stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ochirbatyn Burmaa

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Burmaa kuvassa oikealla sinisessä painiasussa. |  Burmaa kuvassa oikealla sinisessä painiasussa. |  Burmaa kuvassa oikealla sinisessä painiasussa. |  |
Maa:   Mongolia
Naispaini
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Herning 2009 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2013 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Taškent 2014 | 75 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Pronssia | Doha 2006 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Incheon 2014 | 75 kg |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2004 | 72 kg |  |
|  Hopeaa | Almaty 2006 | 72 kg |  |
|  Hopeaa | Jeju 2008 | 72 kg |  |
|  Pronssia | New Delhi 2003 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Wuhan 2005 | 72 kg |  |
|  Pronssia | Pattaya 2009 | 72 kg |  |
Ochirbatyn Burmaa (mong. Очирбатын Бурмаа, s. 28. toukokuuta 1982) on mongolialainen naispainija, MM-, Aasian kisojen ja Aasian-mestaruuskilpailujen mitalisti. Hän voitti hopeaa Herningin MM-kisoissa 2009 alle 72-kiloisten sarjassa. MM-pronssia hän sai 72-kiloisissa 2013 ja 75-kiloisissa 2014. Burmaa on voittanut 72 kg:n painoluokassa kuusi mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista. Aasian kisoissa hän on saanut pronssia 72- ja 75-kiloisissa. Burmaa on osallistunut kesäolympialaisiin kerran, Ateenassa 2004, jolloin hän sijoittui kymmenenneksi 72 kg:n sarjassa.
Ojitettu suo

Ojitettu Kuusisuo Pudasjärvellä 1968.
Ojitettu suo on suo, jota pyritään ojittamalla kuivattamaan ja muuttamaan metsäksi tai pelloksi. Ojituksen jälkeen suon vesitalous ja samalla kasvupaikkaolosuhteet alkavat muuttua, minkä vuoksi suo alkaa olla ojikkoa, sen jälkeen muuttumaa. Suomi on yksi maailman soisimmista maista: pinta-alasta noin kolmannes on suota, josta taas runsas puolet on ojitettu metsätalouskäyttöön. Suon metsäksi muuttaminen on aiheuttanut sen, että turpeeseen sitoutunut hiilivarasto on alkanut vuotaa ilmakehän kasvihuonekaasuina.
Ojitetun suon tyypit

Ojikko on ojitettu suo, jonka vesitalous ja kasvupaikkatyyppi on alkanut muuttua ojituksen vuoksi. Entisen suon ojikkovaihe kestää noin viisi vuotta ennen kuin puustosta alkaa näkyä, millaiseksi kasvupaikka alkaa muodostua. Ojikot luokitellaan ojitusvaihetta edeltäneen suotyypin mukaan lisäämällä nimeen -ojikko ja lyhenteissä -oj.
Muuttuma on ojikkoa seuraava, noin 20–30 vuotta kestävä ojitetun suon kehitysvaihe ennen turvekangasvaihetta.
Turvekangas on vanha ojitusalue, jolla metsälajit ovat jo vallitsevia. Esimerkiksi mustikkakorpi muuttuu mustikkaturvekankaaksi onnistuneen ojituksen johdosta. Puusto muistuttaa jo tavallista talousmetsää, ja suokasvien osuus on alle 25 %. Turvekankaan alatyypit ovat puolukkaturvekangas (Ptkg), mustikkaturvekangas (Mtkg) ja ruohoturvekangas (Rhtkg).
Historiaa Suomessa

Suomessa soiden ojitus aloitettiin Ruotsin vallan aikana, jotta halla pysyisi poissa viljelysmailta, vaikka todellisuudessa ojitus pikemminkin lisää hallanvaaraa. Kun sotien jälkeen tarvittiin enemmän puuta, keksittiin, että soita voitaisiin ojittaa enemmän, jotta saataisiin lisää metsäpinta-alaa. 1950-luvulla työ koneellistui: ensin sitä tehtiin suoauroilla, sitten kaivinkoneilla. Silloin ojituksella oli myös työllistävä vaikutus, kun sitä tekemässä oli veteraaneja, evakkoja ja niitä, jotka olisivat muuten lähteneet Ruotsiin töiden perässä.
Ennallistaminen

