stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1948
Tapahtumia > Heinäkuu–syyskuu

1.–2. heinäkuuta – Suomessa pidettiin eduskuntavaalit.
5. heinäkuuta – National Health Service aloitti toimintansa. Britannian hallitus otti vastuun kaikesta maan terveydenhuollosta ja tarjosi kaikille ilmaiset palvelut kansallistettuaan kunnalliset ja vapaaehtoisvoimin toimivat sairaalat.
15. heinäkuuta – Italian kommunistipuolueen pääsihteerin Palmiro Togliattin murhayritys aloitti lakkojen sarjan.
20. heinäkuuta – Kylmä sota: presidentti Harry S. Truman määräsi ensimmäisen rauhanajan sotaväenoton Yhdysvalloissa välien viilentyessä Neuvostoliittoon.
22. heinäkuuta – Eduskunta hyväksyi lapsilisälain.
22. heinäkuuta – Vaihtoehto Kanadaan liittymisestä sai äänienemmistön Newfoundlandin kansanäänestyksen toisella kierroksella.
24. heinäkuuta – Suuri öljypalo Naantalin satamassa.
26. heinäkuuta – Rotusyrjintä lopetettiin Yhdysvaltain armeijassa.
29. heinäkuuta – Presidentti J. K. Paasikivi myönsi eron Mauno Pekkalan hallitukselle ja nimitti eduskunnan puhemiehen K.-A. Fagerholmin muodostaman SDP:n vähemmistöhallituksen. Uuden hallituksen toinen sosiaaliministeri Tyyne Leivo-Larsson oli Suomen historian kolmas naisministeri.
30. heinäkuuta − Eduskunnan puhemieheksi valittiin Maalaisliiton Urho Kekkonen, ensimmäiseksi varapuhemieheksi SDP:n Alpo Lumme ja toiseksi varapuhemieheksi SKDL:n Toivo Kujala.
1. elokuuta − Oppositioon jätetty SKDL tuomitsi voimakkain sanoin Fagerholmin hallituksen.
8. elokuuta − Neuvostoliiton Saksaan perustamat NKVD:n erikoisleirit siirrettiin Gulagin alaisuuteen.
12. elokuuta – Yhdysvallat tunnusti Etelä-Korean hallituksen.
12. elokuuta − Moskovan radio ja Neuvostoliiton kirjailijaliiton lehti Literaturnaja gazeta arvostelivat Fagerholmin hallitusta, koska niiden mielestä hallitus koostui ”vuoden 1939 miehistä”.
19. elokuuta – Neuvostojoukot ampuivat saksalaisia Berliinin saartoa vastustaneita mielenosoittajia.
21. elokuuta – Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittu entinen Suomen Berliinin-lähettiläs Toivo Kivimäki vapautettiin vankilasta.
6. syyskuuta – Julianasta tuli Alankomaiden kuningatar Vilhelmiinan erottua terveyssyistä.
9. syyskuuta − Neuvostoliiton miehittämä Pohjois-Korea muodostettiin Korean demokraattiseksi kansantasavallaksi ja maan johtoon nousi kommunistisen puolueen pääsihteeri Kim Il-sung.
9. syyskuuta – Kontra-amiraali Svante Sundman nimitettiin Sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan (SOTEVA) uudeksi johtajaksi.
13. syyskuuta – Presidentti J. K. Paasikivi vastasi suomalaisten kommunistien sekä Moskovan radion ja lehdistön Fagerholmin hallitusta vastaan esittämään arvosteluun, että Suomen eduskunta ja presidentti, ei Moskova, määräävät, keitä nimitetään Suomen hallituksen jäseniksi.
17. syyskuuta – Israelilainen Lehi-taistelujärjestö murhasi kreivi Folke Bernadotten.
18. syyskuuta – Kaljaasi "Verna"  upposi Ahvenanmaan vesillä, ja arviolta runsaat 20 ihmistä hukkui. Laivaa ei ole toistaiseksi löydetty.
Tapahtumia > Lokakuu–joulukuu

