stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M.U. – The Best of Jethro Tull
Kappaleet

"Teacher" – 4.07
"Aqualung" – 6.34
"Thick as a Brick (Edit #1)" – 3.01
"Bungle in the Jungle" – 3.34
"Locomotive Breath" – 4.23
"Fat Man" – 2.50
"Living in the Past" – 3.18
"A Passion Play (Edit #8)" – 3.28
"Skating Away (On the Thin Ice of a New Day)" – 4.02
"Rainbow Blues" – 3.37
"Nothing Is Easy" – 4.23
Jethro Tull
| --- | --- |
Studioalbumit:   This Was  Stand Up  Benefit  Aqualung  Thick as a Brick  A Passion Play  War Child  Minstrel in the Gallery  Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die!  Songs from the Wood  Heavy Horses  Stormwatch  A  Broadsword and the Beast  Under Wraps  Crest of a Knave  Rock Island  Catfish Rising  Roots to Branches  J-Tull Dot Com  The Jethro Tull Christmas Album  The Zealot Gene  RökFlöte 
Livealbumit:   Bursting Out  Live at Hammersmith '84  A Little Light Music  Living with the Past  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Aqualung Live  Live at Montreux 2003 
Kokoelmat:   Living in the Past  M.U. - The Best of Jethro Tull  Repeat - The Best of Jethro Tull - Vol II  A Classic Case  Original Masters  20 Years of Jethro Tull  25 Anniversary Box Set  The Best of Jethro Tull - The Anniversary Collection  Nightcap  The Very Best of Jethro Tull  Essential  The Best of Acoustic Jethro Tull  Jethro Tull Essential 
Videojulkaisut:   Slipstream  20 Years of Jethro Tull  25th Anniversary Video  Living with the Past  A New Day Yesterday  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Live at Montreux 2003  Jack in the Green - Live in Germany 1970-93  Their Fully Authorised Story  Live At Madison Square Garden 1978
Puhelinseksi (yhtye)

| Puhelinseksi> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2015–
Tyylilaji:  punk
Kotipaikka:   Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Noora Määttä, laulu   Otto Mikkola, laulu, kitara   Atte Viljamaa, basso   Antti Keskipoikela, rummut  
Levy-yhtiö:  Best Seller Records, 2016–   Svart Records, 2018–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puhelinseksi on suomalainen punk-yhtye, joka perustettiin Rovaniemellä vuonna 2015. Yhtyeen soittotyyliä on kuvailtu mediassa melankoliseksi ja melodiseksi punkrockiksi, joka ottaa vaikutteita suomalaisesta iskelmästä. Yhtye kuvailee itseään ”Suomen nössöimmäksi kovisjengiksi” ja ”romanttisiksi hölmöiksi soittamassa kaihoisaa punkrockia”. Yhtyeen jäseniä soittaa myös yhtyeessä Autiomaa ja Romanssi.
Jäsenet

Noora Määttä - laulu
Otto Mikkola - laulu, kitara
Atte Viljamaa - basso
Antti Keskipoikela - rummut
Diskografia

Meillä on ikävä kaikkea (kasetti, 2016 Best Seller Records ja 2017 Endless Daze Records)
Mitä meistä tänne jää (mLP, 2018 Svart Records)
Sydänkohtaus tanssilattialla (LP, 2020 Svart Records)
Vieraita toisillemme (2022 Svart Records)
Aiheesta muualla

Puhelinseksi-yhtyeen virallinen Facebook-sivu
Puhelinseksi-yhtyeen virallinen Bandcamp-sivu
Rumba: ”Haista Helena vittu (mä ryyppään taas)” – Puhelinseksi lauluu kohtalaisen kipeistä asioista
Luettelo Kehäradan taideteoksista