Soiden ennallistaminen tarkoittaa ojien tukkimista, jolloin annetaan taas vedenpinnan nousta. Se aiheuttaa myös lisääntyvän määrän kasvihuonekaasupäästöjä, jotka kuitenkin laskevat vuosikymmenien kuluessa, kun ojitetulta suolta vuotaa hiiltä ilmakehään jatkuvasti. Karummalla suolla lämmittävä vaikutus jatkuu pidempään. Ennallistaminen ei ole tehokas keino hillitä ilmastonmuutosta niillä alueilla, jossa on hyvin kasvava metsä sitomassa hiiltä, kun taas pelloiksi muutetuilla soilla on niin suuret päästöt, että niitä kannattaisi ennallistaa heti. Vuoteen 2019 mennessä Suomessa oli ennallistettu soita noin viisi promillea ojitetusta pinta-alasta eli noin 30 000 hehtaaria. Tätä työtä on tehnyt esimerkiksi Metsähallitus.
Ochoa

Ochoa on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Armando Xavier Ochoa (s. 1943), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
Blanca Fernández Ochoa (1963–2019), espanjalainen alppihiihtäjä
Ellen Ochoa (s. 1958), yhdysvaltalainen astronautti
Florencio Olvera Ochoa (1933–2020), meksikolainen roomalaiskatolinen piispa
Francisco Fernández Ochoa (1950–2006), espanjalainen alppihiihtäjä
Guillermo Ochoa (s. 1985), meksikolainen jalkapallomaalivahti
Jacinto Vásquez Ochoa (1909–1980), kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa
Jose Manuel Ochoa-Quintero, kolumbialainen lintutieteilijä
Lorena Ochoa (s. 1981), meksikolainen golfaaja
Ryan Ochoa (s. 1996), yhdysvaltalainen näyttelijä
Severo Ochoa (1905–1993), espanjalais-yhdysvaltalainen biokemisti, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Oly Ilunga Kalenga

Oly Ilunga Kalenga
Oly Ilunga Kalenga (s. 24. kesäkuuta 1960 Lubumbashi) on kinshasankongolainen lääkäri ja poliitikko, joka toimi maansa terveysministerinä vuosina 2016–2019.
Ilunga Kalenga valmistui Louvainin katolisesta yliopistosta lääketieteen tohtoriksi vuonna 1984 ja erikoistui vielä tämän jälkeen samassa opinahjossa sisätauteihin vuosina 1986–1991. Hän on työskennellyt tutkijana Ranskassa ja Belgiassa.
Ero hallituksesta ja rikossyytökset

Ilunga Kalenga erosi 22. heinäkuuta 2019 terveysministerin tehtävistä. Hän oli vastustanut presidentti Félix Tshisekedin päätöstä poistaa terveysministeriltä vastuu Kivun ebolaepidemian vastaisesta kamppailusta ja siirtää tämä toimenkuva komitealle, joka raportoi suoraan presidentille.
Ilunga Kalengalta kiellettiin maasta poistuminen hänen kuulemisensa jälkeen 27. elokuuta 2019. Hänet pidätettiin 14. syyskuuta, kun hän oli poliisin mukaan yrittämässä maasta poistumista. Häntä syytettiin ebolaan vastaamiseen varatun 4,3 miljoonan Yhdysvaltain dollarin kavaltamisesta. Tuomioistuin määräsi Ilunga Kalengan kotiarestiin.
Panssarivaunukanuuna

