stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Naapuriseura

Naapuriseura ry on vuonna 2022 perustettu suomalainen Venäjä-mielinen yhdistys, jonka perustajia ovat toimittaja Mauno Saari sekä Suomen Sosiaalidemokraattisen Puolueen entinen kansanedustaja Mikko Elo. Naapuriseura perustettiin Suomi–Venäjä-Seuran kilpailijaksi sen jälkeen, kun Suomi–Venäjä-Seura tuomitsi Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan. Yhdistys tekee yhteistyötä Suomi–Venäjä-seuran Kallio-Vallilan osaston, jonka tilaisuuksissa on esiintynyt esimerkiksi Heikki Talvitie, kanssa. Naapuriseura julkaisee verkossa Naapuriseuran Sanomia. Lehden päätoimittaja on Mauno Saari, joka on myös seuran puheenjohtaja. Lehden kolumnisteina toimivat muiden muassa Leena Hietanen ja Pirkko Turpeinen-Saari.
Naapuriseura on julistanut olevansa riippumaton poliittisista puolueista. Aatteellisesti seura ilmoittaa ajavansa rauhaa, inhimillisyyttä, avoimuutta ja sananvapautta. Naapuriseura on kertonut tavoitteekseen suhteiden korjaamisen Venäjään ja venäläisiin. Saarella ei ole kommunistitaustaa, toisin kuin useilla sen jäsenillä ja hänen vaimollaan, entisellä kansanedustajalla Pirkko Turpeinen-Saarella. Saari on todennut, että hän huolestui suomalaisesta mediasta ja politiikasta jo vuonna 2014. Hänen mielestään Suomessa ei ymmärretty, että Ukrainassa tapahtui tuolloin vallankumouksen sijaan Yhdysvaltain ohjaama vallankaappaus. Saari myös väittää, että helmikuussa 2022 alkaneen suursodan käynnisti Ukraina, ei Venäjä.
Seuran hallitukseen kuuluvat muun muassa toimittaja Kari Arvola ja kaksi entistä kansanedustajaa, SDP:tä edustanut Mikko Elo ja Vasemmistoliiton Jaakko Laakso. Saaren kertoman mukaan seurassa olisi noin 850–860 jäsentä. Naapuriseuran pikkujouluja vietettiin vuonna 2024 Venäjän Helsingin-suurlähetystön tiloissa, ja tarjoilusta vastasi suurlähetystö. Paikalla oli yli 200 henkeä. Myös Venäjän Suomen-suurlähettiläs Pavel Kuznetsov esiintyi Naapuriseuran tilaisuudessa. Tätä ennen hän oli esiintynyt seuran tapahtumassa Venäjän tiede- ja kulttuurikeskuksessa Helsingissä toukokuussa vuonna 2023. Vuoden 2024 suurlähetystöllä järjestetyissä juhlissa esiintyi myös rap-artisti Juju eli Julius Sarisalmi. Hän oli viime vuoden eduskuntavaaleissa Vapauden liiton ehdokas. Suurlähetystön pikkujouluissa oli paikalla myös Peter Fryckman.
Aiheesta muualla

Naapuriseuran kotisivut
Mattila

Mattila on yleinen suomenkielinen suku- ja paikannimi.
Paikannimenä

Mattila, kylä Haaparannalla
Mattila, kaupunginosa Jyväskylässä
Mattila, kylä Karviassa
Mattila, kaupunginosa Kouvolassa
Mattila, kaupunginosa Lappeenrannassa
Mattila, kylä Mäntsälässä
Mattila, kaupunginosa Riihimäellä
Mattila, asuinalue Sääksmäellä Valkeakoskella
Mattila, kunnanosa Tuusulassa
Sukunimenä > Kuvitteellisia henkilöitä

Markku Mattila, tv-sarjassa Salatut elämät
Mirja Mattila, tv-sarjassa Salatut elämät
Ressu Mattila, tv-sarjassa Salatut elämät
Salla Mattila, tv-sarjassa Salatut elämät
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mattila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Toyota Camry

| Toyota Camry |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Japani  Thaimaa  Kiina
Valmistaja:  Toyota
Valmistusvuodet:  1982–
Muut nimet:  Daihatsu Altis
Korimalli:  sedan, farmari
Luokka:  D-segmentti
Toyota Camry on ylemmän keskiluokan automalli, jota Toyota on valmistanut vuodesta 1982 lähtien. Kun Camry saapui markkinoille, se sijoittui kooltaan Carinan ja Cressidan väliin. Camryn edeltäjänä voi pitää Toyota Celica Camryä, jonka tuotanto loppui vuonna 1982.
Camryn tuonti Suomeen päättyi vuonna 2006. Vuoden 2018 lopulla tuonti alkoi kuitenkin uudelleen.
V10 (1983–1987)

