stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tramplin Stork
Tramplin Stork HS97 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 99,0 metriä on hypännyt Jakub Janda, epävirallisen kesämäkiennätyksen 99,5 metriä on hypännyt Vadim Shishkin.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13.9.2013 |  Jan Mayländer | 87,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Maximilian Mechler | 89,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Martin Schmitt | 90,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Jakub Janda | 95,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Gregor Deschwanden | 97,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Jakub Janda | 97,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Jan Mayländer | 89,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Stefan Hula | 90,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Anders Bardal | 92,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Bartłomiej Kłusek | 93,0 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Tom Hilde | 95,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Reruhi Shimizu | 95,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Jernej Damjan | 96,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Jan Ziobro | 98,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Jakub Janda | 99,0 m | Kesä-GP | HS100-mäen kesämäkiennätys |
| 29.6.2014 |  Vadim Shishkin | 99,5 m | RUS-Cup |  |
Tramplin Stork HS97 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 100,0 metriä on hypännyt Coline Mattel.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13.9.2013 |  Yoshiko Kasai | 82,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Chiara Hölzl | 84,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Manuela Malsiner | 86,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Eva Logar | 87,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Coline Mattel | 90,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Sara Takanashi | 93,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Chiara Hölzl | 95,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Sara Takanashi | 96,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Yoshiko Kasai | 83,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Chiara Hölzl | 89,0 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Seiko Koasa | 89,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Urša Bogataj | 90,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Coline Mattel | 94,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Sara Takanashi | 96,5 m | Kesä-GP |  |
| 13.9.2013 |  Sara Takanashi | 98,5 m | Kesä-GP |  |
| 14.9.2013 |  Coline Mattel | 100,0 m | Kesä-GP | HS100-mäen kesämäkiennätys |
White Simwanza

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Whiteson Simwanza
Syntymäaika: 11. joulukuuta 1984 (ikä 39)
Syntymäpaikka:  Sambia
Pelipaikka: Puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Lempinimi: Sambian Rio Ferdinand
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|    2009 |  Red Arrows F.C. → Young Arrows F.C.  RoPS |  ? (?) ? (?) 21 (0) |
Maajoukkue
| 2008- |  Sambia | 9 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. marraskuuta 2009.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty ?.
Whiteson Simwanza (s. 11. joulukuuta 1984, Sambia) on sambialainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelannutta Rovaniemen Palloseuraa. Simwanza pelaa puolustavana keskikenttäpelaajana. Sambiassa miestä on kutsuttu Sambian Rio Ferdinandiksi suurseura Manchester Unitedissa pelaavan puolustaja Rio Ferdinandin mukaan. Kookas Simwanza ei ole erityisen fyysinen pelaaja vaan perustaa pelinsä hyvään sijoittumiseen ja oikeaaikaseen liikkeeseen. Simwanzalla on hyvä potkutekniikka.
Simwanza siirtyi Rovaniemen Palloseuraan keväällä 2009. Hän saapui Rovaniemelle testattavaksi Sambiasta yhdessä Godfrey Chibangan kanssa. Onnistuttuaan Liigacupissa hän solmi RoPS:n kanssa kauden 2011 loppuun asti kestävän sopimuksen. Keväällä 2009 Liigacupissa Simwanza pelasi kaikissa RoPS:n pelaamissa peleissä avauskokoonpanossa. Kausi 2009 on sambialaisen Simwanzan 1. kausi Euroopassa. Aikaisemmin Simwanza on pelannut Afrikassa maansa pääsarjassa. Debyyttinsä Veikkausliigassa White teki FC Lahtea vastaan 28. huhtikuuta 2009. Simwanzan otteet kaudella 2009 eivät vastanneet seuran odotuksia ja miehen sopimus purettiin kauden 2009 jälkeen.
Maajoukkuetta Simwanza on edustanut 9 kertaa.
Virgo

