stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sosialidemokraatti (lehti)
Historia

Porin Työväenyhdistyksessä esitettiin ajatus oman sanomalehden perustamisesta jo vuonna 1889, mutta tuolloin vielä porvarillisen wrightilaisen työväenliikkeen periaattein toimineen yhdistyksen johtokunta ei innostunut asiasta. Ajatus nousi uudelleen esille vuonna 1903, jolloin sosialistit olivat vihdoin nousseet työväenyhdistyksen johtoon. Kaksi vuotta myöhemmin Porin työväenyhdistys hankki kaksi Tampereella ilmestyneen Kansan Lehden osaketta, toivomuksenaan, että lehti alkaisi kirjoittamaan myös Porin asioista. Vuoden 1905 suurlakon aikana oman työväenlehden puute kuitenkin havaittiin kaupungissa suureksi ongelmaksi ja niinpä Eetu Salinin kansankeittiössä pidettiin tilaisuus, jossa päätettiin kutsua koolle lehden perustava kokous.
Helmikuun alussa 1906 Porin työväentalolla järjestettiin kokous, jossa oli yli 400 osanottajaa. Lehteä kustantamaan perustettiin Osuuskunta Kehitys ja hieman myöhemmin kirjanpainaja Otto Andersinin kanssa neuvoteltiin sopimus sen painamisesta. Näytenumerot ilmestyivät 15 000 kappaleen painoksina vielä helmi–maaliskuun aikana ja ensimmäinen varsinainen numero julkaistiin 5. huhtikuuta 1906. Sosialidemokraatin ilmestymistiheys oli kolme kertaa viikossa aina vuoteen 1917 saakka, jolloin se muutettiin kuusipäiväiseksi. Lehden toimitus sijaitsi aluksi Konstantininkadun (nyk. Gallen-Kallelankatu) varrella, josta se parin vuoden kuluttua siirtyi Eteläkauppatorin ja Yrjönkadun kulmaukseen.
Sosialidemokraatin ensimmäinen päätoimittaja oli suomalaisen työväenliikkeen johtohahmoihin lukeutunut Eetu Salin ja toimitussihteeri Turusta saapunut Jussi Rainio. Taloudenhoitajaksi valittiin Tahvo Ruotsalainen, joka toimi tehtävässään 1940-luvulle asti. Lisäksi toimituskuntaan kuului myöhemmin kansanedustajaksi noussut Vilho Laine. Syksyllä 1906 Helsingistä kutsuttiin toimittajaksi aikaisemmin Työmieheen kirjoittanut Väinö Tanner. Salin ja Rainio olivat tutustuneet häneen elokuussa Oulussa järjestetyssä SDP:n puoluekokouksessa. Tannerin aika Porissa jäi kuitenkin lyhyeksi, kun hänet valittiin eduskuntaan vuoden 1907 vaaleissa. Myös Salin joutui jättämään tehtävänsä jo tammikuussa 1908, saatuaan lehtikirjoituksen johdosta 10 kuukauden vankeustuomion majesteettirikoksesta. Vapautumisensa jälkeen Salin ei enää palannut vakituisesti Poriin.
Salinin tilalle päätoimittajaksi valittiin Frans Koskinen, joka hoiti tehtävää lehden lakkauttamiseen saakka. Sosialidemokraatin julkaiseminen loppui sisällissodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1918, kun punaiset jättivät Porin. Toimitussihteeri Rainio jäi kuitenkin kaupunkiin ja joutui valkoisten vangitsemaksi. Hieman myöhemmin hänet ammuttiin Porin raatihuoneen vankityrmässä, vaikka Rainio oli vastustanut aseelliseen kapinaan ryhtymistä, eikä myöskään sodan aikana osallistunut Porin punakaartin toimintaan. Sosialidemokraatin korvaajaksi perustettiin myöhemmin Uusi Aika, joka alkoi ilmestymään elokuussa 1919.
Päätoimittajat

