stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nellie Bly
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nellie Bly Wikimedia Commonsissa
Ussing, Troels: Toimittaja soluttautui mielisairaalan potilaaksi Historianet.fi.  2.6.2017. Viitattu 27.9.2018.
Nellie Bly, Around the World in Sveventy Two Days, University of Pennsylvania Digital Library (englanniksi)
Nellie Bly, Ten Days in a Mad House, University of Pennsylvania Digital Library (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nellie Bly – Versio 14 November 2005
Käännös suomeksi
Ofpe/WN9-tähti

Ofpe/WN9-tähdet ovat joukko elinkaarensa loppupuolella olevia massiivisia kuumia tähtiä. Niiden tyypillinen piirre on voimakas tähtituuli, jonka nopeus on vain 400–500 km/s mutta joka kuljettaa tähden pintaosien ainetta ympäröivään avaruuteen jopa 2 – 5·10-5 Auringon massaa vuodessa. Ofpe/WN9-tähdet ovat hyvin kuumia, ja niiden pintalämpötilat ovat 30 000 – 40 000K. Tähden säde on yleensä 20–40 Auringon sädettä, ja luminositeetti vastaa tyypillisesti runsasta kymmentä tuhatta Aurinkoa. Tähtien massat ovat alle 100 Auringon massaa.
Tähtityypin nimen alkuosa Ofpe tulee tähden spektriluokasta, joka on O, mutta spektrissä näkyy voimakkaan tähtituulen aiheuttamia piirteitä (f); spektri on poikkeava eli pekuliaarinen (p), ja siinä näkyy normaalien absorptioviivojen lisäksi emissioviivoja (e). Nimen loppuosa WN9 on typpipitoisten Wolfin–Rayetin tähtien myöhäinen luokka. Luokitus otettiin käyttöön vuonna 1982.
Ofpe/WN9-tähdet edustavat tähtien evoluutiossa välivaihetta spektriluokan O ylijättiläisten ja Wolfin–Rayetin tähtien välillä. Niiden pintakerroksissa on runsaasti CNO-syklin tuotteita. Spektrissä on nähtävissä voimakkaita P Cygni -viivaprofiileja, etenkin ionisoituneen piin ja hiilen spektriviivoissa. Piirre voimistuu sitä mukaa, kun tähden muut ominaisuudet lähestyvät Wolfin–Rayetin tähtiä.
Ofpe/WN9-tähtiä ei tunneta kovin monta, mikä viittaa vaiheen olevan vain lyhytkestoinen osa massiivisen tähden elämää. Eniten tutkittu kohde on HDE 269227.
Aiheesta muualla

Lyhyt johdatus Ofpe/WN9-tähtiin. (Arkistoitu – Internet Archive)
Oskar Hertwig

Oskar Hertwig 1906
Oskar Wilhelm August Hertwig (myös Oscar, 21. huhtikuuta 1849 Friedberg, Hessenin suurherttuakunta — 25. lokakuuta 1922 Berliini, Saksa) oli saksalainen eläintieteilijä, embryologi ja solubiologi.  Hän havaitsi ensimmäisenä siittiösolun ja munasolun tumien yhdistymisen olennaisen roolin hedelmöittymisessä tutkittuaan merisiilien munasolujen hedelmöittymistä vuonna 1875. Hän kehitti myös niin sanotun alkiolehtiteorian yhdessä veljensä Richard von Hertwigin kanssa.
Ihmisen ja selkärankaisten solukehityksen kuvausta kirjassa Lehrbuch der Entwicklungsgeschichte des Menschen und der Wirbeltiere (1906)
Hertwig opiskeli lääketiedettä ja eläintiedettä Jenassa, Zürichissä ja Bonnissa. Hänet nimitettiin anatomian lehtoriksi Jenan yliopistossa vuonna 1875 ja professoriksi 1881. Vuodet 1888 - 1921 Hertwig toimi anatomian ja kehityshistorian professorina Berliinin yliopistossa ja oli myös yliopiston Anatomisch-Biologische Institutin johtaja.
Obituary

