stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alma Media

| Alma Media Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: ALMA
Markkina-arvo:  774,4 milj. € (31.12.2022)
Perustettu:  1998
Toimitusjohtaja:  Kai Telanne
Puheenjohtaja:  Catharina Stackelberg-Hammarén
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  media
Tuotteet:  sanomalehdet, verkkopalvelut, informaatiopalvelut
Liikevaihto:   309 miljoonaa euroa (2022)
Liikevoitto:   73,4 miljoonaa euroa (2022)
Tilikauden tulos:   72 miljoonaa euroa (2022)
Henkilöstö:   1679 (Fte, keskim. 2022)
Tytäryhtiöt:  Alma Talent Oy
Kotisivu:  www.almamedia.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alma Media Oyj, lyh. Alma on digitaalisiin palveluihin ja julkaisutoimintaan keskittyvä suomalainen mediakonserni. Alma Median lehdet tarjoavat uutisten lisäksi tietoa elämäntyylin, työuran sekä liiketoiminnan kehittämiseen. Yhtiön liiketoiminta on laajentunut Suomesta muihin Pohjoismaihin, Baltiaan ja Keski-Eurooppaan. Alma Median tunnetuimmat julkaisut kotimaassa ovat Iltalehti, Kauppalehti ja Talouselämä sekä asuntokaupan verkkopalvelu Etuovi.com.
Alma Median liikevaihto vuonna 2019 oli noin 250,2 miljoonaa euroa ja konsernin palveluksessa työskenteli noin 1 800 henkilöä, joista noin kolmannes Suomen ulkopuolella yhdeksässä eri Euroopan maassa. Alma Median osake on listattuna Helsingin pörssissä. Suurin omistaja yhtiössä on Otava, jolle Ilkka-Yhtymä myi osan omistuksestaan marraskuussa 2018. Otavan omistusosuus Almasta nousi noin 29 prosenttiin. Ilkka on edelleen suuri omistaja, omistusosuus 11 prosenttia. Kauppahinta oli noin 100 miljoonaa euroa. Kaupalla ei ainakaan toistaiseksi ole vaikutusta yrityksen toimintaan.
Konsernin aikakauslehdistä joutui vuonna 2024 lakkautusuhan alle Kauppalehden Optio ja Fakta ja Mediuutiset.
Historia

Alma Median edeltäjäyhtiöiden juuret ulottuvat 1800-luvun puoliväliin, kun Suomalaisen Kirjallisuuden Seura käynnisti Uusi Suomi -lehden painamisen vuonna 1849. Vuosisadan vaihteen molemmin puolin perustettiin nykyisen Alman suurimpia sanomalehtiä, kuten Satakunnan Kansa (1873), Aamulehti (1881), Kauppalehti (1898), Pohjolan Sanomat (1915), Kainuun Sanomat (1917) ja Lapin Kansa (1928). Iltalehti ilmestyi ensi kerran vuonna 1980 Uuden Suomen kolmanneksi painokseksi.
Vuonna 1988 Tampereen Kirjapaino Oy ja Uusi Suomi yhdistettiin. Yhtiö nimettiin myöhemmin Aamulehti-yhtymä Oy:ksi. Aamulehti-yhtymä julkaisi ensimmäisinä vuosina Aamulehteä, Iltalehteä ja Kauppalehteä. Myöhemmin siihen yhdistyivät Lapin Kansa (1995), Satakunnan Kansa (1996), Pohjolan Sanomat (1998) ja Kainuun Sanomat (1999).
Yhtiö laajensi toimintaansa sanomalehdistä verkkolehtiin, televisioon ja radioon. Vuonna 1996 Aamulehti-yhtymä aloitti sanomalehtien julkaisemisen päivittäin suljetussa verkossa. Teknillisen korkeakoulun verkossa on julkaistu OtaOnline, joka on Suomen ensimmäinen verkkolehti ja joka sisältää Aamulehden, Kauppalehden ja Iltalehden aineistoa.
Historia > Alma Median perustaminen