Eetu Salin 1906–1908
Frans Koskinen 1908–1918
Sokkelo

Julkinen pensasaitasokkelo "Englantilaisessa puutarhassa" Schönbuschin puistossa, Aschaffenburgissa, Saksassa.
Pieni sokkelo.
Sokkelo on reitti, polku tai kuvio jossa läpikulkijan on etsittävä ja valittava reitti alkupisteestä loppupisteeseen. Tämä eroaa labyrintistä, joka on yksipolkuinen reitti eikä siinä ole valinnan mahdollisuutta. Labyrintti tai sokkelo voi olla pellolle istutettu useita kilometrejä halkaisijaltaan oleva, ihmisenkorkuinen kasvustosokkelo tai sormukseen kaiverrettu pikkuruinen polku tai mitä tahansa tältä väliltä. Se voi olla tehty kaivertamalla, kasvattamalla, kiveämällä tai maalaamalla. Suomen rannikolla esiintyy jatulintarhoja jotka ovat klassisen 7-kehäisen labyrintin kopioita tai muunnelmia. Ne ovat merenkulkijoiden ja/tai kalastajien pääsääntöisesti kivistä rakentamia.
Sokkelon kulkureitit ja seinät ovat kiinteitä. Sokkelotyyppinen älypeli, jossa annetut seinät ja käytävät voivat muuttua pelin aikana, sisältyy älypelien pääkategoriaan.
Yksi sokkelotyyppi koostuu joukoista ovilla yhdistettyjä huoneita (siten uloskäynti on juuri toinen huone tässä määritelmässä). Pelaajat saapuvat yhdestä pisteestä ja poistuvat toisesta tai idea on saavuttaa tietty piste sokkelossa.
Sokkeloita voidaan tulostaa tai piirtää paperille kynällä tai sormella seurattavaksi. On olemassa useita erilaisia menetelmiä sokkelon luomiseen joko käsin tai tietokoneella.
Sokkeloiden ratkaiseminen

Matemaatikko Leonhard Euler oli ensimmäisiä, jotka ratkaisivat sokkeloita matemaattisesti. Näin hän löysi topologian tieteenä.
Seuraavat algoritmit on suunniteltu käytettäväksi sokkelon sisällä ilman sokkelon matkustajan aiempaa tietämystä sokkelon rakenteesta. On olemassa toisia algoritmeja sokkeloille paperilla, jossa ratkaisijalla on käytössä sokkelon yleiskuva.
Sokkeloiden ratkaiseminen > Seinän seuraaminen

Seinän seuraaminen (wall follower) on tunnetuin sääntö sokkeloiden läpikäymisessä. Se tunnetaan joko vasemman käden sääntönä tai oikean käden sääntönä. Jos sokkelo on yksinkertaisesti yhdistetty (kaikki seinät ovat kiinni toisissaan tai sokkelon ulkorajaan), pitämällä yhden kätensä kiinni yhdessä seinässä seuraaja ei eksy ulos sokkelosta paitsi uloskäyntipaikassa, jos sellainen on. Muussa tapauksessa hän palaa sisääntulokohtaan. Jos sokkelo ei ole yksinkertaisesti yhdistetty, tällä menetelmällä ei voi läpikäydä sokkeloa.
Seinien seuraaja -menetelmää voidaan soveltaa kolmi- tai useampiulotteisiin sokkeloihin, jos niiden käytävät voidaan projisoida kaksiulotteisiksi deterministisessä mielessä. Esimerkiksi kolmiulotteisessa ylöspäin etenevien käytävien voidaan ajatella johtavan luoteeseen ja alaspäin menevien käytävien kaakkoon. Tällöin voidaan käyttää standardia seinien seuraaja -menetelmää.
Sokkeloiden ratkaiseminen > Pledge-menetelmä