| Obituary |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1988–1997, 2003–
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Tampa, Florida, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  John Tardy, laulu   Trevor Peres, kitara   Ralph Santolla, kitara   Terry Butler, basso   Donald Tardy, rummut  
Entiset jäsenet:  James Murphy, kitara (1988–1992)  Daniel Tucker, basso (1989–1992)  Frank Watkins, basso (1989–1997, 2003–2010)  Allen West, kitara (1984–1989, 1992–1997, 2003–2006) 
Levy-yhtiö:  Roadrunner Records, 1989–2005   Candlelight Records, 2007–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Obituary on death metal -yhtye Floridasta, Tampasta. Obituary edustaa niin sanottua Florida Death metal -suuntausta ja on monien muiden death metal -yhtyeiden (esimerkiksi Cannibal Corpse, Death) ohella yksi raskaan ja teknisen death metalin kulmakivistä. Yhtye tuli tunnetuksi mm. vokalisti John Tardyn rosoisista vokaaleista. temmonvaihteluista ja erittäin raaoista kitarariffeistä. Obituaryn kolmas pitkäsoitto The End Complete (1992) on edelleen yksi myydyimpiä ja tunnetuimpia death metal -albumeita ja lisäksi yhtyeen debyyttiä Slowly We Rot (1989) pidetään yhtenä death metalin merkkipaaluista.
Obituary lopetti toimintansa vuonna 1997, mutta teki paluun uuden kiertueen muodossa vuonna 2003. Vuonna 2005 yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa kahdeksaan vuoteen. Obituaryn jäseniä nähtiin Obituaryn ollessa tauolla muun muassa Andrew W.K.:ssa, Lowbrowssa, Six Feet Underissa sekä Catastrophicissa.
Laulaja John Tardy tuli tunnetuksi vokaaleistaan, jotka hän tulkitsi matalaäänisellä murinalaululla. Kitaristit Trevor Peres ja Allen West sekä yhtyeen entinen kitaristi James Murphy soittivat enimmäkseen riffitteleviä, Obituaryn kappaleille ominaisia death metal -melodioita, mikä oli musiikkityylille erikoista 1980-luvun lopussa. Myös heidän soolonsa poikkesivat tyyliltään esimerkiksi Slayer-kitaristien sooloista.
Kokoonpano

John Tardy – laulu
Trevor Peres – kitara
Ralph Santolla – kitara (ex-Millenium, ex-Death, ex-Iced Earth, ex-Deicide)
Terry Butler – bassokitara
Donald Tardy – rummut (ex-Andrew W.K.)
Entiset jäsenet
James Murphy – kitara (1988–1992, Death, Testament)
Daniel Tucker – bassokitara (1989–1992)
Frank Watkins – bassokitara (1989–1997, 2003–2010)
Allen West – kitara (1984–1989, 1992–1997, 2003–2006, ex-Six Feet Under)
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Slowly We Rot (1989)  Cause of Death (1990)  The End Complete (1992)  World Demise (1994)  Back from the Dead (1997)  Frozen in Time (2005)  Xecutioner’s Return (2007)  Darkest Day (2009)  Inked in Blood (2014)  Obituary (2017)  Dying of Everything (2023) Livealbumit Dead (1998) :  EP:t Don’t Care (1994)  Left to Die (2008)  Ten Thousand Ways to Die (2012) Kokoelmat Anthology (2001)  The Best of Obituary (2008) DVD:t Frozen Alive (2006)  Live Xecution Party San 2008 (2010)
Aiheesta muualla

John ja Donald Tardyn Obituary-kotisivut
Obituaryn sivut Roadrunner Recordsilla
Obituary
| --- | --- |
Studioalbumit:  Slowly We Rot • Cause of Death • The End Complete • World Demise • Back from the Dead • Frozen in Time • Xecutioner’s Return • Darkest Day • Inked in Blood • Obituary • Dying of Everything
EP:t:  Don’t Care • Left to Die
Kokoelmat:  Anthology • The Best of Obituary
Livealbumit:  Dead
DVD:t:  Frozen Alive • Live Xecution in Bad Berka 2008
Katso myös:  Death • Deicide • Six Feet Under • Andrew W.K.
Pelastustehtävä Usvasaari