Virgo voi tarkoittaa seuraavia:
Virgo, Neitsyt, tähdistö
Virgo, Neitsyt, Eläinradan merkki
Virgo A, elliptinen galaksi
Virgo, Costello Hautamäen säveltämä musikaali
HMS Virgo (1902), Ruotsin laivaston Komet-luokan torpedovene
HMS Virgo (T126), Ruotsin laivaston Spica-luokan torpedovene
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Virgo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Victoria Arlen

| Victoria Arlen |
| --- | --- |
 Victoria Arlen vuonna 2013 Project Walk-tapahtumassa San Diegossa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1994 (ikä 30) Exeter, New Hampshire, Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja kilpauimari
Aiheesta muualla
Kotisivu
Victoria Arlen (s. 26. syyskuuta 1994 Exeter, New Hampshire) on yhdysvaltalainen ESPN-televisiokanavan toimittaja. Hän on aikaisemmin toiminut näyttelijänä, juontajana, mallina, sekä kilpauimarina. Arlen valmistui High schoolista vuonna 2013.
Vuonna 2019 Arlen julkaisi kirjan Locked In: The Will to Survive and the Resolve to Live.
Halvaantuminen

11-vuotiaana Arlenilla todettiin harvinainen keskushermostosairaus, sekä ADEM. Nopeasti etenevien tautien johdosta hän menetti kykynsä puhua, syödä, kävellä ja liikuttaa raajojaan. Lääkärit totesivat nopeasti Arlenin vaipuneen vegetatiiviseen tilaan, josta hänen toipumismahdollisuutensa ovat olemattomat.
Todellisuudessa Arlen vietti melkein neljä vuotta oman kehonsa vankina, ilman mitään tapaa kertoa muille että hän kuulee kaikki ympärillä tapahtuvat asiat. Vuonna 2010 Arlenin tila parani hitaasti ja hän alkoi opettelemaan puhumaan, syömään ja liikkumaan uudelleen. Kuitenkin hänen alaruumiinsa jäi halvaantuneeksi.
Samana vuonna Arlenin kaksi veljeä pakotti hänet kokeilemaan uimista. Siitä tuli nopeasti rakas laji, koska vedessä Arlen pääsi karkuun pyörätuolin pakottamaa paikallaoloa.
Arlen oli kymmenen vuotta halvaantuneena, kunnes huhtikuussa 2016 fysioterapian avulla pystyi ottamaan ensiaskeleensa, vaikka hänellä ei ole vielä tuntoa jaloissa.
Ura > Kilpauinti

Vuoden 2012 Kesäparalympialaisissa Arlen voitti neljä mitalia ja kauhoi yhden uuden maailmanennätysajan. Hän sai kultaa 100 metrin vapaauinnissa, sekä saalisti hopeata vapaauinnin 50m, 400m ja 4x400m matkoilta.
Arlenin osallistuminen seuraaviin paralympialaisiin evättiin, koska lääkärit eivät enää uskoneet hänen olevan pysyvästi vammautunut.
Ura > Televisiossa

Huhtikuussa 2015 Arlen vaihtoi uransa kilpauimarista toimittajaksi siirtyessään ESPN:n nuorimmaksi kommentaattoriksi.
Arlen osallistui Yhdysvaltojen Dancing with the Stars -tanssikilpailuun ammattitanssija Valentin Chmerkovskiyn parina vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Victoria Arlenin kotisivut (englanniksi)
Viimeinen talo vasemmalla (vuoden 2009 elokuva)

