stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Bull (veturi)

| John Bull |
| --- | --- |
 Piirros John Bullista
Perustiedot
Tyyppi:  höyryveturi
Liikennöitsijä:  Camden and Amboy Railroad (C&A)
Valmistaja:  Robert Stephenson and Company
Lukumäärä:  1
Valmistusvuodet:  1830/1831
Museoitu:  1884 tai 1885
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  yli 60 km/h 
Paino:  9 t 
Pyörästö:  0-4-0
Pyörän halkaisija:  1 370 mm 
John Bull, alkuperäiseltä nimeltään Stevens, on vuosina 1830–1831 rakennettu 2-4-0-mallinen höyryveturi. Se oli käytössä vuodesta 1833 noin vuoteen 1866 Camden and Amboy Railroad -rautatieyhtiön radoilla New Jerseyssä Yhdysvalloissa. Se on ollut 1880-luvun puolivälistä alkaen Smithsonian-instituutin omaisuutta, mutta sitä on lainattu sieltä näyttelyihin joitakin kertoja.
John Bull on maailman vanhin käyttökunnossa oleva höyryveturi ja vanhin olemassa oleva yhdysvaltalainen veturi. Sitä on käytetty viimeksi vuonna 1981.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Bull (veturi) Wikimedia Commonsissa
Altoona Worksin jäljennös John Bullista, 1986
John Williams (jousiampuja)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Williams vuonna 1973 tai aikaisemmin. |  Williams vuonna 1973 tai aikaisemmin. |  Williams vuonna 1973 tai aikaisemmin. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten jousiammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | henkilökohtainen kilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | York 1971 | tauluammunta |  |
|  Kultaa | Gorizia 1972 | maastoammunta |  |
|  Hopeaa | Valley Forge 1969 | tauluammunta |  |
John Chester Williams (s. 12. syyskuuta 1953 Cranesville, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt jousiampuja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän voitti olympiakultaa henkilökohtaisesta kilpailusta Münchenissä 1972. Olympiamitali oli ensimmäinen, jonka kukaan oli voittanut jousiammunnasta 50 vuoteen, sillä edellisen kerran jousiammunnassa kilpailtiin vuonna 1920. MM-kilpailuista Williams voitti henkilökohtaisesta kilpailusta kaksi kultaa ja yhden hopean.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Williams (jousiampuja) Wikimedia Commonsissa
John Densmore

| John Densmore |
| --- | --- |
 Densmore vuonna 1971
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1944 (ikä 79) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, näyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  1967–
Tyylilajit:  rock, jazz
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  The Doors, The Butts Band, Tribaljazz
Levy-yhtiöt:  Elektra Records 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
John Paul Densmore (s. 1. joulukuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali, lauluntekijä ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten The Doors -yhtyeestä, jonka rumpali hän oli vuosina 1965–1973. Densmoren vankka jazztausta oli yksi tärkeimmistä The Doorsin omintakeiseen soundiin vaikuttaneista tekijöistä.
Elämäkerta

Kalifornialainen Densmore kävi Santa Monica City Collegea ja Kalifornian osavaltionyliopistoa Northridgessä. Hän liittyi The Doorsiin rumpaliksi 1965 ja soitti yhtyeessä sen hajoamiseen 1973 saakka. Sen jälkeen hän soitti The Doors -kitaristi Robby Kriegerin kanssa yhtyeessä nimeltä The Butts Band, joka julkaisi kaksi albumia ennen kuin lopetti vuonna 1975.
Densmore jätti rockmusiikin 1980-luvulla. Hän esiintyi Bess Snyderin tanssiryhmän kanssa Yhdysvalloissa kahden vuoden ajan. Hän kirjoitti näytelmän nimeltä Skins ja esiintyi 1980-luvulla näyttämöllä. Densmore sai vuonna 1985 LA Weekly Theater Award -palkinnon teatterimusiikistaan. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän toimi Oliver Stonen The Doors -elokuvan (1991) teknisenä neuvonantajana.
Densmoren yhtye Tribaljazz julkaisi albumin vuonna 2006. Densmore kävi 2000-luvulla oikeusriitoja muiden The Doorsien jäsenten, Ray Manzarekin ja Robby Kriegerin kanssa The Doorsin nimen käyttämisestä näiden kiertueella ja esti myös The Doorsin musiikin käyttämisen Cadillacin mainoksissa.
Densmore on nimetty The Doorsin jäsenenä Rock and Roll Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

