stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lasse Kukkonen
Ura > KHL: Avangard Omsk ja Metallurg Magnitokorsk

24. kesäkuuta 2009 Kukkonen solmi kaksivuotisen sopimuksen Venäjän KHL:ssä pelaavan Avangard Omskin kanssa. Kaudella 2009–2010 hän pelasi joukkueessa 53 ottelua tehden tehot 6+6 ja nousi joukkueen tärkeimpien pelaajien joukkoon. Myös Kukkosen +/- -tilasto oli hyvä, +13. Kauden jälkeen Kukkonen kuitenkin purki sopimuksen ja hänen huhuttiin siirtyvän takaisin NHL:ään. Kukkonen kuitenkin siirtyi KHL-seura Metallurg Magnitogorskiin kaksivuotisella sopimuksella kesällä 2010. Kukkonen pelasi Metallurgissa kaudet 2010–2011 ja 2011–2012. Yhteensä hän pelasi kausilla 88 runkosarjaottelua ja 15 pudotuspeliottelua. Kaudella 2010–2011 Kukkonen pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 37 runkosarjaottelua ja oli sivussa otteluista myös kaudella 2011–2012 saatuaan vakavan kasvovamman.[lähde? ] Pisteitä Kukkonen teki molempina kausina runkosarjassa yhteensä 20 ja yhden pudotuspeleissä. Kukkonen jätti Magnitokorskin ja Venäjän vuonna 2012.
Ura > Ruotsin kautta takaisin Suomeen (2012–2020)

Kaudella 2012–2013 Kukkonen pelasi Ruotsin Elitserienissä Röglen joukkueessa. Hän oli joukkueen varakapteeni ja pelasi kaudella 54 Elitserien-ottelua tehoin 2+4=6. Heikossa joukkueessa Kukkosen +/– -tilasto oli heikko –16. Rögle joutui kauden päätteeksi putoamiskarsintoihin, joiden päätteeksi se putosi Elitserienistä sarjatasoa alemmas Allsvenskaniin. Putoamisen jälkeen Kukkonen ja seuran toinen suomalaispelaaja, Juhamatti Aaltonen, jättivät seuran.
Kauden päätyttyä Ruotsissa Kukkonen teki 4+1-vuotisen sopimuksen Kärppien kanssa. Kukkosen lisäksi Kärppien joukkueeseen liittyi toinen paluumuuttaja, hyökkääjä Mika Pyörälä. Kukkonen toimi Kärppien kapteenina kaudella 2013–2014 ja teki runkosarjassa pääsarjauransa piste-ennätyksen 12+16=28. Hän voitti SM-liigan puolustajien maalipörssin. Kukkonen palkittiin toisen kerran urallaan parhaan puolustajan Pekka Rautakallio -palkinnolla ja valittiin SM-liigan tähdistökentälliseen.
Kauden 2014–2015 runkosarjassa Kukkonen teki tehot 11+10=21. Hän teki yhdeksän ylivoimamaalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä ylivoimalla. Pudotuspeleissä Kukkonen loukkaantui JYPin Jani Tuppuraisen taklauksen seurauksena ensimmäisessä välieräottelussa. Hän palasi kokoonpanoon finaaleissa ja pelasi kauden loppuun kaksi kylkiluuta murtuneena. Kausi päättyi Kärppien toiseen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen ja Kukkonen valittiin neljännen kerran urallaan SM-liigan tähdistökentälliseen.
Joulukuussa 2018 Kukkonen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Ura > Suomen maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2016 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Venäjä 2001 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 1999 | jääkiekko |  |
Ura > Suomen maajoukkue > Nuorten maajoukkuevuodet

Vuonna 1999 Kukkonen edusti Suomea ensimmäistä kertaa maajoukkuetasolla arvoturnauksessa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Kukkonen pelasi kisoissa kaikki Suomen seitsemän ottelua, tehoin 1+1. Turnaus oli Suomen joukkueelta menestys ja Suomi voitti turnauksessa MM-kultaa. Kukkonen edusti Suomea myös alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001. Suomen "kultaisen sukupolven" joukkue menestyi myös näissä kisoissa. Suomi voitti oman lohkonsa ja kaatoi matkalla MM-finaaliin Slovakian ja ennakkosuosikki Kanadan. "Pikkuleijonat" taipui kuitenkin finaalissa Tšekille 2–1 ja saavutti kisoissa MM-hopeaa.
Ura > Suomen maajoukkue > A-maajoukkuedebyytti 2002 ja MM-kisat 2005

