stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuurinmaa
Historiaa

Kuurinmaa on saanut nimensä muinaisesta kuurien eli kuurilaisten kansasta, joka puhui balttilaista kieltä. Viikinkiajalla alueella asui lättiläisiä, joilta virolaiset ja liiviläiset valloittivat Kuurinmaan rannikkoalueita. Kuurinmaa kuului 1200-luvun alusta Saksalaiselle ritarikunnalle, joka hajosi uskonpuhdistuksen vaikutuksesta 1500-luvun alussa. Ritarikunnan raunioille perustettiin Liivinmaan liitto, joka kuitenkin hajosi 1555. Vuonna 1561 perustettiin Kuurinmaan herttuakunta, joka haki suojelua asettumalla Liettuan vasalliksi. Kuurinmaa kuului Puola-Liettualle vuoteen 1795, jolloin se liitettiin Venäjän keisarikuntaan Puolan kolmannessa jaossa, ja se muodosti Kuurinmaan kuvernementin. Siitä sekä Virosta ja Liivinmaasta käytettiin yhteisnimitystä Itämerenmaakunnat.
Baltiasta tuli ensimmäisen maailmansodan sotanäyttämö vuonna 1915, kun saksalaiset etenivät ensin Liettuaan ja sieltä Latviaan valloittaen Kuurinmaan alueen. He pysähtyivät kuitenkin Väinäjoen etelärannalle, jonne he jäivät kahdeksi vuodeksi. Saksalaisten joukoissa taisteli silloin suomalaisista koostunut Jääkäripataljoona 27 kesäkuun 1916 ja maaliskuun 1917 välisenä aikana. Saksalaisten hyökkäys jatkui vasta elokuussa 1917, kun saksalaiset valtasivat Riian. Maaliskuussa vuonna 1918 Kuurinmaa joutui Saksan keisarikunnan valvontaan ja holhoukseen.
Riiassa olleet maailmansodan hävinneiden saksalaisten ja itsenäisyyden julistaneiden porvarillisten latvialaisten hallinto ja sotilaat joutuivat pakenemaan puna-armeijaa Liepājaan Kuurinmaan rannikolle. Puna-armeijan eteneminen pysähtyi vasta Kuurinmaalla Ventajoelle. Maaliskuuhun 1919 asti koko Väinäjoen pohjoispuolinen Latvia oli vastaperustetun Latvian neuvostotasavallan käsissä. Näin vain tämä pieni Kuurinmaan eteläosa eli Liepājan kaupungin ympäristö jäi bolševikeilta valtaamatta Latvian alueesta. Saksalaiset ja Latvian kansalliset joukot valtasivat bolševikkijoukoilta Kuurinmaan pohjoisosan huhtikuussa 1919.,
Vuodesta 1918 Kuurinmaa kuului itsenäiselle Latvialle vuoteen 1940 asti, jolloin Latvian tasavallasta tuli Latvian sosialistinen neuvostotasavalta ja osa Neuvostoliittoa. Toisen maailmansodan loppuvaiheissa vuonna  1944  saksalainen armeijaryhmä jäi mottiin Kuurinmaalle ja taisteli siellä aina Saksan antautumiseen asti. Latvialaiset partisaanit taistelivat alueella vielä puna-armeijaa vastaan, mutta 1940-luvun lopulla vastarinta hiipui. Vuonna 1991 Latvia itsenäistyi uudelleen.
Väestöstä

Vuonna 1897 Kuurinmaan kuvernementissa oli 674 437 asukasta. Heistä 79 prosenttia oli latvialaisia, 8,5 % saksalaisia, 1,7 % venäläisiä, 1 % puolalaisia ja 1 % liettualaisia. Suurimmat kaupungit olivat Libau (64 500 asukasta) ja Mitau (35 011 asukasta). 75 prosenttia väestöstä oli luterilaisia, loput ortodokseja ja katolisia. Kuurinmaalla oli myös pieni juutalainen yhteisö.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuurinmaa Wikimedia Commonsissa
Kutsa Berdjanka

