stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Candlemass

| Candlemass |
| --- | --- |

 Candlemass Wacken-festivaaleilla vuonna 2010.
Tiedot
Toiminnassa:  1984–
Tyylilaji:  doom metal
Kotipaikka:   Tukholma, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Johan Längqvist,  laulu (1986, 2018–)  Lars Johansson,  kitara (1987–1994, 2002, 2004–)  Mats Björkman,  kitara (1984–1994, 2002, 2004–)  Jan Lindh,  rummut (1987-1994, 2002, 2004–)  Leif Edling,  basso (1984-) 
Entiset jäsenet:  Mats Leven,  laulu (2006, 2012–2018)  Thomas Vikström,  laulu (1991–1992)  Björn Flodkvist,  laulu (1997-1999)  Messiah Marcolin,  laulu (1987–1991, 2002–2006)  Christian Weberyd,  kitara (1984–1985)  Klas Bergwall,  kitara (1986)  Mike Wead,  kitara (1987)  Patrik Instedt,  kitara (1997–1998)  Michael Amott,  kitara (1997–1998)  Mats Ståhl,  kitara (1998–1999)  Mats Ekström,  rummut (1984–1986)  Jejo Perkovic,  rummut (1997–1999)  Carl Westholm,  koskettimet (1996) 
Levy-yhtiö:  Capitol Records  Metal Blade Records Powerline Records Restless Records Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Candlemassin entinen laulaja Messiah Marcolin.
Candlemass on ruotsalainen doom metal -yhtye. Basisti Leif Edling perusti sen 1980-luvulla. Candlemass hajosi 1992 väliaikaisesti, mutta Edling perusti sen uudestaan vuonna 1995.
Historia

Leif Edling perusti uuden yhtyeen nimeltä Candlemass lopetettuaan Nemesis-nimisen yhtyeensä. Yhtyeen ensimmäinen albumi oli vuonna 1986 julkaistu Epicus Doomicus Metallicus, joka oli ensimmäisiä doom metal -julkaisuja ja on vaikuttanut monen doom metal -yhtyeen musiikkiin.
Yhtyeen seuraava albumi oli vuonna 1987 julkaistu Nightfall. Siinä vaiheessa yhtyeen kokoonpano oli muuttunut: Johan Längqvistin tilalle laulajaksi tuli Messiah Marcolin, soolokitaraan Lars Johansson Klas Bergwallin paikkaajaksi ja rumpuihin Jan Lindh Matz Ekströmin tilalle. Kokoonpanoa pidetään yleisesti yhtyeen parhaanakenen mukaan?. Seuraava ja niin ikään arvostettukenen mukaan? albumi Ancient Dreams ilmestyi vuonna 1988. Vuonna 1989 julkaistu neljäs albumi Tales of Creation sisältää hieman aiemmasta poikkeavaa musiikkia, joka etääntyi doomista ja toi yhtyeen ilmaisuun progressiivisuutta ja nopeutta. Vuoden 1990 Candlemass - Live -livealbumin julkaisun jälkeen Messiah Marcolin erosi yhtyeestä sen sisäisten ristiriitojen vuoksi.
Marcolinin eron jälkeen Candlemass hankki laulajakseen Thomas Vikströmin, jonka kanssa yhtye äänitti vuonna 1992 Chapter VI -albumin. Yhtye kuitenkin hajosi pian, osittain epäonnistuneen Chapter VI:n vuoksi, mutta toisaalta asiaan vaikutti myös Leif Edlingin perustama toinen yhtye Abstrakt Algebra.
Historia > Uusi perustaminen

