stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vatjalaisten lippu

Vatjalaisten lippu
Vatjalaisten lipun on suunnitellut Aleksander Gurinov. Se on suunniteltu Inkerinmaalla  elävien vatjalaisten kansallissymboliksi, vaikkakin epäviralliseksi sellaiseksi. Siniset kolmiot symboloivat Peipsijärven ja Suomenlahden vesistöjä, V:n muotoinen valkoinen vesistöjen väliin kiilautuvaa rantaa ja vatjalaisten nimen alkukirjainta, punainen risti vatjalaisten uskoa ja vuosisatojen aikana nähtyjä koettelemuksia.
Vatjalaisten kansallisten symbolien, lipun ja vaakunan, päivää vietetään 15. joulukuuta, sillä ne julkistettiin tuolla päivämäärällä vuonna 2002. Kansallisten symbolien hankkeeseen osallistui Gurinovin lisäksi  Tatjana ja Sergei Jefimovid Luutsasta ja Vladimir Zernov.
Laika (koiratyyppi)

Itäsiperianlaika
Laika (ven. лайка, laika) on monikäyttöinen venäläinen metsästyskoiratyyppi. Se on alkujaan venäläisten ammattimetsästäjien käytössä ollut koira, mutta on levinnyt esimerkiksi Suomeen. Siitä on jalostettu kolme rotua. Alun perin metsästyslaikoja oli neljä, mukaan lukien karjalais-suomalainen laika, mutta se on sittemmin yhdistetty samaksi roduksi suomenpystykorvan kanssa.
Viralliset rodut

itäsiperianlaika
länsisiperianlaika
venäläis-eurooppalainen laika
Laikan käsitys laajemmin

Venäjällä tiettyjä rotuja, joita käytetään mm. veto- ja paimenkoirina, kutsutaan myös laikoiksi. Lisäksi Desmond Morris on luokitellut Venäjän eri alueiden laikat omiksi roduikseen.
baškirianlaika
chootch laika
finno laika
jakutianlaika (FCI)
koillissiperianlaika
korel laika
lapinlaika
marinlaika
nenetsinlaika (RKF)
ostjakkilaika (hantinlaika)
tunguusinlaika (evenkinlaika)
vogulinlaika (mansinlaika)
zorian laika
Tunguusinlaika
Vaxholmin piiri

| Vaxholmin piiri |
| --- | --- |
 Vaxholmin kirkko
 fiVaxholmin piiri 
 59°24′11″N, 18°20′53″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Uplanti
Lääni:  Tukholman lääni
Kunta:  Vaxholmin kunta
Piirikoodi:  215033
Väestö
Väkiluku (2022):  12 114 
Vaxholmin piiri (ruots. Vaxholms distrikt) sijaitsee Vaxholmin kunnassa Ruotsissa. Piiri kattaa koko kunnan ja sen väkiluku on 12 114  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Vaxholmin kunnan piirit
Kauhukeittiö (kausi 3)

Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 3 ohjelman voittaja pääsi johtamaan nevadalaista miljardin dollarin ravintolaa Terra Verdeä Green Valley Ranchillä. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 4. kesäkuuta – 13. elokuuta 2007.
Kauden finaalijaksoa seurasi 9,8 miljoonaa katsojaa, minkä ansiosta siitä tuli illan katsotuin tv-ohjelma.
Henkilökunta

Gordon Ramsay, keittiömestari, keittiöpäällikkö ja ohjelman juontaja.
Scott Liebfried. apulaiskeittiöpäällikkö/sinisen ryhmän johtaja.
Mary Ann Salcedo, apulaiskeittiöpäällikkö/punaisen ryhmän johtaja.
Jean-Philippe Susilovic, hovimestari.
Kilpailijat

Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Kilpailijat > Sininen joukkue

