stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Glasgow’n ilmastokokous 2021
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Glasgow’n ilmastokokous 2021 Wikimedia Commonsissa
Kokouksen nettisivut (englanniksi)
Boris Johnson, Narendra Modi ja Antonio Guterres
Isäntämaa Ison-Britannian pääministeri Boris Johnson pitämässä avajaispuhettaan.
Ympäristöliike Extinction Rebellionin järjestämä mielenosoitus Glasgow'ssa ilmastokokouksen aikana.
Avajaisseremonia
Mielenosoittajien kierrätysmateriaaleista rakentama nukke.
Angele

| Angele> Ἀγγελή.Sijainti |
| --- | --- |
 Angele
Koordinaatit:  37°53′55″N, 23°57′47″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Angelísi, lähellä Markópoulo Mesogaíasta, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Pandionis
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Angelēthen (Ἀγγελῆθεν), Angeleus (Ἀγγελεύς)
Bulen jäseniä:  2 tai 3
 :  4 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 126 jaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Angele (m.kreik. Ἀγγελή, Angelē) oli antiikin aikainen Pandionis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Angele sijaitsi Attikan itäosassa. Se sijoitetaan suunnilleen nykyisen Angelísin tienoille lähelle Markópoulo Mesogaíaksen kaupunkia.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kaksi tai kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin neljä bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Angelēthen (Ἀγγελῆθεν) tai Angeleus (Ἀγγελεύς).
Anelma

| Anelma |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  2. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  verbi anoa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anelma on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu pyytämistä tarkoittavasta verbistä anoa mutta sen esikuvina ovat olleet myös vanhemmat nimet Nelma, Ihanelma ja Sanelma. Nimen keksijänä pidetään raittius- ja naisasianajajana tunnettua Edla Kojosta, joka antoi sen vuonna 1906 syntyneelle tyttärelleen, Anelma Vuoriolle.
Anelma nimipäivä on 2. joulukuuta. Suomessa nimi Anelma on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 4 464 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Tunnettuja Anelmoja

Anelma Järvenpää-Summanen (s. 1947), kirjailija
Anelma Vuorio (1906–1983), kirjailija
Kaarlo Angervuori

Kaarlo Vilhelm Angervuori, vuoteen 1906 Åhlberg (5. marraskuuta 1873 Nurmijärvi – 15. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli rakennusmestari, joka sai ensimmäisenä Suomessa rakennusneuvoksen arvonimen, vuonna 1943.
Angervuoren vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Åhlberg ja Maria Bergh ja puolisot vuodesta 1899 Ida Sofia Olin (k. 1908) ja vuodesta 1910 Selma Vilhelmiina Suominen. Angervuori kävi teollisuuskoulun 1899 ja toimi sitten rakennusalalla. Vastaavana mestarina Angervuori työskenteli muun muassa Pyhäjärven kirkon ja Nousiaisten kirkon korjauksissa, samoin kuin Eduskuntatalon rakennustyömaalla 1926–1931. Angervuori toimi myös rakennuttajana 1917–1926 ja vuodesta 1931. Angervuorella oli useita luottamustehtäviä, Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1927–1928.
Crusader Kings III

