stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Imatran raja-asema

| Imatran kansainvälinen rajanylityspaikka |
| --- | --- |
Sijainti:  61.1261°N, 28.8372°E  Imatran raja-as.
Sijainti Suomessa:  Pietarintie 1, 55610 Imatra
Venäjän vastaraja-asema:  Enso (Viipurin piiri)
Suomen tulli:  Suomen tulli
Suomen rajavartiosto:  Kaakkois-Suomen rajavartiosto
Venäjän rajavartiosto:  MAPP Svetogorsk, FSB:n Leningradin alueen rajahallinto
Venäjän tulli:  Tullipiste MAPP Svetogorsk,  Viipurin tulli, Luoteinen tullihallinto
Raja-aseman taso:  kansainvälinen rajanylityspaikka (24h)
Tiehallinnon kamerat:  Tiehallinto
Tiekyltti ennen Imatran raja-asemaa.
Imatran raja-asema eli Imatra–Svetogorsk on Imatralla, Suomen kaakkoisrajalla sijaitseva vilkas kansainvälinen rajanylityspaikka. Asema on avoinna vuorokauden ympäri. Matkustajamääriltään Imatran raja-asema oli vuonna 2012 Suomen itärajan 3. vilkkain ylityspaikka Vaalimaan ja  Nuijamaan raja-asemien jälkeen.
Liikenne Imatran rajanylityspaikalla käynnistyi Enson (ven. Светогорск, Svetogorsk) sellu- ja paperikombinaatin rakennustöiden liikennetarpeen johdosta 17. maaliskuuta 1972. Raja-asemaa on uudistettu vaiheittain liikennemäärien kasvamisen mukaan. Vuoteen 1990 saakka rajaliikenne oli käytännössä erityiskulkulupien nojalla tehtävää työmaaliikennettä. Vuodesta 2007 lähtien Imatran rajanylityspaikka on ollut avoinna ympäri vuorokauden. Raja-asemalla tehtiin vuonna 2012 yhteensä 2 225 563 matkustajien rajatarkistusta. Määrä on yli kaksinkertaistunut vuodesta 2009.
Rajanylityspaikan vastapuoli Venäjällä sijaitsee Ensossa (Svetogorsk), joka on kaupunki Leningradin alueen Viipurin piirin pohjoisosissa. Maantieliikennettä palveleva rajanylityspaikka kulkee nimellä MAPP Svetogorsk. Lyhenne MAPP tulee venäjän kielen kansainvälistä ajoneuvojen tarkastuspistettä tarkoittavista sanoista (ven. Международный автомобильный пункт пропуска, МАПП, Meždunarodnyi avtomobilnyi punkt propuska, MAPP). Rautatien tavaraliikennettä palvelee Enson toinen toimipiste.
Imatran kautta saapuu henkilö- ja tavaraliikennettä Itä- ja Etelä-Suomeen esimerkiksi Leningradin alueelta, Karjalan tasavallasta ja kauempaakin Venäjältä.
Imatran rajanylityspaikka suljettiin 24.11.2023 klo 00.00 alkaen valtioneuvoston päätöksellä. Kansainvälisen suojelun hakeminen keskitettiin Raja-Joosepin rajanylityspaikalle. Päätös on voimassa 23.12.2023 asti. Rajanylityspaikkojen alueille ja niiden sivustoille oli rakennettu esteaitaa. Rajojen valvontaa tehostettiin Kaakkois-Suomen rajavartioston valvomalla rajaosuudella jalka- ja ajoneuvopartioinnilla, teknisellä valvonnalla, sekä miehitetyllä ja miehittämättömällä lentotoiminnalla.
Aiheesta muualla