John Densmoren viralliset kotisivut (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Densmore Wikimedia Commonsissa
The Doors
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Doors (1967)  Strange Days (1967)  Waiting for the Sun (1968)  The Soft Parade (1969)  Morrison Hotel (1970)  L.A. Woman (1971)  Other Voices (1971)  Full Circle (1972)  An American Prayer (1978) 
Livealbumit:   Absolutely Live (1970)  Alive, She Cried (1983)  Live at the Hollywood Bowl (1987)  In Concert (1991)  Live in Detroit (äänitetty 1970; 2000)  Live in Hollywood: Highlights from the Aquarius Theater Performances (2001)  Live at the Aquarius Theatre: The First Performance (2001)  Live at the Aquarius Theatre: The Second Performance (2001)  Bright Midnight: Live in America (2001)  Live in Hollywood (2002)  Live in Philadelphia ’70 (2005)  Live in Boston (äänitetty 1970; 2005)  Live in Pittsburgh 1970 (2008)  Live at the Matrix 1967 (2008)  Live in New York (2009)  Live in Vancouver 1970 (2010)  Live at the Bowl ’68 (2012)  London Fog 1966 (2016)  Live at the Isle of Wight Festival 1970 (2018) 
Kokoelma-albumit:   13 (1970)  Weird Scenes Inside the Goldmine (1972)  The Best of The Doors (1973)  Greatest Hits (1980)  The Best of The Doors (1985)  The Doors (1980)  The Doors: Box Set (1997)  The Best of The Doors (2000)  Legacy: the Absolute Best  The Very Best of The Doors (2004)  Best of The Doors (2004)  Perception (2006)  The Very Best of The Doors (2007)  Scattered Sun (2007)  The Future Starts Here: The Essential Doors Hits (2008)  The Platinum Collection (2008)  L.A. Woman: The Workshop Sessions (2012)  Behind Closed Doors: The Rarities (2013)  The Singles (2017) 
Singlet:   ”Break On Through (To the Other Side)” / ”End of the Night” (1967)  ”Light My Fire” / ”The Crystal Ship” (1967)  ”People Are Strange” (1967)  ”Love Me Two Times” / ”Moonlight Drive” (1967)  ”The Unknown Soldier” / ”We Could Be So Good Together” (1968)  ”Hello, I Love You” / ”Love Street” (1968)  ”Touch Me” (1968)  ”Wishful Sinful” (1969)  ”Tell All the People” (1969)  ”Runnin’ Blue” (1969)  ”You Make Me Real” / ”Roadhouse Blues” (1970)  ”Love Her Madly” / ”Riders on the Storm” (1971)  ”The Mosquito” / ”Treetrunk” (1972)  ”Gloria” / ”Moonlight Drive” (1983)
John McMurtrie

John McMurtrie (s. 1969) on brittiläinen musiikkivalokuvaaja. Hän on tunnettu hänen silmiinpistävistä muotokuvista, joissa on muusikoita raskaan rockin saralta. Hän on Iron Maidenin virallinen valokuvaaja.
Aiheesta muualla

Lightroom newsin haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) 20.1.2009 (englanniksi)
Johan Mjällby