Kukkonen debytoi Suomen jääkiekkomaajoukkueessa kauden 2002–2003 Euro Hockey Tourilla Hannu Aravirran toimiessa Leijonien päävalmentajana. Arvokisadebyyttinsä A-maajoukkueessa Kukkonen teki vuoden 2005 MM-kisoissa Itävallassa. Kisat olivat päävalmentaja Erkka Westerlundin ensimmäiset maajoukkueen päävalmentajana ja päättyivät suureen pettymykseen Suomen nimekkään joukkueen sijoittuessa vasta seitsemänneksi. Kukkonen pelasi kisoissa seitsemän ottelua ilman tehopisteitä ja +/– -tilastolla –1.
Ura > Suomen maajoukkue > Torinon olympialaiset 2006

Westerlundin joukkueen kokoamista Torinon talviolympialaisiin hankaloittivat useat suomalaisten NHL-pelaajien loukkaantumiset. Olympialaisista joutuivat jäämään sivuun esimerkiksi Tuomo Ruutu, Miikka Kiprusoff, Joni Pitkänen, Kari Lehtonen, Antti Miettinen ja Sami Kapanen. Kesken kisojen myös Sami Salo loukkaantui, jolloin Westerlund valitsi hänen korvaajakseen Lasse Kukkosen, joka lensi pikahälytyksellä Torinoon. Kukkonen pelasi kaksi ottelua kisoissa, joissa Suomen "kultainen sukupolvi" pelasi erinomaisesti selvittäen tiensä aina finaaliin asti. Olympiafinaalissa Ruotsi kuitenkin voitti Suomen lukemin 3–2 ja voitti olympiakultaa Suomen jäädessä hopealle.
Ura > Suomen maajoukkue > MM-kisat 2006, 2007 ja 2009

Olympialaisissa vakuuttanut Kukkonen sai kutsun päävalmentaja Westerlundilta myös Latviassa pelattaviin vuoden 2006 MM-kisoihin. Kukkonen pelasi kisoissa yhdeksän ottelua ja teki Suomelle kaksi maalia; toisen 3–3 tasapelissä Tšekkiä vastaan ja toisen 4–0 voitto-ottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Kisoissa Suomi voitti pronssiottelussa Kanadan 5–0.
Erkka Westerlund valitsi NHL:n pudotuspeleistä vapautuneen Kukkosen myös vuoden 2007 MM-kisoihin. Suomi voitti kilpailuissa MM-hopeaa. Finaalissa Kanada voitti Suomen niukasti 3–2. Kisojen jälkeen Westerlund vetäytyi Suomen päävalmentajan tehtävästä.
Kukkonen ei osallistunut vuoden 2008 MM-kisoihin Philadelphia Flyersin pelatessa NHL:n konferenssifinaaleissa. Vuonna 2009 Flyers putosi pudotuspeleistä ja Kukkonen pääsi osallistumaan MM-kisoihin. Suomen maajoukkuetta valmensi kisoissa uusi päävalmentaja, Jukka Jalonen. Kukkonen oli kisoissa tärkeä pelaaja Suomelle ja myös Suomen kokenein puolustaja Janne Niinimaan ohella. Suomen kisat päättyivät vuonna 2009 jo puolivälieriin joukkueen hävitessä Yhdysvalloille maalein 3–2.
Ura > Suomen maajoukkue > Vancouverin olympialaiset 2010

Jalonen valitsi Kukkosen Suomen olympiakokoonpanoon Vancouverin talviolympialaisiin yhtenä viidestä Euroopassa pelaavasta suomalaisesta. Loput joukkueen pelaajista tulivat NHL:stä. Suomi aloitti kisat selkeillä voitoilla Valko-Venäjästä ja Saksasta. Kolmannessa ottelussa Suomi kuitenkin hävisi Ruotsille 3–0. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Suomi voitti Tšekin 2–0 ja eteni neljän parhaan joukkoon. Välierässä Suomi kohtasi kisoissa voittoisasti edenneen Yhdysvallat. Yhdysvallat ratkaisi ottelun jo ensimmäisen kymmenen minuutin aikana tekemällä neljä maalia. Ottelu päättyi lopulta USA:n 6–1 voittoon ja Kukkonen sai puolustajaparinsa Toni Lydman kanssa ottelun jälkeen runsaasti kritiikkiä, kuten koko Suomen joukkue. Pronssiottelussa Suomi voitti Slovakian 5–3 saavuttaen olympiapronssia. Olympiamitali oli Kukkoselle toinen.
Ura > Suomen maajoukkue > MM-kisat 2010