Toimintaohje Imatran rajanylityspaikalla (Arkistoitu – Internet Archive) (rajaliikenne.fi)
Jonotustilanne Suomen kaakkoisrajalla (Arkistoitu – Internet Archive) (rajaliikenne.fi)
Suomen raja-asemat
| --- | --- |
Maaraja-asemat:  Haapovaara | Imatran Pelkola | Inari | Karesuvanto | Karikangas | Karigasniemi | Karttimo | Kilpisjärvi | Kivilompolo | Kivipuro | Kokkojärvi | Kolmikanta (Imatra) | Kurvinen | Kuusamo | Leminaho | Muonio | Niirala (Tohmajärvi) | Nuijamaa-Brusnitšnoje (Lappeenranta) | Nuorgam | Näätämö | Onkamo | Parikkala | Pello | Puitsi | Rajakangas | Raja-Jooseppi-Lotta (Sodankylä) | Ruhovaara | Salla | Santio (Virolahti) | Tornio-Haaparanta | Uukuniemi | Vaalimaa-Torfjanovka (Virolahti) | Vainikkala-Lužaika (Lappeenranta) | Valkeavaara | Vartius-Lyttä (Kuhmo) | Virtaniemi
Lentoasemat:  Enontekiö | Helsinki-Vantaa | Ivalo | Joensuu | Jyväskylä | Kajaani | Kemi-Tornio | Kittilä | Kokkola-Pietarsaari | Kuopio | Kuusamo | Lappeenranta | Maarianhamina | Mikkeli | Oulu | Pori | Rovaniemi | Savonlinna | Tampere-Pirkkala | Turku | Vaasa
Satamat:  Eckerö | Färjsundet | Hamina | Hanko | Haukipudas | Helsinki | Inkoo | Kalajoki | Kaskinen | Kemi | Kemiö | Kirkkonummi | Kokkola | Kotka | Kristiinankaupunki | Lappeenranta | Loviisa | Långnäs | Maarianhamina | Merikarvia | Naantali | Nuijamaa | Olkiluoto | Oulu | Parainen | Pernaja | Pietarsaari | Pohja | Pori | Porvoo | Raahe | Rauma | Salo | Sipoo | Taalintehdas | Tammisaari | Tornio | Turku | Uusikaupunki
Rautatieasemat:  Helsingin rautatieasema | Kouvolan rautatieasema | Vainikkalan rautatieasema
Issa Konare

| Issa Konare |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Issa Konare
Syntynyt: 25. tammikuuta 1980 (ikä 44)
Kansalaisuus:   Senegal
Koripalloilija
Pituus:  203 cm
Paino:  104 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2002–2006:   High Point University
Seurajoukkueet
2006–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011:   Vermont Frost Heaves   Aix Maurienne  Jämtland Basket  Kouvot
Maajoukkueet
2003–2007:   Senegal
Issa Konare (s. 25. tammikuuta 1980) on senegalilainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2009–2010 Korisliigassa pelaavia Kouvoja. Konare on pelannut Senegalin maajoukkueessa vuosina 2003–2007.
Pelaajaura

Jalkapalloa harrastanut Konare vaihtoi lajikseen koripallon 17-vuotiaana. Hän siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa pelasi High Point Universityn joukkueessa. Tämän jälkeen hän pelasi kausien 2006–2009 aikana ABA-ammattilaisliigassa sekä Ranskan kakkossarjassa.
Konare siirtyi kaudeksi 2009–2010 Ruotsin pääsarjaa pelaavaan Jämtland Basketin joukkueeseen, jossa pelasi 33 ottelua 15,3 pisteen ja 10,3 levypallon keskiarvoilla. Huonosti kaudella menestyneen joukkueen menettäessä mahdollisuudet pudotuspeleihin, se oli valmis luopumaan senegalilaispelaajastaan. Niinpä Konare siirtyi helmikuun 2010 lopulla Korisliigan kärjessä olleeseen Kouvoihin tuuraamaan loukkaantunutta amerikkalaissentteriä Ross Neltneriä. Kouvot solmi Konaren kanssa runkosarjan loppuun asti kestävän sopimuksen.
Isarsjön