Johan Mjällby
Johan Mjällby (s. 9. helmikuuta 1971) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja ja keskikenttäpelaaja.
Mjällby pelasi Ruotsin maajoukkueessa 49 maaottelua ja teki neljä maalia. EM-kisoissa hän pelasi vuosina 2000 ja 2004 sekä MM-kisoissa vuonna 2002, jolloin hän oli joukkueen kapteeni. Mjällby lopetti aktiiviuransa toukokuussa 2006 vammojen takia. Hän on nykyään Viasat Sportin jalkapalloasiantuntija.
Seurat

IK Bele, 1976–1984
AIK,1984–1998
Celtic FC, 1998–2004
Levante UD, 2004–2005
AIK, 2005–2006
Rimbo IF 2006–
Johnny Lujack

Lujack vuonna 1948
John Christopher Lujack (4. tammikuuta 1925 – 25. heinäkuuta 2023) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Yliopistotasolla Notre Damessa pelatessaan Lujack voitti vuonna 1947 Heisman Trophyn. Ammattilaisuransa hän loi Chicago Bearsissa (1948–1951).
Lujack otettiin College Football Hall of Fameen vuonna 1960.
Jack Rodewald

| Jack Rodewald> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. helmikuuta 1994 (ikä 30) Winnipeg, MB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Toronto Marlies (AHL) Orlando Solar Bears (ECHL) Wichita Thunder (ECHL) Binghamton Senators (AHL) Belleville Senators (AHL) Ottawa Senators (NHL) Springfield Thunderbirds (AHL) HC Třinec (ČEL) TPS (SML) Kunlun Red Star (KHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL)
Jack William Rodewald (s. 14. helmikuuta 1994 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Rodewald osaa pelata myös keskellä. Hän on pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä. Rodewald laukoo oikealta. Hän on pelannut urallaan aiemmin myös kymmenen NHL-ottelua Ottawa Senatorsissa.
Ura > Juniorivuodet

Rodewald pelasi kaudella 2008–2009 Winnipeg Monarchsin U15 AAA-joukkueessa, jonka jälkeen Regina Pats varasi hänet 160. pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa 2009. Rodewald pelasi kauden 2009–2010 suurimmaksi osaksi Notre Dame Argosin B-nuorissa, kuten myös kauden 2010–2011, jolloin hän myös debytoi Patsin WHL-joukkueessa pelaten siellä kaksi ottelua. Varsinaisella WHL:n tulokaskaudellaan 2011–2012 Rodewald pelasi 68 runkosarjaottelua tehopistein 6+6=12 ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2013–2014, kynnyksellä syyskuussa 2013 Pats kauppasi hänet ja kesän 2016 ehdollisen varausvuoron Moose Jaw Warriorsiin vaihdossa hyökkääjä Carter Hanseniin. Rodewald lähes nelinkertaisti hänen WHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä (7+7=14) ja hän jakoi tehoilla 28+27=55 Warriorsin sisäisen pistepörssin toisen sijan Sam Fiorettin kanssa edellään Brayden Point.
Syksyllä 2014 NHL-varaamaton Rodewald osallistui Buffalo Sabresin harjoitusleirille. Kaudeksi 2014–2015 hän palasi yli-ikäisenä Moose Jaw Warriorsin WHL-joukkueeseen, jonka varakapteeniksi Rodewald nousi. Hän oli tehoilla 35+50=85 joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Brayden Pointin jälkeen. Rodewald sijoittui koko liigan pistepörssissä sijalle 11. WHL-kauden jälkeen, maaliskuussa 2015 hän siirtyi loppukevääksi amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Toronto Marliesiin, jonka kanssa Rodewald teki samalla vuoden mittaisen sopimuksen kaudeksi 2015–2016. Hän pelasi siellä kevätkauden aikana yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen ja kolme playoff-ottelua tehden yhden maalin.
Ura > Ammattilaisuran alku AHL:ssä ja ECHL:ssä

