stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jupiter
Massa

Jupiterin massaa (lyhennetään esim. MJ tai MJ ) käytetään mittayksikkönä ilmoitettaessa esimerkiksi ruskeiden kääpiöiden ja eksoplaneettojen massoja.
Jupiterin massa on 1,899 \cdot 1027 kiloa eli MJ = 317,8 Maan massaa, tai MJ = 0,0009545 Auringon massaa. Auringon massa on 1047,7 Jupiterin massaa.
Eksoplaneettoja massoja ilmoitettaessa käytetään myös Saturnuksen massaa, joka on 5,6846 \cdot 1026 kiloa eli 95,162 Maan massaa, eli melko tarkkaan 0,3 Jupiterin massaa. Kolmannen vertailuplaneetan, Neptunuksen massa on 1,0243 \cdot 1026 kiloa eli 17,147 Maan massaa tai 0,054 Jupiterin massaa. Jupiter on 18,53 kertaa Neptunusta massiivisempi.
Kirjallisuutta

Tähtitaivas.  Kustannusosakeyhtiö Otava, 1994.  ISBN 951-1-13207-5
Oja, Heikki: Maailmankaikkeus 2000.  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1999.  ISBN 951-9269-97-5
Karttunen, Hannu; Manner, Olli & Tuovinen, Pentti: Tähtitaivas 2000.  Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 1995.  ISBN 951-9269-66-5
Valittujen Palojen toimitus: Tiedon jännittävä maailma.  Valitut Palat, 1992.  ISBN 951-8933-42-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jupiter Wikimedia Commonsissa
Jupiter URSA. Viitattu 18.10.2018.
Jupiter Facts Nine Planets. Viitattu 18.10.2018 (englanniksi).
Robert Sanders: Jupiter pummeled, leaving bruise the size of the Pacific Ocean UC Berkeley News. 21.7.2009. Viitattu 18.10.2018 (englanniksi).
Breigh, Cecilia: What "Impact" Did Comet Fragments Have on Jupiter? The Space Educators' Handbook. 30.11.2004. Viitattu 18.10.2018 (englanniksi).
Mosher, Dave: The Greatest Storm in Our Solar System Has Shockingly Few Years Left ScienceAlert. 19.2.2018. Viitattu 18.10.2018 (englanniksi).
Drake, Nadia: Jupiter’s Great Red Spot May Soon Disappear... National Geographic. 21.2.2018. Viitattu 18.10.2018 (englanniksi).
Krystek, Lee: Seven Wonders of the Solar System - The Great Red Spot of Jupiter Museum of UnNatural Mystery. 2014. Viitattu 18.10.2018 (englanniksi).
Aurinkokunta
| --- | --- |
Kuut: Maan ·  Marsin ·  Jupiterin ·  Saturnuksen ·  Uranuksen ·  Neptunuksen ·  Pluton ·  Haumean ·  Makemaken ·  Eriksen ·  Pikkuplaneettojen
Renkaat: Jupiterin ·  Saturnuksen (Rhean)  ·  Chariklon ·  Uranuksen ·  Neptunuksen
Pienkappaleet: Meteoroidit ·  Pikkuplaneetat ·  Asteroidit ·  NEA:t ·  Asteroidivyöhyke ·  Troijalaiset ·  Kentaurit ·  Damocloidit ·  Transneptuniset kohteet ·  Kuiperin vyöhyke ·  Hajanainen kiekko ·  Hillsin pilvi ·  Oortin pilvi ·  Komeetat
Jupiterin rakenne.
Jupiterin pilvijärjestelmän liikkuminen kuukauden aikana (kuvattu Voyager 1 lennolla vuonna 1979)
Jupiterin suuri punainen pilkku Voyager 1:n kuvaamana.
Jupiter ja sen Galilein löytämät kuut Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto.
Jupiter ja sen neljä kuuta (mittakaavassa) ylhäältä lukien Io, Europa, Ganymedes ja Kallisto.
Hubble-avaruusteleskoopin kuva Shoemaker-Levy 9:stä vuodelta 1994.
Webb-teleskoopin infrapunakuvassa navoilla näkyy revontulta.
Cassini-Huygens-luotaimen Jupiterista ottama kuva.
Luettelo Olympian kisojen voittajista