| Crusader Kings III |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Paradox Development Studio
Julkaisija:  Paradox Interactive
Jakelija:  Steam, Humble Store ja Microsoft Store
Tuottaja:  Johan Andersson
Pelisarja:  Crusader Kings
Pelimoottori:  Clausewitz Engine
Julkaistu:  1. syyskuuta 2020
Lajityyppi:  strategiapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 12 
Alusta:  Linux, macOS, Windows
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Crusader Kings III on Paradox Development Studion kehittämä ja Paradox Interactiven julkaisema suurstrategiapeli vuodelta 2020. Se on jatko-osa peleille Crusader Kings (2004) ja Crusader Kings II (2012). Se julkaistiin 1. syyskuuta 2020.
Crusader Kings III sijoittuu keskiajalle. Pelaajan on mahdollista aloittaa pelaaminen vuodesta 867, 1066 tai 1178. Pelialue kattaa Euraasian Islannista Burmaan ja Taka-Baikaliaan, sekä pohjoisen Afrikan.
Pelaamisen keskiössä on hahmokehitys. Pelaajan ohjaileman valtion tai alueen hahmot hankkivat uusia kykyjä pelin edetessä ja vaikuttavat toisiin hahmoihin ystävyyssuhteiden, järjestettyjen avioliittojen ja palvelusten avulla, sekä päinvastoin.
Latausruudut Crusader Kings III:een on tehnyt Craig Mullins, joka on aiemmin toiminut taiteilijana muun muassa Fallout-, Halo- ja Assassin’s Creed -pelisarjoissa.
Vastaanotto

Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 10/10. GameSpotin arvostelussa peli sai arvosanaksi 8/10.
Lisäosat

Peliin on julkaistu kaksi lisäosaa, Royal Court ja Tours and Tournaments.
Aiheesta muualla

Crusader Kings III MobyGamesissa (englanniksi)
Thomas Andrews (fyysikko)

| Andrews Thomas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. joulukuuta 1813 Belfast, Pohjois-Irlanti
Kuollut: 26. marraskuuta 1885
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Glasgow'n yliopisto
Tutkimusalue:  fysiikka, kemia
Thomas Andrews (19. joulukuuta 1813 Belfast, Irlanti – 26. marraskuuta 1885) oli irlantilainen fyysikko ja kemisti.
Opiskelu ja ura

Thomas Andrews oli Thomas John Andrewsin ja Elizabeth Stevensonin vanhin poika. Vuonna 1828 hän opiskeli kemiaa Glasgow'n yliopistossa ohjaajanaan Thomas Thomson ja jatkoi kemian opiskelua Pariisissa. Palattuaan Irlantiin hän meni Trinity College Dubliniin. Vuonna 1835 hän valmistui Edinburghin yliopistosta lääketieteen tohtoriksi.
Belfastissa Andrewsista tuli fyysikko ja hän toimi kemian professorina Belfast Academical Institutessa. Tulevien vuosien aikana hän julkaisi lääketieteellisiä artikkeleita ja opetti kemiaa. Hän toimi 1940-luvulla Queensin yliopiston ensimmäisenä kemian professorina.
Saavutukset

Andrews oli ensimmäinen, joka näytti, että otsoni on yksi hapen muoto. Hän yritti myös selittää otsonin tilavuutta, mutta epäonnistui.
Andrews keksi kriittisen pisteen ja sen merkityksen tutkiessaan hiilidioksidin kokoonpuristuvuutta. Hän havaitsi, ettei kriittisen lämpötilan yläpuolella kaasua ja nestettä voida erottaa toisistaan.
Angolanlepinkäinen

| Angolanlepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vangat Vangidae
Suku::  Harjalepinkäiset Prionops
Laji::  gabela
Kaksiosainen nimi
 Prionops gabela  Rand, 1957 
Katso myös
   Angolanlepinkäinen Wikispeciesissä   Angolanlepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Angolanlepinkäinen (Prionops gabela) on uhanalainen afrikkalainen varpuslintu, joka on Angolan kotoperäinen laji. Austin L. Rand kuvaili lajin holotyypin Gabelan alueelta Angolasta 1957.
Angolanlepinkäinen on päästään ja rinnastaan musta, selästään ja siivistään harmaa ja vatsastaan valkoinen. Silmiä ympäröi punainen ihoheltta. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät. Angolanlepinkäinen liikkuu usein muutaman linnun ryhminä ja sen ravintoa ovat hyönteiset. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1981

Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1981 järjestettiin 10.–15. helmikuuta Lahdessa, Suomessa.
Kisaisännyys myönnettiin Lahdelle Ruhpoldingissa tammikuussa 1979. Lahden tarjoama uutuus oli, että kaikki ammunnat suoritettiin pääkatsomon edessä.
Kilpailujärjestelyjä testattiin MM-esikisoissa 14.–16. maaliskuuta 1980, joissa sekä 10:n että 20 kilometrin kilpailut voitti Neuvostoliiton Vladimir Gavrikov.
Kisajärjestelyt

Kisojen suojelija: Tasavallan presidentti Urho Kekkonen
Kisojen avaaja: Eduskunnan puhemies Johannes Virolainen
Järjestelytoimikunnan puheenjohtaja: Tuomo Järvinen
Kisojen pääsihteeri: Urho Pohjola
Kilpailujen johtaja: Eero Puolakkainen
Tiedotuspäällikkö: Eero Kuusela
Kisabudjetti: 2 miljoonaa markkaa
Kisafanfaari: Säveltäjä professori Tauno Marttinen
Muistomitali: Suunnittelija kuvanveistäjä Pentti Papinaho
Kisapostimerkki: MM-kilpailujen erikoismerkki (arvo 1,10 markkaa), suunnittelija taiteilija Torsten Ekström
Miehet > 10 kilometriä

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Frank Ullrich | 33.08,57 / 0–1 |
| 2 |  | Erkki Antila | 33.10,16 / 0–0 |
| 3 |  | Yvon Mougel | 33.13,51 / 0–0 |
| 4 |  | Kjell Söbak | 33.14,36 / 0–1 |
| 5 |  | Matthias Jacob | 33.40,21 / 1–0 |
| 6 |  | Peter Angerer | 33.55,35 / 1–0 |
Miehet > 20 kilometriä

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Heikki Ikola | 1.13.07,29 / 0–0–0–0 |
| 2 |  | Frank Ullrich | 1.14.09,63 / 0–0–2–0 |
| 3 |  | Erkki Antila | 1.14.51,11 / 1–1–1–0 |
| 4 |  | Mathias Jung | 1.15.18,38 / 0–1–0–1 |
| 5 |  | Fritz Fischer | 1.15.41,90 / 1–1–0–0 |
| 6 |  | Anatoli Aljabjev | 1.15.58,88 / 0–1–1–0 |
Miehet > 4 × 7,5 kilometrin viesti

| Sija | Maa | Joukkue | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Mathias Jung, Matthias Jacob, Frank Ullrich, Eberhard Rösch | 1.42.37,86 / 0–0–0–0 |
| 2 |  | Franz Bernreiter, Andreas Schweiger, Peter Angerer, Fritz Fischer | 1.44.50,00 / 0–0–0–0 |
| 3 |  | Vladimir Alikin, Vladimir Barnashov, Vladimir Gavrikov, Anatoli Aljabjev | 1.46.17,99 / 1–0–0–0 |
| 4 |  | Eirik Kvalfoss, Odd Lirhus, Kjell Söbak, Sigleif Johansen | 1.46.37,52 / 0–2–0–1 |
| 5 |  | Alfred Joki, Sven Fahlen, Hans Åhman, Ronnie Adolfsson | 1.47.51,94 / 0–0–0–0 |
| 6 |  | Keijo Kuntola, Tapio Piipponen, Erkki Antila, Heikki Ikola | 1.47.57,41 / 0–1–2–0 |
Nuoret > 10 kilometriä

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Ralf Göthel | 34.42,60 / 0–0 |
| 2 |  | Halvard Strand | 35.48,77 / 0–1 |
| 3 |  | Harri Eloranta | 36.12,12 / 0–2 |
Nuoret > 15 kilometriä