Ensimmäinen Camry tuli myyntiin vuoden 1983 alussa. Camry oli Toyotan toinen etuvetoinen automalli Tercelin jälkeen. Korivaihtoehdot olivat sedan ja liftback. Molemmat muistuttivat Carinaa ja Corollaa, ja ne olivat hyvin kulmikkaita.
Camryn sai joko 5-portaisella manuaalivaihteistolla tai 4-portaisella automaattivaihteistolla varustettuna. Ensimmäisen sukupolven Camry painoi vain 1 060 kg, joten se oli erittäin kevyt auto kokoonsa nähden. Moottori oli alun perin uusi 1,8-litrainen (1 832 cm³) jonka teho oli 90 hevosvoimaa. Myöhemmin myyntiin saapui 1,8-litrainen turbodieselversio. Vuonna 1984 tarjolle tuli 2.0 GLi -malli jossa oli 107 hv:n ruiskumoottori. Auton sisarmalli oli Toyota Vista.
Ensimmäisen sukupolven Camry sai kasvojenkohotuksen (facelift) vuonna 1985. Maski ja etuvalot muuttuivat hieman, jarruja tehostettiin ja verhoilu uusittiin. Lisäksi äänieristyksestä tehtiin aiempaa parempi ja turbodieselmoottorista tuli kaksilitrainen.
Camry oli melko kilpailukykyinen ominaisuuksiltaan, mutta sen ulkomuoto oli erittäin pelkistetty.
Moottorivaihtoehdot:
1.8 DX (1 832 cm³) - 90 hv (1983–1987)
2.0 GLi (1 995 cm³) - 107 hv (1984–1987)
1.8 GL TD (1 839 cm³) - 73 hv (1983–1986)
2.0 GL TD (1 974 cm³) - 84 hv (1986–1987)
V20 (1987–1991)

Toisen sukupolven Camrya valmistettiin vuosina 1987–1991. Se oli hieman suurempi ja paljon pyöreämpi kuin sen edeltäjä. Muiden Toyota-mallien tavoin korin jäykkyyttä oli paranneltu. Sen vuoksi kori painoi enemmän:  massaa oli nostettu 120 kilogrammalla.
Camrya myytiin sekä sedan- että farmari-korimallina. Moottorivaihtoehdot olivat 1,8-litrainen bensakone, kaksilitrainen turbodiesel ja uusi 2.0 16V, josta irtosi 128 hv tehoa. Etuvetoisten mallien lisäksi tarjolle tuli myös nelivetoinen versio. Camryä valmistettiin Japanin-tehtaan lisäksi myös Kentuckyssä Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa valmistettujen mallien varustelutasot olivat nimetön perusmalli, DX ja LE.
Vuonna 1988 mallistoa täydensi V6-moottorilla varustettu GXi, jossa tehoa oli 160 hevosvoimaa. Vuonna 1991 V6, LE ja farmarimalleihin oli saatavilla lukkiutumattomat ABS-jarrut.
Camry oli suunniteltu Yhdysvaltain markkinoille, ja se oli melko hyvin toteutettu. Ajo-ominaisuudet olivat kohtuullisen hyvät ja autoissa oli voimakkaat moottorit.
Camrysta oli tarjolla pelkistetty XLi-malli, runsaasti varusteltu GLi ja vielä GXi, jossa oli vakiona ABS-jarrut.
Moottorivaihtoehdot:
1.8 8V (1S) - 90 hv
2.0 16V (3S-FE) - 128 hv / 122hv kat
2.0 TD (2C-T)
2.5 V6 (2VZ-FE) - 160 hv
XV10 (1992–1996)

