stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kim Seong-eun

Kim Seong-eun on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Kim Seong-eun, eteläkorealainen nyrkkeilijä
Kim Seong-eun, eteläkorealainen vesipalloilija
Kim Seong-eun, eteläkorealainen maahockeypelaaja
Kim Seong-eun, eteläkorealainen taitouimari
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kim Seong-Eun”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Keijo Virtanen

Keijo Virtanen Turun Kirjamessuilla 2010.
Keijo Aarre Virtanen (s. 28. elokuuta 1945 Naantali) on suomalainen kulttuurihistorioitsija. Hän toimi vuodesta 1997 vuoteen 2012 Turun yliopiston rehtorina.
Hänet valittiin yliopiston rehtoriksi viisi kertaa, ja kautensa päättyessä hän oli hoitanut tehtävää 15 vuoden ajan. Hän on Turun yliopiston pitkäaikaisin rehtori. Virtasen toimikausi päättyi 31. heinäkuuta 2012.
Virtanen on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2000 lähtien.
Ura

Keijo Virtanen on työskennellyt Turun yliopiston palveluksessa vuodesta 1969 alkaen tutkimusapulaisena, assistenttina ja virkaa toimittavana apulaisprofessorina yleisen historian oppiaineessa. Vuodesta 1983 hän toimi kulttuurihistorian virkaa toimittavana professorina. Kulttuurihistorian professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1990. Turun yliopiston vararehtorina Virtanen toimi vuosina 1993–1997. Hän on työskennellyt myös Suomen Akatemian tutkimusassistenttina ja nuorempana tutkijana vuosina 1976 sekä 1978-1982.
Keijo Virtanen oli Viron kunniakonsulina Turussa ja Varsinais-Suomessa vuosina 2001-2020. Hän oli Siirtolaisuusinstituutin hallintoneuvoston (aik. valtuuston) puheenjohtaja vuosina 2000-2021.
Virtanen on liettualaisen Klaipėdan yliopiston kunniatohtori (2001), virolaisen Tarton yliopiston kunniatohtori (2003) sekä kanadalaisen Lakeheadin yliopiston kunniatohtori (2016). Hänelle on myönnetty sekä Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan että Suomen Leijonan Ritarikunnan komentajamerkit sekä muita huomionosoituksia kotimaan lisäksi Virosta, Italiasta ja Venäjältä. Hänet valittiin Turun yliopiston ylioppilaskunnan kunniajäseneksi 2012.
Virtanen on toiminut lukuisien kotimaisten ja ulkomaisten tieteellisten ja muiden organisaatioiden puheenjohtajana ja jäsenenä, mm. valtion tutkimus- ja innovaationeuvoston (aik. tiede- ja teknologianeuvosto) jäsenenä 2002-2005 sekä 2007-2011, TS-yhtymän hallintoneuvoston puheenjohtajana 2001-2015 sekä Journal of American Historyn Suomen toimittajana 1992-2009.
Koulutus ja tieteellinen työ

Keijo Virtanen valmistui ylioppilaaksi Naantalin Yhteiskoulusta vuonna 1964 sekä filosofian kandidaatiksi 1972, filosofian lisensiaatiksi 1977 ja filosofian tohtoriksi 1980 Turun yliopistosta. Hän työskenteli tutkimusassistenttina Michiganin yliopistossa 1974-1975 sekä samassa yliopistossa Fulbright-tutkijana 1988-1989. Hän on tehnyt lukuisia tutkimusmatkoja etenkin Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.
Hänen julkaistut tutkimuksensa ovat keskittyneet valtamerten takaiseen siirtolaisuuteen ja etnisyyteen, Yhdysvaltojen ja Kanadan historiaan ja yhteiskuntaan, amerikkalaisen kulttuurin vaikutuksiin Euroopassa ja Suomessa, Euroopan integraatioprosesseihin, kulttuurihistorian metodologisiin kysymyksiin sekä yliopisto- ja tiedepolitiikkaan.
Aiheesta muualla

Kuka kukin on (Who's Who in Finland) 2015
Turun Ylioppilaslehti 8/2012 ja 14/2012
https://www.utu.fi/fi/Yliopisto/historia/historia/Sivut/keijo-virtanen.aspx (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Keijo Paunio | Turun yliopiston rehtori 1997–2012 | Seuraaja: Kalervo Väänänen |
Kengo Nakamura