Tämä luettelo luettelee Olympian kisojen tiedossa olevat voittajat koko antiikin ajalta kisoittain ja lajeittain. Koska Olympian kisoissa palkittiin vain voittaja, luettelo sisältää samalla tiedot kaikista, joiden tiedetään ylipäätään saaneen kisoissa palkinnon.
Luettelo perustuu pääosin Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista. Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.
Yhteiskunnallisten yritysten liitto Arvo

Yhteiskunnallisten yritysten liitto Arvo ry eli Arvoliitto on suomalaisten yhteiskunnallisten yritysten verkosto ja etujärjestö. Liitto perustettiin vuonna 2014 yhteiskunnallisten yritysten toimesta yhteiskunnallisten yritysten edunvalvojaksi ja yhteenkokoajaksi Suomessa.
Maaliskuussa 2025 Arvoliitossa on jäsenenä noin 75 yhteiskunnallista yritystä. Arvoliitto on poliittisesti sitoutumaton itsenäinen yhdistys, jolla ei ole työvoimapoliittista tehtävää. Arvoliitto pyrkii auttamaan jäsenistöään tekemään yhteiskunnallista liiketoimintaa eettisesti kestävästi ja arvopohjaisesti, todentamaan liiketoimintansa yhteiskunnalle tuottaman hyvän eli vaikuttavuuden järjestelmällisesti ja uskottavasti sekä pyörittämään liiketoimintaa kannattavasti ja kilpailukykyisesti.
Arvoliiton jäsenkriteerit

Arvoliitolla on kolme jäsenkategoriaa: Varsinaiset jäsenet, yhteisöjäsenet ja kannatusjäsenet. Yhteiskunnallinen yrittäjyys ei ole sidottu mihinkään tiettyyn yhtiömuotoon. Varsinaisten ja yhteisöjäsenten on täytettävä yhteiskunnallisen yrityksen tunnuspiirteet:
Liiketoiminnan ensisijainen päämäärä on tehdä yhteiskunnallista hyvää. Yrityksen yhteiskunnallinen tarkoitus ja vaikuttavuustavoite näkyvät yrityksen kaikessa toiminnassa ja se kerrotaan avoimesti. Usein yhteiskunnallinen päämäärä on myös kirjattu yhtiöjärjestykseen tai sääntöihin.
Yritys käyttää suurimman osan voitostaan yhteiskunnallisen päämääränsä edistämiseen.
Yrityksen toiminta on läpinäkyvää ja hyvän hallintotavan mukaista. Yritys pyrkii hallintomallissaan osallisuuteen ja demokratiaan.
Voittojen käyttäminen yhteiskunnallisten päämärien edistämiseksi voi toteutua monella tavalla. Jos yrityksen oma liiketoiminta tuottaa yhteiskunnallista hyvää (esimerkiksi asumispalveluiden tuottaminen vammaisille ihmisille), voidaan voitot palauttaa kokonaisuudessaan takaisin oman liiketoiminnan kehittämiseen. Arvoliiton kannatusjäseneksi voivat liittyä yritykset ja yhteisöt, jotka haluavat edistää yhteiskunnallisen yritystoiminnan ja arvolähtöisen liiketoiminnan toimintaedellytyksiä. Kannatusjäsenen ei tarvitse harjoittaa liiketoimintaa.
Toiminta