Luettelo Kehäradan taideteoksista sisältää radan asemilla ja sen läheisyydessä olevat taideteokset.
Kehäradan asemakaavaa tehtäessä Vantaan kaupunki edellytti, että radan vartta elävöitetään taiteen keinoin. Kehäradalle tehtiin ensimmäisenä Suomessa tätä tarkoitusta varten ympäristötaiteen kaava. Kaavan ensisijaisiksi taidepaikoiksi valittiin asemat.
Valtion taideteostoimikunta julisti kesäkuussa 2010 kutsukilpailun taideteoksen hankkimiseksi Lentoaseman asemahalliin. Kilpailun voitti taiteilija Aarne Jämsän ehdotus Helman heilahdus.
Yksittäisten teosten lisäksi Kehäradan varrella on erilaisia visuaalisia ja taiteellisia ratkaisuja. Kivistön ja Lapinkylän välillä Kehärata kulkee betonikaukalossa. Kaukalon seinämää koristaa musta-valkoinen graafinen taide, jolla ei ole erityistä tekijää. Kivistön asemalla on myös seinien betoniruudukko ja muotoillut valaisimet.
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Animaatio | Leinelän asema | Leinelä, Vantaa | 60.3226°N, 25.039°E | Tuula Närhinen | 2015 |  |
| Paikalliset | Leinelän aseman liikenneympyrä | Leinelä, Vantaa | 60.3233°N, 25.0388°E | Vesa-Pekka Rannikko | 2012 |  |
| Helman heilahdus | Lentoaseman rautatieasema | Lentoasema, Vantaa | 60.3158°N, 24.9689°E | Aarne Jämsä | 2015 |  |
| Archetypal Colour Theory | Kvartsiraitti, Kivistön rautatieasema | Kivistö, Vantaa | 60.3143°N, 24.8464°E | Leonhard Lapin | 2014 |  |
| Graafinen maisema | Valtatie 3:n alikulku, Kvartsiraitin jatke | Kivistö, Vantaa | 60.3129°N, 24.8419°E | Ari Kujala | 2015 |  |
Länsiletto

Länsiletto
Länsiletto nähtynä 8,6 kilometrin etäisyydeltä
| --- | --- |
Sijainti:  65°10.83′N, 025°02.67′E, Haukipudas Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Länsiletto on kivikkoinen saari Perämerellä Haukiputaan edustalla noin kahdeksan ja puolen kilometrin päässä mantereelta. Saaressa on kaksi vanhaa kalamajaa sekä sektoriloistotorni ja Oulun ja Kemin välisen laivaväylän linjataulu. Toinen saaren kalamajoista on avoinna retkeilijöille, mutta se on asumiskelvoton.
Saaren rantakivikoissa kasvaa harvaa niittykasvillisuutta, jonka hallitsevana lajina on ruokohelpi. Lillukat ja rantavehnä hallitsevat soraikkorinteitä ja louhikoita, ja saaren lounaaseen viettävällä osalla on pajua kasvava niitty. Saaren länsipäässä kasvaa pihlajaa ja variksenmarjaa. Rakennusten ympäristö on kuivaa pihaketoa vadelmapensaineen. Aikaisemmin saarella on tavattu myös silmälläpidettäviin kasvilajeihin kuuluvaa meriputkea, jota ei ole tavattu muualla Haukiputaan rannikkoalueilla tai saaristossa.
Saaren somerikkoharjanne on pienen lapintiirojen yhdyskunnan pesäpaikka. Muita saarella tavattavia lintulajeja ovaat kahlaajalinnut, kuten tylli ja satunnaisesti lapinsirri. Yleisimmin saarelta tavattava vesilintulaji on pikkukoskelo. Maalintulajeista kivitasku on ainoa jokavuotinen laji.
Saaren sijainnin vuoksi kevätkausi koittaa saarella vasta muutamia viikkoja mannermaan jälkeen.
Matalalla saarella ei ole luonnollista eikä ihmisen tekemää satamapaikkaa, eikä se siten tarjoa suojapaikkaa merenkäynniltä. Ammattikalastuksen kannalta saari on arvoton. Koska saari on lintujen pesimäpaikka, varomaton retkeily ja liikkuminen saattaa aiheuttaa vahinkoa lintuyhdyskunnille.
Merenkulun ohjauslaitteet Länsiletossa