| Isarsjön |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjanmaan maakunta
Kunnat:  Vaasa
Koordinaatit:  63°01′57″N, 21°22′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Eteläinen merenkurkku
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  4,3 m 
Rantaviiva:  0,68 km 
Pinta-ala:  0,02 km² 
 fiIsarsjön 
Isarsjön on Eteläiseen merenkukkuun kuuluva pieni järvi Vaasan kaupungissa, Pohjanmaan maakunnassa. Vesistö kuuluu Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen ympäristövastuualueeseen.
Gary Thorne

| Gary Thorne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1948 (ikä 76)  Bangor, Maine, Yhdysvallat
Ammatti:  urheiluselostaja
Gary Thorne (s. 9. kesäkuuta 1948 Bangor, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen urheiluselostaja, joka selostaa National Hockey Leaguen, Major League Baseballin, Yliopistojalkapallon ja Frozen Four Hockey Tournamentin otteluita.[lähde? ] Hän on toiminut selostajana myös useissa NHL-pelisarjan peleissä yhdessä Bill Clementin kanssa.
Luhtiala

Luhtialan sijainti Hämeenlinnassa.
Luhtiala on Hämeenlinnan 31. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin pohjoislaidalla Aulangonjärven rannalla. Noin neljän kilometrin etäisyydellä keskustasta sijaitseva alue on länsiosassaan sijaitsevaa golfkenttää sekä vähäisiä peltoalueita lukuun ottamatta pääosin metsää. Kaupunginosa rajautuu Aulangon, Sairion, Ruununmyllyn ja Taka-Hätilän kaupunginosiin ja Hattulan kuntaan. Luhtialassa sijaitsee lomakylä Aulangon Heikkilä sekä osaksi Aulanko Golfin golfkenttä Eversti.
Luhun kieli

| Luhu> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Indonesia
Puhujia:  6 500
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  austronesialaiset kielet
Kieliryhmä:  malaijilais-polynesialaiset kielet keski- ja itä-malaijilais-polynesialaiset kielet keskimolukkilaiset kielet
ISO 639-3:  lcq
 Ohje 
Luhu on eräs austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 6 500 ihmistä (1983). Heistä suurin osa asuu Seramin, Boanon ja Kelangin saarilla, Indonesiassa.
Luhu on läheistä sukua asilululle sekä lähes hävinneelle pirulle.
Kieli kuuluu malaijilais-polynesialaisten kielten ryhmään. Sillä on muutamia murteita.
Albert Emon

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Albert Emon
Syntymäaika: 24. kesäkuuta 1953 (ikä 71)
Syntymäpaikka: Berre-l'Étang, Bouches-du-Rhône, Ranska
Pituus: 179 cm
Seura
Seura: –
Tehtävä: Apuvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1968–1977 1977–1978 1978–1981 1981–1983 1983–1986 1986–1988 |  Olympique Marseille  Stade de Reims  AS Monaco  Olympique Lyonnais  Sporting Toulon Var  AS Cannes | 133 (37) 6 (4) 78 (26) 60 (17) 103 (21) 63 (14) |
Maajoukkue
| 1975–1980 |  Ranskan maajoukkue | 8 (1) |
Valmennusura
1992–1996 1997 2001–2002 2004–2006 2006–2007 2009–2011 2013 2014:  OGC Nice  Sporting Toulon Var  Olympique de Marseille  Olympique de Marseille (apuv.)  Olympique de Marseille  AS Cannes  AC Ajaccio  Olympique de Marseille (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Albert Emon (s. 24. kesäkuuta 1953) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Tammikuusta 2014 lähtien hän on toiminut Olympique de Marseillen apuvalmentajana.
Ura > Pelaajana