| Tuomas Veturi>  Pelastustehtävä Usvasaari.Thomas and Friends. Misty Island Rescue |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Greg Tiernan
Käsikirjoittaja:  Sharon Miller
Tuottaja:  Nicole Stinn
Säveltäjä:  Robert Hartshorne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Hit Entertainment  Gullane Pictures 
Levittäjä:  Lionsgate Hulu
Ensi-ilta:  2010
Kesto:  59 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pelastustehtävä Usvasaari (engl. Misty Island Rescue) on brittiläinen animaatioelokuva vuodelta 2010. Se perustuu televisiosarjaan Tuomas Veturi. Elokuva oli neljäs sarjasta tehty suoraan videolle julkaistu erikois-DVD. Elokuvan tietokoneanimaation on tehnyt Nitrogen Studios.
Aiheesta muualla

Pelastustehtävä Usvasaari Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pelastustehtävä Usvasaari Elonet.
New Super Mario Bros. U Deluxe

| New Super Mario Bros>  U Deluxe |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Nintendo EPD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Pelisarja:  New Super Mario Bros.
Julkaistu:  11. tammikuuta 2019
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli ja yhteistyömoodi
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  GSRR: 6+  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  Nintendo Switch
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu, Nintendo Switch -pelimoduuli ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
New Super Mario Bros. U Deluxe on Nintendo EPD:n kehittämä ja Nintendon julkaisema Mario-sarjaan kuuluva tasohyppelypeli, joka julkaistiin tammikuussa 2019. Se on käytännössä New Super Mario Bros. U:n ja New Super Luigi U:n porttaus Nintendo Switchille, ja sisältää molemmat pelit samassa paketissa. Peli sisältää uudistuksia, kuten Toadette pelattavana hahmona. Toadette pystyy muuttumaan uuden powerupin, superkruunun avulla prinsessa Peachin kaksoisolennoksi eli Peachetteksi. Vihollisille immuuni Nabbit on myös Mario-seikkailussa mukana.
Onofre Marimón

| Onofre Marimón |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. joulukuuta 1923 
Kansalaisuus:   Argentiina
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1951, 1953–1954
Talli(t):  Maserati
Kilpailuja:  12 (11 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  2
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  8,14
Ensimmäinen kilpailu:  Ranskan Grand Prix 1951
Viimeinen kilpailu:  Saksan Grand Prix 1954
Onofre Agustín Marimón (19. joulukuuta 1923 Zárate, Buenos Aires, Argentiina – 31. heinäkuuta 1954 Nürburgring, Länsi-Saksa) oli argentiinalainen kilpa-autoilija, Formula 1 -kuljettaja.
Onofre Marimón, lempinimeltään "Pinocchio", ajoi F1-sarjassa kaikkiaan 11 GP:tä vuosina 1951–1954. Hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi, Belgiassa 1953 ja Britanniassa 1954. MM-pisteitä Marimón keräsi 8,14. Viisikymmentäluvulla kuljettaja sai yhden pisteen nopeimmasta kierroksesta. Britannian GP:ssä 1954 nopein kierros kirjattiin kaikkiaan seitsemän kuljettajan nimiin (kierrosajat otettiin tuolloin sekunnin tarkkuudella), heistä yksi oli Marimón, joka muiden kuuden tapaan sai kierroksestaan 0,14 pistettä.
Onofre Marímón on jäänyt F1-historiaan kahdellakin tavalla: kuljettajana, joka on noussut palkintokorokkeelle huonoimmasta lähtöruudusta (hän kiri 28. ruudusta kolmanneksi Ison-Britannian GP:ssä 1954), sekä vuonna 1950 käynnistyneen F1-sarjan ensimmäisenä kuljettajana, joka kuoli virallisen MM-kisaviikonlopun aikana.
Marimón oli lahjakas ja nopea kuljettaja, joka usein rinnastettiin legendaksi nousseeseen maanmieheensä Juan Manuel Fangioon. Marimón voitti vuosina 1952–1954 useita sellaisia Formula ykkösten GP-kisoja, jotka eivät kuuluneet kauden viralliseen MM-sarjaan.
Kuolema