Jalonen valitsi Kukkosen mukaan Suomen MM-joukkueeseen myös Saksan MM-kisoihin 2010. Suomella oli yllättäviä vaikeuksia jo alkulohkossa ja se hävisi avausottelunsa Tanskalle 4–1. Lopulta joukkue kuitenkin paransi peliään ja voitti lohkonsa. Suomen kisat päättyivät vuoden 2009 MM-kilpailujen tapaan puolivälieriin, jossa Suomi hävisi rangaistuslaukauksilla Tšekille. Kukkonen pelasi kisoissa kuusi ottelua ilman tehopisteitä.
Ura > Suomen maajoukkue > MM-kisat 2011 ja maailmanmestaruus

Jalonen valitsi Kukkosen joukkueeseen odotetusti myös Slovakiassa vuonna 2011 pidettyihin MM-kisoihin. Suomi lähti kisoihin kovin odotuksin ja joukkueeseen kuuluivat myös NHL-tähtihyökkääjät Mikko Koivu ja Tuomo Ruutu. Suomi selvitti tiensä alkulohkosta jatkoon ja menestys jatkui myös jatkolohkossa. Välierässä Suomi voitti Venäjän 3–0 ja eteni MM-finaaliin. Vastaan luisteli NHL-tähtiä vilisevä Ruotsi, joka lähti otteluun hienoisena ennakkosuosikkina. Ottelu kuitenkin päättyi lopulta Suomen 6–1 -voittoon ja maailmanmestaruuteen. Kukkonen oli joukkueessa tärkeässä roolissa tuoden Suomen puolustukseen varmaotteisuutta ja kokemusta.
Ura > Suomen maajoukkue > MM-kisat 2012 ja 2013

Vuoden 2012 MM-kisat pelattiin Suomessa. Kukkonen oli jälleen mukana joukkueessa tehden kymmenessä ottelussa yhden tehopisteen. Suomi pelasi kisojen alun erinomaisesti, mutta tappiot Venäjälle ja Tšekille pudottivat joukkueen lopulta mitaleilta ja tuloksena oli MM-kisojen neljäs sija.
Vuoden 2013 MM-kisoissa, jotka olivat Jukka Jalosen viimeiset Suomen päävalmentajana, Suomella oli nimettömin ja monien mielestä myös heikoin MM-joukkue vuosiin.[lähde? ] Kukkonen toimi ensimmäistä kertaa MM-kisajoukkueen kapteenina ja pelasi puolustajaparinaan Ilari Melart. Suomi putosi finaalista hävittyään Ruotsille välierissä. Pronssiottelussa Suomi hävisi Yhdysvalloille rangaistuslaukauskilpailun jälkeen 3–2 sijoittuen kisoissa lopulta neljänneksi.
Ura > Suomen maajoukkue > MM-kisat 2016

Lasse Kukkonen edusti Suomen maajoukkuetta alkuun kapteenina harjoitusotteluissa. Kukkosesta tehtiin varakapteeni Mikko Koivun otettua kapteeniuden. Suomi saavutti hopeaa Venäjällä Pietarissa ja Moskovassa pelatuissa kisoissa. Kukkonen ei ollut loukkaantumisen vuoksi mukana loppuottelussa Kanadaa vastaan, jonka Suomi hävisi luvuin 0–2. Hän on joutunut alaraajavamman vuoksi leikkausoperaatioon.
Ura > Olympialaiset 2018

Kukkonen valittiin jälleen kerran  edustamaan Suomea vuoden 2018 talviolympialaisiin.  Olympialaiset jäivät Kukkosen viimeisiksi peleiksi maajoukkueessa, sillä Kärppien voitettua Suomen mestaruuden kauden 2017–2018 päätteeksi Kukkonen ilmoitti maajoukkueuransa olevan ohi.
Perhe

Kukkonen on naimisissa Piritta Kukkosen kanssa, ja parilla on kolme lasta, Vilma, Moona ja Elena.
Kukkosen vanhemmat ovat Jouni ja Terttu Kukkonen.
Hän on jalkapalloilija Tinja-Riikka Korpelan serkku.
Muuta

