stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiuas
Kiuasmalleja

Aitokiuas on puulla lämmitettävä kertalämmitteinen ulossavuava saunan kiuas. Kiukaan ominaisuuksiin kuuluu suuri eristetty kivitila, jonka ansiosta kiuas pysyy käyttövalmiina useita tunteja, jopa illasta aamuun. Kiukaassa savu kiertää kivipesässä kuten perinteisessä savusaunassa, savukaasut johdetaan kuitenkin hormiin. Aitokiuas lukeutuu kertalämmitteisiin pönttökiukaisiin, mutta eroaa varsinaisesta pönttökiukaasta lämpöeristetyn vaippansa ansiosta. Kiuastyypin on kehittänyt rakennusneuvos Jalo Syvähuoko.
Avorakenteinen verkkokiuas on IKI-kiuas Oy:n Jouni Kerrmanin 1990-luvun lopulla kehittämä jatkuvalämmitteinen saunan kiuas. RST-verkkovaipan ansiosta ilma kiertää kivien välissä. Puukiukaissa kivet ympäröivät tulipesää joka puolelta, ja vaippa kivineen ympäröi myös liitosputkea savuhormiin, jolloin myös liitosputkesta saadaan lämpöä varattua kiviin. Puulämmitteisessä kiukaassa ei ole arinaa eikä tuhkaluukkua. Sähkölämmitteisessä verkko- tai kivikiukaassa vastukset lämmittävät vastaavasti kaikkia kiviä koko kiukaan pituudelta alhaalta aina kiukaan yläreunaan asti. Kiukaita on sähkö- ja puulämmitteisiä. Nykyisin myös useilla muilla kiuasvalmistajilla on mallistoissaan verkkovaippaisia kiukaita.
Läpivirtauskiuas on puuta polttava jatkuvalämmitteinen kiuas. Kiukaan rakenne poikkeaa perinteisestä tulipesän sivujen ulkopuolella, läpivirtauskanavan päässä olevien vastavirtapalotilojen osalta ja kivitilan läpi johdetun ilmankierron osalta. Rakenteen avulla päästään pienempiin pienhiukkaspäästöihin ja taloudellisempaan polttoon. Kiuas imee ilmaa pohjasta ja puhaltaa kivitilan läpi, sekoittaa korvausilmaa hengitysilmaan, nopeuttaa löylyhuoneen lämpenemistä. Kiukaan on kehittänyt lahtelainen Reijo Vierimaa, joka aloitti kiukaitten kehittelyn 1960-luvulla. Mallia markkinoidaan Sydänkiukaan nimellä. Mallilla on useita patentteja.
Kiukaita valmistaa Suomessa parikymmentä yritystä.
Kiukaan lämmitysteho

Kiukaan riittävä lämmitysteho määritellään yleensä löylyhuoneen tilavuus ja pintamateriaalit huomioiden. Kiuasvalmistajat ilmoittavat usein kiukaittensa soveltuvuuden löylyhuoneen suurimman ja pienimmän tilavuuden mukaisesti. Kun tilan seinät ja katto ovat hyvin lämpöeristettyä materiaalia ja ilmanvaihto on tavanomaiseen tapaan toteutettu, voidaan kiukaan valmistajan ilmoittamia löylyhuoneen ohjeellisia tilavuusrajoja pitää sopivana mitoituksen lähtökohtana. Jos löylyhuoneessa on voimakkaasti lämpöä pois johtavia pintoja, tulisi neliömetri tällaista pintaa huomioida kiukaan tehontarpeessa noin kuutiometrin lisätilavuutta vastaavaksi. Voimakkaasti lämpöä johtavia pintoja saunassa ovat usein kiviseinät, ikkunat ja lasiovet.
Kiukaan energiankulutuksen kannalta sillä ei ole merkitystä viskooko kiukaalle kylmää vai kuumaa vettä, ellei vesi ole todella kylmää ja sitä heitetä kiukaalle jatkuvasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiuas Wikimedia Commonsissa
Helamaa, Erkki: Kiuas: Saunan sydän. Helsinki: Rakennustieto, 1999.
Sauna
| --- | --- |
Saunakylpy eri kulttuureissa:   Suomalainen sauna  Banja  Turkkilainen sauna  Hikimaja  Temascal  Laconicum  Sentō 
Kiuas:   Savusaunan kiuas  Aitokiuas  IKI-kiuas  Läpivirtauskiuas 
Saunominen:   Löyly  Vasta  Lauteet  Istuinalunen  Avantouinti 
Saunarakennus:   Historialliset saunatyypit  Savusauna  Rantasauna  Talosauna  Huoneistosauna  Kylpyhuonesauna  Metsäsauna  Autosauna 
Saunakulttuuri:   Yleinen sauna  Homosauna  Täisauna  Kelluva sauna  Saunomisen maailmanmestaruuskilpailut  Uunissa saunominen 
Suomalainen sauna
Sauna kansanperinteessä:   Juhannussauna  Joulusauna  Morsiussauna  Saunatonttu 
Sauna kulttuurissa ja taiteessa:   Suomen Saunaseura  Tamminiemen saunaseura  Sauna – puhtaasti suomalainen  Saunassa  Miesten vuoro 
Helon ensimmäinen sähkökiuasmalli 1950-luvulta.
Lauri Koho