Rodewald osallistui syksyllä 2015 Toronto Maple Leafsin NHL-harjoitusleirille. Hän palasi sieltä ensin Marliesiin, mutta lokakuussa edelleen ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsiin, jonka vahvuudessa Rodewald pelasi suurimman osan kaudesta 2015–2016. Hän teki siellä tulokaskaudellaan 62 runkosarjaottelussa tehot 18+29=47, joilla Rodewald oli joukkueen neljänneksi paras pistemies. Hän pelasi AHL:ssä kauden aikana seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Syyskuussa 2016 Rodewald teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Wichita Thunderin kanssa. Marraskuussa seura lainasi hänet ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Binghamton Senatorsiin, jossa Rodewald pelasi kauden loppuun.
Kesäkuussa 2017 Rodewald teki vuoden mittaisen sopimuksen AHL-joukkue Belleville Senatorsin kanssa. Hän osallistui samana kesänä myös seuran emojoukkueen, NHL-seura Ottawa Senatorsin kehitysleirille. Syksyllä Rodewald osallistui Ottawan NHL-harjoitusleirille. Hän pelasi alkukaudella 2017–2018 seitsemän AHL-ottelua Bellevillessä, kunnes Rodewald teki lokakuussa Ottawan kanssa kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen, joka tuo hänelle kaudessa NHL:n puolella 650 000 dollaria ja AHL:n puolella 70 000 dollaria. Jo seuraavana päivänä Rodewald nostettiin seuran NHL-joukkueen vahvuuteen ja hän teki NHL-debyyttinsä 27. lokakuuta 2017 vieraissa New Jersey Devilsia vastaan. Rodewald sai ottelussa jääaikaa 8.01 minuuttia. Hän pelasi alkukaudella NHL:ssä kuusi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä, kunnes marraskuussa Rodewald lähetettiin takaisin farmiin. Hän jakoi 14 osumallaan Bellevillen sisäisen maalipörssin toisen sijan Nick Paulin kanssa edellään Gabriel Gagné. Myös kauden 2018–2019 Rodewald pelasi suurimmaksi osaksi Bellevillessä. Hän oli tehoilla 23+24=47 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Drake Bathersonin jälkeen. Rodewald pelasi kauden aikana NHL:ssä neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Ura > NHL-sopimus Ottawa Senatorsiin

Rodewald teki kesäkuussa 2019 Ottawa Senatorsin kanssa vuoden mittaisen ja kaksisuuntaisen jatkosopimuksen. Hänen kausipalkkansa NHL:n puolella oli 725 000 dollaria ja AHL:n puolella 100 000 dollaria. Rodewald aloitti kauden 2019–2020 Belleville Senatorsin AHL-joukkueessa, kunnes kuuden ottelun jälkeen lokakuussa Ottawa kauppasi hänet Florida Panthersiin vaihdossa hyökkääjä Chris Wilkieen. Rodewald pelasi loppukauden kokonaan AHL-joukkue Springfield Thunderbirdsin vahvuudessa.
Ura > Brendan Leipsicin Instagram-kohu

Toukokuussa 2020 Rodewald paljastui osalliseksi Instagramin yksityistä ryhmächattia, jossa hän kommentoi yhdessä pitkäaikaisen joukkuetoverinsa, NHL-hyökkääjä Brendan Leipsicin kanssa törkeästi ja seksistisesti monia naisia ja heidän ulkonäköään. Viestit vuotivat julkisuuteen Leipsicin ystävän Instagram-tilin kautta Twitteriin ja Redditiin. Viesteissä selvästi aggressiivisempi oli Leipsic, joka haukkui muun muassa NHL:ssä pelaavien Tanner Pearsonin ja Connor McDavidin vaimojen ulkonäköä sekä nykyisiä ketjukavereitaan Garnet Hathawayta ja Nic Dowdia "vitun luusereiksi". NHL tuomitsi julkisessa tiedotteessaan kaksikon kirjoittelut, ilmoittaen että liigassa ei ole tilaa misogynistisille kommenteille. Rodewald oli keskustelun paljastuessa ilman sopimusta, mutta Florida Panthers omisti hänen pelaajaoikeutensa. Seura kertoi Winnipeg Sun -lehden Scott Billeckille, että hänelle ei ole tilaa "organisaatiossamme tai hienon pelimme parissa", eikä Panthers luonnollisesti tarjonnut Rodewaldille enää jatkosopimusta.
Ura > Siirtyminen Eurooppaan

