma (Hector), Holle Holopainen, Jukka Haarma, Juhani Kansi, Juha Tynkkynen, Tero Liete, Aki Sirkesalo, Hannu "Hauta" Blommila ja Outi Popp, joista kukin toi lähetyksissä esiin oman personnallisuutensa ja tyylinsä. Monet heistä olivat radion rock-ohjelmien vanhoja toimittajia ja muuten alan ammattilaisia sekä esiintyviä rock-muusikoita, kuten Heikki "Hector" Harma ja Heimo Holopainen, joka edelleen myös työskenteli muun muassa studiomuusikkona. Toimittaja Juha Tynkkynen siirtyi pari vuotta Rockradion aloittamisen jälkeen pahimman kilpailijan Radio Cityn palvelukseen. Vuonna 1988 myös Heimo Holopainen siirtyi kaupallisen paikallisradion palvelukseen toimien Radio Sykkeen päätoimittajana.
Lähetysten sisältö

Uuden rock-musiikin, laajasti käsitettynä sisältäen muun muassa soulin, bluesin ja reggaen, esittelyn ja uutuuksien seurannan lisäksi Rockradiolle oli määritelty tavoitteeksi myös nuorten maailmankuvan välittäminen ja nuorten ongelmien käsittely sekä niihin liittyvä tiedottaminen ja valistustyö. Tässä suhteessa se ei ollut identtinen amerikkalaisten ja eurooppalaisten radioiden rock-ohjelmien kanssa, jotka enimmäkseen toimivat kaupalliselta pohjalta, ja niissä varottiin puhumasta liian arkaluontoisista aiheista. Radion valistus- ja tiedostamiseen herättämistehtävät olivat Suomessa edelleenkin voimakkaasti esillä ja yleisesti hyväksyttyjä, vain siitä, minkälaiseen maailmankuvaan ja -katsomukseen kuuntelijoita tuli herättää, vallitsi joskus erimielisyys.
Erilaisen rock-musiikin lisäksi lähetyksissä oli myös juontajien tekemiä sketsejä, jotka käsittelivät ajankohtaisia asioita räväkällä tyylillä sekä pyrkivät myös valistamaan kuuntelijakuntaa, muun muassa muistuttamalla festariyleisöä raskauden ehkäisyn tarpeellisuudesta, tupakoinnin ja liiallisen alkoholin käytön vaaroista. 1980-luvun alun Rockradiosta saivat alkunsa Heimo Holopaisen sittemmin tunnetuksi tulleet radiohahmot, kuten Leo Eläin, Susi-Kalle Andersson ja Kapteeni Sika.
Kaupallisesti tuotetun musiikin lisäksi Rockradiossa saivat sijansa myös kuuntelijoiden lähettämät omat musiikkituotteet, muun muassa "Kellarinauhat ja nauhaposti" -nimisessä osiossa. Myös haastatteluja ja raportteja oli ohjelmassa, samoin kuin vastauksia kysymyksiin sekä suosikkiäänestyksiä. Myös kriittiset analyysit rock-tuotannosta ja levy-yhtiöistä kuuluivat Rockradion ohjelmaan.
Soittolistoja ei 1980-luvulla Yleisradiossa vielä ollut, vaan levyvalinnat perustuivat toimittajien omiin mieltymyksiin tai harkintaan.
Rockradio järjesti myös vuosittain suorana radioituja ja televisioita Härmärock-konsertteja, joissa esiintyivät suomalaisen rockin huippunimet.
Menestys

Vuoden 1981 kuuntelijatutkimusten mukaan Rockradio oli onnistunut tavoitteessaan eli oli houkutellut erityisesti alle 30-vuotiaat takaisin radioiden ääreen. Tutkimuksessa selvisi myös se, että Rockradio oli suositumpi nuorten keskuudessa kuin varsinaisesti nuorille suunnattu Nuortenradio ja sen asiaohjelmat, erityisesti tämä näkyi ikäryhmässä 13–20-vuotiaat. Myös hieman vanhempien kuuntelijoiden keskuudessa Rockradio oli seurattu, erityisesti sen toimittajat Jake Nyman ja Outi Popp.
Kritiikkiä ja kiistoja