| Lassi Koho> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1926 Kurkijoki
Kuollut: 5. huhtikuuta 2014 (88 vuotta) Lappeenranta
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1946–1986
Komentajuudet:  Sisä-Suomen sotilaslääni (1980–81) Lounais-Suomen sotilaslääni (1981–86)
Taistelut ja sodat:  talvisota, jatkosota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  SVR 1.lk komentajamerkki SL 1.lk komentajamerkki Sotilasansiomitali Itävallan Ansioritarikunnan suuri kultainen kunniamerkki YK Päämajan mitali Ruotsin armeijan ansiomitali 
Lauri (Lassi) Anselm Koho (23. maaliskuuta 1926 Kurkijoki – 5. huhtikuuta 2014 Lappeenranta) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka palveli ison osan urastaan sotilasneuvonantajana  Yhdistyneissä kansakunnissa.
Lassi Kohon vanhemmat olivat työnjohtaja Antti Koho ja Anna o.s. Lajunen. Lassi Koho kirjoitti ylioppilaaksi Valtion Sisäoppilaitoksesta 1946 ja jatkoi saman tien Maasotakouluun 28. kadettikurssille, jossa saavutti kadettikersantin palvelusarvon ja valmistui vuonna 1947.
Talvisodassa Koho palveli vapaaehtoisena 4. Kevyessä IT-patterissa Elisenvaarassa. Jatkosodassa hän toimi niin ikään vapaaehtoisena Raskas Patteristo 15:ssä Kannaksella ja Itä-Karjalassa 1941 sekä 1942–1943 Käkisalmen Ilmasuojelupiirissä. 1944 hän suoritti  varusmiespalveluksensa 1. ilmatorjuntarykmentissä tehtävissä Helsingissä.
Valmistuttuaan Maasotakoulusta Koho toimi nuorempana upseerina ja patterin päällikkönä 1. IT-rykmentissä vuosina 1947–1956. 1956 hän suoritti jalkaväen kapteenikurssin ja opiskeli tämän jälkeen vuodet 1957–1959 Sotakorkeakoulun Maasotalinjan yleisellä osastolla. 1959–1960 hän toimi Pääesikunnan tarkastusosastolla toimistoupseerina. Kansainväliset tehtävät hän aloitti apulaissotilasasiamiehenä Lontoossa 1961–1962. Palattuaan Pääesikuntaan hän palveli toimistoesiupseerina 1962–1963. Apulaissotilasasiamiehenä Washingtonissa ja Ottawassa Koho toimi 1963–1964. Vuodesta 1964 vuoteen 1977 hän toimi YK:ssa sotilasyhteysupseerina ja sotilasneuvonantajana New Yorkissa ja Lähi-idässä. Myöhemmin hän palveli Etelä- ja Sisä-Suomen sotilaslääneissä johtotehtävissä ja vuoteen 1983 hän toimi myös Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1973 ja kenraaliluutnantiksi 1981.
Upseerin uransa ohessa Koho oli aktiivisesti mukana erilaisissa järjestötehtävissä, mm. partiopoikien toiminnassa. Reserviin siirryttyään Koho valittiin 1993 perustetun Vapaussodan Perinneliiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Aapo Kohonen

