stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tekoäly videopeleissä
Tekoälyn perusteet

Tekoäly on ihmisaivoista mallia ottava keinotekoinen neuroverkko, joka oppii ja kehittyy itse, ilman kolmannen persoonan ohjelmointia. Tekoälyn koneoppiminen tapahtuu ihmisaivojen lailla yrityksen ja erehdyksen kautta.
Tekoälyjä koulutetaan syöttämällä informaatiota, ja se oppii itse tunnistamaan kyseisen informaation ilman kontekstia.
Videopeliä kehitettäessä tämä toiminto on kuitenkin lähes hyödytön ja hyvin hidas. GAN (Generative Adversarial Network) on uuden sukupolven neuroverkko, joka sekä kouluttaa itse itsensä, että luo oppimastaan informaatiosta jotain uutta. GAN:in perusperiaate on, että se opiskelee materiaalia, yrittää luoda opiskellun materiaalin, sekä satunnaisuuden avulla uutta materiaalia, ja samaan aikaan toinen neuroverkko yrittää tunnistaa väärennetyn materiaalin oikeasta. Tämä auttaa luomaan mahdollisimman aidon näköistä tai kuuloista uutta materiaalia, joka on myös ainutlaatuista. Videopeleissä GAN-verkkoa on käytetty erityisesti vanhanaikaisten ja epätarkkojen grafiikoiden päivittämisessä uudempiin.
Tekoälyn soveltaminen videopeleissä

Tekoälyä sovelletaan videopeleissä eniten ei-pelattaviin hahmoihin (NPC - Non-Playable Character) tarkoituksena antaa sivuhahmoille enemmän persoonallisuutta ja syvyyttä, lisäten näin immersiota ja monimuotoisuutta peliin.
Tekoäly voi simuloida lukemattomia eri peliskenaarioita. Tämä auttaa pelin tai kentän testaamisessa ja bugien löytämisessä. Tekoälyn avulla voidaan myös tarkastella pelaajan mielentilaa ja kykyjä pelaamisen aikana. Pelin vaikeustasoa voidaan muokata pelaajan kehityksen mukaan.
Tekoälyn avulla voidaan helposti generoida muuttuvaa sisältöä peliin. Esimerkiksi tehtäviä, karttoja ja tasoja. Tämä auttaa säästämään aikaa ja rahaa pelikehityksessä.
The New Black

| The New Black Strapping Young Lad |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 11. heinäkuuta 2006
 Tuottaja(t): Devin Townsend
 Tyylilaji: progressiivinen metalli, heavy metal
 Kesto: 42.43
 Levy-yhtiö: Century Media
Listasijoitukset
  17.   200.
Strapping Young Ladin muut julkaisut
| Alien 2005 | The New Black 2006 | 1994–2006 Chaos Years 2008 |
The New Black on Strapping Young Ladin viides ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin 11. heinäkuuta 2006.
Albumia myytiin ensimmäisen viikon aikana yli 4 000 kappaletta, ja se sijoittui Billboardin top 200 -listan sijalle 200.
Kappaleet

Decimator – 2.53
You Suck – 2.40 (feat. Cam Kroetsch)
Anti-Product – 3.56
Monument – 4.11
Wrong Side – 3.35
Hope – 5.02
Far Beyond Metal – 4.36 (feat. Oderus Urungus)
Fucker – 3.53 (feat. Bif Naked)
Almost Again – 3.43
Polyphony – 1.54
The New Black – 6.15
Kokoonpano

Devin Townsend – laulu, kitara, tuotanto
Jed Simon – kitara, taustalaulu
Gene Hoglan – rummut, lyömäsoittimet
Byron Stroud – basso, taustalaulu
Will Campagna – kosketinsoitin, taustalaulu
Cam Kroetsch (The Almighty Punchdrunk) – laulu kappaleessa "You Suck"
Oderus Urungus (GWAR) – laulu kappaleessa "Far Beyond Metal"
Bif Naked – laulu kappaleessa "Fucker"
Chris Valagao (Zimmers Hole) – taustalaulu
Shaun Thingvold – äänittäjä
Mike Fraser – miksaaja
Ryan Van Poederooyen – rumputeknikko
Travis Smith – kansitaide, kuvat
Arvostelut

