stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Österbottens Bondetidning

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Österbottens Bondetidning (vuosina 1932–1933 Österbottens Dagblad) oli Vaasassa vuosina 1926–1933 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden poliittinen taustaryhmä oli ruotsalaisessa kansanpuolueessa toiminut talonpoikaisfraktio Lantmannagruppen, joka vuonna 1926 muutti nimensä Bondeförbundetiksi. Kun Vaasan ruotsinkieliset lehdet Vasa-Posten ja Vasabladet siirtyivät tukemaan muita puolueryhmiä, Latmannagruppen päätti perustaa oman äänenkannattajan. Österbottens Bondetidning pyrki ajamaan maataloustuottajien etuja ja kannatti oikeistopolitiikkaa, mutta sanoutui Mäntsälän kapinan jälkeen irti lapualaisuudesta. Aluksi kahdesti ja vuodesta 1927 lähtien kolmesti viikossa ilmestynyt lehti osoittautui kannattamattomaksi ja teki useiden yritysjärjestelyjen jälkeen konkurssin. Sen päätoimittajina työskentelivät J. Alfr. Strandberg (1926–1932) ja Knut von Schantz (1932–1933).
Aiheesta muualla

Österbottens Bondetidning digitoituna kansalliskirjastossa
Österbottens Folkblad

Lehden ensimmäisen näytenumeron etusivu.
Österbottens Folkblad (vuosina 1918–1923 Folkbladet) oli Vaasassa vuosina 1908–1923 ilmestynyt ruotsinkielinen työväenlehti.
Sosiaalidemokraattinen Österbottens Folkblad perustettiin Vaasan ruotsinkielisen työväenyhdistyksen piirissä. Vuoteen 1910 saakka se oli myös Finlands Svenska Arbetarförbundetin äänenkannattaja. Viranomaiset lakkauttivat poliittisesti radikaalin lehden syksyllä 1914. Helmikuun vallankumouksen jälkeen se ilmestyi uudelleen sisällissodan alkuun saakka.
Sisällissodan jälkeen lehden julkaisuyhtiö herätti sen henkiin Folkbladet-nimisenä. Työväenliikkeen jakaantuessa se siirtyi Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen äänenkannattajaksi. Vuosina 1921–1922 lehteä julkaisi Oy Työ Helsingissä. Viranomaiset lakkauttivat Folkbladetin elokuussa 1923 yhdessä koko SSTP:n lehtiryhmän kanssa.
Yhdestä kolmeen kertaan viikossa ilmestyneen lehden levikki oli keskimäärin runsaat tuhat kappaletta. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät August Isaksson 1908 ja 1920–1923, August Forsman 1908 ja 1921–1922, Emil Ström 1908, Karl Arvid Kuusi 1909–1914 ja 1917–1918, Arvid Svedberg 1918–1919, Osvald Fager 1922, Oskar Göransson 1922, John Lundberg 1922 ja I. J. Lundberg 1923.
Vuosina 1926–1930 lehden toimintaa jatkoi Vaasassa ilmestynyt kommunistinen Nya Folkbladet.
Aiheesta muualla

Österbottens Folkblad (1908–1914, 1917) digitoituna kansalliskirjastossa
Folkbladet (1918–1923) digitoituna kansalliskirjastossa
Eli Wallach

| Eli Wallach |
| --- | --- |
 Eli Wallach vuonna 1966.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. joulukuuta 1915 Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 24. kesäkuuta 2014 (98 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Eli Herschel Wallach (7. joulukuuta 1915 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 24. kesäkuuta 2014) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämäkerta

Wallachilla oli puolanjuutalaiset sukujuuret.
Wallach palveli toisessa maailmansodassa lääkintämiehenä. Hänen näyttelijäuransa alkoi melkein heti sodan jälkeen. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat muiden muassa Nukkevaimo, Sopeutumattomat, 7 rohkeata miestä, Hyvät, pahat ja rumat, Vartija ja Kummisetä III sekä Menneisyyden ote, jossa hänellä oli cameorooli liköörikauppiaana. Hän esitti Pakkasherraa kahdesti 1960-luvun Batman-sarjassa.
Wallach oli 2000-luvulla maailman vanhimpia yhä näytteleviä henkilöitä. Viimeisiin esityksiin kuului muun muassa vuonna 2006 valmistunut The Holiday -elokuva. Vuonna 2010 hänet nähtiin Roman Polanskin elokuvassa The Ghost Writer ja Oliver Stonen elokuvassa Wall Street: Money Never Sleeps. Wallach sai Oscar-kunniapalkinnon vuonna 2010.
Wallach oli 5. maaliskuuta 1948 alkaen naimisissa näyttelijä Anne Jacksonin kanssa. Heille syntyi kolme lasta: Peter, Katherine ja Roberta. Hänen vasen silmänsä oli sokea aivoverenkiertohäiriön aiheuttaman silmäverenvuodon takia.
Valikoitu filmografia

Nukkevaimo (Baby Doll, 1956).
Sopeutumattomat (The Misfits, 1960).
7 rohkeata miestä (The Magnificent Seven, 1960).
Hyvät, pahat ja rumat (Il Buono, il brutto, il cattivo, 1966).
Vartija (The Sentinel, 1977).
Chinatown II (1990).
Kummisetä, osa III (The Godfather. Part III, 1990).
Menneisyyden ote (Mystic River, 2003).
The Holiday (2006)
Wall Street: Money Never Sleeps (2010)
The Ghost Writer (2010).
Aiheesta muualla

Eli Wallach Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  SNAC 2  IdRef
Titaanien taistelu (vuoden 2010 elokuva)

| Titaanien taistelu> Clash of the Titans |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Louis Leterrier
Käsikirjoittaja:   Phil Hay  Matt Manfredi 
Tuottaja:   Richard D. Zanuck (executive)  Basil Iwanyk  Kevin De La Noy 
Säveltäjä:  Ramin Djawadi
Kuvaaja:  Peter Menzies, Jr.
Leikkaaja:  Vincent Tabaillon
Pukusuunnittelija:  Lindy Hemming
Pääosat:   Sam Worthington  Gemma Arterton  Liam Neeson  Ralph Fiennes 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Legendary Pictures Heyday Films 
Levittäjä:  Warner Bros. InterCom Netflix
Ensi-ilta:  26. maaliskuuta 2010
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Titaanien raivo
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Titaanien taistelu (engl. Clash of the Titans) on vuonna 2010 ilmestynyt toiminta-/seikkailufantasiaelokuva. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1981 elokuvasta Jumalten taistelu, joka perustui löyhästi kreikkalaiseen myyttiin Perseuksesta. Elokuvan on ohjannut Louis Leterrier ja pääosaa näyttelee Sam Worthington.
Elokuva tarkoitettiin tavalliseksi 2D-elokuvaksi, mutta se muutettiin jälkituotannossa 3D-versioksi. Elokuvaohjaaja James Cameron piti ratkaisua virheenä, sillä hänen mielestään korkeatasoista 3D-versiota ei voi tehdä parissa viikossa. Elokuva sai kriitikoilta pääasiassa huonoja arvosteluja. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 29 prosenttia arvosteluista oli positiivisia.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sam Worthington  | … |  Perseus   |
|  Gemma Arterton  | … |  Io   |
|  Liam Neeson  | … |  Zeus   |
|  Ralph Fiennes  | … |  Haades   |
|  Izabella Miko  | … |  Pallas Athene   |
|  Mads Mikkelsen  | … |  Draco, pretoriaanikaartin komentaja   |
|  Jason Flemyng  | … |  Akrisios   |
|  Alexa Davalos  | … |  Andromeda   |
|  Danny Huston  | … |  Poseidon   |
|  Tamer Hassan  | … |  Ares   |
|  Pete Postlethwaite  | … |  Spyros   |
|  Polly Walker  | … |  Kassiopeia   |
|  Nina Young  | … |  Hera   |
|  Hans Matheson  | … |     |
|  Nicholas Hoult  | … |  Eusebius   |
|  Kaya Scodelario  | … |  Peshet   |
Aiheesta muualla

