stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Desoksipipradroli
Historia ja käyttö

Desoksipipradrolin on kehittänyt lääkeyhtiö CIBA (nykyisin Novartis) 1950-luvulla narkolepsian ja tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriön eli ADHD:n hoitoon, mutta sen käytöstä luovuttiin sitä muistuttavan metyylifenidaatin keksimisen jälkeen. Jotkut tahot uskovat, että desoksipipradroli voisi osoittautua ADHD:n hoidossa jopa jokseenkin toimivaksi, sillä eräät yksittäishenkilöt ovat ilmoittaneet kaipaavansa pitkäkestoisempia ADHD-lääkkeitä kuin nykyään käytössä olevat metyylifenidaatti ja dekstroamfetamiini. Desoksipipradrolia ei kuitenkaan tällä hetkellä määrätä lääkkeeksi.
Päihdekäyttö

Lokakuussa 2010 desoksipipradroli nousi Suomessa uutislehtien otsikoihin kutsumanimellä Daisy. Ainetta oli esiintynyt huumausaineiden katukaupassa ja sitä oli ilmeisesti myyty "amfetamiinin kaltaisena" stimulanttina. Päihdekäytössä desoksipipradrolin suositeltu annosmäärä on n. 2–15 milligrammaa, joka on huomattavasti vähemmän kuin tavallisen katuamfetamiinin käyttöannokset. Käyttäjillä ei ollut selkeää tietoa aineen alkuperästä saatikka sen käyttömääristä, joten muutamia heistä päätyi tehohoitoon otettuaan yliannostuksen ainetta. Yliannostuksen saaneet olivat käyttäneet ainetta suonensisäisesti. Käyttäjiltä ovat pettäneet munuaiset ja sitä kautta muut sisäelimet. Poliisin mukaan Daisy aiheuttaa käyttäjissä psykoosia ja somaattisia vammoja.
Aiheesta muualla

PubChem: 2-diphenylmethylpiperidine (englanniksi)
ChemBlink: 2-Diphenylmethylpiperidine (englanniksi)
Tuhoisa Daisy-huume ehkä 50-luvun narkolepsialääkettä (Arkistoitu – Internet Archive) MTV 20.10.2010.
Desolation Street

| Desolation Street I Walk the Line |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 2005 Sound of JJ’s, Tampere
 Julkaistu: tammikuu 2006
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Juuso Nordlund & I Walk The Line
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 43.20
 Levy-yhtiö: Combat Rock Industry Gearhead Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 26.
I Walk the Linen muut julkaisut
| Badlands 2004 | Desolation Street 2006 | Diamond Eyes 2006 |
Desolation Street on I Walk The Linen tammikuussa 2006 julkaistu toinen albumi. Se nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 26. Gearhead Records julkaisi albumin Yhdysvalloissa tammikuussa 2007.
Kappaleet

Just Like the Rest – 3.28
The Man Without a Name – 3.56
Grand Collapse – 3.40
Drifter – 3.23
Dead Seeds – 3.19
World on a Pyre – 4.14
When I’m Gone – 3.59
Purity – 3.12
Where Strangers Meet – 3.44
Hollow – 3.34
Forever Nights – 3.22
Ghost on a Tightrope – 3.29
Yhdysvalloissa julkaistussa versiossa lisäksi ”When I´m Gone” -musiikkivideo
Kokoonpano

Ville Rönkkö – basso, laulu
Antti Rönkkö – kitara
Jani Koskinen – kitara
Anna Pirkola – koskettimet
Jussi Kenttämaa – rummut
+
Tiia Kosonen – taustalaulut
Kokoonpano > Tuotanto

Juuso Nordlund – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Minerva Pappi – masteroija (Finnvox)
Antti Rönkkö – kansitaide
Nina Merikallio – sisäkannen valokuva
Arvostelut