| Kutsa Berdjanka ukr>  Куца Бердянка |
| --- | --- |
Alkulähde:  Novotroitsken ja Rozan kylien välissä, Berdjanskin piiri, Zaporižžjan alue  46°52′46.8″N, 36°40′36.8″E
Laskupaikka:  Asovanmeri lähellä Asovske-kylä  49°15′06.8″N, 24°18′55.1″E
Maat:   Ukraina  GeoNames-tietokannassa 802054
Pituus:  28,8 km
Alkulähteen korkeus:  41 m
Valuma-alue:  146,9 tai 158 km²
Kutsa Berdjanka (ukr. Куца Бердянка), 1700-luvulla Mala Berdynka, Kutsaja Berda tai Berdjanka, Malaja Berda tai Berdiak, Kutsaja Berdjanka tai pelkästään Kutsaja, 1855-luvulla Kutsaja Berdynka on Ukrainassa, Zaporižžjan alueella Berdjanskin piirissä virtaava joki.
Krimin kaanikunnan aikoina joki tunnettiin nimellä Žalynžys-Bjort ja 1855-luvulla Kotur Berdjanskin lähistöllä sijaitsevan Kotur-Oglu-nimisen nogaiasutuksen mukaan. Ukrainankielinen sekä Mala että Kutsa tarkoittaa pientä tai pätkää, mikä parhaiten kuvaa 28,8 kilometrin pituista jokea. Kutsa Berdjankan alkulähde sijaitsee noin 41 metriä merenpinnan yläpuolella Bedrjanskin piirin Novotroitsken ja Rozan kylän välimaastossa. Joki päättyy Berdjanskin lahteen lähellä entistä Lunatšarske-kylää, noin 2,5 kilometriä Berdjanskin piirikeskustasta. Alkaen toukokuuta vuonna 2016 kylän nimi on Asovske. Joen valuma-alueen pinta-ala on joko 146,9 tai 158 neliökilometriä ja laakso ei ole syvä. Uoma on alajuoksulla kohtalaisen mutkainen, ahteet ja töyräät ovat ruokokasvillisuuden peittämiä. Joelle on rakennettu useita lampia. Lähellä jokisuuta sijaitsevat sekä Berdjanskin kaupunki että samanniminen kynnäs. Suistoalue kuuluu Pryazovan kansallispuistoon kuuluvaan vesialueeseen.
Rauta-aika

| Rauta-aika |
| --- | --- |
 DVD:n kansikuva
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  284 min
Pääosissa:  Kalevi Kahra   Vesa-Matti Loiri   Sara Paavolainen   Kari Heiskanen  Tom Wentzel
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  1982 –
Jaksoja:  4
Tuotanto
Tuottaja(t):  Reima Kekäläinen
Ohjaaja(t):  Kalle Holmberg
Käsikirjoittaja(t):  Paavo Haavikko
Säveltäjä(t):  Aulis Sallinen
Lavastaja(t):  Ensio Suominen
Kuvaaja(t):  Timo Kapanen
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Rauta-aika on vuonna 1982 Yle TV2:lle valmistunut neliosainen draamaelokuva.
Kalevalaan perustuvassa, voimakkaasti Paavo Haavikon käsikirjoituksen runollisen poljennon kuljettamassa tarinassa Väinö, Ilmari ja Lemminki liikkuvat toden ja unen rajamailla. He hakevat itselleen naista, käyvät sotaa Pohjolan väen kanssa ja pohtivat elämän suuria kysymyksiä – suhdettaan elämään, rakkauteen ja kuolemaan. Aulis Sallisen polveileva ja mystinen musiikki luo elokuvaan voimakkaan tunnelman.  Suuraiheen, ohjaaja Kalle Holmbergin teatterimaisen asetelmallisuuden ja siihenastisen suomalaisen elokuvahistorian suurimman tuotannon tuloksena syntyi oman aikansa kohuteos. Voi sanoa, että Rauta-aika kokosi yhteen suomalaisen kulttuurielämän keskeisimpiä tekijöitä tavalla, joka ei olisi myöhemmin ollut mahdollinen. Projekti kesti neljä vuotta ja siihen rakennettiin mm. Kalevalan kylä Koitereen rannalle ja Pohjola Hämeenkyrön Pinsiöön. Kuvauksia tehtiin myös Kouvolan ympäristössä ja Fennada-studiolla Helsingin Kulosaaressa. Rauta-aika edustaakin suomalaisessa kulttuurielämässä tietyn vaiheen päätöstä. Kansallisten aiheiden aika meni ohi tultaessa 1980-luvun nousukauteen. Yleisradio lopetti hiljalleen elokuvatuotannon ja tv-tuotannot siirtyivät suurelta osilta yksityisille toimijoille, taloudelliseen kannattavuuteen perustuvaksi.
Elokuvasarjan ohjasi Kalle Holmberg ja käsikirjoitti kirjailija Paavo Haavikko. Musiikin sävelsi Aulis Sallinen. Yleisradion puolelta tuotannon kuvauksesta vastasi Timo Kapanen, lavastuksesta Ensio Suominen ja valtavista järjestelyistä Raimo Mikkola. Rauta-aika oli valmistuessaan suomalaisen televisiodraaman suurin hanke. Se on esitetty noin 20 maassa; se on Ylen kautta aikojen parhaiten ulkomaille myynyt draamasarja.
Rauta-aikaan suunniteltu Kullervon tarinan osuus jäi kuvaamatta näyttelijälakon vuoksi.
Palkinnot

