stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikko Heiniö
Teokset > Kirjat

Tie vuorelle. WSOY 1966
Sointuanalyysin ongelmia. Synkooppi ry, Helsinki. 1979. ISSN 0357-7627
Aikamme suomalaista musiikkia: 100 sävellyksen radioesittelyt vuosilta 1979–1981. Musiikki-Fazer, Helsinki. 1982. ISBN 951-757-107-0
Innovaation ja tradition idea: näkökulma aikamme suomalaisten säveltäjien musiikkifilosofiaan. (Väitöskirja.) Suomen Musiikkitieteellinen Seura, Helsinki. 1984. ISBN 951-99521-8-7
Uusklassismin reseptio ja Suomen luova säveltaide 30-luvulta 50-luvun puoliväliin. Musiikki 1-2 ja 3-4/1985. ISSN 0355-1059.
12-säveltekniikan aika. Dodekafonian ja sarjallisuuden reseptio ja Suomen luova säveltaide 1950-luvulta 1960-luvun puoliväliin. Musiikki 3-4/1986.  ISSN 0355-1059.
Vår tids finländska tonsättare och deras bakgrund. Svensk översättning Caterina Stenius. Finlands Tonsättare, Helsingfors. 1986. ISBN 951-99745-7-1
Lastenkamarikonserteista pluralismiin: postmoderneja piirteitä uudessa suomalaisessa musiikissa. Musiikki 1–2/1988. ISBN 951-95336-3-X
Kontekstualisoiminen taidemusiikin tutkimuksessa. Musiikki 1/1992. ISSN 0355-1059
Suomalaisia säveltäjiä. Toimittaneet Mikko Heiniö, Pekka Jalkanen, Seija Lappalainen, Erkki Salmenhaara. Otava, Helsinki. 1994. ISBN 951-1-12641-5
Suomen musiikin historia 4: Aikamme musiikki 1945–1993. WSOY, Helsinki. ISBN 951-0-20126-X
Sanat sävelistä: kirjoituksia säveltäjän työstä, teoksista ja miljööstä 1979–1996. WSOY, Helsinki. 1997.
Karvalakki kansakunnan kaapin päällä: kansalliset attribuutit Joonas Kokkosen ja Aulis Sallisen oopperoiden julkisuuskuvassa.  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki. 1999. ISBN 951-746-074-0
Kirjallisuutta

Salmenhaara, Erkki: ”Heiniö, Mikko (1948–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 3, s. 673–674.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-444-4  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Mikko Heiniö, (May 18, 1948) Suomalaisen musiikin tiedotuskeskus – Finnish Music Information Centre. 8/2006. Arkistoitu 18.3.2008. Viitattu 4.7.2020. (englanniksi)
Fennica Gehrmanin Heiniö-sivu ääninäytteineen. (Arkistoitu – Internet Archive)
Mikko Heiniö. 375 humanistia 26.6.2015. Helsingin yliopisto.
Heiniö, Mikko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  Europeana  IdRef  Hufvudstadsbladet
Henrik Hellén

Henrik Hellén vuonna 1964.
Johan Henrik Hellén (20. joulukuuta 1939 Dragsfjärd – 27. lokakuuta 2002 Bromma) oli suomalainen korkeushyppääjä.
Henrik Hellén sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 korkeushypyssä 11:nneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia vuonna 1963. Hän edusti Suomea 22 maaottelussa.
Hellén voitti Kalevan kisoissa kultaa vuosina 1961, 1962, 1963 ja 1964 sekä saavutti pronssia vuonna 1960. Hän paransi Suomen ennätystä kahdesti: vuonna 1963 tulokseen 211 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 212 cm. Hän edusti seuratasolla Taalintehtaan Jäntevää, IFK Helsingforsia, Turun Urheiluliittoa ja Esbo Idrottsföreningiä. Hän tuli tunnetuksi kilpailusuoritusta edeltävästä ”keinutuolikeskittymisestään”.
Sirkus saapuu tivoliin