| Viimeinen talo vasemmalla> The Last House on the Left |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dennis Iliadis
Käsikirjoittaja:   Adam Alleca  Carl Ellsworth  Wes Craven (vuoden 1972 käsikirjoitus) 
Tuottaja:   Wes Craven  Sean S. Cunningham  Marianne Maddalena 
Säveltäjä:  John Murphy
Kuvaaja:  Sharone Meir
Leikkaaja:  Peter McNulty
Lavastaja:  Melinda Launspach
Pääosat:   Tony Goldwyn  Monica Potter  Garret Dillahunt  Spencer Treat Clark  Martha MacIsaac  Sara Paxton  Aaron Paul 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Rogue Pictures
Levittäjä:  Rogue (käännä suomeksi) UIP-Dunafilm
Ensi-ilta:   13. maaliskuuta 2009  Suomi 22. toukokuuta 2009 
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 milj. $
Tuotto:  45 286 228 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen talo vasemmalla (engl. The Last House on the Left) on Dennis Iliadisin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 2009. Se on uudelleenfilmatisointi Wes Cravenin samannimisestä esikoiselokuvasta (1972), joka puolestaan perustuu Ingmar Bergmanin Neidonlähteen juoneen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Garret Dillahunt  | … |  Krug   |
|  Michael Bowen  | … |  Morton   |
|  Joshua Cox  | … |  Giles   |
|  Riki Lindhome  | … |  Sadie   |
|  Aaron Paul  | … |  Francis   |
|  Sara Paxton  | … |  Mari   |
|  Monica Potter  | … |  Emma   |
|  Tony Goldwyn  | … |  John   |
|  Martha MacIsaac  | … |  Paige   |
|  Spencer Treat Clark  | … |  Justin   |
Aiheesta muualla

Viimeinen talo vasemmalla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Violeta Urmana

Violeta Urmana vuonna 2008.
Violeta Urmana (s. 1961) on liettualainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun seitsemänvuotiaana, ja hän valmistui pianistina Liettuan musiikkiakatemiasta Vilnassa. Laulua hän opiskeli ensin neljä vuotta kotimaassaan; vuonna 1991 hän muutti Müncheniin, jossa häntä opetti Astrid Varnay. Hän saavutti aluksi huomiota mezzosopraanona, mutta noin 40-vuotiaana hän ryhtyi sopraanoksi. Hän debytoi Bayreuthin oopperajuhlilla sekä La Scalassa kaudella 1993–1994, Wienin valtionoopperassa 1996 ja Metropolitan-oopperassa 2001. Mezzosopraanona hänen rooleihinsa lukeutuivat Parsifalin Kundry ja Don Carlon Eboli. Sopraanona Urmana on tulkinnut muiden muassa Iphigénien, Isolden, Norman, Lady Macbethin ja Toscan roolit.
Urmana on toiminut myös konserttilaulajana; hänen vaihteleva ohjelmistonsa on sisältänyt esimerkiksi Bachin, Schönbergin ja Bergin teoksia. Hän on levyttänyt monille suurille levymerkeille, kuten Deutsche Grammophonille, Deccalle, EMI:lle ja Sonylle. Hänen puolisonsa on oopperalaulaja Alfredo Nigro.
Urmana on saanut lukuisia kansallisia ja kansainvälisiä tunnustuksia. Niihin kuuluu Liettuan kansallispalkinto (2001). Vuonna 2001 hänet myös otettiin Gediminaksen ritarikuntaan (3. luokka). Hänestä tuli vuonna 2012 Liettuan musiikki- ja teatteriakatemian kunniatohtori.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (saksaksi, englanniksi, espanjaksi, italiaksi)
Visby (täsmennyssivu)

Visby tarkoittaa seuraavia asioita:
Visby, kaupunki Ruotsissa
Visbyn lentoasema
Visbyn hiippakunta
Visby-luokka (hävittäjä), hävittäjäluokka
Visby-luokan korvetti, korvettiluokka
HMS Visby (1942), Visby-luokan hävittäjä
HMS Visby (K31), [Visby-luokan korvetti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Visby”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vielä vähän aikaa

| Vielä vähän aikaa Eero Raittinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1993
 Julkaistu: 1993
 Tuottaja(t): Janne Haavisto & Olli Haavisto
 Kesto: 42.13
 Levy-yhtiö: Sony
Eero Raittisen muut julkaisut
| Mies matkallaan 1992 | Vielä vähän aikaa 1993 | Eero Raittinen ja kansainväliset seikkailijat 1996 |
Vielä vähän aikaa on Eero Raittisen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1993. Sony Music julkaisi albumin digitaalissa jakelukanavissa 2009.
Kappaleet