AllMusic:
Blabbermouth: 8/10
Imperiumi.net:
Metalunderground.com:
Aiheesta muualla

The New Black Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The New Black Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Strapping Young Lad
| --- | --- |
Studioalbumit:   Heavy as a Really Heavy Thing  City  Strapping Young Lad  Alien  The New Black 
EP:t:   Tour EP  C:enter:### 
Livealbumit:  No Sleep 'till Bedtime
Kokoelmat:  1994–2006 Chaos Years
Singlet:   "S.Y.L."  "Detox"  "Relentless"  "Love?"  "Wrong Side" 
DVD:t:  For Those Aboot to Rock: Live at the Commodore
Katso myös:   Steve Vai  Zimmers Hole  Fear Factory  Dark Angel  Death  Dethklok  Front Line Assembly
Tim Jitloff

Tim Jitloff tammikuussa 2008.
Tim Jitloff (s. 11. tammikuuta 1985 Reno, Nevada) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Jitloff kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Alta Badiassa 17. joulukuuta 2006. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2008 oltuaan 20:s. Jitloffin paras maailmancupin sijoitus on viides sija Sestrieren suurpujottelusta 21. helmikuuta 2009 ja Alta Badian suurpujottelusta 22. joulukuuta 2013.
Åren MM-kilpailuissa 2007 Jitloff sijoittui suurpujottelussa 18:nneksi ja pujottelussa 25:nneksi. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurpujottelussa 26:s ja pujottelussa 22:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli superalppiyhdistetyssä neljästoista ja Schladmingissa 2013 suurpujottelussa kuudestoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa viidenneksitoista ja Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 yhdeksänneksi.
Aiheesta muualla

Tim Jitloffin kotisivut
Tanskan Länsi-Intia

Tanskan Länsi-Intia (tansk. Dansk Vestindien) oli Tanskan siirtomaa Karibianmerellä vuosina 1672–1917. Se koostui 68 tuliperäisestä saaresta, joista kolme suurinta olivat Sankt Thomas (engl. Saint Thomas), Sankt Jan (engl. Saint John) ja Sankt Croix (engl. Saint Croix). Pienempiin saariin kuului muiden muassa Water Island. Tanskan Länsi-Intia oli osa Pieniin Antilleihin kuuluvaa Neitsytsaarten saariryhmää. Tanska myi saaret Yhdysvalloille vuonna 1917, ja ne tunnetaan nykyisin nimellä Yhdysvaltain Neitsytsaaret.
Historia > Tanskan Länsi-Intian kauppakomppania 1672–1755

