stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Åtvidaberg

| Åtvidaberg |
| --- | --- |
 Åtvidabergin Verksgatanin talot ovat 1700-luvun lopulta.
 Åtvidaberg
 Koordinaatit: 58°12′6″N, 15°59′53″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Åtvidabergin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  5,42 km²
Väkiluku:  6 859
 – Väestötiheys:  1 265,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Åtvidaberg on samannimisen Åtvidabergin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 859 asukasta.
Åtvidaberg oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Åtvidabergin alueella alettiin keskiajalla louhia kuparia ja kuntaan muodostui paljon teollisuutta. Kun kuparikaivokset ehtyivät 1800-luvun lopulla, sadat Åtvidabergin asukkaat lähtivät siirtolaisiksi Yhdysvaltoihin Michiganin osavaltion pohjoisosan kuparikaivoksiin, jonne tuli myös paljon suomalaisia (ks. Kuparisaari) ja muita eurooppalaisia.
Sellu- ja paperiteollisuutta Åtvidabergissä harjoittivat Cedersholmin (1805–1850) ja Mariedahlin (1821–1967) tehtaat.
1970-luvulle saakka suurimpana teollisuusyrityksenä toimi Willgodt Odhnerin kehittämiä mekaanisia laskimia sekä muita toimistovälineitä kuten kirjoituskoneita valmistanut Facit, joka oli muodostunut 1942 Original-Odhner-yhtiön ja Åtvidaberg-yhtiön fuusiossa. Sähköisten laskinten ja kirjoituskoneiden tuloon yhtiö ei kyennyt kunnolla vastaamaan. Vuonna 1972 Facit myytiin Electroluxille, joka myi sen eteenpäin Ericssonille vuonna 1981. Eri vaiheiden jälkeen omistajaksi tuli sopimusvalmistaja Partnertech, jonka puolestaan osti suomalainen Scanfil Oyj 2015.
Kunnan jalkapallojoukkue Åtvidabergs FF pelaa Ruotsin jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa. Åtvidaberg on pienin Allsvenskan-joukkueen kotikunta kaudella 2012.
Väestönkehitys

| Åtvidabergin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 6 398 | 6 398 |
| 1965 | 1965 |    | 7 374 | 7 374 |
| 1970 | 1970 |    | 8 385 | 8 385 |
| 1975 | 1975 |    | 8 436 | 8 436 |
| 1980 | 1980 |    | 8 240 | 8 240 |
| 1990 | 1990 |    | 7 845 | 7 845 |
| 1995 | 1995 |    | 7 620 | 7 620 |
| 2000 | 2000 |    | 7 066 | 7 066 |
| 2005 | 2005 |    | 6 947 | 6 947 |
| 2010 | 2010 |    | 6 859 | 6 859 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Itä-Götanmaan läänin kuntien keskustaajamat
Sohlström

Sohlström on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Edith Sohlström  (1870–1934), kirjailija ja säveltäjä, Gustaf Sohlströmin tytär
Gustaf Sohlström (1821–1907), kauppaneuvos, kunnallisneuvos, kauppias, laivanvarustaja ja teollisuudenharjoittaja
Gösta Sohlström (1849–1925), filosofian kandidaatti, varatuomari ja kuoronjohtaja, Gustaf Sohlströmin poika
Hans Sohlström (s. 1964), yritysjohtaja, Sven Sohlströmin poika
Sven Sohlström (1937–2024), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ägläjärven kirkko

| Ägläjärven Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko |
| --- | --- |
 Erkki Talarin vesivärimaalaus kirkosta vuodelta 1943.
Sijainti:  Ägläjärvi, Korpiselkä
Seurakunta:  Korpiselän ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1789 Korpiselän kirkonkylään, siirretty Ägläjärvelle 1903
Materiaali:  puu
Tyylisuunta:  pitkäkirkko
Poistui käytöstä:  tuhoutunut v:n 1944 jälkeen
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ägläjärven Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko oli ortodoksinen kirkko Ägläjärven kylässä Korpiselän itäosassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Se oli toinen Korpiselän ortodoksisen seurakunnan kirkoista, pääkirkon sijaitessa Korpiselän kirkonkylässä. Kirkko oli alun perin rakennettu vuonna 1789 kirkonkylään Korpiselän ortodoksiseksi kirkoksi, mutta siirretty Äglälärvelle vuonna 1903 sen jälkeen, kun Korpiselän uusi kirkko oli valmistunut vuonna 1898. Ägläjärven hautausmaalle uudelleen jonkin verran erilaiseksi koottu kirkko vihittiin 6. kesäkuuta 1906 ja pyhitettiin apostolien Pietarin ja Paavalin muistolle.
Ulkoasu ja sisustus