ARVO järjestää jäsenilleen erilaisia tapahtumia, jotka ovat pääasiassa webinaareja ja verkostotapaamisia. Lisäksi ARVO tekee edunvalvontaa ja vaikuttamistyötä muun muassa osallistumalla työ- ja elinkeinoministeriön yhteiskunnallisia yrityksiä koskevaan strategiatyöhön ja erilaisiin hankkeisiin sekä tuottamalla tietoa ja viestimällä yhteiskunnallisesta yritystoiminnasta. ARVO tarjoaa jäsenilleen koulutusta ja neuvontaa erityisesti liiketoiminnan ja yhteiskunnallisen vaikuttavuuden kehittämiseen sekä vastuullisuuden edistämiseen liittyvissä aiheissa.
ARVO on toteuttanut toiminta-aikanaan erilaisia hankkeita: Vuosina 2016-2018 toteutetussa EETTI & INNO -hankkeessa tutkittiin, miten eettisyys ja innovatiivisuus linkittyvät toisiinsa, millaista innovatiivisuutta yhteiskunnalliset yritykset tarvitsevat ja mitä annettavaa yhteiskunnallisilla yrityksillä on tämän päivän Suomelle. Hankkeen lopputuotoksena syntyi raportti, joka esittelee seitsemän yhteiskunnallisen yrityksen erityispiirrettä, sekä hankkeen vetäjä Soilikki Viljasen yhteistyössä Pauli Juutin kanssa kirjoittama Arvovallankumous -kirja.
Vuosina 2016-2019 toteutettiin Hyvän Mitta -hanke, jossa ARVO toimi koordinaattorina. Hanketta rahoittivat ja ohjausryhmässä toimivat Me-säätiö, Opetushallitus, Kansaneläkelaitos, Suomen itsenäisyyden juhlarahasto, opetus- ja kulttuuriministeriö, Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus ja Valtioneuvoston kanslia. Hankkeessa tutkittiin ja kehitettiin toiminnan yhteiskunnallisen vaikuttavuuden mallintamista, mittaamista ja näkyväksi tekemistä. Työn pohjalta kehitettiin työkaluja ja yhteistä käsitteistöä vaikuttavuuden todentamiseksi. Merkittävin lopputuotos oli Vaikuttavuusketju, joka on työkalu toiminnan yhteiskunnallisen vaikuttavuuden suunnitteluun, kuvaamiseen ja kehittämiseen.
Vuosina 2019-2020 ARVO toteutti osana pohjoismaista konsortiota Impact Startup -vaikuttavuuskiihdyttämön. Kiihdyttämössä yhteiskunnallista liiketoimintaa tekevät startup-yritykset, sekä pidempään toimineiden yhteiskunnallisten yritysten uutta liiketoimintaa kehittävät sisäiset startupit saivat intensiivistä valmennusta ja tukea liiketoimintansa ja vaikuttavuutensa eteenpäin viemisessä. Kiihdyttämö toteutettiin yhtenevällä konseptilla Suomen lisäksi Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa paikallisten kumppaniorganisaatioiden toimesta.
Syksyllä 2021 perustettiin verkosto-organisaatio Yhteiskunnallisten yritysten osaamiskeskus (YYO), joka palvelee yhteiskunnallisia yrityksiä tarjoamalla niille neuvontaa ja ohjausta. ARVO koordinoi vuosina 2021–2023 osaamiskeskuksen toiminnan käynnistämistä ja on mukana osaamiskeskuksen toimintaa vuosina 2023–2027 toteuttavassa Yhteiskunnallisten yritysten liiketoimintaedellytysten parantaminen (ESR+) -koordinaatiohankkeessa.
Historia

Arvoliitto perustettiin vuonna 2014, alun perin nimellä Yhteiskunnallisten Yritysten Liitto (YYL). 12 perustajajäsentä kokivat, että yhteiskunnalliset yritykset tarvitsivat Suomessakin oman edunvalvojan ja yhteenkokoajan.
Ensimmäinen puheenjohtaja oli Suomen Setlementtiliiton toimitusjohtaja Pentti Lemmetyinen, joka toimi tehtävässä vuoden 2022 loppuun saakka. Vuosina 2023–2024 puheenjohtajana toimi Tukena-säätiön toimitusjohtaja Kirsi Konola. Nykyinen puheenjohtaja on Publiva Oy:n toimitusjohtaja Sami Ojala. Ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi valittiin Kimmo J. Lipponen, joka hoiti tehtävää vuoden 2020 loppuun saakka. Ulla Nord toimi toimitusjohtajana vuoteen 2022 asti. Nykyinen toimitusjohtaja on Susanna Kallama.
Liettuan neuvosto