Sarja sai vuonna 1982 Telvis-palkinnon ja Jussi-palkinnon parhaasta lavastuksesta, ja sen kolmas osa palkittiin vuonna 1983 Prix Italia -draamapalkinnolla.
Päähenkilöt

Luettelossa roolihahmo sarjassa ja vastine Kalevalassa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Kalevi Kahra   | … |   Väinö (Väinämöinen)   |
|   Vesa-Matti Loiri   | … |   Ilmari (Ilmarinen)   |
|   Sara Paavolainen   | … |   Aino   |
|   Kari Heiskanen   | … |   Jouko (Joukahainen)   |
|   Mikko Niskanen   | … |  Tiera   |
|   Eija Pokkinen   | … |   Joukon äiti   |
|   Pirkko-Liisa Tikka   | … |   Kultanainen   |
|   Tom Wentzel   | … |   Lemminki (Lemminkäinen)   |
|   Kristiina Halkola   | … |   Pohjolan emäntä   |
|   Lena Meriläinen   | … |   Pohjolan tytär   |
|   Esko Salminen   | … |   Pohjolan isäntä   |
|   Soli Labbart   | … |   Lemmingin äiti (Lemminkäisen äiti)   |
Muut tekijät

Pyrotekniikka: Erkki Hiltunen
Aiheesta muualla

Rauta-aika - Yle Areena
Rauta-aika kiisti kuvittavansa Kalevalaa, Yle.fi. 13.12.2007, päivitetty 19.6.2019
Rauta-ajan raportti. Ylen Elävä arkisto. 10.7.2007, päivitetty 11.6.2019
Kalle Holmberg omin sanoin Rauta-ajasta 1982.
Jussi Ahlroth: Rauta-aika oli tv-teatterin joutsenlaulu. Helsingin Sanomat 28.2.2008 (Archive.org)
Intenetix: Paavo Haavikko (Archive.org)
Kalevalan kulttuurihistoria: Rauta-aika (Arkistoitu – Internet Archive)
Šeikki Zayedin moskeija

Šeikki Zayedin moskeija (arab. جامع الشيخ زايد الكبير‎) on moskeija Abu Dhabissa, Yhdistyneiden arabiemiirikuntien pääkaupungissa. Moskeija on maan suurin ja se nimettiin Yhdistyneiden arabiemiirikuntien perustajan ja ensimmäisen presidentin, Zayid ibn Sultan Al Nahyanin, mukaan. Moskeija avattiin vuonna 2007 ja sen rakentaminen maksoi 545 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Moskeijassa on 82 kupolia, pääkupolin sisäkorkeus on 70 metriä. Neljä minareettia yltävät 107 metrin korkeuteen. Rukoussaleja on neljä, pääsalissa on 96 koristeltua pylvästä. Pääsaliin mahtuu yli 7 000 ihmistä. Moskeijaan mahtuu yhteensä noin 40 000 ihmistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Šeikki Zayedin moskeija Wikimedia Commonsissa
Rovaniemen ilmatorjuntapatteristo