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 31. lokakuuta 1980 (ikä 43)
Syntymäpaikka:  Kodaira, Tokio, Japani
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 senttimetriä
Seura
Seura:  Kawasaki Frontale
Pelinumero: 14
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003– |  Kawasaki Frontale | 281 | (41) |
Maajoukkue
| 2006– |  Japani | 66 | (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. kesäkuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 15. kesäkuuta 2013.
Kengo Nakamura (jap. 中村 憲剛, Nakamura Kengo; s. 31. lokakuuta 1980) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa japanilaista Kawasaki Frontalea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Nakamura on edustanut koko ammattilaisuransa ajan Kawasaki Frontalea.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2006 | 3 | 1 |
| 2007 | 13 | 0 |
| 2008 | 13 | 2 |
| 2009 | 12 | 2 |
| 2010 | 11 | 0 |
| 2011 | 4 | 1 |
| 2012 | 7 | 0 |
| 2013 | 5 | 0 |
| Yhteensä | 68 | 6 |
Aiheesta muualla

Kengo Nakamuran tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2007
1 Kawaguchi |
2 Konno |
3 Komano |
5 Tsuboi |
6 Abe |
7 Endō |
8 Hanyū |
9 Yamagishi |
10 S. Nakamura |
11 Satō |
12 Maki |
13 Suzuki |
14 K. Nakamura |
15 Mizuno |
18 Narazaki |
19 Takahara |
20 Yano |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawashima |
24 Hashimoto |
28 Ōta |
29 Inoha |
Valmentaja Osim
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Narazaki |
2 Abe |
3 Komano |
4 Tanaka |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Matsui |
9 Okazaki |
10 S. Nakamura |
11 Tamada |
12 Yano |
13 Iwamasa |
14 K. Nakamura |
15 Konno |
16 Ōkubo |
17 Hasebe |
18 Honda |
19 Morimoto |
20 Inamoto |
21 Kawashima |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Okada
Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2013
1 Kawashima |
2 Inoha |
3 G. Sakai |
4 Honda |
5 Nagatomo |
6 Uchida |
7 Endō |
8 Kiyotake |
9 Okazaki |
10 Kagawa |
11 Havenaar |
12 Nishikawa |
13 Hosogai |
14 Nakamura |
15 Konno |
16 Kurihara |
17 Hasebe |
18 Maeda |
19 Inui |
20 Takahashi |
21 H. Sakai |
22 Yoshida |
23 Gonda |
Valmentaja Zaccheroni
Kerimäen rautatieasema

Kerimäen rautatieasema (lyh. Kiä) on rautatieliikennepaikka Savonlinnan Silvolassa noin 10 kilometriä Kerimäen kirkonkylältä lounaaseen. Kaikki rataosalla kulkevat Parikkalan ja Savonlinnan väliset taajamajunat pysähtyvät asemalla.
Kerimäen ratapiha kesäkuussa 2020.
Asema avattiin Elisenvaaran ja Savonlinnan välisen rataosuuden yhteydessä 1. helmikuuta 1908. Kerimäen asemarakennus on rakennettu Bruno Granholmin suunnittelemien V luokan aseman tyyppipiirustusten mukaan. Asemarakennus valmistui 1908, ja sitä laajennettiin 1947.
Asema oli alun perin nimeltään Silvola sitä ympäröivän kylän mukaisesti, mutta nimi muutettiin silloisen sijaintikunnan mukaan Kerimäeksi 29. toukokuuta 1988.
Asemalla oli 1990-luvun alkuun asti noin 10 kilometrin päässä sijaitsevan Ruokojärven kalkkikivilouhoksen kuljetuksiin liittyvää tavaraliikennettä. Lipunmyynti asemalla lakkautettiin vuonna 1999, ja miehitys loppui huhtikuussa 2007 kauko-ohjaukseen siirtymisen myötä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kerimäen rautatieasema Wikimedia Commonsissa
VR: Kerimäen rautatieasema
Vaunut.org: Kuvia Kerimäen rautatieasemalta
Kenji Yamaki