Saarella on vierekkäin kaksi merenkulun ohjauslaitetta, kaksivärinen betoninen sektoriloistotorni ja teräsristikkomaston varaan nostettu linjataulu.
Saaren korkeimmalla kohdalla sijaitseva majakaksi usein luultu sektoriloistotorni on nelikulmainen betoninen torni, jonka huipulla on Hailuodon pohjoispuolitse Ouluun johtavan laivaväylän linjaloisto. Tornin väylälle näkyvä seinä on punainen, muut ovat valkoisia. Ollessaan linjassa Luodeleton saaren itäkaakkoispuolella Luodematalan matalikolla sijaitsevan linjataulun kanssa Länsileton loisto opastaa laivoja mereltä Oulun satamiin.
Loistotorni on rakennettu vuonna 1939 ja se on korjattu vuonna 1979. Noin 16,5 metriä korkean tornin huipulla olevan loistolaitteen valon korkeus merenpinnasta on 19,3 metriä ja kantomatka 9,0 meripeninkulmaa eli 16,7 kilometriä. Loisto näyttää valkoista kestovilkkua sektorissa, jonka rajat ovat mereltä loistoa kohti katsottaessa kompassisuunnissa 059°—065°. Valotunnuksen kesto on 2 s + 6 s, eli valo on sytytettynä yhtämittaisesti kaksi sekuntia kahdeksan sekunnin jaksoissa.
Loistotornin rinnalla on linjataulu 33 metrin korkuisessa teräsristikkomastossa. Linjataulun väylän puoleinen eli pohjoinen sivu on punainen ja siinä on keltainen pystyraita. Linjataulun valon korkeus on 35,3 metriä, ja valotunnuksena on väylän suuntainen valkoinen kestovilkku 2 s + 6 s, eli valo on sytytettynä yhtämittaisesti kaksi sekuntia kahdeksan sekunnin jaksoissa. Merkki toimii Oulun–Kemin 10 metrin väylän takamerkkinä, etumerkki on pohjoisessa Nimettömän saaressa sijaitseva linjataulu.
Aiheesta muualla

Kuva Länsiletosta 1970-luvulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Peter Brook

| Peter Brook |
| --- | --- |
 Peter Brook marraskuussa 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Peter Stephen Paul Brook
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1925 Lontoo
Kuollut: 2. heinäkuuta 2022 (97 vuotta)
Ammatti:  teatteriohjaaja, elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Marat/Sade Jean-Paul Marat’n vaino ja murha Kärpästen herra The Mahabharata
Aiheesta muualla
www.newspeterbrook.com
IMDb 
Elonet
Peter Stephen Paul Brook (21. maaliskuuta 1925 Lontoo – 2. heinäkuuta 2022) oli brittiläinen teatteriohjaaja ja -tuottaja sekä elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän opiskeli Westminster Schoolissa, Gresham's Schoolissa ja Oxfordin yliopistossa.
Shakespeare-tuotantoihin

Brook sai jo nuorena mainetta Britannian johtavimpiin kuuluvana teatteriohjaajana. Hänen ensimmäinen Shakespeare-työnsä oli vuoden 1945 tuotanto Kuningas Juhana Birminghamin repertuaariteatteriin. Brook ohjasi myös muun muassa Jean Cocteaun ja Jean-Paul Sartren avantgarde-näytelmiä. Hän ohjasi vuosina 1948 ja 1949 useita tuotantoja Royal Opera Houselle. Niistä huomattavin oli Richard Straussin Salome, johon puvustuksen ja lavastuksen teki Salvador Dalí.
Brook ohjasi 1950- ja 1960-luvulla useita Shakespeare-tuotantoja, joihin toi myös uusia kekseliäitä ulottuvuuksia. Brook aloitti vuonna 1958 Royal Shakespeare Companyssä uuden taiteellisen johtajan Peter Hallin avustajana. Sinne hän ohjasi muun muassa Kuningas Learin, jota hän kutsui ”teatterimaailman ylivertaiseksi saavutukseksi”.
Kokeellista teatteria

