stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paola Livorsi
Aiheesta muualla

Music Finland / Composer Profiles: Livorsi, Paula (sis. teoslistan)[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Palácio da Ponta Vermelha

| Palácio da Ponta Vermelha |
| --- | --- |
 Palácio da Ponta Vermelha vuonna 1939.
Sijainti:  Maputo  Mosambik
Koordinaatit:  25°58′50″S, 32°35′24″E
Rakennustyyppi:  Virka-asunto
Valmistumisvuosi:  1883–1884
Käyttäjä:  Mosambikin presidentti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palácio da Ponta Vermelha on Mosambikin presidentin virka-asunto Maputossa. Rakennus on peräisin 1800-luvun loppupuoliskolta ja se on ollut presidentin virka-asunto vuodesta 1975.
Rakennus

Palácio da Ponta Vermelha sijaitsee Mosambikin pääkaupunki Maputossa Ponta Vermelhan harjanteella kaupungin keskustasta kaakkoon. Rakennus toimii nykyisin Mosambikin presidentin virka-asuntona.
Historia

Palácio da Ponta Vermelha rakennettiin vuosien 1883 ja 1884 paikkeilla. Alkujaan se oli vain suhteellisen vaatimaton huvila. Rakennus siirtyi António Ennesin omistukseen vuonna 1896 ja siitä tuli portugalilaisten Lourenço Marquesin (nyk. Maputo) kuvernöörien virka-asunto. Kuvernöörit olivat siirtyneet Lourenço Marquesiin Mosambikin saarelta vuosikymmenen puolivälillä. Rakennuksen yhteyteen rakennettiin myös parakit sotilaille. Rakennuksia laajennettiin vuosina 1905 ja 1906. Muita uudistuksia tehtiin vuosina 1939 ja 1956. Rakennuksella otettiin vastaan esimerkiksi arvovaltaisia ulkomaalaisia vierailijoita.
Mosambikin itsenäistyttyä Palácio da Ponta Vermelhasta tehtiin maan presidentin virallinen virka-asunto kesäkuussa 1975. Mosambikissa presidentin virastosta tai maan hallinnosta yleensä on myöhemmin käytetty joissain yhteyksissä ilmausta "Ponta Vermelha" rakennuksen mukaan.
PTO-4

| PTO-4 |
| --- | --- |
 PTO-4a
Tyyppi:  koulukone
Alkuperämaa:   Viro
Valmistaja:  Aviotöökoda
Suunnittelija:  Voldemar Post Rein Tooma Otto Org
Esitelty:  1938
Poistettu käytöstä:  1944
Pääkäyttäjät:  Viron ilmatorjuntajoukot Eesti Aeroklubi Sonderstaffel Buschmann
Valmistusmäärä:  8 
PTO-4 oli virolainen yksimoottorinen kaksipaikkainen koulukone. Konetyypin nimen kirjaimet tulivat sen suunnittelijoiden, Voldemar Postin, Rein Tooman ja Otto Orgin, sukunimien alkukirjaimista. Viron ilmatorjuntajoukot (vir. Õhukaitse) sai käyttöönsä ensimmäisen PTO-4 -koneensa (rek. nro. 161) 12. lokakuuta 1938, ja toisen, suljetulla kabiiniohjaamolla ja tehokkaammalla moottorilla varustetun koneen 13. maaliskuuta 1939. Jatkokehitetty toinen kone sai tyyppimerkinnän PTO-4a, mutta sen tuotanto jäi vain yhteen koneyksilöön.
Ilmatorjuntajoukkojen lisäksi tyyppiä käytti Eesti Aeroklubi, jolle valmistettiin koneet rekisteritunnuksilla ES-EAK, -EAL, -EAM, -EAN, -EAO ja -EAP. Aeroklubin kuudesta koneesta kaksi, ES-EAO ja ES-EAP, jäi keskeneräisiksi.
Neljä PTO-4:ää oli lentokunnossa Saksan miehittäessä Viron vuonna 1941. Koneet siirtyivät virolaisista vapaaehtoisista kootun Saksan Luftwaffen alaisen Sonderstaffel Buschmannin käyttöön, joka muuttui 1. huhtikuuta 1943 Aufklärungsfliegergruppe 127:ksi. Reval-Ülemisten lentokentälle sijoitettu yksikkö käytti koneita vuoteen 1944 koulutus- ja yhteyslentokoneina, seä tiedustelulentotoimintaan Itämeren rannikkoaluilla.
Tekniset tiedot

Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&07.07000007,7 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&010.&&&&0010 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&016.&&&&0016 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&&0560.&&&&00560 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&&0850.&&&&00850 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × de Havilland Gipsy Major -nelisylinterinen rivimoottori; &&&&&&&&&&&&&097.&&&&0097 kW (&&&&&&&&&&&&0130.&&&&00130 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0245.&&&&00245 km/h
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&05000.&&&&005 000 m
Kirjallisuutta

Gerdessen, Frederik; Kitvel, Toivo; Tilk, Johannes: Aeg. Mehed. Lennukid. Eesti lennunduse arengulugu kuni 1940. aastani.  Tallinna:  Eesti entsüklopeediakirjastus, 2001.  ISBN 978-998-57008-6-0.  (viroksi)
Kitvel, Toivo; Tilk, Johannes: Eesti lennukroonika.  Tallinna:  Aviopol, 2003.  ISBN 978-994-91030-3-4.  (viroksi)
Sitz, Kristel R.: Tiivad.  Tallinna:  Koolibri, 2003.  ISBN 978-998-50133-3-5.  (viroksi)
Gerdessen, F.: Estonian Air Power 1918–1945. Air Enthusiast, Huhti-heinäkuu 1982, nro 310, s. 61–76.  Bromley, UK:  Pilot Press. (englanniksi)
Algab kuue lennuki ehitamine. Uus Eesti, 12.11.1938, nro 310, s. 7.  (viroksi)
Läti tellib Eestist lennukeid. Uus Eesti, 9.6.1939, nro 154, s. 2.  (viroksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: et:PTO-4
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:PTO-4
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Oussou Konan

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Oussou Konan Anicet Harian Maxmalon
Syntymäaika: 23. tammikuuta 1989
Syntymäpaikka:  Anyama, Norsunluurannikko
Kuolinaika: 3. tammikuuta 2022 (32 vuotta)
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 senttimetriä
Paino: 76 kilogrammaa
Oussou Konan Anicet Harian Maxmalon (23. tammikuuta 1989 Anyama, Norsunluurannikko – 3. tammikuuta 2022) oli norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Kaudella 2014 Helsingin Jalkapalloklubia edustanut Konan pelasi Veikkausliigassa 18 ottelua ja teki niissä neljä maalia.
Konanin edustamia seuroja olivat Africa Sports (2006–2008), Espérance Sportive de Tunis (2008–2010), Stade Tunisien (laina 2008), AS Marsa (laina 2009), Misr El Makasa (2010–2012), Al-Ahli (2012–2013), Hajer Club (laina 2013) ja Gaziantep Büyükşehir Belediyespor (2013), HJK (2014), Tala'ea El-Gaish (2014–2016), Saham (2016–2017), CA Bizertin (2017), San Pédro (2018–2019), Stade Lausanne (2019–2020), Nam Dinh (2021) ja Al-Bukiryah (2021).
Norilsk

| Norilsk |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Krasnojarskin aluepiirin sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti aluepiirissä.
 Norilsk
 Koordinaatit: 69.3525°N, 88.1948°E 
Valtio:  Venäjä
Liittovaltiosubjekti:  Krasnojarskin aluepiiri
Perustettu:  1935
Kaupungiksi:  1953
Väkiluku (2010):  175 365
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
 