| Kenji Yamaki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. elokuuta 1964 (ikä 60) Jokohama
Kansalaisuus:   Japani
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  1982–1995
Pituus:  187 cm
Paino:  102 kg
Painoluokka:  Raskassarja
Vyöarvo:  8. dan
Aiheesta muualla
www.yamakius.com
| Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Japani.Miesten kyokushin karate.World Open  | Maa:   Japani> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1995 | avoin |  |
| Japanin avoin mestaruuskilpailut  | Japanin avoin mestaruuskilpailut  | Japanin avoin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Tokio 1989 | avoin |  |
|  Kultaa | Tokio 1994 | avoin |  |
|  Pronssia | Tokio 1986 | avoin |  |
|  Pronssia | Tokio 1988 | avoin |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Osaka 1993 | +80 kg |  |
Kenji Yamaki (s. 18. elokuuta 1964 Jokohama) on japanilainen karateka. Hän voitti aktiiviurallaan World Openin 1995 ja on kolminkertainen Japanin mestari. Yamaki on opettanut 2002 lähtien karatea Yhdysvalloissa. Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa The Punisher – Rankaisija, jossa pääosaa esitti Dolph Lundgren.
Nuoruus

Yamaki oli high schoolissa koulukiusattu ja kärsi anemiasta. Hän yritti kolmeen otteeseen itsemurhaa muun muassa aikomuksenaan hypätä talon katolta. Ollessaan 15-vuotias Yamaki oli kasvanut yli 180 senttimetriä pitkäksi, mutta painoi 54 kiloa. Hän kiinnostui sittemmin 1980 kyokushin karatesta nähdessään kotikaupungissaan Kawasakissa heidän salinsa harjoituksia. Karate auttoi Yamakia henkisesti ja hän halusi tulla maailmanmestariksi. Vuoden harjoittelun jälkeen hän kertoi kiusaamisen loppuneen.
Kilpaura

Yamaki saavutti ensimmäisen asteen mustan vyön 20-vuotiaana ja 1986 saavutti pronssia Japanin mestaruuskisoissa. Hän jatkoi menestystään 1980-luvun loppuun saakka. Yamaki selvisi ensimmäisissä MM-kilpailuissa 32 parhaan joukkoon yli 180 osallistujan joukosta. 1988 hän saavutti toistamiseen pronssia Japanin mestaruuskisoissa ja seuraavissa 1989 Yamaki voitti ensimmäisen Japanin mestaruutensa.
1990-luvulla Yamaki sijoittui jokaisessa turnauksessa kymmenen parhaan joukkoon. Hän oli 1990 Japanin mestaruuskisoissa kahdeksas ja seuraavana vuonna MM-kilpailuissa viides. Heti perään 1992 Yamaki sijoittui Japanin mestaruuskisoissa seitsemänneksi. Hän voitti 1993 Japanin raskaansarjan mestaruuden kohdattuaan loppuottelussa Kunihiro Suzukin. Yamaki otteli samana vuonna myös Japanin mestaruudesta avoimessa sarjassa, jossa hän sijoittui seitsemänneksi. 1994 Yamaki voitti uransa kolmannen Japanin mestaruuden ja samalla toisen avoimessa sarjassa käydyn mestaruuden. Hän voitti loppuottelussa edellisvuonna mestaruuden voittaneen Hajime Kazumin.
Yamaki päätti kilpauransa voitettuaan 1995 maailmanmestaruuden. Hän eteni turnauksessa viimeiselle pudotuspelikierrokselle. Yamaki voitti ensin kanadalaisen Jason Schertenkirkin, toisella kierroksella maamiehensä Taichiro Sugimuran. Tämän jälkeen hän voitti toisen maamiehensä Hiroki Kurosawan ja välierissä Tatsuya Iwasakin. Yamaki eteni tämän myötä loppuotteluun, jossa hän voitti toistamiseen Hajime Kazumin, kuten edellisvuoden Japanin mestaruuskisoissa.
Yamaki-ryu karate

Huhtikuussa 2002 Yamaki erosi Kyokushinliitosta ja perusti oman tyylisuunnan Yamaki-ryun. Hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa Yamaki on opettanut karatea yhdysvaltalaisille ja amerikanjapanilaisille Torrancessa, Kaliforniassa.
Kimi Wakitashiro

| Kimi Wakitashiro> 脇田代喜美.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kimi Wakitashiro
Syntynyt: 4. marraskuuta 1950 (ikä 73) Miyazaki, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Koripalloilija
Pituus:  177 cm
Paino:  72 kg
Maajoukkueet
:   Japani
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Japani> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kolumbia 1975 |  |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Teheran 1974 |  |  |
Kimi Wakitashiro (jap. 脇田代喜美, Wakitashiro Kimi, s. 4. marraskuuta 1950 Miyazaki) on japanilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Wakitashiro kuului Japanin naisten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa MM-hopeaa Kolumbiassa 1975. Mitali oli Tokion kesäolympialaisiin 2020 asti Japanin ainoa koripallon olympia- tai MM-mitali aikuisten tasolla. Wakitashiro kuului myös Japanin viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen Montréalin kesäolympialaisissa 1976, viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen Brasilian MM-kilpailuissa 1971 ja Aasian kisoissa 1974 kultaa voittaneeseen kokoonpanoon.
Aiheesta muualla