7. lokakuuta – Kuopiolaisen Silvo Sokan ”rakettilento” aiheutti sensaation tiedotusvälineissä.
12. lokakuuta − Eduskunta hyväksyi niin sanotun Lex Jahvetin, jolla Yleisradion hallintoneuvoston jäsenten valinta siirrettiin kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriöltä ja yhtiökokoukselta eduskunnalle. Laki sai kutsumanimensä aloitteen tekijän, SDP:n kansanedustajan Yrjö Kilpeläisen (”Jahvetti”) mukaan.
21.–23. lokakuuta – Kommunistit järjestivät lakkomellakoita Arabian tehtailla Helsingissä.
23. lokakuuta – Eduskunta hyväksyi äänin 134–33 hallituksen esityksen Valtiollisen poliisin lakkauttamisesta ja Suojelupoliisin perustamisesta vuoden 1949 alussa.
28. lokakuuta – Neuvostoliitto veti lähettiläänsä Jugoslaviasta, monet muut kommunistimaat seuraavat päätöstä.
2. marraskuuta – Harry S. Truman voitti Yhdysvaltain presidentinvaaleissa Thomas E. Deweyn.
4. marraskuuta – Norjan suurkäräjien Nobel-komitea päätti jättää rauhanpalkinnon myöntämättä.
9. marraskuuta - Aiemmin samassa kuussa perustetun lappeenrantalaisjääkiekkojoukkue SaiPan nimi valittiin.
12. marraskuuta – Tokiossa sotasyyllisyysoikeudenkäynti tuomitsi seitsemän syytettyä kuolemaan, mukaan lukien kenraali Hideki Tōjōn.
21. marraskuuta – Sotasyyllisinä vankeuteen tuomitut entinen pääministeri Edwin Linkomies ja entinen valtiovarainministeri Väinö Tanner vapautettiin. Kommunistien lehdet Työkansan Sanomat ja Vapaa Sana paheksuivat erityisesti Tannerin vapauttamista.
26. marraskuuta − Irlannin parlamentti päätti, että maa irtautuu täysin Isosta-Britanniasta.
1. joulukuuta – Yhdysvaltalaisten Richard Rodgersin ja Oscar Hammerstein II:n musikaali Oklahoma! sai Suomen-ensiesityksensä Svenska Teaternissa Helsingissä. Päärooleissa olivat Sylvelin Långholm ja Ture Ara.
2. joulukuuta − Unkarin hallitus vangitutti kardinaali József Mindszentyn syytettynä vakoilusta ja maanpetoksesta.
5. joulukuuta – Neuvostoliitto jätti Suomen ulkoministeriölle nootin Suomessa harjoitetusta Neuvostoliitolle vihamielisestä propagandasta. Nootissa mainittiin nimeltä Punaisessa Myllyssä pyörinyt Sam Sihvon laulunäytelmä Jääkärin morsian ja Suomen Kansallisteatterissa esitetty Jean-Paul Sartren näytelmä Likaiset kädet. Viranomaiset kielsivät kummankin näytelmän esittämisen välittömästi.
8. joulukuuta – Johdinautoliikenne alkoi Tampereella Keskustorin ja Härmälän välisellä linjalla.
10. joulukuuta – Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi Yleisen ihmisoikeuksien julistuksen.
21. joulukuuta − Irlanti erosi Brittiläisestä kansainyhteisöstä.
25. joulukuuta − Neuvostojoukkojen ilmoitettiin poistuneen Pohjois-Korean alueelta.
28. joulukuuta – Egyptin pääministerin Mahmud Fahmi Nokrashin murhattiin.
31. joulukuuta – Suomen Neuvostoliitolle kokonaan pakkoluovuttamat kunnat tuli viimeistään lakkauttaa.
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