Alma Media Oyj aloitti liiketoimintansa vuonna 1998. Nimi Alma johdettiin kirjaimista Al = Aamulehti ja ma = mainos, joka viittaa mainosrahoitteiseen MTV:hen, sekä saatiin käsitteestä lat.   alma (mater) eli ravitseva (äiti). Nimellä tahdotaan viestiä, että yhtiö on kulttuurin ja sivistyksen kehto.
Vuonna 2005 toteutettiin rakennejärjestely, jossa Alma luopui televisio- ja radiotoiminnasta ja keskittyi sanomalehtien kustantamiseen, taloustiedon tuottamiseen sekä internetissä toimiviin markkinapaikkoihin.
Kainuun Sanomat, kaupunkilehti Koti-Kajaani ja tilattavat paikallislehdet Ylä-Kainuu, Kuhmolainen ja Sotkamo-lehti siirtyivät vuonna 2015 Suomalainen Lehtipaino Oy:n tytäryhtiön omistukseen. Lehtien yhteenlaskettu liikevaihto vuonna 2014 oli noin 11,5 miljoonaa euroa. Lapissa Pohjolan Sanomien paperilehti lakkasi itsenäisenä lehtenä ja se yhdistyi Lapin Kansaan, josta ilmestyi Meri-Lapissa painos Pohjolan Sanomien nimellä osin eri sisällöllä. Lehtien toimitukset, mediamyynti ja tuotanto yhdistettiin.
Syyskuussa 2015 Alma Media ja Talentum päätettiin yhdistää. Alma omisti Talentumista jo ennestään lähes kolmasosan. Osakkeenomistajille tarjottiin osakkeista kurssinoteerausta korkeampaa hintaa. Kaupan myötä Alma Medialle siirtyivät Talentumin julkaisut, muun muassa Talouselämä-, Arvopaperi- ja Tekniikka & Talous -lehdet sekä ammattikirjallisuus. Talentumin toimintoja jatkaa nyt Alma Talent -niminen Alma Median yksikkö, joka julkaisee entisten Talentumin lehtien lisäksi nyt myös Kauppalehteä.
Helmikuussa 2020 Sanoma osti Alma Medialta 115 miljoonalla eurolla Aamulehden, Satakunnan Kansan, Janakkalan Sanomat, Jämsän Seudun, Kankaanpään Seudun, KMV-Lehden, Nokian Uutiset, Rannikkoseudun, Suur-Keuruun, Merikarvia-Lehden, Sydän-Satakunnan, Tyrvään Sanomat, Valkeakosken Sanomat, Jokilaakson ja Vekkarin sekä Alma Manun painoliiketoiminnan. Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi yrityskaupan 19. maaliskuuta 2020.
Vuonna 2021 Alma Media osti Nettixin Otava-konsernilta. Nettixin kauppahinta oli 170 miljoonaa euroa. Vuonna 2021 Alma Media osti myös jo aiemmin osaomistamansa Etua.fi vertailupalvelun.
Liiketoiminta

Alma Media Oyj:ssä on kolme raportoitavaa segmenttiä: Alma Markets, Alma Consumer ja Alma Talent. Alma Consumer -liiketoimintasegmentti muodostui huhtikuussa 2018, kun Alma News & Life - ja Alma Regions -liiketoimintasegmentit yhdistettiin. Alma Media raportoi uuden segmenttirakenteen mukaisesti vuoden 2018 toisesta vuosineljänneksestä alkaen.
Alma Markets -liiketoimintayksikköön kuuluu useita asumiseen, rekrytointiin, autoiluun ja matkailuun liittyviä verkkopalveluita. Niitä ovat Suomessa muun muassa Etuovi.com, Vuokraovi.com, Jobly.fi, Urakkamaailma.fi ja Autojerry.fi. Alma Marketsilla on myös digitaalisia liiketoimintoja ulkomailla, läntisessä Itä-Euroopassa. Esimerkiksi Tšekkien suurin työnhakuportaali LMC on Alma Marketsin liiketoiminto.
Alma Consumer julkaisee valtakunnallista uutismedia Iltalehteä. Lisäksi liiketoimintasegmentin tarjoomassa on useita digitaalisia kuluttajapalveluita esimerkiksi lifestyleen, matkailuun ja ruoanlaittoon liittyen, kuten Rantapallo.fi, Telkku.com, Kotikokki.net ja Etua.fi. Alma Consumer muodostui huhtikuussa 2018 Alma News&Life- ja Alma Regions -liiketoimintasegmenttien yhdistymisestä.
Alma Talent Oy julkaisee ammatti- ja talouslehtiä sekä kirjoja. Lisäksi liiketoiminta-alue tarjoaa eri alojen ammattilaisille ja yrityksille osaamisen kehittämistä tukevia ja liiketoimintaa kasvattavia palveluja, kuten tapahtumia, koulutusta ja tietopalveluja. Alma Talentin julkaisuja Suomessa ovat muun muassa Kauppalehti, Talouselämä, Tekniikka & Talous, Arvopaperi ja Tivi. Ruotsissa Alma Talentin julkaisuja ovat muun muassa Ny Teknik.
Aiheesta muualla