Allmusic:
Desibeli.net:
Soundi:
Eclipse (kappale)

| ”Eclipse” Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: The Dark Side of the Moon
 Julkaistu: 1973
 Tuottaja(t): Pink Floyd
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 02.04
 Levy-yhtiö: Harvest (UK)   Capitol (US)
The Dark Side of the Moonin muut kappaleet
| ”Brain Damage” (9) | ”Eclipse” (10) | ”-” - |
Eclipse on progressiivisen rock-yhtyeen Pink Floydin The Dark Side of the Moonin kymmenes ja päättävä raita, se jatkaa suoraan samalla riffillä, joka on myös aikaisemmassa kappaleessa Brain Damage.
Kappaleessa laulavat kaikki yhtyeen jäsenet ja myös albumin kappaleessa The Great Gig in the Sky laulava Clare Torry. Kappale käsittelee kuolemaa. Raita loppuu samanlaiseen sydämentykytykseen mistä albumin intro Speak to Me alkaa.
Kappaleen muusikot

Roger Waters - päälaulu, basso, nauhatehosteet
David Gilmour - kitara ja laulu
Richard Wright - urut ja laulu
Nick Mason - rummut, lyömäsoittimet, nauhatehosteet
+ taustalaulajat
Lesley Duncan
Doris Troy
Barry St. John
Liza Strike
Danilo Gallinari

| Danilo Gallinari |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Danilo Gallinari
Syntynyt: 8. elokuuta 1988 (ikä 36) Sant'Angelo Lodigiano, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
Paino:  102 kg
Nyk. joukkue:   Atlanta Hawks
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  6. varaus 2008 (New York Knicks)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2004–2005 2005–2006 2006–2008 2008–2011 2011–2017 2011 2017–2019 2019–2020 2020–:   Casalpusterlengo  Pallacanestro Pavia  Olimpia Milano  New York Knicks  Denver Nuggets  Olimpia Milano  Los Angeles Clippers  Oklahoma City Thunder  Atlanta Hawks
Maajoukkueet
2006–:   Italia
Aiheesta muualla
FIBA
Danilo Gallinari (s. 8. elokuuta 1988 Sant'Angelo Lodigiano) on italialainen koripalloilija.
Ura > Italia (2004–2008)

Gallinarin isä Vittorio Gallinari oli myös koripalloilija, mikä vaikutti hänen lajivalintaansa. Hän aloitti pelaamisen Unione Cestistica Casalpusterlengon juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2004–2005. Kauden jälkeen Olimpia Milano hankki hänet seuraansa, mutta lähetti saman tien LegADuessa pelanneeseen Pallacanestro Paviaan kehittymään. Vuonna 2006 hänet otettiin takaisin Milanoon. Kausi 2007–2008 oli hänen läpimurtokautensa Euroopassa ja hän teki 14,9 pistettä ottelua kohden Euroliigassa. Moni NBA:n scouttaajista piti häntä joukkueensa parhaana pelaajana, vaikka hän oli vasta 19-vuotias. Kauden jälkeen hänet palkittiin Euroliigan Nouseva tähti-palkinnolla. Gallinarin palkitsemista pidettiin yllättävänä, sillä hän oli ollut poissa monista peleistä, eikä ollut joukkueelle yhtä tärkeä kuin Nikola Peković, jota pidettiin varmempana palkinnonsaajana.
Ura > NBA:ssa Denverin ja New Yorkin joukkueissa (2008–2011)

Gallinari osallistui vuoden 2008 NBA:n varaustilaisuuteen, jossa New York Knicks varasi hänet kuudentena. Knicksin kannattajat eivät pitäneet Gallinarin tulosta seuraan, jolloin he alkoivat buuata varaustilaisuudessa. Vaikka Knicksin valmentaja Mike D'Antoni ja Danilo Gallinarin isä olivat vanhoja tuttuja, ei heidän ystävyytensä vaikuttanut Gallinarin varaamiseen. Hänen palkkansa Knicksissä oli 2,6 miljoonaa dollaria kautta kohden.
Gallinarin ensimmäinen kausi NBA:ssa sujui kaksijakoisesti. Kauden pistekeskiarvo oli 6,1 ja peliminuutteja tuli ainoastaan 14,7 ottelua kohden. Ennen joulua hän kärsi selkävammasta, jolloin hänen koko loppu-uransa oli vaakalaudalla. Gallinarin selkä leikattiin ja hän teki paluun pelikentille. Hän paransi tasoaan loppukaudesta ja nosti itsensä aloitusviisikkoon. Kauden 2010–2011 Gallinari aloitti Knicksissä, mutta siirtyi helmikuussa 2011 Denver Nuggetsiin.
Ura > Paluu Italiaan ja takaisin Nuggetsiin (2011–2017)

