stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edmonton Oilers
Menestys kausi kaudelta > Alberta/Edmonton Oilers (WHA 1972–1979)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | O | V | H | T | P | TM | PM | Pudotuspelit |
| 1972–1973 | 78 | 37 | 35 | 6 | 80 | 259 | 250 | Ulkona |
| 1973–1974 | 78 | 44 | 32 | 2 | 90 | 332 | 275 | 1. kierros |
| 1974–1975 | 78 | 36 | 38 | 4 | 76 | 279 | 279 | Ulkona |
| 1975–1976 | 81 | 27 | 49 | 5 | 59 | 268 | 345 | 2. kierros |
| 1976–1977 | 81 | 34 | 43 | 4 | 72 | 243 | 304 | 2. kierros |
| 1977–1978 | 80 | 38 | 39 | 3 | 79 | 309 | 307 | 1. kierros |
| 1978–1979 | 80 | 48 | 30 | 2 | 98 | 340 | 266 | Loppuottelutappio |
Pelaajat > Joukkue kaudella 2024–2025

| Edmonton Oilers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Edmonton Oilers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Edmonton Oilers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Edmonton Oilers kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Edmonton Oilers kaudella 2024–2025> Valmentajat | Edmonton Oilers kaudella 2024–2025>  | Edmonton Oilers kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  30   Calvin Pickard   74   Stuart Skinner Puolustajat   2   Evan Bouchard   14   Mattias Ekholm   49   Ty Emberson   36   John Klingberg   27   Brett Kulak   25   Darnell Nurse (A)   75   Alec Regula   51   Troy Stecher   96   Jake Walman |  |  Hyökkääjät  33   Viktor Arvidsson   28   Connor Brown   29   Leon Draisaitl (A)   21   Trent Frederic   19   Adam Henrique   18   Zach Hyman   13   Mattias Janmark   46   Max Jones   91   Evander Kane   42   Kasperi Kapanen   97   Connor McDavid (C)   93   Ryan Nugent-Hopkins (A)   90   Corey Perry   92   Vasili Podkolzin   53   Jeff Skinner |  |  Päävalmentaja Kris Knoblauch  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Pelaajat > Hockey Hall of Famen jäsenet aikajärjestyksessä

Jacques Plante
Norm Ullman
Wayne Gretzky
Jari Kurri
Grant Fuhr
Paul Coffey
Mark Messier
Glenn Anderson
Adam Oates
Pelaajat > Kapteenit

Al Hamilton – 1972–1976
Glen Sather – 1976–1977
Paul Shmyr – 1977–1979
Ron Chipperfield – 1979–1980
Blair McDonald – 1980–1981
Lee Fogolin Jr. – 1981–1983
Wayne Gretzky – 1983–1988
Mark Messier – 1988–1991
Kevin Lowe – 1991–1992
Craig MacTavish – 1992–1994
Shayne Corson – 1994–1995
Kelly Buchberger – 1995–1999
Doug Weight – 1999–2001
Jason Smith – 2001–2007
Ethan Moreau – 2007–2010
Shawn Horcoff – 2010–2013
Andrew Ference – 2013–2016
Ryan Smyth – 2014 (uransa viimeisessä ottelussa)
Connor McDavid – 2016–
Pelaajat > Jäädytetyt numerot

