stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saku Kvist

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. huhtikuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Kotka, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 171 cm
Junioriseurat
2007–2009: PeKa
2010–2011: KooTeePee
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 | KooTeePee | 39 | (0) |
| 2013–2014 | JIPPO | 30 | (0) |
| 2015–2016 | PS Kemi | 26 | (1) |
| 2017 | KTP | 16 | (1) |
| 2018–2019 | PeKa | 15 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 126 | (6) |
Maajoukkue
| 2010 | Suomi U15 | 3 | (0) |
| 2011 | Suomi U16 | 8 | (1) |
| 2012 | Suomi U17 | 3 | (0) |
| 2013 | Suomi U18 | 8 | (0) |
| 2014 | Suomi U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Saku Kvist (s. 18. huhtikuuta 1995 Kotka) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kvist on Peli-Karhujen ja FC KooTeePeen kasvatti. Hän debytoi KooTeePeen edustusjoukkueen paidassa Ykkösessä kaudella 2010 vain 15-vuotiaana. Kvist pelasi KooTeePeen paidassa vuosina 2010–2013 39 ottelua. Elokuussa 2013 Kvist siirtyi lainalle saman sarjan JIPPOon, jonka riveissä hän pelasi loppukauden. Kvist siirtyi seuraavaksi kaudeksi pysyvästi joukkueeseen. Huhtikuussa 2015 hän solmi sopimuksen PS Kemi Kingsin kanssa. Hän pelasi kaudella 25 Ykkösen ottelua, onnistuen kerran maalinteossa. Kvist juhli kauden päätteeksi myös Ykkösen voittoa ja nousua Veikkausliigaan. Veikkausliigassa Kvist teki ensiesiintymisensä huhtikuussa 2016 tullen vaihdosta kentälle Seinäjoen Jalkapallokerhoa vastaan.
Kvist pelasi Suomen poikamaajoukkueissa 24 ottelua 2010–2014.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Ykkönen 2015
Into Saxelin

Into Ilmari Saxelin (11. heinäkuuta 1883 Hämeenlinna – 25. toukokuuta 1927 Pariisi) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä Carl Otto Saxelin oli oluttehtailija ja äitinsä Saida Maria taiteellisesti lahjakkaasta Blåfieldien suvusta. Myös hänen setänsä Oskar Saxelin oli taiteilija. Saxelinin veljiä olivat nimensä suomentaneet kirjailija Jalmari Sauli ja professori Jonni Sauli.
Saxelin opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1903–1905 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1908–1912.
Into Saxelin tunnetaan parhaiten nuoria miehiä ja naisia kuvaavista veistoksistaan. Opiskeluaikanaan Saxelin sai vaikutteita Auguste Rodinin töistä, mutta hänen omat teoksensa ovat tyyliltään lähempänä klassismia.
Into Saxelin kuoli kesken tuotteliaan luomisvaiheensa äkilliseen sairauteen Pariisissa.
Julkisia teoksia

Leikkiviä lapsia / Työskentelevää nuorisoa 1914, 1968, Nummen puistokatu, Turku
Vapaudenpatsas, 1922, Mannerheimin puisto, Oulu
Vironkävijäin muistopatsas, 1921, Bulevardi, Helsinki
Maalaisten talon julkisivuveistokset, 1921, Kamppi, Helsinki
Sara Wacklinin muistoreliefi, 1927, Ainolan puisto, Oulu
Yllätys, 1925, 1948, Meilahti, Helsinki
Herääminen, 1920-luku, 1957, Rantapuisto, Hämeenlinna
Kuvia julkisista teoksista

Leikkiviä lapsia, 1914, Turku.
Vapauden patsas, 1922, Oulu.
Maalaistentalon julkisivuveistokset (nainen), 1921, Helsinki.
Maalaistentalon julkisivuveistokset (mies), 1921, Helsinki.
Vapaussodan sankaripatsas, 1922, Kurikka, yhdessä Ahto Virtasen kanssa.
Vironkävijäin muistomerkki, 1923, Helsinki, yhdessä J. S. Sirénin kanssa.
Yllätys, 1925 (1948), Helsinki.
Herääminen, n. 1925, Hämeenlinna.
Sara Wacklinin muistoreliefi, 1927, Oulu.
Aiheesta muualla