Brook kiinnostui 1960-luvun aikana myös provokatiivisesta teatterista ja sai vaikutteita erityisesti Antonin Artaud’n julmuuden teatterista. Brook tuotti muun muassa Jean Genet’n näytelmiä ja ohjasi Peter Weissin näytelmän Marat/Sade (1964), joka nosti Brookin maailmanmaineeseen. Marat/Sade toteutettiin myös Broadwayllä, missä Brook palkittiin Tony-palkinnolla. Brook ohjasi näytelmästä myös elokuvaversion Jean-Paul Marat’n vaino ja murha (1967).
Brook julkaisi vuonna 1968 kirjan Tyhjä tila, missä hän kuvasi ajatuksiaan teatteritaiteesta. Siinä hän kertoi muun muassa ”pystyvänsä ottamaan minkä tahansa tyhjän tilan ja kutsuvan sitä tyhjäksi näyttämöksi.” Teatteri syntyy Brookin mielestä jo siitä, että joku kävelee edellämainittuun tyhjään tilaan samaan aikaan, kun joku toinen katselee häntä. Brookin näkemyksen mukaan ohjaaja on näytelmän johtava luova voima, ja tämän ajatuksen inspiroimana hän otti vaikutteita muun muassa kokeelliselta puolalaisohjaaja Jerzy Grotowskilta ja The Living Theatren perustajalta Julian Beckilta.
Brook muutti vuonna 1970 taiteellisen vapauden perässä Ranskaan. Hän perusti Pariisiin International Centre for Theatre Researchin. Neljä vuotta myöhemmin hän muutti vanhan musiikkitalon Bouffes du Nord -teatteriksi. Brook ei tehnyt taloon juurikaan korjaustöitä, vaan teatteri oli tarkoituksellisesti lähes yhtä rähjäisessä kunnossa ensi-illan aikaan kuin silloin kun Brook oli talon huomannut.
Viimeiset vuosikymmenet ja elokuvatyöt

Brook toteutti suurimman osan 1970-luvun alun jälkeen ohjaamistaan näytelmistä nimenomaan Pariisissa. Niihin kuului muun muassa yhdeksäntuntinen sovitus intialaisesta Mahabharata-eepoksesta. Brook ohjasi ja käsikirjoitti myös useita elokuvia, kuten Kärpästen herran (1963), King Learin (1971), Meetings with Remarkable Menin (1979) ja Swann in Love (1984).
Brook ohjasi vuonna 2002 BBC:lle televisioverion Hamletista, ja vuonna 2016 hän toteutti Marie-Hélène Estiennen ja Jean-Claude Carrière jatko-osan Mahabharatalle. Brook ja Estienne myös käsikirjoittivat ja ohjasivat teatterin tarkoitusta tutkineen näytelmän Why? (2019).
Peter Brookin ohjaamia elokuvia

1953 – Kerjäläisooppera
1960 – Moderato cantabile
1963 – Kärpästen herra
1967 – Ride of the Valkyrie
1967 – Marat/Sade
1968 – Tell Me Lies
1971 – King Lear
1979 – Meetings with Remarkable Men
1979 – Mesure pour mesure
1982 – La Cerisaie
1983 – La Tragédie de Carmen
1989 – The Mahabharata
2002 – The Tragedy of Hamlet (TV)
Kunniamerkit

Brittiläisen imperiumin ritarikunta myönsi Peter Brookille vuonna 1965 Brittiläisen imperiumin komentajan (Commander of the British Empire, CBE) arvonimen. Hän oli myös Kunniaritarien ritarikunnan jäsen (1998).
Kirjallisuutta