Yleisradion radio 2:n tuottama Rockradio sai voimakasta kritiikkiä 1980-luvun alussa Radio 1:n Nuortenohjelmien toimittajalta Anneli Tempakalta sekä vanhemman polven toimittajalta Maija Dahlgrenilta. Erityisesti he kritisoivat ohjelmissa soitettavan uudemman suomalaisen rockin kielenkäyttöä, mutta myös toimittajien puheita ja asenteita, joiden he väittivät olevan poliittisesti värittyneitä.. Asiassa nähtiin jatkumoa 1960- ja 1970-luvuilla radiossa käydyille kulttuurisodille, joissa oli osin kysymys myös poliittisista ja maailmankatsomuksellisista erimielisyyksistä. Kiistan taustalla nähtiin myös kilpailu kuuntelijoista, koska Rockradio houkutteli radion ääreen nuoria suurin joukoin ja jätti varjoonsa perinteiset nuorten ohjelmat, jotka olivat varsin sovinnaisia ja konservatiivisia sekä selkeästi aikuisten ehdoilla ja näkökulmasta tehtyjä. Radio oli tuolloin poliittisesti jakautunut Kokoomusjohtoiseen Radio 1:een ja vasemmistojohtoiseen Radio 2:een, ja juopa niiden välillä oli usein näkyvä. Ne muun muassa jakoivat radion rinnakkaisohjelman iltapäivien nuortenohjelma-ajan vuoropäivinä. Jo Rockradiota luotaessa sitä tukevan muistion laatijat olivat arvostelleet radio 1:n nuortenohjelmien toimitusta kritiikittömyydestä ja pelkästä kaupallisten levyntuottajien etujen ajamisesta sekä kotimaisen musiikin syrjimisestä.
Kritiikissä Rockradio ja sen toimittajat usein leimattiin Reporadiosta tutuin äänenpainoin kommunisteiksi ja kommunistisen propagandan levittäjiksi. Erona kuitenkin oli se, että 1980-luvulla nuoriso ei ollut enää kiinnostunut politiikasta vaan oli enemmänkin politiikan vastaista, niin olivat myös monet Rockradion toimittajista. He kuitenkin saivat kritiikkiä, erityisesti Holopainen, muun muassa siviilipalvelukseen kehottamisesta, väkivaltaa ihannoivia sanoituksia ja rivouksia sisältävien kappaleiden soittamisesta.
Vielä 1970-luvulla julkisuudessa esitetty kritiikki esimerkiksi huonosta kielenkäytöstä ja ärsyttävistä mielipiteistä aiheutti helposti toimittajille varoituksia ja potkuja Yleisradion johdolta. Nyt ei käynyt niin, vaan keskustelu pysyi lähinnä vanhempien piirissä lehtien palstoilla, mutta toimittajat, myös Holopainen, saivat jatkaa hyväksi katsomallaan ja suosiota saavuttaneella tyylillään.
1990-luku: Radiomafia

1980-luvun loppupuolelle tultaessa Rockradiolle ja yleensäkin nuorten ohjelmille suunnattuja resursseja pienennettiin sekä lähetysaikoja supistettiin ja pirstottiin. Elettiin aikaa, jolloin paikallisradiot olivat tekemässä tuloaan Suomeen. Tämä toi uuden haasteen myös Yleisradiolle ja Rockradiolle.
Yleisradion suuressa kanavauudistuksessa Rockradion tilalle tuli uusi rock- ja popmusiikkiin keskittynyt radiokanava Radiomafia, joka aloitti toimintansa 1. kesäkuuta 1990.
2000-luku

YleQ-radiokanava herätti Rockradion nimen ja muodon henkiin 2000-luvulla. Esitysaika oli nyt alkuillasta. Juontajana oli Tero Liete.
Rockradio jatkui vuodesta 2007 vuoden 2009 loppuun Radio Suomessa keskiviikon ja torstain myöhäisillassa. Toimittajina olivat Tero Liete, Kalevi Pollari ja Kai Ulmanen.
Vuosina 2010–2011 Rockradion tilalle tuli Radio Suomessa perjantaisin lähetetty 50-minuuttinen Nyrokradio.
Aiheesta muualla