3  Al Hamilton
7  Paul Coffey
9  Glenn Anderson
11  Mark Messier
17  Jari Kurri
31  Grant Fuhr
99  Wayne Gretzky, sittemmin numero on jäädytetty koko liigassa
3542  Rod Phillips (radioselostaja, 3 542 selostettua Oilersin ottelua)
Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Kris Knoblauch
Apuvalmentaja: Glen Gulutzan
Apuvalmentaja: Paul Coffey
Apuvalmentaja: Mark Stuart
Maalivahtivalmentaja: Dustin Schwartz
Videovalmentaja: Noah Segall
Videokoordinaattori: Erik Elenz
Fysiikkavalmentaja: Chad Drummond
Apufysiikkavalmentaja: Joel Jackson
Kehitysvalmentaja: Andreas Karlsson
Kehitysvalmentaja (Euroopassa pelaavat): Tobias Salmelainen
Luisteluvalmentaja: David Pelletier
Huoltopäällikkö: Jeff Lang
Presidentti: Jeff Jackson
Toimitusjohtaja: Stan Bowman
Apulaistoimitusjohtaja: Keith Gretzky
Apulaistoimitusjohtaja: Bill Scott
Pelaajakehitysjohtaja Kalle Larsson
Analytiikanjohtaja: Michael Parkatti
Ammattilaiskykyjenetsinnänjohtaja: Warren Rychel
Amatöörikykyjenetsinnänjohtaja & Henkilöstöjohtaja Rick Pracey
Euroopankykyjenetsinnänjohtaja Milan Tichý
Maalivahtikykyjenetsinnänjohtaja Jeff Salajko
Jääkiekkotoiminnankoordinaattori: Shaun Mahé
Lähde: EliteProspects
Seuraennätykset runkosarjassa

Eniten otteluita:
1 037:  Kevin Lowe (1979–1992 ja 1996–1998)
Eniten maaleja:
583:  Wayne Gretzky (696 ottelua)
Eniten syöttöpisteitä:
1 086:  Wayne Gretzky
Eniten tehopisteitä:
1 669:  Wayne Gretzky
Eniten jäähyminuutteja:
1 747:  Kelly Buchberger (795 ottelua)
Seuraennätykset pudotuspeleissä

Eniten otteluita:
172:  Kevin Lowe
Eniten maaleja:
92:  Jari Kurri (146 ottelua)
Eniten syöttöpisteiä:
171:  Wayne Gretzky (120 ottelua)
Eniten pisteitä:
252:  Wayne Gretzky
Eniten jäähyminuutteja:
314:  Glenn Anderson (164 ottelua)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Edmonton Oilersin verkkosivut (englanniksi)
suomalaiset Edmonton Oilers -pelaajat, nhlfinns.com
Jari Kurri oli yksi Oilersin tärkeimmistä pelaajista Wayne Gretzkyn ohella
Oilersin kapteeni Andrew Ference helmikuussa 2014.
Hera

Hera tarkoittaa seuraavia asioita:
Hera, jumalatar kreikkalaisessa mytologiassa
103 Hera, asteroidi
hera, maidon osa
HERA, lyhenne sanoista Health Emergency Preparedness and Response Authority, EU-komission alaisuudessa toimiva terveyshätätilanteiden osasto
Hera, ESA:n avaruusluotain
Dornstetten

| Dornstetten |
| --- | --- |

 vaakuna
 Kaupungin sijainti Freudenstadtin piirikunnassa.
 Dornstetten
 Koordinaatit: 48°28′N, 8°30′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Karlsruhe
Piirikunta:  Freudenstadt
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,21 km²
Väkiluku (30.6.2022):  8 235
 – Väestötiheys:  340 as./km²
 
 www.dornstetten.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dornstetten on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Kaupunki sijaitsee Freudenstadtin piirikunnassa Karlsruhen hallintopiirissä. Kaupungissa asui 8 235 ihmistä kesäkuun 2022 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dornstetten Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Ada Aronen

Ada Aronen (7. tammikuuta 2003) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2025 Hämeenlinnan lentopallokerhossa.
Aronen kuuluu myös Suomen lentopallomaajoukkueeseen.
Saransk

| Saransk (Саранск) Саран ош, Saran oš |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Mordva Venäjällä, alla kaupungin sijainti tasavallassa
 Saransk
 Koordinaatit: 54.181°N, 45.186°E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Mordva
Kaupunkipiirikunta:  Saransk
ISO 3166-2 -tunnus:  RU-MO
Perustettu:  1641
Kaupungiksi:  1651
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  71,5 km²
Väkiluku (1.1.2024):  310 898
 – Metropolialue:  339 151
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  430000–430034
Suuntanumero(t):  +7 83422
 
 www.adm-saransk.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saransk (mord. Саран ошselvennä, Saran oš, ven. Сара́нск) on Venäjän federaatioon kuuluvan Mordvan tasavallan pääkaupunki. Se sijaitsee Saranka- ja Insar-jokien yhtymäkohdassa Volgan vesistöalueella, 642 kilometriä Moskovasta.
Kaupunki ja kaupunkipiirikunta