Edling perusti Candlemassin uudelleen vuonna 1995 hankittuaan pikaisesti uudet jäsenet. Uusi levy Dactylis Glomerata oli Abstrakt Algebran uuden levyn kappaleiden ja uudella kokoonpanolla tehtyjen kappaleiden sekoitustaselvennä. Runsaan vuoden päästä yhtye julkaisi Black Sabbath -vaikutteisen albumin From the 13th Sun.
Candlemassin vanhan kokoonpanon jäsenet päättivät vuonna 2002 palata yhteistyöhön. He tekivät hyvän vastaanoton saaneita keikkoja ja julkaisivat vuonna 2003 Doomed for Live -livealbumin, Documents of Doom -dokumentti-DVD:n ohella. Samoihin aikoihin julkaistiin myös neljä ensimmäistä pitkää albumia remasteroituina versioina. Yhtye oli tekemässä uutta albumia ja etsimässä levy-yhtiötä osittain nauhoitetulle levylle, mutta yhtye hajosi jälleen jäsenten välisiin ristiriitoihin. Sen jälkeen Leif Edling perusti uuden yhtyeen Kruxin, johon tuli mukaan Abstrakt Algebran laulaja Mats Levén ja kaksi Entombedin jäsentä.
Marraskuussa 2004 yhtye ilmoitti yhdistyneensä toisen kerran. Se nauhoitti uuden, yhtyeen nimellä kulkevan albumin, samalla vanhalla kokoonpanolla. Toukokuussa 2005 julkaistu albumi myi hyvin, ja Candlemass voitti sillä vuoden 2005 Ruotsin Grammy -gaalan hard rock -sarjan. Seuraavana vuonna yhtye ilmoitti tekeillä olevasta uudesta albumista, joka julkaistaisiin vuoden 2007 puolella. Näihin aikoihin ilmoitettiin myös Solitude Aeturnuksen laulaja Robert Lowen korvaavan Messiah Marcolinin, ja niin selvisi pitkään ongelmana ollut laulajatilanne. Lowen kanssa yhtye nauhoitti uuden albuminsa King of the Grey Islandsin, joka julkaistiin kesäkuussa 2007. Yhtye tuotti albumin itse neljää Andy Sneapin tuottamaa kappaletta lukuun ottamatta.
31. maaliskuuta 2007 Candlemass juhli hieman myöhästynyttä 20-vuotissyntymäpäivää. Huomattavin asia juhlassa oli yhtyeen alkuperäisen laulajan Johan Längqvistin ensimmäinen live-esiintyminen Candlemassin kanssa. Tapahtuma videokuvattiin ja julkaistiin myöhemmin DVD:nä nimellä 20 year anniversary party.
Vuosi merkkipäivän jälkeen Candlemassin kitaristi Mats Björkman tuomittiin kahdeksi vuodeksi vankilaan törkeästä varkaudesta. Häntä syytettiin yli 35 000 CD:n ja DVD:n varastamisesta, yhteensä noin kolmen miljoonan Ruotsin kruunun (yli 300 000 euron) arvosta..
Yhtyeen 13. studioalbumi Sweet Evil Sun julkaistiin 18. marraskuuta 2022.
Jäsenet > Nykyiset

Johan Längqvist - laulu
Lars Johansson - kitara
Mats Björkman - kitara
Leif Edling - basso, laulu
Jan Lindh - rummut
Jäsenet > Entiset

Mats Leven - laulu
Robert Lowe - laulu
Messiah Marcolin - laulu
Johan Längqvist - laulu
Matz Ekström - rummut
Tomas Vikström - laulu
Bjorn Flödkvist - laulu
Jejo Perkovic - rummut
Mats Ståhl - kitara
Carl Westholm - koskettimet
Michael Amott - kitara
Ian Haugland - rummut
Klas Bergwall - kitara
Mike Wead - kitara
Ulf Edelund - kitara
Patrik Instedt - kitara
Diskografia > Albumit

Epicus Doomicus Metallicus - 1986
Nightfall - 1987
Ancient Dreams - 1988
Tales of Creation - 1989
Live - 1990 - live, 1990
Chapter VI - 1992
Dactylis Glomerata - 1998
From the 13th Sun - 1999
Doomed for Live - Reunion 2003 - live, tuplalevy, 2003
Candlemass - 2005
King of the Grey Islands - 2007
Death Magic Doom - 2009
Psalms for the Dead - 2012
The Door to Doom - 2019
Sweet Evil Sun - 2022
Diskografia > Singlet

Solitude - 1987
Samarithan - 1988
At the Gallows End - 1988
Under the Oak - 1989
Assassin of the Light - 2005
Black Dwarf (laulajana Robert Lowe) - 2007
Death Thy Lover - 2016
House of Doom - 2018
The Pendulum - 2020
Scandinavian Gods - 2022
Sweet Evil Sun - 2022
When Death Sighs - 2022
Diskografia > Muut julkaisut