Marimónin Maserati syöksyi Saksan GP:n harjoitusajoissa ulos Nürburgringin radalta vuonna 1954. Täyttä vauhtia kiitävä auto suistui radalta jyrkässä mutkassa Marimónin yrittäessä parantaa harjoitusaikaansa ennen seuraavana päivänä pidettävää kilpailua. Marimón syöksyi autoineen suoraan päin radan vierellä kasvavaa puuta. Hän viskautui ulos autostaan ja kuoli muutaman minuutin kuluttua onnettomuudesta. Lääkärit totesivat myöhemmin Marimónin katkaisseen niskansa pudotessaan maahan. Onnettomuuden syyksi arveltiin vikaa Maseratin jarruissa.
Muut kilpailijat jatkoivat harjoitteluaan täydellä vauhdilla, vaikka kuolemaan johtanut onnettomuus heitti varjon radan ylle. Argentiinalainen Froilan Gonzales kieltäytyi sanomasta mitään onnettomuuden johdosta ja samoin vaikenivat asiasta kilpailun järjestäjät. Ennen sunnuntain kilpailun alkua vetäytyivät Maseratit pois kilpailusta onnettomuuden johdosta.
F1-ura

1951 (Maserati): 0 MM-pistettä, sijoitus MM-sarjassa -
1952 ei kilpaillut
1953 (Maserati): 4 pistettä, sijoitus 11:s
1954 (Maserati): 4,14 pistettä, sijoitus 13:s
Aiheesta muualla

Grand Prix Racing / Marimón (englanniksi)
New Tang Dynasty Television

| New Tang Dynasty Television |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  2001
Kieli:  useita
Pääkonttori:   New York, Yhdysvallat
Kotisivu:  https://www.ntd.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
New Tang Dynasty Television (kiin.: 新唐人電視台; pinyin: Xīntángrén Diànshìtái) on New Yorkista käsin toimiva televisiokanava, jonka on perustanut joukko Falun Gongin kannattajia. Kanavan taustayhtiönä on Epoch Media Group, joka omistaa myös The Epoch Times -lehden.
Kanava on perustettu New Yorkissa vuonna 2001 ja sen nimi viittaa tang-dynastiaan, jota pidetään yhtenä kiinalaisen sivilisaation ja hengellisyyden kultakautena. Kanava on rekisteröity voittoa tavoittelemattomaksi ja suurin osa sen varoista tulee Falun Gongin jäsenten tekemistä lahjoituksista. Vuoden 2017 kanavan tuotto oli 18 miljoonaa dollaria Yhdysvaltain veroviranomaisten mukaan.
Paranthropus robustus

| Paranthropus  robustus |
| --- | --- |

 Plioseeni - Pleistoseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Heimo::  Isot ihmisapinat Hominidae
Alaheimo::  Homininae
Tribus::  Hominini
Alatribus::  Hominina
Suku::  Paranthropus
Laji::  robustus
Kaksiosainen nimi
 Paranthropus robustus  Broom, 1938 
Katso myös
   Paranthropus robustus Wikispeciesissä   Paranthropus robustus Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paranthropus robustusin hammas.
Paranthropus robustus eli roteva-apinaihminen oli muinainen apinaihmislaji. Paleontologi Robert Broom löysi ensimmäiset todisteet lajista Etelä-Afrikasta vuonna 1938.
Kallon ominaisuuksista on päätelty lajin kehittyneen voimakasleukaiseksi pureskelijaksi. P. robustus söi todennäköisesti kasviksia ja juureksia, toisin kuin läheiset samaan aikaan eläneet ihmissuvun edustajat, jotka omaksuivat pääasialliseksi ravintolähteekseen lihansyönnin. P. robustus eli Afrikassa 2,0–1,2 miljoonaa vuotta sitten, se oli tukevarakenteinen, ja sillä oli kuivaan ilmastoon sopeutunut purukalusto voimakkaine lihaksineen. P. robustus pystyikin syömään koviakin maan alta kiskottavia kasveja, joita oli saatavilla kuivassa ilmastossa ympäri vuoden. Lajin kallo muistuttaa hieman nykyisen gorillan kalloa ja myös hampaat poikkeavat Homo-suvun lajien ominaisuuksista.
Swartkrans-nimisen paikan luolista läheltä Johannesburgia on löydetty fossiileja 130 yksilöstä sekä muista apinaihmisistä ja aikansa eläimistöstä. Paranthropus robustus oli ensimmäinen sukunsa laji, joka löydettiin. Myöhemmin on samasta suvusta löydetty lajit P. boisei ja P. aethiopicus. Keskiverto P. robustus hädin tuskin eli yli 17-vuotiaaksi. Aivotilavuus lajilla oli vain nykyisen simpanssin luokkaa, 410–530 kuutiosenttimetriä, painon ollessa 40–50 kg ja pituuden 1,2 metriä tai alle. Naaraat olivat uroksia pienempiä.
Aiheesta muualla