Saransk voi tarkoittaa sekä varsinaista Saranskin kaupunkia että hieman laajempaa, Mordvan tasavallan paikallishallinnon piiritason yksikköä Saranskin kaupunkipiirikuntaa (Gorodskoi okrug Saransk). Kaupungissa asui vuoden 2024 alussa 310 898 henkeä. Kaupunki jakautuu kolmeen piiriin; Leninskin piiriin (ven. Ленинский район, 100 925 as.),  Oktjabrskin piiriin (ven. Октябрьский район, 119 835 as.) ja Proletarskin piiriin (ven. Пролетарский район, 90 138 as.).
Saranskin kaupunkipiirikunnassa asui vuoden 2024 alussa 339 151 henkeä. Kaupunkipiirikuntaan luetaan kaupungin lisäksi myös Luhovkan (ven. Луховка, 8 785 as.), Nikolajevkan (ven. Николаевка, 3 569 as.) ja Jalgan (ven. Ялга, 6 189 as.) kaupunkityyppiset taajamat sekä 9 710 maaseudun asukasta.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 297 415 asukasta ja koko kaupunkipiirikunnassa 324 973 asukasta.
Historia

Saransk perustettiin 1641 rajalinnoitukseksi Venäjän kaakkoisrajalle. Kaupunginoikeudet se sai 1651. Kaupungissa on säilynyt monia historiallisia rakennelmia aina linnoituksen perustamista lähtien. Rautatieverkkoon Saransk liitettiin 1893. Venäjän keisarikunnan hallintorakenteen puitteissa Saransk toimi Penzan kuvernementin Saranskin kihlakunnan hallintokeskuksena. Kaupungin vanha keskusta rekonsturoitiin 1960- ja 1970-luvuilla. Tuolloin myös lisättiin leveät kadut ja rakennettiin laajoja asuinalueita.
Talous

Saranskissa on useita teollisuuslaitoksia. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat sähkökaapelien valmistus sekä kemian-, tekstiili-, elintarvike-, koneenrakennus- ja metalliteollisuus. Kaupungissa on myös kaksi voimalaitosta.
Kaupunkiin johtavat hyvät maantie- ja rautatieyhteydet ja sillä on lentoasema.
Kulttuuri ja koulutus

Saranskissa toimii Mordvan valtionyliopisto (perustettu 1957), useita tekniikan oppilaitoksia, draamateatteri (perustettu 1961), nukketeatteri ja komediateatteri sekä Mordvan alueen historiallinen museo, Mordvan kulttuurimuseo ja taidemuseo. Saranskin nukketeatteri on hyvin suosittu ympäri Venäjää. Kaupungissa toimii myös Mordvan kansalliskirjasto.
Kulttuuri ja koulutus > Urheilu

Kaupungin jalkapallojoukkue FC Mordovia Saransk nousi ensimmäistä kertaa historiassa Venäjän ylimmälle sarjatasolle Valioliigaan kaudelle 2012–2013.
Kuvia

Eräs Saranskin suurkaduista.
Saranskin rautatieasema.
Mordvan kansallinen draamateatteri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saransk Wikimedia Commonsissa
Saransk On-line (venäjäksi)
Mordovian tasavallan valtiollinen nukketeatteri (GTKRM) (venäjäksi) (narod.ru)
Saranskin museoita (venäjäksi) (museum.ru)
Mordvan tasavallan kaupungit
Pääkaupunki: Saransk / Saran oš

