stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyūga (1917)
Valmistus

Alus tilattiin marraskuussa 1912 vuoden hätäohjelmassa Mitsubishin telakalta Nagasakista, missä köli laskettiin 16. toukokuuta 1915. Alus laskettiin vesille 27. tammikuuta 1917 ja valmistui 30. huhtikuuta 1918. Alus oli paranneltu versio edeltäneestä Fusō-luokasta ja muistutti ulkoisesti edeltäjiään.
Modernisointi

Vuodesta 1921 alkaen aluksen 80 mm/40 type 3 -ilmatorjuntatykit oli asennettu yksittäin kaksi sillan sivuille ja kaksi taaemman tulenjohtotornin sivuille. Vuosina 1930–1931 aluksen ulkonäkö muuttui lukuisten kansiterassien valmistuttua kolmijalkaiseen etumastoon, jolloin aluksen kansirakennelma alkoi muistuttaa pagodia.
Alus modernisoitiin 23. marraskuuta 1934 – 7. syyskuuta 1936 Kuren laivastontelakalla, jolloin runkoa pidennettiin perästä runsaat kahdeksan metriä. Aluksen konehuoneet sijoitettiin uudelleen ja niihin asennettiin uudet turbiinimoottorit, jolloin koneteho lähes kaksinkertaistui 80 000 hevosvoimaan ja nopeus kasvoi 25,3 solmuun. Kattiloiden määrän vähetessä poistettiin etummainen savuhormi, jonka vapauttamaan tilaan rakennettiin suurempi komentosilta.
Palvelus

Hyūga lojui 19. maaliskuuta 1945 ankkurissa Hiro Wanin saaren rannassa noin 20 kilometriä Kuresta, kun siihen osui kaksi pommia. Alus oli ollut täysin palveluskelpoinen lukuun ottamatta polttoainetta ja lentokoneita. Toinen pommeista räjähti kattilahuoneessa numero kuusi ja toinen lentokannella. Aluksen ja sen viereen osui pommeja jälleen 24. heinäkuuta, ja niiden seurauksena alus upposi kölilleen pohjaan. 28. heinäkuuta tehdyssä ilmahyökkäyksessä alus oli ainoastaan osin miehitetty, ja siihen osui uudelleen, jolloin alus tuhotui lopullisesti ja se täyttyi vedellä etukannen tykkitorneista taaksepäin. Harimalainen yritys Harima Zosensho romutti hylyn heinäkuusta 1946 alkaen.
Konsta Hyötyläinen

Konsta Hyötyläinen vuonna 2023.
Konsta Hyötyläinen (s. 2. helmikuuta 1995 Juva) on suomalainen pesäpalloilija, joka on pelannut Superpesiksessä vuodesta 2014. Hän edusti kausina 2014–2018 Kouvolan Pallonlyöjiä, kausina 2019–2020 Imatran Pallo-Veikkoja, vuosina 2023-2024 Manse PP:tä. ja vuodesta 2025 alkaen taas Imatran Pallo-Veikkoja.  Vuoden 2019 loppuun mennessä pelaamissaan 163 Superpesiksen runkosarjaottelussa Hyötyläinen on lyönyt kuusi kunnaria ja 60 tavallista juoksua, tuonut 70 juoksua ja kerännyt 395 kärkilyöntiä. Pudotuspeleissä Hyötyläinen on lyönyt yhdeksän ja tuonut kaksi juoksua sekä kerännyt 95 kärkilyöntiä.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-hopea: 2018
Kylmäliekkipalaminen

Hiilivetyjen hapetusreaktioiden yhteydessä on olemassa matalan lämpötilan kylmäliekkipalamista (engl. cool flame), joka liittyy esimerkiksi kaasutinmoottorissa esiintyvään kilisevään ääneen (nakutus). Tämä johtuu männän puristuksen aiheuttamasta polttoaineseoksen ennenaikaisesta syttymisestä sylinterissä. Tämä palaminen, joka tapahtuu tyypillisesti alle 400 oC:een lämpötilassa, tuottaa hyvin vähän lämpöä ja valoa, ja hiilidioksidia.
Kylmäliekkipalamista on tutkittu laajasti eri lämpötiloissa ja paineissa (T, P) jo 1930-luvulta lähtien.Sille tyypillinen T,P-käyttäytyminen poikkeaa oleellisesti vety/happi-kaasuseoksen kaasuräjähdyksen ominaisuuksista, jossa kinetiikkaan perustuva räjähdys rajoittuu kahden kriittisen painerajan välille reaktiolämpötilan ollessa suhteellisen korkea. Kylmäliekkipalamisessa on olemassa vaimea räjähdysalue kahden matalan rajalämpötilan välillä ja usein on havaittavissa valon emissiota. Kylmäliekkipalamiselle tyypillistä on äkkinäinen noin 100 oC:een lämpötilan nousu ja lasku.
Tyypillinen hiilivety/happi-kaasuseoksen räjähdys- ja syttymisalueet.
Syy lämpötilan nousuun