Pelaajauransa päättymisen jälkeen Lasse Kukkonen siirtyi C Moren Liiga-asiantuntijaksi. Hänen entinen pelinumeronsa 5 ei ole syksystä 2020 lähtien ollut Kärpissä kenenkään toisen pelaajan käytössä. Pelinumeron jäädytettiin Raksilan jäähallissa 8. lokakuuta 2022, Oulun Kärppien pelatessa Mikkelin Jukureita vastaan.
Palkinnot

Olympiahopeaa 2006, olympiapronssia 2010, 2014
Maailmanmestaruus 2011, MM-hopeaa 2007 ja 2016, MM-pronssia 2006
Suomen mestaruus 2005, 2014, 2015, 2018 SM-hopeaa 2003, 2019, SM-pronssia 2006, 2016
SM-liigan tähdistökentällisessä 2003, 2006, 2014, 2015
SM-liigan paras puolustaja (Pekka Rautakallio -palkinto) 2006, 2014
SM-liigan paras plus/miinus (Matti Keinonen -palkinto) 2003, 2006
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lasse Kukkonen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Lasse Kukkonen nhlfinns.net
Lasse Kukkonen The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Teemu Selänne | Suomen kapteeni talviolympialaisissa 2018 | Seuraaja: Valtteri Filppula |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikko Koivu | Suomen kapteeni jääkiekon MM-kilpailuissa 2013 2017 | Seuraaja: Olli Jokinen Mikael Granlund |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jari Laukkanen Sakari Palsola Ilkka Mikkola Atte Ohtamaa | Oulun Kärppien kapteeni SM-liigassa 2002–2003 2005–2006 2013–2018 2019–2020 | Seuraaja: Sakari Palsola Jari Viuhkola Atte Ohtamaa Mika Pyörälä |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ilkka Mikkola Shaun Heshka | Pekka Rautakallio -palkinnon voittaja 2006 2014 | Seuraaja: Cory Murphy Esa Lindell |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Marko Tuulola Jukka Voutilainen | Matti Keinonen -palkinnon voittaja 2003 2006 | Seuraaja: Jari Viuhkola Martti Järventie |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Markus Seikola | Juha Rantasila -palkinnon voittaja 2014 | Seuraaja: Janne Niskala |
Petri Vehanen

| Petri Vehanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1977 (ikä 47) Rauma
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pete
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  82 kg
Pelinumero:  35 jäädytetty: RL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2018
Aik. seurat:  Lukko (SML) UJK (I div./Mestis) Viking (GET) FPS (I div.) Val Pusteria (SEA) Mora IK (SEL) Neftehimik Nižnekamsk (RSL) Ak Bars Kazan (KHL) Lev Praha (KHL)   Eisbären Berlin (DEL)
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2008 | jääkiekko |  |
Petri Juhani Vehanen (s. 9. lokakuuta 1977 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti ja lajin maailmanmestari.
Ura > Seuraura

Vehanen nousi kasvattajaseuransa Rauman Lukon liigajoukkueen ykkösmaalivahdiksi kaudella 2001–2002. Vuonna 2005 Vehanen siirtyi Ruotsin Elitserieniin, Mora IK:n joukkueeseen. Seuraavan kauden hän pelasi Venäjän Superliigassa HK Neftehimik Nižnekamskissa, kunnes palasi takaisin Lukkoon 2007. Marraskuussa 2009 hänet myytiin KHL-liigan Ak Bars Kazaniin, joka voitti kauden päätteeksi KHL:n mestaruuden Gagarin cupin. Kaksi ja puoli vuotta seurajoukkueessaan Kazanissa pelannut Vehanen siirtyi viiden vuoden sopimuksella takaisin Rauman Lukkoon keväällä 2012. Huhtikuussa 2013 tšekkiläinen KHL-joukkue Lev Praha ilmoitti tehneensä alustavan sopimuksen Vehasen kanssa. Kaudella 2013–2014 Vehanen valittiin KHL:n tähdistöotteluun, josta hän kuitenkin jättäytyi pois. Vehanen oli tärkeässä roolissa joukkueen edetessä KHL-finaaleihin. Kaudeksi 2014–2015 Vehanen siirtyi Saksan DEL-liigaan, Eisbären Berlinin joukkueeseen.
Vehanen lopetti uransa jääkiekkoilijana keväällä 2018 ja hänen paitansa, pelinumero 35, jäädytettiin Äijänsuon jäähallin kattoon marraskuussa 2019.
Ura > Maajoukkueura