Kööpenhaminalaisten liikemiesten varustamia tanskalaisia merenkulkijoita astui vuonna 1666 ensimmäistä kertaa asumattomalle Saint Thomasin saarelle, jonne Tanskan Länsi-Intian kauppakomppania (tansk. Vestindisk Kompagni) vuonna 1672 perusti siirtokunnan. Kauppakomppania toimi kuningas Kristian V:n tuella ja harjoitti plantaasiviljelyä ja kauppaa. St. Jan otettiin siirtomaaksi vuonna 1718. Kauppakomppania osti St. Croix’n Ranskalta 1733.
St. Thomasin ensimmäinen maaherra vuodesta 1672 oli Jørgen Iversen Dyppel, leipurinpoika Helsingøristä. Ensimmäisiä siirtokuntalaisia olivat 61 armahdettua rikollista. Saaren alkuperäisväestöä, joka eurooppalaisten saavuttua oli voimakkaasti vähentynyt, kerrottiin olleen jäljellä vain kolmen intiaanin verran, joista yhdeltä Dyppel katkaisutti jalan, jotta tämä ei karkaisi. Siirtokunta oli rauhaton, sillä se houkutteli paljon sekalaista väkeä ja saaren ensimmäinen tuote oli sokeriruo’osta tehty viina. Ranskalaiset hyökkäsivät saarelle. Lopulta Dyppel kyllästyi kahnauksiin ja pyysi päästä kotiin vuonna 1680. Hänen seuraajakseen tuli Nicolai Esmit, joka otti veljensä saarelle mukaan. Veli liittoutui merirosvojen kanssa kaapatakseen vallan saarella. Dyppel kutsuttiin vuonna 1683 takaisin kotimaahan, mutta kun laiva oli vielä kaukana määränpäästä, mukana olleet armahdetut vangit heittivät hänet yli laidan. Maaherraksi nimitettiin vuonna 1684 Gabriel Milan, joka ratkaisi Esmitin veljesten riidan heittämällä molemmat tyrmään. Orjista hän teki tottelevaisia teloituttamalla ja seivästyttämällä heitä. Tanskan kuningasta ei miellyttänyt tällainen työvoiman tuhlaaminen, joten hän lähetti saarelle vuonna 1686 uuden maaherran, jonka piti aluksi vallata saari päästäkseen suorittamaan virkatehtäviään. Saaren rauhoittamiseksi Esmitin veljekset ja Milan lähetettiin Tanskaan.
St. Croix oli sokeriplantaasien keskus, mutta myös puuvillan, tupakan ja indigontuotantoa harjoitettiin. Tuotteet laivattiin Christianstedissa. Afrikkalaiset orjat tekivät työn. Uudisasukkaiden värvääminen tanskalaisten ja norjalaisten keskuudesta osoittautui vaikeaksi. Saarelle muuttaneet sairastuivat trooppisiin tauteihin, ja moni kuoli. Saaret asutettiin suurelta osin muilta läheisiltä saarilta tulleilla siirtolaisilla, jotka olivat muuttaneet Karibialle Ranskasta, Britanniasta ja Hollannista. He toivat mukanaan myös orjia. Vuonna 1720 80 prosenttia asukkaista oli orjia, ja vuonna 1754 saarilla oli jo 14 000 orjaa ja vain noin 1 750 valkoihoista. Koska tanskalaiset ja norjalaiset olivat vähemmistönä, saarten valtakieliksi muodostuivat hollanti ja hollantilainen kreoli. St. Croixia asutettaessa englanti valtasi alaa, ja siitä tuli valtakieli 1800-luvulla.
St. Janilla puhkesi vuonna 1733 orjakapina, jonka yhteydessä joitakin tanskalaisia upseereja ja useita plantaasinomistajia tapettiin. Tanska palautti asemansa saarella vasta, kun Ranskan Antilleilta tuli toukokuussa 1734 apua. Kapinan organisoivat todennäköisesti vasta saapuneet orjat, jotka halusivat sekä palauttaa vapautensa että saada haltuunsa maata ja muutkin orjat joukkoonsa.
Historia > Taloudellinen kukoistuskausi 1755–1801

Vuonna 1755 saarten hallinto muuttui merkittävästi, kun Tanskan kuningas Fredrik V osti Länsi-Intian ja Guinean kauppakomppanian. Tanskan kruunu alkoi koordinoida saarten lainsäädäntöä ja hallintoa. Siitä alkoi myös Tanskan maailmankaupan kukoistuskausi. Tanska oli puolueeton valtio aikana, jolloin useat Euroopan maat sotivat keskenään, ja Kööpenhaminasta tuli tärkeä kauppakeskus sekä Itä- että Länsi-Intian hyödykkeille. Myös tuon ajan tanskalaisten satamien Bergenin, Flensburgin ja Altonan talous kasvoi. Charlotte Amalien vapaasatamasta St. Thomasilla tuli Karibianmeren kaupan keskus.
Kuningas Kristian VII allekirjoitti orjakaupan päättävän lain vuonna 1792. Lain ei ollut kuitenkaan tarkoitus tulla voimaan ennen vuotta 1803, ja hallitus lainasi yhä rahaa lisätäkseen orjien tuontia Afrikasta. Tanskalaisten ja norjalaisten saarille laivaamien orjien kokonaismääräksi on arvioitu 75 000.
Historia > Brittimiehitykset ja levottomuudet