Tasavallan hallinnon alaiset kaupungit: Kovylkino | Ruzajevka

Piirien hallinnon alaiset kaupungit: Ardatov | Insar | Krasnoslobodsk | Temnikov
Ardatov •
Atjaševo •
Atjurjevo •
Bolšije Berezniki •
Bolšoje Ignatovo •
Dubjonki •
Insar •
Itšalki •
Jelniki •
Kadoškino •
Kotškurovo •
Kovylkino •
Krasnoslobodsk •
Ljambir •
Romodanovo •
Ruzajevka •
Saransk •
Staroje Šaigovo •
Temnikov •
Tenguševo •
Torbejevo •
Tšamzinka •
Zupova Poljana
Saranskin piirit ja muut kaupunkipiirikunnan asutuskeskukset.
   Leninskin piiri   Oktjabrskin piiri   Proletarskin piiri
Kilpapurjehdussäännöt

Kilpapurjehdussääntöjä käytetään purjehduskilpailuissa joihin osallistuu yksi tai useampi miehitetty tai miehittämätön purjealus. Purjevene- ja kevytvenekilpailujen lisäksi kilpapurjehdussääntöjä käytetään myös purjelautailu-, leijapurjehdus-,  pienoismallipurjehduskilpailuissa. Kilpailussa sääntöjen noudattamista valvoo kilpailuorganisaation nimittämät purjehdustuomarit. Kilpailussa kilpailun järjestäjät lähettävät kilpailijoille viestejä viestilipuilla.
Kilpapurjehdussäännöillä pyritään ehkäisemään yhteentörmäykset ja herrasmieslajin luonteelle sopien vakavat henki- ja välinevahingot. Kilpapurjehdussäännöt ovat sukua meriteillä voimassa olevalle kansainväliselle oikeudelle; Asetus kansainvälisistä säännöistä yhteen törmäämisen ehkäisemiseksi merellä 30/1977.
Kilpapurjehduksen luonne

Kilpapurjehdus on kuin shakkia vedenpinnalla, ja veneiden kulkua stragiapelissä ohjaa tarkat säännöt. Kilpapurjehdussäännöt ovat yksi keskeisimpiä osa-alueita kilpapurjehduksessa ja varsinkin ratakilpailussa. Muita kilpapurjehduksen osatekijöitä ovat mm. veneen käsittelytaito, venevauhti, ryhmätyöskentely, eli fleet control ja tuuliolosuhdemuutosten ennustaminen. Purjehduskilpailussa sääntöjä saa ja pitää käyttää taktisen edun saavuttamiseen ja kilpakumppanin voittamiseksi. Ratakilpailussa sääntötuntemus korostuu sekä lähdössä että merkkejä kierrettäessä, eli voittaja on saavuttanut parhaan mahdollisen strategisen paikan ja pääsee kiertämään merkit ensimmäisenä.
Kilpapurjehdussääntöjen ylläpito

Kansainvälinen Purjehtijaliitto kehittää ja valvoo kansainvälisiä kilpapurjehdussääntöjä kansallisten purjehtijaliittojen kanssa. ISAF vahvistaa kilpapurjehdussäännöt neljäksi vuodeksi, olympiadiksi kerrallaan aina edellisten Olympialaisten jälkeen.
Vuodesta 2013 suomenkieliset säännöt julkaisee Suomen Purjehdus ja Veneily ry. Säännöt ovat myös saatavilla sähköisenä PDF-muodossa.]
Purjehduksen kilpailusäännö 2013-2016, ISBN 978-952-67232-3-5 (rengaskirja) ja ISBN 978-952-67232-6-6 (PDF)
Ennen vuotta 2013 suomenkieliset säännöt julkaisi Suomen Purjehtijaliitto. Suomen kielelle säännöt käänsi Pertti Lipas, joka oli ISAFin Committee Workin Partyn puheenjohtaja vuodesta 2004 ja luottamustoimensa puolesta avainasemassa 2009-2012 Purjehduksen kilpailusääntöjen koostamisessa.
Purjehduksen kilpailusäännöt 2009-2012, vahvistettu 1.1.2009
Purjehduksen kilpailusäännöt 2005-2008, ISBN 951-98570-4-4, vahvistettu 1.1.2005
Purjehduksen kilpailusäännöt 2001-2004, ISBN 951-98570-2-8, vahvistettu 1.1.2001
Kilpapurjehdussääntöjen historia