Honkala, Antti: Titaanien taistelu, Clash of the Titans (2010)  08.04.2010. Filmgoer.fi. Arkistoitu 9.7.2021. Viitattu 8.7.2021.
Leo Pankkonen

Leo Pankkonen (20. helmikuuta 1880 Uhtua − 30. joulukuuta 1948 Äänekoski) oli Vienan Karjalasta kotoisin ollut suomalainen kauppias ja itäkarjalainen heimoaktivisti.
Pankkonen muutti jo 9-vuotiaana Suomeen ja oli aluksi juoksupoikana Lahdessa ja sen jälkeen useita vuosia myymälänhoitajana 1880 perustetulla Mainiemen höyrysahalla Padasjoella. Vuonna 1902 hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja asui kolmisen vuotta Michiganin osavaltiossa. Pankkonen palasi sitten kotiseudulleen Uhtuaan ja meni siellä naimisiin. Seuraavat kymmenen vuotta hän harjoitti kesät maanviljelyä kotikylässään ja oli talvet Petäjäveden ympäristössä kiertokauppiaana. Vuosina 1916−1917 Pankkonen oleskeli Muurmannin alueella ja vuonna 1918 hän oli mukana Itä-Karjalan vapautumispyrkimyksissä. Pankkonen oli 1918−1920 Uhtuan kunnan kunnallislautakunnan esimiehenä.
Pankkonen siirtyi sitten 1920 lopullisesti Suomen puolelle. Pankkonen oli mukana 1920-luvun alkupuolella Itä-Karjalan pakolaisten avustustoiminnassa. Hän oli 1921 Kajaaniin perustetun Vienan Karjalan pakolaisten huoltotoimikunnan jäsenenä ja toimikunnan kanslian johtajana aina vuoteen 1924 saakka. Pankkonen oli mukana itäkarjalaisten luottamusmiesten neuvottelukokouksessa joulukuussa 1922 ja itäkarjalaisten johtomiesten kokouksessa Helsingissä joulukuun alussa 1925. Pankkonen perusti 1928 kauppaliikkeen ensin Kintaudelle ja sitten 1932 vaatetusliikkeen Äänekoskelle. Välillä hän piti pari vuoden ajan kauppaa Jäppilässä.  Pankkonen oli Karjalan Sivistysseuran ainaisjäsenenä neljännesvuosisadan ajan ja seuran johtokunnan jäsenenä 1925−1927. Hän tuki myös taloudellisesti seuran toimintaa.
Leo Pankkonen oli naimisissa vuoteen 1937 Veera Räihän kanssa. Veera Räihän veli, vienalainen kauppias Vasili Räihä (1885−1908) vangittiin 1907 syytettynä yhteistoiminnasta suomalaisten kanssa ja hän kuoli seuraavana vuonna vankilassa. Veera Räihän kuoltua 1937 Pankkonen meni naimisiin vuonna 1938 Jyvälahdesta kotoisin olleen Tuulikki Pappisen kanssa.
Aiheesta muualla