Toivo Tarvas : Vaitelias veistäjä - Muisteloita kuvanveistäjä Into Saxelinista, Helsingin Sanomat Viikkoliite 21.04.1929, nro 16, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Into Saxelin Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Suolahden vapaaseurakunta

| Suolahden vapaaseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  vapaakirkollisuus
Kirkkokunta:  Suomen Vapaakirkko
Perustettu:  5. huhtikuuta 1926
Seurakunnan johtaja:  Jarmo Moisio
Pääkirkko:  Katvelankatu 16 44200 Suolahti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suolahden vapaaseurakunta on Äänekoskella toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1926. Seurakunnan johtaja ja pastori on Jarmo Moisio. Seurakunta kokoontuu Suolahden taajamassa Katvelankadulla sijaitsevassa vapaakirkossa. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan. Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi aamurukoukset ja rukousillat, raamattupiirit, lasten toiminta ja naisten illat sekä yhteistilaisuudet.
Suolahden vapaaseurakunta perustettiin huhtikuussa 1926. Seurakunta syntyi vapaakirkollisten Keski-Suomen piirilähetyksen kautta ja ensimmäisenä saarnaajana Suolahdessa toimi Arthur Pylkkänen. Aluksi seurakunta toimi Vapaan Lähetyksen seurakuntana ja toimi tämän herätysliikkeen seurakuntana vuoteen 1944 saakka. Seurakunta siirtyi vuonna 1944 Suomen Vapaakirkon alaisuuteen.
Toimitilat

Suolahden vapaaseurakunta kokoontui aluksi Pajala-nimisessä talossa, joka tunnettiin myös rukoushuone Bethelinä. Rukoushuone sijaitsi lähellä rautatieasemaa sekä Suolahden satamaa. Herätyskokouksia pidettiin myös nuorisoseuran talolla sekä työväentalolla. Seurakunnan perustamisenjälkeen ryhdyttiin uuden rukoushuonen hakkimiseen ja seurakunta osti vuonna 1926 talon, jota laajennettiin kokouskäyttöön sopivaksi. Uusi lähetystalo vihittiin käyttöön 10. lokakuuta 1926.
Sodan alkaessa rukoushuone joutui sotilaskäyttöön. Seurakunnan kokoontumispaikaksi tuli Myllylän talo. Sotien jälkeen seurakunta sai Lähetystalon takaisin. Juhannuksena 1945 oli
talon uudelleen vihkimisjuhla. Lähetystalo palveli seurakuntaa vuoden 1983 syksyyn saakka, jolloin vihittiin käyttöön uusi vapaakirkko aikaisemmin myymälänä toimineeseen rakennukseen.
Seurakunnan johtajat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Suolahden vapaaseurakunnan johtajina:
1926–1927: Arthur Pylkkänen
1928–1934: William Rimmi
1935–1937: Edvard Åkerlund
1938–1944: Toivo Moisio
1945–1953: Waldemar Kastepohja
1954–1963: Toivo Moisio
1963–1965: Toivo Kuusinen
1965–1966: Antero Korhonen
1967–1975: Hilding Koivuniemi
1975–1976: Otto Kallberg
1977–1981: Erkki Moisio
1981–1984: Keijo Piironen
1984–XXXX: Terho Sormunen
Someron Säästöpankki

Someron Säästöpankki toimii itsenäisenä paikallispankkina kuuluen valtakunnalliseen Säästöpankkiryhmään, joka yhdistää useita alueellisia säästöpankkeja Suomessa. Someron Säästöpankilla on konttorit Akaassa, Forssassa, Kemiönsaaressa, Kotkassa, Loimaalla, Loviisassa, Marttilassa, Perniössä, Salossa, Somerolla, Turussa ja Urjalassa.
Säästöpankkimuotoisilla pankeilla ei ole varsinaisia omistajia. Niissä ylintä valtaa käyttää isännistö.
Historia