Timonen, Lauri: ”Peter Brookin ajatuksia”. Filmihullu 2/2017.
Aiheesta muualla

Peter Brookin virallinen kotisivu. (Arkistoitu – Internet Archive)
Nicolescu, Basarab: Peter Brook and Traditional Thought. Gurdjieff International Review, Spring 2001, Vol. IV (2).
Radhouane Slimane

| Radhouane Slimane> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Radhouane Slimane
Syntynyt: 16. elokuuta 1980 (ikä 44) Kairouan, Tunisia
Kansalaisuus:   tunisialainen
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä/Iso laitahyökkääjä
Pituus:  205 cm
Paino:  100 kg
Nyk. joukkue:   Al Wasl
Sarja:  Arabiemiirituntien koripalloliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1998–2004 2005–2006 2006–2007 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2012–2013 2013–2014 2014–:   JS Kairouan  Barreirense  Ash Shaab  An Nahl Sharjah  Al Nasr  ES Sahel  Al-Hilal  Banijas  Al-Wasl
Maajoukkueet
2001–:   Tunisia
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten koripallo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten koripallo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten koripallo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Madagaskar 2011 |  |  |
Radhouane Slimane (s. 16. elokuuta 1980 Kairouan) on tunisialainen koripalloilija. Pienenä ja isona laitahyökkääjänä pelaava Slimane edustaa Arabiemiirikuntien pääsarjassa pelaavaa Al-Waslia.
Slimane on pelannut urallaan kotimaansa lisäksi Portugalissa. Maajoukkuetasolla hän on edustanut Tunisiaa vuosien 2001, 2003, 2005 ja 2007 Afrikan kisoissa. Lisäksi Slimane pelasi maansa historian ensimmäisissä MM-kisoissa 2010. Vuotta myöhemmin hän oli voittamassa myös Tunsialle ensimmäisen Afrikan-mestaruuden.
Portugalin cup

Portugalin cup (port. Taça de Portugal) on portugalilainen jalkapallokilpailu, joka pelataan pudotussysteemillä, ilman rangaistuspotkuja. Cup käynnistyi vuonna 1938, mutta toimi jo aiemmin nimellä Campeonato de Portugal. Cupiin osallistuu joukkueita Portugalin sarjoista 3. divisioonasta lähtien. Cupin menestynein joukkue on SL Benfica jolla on 26 voittoa Portugalin jalkapalloliitto organisoi cupia. Finaali pelataan nykyään Estádio Nacional -stadionilla Jamorissa Lissabonin lähellä.
Mestarit > Campeonato de Portugal

| Kausi | Mestari | Toinen sija |
| --- | --- | --- |
| 1921–1922 | FC Porto | Sporting CP |
| 1922–1923 | Sporting CP | Académica de Coimbra |
| 1923–1924 | Olhanense | FC Porto |
| 1924–1925 | FC Porto | Sporting CP |
| 1925–1926 | CS Marítimo | Belenenses |
| 1926–1927 | Belenenses | Vitória de Setúbal |
| 1927–1928 | Carcavelinhos | Sporting CP |
| 1928–1929 | Belenenses | União de Lisboa |
| 1929–1930 | SL Benfica | Barreirense |
| 1930–1931 | SL Benfica | FC Porto |
| 1931–1932 | FC Porto | Belenenses |
| 1932–1933 | Belenenses | Sporting CP |
| 1933–1934 | Sporting CP | Barreirense |
| 1934–1935 | SL Benfica | Sporting CP |
| 1935–1936 | Sporting CP | Belenenses |
| 1936–1937 | FC Porto | Sporting CP |
| 1937–1938 | Sporting CP | SL Benfica |
Joukkueiden saavutukset cupissa