| Sirkus saapuu tivoliin Pave Maijanen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo–syyskuussa 1994
 Studio : Sarvisalo, Kesälahti   MTV-musiikkistudiot, Helsinki
 Julkaistu: joulukuussa 1994
 Formaatti: CD-levy (7243-8 31483 2)   C-kasetti (7243-8 31483 4)
 Tuottaja(t): Tommi Viksten ja   Pave Maijanen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 48.11
 Levy-yhtiö: EMI Finland
 Levymerkki: Parlophone
Listasijoitukset
  Suomi: 27. (tammikuu 1995)
Pave Maijasen muut julkaisut
| No Joking 1991 | Sirkus saapuu tivoliin 1994 | Kohti uutta maailmaa 1998 |
Singlet albumilta Sirkus saapuu tivoliin
 ”Esplanadi” Julkaistu: 1994  ”Jos tahdot” Julkaistu: 1994
Sirkus saapuu tivoliin on suomalaismuusikko Pave Maijasen kahdeksas, loppuvuodesta 1994 julkaistu studioalbumi. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat ”Jos tahdot”, ”Ja sinä tulet” sekä ”Esplanadi”. Levyn kahdestatoista kappaleesta kolme on cover-kappaleita ja loput suomalaista tuotantoa. Kappaleiden sävellyksistä vastasi Maijanen itse salanimellään Maija Paavonen. Levy on Maijasen uran viimeinen, jolla hän käytti kyseistä salanimeä. Sanoituksissa Maijasta auttoivat Hector ja Dingo-yhtyeen keulahahmo Pertti Neumann.
Albumin äänitykset aloitettiin elokuussa 1994 Maijasen kesämökillä Sarvisalon saaressa Kesälahdella Pohjois-Karjalassa. Äänitykset viimeisteltiin ja kappaleet miksattiin MTV-Musiikin studioilla Pöllölaaksossa Helsingin Ilmalassa.
Kappaleet

Jos tahdot – 4.12 (säv. ja san. Maija Paavonen, sov. Pave Maijanen)
Selänmitta maata – 4.06 (säv. ja san. M. Paavonen, sov. P. Maijanen)
Sirkus saapuu tivoliin – 2.55 (säv. M. Paavonen, san. Neumann, sov. P. Maijanen)
Ja sinä tulet – 3.50 (säv. M. Paavonen, san. Hector / P. Maijanen, sov. P. Maijanen)
Esplanadi – 4.58 (säv. ja san. Keijo Räikkönen, sov. P. Maijanen)
Kuinka tietää voin – 2.55 (alkup. ”How Can I Be Sure”, säv. ja san. Eddie Brigati / Felix Cavaliere, suom. san. ja sov. P. Maijanen)
Se teki kipeää – 2.55 (säv. ja san. M. Paavonen, sov. P. Maijanen)
Muistan sen kuin jestödein – 4.27 (säv. ja san. M. Paavonen, sov. P. Maijanen)
Kiitos ja anteeks – 5.38 (säv. M. Paavonen, san. Hector, sov. P. Maijanen)
On täältä nyt päästävä pois – 4.03 (alkup. ”We Gotta Get Out of This Place”, säv. ja san. Barry Mann / Cyntia Weil, suom. san. Hector, sov. P. Maijanen)
Matkalla tähtiin – 5.05 (säv. ja san. M. Paavonen, sov. P. Maijanen)
Poika soitti rumpuja – 3.07 (säv. M. Paavonen / Tommi Viksten, san. Hector, sov. Sami Kuoppamäki / P. Maijanen / T. Viksten / J-P Virtanen)
Tekijät > Muusikot

Pave Maijanen – laulu, sähköurut (ei: 12), syntetisaattorit, kitarat (ei: 12), basso
J-P Virtanen – piano, sähköpiano, Hammond B 3 -sähköurut
Tommi Viksten – kitarat, taustalaulut (ei: 12)
Sami Kuoppamäki – rummut
+
Nipa Nieminen – keittiö, sauna
Pepa Päivinen – tenorisaksofoni (”Selänmitta maata”)
Tekijät > Tuotanto

Äänitetty Kesälahden Sarvisalossa MTV Recording Mobilella elokuussa, sekä MTV-musiikkistudioissa syyskuussa 1994. Miksattu MTV-musiikkistudioissa syyskuussa 1994.
Tommi Viksten ja Pave Maijanen – tuottajat
Jorma ”Hämis” Hämäläinen – äänitys
Hämis, Tommi Viksten ja Pave Maijanen – miksaus
Mika Jussila / Finnvox-studiot – masterointi
Petri Issakainen – valokuva
Eero Heikkinen / Neo-Geo – kannen maalaus ja ulkoasu
Aiheesta muualla