Erilliset (eivät yksinkertaisesti yhdistettyjä) sokkelot voidaan ratkaista yhä seinien avulla seuraavalla menetelmällä, jos sekä sisääntulokohta että ulostulokohta ovat sokkelon ulkoseinillä. Jos sokkelon ratkaisu alkaa sokkelon keskeltä (sisältä), alkupisteen tulee olla erillään loppupisteestä, sillä muuten ratkaisun eteneminen kiertää jatkuvaa kehää. Pledge-menetelmä (nimetty Exeterin Jon Pledgen mukaan) voi ratkaista tämän ongelman.
Esteiden kiertämiseen suunniteltu menetelmä tarvitsee mielivaltaisesti valitun suunnan. Kun etsintä törmää esteeseen, yksi käsi (esimerkiksi oikea) asetetaan esteeseen (näyttämään suuntaa) ja asetetut kädet merkitään muistiin. Kun ratkaisun haku edistyessään etenee alkuperäiseen suuntaan uudelleen ja kun tehtyjen käännösten summa on 0, ratkaisija jättää esteen ja jatkaa etenemistä sen alkuperäiseen suuntaan.
Tällä menetelmällä kompassin kanssa löytää ulos sokkelosta mistä sisäpisteestä tahansa missä tahansa säännöllisessä (finite) ja kaksiulotteisessa sokkelossa riippumatta etsinnän alkupisteestä. Kuitenkaan tällä menetelmällä ei voida ratkaista tietä alkupisteestä ulostuloon, jos loppupiste on sokkelon sisällä.
Sokkeloiden ratkaiseminen > Satunnainen hiiri

Tämä on triviaali menetelmä, joka voidaan toteuttaa erittäin tyhmällä robotilla tai hiirellä, mutta jolla ei ole takeita toimivuudesta. Menetelmässä edetään suoraan eteenpäin, kunnes saavutetaan este. Sen jälkeen tehdään satunnainen päätös, mihin suuntaan edetään. Tämä menetelmä epäonnistuu tietenkin, jos poistuminen (loppupiste) on seinän keskivaiheilla.
Sokkeloiden ratkaiseminen > Tremauxin menetelmä

Tremauxin tehokkaassa menetelmässä sokkelon lattiaan on piirrettävä etenemisviiva kuljetun polun merkitsemiseksi. Menetelmä on taattu ratkaisemaan kaikki hyvinmääriteltyjen käytävien sokkelot. Saavuttaessa merkitsemättömään risteykseen otetaan jokin suunta. Jos taas etsintä on jo käynyt aiemmin tässä risteyksessä, etsintä voi palata takaisin tuloreittiä. Jos edetään uudelleen käytävää, joka on jo tutkittu, piirretään toinen viiva ja seuraavassa risteyksessä edetään tutkimattomalle käytävälle, mikäli mahdollista. Muussa tapauksessa edetään jo tutkittua käytävää. Etsintä ei koskaan käy yhtä käytävää useammin kuin kaksi kertaa. Jos sokkelossa ei ole poistumiskohtaa, menetelmä tuo etsinnän takaisin alkupisteeseen.
Sokkelon luominen

On olemassa monia tapoja automatisoida sokkelon luominen.
Sokkelon luominen > Pinoon perustuva menetelmä

Tämä on yksinkertaisin tapa luoda sokkelo tietokonetta käyttäen. Kuvittele sokkeloon käytettävissä oleva tila laajaksi ruudukoksi (kuten laaja shakkilauta), jonka kussakin ruudussa on alkutilanteessa 4 seinää. Satunnaisesta ruudusta alkaen tietokone valitsee satunnaisen naapurisolun, jossa ei ole vielä vierailtu. Tietokone poistaa seinän näiden kahden ruudun väliltä ja lisää uuden ruudun pinoon (tämä on analogista viivan piirtämiselle lattiaan). Tietokone jatkaa tätä prosessia. Ruutu, jolla ei ole läpikäymättömiä naapurisoluja, on umpikuja. Siihen saavuttuaan luonti palaa takaisin niin kauan, kunnes pinosta löytyy ruutu, jolla on läpikäymättömiä naapuriruutuja (luoden uuden risteyksen). Tämä prosessi jatkuu, kunnes kaikki solut on käyty läpi. Tämä menetelmä johtaa läpikäynnin päättymään lopulta alkusoluun. Tämä merkitsee sitä, että koko sokkelon tila on käyty läpi.
Tällaisenaan menetelmä on erittäin yksinkertainen eikä tuota kovin monimutkaisia sokkeloita. Määritellymmät menetelmän säännöt voivat auttaa vaikeammin ratkaistavia sokkeloita.
Julkiset avoimet sokkelot