| Rovaniemen ilmatorjuntapatteristo |
| --- | --- |
 Rovaniemen ilmatorjuntapatteriston perinnelippu, entinen Lapin ilmatorjuntarykmentin lippu
Toiminnassa:  1974–
Aselajit:  Ilmatorjunta
Rooli:  Valtakunnallisesti tärkeiden kohteiden ilmatorjunta
Koko:  Joukkoyksikkö
Tukikohta:  Someroharju
Kalusto:  Ilmatorjuntaohjus (90M) Crotale NG
Värit:  Punainen, hopea
Marssi:  Toivo Kuula: Nuijamiesten marssi 
Vuosipäivät:  Perinnepäivä 30.11.
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Everstiluutnantti Juha Kakko
Tunnettuja komentajia:  Eversti Ahti Lappi Eversti Mikko Mäntynen Prikaatikenraali Tero Ylitalo
Rovaniemen ilmatorjuntapatteristo (lyhenne ROVITPSTO) on Rovaniemellä toimiva Jääkäriprikaatin joukkoyksikkö. Patteristoon kuuluu nykyisin kolme komppaniakoon perusyksikköä. Rovaniemen Ilmatorjuntapatteristo oli vuosina 1974–1988 itsenäinen joukko-osasto, joka yhdistettiin vuonna 1989 Oulun Ilmatorjuntapatteriston ja Lapin Sotilassoittokunnan kanssa osaksi Lapin Ilmatorjuntarykmenttiä. Lapin Ilmatorjuntarykmentin toiminnot yhdistettiin 1.1.2015 osaksi Jääkäriprikaatia osana puolustusvoimauudistusta. Ennen organisaatiomuutosta patteristoon kuului neljä ilmatorjuntapatteria.
Organisaatio

Rovaniemen ilmatorjuntapatteristossa koulutetaan suorituskykyisiä sodanajan joukkoja kaikkien puolustushaarojen ja Rajavartiolaitoksen käyttöön. Nykyaikainen ilmauhka asettaa koulutettaville ilmatorjuntajoukoille korkeat osaamis- ja valmiusvaatimukset. Ilmavoimien käyttöön koulutettavien huoltokomppanioiden on tunnettava hyvin ilmavoimien taistelun tukemisen edellytykset. Tehokas koulutus- ja harjoitusrytmi pyrkivät vastaamaan edellä mainittujen lisäksi myös pohjoisen Suomen olosuhteiden asettamiin haasteisiin.
Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston organisaatio on 1.1.2017 lähtien:
Patteriston esikunta
1. Ilmatorjuntapatteri (1.ITPTRI)
2. Ilmatorjuntapatteri (2.ITPTRI)
Tukikohtakomppania (TKKK)
Koulutusjärjestelmän muutoksista johtuen syksyllä 2019 tehtiin päätös perusyksiköiden tehtäväjaon muuttamisesta. Aiemmin 1.Ilmatorjuntapatteri vastasi ilmatorjunnan joukkotuotannosta, kun taas 2.Ilmatorjuntapatteri vastasi koko joukkoyksikön aliupseerikoulutuksesta sekä sotilaspoliisikoulutuksesta. Sotilaspoliisikoulutus siirrettiin Tukikohtakomppaniaan, joka tämän lisäksi vastaa huoltoyksiköiden koulutuksesta.
Organisaatio > 1. Ilmatorjuntapatteri

1. Ilmatorjuntapatterissa koulutetaan taistelijoita ITO90M -yksikön tehtäviin. Tärkeintä koulutuskalustoa ovat ilmatorjuntaohjus 90M ja ilmatorjuntakanuuna 23ITK61. 1. ilmatorjuntapatterissa koulutetaan miehistöä sekä johtajia myös valmiusyksikön ilmatorjuntaohjusjaokseen. Näiden lisäksi yksikössä koulutetaan taistelulähettejä, viestimiehiä, keittäjiä ja kuljettajia.
Organisaatio > 2. Ilmatorjuntapatteri