Napoleonien sotien aikana Iso-Britannia miehitti saaret kahdesti – vuonna 1801 ja vuosina 1807–1815 – mutta niiden jälkeen ne palautettiin Tanskan hallintaan. Samalla saarten afrikkalaisperäinenkin vapaa asujaimisto alkoi ottaa haltuunsa yhä merkittävämmän roolin taloudessa. Vuonna 1816 saaret lähettivät kaksi edustajaa Tanskaan vaatimaan yhtäläisiä oikeuksia valkoihoisen väestön kanssa. Myös tanskalainen upseeri Peter von Scholten, joka toimi saarten kenraalikuvernöörinä vuosina 1827–1848, yritti osaltaan parantaa saarten väestöryhmien keskinäisiä suhteita. Saarilla säädettiinkin laki yhtäläisistä oikeuksista vuonna 1834. Scholten työskenteli myös parantaakseen orjien asemaa ja lisätäkseen heidän vapaa-aikaansa, lasten koulutusta ja mahdollisuuksia ostaa itsensä vapaaksi. Orjien kapinointi 3. heinäkuuta 1848 johti orjuuden lakkauttamiseen. Monien työläisten olot olivat kuitenkin edelleen ankarat.
Lokakuussa 1878 Saint Croixin saarella tapahtui niin sanottu Fireburn-kapina, jossa olojaan vastaan kapinoivat työläiset ryöstelivät kahden viikon ajan plantaaseja, polttivat rakennuksia ja peltoja ja tuhosivat puolet Frederikstedin kaupungista.
Historia > Talouden laskukausi ja luopuminen siirtokunnista

1800-luvulla sokerin hinta laski, orjuus lakkautettiin vuonna 1848 ja höyrylaivat muuttivat laivareittejä. Tanskalainen siirtomaaseikkailu läheni loppuaan valtion menettäessä rahaa. Saarten väestön keskuudessa oli myös vakavia sosiaalisia ongelmia, ja väkiluku pieneni vuosien 1850–1880 välillä 40 000:sta 34 000:een.
Tanska oli luopunut siirtomaistaan Intiassa vuonna 1845 ja Afrikassa vuonna 1850. Vuonna 1852 tehtiin ensimmäinen ehdotus luopua myös Länsi-Intian saarista. Tanska yritti myydä saaria useaan otteeseen Yhdysvalloille, ensimmäisen kerran jo 1867, mutta turhaan. Aie onnistui ensimmäisen maailmansodan aikana, kun amerikkalaiset pelkäsivät Saksan invaasiota. Kauppa tehtiin vuonna 1916, kun Yhdysvallat osti saaret 25 miljoonalla dollarilla.
Saaret siirtyivät virallisesti Yhdysvaltojen hallintaan 31. maaliskuuta 1917. Tanskan haltuun jäi kuitenkin vielä pääkaupunki Charlotte Amalien edustalla sijainnut Water Island. Senkin Tanska myi vuonna 1944 Yhdysvalloille 10 000 dollarin hinnalla, jolloin Tanskan Länsi-Intia lopullisesti lakkasi olemasta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tanskan Länsi-Intia Wikimedia Commonsissa
Näkymä Christianstedin linnan ikkunasta.
Työläiset kuljettavat vuonna 1910 sokeriruokoja Tanskan Länsi-Intiassa.
Tietokone-etiikka

Eettinen naturalismi
Eettinen realismi
Emotivismi
Nihilismi
Sentimentalismi
Velvollisuusetiikka
Eettinen intuitionismi
Sopimusetiikka
Luonnonoikeus
Seurausetiikka
Hyve-etiikka
Bioetiikka · Lääketiede
Ympäristö · Sota
Liike-elämä · Tietokoneet
Yritysten yhteiskuntavastuu
Tilanne-etiikka
Deskriptiivinen etiikka
Moraali
Moraalipsykologia
Moraalirelativismi
Tietokone-etiikka käsittelee sekä informaatioteknologian käyttämisestä syntyviä uusia eettisiä kysymyksiä että perinteisiä kysymyksiä uudessa toimintaympäristössä. Tietokone-etiikan on perinteisesti katsottu olevan sovelletun etiikan osa-alue. Tyypillisiä sovelletun etiikan kysymyksiä tietokone-etiikan alueella ovat muun muassa
Eroaako "spam" olennaisesti perinteisestä roskapostista?. Rajakustannus on sähköisessä roskapostissa olennaisesti alhaisempi.
Eroavatko sähköiset rekisterit olennaisesti perinteisistä rekistereistä? Niihin tehdyillä hauilla saadaan aikaiseksi tuloksia joita suurista aineistoista ei muuten voitaisi saada lainkaan (tai ainakaan järkevässä ajassa).
Vaikuttaako digitaalisen kameran ja matkapuhelimen yhdistäminen arkitoimintaamme? Kuvaaminen on olennaisesti helpompaa kun kamera on monilla mukana koko ajan ja kuvien levittäminen verkossa on helppoa ja nopeaa.
Kuitenkin esimerkiksi Luciano Floridi on argumentoinut että informaatio on moraalisesti parempaa kuin kaaos ja siten informaatio voisi toimia oman informaatioetiikan teorian pohjana.
Samaten tietokone-etiikan ainutlaatuisuutta on perusteltu viittaamalla määrällisen (kvantitatiivisen) muuttumisena tietokoneen ja tietoverkkojen vaikutuksena laadulliseksi (kvalitatiiviseksi). Tietokoneet ja tietoverkot tarjoavat mahdollisuuden tehdä asioita jotka aiemmin olivat joko mahdottomia tai ainakin erityisen hankalia.
Ammattietiikka