Kylmäliekkipalamista on selitetty ketjureaktion haarautumisen viivästymisellä (engl. degenerate branching), jossa (verrattuna vastaavaan vety/happi-kaasuseoksen nopeisiin atomireaktioihin) muodostuu suhteellisen pitkäikäinen alkyyliperoksidiradikaali. Sitä muodostuakseen tarvitaan aluksi initiaatiossa reaktio hapen kanssa tai hiilivedyn dissosioituminen sen reagoidessa puskurikaasumolekyylin (M) kanssa (R = alkyyliradikaali):A
Reaktiovaiheessa (1) muodostuva vetyperoksiradikaali on matalissa lämpötiloissa verrattain reagoimaton. Ketjureaktion jatkuessa propagaatiossa muodostuu alkyyliperoksidiradikaalia ja sen toisiintumisreaktion kautta hydroperoksidiradikaaliksi, QO2H (P = pysyvä lopputuote, kuten aldehydi):
Alkyyliradikaalia muodostuu lisää OH-radikaalin reaktiossa hiilivedyn kanssa. Reaktiovaihessa (4) muodostuvan hydroperoksidiradikaalin osuus on kylmäliekkipalamisessa keskeinen, koska sen reagoidessa tapahtuu viivästynyt ketjureaktion haarautuminen (engl. degenerate branching):
Reaktiovaiheessa (5) PQ vastaa ketjureaktion hitaassa haarautumisreaktiossa muodostuvia uusia ketjunkantajia. Kylmäliekkipalamiselle ominainen käyttäytyminen perustuu pääasiassa reaktiovaiheisiin (5) ja (7), joiden seurauksena kokonaisreaktionopeus kasvaa ja samalla eksotermisen reaktiovaiheen (3) kautta vapautuvan lämmön seurauksena kaasuseoksen lämpötila.
Syy lämpötilan laskuun

Hiilivedyn hapetusreaktion kokonaisreaktionopeudella on sekä positiivinen että negatiivinen lämpötilariippuvuus. Tyypillisesti lämpötila-alueella 350 - 400 oC kokonaisreaktionopeus hidastuu. Tämä perustuu alkyyliradikaalin ja hapen väliseen reversiibeliin reaktioon:
Tässä etenevän reaktion kinetiikalla on vain pieni lämpötilariippuvuus, mutta palautuvassa reaktiossa RO2-radikaalin dissosioitumisessa C-O -sidoksen katkeaminen riippuu voimakkaasti lämpötilasta.
Kylmäliekkipalamisessa reaktiolämpötilan noustessa reaktiovaiheen (8) tasapaino siirtyy lähtöaineisiin aiheuttaen ketjureaktioiden terminaation ja samalla reaktioista vapautuvan lämmön määrä vähenee. Tämän seurauksena kaasuseos jäähtyy. Tätä jatkuu kunnes reaktiovaiheen (8) tasapaino siirtyy taas tuotteeseen, RO2, ja ketjureaktio alkaa uudestaan. Kylmäliekkipalaminen toistuu jaksollisesti pitkän ajan, jossa lämmön tuotto kemiallisten reaktioiden seurauksena on ajoittain lämmön kuljetuksen ja säteilyn aiheuttamaa lämpöhäviötä suurempaa. Tähän jaksolliseen käyttäytymiseen liittyy myös lyhytaikaiset painepulssit.
Kylmäliekkipalamisen näkyminen