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Harri Eloranta | 56.45,25 / 1–0–1 |
| 2 |  | Frank-Peter Roetsch | 57.20,85 / 2–0–0 |
| 3 |  | Ralf Göthel | 57.33,86 / 1–1–0 |
Nuoret > Viesti

| Sija | Maa | Joukkue | Aika/ohilaukaukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Steffen Lindau, Frank-Peter Roetsch, Ralf Göthel | 1.21.27,57 / 0–0–0 |
| 2 |  | Milan Capek, Vladimir Pospichal, Jan Matous | 1.22.26,79 / 0–1–0 |
| 3 |  | Vladimir Tretjakov, Andrei Zemkov, Viktor Buligin | 1.25.10,09 / 2–1–1 |
Mitalitaulukko > Miehet

| Sija | Maa |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Itä-Saksa | 2 | 1 | 0 |
| 2. |  Suomi | 1 | 1 | 1 |
| 3. |  Länsi-Saksa | 0 | 1 | 0 |
| 4. |  Neuvostoliitto | 0 | 0 | 1 |
| 4. |  Ranska | 0 | 0 | 1 |
Mitalitaulukko > Nuoret

| Sija | Maa |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Itä-Saksa | 2 | 1 | 1 |
| 2. |  Suomi | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 0 |
| 3. |  Norja | 0 | 1 | 0 |
| 5. |  Neuvostoliitto | 0 | 0 | 1 |
Ari Anjala

Ari Martin Anjala (s. 31. toukokuuta 1958 Tampere) on entinen suomalainen suunnistaja.
Anjala on ollut mukana Suomen viestijoukkueessa useissa arvokilpailuissa. Hän oli voittamassa viestihopeaa MM-kisoissa 1979 ja MM-pronssia vuosina 1981 ja 1991. Henkilökohtaisella tasolla hänen paras sijoituksensa MM-kisoissa on yhdestoista sija normaalimatkalla vuonna 1981. Henkilökohtaisia Suomen mestaruuksia Anjalalla on normaalimatkalla kaksi (1981 ja 1989) ja pitkällä matkalla kolme (1989–1991). Yösuunnistuksessa hän voitti mestaruuden 1979 ja 1985 sekä viestissä 1977 ja 1983. Hän oli myös mukana voittamassa Jukolan viestiä 1977.
Anjalan entinen vaimo Outi Borgenström on myös menestynyt suunnistaja. Heidän poikansa Topi Anjala on suunnistuksen SM-mitalisti ja MM-kisaedustaja.
Harry Andrews

Harry Andrews vuonna 1970.
Harry Andrews (10. marraskuuta 1911 Tonbridge, Kent – 6. maaliskuuta 1989 Salehurst) oli englantilainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä.
Yli 50-vuotisen työuransa aikana Andrewsilla oli useita kymmeniä filmirooleja. Hänet tunnetaan muun muassa vuoden 1965 sotaelokuvasta Kukkula, jossa hän näytteli yhdessä Sean Conneryn kanssa. National Board of Review of Motion Pictures myönsi hänelle tästä roolityöstä parhaan miessivuosan palkinnon.
Teatterissa Andrews esiintyi esimerkiksi Shakespeare-näytelmissä Antonius ja Kleopatra, Hamlet, Henrik IV, Julius Caesar, Kuningas Lear ja Othello. Hän astui West Endin ja Broadwayn näyttämöille ensi kerran 1930-luvun jälkipuoliskolla.
Andrews oli mukana myös monissa televisiotuotannoissa. Yhdysvaltalaisessa Dynastia-sarjassa hän esitti Tom Carringtonia, John Forsythen roolihahmon isää.
Elokuvia