Hoo Hill Maze, Shefford, Bedfordshire, Englanti
Hampton Court Palace, Englanti (pensasaitasokkelo)
Chatsworth House, Englanti (pensasaitasokkelo)
Nooan arkki -eläintarha, Bristol, Englanti (pisin pensasaitasokkelo maailmassa, istutettu 2003)
Samsø, Tanska (maailman suurin sokkelo)
Schönbrunn Palace, Itävalta (pieni sisäänpääsymaksu, keskellä sokkeloa torni, josta näkee koko pensasaitasokkelon)
Longleat, Englanti (pensasaita-sokkelo)
Kristallipalatsi, Englanti. Pieni sokkelo puistossa.
Hedge maze Leeds Castlessa, Maidstone, Kent, Englanti. Suunnittelija on Adrian Fisher
Beauty Hill Farm, Chichester, Yhdysvallat (kenttäsokkelo)
Sokkelo Keski-saarella Torontossa. Tanskalais-kanadalainen yhteisö lahjoitti sen vuonna 1967. Tämä sokkelo on avoinna yleisölle ympäri vuoden.
Davis' Mega Maze, Sterling Mass, Yhdysvallat (pensasaita-sokkelo). Adrian Fisherin suunnittelema.
Labyrinthe du Hangar 16, Montreal, Kanada
Serendipity Maze, Mouille Point, Kapkaupunki, Etelä-Afrikka
Soekershof Walkabout Mazes ja Botanical Gardens Robertsonissa, Western Capessa, Etelä-Afrikassa. 13 870 m2 alue.
Magnolia Plantation, Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Lasten sokkelo (tehty heinäpaaleista), Ashland Berryn maatila, Ashland, Virginia, Yhdysvallat
Sokkelot tieteellisessä tutkimuksessa

Sokkeloita käytetään usein tieteellisessä tutkimuksessa tilallista navigointia ja oppimista tutkittaessa. Tyypillisiä koe-eläimiä ovat rotat tai hiiret. Esimerkkejä tutkimuskohteista ovat Barnesin sokkelo, Morrisin vesisokkelo ja kulmasokkelo.
Muunlaisia sokkeloita > Loogiset sokkelot

Aluesokkelot tai A-sokkelot, joissa läpikäyty alue tulee kasvaa tai vähetä jokaisella askeleella.
Arpakuutiosokkelot, joissa edetään arpakuutioiden mukaan perustuen erilaisiin sääntöihin.
Numerosokkelot, joissa edetään ruudussa olevan numeron osoittamaan suuntaan.
Monitilaiset sokkelot, joissa etsintäsäännöt muuttuvat riippuen siitä, miten sokkelossa on edetty.
Muunlaisia sokkeloita > Kuvasokkelot

Sokkelo, jonka läpikäynti muodostaa kuvion.
Muunlaisia sokkeloita > Umpikujasokkelot

Sokkelopeli, jossa läpikäynti muodostaa umpikujia.
Elokuvia

Stanley Kubrick: Hohto
Guillermo del Toro: Pan's Labyrinth
Videopelit

Atarin Gotcha
Kirjallisuutta

Fisher, Adrian & Gerster, Georg: The Art of the Maze.  Weidenfeld & Nicolson, 1990.  ISBN 0-297-83027-9
Saward, Jeff: Magical Paths.  Mitchell Beazley, 2002.  ISBN 1-84000-573-4
Matthews, W.H.: Mazes and Labyrinths: Their History and Development (1927).  Dover Publications, 1970.  ISBN 0-486-22614-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Picturemaze game (Arkistoitu – Internet Archive)
Hoo Hill Maze: Shefford, Bedfordshire, UK. (Arkistoitu – Internet Archive)
Mazes: Construction and Solution with Java illustration
Maze Algorithms: This site explains the different types of mazes and how to generate and solve them
Make a Maze: This site has a maze generating program
Printable Maze Games - from 20x20 to 100x100
Some thoughts on the uses of “Infinite Mazes”
Topology and navigation (Arkistoitu – Internet Archive)
Corn mazes in Illinois from the Chicagoland Vibary Network
Emptystare: exploring the depths of the maze metaphor (Arkistoitu – Internet Archive)
W.H. Matthews, Mazes and Labyrinths (1922) online-versio W.H. Matthewin klassisesta kirjasta
Labyrintit (Arkistoitu – Internet Archive) Jeff Sawardin www-sivu
Labyrinttiyhdistys
Sokkeloiden luokitus
Suomalainen sokkelo-labyrintti blogi
Etsintä käyttäen oikean käden sääntöä
Robotti puisessa sokkelossa
Tietokoneella luotu sokkelo
Marjukka Virta

