stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Faroksen majakka
Rakennus ja löydökset

Faroksen majakka sijaitsi sille nimen antaneella Faroksen saarella Aleksandrian satamien edustalla. Se oli rakennettu saaren koilliskärkeen vastapäätä Suuren sataman lahden itäpuolen aallonmurtajan päätä, joka tunnettiin nimellä Farillon. Majakka oli rakennettu valkoisesta kivestä, luultavasti paikallisesta kalkkikivestä, sekä graniitista. Tyyliltään majakka oli hellenistinen.
Majakka oli eri arvioiden mukaan korkeudeltaan noin 117 ja 135 metrin väliltä. Se hävisi korkeudessa ainoastaan Kheopsin pyramidille (nykyisin 137,85 m) ja Khefrenin pyramidille (nykyisin 136,5 m); näin kaikki kolme aikansa korkeinta rakennusta sijaitsivat Egyptissä. Majakan sisäänkäyntiin päästiin nousemalla ramppia pitkin. Rakenteeltaan majakkatorni oli kolmiosainen. Alin osa, jonka korkeus oli noin 70 metriä, oli nelikulmainen ja siinä olivat majakan pysyvän varuskunnan asuintilat, eläinsuojat ja varastot. Sen ylätasanteen neljässä kulmassa oli Triton-patsaat, jotka puhalsivat suuriin simpukankuoriin. Niistä tuli ääntä, joka ohjasi laivoja sumussa. Keskikerros oli kahdeksankulmainen ja korkeudeltaan noin 30 metriä. Ylin kerros oli sylinterinmuotoinen, ja sen yläosassa poltettiin tulta ainakin yöaikaan. Ylimmän kerroksen huipulla oli Zeus Soterin eli vaaroista pelastavan Zeuksen patsas. Roomalaisaikana huipulle vaihdettiin auringonjumala Helios. Majakan ulkopuolella olivat Ptolemaioksen — todennäköisesti Ptolemaios I:n, sillä hänen lisänimensä oli myös Soter — ja hänen puolisonsa patsaat. Niiden osia on löydetty merestä. Näin veistokset heijastelivat majakan tarkoitusta, merenkulkijoiden ja heidän laivojensa pelastamista vaaroista.
Majakan ylimmän kerroksen sylinterimuodon on arveltu viittaavan siihen, että tulen valoa voimistettiin kuperilla ja kiillotetuilla pronssikilvillä, jotka pyörivät ja heijastivat valon taivaanrantaan. Tämä pyörivä valokiila, katsojan näkökulmasta vilkkuva valo, pyyhki taivaanrantaa lähes 50 kilometrin päähän. Polttopuut tuotiin eläimillä majakan varastohuoneisiin ramppia pitkin.
Jo mainittujen veistosten lisäksi merestä on löydetty muun muassa sfinksejä, pylväitä ja niiden kapiteeleja ja obeliskien palasia sekä suuria rakennuskiviä. Löydettyjen osien perusteella majakassa vaikuttaa käytetyn uudelleen muualta Egyptistä, kuten Heliopoliista, tuotuja ja uudelleenkäytettyjä osia. Joidenkin jäännösten perusteella majakka vaikuttaa romahtaneen vuonna 1303 koilliseen päin. Erään nykyteorian mukaan majakka olisi löydösten perusteella voinut olla osa suurempaa julkisten ja uskonnollisten rakennusten kokonaisuutta.
Legendat

Majakan suuri maine tuotti myös paljon siihen liittyneitä legendoja. Erään mukaan majakan huipulla olleita peilejä voitiin käyttää vihollislaivojen sytyttämiseen keskittämällä auringonsäteet kohteeseensa. Arkhimedeen kerrotaan sytyttäneen samalla tavalla roomalaisia sotalaivoja, mutta Aleksandriaan sijoitettuna kertomus lienee tarua. Vielä mielikuvituksellisemman tarinan mukaan majakan linssiä voitiin käyttää suurennuslasina, jolla pystyi katselemaan, mitä Konstantinopolissa tapahtuu.
Kirjallisuutta