2.Ilmatorjuntapatteri antaa johtaja- sekä miehistökoulutusta erilaisiin ilmatorjuntatehtäviin johtokeskuskalustolla. Tärkeintä koulutuskalustoa ovat maalinosoitustutkat, linkit, johtamiskontit ja -ajoneuvot.
Organisaatio > Tukikohtakomppania

Tukikohtakomppaniassa koulutetaan saapumiserällä 1/21 sotilaspoliiseja, huoltojoukkuetta sekä Ilmavoimien huoltokomppanian osia. Alokaskauden jälkeen Tukikohtakomppania järjestää sotilaspoliisin ja huoltopalvelun koulutushaarakurssit, joista jatketaan joko aliupseerikoulutukseen tai oman alan miehistötehtäviin. Sotilaspoliisijoukkueen miehistöön koulutetaan sotilaspoliiseja, taistelulähettejä, taistelupelastajia sekä tarkka-ampujia.
Historia

Rovaniemen ilmatorjuntapatteriston historian voidaan katsoa alkaneen 29.7.1940, jolloin Oulussa perustettiin Kevyt Ilmatorjuntapatteristo 5. Tämän yksikön ensimmäinen komentaja oli kapteeni C. A. Ehrnrooth ja sen rungon muodostivat talvisodan 9. Kevyt Ilmatorjuntapatteri ja 4. Ilmatorjuntakonekiväärikomppania. Liikekannallepanossa 17.6.1941 tämän patteriston runko täydennettiin kolminkertaiseksi ja alistettiin III armeijakunnalle, jonka keskityskuljetusten suojaamistehtävien päätyttyä yksiköt osallistuivat taisteluihin Uhtuan ja Kiestingin suunnilla, Maaselän kannaksella ja Ilmatorjuntarykmenttinä Karjalan kannaksella kesällä 1944 mm. Vuosalmen, Rautakorven ja Ihantalan torjuntataisteluihin. Aselevon jälkeen siirrettiin Ilmatorjuntarykmentti 15 takaisin Ouluun, josta se osallistui sotatoimiin Pohjois-Suomessa aina joukkojen kotiuttamiseen saakka.
Ilmatorjuntarykmentti 15 liitettiin Ilmatorjuntarykmentti 2:n I Patteristoksi 4.12.1944. Siihen kuuluivat esikunta, 1. ja 2. Patteri sekä asepaja. Majuri Pentti Paatero määrättiin patteriston komentajaksi.
Patterin rungon muodosti Torniossa sijainnut 3. Kevyt Ilmatorjuntapatteri. Patteri oli kotiuttanut reserviläiset ja tasannut henkilöstöä muiden ilmatorjuntayksiköiden kanssa. Patterin päälliköksi määrättiin kapteeni Johan Karttunen ja patterin vääpeliksi vääpeli Paattinen.
Patteri muodostettiin Kemin Lautionsaaressa sijaitsevasta 13. Kevyestä ilmatorjuntapatterista. Tämäkin patteri oli kotiuttanut reserviläisensä. Patterin päälliköksi määrättiin kapteeni Arnold Airakorpi ja patterin vääpeliksi vääpeli Vesterinen. Molemmat patterit alkoivat vastaanottaa varusmiehiä samaan aikaan kuin ne kotiuttivat reserviläisiä. Kapteeni Arnold Airakorven ottaessa 2. Patterin johtoonsa 7.2.1945 patterissa ei ollut lainkaan kantahenkilökuntaa. Yksikön vanhimpana oli varusmiesalikersantti.
Tammikuun lopulla vuonna 1945 patterit siirrettiin Oulun Hietasaareen, missä patteriston esikuntakin sijaitsi. Oulussa koulutus-, majoitus- ja varastointiolosuhteet olivat heikot. Olosuhteiden parantamiseksi aloitettiin uuden sijoituspaikan etsiminen.
Historia > Toiminta Naarajärvellä