Vincent "Vinny" Fama, 29, yökerhon kokki.
Rahman "Rock" Harper, 30, apulaiskokki. (voittaja)
Edward "Eddie" Langley, 28, grillin kokki.
Brad Miller, 25, apulaiskeittiöpäällikkö.
Aaron Song, 48, vanhainkodin kokki.
Joshua "Josh" Wahler, 26, nuorempi apulaiskeittiöpäällikkö.
Kilpailijat > Punainen joukkue

Joanna Dunn, 22, apulaiskokki.
Melissa Firpo, 29, linjastokokki.
Bonnie Muirhead, 26, lastenhoitaja/henkilökohtainen kokki.
Tiffany Nagel, 27, keittiöpäällikkö.
Julia Williams, 28, vohveliravintolan kokki.
Jennifer "Jen" Yemola, 26, kondiittori.
Kilpailijat > Musta joukkue (top 5)

Julia Williams
Jen Yemola
Bonnie Muirhead
Rock Harper
Josh Wahler
Kilpailijat > Finaalin joukkueet

Rock Harperin joukkue
Brad Miller
Josh Wahler
Vinny Fama
Bonnie Muirheadin joukkue
Jen Yemola
Melissa Firpo
Julia Williams
Muuta

Rock Harper siirtyi työsopimuksensa päätyttyä vuonna 2008 työskentelemään Ben's Next Door -ravintolaan Washington D.C.:hen.
Liettuan europarlamenttivaalit 2014

Liettuan europarlamenttivaalit 2014 järjestettiin 25. toukokuuta 2014, ja ne olivat osa vuoden 2014 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 11 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2014–2019.
Vatilí

| Vatilí Βατιλή Vadili |
| --- | --- |
 Vatilí
 Koordinaatit: 35°8′23″N, 33°39′36″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Famagusta
Hallintovallan käyttäjä (de facto):   Pohjois-Kypros
Alue:  Gazimağusa
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2011):  2 390
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vatilí (kreik. Βατιλή, turk. Vadili) on kylä Kyproksen saarella. Se on de facto Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Gazimağusan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Famagustan alueeseen. Turkkilainen Vadili muodostaa Vadilin kunnan, joka ei ole Kyproksen tasavallan tunnustama. Koko kunnan väkiluku on 2 390 ja varsinaisen Vatilín kylän väkiluku 2 129 (2011).
Vatilín kylä sijaitsee Kyproksen itäisissä sisäosissa noin 25 kilometriä itäkaakkoon Nikosian kaupungista.
Vartiolaiva

Ulkovartiolaiva Turva
Vartiolaiva on pienehkö yleiskäyttöinen partioalus tai saattaja. Aluksia käytetään valtion merialueiden ja merirajan valvontaan. Maasta riippuen kyseessä voi olla kevyesti aseistettu sota-alus, tai mahdollisesti kriisitilanteessa aseistettavissa.
Vartiolaivat Suomessa

Suomessa rajavartiolaitoksen käytössä on nykyään kolme vartiolaivaa (Uisko, Tursas, Turva). Alukset on kriisitilanteessa aseistettavissa ja alistettavissa merivoimille. Normaalioloiossa aluksilla ei ole kiinteää aseistusta. Vartiolaivoilla on kalustoa ympäristövahinkojen, kuten öljyvuotojen torjuntaan.
Liettuan europarlamenttivaalit 2019

Liettuan europarlamenttivaalit 2019 järjestettiin 26. toukokuuta 2019, ja ne olivat osa vuoden 2019 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 6 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2019–2024.
Lasse Kjus