T-72 ja 2A46M-kanuuna
Panssarivaunukanuuna on taistelupanssarivaunun pääase. Ensimmäisten panssarivaunujen kanuunat eivät olleet erikoisvalmisteisia, vaan muusta käyttötarkoituksesta niihin sovitettuja. Myöhemmin panssarivaunukanuunat kehittyivät omaan suuntaansa.
Lataamisensa perusteella panssarivaunukanuunat voidaan jakaa käsin ladattaviin ja automaattisesti ladattaviin. Automaattisesti ladattavista kanuunoista yleinen on neuvostoliittolais-venäläinen 2A46M ja käsin ladattavista saksalainen Rheinmetall L44. Automaattilatauksen etuna on se, että taistelupanssarivaunun miehistön lukumäärää voidaan vähentää lataajan tarpeettomuuden vuoksi yhdellä, yleensä kolmeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panssarivaunukanuuna Wikimedia Commonsissa
Olvi-säätiö

OLVI-säätiön logo.
OLVI-säätiö sr on suomalainen yleishyödyllinen säätiö. Sen perusti vuonna 1955 Olvin pitkäaikainen toimitusjohtaja ja pääomistaja teollisuusneuvos E. W. Åberg puolisonsa Hedwig Åbergin kanssa. Säätiön peruspääomaksi E. W. Åberg luovutti enemmistön omistuksessaan olleesta Olvin osakekannasta. Nämä Åbergin luovuttamat Olvi Oyj:n K-osakkeet ovat nykyisin OLVI-säätiön varallisuuden kivijalka.
Perustajien ajatuksena oli yhtiön jatkuvuuden turvaamisen lisäksi mahdollistaa sellaisten pyrintöjen tukeminen, jotka he kokivat tärkeiksi ja arvokkaiksi.
Sääntöjensä mukaan OLVI-säätiö avustaa lasten ja vanhusten hyväksi tapahtuvaa toimintaa, lahjakkaitten nuorten opintoja ja parantaa jatko-opintojen edellytyksiä. Säätiö avustaa kotiseututyötä sekä tukee ja edistää luonnonvarojen käytön ja elintarviketalouden kehittämistä, mihin sisältyy oleellisena osana kala- ja maatalouden kehittäminen.
Säätiö toteuttaa tarkoitustaan myöntämällä stipendejä, apurahoja, avustuksia ja palkintoja. Säätiö jakaa stipendejä useille eri alojen opiskelijoille ja työn ohessa tapahtuvaan ammattiopiskeluun ja myöntää apurahoja harkinnan mukaan.
Säätiö jakoi verraten suurta (12 600 euroa) kirjallisuuspalkintoa. Palkinnon jakaminen kuitenkin lopetettiin 2006. Sittemmin säätiö on lahjoittanut syksyllä 2009 Itä-Suomen yliopistolle miljoona euroa sekä kaksi miljoonaa euroa lastensairaalahankkeeseen.
Säätiö pitää hallussaan 52 prosenttia Olvi Oyj:n äänivallasta ja omistaa noin 15 prosenttia osakkeista.
OLVI-säätiön hallitus huolehtii siitä, että säätiön toiminta on asianmukaisesti järjestetty ja että säätiön sääntöjen mukainen tarkoitus toteutuu. Hallitus määrittelee säätiön strategian. Vuonna 2016 Patentti- ja rekisterihallitus hyväksyi säätiön ehdottamat muutokset sääntöjen nykyaikaistamiseksi, ja strategia- ja hallintoprosessit uudistettiin uuden säätiölain ja sääntöjen mukaisiksi.
OLVI-säätiö on Säätiöt ja rahastot ry:n jäsen. Neuvottelukunta on suomalaisten apurahanjakajien yhdistys, joka toimii suomalaisten yleishyödyllisten säätiöiden, rahastojen ja yhdistysten yhdyssiteenä ja edunvalvojana.
Aiheesta muualla

Olvi-säätiön kotisivut
O. A. Kärnä

Oiva Albert Kärnä (17. kesäkuuta 1892 Kiihtelysvaara – 21. toukokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja oppikirjojen tekijä.[lähde? ]
Kärnän vanhemmat olivat maanviljelijä, poliisikonstaapeli Simo Kärnä (1861–1921) ja Iida Karoliina Miettinen (1863–1907). Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1915 ja teki opintomatkan Ruotsiin 1939.[lähde? ]
Kärnä oli opettajana Kesälahden Purujärven koululla 1915–1919, Pälkjärven–Iljalan koululla 1919–1921, Lausteen Orpolan koululla 1921–1924, Kirvun kirkonkylän koululla 1924–1929 sekä Helsingin suomenkielisillä kansakouluilla 1929–1948. Kärnä oli Suomen rajaseutuyhdistyksen sihteeri vuodesta 1949, Suomen opettajain raittiusliiton sihteeri 1945–1946 ja uskontopedagogisen keskuksen sihteeri vuodesta 1948. Kärnä toimi vt. kansakoulujen tarkastajana 1941. Hän oli opettajaneuvoston jäsen 1935–1948 ja laajennetun piispainkokouksen uskonnon opetuskomitean jäsen ja sihteeri 1946–1947. Kärnä kirjoitti uskonnon ja raittiusopin oppi- ja valmistekirjoja sekä lukukirjoja rajaseudun väestöä varten.
Kärnä oli naimisissa vuodesta 1917 kansakoulunopettaja Aino Ihanelma Juvosen kanssa.
Aiheesta muualla

Kirvun suojeluskunnan voimistelijoita. Simo Ovaska, Heikki Käkönen, Tauno Kuisma, Aleks Veijalainen, Eino Valtonen, Nestori Inkinen, Kalle Käkönen, Teofilius Inkinen, edessä opettaja Oiva Albert Kärnä. Kuva Kirvun valokuvaamo Juho Niemi. Luovutettu Karjala kuva-arkisto
Ornitholestes

| Ornitholestes |
| --- | --- |

 Myöhäisjurakausi 150–144 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Liskonlantioiset Saurischia
Alalahko::  Teropodit Theropoda
Osalahko::  †Tetanurit Tetanurae
Alaheimo::  †Ornitholestinae
Suku::  †Ornitholestes  Osborn, 1903
Laji::  hermanni
Kaksiosainen nimi
 † Ornitholestes hermanni  Osborn, 1903 
Katso myös
   Ornitholestes Wikispeciesissä   Ornitholestes Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ornitholestes hermanni oli pieni ja vilkas teropodi, jolla oli pitkät tarttumiseen soveltuvat eturaajat, joissa oli kääntyvä peukalo. Sillä oli pieni pää, kartiomaiset hampaat ja sen kuonon päässä oli luuharja. Häntä oli pitkä ja ohut. Kooltaan laji oli noin kaksi metriä pitkä ja 40 kiloa painava.
Laji eli ilmeisesti syöden pienempiä eläimiä ja raatoja ja metsästäen tiheässä kasvustossa. Sen ravintoa olivat todennäköisesti pienet nisäkkäät, linnut, liskot ja hyönteiset sekä myös haaskat.
Ornitholestes tunnetaan vain kallon ja siihen liittyvän luurangon perusteella. Sen esiintymisaika oli 150-144 miljoonaa vuotta sitten.
Paikkakunta

Paikkakunnalla tarkoitetaan asuttua yhdyskuntaa, kaupunkia tai kylää, ylipäätään nimettyä taajamaa. Kielitoimiston sanakirjan mukaan käsite ”paikkakunta” viittaa  varsinkin kuntaan. Lainsäädännössä käsitteellä ”paikkakunta” tarkoitetaan kuntaa hallinnollisena yksikkönä.
Tilastokeskus määrittelee ”paikkakunnan” tarkoittavan kuntaa esimerkiksi asuntojen vuokria koskevissa tilastoissa.
Yleiskielessä paikkakunnalla ei usein tarkoiteta hallinnollista kuntaa. Kielitoimiston sanakirjan mukaan sillä tarkoitetaan varsinaisesti maaseutu- tai kaupunkikuntaa, eli kuntaa ylipäänsä.
Paikkakuntalaiseksi nimitetään paikkakunnalla asuvaa, paikkakunnan asukasta.
Nutcracker Fantasy

| Nutcracker Fantasy> くるみ割り人形 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Takeo Nakamura
Käsikirjoittaja:  Thomas Joachim Eugene A. Fournier
Perustuu:  E. T. A. Hoffmannin novelliin
Tuottaja:  Walt deFaria Mark L. Rosen Atsushi Tomioka Shintarô Tsuji
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Tuotantoyhtiö:  Sanrio Communications
Levittäjä:  Sanrio
Ensi-ilta:   3. maaliskuuta 1979  6. heinäkuuta 1979
Kesto:  82 minuuttia
Alkuperäiskieli:  japani englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nutcracker Fantasy (jap. くるみ割り人形) on Takeo Nakamuran ohjaama japanilainen stop motion -animaatioelokuva vuodelta 1979. Nutcracker Fantasy perustuu löyhästi Pjotr Tšaikovskin Pähkinänsärkijä-balettiin (1892) ja E. T. A. Hoffmannin novelliin The Nutcracker and the Mouse King (1816). Elokuva on julkaistu sekä englanninkielisenä että japaninkielisenä.
Nutcracker Fantasy sai ensi-iltansa kotimaassaan Japanissa 3. maaliskuuta vuonna 1979. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin 6. heinäkuuta vuonna 1979. Elokuva esitettiin myös Chicagon elokuvajuhlilla lokakuussa 1979.
Nutcracker Fantasy oli ehdokkaana ilmestymisensä aikoihin neljään elokuvapalkintoon, joista se voitti yhden.
Ääninäyttelijät

| Rooli | Englanniksi | Japaniksi |
| --- | --- | --- |
| Kertoja | Michele Lee |  |
| Clara | Melissa Gilbert | Kaoru Sugita |
| Gerda-täti | Lurene Tuttle | Shizue Natsukawa |
| Drosselmeyer-setä / Katulaulaja / Kelloseppä | Christopher Lee | Kō Nishimura |
| Kuningatar Morphia | Jo Anne Worley | Atsuko Ichinomiya |
| Chamberlain | Ken Sansom | Hisao Dazai |
| Kuningas Goodwin | Dick Van Patten | Kiiton Masuda |
| Franz / Fritz | Roddy McDowall | Tarō Shigaki |
| Ajan kuningatar | Eva Gabor |  |
Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Kenelle | Voitto / Ehdokkuus |
| 1979 | Chicagon elokuvajuhlat: Kultainen Hugo | Paras elokuva | Takeo Nakamura | Ehdokkuus |
| 1980 | Saturn-palkinto | Paras fantasiaelokuva |  | Ehdokkuus |
| 1980 | Young Artist -palkinto | Paras perhe-elokuva tai -erikoislähetys |  | Ehdokkuus |
| 1980 | Young Artist -palkinto | Paras perhe-elokuva (animaatio) |  | Voitto |
Aiheesta muualla

Nutcracker Fantasy Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nutcracker Fantasy AllMoviessa. (englanniksi)
Nutella

| Nutella |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  elintarvike
Omistaja:  Ferrero
Alkuperämaa:  Italia
Kotisivu:  http://www.nutella.it/
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nutella on italialaisen Ferreron valmistama kaakao- ja hasselpähkinälevite.
Nutellaa käytetään yleisesti levitteenä leivän päällä, mutta sitä voi muun muassa käyttää kermavaahdon kanssa kakkujen täytteenä. Joissakin Euroopan maissa Nutellaa käytetään viipaloitujen hedelmien kanssa lettujen täytteenä.
Historia

Hasselpähkinää alettiin lisätä suklaan sekaan Italian Torinossa Napoleonin sotien aikaan. Paikalliset suklaamestarit yrittivät näin vähentää suklaan käyttöä, koska Ranskan Napoleon Bonaparten julistama brittien vastainen mannermaasulkemus oli nostanut suklaan hintaa selvästi. Hasselpähkinää oli puolestaan runsaasti tarjolla paikallisen tuotannon ansioista.
Nutellan loi italialainen Pietro Ferrero 1940-luvulla. Toisen maailmansodan jäljiltä Italiassa oli jälleen pulaa suklaasta. Kondiittorina työskennellyt Ferrero alkoi käyttää suklaan jatkeena hasselpähkinää ja sokeria. Ferrero perusti tuotetta myyvän yhtiönsä Ferreron 14. toukokuuta 1946. Kun tuotetta alettiin myydä vuonna 1946, sen kilogrammahinta oli vain kuudennes suklaakilogramman hinnasta.
Nutellan alkuperäinen nimi oli ”Giandujot”. Giandujot oli tunnettu paikallinen karnevaalihahmo. Alun perin tahnaa myytiin leikattavassa muodossa folioon pakattuna. Myöhemmin Ferrero muunteli tuotteen koostumusta siten, että sitä saattoi levittää leivälle. Uudenlaisen reseptin mukainen tuote sai vuonna 1951 nimekseen SuperCrema. Pietro Ferreron poika Michele Ferrero jatkoi edelleen isänsä keskimän tuotteen kehittelyä. Hän kehitti tuotteesta lasipurkeissa myytävän levitettävän muodon, jota alettiin markkinoida Nutellan nykyisellä nimellä vuonna 1964. Alun perin Nutella ei sisältänyt palmuöljyä, mutta kaakaovoita reilusti halvemmalla hinnalla korvikerasva on korvannut kaakaovoin. Nutellaa ei saa kutsua suklaaksi tai suklaalevitteeksi, koska se ei sisällä riittävästi suklaan ainesosia, kaakaomassaa ja kaakaovoita. Nutellan nykyinen purkki otettiin käyttöön vuonna 1965.
Vuonna 1966 Nutellaa alettiin myydä ensimmäistä kertaa Italian ulkopuolella Ranskassa. Ranskasta tuote levisi edelleen muualle Eurooppaan. Yhdysvaltoihin Nutellaa alettiin maahantuoda vuonna 1983.
Raaka-aineet ja ravintoarvot

Nutellan pääraaka-aineet ovat sokeri, palmuöljy, hasselpähkinä (13 %), maitojauhe (8,7 %) ja vähärasvainen kaakao (7,4 %). Nutella sisältää myös vanilliinia ja emulgointiaineena soijaperäistä lesitiiniä.
| Nutellan ravintoarvot | per 100 g |
| --- | --- |
Energiaa: 2256 kJ
Hiilihydraatteja josta sokereita: 57,5 g 56,3 g
Rasvoja josta tyydyttyneitä: 30,9 g 10,6 g
Proteiinia: 6,3 g
Suolaa: 0,107 g
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nutella Wikimedia Commonsissa
Virallinen kotisivu (italiaksi)
Nutellan kansainväliset verkkosivut (englanniksi)
Nutellan Yhdysvaltain kotisivu (englanniksi)
Nutella-levitettä.
Operaatio Countenance

Operaatio Countenance oli toisessa maailmansodassa sotilasoperaatio, jossa liittolaiset Neuvostoliitto ja Britannia valtasivat Iranin ja ottivat sen valvontaansa. Saksan aloitettua 22. kesäkuuta 1941 hyökkäyksensä Neuvostoliittoon Neuvostoliitto tarvitsi kipeästi sotamateriaalia torjuakseen hyökkäyksen. Saattuereitti Islannista Murmanskiin ja Arkangeliin ei kyennyt täyttämään tarvetta, ja lisäksi se oli akselivaltojen toiminnan ulottuvilla. Yhdysvallat toimitti lisäksi jonkin verran materiaalia Vladivostokiin, mutta se oli heikkojen liikenneyhteyksien päässä kaukana taistelutoimista.
Iranin šaahi Reza Pahlavi oli akselimielinen eikä antanut neuvostojoukoille tai liittoutuneille kauttakulkulupaa maan läpi. Britit ja Neuvostoliitto miehittivät maan operaatio Countenancessa vuonna 1941. Taistelu alkoi 25. elokuuta 1941 ja päättyi 17. syyskuuta. Taistelussa iranilaisjoukkojen komentaja Gholamali Bayandor sai surmansa. Šaahin tilalle nostettiin hänen poikansa Mohammad Reza Pahlavi, ja maan öljykentät turvattiin. Neuvostoliittoon kulkeva huoltoreitti saatiin avatuksi.
Iran oli tämän jälkeen maailmansodan loppuun saakka jaettuna Britannian ja Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeisiin.
Joukot > Brittiläinen kansainyhteisö

Kansainyhteisön operaation johtoon määrättiin Irakissa olevien joukkojen komentaja kenraaliluutnantti E. P. Quinan. Iranin eteläosien öljykenttien valtaamisen sai vastuulleen Intian 8. divisioona, jonka tukena olivat Britannian, Intian ja Australian kuninkaallisten laivastojen alukset tehtävänään huolehtia Bandar Shahpurissa olevista viidestä saksalaisesta ja kolmesta italialaisesta aluksesta. Lisäksi Intian 10. divisioona etenisi Iranin pohjoisosiin Syyriasta, ja Shabadahista runsaat sata kilometriä Baghdadista itään rajan ylittäisivät Intian 2. ja brittiläinen 9. panssariprikaati. Reserviksi Irakiin siirrettiin läntiseltä aavikolta Intian 5. divisioona ja Syyriassa oleva brittiläinen 6. jalkaväkidivisioona määrättiin valmiustilaan.
Britannian kuninkaallisten ilmavoimien operaatioon varaamat 11. ja 84. laivueiden Blenheim IV -pommikoneet, 244. laivueen Vincent-pommikoneet ja 31. laivueen A-lentueen Valentia-kuljetuskoneet oli sijoitettu Shaibahiin. Hävittäjäsuojana olivat 261. laivue.
Joukot > Iranin ilmavoimat

Iranin ilmavoimiin kuului neljä lentorykmenttiä, joista kolmilaivueinen 1. lentorykmentti oli sijoitettu Teheraniin Gila-Murghan lentokentälle, yksi laivueiset 2. lentorykmentti Tabriziin, 3. lentorykmentti Meshediin ja 4. lentorykmentti Ahwaziin. Lisäksi oli lento-osasto Abadanissa. Ilmavoimien kalustona oli pääasiassa Hawkerin valmistamia kaksitasoja, kuten Bristol Mercury -moottorein varustettuja Fury-hävittäjiä ja Pegasus-moottorein varustettuja Audax-hävittäjiä sekä joitakin Hind-hävittäjiä. Maa oli ostanut 56 Audax-hävittäjää, mutta taisteluiden alkaessa ainoastaan 26 oli toimintakunnossa. Niistä pääosa oli sijoitettuna 4. lentorykmenttiin. Maa oli tilannut muutamia Hurricane-hävittäjiä, mutta niiden toimitus oli keskeytetty aseiden vientikiellon alettua. Lisäksi Yhdysvalloista oli ostettu kymmenen Curtiss Hawk 75A-9 -hävittäjää, mutta ne olivat edelleen kokoamatta kuljetuslaatikoissa.
Miehitys

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anglo-Soviet invasion of Iran
Miehitys perustui yllätyshyökkäykseen, jolla pyrittiin nopeaan ja mahdollisimman helppoon toteutukseen. Ennen operaatiota Iranin hallitukselle luovutettiin 19. heinäkuuta ja 17. elokuuta nootit, joissa vaadittiin Saksan kansalaisten karkottamista Iranista. Jälkimmäistä nooteista pääministeri Ali Mansur piti uhkavaatimuksena.[lähde? ]
Britannian ja Australian laivastojen alukset tunkeutuivat Persianlahdelle, ja Kansainyhteisön joukot tunkeutuivat Iraniin Irakista. Neuvostoliiton joukot tunkeutuivat Iraniin pohjoisesta, pääasiassa Transkaukasiasta. Joukkojen pääosa muodostui kenraali Dimitri Kozlovin Transkaukasuksen rintaman 44., 47. ja 53. armeijasta. Puna-armeijan yhtymiin kuului noin tuhat T-26 panssarivaunua.[lähde? ]
Käännös suomeksi
Ocke Mannerfelt

Ocke Mannerfelt (s. 1948) on ruotsalainen, erityisesti nopeisiin moottoriveneisiin erikoistunut venesuunnittelija.
Mannerfeltin maine perustuu kilpaveneisiin, mutta hän on suunnitellut myös lukuisia tuotantoveneitä mm. Nimbus Boatsille, Prestige Ribsille sekä luksusvenevalmistaja Sealinelle. Kilpaveneilyssä Mannerfeltin tunnetuin toimeksiantaja on 11 maailmanmestaruutta voittanut Victory Team Dubai.
Mannerfelt on soveltanut useissa kilpa- ja urheiluveneissään hydro- ja aerodynamiikkakokeiluihin perustuvia siipiä sekä poikkeuksellinen voimakkaita pohjan porras- ja nousulistarakenteita. Mannerfeltin "lepakkoveneissä" siipien tarkoitus on vakauttaa hyvin nopeiden veneiden kulkua etenkin hypyissä. Ilman ohjaaminen veneen rungon alle erilaisilla portailla ja nousulistoilla taas pienentää veneen kitkaa.
Mannerfelt on suunnitellut myös purjeveneitä. Tuoreimpiin töihin kuuluu kääntyvällä hiilikuitumastolla ja pelkällä isollapurjeella varustettu päiväpursi Daytripper.
Suunnittelutoimisto Mannerfelt Design Teamin pääsuunnittelijana työskentelee Ocke Mannerfeltin poika, Ted Mannerfelt. Isä ja poika ovat viime vuosina tehneet yhteistyötä lukuisissa veneprojekteissa, joissa Ted Mannerfeltin vastuulla on ollut etenkin ohjaamon suunnittelu.
Ted Mannerfelt on opiskellut ajoneuvosuunnittelua Coventryn yliopistossa sekä Lontoon Royal College of Art -yliopistossa. Hän on suunnittellut Jaguarille R Coupe ja Jaguar RD-8 -prototyypit, Ford Connect ja Lotus Extreme -konseptiautot sekä Renaultille Reunalt Dakar ja Renault 360 -konseptiautot.
Ted ja Ocke Mannerfeltin suunnittelema Pirelli PZERO 1400 RIB Boat palkittiin vuonna 2009 arvostetussa Red Dot -muotoilukilpailussa ilma-alusten ja alusten sarjassa Best of the Best -maininnalla. Pirelli PZERO on Red Dotin mukaan kehitetty versio Pirellin 50-luvulla suunnittelemista Välimeren klassisista huviveneistä. Red Dot -ilpailussa kiinnitettiin erityistä huomiota myös automaiseen ohjaamoon, joka kilpailuarvion mukaan mahdollistaa kilpavenemäisen helpon käsiteltävyyden myös rajuissakin sääolosuhteissa.
Aiheesta muualla

Mannerfelt Design Team -verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)