Aabraham (Aapo) Kohonen (19. maaliskuuta 1864 Puumala – 8. marraskuuta 1930) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja päätoimittaja.
Aapo Kohosen vanhemmat olivat Otto Fredrik Kohonen ja Eevastiina Nurhonen ja puoliso vuodesta 1883 Selma Johanna Wilhelmina Faasch. Jääkäriluutnantti Armas Kohonen oli heidän poikansa. Aapo Kohonen toimi kansankoulunopettajana Helsingissä 1886–1912. Hän oli Kansakoulun Lehden omistaja ja päätoimittaja 1892–1919 ja kirjankustannusyhtiö Otavan apulaisjohtaja 1910–1930. Kohosen ominta alaa oli piirustuksenopetus. Hän teki tunnetuksi piirustuksenopetuksen uusia ajatuksia julkaisemissaan kirjoissa, esimerkiksi Piirustuksen opetus kansakoulussa ja Piirustusvihkonen oppilasten käteen (1897).
Kohonen kuvitti vuodesta 1894 suomenmielistä Matti Meikäläinen -nimistä pilalehteä, jonka kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov lakkautti vuonna 1899. Kohonen osti Matti Meikäläisen vuoden 1894 lopussa. Kohoselle myönnettiin Suomen ensimmäinen kouluneuvoksen arvonimi vuonna 1924.
Kloten

| Kloten |
| --- | --- |

 vaakuna

 Koordinaatit: 47°27′N, 8°35′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Zürich
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  19,33 km²
Korkeus:  420–572 m
Väkiluku (31.12.2015):  18 452
 – Väestötiheys:  956 as./km²
Postinumero:  8302
 
 www.kloten.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kloten on kaupunki Zürichin kantonissa Bülachin hallintoalueella Sveitsin saksankielisessä osassa. Zürichin lentoasema sijaitsee pääosin Klotenissa. Kaupunki on tunnettu Kloten Flyers -jääkiekkojoukkueestaan. Klotenin asukasluku on vajaat 20 000.
Maantiede

Kloten sijaitsee tasankoalueella Glattjoen itäpuolella kymmenkunta kilometriä Zürichistä koilliseen. Kaupungin pinta-ala on 19,33 neliökilometriä.
Liikenne

Kloten on Bülachista Zürichiin kulkevan A51-moottoritien varrella. SBB:n rautatie Zürich–Winterthur haarautuu Klotenissa kulkien sekä Klotenin keskustan että lentoaseman kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kloten Wikimedia Commonsissa
Müller, Ueli: Kloten (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  21.8.2007. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
| n k Zürichin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Bezirk) ja kunnat (162 kpl, 1.1.2019–)
 Affoltern: Aeugst am Albis • Affoltern am Albis • Bonstetten • Hausen am Albis • Hedingen • Kappel am Albis • Knonau • Maschwanden • Mettmenstetten • Obfelden • Ottenbach • Rifferswil • Stallikon • Wettswil-am-Albis
 Andelfingen: Adlikon • Andelfingen • Benken • Berg am Irchel • Buch am Irchel • Dachsen • Dorf • Feuerthalen  • Flaach • Flurlingen • Henggart • Humlikon • Kleinandelfingen • Laufen-Uhwiesen • Marthalen • Ossingen •  Rheinau • Stammheim • Thalheim an der Thur • Trüllikon • Truttikon • Volken
 Bülach: Bachenbülach • Bassersdorf • Bülach • Dietlikon • Eglisau • Embrach • Freienstein-Teufen • Glattfelden • Hochfelden • Höri • Hüntwangen • Kloten • Lufingen • Nürensdorf • Oberembrach • Opfikon • Rafz • Rorbas • Wallisellen • Wasterkingen •  Wil • Winkel
 Dielsdorf: Bachs • Boppelsen •  Buchs • Dällikon • Dänikon • Dielsdorf • Hüttikon • Neerach • Niederglatt • Niederhasli • Niederweningen • Oberglatt • Oberweningen • Otelfingen • Regensberg • Regensdorf • Rümlang • Schleinikon • Schöfflisdorf • Stadel  • Steinmaur • Weiach
 Dietikon: Aesch • Birmensdorf • Dietikon • Geroldswil • Oberengstringen • Oetwil an der Limmat • Schlieren • Uitikon • Unterengstringen • Urdorf • Weiningen
 Hinwil: Bäretswil • Bubikon • Dürnten • Fischenthal • Gossau • Grüningen • Hinwil • Rüti • Seegräben • Wald • Wetzikon
 Horgen: Adliswil • Horgen •  Kilchberg • Langnau am Albis • Oberrieden • Richterswil • Rüschlikon • Thalwil • Wädenswil
 Meilen: Erlenbach • Herrliberg • Hombrechtikon • Küsnacht • Männedorf • Meilen • Oetwil am See • Stäfa • Uetikon am See • Zollikon • Zumikon
 Pfäffikon: Bauma • Fehraltorf • Hittnau • Illnau-Effretikon •  Lindau • Pfäffikon • Russikon • Weisslingen • Wila • Wildberg
 Uster: Dübendorf •  Egg • Fällanden • Greifensee • Maur • Mönchaltorf • Schwerzenbach • Uster • Volketswil • Wangen-Brüttisellen
 Winterthur: Altikon • Brütten • Dägerlen • Dättlikon • Dinhard • Elgg • Ellikon an der Thur • Elsau • Hagenbuch • Hettlingen • Hofstetten • Neftenbach • Pfungen • Rickenbach • Schlatt • Seuzach • Turbenthal • Wiesendangen • Winterthur • Zell
 Zürich: Zürich
Kodiak

