Dion Khrysostomos
Teokset

Dion kirjoitti puheita tai paremminkin puheen kirjallisessa muodossa esitettyjä tutkielmia monenlaisista poliittisista, moraalisista ja filosofisista aiheista. Nykyaikaan häneltä on säilynyt 80 puhetta, jotka olivat jäljellä Fotioksen aikana, joskin hän luettelee ne jossakin määrin eri järjestyksessä kuin mitä nykyisin käytetään. Puheet ovat suurimmaksi osaksi Dionin myöhemmän elämän tuotantoa, eikä yhtään niistä voida varmuudella yhdistää hänen varhaisvuosiinsa.
Poliittisissa puheissaan Dion käsittelee muun muassa hyvää hallintoa kehottaen yhteiskunnalliseen sopusointuun (ὁμόνοια, homonoia) ja suosittelee myös älymystöä osallistumaan poliittiseen elämään. Puheisiin sisältyvät muun muassa neljä puhetta nimellä Kuninkuudesta, jotka oli osoitettu Trajanukselle ja käsittelevät hallitsijan hyveitä; puhe Tyranniasta, joka käsittelee kyynikko Diogenes Sinopelaisen elämäntapaa sekä yksinvaltiaan kohtaamia lukuisia ongelmia, joita luonnon mukaan elävällä ei ole; puheita orjuudesta ja vapaudesta; puheita keinoista saada mainetta puhujana; sekä eri kaupungeille osoitettuja poliittisia puheita, joissa hän välillä moittii ja välillä kehuu kaupunkeja mutta tekee tämän aina maltillisesti ja viisaasti. Puheisiin sisältyy myös lukuisia kirjoituksia etiikasta ja käytännöllisestä filosofiasta, joissa Dion käsittelee aiheita populaarilla tyylillä; puheita myyttisistä aiheista; sekä näytösluontoisia puheita.
Kirjallisista puheista esimerkkejä ovat Troijalainen puhe siitä, ettei Troijaa vallattu, joka pyrkii osoittamaan Homeroksen epäluotettavuuden, sekä Aiskhyloksesta ja Sofokleesta ja Euripideesta eli Filokteteen jousesta, joka vertailee Aiskyloksen, Sofokleen ja Euripideen Filoktetes-aiheisia tragedioita ja on kiinnostava erityisesti siksi, että ainoastaan Sofokleen Filoktetes on säilynyt nykyaikaan.
Säilyneiden 80 puheen lisäksi on säilynyt katkelmia 15 muusta. Suda mainitsee Dion Kassioksen teosten joukossa gettejä käsitelleen tekstin, joka saattaa pikemmin olla peräisin Dion Khrysostomokselta, sillä Filostratos mainitsee hänen kirjoittaneen teoksen nimeltä Getika. Dionin nimissä on säilynyt myös viisi kirjettä, jotka on osoitettu Rufukselle ja joiden aitouden jotkut tutkijat ovat hyväksyneet. Nuorempana Dionin tiedetään kirjoittaneen leikillisiä harjoituspuheita, jotka eivät ole säilyneet nykyaikaan.
Dionin säilyneet puheet ovat tyyliltään elegantteja, ja kirjoittaja jäljittelee selvästi klassisen kauden kirjailijoita, kuten Platonia, Demosthenestä, Hypereidestä ja Aiskhinesta. Dion nousi suurten ja arvostettujen puhujien joukkoon sekä kyvyllään jäljitellä suuria esikuviaan että omien lahjojensa ansiosta. Hänellä oli kyky kirjoittaa miellyttävästi ja pitää hienoja puheita ex tempore. Dion kirjoitti puhdasta attikalaista kreikkaa. Hänen tyyliään on arvioitu selkeäksi ja kauniiksi ja sellaiseksi, jossa ei ole liikaa keinotekoista korostusta, vaikkakaan hän ei kyennyt täysin välttämään aasialaisen retoriikan koulukunnan vaikutusta. Puutteiksi mainitaan joskus rönsyilevät sivuhuomautukset sekä epäsuhta puheiden eri osuuksien pituuksissa.
Dionin kaikki kirjoitukset yhteen koonnut editio princeps oli Dionysius Paravisinuksen vuonna 1476 toimittama (Milano, 4to.). Sitä seurasi Aldus Manutiuksen laitos vuonna 1511 (Venetsia, 8vo.). Seuraava merkittävämpi laitos oli Claude Morelin laitos vuodelta 1601 (Pariisi). Se painettiin uudelleen vuonna 1623 laajennettuna latinankielisellä käännöksellä ja selityksillä. Merkittävä kriittinen laitos oli Johann Jakob Reisken laitos vuodelta 1784 (Leipzig, 2 osaa, 8vo.).