Emon pelasi urallaan menestyksekkäästi Olympique de Marseillessa voittaen liigamestaruuden ja kaksi Coupe de Francen mestaruutta. Hän lopetti uransa AS Cannes'ssa 1988. Ranskan maajoukkueessa Emon esiintyi kahdeksassa maaottelussa vuosien 1975–1980 aikana.
Saavutukset pelaajana
Ranskan mestaruus: 1972
Coupe de Francen voitto: 1972, 1976, 1980
Ura > Valmentajana

Emon aloitti valmennusuransa valmentaen Sporting Toulon Varissa, OGC Nicessä ja AS Cannes'ssa. Olympique de Marseillen valmennusorganisaatioon Emon liittyi vuonna 2000. Hän on valmentanut Marseillen reservijoukkuetta, toiminut apulaisvalmentajana sekä lyhyitä aikoja päävalmentajana. Kauden 2005–2006 päätteeksi Emon nousi Marseillen päävalmentajaksi Jean Fernandezin jätettyä tehtävät.
Emonin johdolla Marseille sijoittui kaudella 2006–2007 liigassa toiseksi ja selvisi Mestarien liigaan. Kausi 2007–2008 alkoi kuitenkin heikosti ja Emon sai potkut 9 kierroksen jälkeen. Tuolloin Marseille oli liigassa 7 pisteellä vasta sijalla 16.
Kesällä 2009 Emonista tuli AS Cannes'n uusi päävalmentaja. Debyyttikausi toi seuralle Nationalissa vasta yhdeksännen sijan, mutta Emon sai jatkaa tehtävissään. Kun tulosta ei kaudella 2010/11 tullut edelleenkään toivotulla tavalla, sai hän tammikuussa 2011 potkut.
Joulukuun lopussa 2012 Emon teki valmennussopimuksen Ligue 1:ssä pelaavan AC Ajaccion kanssa. Hän aloittaa seuran päävalmentajana tammikuun alussa 2013. Emonin johdolla Ajaccio säilytti paikkansa liigassa. Kauden jälkeen hän ilmoitti jättävänsä tehtävät päävalmentajana.
Tammikuun alussa 2014 Emon palasi Olympique Marseilleen edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä päävalmentaja José Anigon tavoin kauden jälkeen.
Ura > Saavutukset valmentajana

Coupe de France
Hopeaa: 2007
Ranskan mestaruus
Hopeaa: 2007
Aiheesta muualla

lfp.fr (ranskaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jean-Noël Huck | OGC Nicen päävalmentaja 1992–1996 | Seuraaja: Daniel Sanchez |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Tomislav Ivić Jean Fernandez | Olympique de Marseillen päävalmentaja 2001–2002 2006–9/2007 | Seuraaja: Alain Perrin Eric Gerets |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Patrice Carteron | AS Cannes'n päävalmentaja 2009–1/2011 | Seuraaja: Victor Zvunka |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Alex Dupont | AC Ajaccion päävalmentaja 1–5/2013 | Seuraaja: Fabrizio Ravanelli |
Gary Stevens

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Michael Gary Stevens
Syntymäaika: 27. maaliskuuta 1963
Syntymäpaikka: Barrow-in-Furness, Englanti
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1982–1988 1988–1994 1994–1998 | Everton Rangers Tranmere Rovers | 207 (8) ? (?) ? (?) |
Maajoukkue
| 1985–1992 | Englanti | 46 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Michael Gary Stevens (s. 27. maaliskuuta 1963 Barrow-in-Furness, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Stevens tunnetaan parhaiten ajastaan Evertonissa, jossa hän pelasi 1980-luvulla 207 liigaottelua. Kovasta taklauspelistään tunnettu Stevens pelasi ensi kerran Howard Kendallin manageroimassa Evertonissa vuonna 1982 ja vakiinnutti paikkansa aloituskokoonpanossa nopeasti. Stevens oli myös tärkeä pelaaja Evertonissa, kun seura juhli kaudella 1984–1985 harvinaista "triplaa" voitettuaan liigamestaruuden lisäksi FA Cupin ja Cup-voittajien Cupin.
Stevens edusti urallaan myös Rangersia ja Tranmere Roversia.
Englannin maajoukkueessa Stevens pelasi 46 ottelua vuosina 1985–1992. Hän edusti maataan vuosien 1986 ja 1990 MM-kisoissa sekä vuoden 1988 EM-kisoissa.
Irina Zatulovskaja