Kolmannen sukupolven (1992–1996) Camry tuli Japanin markkinoille jo vuonna 1990, muualla sitä saatiin odotella vielä kaksi vuotta. Japani-version runko oli kapeampi, koska näin se täytti alemman verotusluokan vaatimukset eli maksoi vähemmän. Leveämpää vientimallia myytiin Japanissa nimellä Toyota Scepter.
Yhdysvalloissa Camryn perus- ja urheilumallissa oli manuaalinen vaihteisto, muita malleja sai vain automaattivaihteistolla varustettuina. Varustelutasoina oli nyt DX:n ja LE:n lisäksi uusi luksusversio XLE ja urheilullinen SE. SE-malli oli suunnattu Nissan Maxima SE -mallin kilpailijaksi.
Australiassa nelisylinteristen Camryjen varustelutasot olivat Executive, CSI ja Ultima. Camryn V6-malli tunnettiin siellä nimellä Toyota Camry Vienta, johon oli tarjolla samat varustelutasot, kuin muihinkin malleihin. Saatavilla oli vain automaattivaihteisto. Vuonna 1993 Australiassa tuli myyntiin myös Camry Touring Series, jossa oli urheilullisempi jousitus.
Suomen markkinoilla varustetasot olivat perusmalli XL, ylellisempi GL ja 3.0 V6 -moottorin yhteydessä vakiona ollut GX.
Vuonna 1994 Yhdysvalloissa tuli myyntiin Camryn Coupé-versio, joskin se oli muotoiltu hyvin samoin tavoin kuin sedan. Tätä versiota seurasi myöhemmin Toyota Camry Solara.
Moottorivaihtoehdot:
2.2 (5S-FE) - 136 hv
3.0 V6 (3VZ-FE) - 191 hv
XV20 (1997–2001)

Camryn neljäs sukupolvi (1997–2001) tuli myytiin joulukuussa 1996. Sen korimallit olivat joko sedan tai farmari. Farmaria myytiin Japanissa nimellä Toyota Gracia. Vuonna 1999 Yhdysvalloissa tuli myyntiin myös avo- ja coupé-mallit nimellä Camry Solara. Solaraa sai SE- ja SLE-versioina, sedanin vastaavat varustelutasot olivat LE ja XLE. Manuaalivaihteiston sai vain CE- ja Solara-malleihin.
Tämä Camryn malli oli myös ensimmäinen Camry, jota myytiin Japanissa Daihatsun nimellä. Daihatsu Altis oli täysin identtinen vientimallin Camryn kanssa.
Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä Camry sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Moottorivaihtoehdot:
2.2 (5S-FE) - 133 hv
3.0 V6 (1MZ-FE) - 190 hv
XV30 (2002–2006)

Camryn viides sukupolvi oli tuotannossa vuosina 2002–2006. Se muistuttaa samanikäistä Toyota Yarisia ja Toyota Corollaa. Tarjolla oli vain Sedan-korimalli, mutta Japanissa oli myynnissä myös farmariversio nimellä Toyota Mark II Blit. Yhdysvalloissa Camryn farmariversio korvattiin Toyota Highlander -katumaasturilla. Vanhan mallin Camry Solaran myyntiä jatkettiin vuoteen 2004, jolloin siitä tehtiin uuden korimallin mukainen versio.
Myös tämän kauden Camryä myytiin Japanissa nimellä Daihatsu Altis.
Viidennen sukupolven Camryn 4-sylinteriseen malliin sai manuaalivaihteiston, 6-sylinteristä myytiin ainoastaan automaattivaihteisena.
Vuonna 2005 Camrylle tehtiin facelift, jonka myötä autoon tuli muun muassa kromimaski, uudet takavalot ja vanteet. Myös sisustaa muutettiin jonkin verran.
Suomessa Toyota Camryn virallinen maahantuonti päättyi viidennen sukupolven malliin. Maahantuontia jatkettiin taas vasta vuoden 2018 lopussa.
Moottorivaihtoehdot:
2.4 - 16 v VVT-i 152 hv
3.3 V6 (3MZ-FE) 225 hv
XV40 (2006–2011)