http://www.exn.ca/Stories/2000/04/27/55.asp (Arkistoitu – Internet Archive)
Ihmisen evoluutio
Oulun palo 1655

Oulun toinen tulipalo sattui vuonna 1655, jolloin taloja mainitaan hajotetun tulen leviämisen estämiseksi. Tulipalon sanotaan alkaneen pormestari Antti Yrjönpojan Panimohuoneesta. Oulun väkiluku oli tuolloin noin tuhat henkeä. Kaupunki rakennettiin tulipalojen jälkeen uuden järjestelysuunnitelman mukaan. Alue mitattiin ja tontit määrättiin uudestaan.
Olli Maansaari

| Olli Maansaari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. tammikuuta 1999 (ikä 25) Valkeakoski, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mamis
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HPK (SML) FPS (Mestis)
Olli Antero Maansaari (s. 20. tammikuuta 1999 Valkeakoski) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaata. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Maansaari on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Maansaari on Valkeakosken Kiekko-Ahman kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2014–2015 Maansaari toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa HPK:n paras syöttäjä Janne Jokisen kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä tehoilla 6+11=17. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa Maansaari oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+18=35. Hän kävi kauden aikana myös kolmen ottelun lainalla kasvattajaseuransa Kiekko-Ahman B2-nuorissa. Kauden 2016–2017 päätteeksi Maansaari voitti A-nuorten Suomen-mestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Maansaari nousi HPK:n SM-liigarinkiin. Hän pelasi joukkueessa kaksi runkosarjaottelua. Maansaari teki liigadebyyttinsä 28. lokakuuta 2017 SaiPaa vastaan, kun hänelle avautui viime hetkellä paikka HPK:n kokoonpanosta Oula Palveen jouduttua sivuun. Maansaari merkittiin joukkueen nelosketjuun oikeaan laitaan toisen liigadebytantin, Niilo-Kustaa Määtän sekä Jaakko Turtiaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.56 minuuttia. Toisessa ottelussaan, runkosarjan päätösottelussa 10. maaliskuuta 2018 Tapparaa vastaan Maansaari teki liigauransa avausmaalin. Hän edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa Maansaari pelasi kaksi ottelua ilman tehopisteitä.
Huhtikuussa 2018 Maansaari teki HPK:n kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2018–2019 lähes kokonaan seuran A-nuorissa, mutta Maansaari ei saanut kuitenkaan tililleen SM-liigaotteluita. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Toukokuussa 2019 Maansaari teki Mestis-joukkue KeuPa HT:n kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Jo heinäkuussa hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin yhteisymmärryksessä. Maansaari palasi kaudeksi 2019–2020 HPK:n A-nuoriin.
Maansaari siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Forssan Palloseuran riveihin. Hän pelasi siellä loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain yhdeksän ottelua. Kaudeksi 2021–2022 Maansaari siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaaseen. Helmikuussa 2022 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2022–2023 Maansaari nimettiin Kiekko-Vantaan varakapteeniksi. Huhtikuussa 2023 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudeksi 2023–2024 Maansaari nimettiin Kiekko-Vantaan kapteeniksi. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +24. Maansaaren kausi kuitenkin päättyi loukkaantumisen vuoksi helmikuussa 2024. Huhtikuussa 2024 hän teki Kiekko-Vantaan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2024–2025 Maansaari nimettiin joukkueen varakapteeniksi, kun Kiekko-Vantaa nimesi paluumuuttaja Erkka Seppälän kapteeniksi.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
Maansaari pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Maansaari on pelannut 12 nuorten ja 13 poikien maaottelua.
Pelityyli