| Joukkue | Mestaruudet | 2>  sijat | Mestaruusvuodet |
| --- | --- | --- | --- |
| SL Benfica | 26 | 10 | 1940, 1943, 1944, 1949, 1951, 1952, 1953, 1955, 1957, 1959, 1962, 1964, 1969, 1970, 1972, 1980, 1981, 1983, 1985, 1986, 1987, 1993, 1996, 2004, 2014, 2017 |
| Sporting CP | 20 | 16 | 1923, 1934, 1936, 1938, 1941, 1945, 1946, 1948, 1954, 1963, 1971, 1973, 1974, 1978, 1982, 1995, 2002, 2007, 2008, 2015 |
| FC Porto | 20 | 14 | 1922, 1925, 1932, 1937, 1956, 1958, 1968, 1977, 1984, 1988, 1991, 1994, 1998, 2000, 2001, 2003, 2006, 2009, 2010, 2011 |
| Belenenses | 6 | 8 | 1927, 1929, 1933, 1942, 1960, 1989 |
| Boavista FC | 5 | 1 | 1975, 1976, 1979, 1992, 1997 |
| Vitória de Setúbal | 3 | 8 | 1965, 1967, 2005 |
| Sporting de Braga | 2 | 4 | 1966, 2016 |
| Académica de Coimbra | 1 | 3 | 1939, 2012 |
| CS Marítimo | 1 | 2 | 1926 |
| Olhanense | 1 | 1 | 1924 |
| Leixões SC | 1 | 1 | 1961 |
| Beira Mar | 1 | 1 | 1999 |
| Carcavelinhos | 1 | – | 1928 |
| Estrela da Amadora | 1 | – | 1990 |
| Vitória de Guimarães | – | 5 | – |
| Barreirense | – | 2 | – |
| Atlético CP | – | 2 | – |
| União de Lisboa | – | 1 | – |
| GD Estoril-Praia | – | 1 | – |
| Torreense | – | 1 | – |
| Sporting da Covilhã | – | 1 | – |
| Rio Ave | – | 1 | – |
| Farense | – | 1 | – |
| Campomaiorense | – | 1 | – |
| União de Leiria | – | 1 | – |
| Paços Ferreira | – | 1 | – |
| Chaves | – | 1 | – |
Luikonlahden rautatieasema

Luikonlahden rautatieasema (lyh. Lui) on Kaavin kunnassa Pohjois-Savossa rataosalla Siilinjärvi–Viinijärvi sijaitseva rautatieasema. Liikennepaikalla voidaan järjestää junien kohtaaminen ja kuormataan raakapuuta. Rataosalla kuljetetaan rahtia noin 900 000 tonnia vuodessa.
Luikonlahdessa on ollut 1960-luvun tyylinen parakkirakennus, joka purettiin vuonna 2005. Myös entiselle Luikonlahden kaivokselle johti rata aina vuoteen 2004, jolloin se purettiin.
Turvalaitteena oli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos, kunnes se korvattiin kesällä 2003 tietokoneasetinlaitteella. Vakinainen suorituspaikka Luikonlahti ei enää tuolloin ollut, Juankoski oli ainoa koko rataosalla lukuun ottamatta Viinijärveä ja Siilinjärveä.
Raakapuuterminaali

Luikonlahti sijaitsee harvaanasutulla alueella ja sieltä on hyvät tieyhteydet eri suuntiin. Liikennevirasto, Kaavin kunta ja VR Transpoint kaavailevatkin Luikonlahden asemalle raakapuuterminaalia. Raakapuuterminaalihankkeen lähtökohtana on elinkeinoelämän ja metsäteollisuuden tarpeet. Mahdollisen terminaalin kautta arvioidaan kuljetettavan raakapuuta vuosittain noin 300 000 - 400 000 tonnia. Puuta tultaisiin keräämään Luikonlahteen noin 100 kilometrin säteeltä suunnitellusta terminaalista.
Raakapuuterminaali lisäisi rekkaliikennettä Luikonlahdessa. Lisäys olisi 20 - 30 rekkalastillista vuorokaudessa. Tavarajunia liikennöisi aseman kautta 1 - 2 nykyistä enemmän.
Luikonlahden raakapuuterminaalia kaavaillaan nykyisen radan pohjoispuolelle. Hankesuunnitelmassa on kaksi eri vaihtoehtoa. Pienemmässä vaihtoehdossa lastausraiteen pituus olisi korkeintaan 550 m. Laajemman vaihtoehdon mukaan terminaalissa olisi kaksi kuormausvaihdetta ja raiteiden pituus olisi 650 m. Pienemmän terminaalin hinta-arvio on 4,5 miljoonaa euroa ja laajemman 9 miljoonaa euroa.
Liikenne- ja viestintävirasto on hyväksynyt Luikonlahden raakapuuterminaalin ja siihen liittyvän ratasuunnitelman vuonna 2019. Tuoreimpien laskelmien mukaan hankkeen kokonaiskustannukset olisivat 16,3 miljoonaa euroa. Toistaiseksi hankkeelle ei ole tiedossa rahoitusta.
Porin kaupunkitulva