Itä-Karjalan ensimmäiset taistelujuhlat, Itä-Karjala, 04.08.1939, nro 9, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Östra Finland (1875–1899)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Östra Finland oli Viipurissa vuosina 1875–1899 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Östra Finland perustettiin svekomaanisen Wiborgs Tidningin liberaaliksi kilpailijaksi. Useiden päätoimittajanvaihdoksien takia lehdellä ei ollut selkeää poliittista linjaa, ja vasta 1890-luvun puolivälissä se asettui tukemaan ruotsinmielisten pyrkimyksiä. Perustuslaillisen vastarintansa takia Östra Finlandista tuli helmikuussa 1899 ensimmäinen kenraalikuvernööri Bobrikovin lopullisesti lakkauttama lehti. Sen tilalle perustettiin Wiborgs Nyheter.
Lehti ilmestyi aluksi kolme, vuodesta 1883 lähtien kuusi, vuonna 1893 seitsemän ja vuodesta 1894 lähtien jälleen kuusi kertaa viikossa. Sen levikki oli 950 kappaletta vuonna 1885. Päätoimittajina työskentelivät Gabriel Lagus (1875–1884), Henrik August Sundholm (1884–1885), Axel Söderlund (1885–1887), V. Alexander Kåhlman (1888–1889), Arthur Edvin Skogberg (1889–1891), Emil Collan (1892), G. A. Ekholm (1893–1894), Axel Borg (1895–1896), Edvard Gideon Jakobsson (1897–1898) ja Sigurd Roos (1898–1899).
Aiheesta muualla

Östra Finland digitoituna kansalliskirjastossa
Togon kansalliskirjasto

| Togon kansalliskirjasto> Bibliothèque nationale du Togo |
| --- | --- |
Osoite:  Avenue de la Victoire, 41 Avenue Sarakawa, Lomé, Togo; postios.: C.P.  C.P. 1002, Lomé, Togo
Sijainti:  Lomé, Togo
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Togon kansalliskirjasto (ransk. Bibliothèque nationale du Togo) on Togon pääkaupunki Loméssa toimiva kansalliskirjasto. Se toimii maan korkeakoulu- ja tutkimusministeriön (ransk. Ministère de l’Enseignement Supérieur et de la Recherche) alaisuudessa.
Kansalliskirjasto on perustettu virallisesti vuonna 1969, mutta jo 12. lokakuuta 1933 maahan oli perustettu Togon keskuskirjasto (Bibliothèque Centrale du Togo), josta kansalliskirjaston ja -arkiston toiminnan perusteet voidaan välivaiheiden kautta johtaa. Kansalliskirjaston perustamisen jälkeen esimerkiksi Unesco on arvioinut maan kirjastoverkon tilaa (muun muassa vuonna 1977).
Togon aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 63,8 prosenttia (vuonna 2015).
Aiheesta muualla

IFLA World Report - Togo (The International Federation of Library Associations and Institutions) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ifla-world-report.org)
Lehtipuhallin

Sähkökäyttöinen lehtipuhallin.
Lehtipuhallin on laite, jota käytetään lehtien tai muun irtaimen aineksen siirtämiseen maassa laitteen tuottaman puhallusilman voimalla. Useimmat lehtipuhaltimet toimivat polttomoottorilla ja voivat nojata työntekijän hartioihin. Ammattilaiskäyttöön on olemassa selkään laitettavia puhaltimia. Ammattikäytössä puhallin voi säästää työaikaa, koska yksi ihminen voi tehdä puhaltimella vastaavan määrän töitä kuin jopa seitsemän ihmistä haravalla.
Meluhaitat

Polttomoottorikäyttöisille lehtipuhaltimille on ominaista erittäin korkea melutaso. Voimakkaimmillaan puhaltimen melutaso on noin 110 desibeliä. Sähkökäyttöisten melutaso on matalampi, keskimäärin 65–70 desibeliä.
Melun vuoksi laitteen käyttö kiellettiin Yhdysvalloissa eräissä kaupungeissa jo 1970-luvulla, ja tällä hetkellämilloin? noin sadan yhdysvaltalaisen kaupungin järjestyssäännöissä on jonkinasteinen käyttökielto tai -rajoitus lehtipuhaltimille.
Suomessakin lehtipuhallinten käytön on koettu vähentävän asumisviihtyisyyttä. Lehtipuhallin valittiinkin Suomen Luonto -lehden kisassa vuoden 2000 turhakkeeksi. Kuopiossa tutkittiin vuonna 2003, miksi lehtipuhaltimen melu ärsyttää korvia erityisesti. Selvisi, että jo alun perin kova melu muuttuu entistä häiritsevämmäksi kantautuessaan kerrostalon kaikuvalta sisäpihalta sisälle asuntoon. Suomen ympäristöministeriö on ohjeistanut, että asuinympäristössä melu saa olla enintään 55 desibeliä, ja lehtipuhallin ylittää tuon rajan selkeästi. Esimerkiksi Turussa ja Jyväskylässä lehtipuhaltamisen aiheuttamasta melusta valitetaan usein. Melu aiheuttaa myös lehtipuhaltajille työsuojeluongelmia.
Österbottniska Posten