Uudeksi sijoituspaikaksi käskettiin Naarajärvi lähellä Pieksämäkeä. Siellä sijaitsi käyttämättömäksi jäänyt lentotukikohta. Patteristo siirtyi junakuljetuksena suhteellisen lyhyen valmisteluajan jälkeen 25.-26.2.1945 Naarajärvelle.
Teknisen toimiston päällikkö kapteeni Veikko Järvelä oli määrätty patteriston komentajan sijaiseksi 25.2.1945. Hänelle oli ilmoitettu, että Naarajärvellä on tiet aurattu ja rakennukset valmiina ottamaan henkilöstön ja materiaalin vastaan. Nämä tiedot osoittautuivat vääriksi. Purkauslaiturille mahtui vain kaksi vaunua samanaikaisesti ja muualla oli auraukset suorittamatta. Ahkerasti lumitöitä tekemällä patteristo asettautui lumen seasta löydettyihin rakennuksiin seuraavien lähivuorokausien aikana.
Naarajärvellä käyttöön otetut rakennukset osoittautuivat kylmiksi ja vetoisiksi. Ensi töikseen patteriston henkilöstö ryhtyi kunnostamaan rakennuksia. Kantahenkilökunnan perheitä alkoi saapua paikan päälle jo keväällä. Kesän alkuun mennessä oli kunnostettu kohtuulliset majoitustilat ja asunnot. Koulutettavat varusmiehet olivat astuneet palvelukseen Torniossa ja Kemissä sijaiseviin pattereihin.
Varusmiesten palvelusajaksi oli määrätty rauhan ajan organisaatioon siirryttäessä upseereiksi ja aliupseereiksi koulutettaville 440 päivää ja miehistölle 350 päivää. Vielä vuonna 1949 palvelukseen astui miehiä, jotka olivat osallistuneet sotaan.
Kapteeni Veikko Järvelä luovutti komentajan tehtävät majuri Unto Aarniolle 15.12.1945 ja jatkoi sen jälkeen varsinaisessa tehtävässään teknillisen toimiston päällikkönä 6.2.1948 saakka. Majuri Aarnio komennettiin Sotakorkeakouluun syksyllä 1949 ja majuri Erkki Tarvainen toimi viransijaisena, kunnes nimitettiin patteriston komentajaksi 12.1.1951.
Organisaation muutoksessa 31.11.1952 ilmatorjuntatykistö liitettiin maavoimiin ja Naarajärvellä sijaitseva Ilmatorjuntarykmentti 2:n II Patteristo liitettiin 1.12.1952 Helsingin ilmatorjuntarykmenttiin sen I Patteristoksi.
Elokuussa 1954 patteristo sai nimekseen 1. Erillinen Ilmatorjuntapatteristo ja se liitettiin 1. Divisioonaan, jonka esikunta sijaitsi Oulussa.
Historia > Rykmentin aika