 www.norilsk-city.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Norilsk (ven. Норильск) on suljettu kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Sen asukasluku on noin 175 365. Se on Siperian pohjoisin kaupunki ja Murmanskin jälkeen asukasluvultaan maailman toiseksi suurin napapiirin pohjoispuolella sijaitseva kaupunki. Norilskia ei ole yhdistetty maanteillä eikä rautateillä, eli sinne ei pääse eikä sieltä pääse pois maateitse. Norilsk on tiettävästi Venäjän saastunein kaupunki.
Norilskin kaupungin alueella sijaitsevat venäläisen Norilski nikel -yrityksen merkittävin kaivos ja sulattamo. Nikkeli-, kupari- ja palladiumkaivos on maailman suurin. Neuvosto-Venäjä aloitti Norilskin alueella kaivostoiminnan 1920-luvulla. 23. kesäkuuta 1935 alkoi Stalinin ensimmäiseen viisivuotissuunnitelmaan kuuluva Norilskin kombinaatin rakentaminen. Kombinaatti aloitti tuotannon 10. maaliskuuta 1939.
Historia

Jo Tazjoen varrelle 1600-luvulla perustetun Mangazejan asukkaat (nykyisin hylätty kaupunki on osa Jamalin Nenetsiaa) tiesivät Norilskin seudun rikkaista malmivaroista. 1860-luvulla kauppiaat rakensivat lähelle nykyistä Norilskin kaupunkia kuparin sulattamiseen sopivan laitteiston. Alueella aloitettiin vuonna 1919 geologinen tutkimustyö, ja vuonna 1921 geologeille valmistui ensimmäinen asuintalo. Vuonna 1935 tehtiin päätös Norilskin kombinaatin perustamisesta. Vuosina 1935–1955 seudun työvoima oli pääosin Norillag-vankileirin vankeja. Leiri perustettiin Stalinin aikana vuonna 1935, ja siellä ehti leirin toiminta-aikana olla yli puoli miljoonaa vankia. Rautatieyhteys Jenisein varrella sijaitsevaan Dudinkan satamaan rakennettiin vuosina 1935–1937. Ensimmäinen nikkelitonni tuotettiin 1942.
Norillag-leiri kuului Gulag-vankileirijärjestelmään, ja se oli yksi suurimmista ja ankarimmista leireistä. Vankileirin vangeista osa oli suomalaisia, inkeriläisiä ja virolaisia. Norilskin kaupungin sulkeminen ulkopuolisilta liittyy osin vankileireihin, sillä 1930-luvulla poliittisten vainojen yltyessä Neuvostoliiton johto halusi eristää vangit muusta yhteiskunnasta. Vankileirien sijainnit salattiin, eikä niitä merkitty tavallisiin karttoihin. Nykyisin monet Norilskin asukkaat eivät halua puhua aiheesta, ja he kutsuvat leirin aluetta Golgataksi. Osa vangeista haudattiin kaivosalueelle, heidän joukossaan todennäköisesti suomalaisiakin. Joka tapauksessa leirillä teloitettiin suomalaisia ja inkeriläisiä.
Kaivosalueella on muistomerkkejä muun muassa latvialaisille, virolaisille, liettualaisille, puolalaisille ja japanilaisille vangeille. Leirillä oli ainakin 22 eri kansallisuuden edustajaa. Kattavaa julkista selvitystä Norillagin vangeista, heidän määrästään, taustoistaan ja kohtaloistaan ei ole tehty. Tiedot ovat hajallaan venäläisissä arkistoissa, esimerkiksi Venäjän keskusarkistossa, sotilasarkistossa ja turvallisuuspoliisi FSB:n arkistossa Moskovassa. Osa tiedoista on luokiteltu salaisiksi, ja jos vangille ei ole tehty kunnianpalautusta eli rehabilitaatiota, omaisten on hyvin vaikeaa päästä tietoihin käsiksi.
Vuodesta 1939 lähtien Norilsk oli työperäinen (kaupunkityyppinen) taajama ja vuodesta 1953 alkaen kaupunki.
Norilskin lähistöllä sijaitsee yksi maailman suurimmista nikkeliesiintymistä. Kaupungin merkittävin työnantaja on kaivos- ja metallurgian alalla toimiva Norilski nikel -suuryhtiö. Kaupungin keskeisin teollisuus on tähän liittyvää kaivos- ja sulattotoimintaa. Kaivoksista louhitaan nikkelin lisäksi kuparia, kobolttia, platinaa ja hiiltä.[lähde? ]
Nykyaika