| --- | --- |
 Kuningas Arthurin ritarit (The Black Knight, 1954)  Aleksanteri Suuri (Alexander the Great, 1956)  Moby Dick – valkoinen valas (Moby Dick, 1956)  Troijan Helena (Helen of Troy, 1956)  Paluu helvetistä (Ice Cold in Alex, 1958)  Hiven huijausta (A Touch of Larceny, 1959)  Paholaisen oppipoika (The Devil’s Disciple, 1959)  Salomon ja Saban kuningatar (Solomon and Sheba, 1959)  Vihollisen armoilla (A Circle of Deception, 1960)  Barabbas (1961)  Meidän vihollisten kesken (I due nemici, 1961)  Sodan varjossa (Reach for Glory, 1961)  Poliisitarkastaja (The Inspector, 1962)  55 päivää Pekingissä (55 Days at Peking, 1963)  9 tuntia ikuisuuteen (Nine Hours to Rama, 1963)  Ainoastaan parasta (Nothing But the Best, 1964)  Laivue 633 iskee (633 Squadron, 1964)  Kalaharin veriset hiekat (Sands of the Kalahari, 1965)  Kukkula (The Hill, 1965)  Tuska ja hurmio (The Agony and the Ecstasy, 1965)  Modesty Blaise – pistävä perhonen (Modesty Blaise, 1966)  Mikä hänen nimensä nyt olikaan? (I’ll Never Forget What’s ’Isname, 1967)  Minä ne vein (The Jokers, 1967)  Puhelu vainajalle (The Deadly Affair, 1967)  Taipumattomat (The Long Duel, 1967)  Ikimuistoinen yö (The Night They Raided Minsky’s, 1968)  Lokki (The Sea Gull, 1968)  Ne 600 urhoollista (The Charge of the Light Brigade, 1968) :  Vakoilija jota kukaan ei halunnut (A Dandy in Aspic, 1968)  Etelän tähti (The Southern Star, 1969)  Likaista peliä (Play Dirty, 1969)  Taistelu Englannista (The Battle of Britain, 1969)  Entertaining Mr. Sloane (1970)  Humiseva harju (Wuthering Heights, 1970)  Likainen partio (Too Late the Hero, 1970)  Kauhujen yö (The Nightcomers, 1971)  Nikolai ja Aleksandra (Nicholas and Alexandra, 1971)  The Ruling Class (1972)  Salainen seksuaalielämäni (I Want What I Want, 1972)  Kauhujen teatteri (Theatre of Blood, 1973)  Tapa tai kuole (The Mackintosh Man, 1973)  Tappajan testamentti (The Internecine Project, 1974)  Kotkanpesä (Sky Riders, 1976)  Lintu sininen (The Blue Bird, 1976)  The Passover Plot (1976)  Hevonen (Equus, 1977)  Prinssi ja kerjäläispoika (The Prince and the Pauper, 1977)  Kuolema Niilillä (Death on the Nile, 1978)  Medusan kosketus (The Medusa Touch, 1978)  Ruohometsän kansa (Watership Down, 1978) – äänirooli  Syvä uni (The Big Sleep, 1978)  Teräsmies (Superman, 1978)  S.O.S. Titanic (1979)  Hawk the Slayer (1980)  Murha ilman syyllisyyttä (Mesmerized, 1986)
Aiheesta muualla

Harry Andrews Elonetissä.
Harry Andrews Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Tatjana Anisimova

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Montréal 1976 | 100 metrin aidat |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 | 100 metrin aidat |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Katowice 1975 | 60 metrin aidat |  |
|  Pronssia | Grenoble 1981 | 50 metrin aidat |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Sofia 1977 | 100 metrin aidat |  |
Tatjana Mihailovna Anisimova (ven. Татьяна Михайловна Аниснмова, o.s. Polubojarova, s. 19. lokakuuta 1949 Groznyi) on entinen neuvostoliittolainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Anisimova, silloiselta nimeltään Polubojarova, sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1971 kahdeksanneksi 100 metrin aitajuoksussa ajalla 13,7 s. Avioitumisensa jälkeen hän sijoittui Rooman EM-kilpailuissa 1974 kuudenneksi ajalla 13,16 s. Montréalin 1976 olympialaisissa hän saavutti hopeaa ajalla 12,78 s häviten itäsaksalaiselle Johanna Schallerille 0,01 sekunnin erolla. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän saavutti hopeaa ajalla 12,67 s. Moskovan 1980 olympialaisissa hän selviytyi alkueristä jatkoon mutta ei juossut välierissä. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 13,06 s.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Anisimova saavutti pronssia 60 metrin aitajuoksussa Katowicessa 1975 ajalla 8,21 s ja 50 metrin aitajuoksussa Grenoblessa 1981 ajalla 6,81 s.
Luettelo Suomen diplomaattisista edustajista kansainvälisissä järjestöissä