Clarie, Thomas C.: A Lighthouse for Alexandria: Pharos, Ancient Wonder of the World.  Back Channel Press, 2008.  ISBN 9781934582121
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Faroksen majakka Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  Pleiades  Structurae 
Muut:  IdRef 
Faroksen majakka kuvattuna Aleksandrian lyömässä tetradrakhmassa Commoduksen ajalta (188–189 jaa.).
Faroksen majakka kuvattuna mosaiikissa, joka esittää pyhää Markusta saapumassa Aleksandriaan, 1200-luku.
Ennallistuspiirros majakasta sen eri vaiheissa, vasemmalla antiikin aikainen, keskellä ja oikealla arabikauden majakka.
Majakan paikalla nykyisin oleva Qajitbein linnoitus.
Kalevan kisat 1997

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1997 Lappeenrannassa 17.–20. heinäkuuta. Kilpailupaikka oli Kimpisen kenttä. Kalevan maljan voitti Turun Urheiluliitto.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Harri Kivelä | 10,51 | Janne Haapasalo | 10,60 | Tero Ridanpää | 10,61 |
| 200 m | Janne Hautaniemi | 21,22 | Tero Virjonen | 21,47 | Kari Louramo | 21,47 |
| 400 m | Petri Pohjonen | 46,83 | Petteri Pulkkinen | 47,69 | Kari Louramo | 47,81 |
| 800 m | Juha Kukkamo | 1.51,40 | Esko Parpala | 1.51,81 | Tero Suominen | 1.51,90 |
| 1 500 m | Sami Valtonen | 3.43,43 | Samuli Vasala | 3.43,83 | Jukka Savonheimo | 3.44,30 |
| 5 000 m | Samuli Vasala | 13.34,98 | Santtu Mäkinen | 13.36,06 | Pasi Mattila | 13.36,70 |
| 10 000 m | Santtu Mäkinen | 29.06,71 | Pasi Mattila | 29.44,43 | Harri Hänninen  | 29.48,45 |
| 110 m aidat | Antti Haapakoski | 13,69 | Matti Niemi | 14,04 | Jyrki Kähkönen | 14,18 |
| 400 m aidat | Jaakko Aaltonen | 51,39 | Jussi Vasama | 51,52 | Vesa-Pekka Pihlavisto | 51,81 |
| 3 000 m esteet | Ville-Veikko Sainio | 8.45,07 | Ville Hautala | 8.50,01 | Mikko Virta | 8.51,04 |
| Maraton | Ville Hautala | 2.27.10 | Jari Jaakkola | 2.28.40 | Raimo Salmi | 2.29.13 |
| 20 km kävely | Valentin Kononen | 1.21.51 | Juha Kinnunen | 1.30.25 | Jani Lehtinen | 1.32.07 |
| Korkeushyppy | Juha Isolehto | 224 | Oskari Frösén | 222 | Mika Polku | 220 |
| Seiväshyppy | Vesa Rantanen | 565 | Heikki Vääräniemi | 550 | Petri Peltoniemi | 545 |
| Pituushyppy | Otto Kärki | 766 | Janne Harju  | 745 | Mika Kahma | 742 |
| Kolmiloikka | Johan Meriluoto | 16,21 | Marko Leino | 16,05 | Jarno Poskela | 15,68 |
| Kuulantyöntö | Mika Halvari | 20,46 | Arsi Harju | 19,72 | Timo Aaltonen | 18,89 |
| Kiekonheitto | Harri Uurainen | 58,64 | Mika Loikkanen | 58,30 | Pertti Hynni | 56,74 |
| Moukarinheitto | Marko Wahlman | 74,66 | Mika Laaksonen | 72,08 | Mikko Dannbäck | 70,70 |
| Keihäänheitto | Sami Saksio | 84,26 | Seppo Räty  | 82,22 | Aki Parviainen | 81,04 |
| Kymmenottelu | Mikko Valle | 7507 | Jarkko Finni | 7431 | Harri Laiho | 7394 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Aika /  tulos | Hopeaa | Aika /  tulos | Pronssia | Aika /  tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | Sanna Hernesniemi | 11,30 | Johanna Manninen  | 11,41 | Anu Pirttimaa | 11,67 |
| 200 m | Sanna Hernesniemi | 22,98 | Johanna Manninen | 23,35 | Anu Pirttimaa | 24,10 |
| 400 m | Petra Söderström | 53,42 | Riikka Niemelä | 53,75 | Minna Kallio | 54,03 |
| 800 m | Monika Kinnunen | 2.02,40 | Venla Saarelma | 2.04,03 | Johanna Viramäki | 2.04,41 |
| 1 500 m | Monika Kinnunen | 4.10,63 | Marjo Venäläinen | 4.18,78 | Venla Saarelma | 4.19,37 |
| 5 000 m | Tuula Laitinen | 17.06,29 | Ann-Catrin Nordman | 17.11,52 | Erja Ervonen | 17.12,61 |
| 10 000 m | Päivi Tikkanen | 35.41,77 | Marjaana Lahti-Koski | 35.43,63 | Tiina Viitanen | 35.44,16 |
| Maraton | Marjaana Lahti-Koski | 2.46.37 | Sari Juntunen | 2.48.35 | Elisa Louhelainen | 2.51.47 |
| 10 km kävely | Krista Ranta-Pere | 48.30 | Outi Sillanpää | 48.57 | Tarja Jaskari | 50.23 |
| 100 m aidat | Johanna Halkoaho | 13,51 | Hanna Korell | 13,63 | Marika Salminen | 13,69 |
| 400 m aidat | Petra Söderström | 57,34 | Iina Pekkola | 58,33 | Annika Kumlin | 59,57 |
| Korkeushyppy | Kaisa Gustafsson | 181 | Tanja Leinonen | 175 | Annu Montell | 171 |
| Seiväshyppy | Teija Saari | 390 | Tiina Vilenius | 370 | Birgitta Ivanoff | 365 |
| Pituushyppy | Johanna Halkoaho | 624 | Heli Koivula | 617 | Niina Saarman | 599 |
| Kolmiloikka | Sari Kulmala | 13,39 | Paula Laakso | 13,23 | Heli Koivula | 13,17 |
| Kuulantyöntö | Marika Tuliniemi | 17,08 | Katarina Sederholm | 17,06 | Karoliina Lundahl | 16,69 |
| Kiekonheitto | Tiina Kankaanpää | 57,52 | Katja Tenhonen | 54,90 | Satu Järvenpää | 51,80 |
| Moukarinheitto | Sini Pöyry | 57,52 | Mia Strömmer | 55,84 | Kaisa Kiintonen | 53,36 |
| Keihäänheitto | Heli Rantanen | 65,54 | Taina Uppa | 60,38 | Paula Huhtaniemi | 55,10 |
| Seitsenottelu | Tiia Hautala | 6019 | Piia Peltosaari | 5461 | Annu Montell | 5408 |
Kalindoia