Liettuan neuvoston jäseniä Kaunasissa vuonna 1918
Liettuan neuvosto (liett. Lietuvos Taryba, saks. Litauischer Landesrat, puol. Rada Litewska), 11. heinäkuuta 1918 jälkeen Liettuan valtioneuvosto (Lietuvos Valstybės Taryba) oli Liettuassa toiminut neuvosto, jonka tarkoituksena oli luoda itsenäinen Liettuan tasavalta. Neuvosto perustettiin syyskuussa 1917 Vilnan konferenssissa liettualaisten toimeenpanovaltaa nauttivaksi ryhmäksi. 16. helmikuuta  1918 neuvoston jäsenet allekirjoittivat Liettuan itsenäisyysjulistuksen, jossa Liettua julistettiin itsenäiseksi, demokraattisiin periaatteisiin perustuvaksi tasavallaksi. Neuvosto onnistui luomaan itsenäisyysjulistuksen huolimatta maassa olleista saksalaisista sotilaista, jotka olivat Liettuassa vuoden 1918 syksyyn asti. Liettuan neuvosto jatkoi toimintaansa perustuslakikokoukseen asti, joka aloitti toimintansa 15. toukokuuta 1920.
Historiallinen tausta ja Vilnan konferenssi

Viimeisen Puolan jaon jälkeen vuonna 1795 Liettuasta tuli osa Venäjän keisarikuntaa. 1800-luvun aikana sekä puolalaiset että liettualaiset yrittivät palauttaa itsenäisyytensä. Liettualaiset ja puolalaiset kapinoivat marraskuun kansannousussa vuonna 1830 ja tammikuun kansannousussa vuonna 1863, mutta ensimmäinen realistinen mahdollisuus irrottautua Venäjästä tapahtui ensimmäisen maailmansodan aikana. Vuonna 1915 Saksan keisarikunta miehitti Liettuan alueen sen hyökättyä Venäjää vastaan. Vuonna 1917 mahdollisuudet Liettuan, muiden Baltian maiden, Puolan ja Suomen itsenäistymiselle avautuivat, kun Venäjällä tapahtuivat helmikuun- ja lokakuun vallankumoukset. Liettua yritti tehdä Saksan kanssa liiton välttäen kuitenkin mahdollista suoraa liittämistä keisarikuntaan. Saksa hyväksyi ja salli Vilnan konferenssin järjestämisen toivoen, että konferenssi julistaisi Liettuan olevan irrottautunut Venäjästä ja tiivistäisi liittoa Liettuan ja Saksan kanssa. Kuitenkin konferenssi, joka pidettiin 18. - 23. syyskuuta 1917, hyväksyi päätöslauselman, jonka mukaan itsenäinen Liettua olisi perustettava ja suhteet Saksaan riippuisivat siitä tunnustaisiko Saksa itsenäisyyden. 21. syyskuuta konferenssin osanottajat valitsivat 20-jäsenisen Liettuan neuvoston toteuttamaan päätöslauselmaa. Saksalaiset viranomaiset estivät päätöslauselman julkisen julkaisemisen, mutta antoivat neuvostolle luvan jatkaa. Saksalaiset sensuroivat myös neuvoston sanomalehden, Lietuvos aidasin (Liettuan kaiku) estääkseen sitä tavoittamasta laajempaa yleisöä. Vilnan konferenssi päätti myös perustuslakia säätävän kokouksen perustamisesta niin pian kuin mahdollista.
Rakenne ja jäsenyys