Marjukka Virta (s. 8. helmikuuta 1983 Karinainen) on suomalainen ringettepelaaja.
Virta on voittanut Suomen ringettemaajoukkueen pelaajana seitsemän maailmanmestaruutta ja ollut kuusi kertaa mestarijoukkueen kapteeni. Mestaruudet ovat vuosilta 2004, 2007, 2010, 2013, 2016, 2017 ja 2019. Hänet valittiin vuoden 2013 MM-kilpailujen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Ensimmäisissä MM-kilpailuissaan vuonna 2002 hän saavutti hopeaa. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa Virta toimii Suomen maajoukkueen valmennusryhmässä.
Virta on ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa kauden 2021–2022 jälkeen toisena. Hän on pelannut SM-sarjassa 620 ottelua ja tehnyt yhteensä 3 088 tehopistettä (1 408 maalia ja 1 680 maalisyöttöä). Hän ylitti 3 000 tehopisteen rajan toisena pelaajana Anne Pohjolan jälkeen ja 600 ottelun rajan neljäntenä. Hän on edustanut Turun Ringetteä, Hyvinkää Ringetteä, Espoon Kiekkoseuraa, Lapinlahden Luistin -89:ää, Blue Ringsiä, NoU Ringetteä ja vuodesta 2016 uudelleen Lapinlahtea, jonka pelaaja-valmentajana hän on sittemmin toiminut. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden Lapinlahden joukkueessa vuosina 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2018 ja 2021 sekä Nokialla vuosina 2015 ja 2016.
Urheilutoimittajain Liitto valitsi Virran vuoden 2014 parhaaksi ringettepelaajaksi, ja vuonna 2020 hänet palkittiin Agnes Jacks Trophylla SM-sarjan arvokkaimpana pelaajana. Hänet on valittu SM-sarjan tähdistökentälliseen vuosina 2003, 2008, 2010, 2020 ja 2021. Vuonna 2022 Suomen Ringetteliitto päätti jäädyttää Virran pelinumeron 4. Jäädytys tapahtuu virallisesti Turussa, Kupittaan monitoimihallissa marraskuun alussa pelattavassa maaottelussa Kanadaa vastaan.
Virta on pelannut myös jääkiekkoa. Hän pelasi naisten SM-sarjassa Kalevan Pallossa vuosina 2015–2017 runkosarjassa yhteensä 14 ottelua tehopistein 6+4 ja pudotuspeleissä yhteensä 11 ottelua tehopistein 1+3. Kaudella 2016–2017 KalPa sai SM-pronssia.
Sosiaalinen vammaistutkimus

Sosiaalista vammaistutkimusta julkaistaan omilla fooumeillaan.
Sosiaalinen vammaistutkimus, kriittinen vammaistutkimus tai Disability studies ja siihen liittyvä vammaisaktivismi alkoivat USA:ssa 1960-luvulla rinnan kansalaisoikeusliikkeen kanssa. Sen tavoitteena oli tehdä yhteiskunnasta vammaismyönteisempi ja parantaa vammaisten henkilöiden elämänlaatua.
Vammaisuus sorron seurauksena