Syyskuussa 2011 Gallinari teki sopimuksen Olimpia Milanon kanssa NBA:n mahdollisen työsulun takia.
Maaliskuussa 2015 Gallinari teki Nuggetsissa 40 pistettä Orlando Magicia vastaan. Huhtikuussa hän paransi piste-ennätystään 47:ään kahden jatkoajan jälkeen tappioon päättyneessä ottelussa Dallas Mavericksia vastaan. Gallinarin pistemäärä on italialaispelaajien ennätys NBA:ssa.
Elokuussa 2015 Gallinari teki Nuggetsin kanssa monivuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Los Angeles Clippers (2017–2019)

Kesällä 2017 Gallinari siirtyi Los Angeles Clippersiin. Hän pelasi kaudella 2017–2018 runkosarjassa 21 ottelua 15,3 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla ja seuraavalla kaudella 68 ottelua 19,8 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla, mikä oli hänen NBA-uransa paras yhden kauden pistekeskiarvo. Jälkimmäisellä kaudella Gallinari pelasi myös kuusi pudotuspeliä 19,8 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Euroliigan pelaajaprofiili (englanniksi)
NBA:n pelaajaprofiili (englanniksi)
Lega Basket Serie A (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Division 1 Féminine

| Division 1 Féminine |
| --- | --- |
Laji:  Jalkapallo
Maa(t):   Ranska
Perustettu:  1974
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  Olympique Lyonnais
Eniten mestaruuksia:  Olympique Lyonnais (17)
Sarjataso:  1
Alempi taso:  Division 2 Féminine
Championnat de France de Football Féminin, yleensä Division 1 Féminine, on Ranskan korkein naisten sarjataso jalkapallossa. Ranskan jalkapalloliitto perusti sarjan 1974. Aluksi pelattiin alueellisissa lohkoissa ja mestaruus ratkaistiin pudotuspeleillä. Vuodesta 1992 lähtien sarjaa on pelattu yhdessä valtakunnallisessa lohkossa. Nykyään sarjassa pelaa 12 joukkuetta.
Joukkueet kaudella 2019–2020

| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Bordeaux
Dijon FCO: Dijon
FC Fleury 91: Fleury-Mérogis
EA Guingamp: Saint-Brieuc
FC Metz: Metz
Montpellier
Olympique Lyonnais: Lyon
Olympique de Marseille: Marseille
Paris FC: Pariisi
Paris Saint-Germain: Pariisi
Soyaux
Stade de Reims: Reims
Mestarit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1975 – Stade de Reims  1976 – Stade de Reims  1977 – Stade de Reims  1978 – AS Etroeungt  1979 – AS Etroeungt  1980 – Stade de Reims  1981 – AS Etroeungt  1982 – Stade de Reims  1983 – VGA Saint-Maur  1984 – ASJ Soyaux  1985 – VGA Saint-Maur  1986 – VGA Saint-Maur  1987 – VGA Saint-Maur  1988 – VGA Saint-Maur  1989 – CS Saint-Brieuc  |  1990 – VGA Saint-Maur  1991 – FC Lyon  1992 – FCF Juvisy  1993 – FC Lyon  1994 – FCF Juvisy  1995 – FC Lyon  1996 – FCF Juvisy  1997 – FCF Juvisy  1998 – FC Lyon  1999 – Toulouse OAC  2000 – Toulouse OAC  2001 – Toulouse OAC  2002 – Toulouse FC  2003 – FCF Juvisy  2004 – Montpellier HSC  |  2005 – Montpellier HSC  2006 – FCF Juvisy  2007 – Olympique Lyonnais  2008 – Olympique Lyonnais  2009 – Olympique Lyonnais  2010 – Olympique Lyonnais  2011 – Olympique Lyonnais  2012 – Olympique Lyonnais  2013 – Olympique Lyonnais  2014 – Olympique Lyonnais  2015 – Olympique Lyonnais  2016 – Olympique Lyonnais  2017 – Olympique Lyonnais  2018 – Olympique Lyonnais  2019 – Olympique Lyonnais  |
Duke Keats