Tämä on luettelo Suomen diplomaattisista edustajista kansainvälisissä järjestöissä. Luettelossa ovat mukana kaikki historialliset edustajat järjestöittäin.
Järjestöt > Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (Etyj) (Wien)

| Edustustopäällikkö | Vuodet |
| --- | --- |
Markku Reimaa: 1986–1989
Pertti Torstila: 1989–1992
René Nyberg: 1992–1995
Pekka Ojanen: 1995–1998
Pekka Kujasalo: 1998–2002
Aleksi Härkönen: 2002–2007
Antti Turunen: 2007–2010
Timo Kantola: 2010–2013
Katja Pehrman: 2013–2017
Katja Pehrman: 2013–2017
Päivi Laivola de Rosière: 2017–2021
Vesa Häkkinen: 2021–
Järjestöt > Yhdistyneet kansakunnat (YK) (päämaja)

| suurlähettiläs | vuodet |
| --- | --- |
G. A. Gripenberg: 1956–1958
Ralph Enckell: 1959–1965
Max Jakobson: 1965–1972
Aarno Karhilo: 1972–1977
Ilkka Pastinen: 1977–1983
Keijo Korhonen: 1983–1988
Klaus Törnudd: 1988–1991
Wilhelm Breitenstein: 1991–1998
Marjatta Rasi: 1998–2005
Kirsti Lintonen: 2005–2009
Jarmo Viinanen: 2009–2014
Kai Sauer: 2014–2019
Jukka Salovaara: 2019–2022
Elina Kalkku: 2022–
Järjestöt > Suomen pysyvä edustusto Genevessä

| suurlähettiläs | vuodet |
| --- | --- |
Rafael Erich: 1926–1927
Rudolf Holsti: 1927–1940
Viljo Ahokas: 1949–1952
Leo Tuominen: 1950–1952
Olli Vallila: 1952–1954
Paavo Pulkkinen: 1954–1955
Torsten Tikanvaara: 1955–1959
Kaarlo Mäkelä: 1959–1961
Olli Kaila: 1961–1962
Reino Honkaranta: 1962v1965
Pentti Talvitie: 1965–1970
Klaus Sahlgren: 1970–1975
Paavo Kaarlehto: 1975–1981
Paavo Rantanen: 1981–1986
Olli Mennander: 1986–1990
Antti Hynninen: 1990–1995
Björn Ekblom: 1995–1998
Pekka Huhtaniemi: 1998–2003
Markku Reimaa: 1997–2005
Vesa Himanen: 2003–2008
Hannu Himanen: 2008–2012
Päivi Kairamo: 2012–2016
Terhi Hakala: 2016–2020
Kirsti Kauppi: 2020–2023
Heidi Schroderus-Fox: 2023–
Järjestöt > Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD)

Pariisissa
| Edustustopäällikkö | Vuodet |
| --- | --- |
Richard Seppälä: 1968–1969
Ralph Enckell: 1969–1976
Paul Gustafsson: 1976–1977
Pekka Malinen: 1978–1983
Wilhelm Breitenstein: 1983–1991
Pasi Rutanen: 1991–1997
Ilkka Ristimäki: 1997–2000
Jorma Julin: 2000–2005
Pertti Majanen: 2005–2009
Antti Kuosmanen: 2009–2013
Okko-Pekka Salmimies: 2013–2019
Tuomas Tapio : 2019–2022
Pasi-Heikki Vaaranmaa: 20.2.2023–
Järjestöt > Kemiallisten aseiden kieltojärjestö (OPCW)