Raimo Salokangas: Aikansa oloinen: Yleisradio 1949–1996 (Yleisradion historia, 2.osa). Helsinki: Yleisradio, 1996. ISBN 951-43-0714-3.
Ylen aamu

| Ylen aamu> Ykkösen Aamu-TV |
| --- | --- |
Tyyli:  keskusteluohjelma
Kestoaika:  n 200 min
Luoja(t):  Yleisradio
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  3. maaliskuuta 1997 –
Aiheesta muualla
IMDb 
Ylen aamu (lokakuuhun 2019 saakka myös Ylen aamu-tv, Yle aamu-tv ja Aamu-TV, maaliskuuhun 2012 asti Ykkösen aamu-TV) on Yle TV1:ssä arkiaamuisin lähettävä ajankohtaisohjelma. Sen ensimmäinen lähetys esitettiin 3. maaliskuuta 1997.
Ohjelma toimitetaan ja lähetetään Helsingin Pasilasta, mutta se voidaan väliaikaisesti lähettää myös muualta (esimerkiksi kesäisin ohjelmaa on lähetetty muualta Suomesta ja joskus myös lähiulkomailta, kuten Virosta). Ohjelma tavoittaa aamuisin jopa 700 000 katsojaa.
Ylen aamun lähetys alkaa arkisin klo 6.25 ja päättyy klo 9.30 (vuoteen 2009 saakka 5.55–9.15). Kesäisin arkilähetys alkaa klo 6.55.
Arkipäivien ohjelmistoon kuuluu uutiset puolen tunnin välein. Aiemmin lähetyksessä nähtiin pidemmät uutiset, mutta ne lopetettiin lokakuussa 2019. Tätä aiemmin on jo lopetettu ruotsin- ja englanninkieliset uutislähetykset aamuissa.
Ylen aamun aiheista esitetään noin tunnin mittainen kooste samana arkipäivänä ohjelmassa Ylen aamun parhaat kello 15.10 Yle TV1:ssä. Aikaisemmin se esitettiin Yle TV2:ssa ja YLE24:lla myöhemmin iltapäivällä nimellä Tänään otsikoissa. YLE24 esitti myös varsinaisen aamu-tv:n rinnakkaislähetyksenä TV1:n kanssa.
Historia

Suomen ensimmäinen aamu-tv-ohjelma oli MTV:n Huomenta Suomi, jonka ensilähetys oli 1. joulukuuta 1989. Se oli aloittaessaan Pohjoismaiden ensimmäinen kaupallinen aamutelevisio-ohjelma.
Julkisen palvelun Yleisradio aloitti aamutelevision vuonna 1997, jolloin nähtiin Aamu-TV:n ensimmäinen lähetys 3. maaliskuuta. Koko lähetys lähetettiin Pasilasta. Ensimmäisen ohjelman juonsivat Päivi Saharinen ja Seppo Toivonen, ja uutiset luki Juha Hietanen. Alkuaikojen toisena juontajaparina vuorotteli Seija Vaaherkumpu ja Arto Nyberg. Tuottajana oli Kari Karjalainen.
Helsingin Lasipalatsin studio otettiin käyttöön 26. marraskuuta 1998. Uutiset, sää ja urheilu lähetettiin edelleen Pasilasta. Lasipalatsin ilme uudistettiin vuoden 2005 alkupuolella, uuden studion ilmeen suunnitteli lavastaja Teppo Järvinen. Lasipalatsista Aamu-TV siirtyi kesällä 2007 takaisin Pasilaan, jossa sitä kuvattiin uuden studion valmistumista odotellessa Pikku Joutsenen väliaikaisissa tiloissa. Ensimmäinen lähetys Aamu-TV:n uudesta studiosta lähetettiin 15. lokakuuta 2007. Uusi studio on aiempaa suurempi ja lähempänä uutisstudiota. Lisäksi sieltä on suora live-kamerayhteys Helsingin keskustaan.
21. lokakuuta 2019 ohjelman nimi, ulkoinen ilme ja studiotekniikka uusittiin täysin, samoin tapa käsitellä uutisaiheita. Uuden Ylen aamun juontajapareina toimivat vuoroin Tommy Fränti ja Rosa Kettumäki sekä Milla Madetoja ja Nicklas Wancke. Muita alkuvaiheen esiintyjiä ovat Anna Lehmusvesi, Mikko Haapanen ja Totti Toivonen sekä aamutelevisiossa jo vuonna 1997 mukana ollut Juha Hietanen.
Ohjelmisto