Tammikuussa 2021 Rodewald siirtyi loppukauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella Tšekin Extraligan HC Třineciin oltuaan alkukauden ilman sopimusta. Viidennessä finaaliottelussa 26. huhtikuuta 2021 HC Libereciä vastaan hänen ylivoimamaalinsa jäi joukkueen 3–1-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi ja se ratkaisi Třinecille Tšekin-mestaruuden. Rodewald sai ottelussa myös syöttöpisteen Vladimír Draveckýn tekemään maaliin.
Rodewald siirtyi kaudeksi 2021–2022 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Hän oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Jonne Tammelan kanssa. Rodewald voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2022–2023 Rodewald siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL:n kiinalaisseura Kunlun Red Stariin.
John McNally (nyrkkeilijä)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  McNally Helsingin kesäolympialaisissa 1952. |  McNally Helsingin kesäolympialaisissa 1952. |  McNally Helsingin kesäolympialaisissa 1952. |  |
Maa:   Irlanti
Miesten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 54 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Varsova 1953 | 54 kg |  |
John McNally (3. marraskuuta 1932 Belfast, Pohjois-Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 4. huhtikuuta 2022 Belfast, Pohjois-Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) oli irlantilainen nyrkkeilijä, olympia- ja EM-mitalisti.
54 kilogramman painoluokassa kilpaillut McNally saavutti olympiahopeaa Helsingissä 1952 hävittyään loppuottelussa hajaäänituomiolla isäntämaan Pentti Hämäläiselle. Hänen mitalinsa oli Irlannin historian ensimmäinen nyrkkeilystä ja maan ensimmäinen olympiamitali 20 vuoteen. Varsovan EM-kilpailuissa 1954 McNally ylsi pronssille. McNally kuoli Belfastissa 89-vuotiaana 4. huhtikuuta 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John McNally (nyrkkeilijä) Wikimedia Commonsissa
John McNally (nyrkkeilijä) Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
John William McCormack

John McCormack
John William McCormack (21. joulukuuta 1891 Boston, Massachusetts – 22. marraskuuta 1980 Dedham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti Massachusettsia edustajainhuoneessa vuosina 1928–1971, ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1962–1971.
McCormack oli myös ensimmäisen maailmansodan veteraani, sillä hän palveli Yhdysvaltain armeijassa sodassa vuosina 1917–18.
Poliittinen ura

McCormack toimi Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneessa 1920–1922 ja senaatissa 1923–1926. Hänet valittiin kongressiin täytevaaleissa 1928 edellisen edustajan James A. Gallivan kuoltua. Edustajainhuoneen enemmistöjohtajana hän oli 1940–1947, 1949–1953 ja 1955–1961.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John W. McCormack kongressin sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Sam Rayburn | Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1962–1971 | Seuraaja: Carl Albert |
John Dawson-Damer

John Dawson-Damer (1941 – 24. kesäkuuta 2000) oli brittiläis-australialainen moottoriurheilija. Hän menehtyi Goodwood Festival of Speed -kilpailussa 24. kesäkuuta vuonna 2000, kun hänen ajamansa Lotus 63 suistui ulos radalta kohtalokkain seurauksin. Hän oli kuollessaan 59-vuotias. Dameria ei kuitenkaan virallisesti lasketa F1-kilpailussa menehtyneisiin kuljettajiin, vaikka hän ajoi vuoden 1969 Lotus-autoa.
Aiheesta muualla

http://www.stevetarrant-marshal.co.uk/bbc_Inquest_reports.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.drive.com.au/editorial/articledetail.aspx?ArticleID=6397&vf=1%5Bvanhentunut+linkki%5D
http://www.telegraph.co.uk/news/uknews/1344980/Brother-of-earl-dies-in-Goodwood-hill-climb.html#
John McLeod