1978–1981 suomalaiset yritykset, mukaan lukien Outokumpu Oy, A. Ahlström Osakeyhtiö ja Rauma-Repola Oy, rakensivat osia Norilski nikelin uusista nikkeli- ja kuparisulatoista. Hankkeen aikana Norilskissa asui useita kymmeniä suomalaisia perheineen.
Norilsk oli neuvostoaikana suljettu kaupunki, kunnes 1990-luvulla se päätettiin avata. Vuonna 2001 Norilsk kuitenkin suljettiin uudestaan ulkomaalaisilta, jotka saavat matkustusluvan kaupunkiin vain tiukkojen kriteereiden perusteella. Vuonna 2005 naapurikaupunki, runsaan 50 000 asukkaan suljettu kaupunki Talnah (Талнах) liitettiin Norilskiin, mikä on kaupungin asukasluvun kasvun tärkein syy vuoden 2002 väestönlaskentaan verrattuna (tuolloin 134 832 asukasta).
Liikenne

Norilskissa toimii Norilsk-Alykelin lentoasema. Sieltä käsin toimii NordStar-lentoyhtiö. Kaupungista on myös lentoyhteys esimerkiksi Rosneftin Vostok Oilin mega-hankeen satamapaikkakunnalle Buhta Severiin. Kaupungin kautta kulkee myös Nornickelin hallitsema yksityinen Norilskin rautatie. Muusta rataverkosta erillinen, alkujaan paljolti pakkotyöleiri Norillagin voimin vuonna 1937 valmistunut, noin 115 kilometriä pitkä johtaa Talnahista Norilskin kautta Jenisein varrella sijaitsevaan Dudinkan satamaan. Ratayhteys palvelee rahtikuljetuksia; henkilöliikenne radalla loppui vuonna 1988.
Ympäristöongelmat

Norilsk-Talnahissa sijaitseva nikkeli-, kupari- ja palladiumkaivos on maailman suurin. Tehtaat ovat saastuttaneet laajalti alueen ympäristöä happosateilla ja savulla. Arviolta prosentti koko maailman rikkidioksidipäästöistä tulee tämän yhden kaupungin tehtaista.
Blacksmith Instituten mukaan Norilsk oli niin vuonna 2006 kuin vielä 2013 yksi maailman kymmenen saastuneimman paikkakunnan joukossa.
Kesäkuussa 2020 Norilsk Nickel -yhtiön tytäryhtiön voimalaitoksen hajonneesta säiliöstä vuoti yteensä 20 000 tonnia dieselöljyä jokeen ja maaperään.
Muuta

Pussy Riot -yhtyeen johtohahmo Nadežda Tolokonnikova on syntyisin Norilskista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norilsk Wikimedia Commonsissa
Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk
Krasnojarskin aluepiirin piirijako
Kaupunkipiirit:


Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk
Piirit:


Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur
Teatteritalo
Leninski Prospekt
Alykelin lentoasemaa.
Väärävärisatelliittikuva Norilskista ympäristöineen
Partala

Partala voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Miika Partala, muusikko
Partala, kylä Jämsässä
Partalansaari, Sulkavan suursoutuihin liittyvä saari Sulkavalla
Partalan kartano Juvalla.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Partala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Oussama Boughanmi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. tammikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Tunisia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura:  Al-Madina
Pelinumero: 29
Junioriseurat
2006–2008 2008–2009:  Stade  Tunisien  Guingamp
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2009–2013 2013 2013– |  Espérance  ES Sahel  Al-Madina | 19 (0) 1 (0) 5 (1) |
Maajoukkue
| 2007 2009 |  Tunisia U-17  Tunisia U-21 | 3 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. kesäkuuta 2014.
Oussama Boughanmi (arab. اسامة البوغانمي‎, s. 5. tammikuuta 1990) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Libyan valioliigassa pelaavaa Al-Madinaa.
Osip Kozlovski