Toyota Camryn kuudes sukupolvi oli tuotannossa vuosina 2006–2011. Vuoden 2007 Camry oli jälleen uudelleen suunniteltu, ja sitä valmistettiin muun muassa Yhdysvalloissa Georgetownin tehtaalla Kentuckyssa ja Subarun Lafayetten-tehtaalla Indianassa. Mallista oli myynnissä myös hybridiversio nimellä Toyota Camry HV.
Vuonna 2007 autoa myytiin Yhdysvalloissa  473 108 kappaletta.
Vuonna 2008 Toyota Camry oli Yhdysvaltain myydyin henkilöauto: mallia meni kaupaksi 436 617 kappaletta.
Camryä sai CE-, LE-, SE- ja XLE-varustelutason malleina. V6-mallin sai myös 6-portaisella manuaalivaihteistolla, ja siihen oli mahdollista saada avaimeton käynnistysjärjestelmä. SE-malliin saattoi hankkia matkapuhelimella toimivan navigaatiojärjestelmän ja nahkapenkit.
Moottorivaihtoehdot:
2.4 - 158 hv
2.4 - 168 hv
2.5 - 188 hv
3.5 V6 - 268 hv
XV40 (2006–2011) > Camry Hybrid HV

Camryn hybridimallissa on Hybrid Synergy Drive -järjestelmä. Sama järjestelmä oli käytössä myös Toyota Priusissa, Toyota Highlander -hybridissä ja Lexus 400h:ssa. Hybridimallissa on Toyotan 2,4-litrainen 2A-FXE-moottori (147 hv) ja lisäksi 650-volttinen 140 hevosvoimaa tuottava sähkömoottori. Vakiovarusteisiin kuului ajonvakaudenhallinta, jarruassistentti, moottorinhallintajärjestelmä ja vähän virtaa kuluttavat LED-takavalot.
XV50 (2011–2017)

Camryn seitsemäs sukupolvi oli tuotannossa vuosina 2011–2017. XV50 Camry esiteltiin 23. elokuuta 2011, ja Yhdysvalloissa se tuli myyntiin syyskuussa. Auto oli kokonaan uusittu vuoden 2007 mallista. Camryn facelift esiteltiin Pohjois-Amerikassa huhtikuussa 2014. Suurin osa muutoksesta tehtiin auton ulkomuotoihin. Autosta valmistettiin myös hybridiversiota.
Camry Hybrid (ennen facelifta)
Camry Hybrid (facelift)
Camry (ennen faceliftia)
Camry (facelift)
XV70 (2017–2024)

Kahdeksannen sukupolven Camry esiteltiin tammikuussa 2017 North American International Auto Show’ssa. Japanissa auto esiteltiin 10. heinäkuuta 2017.
Moottorivaihtoehdot:
2.5 - 203 hv
2.5 (hybridi) - 208 hv
3.5 V6 - 301 hv
XV80 (2023-)

Camryn yhdeksäs sukupolvi esiteltiin marraskuun 14 päivä 2023 Los Angeles Auto Show'ssa. Toisin kuin aiemmat sukupolvet, XV80 sukupolven autoja myydään ainoastaan hybrideinä Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyota Camry Wikimedia Commonsissa
Toyota Camry Mk. I
Toyota Camry (1987–1990)
Kolmannen sukupolven Toyota Camry Sedan
Toyota Camry (1998)
Viidennen sukupolven Toyota Camry
Toyota Camry (2009)
Toyota Camry (2011)
Toyota Camry (2018)
Toyota Camry (2024)
Jarkko Toivonen (kitaristi)

Jarkko Toivonen Jumo Jazzclubilla 1992.
Jarkko Toivonen (s. 9. huhtikuuta 1969 Hämeenlinna) on suomalainen brasilialaiseen musiikkiin erikoistunut bossa nova -kitaristi.
Toivonen syntyi Hämeenlinnassa 1969 ja muutti perheensä mukana Helsinkiin 1978. Hän aloitti kitaransoiton opinnot 9-vuotiaana kuultuaan ensimmäisen esikuvansa José Felicianon soittoa. Hänellä on takanaan noin 12 vuoden klassisen kitaransoiton opinnot muun muassa Itä-Helsingin musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemiassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tehtaanpuiston lukiosta 1990.
Toivonen aloitti ammattiuransa 18-vuotiaana vuonna 1987, kun hän julkaisi ensimmäisen levynsä Sambolero. Jo tuolloin hän perusti oman levy-yhtiönsä Jacaranda Music Oy. Myös hänen vuosien varrella kokoamansa yhtyeet ovat käyttäneet Jacaranda-nimeä.
Toivonen on konsertoinut kotimaansa lisäksi muun muassa Brasiliassa. Hän on esiintynyt yhdessä huilisti-laulaja Danilo Caymmin, kitaristi Sebastião Tapajósin, perkussionisti Marcelo Salazarin sekä laulajatar Ithamara Kooraxin kanssa. Toivosen kitaratyyliin ovat eniten vaikuttaneet brasilialaiset Luiz Bonfá, Paulinho Nogueira, João Gilberto, Bola Sete, argentiinalaissyntyinen Jorge Morel sekä José Feliciano.
Diskografia