Vehanen oli vuoden 2008 MM-kilpailuissa Kanadassa maajoukkueen kakkosmaalivahtina ja oli maalilla yhdessä alkusarjan ottelussa. Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Saksassa hän pelasi kolme ottelua. Vehanen oli kultaa voittaneen Suomen ykkösmaalivahti vuoden 2011 MM-kisoissa Slovakiassa, jossa hän torjui turnauksen parhaalla torjuntaprosentilla 95,4 ja päästettyjen maalien keskiarvolla 1,24. Hän oli joukkueessa myös vuoden 2012 MM-kotikisoissa.
Saavutukset

MM-kultaa 2011
MM-pronssi 2008
KHL-mestaruus 2010
KHL:n paras maalivahti 2009–2010
KHL:n paras päästettyjen maalien keskiarvo 2009–2010
KHL.n paras torjuntaprosentti 2009–2010
Karjala-turnaus 2009: paras maalivahti
Karjala-turnauksen tähdistökentällisessä 2009
Vuoden raumalainen 2011
SM-liigan ennätys: Eniten pelattuja minuutteja runkosarjassa yksittäisellä kaudella (3446)
Aiheesta muualla

Jatkoaika-kolumni 2003
Petri Vehanen UrheiluSuomi.comissa
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2008
4 Koistinen |
6 Väänänen |
7 Niemi |
8 Selänne |
9 M. Koivu (A) |
10 Pirnes |
11 S. Koivu |
12 O. Jokinen (A) |
15 Ruutu |
16 Peltonen (C) |
18 Hyvönen |
19 Luoma |
20 Bergenheim |
21 Niskala |
23 Hahl |
27 Jokela |
31 Rämö |
32 Bäckström |
33 Salmela |
35 Vehanen |
36 J. Jokinen |
37 Pyörälä |
38 Pihlström |
39 Kapanen |
40 Lepistö |
Valmentaja Doug Shedden
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2010
3 Nummelin (A) |
5 Kukkonen (A) |
6 Jaakola |
7 Mäenpää |
11 Hietanen |
15 Hytönen |
20 Miettinen |
21 Niskala |
22 Santala |
23 Hahl |
24 Kapanen (C) |
26 Immonen |
27 Kontiola |
29 Korpikoski |
30 Tarkki |
31 Vehanen |
35 Rinne |
36 Jokinen |
40 Pihlström |
41 Puistola |
44 Vatanen |
45 Osala |
50 Aaltonen |
52 Lehterä |
71 Komarov |
Valmentaja Jukka Jalonen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2011
4 Väänänen |
5 Kukkonen (A) |
6 Jaakola |
9 Koivu (C) |
15 Ruutu (A) |
18 Lepistö |
19 Välivaara |
20 Pesonen |
21 Niskala |
24 Lajunen |
26 Immonen |
28 Salmela |
29 Nokelainen |
30 Hovinen |
31 Vehanen |
35 Lassila |
37 Pyörälä |
39 Kapanen |
40 Pihlström |
41 Puistola |
47 Lahti |
50 Aaltonen |
58 Joensuu |
64 Granlund |
71 Komarov |
Valmentaja Jukka Jalonen
Suomen joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2012
4 Väänänen |
5 Kukkonen (A) |
6 Jaakola |
7 Mäenpää |
9 Koivu (C) |
12 Tuppurainen |
18 Joensuu |
19 Kiiskinen |
20 Pesonen |
21 Niskala |
26 Immonen |
27 Kontiola |
28 Salmela |
30 Rämö |
31 Vehanen |
32 Lehtonen |
36 Jokinen (A) |
37 Pyörälä |
38 Hietanen |
39 Kapanen |
40 Pihlström |
51 Filppula |
56 Järvinen |
64 Granlund |
71 Komarov |
Valmentaja Jukka Jalonen
Rahola (suunnittelualue)

Rahola on Tampereen läntiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue noin kahdeksan kilometriä ydinkeskustasta länteen. Raholan suunnittelualueeseen kuuluvat Villilän ja Raholan tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Olkahinen (suunnittelualue)

Olkahinen on Tampereen koilliseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Olkahisen suunnittelualueeseen kuuluvat Kumpulan, Tasanteen ja Olkahisen tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Kaukajärvi (suunnittelualue)