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Norja
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lillehammer 1994 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | syöksylasku |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | suurpujottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Morioka 1993 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 1999 | supersuurpujottelu |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 1999 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Sierra Nevada 1996 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Sestriere 1997 | supersuurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Sestriere 1997 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Sestriere 1997 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Vail / Beaver Creek 1999 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Vail / Beaver Creek 1999 | alppiyhdistetty |  |
|  Hopeaa | Vail / Beaver Creek 1999 | pujottelu |  |
|  Hopeaa | St. Moritz 2003 | alppiyhdistetty |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Zinal 1990 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Zinal 1990 | syöksylasku |  |
|  Hopeaa | Zinal 1990 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Zinal 1990 | supersuurpujottelu |  |
|  Pronssia | Zinal 1990 | pujottelu |  |
Lasse Kjus (s. 14. tammikuuta 1971 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Kjus on urallaan voittanut viisi olympiamitalia (yksi kulta, kolme hopeaa ja yksi pronssi), 11 MM-mitalia (kolme kultaa ja 8 hopeaa) ja kaksi maailmancupin kokonaisvoittoa. Kjus lopetti menestyksekkään uransa kansainvälisellä tasolla Åren maailmancupin finaaleihin 17.3.2006.
Kjus kärsi urallaan kroonisen astman aiheuttamista oireista.
Saavutuksia > Maailmancup (kokonaistilanne)

1989–1990: 67.
1990–1991: 9.
1991–1992: 59.
1992–1993: 12.
1993–1994: 7.
1994–1995: 6.
1995–1996: 1.
1996–1997: 13.
1997–1998: 10.
1998–1999: 1.
1999–2000: 53.
2000–2001: 3.
2001–2002: 6.
2002–2003: 31.
2003–2004: 8.
2004–2005: 7.
Kjusilla on 18 maailmancup-osakilpailuvoittoa (syöksylasku 10, alppiyhdistetty 4, Super G 2, suurpujottelu 2).
Saavutuksia > Olympialaiset

1994 Lillehammer:
alppiyhdistetyssä kultaa
suurpujottelussa seitsemäs
1998 Nagano:
syöksylaskussa hopeaa
alppiyhdistetyssä hopeaa
suurpujottelussa kahdeksas
supersuurpujottelussa yhdeksäs
Kjusista tuli ensimmäinen alppihiihtäjä, joka on voittanut kaksi olympiamitalia samana päivänä. Aamulla hän voitti hopeaa syöksylaskussa, jota oli huonon sään vuoksi siirretty viidellä päivällä. Iltapäivällä hän sai alppiyhdistetyn hopeaa syöksylaskuosuuden jälkeen.
2002 Salt Lake City:
syöksylaskussa hopeaa
suurpujottelussa pronssia
alppiyhdistetyssä viides
2006 Torino:
syöksylaskussa 14.
supersuurpujottelussa 14.
suurpujottelussa 18.
Saavutuksia > MM-kilpailut

1991 Saalbach-Hinterglemm:
pujottelussa kymmenes
1993 Morioka Shizukuishi:
alppiyhdistetyssä kultaa
1996 Sierra Nevada:
alppiyhdistetyssä hopeaa
syöksylaskussa neljäs
suurpujottelussa neljäs
supersuurpujottelussa kuudes
pujottelussa kymmenes
1997 Sestriere:
supersuurpujottelussa hopeaa
syöksylaskussa hopeaa
suurpujottelussa hopeaa
alppiyhdistetyssä viides
1999 Vail / Beaver Creek:
supersuurpujottelussa kultaa
suurpujottelussa kultaa
syöksylaskussa hopeaa
alppiyhdistetyssä hopeaa
pujottelussa hopeaa
2001 St. Anton:
supersuurpujottelussa neljäs
suurpujottelussa seitsemäs
2003 St. Moritz:
alppiyhdistetyssä hopeaa
supersuurpujottelussa yhdeksäs
syöksylaskussa 13.
2005 Bormio / Santa Caterina:
alppiyhdistetyssä kuudes
supersuurpujottelussa 11.
Laçınin käytävä

Laçınin käytävä on Armenian ja Vuoristo-Karabahin yhdistävä tiealue Azerbaidžanissa. Käytävä määriteltiin vuonna 2020 Armenian–Azerbaidžanin sodan rauhansopimuksessa, ja Venäjä asetti rauhanturvaajat suojaamaan käytävää. Käytävän alueella asuu noin 200 ihmistä. Venäjä veti osan rauhanturvaajistaan pois Ukrainan sodan vuoksi syksyllä 2022, jolloin alueella alkoivat taas levottomuudet.
Legio III Italica