| Kodiak |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 57°47′35″N, 152°23′39″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alaska
Piirikunta:  Kodiak Island
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,1 km²
Väkiluku:  5 581
 – Väestötiheys:  550 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-9
 
 https://www.city.kodiak.ak.us/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kodiak on kaupunki Alaskassa Kodiakinsaarella. Se on saaren suurin kaupunki.
Näkymä Kodiakiin vuonna 2021.
Kodiak on toiseksi tuottavin kalastussatama Alaskassa (Dutch Harbor/Unalaskan jälkeen) ja neljänneksi tuottavin koko Yhdysvalloissa sekä kalastuksen määrällä että arvolla mitattuna.
Vuoden 2020 väestönlaskennassa Kodiakissa asui 5 581 ihmistä. Näistä 42,1 % oli etnisesti valkoisia (”white”), 4,0 % Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia ja 45,1 % aasialaisia.
Kirjallisuutta

Bell Brian & Sherwonit Bill: Insight Guide: Alaska, s. 271-278.  APA Publications Services, 2004.  ISBN 981-4137-79-0  (englanniksi)
Alaskan osavaltio
Koalat

| Koalat |
| --- | --- |
 Koala (Phascolarctos cinereus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Metatheria
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Vombatiformes
Heimo::  Koalat Phascolarctidae  Owen, 1839
Katso myös
   Koalat Wikispeciesissä   Koalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koalat eli pussikarhut (Phascolarctidae) on harvaetuhampaisten pussieläinten lahkoon kuuluva nisäkäsheimo. Siihen kuuluu yksi hengissä säilynyt laji (koala), kuusi fossiilien perusteella hyvin tunnettua lajia, viisi vähemmän tunnettua fossiililajia sekä kaksi fossiilia, joiden taksonomiasta tieteilijät eivät ole päässeet yksimielisyyteen, mutta jotka on asetettu tähän heimoon.
Koalojen heimo on peräisin aikaiselta mioseenikaudelta.
Suvut ja lajit

Heimoon kuuluvat seuraavat suvut ja lajit:
?Suku †Cundokoala
†Cundokoala yorkensis
?Suku †Nimiokoala
†Nimiokoala greystanesi
Suku †Madakoala
†Madakoala robustus
†Madakoala wellsi
†Madakoala devisi
Suku †Litokoala
†Litokoala garyjohnstoni
†Litokoala kutjamarpensis
†Litokoala kanunkaensis
Suku †Koobor
†Koobor jimbarrati
†Koobor notabilis
Suku †Perikoala
†Perikoala palankarinnica
†Perikoala robustus
Suku Phascolarctos
†Phascolarctos maris
Koala eli pussikarhu – Phascolarctos cinereus
†Jättiläiskoala – Phascolarctos stirtoni
Aiheesta muualla

