stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syanaatti
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
IUPAC Gold Book: Cyanates (englanniksi)
Suomen Tietoviisas

| Suomen Tietoviisas |
| --- | --- |
Tyyli:  visailuohjelma
Kestoaika:  30 min
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  19. tammikuuta 1990 – 9. kesäkuuta 1998
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Yle Viihdetoimitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Suomen Tietoviisas oli Yleisradion vuosina 1990–1998 Yle TV2 -kanavalla esitetty tietokilpailuohjelma, jossa kilpailtiin yleistietoudessa.
Vuonna 1990 tietokilpailu oli ohjelmassa sekä keväällä että syksyllä, mutta vuodesta 1991 alkaen kilpailtiin kerran vuodessa kevätkaudella. Vuonna 1993 ohjelmaa ei esitetty. Ohjelmaa juonsi ensin Esko Roine, syksystä 1990 alkaen Tuomo Kaminen ja hänen siirryttyään tuomariksi Tarmo Pukkilan tilalle Hilkka Ahde vuodesta 1994. Vuonna 1997 juontaja oli Anne Karppinen ja 1998 Tuija Melville.
Ensimmäisen kilpailun voitti tamperelainen Timo Mesimäki, mutta jo samana syksynä Suomen Tietoviisaan arvon otti mikkeliläinen hammaslääkäri Erik Toivanen, joka sitten voitti visailun seitsemän kertaa peräkkäin. Vasta viimeisessä kilpailussa vuonna 1998 Toivanen joutui taipumaan kahdella pisteellä, kun häntä vastaan asettui Etelä-Suomen läänin joukkue (Yrjö Salin Helsingistä ja Lauri Ranta Kärkölästä).
Muita kilpailijoita olivat muun muassa tamperelainen Jussi Suvanto, joka 2000-luvulla on ollut parhaita suomalaisia tietokilpailun MM- ja EM-kilpailuissa,, oulunsalolainen Eero Ylitalo, joka on 2000-luvulla useasti voittanut Radio Suomen ohjelmistoon kuuluvan Poppikoulu-kilpailun, sekä kajaanilainen Nakertajan koulun rehtori Elias Rissanen, joka ylsi mitalisijoille kaksi kertaa.
Vuoden 1990 syksyn Suomen Tietoviisas -finaalilähetys esitettiin toiveuusintana Yle Teema -kanavalla tammikuussa 2008.
Juontajat

Esko Roine (kevät 1990)
Tuomo Kaminen (syksy 1990 – 1992)
Hilkka Ahde (1994–1996)
Anne Karppinen (1997)
Tuija Melville (1998)
Tuomarit

Tarmo Pukkila (1990–1992)
Tuomo Kaminen (1994–1998)
Voittajat

Kevät 1990: Timo Mesimäki
Syksy 1990: Erik Toivanen
1991: Erik Toivanen
1992: Erik Toivanen
(1993: Kilpailua ei järjestetty)
1994: Erik Toivanen
1995: Erik Toivanen
1996: Erik Toivanen
1997: Erik Toivanen
1998: Etelä-Suomen lääni (Lauri Ranta ja Yrjö Salin)
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Suomen tietoviisas
Yle Areena: Suomen tietoviisas
Sumuinen puutarha

| Sumuinen puutarha Maarit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. tammikuuta 2019
 Kesto: 36.21
 Levy-yhtiö: Sony Music
Listasijoitukset
  36. (albumilista)    7. (fyysinen albumilista)
Maaritin muut julkaisut
| Miten elämästä kertoisin 2013 | Sumuinen puutarha 2019 |   |
Sumuinen puutarha on Maaritin vuonna 2019 julkaisema albumi. Levyn musiikkityyli on pop rockia, soft rockia, jazzia ja balladia.
Kappaleet