Someron Säästöpankki on Suomen neljänneksi vanhin alkuperäisellä nimellään toimiva säästöpankki.  Sen perustamisprosessi aloitettiin vuonna 1875, kun Someron kuntakokous käsitteli asiaa ensimmäisen kerran. Pankin perustamiseen, kuten sääntöjen laatimiseen ja hyväksymiseen kului kaikkiaan viisi vuotta. Keisarillinen senaatti antoi vahvistuksen säännöille 9.4.1880. Someron Säästöpankin ensimmäinen virallinen pankkipäivä oli 25.10.1880. Ensimmäisen talletuksen, 300 markkaa, teki rouva Helene Löfgren.
Someron Säästöpankki laajeni 1990-luvun alkupuoliskolla Somerolta naapuri- ja lähikuntiin perustaen konttorit Saloon ja Forssaan vuonna 1993 sekä Perniöön ja Urjalaan vuonna 1994. Seuraavan kerran pankin laajeneminen jatkui vuonna 2020, jolloin avattiin Kemiönsaaren, Loviisan ja Akaan konttorit. Vuonna 2021 avattiin Kotkan konttori ja heti seuraavan vuonna Marttilan konttori. Vuonna 2022 pankki laajeni Turkuun ja keväällä 2023 Loimaalle.
Keväällä 2024 Kotkan uuden konttorin mittava remontti valmistui ja konttori muutti uusiin tiloihin P. E. Blomstedtin suunnittelemaan arvorakennukseen.
Liiketoiminta

Someron Säästöpankki tarjoaa pankkipalveluita niin yksityishenkilöille, yrityksille kuin yhteisöille. Sen palveluvalikoimaan kuuluvat muun muassa talletuspalvelut, asunto- ja kulutusluotot, sijoitus- ja säästämistuotteet sekä päivittäiset pankkiasiat, kuten maksukortit ja verkkopankkipalvelut. Lisäksi pankin lakipalvelu palvelee pankkisuhteesta riippumattomasti.
Paikallinen vaikuttavuus

Someron Säästöpankki on aktiivinen toimija paikallisissa yhteisöissä. Se tukee alueellista taloutta ja osallistuu erilaisiin yhteiskunnallisiin hankkeisiin, kuten nuorten talouskasvatukseen, urheiluseurojen ja tapahtumien tukemiseen ja paikallisten yritysten kehittämiseen. Lisäksi pankki lahjoittaa rahaa vuosittain Säästöpankkiryhmän Hyviä tekoja -kampanjan avulla.
Aiheesta muualla

Someron Säästöpankin kotisivut
Helen Maroulis

| Helen Maroulis |
| --- | --- |
 Helen Maroulis vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Helen Louise Maroulis
Syntynyt: 19. syyskuuta 1991 (ikä 33) Rockville, Maryland
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Uran tiedot
Pituus:  160 cm
Laji:  paini
Valmentaja:  Valentin Kalika
Aiheesta muualla
www.helenmaroulis.com
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Paini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Paini. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Paini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 53 kg |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Las Vegas 2015 | 55 kg |  |
|  Kultaa | Pariisi 2017 | 58 kg |  |
|  Kultaa | Oslo 2021 | 57 kg |  |
|  Hopeaa | Strathcona County 2012 | 55 kg |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2022 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Taškent 2014 | 55 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 2023 | 57 kg |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Guadalajara 2011 | 55 kg |  |
Helen Louise Maroulis (s. 19. syyskuuta 1991 Rockville, Maryland) on yhdysvaltalainen painija. Hän on vapaapainin olympiavoittaja Riosta 2016 ja kolminkertainen maailmanmestari.
Ura