Sambolero (1987)
Lights of Rio (1989)
A Different Beat (1991)
Tuning to Mellow Tone (1994)
Here,There and Everywhere (1996)
Growth (1997)
Morning in Copacabana (2006)
Tropical Trip (2009)
Guitar Colorings (2012)
Southern Wave (2014)
Carioca (2016)
Satin Beat of Bossa Nova (2019)
View to Serenity (2024)
Aiheesta muualla

Jarkko Toivosen kotisivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Beloselski-Belozerskin palatsi

| Beloselski-Belozerskin palatsi |
| --- | --- |

Osoite:  Nevski prospekt 41
Sijainti:  Pietari, Venäjän federaatio
Koordinaatit:  59°55′57″N, 030°20′40″E
Valmistumisvuosi:  1848
Suunnittelija:  Andrei Stackenschneider
Rakennuttaja:  ruhtinatar Jelena Pavlovna Beloselskaja-Belozerskaja-Kotšubei
Omistaja:  Pietarin kaupunki
Runkorakenne:  tiili
Julkisivumateriaali:  rappaus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palatsi joen puolelta nähtynä
Palatsi Anitškovin sillalta nähtynä 1850-luvulla
Palatsin pääportaikko
Beloselski-Belozerskin palatsi on palatsimainen rakennus Pietarissa. Se sijaitsee Fontanka-joen ja pääkatu Nevski prospektin risteyskohdassa. Palatsi on rakennettu vuosina 1846-1848.
Rakennushistoria > Vallankumouksen jälkeen

Suuriruhtinas Dmitri Pavlovitš myi palatsin juuri ennen Venäjän helmikuun vallankumousta vuonna 1917. Kaksi vuotta myöhemmin se kansallistettiin, ja siellä toimi alueneuvosto vuoteen 1991 asti, jolloin se nimettiin kunnalliseksi kulttuurikeskukseksi.
Palatsin kirjasto siirrettiin lokakuun 1917 vallankumouksen jälkeen suurimmaksi osaksi julkisen kirjastolaitoksen haltuun. Neuvostoaikana palatsia isännöi Kommunistisen puolueen piirikomitea.
Sisustus tuhoutui pahoin toisen maailmansodan aikana, ja entisöitiin alkuperäiseen asuunsa vuonna 1954. Palatsi ei ole museo, vaan on ollut kulttuurikäytössä, siellä järjestetään muun muassa kamarimusiikkikonsertteja. Siihen pääsee tutustumaan myös kiertokäynneillä.
Rakennushistoria > 2000-luku

Tulipalo syttyi palatsin katon sisäpuolella 28. helmikuuta 2012. Venäjän uutismedia, televisio ja turistit kertoivat tästä. Ilmeisesti vauriot saatiin hallintaan, ja ainoat vauriot olivat ullakolla ja palatsin pääkerrokset olivat vahingoittumattomat. Konsertteja ja erikoistapahtumia järjestetään edelleen palatsissa, kuten on ollut siitä lähtien, kun rakennus tuli Pietarin kaupungin omaisuudeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beloselski-Belozerskin palatsi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Saksa 
Maantieteelliset:  MusicBrainz place 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ruhtinatar Anna Grigorijevna Beloselskaja, miniatyyrimaalaus 1820, maalauksen vuodelta 1789 mukaan
Atlantit palatsin julkisivussa
Palatsin pääportaikon takorautakaide, jossa on monogrammi koristeet
Palatsin peilisali nähtynä karyatidien kannatteleman aukon lävitse suuren eteisaulan (ent. gallerian) suunnasta
Palatsin ovenpäällyskentissä on 1700-luvun maalauksia ja putto-figuureita
Ruhtinatar Jelena Pavlovna Kotšubei, Franz Xaver Winterhalter 1860-luku
Käännös suomeksi
Cajanus (suku)