Kylmäliekkipalamisen spektri koostuu useista spektrivöistä, visuaalisesti väriltään sinisestä ja violettista. Sinisen värin emissio johtuu elektronisesti virittyneen formaldehydin reaktioista liekissä. Reaktiopainetta nostettaessa emissio vahvistuu, mutta heikkenee reaktiolämpötilaa nostettaessa. Lämpötilan vaikutus johtuu alkyyliperoksiradikaalien konsentraation muuttumisesta.
Kylmäliekkipalaminen on tavanomaista hiilivedyllä. Palamislämpötilat riippuvat hiilivedystä. Esim. n-butaani/happi -seoksella (1:1-seos) kylmäliekkipalamista tapahtuu 300 oC:ssa (paine 22 kPa). Alin havaittu kylmäliekkipalamislämpötila on dietyylieettri/happi/typpi-seoksella 157 oC:ssa (paine 40 kPa).
Oktaaniluku ja ketaaniluku

Oktaaniluku on polttoaineen nakutuskestävyyttä ilmaiseva luku. Mitä suurempi se on sitä enemmän polttoaine kestää syttymättä polttomoottorin männän puristusta. Dieselmoottoreilla matala oktaaniluku on tavoiteltu, koska niissä polttoaineen sijasta puristetaan ilmaa. Ketaaniluku (tai setaaniluku) ilmaisee polttoaineen sopivuutta dieselmoottoreilla kuten oktaaniluku polttomoottoreilla.
Oktaaniluku määritetään vertaamalla sen nakutusominaisuuksia koemoottorissa n-heptaanin ja iso-oktaanin (so. 2,2,4-trimetyylipentaani) seoksen ominaisuuksiin. Iso-oktaanin prosentuaalinen osuus vastaa oktaanilukua. Samankaltaisesti määritellään ketaaniluku n-setaanin ja  \alpha -metyylinaftaleenin seoksesta.
Nakutuksen estämiseksi polttoaineeseen on lisätty tetraetyylilyijyä polttomoottorissa käytettävään polttoaineeseen itsesyttymisen (kylmäliekkipalamisen) estämiseksi ja oktaaniluvun nostamiseksi. Tetraetyylilyijy tuottaa pyrolysoituessaan mm. lyijyä, joka toimii tehokkaan kylmäliekkipalamisessa syntyvien radikaalien sieppaajana. Nykyään tetraetyylilyijyn sijasta käytetään mm. etanolia.
Lisätieto

A Reaktioyhtälössä käytetään usein  {\ce {M}}-kirjainta kuvaamaan puskurikaasumolekyyliä 2. kertaluvun tai 3. kertaluvun reaktiossa. Puskurikaasun osuus reaktiossa on absorboida kineettistä energiaa, ei muodostaa kemiallisia sidoksia.
Marttaliitto

| Marttaliitto |
| --- | --- |

 Marttaliiton omistama rakennus sijaitsee Helsingin Kampissa osoitteessa Lapinlahdenkatu 3. Marttaliiton lisäksi talossa sijaitsee Uudenmaan marttapiirin tilat.
Perustettu:  29. maaliskuuta 1899
Perustaja:  mm. Annie Furuhjelm, Lucina Hagman, Cely Mechelin, Dagmar Neovius, Alli Nissinen ja Helmi Setälä
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  44 000
Pääsihteeri:  Marianne Heikkilä
Puheenjohtaja:  Sirpa Pietikäinen
Hallitus:  Sonja Haapakoski Aila Naalisvaara Taina Raiski Katja Rippstein Jenny Salmela Ilona Suppanen Emilia Särkiniemi Anu Talka
Jäsenlehti:  Martat-lehti
Aiheesta muualla
martat.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marttaliitto ry eli Martat on vuonna 1899 perustettu suomalainen kotitalousneuvontaa antava kansalaisjärjestö, joka edistää kotien ja perheiden hyvinvointia ja kotitalouden arvostusta. Järjestö on puoluepoliittisesti sitoutumaton. Järjestö antaa jäsenilleen valmiuksia vaikuttaa omassa elinympäristössään ja yhteiskunnassa.
Marttajärjestö perustettiin yleissivistäväksi järjestöksi, jonka nimeksi oli tarkoitus tulla Sivistystä kodeille. Keisarillisen Suomen senaatin korvissa nimi kuulosti kuitenkin liian vaaralliselta, jopa vallankumoukselliselta. Vasta kun Alli Nissinen keksi, että yhdistyksen nimeksi voitaisiin ottaa Martat, senaatti hyväksyi yhdistyksen säännöt. Martta nimi juontuu Raamatun esittelemistä sisaruksista Martta ja Maria, joista Martta oli Raamatun kuvauksen perusteella luonteeltaan lukuisista aineellisista asioista huolehtiva ja touhukas.
Marttajärjestön perustana ovat jäsenet, eli martat, joita vuonna 2017 oli noin 46 000. Jokainen martta kuuluu jäsenenä paikallista toimintaa järjestävään marttayhdistykseen tai toimintaryhmään, joita vuonna 2017 oli noin 1 200. Yhdistyksissä martat tapaavat toisiaan ja harrastavat yhdessä esimerkiksi ruoanlaittoon, kodin- ja puutarhanhoitoon, erilaisiin kädentaitoihin ja kulttuurin liittyivä asioita.
Marttayhdistykset kuuluvat alueellisiin marttapiireihin, joita on yhteensä 14. Jokaisessa piirissä on oma toiminnanjohtaja ja muuta henkilöstöä, ja toimintaa johtaa piirin oma hallitus. Piirit ovat keskusjärjestö Marttaliiton jäseniä, jonka toiminta jakautuu kotitalousneuvontaan, järjestötoimintaan sekä kansainväliseen toimintaan ja kehitysyhteistyöhön. Marttaliitto mm. johtaa järjestöä, suunnittelee valtakunnallisia kampanjoita sekä tuottaa piireille ja yhdistyksille aineistoja.
Marttaliitto julkaisee Martat-lehteä, jonka nimi oli aiemmin Emäntälehti. Lisäksi Marttaliitto julkaisee etenkin ruoanlaittoon ja marttaperinteeseen liittyviä kirjoja. Marttapiirit tarjoavat maksullisia kotitalousneuvontapalveluja esimerkiksi työyhteisöille, kunnille ja yksityishenkilöille.
Marttaliitto on Naisten Valmiusliiton, Opintokeskus Siviksen ja SOSTEn jäsenjärjestö sekä myös Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö.
Järjestön historia > Sivistystä kodeille -yhdistyksen perustaminen