Maroulis aloitti painiharrastuksen seitsemänvuotiaana. Uransa alussa hän joutui painimaan pääosin poikia vastaan. Korkeakouluiässä hän etsikin varta vasten kouluja, joilla olisi erillinen painijoukkue naisille. Maroulis opiskeli ensimmäisen yliopistovuotensa Missouri Baptist Universityssä ja siirtyi sitten Simon Fraser Universityyn Kanadaan. Hän voitti opiskeluvuosinaan neljästi Women’s Collegiate Wrestling Associationin (WCWA) mestaruuden.
Maroulis paini ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissaan vuonna 2008. Samana vuonna hän voitti pronssia nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 51 kg:n painoluokassa. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa 55-kiloisissa pronssia 2010 ja hopeaa 2011. Vuonna 2011 Maroulis voitti Pan-Amerikan kisojen kultaa ja vuonna 2012 Pan-Amerikan-mestaruuden ja MM-hopeaa 55 kg:n sarjassa. Hän hävisi MM-loppuottelussa Saori Yoshidalle. Hän pyrki aiemmin jälkimmäisenä vuonna myös Lontoon olympialaisiin, mutta hävisi Yhdysvaltain karsinnoissa olympiapaikan Kelsey Campbellille. Vuonna 2014 Maroulis saavutti MM-pronssia ja vuonna 2015 ensimmäisen MM-kultansa. Hän voitti 55-kiloisten sarjan MM-loppuottelussa Irina Ologonovan pistein 11–0. Vuonna 2016 hän paini Rion olympialaisissa 53 kilon sarjassa ja saavutti kultaa. Maroulis voitti olympialaisten loppuottelussa lajia pitkään hallinneen Saori Yoshidan pistein 4–1. Hänestä tuli näin ensimmäinen painin olympiakultaa voittanut yhdysvaltalaisnainen.
Vuonna 2017 Maroulis saavutti toisen MM-kultansa. Hän voitti 58 kiloisten sarjan loppuottelussa Marwa Amrin pistein 11–0. Hänen muutkaan vastustajansa eivät saaneet turnauksessa häntä vastaan yhtään pistettä. Myöhempinä vuosina Maroulisin uraa ovat haitanneet loukkaantumiset. Hän sai tammikuussa 2018 Intiassa käydyssä turnauksessa uransa toisen aivotärähdyksen, millä oli pitkäaikaisia terveysvaikutuksia. Myöhemmin samana vuonna hänellä todettiin myös traumaperäinen stressihäiriö. Maroulis paini saman vuoden lokakuussa MM-kilpailuissa, joissa hävisi avauskierroksella Alyona Kolesnikille. Hän sai ottelussa leikkaushoitoa vaatineen olkapäävamman. Hän kilpaili seuraavan kerran lähes puolitoista vuotta myöhemmin, helmikuussa 2020.
Maroulis saavutti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa pronssia 57 kg:n painoluokassa: Hän voitti samana vuonna 57-kiloisten maailmanmestaruuden kukistettuaan loppuottelussa intialaisen Anshu Malikin. Hän saavutti samassa sarjassa MM-hopeaa Belgradissa 2022 ja MM-pronssia niin ikään Belgradissa 2023. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuen 2024.
Maroulis sijoittui olympiapronssille Pariisissa 2024. Hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen naispainija, joka on saanut kolme olympiamitalia. Hän hävisi välierässä tulevalle kultamitalistille Tsugumi Sakuraille ja voitti pronssiottelussa Kanadan Hannah Taylorin.
Yksityiselämä

Helen Maroulis on puoliksi kreikkalainen. Hänen isänsä Yiannis Maroulis (Giánnis Maroúlis) on kotoisin Kálamoksen saarelta ja muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin 1960-luvun lopulla.
Aiheesta muualla

Helen Maroulis Twitterissä
Naispainin olympiavoittajat
| --- | --- |
48 kg:  2004:  Iryna Merleni  2008:  Carol Huynh  2012:  Hitomi Obara  2016:  Eri Tōsaka 
53 kg: 2016:  Helen Maroulis
55 kg:  2004:  Saori Yoshida  2008:  Saori Yoshida  2012:  Saori Yoshida 
58 kg: 2016:  Kaori Ichō
63 kg:  2004:  Kaori Ichō  2008:  Kaori Ichō  2012:  Kaori Ichō  2016:  Risako Kawai 
69 kg: 2016:  Sara Doshō
72 kg:  2004:  Wang Xu  2008: Wang Jiao  2012: Natalja Vorobjova 
75 kg: 2016:  Erica Wiebe
Naispainin sarjan 56/55 kg maailmanmestarit
Olli-Pekka Parviainen