HPK:n entisen urheilutoimentaja Jukka Voutilaisen mukaan Maansaaren vahvuudet ovat yleis- ja alivoimapelaamisessa, mutta hänellä on potentiaalia myös hyökkäyssuuntaan. Voutilaisen mukaan Maansaari on myös erinomainen joukkuepelaaja.
Pelourinho

Historiallinen keskusta kartalla tummennettuna.
Pelourinhon vanhoja taloja.
Pelourinho on brasilialaisen Salvador da Bahian kaupungin historiallinen keskusta. Vuonna 1985 Unesco nimesi Pelourinhon kulttuurikeskukseksi maailmanperintöluetteloon.
Nationalliga A (salibandy)

| Nationalliga A |
| --- | --- |

Laji:  Salibandy
Maa(t):   Sveitsi
Perustettu:  1984
Edeltäjä:  Swiss Mobiliar League
Joukkueita:  Miehet: 12  Naiset: 10
Hallitseva mestari:  SV Wiler-Ersigen (miehet)
Eniten mestaruuksia:  SV Wiler-Ersigen (13, miehet)
Alempi taso:  Nationalliga B
Sivusto:  http://www.swissunihockey.ch
Nationalliga A (lyh. NLA) on Sveitsin salibandyn korkein sarjataso sekä miehillä että naisilla. Liigasta käytettiin vuosina 2007–2013 nimeä Swiss Mobiliar League, mutta kaudesta 2013–2014 alkaen on käytetty uutta nimeä. Miesten liigassa pelaa kaksitoista joukkuetta ja naisten liigassa kymmenen joukkuetta.
NLA joukkueet 2023–2024 > Miehet

| Joukkue | Kaupunki | Kotikenttä | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Chur Unihockey | Chur | Gewerbliche Berufsschule | 2004 |
| HC Rychenberg Winterthur | Winterthur | AXA Arena Winterthur | 1983 |
| Floorball Köniz Bern | Bern | Sporthallen Weissenstein | 1998 |
| Floorball Thurgau | Weinfelden | Paul Reinhart Halle | 2001 |
| Grasshopper Club Zürich | Zürich | Sporthalle Hardau | 2002 |
| SV Wiler-Ersigen | Kirchberg | Sportanlage Grossmatt | 1984 |
| Tigers Langnau | Langnau im Emmental | Sporthalle Oberfeld | 1984 |
| UHC Alligator Malans | Maienfeld | Sporthalle Lust | 1991 |
| UHC Uster | Uster | Buchholz | 1996 |
| UHC Waldkirch-St.Gallen | St. Gallen | Sporthalle Tal der Demut | 1997 |
| Unihockey Basel Regio | Basel | Pfaffenholz | 2013 |
| Zug United | Zug | Dreifachsporthalle Kantonsschule Zug | 2004 |
NLA joukkueet 2023–2024 > Naiset

| Joukkue | Kaupunki | Kotikenttä | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Aergera Giffers | Giffers | Sporthalle Giffers-Tenlingen | 1990 |
| FB Riders DBR | Rüti | MZH Schwarz | 1998 |
| Kloten-Dietlikon Jets | Kloten | Sporthalle Stighag | 2018 |
| Piranha Chur | Chur | Gewerbliche Berufsschule | 1998 |
| Red Ants Winterthur | Winterthur | Sporthalle Oberseen | 2000 |
| Skorpion Emmental Zollbrück | Zollbrück | Ballsporthalle Oberemmental | 2003 |
| UHC Laupen ZH | Wald | Sporthalle Elba | 1992 |
| Unihcokey Berner Oberland | Seftigen | Raiffeisen Arena Gürbetal | 1987 |
| Wizards Bern Burgdorf | Burgdorf | Neue Schützenmatt | 2013 |
| Zug United | Zug | Dreifachsporthalle Kantonsschule Zug | 2004 |
Sveitsin mestarit > Miehet