Alma Media
| n k Alma Media Oyj |
| --- | --- |
Alma Career:  Jobs.cz  Prace.cz  CVOnline  Profesia.sk  MojPosao.net  MojPosao.ba  Jobly 
Alma Consumer:  Iltalehti  Ampparit.com  Autojerry.fi  Autotalli.com  Gofinland  Etua.fi  Etuovi.com  Katsastushinnat.fi  Konepörssi  Kotikokki.net  NettiX  OviPro  Rantapallo.fi  Telkku.com  Urakkamaailma.fi  Vuokraovi.com 
Alma Talent:  Arvopaperi  Kauppalehti  Mediuutiset  Mikrobitti  SM Mega  Talouselämä  Tekniikka&Talous  Tivi  Uusi Suomi 
Alma Median logo vuosina 1998–2008
Alma Median logo vuosina 2008–2015
Luettelo maailman suurimmista järvistä
Maanosittain

Afrikka: Victorianjärvi
Etelämanner: Vostok
Aasia: Kaspianmeri
Australia: Eyrejärvi
Keski-Amerikka: Nicaraguajärvi
Eurooppa: Laatokka
Pohjois-Amerikka: Yläjärvi
Etelä-Amerikka: Titicaca
Niels Fuglsang

| Niels Fuglsang |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  S&D-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1985 (ikä 39) Kööpenhamina, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Aiheesta muualla
www.nielsfuglsang.dk
Niels Fuglsang (s. 29. kesäkuuta 1985 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen poliitikko. Fuglsang edustaa Sosiaalidemokraattista puoluetta. Fuglsang on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Niels Fuglsang Wikimedia Commonsissa
Niels Fuglsang Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k  S&D-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Barley  Bischoff  Bullmann  Burkhardt  Costanzo  Cremer  Ecke  Geier  Lange  Noichl  Repasi  Repp  Sippel  Wölken 
Ranska:  Clergeau  Fita  Germain  Glucksmann  Jouvet  Kalfon  Lalucq  Laurent  Mebarek  Pellerin-Carlin  Rafowicz  Ridel  Sargiacomo 
Italia:  Annunziata  Benifei  Bonaccini  Corrado  Decaro  Gori  Gualmini  Laureti  Lupo´  Maran  Moretti  Nardella  Picierno  Ricci  Ruotolo  Strada  Tarquinio  Tinagli  Topo  Zan  Zingaretti 
Espanja:  Ballarín Cereza  Cepeda  Fernández  Gálvez  García  Gómez López  González Casares  Homs Ginel  Jalloul Muro  López  López Aguilar  Luena  Maestre  Mendia Cueva  Moreno Sánchez  Pajín  Ros Sempere  Sánchez Amor  Sancho Murillo  Serrano Sierra 
Puola:  Biedroń  Scheuring-Wielgus  Śmiszek 
Romania:  Benea  Cârciu  Dîncu  Firea  Grapini  Manda  Mînzatu  Mușoiu  Negrescu  Nica  Tudose 
Alankomaat:  Chahim  Maij  Reuten  Wolters 
Belgia:  Ceulemans  Di Rupo  Tobback  Van Brempt 
Kreikka:  Arnaoútoglou  Maniátis  Papandréou 
Portugali:  Assis  Gomes  B. Gonçalves  S. Gonçalves  Mendes  Rodrigues  Tavares  Temido 
Unkari:  Dobrev  Molnár 
Ruotsi:  Danielsson  Dibrani  Eriksson  Fritzon  Incir 
Itävalta:  Grossmann  Heide  Regner  Schieder  Sidl 
Bulgaria:  Penkova  Vigenin 
Tanska:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
Suomi:  Guzenina  Heinäluoma 
Irlanti:  Ó Ríordáin 
Kroatia:  Borzan  Jerković  Matić  Picula 
Liettua:  Andriukaitis  Blinkevičiūtė 
Slovenia:  Nemec 
Latvia:  Ušakovs 
Viro:  Kaljurand  Mikser 
Kypros:  Mavrídis 
Luxemburg:  Angel 
Malta:  Agius Saliba  Attard  Bajada 
Tanskan europarlamentaarikot
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Weiss 
Renew:  Christensen  Gade (2019–2022)  Løkkegaard  Løkke Rasmussen (2022–)  Melchior  Petersen  Poulsen (2022–)  Søgaard-Lidell (2020–2022) 
G-EFA:  Auken  Peter-Hansen 
S&D:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
ID:  Kofod (2019–2022)  Vistisen (2022–) 
GUE/NGL:  Villumsen 
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Dahl  Hansen 
Renew:  Bosse  Christensen  Friis  Løkkegaard 
G-EFA:  Nordqvist  Peter-Hansen  Søvndal 
S&D:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
ECR:  Storm 
Patriootit:  Vistisen 
GUE/NGL:  Clausen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Mainalos (kaupunki)