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Österbottniska Posten oli Uudessakaarlepyyssä vuosina 1883–1968 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Vuoteen 1985 saakka sitä julkaistiin aikakauslehtenä.
Lukkari J.W. Nesslerin perustaman lehden ensimmäinen päätoimittaja oli tunnettu kansanvalistusmies Anders Svedberg. Jakobstad Tidningin perustamiseen saakka se levisi myös Pietarsaareen ja sen ympäristöön. Myöhemmin Österbottniska Postenista tuli suppean levikkialueensa paikallislehti, joka pysyi sisällöltään ja ulkoasultaan vanhakantaisena. Vuonna 1968 lehti myytiin uusiin käsiin, ja sen tilalla alettiin julkaista samannimistä nuorisolehteä.
Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 2 500 kappaletta vuonna 1950.
Päätoimittajat ja vastaavat päätoimittajat

Anders Svedberg (1883–1889)
Math. Nessler (1889–1904)
Karl Johan Hagfors (1904–1911)
J.W. Nessler (vast. toim. 1905–1910),
Paul Nessler (vast. toim. 1910–1924),
Hjalmar Björkvalla (1912–1920),
J. Nilsson (1921),
Einar Hedström (1924–1945),
Karl-August Finnström (1945–1957),
Vilhelm Nyby (1957–1963),
Ole Fagernäs (1963–1964)
Ragnar Dahlstedt (1965–1968).
Aiheesta muualla

Österbottniska Posten Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Arvid Päätalo

Arvid Päätalo (12. tammikuuta 1904 – 22. joulukuuta 1969lähde?) oli kirjailija Kalle Päätalon setä, eli hänen isänsä Herman Päätalon nuorin veli. Hän oli naimaton ja asui pitkälti renkinä eri taloissa, maksaen asumisestaan heinätöillä. Hän auttoi Kallioniemen tuvan rakentamisessa Kallen ollessa pieni. Hän oli myös metsätyömies ja metsätöiden aikana asui metsäkämpillä. Viimeiset vuotensa hän vietti Isokummussa, veljensä Karl Gustafin eli Kummun-Kallen talossa. Tämä sijaitsee tien varressa puolivälissä matkaa Taivalkosken kirkolta Jokijärvelle.lähde?
Päätalo tuo esille Arvin pelihimon. Arvi ei ehtinyt juuri rikastua, tienestinsä hän hävisi melkein heti korttiringissä. Hän oli luonteeltaan rauhallinen, peräti niin, että veli Herman ehti häneen monesti tuskastua.lähde?
Arvid hirttäytyi joulun alla 1969lähde tarkemmin?. Tähän oli yhtenä syynä epäselvyys asumisoikeudesta Isokummussa. Tila kuului Kummun-Kallen kuolinpesälle, ja perintöä ei ollut jaettu. Sitä saapui vaatimaan Kummun-Kallen toisen vaimon poikalähde tarkemmin?.
Porkkalan rannikkopataljoona