| Irina Zatulovskaja> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1954 (ikä 69–70) Moskova
Ammatti:  taidemaalari
Irina Zatulovskaja kertoo videolla venäjäksi taiteestaan
Irina Vladimirovna Zatulovskaja (ven. Ирина Владимировна Затуловская; s. 1954 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hänet valittiin vuoden taiteilijaksi Suomessa 1997. Zatulovskajan teokset ovat osa Neuvostoliitossa 1970-luvulla sosialistisesta realismista erkaantunutta nykytaiteen suuntaa, joka ottaa vaikutteita sekä renessanssia edeltäneestä taiteesta, että länsimaisesta modernismista. Zatulovskaja on tehnyt maalaustensa lisäksi myös installaatioita, grafiikkaa, kuvituksia venäläisiin klassikkoteoksiin, ja lisäksi suunnitellut esimerkiksi käsinmaalatun astiaston. Useimmat teoksensa hän toteuttaa kierrätysmateriaaleista.
Hänen teoksiaan on esillä Moskovan Tretjakovin galleriassa, Venäläisen taiteen museossa, Puškinin taidemuseossa, Moskovan modernin taiteen museossa, Helsingin taidemuseossa, Kiasmassa, Suomen kansallismuseossa sekä Puolan kansallismuseossa.
Elämä

Zatulovskaja syntyi Moskovassa taiteilijaperheeseen ja alkoi kirjoittaa runoja jo viisivuotiaana. Hän sai oppitunteja Puškinin kansallisessa taideopistossa vuosina 1964-66 ja opiskeli Lasten taidekoulussa Moskovassa. Vuosina 1971-1976 Zatulovskaja opiskeli Moskovan kirjapainoinstituutissa, joka oli yksi aikansa liberaaleimmista taidekouluista, ja hän liittyi Moskovan taiteilijaliittoon vuonna 1979. Zatulovskajan äiti oli taiteilija Raisa Zatulovskaja, ja isoisä Sergei Mihailov oli Moskovan taidekoulun (MSHŠ) johtava opettaja, jonka oppilaisiin kuului muun muassa Ilja Kabakov.
Zatulovskajan ensimmäinen oma näyttely oli Lontoossa vuonna 1989. Vuonna 2004 hänelle myönnettiin venäläisen kirjallisuuden Master-palkinto.
Zatulovskaja Suomessa

Ensimmäisen kerran Irina Zatulovskaja matkusti opettajansa johdolla Suomeen 1960-luvulla ollessaan kymmenvuotias, ja ihastui Suomen luontoon sekä ihmisiin. Vuosia myöhemmin Kaj Forsblom kutsui taiteilijan osallistumaan yhteisnäyttelyyn, jota Zatulovskaja kuvailee Elina Kahlan haastattelussa: ”Sitä en unohda koskaan. Venäjän uutta taidetta ei lainkaan tunnettu. Meistä kirjoitettiin lehtiin joka päivä. Olimme kuin karhut, joita ihmiset kävivät ihmettelemässä. Suomalaiset adoptoivat minut.” Tämän jälkeen hänellä on ollut sekä yksityis- että ryhmänäyttelyitä Suomessa, hän on toiminut siellä taideopettajana useaan otteeseen, ja hänen teoksiaan on useissa suomalaisissa museoissa ja kokoelmissa.
Hän on saanut suomalaisesta taiteesta myös vaikutteita, ja mainitsee inspiroiviksi esimerkeikseen Outi Heiskasen, Leena Luostarisen sekä Ina Collianderin.
Zatulovskajan ensimmäinen Suomen-näyttely oli vuonna 1998. Vuosien 1997-1998 ajan hän rakensi Jorvasin kaupungissa sijaitsevan Pokrovan luostarin alueelle, vanhaan graniittilouhokseen rukoushuonetilateoksta nimeltä Luola. Teos oli taiteilijan kunnianosoitus Pyhälle Elisabet Feodorovnalle.
Vuonna 2010 hän loi yhdessä Elina Kahlan kanssa teoksen Tuli ja valo (Maahenki 2010), joka seuraa seitsemän pyhän naisen kohtaloa.
Vuonna 2013 hän osallistui Kalevalaseuran Taiteilijoiden Kalevala -projektiin teoksellaan Maailman luominen.
Iskulause