Purjehduksen kilpailusäännöt pysyivät lähes muuttumattomina 1940-luvulta vuoteen 1997. Vuonna 1997 sääntöjä yksinkertaistettiin merkittävästi. Osassa 2. sääntöjen määrä väheni 90:stä 12:een. Muutosten jälkeen veneiden kulkuoikeudet perustuvat kolmeen pääsääntöön;
Kun veneet ovat eri halsseilla, vasemmalla halssilla olevan veneen täytyy väistää oikealla halssilla olevaa venettä (sääntö 10)
Kun veneet ovat samalla halssilla ja peittävät toisiaan, tuulen puolen veneen täytyy väistää suojan puolen venettä.(sääntö 11)
Kun veneet ovat samalla halssilla eivätkä peitä toisiaan, selvästi perässä olevan veneen täytyy väistää selvästi edessä olevaa venettä. (sääntö 12)
Tämän lisäksi kilpailusäännöissä on erityissääntöjä muun muassa lähtö-ja merkinkiertotilanteille.
Säännöt pääpiirteittäin

Vaikka säännöt muuttuvat joka vuosi, ovat ne jo pidemmän aikaa jakautuneet seuraaviin pääosiin:
Määritelmät
Perussäännöt
Kun veneet kohtaavat, eli väistämissäännöt
Kilpailun pitäminen, jossa kuvataan mm. kilpailulautakunnan antamat lähtö- ja muut signaalit
Muut vaatimukset kilpailtaessa, jossa kuvataan mm. sallittuja tai kiellettyjä toimia kilpailujen aikana
Protestit, hyvitys, tutkinta, sopimaton käytös ja muutoksenhaku
Ilmoittautuminen ja kilpailukelpoisuus
Kilpailuorganisaatio
Pääsääntöjen lisäksi on joukko liitteitä, jotka kuvaavat mm. eri purjehduslajien erikoissääntöjä (mm. purjelautailu, leijapurjehdus, radio-ohjattavat, joukkue- ja paripurjehdus), sekä sisältävät oppaita kilpailun järjestelyyn.
Aiheesta muualla > Säännöt ja tulkinnat

Purjehduksen kilpailusäännöt 2017 - 2020
Suomen Purjehdustuomarit ry. (Arkistoitu – Internet Archive), sivuilla on ohjeita, keskustelua ja kansainvälisiä tulkintoja kilpapurjehdussäännöistä.
ISAF sääntökokoelma, sivulla on linkit englanninkielisiin sääntöihin ja niiden tulkintoihin (case-kuvaukset).
ISAF sääntöjen viiteasiakirjat
Syväoja (Jyväskylä)

| Syväoja |
| --- | --- |
 Syväojan alajuoksua.
Maat:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Pinta-ala:  36,83 km²  
Järvisyys:  5,51 % 
Pääuoman pituus:  11 km 
Pääuoman osuudet:  Syväoja ←Myllyjärvi ←Koskelanoja ←Majajärvi ←Majakoski ←Ylä-Tuomiojärvi ←Kaitajärvi
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Myllyjärvi
 :  62.27251°N, 25.67754°E
Laskupaikka:  Tuomiojärvi
 :  62.27588°N, 25.70063°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  106,5 m  
Laskukorkeus:  94,4 m  
Korkeusero:  12,1 m
Pituus:  1,759 km  
Kaltevuus:  6,88 m/km
Keskivirtaama:  0,22 m³/s (MQ) 
Muuta
Syväoja on Jyväskylässä Haukkalan ja Rippalanmäen asuinalueiden lähellä sijaitseva puro, joka laskee Laajavuoren läheltä Myllyjärvestä itään Tuomiojärveen. Puro on noin 1,8 kilometrin pituinen.
Puron kulku