Porin kaupunkitulva oli 12. elokuuta 2007 Porissa sattunut rankkasadetulva. Se vahingoitti yli tuhatta kiinteistöä, niiden irtaimistoa ja suurta määrää ajoneuvoja. Kyseessä oli Suomen kaikkien aikojen suurin kaupunkitulva.
Rankkasade

Tulvan aiheuttanut rankkasade alkoi sunnuntaina 12. elokuuta noin kello 16.00 ja kesti vajaat kolme tuntia. Sinä aikana sadanta oli arvioiden mukaan 100-130 mm. Tarkkaa tietoa sademäärästä ei ole, koska se rajoittui kapealle alueelle Porin keskustaan ja läheisiin kaupunginosiin, joilla ei sijaitse Ilmatieteen laitoksen virallisia mittauspisteitä. Kolmen tunnin aikana satanut määrä oli kuitenkin suurempi kuin koko elokuun keskimääräinen sademäärä alueella. Yhtä voimakasta sadetta esiintyy Suomessa keskimäärin kerran 100-300 vuoden aikana, ja todennäköisyys sellaisen osumiselle Porin kokoisen taajaman kohdalle on vain kerran tuhannessa vuodessa.
Tulvan seuraukset

Rankkasateen seurauksena kaupungin viemäriverkosto täyttyi nopeasti ja kadut alkoivat tulvia. Niillä oli paikoitellen vettä jopa useita kymmeniä senttimetrejä. Valtatie 2:n alikulkutunnelit täyttyivät, minkä johdosta muun muassa Satakunnan keskussairaala jäi osittain eristyksiin. Rakennusten kellareihin tunkeutui hulevesiä sekä myös jätevesiä viemäröinnin kautta. Pintavesiä pääsi rakennuksiin myös suoraan oviaukoista ja ajoluiskista. Pelastuslaitos sai yhteensä noin 300 pumppauspyyntöä, mutta kaikkia pyyntöjä ei saatu kirjattua soittojen valtavan määrän vuoksi. Siivous- ja kuivaustyöt kiinteistöissä jatkuivat pahimmillaan useita kuukausia. Kalustoa ja työntekijöitä tuotiin paikalle myös muualta Suomesta.
Vahinkojen määrä

Tulvan taloudelliset vahingot kohosivat yhteensä 21,7 miljoonaan euroon. Porin kaupungin omille kiinteistöille aiheutui yli kahden miljoonan euron vahingot. Koska suomalaisissa vakuutusehdoissa tulvariskit ovat yleensä poissuljettuja, maksoivat vakuutusyhtiöt korvauksia vain noin kahdeksan miljoonaa euroa. Porin kaupunki anoi valtiolta korvauksia tulvavahingoista, mutta niitä ei kuitenkaan aluksi maksettu, koska lainsäädäntö mahdollisti vain vesistötulvien korvaamisen. Lopulta kaupunki kuitenkin sai valtiolta harkinnanvaraista korvausta.
Proliferoivan solun tuma-antigeeni