Legio III Italica (suom. kolmas italialainen legioona) oli roomalainen legioona. Sen tunnus oli haikara.
Historia > Perustaminen ja alkuvuodet

Legio III Italican perusti keisari Marcus Aurelius yhdessä Legio II Italican kanssa vuonna 165 tai 166 markomannisotaa varten. Nimensä perusteella sen sotilaat värvättiin Italiasta, mikä on todennäköisesti totta, sillä erään piirtokirjoituksen mukaan ainakin yksi legioonalaisista oli kotoisin Italian Comosta. Legioonalla oli luultavasti jo alusta alkaen lisänimi Concors (suom. sopusointuinen), mikä kuvasi Marcus Aureliuksen ja hänen kanssahallitsijansa Lucius Verus harmonista yhteiseloa.
Legioona oli yhdessä II Italican ja I Adiutrixin kanssa osa taisteluosastoa, jonka tehtävä oli Publius Helvius Pertinaxin johdolla turvata germaanien hyökkäyksissä kärsineitä Raetian ja Noricumin provinsseja. Legioonan senhetkinen sijainti ei ole tiedossa, mutta ainakin III Italican ja II Italican sotilaista koottu pienempi yksikkö oli Salonaessa Dalmatiassa. Vuoden 171 jälkeen legioona oli asettunut muinaisen kelttiläisen kaupungin Radasponan liepeille Raetiaan. Legioonan sotilaat rakensivat sinne Regina Castran linnoituksen. Paikalta löydetyssä piirtokirjoituksessa lukee vuosi 179. Sotilaat olivat aktiivisia myös muissa Raetian kaupungeissa, muun muassa provinssin pääkaupungissa Augusta Vindelicumissa.
Historia > Severusten dynastia

Legio III Italica tuki Pannonia Superiorin maaherraa Septimius Severusta, joka julistautui keisariksi vuonna 193. Legioona osallistui useisiin Severuksen sotiin muun muassa Pescennius Nigeriä, Clodius Albinusta ja myöhemmin Parthiaa vastaan.
Vuonna 213 legioona otti osaa Caracallan sotaan alemanneja vastaan. Myös eräs legioonan osasto osallistui Caracallan Parthian sotaretkeen. Perinthoksesta Traakiasta löydetyssä Caracallan aikaisessa hautakivessä mainitaan Paulus-niminen sotilas, joka kuului Legio III Italicaan.
Historia > 200-luku

Eräässä piirtokirjoituksessa mainitaan legioona nimellä III Italica Gordiana ja kerrotaan tämän osallistuneen Gordianus III:n sotaretkeen sassanideja vastaan vuosina 243–244.
Vuonna 253 legioona tuki Valerianusta ja sai luultavasti tästä hyvästä lisänimen Pia fidelis (suom. uskollinen ja luotettava). Myöhemmin III Italica tuki Valerianuksen poikaa ja seuraajaa Gallienusta hänen sodassaan Gallian keisarikunnan Postumusta vastaan. Gallienus antoi tällöin legioonalle lisänimet Pia VI Fidelis VI (suom. kuusi kertaa uskollinen ja kuusi kertaa luotettava) ja Pia VII Fidelis VII suom. seitsemän kertaa uskollinen ja seitsemän kertaa luotettava).
Legio III Italica kärsi 260-luvulla tappion germaaneja vastaan Raetiassa. Myöhemmin vuosina 272–273 jotkut sen yksiköistä osallistuivat muun muassa keisari Aurelianuksen Palmyran sotaretkeen.
Historia > Myöhemmät vuodet

Legio III Italica oli yhä olemassa 300-luvun lopulla, mutta se oli jaettu kuuteen pienempään osastoon. Niistä viisi vartioi Tonavan rajaa alemannien ja goottien hyökkäyksiä vastaan ainakin 400-luvun lopulle saakka. Legioonan kuudes osasto oli siirretty Illyriaan, missä se mainitaan Legio III Herculian sisarlegioonana.
Aiheesta muualla