| Kalindoia> Καλίνδοια.Sijainti |
| --- | --- |
 Kalindoia
Koordinaatit:  40°33′49″N, 23°21′28″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kalamotó, Néa Kallíndoia, Kallíndoia, Lagkadás, Thessaloniki, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Bottike, Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalindoia (m.kreik. Καλίνδοια, lat. Calindoea) eli Alindoia (m.kreik. Ἀλίνδοια, lat. Alindoea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Lagkadásin kunnan Kalamotón kylää.
Maantiede

Kalindoian kaupunki sijaitsi Bottiken alueella nykyisen Chalkidikín niemimaan keskisissä pohjoisosissa lähellä Mygdonian rajaa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Kalindoiasta koilliseen sijaitsi Apollonia, itään Arnai, etelään Anthemus ja länteen Strepsa. Kalindoian kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia

Kalindoian historiasta tiedetään vain vähän. Se kuului klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puolella bottiaialaisten kaupunkien liittoon ja liittoutui vuonna 422 eaa. muiden bottiaialaisten kaupunkien tavoin Ateenan kanssa. Makedonian kruunua vuosina 368/367 ja 360/359 eaa. tavoitellut Pausanias toimi alueella. Aleksanteri Suuri antoi Kalindoian ja lähiseutuja makedonialaisille vuonna 323 eaa.
Lagkadásin kunnan osa Kallíndoian kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, samoin kuin Néa Kallíndoian (”Uusi Kalindoia”) kyläyhdyskunta, ovat ottaneet nimensä kaupungista.
Kalindoiasta löydetty Fila-nimisen naisen hautakivi, 200–100-luku eaa. Thessalonikin arkeologinen museo.
Kaliumfosfaatti

| Kaliumfosfaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7778-53-2
PubChem CID:  62657 ja 516942
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  K3PO4
Moolimassa:  212,27
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1340 °C
Tiheys:  2,564 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1060 g/l (25 °C)
Kaliumfosfaatti (K3PO4) eli kaliumortofosfaatti tai trikaliumfosfaatti on kalium- ja fosfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteissa, puhdistusaineissa ja elintarvikkeiden lisäaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kaliumfosfaatti on valkoista kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste on alkeiskopiltaan ortorombinen. Kidevedettömän aineen lisäksi tunnetaan myös kidevedellisiä muotoja, kuten tri-, hepta- ja nonahydraatit (K3PO4·3H2O, K3PO4·7H2O ja K3PO4·9H2O). Kaliumfosfaatti liukenee erittäin hyvin veteen ja liuokset ovat emäksisiä.
Kaliumfosfaattia valmistetaan neutraloimalla kaliumhydroksidia fosforihapolla.
Kaliumfosfaattia käytetään lannoitteissa, ainesosana puhdistusaineissa, vedenpehmennyskemikaalina, kontrolloimaan styreenibutadieenikumin polymerointi ja poistamaan happamia kaasuja kuten vetysulfidia kaasuvirroista. Yhdisteen E-koodi on E340.
Maggie Kalka

Margit Virginia Margareta ”Maggie” Kalka (o.s. Henrichson, 20. lokakuuta 1912 Helsinki – 22. heinäkuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen ratameloja ja miekkailija.
Kalka voitti ensimmäisenä naisena melonnan henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja ensimmäisenä suomalaisena naisena henkilökohtaisen maailmanmestaruuden kaikki lajit huomioon ottaen. Hän voitti kajakkiyksiköiden 600 metrin matkan Tukholmassa vuonna 1938. Kajakkiyksiköiden Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1937–1940. Melontauransa hän lopetti vuonna 1940 käsivammaan.
Kalka kilpaili myös florettimiekkailijana. Hän osallistui Helsingin 1952 olympialaisiin ja voitti Suomen mestaruuden vuosina 1950, 1951 ja 1953.
Kalka edusti urallaan Drumsö Kanotisteria ja Helsingin Miekkailijoita.
Kalkajoki

| Kalkajoki |
| --- | --- |
Alkulähde:  Enkijärvi
Laskupaikka:  Kalkalahti, Vienanmeri
Maat:  Venäjä
Pituus:  59 km
Virtaama:  10 m³/s
Valuma-alue:  1 590 km²
Kalkajoki (ven. Ка́лга, Kalga) on Vienanmereen laskeva joki Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 59 kilometriä, valuma-alueen laajuus 1 590 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 10 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Enkijärvestä samannimisen taajaman luona, virtaa kohti itää ja laskee Vienanmeren Kalkalahteen samannimisen kylän luona. Kalkajoki on Enkijärven pääasiallinen laskujoki, mutta järvestä saa alkunsa myös Vonkajoki. Kalkajoen reitillä on useita järviä kuten Pirttilampi (Pirtozero) ja Kalkajärvi (Kalozero). Sen vesi on lukuisten soiden takia ruskeaa.
Kalkajoki on hyvin kalaisa. Sen kalalajeja ovat taimen, hauki, ahven, särki, säyne, made ja lahna sekä toisinaan myös lohi ja kyttyrälohi. Joki on suosittu retkeilykohde.
Kaliumbromidi

| Kaliumbromidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7758-02-3
PubChem CID:  253877
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KBr
Moolimassa:  119,0 g/mol
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  734 °C
Kiehumispiste:  1 435 °C
Tiheys:  2,75 g/cm3
Liukoisuus veteen:  58,48 g/100ml (0 °C) 40,61 g/100ml (25 °C)
  
Kaliumbromidi (KBr) on kalium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Kaliumbromidia käytetään epilepsian hoitoon koirilla ja valokuvauksessa.
Valmistus

Teollisuudessa kaliumbromidia valmistetaan kaliumkarbonaatin ja bromin tai rauta(II)- ja rauta(III)bromidiseoksen reaktiolla.
Kaliumbromidia voidaan valmistaa myös neutraloimalla kaliumhydroksidia vetybromidilla.
Käyttö