Ägläjärven kirkko oli tornillinen pitkäkirkko. Hirsirakenteisen, 19 metriä pitkän ja 12 metriä leveän kirkon seinät oli vuorattu laudoituksella ja siinä oli pärekatto. Kirkon korkeus ilman tornia oli kuusi metriä. Kirkon päässä sijainneen kellotornin lisäksi kirkkosalin katon keskikohdassa oli pienempi torni. Kirkkoa kunnostettiin vuosina 1930-1931.
Ägläjärven kirkon ikonostaasissa oli kuusi isokokoista henkilöikonia. Kuninkaan ovien vasemmalla puolella oli Jumalanäiti-ikoni, ylienkeli Mikael ja äärimmäisenä vasemmalla Pyhä Nikolaos Ihmeidentekijä ja pyhittäjä Sergei Radonežilainen sekä oikealla puolella Kristus Kaikkivaltias, arkkidiakoni Stefanos ja äärimmäisenä oikealla apostolit Pietari ja Paavali. Kuninkaanovien yläpuolella oli Pyhä ehtoollinen.
Kirkon ja irtaimiston kohtalo

Vain vähäisiä vaurioita kärsinyt Ägläjärven kirkko siirtyi talvisodan päättäneen Moskovan rauhan jälkeen Neuvostoliitolle. Kirkko selvisi myös noin puolentoista vuoden mittaisesta neuvostovallasta ja jatkosodan alun takaisin valtauksesta. Takaisinvaltauksen jälkeen todettiin lähes kaikkien kirkon ikonien säilyneen, ainoastaan ikonostaasin kuninkaanovet ikonoineen olivat kadonneet. Jatkosodan lopulla 1944 Ägläjärvi evakuoitiin uudelleen ja nyt myös kirkon ikonit ehdittiin ottaa mukaan. Ägläjärven kirkko on tuhoutunut jatkosodan jälkeen.
Leo Kasangon tekemän jälleenrakennuspyhäkköjen kalustamissuunnitelman mukaisesti Ägläjärven ikonostaasin ikonit sijoitettiin Pielaveden ortodoksiseen kirkkoon. Vuonna 1958 Pielavedelle vaihdettiin  Mikkelin puretusta varuskuntakirkosta vapautunut ikonostaasi ja Ägläjärven ikonostaasin ikonit sijoitettiin Oulun ortodoksisen kirkon (nykyinen Pyhän Kolminaisuuden katedraali) ikonostaasin alimmaiseen vyöhykkeeseen ja Pyhän ehtoollisen ikoni kuninkaanovien yläpuolelle. Ägläjärven kirkosta evakuoitu kynttiläkruunu sijoitettiin Pielaveden kirkkoon.
Ägläjärven kirkko kuvattuna jatkosodan alussa 21. elokuuta 1941. Etualalla kuljetetaan saksalaisia ponttooniveneitä.
Timašovsk

Timašovskin vaakuna
Timašovskin luostari
Timašovsk (ven. Тимашёвск) on Venäjällä Krasnodarin aluepiirissä sijaitseva kaupunki ja kaupunkikunta sekä on 106 130 asukkaan (2010) Timašovskin piirin keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 53 924 henkeä, minkä lisäksi Timašovskin kaupunkikunnassa asui tuolloin 78 maaseutuasukasta.
Aiheesta muualla

Kaupunkikunnan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (adm-timashevsk.ru)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Timašovsk Wikimedia Commonsissa
Pirjo Sanaksenaho