| Mainalos> Μαίναλος.Sijainti |
| --- | --- |
 Mainalos
Koordinaatit:  37°32′58″N, 22°15′57″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Daviá(?), Trípoli, Arkadia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Mainalia, Arkadia
Mainalos (m.kreik. Μαίναλος, lat. Maenalus) oli antiikin aikainen kaupunki Arkadiassa Kreikassa. Sen sijantipaikkaa ei tunneta varmuudella, mutta se sijoitetaan nykyisen Trípolin kunnan alueelle lähelle nykyistä Davián kylää.
Maantiede

Mainaloksen kaupunki sijaitsi Mainaliassa Arkadian kaakkoisissa keskiosissa. Kaupungin paikkaa ei tunneta varmuudella. Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartasto sijoittaa sen lähelle antiikin Dipaian kaupunkia ja nykyistä Davián kylää. Ludwig Ross sijoitti Mainaloksen samalle kukkulalle, jolle Dipaia nykyisin usein sijoitetaan. William Martin Leake puolestaan sijoitti Mainaloksen idemmäksi nykyiselle Epáno Chrépan vuorelle.
Historia

Mainaloksen kaupunki oli olemassa arkaaiselta hellenistiselle kaudelle. Se oli Mainalian keskus. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymejä Mainalios (Μαινάλιος), Mainalitēs (Μαιναλίτης) ja Mainaleus (Μαιναλεύς).
Kaupungin historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Megalopoliin perustamisen vuonna 371/370 eaa. jälkeen Mainaloksen alue tuli sen osaksi. Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina. Olympian kisojen voittoja Mainaloksella tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin seitsemän, vuosina 464, 420, 416, 400, 392, 384 ja 372 eaa.
Rakennukset ja löydökset

Pausaniaan mukaan Mainaloksessa oli muun muassa Athenelle omistettu temppeli sekä stadion ja hippodromi.
Heraia (Arkadia)

| Heraia> Ἡραία.Sijainti |
| --- | --- |
 Heraia
Koordinaatit:  37°36′21″N, 21°51′33″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ágios Ioánnis Archaías Iraías, Gortynía, Arkadia, Länsi-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Arkadia
Heraia (m.kreik. Ἡραία, Hēraia, lat. Heraea) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Gortynían kunnan alueella lähellä nykyistä Ágios Ioánnis Archaías Iraíasin kylää.
Maantiede