Lolita – 2.54 (säv. ja san. Timo Kiiskinen, sov. Olli Haavisto, Timo Kiiskinen)
Tuulen viemää – 3.23 (säv. ja san. Timo Kiiskinen, sov. Olli Haavisto, Janne Haavisto, Jari Rissanen, Timo Kiiskinen)
Vielä vähän aikaa – 3.50 (säv. ja san. Mikko Kuustonen, sov. Olli Haavisto, Janne Haavisto, Jari Rissanen)
Anna mun – 3.24 (säv. ja san. Petri Saarela, sov. Petri Saarela, Pekka Gröhn)
Kaksi syntiä – 3.22 (säv. ja san. Matti Pitsinki, sov. Olli Haavisto, Janne Haavisto)
Miss on mun taivas – 4.30 (säv. ja san. Petri Saarela, sov. Olli Haavisto, Janne Haavisto, Eero Raittinen)
Jotain tekeillä taas – 4.00 (For What It’s Worth, säv. Stephen Stills, san. Markku Salo, sov. ?)
Viimeisellä asemalla – 3.32 (säv. Raimo Salmiheimo, san. Raimo Ylinen, sov. Raimo Salmiheimo, Pekka Gröhn)
Kultainen aurinko – 2.30 (säv. ja san. Kauko Röyhkä, sov. Jari Rissanen, Pekka Gröhn, Eero Raittinen)
Korpeen kun karkasin – 3.22 (Back from the Wilderness, säv. Steve Webb, san. Markku Salo, sov. Olli Haavisto, Janne Haavisto)
Joo, mä lähden pois – 3.11 (säv. ja san. Matti Pitsinki, sov. Matti Pitsinki, Jari Rissanen, Janne Haavisto)
Kuiskitaan – 4.15 (säv. ja san. Ilkka Merivaara, sov. Ilkka Merivaara, Antti Varila, Pekka Lehti)
Muusikot

Eero Raittinen – laulu
Olli Haavisto – kitara, dobro, pedal-steel, 12-kielinen kitara
Jarkka Rissanen – kitara, National slide-kitara, 6-kielinen basso
Pekka Gröhn – basso, klavinetti, Lovely organ, gitarron, haitari, syntetisaattori
Janne Haavisto – rummut, lyömäsoittimet
Mikko Kuustonen – laulu
Matti Pitsinki – kitara, taustalaulu
J-P Virtanen – urut, syntetisaattoribasso
Aiheesta muualla

Rytmimusiikin Syke: Vielä vähän aikaa
Vilho Taalikka

Vilho "Ville" Johannes Taalikka (8. huhtikuuta 1921 Lappee – 23. syyskuuta 1994) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija ja ampuja.
Saavutuksia > Nykyaikainen viisiottelu

MM-kilpailuissa joukkuekilpailussa hopeaa 1950 ja 1951, henkilökohtaisesti kahdeksas (1950) ja kolmastoista (1951)
SM-kultaa 1950, pronssia 1949 (lisäksi 4. 1951, 5. 1952, 7. 1953, 4. 1954 ja 9. 1955)
Saavutuksia > Ammunta

MM-kilpailuissa 1952 isopistoolin joukkuekilpailussa neljäs, henkilökohtaisesti kolmastoista
SM-kultaa pistoolin kuvioammunnassa 1954
useita SM-mitaleja ja Puolustusvoimien mestaruuksia eri pistooleilla
Violetta (televisiosarja)