Liettuan neuvoston 20 jäsentä olivat eri ikäisiä (nuorin 25-vuotias ja vanhin 66), he edustivat eri ammatteja, yhteiskuntaluokkia ja poliittisia näkemyksiä. Jäsenistä kahdeksan oli lakimiehiä, neljä pappia, kolme agronomia, kaksi liikemiestä, yksi lääkäri, yksi kustantaja ja yksi insinööri.
Liettuan neuvoston jäsenten enemmistö oli poliittisesti oikealla, vain kaksi jäsenistä kuului sosiaalidemokraatteihin. Jäsenistä kahdeksan olivat kristillisdemokraatteja ja seitsemän sitoutumattomia. Kaikki paitsi yksi jäsenistä oli korkeasti koulutettuja ja kaikki olivat monikielisiä puhuen liettuan lisäksi venäjää ja useimmat myös puolaa ja saksaa. Neuvoston viimeinen elossa ollut jäsen, Aleksandras Stulginskis, kuoli syyskuussa 1969.
Neuvoston ensimmäisessä kokouksessa 24. syyskuuta Antanas Smetona äänestettiin neuvoston puheenjohtajaksi. Puheenjohtaja, kaksi varapuheenjohtajaa ja kaksi sihteeriä muodostivat puhemiehistön. Varapuheenjohtajat ja sihteerit vaihtuivat moneen kertaan neuvoston toimikauden aikana, mutta Smetona säilytti puheenjohtajuutensa vuoteen 1919 asti, jolloin hänet valittiin Liettuan presidentiksi. Smetonan jälkeen puheenjohtajana jatkoi Stasys Šilingas, vaikkakaan hän ei edustanut alkuperäistä jäsenistöä. Ensimmäiset jäsenmuutokset tapahtuivat 13. heinäkuuta 1918, kun kuusi uutta jäsentä otettiin jäseniksi ja neljä erosi. Keväällä 1919 neuvoston jäsenmäärä oli lähes kaksinkertaistunut.
Itsenäisyysjulistus

Pian neuvoston muodostumisen jälkeen suuria muutoksia tapahtui Venäjällä. Bolševikit nousivat valtaan Lokakuun vallankumouksessa ja allekirjoittivat aselevon Saksan kanssa 2. joulukuuta 1917 sekä aloittivat rauhanneuvottelut. Saksa halusi jonkinlaisen todisteen liitosta Liettuan kanssa. Niin sanotussa Berliinin protokollassa Saksa tarjosi Liettuan itsenäisyyden tunnustamista jos Liettua hyväksyi muodostettavaksi pysyvän valtioliiton Saksan kanssa sisältäen muun muassa sotilaallista yhteistyötä, yhteisen kauppaliikenteen, yhteisen tullin ja valuutan. Neuvosto hyväksyi protokollan sillä ehdolla, että Liettua saisi päättää sisäisistä asioistaan ja ulkopolitiikastaan. Saksa ei kuitenkaan hyväksynyt ehtoa. 11. joulukuuta neuvosto antoi päätöslauselman, jossa pysyvän liiton muodostaminen Saksan kanssa hyväksyttiin pohjautuen neljään yleissopimukseen. Neuvoston jäsenistä vain viisitoista äänesti päätöslauselman puolesta, mutta kaikki 20 jäsentä allekirjoittivat sen.
Saksa rikkoi lupauksensa eikä tunnustanut Liettuan itsenäisyyttä. Liettuan delegaatiota ei myöskään kutsuttu Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin. Tämän seurauksena liettualaiset hylkäsivät joulukuun 11. päätöslauselman. Saksalaismielisenä pidetty päätöslauselma esti Liettuaa solmimasta diplomaattisia suhteita Saksan vihollisten Ison-Britannian, Ranskan ja Yhdysvaltain kanssa. 8. tammikuuta samana päivänä kuin Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson antoi neljäntoista kohdan ohjelmansa, Liettuan neuvosto ehdotti muutoksia joulukuun 11. päivänä annettuun päätöslauselmaan vaatien perustuslakia säätävän kokouksen perustamista. Saksalaiset hylkäsivät ehdotetut muutokset ja ilmoittivat neuvoston tarkoituksena olevan vain neuvoa-antavien toimien laatiminen. Saksa hajotti neuvoston, ja osa jäsenistä pakotettiin eroamaan. 16. helmikuuta neuvosto, johdossa tilapäisesti Jonas Basanavičius, päätti julistaa uuden itsenäisyysjulistuksen, jossa ei mainittaisi mitään erityistä suhteessa liittoon Saksan kanssa. Uusi itsenäisyysjulistus jätettiin perustuslakia säätävän kokouksen päätettäväksi.lähde?
Itsenäisen valtion perustaminen