Bromidin käyttöä epilepsian hoitoon esitti ensimmäisenä Charles Locock toukokuussa 1857 Medical and Chirurgical Society of Londonin järjestämässä tapahtumassa. Varsinaisesti kaliumbromidin käyttö sairauden hoitoon hyväksyttiin vuonna 1868 kun Thomas Clouston oli tutkimuksillaan selvittänyt oikean annostuksen. Kaliumbromidi oli pääasiallinen lääkitys epilepsiaan kunnes fenobarbitaali kehitettiin.
Kaliumbromidia käytetään vielä nykyisinkin kotieläinten, erityisesti koirien, epilepsian hoitamiseen. Yhdistettä voidaan käyttää yhdessä fenobarbitaalin kanssa tai, jos kohtauksia on saatu lievenemään, myös ainoana lääkehoitona. Aine annostellaan liuoksena tai tabletteina. Kaliumbromidin sijasta voidaan käyttää myös natriumbromidia.
Valoherkkien filmien ja paperien valmistuksessa käytetään kaliumbromidiliuosta. Kaliumbromidi ja hopeanitraattiliuokset yhdistetään, jolloin saostuu hopeabromidia. Hopeabromidi hajoaa valon vaikutuksesta hopeaksi ja bromiksi ja tähän perustuu muun muassa valokuvafilmin valottuminen.
Kaliumbromidia käytetään myös radioaktiivisena merkkiaineena. Tällöin bromidi-ionit ovat muodostuneet radioaktiivisesta Br-32-isotoopista.
Kalevan solki

| Kalevan solki |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jari Tammi
Genre:  fantasiakirjallisuus
Kustantaja:  Kuippana Kustannus
Julkaistu:  2002
Sivumäärä:  767
ISBN:  951-9049-00-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kalevan solki on helsinkiläiskirjailija Jari Tammen tähänastinen pääteos, jota hän kirjoitti kuusi vuotta 1996–2002 Pohjois-Walesissä, pienessä Bangorin yliopistokaupungissa. Historiallinen fantasiaromaani pohjautuu itämerenmytologiaan, kalevalarunoihin ja Kalevalaan. Kalevan solki on kuvitelma siitä, mitä olisi voinut tapahtua vuonna 801 Varsinais- ja Vakka-Suomessa kuningas Väinämöisen, seppä Ilmarisen ja kumppaneiden aikaan.
Teoksensa lähtökohdaksi Jari Tammi on ottanut sen, että muinaiset sankarimme, epäjumalamme ja haltijamme ovat alkujaan olleet lihaa ja verta. Sitten tarinat alkoivat kiertää ihmiseltä ja sukupolvelta toiselle. Näin syntyi mytologia.
Palkintoehdokkuudet

Kalevan solki oli vuoden 2002 Olvi-kirjallisuuspalkintoehdokas. Se sai myös kolmannen sijan Suomen Tolkien-seura ry:n jakamassa Kuvastaja-palkinnossa (vuoden 2002 parhaat kotimaiset fantasiakirjat).
Kirjallisuus

Tammi, Jari: Kalevan solki.  Turku:  Kuippana, 2002.  ISBN 951-9049-00-2
Aiheesta muualla

Esittely kustantajan sivuilla
Kalevan solkea koskeva pro gradu -tutkielma[vanhentunut linkki]
Kaliumhydroksidi

| Kaliumhydroksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
Muut nimet:  Kaustinen potaska
CAS-numero:  1310-58-3
PubChem CID:  14797
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KOH
Moolimassa:  56,1 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen kiinteä aine
Sulamispiste:  406 °C (679 K)
Kiehumispiste:  1 320 °C (1 593 K)
Tiheys:  2,044 g/cm3 (kiinteänä)
Liukoisuus veteen:  1 100 g/l (25 °C)
   