Pirjo Sanaksenaho (s. 24. elokuuta 1966 Turku) on suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori.
Sanaksenaho on rakennussuunnittelun professori Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa (12/2013–) ja osakas Sanaksenaho Arkkitehdit Oy:ssä. Hän johti Aalto-yliopiston arkkitehtuurin laitosta 2019-2024. Ennen professuuriaan Pirjo Sanaksenaho opetti asuntosuunnittelua Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla. Väitöskirjan aihe liittyi 1950- ja 1960-lukujen pientaloarkkitehtuuriin. (Moderni koti. Pientaloasumisen ihanteet arkkitehtuuri- ja sisustusjulkaisuissa 1950- ja 1960-luvuilla.) Hänen nykyinen opetusalansa on julkisten rakennusten suunnittelu.
Sanaksenaho oli Aalto-yliopiston terveys- ja hyvinvointirakentamisen tutkimusinstituutti SOTERAn johtaja 2013–2019. Hän on monialaisen ihmislähtöisten elinympäristöjen tutkimukseen keskittyvän Living+ platformin akateeminen vetäjä. 
Sanaksenaho Arkkitehtien päätöihin kuuluvat Turun ekumeeninen taidekappeli (2005), Villa CIPEA Nanjingissa Kiinassa (2012) ja Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiö YTHS:n uudisrakennus Töölössä Helsingissä (2010).
Pirjo Sanaksenaho oli Arkkitehtuurimuseon hallituksen puheenjohtaja 8/2018–12/2019 ja hänellä on ollut luottamustoimia ja tuomaristojäsenyyksiä arkkitehtuurin ja kuvataiteen alalla. Hänen perheeseensä kuuluu kolme lasta (1996, 1998, 2002).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  ORCID
Tim Lambesis

| Tim Lambesis |
| --- | --- |
 Tim Lambesis / As I Lay Dying esiintymässä With Full Force -tapahtumassa 2007.
Henkilötiedot
Ammatti:  Laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Tyylilajit:  Metalcore
Soittimet:  Kitara Society's Finest -yhtyeessä
Yhtyeet:  As I Lay Dying Austrian Death Machine
Levy-yhtiöt:  Metal Blade Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tim Lambesis (s. 21. lokakuuta 1980) on laulaja metalcore-yhtyeessä As I Lay Dying. Hän on toinen yhtyeen perustajajäsenistä. Hän on myös soittanut kitaraa yhtyeissä Society's Finest ja Point of Recognition. Avoimesti kristityksi tunnustautunut Lambesis on osittain kreikkalainen. Lambesis on tunnettu äänestään, joka on saanut vaikutteita ruotsalaisyhtyeiden In Flamesin, Living Sacrificen ja At the Gatesin tuotannosta.
Tim Lambesiksella on thrash metalia ja metalcorea yhdistelevä soolohanke nimeltä Austrian Death Machine, jossa hän soittaa kaikki instrumentit, ja yhtye käsittelee Arnold Schwarzeneggerin toimintaelokuvia. Austrian Death Machinelta ilmestyi heinäkuussa 2008 albumi nimeltä Total Brutal. As I Lay Dyingissa Lambesiksen sanoitukset ovat henkilökohtaisia ja käsittelevät aiheita ihmissuhteista elämässä kamppailuun.
Lambesiksella on 3 veljeä. Hän syntyi Phoenixissa, Arizonassa, mutta muutti San Diegoon ollessaan nuori. Kaikki hänen veljensä elävät Phoenixissa. Lambesiksen vanhemmat omistavat yrityksen Carlsbadissa, kaliforniassa. Lambesis työskenteli jonkin aikaa vanhempiensa yrityksessä ennen kuin perusti As I Lay Dyingin. Hän omistaa osan Metal Blade Recordsista.
Toukokuussa 2013 Lambesis pidätettiin epäiltynä yrityksestä palkata murhaaja tappamaan vaimonsa. Hänet tuomittiin 6 vuodeksi ehdottomaan vankeusrangaistukseen 16.5.2014. Lambesis vapautui vankilasta 17.12.2016 kärsittyään tuomiotansa yhteensä kaksi vuotta ja kymmenen kuukautta.
Aiheesta muualla

Tim Lambesiksen tiedot As I Lay Dyingin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Haastattelu MetalUnderground-sivustolla
Haastattelu Bravewords-sivustolla[vanhentunut linkki]
Tim Lambesiksen haastattelu
Tim Lambesiksen haastattelu Tongues of Destruction -sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k As I Lay Dying |
| --- | --- |
 Tim Lambesis  Jordan Mancino  Phil Sgrosso  Nick Hipa  Josh Gilbert   Evan White  Clint Norris  Noah Chase  Aaron Kennedy  Jasun Krebs 
Studioalbumit:  Beneath the Encasing of Ashes  Frail Words Collapse  Shadows Are Security  An Ocean Between Us  The Powerless Rise  Awakened  Shaped by Fire 
Kokoelmat:  A Long March: The First Recordings 
Split-albumit:  As I Lay Dying/American Tragedy 
Videot: This Is Who We Are 
Singlet:  ”94 Hours”  ”Forever”  ”Confined”  ”Through Struggle”  ”The Darkest Nights”  ”Nothing Left”  ”The Sound of Truth”  ”Within Destruction”  ”I Never Wanted”  ”Beyond Our Suffering”  ”Parallels”  ”Anodyne Sea” 
Katso myös:  Austrian Death Machine  Sworn Enemy 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Äetsän rautatieasema