| Violetta |
| --- | --- |

Tyyli:  telenovela musikaali romanttinen komedia
Kestoaika:  48 minuuttia
Pääosissa:  Martina Stoessel Diego Ramos Jorge Blanco Mercedes Lambre Lodovica Comello Candelaria Molfese
Alkuperämaa:  Argentiina
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:  Disney Channel
Esitetty:  14. toukokuuta 2012 –
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  240
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Pol-ka Producciones
Aiheesta muualla
IMDb 
Violetta on argentiinalainen nuorten saippuasarja ja Disney Channelin ensimmäinen alkuperäinen telenovela. Se alkoi Latinalaisen Amerikan ja Italian Disney Channel -kanavilla 14. toukokuuta 2012, muuten esityspäivät vaihtelivat maan mukaan. Sarjaa on kuvattu Buenos Airesissa ja siitä on julkaistu kolme tuotantokautta. Sarjan alkuperäinen kieli on espanja, mutta Yhdysvalloissa se on dubattu englanniksi. Suomen Disney Channel -kanavalla sarjassa on tekstitykset.
Violetta kertoo nuoresta, musikaalisesti lahjakkaasta tytöstä, joka palaa isänsä kanssa takaisin Buenos Airesiin, kotikaupunkiinsa. Violetan äiti kuoli tytön ollessa 5-vuotias. Violetta ei koskaan ennen ollut käynyt oikeaa koulua, vaan kotiopettajat olivat opettaneet häntä. Buenos Airesissa Violetta löytää musiikkikoulu Studio 21n ja haaveilee pääsystä sinne. Violetta käy siellä aluksi pianotunneilla ja salaa isältään paljon. Studiosta Violetta löytää oikean rakkauden ja ystäviä, jotka auttavat aina.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Violetta Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Disney Channelilla esitettäviä ja esitettyjä sarjoja
A.N.T. – Aikaistetut nuoret taiturit • Austin ja Ally • Brandy ja Herra Whiskers • Brian O’Brian • Coryn koukerot • Dave the Barbarian • Disney Channel Games • Dog with a Blog • Even Stevens • Finias ja Ferb • Fillmore • Gravity Falls • H2O • Hannah Montana • Hopon poppoo • Isojen tyttöjen leikit • Jake Long – amerikkalainen lohikäärme • Jessie • Jonas Brothers: Living the Dream • Kaksi kunkkua • Keisarin uusi koulu • Kickin’ It • Kim Possible • Klassiset piirretyt • Lab Rats • Lilo & Stitch • Liv ja Maddie • Lizzie McGuire • Mikin klubi • Mikki Hiiren kerhotalo • Nokkapokka • Olli avaruudessa • Onnea matkaan, Charlie! • Paljon melua Maggiesta • Poika tulevaisuudesta • The Proud Family • Se en ollut minä • Shake It Up • Sonny with a Chance • So Random! • Supersairaala • Disneyn Tarzanin legenda • Tavataan välkkärillä • That’s So Raven • Timmy ja haltijakummit • Vaihdokit • Viiden tähden merielämää • Viisikko jutun jäljillä • Violetta • Disneyn Välitunti • Waverly Placen velhot • Zackin ja Codyn viiden tähden elämää
Warren Stevens

Warren Stevens
Warren Stevens (2. marraskuuta 1919 Clarks Summit, Pennsylvania, Yhdysvallat – 27. maaliskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Sammakkomiehet (1951), Paljasjalkakreivitär (1954) ja Kielletty planeetta (1956).
Stevens oli tuottelias myös televisionäyttelijänä; hän vieraili useissa sarjoissa, kuten Hämärän rajamailla, Vaarallinen tehtävä, Star Trek ja Bonanza.
Hän palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa toisen maailmansodan aikana ja opiskeli New Yorkin Actors Studiolla.
Aiheesta muualla

Warren Stevens Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Violetta Zironi

| Violetta Zironi |
| --- | --- |
 Violetta esiintymässä livenä Summer Jamboreessa, Seningalliassa (Italiassa) 2. elokuuta 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1995 (ikä 29)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  Italia
Tyylilajit:  Country, countrypop, folk pop
Levy-yhtiöt:  Sony Music Entertainment (2013-2015), Pon't Danic Music (2017-)
Aiheesta muualla
www.violettazironi.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Violetta Zironi (s. 5. huhtikuuta 1995) on italialainen laulaja-lauluntekijä. Vuonna 2013 hän otti osaa The X Factorin italialaisversion seitsemännelle tuotantokaudelle hänen ukulelellään josta tuli myöhemmin hänen tavaramerkki-instrumenttinsa. Hän saavutti finaalin ja pääsi siellä sijalle kolme.
Tähän mennessä hän on julkaissut kaksi singleä sekä EP:n nimeltään Dimmi che non passa, jolta julkaistiin hänen debyyttisinglensä "Dimmi che non passa". Kappaletta ylistettiin sen tuoreesta countrytyylistä, oltuaan hänen ensimmäinen tämän genren kappale jonka ovat täysin tuottaneet italialaiset tuottajat.
Diskografia