Marttajärjestön perustaminen sai kipinän alkuvuodesta 1899 juuri ennen ensimmäisen sortokauden alkamista. Ensimmäisen sortokauden katsotaan alkaneen helmikuussa 1899, kun keisari Nikolai II antoi Helmikuun manifestin. Sitä vastaan kerättiin Suuri adressi. Järjestön perustajajäsen Lucina Hagman kuvasi ajan yhteiskunnallista tunnelmaa näin:
»Suomen kansan oli koottava voimansa, kaikki voimansa, taisteluun tähänastisen oikeutensa ja vapautensa puolesta. Askel askeleelta tuli torjua odotettavat vääryydet ja sorronteot. Miten tämä oli tapahtuva, siitä oltiin eri mieltä. -- Toiset keinot miellyttivät toisia, toiset toisia. Itse puolestani olin alusta alkaen selvillä siitä, että syvien rivien läpi tunkeva sivistys, sisäisenä voimana ja kuntona ilmenevä sivistys tarjoaisi parhaat keinot taistelussa. En ollut nuoruudessanikaan milloinkaan uskonut, että asevoimalla voitaisiin perustaa mitään pysyvää onnentilaa, vielä vähemmän saatoin siihen uskoa nyt. Katse oli käännettävä kansan sivistykseen, työn ja henkisen arvostelukyvyn voimaan. Tiedon ja taidon aarteet oli kannettava suoraan Suomen koteihin, ja ennen kaikkea kotien varsinaiselle vaalijalle, Suomen naiselle, niin että hänestä kasvaisi Suomen sivistyksen luja suoja, itsetietoinen taistelija maansa oikeuden puolesta.»
Järjestön perustaminen sai edelleen pontta, kun Hagman sai maaliskuussa ystävältään Charlotte Lydeckeniltä kirjeen, jossa kuvailtiin Salmin kihlakunnan alkeellisia ja puuttellisia oloja Raja-Karjalassa. Hagman kertoi kirjeen kuvauksesta opettajakollegalleen Alli Nissiselle, jonka tuella uutta Sivistystä kodeille -yhdistystä lähdettiin perustamaan. Hagman ja Nissinen olivat kumpikin sitä mieltä, että Suomen naisten oli koottava voimansa yhteen, ja ylempään luokkaan kuuluvien naisten oli nähtävä huonoissa oloissa elävät naiset omina lähimmäisinään.
Järjestön historia > Lähetit aloittavat neuvontatyön