Syväoja alkaa Myllyjärven koillisosasta 106,5 metrin korkeudelta mpy. ja laskee Tuomiojärven pohjoispäähän. Tuomiojärven pinnankorkeus on noin 94,4 metriä, joten pudotusta Syväojalle kertyy noin 12 metriä. Purouoma on mutkitteleva ja useamman metrin levyinen, ja siinä on runsaan veden aikaan kivikkoisissa kohdissa koskipaikkoja. Puron varrella on sekä peltomaata että lehtimetsää. Puro on jyrkimmillään sen yläjuoksulla, jossa on kivinen koskiosuus. Keskijuoksulle tullessa se muuttuu mutkaiseksi vuolteeksi. Puron keskivirtaama on 0,22 kuutiometriä sekunnissa.
Luontoarvoja

Syväojan vedenlaatu on melko hyvä, ja alajuoksua lukuun ottamatta puro on säilynyt luonnontilaisena. Hyvään vedenlaatuun viittaavat yläjuoksun koskilla esiintyvät sammalet ja järvisienet. Väriltään vesi on hieman ruskeaa, sillä siihen ja Myllyjärveen laskee vettä Lammakesuolta sekä metsäojista. Puron fosfori- ja typpikuormitus on vähentynyt 1990-luvulta, ilmeisesti maatalouden vähentyessä valuma-alueella.
Syväojassa esiintyviä kalalajeja ovat ainakin ahven, hauki, kuha, salakka ja särki. Tuomiojärveen istutettuja kirjolohia saattaa myös esiintyä purossa. Taimenia on havaittu ylempää reitiltä. Taimenten ja muiden kalojen vaeltamista Tuomiojärvestä Syväojaan estää alajuoksulla kävelytien alittava rumpu, joka on asennettu liian korkealle, luoden vaikeasti ylitettävän kynnyksen.
Syväojan varrella esiintyy haapaa kasvavaa lehtoa, jonka kasvistoon kuuluu muun muassa kevätlinnunherne, lehtokuusama ja punaherukka. Pieneläimistöön kuuluu kirjojokikorento, joka on rauhoitettu Euroopan unionin luontodirektiivin IV liitteen mukaan. Noin viisi hehtaaria Syväojan eteläpuolesta on suojelualuetta kaupungin yleis- ja asemakaavoissa.
Vesistösuhteet

Syväoja sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueeella (14.29), johon kuuluvan Syväojan valuma-alueen (14.293) vedet laskevat sen kautta Tuomiojärveen. Syväojan valuma-alueen pinta-ala on 37 neliökilometriä ja järvisyys 5,5 % . Valuma-alueen suurimmat järvet ovat Ylä-Tuomiojärvi (76 ha), Kaitajärvi (32 ha) ja Ruokepuolinen (29 ha). Syväojan vesireitin pääuoma muodostuu muun muassa Myllyjärvestä, Koskelanojasta, Majajärvestä, Majakoskesta, Ylä-Tuomiojärvestä ja Kaitajärvestä. Viimeiset latvaojat mukaan lukien pääuoman pituus on noin 11 kilometriä .
Historiaa

Vuoden 1965 alueliitoksesta vuoden 2009 kuntaliitokseen asti Jyväskylän kaupungin ja maalaiskunnan raja kulki Syväojaa myöten. Puro toimi myös Jyväskylän ja Palokan rekisterikylien rajana.
Syväojan yläjuoksulla Myllykoskessa on vesimylly. Purossa on ollut mylly jo noin vuonna 1700, jolloin sen omistivat Palokan kylän kuusi taloa sekä Jyväskylän kylän Nisulan talo.
Negatiivinen luku