Kimi Wakitashiro Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Toinen profiili FIBA Archive (englanniksi)
Japanin joukkue – MM-kilpailut 1975
4 Hayashida ·
5 Furuno ·
6 Aonuma ·
7 Ōtsuka ·
8 Namai ·
9 Miyamoto ·
10 Hashimoto ·
11 Yamamoto ·
12 Kadoya ·
13 Satake ·
14 Wakitashiro ·
15 Fukui ·
Valmentaja Ozaki
Karijärv

| Karijärv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Tartumaa
Kunnat:  Elvan kunta
Koordinaatit:  58°17′49″N, 26°25′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Elva jõen valuma-alue
Tulo-oja:  Kari oja
Laskuoja:  Kari oja Keeri järveen
Järvinumero:  VEE2084300
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  32,7  m 
Rantaviiva:  5,058 km
Pinta-ala:  84  ha 
Keskisyvyys:  5,7 m
Suurin syvyys:  14,5 m
Valuma-alue:  11,1 km²
 fiKarijärv 
Karijärv  on Virossa Tartumaalla Elvan kunnassa sijaitseva luonnollinen järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 82 hehtaaria ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se sijaitsee Elvajoen länsipuolella Karijärven kylän vieressä. Järven ympäristö on alavaa metsä- ja suoaluetta, jossa asutus sijaitsee kuitenkin melko lähellä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 32,7 metriä mpy.. Siihen on johdettu parikymmentä metsä- ja suo-ojaa, joista luontainen Karioja on levein. Karioja on myös laskuojan nimi ja se laskee 1,7 kilometrin päässä Keeri järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 11,1 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 5,7 metriä ja suurin syvyys 14,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0047 kuutiokilometriä eli 4,7 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsä- ja suomaata. Järvi on autio lukuun ottamatta eteläpään kiinteistöjä.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Kenkijärvi

| Kenkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°10′55″N, 24°34′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hauhon alue (35.77)
Laskujoki:  oja Iso Roineveteen 
Järvinumero:  35.773.1.029
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,3 m  
Rantaviiva:  3,088 km  
Pinta-ala:  34,252 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKenkijärvi 
Kenkijärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Hauhon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 34 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Iso-Roineen alueeseen (35.773) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,3 metriä mpy.
Karijärvi (kaupunginosa)

| Karijärvi> Pohjois-Jaala |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Karijärvi korostettuna.
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Jaala
Kaupunginosa nro:  62
Tilastoalue nro:  62
Väkiluku:  405  (2015)
Osa-alueet:  Siikava  Hartola  Huhdasjärvi  Vesala  Siikakoski  Aurantola  Raajärvi  Uimila  Ansalahti  Paljakka  Haapalahti
Postinumerot:  47710 Jaala 47760 Huhdasjärvi   47850 Verla
Naapurikaupunginosat:  Jaalan kirkonkylä  Vekaranjärvi
Karijärvi on Kouvolan tilastoalue Jaalan suuralueella. Se sijaitsee Kouvolan pohjoisosassa, entisen Jaalan kunnan alueella. Karijärvi on Kouvolan pohjoisin tilastoalue. Karijärvellä oli 405 asukasta vuonna 2015.
Osa-alueet > Kylät

Siikava
Hartola
Huhdasjärvi
Vesala
Siikakoski
Siikaniemi
Raajärvi
Aurantola
Uimila
Rautkoski
Ansalahti
Paljakka
Palvelut > Kunnalliset ja julkiset palvelut