5. tammikuuta – Kustavi Lounasheimo, suomalainen pappi ja runoilija (s. 1882)
19. tammikuuta – Tony Garnier, ranskalainen arkkitehti (s. 1869)
21. tammikuuta – Ermanno Wolf-Ferrari, italialainen säveltäjä (s. 1876)
26. tammikuuta – John Lomax, yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä ja folkloristi (s. 1867)
27. tammikuuta – Robert Schälzky, Saksalaisen ritarikunnan suurmestari (s. 1882)
29. tammikuuta – Tomislav II, Kroatian kuningas 1941–1943 (s. 1900)
30. tammikuuta – Mohandas Gandhi, Mahatma Gandhi, Intian itsenäisyysliikkeen johtaja (salamurha) (s. 1869)
30. tammikuuta – Peter Andreas Morell, norjalainen poliitikko (s. 1868)
30. tammikuuta – Orville Wright, yhdysvaltalainen lentokoneen keksijä (s. 1871)
5. helmikuuta – Johannes Blaskowitz, saksalainen kenraali (s. 1883)
6. helmikuuta – Otto von Stülpnagel, saksalainen ilmavoimien kenraali ja jalkaväenkenraali (s. 1878)
11. helmikuuta – Sergei Eisenstein, neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja (s. 1898)
18. helmikuuta – Mauri Honkajuuri, suomalainen lakimies, poliitikko ja pankinjohtaja (s. 1882)
19. helmikuuta – Pavel Rybalko, neuvostoliittolainen panssarijoukkojen marsalkka (s. 1892)
4. maaliskuuta – Antonin Artaud, ranskalainen kirjailija ja teatterin uudistaja (s. 1896)
4. maaliskuuta – Elsa Brändström, ruotsalainen sotasairaanhoitaja (s. 1888)
6. maaliskuuta – Urho Savisaari, suomalainen päätoimittaja ja kirjailija (s. 1891)
10. maaliskuuta – Zelda Fitzgerald, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1900)
10. maaliskuuta – Jan Masaryk, Tšekkoslovakian ulkoministeri (s. 1886)
14. maaliskuuta – Lauri Malmberg, suomalainen kenraali, Suojeluskuntien ylipäällikkö (s. 1888)
19. maaliskuuta – E. W. Kenyon, yhdysvaltalainen Word of Faith -liikkeen julistaja ja kirjailija (s. 1867)
24. maaliskuuta – Sigrid Hjertén, ruotsalainen taidemaalari (s. 1885)
Kuolleita > Huhtikuu–kesäkuu

4. huhtikuuta – Hanna Suomalainen, suomalainen taidemaalari (s. 1874)
8. huhtikuuta – Josef Kjellgren, ruotsalainen kirjailija (s. 1907)
9. huhtikuuta – Jorge Eliécer Gaitán, kolumbialainen poliitikko (s. 1903)
17. huhtikuuta – Suzuki Kantaro, japanilainen amiraali ja pääministeri (s. 1867)
22. huhtikuuta – Toivo Saarenpää, suomalainen säveltäjä, orkesterin- ja kuoronjohtaja (s. 1882)
23. huhtikuuta – Heikki Lankinen, suomalainen arkkitehti (s. 1898)
5. toukokuuta – Austin Roberts, eteläafrikkalainen eläintieteilijä (s. 1883)
6. toukokuuta – Into Auer, suomalainen aktivisti, jääkärivärväri ja ”kalterijääkäri” (s. 1890)
21. toukokuuta – Artur Dinter, saksalainen kirjailija ja natsipoliitikko (s. 1876)
22. toukokuuta – Christian Thams, norjalainen arkkitehti ja liikemies (s. 1867)
23. toukokuuta – J. V. Lehtonen, suomalainen kirjallisuudentutkija ja professori (s. 1883)
25. toukokuuta – Witold Pilecki, puolalainen vastarintataistelija ja sotilas (s. 1901)
29. toukokuuta – Gertrud Zilliacus (”Kai Voss”), suomenruotsalainen kirjailija (s. 1864)
2. kesäkuuta – Harald Fabritius, suomalainen psykiatri ja professori (s. 1877)
6. kesäkuuta – Louis Lumière, ranskalainen keksijä, elokuvan uranuurtaja (s. 1864)
6. kesäkuuta – Henrik Lund, grönlantilainen lyyrikko, taiteilija ja pappi (s. 1875)
13. kesäkuuta – Osamu Dazai, japanilainen kirjailija (s. 1909)
18. kesäkuuta – Yrjö Räisänen (Sasu Punanen), suomalainen kirjailija ja poliitikko (s. 1888)
22. kesäkuuta – Greta von Haartman, suomalainen oopperalaulaja (s. 1889)
23. kesäkuuta – Sven Oftedal, norjalainen poliitikko (s. 1905)
26. kesäkuuta – Gösta Lönnfors, suomalainen ratamoottoripyöräilijä (s. 1911)
27. kesäkuuta – Julian Robert Lindsey, yhdysvaltalainen kenraali (s. 1871)
Kuolleita > Heinäkuu–syyskuu