Heraian kaupunki sijaitsi Arkadian länsiosassa lähellä Eliin rajaa. Se oli rakennettu Alfeios-joen pohjoisrannalle, itään sen ja Ladon (nyk. Ládonas) -joen yhtymäkohdasta. Pausaniaan mukaan Heraia sijaitsi 15 stadioninmitan päässä Ladonin suusta. Hän kuvaa kaupungin olleen rakennettu suurimmaksi osaksi loivasti Alfeiokselle päin viettäneeseen rinteeseen ja loppuosaltaan joen rannalle. Sekä itä- että länsipuolelta kaupunkia rajasi jokiuoma.
Heraian kaupunkivaltion hallussa ollut alue tunnettiin nimellä Heraiātis (Ἡραιᾶτις). Sen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä. Heraiasta pohjoiseen sijaitsivat Feraia, Stratos ja Thelpusa, itään Theisoa ja Teuthis ja etelään Alifeira. Lännessä Heraian alue rajautui Eliihin, jossa sijaitsivat lähimpinä muun muassa Makiston ja Pisa. Heraiatiin ja Pisatiin välisenä rajana toimi Erymanthos-joki. Etelässä Heraiatiin ja Megalopoliin alueen rajana toimi Bufagos-joki.
Heraian sijainti oli edullinen, koska sen maaperä oli hedelmällistä ja se sijaitsi tärkeällä tiellä Arkadian sisäosista Olympiaan. Sinne johti yksi tie Arkadian pohjoisosista, toinen Megalopoliista ja kolmas Messenestä ja Figaleiasta. Kaikki nämä yhtyivät Heraian lähellä. Heraian viini oli kuuluisaa antiikin aikana, ja sen sanottiin tekevän naiset hedelmällisiksi.
Historia

Heraian perustajana pidettiin kreikkalaisessa mytologiassa Heraieusta, Lykaonin poikaa. Kaupungin alkuperäiseksi nimeksi mainitaan Sologorgos (Σολόγοργος).
Heraian lyömä hemidrakhma.
Heraian lyömä oboli.
Heraialaiset tekivät noin vuoden 580–500 eaa. tienoilla molemminpuolisen suojelusopimuksen elisläisten kanssa sadaksi vuodeksi. Sopimus oli kirjoitettu Olympiaan sijoitettuun pronssitauluun vanhalla peloponnesoslaisella murteella. Taulu on nykyisin British Museumin kokoelmissa. Tuohon aikaan elisläiset olivat vahvimmillaan ja hallitsivat Pisatista ja Trifyliaa, ja heraialaiset ottivat heidän tukensa epäilemättä mielellään vastaan.
Noihin aikoihin Heraia oli vielä lähinnä kylä, ja yksi seudun yhdeksästä Alfeioksen, Ladonin ja Erymanthoksen rannoilla sijainneesta kylästä, joskin niistä tärkein. Muiden kylien asukkaat siirrettiin Heraiaan, ja Strabonin mukaan kaupungin tosiasiallinen perustaja oli Spartan kuningas, joko Kleombrotos I tai Kleonymos. Heraia löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Hēraieus (Ἡραιεύς) ja Hēraeus (Ἡραεύς).
Koska heraialaisilla oli läheiset suhteet spartalaisiin, he saivat muiden arkadialaisten vihat päälleen, ja nämä tuhosivat Heraian alueen vuonna 370 eaa. Myöhempinä aikoina Heraia kuului Akhaian liittoon. Koska Elis oli yksi Aitolian liiton merkittävimpiä kaupunkeja, Heraia mainitaan usein näiden kahden liiton välisten kamppailuiden yhteydessä. Myöhemmin Heraia oli Filippos V:n hallussa, mutta se palautettiin akhaialaisille. Strabon mainitsee Heraian ajanlaskun alun tienoilla yhtenä Arkadian raunioituneista kaupungeista. Pausaniaan käydessä siellä 100-luvulla paikalla oli kuitenkin kaupunki.
Rakennukset ja löydökset

Heraiasta ei ole säilynyt juurikaan muinaisjäänteitä, koska alue on ollut hyvää viljelysmaata. Kaupungin tiedetään olleen ympäröity muurein. Pausanias kuvaa Heraian temppeleitä, kylpylöitä sekä Alfeioksen rannalla olleita viljelyksiä. Temppeleistä hän mainitsee kaksi, jotka oli omistettu Dionysokselle, sekä Panille ja Heralle omistetut temppelit, joista viimeksimainitusta oli jo hänen aikanaan jäljellä vain raunioita.
Kaupungin lähellä oli Alfeioksen ylittänyt silta, jonka Filippos V korjautti vuonna 219 eaa.
Probactrosaurus

| Probactrosaurus |
| --- | --- |
 Probactrosauruksen luuranko
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  Linnunlantioiset Ornithschia
Alalahko::  Cerapoda
Osalahko::  Ornithopoda
Yläheimo::  Iguanodontoidea
Suku::  Probactrosaurus  Rozhdestvensky, 1966
Infobox OKNimi-testi OK: 
Probactrosaurus oli Ornithopoda-osalahkoon kuulunut dinosaurusten suku, joka eli liitukauden alussa noin 110–100 miljoonaa vuotta sitten.
Kuvaus