Duke Keats
Gordon Blanchard "Duke, Iron Duke" Keats (21. maaliskuuta 1895 – 16. tammikuuta 1972) oli kanadalainen ammattimainen jääkiekkoilija. Keskushyökkääjänä pelannut Keats edusti Toronto Blueshirtsia National Hockey Associationissa (NHA), Edmonton Eskimos -seuraa Western Canada Hockey Leaguessa (WCHL) sekä National Hockey League (NHL)-joukkueita Boston Bruins, Detroit Cougars ja Chicago Black Hawks. Duke Keats muistetaan erityisesti siitä, että hän  WCHL:ssa pääsi jokaisena sarjan viitenä kautena ykköstähdistöön. Hän myös saavutti kerran sarjan mestaruuden ja pelasi kerran (1923) Stanley Cupin finaalissa Eskimosin mukana.
Pelaajauran jälkeen hän toimi valmentajana.
Palkintoja ja saavutuksia

Hockey Hall of Fame 1958
Edmonton Sports Hall of Fame 1964
Aiheesta muualla

Legends of Hockey|Duke Keats
Duke Keats The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Duke Nukem

| Duke Nukem |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Apogee Software
Julkaisija:  Apogee Software
Jakelija:  Steam
Suunnittelija:  Todd Replogle Scott Miller Allen H. Blum III
Taiteilija:  George Broussard Jim Norwood Allen H. Blum III
Säveltäjä:  Scott Miller
Pelisarja:  Duke Nukem
Julkaistu:  NA 1. heinäkuuta 1991EU 1992
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  
Alusta:  MS-DOS
Jakelumuoto:  levyke
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Duke Nukem (tunnettu myös nimellä Duke Nukum) on Apogee Softwaren kehittämä ja vuonna 1991 julkaisema tasohyppelypeli ja Duke Nukem -pelisarjan ensimmäinen osa. Muista osista poiketen Duke Nukem ei taistele avaruusolioita vaan robotteja vastaan.
Kuva ensimmäisen episodin viidennestä tasosta.
Tarina

Peli sijoittui ilmestyessään lähitulevaisuuteen, vuoteen 1997. Hullulla tiedemiehellä, tohtori Protonilla on aikeena vallata maailma hänen robottiarmeijallaan. Duke Nukem on liittynyt CIA:n palvelukseen pysäyttääkseen yhden miehen operaatiolla Protonin aikeet. Duke aloittaa maailmanpelastuksen Los Angelesista, johon ensimmäinen episodi liitetään. Toisessa episodissa Duke seuraa tohtori Protonia hänen salaiseen tukikohtaansa Kuuhun.
Kolmannessa episodissa Proton karkaa tulevaisuuteen, mutta Duke jatkaa hänen jahtaamistaan aikojen halki, pysäyttääkseen lopullisesti hänen katalan juonensa etenemisen.
Aiheesta muualla

Duke Nukem MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen 3D Realms sivu
Duke Nukem -pelisarja
| --- | --- |
Tietokonepelit:   Duke Nukem  Duke Nukem II  Duke Nukem 3D  Duke Nukem Forever 
Konsolipelit:   Duke Nukem 64  Duke Nukem: Zero Hour  Duke Nukem: Time to Kill  Duke Nukem: Land of The Babes 
Muut pelit:   Duke Nukem: Manhattan Project
Djupön-Träskön