Kaukajärvi on Tampereen kaakkoiseen suuralueeseen kuuluva suunnittelualue. Kaukajärven suunnittelualueeseen kuuluvat Annalan, Haiharan, Kaukajärven ja Lukonmäen tilastoalueet. Tilastoalueet vastaavat suurin piirtein kaupunginosia.
Nälkäpeli (elokuva)

| Nälkäpeli> The Hunger Games |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste
Ohjaaja:  Gary Ross
Käsikirjoittaja:  Gary Ross Suzanne Collins Billy Ray
Perustuu:  Suzanne Collinsin romaaniin Nälkäpeli
Tuottaja:  Nina Jacobson Jon Kilik
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Tom Stern
Leikkaaja:  Stephen Mirrione Juliette Welfling
Pukusuunnittelija:  Judianna Makovsky
Erikoistehosteet:  Gayle Busby Sheena Duggal
Pääosat:  Jennifer Lawrence Josh Hutcherson Liam Hemsworth Woody Harrelson Elizabeth Banks Lenny Kravitz Stanley Tucci Donald Sutherland
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lionsgate
Levittäjä:  Lionsgate Netflix Xfinity Streampix
Ensi-ilta:  23. maaliskuuta 2012
Kesto:  142 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  78 miljoonaa $
Tuotto:  691 247 768 $
Seuraaja:  Nälkäpeli – Vihan liekit
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nälkäpeli (engl. The Hunger Games) on vuonna 2012 julkaistu tieteiselokuva, jonka on ohjannut Gary Ross Suzanne Collinsin samannimisen romaanin pohjalta. Elokuva on Nälkäpeli-elokuvasarjan ensimmäinen osa. Elokuvan tuottivat Nina Jacobson ja Jon Kilik, ja elokuvakäsikirjoituksen tekivät Ross, Collins ja Billy Ray. Elokuvan pääosia näyttelevät Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth.
Elokuva julkaistiin maailmanlaajuisesti 23. maaliskuuta 2012. Tuolloin Nälkäpeli saavutti Pohjois-Amerikassa kautta aikojen kolmanneksi suurimman avaustuloksen, noin 153 miljoonaa dollaria – edellä olivat vain Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (169 miljoonaa dollaria) ja Yön ritari (158 miljoonaa dollaria). Se oli myös neljä viikkoa katsotuin elokuva Yhdysvalloissa, mikä oli pisin putki Avatarin jälkeen.
Juoni