Albumit ja EP:t
Dimmi che non passa (2013)
Singlet
Dimmi che non passa (2013)
Il primo giorno d'estate (2014)
Käännös suomeksi
Venäjänsininen

| Venäjänsininen |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::  Venäjä
Rodun syntyaika::  1700-luku
Rodun lyhenne::  RUS
Kategoria::  III
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  lyhyt
Venäjänsininen on kissarotu.
Historia

Venäjänsinisen historian uskotaan johtavan Venäjän Arkangeliin, jossa sinisiä kissoja kerrotaan pidetyn onnentuojina ja kotien kaunistuksina. Muun muassa keisarinna Elisabetin 1700-luvulla ja tsaari Nikolai I:n 1800-luvulla uskotaan pitäneen hovissaan lemmikkeinä venäjänsinisiä kissoja. Venäjältä näitä sinisiä kissoja kerrotaan päätyneen merimiesten mukana Englantiin 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Rotua kasvatettiin, mutta se ei kyennyt kilpailemaan suosiosta englantilaisten oman sinisen kissan, sinisen brittiläisen lyhytkarvan kanssa. Vähitellen kasvatus loppui kokonaan, alkaen uudelleen vasta 2. maailmansodan jälkeen. Amerikkaan ensimmäinen venäjänsininen saapui 1900-luvun vaihteessa. Pohjoismaissa venäjänsinisen kasvatus alkoi Tanskasta ja Ruotsista 1940- ja 1950-luvuilla. Suomessa syntyi yksittäiset pentueet jo 1960- ja 1970-luvuilla, mutta varsinainen kasvatustyö on alkanut 1980-luvulla.
Historia > Kritiikki

Eräät tahot ovat nostaneet esille, että rodun omintakeisesta alkuperästä ei ole varmuutta, eikä varsinkaan keisarinnan tai tsaarin lemmikkinä olosta ole mitään todisteita. Sen sijaan varmuudella venäjänsiniset ovat osallistuneet näyttelyihin Englannissa vuodesta 1875 lähtien. Lähteet tuovat ilmi myös, että suurin osa sen aikaisista rodun edustajista, jota kutsuttiin tuolloin monella nimellä kuten Arkangeli ja Maltalainen, tuli kuitenkin Venäjältä.
Historia > Skandinaavinen ja brittiläinen kanta

Periaatteessa toisen maailmansodan jälkeiset venäjänsiniset liittyvät vain heikosti ”alkuperäiseen venäjänsiniseen”, sillä Englannissa ja Skandinaviassa elvytettiin omat erilliset kantansa risteyttämällä niitä ruskeanaamiokuvioitujen siamilaisten kanssa. Siamilaiskasvatukseen saatiin näin myös sininen väri (sininaamiosiamilainen). Fennoskandiassa kasvatustyön tuloksena venäjänsinisten pää ja torso kasvoivat ja tunnusmerkiksi tulivat vihreät silmät, turkista tuli lyhyempi, tiukempi (lihakset tuntuvat selvästi silittäessä) ja tummempi kun taas brittivenäjänsinisistä tuli vaaleampia. Venäjänsinisen kasvatus levisi myös Yhdysvaltoihin, jonne ensimmäiset kissat tuotiin Pohjoismaista, lähinnä Ruotsista, sekä Englannista.
Historia > Korat, Chartreux

Yksiväristen kissojen esiinmarssi ei loppunut venäjänsiniseen, vaan rotukissoista löytyy myös kaksi muuta rotua, joissa hyväksytään vain sininen väri. 1960-luvun puolivälissä vakiintunut Korat, jonka pitkä historia vie itään, Thaimaahan ja jota pidetään siellä edelleen onnentuojana sekä Chartreux (alkuperämaa Ranska), joita alettiin kutsua nimellä ”kartusiaani”. Legendan mukaan nimi juontaa juurensa kartusiaanimunkkeihin, jotka ristiretkiltä palatessaan toivat siniset kissat Ranskaan. Eräät venäjänsinisen rodun historiaan perehtyneet kasvattajat ovat sitä mieltä, että korat ja venäjänsininen ovat alkuperältään sama rotu. Nykyinen venäjänsininen polveutuisi sinisistä kissoista, jotka kulkeutuivat kauppiaiden mukana idän silkkitietä Venäjän pohjoisiin satamakaupunkeihin.[lähde? ] Kissalle kehittyi pohjoisen ilmastossa tiheä ja lyhyt, kylmää hyvin eristävä turkki. Teoriaa tukee muun muassa se, että koratin sinisessä turkissa on myös selvästi nähtävä tippaus.
Ulkonäkö

Venäjänsininen on hoikka ja siro, voimakas ja elegantti. Se on notkea ja jäntevä, sulavaliikkeinen kissa. Venäjänsinisellä on kiilamainen pää, suuret avoimet korvat sekä suuret, vihreät silmät. Turkki on siniharmaa, hopeanhohtoinen ja samettinen. Venäjänsinisen turkin rakenne on hyvin poikkeava. Turkki on niin sanotusti kaksinkertainen eli turkin aluskarva on yhtä pitkää päällyskarvojen kanssa, joten se nousee hieman koholle. Hopeisen kiillon turkki saa karvojen hopeisista kärjistä, (eng. tipping). Häntä on aavistuksen muuta ruumista tummempi, koska siinä kulkee useimmiten tumma toistuva kuvio. Venäjänsinisiä saattaa erittäin harvoin syntyä myös valkoisena tai naamiokuvioisena (sininaamio), mitä pidetään kissanäyttelyiden arvioissa värivirheenä. Yhdysvalloissa ja Australiassa kasvatetaan sekä valkoisia että mustia ja tabbykuvioituja venäjänsinisiä kissoja. Vaikka venäjänsinisellä on sama standardi (rotumääritelmä) pienin painatuseroin sekä Euroopassa (FIFe), Englannissa (GCCF) että Yhdysvalloissa (CFA, TICA), saattavat kissat erota toisistaan ulkonäöllisesti suurestikin maasta tai maanosasta riippuen juuri standardien eri painotuseroista johtuen.
Luonne

Luonteeltaan venäjänsininen on valpas ja avoin, älykäs, leikkisä ja sangen kovaääninen, vaikka usein sen väitetään olevan hiljainen. Tosin myös hiljaisia yksilöitä on. Venäjänsininen on ystävällinen ja arvokas, harkitsevainen ja utelias. Venäjänsinisellä on kissaeläimen riippumaton, itsenäinen luonne. Venäjänsininen on syvästi omaan perheeseensä ja omiin ihmisiinsä kiintyvä kissa. Luonteenpiirteiden vaihtelu on eri yksilöiden välillä luonnollisesti suurta.
Suosio

Venäjänsinisen suosio on ollut vakaata ja tasaista kasvatuksen alusta lähtien. Viime vuosina, varsinkin 2000-luvulla, rodun suosio on lisääntynyt voimakkaasti. Kasvatustoiminta on vilkasta: vuonna 2009 venäjänsinisiä rekisteröitiin Suomessa 111 kappaletta yhteensä 36 uudesta pentueesta.
Aiheesta muualla

Suomen Venäjänsiniset ry
Venäjänsinisemme ry (Arkistoitu – Internet Archive)

Venäjänsininen, naaras
Warren Sapp

Sapp vuonna 2003.
Warren Carlos Sapp (s. 19. joulukuuta 1972 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen, uransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen linjamies. Hän edusti 13 kautta kestäneellä ammattilaisurallaan Tampa Bay Buccaneersia ja Oakland Raidersia.
Sapp oli voittamassa Super Bowlia kaudella 2002 (Super Bowl XXXVII). Hänet valittiin seitsemän kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin ja kaudella 1999 hänet palkittiin vuoden puolustavana pelaajana (AP NFL Defensive Player of the Year Award). Hän lopetti pelaajauransa kauteen 2007 ja vuonna 2013 hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen. Hänet on valittu myös NFL:n 1990-luvun ja 2000-vuosikymmenen tähdistökentällisiin ja Buccaneers on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa, numeron 99.