Djupön-Träskön
| --- | --- |
Sijainti:  Kemiönsaari Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  2,85 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Djupön-Träskön on 285 hehtaarin kokoinen saari Kemiönsaaren kunnan Dragsfjärdissä. Se sijaitsee Biskopsön eteläpuolella ja kuuluu sen maarekisterikylään. Saarella asuu vakituisesti yksi pariskunta joka viljelee puutarhakasveja.
Djupön-Träskön on kaksoissaari. Långpäran-niminen lahti miltei jakaa saaren kahtia, ja sen osat ovat kiinni toisissaan kapealla kannaksella. Saari on lähinnä metsää ja sen sisäosissa on useita laajoja kosteikkoja. Saaren rakennuskanta, joka on lähinnä kesäastusta, sijoittuu hajanaisesti saaren rannoille. Djupön-Träskön on miltei kasvanut kiinni naapurisaareen Träskholmeniin.
Dejan Lekić

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dejan Lekić
Syntymäaika: 7. kesäkuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Kraljevo, Jugoslavia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 193 senttimetriä
Lempinimi: Leka
Seura
Seura: Gençlerbirliği
Pelinumero: 9
Junioriseurat
2002–2003: Sloga Kraljevo
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2005 2005–2007 2007–2009 2009–2010 2010–2012 2012– | Popovići Metalac Kraljevo Zemun Crvena Zvezda Osasuna Gençlerbirliği | 39 (14) 43 (22) 64 (34) 27 (12) 46 (6) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2009– | Serbia | 5 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. heinäkuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. heinäkuuta 2012.
Dejan Lekić (serb. Дејан Лекић; s. 7. kesäkuuta 1985 Kraljevo, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Gençlerbirliğisia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kesällä 2010 Lekić siirtyi espanjalaisseura Osasunaan viisivuotisella sopimuksella. Hänen sopimuksessaan on 12 miljoonan euron purkupykälä.
Lekić teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Esittely Osasunan virallisella kotisivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Elvi Minkkinen

Elvi Vilhelmiina Minkkinen (3. heinäkuuta 1928 Viitasaari – 10. marraskuuta 1990) oli suomalainen 800 metrin juoksija. Hänen ennätyksensä oli 2.17,9 käsiajanotolla. Hän edusti aktiivivuosinaan Viitasaaren Viestiä. Hän oli Suomen maaottelujoukkueen jäsen vuosina 1953–1955. Hän saavutti 800 metrillä SM-kultaa vuosina 1952 ja 1953, hopeaa vuosina 1950, 1951, 1954, 1955 ja pronssia 1956.
Eardrum

| Eardrum Talib Kweli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006‎–2007
 Julkaistu: 21. elokuuta 2007
 Tyylilaji: alternative hip hop
 Levy-yhtiö: Blacksmith Music Warner Bros. Records
Listasijoitukset
  2.
Talib Kwelin muut julkaisut
| The Beautiful Struggle 2004 | Eardrum 2007 | Revolutions per Minute 2010 |
Eardrum on rap-artisti Talib Kwelin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2007. Albumin julkaisi Blacksmith Records ja sen levityksestä vastasi Warner Bros. Records.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toisella sijalla.
Kappaleet

| Nro | Nimi | Vierailija(t) | Tuottaja(t) | Kesto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Everything Man | Res, Sonia Sanchez | Madlib | 3:16 |
| 2 | NY Weather Report |  | Nick Speed | 4:35 |
| 3 | Hostile Gospel Pt. 1 (Deliver Us) |  | Just Blaze | 5:22 |
| 4 | Say Something | Jean Grae | will.i.am | 3:43 |
| 5 | Country Cousins | UGK, Raheem DeVaughn | AKidCalledRoots, Sha-La Shakier | 4:31 |
| 6 | Holy Moly |  | Pete Rock | 2:08 |
| 7 | Eat to Live |  | Madlib | 3:07 |
| 8 | In the Mood | Roy Ayers, Kanye West | Kanye West | 3:55 |
| 9 | Soon the New Day | Norah Jones | Madlib, Eric Krasno | 4:02 |
| 10 | Give 'Em Hell | Coi Mattison, Lyfe Jennings | Terrace Martin, Battlecat | 4:27 |
| 11 | More or Less | Dion | Hi-Tek | 4:40 |
| 12 | Stay Around |  | Pete Rock | 4:15 |
| 13 | Hot Thing | will.i.am | will.i.am | 3:48 |
| 14 | Space Fruit (Interlude) | Sa-Ra | Sa-Ra | 1:31 |
| 15 | The Perfect Beat | KRS-One | Swiff D | 3:49 |
| 16 | Oh My Stars | Musiq Soulchild | DJ Khalil | 3:40 |
| 17 | Listen!!! |  | Kwamé | 3:28 |
| 18 | Go with Us | Strong Arm Steady | E. Jones | 3:59 |
| 19 | Hostile Gospel Pt. 2 (Deliver Me) | Sizzla | DJ Khalil | 4:21 |
| 20 | The Nature | Justin Timberlake | Justin Timberlake, Eric Krasno, Adam Deitch | 5:01 |
| 21 | Hush | Jean Grae | Chad beatz | 3:55 |
Arvostelut