Tietotekniikan ammattilaisen ammattietiikkaan voi tutustua esimerkiksi Tietotekniikan liiton etiikan työryhmän sivustolta.
Myös IFIPin (International Federation for Information Processing)] SIG (Special Interest Group) 9.2.2 on a Framework for Ethics of Computing on pyrkinyt kehittämään kansainvälisen tietotekniikan ammattilaisen eettisen ohjeen. Koska tässä ei ole onnistuttu, on sen sijaan tuotettu ohje kansallisen ammattietiikan ohjeen kirjoittamista varten.
Aiheesta muualla

Tietotekniikan ammattilaisen etiikan ohjeisto (Arkistoitu – Internet Archive)
International Center for Info Ethics (englanniksi)
International Review of Information Ethics (englanniksi)
Noorman, Merel: Computing and Moral Responsibility The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Sullins, John: Information Technology and Moral Values The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Thaimaan naisten lentopallomaajoukkue

Thaimaan naisten lentopallomaajoukkue edustaa Thaimaata naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on pelannut maailmanmestaruuskilpailuissa viisi kertaa ja sijoittunut parhaimmillaan 13:nneksi vuosina 2010 ja 2018. Joukkue voitti MM-kisoissa 2010 alkulohkon viidestä ottelustaan kaksi ja sijoittui kuuden joukkueen lohkossa neljänneksi mutta kaksi voittoa neljästä seuraavasta ottelusta riittivät kahdeksan joukkueen jatkolohkossa vain seitsemänteen sijaan ja joukkueen pelit päättyivät siihen. MM-kisoissa 2018 se voitti viidestä alkulohko-ottelustaan kolme mutta hävisi kaikki neljä jatkolohko-otteluaan ja oli jälleen jatkolohkossaan seitsemäs. Thaimaa voitti Aasian-mestaruuden vuonna 2009, jolloin se oli loppuottelussa Kiinaa parempi, ja vuonna 2013, jolloin loppuotteluvastustajana oli Japani.
Arvokilpailut > MM-kilpailut

Kolmastoista 2010, 2018
Viidestoista 1998
Seitsemästoista 2014
Kahdeskymmenes 2002
The New Dark Age

| The New Dark Age Kiuas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 5. maaliskuuta 2008
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 51.22
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  Suomi Suomen virallinen lista: 10.
Kiukaan muut julkaisut
| Reformation 2006 | The New Dark Age 2008 | Kiuas War Anthems (EP) 2008 |
Singlet albumilta The New Dark Age
 ”Of Sacrifice, Loss and Reward” Julkaistu: 2008
The New Dark Age on Kiukaan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2008. Ensimmäisellä listaviikollaan se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 10.
Kappaleet

The Decaying Doctrine – 4.52
Conqueror – 5.06
Kiuas War Anthem – 4.36
The New Dark Age – 5.03
To Excel and Ascend – 5.54
Black Rose Withered – 3.47
After the Storm – 5.39
Of Sacrifice, Loss and Reward – 4.41
The Summoning – 4.58
The Wanderer’s Lamentation – 6.44
Towards the Hidden Sanctum – 5.19
Electric Crown – 5.20
Sailing Ships – 6.14
Kokoonpano