3. heinäkuuta – Yrjö Kivenoja, suomalainen pappi, opettaja ja poliitikko (s. 1880)
5. heinäkuuta – Georges Bernanos, ranskalainen kirjailija (s. 1888)
13. heinäkuuta – Väinö Keinänen, suomalainen arkkitehti (s. 1879)
14. heinäkuuta – Christian Kautz, sveitsiläinen kilpa-autoilija (s. 1913)
15. heinäkuuta – John J. Pershing (”Black Jack”), yhdysvaltalainen kenraali (s. 1860)
21. heinäkuuta – Arshile Gorky, armenialais-yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1904)
23. heinäkuuta – David Wark Griffith, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (s. 1875)
26. heinäkuuta – K. N. Rantakari, suomalainen toimittaja ja poliitikko (s. 1877)
29. heinäkuuta – Ruth Closius, saksalainen keskitysleirinvartija (hirtettiin) (s. 1920)
4. elokuuta – Mileva Marić-Einstein, serbialainen matemaatikko (Albert Einsteinin ex-puoliso) (s. 1875)
9. elokuuta – Hugo Boss, saksalainen vaatetehtailija ja muotisuunnittelija (s. 1885)
12. elokuuta – Harry Brearley, englantilainen metallurgi, ruostumattoman teräksen keksijä (s. 1871)
18. elokuuta – Percy Roycroft Lowe, englantilainen kirurgi ja lintutieteilijä (s. 1870)
30. elokuuta – Kristine Bonnevie, norjalainen biologi ja Norjan ensimmäinen naisprofessori (s. 1872)
31. elokuuta – Andrei Ždanov, neuvostoliittolainen kenraali ja poliitikko (s. 1896)
2. syyskuuta – Tancred Borenius, suomalais-englantilainen taidehistorioitsija (s. 1885)
3. syyskuuta – Edvard Beneš, Tšekkoslovakian presidentti (s. 1884)
10. syyskuuta – Ferdinand I, Bulgarian ruhtinas 1887–1908, tsaari 1908–1918 (s. 1861)
11. syyskuuta – Muhammed Ali Jinnah, Pakistanin ensimmäinen kenraalikuvernööri (s. 1876)
17. syyskuuta – Ruth Benedict, yhdysvaltalainen antropologi (s. 1887)
17. syyskuuta – Folke Bernadotte, ruotsalainen diplomaatti, kreivi ja Punaisen Ristin johtaja (s. 1895)
23. syyskuuta – Hanna Asp, suomalainen kirjailija ja suomentaja (s. 1868)
Kuolleita > Lokakuu–joulukuu