Siikavan uimapaikka (Iso-Ruhmas)
Uimilan uimapaikka (Karijärvi)
Huhdasjärven kylätalo
Karijärvi on erittäin harvaan asuttua, metsäistä seutua. Siellä ei sijaitse minkäänlaisia kaupallisia palveluita. Lähimmät kaupat ja mm. koulu sijaitsevat Jaalan kirkonkylällä.
Kai Kantola

| Kai Kantola |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1987 (ikä 37) North York, ON, Kanada
Kansalaisuus:   Suomi  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kaitsu, Braveheart,  Sheriffi-Kantola
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  88 kg
Pelinumero:  81
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–2023
Seurat:  Norfolk Admirals (AHL) Ilves (SML) Blues (SML) KooKoo (SML) HIFK (SML) KalPa (SML) EHC Linz (ICEHL) TPS (SML)
Kai Hannes Kantola (s. 11. syyskuuta 1987 North York, Ontario, Kanada) on amerikansuomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli lähtökohtaisesti pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Kantola osasi pelata myös keskellä. Hänet tunnettiin pelityyliltään voimahyökkääjänä. Kantola laukoi oikealta. Hän syntyi Kanadassa ja sai kiekko-oppinsa pääasiassa Yhdysvalloissa, mutta Kantola pelasi lähes koko ammattilaisuransa ajan SM-liigassa. Hän pelasi Tampereen Ilveksen, Espoo Bluesin, KooKoon, Helsingin IFK:n, Kalevan Pallon ja Turun Palloseuran joukkueissa yhteensä 601 runkosarjaottelua tehopistein 132+148=280, 36 playoff-ottelua tehopistein 8+5=13 ja kymmenen liigakarsintaottelua tehopistein 3+6=9. Kantola kuului sekä Ilveksessä että KalPassa joukkueensa kapteenistoon. Hän saavutti KalPassa Spengler Cupin voiton vuonna 2018. Kantola pelasi urallaan myös yhden kauden monikansallisen ICE Hockey Leaguen EHC Linzissä.
Ura > Seuraura > Junioriura ja yliopistovuodet

Kantola syntyi suomalaisille vanhemmille Ontarion North Yorkissa, lähellä Torontoa. Hän aloitti siellä jääkiekkoilun, kunnes Kantola muutti perheineen omien sanojensa mukaan noin 6-7-vuotiaana Yhdysvaltoihin Pohjois-Carolinan Raleighiin ja siirtyi East Coast Eaglesin joukkueeseen. Kantola pelasi siellä kevääseen 2003 saakka, jonka jälkeen hän vietti kauden 2003–2004 vaihto-oppilaana Suomessa, Lahden Kiekkoreippaan B-nuorissa.
Kaudeksi 2004–2005 Kantola palasi Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi NAHL-joukkue Fargo-Moorhead Jetsin riveihin. Hän oli siellä toisella kaudellaan 2005–2006 tehoilla 24+28=52 joukkueen toiseksi paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Vuodet 2006–2010 Kantola opiskeli Bowling Greenin osavaltionyliopistossa. Hän kävi ensimmäisen yliopistokautensa 2006–2007 aikana myös kahden Mestis-ottelun mittaisella visiitillä Suomessa ennen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuja. Kaudella 2008–2009 Kantola jakoi 12 osumallaan Bowling Greenin sisäisen maalipörssin toisen sijan Brandon Svendsenin ja David Solwayn kanssa edellään Dan Sexton. Viimeisen yliopistokautensa päätteeksi hän siirtyi amatööritryout-sopimuksella AHL-joukkue Norfolk Admiralsiin, jossa Kantola pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Ura > Seuraura > Try-outin kautta Ilvekseen

Kesäkuussa 2010 Kantola siirtyi kahden viikon mittaiselle tryoutille SM-liigajoukkue Tampereen Ilvekseen. Hänen annettiin antaa näyttöjä aina elokuun loppuun, jonka jälkeen Kantola sai vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueeseen. Aamulehden mukaan Ilves löysi hänet Facebookin välityksellä. Kantola on lisäksi joukkueen silloisen apuvalmentaja Pekka Kangasalustan vaimon pikkuserkku. SM-liigan tulokaskausi 2010–2011 toi Kantolalle 56 runkosarjaottelussa tehot 5+8=13 sekä viidessä playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Joulukuussa 2010 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Kaudella 2011–2012 Kantola teki runkosarjassa 12 tehopistettä. Hän oli kauden aikana myös yli kuukauden sivussa jalkavamman takia, jonka Kantola sai joulukuussa 2011. Ilves jäi runkosarjassa viimeiseksi ja ajautui liigakarsintoihin, joiden pistepörssin Kantola voitti tehoilla 2+4=6. Hänet palkittiin Ilveksen kauden päättäjäisissä joukkueen parhaita pelaajia valitessa pronssi-palkinnolla. Maaliskuussa 2012 Kantola teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Ura > Seuraura > Kausi 2012–2013 ja pitkä pelikielto