Saksa ei ollut tyytyväinen uuden itsenäisyysjulistuksen syntyyn ja vaati Liettuan neuvostoa palaamaan joulukuun 11. päivän päätöslauselmaan. 3. maaliskuuta Saksa ja Neuvosto-Venäjä allekirjoittivat Brest-Litovskin rauhan. Rauhassa ilmoitettiin, että Baltian maat (mukaan lukien Liettua) olivat Saksan etupiiriä ja Neuvosto-Venäjä luopui kaikista vaatimuksistaan niihin liittyen. 23. maaliskuuta Saksa tunnusti itsenäisen Liettuan, mutta tunnustus pohjautui joulukuun 11. päivän päätöslauselmaan. Kuitenkin mikään ei käytännössä muuttunut Liettuassa tai neuvoston asemassa; Saksa esti kaikenlaiset yritykset muodostaa hallitus. 4. kesäkuuta neuvosto ehdotti Urachin herttuan Wilhelmin valitsemista Liettuan kuninkaaksi. Wilhelm hyväksyi tarjouksen ja hänet äänestettiin Liettuan kuninkaaksi 13. heinäkuuta 1918. Päätös kuningaskunnasta oli erittäin kiistanalainen neuvostossa ja neljä jäsentä jättäytyi protestiksi pois äänestyksestä.
Saksa ei tunnustanut Liettuan uutta kuningasta eikä kuningaskuntaa ja suhde Liettuan neuvostoon säilyi jännittyneenä. Saksa ei antanut neuvostolle mahdollisuutta antaa ehdotuksia Saksan ja Liettuan välisestä valtionrajasta, perustaa suurlähetystöä Berliiniin tai perustaa pysyvää hallinnollista järjestelmää. Tilanne muuttui, kun Saksassa tapahtui Saksan vallankumous ja Saksan hävittyä ensimmäisen maailmansodan syksyllä 1918. Saksa ei pystynyt enää sanelemaan ehtoja Liettualle. 2. marraskuuta Liettuan neuvosto hyväksyi ensimmäisen väliaikaisen perustuslain. Päätös Liettuan kuningaskunnasta ja kuninkaasta peruttiin. Hallituksen muodostaminen annettiin kolmihenkisen puheenjohtajiston muodostettavaksi, jota johti Augustinas Voldemaras. Liettuan ensimmäinen hallitus muodostettiin 11. marraskuuta 1918, samana päivänä Saksa allekirjoitti Compiègnen aselevon. Liettuan neuvosto aloitti armeijan, poliisin, kuntien ja muiden laitosten muodostamisen.
Liettuan neuvosto siirtyi 2. tammikuuta 1919 Kaunasiin, koska saksalaiset joukkojen vetäydyttyä Vilnasta sitä lähestyi Puna-armeija ja muita kommunistisia joukkoja. Puna-armeijan hyökkäys Liettuaan johti Liettuan itsenäisyyssotien syttymiseen. 4. huhtikuuta toinen väliaikainen perustuslaki hyväksyttiin luoden Liettuan presidentin viran. Neuvoston puheenjohtajana Antanas Smetonasta tuli maan ensimmäinen presidentti. Saksalaiset joukot poistuivat Liettuasta heinäkuuhun 1919 mennessä. Sotien ja muun kuohunnan keskellä Liettuan perustuslakikokous pidettiin vasta vuoden 1920 keväällä. Liettuan neuvosto lakkautti toimintansa 15. toukokuuta 1920.lähde?
Neuvoston 20 alkuperäistä jäsentä
Liettuan itsenäisyysjulistus 16. helmikuuta 1918
Genre