Iskulause, slogan tai slogaani on jonkin ajatuksen lyhyeen ja iskevään muotoon kiteyttävä lause. Iskulauseita käytetään esimerkiksi politiikassa ja mainonnassa (mainoslause).
Politiikassa käytettyjä tunnettuja iskulauseita ovat esimerkiksi "Vapaus, veljeys ja tasa-arvo", "Koti, uskonto ja isänmaa" ja "Rötösherrat kuriin!".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iskulause Wikimedia Commonsissa
Manu Teittinen

Manu (Mauno) Uolevi Teittinen (26. maaliskuuta 1931 Kotka – 5. maaliskuuta 2004 Vantaa) oli suomalainen jazzmuusikko ja kirjailija.
Teittinen toimi 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa rumpalina omaa nimeään kantaneissa kymenlaaksolaisissa jazzyhtyeissä sekä Pentti Aholan jazz-yhtyeessä. 1950-luvun lopulla hän oli rumpalina Olavi Virran yhtyeessä. Teittisen kantapaikkana 1950-luvulla oli kotkalainen ravintola Fennia.
Teittinen opiskeli sitten journalistiikkaa Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Tampereella ja hän valmistui sosionomiksi Työväen akatemiasta. Hän toimi 1970-luvulla Ruotsin Suomalaisseurojen keskusliiton kulttuurisihteerinä ja vuonna 1990 perustettiin Teittisen aloitteesta Suomen Jazz-arkisto (nimi vuodesta 2017 Musiikkiarkisto). Hän keräsi arkistoa varten materiaalia erityisesti Kymenlaakson jazzhistoriasta. Teittinen kirjoitti myös omaelämäkerrallisen romaanin Kartsa (Tammi 1975), jossa hän kuvasi nuoruusvuosiaan sota-ajan Kotkassa.
Teittinen toimi vapaaehtoisena nuorisotyöntekijänäkin ja avusti muun muassa nepalilaisia muusikoita.
Ampisilliini

| --- | --- |

Ampisilliini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
7-(2-amino-2-fenyyli-asetyyli)amino-3,3 -dimetyyli-6-okso-2-tia-5-atsabisyklo [3.2.0]heptaani-4-karboksyylihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 69-53-4
ATC-koodi: J01CA01
PubChem CID: 6249
DrugBank: APRD00320
Kemialliset tiedot
Kaava: C16H19N3O4S 
Moolimassa: 349,405 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 40 % (suun kautta)
Proteiinisitoutuminen: 15–25 %
Metabolia: 12–50 %
Puoliintumisaika: n. 1 tunti
Ekskreetio: 75–85 % (munuaisten kautta)
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  A (Au), B (USA)
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste (FI)  
Antotapa: suun kautta, suonensisäisesti
Ampisilliini on penisilliineihin kuuluva antibiootti. Kuten muidenkin penisilliinien, ampisilliinin rakenteen keskeinen osa on beetalaktaamirengas. Ampisilliini tuli markkinoille vuonna 1961.
Ampisilliini tehoaa lähinnä grampositiivisiin bakteereihin, kuten streptokokkiin ja pneumokokkiin. Siksi lääkettä käytetäänkin hoitamaan esimerkiksi korvatulehdusta, keuhkokuumetta ja pehmytkudostulehduksia. Ampisilliinilla on myös vaikutusta joihinkin gramnegatiivisiin bakteereihin. Ampisilliini inhiboi soluseinän synteesin kolmatta ja viimeistä vaihetta, minkä seurauksena solu hajoaa.
Penisilliineille allergiset henkilöt ovat allergisia myös ampisilliinille. Lääke voi aiheuttaa haittavaikutuksina maha-suolikanavan oireita, kuten ripulia. Ampisilliini vaikuttaa muiden lääkkeiden osalta muun muassa varfariinin ja allopurinolin pitoisuuksiin veressä, joten yhtä aikaa käytettäessä lääkkeiden yhteisvaikutuksia tulisi tarkkailla.
Aiheesta muualla

