Eteenpäin – elämään
Juoni

Eletään 1900-luvun alkua. Robert Harmelius taistelee venäläistä sortovaltaa vastaan puhein ja lentolehtisin ja närkästyttää myöntyväisyyslinjaa ajavan setänsä, senaattori Harmeliuksen. Robert saa kuitenkin ymmärrystä senaattorskalta ja löytää aktivistikumppanikseen Justiinan, sedän kartanon sisäkön. Heistä tulee rakastavaiset, kunnes senaattori yllättää heidät sängystä ja ajaa veljenpoikansa ulos talosta. Myös Justiina joutuu lähtemään; hän on raskaana ja saa lapsen vaikeissa oloissa. Senaattorska ottaa Justiinan takaisin sisäköksi sillä ehdolla, että pojan isästä ei puhuta.
Vuodet kuluvat. Sukunimensä Harmaalahdeksi muuttanut Robert työskentelee Helsingissä asianajajana ja avioituu laulajatar Hilda Ålenin kanssa. Heille syntyy Riikka-tytär. Robert valitaan eduskuntaan, missä hän puhuu aviottomien lasten oikeuksien puolesta. Tällä välin Justiina kasvattaa poikaansa Olavia yksin, seuraa Robertin uraa lehdistä ja sivistää itseään paikallisen tohtorin lainaamilla kirjoilla. Kansalaissodan aikana hän estää punaisten pääsyn kartanoon.
Olavi varttuu nuorukaiseksi ja työskentelee kartanon puutarhurina. Juorujen perusteella hän tietää Robertin isäkseen ja haluaisi lukea ylioppilaaksi. Robert ylenee maaherraksi, mutta Hilda-vaimon ylellinen elämäntyyli saattaa hänet talousvaikeuksiin; hän eroaa virastaan tyytyen laamannin arvoon. ”Suvun jatkumisen” nimissä senaattori myöntyy ennen kuolemaansa testamenttaamaan kartanon Robertille.
Robert palaa Harmeliuksen kartanoon, jossa Justiina toimii nyt emännöitsijänä ja senaattorskan korvaamattomana apuna. Robert ei aluksi tunnista Justiinaa entiseksi heilakseen, jonka on aikoinaan tuntenut vain ”Tiinana”, mutta he sopivat tulevansa toimeen ”ilman katkeruutta”. Robertin perhe seuraa pian perässä, mutta laamannitar on tyytymätön kartanon olosuhteisiin ja aikoo aloittaa uuden komennon. Robert tunnustaa kahden kesken isyytensä Olaville ja lupaa tukea tämän opiskelua.
Ruustinna paljastaa Robertin isyyden laamannittarelle, joka raivoissaan vaatii Olavia ja Justiinaa lähtemään talosta. Robert kuitenkin pitää kiinni lupauksestaan antaa Olavin jäädä, ja senaattorska ilmoittaa tarvitsevansa Justiinaa tämän asuttamassa alatalossa. Kiukunpurkauksen jälkeen laamannitar alistuu järjestelyyn.
Robert ja Justiina tapailevat toisiaan ja lähentyvät uudelleen. Olavi viettää aikaa Riikan ja laamannittaren seurassa laiminlyöden äitiään. Robert aikoo virallisesti tunnustaa Olavin pojakseen, mitä laamannitar pitää skandaalina. Robert sanoo ottavansa elämänsä omiin käsiinsä, kutsuu vaimoaan ”vieraaksi talossa” ja tunnustaa tämän läsnä ollessa rakastavansa Justiinaa. Laamannitar uhkaa kostaa.
Robertin ollessa kaupunkimatkalla laamannitar viettelee Olavin suutelemaan itseään. Riikka yllättää heidät sylikkäin ja päästää huudon. Olavi syöksyy ulos ja hyppää korkealta kalliolta mereen satuttaen päänsä kiveen. Hänet pelastetaan tajuttomana rantaan ja viedään alataloon, kun laamannitar kieltää tuomasta häntä kartanoon. Robertin palatessa selvittämään asiaa laamannitar kieltää tytärtään puhumasta, mutta hädissään Riikka paljastaa isälleen kaiken. Laamannitar yrittää selittää, mutta Robert tarttuu raivoissaan aseeseen ja uhkaa ampua vaimonsa. Justiinan väliintulon ansiosta laukaus suuntautuukin kattoon.
Laamannitar suostuu eroon ja lähtee kartanosta. Robert, Justiina ja senaattorska kokoontuvat toipuvan Olavin sairasvuoteen äärelle, uuden yhteisyyden vallitessa. Robert ja Justiina kulkevat käsikkäin kohti kartanoa ja kääntyvät luottavaisesti toistensa puoleen.