Legio tertia italica antoniniana, saksalainen historianelävöittämisryhmä.
Marcus Aurelius.
Gallienuksen lyöttämä Legio III Italican kunniaksi Antoninianus-kolikko. Vasemmalla keisarin kuva ja teksti "GALLIENVS AVG" (Gallienus Augustus). Oikealla legioonan tunnus haikara ja teksti "LEG III ITAL VI P VI F" (Legio III Italica VI Pia VI Fidelis, suom. kolmas italialainen legioona, kuusi kertaa uskollinen ja kuusi kertaa luotettava).
Tertiani Italican kilven kuvio Notitia Dignitatumin mukaan.
Lefkónas

| Lefkónas Λευκώνας |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Lefkónas
 Koordinaatit: 41°6′4″N, 23°29′42″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Sérres
Kunta:  Sérres
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  120104
Väkiluku (2011):  3 905
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  2 388
 – Kaupunki:  2 388
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ER
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lefkónas (kreik. Λευκώνας, kath.kreik. Λευκών, Lefkón) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Sérresin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Λευκώνα, Dimotikí Enótita Lefkóna) ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Sérresin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 905 ja varsinaisen Lefkónaksen kaupungin väkiluku 2 388 (vuonna 2011).
Lefkónaksen pieni kaupunki sijaitsee noin neljä kilometriä länsiluoteeseen Sérresin kaupungista. Lefkónaksen kunnallisyksikkö käsittää alueen Sérresin kunnan keskiosissa. Lefkónas oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Sérresin kuntaan yhdessä Áno Vrontoún, Kapetán Mitroúsin, Oreinín ja Skoútarin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Lefkónaksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Kalá Déndra | Kalá Déndra | 1 131 |
| Káto Christós | Káto Christós | 386 |
| Lefkónas | Lefkónas | 2 388 |
Yhteensä: 3 905
Laàs

Laàsin kirkko
Laàs on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 125 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Laàsin pinta-ala on kuusi neliökilometriä.
Leselidze

| Leselidze (ლესელიძე) Гьачрыҧшь |
| --- | --- |
 Leselidzen sijainti.
 Leselidze
 Koordinaatit: 43°23′N, 40°01′E 
Valtio:  Georgia
Alue:  Abhasia
Piiri:  Gagran piiri
Korkeus:  48 m
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leselidze on kaupunki Abhasiassa Georgiassa lähellä Venäjän rajaa. Siellä asuu 7 kilometrin säteellä arvion mukaan 6 629 ihmistä. Leselidzessa tehtiin 1980-luvulla useita yleisurheilun heittolajien maailmanennätyksiä[lähde? ].
Lauri Kaarto

Lauri Armas Kaarto (sukunimi vuoteen 1954 Marjakaarto; 7. tammikuuta 1927 Kemi – 10. huhtikuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Kaarron vanhemmat olivat puuseppä Aarne Armas Marjakaarto ja Aili Karoliina Illikainen. Hän kävi keskikoulun Kemin lyseossa 1940–1944.
Kaarto on toiminut freelance-radiotoimittajana, Pohjalainen-lehden päätoimittajana, myyntipäällikkönä, Kaarta Oy:n toimitusjohtajana 1968–1972 ja vapaana kirjailijana.
Kaarto oli perustamassa Pohjoiset Kirjailijat ry:tä ja hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Muutettuaan 1971 Kemistä Helsinkiin Kaarto oli perustamassa Vantaan Kirjailijat ry:tä ja hän oli myös Espoon Kirjailijat ry:n hallituksen jäsen. Kaarto oli Suomen Kirjailijaliiton johtokunnan jäsen 1969–1972.
Teoksia

Lähestyvät askeleet : seikkailuromaani. Karisto 1953
Muuri : romaani. Karisto 1956
Portti : romaani. Karisto 1958
Veturi : romaani. Karisto 1960
Huoneenrakentajat : romaani. Karisto 1963
Mökkihöperöt : humoristinen romaani. Karisto 1965
Jämptiä niin : radiokuunnelma. 1976
Lauri Kaartokallio