4. lokakuuta – René Benjamin, ranskalainen kirjailija ja lehtimies (s. 1885)
8. lokakuuta – Klara Johanson, ruotsalainen esseisti ja kirjallisuuskriitikko (s. 1875)
12. lokakuuta – Nils Trædal, norjalainen poliitikko (s. 1879)
17. lokakuuta – Antti Favén, suomalainen taidemaalari (s. 1882)
18. lokakuuta – Walther von Brauchitsch, saksalainen sotamarsalkka (s. 1881)
19. lokakuuta – A. R. Cederberg, suomalainen historiantutkija (s. 1885)
24. lokakuuta – Franz Lehár, unkarilaissyntyinen operettisäveltäjä (s. 1870)
9. marraskuuta – Edgar Kennedy, yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä (s. 1890)
12. marraskuuta – Umberto Giordano, italialainen säveltäjä (s. 1867)
21. marraskuuta – Béla Miklós, unkarilainen kenraali, Unkarin ensimmäinen pääministeri (s. 1890)
22. marraskuuta – Édouard Brémond, ranskalainen prikaatinkenraali (s. 1868)
22. marraskuuta   – A. E. W. Mason, brittiläinen kirjailija (s. 1865)
23. marraskuuta – Üzeyir Hacıbəyov, azerbaidžanilainen säveltäjä (s. 1885)
23. marraskuuta – Fredrik Ström, ruotsalainen vasemmistolainen poliitikko, toimittaja ja kirjailija (s. 1880)
24. marraskuuta – Raoul Koczalski, puolalainen säveltäjä ja pianisti (s. 1884)
2. joulukuuta – Larin-Kyösti (oik. Kyösti Larson), suomalainen kirjailija (s. 1873)
2. joulukuuta – Chano Pozo, kuubalainen jazzmuusikko, laulaja, tanssija ja säveltäjä (s. 1915)
2. joulukuuta – Eino Railo, suomalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja kirjallisuusarvostelija (s. 1884)
4. joulukuuta – Karl Ludwig Bonhoeffer, saksalainen psykiatri ja neurologi (s. 1868)
4. joulukuuta – Aleksandr Grossheim, neuvostoliittolainen kasvitieteilijä (s. 1888)
23. joulukuuta – Japanissa sotarikollisina hirtetyt:
Kenji Doihara, japanilainen kenraali (s. 1883)
Kōki Hirota, japanilainen diplomaatti ja poliitikko, pääministeri 1936–1937 (s. 1878)
Seishirō Itagaki, japanilainen kenraali ja sotaministeri (s. 1885)
Kimura Heitaro, japanilainen kenraali (s. 1888)
Iwane Matsui, japanilainen kenraali (s. 1878)
Akira Mutō, japanilainen kenraali (s. 1892)
Hideki Tōjō, japanilainen kenraali, pääministeri 1941–1944 (s. 1884)
28. joulukuuta – Mikko Erich, suomalainen lakimies ja kansanedustaja (s. 1888)
28. joulukuuta – Erik Therman, suomenruotsalainen kirjastonhoitaja ja kirjailija (s. 1906)
Helmi Talas, suomalainen näyttelijä (s. 1871)
Nobelin palkinnot

Nobelin fysiikanpalkinto: Patrick M. S. Blackett
Nobelin kemianpalkinto: Arne Tiselius
Nobelin lääketieteen palkinto: Paul Hermann Müller
Nobelin kirjallisuuspalkinto: T. S. Eliot
Muuta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elokuvavuosi 1948
Kirjallisuusvuosi 1948
Joni Skiftesvik
Viktor Skumin
Eero Tarasti
Sergei Eisenstein
Kristine Bonnevie
OM

Om, OM ja om ovat nimiä:
Om, Irtyš-joen sivujoki Lounais-Siperiassa, Omskin kaupungin kohdalla (Irtyš on Obin suurin sivujoki)
Om, John Coltranen albumi
OM, yhdysvaltalainen doom metal -yhtye
om-tavu, hindulaisuuden pyhä tavu.
Om, OM ja om ovat lyhenteitä:
OM, oikeusministeriö
OM, Olympique de Marseille, ranskalainen jalkapalloseura
om., omistaja
Orimattilan rautatieasema, liikennepaikkalyhenne Om, rautatieliikennepaikka
Oman, ISO 3166-1 -koodi OM, valtio tai muu maantieteellinen alue
oromo, ISO 639-1 -koodi om, kieli
OM, otitis media, välikorvantulehdus
OM, Oulun Merenkävijät ry
OM, Officine Meccaniche, italialainen automerkki 1918-1934, 1934-1975 kuorma-auto- ja linja-automerkki
Olympus OM, Olympuksen 1972–2002 valmistama järjestelmäkameramallisto
Olympus OM-D, Olympuksen nykyisin valmistama Micro Four Thirds -digikameramallisto
OM-asuntovaunu, Punkalaitumella 1962–1967 valmistettu matkailuvaunu
om., oma maali
15. tammikuuta

15. tammikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 15. päivä. Vuodesta on jäljellä 350 päivää (karkausvuonna 351).
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Solja
suomenruotsalainen kalenteri: Doris
ortodoksinen kalenteri: Paavali, Paavo, Johannes, Juhani
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Solla, Soljá
vanhemmissa kalentereissa: Fabian, Felix, Laura, Marcus, Marianus, Mauri, Maurus, Siviä
Tapahtumia

1559 – Elisabet I:n kruunajaiset Westminster Abbeyssa.
1582 – Venäjä luovutti Liivinmaan ja Viron Puolalle.
1759 – British Museum avasi ovensa yleisölle.
1771 – Suomen ensimmäisen sanomalehden Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo ensimmäinen numero ilmestyi.
1885 – Wilson Bentley otti ensimmäisen valokuvan lumihiutaleesta.
1892 – James Naismith julkaisi koripallon säännöt.
1907 – Päivätyölakkoon ryhtyneitä Laukon kartanon torppareita alettiin häätää asunnoistaan poliisivoimin Vesilahdessa ja Tottijärvellä.
1918 – Osnabrückin junaturmassa Saksassa kuoli 12 suomalaista jääkäriä.
1919 – Freikorps kidutti ja murhasi saksalaiset sosialistijohtajat Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin.
1919 – Åbo Akademi aloitti toimintansa.
1943 – Toinen maailmansota: Yhdysvallat ajoi japanilaiset pois Guadalcanalin saarelta.
1943 – Maailman suurin toimistorakennus Pentagon valmistui.
1948 – Kansainvälinen valuuttarahasto ja Maailmanpankki hyväksyivät Suomen jäsenekseen.
1967 – Ensimmäinen Super Bowl -ottelu.
1969 – Neuvostoliitto laukaisi Sojuz 5 -avaruusaluksen.
1970 – Biafra antautui Nigerialle 32 kuukautta kestäneen itsenäisyystaistelun jälkeen.
1975 – Portugali myönsi Angolalle itsenäisyyden.
1980 – YK:n yleiskokous hyväksyi Neuvostoliiton suorittaman Afganistanin miehityksen tuominneen päätöslauselman.
1985 – Poromies Veijo Saijets löysi Inarijärven jäältä neuvostoliittolaisen maaliohjuksen osan.
1993 – Mafiajohtaja Salvatore Riina pidätettiin Palermossa.
2001 – Wikipedian englanninkielinen versio aloitti toimintansa.
2006 – Kirkkain komeetta 40 vuoteen C/2006 P1 (McNaught) oli lähimpänä Maata.
2016 – Terrori-isku Burkina Fason pääkaupungissa Ouagadougoussa, kuolleita 28 ja haavoittuneita 56.
Tintoretto