Juuri ennen kylmän sodan päättymistä Suomen ilmatorjunnan rauhan ajan kokoonpanoa vahvennettiin merkittävästi:
1.1.1989 muodostettiin Lapin Ilmatorjuntarykmentti Rovaniemelle ja
Varsinais-Suomen Ilmatorjuntarykmentti Turkuun sekä
1.1.1990 Kymen Ilmatorjuntarykmentti Haminaan.
Tämä oli tulos puolustusvoimien keväällä 1986 aloitetusta rauhanajan organisaation uudistuksesta. Tärkein peruste organisaation vahventamiseen oli koulutetun ilmatorjuntareservin suuri vajaus, joka oli havaittu sotilaspiireissä ja -lääneissä. Uuden ilmatorjuntakaluston (ilmatorjuntaohjukset, 23 mm:n tykit) aiheuttamaa reservin lisätarvetta (+50%) ei pystytty vanhalla koulutusorganisaatiolla täyttämään. Samasta syystä käynnistettiin ilmatorjuntakoulutus 23 mm:n tykeillä myös rannikkotykistössä ja ilmavoimissa. Uudistus ei ollut alusta alkaen itsestään selvä - pikemminkin päinvastoin. Aselajin ainoakin rykmentti Helsingissä oli vaarassa.
Lapin Ilmatorjuntarykmentti perustettiin 1.1.1989, kun Rovaniemen ilmatorjuntapatteriston toiminta itsenäisenä joukko-osastona lopetettiin ja patteristosta tuli toinen Lapin ilmatorjuntarykmentin joukko-yksiköistä. Toinen rykmentin joukkoyksiköistä, Oulun ilmatorjuntapatteristo liitettiin rykmenttiin samalla päivämäärällä ja siirrettiin Oulusta Rovaniemelle. Lisäksi 1.1.1990 rykmenttiin liitettiin aikaisemmin Rovaniemen sotilaspiiriin kuulunut Rovaniemen varuskuntasoittokunta ja sen nimi muutettiin Lapin sotilassoittokunnaksi.
Lapin ilmatorjuntarykmentin tehtävät muuttuivat useaan kertaan vuosien saatossa. Ennen siirtymistä uudelle vuosituhannelle toteutettiin Puolustusvoimissa ja Rovaniemen varuskunnassa seuraavat suuret muutokset, jotka vaikuttivat sekä rykmentin tehtäviin että sen organisaatioon:
1992 aloitettiin rykmentissä Ilmatorjuntaohjus 90 -järjestelmän koulutus
1993 rykmentin komentaja käskettiin Rovaniemen varuskunnan päälliköksi ja muodostettiin vartiosto
1995 siirryttiin joukkotuotantojärjestelmään
1.1.1998 siirrettiin varuskunnallinen huoltovastuu rykmentille ja perustettiin huoltokeskus (HKESK) sekä aloitettiin sotilaspoliisikoulutus
1.7.1998 lakkautettiin Oulun ilmatorjuntapatteristo ja siihen liittyen rykmentille käskettiin uusi organisaatio.
1.9.2003 lakkautettiin rykmentin komentajan johdossa olleet erillisyksiköt (Esikuntapatteri ja Huoltopatteri) ja samalla päivämäärällä muodostettiin Rovaniemen ilmatorjuntapatteristoon Esikunta- ja huoltopatteri.
Ulospäin näkyvin suurin muutos käskettiin 4.11.2004 ja se astui voimaan 1.1.2005. Muutos koski ensisijaisesti nimiä, ei niinkään toimintaa. Lapin ilmatorjuntarykmentin huoltokeskuksen varuskuntasairaalan nimi sekä Rovaniemen ilmatorjuntapatteriston perusyksiköiden nimet muutettiin.
Lapin ilmatorjuntarykmentti lakkautettiin 31.12.2014.
Rovaniemen ilmatorjuntapatteristo jatkoi toimintaansa Jääkäriprikaatin joukkoyksikkönä 1.1.2015.
Historia > Patteriston komentajat

