Suur-Zimbabwe
Historia > Rakentaminen ja rappio

Suur-Zimbabwen perustana oli todennäköisesti pieni maanviljelijöiden kylä, joka perustettiin ehkä 300-luvulla. Arkeologit ovat jakaneet asutuksen viiteen kauteen. Ensimmäinen kausi keskittyi kukkulalle ja kesti noin 400-luvulta 700-luvulle. Tämän jälkeen alue hylättiin, kunnes sinne perustettiin uudelleen kylä noin 1100-luvun puolivälissä. Ensimmäinen ajanjakso voidaan jakaa edelleen kahteen osaan: Ia- ja Ib-kausiin. Ia-kaudella alueella asui maanviljelyä ja laiduntamista harjoittanut kansa, ja Ib-kaudella 700-luvulla Zhizo-kulttuuri.
II-kausi oli noin vuodesta 1150 vuoteen 1220, ja silloin paikalle asettuivat varhaiset šonat. II-kauden arkeologiset löydökset ovat kerroksessa, joka on vielä selvästi muurien alapuolella, joten Suur-Zimbabwen kivimuureja alettiin rakentaa vasta aikaisintaan 1200-luvulla. Šonahallitsijat vaurastuivat aluksi karjaa paimentamalla, mutta lähialueilta löydettiin 1100-luvulla kultaa ja kylästä kehittyi 1200-luvulla merkittävä kultakaupan keskus. Šonahallitsijat rikastuivat kultakaupalla, keräsivät vahvan armeijan laajentaakseen asuinalueitaan ja rakensivat pääkaupunkiin kivirakennelmia, joista kaupunki on sittemmin saanut nimensä. Šonien dzimba dza mabwe tarkoittaa kivitaloja, dzimba woye taas pyhiä taloja.
Suur-Zimbabwen III-kausi on ajoitettu samaan aikaan kuin eteläpuolella sijainneen Mapungubwen kukoistuskausi, ja kaupungista onkin löytynyt Mapungubwesta vaikutteita saaneita elementtejä. Arkeologien mukaan ensimmäiset kivirakennelmat rakennettiin kolmannella kaudella. IV-kausi (1275–1420/50) oli Suur-Zimbabwen nousun ja kukoistuksen aikaa. Neljäs kausi on jaettu kolmeen osaan. IVa-kaudella (1275–1300) kaupunki alkoi kasvaa ja hallita laajaa kauppaa, ja asutus levisi 1300-luvulla kukkulalinnoituksesta sitä ympäröivään laaksoon.
Suur-Zimbabwen merkittävin vaihe oli IVb-kausi, joka kesti vuodesta 1300 vuoteen 1450. Suur-Zimbabwe hallitsi 1300-luvulla suurta aluetta Zimbabwen kuningaskuntaa, joka ulottui pohjoisessa Sambesijoelle, etelässä Limpopojoelle, lännessä Kalaharin aavikon reunamille ja idässä itäisille vuoristoalueille. Suur-Zimbabwessa oli enimmillään 10 000–20 000 asukasta 1400-luvun lopulla, ennen romahdusta.
Suur-Zimbabwe romahti 1400-luvun lopulla, ja 1500-luvulle tultaessa kylä oli jo käytännössä autio. Kaupungin IVc-kaudeksi on erotettu ajanjakso vuodesta 1450 vuoteen 1550, jolloin siellä oli vain pieni asutuskeskus laaksoalueella. Historioitsijat eivät ole yksimielisiä romahtamisen syistä. Monet uskovat, että alueen maataloustuotanto ei riittänyt enää suuren asukasmäärän tarpeisiin. Toisen teorian mukaan kaupunki menetti merkityksensä kultakaupassa, kun kultaa alettiin kuljettaa Sambesia pitkin eikä kaupungin läpi. Perinteisiä idän kauppareittejä sekoitti lisäksi eurooppalaisten tulo alueelle.
Mwene Mutapa ja Butua jatkoivat Suur-Zimbabwen perinnettä sen romahduksen jälkeen. Niissä käytettiin vastaavaa arkkitehtuuria ja keramiikkatyyliä kuin Suur-Zimbabwessa. Vaikka romahtamisen syistä ei ole varmaa tietoa, Suur-Zimbabwen taloudellinen merkitys loppui, vaikkakin kaupankäynti esimerkiksi Khamissa jatkui. Kaikki eivät kuitenkaan hylänneet Suur-Zimbabwen aluetta, vaikka kaupunki ei pystynytkään enää ylläpitämään eliittiä. Lähistöllä asui edelleen maanviljelijöitä, ja aivan Suur-Zimbabwen lähellä sijaitsi vielä 1800-luvullakin šonakylä.