Negatiivinen luku on nollaa pienempi luku. Lukujen negatiivisuus ja epänegatiivisuus ovat kompleksi-, reaali-, rationaali- ja kokonaislukujen ominaisuuksia. Suurin negatiivinen kokonaisluku on −1. Negatiivisia lukuja merkitään etumerkillä − (miinus).
Negatiivisten lukujen konstruktio ja algebraa

Luonnolliset luvut ja yhteenlaskuoperaattori yhdessä muodostavat vaihdannaisen monoidin  \textstyle (\mathbb {N} ,+). Tässä monoidissa alkioilla ei ole käänteisalkiota, eikä myöskään yhteenlaskun käänteistoimitus, vähennyslasku, ole määritelty kaikille lukupareille. Sen takia luonnollisten lukujen monoidi laajennetaan kokonaislukujen ryhmäksi  \textstyle (\mathbb {Z} ,+), jossa jokaisella luvulla on vastaluku, ja vähennyslasku on määritelty kaikille kokonaislukupareille.
Negatiiviset ja tietysti myös epänegatiiviset rationaaliluvut saadaan, kun kokonaislukujen ryhmää laajennetaan kertolaskulla renkaaksi ja renkaasta kertolaskun käänteisoperaattorilla, jakolaskulla, kunnaksi. Reaaliluvut voidaan konstruoida rationaaliluvuista esim. Dedekindin leikkauksilla.
Jokaista positiivista lukua vastaa yksikäsitteinen negatiivinen luku (ja kääntäen), joka on sen vastaluku. Toisin sanoen jokaista reaalilukua  \textstyle x on olemassa jokin reaaliluku  \textstyle y, joka toteuttaa ehdon  \textstyle \!x+y=0. Se, että vastaluku välttämättä on myös yksikäsitteinen nahdään olettamalla, että  \textstyle x+y=0\, ja  \textstyle x+y'=0\,. Silloin  \textstyle y'=y'+0=y'+(x+y)=(y'+x)+y=y+(x+y')=y+0=y. Vastaluvun yksikäsitteisyys oikeuttaa sen, että luvun  \textstyle x vastalukua merkitään symbolilla, joka riippuu vain  \textstyle x:stä; luvun  \textstyle x vastaluvun merkki on  \textstyle -x. Kun positiivisia lukuja on tapana merkitä ilman etumerkkiä: 1, 2, 4598, 0,75 jne, niin numeroin kirjoitetun negatiivisen luvun ensimmäinen merkki on  \textstyle -:  -1,\,-2,\,-4598,\,-0{,}75\  jne.
Negatiivisten lukujen aritmetiikkaa

Merkintöjä yhteenlaskuissa negatiivisten lukujen ja ylipäätään vastalukujen kohdalla voidaan lyhentää poistamalla niiden ympäriltä sulut ja +-merkki:
Tämä vastaa vähennyslaskua. Vastaavasti negatiivisia lukuja vähentäessä voidaan poistaa molemmat miinusmerkit, jolloin kyseessä on jälleen yhteenlasku:
Positiivisen ja negatiivisen luvun tulo tuottaa negatiivisen luvun. Sen sijaan kahden negatiivisen luvun tulo tuottaa, kuten yllä, positiivisia lukuja:
Sama pätee jakolaskuun:
Esim.
Negatiivisilla luvuilla ei ole reaalisia neliöjuuria, vaan kompleksisia.
Esim.
jossa  \!i on imaginääriyksikkö.
Historiaa