Jo perustamiskokouksessa Cely Mechelin esitteli järjestäytymissuunnitelman, jonka pohjalta oli tarkoituksena lähettää tiedustelijoita eri puolille Suomea ”innostamaan työhön sisariensa hyväksi Suomen saloilla”. Ensimmäisten tiedustelijoiden kohteina olivat Forssa, Hamina, Heinola, Hartola, Hämeenlinna, Joensuu, Jyväskylä, Kokkola, Kuopio, Lappeenranta, Loviisa, Mikkeli, Naantali, Oulu, Pori, Porvoo, Pietarsaari, Rauma, Sortavala, Tampere, Tammisaari, Turku ja Viipuri. Kaikkiin edellä mainituista perustettiin oma asiamieskomitea, josta käsin työtä ryhdyttiin tekemään. Moniin kaupunkeihin perustettiin vielä alakomiteoita, joiden jäsenet jalkautuvat paikkakunnan ja alueen pienempiin kuntiin ja pitäjiin. Työtä pyrittiin edelleen alkuvaiheessa tekemään melko yksityisesti viranomaisten pelossa.
Kun tiedustelijoiden perustamat komiteat olivat tehneet alueilla pohjatyötä, pääsivät ensimmäisen lähetit työhönsä kesällä 1899. Suurin osa ensimmäisistä läheteistä oli opettajia, jotka käyttivät kesälomansa neuvontatyön aloittamiseen. Monet tekivät työtä maksutta, ja vain osalle maksettiin pientä korvausta sekä matkakuluja työstään. Helsingissä sijainneen keskustoimikunnan tärkein tehtävä oli tässä vaiheessa johtaa lähettien työtä ja suunnitella heille aineistoja eli lentolehtisiä eri aiheista. Ensimmäiset kolme lehtistä käsittelivät uskontoa, isänmaanrakkautta ja kasvatusta. Lähettejä neuvottiin vierailemaan yksityiskodeissa melko pienin joukoin, jottei toiminta herättäisi huomiota. Alusta alkaen keskusjärjestö kannusti lähettejä antamaan neuvoja naisten lisäksi myös miehille ja nuorisolle, sekä vastaamaan mahdollisiin osallistujien kysymyksiin parhaan kykynsä mukaan. Tärkeää oli kasvattaa naisten itseluottamusta ottaa vastuuta kodista ja isänmaan asioista.
Toiminnan nopeasti kasvaessa keskusjärjestön vapaaehtoiset toimijat päättivät palkata järjestölle ensimmäisen työntekijän hoitamaan juoksevia asioita. Järjestön ensimmäiseksi sihteeriksi valittiin Fanny Hult 50 markan kuukausipalkalla. Lisäksi Sofia Rein ja Betzey Quist lupautuivat yhdessä huolehtimaan järjestön rahastonhoitajan tehtävistä. Työ oli paisunut suureksi, kun järjestö oli kerännyt vapaaehtoisilta rahoittajilta työnsä tueksi jo 100 000 markkaa. Rahalahjoitusten lisäksi järjestö sai alkuvaiheessa paljon esineitä lahjoituksina, joita myytiin edelleen ja muutettiin rahaksi.
Järjestön historia > Sivistystä kodeille -yhdistys muuttuu Martoiksi