Kaarina – 4.12 (säv. ja san. Maarit Hurmerinta, sov. Maarit & Sami Hurmerinta)
Pienet ilon kyyneleet – 3.46 (säv. ja sov. Sami Hurmerinta, san. Maarit Hurmerinta)
Sumuinen puutarha – 4.28 (säv. Maarit Hurmerinta, san. Kauko Röyhkä, sov. Sami Hurmerinta)
Sinisilmäinen – 3.11 (säv. ja sov. Sami Hurmerinta, san. Timo Kiiskinen)
Taivaan pisaroita – 3.26 (säv. ja sov. Sami Hurmerinta, san. Edu Kettunen)
Toiset tytöt, toiset pojat – 3.36 (säv. Sami Hurmerinta, san. Heikki Salo, sov. Maarit & Sami Hurmerinta)
Syytön sydän – 4.01 (säv. Maarit Hurmerinta, san. Heikki Salo, Maarit Hurmerinta, sov. Sami Hurmerinta)
Mikä siinä oikein on – 3.06 (säv. Maarit Hurmerinta, san. Edu Kettunen, Maarit Hurmerinta, sov. Sami Hurmerinta)
Mä kävelen – 3.26 (säv. Maarit & Sami Hurmerinta, san. Maarit Hurmerinta, sov. Sami Hurmerinta)
Voiman yö – 3.04 (säv. Maarit Hurmerinta, san. Heikki Salo, sov. Sami Hurmerinta)
Aiheesta muualla

Maarit ‎– Sumuinen Puutarha - Discocs
Agoli-Agbo

Agoli-Agbon symbolit ovat kiveä potkiva jalka, jousimiehen jousi (symboli paluusta perinteisiin aseisiin siirtomaahallinnon uusien sääntöjen mukaisesti) ja luuta.[lähde? ]
Agoli-Agboa myös Goutcili,  pidetään Dahomeyn 12 kuninkaasta viimeisenä, vaikka hänen edeltäjänsä ja veljensä Béhanzin mainitaan itsenäisen Dahomeyn viimeisenä kuninkaana. Agoli-Agbo hyväksyi ranskalaisten nimityksen kuninkaaksi, ja hän hallitsi nukkehallitsijana vuosina 1894–1900.
Ranskalaiset nimittävät Agoli-Agbon Dahomeyn johtajaksi vuonna 1894.
Béhanzinin maastakarkotus ei laillistanut Ranskan siirtomaaisännyyttä. Ranskalainen kenraali Alfred Dodds tarjosi kuninkaan kruunua jokaiselle, joka oli suoraan kuninkaallista sukua. Sen vastineeksi piti saada allekirjoitus sopimuksesta, jolla kuningaskunta muutettaisiin Ranskan protektoraatiksi. Kaikki kieltäytyivät, mutta lopulta ranskalaiset nimittivät kuninkaaksi Béhanzinin veljen, armeijan päällikön prinssi Agoli-Agbon vuonna 1894. Sen jälkeen kun hän oli allekirjoittanut asiakirjan antautumisesta, hänet nimitettiin ”perinteiseksi päälliköksi”, mutta ei  suvereenin valtion johtajaksi.
Agolo-Agbo ”hallitsi” vain kuusi vuotta Ranskan varakuninkaan avustamana. Ranska otti alueen suoran  hallinnon alaiseksi 12. helmikuuta 1900. Sen jälkeen myös Agoli-Agbo lähetettiin maanpakoon Gaboniin. Agoli-Agbon annettiin siirtyä kotimaahansa vuonna 1910, mutta hän joutui olemaan kotiarestissa maatilallaan Savaloun alueella. Ranskalaiset olivat varuillaan kapinallisten juonien suhteen eivätkä palauttanet häntä Dahomeyn kuninkaaksi. Agoli-Agboa tarkkailtiin jatkuvasti.
Vuonna 1925 Agoli-Agbon sallittiin muuttaa Abomeyhin, missä hän asui yksityishenkilönä kuolemaansa asti.
Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL

| Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL |
| --- | --- |

Perustettu:  1959
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  46 jäsenyhdistyksen kautta ja henkilöjäseninä yhteensä 6 878 jäsenmaksun maksanutta
Aiheesta muualla
www.sool.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL ry on valtakunnallinen opettajaksi opiskelevien edunvalvoja ja palvelujärjestö, jonka tarkoituksena on edistää ja valvoa jäsentensä etuja erityisesti koulutuspoliittisissa kysymyksissä sekä parantaa opettajaksi opiskelevien opiskeluedellytyksiä vaikuttamalla opettajankoulutuksen kehittämiseen. Liittoon kuuluu varhaiskasvatuksen opettajaksi, luokanopettajaksi, aineenopettajaksi, erityisopettajaksi, ammatillisten opintojen opettajaksi ja musiikkipedagogiksi sekä oppilaan- ja opinto-ohjaajaksi opiskelevia.
Liiton tavoitteena on olla mukana vaikuttamassa opetus- ja kasvatusalan tulevaisuuteen toimimalla yhteistyössä päättäjien ja eri asiantuntijatahojen kanssa. Jäsenyhdistykset eli opettajaopiskelijoiden ainejärjestöt ja opiskelijayhdistykset vastaavat SOOLin paikallisesta toiminnasta opettajankoulutuspaikkakunnilla. Liiton linjaukset opettajankoulutuksen kehittämistarpeista on koottu Tavoitteet opettajankoulutukselle -ohjelmaan.
SOOL on Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:n opiskelijajärjestö ja tekee läheistä yhteistyötä sen kanssa. SOOLin jäsenet eivät ole ammattijärjestön jäseniä mutta omien jäsenetujen lisäksi SOOLin jäsenmaksun maksaneet saavat OAJ:n jäsenedut lukuun ottamatta työttömyysturvaa ja äänioikeutta OAJ:n valtuustovaaleissa. SOOLin opiskelijaedustajilla on äänioikeus OAJ:n hallituksen alaisissa toimikunnissa sekä vuodesta 2023 alkaen myös OAJ:n valtuuston ja hallituksen kokouksissa.
SOOL tarjoaa jäsenistölleen henkilökohtaisia jäsenetuja ja pitää heidät ajan tasalla opetus- ja kasvatusalan ajankohtaisista ilmiöistä muun muassa järjestämällä webinaareja opettajankoulutuksessa usein vähäiselle huomiolle jäävistä teemoista. Jäsenyhdistysten toimijoita koulutetaan säännöllisesti yhdistystoimintaan ja paikalliseen edunvalvontaan liittyen.
SOOLin jäsenlehti Opeopiskelija ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehti seuraa opetusalan kehitystä ja ajankohtaisia ilmiöitä opiskelijan näkökulmasta ja sen sisältöalueeseen kuuluvat kasvatustieteellinen tutkimus, kiinnostavat tapahtumat ja ihmiset sekä opiskelijajärjestötoiminta. Vuoteen 2019 asti liiton jäsenlehti ilmestyi nimellä Soolibooli.
Organisaatio

SOOLin ylin päättävä elin on liittokokous, joka valitsee puheenjohtajan, varapuheenjohtajan ja kahdeksanjäsenisen hallituksen toimikaudelle 1.5.–30.4. Liittokokous päättää myös muun muassa liiton toimintasuunnitelmasta, talousarviosta ja jäsenmaksun suuruudesta. Liittokokouksessa ovat edustettuina SOOLin jäsenyhdistykset, joiden äänimäärä määräytyy niiden jäsenmäärän mukaan. Sääntömääräinen liittokokous pidetään maalis-, huhtikuun aikana. SOOLin toimistolla Helsingin Itä-Pasilassa työskentelee toiminnanjohtajan lisäksi kaksi palkattua työntekijää.
Historia

SOOLin toiminta alkoi vuonna 1959 nimellä Suomen opettajanvalmistuslaitosten oppilas- ja ylioppilaskuntien liitto (SOOL), joka perustettiin ylläpitämään opettajia valmistavien laitosten opiskelijoiden välisiä yhteyksiä. Järjestäytymiskokous pidettiin Jyväskylässä 26. syyskuuta 1959.
Vuonna 1972 nimeksi tulee Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto. Uusissa säännöissä toiminnan tavoitteeksi asetetaan opettajaksi opiskelevien edunvalvonta.
Opettajankoulutuksessa ja opettajajärjestöissä tapahtuneiden muutosten myötä Suomen Opettajaksi Opiskelevien Liitto SOOL ry on organisoitunut uudelleen kahteen otteeseen. Aineenopettajaksi opiskelevat tulivat mukaan toimintaan vuonna 1981, kun SOOL ja Suomen Auskultantit ry yhdistyivät. Nykyisessä muodossaan SOOL on toiminut vuodesta 1995, jolloin Suomen Lastentarhanopettajaksi Opiskelevien Liitto (SLOL) yhdistyi SOOLiin.
Talous > Rahoitus

| Rahoituksen lähde | 2018 | 2017 | 2016 | 2015 | 2014 | 2013 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille | - | 20 000 € | 20 000 € | 20 000 € | 20 000 € | 25 000 € | 30 000 € |
Aiheesta muualla

SOOLin kotisivut
Opeopiskelija-lehti
Tavoitteet opettajankoulutukselle (2019)
Adlerstolpe

Adlerstolpe oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1816. Suvun kantaisä ritarihuoneen kamreeri Donat Feif (1685-1729) kuului aateliseen Ehrensparre-sukuun ja hänet aateloitiin vuonna 1727.
Susi (elokuva)

| Susi> Varg |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Daniel Alfredson
Käsikirjoittaja:  Kerstin Ekman
Tuottaja:  Anita Oxburgh
Säveltäjä:  Adam Nordén
Kuvaaja:  Jörgen Persson
Leikkaaja:  Håkan Karlsson
Pääosat:  Peter Stormare
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi  Norja  Suomi 
Tuotantoyhtiö:   Migma Film AB  Lumifilm Oy 
Levittäjä:  Sonet Film
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Susi (Varg) on ruotsalaisen Daniel Alfredsonin ohjaama draamaelokuva vuodelta 2008. Sen miljöönä on saamelaisyhteisö Lapissa Ruotsin ja Norjan rajaseudulla. Elokuvan keskeisiä aiheita ovat metsästys sekä itsensä ja oman elinkeinon puolustamisen yhteydessä lainsäädännön kanssa muodostuvat vaikeudet.
Elokuvan tarina pohjautuu romaaniin Raaputusarvat, joka on Kerstin Ekmanin kirjoittaman Sudentalja-trilogian päätösosa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Stormare  | … |  Klemens Klementsen   |
|  Robin Lundberg  | … |  Nejla / Nils   |
|  Rolf Degerlund  | … |  Mats   |
|  Marie Delleskog  | … |  Anita   |
|  Inga Sarri  | … |  Risten, Klemensin ja Matsin äiti   |
|  Svante Martin  | … |  komissaari Henningson   |
Lähde:
Arvioita

Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti Suden muistuttavan vanhoja westernejä, jossa yksi mies asettuu rangaistuksenkin uhalla vastustamaan vääriksi kokemiaan käskyjä. Luonnonsuojelijoita Maskula ei arvellut elokuvan miellyttävän bensankatkuisen moottorikelkkakaahailun ja ohjaajan salakaatajia suosivan asenteen takia.
Aiheesta muualla

Susi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Susi (täsmennyssivu)

Susi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
susi, koiraeläinlaji
Susi, tähdistö
933 Susi, pikkuplaneetta
Susi, vuonna 2008 valmistunut ruotsalainen elokuva
”susi”, epäonnistunut tai toimimaton asia tai esine
Henkilöitä > Etunimenä

Susi Erdmann (s. 1968), saksalainen rattikelkkailija
Susi Susanti (s. 1971), indonesialainen sulkapalloilija
Henkilöitä > Sukunimenä

Arnold Susi (1896–1968), virolainen poliitikko
Dunia Susi (s. 1987), englantilainen jalkapalloilija
Erkki Susi (1947–2018), suomalainen toimittaja
Heimo Susi (1930–2017), suomalainen kirjailija
Lenita Susi (s. 1996), suomalainen näyttelijä
Nanna Susi (s. 1967), suomalainen kuvataiteilija
Pauliina Susi (s. 1968), suomalainen kirjailija
Simo Susi (1896–1938), suomalainen punaupseeri
Timo Susi (s. 1959), suomalainen jääkiekkoilija
Toivo Susi, suomalainen laulaja-lauluntekijä, valokuvaaja ja dokumentaristi.
Henkilöitä > Kuvitteellisia henkilöitä ja hahmoja

Sepe Susi, Disney-hahmo
sotamies Susi, kuvitteellinen henkilö romaanissa Tuntematon sotilas
Susi (venäjäksi Волк), päähenkilö piirrossarjassa Nu, pogodi!
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Susi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Säyneisen kotiseutumuseo

| Säyneisen kotiseutumuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  kotiseutumuseo
Osoite:  Museotie, 73770 Säyneinen (Kuopio)
Sijainti:  Säyneinen 
Ylläpitäjä:  Säyneisen kotiseutuyhdistys
Kotisivut:  Museo (Pohjois-Savon muisti)
Koordinaatit:  63°12′22″N, 28°28′37″E
 fiSäyneisen kotiseutumuseo 
    
Säyneisen kotiseutumuseo on Kuopion Säyneisen kirkonkylässä Pohjois-Savossa sijaitseva paikallismuseo. Museoon kuuluu useita rakennuksia: väentupana ja kievarina toiminut museopirtti (tuotu museoksi 1960), aitta ja riihi (1962) sekä savusauna (1970). Museossa on esillä talonpoikaisesineistä, sekä asesepän ja järvimalmin noston työkaluja. Museota ylläpitää Säyneisen kotiseutuyhdistys.
Adlersköld

Adlersköld oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1041. Suku on lähtöisin Mecklenburgista, mistä Hans Bartels (k. 1664) muutti kauppiaaksi Tukholmaan, missä keräsi suuren omaisuuden. Hänen poikansa Lydert (1629–1700) jatkoi isänsä kauppatointa ja hänet aateloitiin vuonna 1683 nimellä Adlersköld. Hänen poikansa Jonas (1661–1697) toimi Valtakunnanarkiston kanslistina, mutta palatessaan ulkomaanmatkalta hän "kuoli melankoliaan".
Adlersten

Adlersten oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1004. Suku on lähtöisin Suomesta, mistä Pihlman muutti porvariksi Tukholmaan. Hänen poikansa Göran Pihlman toimi hallinnon kirjanpitäjänä ja kamreerina. Hänet aateloitiin vuonna 1681 nimellä Adlersten sekä korotettiin 1707 vapaaherraksi, mihin säätyyn hän ei sukuaan ritarihuoneeseen  kirjoittanut. Hänen kumpikin poikansa antautui sotilasuralle.
Subliminal Antenora

| Subliminal Antenora Alghazanth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Watercastle Studio
 Julkaistu: toukokuu 2000
 Tyylilaji: sinfoninen black metal
 Kesto: 43.23
 Levy-yhtiö: Woodcut Records
Alghazanthin muut julkaisut
| Thy Aeons Envenomed Sanity 1999 | Subliminal Antenora 2000 | Osiris – Typhon Unmasked 2001 |
Subliminal Antenora on suomalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Alghazanthin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2000 levymerkillä Woodcut Records.
Kappaleet

Breathless Flesh Sculpture – 5.47
The Igneous Embrace – 1.59
Daemonolith – 6.23
Netherworldly – 4.35
Of Predators and Preys – 6.02
The Mirrored Deathwish Paranoia – 6.24
An Ode to the Bringer of Chaos – 7.10
Anno Sathani – 5.03
Kokoonpano

Gorath Moonthorn – rummut
Thasmorg – kitara, basso
Veilroth – kitara, basso
Antti Simonen – kosketinsoitin
Nebiros – laulu
Mynni Luukkainen – Puhdas laulu kappaleessa "An Ode..."
Torment – Murinalaulu kappaleissa "The Mirrored..." ja "An Ode..."
Arvostelut

Imperiumi: 6/10
Aiheesta muualla

Albumi Subliminal Antenora Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Subliminal Antenora discogs.com -sivustolla
Adlermarck (vapaaherra)

Adlermarck oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut vapaaherrallinen aatelissuku numero 266. Aateliseen Aldermarck- sukuun  kuulunut Carl Magnus Adlermarck (1710-1775) auskultoi Svean hovioikeudessa ja toimi tämän jälkeen tuomarina mm Eskilstunassa ja Gripsholmilla ja vuodesta 1747 hovioikeuden asessorina. Hänet korotettiin vapaaherraksi vuonna 1764. Poika, kanslianeuvos Carl Gustaf Adlermarck toimi tiedeakatemiassa.
Susi-Artturi (albumi)

| Susi-Artturi Susi-Artturi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1986–1987
 Julkaistu: 1987
 Formaatti: vinyyli, c-kasetti
 Tuottaja(t): Jukka Alihanka, Ilpo Murtojärvi
 Kesto: 43.10
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Susi Artturi on Susi-Artturin eli Jukka Alihangan albumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Albumin kappaleet äänitettiin vuosina 1986–1987. Levyn julkaisi Fazer Finnlevy. Levyn kansikuvat on ottanut taiteilija Ilkka-Juhani Takalo-Eskola.
Kappaleet > A-puoli

Älä pure – 3.43
Kevät on tullut mettänkulmille – 4.00
Koirani koskessa ui – 3.49
Shampanjapullo – 2.45
Näkemiin seitsemän kertaa – 3.00
Yksinäinen mopomies – 4.19
Kappaleet > B-puoli

Radio soi – 3.38
Punainen aurinko – 3.05
Tule luistelemaan – 3.40
Vahakabinetissa savuaa – 4.21
Sen valoissa on rakkaus – 3.13
Kauhea meno ja veisu – 3.32
Muusikot

Albumin kappaleissa soittavat muun muassa seuraavat henkilöt:
Jukka Alihanka – laulu
Ilpo Murtojärvi – kitara
Pasi Lyysaari – basso
Timo Koskinen – rummut
Risto Pahlama – koskettimet
Severi Pyysalo – vibraforni
Anneli Saaristo – laulu
Säynejärvi

Säynejärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Säynejärvi, järvi Kiteellä
Säynejärvi, järvi Puumalassa
Säynejärvi, järvi Rantasalmella
Säynejärvi, järvi Savonlinnassa.
Säynäjäjärvi (Utajärvi)

| Säynäjä |
| --- | --- |
 Näkymä Säynäjän talon venevalkamasta kaakkoon.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Särkijärvi (Utajärvi)
Koordinaatit:  64°52′30″N, 27°05′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Säynäjäjoki
Järvinumero:  60.046.1.007 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  133,7 m
Rantaviiva:  3,37  km 
Pinta-ala:  0,6894 km2 
 fiSäynäjä 
Säynäjä on järvi Utajärven kunnan Särkijärven kylässä.
Järvi sijaitsee Särkijärven kylästä seitsemisen kilometriä lounaaseen, kylästä sinne tulee metsäautotie. Järven laskujoki Säynäjäjoki virtaa Särkijokea myöten Kiiminkijokeen. Järvi on matala ja tummavetinen, rannat ovat suota ja rämettä. Kalastoon kuuluvat mm. hauki, ahven ja särki.
Järven pohjoisrannalla on vanha asuinpaikka, Säynäjä, joka on tätä nykyä eräkämppäkäytössä. Kunnostetun päärakennuksen lisäksi asuinpaikalla on useita muita rakennuksia. Talon ympärillä olleet pellot ovat metsittyneet, mutta piha-alueen viereistä peltoa kiertänyt kiviaita on jäljellä aikanaan tehdystä raivaustyöstä.
Utajärvi
| --- | --- |
Kylät:  Ahmas | Alakylä | Ala-Naama | Ala-Niska | Autio | Juorkuna | Järvikylä | Kangaskylä | Kernilä | Kivijärvi | Kormunkylä | Marttisjärvi | Murronkylä | Naamankylä | Niska | Ojakylä | Potku | Sanginkylä | Sipolankylä | Sapilasmaa | Sotka | Särkijärvi | Tervolankylä | Utanen | Ylisuvanto | Yli-Utos
Järvet, lammikot ja lähteet:  Ahmasjärvi | Ahvenlampi (Sanginkylä) | Ahvenlampi (Juorkuna) | Hakojärvi | Iso Karvasjärvi | Iso Kivijärvi | Iso Olvasjärvi | Iso-Timonen | Juorkuna | Kaihlanen | Kirkaslampi | Kivi-Sorsua | Kivijärvi | Korpinen | Kärkkäänjärvi | Lauttalampi | Marttisjärvi | Matkalampi | Mustalampi | Nuanjärvi | Palonen | Penikkajärvi | Pieni Torvenjärvi | Pikku Karvasjärvi | Pikku Olvasjärvi | Pikku-Säynäjä |Pikku-Timonen | Pontema | Puutturinjärvi | Saari-Sorsua | Sanginjärvi | Siiralampi | Sotkajärvi | Särkijärvi | Säynäjä |Torvenjärvi | Vaaranlampi | Valkiaisjärvi | Vähä-Ruohonen
Joet ja purot:  Kiiminkijoki | Kivijoki | Koivujoki | Korpisenoja | Naamanjoki | Nuanjoki | Oilinginoja | Oulujoki | Piltuanjoki | Piltunginjoki | Poikajoki | Potkunjoki | Sanginjoki | Särkijoki | Säynäjäjoki | Tilanjoki | Timo-oja | Utosjoki
Luonnonsuojelualueet:  Olvassuon luonnonpuisto | Rokuan kansallispuisto
Rakennukset ja rakennelmat:  Ahmaksen kalevalainen perinnekylä | Ahmaskosken silta | Ala-Utoksen voimalaitos | Maijan kivi |  Utajärven kirkko | Utajärven kivipuisto | Utasen voimalaitos
Muistomerkit, laatat ja veistokset:  Sankarivainajien muistomerkki (1950) | Karjalaan jääneiden muistomerkki (1958) | Roomari-patsas (1985) | Veteraanikivi (1991) | Merilän suvun koskenlaskijoiden muistomerkki (2000) | Runonlaulajien muistomerkki (2003)
Museot:  Utajärven kotiseutumuseo | Ylisipolan kotiseutumuseo
Liikenne:  Ahmaksen rautatieasema | Niskan seisake | Oulu–Kontiomäki-rata | Rokuan rautatie | Seututie 836 | Seututie 837 | Sotkan seisake | Utajärven rautatieasema | Valtatie 22 | Yhdystie 8300
Sun Jihai

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 30. syyskuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka:  Dalian, Liaoning, Kiina
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1995–2002 |  Dalian Shide | 123 | (7) |
| →1998–1999 |  Crystal Palace (laina) | 23 | (0) |
| 2002–2008 |  Manchester City | 130 | (3) |
| 2008–2010 |  Sheffield United | 12 | (0) |
| →2009 |  Chengdu Blades (laina) | 10 | (0) |
| 2010–2014 |  Guizhou Renhe | 118 | (1) |
| 2015– |  Chongqing Lifan | 4 | (0) |
Maajoukkue
| 1996–2008 |  Kiina | 78 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. huhtikuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. huhtikuuta 2015.
Sun Jihai (s. 30. syyskuuta 1977 Dalian, Liaoning) on kiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Englannissa. Hänen pelipaikkansa oli joko keskuspuolustuksessa tai oikeana puolustajana.
Ammattilaisura

Sun aloitti uransa Dalian Shidessä vuonna 1995. Kolmen menestyksekkään kauden jälkeen hän siirtyi lainalle Englantiin, Crystal Palacen joukkueeseen. Seura osti samaan aikaan myös toisen kiinalaispelaajan, Shanghai Shenhuassa pelanneen Fan Zhiyin, ja heistä tuli ensimmäiset kiinalaiset Englannin kentillä. Sun palasi kuitenkin Dalianiin jo yhden kauden jälkeen, vaikka lontoolaisseurassa oli tullut melko paljon vastuuta ja otteluita oli kertynyt 23.
Vuonna 2002 hän lähti toisen kerran Englantiin, ja tällä kertaa vakituisen siirron osoitteena oli Manchester City. Siirtosumma 2,87 miljoonan punnan suuruinen. Saman vuoden lokakuussa Sunista tuli ensimmäinen Valioliigassa maalin tehnyt kiinalainen, kun hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin Birminghamia vastaan.
Sun sai Chelsean Eiður Guðjohnsenin taklauksesta melko vakavan polvivamman kauden 2004/05 alussa. Vähitellen Sunin vastuu kuitenkin pieneni, seuran alkaessa investoida rahallisesti aiempaa enemmän uusien pelaajien hankintaan.
Cityn vuosien jälkeen Sun pelasi vuosina 2008–2010 Sheffield Unitedissa, ja tämän jälkeen palasi takaisin kotimaahansa.
Ammattilaisura > Maajoukkueura

Kiinan maajoukkueessa Sun debytoi 6. joulukuuta 1996 ottelussa Uzbekistania vastaan. Yhteensä 64 maaottelua pelannut Sun oli mukana Kiinan joukkueessa 2002 MM-kisoissa, mutta loukkaantui jo ensimmäisessä ottelussa, eikä kyennyt pelaamaan lopuissa kahdessa muussa lohkovaiheen ottelussa.
Sun lopetti maajoukkueuransa vuonna 2008.
Saavutukset

Dalian Shide
A-liiga (4): 1996, 1997, 2000, 2001
Kiinan FA Cup: 2001
Kiinan FA Super Cup: 1997
Guizhou Renhe
Kiinan FA Cup: 2013
Kiinan FA Super Cup: 2014
Super Aguri SA07

| Super Aguri SA07 |
| --- | --- |
 Takuma Satō
Talli:  Super Aguri
Suunnittelija(t):   Peter McCool
Kuljettajat:   Takuma Satō  Anthony Davidson
Teknisiä tietoja
Renkaat:  B Bridgestone
Polttoaine:  Elf
Runko:  Hiilikuitumonokokki
Moottori:  Honda RA807-E V8
Voimansiirto:  Honda 7-vaihteinen puoliautomaattinen pituusuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian Grand Prix 2007
Kilpailuja:  17
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  4
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Super Aguri SA07 oli F1 -auto, jota Super Aguri -talli käytti kaudella 2007. Auton suunnitteli Peter McCool ja kilpakuljettajina toimivat japanilainen Takuma Satō ja britti Anthony Davidson.
Kilpakuljettajat

Takuma Satō
Anthony Davidson