Siihen kuulunut laji oli P. gobiensis. Se oli noin 4–6 metriä pitkä, korkeutta sillä oli 2,6 metriä ja paino oli noin 900 kiloa.
Ravinto

Probactrosaurus oli kasvissyöjä. Se pureskeli kasveja niiden hampaattomalla nokalla. Kuitenkin sillä oli hampaita leuan takaosassa.
Probactorosaurus söi havupuita ja saniaisia.
Löydöt

Se asui nykyisen Aasian alueella. Sen fossiileja on löydetty muun muassa Sisä-Mongoliasta (Kiina) ja Gansuista (Kiina).
Nimi

Sen nimesi Rozhdestvensky.
Nimi Probactrosaurus tarkoittaa ”Before Bactrosaurus‭” eli suomeksi ”Ennen Bactrosaurusta”.
taiteilijan näkemys Probactrosauruksesta
Probactrosauruksen kallo
Probactrosauruksen luuranko
Marianne Vind

| Marianne Vind |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  S&D-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. joulukuuta 1970 (ikä 53) Køge, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Aiheesta muualla
www.mariannevind.dk
Marianne Vind (s. 3. joulukuuta 1970 Køge, Tanska) on tanskalainen poliitikko. Vind edustaa Sosiaalidemokraattista puoluetta. Vind on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marianne Vind Wikimedia Commonsissa
Marianne Vind Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k  S&D-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Barley  Bischoff  Bullmann  Burkhardt  Costanzo  Cremer  Ecke  Geier  Lange  Noichl  Repasi  Repp  Sippel  Wölken 
Ranska:  Clergeau  Fita  Germain  Glucksmann  Jouvet  Kalfon  Lalucq  Laurent  Mebarek  Pellerin-Carlin  Rafowicz  Ridel  Sargiacomo 
Italia:  Annunziata  Benifei  Bonaccini  Corrado  Decaro  Gori  Gualmini  Laureti  Lupo´  Maran  Moretti  Nardella  Picierno  Ricci  Ruotolo  Strada  Tarquinio  Tinagli  Topo  Zan  Zingaretti 
Espanja:  Ballarín Cereza  Cepeda  Fernández  Gálvez  García  Gómez López  González Casares  Homs Ginel  Jalloul Muro  López  López Aguilar  Luena  Maestre  Mendia Cueva  Moreno Sánchez  Pajín  Ros Sempere  Sánchez Amor  Sancho Murillo  Serrano Sierra 
Puola:  Biedroń  Scheuring-Wielgus  Śmiszek 
Romania:  Benea  Cârciu  Dîncu  Firea  Grapini  Manda  Mînzatu  Mușoiu  Negrescu  Nica  Tudose 
Alankomaat:  Chahim  Maij  Reuten  Wolters 
Belgia:  Ceulemans  Di Rupo  Tobback  Van Brempt 
Kreikka:  Arnaoútoglou  Maniátis  Papandréou 
Portugali:  Assis  Gomes  B. Gonçalves  S. Gonçalves  Mendes  Rodrigues  Tavares  Temido 
Unkari:  Dobrev  Molnár 
Ruotsi:  Danielsson  Dibrani  Eriksson  Fritzon  Incir 
Itävalta:  Grossmann  Heide  Regner  Schieder  Sidl 
Bulgaria:  Penkova  Vigenin 
Tanska:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
Suomi:  Guzenina  Heinäluoma 
Irlanti:  Ó Ríordáin 
Kroatia:  Borzan  Jerković  Matić  Picula 
Liettua:  Andriukaitis  Blinkevičiūtė 
Slovenia:  Nemec 
Latvia:  Ušakovs 
Viro:  Kaljurand  Mikser 
Kypros:  Mavrídis 
Luxemburg:  Angel 
Malta:  Agius Saliba  Attard  Bajada 
Tanskan europarlamentaarikot
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Weiss 
Renew:  Christensen  Gade (2019–2022)  Løkkegaard  Løkke Rasmussen (2022–)  Melchior  Petersen  Poulsen (2022–)  Søgaard-Lidell (2020–2022) 
G-EFA:  Auken  Peter-Hansen 
S&D:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
ID:  Kofod (2019–2022)  Vistisen (2022–) 
GUE/NGL:  Villumsen 
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Dahl  Hansen 
Renew:  Bosse  Christensen  Friis  Løkkegaard 
G-EFA:  Nordqvist  Peter-Hansen  Søvndal 
S&D:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
ECR:  Storm 
Patriootit:  Vistisen 
GUE/NGL:  Clausen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Lídia Pereira