Sirkus saapuu tivoliin discogs.com-sivustolla (englanniksi)
Aatami (nimi)

| Aatami |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  24. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Aate
Vastineita eri kielissä:  Adam
Nimen alkuperä:  heprealainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aatami on suomalainen miehen etunimi. Nimi on suomalainen muunnos heprealaisesta nimestä Adam, joka merkitsee ihmisolentoa. Raamatun mukaan Aadam eli Aatami oli maailman ensimmäinen ihminen. Aatamin nimipäivä on, samoin kuin Eevankin, 24. joulukuuta eli jouluaattona. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Aatami-nimisiä oli rekisteröity vuoden 2021 loppuun mennessä 1 872 miestä.
Tunnettuja Aatameja

Aatami Asikainen (1891–1965), poliitikko (Sosialistinen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmä)
Aatami Hermanni Karvonen (1865–1937), Työmies-lehden perustaja
Aatami Kuortti (1903–1997), inkerinsuomalainen pappi ja kirjailija
Aatami Tiilikainen (1834–1889), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Kuvitteellisia Aatameja

Aatami, sketsiviihdesarjassa Aatami & Beetami
Nimen muita käyttöyhteyksiä

Y-kromosomi-Aatami, kaikkien nykyään elävien miesten yhteinen esi-isä isälinjan kautta.
Nimeä Aatami käytetään yleisesti myös eräissä sanonnoissa, jotka viittaavat Raamatun Aadamiin:
Aatamin aikainen – ikivanha, kauan sitten vanhentunut
Aatamin puku, Aatamin asu – alastomuus (miehen)
Vanha Aatami – syntinen, itsepäinen ihmisluonto
Aataminomena, kaulan etupuolella kohoumana näkyvä kilpirusto.
Ilmari Helander

Armas Ilmari Helander (26. joulukuuta 1882 – 26. kesäkuuta 1975) oli suomalainen liikemies ja lahjoittaja.
Ilmari Helander omisti kangas- ja lyhyttavaraliikkeen Pohjois-Esplanadi 31:ssä Helsingissä. Hän lopetti liiketoimintansa 81-vuotiaana ja perusti sitten vuonna 1967 Ilmari Helanderin Vanhusten Säätiön lahjoittaen varoja säätiön pohjarahastoksi. Voittoa tavoittelematon säätiö tukee pääasiassa helsinkiläisiä vanhuksia perustamalla ja ylläpitämällä palvelukoteja. Ensimmäinen palvelukoti valmistui vuonna 1971 Etelä-Haagaan. Säätiöllä on nykyisin palvelukodit Haagassa, Maunulassa ja Vuosaaressa.
Ilmari Helander kuoli 92-vuotiaana kesäkuussa 1975. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Kirjallisuutta

Paavo Päivänsalo : Ilmari Helanderin vanhainkodin taustaa, syntyvaiheita ja nykypäivää. Ilmari Helanderin vanhusten säätiö, Helsinki 1978 ISBN 951-99185-0-7
Aiheesta muualla

Ilmari Helanderin liikkeen ilmoitus joulukuulta 1933, Helsingin Sanomat, 17.12.1933, nro 339, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Petra von Hellens

Petra Henriikka von Hellens Wallis-Brown (s. 8. syyskuuta 1973) on suomalainen yritysjohtaja ja entinen missi. Vuonna 1992 hän voitti Suomen Neito -tittelin ja sijoittui viidenneksi Miss Maailma -kilpailussa. Vuonna 1994 hän ylsi Miss Suomi -kilpailun ensimmäiseksi perintöprinsessaksi.
Missivuosien jälkeen Petra von Hellens opiskeli kauppatieteitä Australiassa ja perusti siellä perheen eteläafrikkalaisen Michael Wallis-Brownin kanssa. Hänellä on kaksi lasta, Minea (s. 2001) ja Robert (s. 2004). Nykyisin hän toimii Kaarinassa eläinrehujen lisäaineita tuottavan, sukunsa perheyrityksen Bioprotonin Euroopan-tytäryhtiön toimitusjohtajana. Yrityksellä on toimintaa myös Australiassa.
Petra von Hellens kuuluu von Hellensin aatelissukuun. Hänen äitinsä on Turun kauppakorkeakoulun ja australialaisen Griffith Universityn tietojenkäsittelyn professori Liisa von Hellens o.s. Valtakari (s. 1948).
Heliumleimahdus