Cajanus on suomalainen pappissuku. Suvun vanhin tunnettu jäsen on Anders Erikinpoika, joka toimi Kajaanin vapaaherrakunnan voutina 1600-luvun alussa ja jonka lapset käyttivät latinalaistettua Cajanus-nimeä. Anders Erikssoniin on liitetetty sukunimi Hjerta, koska hänen sinettinsä palava sydän muistutti Gyllenhjerta-suvun vaakunaa. Jully Ramsay yhdisti Andersin kirkkonummelaiseen Hjerta-sukuun. Säilyneessä kopiossa piispa Johannes Terseruksen sukututkimusmuistiinpanoista vuosilta 1660 ja 1663 tiedetään Anders Erikinpojan olleen kotoisin Kirkkonummelta ja hänen poikansa Jeremias Hiertan olleen nyt isänsä (entisessä) virassa. Andersin poika Jeremias mainitaan Hjertana yksittäisessä käräjätekstissä. Anders Erikinpojan neljä poikaan toimivat Paltamon, Pielis­järven, Lohtajan ja Sotkamon kirkkoherroina.
Suvun jäseniä

Johan (Juhana) Cajanus vanhempi (1626–1703), Paltamon kirkkoherra, Anders Hjertan poika
Juhana Cajanus nuorempi (1655–1681), professori, Johan Cajanuksen poika
Erik Cajanus (1658–1723) Paltamon kirkkoherra ja isonvihan aikana Kemiön kirkkoherra, Johan Cajanuksen poika
Anders Cajanus (~1630–1657), Pielisjärven kirkkoherra, Anders Hjertan poika
Henrik Cajanus (k. 1691), Kuusamon kirkkoherra, Anders Cajanuksen poika
Gustaf Cajanus (k. 1710), Lohtajan kirkkoherra, Anders Hjertan poika
Gustaf Cajanus nuorempi (1675–1722), Lohtajan kirkkoherra, Gustaf Cajanus vanhemman poika
Jonas Cajanus (1716–1785), maanmittari ja iIsonjaon toteuttaja, Gustaf Cajanus nuoremman poika
Jonas Cajanus (nuorempi, 1757–1817), Raahen ja Saloisten kirkkoherra, Jonas Cajanus vanhemman poika
Erik Cajanus vanhempi (1628–1691) Sotkamon kirkkoherra, Anders Hjertan poika
Anders Cajanus (k. 1689), Sotkamon kappalainen, Eerik Cajanus vanhemman poika
Erik Cajanus nuorempi (k. 1712), Sotkamon kirkkoherra, Eerik Cajanus vanhemman poika
Eerik Cajanus (~1675–1737), Kruunupyyn kirkkoherra, Eerik Cajanus nuoremman poika
Gabriel Cajanus (~1677–1713), Kajaanin kirkkoherra, Eerik Cajanus nuoremman poika
Anders Cajanus (k. 1730-luvulla), Paltamon kappalainen, Anders Hjertan pojanpoika
Daniel (Taneli) Cajanus (1703–1749), ”pitkä suomalainen”, Anders Cajanuksen poika
Anders Cajanus (k. 1747), Paltamon kirkkoherra, Anders Cajanuksen poika
Suvun jäseniä > Merkittävimmät aakkosjärjestyksessä

Alexander Cajan (1767–1810), ornitologi, sotarovasti
Arthur Kajanus (1850–1904), koneinsinööri ja arkkitehti
Daniel (Taneli) Cajanus (1703–1749), ”pitkä suomalainen”,
Eerik Cajanus (~1675–1737), Kruunupyyn kirkkoherra, virsikirjan toimittaja
Johan (Juhana) Cajanus vanhempi (1626–1703), Paltamon kirkkoherra
Jonas Cajanus (1716–1785), maanmittari ja Isojaon toteuttaja
Juhana Cajanus nuorempi (1655–1681), professori
Juhana Fredrik Cajan (1815–1887), historioitsija
Kai Kajanus (1908–1984), viulisti ja konserttimestari, Robert Kajanuksen poika
Lilly Kajanus-Blenner (1885–1963), harpputaiteilija
Miska Kajanus (s. 1979), freelancenäyttelijä
Robert Kajanus (1856–1933), kapellimestari
Selma Kajanus (1860–1935), pianisti ja runoilija
Werner Cajanus (1878–1919), metsätieteilijä, professori
Suvun jäseniä > Puolisoita