Kaliumhydroksidi (KOH) eli kalilipeä on kalium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Aineen vesiliuos on vahva emäs, koska liuetessaan veteen suola hajoaa kalium- ja hydroksidi-ioneiksi, ja hydroksidi-ioni aiheuttaa emäksisyyden liuokseen. Liukeneminen on eksoterminen reaktio.
Kaliumhydroksidia tuotetaan teollisesti kaliumkloridista elektrolysoimalla. Toinen tapa tuottaa yhdistettä hieman pienempiä määriä on kalsiumhydroksidin ja kaliumkarbonaatin välisellä reaktiolla.
Elintarvikkeiden lisäaineiden koodauksessa kaliumhydroksidin E-koodi on E525, ja sitä käytetään happamuudensäätöaineena. Kemianteollisuudessa kaliumhydroksidi on keskeinen kemikaali ja sitä käytetään muun muassa valmistettaessa muita kaliumyhdisteitä, saippuaa, tekstiiliteollisuudessa, metallurgiassa ja laboratoriokemikaalina. Kaliumhydroksidia käytetään myös hiilidioksidin talteenotossa suoraan ilmakehästä.
Kaliumhydroksidin 10–25 % liuosta voidaan käyttää värireagenssina jäkälien kemiallisessa määrittämisessä jäkäläaineiden eli sekundaaristen aineenvaihduntatuotteiden avulla. Kaliumhydroksidi muodostaa keltaisia ja punaisia suoloja monien jäkäläaineiden kanssa.
Aiheesta muualla

Kaliumhydroksidin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Potassium Hydroxide (englanniksi)
DrugBank: Potassium hydroxide (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Potassium hydroxide (englanniksi)
Organisation for Economic Co-operation and Development (OECD): Potassium hydroxide CAS N°: 1310-58-3 (englanniksi)
Kaliumnitriitti

| Kaliumnitriitti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7758-09-0
PubChem CID:  516910
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KNO2
Moolimassa:  85,1 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen jauhe
Sulamispiste:  441 °C
Tiheys:  1,9 g/cm3
Liukoisuus veteen:  281 g/100 ml (0 °C)
    
Kaliumnitriitti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan valkoista tai kellertävää, hygroskooppista kiinteää ainetta. Kaliumnitriitti voi räjähtää kuumentuessaan yli 530 °C.
Elintarvikkeissa kaliumnitriittia käytetään lihavalmisteiden säilöntäaineena ja estämään värimuutoksia. Kaliumnitriitin E-koodi on E249. Yhdistettä valmistetaan pelkistämällä kaliumnitraattia.
Aiheesta muualla

Kaliumnitriitin kansainvälinen kemikaalikortti
Onnettomuuden vaaraa aiheuttavat aineet (OVA-ohje): Kaliumnitriitti
Food Component Database (FooDB): Potassium nitrite (englanniksi)
Kaliummanganaatti

| Kaliummanganaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10294-64-1
PubChem CID:  160931
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  K2MnO4
Moolimassa:  197,14
Ulkomuoto:  Vihreä kiteinen aine
Sulamispiste:  190 °C (hajoaa)
Tiheys:  2,8 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Kaliummanganaatti (K2MnO4) on kalium- ja manganaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden valmistukseen ja hapettimena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kaliummanganaatti on tumman vihreää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Aine liukenee veteen, mutta liuokset ovat stabiileja vain hyvin emäksisissä oloissa (hydroksidi-ionikonsentraatio yli 1 mol/l). Jos liuos on vain heikosti emäksinen tai happamampi, kaliummanganaatti disproportioituu kaliumpermanganaatiksi ja mangaanidioksidiksi. Yhdiste on voimakas hapetin.
Kaliummanganaattia valmistetaan kuumentamalla mangaanidioksidia ja kaliumhydroksidia hapettimen, esimerkiksi hapen tai kaliumnitraatin, läsnä ollessa. Reaktio tapahtuu 200–260 °C:n lämpötilassa.
Kaliummanganaatista valmistetaan kaliumpermanganaattia hapettamalla sähkökemiallisesti. Vanhemmassa menetelmässä käytettin hapettimena klooria. Kaliummanganaattia käytetään hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä.
Kalkkimaalaus