Vaikka kirjoituksia negatiivisista luvuista ei ole säilynyt, saattoivat ne olla yleisessä käytössä, ainakin laskuteknisesti kirjanpitolaskennassa. Ensimmäinen kiinalainen maininta negatiivisista luvuista löydetään kirjasta Tšiu-tšang suan-su (Yhdeksän matematiikan taitoa käsittelevää kirjaa, noin 202 eaa. – 220 jaa.), jossa on mainittu myös paljon vanhempaakin materiaalia. Siinä selostetaan laskusauvojen käyttöä. Niillä oli kahdet värit sen mukaan, oliko sauvaa esittävä luku negatiivinen (musta) tai positiivinen (punainen). Kirjassa on myös esimerkkejä yhtälöryhmistä, joista saadaan negatiivisia juuria.
Egyptiläis-kreikkalainen Diofantos (noin 200-luvulla jaa.) kutsui sellaisia laskuja absurdeiksi, joiden tulos oli negatiivinen. Esimerkiksi yhtälön 4x + 20 = 0 juuret eivät merkinneet mitään eikä niitä kannattanut yrittää ymmärtää.
Bakhshalin käsikirjoituksessa (noin 300–400 jaa.) negatiivisia juuria käytettiin siten, että ne merkittiin luvun viereen merkityllä +-merkillä. Myöhemmin 500-luvulla jaa. negatiivisuutta ilmaistiin ympyröimällä suure tai luku. Kun 700-luvulla käytettiin negatiivisia lukuja, ne esiteltiin ”velkoina”. Brahmagupta (598–670 jaa.) kirjassaan Brahma-Sphuta-Siddhanta (628 jaa.) käsitteli negatiivisia toisen asteen yhtälön juuria. Positiiviset luvut olivat ”aarteita”, negatiiviset ”velkoja” ja nollaa hän kutsui sanalla ”sifer”. Hän luetteli kerto-, jako-, yhteen- ja vähennyslaskujen merkkisäännöt. Esittäessään Diofantoksen lineaaristen yhtälöiden kaikki kokonaislukuratkaisut mukana olivat myös negatiiviset juuret.
Arabit, jotka omaksuivat intialaiset numeromerkit ja laskujärjestelmän, käyttivät negatiivisuuden merkkinä luvun yläpuolista pistettä jo 900-luvulla. Abū al-Wafā' al-Būzjānī käänsi Diofantoksen Aritmetican arabiaksi ja käytti teksteissään negatiivisia lukuja. Omar Khaijamin käytti yhtälöissään negatiivisia kertoimia (vähennyslaskua), mutta ei hyväksynyt negatiivisia juuria tuloksiksi.
Euroopassa negatiivisuus alkoi tulla hyväksytyksi teknisenä ”temppuna” 1600-luvun jälkeen, vaikka jo 1200-luvulla Fibonacci käytti kirjassaan Liber Abaci negativisuutta kauppamatematiikassa tappion merkkinä. Hänen teostaan ei kuitenkaan painettu yleiseen käyttöön ja idea jäi omaksumatta. Ranskalainen Nicolas Chuquet esitteli negatiiviset eksponentit ja niiden matematiikan, mutta hänenkin kirjansa julkaistiin vasta 1800-luvulla. Gerolamo Cardano (1501–1576) esitti kirjassaan Arts Magna (suom. Suuri taito eli algebran säännöt, kirja I, 1545) kolmannen ja neljännen asteen yhtälöiden ratkaisumenetelmät. Hän esitti näiden yhtälöiden kaikki juuret ja huomautti, että eräät juuret olivat negatiivisia, irrationaalisia ja saattoivat sisältää negatiivisen luvun juuria (imaginaariluvut).
Vasta symbolisten laskulausekkeiden merkitsemisen tullessa yleiseksi alettiin kirjoittaa lukujen välissä laskumerkkejä sanojen et eli & (+) ja minus (−) sijasta. Miinus lyhennettiin yksinkertaisesti  m tai  {\overline {m}}.
Kirjallisuutta

Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi II – Reaalimuuttujan funktioiden differentiaalilasku.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-022-0
Pitkäranta, Juhani: Calculus Fennicus – TKK:n 1. lukuvuoden laaja matematiikka (2000–2013) (pdf) Helsinki:  Avoimet oppimateriaalit ry. ISBN 978-952-7010-12-9 ISBN 978-952-7010-13-6 (pdf). Viitattu 8.7.2019.