1984–1985 - UHT Zäziwil
1985–1986 - UHC Giants-Kloten
1986–1987 - UHT Zäziwil
1987–1988 - UHT Zäziwil
1988–1989 - Chur Unihockey
1989–1990 - Chur Unihockey
1990–1991 - Chur Unihockey
1991–1992 - Chur Unihockey
1992–1993 - Chur Unihockey
1993–1994 - Chur Unihockey
1994–1995 - Chur Unihockey
1995–1996 - Chur Unihockey
1996–1997 - Alligators Malans
1997–1998 - Chur Unihockey
1998–1999 - Alligators Malans
1999–2000 - Chur Unihockey
2000–2001 - Chur Unihockey
2001–2002 - Alligators Malans
2002–2003 - Chur Unihockey
2003–2004 - SV Wiler-Ersigen
2004–2005 - SV Wiler-Ersigen
2005–2006 - Alligators Malans
2006–2007 - SV Wiler-Ersigen
2007–2008 - SV Wiler-Ersigen
2008–2009 - SV Wiler-Ersigen
2009–2010 - SV Wiler-Ersigen
2010–2011 - SV Wiler-Ersigen
2011–2012 - SV Wiler-Ersigen
2012–2013 - Alligator Malans
2013–2014 - SV Wiler-Ersigen
2014–2015 - SV Wiler-Ersigen
2015–2016 - GC Zürich
2016–2017 - SV Wiler-Ersigen
2017–2018 - Floorball Köniz
2018–2019 - SV Wiler-Ersigen
2019–2020 - ei mestaria
2020–2021 - Floorball Köniz
2021–2022 - GC Zürich
2022–2023 - SV Wiler-Ersigen
Sveitsin mestarit > Miehet > Eniten mestaruuksia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Joukkue | Mestaruudet | Mestaruusvuodet |
| SV Wiler-Ersigen | 13 | 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015, 2017, 2019, 2023 |
| Chur Unihockey | 12 | 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1998, 2000, 2001, 2003 |
| Alligator Malans | 5 | 1997, 1999, 2002, 2006, 2013 |
| UHT Zäziwil | 3 | 1985, 1987, 1988 |
| GC Zürich | 2 | 2016, 2022 |
| Floorball Köniz | 2 | 2018, 2021 |
| UHC Giants-Kloten | 1 | 1986 |
Nikolai Volkoff

| Nikolai Volkoff |
| --- | --- |
 Nikolai Volkoff Legends of Wrestling -kiertueella 26. tammikuuta 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1947 Split, Kroatia
Kuollut: 29. heinäkuuta 2018 (70 vuotta)
Ammatti:  showpainija
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Eleanor Lynn Peruzović
Lapset:  kaksi tytärtä
Josip Nikolai Peruzović, painijanimi: Nikolai Volkoff (14. lokakuuta 1947 Split, Kroatia – 29. heinäkuuta 2018), oli showpainija. Vaikka Peruzović tunnetaan venäläisenä, hän on oikeasti kroatialaista syntyperää ja hänellä on sekalaiset sukujuuret.
Yksityiselämä

Peruzović varttui Kroatian sosialistisessa tasavallassa, joka oli tuolloin osa Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa. Hänen äitinsä oli venäläinen ja isä kroatialais-italialainen. Peruzovići on naimisissa Eleanor Lynn Peruzovićin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä, joista toinen on opettaja ja toinen sairaanhoitaja.
Peruzović työskentelee tätä nykyä ulosottovirkamiehenä.
Kehässä

Lopetusliikkeet
Bearhug
Boston crab
Lifting backbreaker
Russian Sickle
Managerit
Slick
Bobby "The Brain" Heenan
Ted DiBiase
Captain Lou Albano
"Classy" Freddie Blassie
Nikita Breznikov