Osip Antonovitš Kozlovski (ven. О́сип Анто́нович Козло́вский, puol. Jósef Kozłowski, 1757 Varsova – 11. maaliskuuta 1831 Pietari) oli venäläinen puolalaista tai valkovenäläistä syntyperää oleva säveltäjä. Venäjällä hän tuli erityisesti tunnetuksi patrioottisista poloneeseistaan (muun muassa Grom pobedy, razdavaisja!).
Elämä

Kozlovski syntyi Varsovassa 1757, jossa hän toimi kuoropoikana Pyhän Johanneksen katedraalissa. Vuodesta 1775 hän työskenteli Trakaissa Tadeusz Franciszek Ogińskin palatsissa Michał Kleofas Ogińskin (1765–1833) opettajana.
Kozlovski muutti Venäjälle 1786, missä hänet värvättiin armeijaan Turkkia vastaan käydyssä sodassa. Pian Grigori Potjomkin sai tietää hänestä ja vaikuttuneena Kozlovskin musiikillisesta lahjakkuudesta hän esitteli Kozlovskin hoville.
Vuonna 1791 Kozlovski sävelsi kappaleen Grom pobedy, razdavaisja!, josta tuli joksikin aikaa Venäjän epävirallinen kansallislaulu. Pjotr Tšaikovski otti tämän poloneesin toisen osan myöhemmin oopperansa Patarouvan loppukohtaukseen.
Kozlovskin Pavel Potjomkinin tekstiin perustunut ooppera Zelmira i Smelon, ili Vzjatije Izmaila (ven. Зельмира и Смелон, или Взятие Измаила) esitettiin 22. heinäkuuta 1795.
Kozlovski valvoi Pietarin teatterikorkeakoulua vuosina 1799–1819. Hän sävelsi kuuluisan sielunmessun Puolan kuninkaan Stanislaus II Poniatowskin (1732–1798) kuoleman johdosta. Vielä toisen sielunmessun hän teki Aleksanteri I:n kuoltua. Kozlovskin koko tuotanto käsittää muun muassa Oidipus Ateenassa (1804), Fingal (1805), Oidipus Rex (1816), Esfir (1816), liturgiamusiikkia, muun muassa Te Deum, kantaatteja, kuorolauluja, lauluja (joista 28 venäläisiä) ja noin 70 poloneesia.
Osip Kozlovski kuoli Pietarissa 11. maaliskuuta 1831.
Onnenpeli (elokuva)

| Onnenpeli |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Risto Jarva
Käsikirjoittaja:  B. Kivi Risto Jarva Jaakko Pakkasvirta Antti Peippo Tuula Saarikoski Matti Rinne Juhani Savolainen
Tuottaja:  Risto Jarva
Säveltäjä:  Kari Rydman
Kuvaaja:  Antti Peippo
Leikkaaja:  Risto Jarva
Pääosat:  Jaakko Pakkasvirta Anneli Sauli Eija Pokkinen Kaisa Korhonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor
Ensi-ilta:  1. lokakuuta 1965
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Onnenpeli on Risto Jarvan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1965. Yhtenä käsikirjoittajana toimi Jarvan pitkäaikainen työtoveri Jaakko Pakkasvirta.
Onnenpeli edustaa ansiokkaasti suomalaisen elokuvan uutta aaltoa. Eräässä kritiikissä pidetään sen yhteiskunnallista sanomaa vielä hioutumattomana, toisessa todetaan ajan vain somistaneen kunnianhimoista elokuvaa, joka huokuu tuoretta pakottomuutta.
Elokuva sai valtionpalkinnon, ja Jarva sai ohjauksesta Jussi-patsaan sekä Suomen arvostelijain liiton Kritiikin kannukset.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jaakko Pakkasvirta  | … |  Jussi, toimittaja   |
|  Anneli Sauli  | … |  Leena, lentoemäntä   |
|  Eija Pokkinen  | … |  Telle Haglund, valokuvamalli   |
|  Kaisa Korhonen  | … |  Eeva, kesätoimittaja, Jussin sisar   |
|  Heikki Hämäläinen   | … |  Ansu, valokuvaaja   |
|  Markku Annila  | … |  Arska, arkkitehti   |
|  Reino Kukkasjärvi  | … |  Leenan isä   |
|  Merja Alanen  | … |  mannekiini   |
|  Liisa Sohlberg  | … |  mannekiini   |
|  Aarni Krohn  | … |  toimitussihteeri   |
|  Christina Valli  | … |  mannekiini   |
|  Juri Saarikoski  | … |  Juri, eksynyt lapsi   |
|  Heikki Partanen  | … |  Hessu   |
|  Risto Jarva  | … |  mies toimituksessa   |
|  Anssi Blomstedt  | … |  mies toimituksessa   |
Palkinnot