Genre ([genre] tai [žãr]; ransk. genre, ’laatu, laji, suku’; genre artistique ’taidelaji’) eli lajityyppi tai laji tarkoittaa jonkin taiteenalan laatua, lajia, luokkaa, tyyppiä tai esitystapaa.
Genren kriteerit ovat tavallisesti väljiä. Niitä laaditaan kategorisoinnin tai lajittelun takia. Esimerkiksi videopelien lajityyppejä erottelemalla voidaan päästä käsitykseen alan kokonaisuudesta ja eri keinoista. Kaikilla aloilla on myös arvosteltu genre-ajattelua jäykäksi, koska yksi laji saattaa sisältää osia useista muista. On tavallisesti vaikea päästä yksimielisyyteen lajien tunnusmerkeistä.
Eri taiteenalojen historiassa joinakin aikoina saatetaan korostaa genrerajoja, kun taas joinakin aikoina niistä on pyritty pois. Esimerkiksi 1950-luvulla maalaustaiteen ja julisteen väliset rajat olivat selkeitä, kun taas pop-taiteen myötä 1960-luvulla ne olivat matalia, kuten julistetaiteen syntyaikoinakin 1800-luvun lopulla. Usein sekä jonkin taiteenlajin sisäiset rajat että eri taiteiden väliset rajat ovat madaltuneet.
Taiteiden genret > Maalaustaiteen genret

Maalaustaiteessa genre tarkoittaa yleismerkityksessä taiteenlajia. Tavallisesti kuvataiteen genret erotellaan formaatin tai tyylin avulla. Genremaalaus on myös sama kuin laatukuva tai laatumaalaus.
Ranskan taideakatemia esitti 1600-luvulla maalaustaiteen genrehierarkian, jossa akateemisen taiteen lajit ovat keskeisessä asemassa. Teosten aiheet tai sisällöt oli hierarkkisesti jaettu viiteen luokkaan. Arvostetuimman luokan muodostivat historiamaalaukset, joita seurasivat muotokuvat, genremaalaukset, maisemat ja asetelmat. Kolme viimeistä luokkaa oli arvostukseltaan suurin piirtein samanarvoisia, mutta muotokuvan arvostus määräytyi kuvattavan henkilön arvon mukaan. Lisäksi käytännöllisesti katsoen kaikki uskonnolliset maalaukset kuuluivat historiamaalausten luokkaan.
Maalaustaiteen genrehierarkia alkoi menettää merkitystään 1800-luvun lopulla. Maisemamaalaus nousi merkittäväksi genreksi 1800-luvulla. Myös asetelmamaalauksesta, joka oli ollut aikaisemmin hierakian alimpana, tuli suosittu aihe impressionistimaalareille ja myös modernismin avantgarde-suuntauksille, kuten kubismille.
Vanhan maalaustaiteen genret
Historiamaalaus  Laatukuva- eli genremaalaus  Muotokuva  Maisemamaalaus  Asetelma
Taiteiden genret > Musiikin genret

Musiikin genre määräytyy yleensä ensisijaisesti musiikin tyylin mukaan, mutta lajittelu perustuu usein myös alueeseen, aikakauteen, soitinkokoonpanoon, käyttötarkoitukseen tai näiden yhdistelmiin. Musiikki voidaan jakaa karkeasti taidemusiikkiin, populaarimusiikkiin ja kansanmusiikkiin.
Länsimaisen taidemusiikin, niin sanotun klassisen musiikin, alalajeja ovat esityskokoonpanon perusteella jaoteltuna esimerkiksi sinfonia ja kamarimusiikki, käyttötarkoituksen perusteella kirkkomusiikki ja orkesterimusiikki tai aikakauden perusteella barokkimusiikki, klassismin musiikki ja romantiikan musiikki.
Populaarimusiikin alagenrejä ovat esimerkiksi pop, rock, metal, soul, discomusiikki, folk, blues, jazz, iskelmä, tekno,  ja trance.
Kansanmusiikki voidaan jaotella eri kansallisuuksien, alueiden ja etnisten ryhmien mukaan suomalaiseen kansanmusiikkiin, Itä-Euroopan juutalaisten kletzmer-musiikkiin jne.
Taiteiden genret > Kirjallisuuden genret