Terveysportti, metatesaurus: Ampisilliini
The Comparative Toxicogenomics Database (CTD): Ampicillin (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Ampicillin (englanniksi)
KEGG: Ampicillin (englanniksi)
ChemBlink: Ampicillin (englanniksi)
MGB

MGB tarkoittaa ainakin seuraavia:
Matterhorn Gotthard Bahn, MGB, sveitsiläinen rautatieyhtiö
MG MGB, brittiläinen urheiluautomalli
Neuvostoliiton valtion turvallisuusministeriö, MGB, vuosina 1946–1953 toiminut ministeriö, KGB:n edeltäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”MGB”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Irja Spira

Irja Spira-Hautala (4. marraskuuta 1900 Kokkola – 26. elokuuta 2001 Pori) oli suomalainen Pariisissa asunut toimittaja, kustantaja ja kääntäjä.
Henkilöhistoria

Spiran vanhemmat olivat liikemies Antti Hautala ja Hilda Sihlman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja teki useita opintomatkoja Eurooppaan. Spira toimi joidenkin suomalaisten lehtien Pariisin kirjeenvaihtajana ja edusti myös suomalaisia kustannusliikkeitä Ranskassa. Hän oli Editions Nord-Sudin pääosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1949 alkaen ja hän perusti lehtitoimiston Pariisiin 1949. Spira oli naimisissa 1920–1925 kapteeni Väinö Lieskan kanssa, liitto päättyi avioeroon.
Kirjallinen tuotanto > Teoksia

Terveisiä meriltä : seikkailumatkan kokemuksia. Karisto 1930
Pariisin taivaan alla : suomalaisen lehtinaisen "muistelluksia". WSOY 1989
Kirjallinen tuotanto > Käännöksiä

Toivo Pekkanen : A l'ombre de l'usine (Tehtaan varjossa). Traduit du finnois par Irja Spira. Préface d'Aurélien Sauvageot. Stock, Delamain & Boutelleau, Paris 1942, 1946
Artturi Leinonen : Selma (Yrjänän emännän synti) : roman traduit du finnois par Irja Spira. La Nouvelle édition, Paris 1943
Tuomi Elmgren-Heinonen : Petite Lotta (Pikku-Lotta) : roman pour les jeunes. La Nouvelle édition, Paris 1944
Ensio Rislakki : Journal d'un ermite en Laponie : traduit du finnois par Irja Spira. Société parisienne de librairie et d'éditions, Paris 1946
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Irja Spira on Wikiaineistossa  Luettelo Irja Spiran lehtiartikkeleista
Anitta Mattila

Anitta Mattila vuonna 2011.
Anitta Hannele Mattila (s. 18. tammikuuta 1994 Karvia[lähde? ]) on suomalainen iskelmälaulaja, joka esiintyy taiteilijanimellä Anitta.
Ura