John McLeod CBE (8. maaliskuuta 1934 Aberdeen – 24. maaliskuuta 2022 Edinburgh) oli brittiläinen säveltäjä.
McLeod asettui Edinburghiin vuonna 1970. Hän opiskeli aluksi klarinetinsoittoa Royal Academy of Musicissa Jack Brymerin, Reginald Kellin ja Gervase de Peyerin johdolla, mutta siirtyi sitten Lennox Berkeleyn sävellysoppilaaksi. Hän sai myöhempää ohjausta myös Witold Lutosławskilta ja suoritti orkesterinjohdon opintoja Adrian Boultin johdolla. McLeod sai vuonna 1979 Guinness-palkinnon sinfonisella laulusarjallaan Lieder der Jugend, jonka kantaesittivät Royal Scottish National Orchestra ja tenori Raimund Gilvan. Hän oli vuosina 1980–1982 Skotlannin kamariorkesterin Associate Composer.  Vuonna 1989 McLeod valittiin Royal Academy of Musicin Fellow'ksi. Vuosina 2005 ja 2010 hän oli ehdokkaana Ivors-säveltäjäpalkinnon saajaksi. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin The Ivors Academyn Gold Badge. Hän sai vuonna 2016 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon ja vuonna 2019 musiikin kunniatohtorin arvon Aberdeenin yliopistolta.
McLeodin sävellyksiin kuuluu orkesterimusiikkia (kuten konserttoja ja kolme sinfonista laulusarjaa), kuoroteoksia, kirkkomusiikkia, lauluja sekä soitin- ja kamarimusiikkia (kuten viisi pianosonaattia). Lisäksi McLeod sävelsi elokuvamusiikkia, kuten musiikin Michael Radfordin elokuvaan Another Time, Another Place, joka pohjautuu Jessie Kessonin romaaniin. Viimeiseksi McLeodin laatimaksi tilaustyöksi jäi lokakuussa 2018 kantaesitetty Nordic Fire (alttoviulukonsertto), jonka hän sävelsi Skotlannin kamariorkesterille, Jane Atkinsille ja Joseph Swensenille.
McLeodin teosten esityksiä ovat johtaneet muiden muassa kapellimestarit Charles Groves, Alexander Gibson, Neeme Järvi, János Fürst, Takuo Yuasa, Yasuo Shinokazi, Rumon Gamba, Garry Walker, Donald Runnicles ja Thomas Dausgaard. Teoksia ovat esittäneet myös muiden muassa sellaiset solistit kuin Evelyn Glennie, Colin Currie, Jane Manning, Benjamin Luxon, Peter Donohoe, Murray McLachlan ja Mark Tanner. McLeod johti lisäksi itse omien orkesteriteostensa esityksiä.
McLeod teki myös opetustyötä; hän oli yhdentoista vuoden ajan musiikkijohtaja Edinburghin Merchiston Castle Schoolissa. Tämän jälkeen hän oli luennoitsijana Skotlannin kuninkaallisessa musiikki- ja teatteriakatemiassa, Royal Academy of Musicissa ja Edinburghin Napier-yliopistossa. McLeod pääsi myös London College of Musicin (Länsi-Lontoon yliopisto) elokuva- ja televisiosäveltämisen päälliköksi, ja hänestä tuli Royal Northern College of Musicin Ida Carroll Research Fellow, jona toimiessaan hän erikoistui Olivier Messiaenin, Pierre Boulez'n ja Harrison Birtwistlen teoksiin.
McLeod oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Hän kuoli oltuaan yli kuukauden sairaalassa; hänellä oli todettu motoneuronitauti.
Aiheesta muualla