Olli-Pekka Parviainen on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja.
Parviainen on kirjoittanut muun muassa raiskauksesta ja sen seurauksista kertovan jännitysdraaman Lain ulkopuolella (1987), jonka ohjasi Ville Mäkelä. Hän on oli myös toisena käsikirjoittana Peter Lindholmin elokuvassa Anita (1994). Tämän lisäksi hän on kirjoittanut joitakin televisioelokuvia.
Parviaisen veli on näyttelijä-käsikirjoittaja Jussi Parviainen.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Saku Leppänen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 8. kesäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Jyväskylä, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Junioriseurat
2000–2005: HuKi
2006–2014: JJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012 | Warkaus JK (laina) | 1 | (0) |
| 2014–2016 | JJK | 46 | (8) |
| 2017 | KuPS | 0 | (0) |
| 2017–2018 | JJK | 49 | (10) |
| 2019 | KTP | 10 | (0) |
| 2020 | FCV | 15 | (3) |
| 2022–2023 | FC Blackbird | 21 | (12) |
| Yhteensä | Yhteensä | 142 | (33) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Saku Leppänen (s. 8. kesäkuuta 1995 Jyväskylä) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Leppänen on Huhtasuon Kisan ja Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Ennen JJK:n edustusjoukkuetta hän pelasi ensimmäisen miesten ottelun lainasopimuksella Kakkosen Warkauden JK:ssa kaudella 2012. Kesällä 2013 Ensimmäisen kerran Leppänen pelasi JJK:n edustuksen paidassa harjoitusottelussa Notts Countyä vastaan. Ensimmäisen sarjapelinsä JJK:ssa hän pelasi seuraavana kesänä Ykkösessä. Leppäsen paikka avauskokoonpanossa vakiintui lopullisesti kaudella 2016.
Vaikka JJK nousi kauden 2016 päätteeksi Veikkausliigaan, siirtyi Leppänen Kuopion Palloseuraan talvella 2017. Pelipaikka ei kuitenkaan vakiintunut KuPS:ssa, joten Leppänen palasi JJK:hon, jossa hän avasi Veikkausliigauransa 8. huhtikuuta 2017 ottelussa IFK Mariehamn–JJK tullen vaihdosta kentälle toisella puoliajalla.
Aiheesta muualla

Leppänen soccerpunter-sivustolla (englanniksi)
Saku Leppänen elitefootball-sivustolla (englanniksi)
Hyundai Palisade

| Hyundai Palisade |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Hyundai
Valmistusvuodet:  2018–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  Hyundai Santa Fe XL
Teknisesti samankaltaisia:  Kia Telluride
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 V6
Iskutilavuus:  2,2–3,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  8-vaihteinen automaatti
Hyundai Palisade on Hyundain vuodesta 2018 lähtien valmistama suurikokoinen crossover-tyyppinen automalli, joka korvasi Hyundai Santa Fe XL:n. Se jakaa suuren osan tekniikastaan Kia Telluriden kanssa.
Palisade esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2018 lopulla. Bensiinimoottori on 3,8-litrainen V6 teholtaan 291 hevosvoimaa. Vaihteistona on kahdeksanportainen automaatti ja vetotavaksi on valittavissa etuveto tai neliveto. Etelä-Korean markkinoilla saatavana on myös 2,2-litrainen CRDi-dieselmoottori teholtaan 202 hevosvoimaa.
Facelift-mallin Hyundai Palisade.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hyundai Palisade Wikimedia Commonsissa
Erkki Thil

Erkki Thil (7. helmikuuta 1929 Leppävirta – 27. maaliskuuta 2013 Tampere) oli suomalainen näyttelijä.
Thil teki pitkän teatteriuran, joka alkoi Kokkolan kaupunginteatterista. Sieltä hän siirtyi Varkauden, Vaasan, Kemin, Oulun ja Jyväskylän kaupunginteattereiden kautta Tampereen Työväen Teatteriin. Tampereen Työväen Teatterissa hän aloitti näyttelijätyön vuonna 1967, kunnes jäi sieltä eläkkeelle vuonna 1992. Hän näytteli myös useissa tv-sarjoissa ja kuunnelmissa. Thil muistetaan ehkä parhaiten etsivä Paavolan roolista tv-sarjassa Pertsa ja Kilu (1970–1973). Tämän lisäksi hän näytteli muun muassa tv-sarjoissa Rintamäkeläiset,  Reinikainen (1983) ja Saastamoisen poika (1989) sekä elokuvissa Arvottomat (1983) ja Kiljusen uudet seikkailut (1990).
The Voice (radioasema)