Ylen aamussa esitettiin aiemmin myös erilaisia ohjelmia, kuten uusien elokuvien arviointiin keskittyvää Tähtihetkeä. Lokakuusta 2019 alkaen ohjelmia ei enää esitetä. Sen sijaan aamussa nähdään erilaisia jälki-raateja, jotka kokoontuvat jokaisessa lähetyksessä kello 7.45. Jälkihiessä keskustellaan maanantaisin urheilutapahtumista, Jälkipörssissä tiistaisin talouden aiheista, Jälkidigissä some- ja digi-ilmiöistä keskiviikkoisin (Jälkikaronkassa tiedemaailman tapahtumista keskiviikkoisin noin kerran kuussa, jolloin Jälkidigiä ei nähdä) sekä Jälkinäytös kulttuurista torstaisin. Perjantaisin viikon uutisaiheista keskustelevat Jälkiviisaat.
Juontajat > Nykyiset juontajat

Sanna Savikko
Ilkka Lahti (myös uutisankkuri)
Anna Lehmusvesi
Totti Toivonen
Mikko Haapanen (myös uutisankkuri)
Juontajat > Nykyiset juontajat > Entisiä juontajia

| --- | --- |
 Heikki Ali-Hokka  Jan Andersson  Hilla Blomberg  Annika Damström  Kirsi Heikel  Juha Hietanen  Antti Sahlström  Sari Helin  Markus Hippi  Jakke Holvas  Ari Hursti (lauantailähetykset)  Rosa Kettumäki  Tomi Korhonen  Katri Makkonen  Riina Malhotra  Teresa Meriläinen-Aho :  Kati Niemeläinen (nyk. Parkkonen)  Jukka Niva  Arto Nyberg  Leena Pakkanen  Jussi-Pekka Rantanen  Leo Riski  Mika Saarelainen  Marja Sannikka  Päivi Saharinen (nyk. Storgård)  Seppo Toivonen  Sanna Ukkola  Seija Vaaherkumpu (ent. Rautio)  Katri Viippola  Anu Vilkman  Kirsi Virtanen (lauantailähetykset)  Matti Virtanen
Juontajat > Uutisankkurit

Tommy Fränti
Mikko Haapanen (myös juontaja)
Kreeta-Maria Kivioja
Ilkka Lahti (myös juontaja)
Aleksi Pöytäkangas
Ari Welling
Juontajat > Meteorologit

Anne Borgström
Jesse Heikkilä (sijaistava)
Marjo Hoikkanen (sijaistava)
Matti Huutonen
Nina Karusto (sijaistava)
Kerttu Kotakorpi
Laura Tuomola
Henri Nyman (sijaistava)
Elias Paakkanen
Seija Paasonen
Elina Suorsa (sijaistava)
Anniina Valtonen
Anssi Vähämäki (sijaistava)
Aleksi Lohtander
Aiheesta muualla

Ylen Aamu -kotisivut
Ylen Aamu Yle Areenassa
Ylen aamu Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Zelva

| Zelva (Зэльва, Зе́льва) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Zelva
 Koordinaatit: 53°08′56″N, 24°48′59″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Hrodnan alue
Väkiluku (10/2009):  7 396
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.zelva.grodno-region.by/en 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zelvan hallintopiirin sijainti Valko-Venäjän Hrodnan maakunnassa.
Zelva (valkoven. Зэльва, ven. Зе́льва; liett. Zelva; puol. Zelwa) on pieni kaupunkityyppinen taajama ja samanniminen piiri Hrodnan alueen eteläosissa Valko-Venäjällä. Zelvan taajama sijaitsee linnuntietä vajaa 90 kilometriä Hrodnasta kaakkoon. Lähimmät kaupungit ovat Vaukavysk lännessä ja Slonim idässä.
Zelvan keskustaajaman väkiluku oli lokakuun 2009 väestönlaskennassa 7 396 ja koko Zelvan piirin 19 119.
Taajaman pohjoisosissa on Zelvan rautatieasema (sijainti 53°09′40.6″N, 24°47′59.3″E) ja kaakkoislaidalla Hrodnan alueen suurin tekoallas (pinta-ala 1 190 ha).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zelva Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kuvaus taajamasta (englanniksi) (bycity.org)
Zelva region (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (region.grodno.by)
Zelvan keskustan kartta (englanniksi) (bycity.org)
Zelvan historiaa (englanniksi) (belarusguide.com)
WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaista topografiakarttaa alueesta (venäjäksi)
Valko-Venäjän rautateiden karttapohjainen aikatauluhaku (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Valokuvia kaupunkimaisen taajaman rakennuksista (venäjäksi) (globus.tut.by)
Valokuvia Zelvan piiristä (englanniksi) (radzima.org)
Yökaija