Haagissa
| Edustaja | Vuodet |
| --- | --- |
Erkki Mäentakanen: 1997–1999
Pertti Harvola: 1998–2001
Pekka Säilä: 2001–2005
Mikko Jokela: 2005–2009
Klaus Korhonen: 2009–2013
Liisa Talonpoika: 2013–
Ilkka-Pekka Similä: 1.9.2022–
Aniva

| Aniva Ани́ва |
| --- | --- |

Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Sahalinin alue
Perustettu:  1866
Kaupungiksi:  1946
Väkiluku (2008):  8 200
Aikavyöhyke:  UTC+11 (MSK+8)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aniva (ven. Ани́ва) on kaupunki Sahalinin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Sahalinin eteläosassa 37 kilometriä Južno-Sahalinskista etelään. Kaupunki on Anivan piirin keskus. Asukkaita on 8 200 henkeä (vuonna 2008).
Vuonna 1866 paikalla perustettiin Ljutogan kylä. Vuosina 1905–1945 se kuului Japanille nimellä Rudaka. Anivan kaupunki perustettiin vuonna 1946. Sen talous perustuu kalastukseen.
Sahalinin alue
Valkoinenajokoira

| Valkoinenajokoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  1400-luku
Alkuperäinen käyttö:  hirven metsästys
Muita nimityksiä:  chien blanc du roi, King's White Hound
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  valkoinen
Valkoinenajokoira (chien blanc du roi) on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Valkoinenajokoira oli nimensä mukaisesti valkoinen, kookas ajokoira.
Alkuperä

Rodun historia alkaa vuodesta 1470, jolloin köyhä poitoulainen tilanomistaja lahjoitti Ludvig XI:lle valkoisen Souillard-nimisen hubertuksenajokoiran. Siitä pidettiin niin paljon, että sitä päätettiin käyttää jalostukseen. Se periytti vahvasti valkoista väriä, ja vähitellen uudet pennut korvasivat kuninkaallisen ajueen aiemmat, muunväriset yksilöt. Vuonna 1500 Ludvig XII:n aikaan valkoisia koiria risteytettiin Greffier-nimisen italianseisojan kanssa, ja vuonna 1520 Frans I:n aikaan populaatioon risteytettiin puolestaan Miraud-nimistä isobretagnenajokoiraa. Vuonna 1560 Maria Stuart lähetti Ranskan silloiselle kuninkaalle Frans II:lle valkoisen Barraud-nimisen ajokoiran, jota käytettiin niin ikään rodun eteenpäin jalostamiseen. Aurinkokuningas Ludvig XIV:lla oli 100 valkoista ajokoiraa, mutta vanhetessaan hän ei enää pärjännyt niin nopeiden eläinten kanssa, minkä vuoksi hän risteytti niihin normandianajokoiraa.
Valkoinenajokoira oli varsin pitkään Ranskan kuninkaiden suosiossa, ja sitä käytettiin hirven metsästykseen. 1700-luvulla siihen tuli kuitenkin muutos: Ludvig XV vaihtoi pitkään vaalitun valkoisen rodun englanninkettukoira-risteytyksiin, ja pian sen jälkeen rotu kuoli sukupuuttoon.
Alkuperä > Vaikutus nykyisiin rotuihin

Valkoinenajokoira on vaikuttanut monien ranskalaisten rotujen jalostukseen, kuten vendéeniläisrodut (grand griffon vendéen, briquet griffon vendéen, grand basset griffon vendéen, petit basset griffon vendéen), billy ja porcelaine.
Anjalan vaakuna

Anjalan vaakuna (1952–1974)
Anjalan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan historiasta. Vaakunassa valakädet viittaavat Anjalan liittoon, jossa joukko Ruotsin armeijan upseereita kapinoi Kustaa III:ta vastaan laadittuaan Anjalan liittokirjan Anjalan kartanossa vuonna 1788.
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 29. lokakuuta 1952. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kolme tyvestä nousevaa hopeista valakättä”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi Anjalan ja Sippolan yhdistyttyä Anjalankosken kauppalaksi 1975.