Jussi-palkinto, paras ohjaus
Aiheesta muualla

Onnenpeli (elokuva) Elonet.
Onnenpeli Risto Jarva -seuran kotisivuilla. (Arkistoitu – Internet Archive)
PTV4

| PTV4 |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  1. tammikuuta 1990
Lähetykset loppuivat:  31. toukokuuta 1997
Omistaja:  Suomen Paikallis-TV Kanavat Oy
Maa:   Suomi
Aiemmin:  PTV (1990–1996)
Kanavan korvasi:  Nelonen
Saatavuus
Kaapeliverkko
Kaapeli:  Kanava 4
Infobox OKNimi-testi OK: 
PTV4 oli suomalainen televisiokanava kaapeliverkossa. Kanavan ohjelmisto koostui kahdesta osuudesta: valtakunnallisesta osuudesta ja paikallisohjelmistosta. PTV4 oli nykyisen Nelosen edeltäjä ja näkyi noin 20 paikkakunnan kaapeli-tv-verkoissa.
Kanavalla oli vuosina 1992–1994 MM-jääkiekon esitysoikeudet.
Historia

Kanava aloitti lähetykset vuoden 1990 alussa nimellä PTV (sanasta paikallistelevisio). PTV:n omistajina olivat aluksi Sanoma, Turun Sanomat ja Aamulehti-yhtymä. Ajatuksena oli, että kun pienet paikalliskanavat lyöttäytyvät yhteen, ne voivat kilpailla paremmin mainostuloista.  Yhtiön pohjana olivat Helsinki Television (HTV) vuonna 1978 perustamat ilmainen Helsinki-kaapelikanava ja maksullinen Viihde-kanava. PTV aloitti lähetyksensä HTV:n kaapeliverkossa ja välitti HTV:n ohjelmapaketteja eri puolilla Suomea toimineille kaapeli-tv-yhtiöille.
PTV4 lähetti paljon etenkin yhdysvaltalaisia elokuvia, mutta myös yhteistä Helsingissä tuotettua ohjelmistoa ja paikallista ohjelmistoa. Jälkimmäistä tuottivat paikalliset kaapeli-tv-yhtiöt, ja sitä näytettiin muun ohjelmiston seassa. Nämä vastaanottivat ohjelmat Helsingistä valokuituverkon avulla. Ulkomailta hankittu ohjelmisto perustui aluksi Sanoman aiemmin omistamien paikalliskanavien ohjelmiin.
Sanoma osti Aamulehden osuuden PTV:stä vuonna 1994, mistä lähtien se omisti enemmistön yhtiöstä. Samalla alettiin sijoittaa enemmän rahaa ohjelmistoon, ja kanavan nimi vaihtui huhtikuussa 1996 PTV4:ksi. Rajoittunut näkyvyysalue alkoi kuitenkin olla esteenä kanavan toiminnan laajentamiselle. Niinpä yhtiön omistajat päättivät hakea maanpäällistä toimilupaa, minkä ne lopulta saivatkin.
PTV4 lähetti viimeiset ohjelmansa toukokuussa 1997, ja kanavan korvasi seuraavan kuukauden alussa Nelonen. Useat paikallisohjelmien tuottajat jatkoivat ohjelmien lähettämistä itsenäisesti, muun muassa TSTV (aiemmin Turku-TV) aina vuoden 2012 loppuun saakka.
Ohjelmistoa