| Porkkalan rannikkopataljoona |
| --- | --- |
 Porkkalan rannikkopataljoonan lippu
Toiminnassa:  1998–
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Suomen merivoimat
Rooli:  Huoltopataljoona
Osa joukkoa:  Rannikkoprikaati
Tukikohta:  Upinniemi
Motto:  Saumatonta varmuutta!
Vuosipäivät:  6. syyskuuta
Porkkalan rannikkopataljoona (PORKRP) on Rannikkoprikaatin joukkoyksikkö, joka toimii Kirkkonummella Upinniemen tukikohdassa. Pataljoona vastaa Rannikkoprikaatin huollon järjestelyistä. Sen tehtäviin kuuluvat maa- ja merikuljetukset, materiaalin varastointi ja kunnossapito sekä sotilaskohteiden vartiointi. Joukkoyksikkö antaa myös varusmieskoulutusta.
Porkkalan rannikkopataljoona koostuu huoltokomppaniasta, kuljetuskomppaniasta, sotilaspoliisikomppaniasta ja materiaalikeskuksesta.
Rannikkopataljoona kuului aikaisemmin Suomenlahden meripuolustusalueeseen, joka lakkautettiin vuoden 2014 lopussa.
Se päättyy meihin

| Se päättyy meihin> It Ends with Us |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Colleen Hoover
Kansitaiteilija:  Jon Shireman
Kieli:  englanti
Genre:  rakkausromaani
Julkaistu:  2016
Suomennos
Suomentaja:  Sirpa Parviainen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  tammikuu 2023
Sivumäärä:  428
ISBN:  978-951-0-48753-2
Sarja: Lily & Atlas
Seuraava:  Se alkaa meistä
Aiheesta muualla
Kirjasampo
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Se päättyy meihin (engl. It Ends with Us) on yhdysvaltalaiskirjailija Colleen Hooverin vuonna 2016 julkaistu rakkausromaani. Se on ensimmäinen osa kirjasarjaa Lily & Atlas ja edeltää romaania Se alkaa meistä. Teokseen perustuva samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2024. Romaanin suomennos julkaistiin vuonna 2023.
Kirjan päähenkilö on vastavalmistunut Lily Bloom, jonka lapsuutta varjostaa isän väkivaltainen käytös. Isänsä kuoleman jälkeen hänellä on sekä uraansa että rakkauselämäänsä liittyviä haasteita. Kun Lily kohtaa neurokirurgi Ryle Kincaidin, hän rakastuu välittömästi. Tilanne monimutkaistuu Lilyn nuoruudenrakkauden Atlas Corriganin astuessa kuvioihin. Atlaksen läsnäolo suututtaa Ryleä, jonka käytös yltyy lopulta väkivaltaiseksi, mikä saa Lilyn pohtimaan heidän suhteensa jatkoa.
Tausta

Hooverin mukaan Lilyn tarina pohjautuu löyhästi hänen äitinsä elämään, ja romaanissa esiintyvää perheväkivaltaa inspiroi hänen vanhempiensa avioliitto. Hänen isänsä oli väkivaltainen hänen äitiään kohtaan, kunnes tämä otti avioeron Hooverin ollessa kaksivuotias.
Suomennos

Suomeksi romaani julkaistiin tammikuussa 2023. Romaanin käänsi Sirpa Parviainen ja suomennoksen kustansi WSOY. Suomenkielinen romaani oli Suomen Kustannusyhdistyksen mukaan vuoden 2023 kymmenenneksi myydyin kirja ja viidenneksi myydyin käännetty kaunokirja.
Vastaanotto