PCNA-proteiinista muodostuneen trimeerin malli
Proliferoivan solun tuma-antigeeni (PCNA) on proteiini, joka mahdollistaa DNA-polymeraasi δ:n kiinnittymisen DNA:han solujakautumisen ja DNA:n korjauksen aikana aitotumaisissa soluissa. Proteiini saavuttaa puristuksensa ympäröiden DNA:n jolloin muodostuu topologinen yhteys perimään. Proteiini toimii esimerkkinä DNA-puristimesta.
Vaikutus

Proteiinilla on keskeinen vaikutus DNA-synteesissä sekä DNA:n korjauksessa.
Ma Ying-jeou

| Ma Ying-jeou |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2008).
Kiinan tasavallan presidentti
 20. toukokuuta 2008 - 20. toukokuuta 2016  
Edeltäjä:  Chen Shui-bian
Seuraaja:  Tsai Ing-wen
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1950 (ikä 74) Hongkong
Tiedot
Puolue:  Kuomintang
Ma Ying-jeou (yksink.: 马英九; perint.: 馬英九; pinyin: Mǎ Yīngjiǔ; s. 13. heinäkuuta 1950 Hongkong) on ollut Kiinan tasavallan eli Taiwanin presidentti vuodesta 2008 vuoteen 2016. Hän on aiemmin toiminut oikeusministerinä, Taipein pormestarina sekä Kuomintang-puolueen puheenjohtajana vuosina 2005−2007. Hän voitti presidentinvaalit maaliskuussa 2008.
Man suurimpana saavutuksena pidetään parantuneita suhteita manner-Kiinaan, joka on muun muassa taannut Taiwanille mahdollisuuden päästä mukaan Maailman terveysjärjestön yleiskokoukseen. Kriitikkojen mukaan hän on tosin antanut myös liian paljon myönnytyksiä kansantasavallalle.
Kunnianosoituksia

Pyhien Kristoferin ja Nevisin ritarikunta (Sain Kitts ja Nevis, 2011)
Duarten, Sánchezin ja Mellan ansioritarikunta (Dominikaaninen tasavalta, 2015)
Pro Merito Melitensi -ritarikunta (Maltan ritarikunta, 2015)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ma Ying-jeou Wikimedia Commonsissa
Pöiden ritarikunnan linna

| Pöiden ritarikuntalinna> vir. Pöide ordulinnus |
| --- | --- |
 Pöiden ritarilinnan paikalle on rakennettu Maarjan kirkko, joka on edelleen Saarenmaan suurin kivikirkko ja joka niin tilavuudeltaan kuin massiivisuudeltaan muistuttaa ritarikuntalinnaa.
Osoite:  Pöide, Saarenmaan kunta, Saarenmaan maankunta
Sijainti:  Saarenmaa, Viro
Rakennustyyppi:  tornilinna eli asuin- tai donjontorni
Valmistumisvuosi:  1290
Purkuvuosi:  5. elokuuta 1343
Rakennuttaja:  Ritarikunta
Omistaja:  Liivinmaan ritarikunta vuoteen 1343 saakka
Runkorakenne:  dolomiitti
  Pöiden linna 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pöiden ritarikuntalinna tai Pöiden ritarikunnan linna (vir. Pöide ordulinnus) oli keskiaikainen Liivinmaan ritarikunnan sekä linna ja hallinnollinen keskus että voudin asuinrakennus Pöidessä, Saarenmaan maankunnassa, Virossa.
Pöiden ritarikuntalinna rakennettiin vuosina 1255–1290 ja se tuhoutui Pyhän Yrjön yön kansannousun aikana kesällä vuonna 1343, jonka jälkeen sitä ei kunnostettu. Linna tunnetaan pääasiassa J. B. Holzmayerin vuosina 1888–1889 suoritettujen kaivausten ja likimääräisen pohjapiirustuksen perusteella. Nykyään on siitä jäljellä vain muutamia esille kaivettuja lyhyitä muurinpätkiä Maarjan kirkon vieressä Pöidessä. Kaikki muinaisen ritarilinnan rauniot kuuluvat Viron kansalliseen kulttuurimonumenttien rekisteriin 23.02.1999 lähtien.