Lauri Kaartokallio (s. 10. joulukuuta 1987 Lahti) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti Superpesiksessä pelaavaa Imatran Palloveikkoja.
Kaartokallio on pelasi pääsarjatasolla 2012 alkaen Pattijoen joukkueessa ja kaudet 2015 ja 2016 Kankaanpään Mailassa. Ennen tätä Kaartokallio pelasi kaksi ottelua Superpesistä myös Jyväskylän Kirissä. Ennen Superpesis-uransa alkamista Kaartokallio pelasi Suomensarjaa kasvattajaseurassaan Lahden Mailaveikoissa.
Kaartokallio saavutti Pattijoella pelatessaan SM-pronssin kaudella 2012. Pelaamissaan 94 Superpesiksen runkkosarjaottelussa Kaartokallio on lyönyt kolme ja tuonut 96 juoksua sekä kerännyt 293 kärkilyöntiä. Pelaamissaan 24 pudotuspeliottelussa Kaartokallio on lyönyt yhden juoksun, tuonut 15 juoksua ja kerännyt 52 kärkilyöntiä.
Kaartokallio ei enää pelaa ammatikseen pesäpalloa. Nykyään Kaartokallio toimii liikunnanopettajana Lahdessa.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-pronssi: 2012
2 Itä-Länsi-ottelua: 2015, 2017
Vesa Linja-aho

Vesa Martti Olavi Lucifer Linja-aho (s. 1981) on espoolainen sähkö- ja elektroniikka-alan opettaja, toimittaja ja tietokirjailija. Linja-ahon artikkeleita ja kolumneja on julkaistu muun muassa Sähkö & Tele -lehdessä, Kirjastolehdessä, Skrollissa, Skeptikossa ja Opettaja-lehdessä.
Teoksia

Sähkö- ja hybridiajoneuvojen sähkötyöturvallisuus. Autoalan koulutuskeskus, 2012.
Sähkötekniikan ja elektroniikan harjoituskirja korkeakouluille. Avoimet oppimateriaalit, 2014.
Sähkö ja kaasu kuljettaa; hybridi-, sähkö- ja kaasuautojen turvallisuusperusteita pelastushenkilöstölle. Metropolia, 2014.
Ostaisinko sähköauton?. Into, 2016.
Voiko se olla totta? – skeptisiä näkökulmia nykymenoon (toim. Tiina Raevaara). Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2017.
Sähköautot ja latausjärjestelmät (toim. Matti Orrberg). Sähköinfo, 2019.
Kysymyksiä sähköautoista - SATL:n asiantuntijat vastaavat (useita tekijöitä). Suomen Autoteknillinen Liitto, 2020.
Sähkö- ja hybridiautojen sähkötyöturvallisuus. Suomen Autoteknillinen Liitto ry, 2021
Litiumioniakkutekniikka : rakenne, ominaisuudet ja turvallisuus.Suomen Autoteknillinen Liitto ry, 2022
Vesa Liikala

| Vesa Liikala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. lokakuuta 1963 (ikä 61) Vimpeli,  Suomi
Pesäpalloilija
Seura:  
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Vimpelin Veto
Ammattilaisjoukkueet
1981–1983 1984–1986 1987–1992 1993–1994 1995–1996 1997 1999:  Vimpelin Veto Alaj. Ankkurit Vimpelin Veto Alaj. Ankkurit Vimpelin Veto Oulun Lippo Alaj. Ankkurit
Vesa Liikala (s. 7. lokakuuta 1963 Vimpeli) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija.
Liikala valittiin vuonna 1994 vuoden pesäpalloilijaksi. Hän edusti koko urallaan pääasiassa kasvattajaseuraansa Vimpelin Vetoa sekä naapuriseura Alajärven Ankkureita, lukuun ottamatta yhtä kautta Oulun Lipossa. Etenijäkuninkuuden Liikala voitti kahdesti, vuosina 1985 sekä 1994.
Peliuransa jälkeen Liikala on toiminut Superpesistasolla kakkospelinjohtajan tehtävissä.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-pronssia: 1984, 1985
12 Itä-Länsi-ottelua: 1984-1985, 1987-1988, 1990-1996, 1999
Kentän paras (2): 1991, 1994
Superpesiksen etenijäkuningas (2): 1985, 1994
Vuoden pesäpalloilija: 1994
Kultainen maila: 1994
Liettuan evankelis-luterilainen kirkko