Metacritic: 73/100
Allmusic:
Pitchfork: 7.4/10
Aiheesta muualla

Eardrum discogs.com -sivustolla
Dejana Radanović

| Dejana Radanović |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Serbia
Tennispelaaja
Palkintorahat:  156 507 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  246. (18.9.2017)
Voitot/tappiot:  263–181
Nelinpeli
Paras sijoitus:  398  (14. kesäkuuta 2021)
Voitot/tappiot:  31–29
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Dejana Radanović (s. 14. toukokuuta 1996) on serbialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 246 syyskuussa 2017. Hän on voittanut urallaan kuusi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Radanović edusti Serbiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Dejana Radanović WTA:n sivuilla (englanniksi)
Dejana Radanović ITF:n sivuilla (englanniksi)
Division 1 (Belgia)

Division 1 on Belgian salibandyn korkein sarjataso.
Joukkueet 2019–2020

FBC Stimulo Spartans
Fireballs Tielt Red
Floorballteam Strijtem
FT Atom Eagles
Juventus Floorball Club
Les Renards de La Hulpe
Panthers Hannut
TMD Aalst
Tornado Brussels Floorball
Mestarit

1995 Juventus Floorball Club
1996 Juventus Floorball Club
1997 FBC Stimulo Denderleeuw
1998 IBN Brussels
1999 IBN Brussels
2000 IBN Brussels
2001 IBN Brussels
2002 IBN Brussels
2003 IBN Brussels
2004 IBN Brussels
2005 IBN Brussels
2006 IBN Brussels
2007 Waterloo Lions
2008 Waterloo Lions
2009 Speedhoc Bryssel
2010 FBC Stimulo Denderleeuw
2011 Juventus Floorball Club
2012 ?
2013 ?
2014 Juventus Floorball Club
2015 Juventus Floorball Club
2016 Juventus Floorball Club
2017 Juventus Floorball Club
2018 Tornado Brussels Floorball
Aiheesta muualla

Belgian salibandyliitto (hollanniksi)
Eike Onnen

| Eike Onnen |
| --- | --- |
 Eike Onnen vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1982 (ikä 42) Hannover, Länsi-Saksa
Yleisurheilija
Pituus:  194 cm
Paino:  83 kg
Laji:  korkeushyppy
Seura:  LG Hannover
Valmentaja:  Astrid Fredebold-Onnen
Ennätykset:  234 (Garbsen 2007)
 Tietolaatikko päivitetty 25. maaliskuuta 201514. huhtikuuta 2018 
Aiheesta muualla
Timanttiliiga
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Amsterdam 2016 | korkeushyppy |  |
Eike Onnen (s. 3. elokuuta 1982 Hannover) on saksalainen korkeushyppääjä. Onnenin ennätys on vuonna 2007 Garbsenissa hypätty 234. 194 senttimetriä pitkä ja 83 kilogrammaa painava Onnen edustaa LG Hannoveria ja hänen valmentajanaan toimii hänen äitinsä, entinen pituushyppääjä Astrid Fredebold-Onnen.
Ura

Onnen on osallistunut MM-kilpailuihin neljästi, vuosina 2007, 2011, 2015 ja 2017. Osakassa 2007 hän sijoittui seitsemänneksi, Lontoossa 2017 kymmenenneksi ja Pekingissä 2015 kahdenneksitoista.. EM-kilpailuihin Onnen on osallistunut kolmesti. Hän saavutti pronssia Amsterdamissa 2016 tuloksella 229 sekä oli kahdeksas Berliinissä 2018 ja kymmenes Helsingissä vuonna 2012. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui loppukilpailusta.
Edmonton Elks