Ilja Jalkanen – laulu
Mikko Salovaara – kitarat
Teemu Tuominen – basso
Markku Näreneva – rummut
Atte Tanskanen – koskettimet
+
Anna-Leena Jalkanen – laulu (kappaleessa ”After the Storm”)
Arvostelut

AllMusic:
Desibeli.net:
Imperiumi.net:
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

The New Dark Age Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The New Dark Age Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kiuas
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Spirit of Ukko  Reformation  The New Dark Age  Lustdriven 
EP:t:   Winter in June  Kiuas War Anthems  Sailing Ships  Samooja: Pyhiinvaellus 
Singlet:   ”Race with the Falcons”  ”Of Sacrifice, Loss and Reward”
Toni Iordache

Toni Iordache (1942–1988) oli johtavia cimbalomin virtuooseja. Hän syntyi Rildanassa lähellä Romanian pääkaupunkia Bukarestia ja aloitti soittimen soittamisen neljävuotiaana. Kahdeksan vuoden kuluttua hän esiintyi jo Romanian televisiossa ja radio-orkesterissa.
Iordache esiintyi Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Japanissa. Usein hänen kanssaan esiintyi toinen romanialaisen kansanmusiikin suuri nimi, panhuilisti Gheorghe Zamfir.
Iordache kuoli helmikuussa 1988 vaikean diabeteksen seurauksiin.
Thaimaan pääministeri

| Thaimaan pääministeri |
| --- | --- |
 นายกรัฐมนตรี แห่งราชอาณาจักรไทย
 
 
 Nykyinen Paetongtarn Shinawatra 18. elokuuta 2024 lähtien
Virka-asunto:  Phitsanulok
Nimittäjä:  Thaimaan kuningas
Kauden pituus:  4 vuotta
Perustettu:  28. kesäkuuta 1932
Ensimmäinen:  Phraya Manopakorn Nititada
Kotisivut:  www.thaigov.go.th
Thaimaan pääministeri (thai. นายกรัฐมนตรีแห่งราชอาณาจักรไทย) on Thaimaan kuningaskunnan hallituksen puheenjohtaja. Virka perustettiin 24. kesäkuuta 1932 tehdyn verettömän vallankaappauksen jälkeen, jonka seurauksena Thaimaan kuningas luopui absoluuttisesta vallastaan ja Thaimaasta tuli perustuslaillinen monarkia. Pääministeri tarvitsee edustajainhuoneen yksinkertaisen enemmistön tullakseen valituksi. Sen jälkeen kuningas nimittää hänet virkaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thaimaan pääministeri Wikimedia Commonsissa
Tokion DisneySea

Tokion DisneySean keinotekoinen tulivuori
Tokion DisneySea (jap. 東京ディズニーシー, Tōkyō DizunīShī) on toinen Tokion Disney Resort -lomakeskuksen teemapuistoista. Puisto sijaitsee Urayasun kaupungissa Chiban prefektuurissa lähellä Tokiota. Tokion DisneySea avattiin 4. syyskuuta 2001. Vuonna 2012 puisto oli maailman neljänneksi vierailluin huvipuisto 12,7 miljoonalla kävijällä.
Puiston omistaa The Oriental Land Company. Tokion DisneySea sekä sen vieruspuisto Tokion Disneyland ovat maailman ainoat Disney-teemapuistot, jotka eivät ole The Walt Disney Companyn omistuksessa.
Teemapuisto