The Voice oli suomalainen radioasema, joka toimi vuosina 2007–2016.
Kanavan pääkohderyhmä oli 20–39-vuotiaat naiset, ja sen kuuluvuusalueella asui yli 80 % suomalaisista. Voicen kuulijaprofiilissa suurin ikäryhmä oli 25–44-vuotiaat, joiden osuus kuulijoista oli 41,3 %. Kanavan omisti Bauer Media Groupin tytäryhtiö Bauer Media Oy, ja toimilupayhtiön nimi oli Pro Radio Oy. Lähinnä listahittimusiikkia soittava kanava aloitti internetlähetykset 26. kesäkuuta 2007.
The Voice -kanavan juuret olivat 9. maaliskuuta 1995 aloittaneessa Kiss FM:ssä, joka tunnettiin myös nimillä Uusi KISS ja KISS. Emoyhtiö SBS päätti monien vaiheiden jälkeen vuonna 2007 yhdistää KISS-radiokanavan The Voice -monimediabrändiin, ja 5. maaliskuuta 2007 kanavan nimeksi tuli The Voice. Monimediabrändiin kuuluivat lisäksi Voice.fi-sivusto sekä The Voice -tv-kanava. The Voice on valittiin vuoden musiikkimediaksi kahdesti vuosina 2007 ja 2008.
14. helmikuuta 2016 kanavan nimeksi vaihtui Kiss. Kiss on suunnattu ”hittimusiikista nauttiville nuorekkaille aikuisille”. Voice.fi jatkaa itsenäisenä lifestyle- ja viihdesivustona. Sekä osa Voicen entisistä juontajista että Retroperjantai-ohjelma siirtyivät kanavan lopettaessa Radio Novalle.
The Voicen toimitus sijaitsi Helsingissä Kaapelitehtaalla.
The Voice -radiokanavia on yhä Ruotsissa (The Voice of Hip Hop, Dance & RnB), Tanskassa ja Bulgariassa. Norjassa toiminut The Voice lopetti toimintansa vuonna 2015.
Musiikki ja tunnuslauseet

Voicen soittama musiikki oli uutta ja uudehkoa hittimusiikkia koostuen pääasiassa tyylilajeista pop sekä pop-rock. Kanavan soittamia artisteja ovat esimerkiksi Coldplay, The Killers, Muse, Linkin Park, Robbie Williams, Kylie Minogue, Lady Gaga, Katy Perry, Irina, Jenni Vartiainen, Apulanta ja Happoradio sekä Avicii. Voicella soitettavaan musiikkiin pystyi vaikuttamaan liittymällä kanavan hittiraatiin.
Kanavan tunnuslauseita vuosien varrella olivat:
Me rakastamme musiikkia
Kuulostaa raikkaalta
Kaikki elämäsi musiikki
Huhtikuusta 2010 alkaen kanavan soittamat kappaleet julkaistiin kanavan kotisivuilla. Soittolista-palvelu kattoi seitsemän viimeisimmän päivän aikana soitetut kappaleet. Elokuun 2010 alusta alkaen kanavan soitetuimmat kappaleet löytyivät reaaliaikaisesti kanavan kotisivuilta.
Kanavan musiikkipäällikkönä toimi vuoteen 2015 asti Jussi Mäntysaari.
Muuta

Voice julkaisi Me rakastamme musiikkia -kokoelmalevyjä kerran vuodessa. Lisäksi se on julkaissut Livenä Vieraissa -levyn, jossa tunnetut artistit esittävät omia versioitaan toisten artistien tunnetuista kappaleista. Livenä Vieraissa -kappaleet esitettiin myös Voicen radio- ja televisiokanavilla. Kesällä 2010 julkaistiin Voicen Kesähitit 2000–2010 -kokoelma.
Syksyllä 2008 Voice lanseerasi Garage Countdown -palvelun, jonka avulla Suomen harrastebändit voivat laittaa musiikkivideonsa nettipalveluun ja saada julkisuutta. Palveluun ladattuja videoita esitettiin myös Voice TV:ssä.
The Voice järjesti vuodesta 2007 alkaen Suomen Virallinen Kesähitti -äänestyksen. Voittajakappaleet ovat:
2007: Tea – ”Tytöt tykkää”
2008: Cheek – ”Liekeissä”
2009: Aste – ”Poikkeus sääntöön”
2010: Kymppilinja feat. Mariska – ”Minä”
2011: JVG feat. Märkä-Simo – ”Häissä”
2012: Cheek – ”Sokka irti”
2013: Tuomas Kauhanen feat. Väinöväinö – ”Enkeli”
2014: Kasmir – ”Vadelmavene”
2015: Teflon Brothers feat. Sahamies – ”Pämppää”
Voicen lopetettua vuonna 2016 Kesähitti-äänestystä on jatkettu Kiss-radioasemalla.
Palkinnot