Koronaviruspandemian aikaan vuonna 2021 Se päättyy meihin alkoi saada huomattavaa suosioita Tiktokissa. Vuoden 2022 alussa se nousi ykköseksi The New York Timesin myydyimpien kirjojen listalla. Elokuuhun 2024 mennessä kirja oli ollut listalla 133 viikkoa ja sitä oli myyty painettuna tai sähköisenä yhteensä 6,9 miljoonaa kappaletta.  Elokuvan julkaisua seuranneen kuukauden aikana romaania myytiin runsaat 800 tuhatta kappaletta Yhdysvalloissa, ja kustannusyhtiö Simon & Schusterin mukaan kirjaa oli syyskuuhun mennessä myyty maailmanlaajuisesti yli 10 miljoonaa kappaletta. Se päättyy meihin on Hooverin teoksista menestynein.
Romaani on vastikään aikuistuneille suunnattua new adult -kirjallisuutta, mutta se on ollut suosittu myös nuorempien lukijoiden keskuudessa. Romaania on kuvailtu kerronnaltaan herkäksi ja vivahteikkaaksi, mutta sitä on kritisoitu perheväkivallan normalisoimisesta ja toksisesta maskuliinisuudesta.
Elokuva

Romaaniin perustuva samanniminen elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2024 elokuussa. Elokuvan on ohjannut Justin Baldoni ja käsikirjoittanut Christy Hall. Sen pääosia esittävät Blake Lively, Justin Baldoni, Brandon Sklenar, Jenny Slate, Hasan Minhaj ja Amy Morton.
Aiheesta muualla

It Ends with Us Colleen Hoover Wikissä (englanniksi)
HMS Östergötland (Ögd)

| HMS Östergötland |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kockums, Malmö & Karlskronavarvet
Kölinlasku:  1986
Laskettu vesille:  9. joulukuuta 1988
Palveluskäyttöön:  10. tammikuuta 1990
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 070 t (pinnalla) 1 143 t (sukelluksissa)
Pituus:  48,5 m
Leveys:  6,06 m
Syväys:  5,6 m
Koneteho:  1-akselinen, 2 x Hedemora V12A/15-Ub -dieselmoottoria 2 160 bhp sähkömoottori 1 800 shp
Nopeus:  11 solmua (pinnalla) 20 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  20, joista viisi upseeria
Aseistus
Aseistus:  6 x 53 cm torpedoputkea 3 x 40 cm torpedoputkea 22 x miinaa
HMS Östergötland (tunnus Ögd) on Ruotsin laivaston sukellusvene. Alus tilattiin osana Västergötland-luokkaa, mutta muutostöiden jälkeen se luokiteltiin Södermanland-luokan alukseksi. Alus riisuttiin aseista ja poistettiin palveluskäytöstä 2021.
Rakentaminen

Alus tilattiin 1981 Kockumsilta, jonka Malmön telakka valmisti aluksen rungon keskiosan ja Karlskronavarvet keulan ja perän. Aluksen köli laskettiin 1986 ja se laskettiin vesille 9. joulukuuta 1988. Alus liitettiin laivastoon 10. tammikuuta 1990.
Modernisointi

Alus modernisoitiin vuodesta 2002 alkaen asentamalla Strirling AIP -moduuli sen runkoon. Aluksen pituus kasvoi 60,4 metriin ja uppouma 1 400 tonniin. Samalla miehistöntarve laski kahteenkymmeneen.
Ääntöpaikka

Ääntöpaikat (aktiiviset ja passiiviset): 1. Eksolabiaalinen 2. Endolabiaalinen 3. Dentaalinen 4. Alveolaarinen 5. Postalveolaarinen 6. Prepalataalinen 7. Palataalinen 8. Velaarinen 9. Uvulaarinen 10. Faryngaalinen 11. Glottaalinen 12. Epiglottaalinen 13. Radikaalinen 14. Postdorsaalinen 15. (Medio)dorsaalinen 16. Laminaalinen 17. Apikaalinen 18. Subapikaalinen
Konsonantin ääntöpaikka eli artikulaatiopaikka kertoo missä kohdassa ääntöväylää muodostetaan äänteen laatuun olennaisimmin vaikuttava kapeikko aktiivisen (esimerkiksi kielen osa) ja passiivisen puhe-elimen (esimerkiksi kitalaki) avulla. Kullakin kielessä kuin kielessä käytettävällä äänteellä on sille ominainen ääntötapa, ääntöpaikka ja fonaatio.