Albertus Pictor, Kuolema pelaa shakkia  1400-luvulta, Täbyn kirkossa.
Kalkkimaalaus on rapatulle, kalkkilaastilla peitetylle seinäpinnalle tehty maalaus. Päälajit kalkkimaalauksessa ovat fresco, seccomaalaus ja stucco lustro eli "hohtava stukko", joka kiillotetaan kuumilla raudoilla.
Kalkkimaalauksessa käytetään sammutettua kalkkia, joka ilman hiilidioksidin avulla muuttuu kalsiumkarbonaatiksi, joten maalaus ei liukene veteen kuivuttuaan.
Suomessa useissa vanhoissa kivikirkoissa, muun muassa Sauvossa, Espoossa, Hattulassa,  Laitilassa, Lohjalla ja Taivassalossa on vieläkin tai on ollut kalkkimaalauksia.
Kaliumkarbonaatti

| Kaliumkarbonaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
Muut nimet:  Potaska
CAS-numero:  584-08-7
PubChem CID:  11430 ja 516886
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  K2CO3
Moolimassa:  138.205 g/mol
Ulkomuoto:  valkoinen, kiinteä
Sulamispiste:  891 °C
Kiehumispiste:  hajoaa
Tiheys:  2,29 g/cm3
Liukoisuus veteen:  112 g/100 ml (20 °C:n lämpötilassa)
Kaliumkarbonaatti, K2CO3, on kaliumin hiilihapon kanssa muodostama suola. Potaska on kaliumkarbonaatista yleisesti käytetty nimitys. Se on natriumkarbonaatin eli soodan kanssa analoginen suola, jossa kationina on natriumin sijaan toinen alkalimetalli, kalium.
Kaliumkarbonaattia on käytetty lasin ja suovan raaka-aineena sekä lannoitteena muinaisesta Egyptistä ja Roomasta alkaen. Sitä käytetään toisinaan myös ruoan valmistuksessa. Niinpä esimerkiksi Hämeessä ja Satakunnassa koivuntuhkasta saatua potaskaa on perinteisesti käytetty lipeäkalan valmistukseen.
Kiinteää kaliumkarbonaattia
Sana potaska johtaa itsensä germaanisista kielistä ja merkitsee sananmukaisesti ruukkutuhkaa (ruots. pottaska, saks. Pottasche, engl. potash). Kaliumkarbonaattia onkin menneinä aikoina valmistettu puun tuhkasta, Suomessa varsinkin koivun tuhkasta. Tuhka liuotettiin vedessä ja liuos kuivatettiin, jolloin orgaaniset aineet hapettuivat. Epäorgaaniset aineet kiteytettiin.
Kaliumkarbonaattia on vanhastaan saatu myös lampaan villasta pesemällä. Nykyään sitä valmistetaan pääasiassa kaliumhydroksidista hiilidioksidin avulla. Sitä kaivetaan myös  teollisuusmineraalilouhoksista. Vuonna 1790 Samuel Hopkins keksi yhdisteelle uuden valmistusmenetelmän, jolle myönnettiin Yhdysvaltojen ensimmäinen  patentti.
Pietari Brahe perusti 1600-luvulla Suomen ensimmäisen potaskatehtaan Pohjois-Suomeen, Ruukin kylään.
Kaliumkarbonaattia käytetään elintarvikkeiden valmistuksessa happamuudensäätö- ja nostatusaineena E-koodilla E501. Saman koodin alle kuuluu myös kaliumbikarbonaatti (KHCO3).
Aiheesta muualla

Kaliumkarbonaatin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Potassium carbonate (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Potassium carbonate (englanniksi)
Kaliumsitraatti

| Kaliumsitraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  31142-56-0
PubChem CID:  13344
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H5O7K3
Moolimassa:  306,4
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  180 °C (monohydraatti, hajoaa)
Tiheys:  1,98 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1720 g/l (20 °C)
Kaliumsitraatti (C6H5O7K3) on kalium- ja sitraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kaliumsitraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen monohydraatti (C6H5O7K3·H2O). Aine liukenee runsaasti veteen ja lisäksi hieman etanoliin.
Kaliumsitraattia valmistetaan neutraloimalla sitruunahappoa kaliumhydroksidilla.
Kaliumsitraattia käytetään useissa elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena ja sen E-koodi on E332. Yhdistettä käytetään myös munuaiskivien muodostumisen ehkäisemiseen ja virtsan pH:n nostamiseen.
Kaliumpyrosulfaatti

| Kaliumpyrosulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7790-62-7
PubChem CID:  62681 ja 86769367
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  K2S2O7
Moolimassa:  254,34 g/mol
Sulamispiste:  325 °C
Tiheys:  2,28 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee
Kaliumpyrosulfaatti eli kaliumdisulfaatti (K2S2O7) on kalium- ja pyrosulfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa analyyttisessä kemiassa ja katalyyttinä.