Äetsän rautatieasema (lyh. Äs) on rautatieliikennepaikka Tampere–Pori-radalla Sastamalassa, Äetsän ja sitä aiemman Keikyän entisen keskustaajaman Pehulan pohjoispuolella.
Liikennepaikka avattiin vuonna 1902, kun Äetsän villakehruutehtaan isännöitsijä Alfred Viljanen oli anonut pysäkkiä Kauvatsan ja Kiikan välille. Samassa yhteydessä rakennettiin myös tieyhteys Kiikasta Äetsän ja Keikyän kautta Kauvatsalle helpottamaan Äetsän villakehruutehtaan ja konepajan tuotteiden kuljettamista. Pysäkin nimeksi suunniteltiin perustettaessa Keikyää, mutta nimivalinta kohdistui lopulta Äetsään tehtaiden tunnettuuden perusteella.
Bruno Granholmin piirustusten mukaan rakennettua asemarakennusta laajennettiin vuosina 1915 ja 1937. 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa asemalta kulki kapearaiderata Kokemäenjoen yli Äetsän voimalaitoksen rakennustyömaalle. Vuonna 1937 rakennettiin puolestaan sivuraide kemikaalitehtaalle; liikenne tehtaalle lopetettiin 1990-luvullaja tehtaan raitelle johtanut linjavaihde on sittemmin purettu. Myös Äetsäntien ylittänyt tasoristeys on purettu. Lyhyitä jaksoja puskittunutta vanhaa rataa on edelleen maastossa. Äetsän entinen asemarakennus purettiin ja siirrettiin muualle keväällä 2016. Nykyisin ratapihan reunalla on vain laitetila.
Henkilöliikenne lopetettiin vuonna 2003, ja vanha matkustajalaituri purettiin Lielahti–Kokemäki-rataosan perusparannuksen yhteydessä.
Kuvia

Äetsän ratapihalta kohti Vammalaa
Osin puretun Finnish Chemicalsin teollisuusraiteen vaihteen paikka
Thomas Christiansen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Thomas Christiansen Tarín
Syntymäaika: 11. maaliskuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Hadsund, Tanska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Seura
Seura:  Panama
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1996 |  FC Barcelona B | 0 | (0) |
| 1993 | →  Sporting Gijón | 10 | (4) |
| 1993–1994 | →  CA Osasuna | 14 | (1) |
| 1994–1995 | →  Racing Santander | 15 | (1) |
| 1996–1997 |  Real Oviedo | 50 | (5) |
| 1997–1999 |  Villarreal CF | 41 | (6) |
| 1999 |  Terrassa FC | 17 | (5) |
| 2000 |  Panionios FC | 12 | (3) |
| 2000 |  Herfølge BK | 4 | (2) |
| 2001–2003 |  VfL Bochum | 76 | (38) |
| 2003–2006 |  Hannover 96 | 55 | (12) |
Maajoukkue
| 1993 |  Espanja | 2 | (1) |
Valmennusura
2013:  Al Jazira (apuv.)
2014–2016:  AEK Larnaka
2016–2017:  APOEL FC
2017–2018:  Leeds United
2019–2020:  Union SG
2020–:  Panama
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Thomas Christiansen Tarín (s. 11. maaliskuuta 1973 Hadsund, Tanska) on espanjalais-tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Heinäkuusta 2020 lähtien hän on toiminut Panaman jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana

Christiansen aloitti jalkapallon synnyinmaassaan Tanskassa, jossa hän pelasi Avedøre IF:n, Brøndby IF:n, Hvidovre IF:n ja B93:n juniorijoukkueissa. Vuonna 1991 hän siirtyi espanjalaiseen suurseuraan FC Barcelonaan. Vuodet katalonialaisseurassa kuluivat lähinnä kakkosjoukkueessa, ja vuosina 1993–1995 hän kävi lainalla kolmessa muussa espanjalaisseurassa, Sporting Gijónissa, Osasunassa ja Racing Santanderissa. Hänen "Barça"-saldokseen jäi 39 ottelua kakkosjoukkueessa. Vuonna 1996 Christiansen siirtyi Real Oviedoon, jonka jälkeen hän edusti Espanjassa vielä kahta seuraa, Villarrealia ja Terrassaa. Vuonna 2000 hän muutti Kreikkaan, Panionioksen riveihin. Siellä hän vietti vain vajaan kauden, kunnes palasi kotimaahansa Herfølge BK:n pikkuseuraan. Seuraavana vuonna Christiansen palasi taas korkeammalle tasolle siirtymällä Saksaan, VfL Bochumiin. Hän ehti pelata Bochumissa lähes 80 sarjaottelua ja voittaa kerran Saksan Bundesliigan maalikuninkuuden ennen siirtoa Hannoveriin vuonna 2003. Christiansen lopetti pitkän pelaajauransa Hannoverissa vuonna 2006.
Maajoukkuedebyyttinsä 180 senttimetriä pitkä Christiansen teki FC Barcelonassa kirjoilla ollessaan. Maajoukkue oli tanskalaisista sukujuurista huolimatta Espanja. Hän pelasi Espanjan paidassa kaksi ottelua ja teki niissä yhden maalin.
Ura valmentajana

Christiansen aloitti valmennusuransa vuonna 2013 Luis Millan apuvalmentajana Al Jazira Clubissa. Kesällä 2014 hän teki päävalmentajadebyyttinsä kyproslaisessa AEK Larnakassa. Christiansenin johdolla AEK sijoittui Kyproksen liigassa toiseksi kahdesti perättäin, mitkä olivat seuran parhaat saavautukset. Kauden 2015/16 jälkeen Christiansen siirtyi APOELin päävalmentajaksi.
APEOLissa Christiansen teki hyvää tulosta ja luotsasi seuran ensimmäisät kertaa Eurooppa-liigassa 16 parhaan joukkoon pudottamalla Athletic Bilbaon jatkosta. Kyproksen liigassa APOEL hävisi vain kaksi ottelua ja voitti Christiansenin alaisuudessa mestaruuden. Tuplamestaruus kariutui cupin finaalitappioon Apollon Limassolille.
Kesäkuussa 2017 Christiansenista tuli Englannin Mestaruussarjan Leeds Unitedin päävalmentaja. Leedsin kausi lähti Christiansenin alaisuudessa vahvasti liikkeelle seitsemän ottelun tappiottomassa putkessa, joka siivitti seuran sarjan kärkeen. Lokakuussa Leeds ajautui kuitenkin tappiokierteeseen, minkä se sai oikaistua vuodenvaihteessa. Tapaninpäivänä Burton-voiton jälkeen Leeds ajautui voitottomien otteluiden putkeen ja vajosi kärkisijoilta Mestaruussarjassa sijalle 10. Seurajohto erotti Christiansenin tehtävistään helmikuun alussa 2018.
Heinäkuussa 2019 Christiansenista tuli Belgian 2. divisioonassa pelaavan Union SG:n päävalmentaja. Christiansen valmensi seuraa kauden 2019/20 ajan. Hän jätti seuran kauden jälkeen.
Heinäkuussa 2020 Christiansenista tuli Panaman jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.
Meriitit > Pelaajana

Bundesliigan maalikuningas: 2003
Meriitit > Valmentajana

Kyproksen mestaruus: 2017
Aiheesta muualla

Christiansen Hannover 96:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Christiansen FootballDatabase-tietokannassa (englanniksi)
Till Wöschler

Till Wöschler vuonna 2011.
Till Wöschler (s. 9. kesäkuuta 1991 Saarbrücken) on saksalainen keihäänheittäjä.
Wöschler sijoittui toiseksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 tuloksella 73,66 m. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Monctonissa 2010 hän voitti kultaa maansa ennätyksellä 82,52 m. Hän heitti kilpailun voittotuloksen ensimmäisellä kierroksella ja paransi samalla Matthias de Zordon Saksan nuorten ennätystä 3,85 metrillä ja omaa ennätystään 3,88 metrillä. Tulos oli kautta aikain viidenneksi paras alle 20-vuotiaan heittämä. Vuonna 2011 Wöschler voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden. Hän heitti kilpailun ensimmäisellä kierroksella ennätyksensä 84,38 m.
Kausien parhaat heitot