Tintoretton omakuva nuoruusvuosilta
Omakuva seniorivuosilta
Tintoretto: Pyhän Markuksen ruumiin löytäminen. Teos osoittaa Tintoretton pyrkimystä syvyysvaikutelman käyttöön.
Tintoretto (oikealta nimeltään Jacopo Robusti; 29. syyskuuta 1518 Venetsia – 31. toukokuuta 1594 Venetsia) oli italialaisen renessanssitaiteen merkittävä taidemaalari ja Venetsian koulukunnan jäsen.
Tintoretto-nimensä hän sai isänsä ammatin vuoksi. Tämä toimi vaatteiden värjärinä. Hänestä on käytetty sukunimeä Robusti, koska hänen isänsä oli työskennellyt Padovan portinavaajana (robusto ’voimakas, vankka, vahva’). Hänen oikeaksi sukunimekseen on esitetty nimeä Comin. Hänen elämänvaiheistaan on varsin vähän tietoa.
Muihin Venetsiassa toimineisiin 1500-luvun taiteilijoihin (Tizian, Paolo Veronese) verrattuna Tintoretto on aidoimmin venetsialainen, sillä hän ei käytännöllisesti katsoen koskaan poistunut Venetsiasta. Hänen taidettaan onkin eniten esillä juuri siellä. Tintoretto maalasi ennen kaikea uskonnollisia aiheita, joita paikalliset scuolat eli veljeskunnat tilasivat häneltä. Koska hän oli myös tuottelias, hänestä tuli Venetsiassa suosittu ja tunnettu taiteilija.
Taiteen ilmaisukeinot

Tintoretto oli erityisen kiinnostunut valaistuksesta, ja teki taulujensa keskushahmoista vahamalleja maalaten niitä erilaisissa valaistusolosuhteissa, joka enteili barokkia. Tintoretto käytti dramaattisesti perspektiiviä ja valoa. Tintoretton taidetta ei sen sijaan voi jakaa selviin jaksoihin, eikä hänen varhaistöitään juuri tunneta. Ensimmäiset suuret teoksensa hän maalasi vuosina 1547–1548 ja ne ilmentävät jo selkiytynyttä ja vahvaa persoonallista ilmaisua. Koska Tintoretton tarkkoja elämänvaiheita ei tunneta, hänen töitään tulkitaan usein verraten niitä oman aikansa venetsialaiseen kulttuuriympäristöön.
Venetsialaisen koulukunnan muihin jäseniin verrattuna Tintoretto oli rohkea värien ja siveltimien käyttäjä. Hänen väriasteikkonsa oli vähemmän taitettu kuin Tizianin ja vähemmän hehkuva kuin Veronesen. Väreistä hän suosi okran sävyjä, ruosteenpunaista ja viininpunaista rinnastuneina voimakkaisiin sinisen sävyihin. Lisäksi Tintoretto toi taidemaailmaan uusia näkökulmia ja painotuksia raamatullisten aiheiden tulkinnassa. Hän pyrki yllätykselliseen tulkintaan. Kuvan kompositiossa hän ilmensi erikoista syvyysvaikutelmaa ja asettelussa diagonaalisuutta tai kaaren muotoa. Valon käytössä Tintoretto osasi mestarillisesti luoda kontrasteja, korostaa muotoja ja luoda taianomaista tunnelmaa.
Taiteen ilmaisukeinot > Tärkeimpiä teoksia

Pyhän Markuksen ihme, Miracolo di san Marco (1548)
Viimeinen ehtoollinen (1580)
Venetsian Scuola di San Roccon 56 suurta seinämaalausta (1565–1588)
Venetsian Dogen palatsin maalaukset (1574–1592)
Kirjallisuutta

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Melania G. Mazzucco: Mestarin tunnustukset, Avain 2009. Suomentanut Taru Nyström Abeille.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  South Australia 2  FID  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  Prado  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Johanneksen seurakunta (1906–1999)

