Venäjän kieli
Äännejärjestelmä

Venäjän kielessä on 42 foneemia: 37 konsonanttia ja viisi tai kuusi vokaalia (/a/, /e/, /i/, /o/ ja /u/; /ɨ/ voidaan laskea omaksi foneemikseen tai /i/:n allofoniksi). Konsonanttifoneemien suuri määrä johtuu siitä, että monilla konsonanteilla on erilliseksi foneemiksi laskettava liudentunut vastineensa. Liudentuminen tarkoittaa kielen nousemista kitalakea kohti j-mäiseen asentoon, jolloin konsonantti ääntyy ikään kuin heleämpänä kuin liudentumaton parinsa. Lisäksi äänteiden /t/ ja /d/ liudentuneet vastineet ovat selvästi affrikoituneet, jolloin ne kuuluvat [tsʲ] ja [dzʲ]. Liudentuneet konsonantit on taulukossa kuvattu korotetulla j:llä.
|  | bilabiaalit | labiodentaalit | dentaalit/alveolaarit | palatoalveolaarit | palataalit | velaarit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| soinnittomat klusiilit | p, pʲ |  | t, tʲ |  |  | k, kʲ |
| soinnilliset klusiilit | b, bʲ |  | d, dʲ |  |  | g, gʲ |
| affrikaatat |  |  | ts | tɕ |  |  |
| soinnittomat frikatiivit |  | f, fʲ | s, sʲ | ʂ, ɕː |  | x, xʲ |
| soinnilliset frikatiivit |  | v, vʲ | z, zʲ | ʐ, ʑ: |  |  |
| nasaalit | m, mʲ |  | n, nʲ |  |  |  |
| lateraalit |  |  | ɫ, lʲ |  |  |  |
| tremulantit |  |  | r, rʲ |  |  |  |
| puolivokaalit |  |  |  |  | j |  |
Tavun alussa vokaalit Е, Ё, И, Ю ja Я äännetään /j/-alkuisina (esim. Е äännetään [je], Ё [jo] ja Я yleensä [ji], painollisena [ja]). Konsonantin jälkeen ne eivät äänny /j/-alkuisina vaan ilmaisevat, että konsonantti on liudentunut. Sanan lopussa konsonantti liudennetaan kirjoittamalla sen jälkeen pehmeä merkki Ь.
Pehmeän merkin ja kovan merkin Ъ tarkoituksena on lisäksi toimia tavuerottimena ilmaisemassa, että seuraava Е, Ё, И, Ю tai Я ääntyy poikkeuksellisesti /j/-alkuisena. Esimerkiksi nimi Татьяна koostuu tavuista Тать-я-на [tʌtʲˈja.nʌ]; ilman pehmeää merkkiä tavutus olisi *Та-тя-на, missä тя äännettäisiin liudentuneena, ja ääntämys olisi [tʌ.tʲa.nʌ]. Kova merkki estää lisäksi edeltävän konsonantin liudentumisen: vrt. esim. сесть [ˈsʲesʲtʲ] ja съесть [ˈsjesʲtʲ]. Kova merkki on suhteellisen harvinainen nykyvenäjässä. Sen laajemmasta käytöstä luovuttiin 1900-luvun alussa, koska se ei useimmissa tapauksissa antanut mitään uutta tietoa lukijalle.
Venäjässä on leksikaalinen sanapaino, joka joskus muuttuu jopa saman sanan taivutusmuotojen välillä. Jos sanassa on vain yksi vokaali, tämä vokaali on painollinen. Jos sanassa on useampia vokaaleja, niistä aina yksi on painollinen. Sitä, mikä vokaali on painollinen, ei merkitä mitenkään, paitsi oppi- ja sanakirjoissa, minkä seurauksena useampivokaalisten sanojen ääntämystä ei useimmiten voi päätellä pelkän kirjoitetun muodon perusteella.
Kuten englannissa, venäjässä on paljon painottomien vokaalien redusoitumista. Venäjässä tähän on olemassa suhteellisen pätevät säännöt. Painottomien tavujen vokaalit eivät ainoastaan sentralisoidu, vaan kirjaimet O, Е ja Я muuttuvat äänteeltään toisiksi kardinaalivokaaleiksi. Painollinen o ääntyy suomen kielen tavoin pyöreänä, kun taas painoton o ei ole pyöreä vaan a-mainen vokaali [ʌ], kuten sanassa молоко [mʌ.ɫʌˈko]. Samoin Е ja Я muuttuvat painottomina И-äänteeksi (joka vastaa käytännössä suomen i-kirjainta). E ei kuitenkaan usein muutu sanan lopussa ollessaan. Eri murteissa reduktio tapahtuu hieman eri tavalla. Translitteroinnissa reduktiota ei oteta huomioon, joten sanojen translitteroitu muoto ei vastaa venäläisten käyttämää ääntämisasua. Esimerkiksi sanassa Tolstoi ensimmäinen o äännetään a:na, koska paino on jälkimmäisellä o:lla.