The Voice palkittiin vuoden 2010 RadioGaalassa kategorioissa:
vuoden radiokanava
vuoden myyntitiimi (Voicen valtakunnallinen myyntiryhmä)
vuoden radiotapahtuma (Voicen Muotiviikko)
vuoden ohjelmapäällikkö (Jussi Suvanto)
Kanavan ohjelmia (2007-2016)

American Top40
Heräämö
Kaikki elämäsi musiikki
Kivelän ja Vesterisen ohjelma radiossa
New4You
The Beat
Top10
Tunti ysäriä
Retroperjantai
Suomen virallinen latauslista
Vapun parhaat
Voice In The Mix
Voice TOP30
Voicen Herättäjät
Voicen Ilta
Voicen Iltapäivä
Voicen Viihdepäivä
Voicen Viikonloppu
Kanavalla juontaneita

Niina Backman
Henri Berg
Esko Eerikäinen
Alexander Eklund
Jenni Haapala
Jyrki Hakanen
Suvi Hartlin
Noora Hautakangas
Anni Hautala
Sami Hedberg
Anssi Honkanen
Mikko Honkanen
Toni Immonen
Niina Jokiaho
Jani Jääskeläinen
Ville Kinaret
Niko Kivelä
Kristiina Komulainen
Satu Kotonen
Elina Kottonen
Lauri Kottonen
Olli-Pekka Kursi
Susanna Laine
Oku Luukkainen
Jussi Mäntysaari
Jani Nivala
Samuel Nyman
Hanna Pakarinen
Antti Pehkonen
Dennis Pettersson
Vappu Pimiä
Sanni Pärssinen
Minna Ruolanto
Petra Soikkeli
Unne Sormunen
Eetu Teräs
Marianne Tuominiemi
Juha Valvio
Teemu Vesterinen
Sini Virtanen
Juha Västi
Antennitaajuudet

Fiskari – 100,2
Forssa – 103,6
Haapavesi – 96,6
Hamina – 102,7
Helsinki – 104,6
Hämeenlinna – 106,5
Iisalmi – 103,1
Imatra – 94,2
Joensuu – 87,9
Juuka – 95,7
Jyväskylä – 101,6
Jämsä – 94,4
Kajaani – 102,8
Tornio ja Kemi – 105,2
Kokkola – 107,2
Kotka ja Kouvola – 102,7
Kuopio – 93,0
Lahti – 105,0
Lappeenranta – 94,2
Lapua ja Seinäjoki – 105,4
Lohja – 104,6
Loimaa – 103,6
Mikkeli – 100,5
Orivesi/Teisko – 101,2
Oulu – 101,4
Pieksämäki – 101,3
Pihtipudas – 98,7
Pori ja Rauma – 104,5
Porvoo – 107,9
Pyhävuori – 93,4
Raahe – 107,0
Riihimäki – 99,6
Rovaniemi – 102,0
Savonlinna – 104,2
Sysmä – 101,3
Tampere – 89,6
Turku – 98,7
Uusikaupunki – 91,1
Vaasa – 104,4
Valkeakoski - 94,4
Vammala – 97,7
Ylivieska ja Haapavesi – 96,8
Ähtäri – 106,9
Äänekoski - 92,9
Kaapelitaajuudet

Helsinki – 101,5
Joensuu – 98,6
Jyväskylä – 102,1
Riihimäki – 90,7
Tampere – 103,4
Turku – 105,7
Parainen – 91,0
Vaasa – 107,6