Pohjois-Amerikan raunioista on syntynyt Panem-niminen valtio, joka muodostuu kahdestatoista vyöhykkeestä. Aikanaan vyöhykkeet olivat kapinoineet vaurasta pääkaupunkia Capitolia vastaan, mistä rangaistukseksi kolmastoista vyöhyke hävitettiin ja kehitettiin julma tositelevisiotapahtuma nimeltä Nälkäpeli. Nälkäpeliin arvotaan jokaiselta vyöhykkeeltä yksi poika- ja yksi tyttötribuutti. Kun 16-vuotiaan Katniss Everdeenin 12-vuotias pikkusisko Primrose valitaan Nälkäpeliin, Katniss ilmoittautuu vapaaehtoiseksi siskonsa tilalle. Vyöhykkeen 12 poikatribuutiksi valitaan Peeta Mellark, joka on pelastanut Katnissin ja hänen perheensä nälkäkuolemalta vuosia aikaisemmin. Katnissilla on edessään elämänsä kovin haaste: selviytyä voittajaksi pelissä, jonka voittaminen merkitsee mainetta ja rikkauksia ja häviäminen varmaa kuolemaa. Areenalla Katniss liittoutuu 12-vuotiaan pienen tytön Ruen kanssa. Rue muistuttaa Katnissia Primistä, ja Ruen kuoleman ansiosta Katniss selviää myöhemmin kohdatessaan Threshin, vyöhykkeen 11 toisen tribuutin. Pelissä ollessa enää kuusi tribuuttia ilmoitetaan, että voittajia voi olla kaksi, jos he ovat samalta vyöhykkeeltä. Katniss löytää vakavasti haavoittuneen Peetan ja yrittää pelastaa tämän verenmyrkytykseltä. Katniss lähtee Runsaudensarvelle Peetan vastustelusta huolimatta, ja Runsaudensarvesta Katniss saa lääkettä, joka pelastaa Peetan. Peeta paranee ja myrkyttää Ketunnaaman vahingossa sysimarjoilla. Tribuutteja on kolme, ja heidät ajetaan yhteen Runsaudensarvelle. Siellä Katniss tappaa Caton, joka oli vainonnut häntä alusta asti. Sääntö kahdesta voittajasta kumotaan ja Peeta käskee Katnissia tappamaan hänet, mutta Katniss ojentaakin Peetalle myrkyllisiä sysimarjoja. He molemmat aikovat tappaa itsensä niillä, mutta juuri ennen nielaisua Claudius Templesmith esittelee Nälkäpelin voittajat Katniss Everdeenin ja Peeta Mellarkin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jennifer Lawrence  | … |  Katniss Everdeen   |
|  Josh Hutcherson  | … |  Peeta Mellark   |
|  Liam Hemsworth  | … |  Gale Hawthorne   |
|  Willow Shields  | … |  Primrose Everdeen   |
|  Paula Malcomson  | … |  Katnissin ja Primin äiti   |
|  Elizabeth Banks  | … |  Effie Trinket   |
|  Woody Harrelson  | … |  Haymitch Abernathy   |
|  Lenny Kravitz  | … |  Cinna, Katnissin stylisti Capitolissa    |
|  Wes Bentley  | … |  Seneca Crane    |
|  Stanley Tucci  | … |  Caesar Flickerman   |
|  Toby Jones  | … |  Claudius Templesmith    |
|  Donald Sutherland  | … |  Presidentti Snow    |
|  Amandla Stenberg  | … |  Rue (vyöhykkeen 11 tyttötribuutti)   |
|  Dayo Okeniyi  | … |  Thresh (vyöhykkeen 11 poikatribuutti)   |
|  Alexander Ludwig  | … |  Cato (vyöhykkeen 2 poikatribuutti)   |
|  Isabelle Fuhrman  | … |  Clove (vyöhykkeen 2 tyttötribuutti)   |
|  Jack Quaid  | … |  Marvel (vyöhykkeen 1 poikatribuutti)   |
|  Leven Rambin  | … |  Glimmer (vyöhykkeen 1 tyttötribuutti)   |
|  Jacqueline Emerson  | … |  Ketunnaama (vyöhykkeen 5 tyttötribuutti)   |
|  Ian Nelson  | … |  (vyöhykkeen 3 poikatribuutti)   |
|  Kalia Prescot  | … |  (vyöhykkeen 3 tyttötribuutti)    |
|  Latarsha Rose  | … |  Portia, Peetan stailisti Capitolissa    |
|  Brooke Bundy  | … |  Octavia    |
|  Nelson Ascencio  | … |  Flavius    |
|  Kimiko Gelman  | … |  Venia    |
Tuotanto

Lionsgate Entertainment hankki maailmanlaajuiset esitysoikeudet Nälkäpelin elokuvaversioon, jonka tuotti Nina Jacobsonin tuotantoyhtiö Color Force. Collins teki kirjasta elokuvakäsikirjoituksen itse. Lionsgaten Alli Shearmur ja Jim Miller tulevat olemaan vastuussa elokuvan tuottamisesta.
16. maaliskuuta 2011 ilmoitettiin, että Katnissin rooliin oli valittu Jennifer Lawrence. Lionsgate vahvisti, että noin 30 näyttelijätärtä oli joko tavattu tai luetettu roolia varten. Heitä olivat Lawrencen lisäksi Hailee Steinfeld, Abigail Breslin, Emma Roberts, Saoirse Ronan, Chloë Moretz, Lyndsy Fonseca, Emily Browning, Shailene Woodley ja Kaya Scodelario. Lionsgate vahvisti 4. huhtikuuta, että Peetan rooliin valittiin Josh Hutcherson ja Galen rooliin Liam Hemsworth.
Elokuvan kuvaukset alkoivat Pohjois-Carolinassa toukokuussa 2011 ja päättyivät 15. syyskuuta 2011. Elokuvan ohjaaja Gary Ross tähtäsi siihen, että elokuva saisi PG-13-ikärajan. Suomessa elokuvan ikärajaksi asetettiin K-12.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Nälkäpeli Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nälkäpeli Box Office Mojossa. (englanniksi)
Nälkäpeli Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Nälkäpeli Metacriticissä. (englanniksi)