| Johanneksen seurakunta> Helsingin eteläinen suomalainen seurakunta |
| --- | --- |
 Johanneksen kirkko Korkeavuorenkadulta 1926.
Perustettu:  1906
Erotettiin:  Helsingin kaupunkiseurakunta
Lakkautettu:  1999
Liitetty:  Helsingin tuomiokirkkoseurakunta
Pääkirkko:  Johanneksenkirkko
Johanneksen seurakunta (vuoteen 1956 Helsingin eteläinen suomalainen seurakunta) oli vuosina 1906–1999 toiminut seurakunta, joka muodostettiin Helsingin kaupungin seurakunnasta vuonna 1905 senaatin päätöksellä. Jakoa toimeenpantaessa seurakunnan 3. komministeri siirtyi eteläiseen seurakuntaan. Jumalanpalveluksia varten seurakunta käytti yhteisesti vastaavan ruotsalaisen seurakunnan kanssa Johanneksenkirkkoa sekä kaupunkilähetyksen Betania-rukoushuonetta.
Seurakunta perusti Suomenlinnaan Suomen ainoan sotilaskirkon vuonna 1929, joka palautui seurakunnalle vuonna 1960. Vuonna 1935 valmistui Mikael Agricolan kirkko. Rippikoulun kävijät perustivat vuonna 1913 Nuorten toveruusliikkeen ja vuodesta 1930 lähtien seurakunnassa toimi erityinen nuorisopappi. Vuonna 1956 seurakunta muutti nimensä Johanneksen seurakunnaksi ja vuonna 1968 tästä erosi Agricolan seurakunta. Molemmat seurakunnat liitettiin vuonna 1999 tuomiokirkkoseurakuntaan.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Helsingin eteläisen suomalaisen seurakunnan ja Johanneksen seurakunnan kirkkoherroina:
1907–1926: Karl August Hildén
1926–1951: Paavo Virkkunen
1952–1970: Erkki Kurki-Suonio
1971–1983: Toivo Saarilahti
1983–1995: Reino Tillanen
Jalasjärven seurakunta

| Jalasjärven seurakunta |
| --- | --- |
 Jalasjärven kirkko.
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Perustettu:  1858
Lakkautettu:  2016
Liitettiin:  Kurikan seurakuntaan
Pääkirkko:  Jalasjärven kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jalasjärven seurakunta (ruots. Jalasjärvi församling) on nykyisin Kurikan seurakuntaan kuuluva kappeliseurakunta, joka kuuluu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan. Seurakunnan jäsenmäärä vuoden 2013 alussa oli 7518 henkeä. Lukuun ei sisälly seurakunnan poissaolevassa väestössä olevat (eli ulkomailla oleskelevat) henkilöt.
Historiaa

Jalasjärven seurakunnan historia alkaa vuodesta 1689, jolloin Ilmajoen seurakunta perusti alueelle oman rukoushuonekunnan. Oman kirkon jalasjärveläiset saivat viimeistään vuonna 1725, luultavasti jo aikaisemmin. Vuonna 1728 Ilmajoen pitäjänapulainen määrättiin asumaan Jalasjärvelle ja kaksi vuotta tästä Jalasjärvestä muodostettiin Ilmajoen kappeliseurakunta. Vuonna 1793 jalasjärveläiset anoivat tuomiokapitulilta seurakunnalle itsenäistä asemaa, mutta kapitulissa ei ajatukselle lämmetty. Toinen vastaava anomus tehtiin vuonna 1858 ja se sai lopulta kapitulin hyväksynnän vuonna 1882. Ensimmäinen oma kirkkoherra astui virkaansa vuonna 1894 sinetöiden lopullisesti seurakunnan itsenäistymisen Ilmajoesta. Vuonna 1912 Jalasjärven Koskuen kylälle perustettiin oma rukoushunekunta. Seurakunta lunasti kiinteistön vuonna 1934 ja rukoushuone muuttui siten Koskuen kyläkirkoksi. Jalasjärvi sai kolmannen pappinsa vuonna 1941 ja hänet määrättiin Koskuen kyläkirkon papiksi.
Jalasjärven seurakunta yhdistyi Kurikan seurakuntaan vuoden 2016 alussa tapahtuneen kuntaliitoksen myötä.
Herätysliikkeet

Jalasjärveln seurakunta kuuluu muun Seinäjoen eteläisen ja läntisen alueen tavoin yhtenäiseen evankelisen herätysliikkeen tukialueeseen. Jalasjärvi ei ole kuitenkaan liikkeen voimakkain paikkakunta. Jalasjärven alueella on kannatusta myös vanhoillislestadiolaiselle suunnalle, herännäisyydelle ja kansanlähetykselle.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Jalasjärven kappeliseurakunnan kappalaisina ja Jalasjärven seurakunnan kirkkoherroina: