stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaljunlampi
Maantietoa

Lampi on 450 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,2 hehtaaria.   Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,3 metriä mpy.
Vaksdalposten

| Vaksdalposten |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Julkaisija:  Amedia
Levikki:  2 084 (2023)
Perustettu:  1987
Kotikunta:  Vaksdal
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  to
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Vaksdalposten on norjalainen vuonna 1987 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Vaksdal. Se kuuluu Amedia-konserniin ja ilmestyy painettuna torstaisin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Kalansilmä

Kalansilmä on kameran objektiivi, joilla on erittäin lyhyt polttoväli siten, että kuvakulma on lähes 180 astetta. Kalansilmäobjektiivi tuottaa kuvaan vääristymän, niin sanotun tynnyrivääristymän. Osa kalansilmäobjektiiveistä tuottaa nelikulmaiselle filmille tai kennolle pyöreän kuvan, joka on kuvakulmaltaan sekä pysty että vaakasuuntaan lähes 180 astetta, ja jättää tämän ulkopuolisen alueen mustaksi.
Kalansilmäobjektiivin käyttötilanteita

Kalansilmäobjektiivi ovat laajakulmaobjektiivin erikoisryhmä, joita käytetään silloin, kun tavanomainen laajakulmaobjektiivi ei riitä. Toisaalta kalansilmäobjektiiveja voimakkaan tynnyrivääristymänsä vuoksi käytetään luomaan taiteellisia vaikutelmia esimerkiksi maisemista. Kalansilmäobjektiiviä käytetään hyvin yleisesti tehosteena extreme-lajien kuvaamisessa, esim. skeittaus- ja lumilautailuvideoissa. Suuren - yleensä liki 180 astetta - kattavan kuvakentän takia kalansilmälinssit ovat yleisesti käytössä 360x180 asteen pallopanoraamakuvauksessa.
Kuvia

Kalansilmäadaptereita
Marumi Super Fish-eye 0.25X -objektiivilla otettu kuva
Sony DCR-TRV340E -videokamera, johon on kiinnitetty kalansilmäadapteri
Samyang 8mm ƒ/3,5 -kalansilmäobjektiivi, huomaa pulleahko etuelementti ja kiinteä vastavalosuoja
Aiheesta muualla

Digital Photography school: Kalasilmäobjektiiveilla otettuja valokuvia (englanniksi)
Objektiivit
kalansilmäobjektiivi | laajakulmaobjektiivi | makro-objektiivi | normaaliobjektiivi | kauko-objektiivi

kiinteäpolttovälinen objektiivi | 
zoom-objektiivi 

automaattitarkenteinen objektiivi | käsitarkenteinen objektiivi

polttoväli | valotusaukko 

polttovälin muuttaja | loittorengas
 objektiivin kiinnitys
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1984

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1984 olivat kahdeksannet viralliset alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut.
Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ruotsissa Norrköpingissä ja Nyköpingissä. Maailmanmestaruuden voitti toisen kerran perättäin Neuvostoliitto. Suomi saavutti hopeaa ja Tšekkoslovakia pronssia.
Kisojen pistepörssin voitti Suomen Raimo Helminen, jonka tehopisteet 11+13 olivat uusi turnausennätys. Helmisen ennätyksen rikkoi vasta Peter Forsberg vuonna 1993. Helminen valittiin myös kisojen tähdistökentällisen keskushyökkääjäksi. Muut valitut olivat Neuvostoliiton maalivahti Jevgeni Belošeikin, puolustaja Aleksei Gusarov ja laitahyökkääjä Nikolai Borštševski sekä Tšekkoslovakian puolustaja František Musil ja laitahyökkääjä Petr Rosol.
Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Raimo Helminen |  Suomi | 11 | 13 | 24 |
| 2. | Petr Rosol |  Tšekkoslovakia | 10 | 5 | 15 |
| 3. | Aleksandr Tšernih |  Neuvostoliitto | 7 | 7 | 14 |
| 4. | Russ Courtnall |  Kanada | 7 | 6 | 13 |
| 5. | Nikolai Borštševski |  Neuvostoliitto | 6 | 7 | 13 |
Palkinnot > IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat

Paras maalivahti:  Allan Perry
Paras puolustaja:  Aleksei Gusarov
Paras hyökkääjä  Raimo Helminen
Palkinnot > Turnauksen tähdistökentällinen

Maalivahti:  Jevgeni Belošeikin
Puolustajat:  Aleksei Gusarov,  František Musil
Hyökkääjät:  Petr Rosol,  Raimo Helminen,  Nikolai Borštševski
Usko huomispäivään

| Usko huomispäivään> Watch on the Rhine |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Herman Shumlin
Käsikirjoittaja:  Dashiell Hammett
Perustuu:  Lillian Hellmanin näytelmään
Tuottaja:  Hal B. Wallis
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  Hal Mohr
Leikkaaja:  Rudi Fehr
Tuotantosuunnittelija:  Carl Jules Weyl
Lavastaja:  Julia Heron
Pääosat:   Paul Lukas  Bette Davis  Geraldine Fitzgerald  Lucile Watson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1943, Suomessa 1945
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Usko huomispäivään (Watch on the Rhine) on Herman Shumlinin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1943. Se perustuu Lillian Hellmanin näytelmään vuodelta 1941, joka tunnetaan suomeksi nimellä Vartio Reinillä. Näytelmän sovitti elokuvaksi Dashiell Hammett.
Juoni

Näytelmän ja elokuvan alkuperäisnimi tulee saksalaisesta patrioottisesta laulusta ”Die Wacht am Rhein”. Tarinassa natsi-Saksasta Yhdysvaltoihin paennut saksalais-amerikkalainen pariskunta (Paul Lukas ja Bette Davis) teini-ikäisine lapsineen aikoo auttaa Saksan vastarintaliikkeen toimintaa Yhdysvalloista käsin, mutta heidän suunnitelmansa paljastuu ja he joutuvat kiristyksen uhriksi. Perheen isä tappaa kiristäjän ja joutuu pakenemaan Yhdysvalloista takaisin Eurooppaan. Hänestä ei kuulu kuukausiin mitään, ja lopulta perheen 18 vuotta täyttävä poika haluaa lähteä isää etsimään. Äiti epäröi, koska pelkää menettäneensä miehensä ja menettävänsä myös poikansa.
Vastaanotto ja jälkimaine

Paul Lukas sai miespääosastaan Oscarin ja Golden Globen. Sen lisäksi elokuva tuotti kolme Oscar-ehdokkuutta: parhaasta elokuvasta, parhaasta käsikirjoituksesta (Hammett) ja parhaasta naissivuosasta Lucile Watson.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Usko huomispäivään Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Usko huomispäivään Elonet.
Usko huomispäivään TCM-elokuvakanavan sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Watch on the Rhine
Käännös suomeksi
Kamtšatkalaiset kielet

Kartta tšuktšilais-kamtšatkalaisisten kielten maantieteellisestä jakaumasta. Kamtšatkalaiset kielet on merkitty vihreän sävyillä.
Kamtšatkalaiset kielet (joskus myös itelmeenikielet) on tšuktšilaisten kielten ohella toinen tšuktšilais-kamtšatkalaisen kielikunnan haaroista, jonka kieliä puhutaan Kamtšatkassa. Venäjän väestönlaskennan 2010 mukaan kamtšatkalaisilla kielillä on jäljellä 80 puhujaa, joista kaikki puhuvat itelmeeniä. Ryhmän kaksi muuta kieltä ovat kuolleet viimeistään 1700-luvun lopulla. Kamtšatkalaisia kieliä puhuvien etnisten itelmeenien väkiluku on 3 193. Unesco on määritellyt itelmeenin uhanalaiseksi kieleksi.
Venäjän väestönlaskenta 2021, joka ajoittuu loppuvuodelle 2021, tulee antamaan tuoretta tietoa myös kamtšatkalaisten kielten ja kansojen nykytilasta.
Luokittelu

Kamtšatkalaisia kieliä ovat:
(Länsi-)Itelmeeni
Itäitelmeeni †
Eteläitelmeeni †
† Kuollut sukupuuttoon.
Kamtšatkalaiskielten sukulaisuus toisilleen on toisinaan kyseenalaistettu. Niitä on myös joskus pidetty yhden kielen eri murteina. Myös niiden sukulaisuus tšuktšilaiskielille on kyseenalaistettu.
Tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet, ja näin ollen kamtšatkalaiset kielet, luokitellaan toisinaan paleosiperialaisten kielten joukkoon, joka on kattava termi kieliryhmille, joilla ei ole tunnistettua yhteyttä toisiinsa ja joiden uskotaan edustavan Siperian kielikartan jäänteitä ennen turkkilais- ja tunguusikielten kehittymistä.
Kaljunjärvi-Kaita

| Kaljujärvi-Kaita |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°12′36″N, 26°59′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskujoki:  Kaljunkoski Tervalampeen 
Järvinumero:  14.984.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,6 m  
Pituus:  4,5 km  
Leveys:  3,7 km  
Rantaviiva:  25,331 km  
Pinta-ala:  1,94729 km²   
Saaria:  6 
 fiKaljujärvi-Kaita 
Kaljujärvi-Kaita  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Valtolan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 3,7 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 195 hehtaaria eli 1,9 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan 6 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 25,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.984) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,6 metriä mpy.
Valentin Conrart

Valentin Contrart
Valentin Conrart (1603 Pariisi – 23. syyskuuta 1675), oli ranskalainen kirjailija ja yksi Ranskan akatemian alullepanijoista. Hänestä tuli akatemian jäsen heti sen perustamisen yhteydessä 1634, ja hänet valittiin myös akatemian pääsihteeriksi vuonna 1634.
Elämäkerta

Conrart syntyi kalvinistiseen perheeseen, ja hänen kasvatuksessaan keskityttiin erityisesti tulevaan kauppamiehen uraan. Liian myöhään hän pääsi aloittamaan klassisten kielten opettelua ja omaksumaan italian ja espanjan kieliä sekä oman äidinkielensä ranskan syvällistä hallitsemista. Vuonna 1627 hänet kuitenkin valittiin kuninkaan valtiovarojen neuvonantaja-sihteeriksi, ja tällöin hän alkoi kutsua luokseen kirjailijoita.
Hän oli Jean Chapelainin ja Guez de Balzacin ystävä, ja hänen luonaan tapasivat kirjailijat, jotka muodostivat myöhemmin Ranskan akatemian: Antoine Godeau, Jean Ogier de Gombauld, Philippe Habert, Claude Malleville, François Le Métel de Boisrobert, Jean Desmarets de Saint-Sorlin, Nicolas Faret ja Paul Pellisson. Conrartin luona pidetyt kirjalliset tapaamiset inspiroivat kardinaali Richelieuta, joka kehitti ajatukset suurisuuntaisiksi suunnitelmiksi, ja tuloksena oli akatemian perustaminen.
Conrart laati lupa-anomukset ja kirjoitti akatemian säännöt vuonna 1635. Hän jäi tehtäväänsä ensimmäisenä pääsihteerinä, vaikka oli hugenotti ja hänen sitoutumisensa protestanttiseen uskoon oli luja. Richelieun myötävaikutuksella hän kuitenkin sai olla tehtävässä aina kuolemaansa saakka.
Conrart ei julkaissut elämänsä aikana ainoatakaan merkittävää teosta, sillä hänen julkaistut teoksensa perustuvat vanhoihin käsikirjoituksiin. Jonkinlaista merkittävyyttä osoittaa hänen Nicolas Boileaulle kirjoittamansa teksti "J'imite de Conrart le silence prudent".
Julkaisut

Lettres familieres de Mr Conrard, a Mr Félibien (1681)
Les Psaumes de David mis en vers françois et revus par ordre du Synode Wallon des Provinces-Unies (1730)
Mémoires sur l'histoire de son temps (1825). Otteita bibliothèque de l'Arsenalin käsikirjoituksesta, julkaissut Louis Monmerqué.
Mémoires de Valentin Conrart, premier secrétaire perpétuel de l'Académie française, (1652-1661) (1854). Otteita bibliothèque de l'Arsenalin käsikirjoituksesta, julkaissut Louis Jean Nicolas Monmerqué.
La Journée des madrigaux, ja la Gazette de Tendre (avec la carte de Tendre) et du Carnaval des prétieuses (1856)
Lettres à Lorenzo Magalotti, Saint-Étienne, Université de Saint-Étienne, 1981.
Aiheesta muualla

Ranskan akatemian elämäkertatiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: – | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 2 1634–1675 | Seuraaja: Toussaint Rose |
Vasyl Arh’ypenko

| Mitalit> Maa:  Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:  Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | 400 m aidat |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Praha 1978 | 400 m aidat |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Mexico City 1979 |  400 m aidat |  |
Vasyl Albertovytš Arh’ypenko (ukr. Василь Альбертович Архипенко, ven. Василий Альбертович Архипенко, Vasili Albertovitš Arhipenko, s. 28. tammikuuta 1957 Mykolaivka) on entinen Neuvostoliittoa edustanut ukrainalainen 400 metrin aitajuoksija, joka saavutti urallaan mitalit olympia- ja EM-kisoissa sekä universiadeissa.
Arkhypenko nousi Neuvostoliiton 400 metrin aitajuoksun kärkeen vuonna 1977 voittaessaan maan mestaruuden. Kaikkiaan hän voi viisi maan mestaruutta vuosina 1977-1981. Urallaan hän edusti asuinseutunsa Avantgard Donetskia. Vuoden 1978 EM-kisoissa Prahassa hän sijoittui loppukilpailussa kolmanneksi samalla ajalla neljänneksi jääneen kanssa Länsi-Saksan Harald Schmidin voittaessa Euroopan mestaruuden. Seuraavan vuoden Universiadeissa Meksiko Cityssä hän nousi hopealle Hollannin Harry Schultingin voittaessa mestaruuden. Moskovan kotiolympialaisissa Arhinpenko ei onnistunut kultamitalin voittamisessa, vaikka Yhdysvaltain ja Länsi-Saksan silloin johtavat aiturit olivat boikotin vuoksi poissa kisoista. Olympiakullan vei DDR:n Volker Beck Arhipenkon sijoittuessa olympiahopealle.
Vuoden 1982 EM-kisoissa Ateenassa Arkhypenko oli edelleen mukana Harald Schmidin jatkaessa voittojaan. Arhipenko jäi niukasti neljällä sadasosalla kisassa neljänneksi. Saman vuoden Neuvostoliiton mestaruuskisoissa Arhipenko joutui luovuttamaan mestaruuden Aleksandr Jatsevitšille, joka Ateenan EM-kisoissa otti lisäksi hopeaa. Hän jatkoi uraansa aina vuoteen 1984. Tulokset heikkenivät kuitenkin vuoden 1982 jälkeen. Parhaaksi tulokseksi Arkhypenkolle jäi elokuussa 1979 Torinossa juostu 48,34, jolla hän oli kolmas maailmantilastossa.
Van Buren

Van Buren tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt

Angelica Singleton Van Buren (1816−1877); Yhdysvaltain presidentti Martin Van Burenin miniä, Valkoisen talon emäntä 1837−1841
Armin van Buuren (s. 1976), hollantilainen DJ ja musiikkituottaja
Hannah Van Buren (1783−1819), Yhdysvaltain presidentti Martin Van Burenin puoliso 1807−1819
Martin Van Buren (1782−1862), Yhdysvaltain presidentti 1837–1841
Steve Van Buren (1920−2012), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Paikat

Van Burenin piirikunta (Arkansas)
Van Burenin piirikunta (Iowa)
Van Burenin piirikunta (Michigan)
Van Burenin piirikunta (Tennessee)
Van Buren (Arkansas)
Van Buren (Indiana)
Van Buren (Maine)
Van Buren Charter Township, kunta Michiganissa
Van Buren (Missouri)
Van Buren (New York)
Van Buren (Ohio).
Muut

Van Buren, keskeytetyn Fallout-toimintaroolipelisarjan kolmannen osan työnimi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Van Buren”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vaksdal (taajama)

| Vaksdal |
| --- | --- |

 Vaksdal
 Koordinaatit: 60°28′44″N, 5°44′14″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestland
Kunta:  Vaksdal
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,7 km²
Väkiluku (2023):  959
 – Väestötiheys:  1 370 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaksdal on taajama Vaksdalin kunnassa Vestlandin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 959 vuonna 2023.
Kuvia

Vaksdalin kirkko
Valdemar Pyysiäinen

Valdemar Pyysiäinen (6. tammikuuta 1902 Pitkäranta, Karjalankannas – 29. lokakuuta 1978 Savitaipale) oli lemiläinen itseoppinut kuvataiteilija, joka tunnetaan erityisesti maalauksistaan ja hiilipiirroksistaan. Pyysiäisen taiteen keskeisimpiä teemoja ovat muistot synnyinseudulta Salmista sekä itäkarjalainen ortodoksinen elämäntapa.
Pyysiäisen taideteoksia löytyy Lappeenrannan, Mikkelin, Riihimäen ja Kuopion taidemuseoista sekä joistakin pohjoismaisista museoista.
Lappeenrannan taidemuseo järjesti Pyysiäisen retrospektiivisen näyttelyn 16.8.–3.9.1978. Toisen kerran museo (tuolloin nimeltään Etelä-Karjalan taidemuseo) järjesti Pyysiäisen näyttelyn v. 2002, jolloin taiteilijan syntymästä tuli kuluneeksi 100 vuotta. Laajan näyttely- ja tutkimushankkeen tuloksena syntyi Valdemar Pyysiäinen – Lemin mystikko -näyttely sekä saman niminen julkaisu.
Valdemar Sagulin

Maanviljelysneuvos Ernst Waldemar Sagulin.
Ernst Valdemar Sagulin (30. joulukuuta 1852 Somero – 14. helmikuuta 1915 Somero) oli suomalainen tilanomistaja ja koulunjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Sagulinin vanhemmat olivat varamaanmittari Ernst Reinhold Ferdinand Sagulin ja Sofia Wilhelmina Palm ja puoliso vuodesta 1895 Edit de Pont, aiemmin Kjäldström. Puutarhuri Volter Ferdinand Sagulin oli hänen veljensä.  Valdemar Sagulin tuli ylioppilaaksi Svenska normallyceumista 1873, suoritti lainopin opintoja 1873–1874 ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1879. Hän oli Someron Pitkäjärvellä Pitkäjärven eli Långsjön kartanon tilanhoitaja 1880–1884 ja omistaja vuodesta 1884, Pitkäjärven karjahoitokoulun perustaja ja johtaja vuodesta 1896, Pitkäjärven maanviljelyskoulun perustaja ja johtaja 1897–1899 ja Pitkäjärven puutarhakoulun perustaja ja johtaja vuodesta 1904. Sagulinilla oli myös useita kunnallisia ja muita luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1907 ja Senaatin kultaisen kunniamerkin karjanjalostuksen ansioista 1906.
Kaavamerkinnät

Kaavamerkinnät ovat maakunta-, yleis- ja asemakaavoissa käytettäviä merkintöjä.  Niillä määritellään mm. eri alueiden käyttötarkoitukset, rajat, tonttien rajat, rakennusoikeudet ja rakennusten kerrosluvut ja niillä ohjataan alueiden toteuttamista.  Kaavamerkinnät ovat liitteenä Ympäristöministeriön asetuksessa maankäyttö- ja rakennuslain mukaisissa kaavoissa käytettävistä merkinnöistä 31.03.2000.   Kyseisellä asetuksella, joka tuli voimaan 1.5.2000, on kumottu rakennuslain nojalla annettu Sisäasiainministeriön päätös 386/1959 rakennuslain mukaisissa kaavoissa käytettävistä merkinnöistä ja siihen myöhemmin tehdyt muutokset.
Ennen näitä säädöksiä ja määräyksiä olivat voimassa vuoden 1932 asemakaavalain ja siihen liittyvän rakennussäännön nojalla annetut Sisäasiainministeriön päätös asemakaavoja ja rakennussuunnitelmia piirrettäessä käytettävistä merkinnöistä 553/1943, joka annettiin 29.6.1943 .   ja Sisäasiainministeriön päätös tonttijakokarttojen laatimisesta nro 315 / 1948, joka annettiin 12. huhtikuuta 1948.
Aiheesta muualla

Auvo Haapanala, Ritva Laine, Tuula Lunden, Harri Pitkäranta, Elina Raatikainen, Timo Saarinen, Ritva-Liisa Salmi, Tanja Sippola-Alho: Opas 12 Asemakaavamerkinnät ja -määräykset Ympäristöministeriö. Arkistoitu 30.5.2017. Viitattu 29.5.2017.
Van Buren Charter Township

| Van Buren Township |
| --- | --- |
 Van Buren Charter Townshipin kunnantalo.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Michigan
Piirikunta:  Wayne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  93,4 km²
 – Josta vettä:  5,4 km² 
Väkiluku (2020):  30 375
 – Väestötiheys:  330 as./km²
 
 https://www.vanburen-mi.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Van Buren Charter Township, virallisesti Charter Township of Van Buren on kunta (charter township) Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 30 375 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Waynen piirikunnan länsiosassa. Van Buren Charter Township ympäröi täysin Bellevillen kaupunkia. Van Buren Charter Township kuuluu Detroitin kaupungin suurkaupunkialueeseen.
Väestö

Vuonna 2020 Van Buren Charter Townshipin 30 375 asukkaasta valkoisia oli 65,6 %, mustia 26,6 %, aasialaisia 2,1 % ja alkuperäisasukkaita 0,1 %. 6,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 5,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Kuvia kunnasta

Van Buren Townshipin vesitorni.
Kävelysilta joen yli Van Buren Townshipissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Van Buren Charter Township Wikimedia Commonsissa
Valloittajan moskeija (Istanbul)

| Valloittajan moskeija> Fatih Camii |
| --- | --- |
 Moskeija valokuvattuna vuonna 2019
Perustiedot
Sijainti:   Istanbul, Turkki
Rakennustyyppi:  moskeija
Uskonnollinen käyttö:  sunnimuslimit
Arkkitehtuuri
Rakennuttaja:  Mehmed II
Rakennustöiden alkaminen:  1463
Valmistumisvuosi:  1470
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valloittajan moskeija (turk. Fatih Camii) on Istanbulissa sijaitseva moskeija. Moskeijan rakentaminen aloitettiin 1463 sulttaani Mehmed II:n (1432–1481) käskystä kymmenen vuotta sen jälkeen, kun hän oli valloittanut Konstantinopolin. Rakennustyöt kestivät seitsemän vuotta. Moskeijan nimi viittaa Mehmedin lisänimeen Valloittaja. Sulttaani Mehmed II on haudattu moskeijaan.
Alun perin moskeijan paikalla sijaitsi kirkko, josta käsin ekumeeninen patriarkka johti ortodoksista kirkkoa. Suleimanin moskeijan valmistumiseen (1557) asti Valloittajan moskeija oli Konstantinopolin suurin moskeija. Alkuperäinen Valloittajan moskeija tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1766, ja uudelleen rakennettu moskeija vihittiin käyttöön 1771.
Minareetteja moskeijassa on alusta alkaen ollut kaksi. Alkuperäisissä minareeteissa oli vain yksi parveke, mutta niihin tehtiin muutoksia 1800-luvulla.
Moskeija on avoinna yleisölle, vaikkakin sen vierailijamäärät ovat melko pienet. Se kerää vapaaehtoista sisäänpääsymaksua.
Galleria

Sisäpiha
Moskeija sisältä
Moskeija ilmakuvassa
Mehmed II:n hauta
Valdemar Poulsen

Valdemar Poulsen
Valdemar Poulsen (1869–1942) oli tanskalainen keksijä ja fyysikko. Hän keksi mm. radioaaltojen jatkuvien värähtelyjen tuoton valokaarimenetelmällä, joka oli käytössä radiolähettimissä ennen elektroniputken keksimistä ja rakensi teräslankaa käyttävän magnetofonin.
Tuomas (apostoli)

Apostoli Tuomaan ikoni 1700-luvun alusta Kižin Kristuksen kirkastumisen kirkon ikonostaasista.
Tuomas eli Judas Didymos Tuomas tai Juudas Tuomas (m.kreik. Θωμάς Δίδυμος, syyr. ܬܐܘܡܐ ܫܠܝܚܐ‎) oli Uuden Testamentin mukaan yksi Jeesuksen kahdestatoista opetuslapsesta ja apostoleista. Hänen nimensä Tuomas tarkoittaa arameaksi kaksosta (Tau'ma), kuten myös Didymos (Joh. 11:16), joka on kreikkaa. 
Hänet mainitaan synoptisissa evankeliumeissa ja Apostolien teoissa vain opetuslapsien nimiluetteloissa , mutta Johanneksen evankeliumissa hänet tunnetaan "epäilevänä Tuomaana" joka ei uskonut Jeesuksen ylösnousseen, ennen kuin kosketti tämän haavoja (Joh. 20:24–25). Tuomaan attribuutti selvennä on suorakulma, sillä perimätiedon mukaan hän rakensi kuninkaalle palatsin Intiassa.[lähde? ] Hänet esitetään taiteessa usein pohtivassa asennossa, toisinaan keihään kera.[lähde? ]
Tuomas Johanneksen evankeliumissa

Tuomaan alkuperästä, perhesuhteista tai yhteiskunnallisesta asemasta ei ole tietoja. Hän esiintyy kuitenkin joissakin Johanneksen evankeliumin osissa. Sen mukaan opetuslapset vastustivat Jeesuksen päätöstä palata Juudeaan juuri Lasaruksen kuoleman jälkeen. Juutalaiset olivat yrittäneet kivittää Jeesuksen siellä. Jeesus oli päättäväinen, mutta Tuomas sanoi viimeisen sanan: "Mennään vain, kuollaan kaikki yhdessä." Jotkut tulkitsevat tämän enteilevän Paavalin teologista käsitettä "Jeesuksen mukana kuoleminen".
Johanneksen evankeliumin mukaan Tuomas osallistuu aktiivisesti keskusteluun myös viimeisellä ehtoollisella (Joh. 14:3–7). Jeesus vakuuttaa oppilapsilleen näiden tietävän, minne hän on menossa, mutta Tuomas vastustaa sanoen, etteivät he tätä tiedä. Jeesus vastaa tähän sekä Filippuksen pyyntöön yksityiskohtaisella selvityksellä suhteestaan Isään.
Tuomaan parhaiten tunnettu esiintyminen Uudessa testamentissa on Joh. 20:24–29. Siinä hän epäilee Jeesuksen ylösnousemusta ja vaatii uskokseen saada koskettaa Jeesuksen haavoja. Samasta aiheesta on myös kuvituksena oleva Gerard van Honthorstin maalaus 1600-luvulta. Tämä tarina on taustana sanonnalle "epäilevä Tuomas". Nähtyään Jeesuksen elävän – Raamatusta ei ilmene, koskiko Tuomas todella Kristuksen haavoja – Tuomas tunnusti uskonsa Jeesukseen: "Minun Herrani ja minun Jumalani" (Joh. 20:24–29). Tämän johdosta häntä kutsutaan myös nimellä "uskova Tuomas".