Anitta Mattilan sisarukset Anniina, Anne ja Anneli ovat myöskin laulajia, ja he innoittivat hänet mukaansa esiintymään ja kiertämään Suomea jo hyvin nuoresta lähtien. Mattila aloitti musiikkiharrastuksensa 9-vuotiaana ja teki ensimmäisen keikkansa 12-vuotiaana, jonka jälkeen hän on keikkaillut satunnaisesti. Ensimmäinen levytys ”Hipi-Hepan joululahja” äänitettiin vuonna 2004. Seuraavaksi hän vieraili vuonna 2008 siskonsa Carpenters-teemalevyllä kappaleella ”Jambalaya”.
Yksityiselämä

Anitta Mattilalla on kolme lasta.
Diskografia > Singlet

Hulluna Rakastat (2011)
Lattianrako (2011)
Hullu Nuori Sydän (2012).
Albertina Julin

Albertina Julin (o.s. Karberg; 1765 Oulu – 1835 Turku) oli Suomen vanhimman apteekin, Turun kaupunginapteekin omistaja vuosina 1820–1826. Julinilla oli sukuyhteydet kahteen tunnettuun apteekkarisuvun Karbergien ja Julineihin. Julin oli elinaikanaan tunnettu sekä Oulun että Turun seurapiireissä.
Perhesuhteet

Albertina Julin syntyi vuonna 1765 Oulun kaupunginapteekkarin Jakob Karbergin (1730–1782) ja Elisabet Bongen (1725–1782) perheeseen. Albertina Karbergin molemmat vanhemmat menehtyivät vuonna 1782 ja pian sen jälkeen Albertina avioitui Oulun uuden kaupunginapteekkarin Johan Julinin kanssa. Albertina ja Johan Julinille syntyi viisi lasta: Johan Jakob, Erik, Albertina, Johanna Gustava ja Wilhelmina, minkä lisäksi yksi tytär kuoli jo varhain. Perhe asui 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun Oulussa, missä heillä oli keskeinen rooli kaupungin seurapiireissä. Vuonna 1813 Johan Julin osti Turun kaupunginapteekin ja Albertina muutti miehensä kanssa Turkuun.
Muita sukulaisia

Albertina Julin on marsalkka Mannerheimin isoisoäiti.
Elämä Oulussa ja Turussa

Oulussa Julinien perhe oli vireän tiede- ja kulttuurielämän keskipiste. Puhuttiin jopa Oulun ”juliaanisesta” loistokaudesta. Turussa Albertina Julin omisti Turun kaupunginapteekin miehensä kuoltua vuonna 1820 vuoteen 1826. Apteekki tunnettiin tuona aikana "Julinin lesken apteekkina".
Kaunokirjallisuudessa

Vuonna 2016  Finlandia-palkitussa Jukka Viikilän romaanissa Akvarelleja Engelin kaupungista arkkitehti Carl Ludvig Engel tilaa puutarhakasvien siemeniä Turusta Albertina Julinin apteekista.
Al Qadsia

Al Qadsia Sports Club (arab. نادي القادسية الرياضي‎‎) on kuwaitilainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1960. Sen kotistadion on Mohammed Al-Hamad Stadion, joka sijaitsee Al Kuwaitissa. Se on voittanut Kuwaitin valioliigan 13 kertaa.
Saavutukset > Kotimaan saavutukset

Kuwaitin valioliiga (12): 1969, 1971, 1973, 1975, 1976, 1978, 1992, 1999, 2003, 2004, 2005, 2009, 2010
Kuwaitin Emir Cup (12): 1965, 1967, 1968, 1972, 1974, 1975, 1979, 1989, 1994, 2003, 2004, 2007
Kuwaitin Crown Prince Cup (5): 1998, 2002, 2004, 2005, 2006
Al Kurafi Cup (2): 2003, 2005
Kuwait Federation Cup (2): 2008, 2009
Saavutukset > Kansainväliset saavutukset

Gulf Club Champions Cup (2): 2000, 2005
AFC Cup (1): 2014