Evankelis-luterilainen kirkko Šilutėssa
Liettuan evankelis-luterilainen kirkko (liett. Lietuvos evangelikų liuteronų bažnyčia)  on Liettuassa toimiva luterilainen kirkko. Sitä on vuodesta 1998 johtanut piispa Mindaugas Sabutis. Kirkko on Porvoon kirkkoyhteisön ja Luterilaisen maailmanliiton jäsen. Vuonna 2001 Liettuassa oli 19 637 evankelis-luterilaista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Liettuan evankelis-luterilaisen kirkon virallinen sivusto (liettuaksi) (englanniksi) (saksaksi)
Vapaudenpatsas (Budapest)

Szabadság-szobor eli vapaudenpatsas (tai vapautuksen muistomerkki) on muistomerkki Gellértinvuorella Budapestin kaupungissa Unkarissa. Muistomerkissä 14 metriä korkea pronssinen naishahmo seisoo 26 metriä korkealla kivijalustalla pidellen käsissään rauhan symbolia, palmunlehvää. Patsaan on suunnitellut Zsigmond Kisfaludi Strobl.
Vapaudenpatsas
Muistomerkin syntyhistoria

Neuvostoliiton voitettua natsi-Saksan toisessa maailmansodassa  Budapestiin haluttiin pystyttää muistomerkki kaupungin vapautuksen ja siinä kaatuneiden neuvostosotilaiden kunniaksi. Neuvostoliittolaiset halusivat muistomerkin mahdollisimman näkyvälle paikalle Gellértinvuorelle. Moskovasta saapuneet taiteilijat suunnittelivat patsaan sijoituksen ja jalustarakenteet, ja töitä valvoi ja kiirehti itse marsalkka Vorošilov. Hän oli myös valinnut patsaan tekijän, mikä herätti hämmennystä, koska Kisfaludi Strobl oli ennen sotaa tunnettu Unkarin aristokratialle tehdyistä tilaustöistä. Tämän johdosta patsaasta myös levitettiin perätöntä huhua, että se olisi alun perin ollut tarkoitettu valtionhoitaja Horthyn István-pojan hautamuistomerkiksi.
Patsaan naishahmon mallina toimi nuori röntgenhoitaja Erzsébet Gaál, joka oli osunut kuvanveistäjän silmään budapestilaisella raitiovaunupysäkillä syksyllä 1945. Gaál ei saanut mallintyöstään palkkiota, mutta Kisfaludi Strobl auttoi häntä löytämään työpaikan Sopronista, missä hän vietti loppuelämänsä ja kuoli 1989. Päähahmon lisäksi muistomerkkiin kuului jalustan edessä seisova pronssinen, lippua ja kivääriä pitelevä neuvostosotilas sekä sivustoilla kaksi symbolista ihmishahmoa: soihdunkantaja ja lohikäärmeentappaja. Monien teknisten haasteiden viivytettyä rakennustöitä muistomerkki lopulta vihittiin 5. huhtikuuta 1947 Unkarin valtiojohdon sekä ulkovaltojen edustajien läsnäollessa. Patsasta, joka hallitsi Budapestin kaupunkinäkymää, pilkattiin "olutpullon avaajaksi", mutta siitä tuli nopeasti kaupungin suosittu tunnusmerkki, joka näkyi kaikkialla esimerkiksi jälleenrakennustyötä esittelevässä kuvastossa.