2008 66,21
2009 74,71 Rhede 9.8.
2010 82,52 Moncton 23.7.
2011 84,38 Ostrava 16.7.
2012 79,41 Eisenberg 12.5.
2013 78,86 Göttingen 15.6.
Aiheesta muualla

Till Wöschler Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (elokuva)

| Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa> Midnight in the Garden of Good and Evil |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clint Eastwood
Käsikirjoittaja:  John Lee Hancock
Perustuu:  John Berendtin dokumenttiromaaniin Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa
Tuottaja:  Clint Eastwood
Säveltäjä:  Lennie Niehaus
Kuvaaja:  Jack N. Green
Leikkaaja:  Joel Cox
Tuotantosuunnittelija:  Henry Bumstead
Pääosat:   Kevin Spacey  John Cusack 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Malpaso Productions  Silver Pictures 
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  21. marraskuuta 1997
Kesto:  155 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (Midnight in the Garden of Good and Evil) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Clint Eastwoodin ohjaama ja John Lee Hancockin käsikirjoittama elokuva, joka perustuu John Berendtin dokumenttiromaaniin Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (1994).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Cusack  | … |  John Kelso   |
|  Kevin Spacey  | … |  Jim Williams   |
|  Jude Law  | … |  Billy Carl Hanson   |
|  Lady Chablis  | … |  Lady Chablis   |
|  Jack Thompson  | … |  asianajaja Sonny Seiler   |
Vastaanotto

Arvostelijat ovat olleet melko yksimielisiä siitä, että romaanin elokuvasovitus ei ollut kovin onnistunut. Ranskalaisen Cahiers du Cinema -elokuvalehden toimitus nimesi sen kuitenkin yhdeksi vuoden kymmenestä parhaasta elokuvasta.
Aiheesta muualla

Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa Elonet.
| n k Clint Eastwoodin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
1970-luku:  Yön painajainen (1971)  Ruoska (1973)  Frank, rakastan sinua (1973)  Tehtävä Alpeilla (1975)  Lainsuojaton (1976) 
1980-luku:  Ratkaiseva isku (1983)  Kalpea ratsastaja (1985)  Bird (1988) 
1990-luku:  Valkoinen metsästäjä, musta sydän (1990)  Armoton (1992)  Täydellinen maailma (1993)  Hiljaiset sillat (1995)  Rajaton valta (1997)  Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (1997)  Pahin rikos (1999) 
2000-luku:  Space Cowboys (2000)  Verivelka (2002)  Menneisyyden ote (2003)  Million Dollar Baby (2004)  Kirjeitä Iwo Jimalta (2006)  Isiemme liput (2006)  Gran Torino (2008)  Changeling – vaihdokas (2008)  Invictus – voittamaton (2009) 
2010-luku:  Hereafter (2010)  J. Edgar (2011)  Jersey Boys (2014)  American Sniper (2014)  Sully – uroteko Hudson-joella (2016)  15:17 Pariisiin (2018)
Ähtärin reitti

Ähtärin reitti on läntisin Kokemäenjoen vesistön pohjoisen vesialueen kolmesta järvireitistä. Keskimmäinen on siihen yhtyvä Pihlajaveden reitti ja itäisin Keuruun reitti.
Ähtärin reitti saa alkunsa Ähtärinjärvestä ja sen latvavesistä Lehtimäen, Soinin ja Ähtärin kuntien alueella Etelä-Pohjanmaan kaakkoisosista. Täältä reitti jatkuu Ähtärin alueella Ähtärinjärven kanssa samassa tasossa olevien Väliveden ja Hankaveden ja näistä edelleen Ouluveden ja Peränteen kautta Virroille Pirkanmaalle, jossa reittiin kuuluvat Toisvesi, Vaskivesi ja osittain jo Ruoveden kunnan alueella sijaitseva Visuvesi. Siitä vedet laskevat Ruoveden, Virtain ja Mänttä-Vilppulan alueella sijaitsevaan Tarjanneveteen, joka edelleen laskee Syvinginsalmen kautta Ruoveden Mustaselkään.
Suomen vesistöaluejaossa Ähtärin reitin katsotaan päättyvän Syvinginsalmeen. Yhdessä Tarjanneveteen laskevan Pihlajaveden reitin kanssa Ähtärin reitin valuma-alue on 3 193,26 km².