Heliumin fuusio tähden ytimessä.
Nimeäminen · Luokittelu
Kehitys · HR-kaavio · Nukleosynteesi

Tähtijärjestelmä · Eksoplaneetta

Luettelot tähdistä
Synty ja kehitys
Synty · Prototähti · Esipääsarja · Pääsarja
Horisontaalihaara · Asymptoottihaara
Esiplanetaarinen sumu · Planetaarinen sumu
Wolfin–Rayetin tähti · Valesupernova
Supernova · Hypernova
Luminositeettiluokitus
Alikääpiö · Kääpiö (Punainen · Keltainen · Sininen)
Alijättiläinen · Jättiläinen (Punainen · Sininen)
Kirkas jättiläinen · Ylijättiläinen (Punainen · Sininen)
Hyperjättiläinen
Spektriluokitus
O · B · A · F · G · K · M
Bariumtähti · Hiilitähti · Teknetiumtähti
Jäänteet
Valkoinen kääpiö · Musta kääpiö · Heliumplaneetta
Neutronitähti (Pulsari · Magnetar) · Musta aukko
Nukleosynteesi
Alfareaktio · Kolmialfareaktio · Heliumleimahdus
Hiilisykli · Hiilen fuusio · Neutronisieppaus · Nova
Yleiset ominaisuudet
Ikä · Magnitudi · Metallisuus · Luminositeetti
Aiheeseen liittyvää
Ruskea kääpiö · Ruskea alikääpiö · Planeetta
Tähtijoukko (Avoin · Pallomainen) · Tähdistö
Auringon ominaisuudet
n
k
Heliumleimahdus (heliumflash) on melko kevyen tähden kehitysvaihe, jossa helium alkaa äkkiä fuusioitumaan hiileksi. Heliumin fuusioituminen vaatii huomattavasti korkeamman lämpötilan kuin vetyfuusio. Tämä tapahtuu silloin, kun pääsarjan jättäneestä tähdestä on tullut punainen jättiläinen ja vety on loppunut tähden ytimestä. Vety fuusioituu silti tähden ytimen ulkopuolisessa kuoressa. Tähden ydin on suureksi osaksi degeneroitunut.
Ennen heliumleimahdusta tähden heliumydin kutistuu ja kuumenee hitaasti, kun siihen tulee lisää heliumia tähden keskustan ympärillä kuoressa fuusioituvasta vedystä. Kun tähden keskustan lämpötila nousee noin sataan miljoonaan asteeseen, helium alkaa fuusioitua hiileksi. Vaikka helium alkaa palaa tähden ytimessä räjähdysmäisesti, tähden ulko-osat vaimentavat räjähdyksen ja heliumleimahdus saa tähden etsimään uutta tasapainoa. Uusi tasapaino löytyykin niin sanotusta horisontaalihaarasta, jossa on keltaisia jättiläistähtiä.
Myös valkean kääpiön pinnalla voi helium fuusioitua kolmialfareaktiossa, missä kolme heliumydintä muuttuu hiiliytimeksi. Joissain jättiläistähdissä tapahtuu ajoittaisia heliumleimauksia, kun helium välillä fuusioituu loppuun, välillä syttyy uudestaan, kun vedyn kuorikerrospalaminen tuottaa lisää vetyä.
Raskailla tähdillä ei ole degeneroitunutta heliumydintä, ja heliumin fuusioituminen alkaa niissä rauhallisesti.
Heliumflash