Kirjallisuus on perinteisesti jaettu kolmeen laajaan lajityyppiin, lyriikkaan, proosaan ja draamaan. Jaottelu periytyy Aristoteleen Runousoppi-teoksesta, jossa hän tosin jakaa kirjallisuuden lyriikkaan, epiikkaan ja draamaan, sillä proosan lajityyppi ei ollut vielä kehittynyt.
Myöhemmin kirjallisuuden genreistä on kirjoittanut muun muassa Alastair Fowler teoksessaan Kinds of Literature (1982), joka on nykyisen genreteorian perusteoksia. Siinä Fowler erottaa kirjallisuuden historiallisen lajin, alalajin, tyylilajin eli moodin sekä rakennetyypin toisistaan. Tässä teoriassa historiallisia lajeja ovat esimerkiksi salapoliisikertomus, tieteiskertomus, romanssi ynnä muut. Alalaji puolestaan on tietyn lajin piiriin kuuluva laji, joka lisää vähintään yhden sisällöllisen piirteen lajin valikoimaan. Esimerkiksi kovaksikeitetty dekkari on salapoliisikertomuksen alalaji. Tyylilaji eli moodi taas voi vaihdella teoksen sisällä, niin että teos voi olla lajiltaan vaikkapa tragikomedia, mutta sen tiettyjen jakson moodina voi olla pastoraali.
Taiteiden genret > Elokuvien genret

Myös elokuvat voidaan luokitella niiden tyypillisten ominaisuuksien mukaan eri lajeihin. Genren käsitettä käyttävät sekä elokuvan tuotanto, markkinointi, että tutkimus.
Elokuvan genrejä ovat esimerkiksi kauhu, trilleri, komedia ja draama. Niiden tarkoitus on ilmaista katsojalle elokuvan tyylilaji. Nykyisin on tarjolla on myös välimuotoja päägenreistä, esimerkiksi draamakomedia ja kauhukomedia. Nämä välimuodot kertovat, että elokuva on koominen, vaikka säilyttää alkuperäisen genrensä.
Elokuvatutkimuksessa elokuvan lajia ja tyylillisiä piirteitä on tutkittu myös moodin käsitteen avulla. Elokuvatutkija David Bordwell erottaa esimerkiksi valtavirtaelokuvan ja avantgarden omiksi kerronnan moodeikseen.
Taiteiden genret > Valokuvan genret

Termille genre ei ole vakiintunut yhtä käyttötapaa valokuvatutkimuksissa ja -käytännöissä. Kaksi keskeisintä käyttötapaa ovat olleet aiheluokittelu ja valokuvan käytännön tai käyttötarkoituksen pohjalta tyypittely. Valokuvia on lajiteltu aiheiden pohjalta esimerkiksi maisema-, alaston-, muoti-, still life- ja katuvalokuviin. Eriävien käytäntöjen tai käyttötarkoitusten perusteella valokuvat on lajiteltu esimerkiksi lehti-, mainos- ja taidevalokuviin. Esimerkiksi lehtivalokuvat eli journalistiset valokuvat on edelleen tyypitelty muun muassa uutis-, henkilö- ja kuvitusvalokuviin. Alatyypittelyt ovat tosin vaihdelleet suuresti. Esimerkiksi lehtivalokuvien alatyypeiksi on mainittu myös urheilu-, muotokuva- ja feature-valokuvat sekä kovat uutisvalokuvat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Genre Wikimedia Commonsissa