Fauna of Australia: Phascolarctidae (pdf) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q431978  Wikispecies: Phascolarctidae  ADW: Phascolarctidae  AFD: Phascolarctidae  BioLib: 33119  BOLD: 81250  CoL: 6268B  EoL: 1700  EPPO: 1PHOSF  GBIF: 9373  iNaturalist: 42981  IRMNG: 103175  ITIS: 552319  MSW: 11000003  NCBI: 38624  Open Tree of Life: 327628  Paleobiology Database: 40173  Paleobiology Database: 40173
Kohdefunktio

Kohdefunktio on optimointiteoriaan liittyvä käsite, joka tarkoittaa funktiota, jonka optimia eli minimipistettä etsitään. Kohdefunktio saavuttaa pienimmän arvonsa minimipisteessä.
Kirjallisuutta

Kaleva, Osmo: Optimointi 1.  (Opintomoniste 138)  Tampere:  TTKK, 1993.  ISBN 951-722-073-1
Koijärven kirkko

| Koijärven kirkko |
| --- | --- |
 Koijärven kirkko 2015
Sijainti:  Kojontie 94, Koijärvi, Forssa
Koordinaatit:  60°56′40.8″N, 023°39′22.3″E
Seurakunta:  Forssan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1922 (vihittiin kirkoksi 1923)
Suunnittelija:  Mauno Kallio
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koijärven kirkko on Forssan Koijärvellä sijaitseva puinen satulakattoinen päätytornillinen pitkäkirkko, joka rakennettiin metsänhoitaja Mauno Kallion piirustusten mukaan 1920–1922, alun perin Kojon manttaalikunnan seurantaloksi. Torni rakennukseen lisättiin 1923 ja kirkoksi se vihittiin 16. joulukuuta samana vuonna. Vihkimisen toimitti Tampereen hiippakunnan piispa Jaakko Gummerus.   Kirkkosali on yksilaivainen, sisällä on puinen tasakatto. Kirkon pinta-ala on 315 neliötä ja siinä on istumapaikkoja noin 250 hengelle. Kirkon 10-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1968. Taiteilija Elias Muukan maalaama alttaritaulu Jeesus Getsemanessa saatiin lahjoituksena 1924. Kirkon kaksi kelloa on valettu Jaroslavlissa ja ostettu Tammisaaren entisestä venäläisestä sotilaskirkosta. Molemmissa on teksti "Maa, julista suurta iloa. Kiittäkää taivaat Jumalan kunniaa". Kirkon ulkovuorausta korjattiin 1930 Ilmari Launiksen suunnitelman perusteella, ja koko rakennus peruskorjattiin 1953 Ilmari Wirkkalan suunnitelman mukaan. Kirkon ulkoseinät maalattiin vaaleiksi 1997.
Kobolttitetrakarbonyylihydridi

| Kobolttitetrakarbonyylihydridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  16842-03-8
PubChem CID:  61848 ja 521826
SMILES:  [C-]#[O+].[C-]#[O+].[C-]#[O+].[C-]#[O+].[Co]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HCo(CO)4
Moolimassa:  171,978 g/mol
Sulamispiste:  –33 °C
Kiehumispiste:  47 °C
Liukoisuus veteen:  Liukenee vähäisessä määrin veteen
Kobolttitetrakarbonyylihydridi (HCo(CO)4) on metallikarbonyyliyhdisteisiin kuuluva koboltin organometalliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kobolttitetrakarbonyylihydridi on väritöntä tai keltaista pahanhajuista sekä myrkyllistä nestettä. Myrkyllisyydeltään se on verrattavissa nikkelikarbonyyliin. Yhdiste haihtuu suhteellisen helposti ja kaasumaisena on väritöntä. Kobolttitetrakarbonyylihydridin rakenteessa kobolttiin on sitoutunut ligandeiksi neljä hiilimonoksidimolekyyliä ja vetyatomi. Aine on suhteellisen epästabiili ja alkaa hajota jo matalissa lämpötiloissa dikobolttioktakarbonyyliksi ja vedyksi. Kobolttitetrakarbonyylihydridi liukenee hieman veteen ja on voimakkaasti hapan muodostaen vesiliuokseen tetrakarbonyylikoboltaatti-ioneja.
Valmistus ja käyttö