Neuvontatyö oli päässyt jo pitkälle, kun 25. syyskuuta 1899 järjestön johto sai ilmoituksen, ettei Senaatti ollut hyväksynyt Sivistystä kodeille -yhdistyksen sääntöjä. Esteenä yhdistyksen syntymiselle pidettiin sanan "sivistys" esiintymistä yhdistyksen nimessä. Taustalla oli Venäjän hallinnon edustajien epäluottamus aatteelliseen kansansivistystyöhön. Aatteellisten järjestöjen määrä oli lisääntynyt Suomessa huomattavasti 1890-luvulla. Kenraalikuvernööri Bobrikov kiinnitti erityistä huomiota sellaisiin järjestöihin, joiden sääntöihin oli kirjattu mahdollisuus perustaa alueellisia osastoja. Niiden avulla keskushallinto pelkäsi järjestöjen välttelevän kontrollia.
Keskustoimikunta päätti hakea yhdistykselle uutta nimeä ja useiden ehdotusten joukosta nimeksi valikoitui Alli Nissisen keksimä "Martat". Nimi otettiin raamatusta, koska sen uskottiin vetoavan virkamiehiin, jotka suhtautuivat suopeasti uskonnollisiin yhdistyksiin. Betanian Martan henkilökuva puuhakkuudesta sopi lisäksi hyvin yhdistyksen tarkoitukselle.
Uusi hakemus yhdistyksen sääntöjen hyvksymisestä lähetettiin senaatille keisarille osoitetun kirjeen kera. Kirjeen allekirjoittajina olivat vaikutusvaltaiset Signe Häggman, Ida Godenhjelm, Elna Pipping, Karin Polviander ja Ina Rosqvist. Viimein heinäkuussa 1900 keskustoimikunnalle ilmoitettiin, että senaatti oli hyväksynyt uuden yhdistyksen säännöt 12. heinäkuuta 1900. Tämän jälkeen 23. lokakuuta keskustoimikunta kutsui koolle suuren kokouksen, jossa päätettiin uuden Martta Yhdistys - Föreningen Martha -nimisen yhdistyksen perustamisesta senaatin hyväksymillä säännöillä. Kokous pidettiin 31. lokakuuta klo 18 Helsingin Ruotsalaisen Tyttökoulun juhlasalissa, osoitteessa Bulevardinkatu 18. Osanottajia kokouksessa oli yli sata, ja heistä noin 20 oli tullut paikalle maaseudulta, jossa neuvontatyö oli aloitettu. Samassa kokouksessa päätettiin siirtää Sivistystä kodeille -yhdistyksen varat tälle uudelle yhdistykselle. Yhdistyksen ensimmäiseen hallitukseen, eli keskuskomitean jäseniksi, valittiin Lucina Hagman (puheenjohtaja), Sofia Streng (varapuheenjohtaja), Fanny Hult (sihteeri), Betzey Quis (rahastonhoitaja), varsinaisiksi jäseniksi Hanna Cederholm, Maissi Erkko, Cely Mechelin, Dagmar Neovius, Alli Nissinen ja Sofia Streng, sekä varajäseniksi Sanny Ekström, Signe Häggman ja Ina Törnqvist-Tarjanne. Hagman erosi melko pian puheenjohtajan tehtävästä muiden tehtäviensa vuoksi ja puheenjohtajaksi valittiin Mechelin vuoteen 1902 asti. Hänen jälkeensä puheenjohtajina toimivat Streng 1902–1903, Krogius 1904–1904 ja Hult, joka toimi tehtävässä pitkään, vuoteen 1924 asti. Fanny Hultin tultua puheenjohtajaksi järjestön sihteeriksi valittiin Elin Nylander (1904–1906), Ester Engström (1906–1910) ja Elli Jansson (1910–1914).
Järjestön historia > Marttatalo

Järjestön toimisto toimi ensin Cely Mechelinin kodissa Fabianinkatu 16:ssa, mutta muutti lopulta tulevan Marttatalon tontille 1. syyskuuta 1901 osoitteeseen Uudenmaankatu 24. Tässä osoitteessa pihalla olleessa puurakennuksessa oli toiminut vuodesta 1899 alkaen perustajajäsen Alli Nissisen valmistava koulu. Alkuun yhdistyksen toimisto oli avoinna yleisölle talvikautena yhden tunnin joka päivä, kesällä kaksi kertaa viikossa. Toimiston tehtävät laajenivat kaiken aikaa. Vuonna 1902 sieltä lähetettiin 300 ja vuonna 1906 jo 400 kirjettä.
Myöhemmin vuonna 1926 Alli Nissinen lahjoitti Marttaliitolle testamentissaan Uudenmaankatu 24:n tontin koulurakennuksineen. Testamentin ehtona oli, että koulussa pitkään opettanut opettaja sai jatkaa Alli Nissisen aloittamaa työtä eläkeikäänsä saakka. Kun koulusta vastannut opettaja jäi eläkkeelle, tehtiin kesällä 1956 päätös uuden kiinteistön rakentamisesta tontille. Rakennuksen suunnittelijaksi valittiin arkkitehtitoimisto Anttila & Klami. Vanhat rakennukset, Alli Nissisen koulun rakennus sekä kadun puolella sijainnut Kalle Anttilan puinen vuodevaatevarasto purettiin, ja Marttatalo valmistui tammikuussa 1958. Talo oli Marttojen käytössä 1958–2008. 6. kerroksisen talon kadun puolella toimi Marttaliiton toimisto, pihasiivessä toimi 29 huoneen Marttahotelli ja ylimmässä kerroksessa sijaitsi ravintola. Talon kellarikerrokseen tehtiin saunaosasto, oma pesula sekä varasto- ja arkistotiloja. Uudenmaan Marttapiiri ja Helsingin Marttayhdistys neuvonta-asemineen muuttivat taloon vuonna 1986.
Aikaa myöten Uudenmaankadun Marttatalo pääsi rapistumaan. Taloa uudistettiin vuonna 2004, mutta lopulta vuonna 2007 järjestö päätti myydä rakennuksen Foyer Oy:lle. Samassa kiinteistökaupassa Marttaliitto sai hotellia isomman ja vanhemman, vuonna 1900 rakennetun kivitalon, osoitteesta Lapinlahdenkatu 3. Liitto aloittaa työnsä siellä elokuussa. Marttaliitto ja Uudenmaanpiiri muuttivat rakennuksesta pois elokuussa 2008 ja juuri 50 vuotta täyttäneen Marttahotellin viimeinen aukiolopäivä oli 29. kesäkuuta 2008.  Uutta Lapinlahdenkadun kiinteistöä peruskorjattiin vuoden 2009 ajan ja kesällä 2009 avattiin Ravintola Martta ja vähän myöhemmin uusi kahvila, Deli&Café Martta. Samaan aikaan järjestö osti ja kunnosti lukuisia uusia kiinteistöjä marttapiirien toimistoiksi ja opetuskeittiöiksi eri puolilla maata. Ravintola Martan ja kahvilan toiminta päättyi vuonna 2013.
Järjestön poliittinen ja aatteellinen asema