Kun tähti kehittyy siihen pisteeseen, että vety loppuu sen keskustasta, suhteellisen kevyen tähden ytimeen syntyy kuuma heliumydin, jonka säteily puhaltaa tähden ulko-osat laajalle. Näin tähdestä tulee jättiläistähti, Auringon massaisesta ensin keltainen, sitten oranssi ja lopulta punainen jättiläinen.
Heliumflash tapahtuu, kun tähti on muuttunut jättiläistähdeksi. Heliumflashin tapauksessa tähden keskustassa on noin 10 % tähden massainen heliumydin, jonka ulkopuolella vety fuusioituu heliumiksi kuorimaisessa kerroksessa. Heliumkaasu on osittain degeneroitunut, toisin sanoen tähden heliumydin muistuttaa jossain määrin valkeaa kääpiötä. Ennen heliumflashia tähti on suurimmaksi osaksi vaipaltaan konvektiivinen, toisin sanoen lämpö virtaa sen laajassa ulkokerroksessa pääosin virtausten avulla. Tällöin tähti liikkuu HR-kaaviossa ylöspäin niin sanottua Hayashi-käyrää, joka on lähes pystysuora. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että tähden pintalämpötila pysyy suunnilleen vakiona viilentyen vain vähän, ja tähti kirkastuu jatkuvasti. Kun vety fuusioituu kuoressa, siitä jää heliumia tähden ytimeen, joka kasvaa jatkuvasti, supistuu ja kuumenee hitaasti.
Heliumin fuusioituminen alkaa äkisti suunnilleen silloin, kun tähden ytimessä on noin sadan miljoonan asteen lämpötila, ja tähden kirkkaus on 4000 aurinkoa. Fuusioituminen räjäyttää tähden keskustan, koska korkeampi lämpötila purkaa heliumkaasun degeneraation. Räjähdysenergia menee osin tähden ytimen laajentamiseen, osin ulko-osat vaimentavat räjähdyksen..
Helium fuusioituu nyt tähden keskustassa kolmialfareaktiossa, jossa kolme heliumydintä törmäävät yhteen hiiliytimiksi.
Koska tähden keskustassa on jälleen alkanut ydinreaktio, käy niin, että tähden keskusta on taas laajempi, ja ulko-osat supistuvat.
Heliumflashin jälkeen tähti asettuu keltaisten jättiläisten niin sanottuun horisontaalihaaraan, jossa tähden pintalämpötila on Auringon lämpötilan luokkaa ja kirkkaus hyvin karkeasti sanottuna 50-100 Auringon verran.
Heinävaara (Joensuu)

Kristuksen käsittätehdyn ikonin tsasouna Heinävaarassa
Heinävaara on entisen Kiihtelysvaaran kunnan alueella nykyisessä Joensuun kaupungissa sijaitseva kylä ja taajama. Vuoden 2019 lopussa taajamassa oli 462 asukasta.
Heinävaaran kylä on korkean ja pitkän vaaran laella, ja sieltä on komeat näkymät länteen Joensuun suuntaan. Kylän keskustassa risteävät kantatie 74 eli Joensuu–Ilomantsi-tie, Kiihtelysvaaraan johtava seututie 494 ja Heinävaarantie eli vanha maantie. Kontiolahteen suuntaan kylästä lähtee maantie 5100 eli Jakokoskentie. Joensuun keskustaan on matkaa noin 25 kilometriä ja Kiihtelysvaaraan 10 kilometriä.
Kylässä on alakoulu, kauppa ja huoltoasema kahvioineen. Suurin työnantaja on Exel Compositesin komposiittisia profiileja valmistava Kivaran tehdas. Kylässä on myös puu- ja muovialan pienteollisuutta.
Heinävaara on ollut asuttuna 1600-luvulta lähtien. Vaarakylän talot ja asutus sijaitsevat nauhamaisesti
vanhan Tohmajärven maantien eli nykyisen Heinävaarantien varressa. Perinteistä rakennuskantaa on säilynyt Koljolan ja Piippolan pihapiireissä. Kylän vanhimmat rakennukset ovat peräisin 1700-luvulta. Museovirasto onkin määritellyt suomalaista vaarakylää erinomaisesti edustavan Heinävaaran vaara-asutuksen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Pohjois-Karjalan vaarakylät, joihin Heinävaara kuuluu, ovat lisäksi myös yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä Suomen kansallismaisemista.
Alavin kylä luetaan myös Heinävaaraan.
Koulu

Heinävaaran koulu on valmistunut vuonna 1999. Se on täysin puurakenteinen, ja siellä toteutetaan avointa oppimisympäristöä. Luokkia on seitsemän ja opettajia 11.
Koulun suunnitteli yhdysvaltalainen Cuningham Group, josta päävastuussa olivat arkkitehdit Judith P. Hoskens ja Bruce Jilk.
Tsasouna

Koljolan koivikossa on pieni tsasouna, joka vihittiin 16. elokuuta 2001. Paikan läheisyydessä on sijainnut aikaisemminkin tsasouna. Tsasounan on rakentanut käsityönä heinävaaralainen Petri Piipponen.
Rautatie

Heinävaaran rautatieasema on rautatieliikennepaikka rataosalla Joensuu–Ilomantsi. Liikennepaikka on nykyisin miehittämätön ja palvelee tavaraliikenteen kuljetuksia. Henkilöliikennettä ei ole.
Hellanmaa

| Hellanmaa |
| --- | --- |
 Hellanmaa
 Koordinaatit: 63°02.145′N, 22°50.119′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Lapua
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  62130
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hellanmaa on Lapuan kylä, joka sijaitsee Vaasaan johtavan valtatie 16:n ja Ylihärmään vievän Hellanmaantien (yhdystie 7233) varrella. Hellanmaahan kuuluvat myös Toijanniemi ja Raamattu sekä Ylihärmän rajan lähellä Ala-Hella.
Noin 750 asukkaan kylä on maatalousvaltainen, mutta sieltä käydään työssä Lapuan ohella myös Kauhavalla, Kauhavan Ylihärmässä ja Seinäjoen Ylistarossa. Kylän omia suurimpia työllistäjiä ovat metallialan yritykset Veljekset Ala-Talkkari Oy ja Jusmara Oy.
Vuonna 2000 julkaisi kylätoimikunta yli 600-sivuisen kyläkirjan Minun Hellanmaani, elämää Hellanmaassa 250 vuotta.
Sirkku ja Heikki Saarenpään pihapiirissä kuvattiin Yle TV1 -kanavalla vuonna 2011 ensiesitettyä kolmiosaista minisarjaa Alavilla mailla hallan vaara.
Kirjallisuutta

Heinola, Juhani (toim.): Minun Hellanmaani : elämää Hellanmaassa 250 vuotta, Hellanmaan kyläkirjatoimikunta, 2000.  ISBN 952-91-2314-0. Teoksen verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
Heinätöpökatti

| Heinätöpökatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Suorasiipiset Orthoptera
Alalahko::  Ensifera
Yläheimo::  Tettigonioidea
Heimo::  Hepokatit Tettigoniidae
Suku::  Metrioptera
Laji::  roeselii
Kaksiosainen nimi
 Metrioptera roeselii  (Hagenbach, 1822) 
Katso myös
   Heinätöpökatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heinätöpökatti, aikaisemmilta nimiltään ruskeatöpökatti ja ruskotöpökatti, (Metrioptera roeselii) on muun muassa Suomessa tavattava hepokattilaji.
Koko ja ulkonäkö

Heinätöpökatti on keskikokoinen, väritykseltään kellan- tai vihertävänruskea, kirjava hepokattilaji. Keskiruumiin sivuilla on nähtävissä vaalea, U-kirjaimen muotoinen kuvio ja takaruumiin yläreunoissa mustat pitkittäisjuovat. Takaruumiin tyviosan sivuilla on usein kirkkaan kellanvihreää väriä. Siivet ylettyvät aikuisella yksilöllä takaruumiin puoleenväliin, mutta joskus harvoin voidaan tavata pitkäsiipisiä yksilöitä. Tuntosarvet ovat hepokateille tyypilliseen tapaan pitkät ja ohuet. Naaraan munanasetin on lyhyt ja kaartuu voimakkaasti ylöspäin. Koiraan perälisäkkeet ovat pituuteensa nähden ohuet ja niiden kärkiosassa on sisäänpäin osoittava hakanen. Ruumiin pituus on koiraalla 14–17 mm ja naaraalla 15–20 mm.
Yleisväriltään heinätöpökatti on tavallisesti vaaleampi kuin sukulaisensa kanervatöpökatti, mutta tämä ei yksin riitä erottamaan lajeja toisistaan.
Levinneisyys

Heinätöpökatti on Etelä- ja Keski-Suomessa erittäin yleinen ja esiintymisen pohjoisraja kulkee luultavasti jossakin Etelä-Lapin alueella. Ahvenanmaalta on vain vanhoja havaintoja eikä lajin tiedetä esiintyvän siellä. Euroopassa laji on pohjoisosia lukuun ottamatta laajalle levinnyt ja idässä levinneisyysalue ulottuu Uralille ja Keski-Aasiaan. Ruotsissa lajia tavataan vain pienellä alueella ja Norjasta se puuttuu kokonaan. Lisäksi se on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikan itäosiin.
Elinympäristö ja elintavat