Kobolttitetrakarbonyylihydridiä valmistetaan yksinkertaisimmin tetrakarbonyylikobolteettisuolan, esimerkiksi kaliumtetrakarbonyylikoboltaatin ja proottisen hapon välisellä reaktiolla. Yhdistettä voidaan valmistaa myös dikobolttioktakarbonyylistä tai kobolttisuoloista, mutta nämä reaktiot tarvitsevat usein korkean lämpötilan ja korkean hiilimonoksidin ja vedyn paineen. Dikobolttioktakarbonyyli voidaan pelkistää kobolttitetrakarbonyylihydridiksi natriumamalgaamin avulla. Yhdistettä valmistetaan yleensä tarvittava määrä juuri ennen käyttöä eikä sitä varastoida.
Kobolttitetrakarbonyylihydridiä voidaan käyttää katalyyttinä hydroformyloinneissa ja hydroesteröinneissä.
Kobolttinitraatti

| Kobolttinitraatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10141-05-6
PubChem CID:  25000
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Co(NO3)2
Moolimassa:  182,95 g/mol
Ulkomuoto:  Punainen kiteinen aine
Sulamispiste:  100–105 °C (kidevedetön hajoaa)
Tiheys:  2,49 g/cm3 (kidevedetön)  1,87 g/cm3 (heksahydraatti)
Liukoisuus veteen:  133,8 g/100 ml (0 °C, heksahydraatti)  217 g/100ml (90 °C, heksahydraatti)
      
Kobolttinitraatti eli kobolttidinitraatti (Co(NO3)2) on koboltti- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään elektroniikka- ja keramiikkateollisuudessa sekä reagensseina muiden yhdisteiden valmistuksessa sekä analytiikassa.
Ominaisuudet

Kobolttinitraatti esiintyy usein kidevedellisessä muodossaan heksahydraattina Co(NO3)2·6H2O (CAS-numero 10026-22-9), joka on kiteistä punaista ainetta. Kuumennettaessa se muuttuu 55 °C trihydraatiksi ja sulaa samalla. Edelleen kuumennettaessa syntyy kobolttinitraattimonohydraattia. Yhdiste liukenee hyvin veteen sekä orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin ja asetoniin. Muiden nitraattien tavoin kobolttinitraatti on voimakas hapetin.
Kidevedettömillä kobolttinitraattikiteillä on trigonaalinen alkeiskoppi. Jokaiseen koboltti-ioniin on kiinnittynyt kuusi eri nitraatti-ionia yhdestä happiatomistaan. Jokainen nitraatti-ioni on siis sitoutunut kolmeen eri koboltti-ioniin. Tämän rakenteen muoto on vääristynyt oktaedri.
Valmistus ja käyttö

Kobolttinitraattia tuotetaan metallisen koboltin, kobolttikarbonaatin tai kobolttioksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla.
Kobolttinitraattia käytetään elektroniikkateollisuudessa ja sitä lisätään nikkeli-kadmium-paristoihin, sitä käytetään myös keramiikan värjäykseen, kobolttiväriaineiden tuotannossa, analyyttisenä reagenssina sekä B12-vitamiinin synteesissä.
Malli kobolttinitraatin kiderakenteesta
Kobolttifluoridi

| Kobolttifluoridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10026-17-2
PubChem CID:  24820 ja 10219383
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CoF2
Moolimassa:  96,93
Ulkomuoto:  Vaaleanpunainen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 127 °C
Kiehumispiste:  1 739 °C
Tiheys:  4,43 g/cm3C
Liukoisuus veteen:  13,6 g/l (25 °C)
Kobolttifluoridi eli koboltti(II)fluoridi tai kobolttidifluoridi (CoF2) on koboltti- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden kobolttiyhdisteiden valmistamiseen ja katalyyttinä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kobolttifluoridi on vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Kobolttifluoridi liukenee veteen ja hyvin happoliuoksiin. Magneettisilta ominaisuuksiltaan se muistuttaa rauta(II)fluoridia. Kidevedettömän kobolttifluoridin lisäksi tunnetaan myös kolme kidevedellistä muotoa, jotka ovat dihydraatti (CoF2·2H2O), trihydraatti (CoF2·3H2O) ja tetrahydraatti (CoF2·4H2O). Nämä ovat väriltään punaisia kiteisiä aineita.
Valmistus ja käyttö

Kidevedetöntä kobolttifluoridia valmistetaan vedettömän vetyfluoridin ja kobolttikarbonaatin välisellä reaktiolla. Kidevedellisiä muotoja voidaan valmistaa liuottamalla kobolttikarbonaattia, -hydroksidia tai -oksidia vetyfluoridin vesiliuokseen ja haihduttamalla vesi pois.
Kobolttifluoridista valmistetaan muita kobolttiyhdisteitä, esimerkiksi koboltti(III)fluoridia. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisten yhdisteiden fluorausreaktioissa.
Kivistö (Vantaa)

| Kivistö |
| --- | --- |
 Topaasiaukio
 Kaupungin kartta, jossa Kivistö korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Kivistön suuralue
Kaupunginosa nro:  23
Pinta-ala:  7,0 km² 
Väkiluku:  11 125 (31.12.2023)
Työpaikkoja:  7 098 kpl   (31.12.2017)
Postinumero(t):  01700, 01730, 01750
Lähialueet:  Keimola, Lapinkylä, Luhtaanmäki, Piispankylä, Seutula
Kivistö on runsaan 8 000 asukkaan kasvava kaupunginosa Vantaalla, Hämeenlinnanväylän itäpuolella Kivistön suuralueella. Kaupunginosaan kuuluu myös Kanniston pientaloalue sekä pohjoisosassa vanha Keimolan (Käinby) kyläasutus ja Linnan kartano. Kaupunginosan läpi kulkee Keimolantie (entinen Vanha Nurmijärventie).
Kaupunginosa rajautuu nykyisin etelässä Tikkurilantiehen, lännessä Hämeenlinnanväylään ja pohjoisessa Vantaanjokeen. Idässä raja kulkee Riipiläntien länsipuolella.
Historiaa > 1950-luku

Vanhan Kivistön ja Kanniston omakotialueet ovat peräisin 1950-luvulta. Tontit lohkottiin (1951–1952) pääosin Stenbackan ja Byändan-tilan maista Omakiinteistö Oy:n toimesta.
Alussa Kivistöön ei saatu sähköjä laisinkaan, ettei se häiritsisi lähellä olevaa radioasemaa, jonka kautta pidettiin yhteyttä suomalaisiin rahtilaivoihin maailman merillä. Kyläläiset valittivat ja taistelivat asiasta peräti kolme vuotta, ja lopulta sähköt saatiin. Kylää sanottiinkin "Öljylamppukyläksi"
Ensimmäinen kauppa oli "Naskalin kauppa" joka rakennettiin 1954. Sitä pitivät Hely ja Soini Naskali. Kaupasta sai muun muassa rakennustarvikkeita ja lamppuöljyä.
Kauppa sijaitsi Vanha Nurmijärventie 156:ssa. Puinen rakennus on yhä jäljellä.
Historiaa > 1960-luku

Asukkaita saapui yhä enemmän ja Kivistö sai oman koulun 1961. Helsingin pitäjän seurakunta osti alueelta tontin 1963 ja vuonna 1967 aktiivisten ihmisten toiminnalla valmistui Kivistön kirkko. Elintarvikekauppoja oli kaksi: Elanto (1965) ja K-valinta Viljanen. Muita olivat muun muassa Posti, Nurmijärven Osuuspankin sivukonttori, Keimolan sähkö oy, kangaskauppa ja kioski. Ensimmäinen päiväkoti alueelle valmistui 1973.. Valokuvauspalveluita tarjosi W. Illman Koulutie 13:ssa (nyk. Liusketie).