Sukunimi Kajanus tai Cajanus on ollut myös seuraavilla tähän sukuun kuuluneiden henkilöiden puolisoilla:
Esther Hjelt-Cajanus (1879–1959), taidemaalari, kirjailija ja kuvittaja, Werner Cajanuksen puoliso
Lilli Kajanus, o.s. Kurikka (1865–1928), näyttelijä ja laulaja, Robert Kajanuksen puoliso
Sopenkorpi

Sopenkorpi on Lahden kaupunginosa valtatien 12 eteläpuolella. Vielä 1940-luvulla alue oli metsää. Kaupunki osti sen teollisuuden kehittämistä varten ja samalla teollisuustyöväen asuinalueeksi. Sopenkorpi päättyy Vesijärveltä ja Lahden urheilukeskuksen vieritse tulevaan rautatielinjaan, jonka kiskot alkupäästään Vesijärven rannalta on purettu, koska Niemessä oleva teollisuus lopetti 1980-luvulla jolloin rautatiekuljetuksien tarve päättyi.
Sopenkorvessa teollinen toiminta on vähentynyt ja siitä on tullut autokorjaamoiden ja käytettyjen autojen ja varaosien kaupan sekä pienimuotoisen teollisuuden kaupunginosa. Valtakunnallinen pienvarastoyritys Cityvarasto avaa uuden toimipisteen Sopenkorpeen vuoden 2022 aikana. Valtatien 12 pohjoispuolella on Sopenkorven hiekkainen urheilukenttä jonka pohjoispuolella sijaitsevat Lahden kolme hyppyrimäkeä sekä suurimmassa hyppyrimäessä oleva näkötorni. Sopenkorven vanhat teollisuusrakennukset toimivat myös lukuisten Lahtelaisten yhtyeiden harjoitustiloina, täällä treenaavat mm. Tehosekoitin, Profane Omen ja Rockin' Horse.
Sopenkorven itäpuolella on Mytäjäinen valtatien 12 eteläpuolella ja sen pohjoispuolella Salpausselkä ja Radiomäki.
Lahti
Henry King

| Henry King |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. tammikuuta 1886 Christiansburg, Virginia, Yhdysvallat
Kuollut: 29. kesäkuuta 1982 (96 vuotta) Toluca Lake, Kalifornia, Yhdysvallat
Ohjaaja
Aktiivisena:  1915–1962
Palkinnot
 Golden Globe (1944)   Hollywood Walk of Fame 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Henry King (24. tammikuuta 1886 Christiansburg, Virginia, Yhdysvallat – 29. kesäkuuta 1982 Toluca Lake, Kalifornia, Yhdysvallat) oli Golden Globe -palkittu yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja yksi Yhdysvaltain elokuva-akatemian perustajista.
Valikoitu filmografia

Alexanderin jazzyhtye (Alexander's Ragtime Band, 1938)
Jesse James – suuri seikkailija (Jesse James, 1939)
Bernadetten laulu (The Song of Bernadette, 1943)
Wilson (1944)
Ilmojen kotkat (Twelve O'Clock High, 1949)
Ase kädessä (The Gunfighter, 1950)
Neljä helmeä (O. Henry's Full House, 1952)
Kilimanjaron lumet (The Snows of Kilimanjaro, 1952)
Päivien kimallus (Love Is a Many-Splendored Thing, 1955)
Kirjallisuutta

Alanen, Antti ja von Bagh, Peter: ”Ihmisen tunteen tasolle nostettu kamera – Henry King ja mykät elokuvat”, Filmihullu 2/1996.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  Museum of Modern Art 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Le Pen

Le Pen on ranskalainen nimi. Nimen tunnettuja kantajia ovat:
Jean-Marie Le Pen (1928−2025), ranskalainen poliitikko, Kansallinen rintama -puolueen entinen puheenjohtaja.
Marine Le Pen (s. 1968), ranskalainen poliitikko, Kansallisen rintaman puheenjohtaja.
Marion Maréchal-Le Pen (s. 1989), ranskalainen poliitikko, Kansallisen rintaman parlamentaarikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.