| Yökaija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Lymykaijat Pezoporus
Laji::  occidentalis
Kaksiosainen nimi
 Pezoporus occidentalis  (Gould, 1861) 
Synonyymit
 Geopsittacus occidentalis 
 Yökaijan levinneisyys. Vanha alue (vaaleanpunainen), nykyinen alue ja havaintovuosi (punainen)
Katso myös
   Yökaija Wikispeciesissä   Yökaija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Yökaija (Pezoporus occidentalis, synonyymi Geopsittacus occidentalis) on äärimmäisen uhanalainen Australian keski- ja länsiosien sisämaassa elävä lymykaijojen sukuun kuuluva kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan yökaija on noin 22–25 cm. Lajin päälaki, selkä, siivet ja pyrstö ovat vihreät tihein mustin kuvioin. Kasvojen ja kurkun vihreä väri on kirkkaampi kuin selän. Vatsa on väritykseltään keltainen ja ylävatsassa on mustia höyhenten kärkiä. Lymykaija (Pezoporus wallicus) eroaa yökaijasta pidemmän pyrstön perusteella.
Levinneisyys ja elinympäristö

Varmentamattomia havaintoja yökaijasta on tehty ympäri Australiaa, mutta varmennettuja havaintoja on tehty vain kahdelta paikalta Länsi-Australian ja Queenslandin osavaltioiden alueella.
Yökaijan elinympäristöä ovat pensaikkoiset ruohostomaat. Laji ilmeisesti elää kuivimpina kausina pensaikkoisemmilla alueilla ja siirtyy ruohostomaille kosteimpina kausina, jolloin siellä on myös enemmän siemeniä. Yökaija on nimensä mukaisesti pääosin yöaktiivinen eläin. Lintu juo ainoastaan kuivina kausina. Muulloin se saa tarvitsemansa nesteen ravinnostaan.
Yökaijakannan kooksi arvioidaan 50–249 täysikasvuista yksilöä, mutta se saattaa olla suurempikin. Lajiin kohdistuvia uhkia ei tunneta tarkasti, mutta sellaisiksi on ehdotettu esimerkiksi villiintyneitä kissoja ja kettuja, kasvinsyöjien ylilaidunnuksen aiheuttamaa eroosiota ja ympäristön tuhoutumista juomapaikkojen läheisyydessä, kilpailua ravinnosta, erilaisia tauteja sekä lintujen ja niiden munien laitonta keräilyä.
Elintavat

Lajin lisääntymisestä tiedetään hyvin vähän, mutta pesintä alkaa ilmeisesti sadekauden tai rankkasateiden jälkeen. Yökaijan pesä on maassa tai lähellä maanpintaa ruohomättään tai pensaan keskellä. Pesään johtaa ruohoilla katettu tunneli. Naaras munii tavallisesti kahdesta neljään munaa.
Benjamin Zephaniah

| Benjamin Zephaniah |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1958 Birmingham, Englanti
Kuollut: 7. joulukuuta 2023 (65 vuotta)
Kansalaisuus:  britti
Ammatti:  kirjailija, näytelmäkirjailija, runoilija
Puoliso:  Amina (1990-2002)
Uskonnollinen kanta:  rastafari
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  runous, nuortenkirjallisuus
Aiheesta muualla
benjaminzephaniah.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Benjamin Obadiah Iqbal Zephaniah (15. huhtikuuta 1958 Birmingham, Englanti – 7. joulukuuta 2023) oli jamaikalaistaustainen brittikirjailija ja -runoilija. Hänen taustansa oli rastafari-liikkeessä.
Vuonna 2008 The Times asetti hänet sijalle 48 listatessaan Britannian merkittävimpiä sodanjälkeisiä kirjailijoita.
Zephaniah oli vegaani ja anarkisti.
Aiheesta muualla

Benjamin Zephaniahin sivut
Rasta poet publicly rejects his OBE by Merope Mills, published by The Guardian on 27 November 2003.
Benjamin Zephaniah (Arkistoitu – Internet Archive) — from The Black Presence in Britain
Benjamin Zephaniah on Poetry, Politics and Revolution - video report by Democracy Now!
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Benjamin Zephaniah Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef