Ranskan kansalliskirjasto
Historia > Kuninkaallinen kirjasto

Kaarle V Viisaan kirjasto sijaitsi keskiajalla Louvressa, jossa sen sisältö koostui erityisesti käännöskirjoista. Kirjastonvartijaksi oli nimetty Gilles Mallet, joka suoritti myös kirjaston inventoinnin. Kirjasto kuitenkin hajosi Kaarle V:n hallituskauden jälkeen. Ludvig XI:n aikana perustettiin uusi kirjasto, joka on historiallisen jatkuvuuden kannalta huomattavasti merkittävämpi kuin Kaarle V Viisaan kirjaston olemassaolo. Kirjasto siirtyi sen jälkeen kuninkaalta aina hänen seuraajalleen. Ensiksi kirjasto siirtyi Kaarle VIII:lle, jonka aikana sinne sijoitettiin ensimmäiset painotuotteet. Hänen jälkeensä se kuului Ludvig XII:lle. Kirjasto sijoitettiin aluksi Amboisen linnaan ja sittemmin Bloisin linnaan. Kyseessä oli Kuninkaan kirjasto.
Kuningas Frans I perusti uuden oman kirjastonsa Fontainebleaun linnaan, ja muutaman vuoden ajan maassa oli kaksi kuninkaan kirjastoa. Vuonna 1544 Bloisin kuninkaan kirjasto siirrettiin Fontainebleaun linnan kirjaston yhteyteen. Vuonna 1537 juuri Frans I määräsi yleisen vapaakappaleoikeuden kirjastolleen. Tämä määräys rikastutti merkittävästi kirjaston kokoelmia.
Kaarle IX:n aikana kaksi yhteensulautunutta kirjastoa muuttivat jälleen takaisin Pariisiin. Henrik IV:n hallinnon aikana vuonna 1594 kirjasto sijoitettiin Lycée Louis-le-Grandin suojiin, joka tunnettiin aiemmin nimellä Collège de Clermont, ja vuonna 1603 se siirrettiin Pariisissa sijaitsevaan fransiskaaniluostariin.
Aurinkokuninkaan aikakausi oli Kuninkaallisen kirjaston suurta kehityskautta. Tuona aikana tapahtui useita uudistuksia. Kirjasto muutti Pariisissa Viviennekadulle, joka oli lähellä Richelieu-rakennusta eli yhtä kirjaston nykyisistä sijoituspaikoista. Kirjastoon sijoitettiin useita yksityiskokoelmia, esimerkiksi Gaston Orléansin kirjasto sekä Michel de Maroillesin ja Loménie de Briennen kirjastot. Kirjasto otti vastaan grafiikkaa ja painettua musiikkia. Nicolas Clément loi kirjastolle luokittelujärjestelmän, joka oli käytössä aina vuoteen 1996 saakka. Lisäksi kirjasto avautui yleisön käytettäväksi vuonna 1692.
Systemaattiset luettelot tulivat kirjaston teosten järjestelyn avuksi 1700-luvulla. Tällöin kirjasto myös asettui Richelieukadulle, joka on myös kirjaston nykyinen sijaintipaikka. Uusi sijainti helpotti kirjaston käyttöä vuodesta 1720 alkaen. Useat valistusajan filosofit saattoivat käyttää hyväkseen kuninkaallista kirjastoa. Muuton myötä myös kirjaston järjestelmää uudistettiin entistä käyttökelpoisemmaksi. Kirjastoon muodostettiin viisi osastoa: käsikirjoitusosasto, painotuotteiden osasto, grafiikan ja puu- ja kivipiirrosten osasto, mitalien ja kivikaiverrusten osasto ja arvonimi- ja sukututkimusosasto, joka myöhemmin liitettiin käsikirjoitusosastoon.
Kirjaston kokoelmien kasvu jatkui voimakkaana, mihin oli eräänä syynä vapaakappaleiden luovutusten entistä tarkempi valvonta. Myös uusien yksityisten kirjastojen yhdistäminen lisäsi merkittävästi kokoelmia. Tällaisia kirjastoja olivat muun muassa Étienne Baluzen kokoelma, Sébastien de Brossardin musiikkikirjastokokoelmat sekä Jean-Baptiste Colbertin kirjasto.
Kun kirjastoon tulevien teosten ja muun materiaalin virta vain voimistui ja paikat olivat käyneet ahtaiksi yleisön ja käyttäjien vastaanottamiseksi, suunnitelmat uudesta kirjastosta etenivät. Merkittävin oli arkkitehti Étienne-Louis Boulléen suunnitelma uudeksi kirjastoksi vuodelta 1785.