| --- | --- |
 Alueelliset uutiset: A-uutiset (Tampere)  TurkuTV:n uutiset (Turku)  ESS-uutiset (Lahti)  Ankronikka  Anteeksi kuinka?  Avaruus 2063  Batman (animaatiosarja)  Benny Hill  Central Park West  Cybill  Flash  Haamujengi  Hantan Kahvelissa! (Hantta Krause)  Homicide – Pelon kadut  Hulk  Illan päätteeksi Timo T.A. (talk show)  Juristi ja dekkari  Kaunotar ja hirviö  Lemmikkien maailma  Lentävät dinosaurukset (Dinosaucers)  Matkalla maailmalla (Folke West)  Me kulutamme  Mighty Morphin Power Rangers  Mikin ja Akun riemukimara  Mr. Bogus  Muppet Show  Murhasta tuli totta  Murphy Brown  NBA:n runkosarja ja pudotuspelit  NBA Action, makasiiniohjelma  Nuthouse – Hervottomat :  Okalinnut  Onnenportaat (tietovisailu)  Ostoskanava  Paalupaikka  Pacific Drive  Paikallisuutiset  Piilokamera  Pikku Gloria, vihdoinkin onnellinen  Pirjo Bergströmin pystypaini  PTV-visa  Retsi & Jykke (ent. Tietopörssi)  Ricki Lake  Santa Barbara (saippuasarja)  Softa (tietokoneopastusta)  Star Street – Tähtitenavat  Star Trek  Star Trek: Deep Space Nine  Star Trek – uusi sukupolvi  Suhteita  Turtles – mutanttikilpikonnat  Tutti Frutti  Tähtihetki – vastapäätä Timo T. A.  Urheilu-uutiset  Vapaana jälleen  Widget, the World Watcher  Viiden juttu  Wingle 
PTV:n ohjelmia vuonna 1992.
Nico Nurmikanta

| Nico Nurmikanta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. tammikuuta 1994 (ikä 30) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nurtsi
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  6
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Jokerit (KHL) HPK (SML)
Nico Nurmikanta (s. 27. tammikuuta 1994 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaata.
Muuta

Nurmikanta harrasti myös 12-vuotiaaksi asti jalkapalloa. Hän harrasti lapsena myös sählyä.
Onnenonkija (elokuva)

| Onnenonkija |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Hermanni Suppanen, 2016.
Ohjaaja:  Ville Jankeri
Käsikirjoittaja:  Pekko Pesonen
Tuottaja:  Miia Haavisto, Annika Sucksdorff
Pääosat:  Minka Kuustonen, Olavi Uusivirta
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Helsinki-filmi
Ensi-ilta:  25. maaliskuuta 2016
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1,3 milj. €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Onnenonkija on Pekko Pesosen käsikirjoittama ja Ville Jankerin ohjaama romanttinen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa maaliskuussa 2016. Sitä on kuvattu Suomen ensimmäiseksi blogi- ja vlogimaailmaan sijoittuvaksi elokuvaksi.
Elokuvassa kunnianhimoinen nuori nainen Marja (Minka Kuustonen) haluaa erottua, loistaa ja rikastua. Nuori rikkaan perheen perijäpoika Olavi (Olavi Uusivirta) taas haluaisi olla aivan tavallinen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pamela Tola  | … |  Aino   |
|  Minka Kuustonen  | … |  Marja   |
|  Emmi Parviainen  | … |  Pikkis   |
|  Ida Vakkuri  | … |  Iida 2   |
|  Taneli Mäkelä  | … |  Esa, Marjan isä   |
|  Olavi Uusivirta  | … |  Olavi   |
|  Martin Bahne  | … |  Salakka   |
|  Max Ovaska  | … |  Otto   |
|  Satu Silvo  | … |  Kristiina, Olavin äiti   |
|  Niko Vakkuri  | … |  Joonas   |
|  Jarkko Pajunen  | … |  Pertti   |
|  Pirkko Hämäläinen  | … |  Marjan äiti   |
|  Pia Andersson  | … |  Solja   |
|  Iida Lampela  | … |  Iida 1   |