Rovaniemen ilmatorjuntapatteriston komentajina ovat toimineet:
everstiluutnantti Juha Kakko 1.4.2024 alkaen
everstiluutnantti Rauno Leppiviita 1.7.2021 - 31.3.2024
majuri Juhani Lehtinen 1.3.2021 - 30.6.2021
everstiluutnantti Janne Kempas 1.6.2019 - 28.2.2021
majuri Juhani Lehtinen 1.3.2019 - 31.5.2019
everstiluutnantti Petri Sipilä 1.4.2017 - 28.2.2019
everstiluutnantti Joakim Salonen 1.10.2015 - 30.3.2017
everstiluutnantti (prikaatikenraali) Tero Ylitalo 1.9.2013 - 30.9.2015
majuri Tero Repo 1.6.2013 - 31.8.2013
everstiluutnantti Olli-Pekka Rainto 1.1.2012 - 31.5.2013
everstiluutnantti Keijo Saarijärvi 1.8.2009 - 31.12.2011
everstiluutnantti Jarmo Sinkkonen 1.8.2007 - 31.7.2009
majuri (eversti) Mikko Mäntynen 1.1.2005 - 31.7.2007
majuri Jukka Siltanen 1.7.1998 - 31.12.2004
majuri (everstiluutnantti) Risto Laakso  1.9.1996 - 30.6.1998
majuri Rauno Riekkinen 1.3.1990 - 31.8.1996
majuri (eversti) Rauli Korpela 1.1.1989 - 28.2.1990
everstiluutnantti (eversti) Seppo Lehto 1.9.1986 - 31.12.1988
everstiluutnantti (eversti) Ahti Lappi 4.8.1982 - 1.9.1986
everstiluutnantti Antti Matomäki 1978 - 1982
everstiluutnantti Pentti Mäki 1974-1978
Perinnejoukkojen komentajina ovat toimineet:
everstiluutnantti Pentti Mäki 1972-1974
everstiluutnantti Arnold Airakorpi 1963-1972
everstiluutnantti (eversti) Paavo Viiri 1962-1963
majuri (everstiluutnantti) Erkki Tarvainen 1949-1962
Majuri (everstiluutnatti) Unto Aarnio 1946-1949
kapteeni (eversti) Veikko Järvelä 1945-1946
majuri Pentti Paatero 1944-1945
Talvinen sotilasvala Naarajärvellä 50-luvun alkupuolella.
Kokkolan Pikiruukin perinnetykit.
Tykkihallin piha Pikiruukissa.
Taistelukoulutusta Pikiruukin Ankkalammen ympäristössä.
Pikiruukin kasarmialueen tärkeimmät rakennukset ja tiestö v. 1970.
Luutnantit Heikki Happonen (vas) ja Ahti Lappi messuilla Rautiossa vuonna 1964.
Saapuminen Someroharjulle.
Ohimarssi nelostien montussa 1.8.1970.
Kasarmi 2 nousee Someroharjun rinteeseen.
Majuri Antti Matomäki suunnitteli Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston joukko-osastotunnuksen.
Patteristo sai myös oman joukko-osastoristin 30.11.1979. Sotilasmestari Markus Nurila luonnosteli ristin. Ristin viimeisteli taiteilija Björn Ole Heinonen.

Ilmapuolustusmuistomerkin paljastus ja sotilasvala Someroharjulla 20.7.1979. Paljastuksen suoritti patteriston pitkäaikainen komentaja everstiluutnantti evp Arnold Airakorpi kutsuvieraiden ja varusmiesten läheisten läsnäollessa.
Madagascarin pingviinit

| Madagascarin pingviinit> The Penguins of Madagascar |
| --- | --- |

Kestoaika:  22 min.
Luoja(t):  Tom McGrath Eric Darnell
Pääosissa:  Tom McGrath Jeff Bennett James Patrick Stuart John DiMaggio Danny Jacobs Kevin Michael Richardson Andy Richter
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  amerikanenglanti
Verkko:   Nickelodeon  MTV Juniori  MTV3  Nickelodeon
Esitetty:  28. marraskuuta 2008 (pilottijakso) – 19. joulukuuta 2015
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  149
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Mark McCorkle Bob Schooley
Ohjaaja(t):  Bret Haaland Nick Filippi
Käsikirjoittaja(t):  Brandon Sawyer Todd Garfield Bill Motz Bob Roth John Behnke Rob Humphrey
Tuotantoyhtiö(t):  DreamWorks Nickelodeon Animation Studios
Palkinnot
Voitetut:  Annie (2009, 2011) Daytime Emmy (2010, 2011)
Ehdokkuudet:  Golden Reel (2009)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Madagascarin pingviinit on Daytime Emmy -palkittu tietokoneanimaatiosarja, joka kertoo elokuvissa Madagascar (2005), Madagascar 2 (2008), Madagascarin joulu (2009) ja Madagascar 3 (2012) esiintyneiden pingviinien elämästä Central Park Zoo -eläintarhassa. Sarjan päähahmoja ovat Kippari, Alokas, Rico ja Kowalski. Sarjaa esitetään Suomessa MTV Juniori, MTV3 ja Nickelodeon -kanavilla suomeksi puhuttuna. Vuonna 2014 ilmestyi samanniminen elokuva, jossa on osittain samat alkuperäisäänet kuin sarjassa. Elokuvassa pingviinit seikkailevat maailmalla kaukana eläintarhasta, aivan kuten Madagascar -elokuvissa.