| Lídia Pereira |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Se Nova, Portugali
Kansalaisuus:  portugalilainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen puolue
Lídia Pereira (s. 26. heinäkuuta 1991 Se Nova, Portugali) on portugalilainen poliitikko. Pereira edustaa Sosiaalidemokraattista puoluetta. Guerreiro on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa keskustaoikeistolaista EPP-ryhmää.
Pereira on suorittanut taloustieteen maisterin tutkinnon Coimbran yliopistossa ja Euroopan taloustieteiden korkeakoulussa (College of Europe) Bruggeessa. Erasmus+ -vaihdon myötä hän opiskeli myös Prahassa. Pereira on toiminut rahoitusalan konsulttina Euroopan investointipankin harjoittelun jälkeen. Vuodesta 2018 hän on johtanut Euroopan kansanpuolueen nuoria (YEPP). Pereira valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2019, jossa hän toimii talous- ja ympäristövaliokunnissa, sekä pysyvässä verovaliokunnassa EPP-ryhmän koordinaattorina ja syövän torjunnan erityisvaliokunnan jäsenenä.
Koston enkeli (vuoden 1981 elokuva)

| Koston enkeli> Ms. 45 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Abel Ferrara
Käsikirjoittaja:  Nicholas St. John
Säveltäjä:  Joe Delia
Kuvaaja:  James Lemmo
Leikkaaja:  Christopher Andrews
Pääosat:  Zoë Lund
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Navaron Films
Levittäjä:  Image Entertainment
Ensi-ilta:  1981
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Koston enkeli (Ms. 45 tai Angel of Vengeance) on Abel Ferraran ohjaama yhdysvaltalainen eksploitaatiotrilleri vuodelta 1981. Ferraran vakiotyötoverin Nicholas St. Johnin käsikirjoittaman elokuvan pääosaa, mykkää nuorta ompelijaa, näyttelee Zoë Tamerlis Lund.
Juoni

Newyorkilaisessa muotihuoneessa työskentelevä mykkä nuori ompelijatar Thana tulee raiskatuksi kahdesti saman päivän kuluessa ja ryhtyy kostotoimiin, lahtaamaan häntä lähenteleviä miehiä isokaliiperisella käsiaseellaan.
Vastaanotto

Suomessa elokuva kiellettiin tuoreeltaan raaistavanalähde?, eikä se päässyt teatterilevitykseen eikä VHS-julkaisuksi. Vasta 20 vuotta elokuvan valmistumisesta vuonna 2001 siitä tehtiin suomeksi tekstitetty leikkaamaton DVD-julkaisu K-18-ikärajalla.
The New York Timesin ensi-ilta-arviossa 1981 Janet Maslin sanoo Ferraran onnistuneen teini-ikäisen päätähden Zoë Lundin löytämisessä, mutta muilta osin roolitus on hänestä mennyt pieleen. Brooke Shieldsiä ja Bianca Jaggeria muistuttavan Zoë Lundinkin kiinnostavuus on hänestä enemmän muotimallin kuin näyttelijän kaltaista, eikä sinänsä mukiinmenevästi ohjattu elokuva ole Maslinin mielestä kovinkaan jännittävä alun verilöylyä lukuun ottamatta. Hän kehui elokuvan kuvausta ja leikkauksen rytmiä sekä päähenkilön mykkyyden tehokasta elokuvallista vaikutusta.
Elitisti-elokuvasivuston Jari Mustonen sanoo Ferraran saaneen vakiokäsikirjoittajansa kanssa elokuvassa paljon irti aiheestaan ja luoneen ”erinomaisen väkivaltakertomuksen kaukaisena esikuvanaan Michael Winnerin legendaarinen vigilanteklassikko Death Wish” eli Väkivallan vihollinen. Hänestä Koston enkeli on vigilante-elokuvien aatelia ja yksi Ferraran parhaista elokuvista Pahan poliisin ja The Addictionin rinnalla. Hän antoi elokuvalle 4,5 tähteä viidestä.