Marttajärjestö on koko olemassaolonsa ajan ollut virallisesti poliittisesti sitoutumaton liike. Tästä huolimatta järjestöllä on ollut vahva linkki myös politiikkaan, ja järjestössä on toiminut aktiivisesti useita poliitikkoja.
Martat-lehti

Marttojen jäsenlehti Martat-lehti ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1902 nimellä Emäntälehti. Samaa aikaa lehden kanssa alkoi ilmestyä myös ruotsinkielinen julkaisu Husmodern. Päätös järjestön oman lehden perustamisesta tehtiin 2. huhtikuuta 1902 Helsingissä järjestetyssä keskustelutilaisuudessa. Esityksen lehden perustamisesta teki järjestön Sippolan asiamieskomitean puheenjohtaja Alma Forstén. Lehden perustaminen katsottiin tarpeelliseksi, koska lähettien työ ei riittänyt tavoittamaan ja levittämään järjestön aatetta eri puolille Suomea.
Emäntälehden ensimmäiseksi päätoimittajaksi valittiin Alli Nissinen ja Husmodernin Fanny Hult. Ensimmäiset näytenumerot julkaistiin Emäntälehdestä heinäkuussa 1902 ja Husmodernista helmikuussa 1903, mutta varsinaista painolupaa kummallekin lehdelle odotettiin useita kuukausia. Lopulta lupa myönnettiin yllättäen ainoastaan Husmodernille mutta ei suomenkieliselle Emäntälehdelle. Järjestön keskustoimikunta haki tämän jälkeen lupaa tehdä Husmodernista suomenkielinen käännös nimellä Emäntälehti ja tähän lupa myönnettiin. Husmodern oli ehtinyt ilmestyä neljä kertaa ennen ensimmäisen Emäntälehden varsinaisen numeron ilmestymistä. Lehdet ilmestyivät kuukausittain ja niiden ensimmäiset painosmäärät olivat Husmodern 3 000 kappaletta ja Emäntälehti 10 000 kappaletta.
Alli Nissinen toimi Emäntälehden päätoimittajana kuolemaansa, vuoteen 1926 asti. Fanny Hultin jälkeen Husmodernin päätoimittajaksi tuli Helmi Nylander. Järjestön myöhemmin jakaantuessa myös lehti eriytyi kielen mukaan ja Husmodern ja Emäntälehti alkoivat muotoutua omiksi lehdikseen. Nykyisin lehti ilmestyy suomeksi nimellä Martat (julkaisija Marttaliitto) ja ruotsiksi nimellä Martha (julkaisija Finlands svenska Marthaförbund). Jäsenlehdeksi Martat-lehti tuli vuoden 2007 alussa. Vuodesta 1936 lähtien Martat-lehden päätoimittajana on toiminut Marttaliiton kulloinenkin pääsihteeri.