Lokakuussa 2012 Kantola joutui jalkavamman takia arviolta kuudeksi viikoksi sivuun jouduttuaan Kärppien Atte Ohtamaan taklaamaksi. 10. tammikuuta 2013 pelatussa ottelussa Kärppiä vastaan hän hyökkäsi Ohtamaan kimppuun. Kostoksi luonnehdittu tilanne sai alkunsa Kärppien puolustusalueella Kantolan käytettyä ensin poikittaista mailaa Ohtamaahan. Tämän jälkeen hän koukki Ohtamaata useita kertoja keskialueella. Hyökkäysalueella Kantola pudotti hanskansa, löi Ohtamaata päähän, repi hänet jäähän ja löi häntä useita kertoja erotuomarien väliintuloon saakka. Kantola sai ottelurangaistuksen, keräsi tilanteesta peräti 29 (2+2+5+20) jäähyminuuttia ja hänet asetettiin heti ottelun jälkeen väliaikaiseen pelikieltoon.
Viikko Kärppiä vastaan pelatun ottelun jälkeen Kantolalle asetettiin pitkä, yhdeksän ottelun mittainen pelikielto. Päätösharkinnassaan kurinpitoryhmä piti rangaistusta ankaroittavana seikkana sitä, että Kantola oli katsonut oikeudekseen käyttää omankäden oikeutta jäällä sekä sitä, että Kantola löi pelitilanteen ulkopuolella tappeluhalutonta ja jäässä makaavaa vastustajan pelaajaa. Rangaistusta ankaroitti myös se, että Kantola aloitti tappelun täysin tarkoituksenhakuisesti vailla mitään kunnioitusta jääkiekon ja SM-liigan sääntöjä kohtaan sekä välinpitämättömästi teon kohteena olevan pelaajan turvallisuudesta ja pelin sekä pelaajan kunnioitusta. Ennen tätä hän ehti myös kärsiä väliaikaisesta pelikiellostaan kaksi ottelua.
Kaudella 2012–2013 Kantola oli jälleen runkosarjassa viimeiseksi sijoittuneen Ilveksen parhaimmistoa sekä joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehtyään 37 runkosarjaottelussa tehot 11+11=22. Kaudella 2013–2014 Kantola nousi Ilveksen varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 19+14=33 joukkueen paras maalintekijä ja Kantola jakoi sisäisen pistepörssin toisen sijan Sami Sandellin kanssa.
Ura > Seuraura > Blues, KooKoo ja HIFK

Kaudeksi 2014–2015 Kantola siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Espoo Bluesiin. Hän aloitti kautensa väkevästi ja teki syyskuun kahdeksassa ottelussa tehot 8+4=12. Kantola palkittiin SM-liigan syyskuun 2014 kuukauden pelaajana. Pian tämän jälkeen johtaessaan koko liigan maalipörssiä hän kuitenkin sai kiekon jalkaansa ja loukkaantui. Kantolan ennustettiin olevan sivussa kuudesta kahdeksaan viikkoa. Hänen kauteensa mahtui myös yhteensä viisi ottelua poissaoloja pelikieltojen vuoksi. Kantola teki kauden aikana lopulta 39 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 12+10=22. Kesken kauden 2015–2016, lokakuussa 2015 hän palasi loppukauden kattavalla sopimuksella Bluesista Ilvekseen. Kantola nousi Ilveksessä myös kapteenistoon.
Kantola siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella KooKoohon. Hän jakoi 14 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin kärkisijaa Juha-Pekka Haatajan kanssa, kunnes siirtorajan kynnyksellä helmikuussa 2017 KooKoo kauppasi Kantolan, Jarkko Malisen ja Ryan O’Connorin loppukaudeksi Helsingin IFK:hon. Vastaavasti HIFK:sta KooKoohon siirtyi loppukauden lainasopimuksilla Panu Mieho ja Miro-Pekka Saarelainen. KooKoo-kolmikon siirron taustalla oli joukkueen alhainen sijoitus sarjataulukossa ja tilan tekeminen seuraavan kauden pelaajabudjettiin.