Edmonton Elks on vuonna 1949 perustettu kanadalaisen jalkapallon ammattilaisjoukkue Edmontonista, Albertan provinssista. CFL-liigaan kuuluva joukkue pelaa kotiottelunsa 56 000 -paikkaisella Commonwealth Stadiumilla.
Vuoteen 2020 joukkue tunnettiin nimellä Edmonton Eskimos, alkuperäiskansojen edustajat olivat pitkään toivoneet joukkueen vaihtavan nimeään, jota he pitivät halventavana. Heinäkuussa 2020 joukkue ilmoitti päätyneensä nimenvaihtoon useiden sponsorien asetettua sen ehdoksi yhteistyön jatkumiselle. Nimenvaihdosprosessin aikana joukkue käytti nimiä Edmonton Football Team sekä EE Football Team. Kesäkuussa 2021 joukkue julkisti uudeksi nimekseen Edmonton Elks.
Edmonton on voittanut CFL:n mestaruuden Grey Cupin 14 kertaa, viimeksi vuosina 2005 ja 2015.
Käännös suomeksi
Demokraattinen Lehdistöpalvelu

Demokraattinen Lehdistöpalvelu (aiemmin Demokraattinen Lehtipalvelu, DLP) oli Suomen kansan demokraattisen liiton ja Suomen kommunistisen puolueen vuonna 1946 perustama uutistoimisto, joka palveli kansandemokraattisen liikkeen lehdistöä välittämällä sille materiaalia ja valmiita artikkeleita. DLP teki yhteistyötä muun muassa Neuvostoliiton TASS:n ja Saksan demokraattisen tasavallan ADN:n kanssa. SKDL:n ja SKP:n lakkauttamisen jälkeen DLP siirtyi palvelemaan Vasemmistoliiton lehtiä, mutta se lakkautettiin vuoden 1997 lopussa.
DLP palveli parhaimmillaan 17:ää kansandemokraattisen liikkeen päivälehteä. Se julkaisi vuosina 1946–1954 myös omaa tiedotuslehteä/pamflettisarjaa nimeltä Päivän aiheita. DLP välitti lehdille kommunistien poliittisen linjan mukaista tietoa tapahtumista. Toimiston korkein elin oli DLP:n jaosto, johon kuuluivat DLP:n vastaavan toimittajan lisäksi kansandemokraattisten lehtien päätoimittajat (tai muut edustajat) sekä SKDL:n, SKP:n, SNDL:n, SDNL:n nimeämät edustajat.
Armas Äikiän johtaman DLP:n tyyli ei aina miellyttänyt muita toimittajia. Vuonna 1952 Vapaan Sanan päätoimittaja Raoul Palmgren ajautui konfliktiin Äikiän kanssa. Palmgren piti DLP:n toimittamaa materiaalia julkaisukelvottomana. Hän kritisoi myös Äikiän kirjallista tuotantoa. Äikiä voitti kiistan ja Palmgren joutui eroamaan. Ajan myötä DLP:n journalismi alkoi suhtautua vapaammin puolueen ohjeisiin, vaikka suhde säilyi läheisenä. 1980-luvun lopussa DLP oli ensimmäinen uutistoimisto, joka toi julkisuuteen SKP:n kohtalokkaat talousseikkailut.
DLP päätettiin lakkauttaa vuonna 1997 ja Vasemmistoliiton kolme lehteä tekivät sopimuksen SDP-johtoisen UP-uutispalvelun asiakkuudesta. DLP:n toimittajista kaksi siirtyi Kansan Uutisten ja yksi UP:n palvelukseen. Toiminnan lakkauttamisen taustalla oli taloudellisen tilanteen heikkeneminen, jonka aiheuttivat puoluelehtien kuolemat, valtion uutistoimistotuen lakkauttaminen ja ay-liikkeen halu siirtyä yhden uutistoimiston käyttöön. DLP:n viimeinen päätoimittaja oli Jouko Joentausta.