Tokio DisneySea on nimensä mukaisesti meriaiheinen teemapuisto, ja se sijaitsekin Tokionlahdella meren rannassa. Puisto on jaettu seitsemään teemaltaan erilaiseen alueeseen:
Mediterranean Harbor, joka toimii puiston sisäänkäyntinä. Alueella sijaitsee myös Miracosta-hotelli.
Mysterious Island, jolla sijaitsee puiston suurin maamerkki, keinotekoinen tulivuori Mount Prometheus. Alueen teemana on Jules Vernen tuotanto, ja siellä sijaitsee useita huvipuistolaitteita, muun muassa "Journey to the Center of the Earth" sekä "20,000 Leagues Under the Sea".
Mermaid Lagoon, jonka teemana on Pieni merenneito -elokuva. Aluee sijaitsee pääosin sisätiloissa, jotka muistuttavat vedenalaista maailmaa. Valtaosa alueen laitteista on suunnattu lapsille, ja siellä sijaitsee mm. Flounder's Flying Fish Coaster, Jumpin' Jellyfish sekä Blowfish Balloon Race.
Arabian Coast, jonka teemana on Aladdin-elokuva. Alueella on kolme huvipuistolaitetta: Sinbad's Storybook Voyage, Caravan Carousel sekä Magic Lamp Theater.
Lost River Delta, jolla sijaitsevat laitteet Indiana Jones Adventure: Temple of the Crystal Skull sekä Raging Spirits -vuoristorata. Alueen teemana on atsteekit.
Port Discovery muistuttaa teemaltaan muiden Disneyn teemapuistojen tulevaisuusalueita, kuten Disneyland Parisin Discoverylandia. Alueella on kolme laitetta: StormRider, Aquatopia sekä aluetta kiertävän DisneySea Electric Railwayn asema.
American Waterfront muistuttaa 1900-luvun amerikkalaista rannikkokaupunkia. Alueella on matkustajalaiva SS Columbia, jossa sijaitsee myös ravintola. Alueella esitetään useita teatteri- ja musiikkiesityksiä. Lisäksi siellä sijaitsee  "putoava hissi" -laite Tower of Terror sekä Toy Story -elokuviin perustuva laite Toy Story Mania.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tokyo DisneySean viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Toni Juurakko

Toni Juurakko (s. 2. heinäkuuta 1971 Alavus) on suomalainen koulunjohtaja, kaupunginvaltuutettu Alavudella ja pesäpalloilija. Juurakko edusti urallaan Superpesiksessä Alajärven Ankkureita, Jyväskylän Kiriä, Koskenkorvan Urheilijoita, Vimpelin Vetoa ja Kouvolan Pallonlyöjiä. Hänen kasvattajaseuransa on Alavuden Nuorisoseuran Urheilijat. Juurakko saavutti kaksi SM-pronssia kaudella 1999 ja kaudella 2003. Juurakko pelasi yhden Itä–Länsi-ottelun vuonna 1999. Hän pelasi kotiuttajajokerina. Juurakko pelasi 267 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi neljä kunnaria ja 415 tavallista juoksua, toi 24 juoksua ja keräsi 643 kärkilyöntipistettä. Juurakko pelasi 28 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi 40 tavallista juoksua, toi yhden juoksun ja keräsi 77 kärkilyöntipistettä. Juurakko pelasi 14 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 22 tavallista juoksua, toi kaksi juoksua ja keräsi 24 kärkilyöntipistettä.
Suomen jääkiekkomaajoukkue talviolympialaisissa 2014

Suomen jääkiekkomaajoukkue edusti Suomea Sotšissa, Venäjällä järjestettävissä talviolympialaisissa helmikuussa 2014, osana Suomen olympiajoukkuetta. Joukkueen kokoonpano nimettiin tammikuussa 2014.
Valmennusjohto

Suomen päävalmentajana olympialaisissa toimi Erkka Westerlund, joka valittiin marraskuussa 2012 Jukka Jalosen korvaajaksi. Suomen jääkiekkoliitto valitsi Westerlundin tehtävään koska hän oli kokenut, menestynyt ja hänellä oli hyvät suhteet useisiin suomalaisiin huippupelaajiin, olihan Westerlund toiminut Leijonien päävalmentajana myös vuosina 2005–2007, saavuttaen kolme arvokisamitalia. Hänen valmennuspestinsä kesti kauden 2013–2014. Westerlund valitsi valmennustiimiinsä olympiakisoihin ja tuleviin MM-kisoihin Lauri Marjamäen ja Hannu Virran. Valmennusjohtoon kuuluvat myös GM Jari Kurri, apulais-GM Jarmo Kekäläinen, joukkueenjohtaja Timo Jutila ja videovalmentaja Janne Mälkiä. Lisäksi NHL-pelaajia tarkkailevat Pohjois-Amerikassa Jere Lehtinen ja Teppo Numminen.