John McLeod Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juancho E. Yrausquinin lentoasema

Juancho E. Yrausquinin lentokenttä
Juancho E. Yrausquin on liikennelentokenttä Saban saarella, Alankomaiden Antilleilla Karibianmerellä. Lentokentällä on yksi kiitotie, maailman lyhin liikennelentokoneiden käytössä oleva kiitotie. Sen pituus on 396 metriä. Saballe lentää vain yksi lentoyhtiö, Windward Airlines, säännöllisiä reittilentoja lähisaarilta. Lentoja tehdään mm. St. Maartenilta ja St. Eustatiukselta. Winair käyttää lentoihinsa De Havilland DHC-6-300 -potkurikonetta. Kone on erikoistunut STOL-, eli lyhyen kiitotien laskuihin ja -lentoihin hyvien lento-ominaisuuksiensa vuoksi.
Kentällä ei ole tapahtunut yhtäkään lentoturmaa erittäin taitavien lentäjien ja vaativan koulutuksen takia. Lentokenttä sijaitsee kallioisella rannalla ja on myös siksi erittäin vaativa laskeutumiskohde.
Jelizarovskoje (järvi Pihkovan alueella)

| Jelizarovskoje Елизаровское |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pihkovan piiri
Koordinaatit:  58°03′06″N, 28°12′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Tolban valuma-alue
Laskuoja:  oja Tolbaan
Mittaustietoja
Pituus:  0,66 km 
Leveys:  0,48 km 
Pinta-ala:  24,2 ha  
Tilavuus:  0,00053 km³ 
Keskisyvyys:  2,2 m 
Suurin syvyys:  4,9 m 
Valuma-alue:  0,57 km² 
Saaria:  ei saaria 
 fiJelizarovskoje 
Jelizarovskoje (ven. Елизаровское) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pihkovan piirissä.
Maantietoa

Järvi on 650 metriä pitkä, 480 metriä leveä ja sen pinta-ala on 24 hehtaaria. Sen rantaviiva on selkeän muotoinen eikä sillä ole saaria. Järven keskisyvyys on 2,2 metriä ja sen syvänteessä on 4,9 metriä syvää. Järven pohjois- ja itäpuoli on suota, jota metsämaat ympäröivät. Pohjoispuolella sijaitsee pieni Slobodan (ven. Слобода) kylä, joka jää Tolban itärannalle. Myös järven eteläpuolella on asutusta. Maantie 58K-096 ohittaa järven sen lounaispuolelta ja tien molemmilla puolilla on vuonna 1447 perustettu laaja Jeleazarovin luostari (ven. Спасо-Елиазаровский женский монастырь, Spaco-Jeliazarovskij Ženskij Monastyr ). Alueen rakennuksista eräs pieni tsasouna (ven. Часовня Евфросина Псковского, Tšasovnja Jevfrosina Pskovskogo) sijaitsee järven rannalla. Luostarin yhteyteen on Tolban länsirannalle kasvanut vireä Zamelnitšen (ven. Замельничье) kylä.
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, suutari, ruutana, kiiski, säyne, lahna, made, törö, sorva, mutakala ja rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota saadaan pyydystettyä yksittäin. Järvellä on mutapohja. Sen itärannat ovat alavat ja ne ovat soistuneet vesirajastaan hetteiköiksi, länsirannat ovat jyrkät ja asutus on ne metsistä  vapaaksi raivaamat. Rannat ovat hiekkapohjaiset, jota liete peittää.
Vesistösuhteita

Jelizarovskoje sijaitsee Tolban valuma-alueella ja sen laskuoja on Tolban sivu-uoma. Tolba laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja se laskee lopuksi Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 0,57 neliökilometriä , josta järvi muodostaa vajaa puolet. Siihen ei ilmakuvista päätellen laske muita ojia. Järven laskuoja alkaa sen luoteispäästä ja se yhtyy 150 metrin päässä Tolbaan.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing-, ACME- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.