Tavoite alkoi muuttua jo 1980-luvulla, kun sosiaalinen vammaistutkimus omaksui postmodernin teorian ajatuksia ja alkoi kehittyä radikaalimmaksi ja joidenkin mielestä myös todellisuuspakoiseksi. Vammaisuus alettiin tällöin ymmärtää sosiaaliseksi konstruktioksi eikä objektiiviseksi ilmiöksi. Siihen liittyviä ideoita omaksuttiin intersektionaalisuudelta ja queer-teorioilta. Näiden alojen esikuvan mukaisesti myös vammaiset alettiin nähdä sorrettuna ja marginaalisena identiteettiryhmänä. Väitettiin, että ihmiset olivat vammaisia (disabled) vain, koska yhteiskunta ei vastannut heidän tarpeisiinsa.
Alkuvaiheessa liikettä luonnehti medikalismin ja sosiaalisen mallin vastakkaisuus. Lääketieteellisen ajattelun mukaan vammaisen henkilön asemaa parannettiin hoitamalla vammaa. Sosiaalisessa mallissa vaadittiin ympäristön muuttamista vammaiselle henkilölle sopivaksi. Michael Oliverin mukaan vauriosta (impairment) oli seurauksena vammaisuus (disability). Näin tapahtui kuitenkin ainoastaan, jos yhteiskunnan normit laiminlöivät vammaisen ihmisen tarpeet. Yhteiskunnan tuli siksi mukautua vammaisuuden asettamiin vaatimuksiin eikä päinvastoin.
Vaatimus vammaisystävällisestä ympäristöstä ei ollut radikaali, sillä esteettömyyden periaatetta oli jo alettu soveltaa. Vaatimuksesta kuitenkin kehittyi postmodernin filosofian hengessä äärimmäisen radikaali Disability Studies -teoria, joka vei vammaisuuden sosiaalisen konstruoinnin loppuun saakka. Uuden Teorian mukaan ableismi oli sortava yhteiskunnallinen diskurssi, koska siinä katsottiin, että oli parempi olla normaali (neurotyypillinen, työkykyinen) kuin vammainen. Ableismissa vammaisuus konstruoitiin "epänormaaliksi" ja huonommaksi asiantilaksi kuin vammattomuus. Ableistista maailmankuvaa katsottiin tuettavan lääketieteellä, mikä oli biovallan käyttöä ja vammaisten sortoa. Tutkija Dan Goodleyn mukaan esimerkiksi työkykyisyyden kohottaminen ihanteeksi edusti uusliberaalia arvomaailmaa, jossa ihminen oli kapitalistin työvoimaa. Goodleyn mukaan vammaisuus oli myönteinen identiteetti, joka auttoi muuttamaan yhteiskunnan arvoja pois ableismista.
Vastakkaisuus WHO:n kanssa

Sosiaalinen vammaistutkimus liikkui tavallaan jälkijunassa, sillä YK:n Kansainvälinen vammaisten vuosi 1981 ja sen jatkona ”vammaisten vuosikymmen” 1983–1992 olivat saaneet aikaan tarkastelunäkökulman laajenemisen puhtaasti medikalistisesta vammaisuuden mallista.  Maailman Terveysjärjestö (WHO) oli ottanut käyttöön vammaisuuden "biopsykososiaalisen" mallin, missä otetaan huomioon sekä biologiset että ympäristöön liittyvät tekijät siten, että vammaisuus syntyi yksilön ja ympäristön suhteesta eikä ole pelkästään yksilön tilaa kuvaava käsite.  Jo YK:n kansainvälisen vammaisten vuoden 1981 Suomen komitea (KM 1982: 35) otti käyttöön WHO:n uuden näkemyksen ja totesi, että  selkeää rajaa vammaisuuden ja vammattomuuden välillä ei ollut.
Sosiaalisen vammaistutkimuksen piirissä luotu vammaisuuden sosiaalinen malli asettui kuitenkin myös WHO:n mallin radikaaliksi vastakohdaksi edustaessaan näkemystä, että kaikenlainen vammaisuus oli yksin yhteiskunnan syytä. Brittiläinen vammaistutkimuksen professori Michael Oliverin mukaan vammaisuus ei johtunut lainkaan yksilön ominaisuuksista vaan pelkästään yhteiskunnan rakenteista ja käytännöistä.
Vammaisuuden sosiaalista mallia alettiin kritisoida liioitteluna myös vammaisliikkeen omassa piirissä. Tämä ei kuitenkaan johtanut WHO:n mallin hyväksymiseen. Sen sijaan sosiaalisen vammaistutkimuksen piirissä kehitettiin näennäisesti uusi teoria, "vammaisuuden relationaalinen malli", joka kuitenkin sisälsi samat asiat kuin WHO;n malli lisättynä poliittisella kielenkäytöllä, kuten uusliberalismin ja ableismin kritiikillä.
Sosiaalisen vammaistutkimuksen kritiikkiä

Helen Pluckrose ja James Lindsay toteavat, että radikaalin vammaistutkimuksen teesit olivat paitsi järjettömiä, myös postmodernin filosofian jälkivaiheen suoria sovelluksia. Sen identiteettejä korostava päähänpinttymä vaati vammaisia ihmisiä identifioitumaan vammaansa ja ylistämään sitä. Pluckrosen ja Lindsayn mielestä vammaiset eivät hyötyneet siitä, että heidän vammaansa pidettiin vain sosiaalisena konstruktiona. Oli väärin vaatia heitä ylistämään vammaisuuttaan ja arvostelemaan "ableismia". Erityisen huolestuttavaa oli lääketieteen ja kuntoutuksen kieltäminen, kuten esimerkiksi tekivät ne kuurot, jotka torjuivat kuulemista helpottavan teknologian käytön.
Sosiaalinen tuki

Sosiaalinen tuki on yksi sosiaalisen vuorovaikutuksen tai kanssakäymisen muoto ja siksi välttämätön osa ihmisen elämää. Sosiaalisen tuen on havaittu myös olevan terveyteen voimakkaasti vaikuttava asia; ne ihmiset ja väestöryhmät, joilla on riittävän laaja ja hyvin toimiva sosiaalinen verkosto, näyttävät olevan, paitsi yleisesti onnellisempia, myös terveempiä kuin yksinäiset tai huonossa verkostossa elävät. Lopullisesti ratkaisematta on kysymys, missä määrin sosiaalinen tuki on itsenäinen vaikuttava tekijä vai onko sosiaalinen tuki terveydellisesti hyödyllisiä asioita välittävä ilmiö.
Vietnam

Vietnam (vietn. Việt Nam), virallisesti Vietnamin sosialistinen tasavalta (vietn. Cộng hòa Xã hội chủ nghĩa Việt Nam), on valtio Kaakkois-Aasiassa. Sen rajanaapurit ovat Kambodža, Kiina ja Laos. Vietnamin pinta-ala on noin 330 000 neliökilometriä ja asukasluku yli 96,2 miljoonaa.
Vietnam oli vuodesta 111 eaa. tuhannen vuoden ajan osa kiinalaisia valtioita, kunnes vietnamilainen dynastia nousi valtaan 939. Vuoden 1471 jälkeen se valloitti Champa-kuningaskunnan nykyisessä Keski-Vietnamissa, ja vietnamilaisten asutus levisi etelään aina Mekongin suistoon asti. Vuonna 1858 Ranska aloitti siirtomaavalloitukset Etelä-Vietnamista, ja 1885 Annam, Tonkin ja Kotšinkiina liitettiin osaksi Ranskan Indokiinaa. Toisen maailmansodan ja Japanin miehityksen aikana maassa syntyi antikolonialistisia liikkeitä kuten Việt Minh, ja sodan jälkeen 2. syyskuuta 1945 vietnamilaiset kommunistit Ho Tši Minhin johdolla julistivat maan itsenäiseksi. Ranska ei halunnut luopua siirtomaastaan ja kävi sotaa aina vuoteen 1954, jolloin se kärsi tappion Điện Biên Phủn taistelussa.
Genevessä sovittiin siirtomaavallan lopettamisesta ja maa jaettiin Pohjois-Vietnamin kommunistisen hallinnon ja etelän Bảo Đạin keisarinvallan välillä. Etelä-Vietnam julistautui vuonna 1955 Vietnamin tasavallaksi Ngô Đình Diệmin noustessa valtaan. Etelä-Vietnamissa nousi Kansallisen vapautusrintaman johtama kapina, jota pohjoinen avusti. Etelä pyysi Yhdysvaltain sotilasapua sen kukistamiseksi. Etelä-Vietnamissa vallan kaappasivat vuonna 1963 kenraalit. Yhdysvallat lisäsi tukeaan sille ja aloitti myös Pohjois-Vietnamin pommitukset. Yhdysvallat vetäytyi sodasta vuonna 1973. Vuonna 1975 Pohjois-Vietnamin joukot miehittivät Etelä-Vietnamin ja maa yhdistyi. Vietnam kävi myös lyhyen sodan Kambodžaa ja Kiinaa vastaan.
Vuonna 1986 Vietnam aloitti Kiinan tyyliset talousuudistukset nimellä Đổi Mới. Vietnam on saanut huomiota nopeasta talouskasvusta ja köyhyyden vähenemisestä uudistusten jälkeen. Vietnam pääsi Maailman kauppajärjestön jäseneksi vuonna 2007, ja se kohosi vuonna 2015 keskitulotason maaksi.