Heinätöpökatti elää kosteilla niityillä, heinikkoisilla tien- ja pellonpientareilla ja muilla paikoilla joilla on korkeaa kasvillisuutta. Kuivilla kedoilla sitä tavataan vain jos alueella on myös kosteampaa ympäristöä. Sopivalla paikalla yksilömäärä voi olla huomattavan suuri. Töpökatit ovat päiväaktiivisia ja niiden ääntely on hyvin korkeaa ja tasaista, sähkövirtaa muistuttavaa sirinää, jossa on satunnaisesti lyhyitä taukoja. Koiraat sirittävät kesäpäivinä koko valoisan ajan ja riittävän lämpimällä säällä laulu voi jatkua myös yöllä. Aikuisia yksilöitä tavataan heinäkuun alkupuolelta syys-lokakuun vaihteeseen.
Ravinto muodostuu pääasiassa kasveista. Töpökatit oleskelevat piilotellen kasvillisuuden joukossa ja häirittynä eläimet pudottautuvat ja piiloutuvat. Harvinaisia pitkäsiipisiä yksilöitä lukuun ottamatta laji on lentokyvytön. Naaras munii maaperään, missä muna talvehtii yhdestä kahteen kertaan, ilmeisesti syyskauden lämpöisyydestä riippuen.
Onni E. Helkiö

Onni Elias Helkiö (sukunimi vuoteen 1896 Hellman; 20. helmikuuta 1874 Rauman maalaiskunta – 19. helmikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lehtori, säveltäjä ja runoilija.
Helkiön vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Hellman ja Anna Eleonoora Sunelius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1895 ja hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1901 ja tuli filosofian maisteriksi 1913.
Helkiö oli ensin Uusimaa-lehden toimittajana Porvoossa ja sen jälkeen suomen- ja ruotsinkielen opettajana Kuopion ja Kokkolan suomalaisissa yhteiskouluissa. Hän oli välillä pariin otteeseen liikealalla sekä opettajana Terijoen suomalaisessa yhteiskoulussa. Vuodesta 1924 Helkiö oli suomenkielen ylimääräisenä nuorempana lehtorina Jyväskylän yhteislyseossa ja vuodesta 1928 lähtien hän oli siellä suomenkielen vanhempana lehtorina.
Heikiö pyrki luomaan suomalaisen runousopin jonka perusteita hän hahmotteli 1909 ilmestyneessä kirjassaan Uuden runomittaopin alkeita.  Hänen oma runokokoelmansa Runojalkoja sisälsi futurismiin viittaavia piirteitä.
Helkiö oli naimisissa vuodesta 1912 opettaja Hilja Amanda Hätisen kanssa.
Teoksia

Uuden runomittaopin alkeita.  WSOY 1909
Runojalkoja.  Otava 1919
Raumlaist Knekku, tott ja jekku, osa 1: Rauman kiälest ja sem piälest, muistelmia.  Gummerus 1939
Raumlaist Knekku, tott ja jekku, osa 2: Lapsuude ajalt, nii, ja se rajalt, muistelmia.  Omakustanne, Helsinki 1959
Raumlaist Knekku, tott ja jekku, muistelmia, toimittaneet Kalevi Piha ja Jorma Helkiö.  Omakustanne, Turku 1990
Kirjallisuutta

Juri Nummelin: Unohdetut kirjailijat.  BTJ Kustannus 2007 ISBN 978-951-692-646-2
Helmut Heißenbüttel

| Helmut Heißenbüttel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1921 Wilhelmshaven, Saksa
Kuollut: 1996 (74–75 vuotta)
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Helmut Heißenbüttel (1921 Wilhelmshaven, Saksa – 1996) oli saksalainen kirjailija.
Heißenbüttel haavoittui toisessa maailmansodassa 1941 Saksan itärintamalla. Hän opiskeli sen jälkeen arkkitehtuuria, taidehistoriaa ja germanistiikkaa. Hän on runoilijana avatgardisti ja kyseenalaistaa perinteisen kielijärjestelmän. Hän kirjoitti myös kuunnelmia. Teos Über Literatur (1966) sisältää teoreettisia ja kirjallisuuskriittisiä kirjoituksia.
Palkinnot ja tunnustukset

Georg Büchnerin palkinto 1969
Suomennettu tuotanto

Näytteitä Heißenbüttelin proosatuotannosta on teoksessa Matka jonnekin (Tammi 1965).