Sjunger Sigge Fürst - 1993 (EP)
As It Is, As It Was - 1994 (kokoelma)
Documents of Doom - 2002 (DVD)
Black Heart of Candlemass - 2002
Diamonds of Doom - 2003 (rajoitettu painos, LP)
Essential Doom - 2004
The Curse of Candlemass - 2005 (DVD)
Candlemass 20 Year Anniversary - 2007 (DVD)
Lucifer Rising - 2008 (EP)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Candlemass Wikimedia Commonsissa
Candlemassin viralliset sivut
Candlemass Myspacessa (englanniksi)
| n k Candlemass |
| --- | --- |
 Johan Längqvist  Lars Johansson  Mats Björkman  Leif Edling  Jan Lindh   Mats Leven  Robert Lowe  Messiah Marcolin  Johan Längqvist  Matz Ekström  Tomas Vikström  Bjorn Flödkvist  Jejo Perkovic  Mats Ståhl  Carl Westholm  Michael Amott  Ian Haugland  Klas Bergwall  Mike Wead  Ulf Edelund  Patrik Instedt 
Albumit:  Epicus Doomicus Metallicus  Nightfall  Ancient Dreams  Tales of Creation  Live - 1990  Chapter VI  Dactylis Glomerata  From the 13th Sun  Doomed for Live - Reunion 2003  Candlemass  King of the Grey Islands  Death Magic Doom  Psalms for the Dead  The Door to Doom  Sweet Evil Sun 
Singlet:  ”Solitude”  ”Samarithan”  ”At the Gallows End”  ”Under the Oak”  ”Assassin of the Light”  ”Black Dwarf (laulajana Robert Lowe)”  ”Death Thy Lover”  ”House of Doom”  ”The Pendulum”  ”Scandinavian Gods”  ”Sweet Evil Sun”  ”When Death Sighs” 
Muut julkaisut:  Sjunger Sigge Fürst  As It Is, As It Was  Documents of Doom  Black Heart of Candlemass  Diamonds of Doom  Essential Doom  The Curse of Candlemass  Candlemass 20 Year Anniversary  Lucifer Rising
Kimmo Muurinen

| Kimmo Muurinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Kimmo Muurinen
Syntynyt: 23. helmikuuta 1981 (ikä 43) Vantaa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  202 cm
Paino:  101 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2002–2004:   Arkansas Little Rock
Seurajoukkueet
2000–2001 2001–2002 2004–2009 2009–2010 2010 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2014:   Pantterit  Pussihukat  Espoon Honka  NSB Napoli  Scafati Basket  Skyliners Frankfurt  Torpan Pojat  Nilan Bisons  Tapiolan Honka
Maajoukkueet
2000–2014:   Suomi
Ottelut (pisteet):  156 (945)
Aiheesta muualla
FIBA
Kimmo Muurinen (s. 23. helmikuuta 1981 Vantaa) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Muurinen teki sopimuksen Honkaan kauden 2013–2014 helmikuussa pidettyään alkukauden taukoa koripalloilusta. Tätä ennen hän oli edustanut Suomessa Nilan Bisonsia, Torpan Poikia, Espoon Honkaa, Pussihukkia sekä Panttereita. Lisäksi Muurinen pelasi urallaan ammattilaisena Saksan ja Italian pääsarjoissa. Suomen koripallomaajoukkueeseen Muurinen kuului vuosina 2000–2014 osallistuen kolmeasti arvokisojen lopputurnaukseen.
Muurinen oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä, ja pituutta hänellä oli 202 cm. Hänen kasvattajaseura oli Pantterit. Hän pelasi myös Yhdysvalloissa Arkansas Little Rock -yliopiston joukkueessa. Hänet palkittiin vuonna 2001 SM-sarjan vuoden tulokkaana. Muurinen saavutti Suomen mestaruuden Hongan riveissä vuosina 2007 ja 2008 ja Nilan Bisonsissa vuonna 2013.
Vuonna 2009 Muurinen siirtyi ulkomaille NSB Napoliin. Joulutauon jälkeen Napolin avainpelaajat lähtivät joukkueesta ja pian tämän jälkeen Muurinen siirtyi Scafatiin. Kesällä 2010 Muurinen siirtyi Skyliners Frankfurtin joukkueeseen vuoden mittaisella sopimuksella. Hän pelasi joukkueen avausviisikossa ja teki 6,7 pistettä Bundesliigassa. Kaudeksi 2011–2012 Muurinen palasi Suomeen Torpan Poikien joukkueeseen.
Muurinen on ollut naimisissa kilpauransa päättäneen koripalloilija Jenni Muurisen (o.s. Laaksonen) kanssa. Heillä on kaksi poikaa, joista Miikka pelasi koripalloa Suomen A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran 17-vuotiaana kesäkuussa 2024.
Aiheesta muualla

Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Bundesliigan pelaajaprofiili[vanhentunut linkki] (saksaksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jarno Mäkelä | Korisliigan vuoden tulokas 2000–2001 | Seuraaja: Jukka Kataja |
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Mäkäläinen |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Salin |
13 Möttölä |
14 Virtanen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Haanpää |
13 Möttölä |
14 Ahonen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2014
4 Koivisto |
5 Murphy |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
13 Möttölä |
14 Lehto |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Hirvijärvi (Tervo)

| Hirvijärvi  (Hirvijärvi-Ahvenisen järvenosa) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Tervo, Kuopio (Karttula)
Koordinaatit:  62°57′21″N, 26°54′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tallusjärven valuma−alue (14.77)
Tulouomia:  Talluskanava Tallusjärvestä, Vanhakanava Tallusjärvestä, Suojärvenkanava Suojärvestä
Laskujoki:  Hirvikoski Ylä− ja Ala Muuraiseen, Hirvisalmi Ahveniseen (bif.)
Mittaustietoja (järvenosa)
Pinnankorkeus:  101,4 m  
Pituus:  13,3 km  
Leveys:  3,3 km  
Valuma-alue:  148,77 km²  
Keskivirtaama:  alle 3,9 m³/s (MQ) 
Saaria:  147 
:  Uittosaari, Ravisaari, Pukkisaari, Lehtosaari, Rasvosaaret, Poikasaari, Jurvonsaari, Koskisaari, Niinisaaret
 fiHirvijärvi 
Hirvijärvi on Pohjois-Savossa Tervossa ja Kuopion Karttulassa  sijaitseva ja useasta järvialtaasta tai järvenosasta muodostuneen Hirvijärvi–Kallioselkä–Ahveninen–Suovun laaja järviallas. Sen vedenpinnan korkeus on kuitenkin samalla tasolla kuin alapuoleisella Ahvenisella, joten vesistöviranomaiset eivät kohtele näitä erillisinä järvinä. Tässä esityksessä on jätetty pois myös Ylä- ja Ala-Muurainen, joka jäi Hirvikosken pohjapadon toiselle puolella. Sen vedenpinta on nykyään alempana kuin Hirvijärvellä.
Maantietoa

Hirvijärvi on 13,3 kilometriä pitkä ja 3,3 kilometriä leveä. Järvi on enimmäkseen kapea niin, että vastaranta näkyy yleensä 500–800 metrin päässä. Poikkeus on järven pohjoispää, jossa aukeaa laajempi järvenselkä. Järvenselältä työntyy poispäin laajat Pirttilahti ja Suolahti. Pirttilahden eteläpuolella sijaitsee kilometrin pituinen, mutta varsin kapea, Utrianniemi, jonka suojaan jää yhtä pitkä Utrianlahti. Pohjoisrannikolta alkaa Rakkineensalmi, joka takaa löytyy pari kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä Suokkuanlahti. Järvi kapenee kohti kaakkoa. Järven rannikko on pääasiassa alavaa metsämaastoa, jonka rannat ovat matalia. Korkeita rannanläheisiä mäki löytyy ainoastaan Suokkuanlahdella, jossa Nokurinniemi ja Suokkuanniemi kohoavat 15 metrin korkeuteen ja Nikinkangas 35 metrin korkeuteen.
Ahvenisen ja Hirvijärven saaria on yhteensä 248. Hirvijärvellä niitä on kartasta laskien 147, jota tekee 60 % kaikista saarista. Yli hehtaarin kokoisia saaria ovat etelästä lukien Ravisaari, Koukkusaari, Pukkisaari, Lehtosaari, Niinisaaret, Jurvonsaari, Koskisaari ja Kotasaari. Aina kiinteästi asuttu saari vaikuttaisi olevan kaakkoispäässä sijaitseva Uittosaari, jonne tulee siltarakennelma.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Ahvenisen ja Hirvijärven yhteinen keskisyvyys on 1,8 metriä, mikä kuvaa hyvin myös Hirvijärven syvyyttä. Karttapaikan kartassa ovat vähintään 3-metriset syvyyskäyrät harvinaisia. Niinisaarten länsipuolella on pienialainen yli 10-metrinen syvänne ja järven kaakkoispäässä yksi yli 9-metrinen syvänne.
Järven kaakkoispään eteläpuolella sijaitsee Karttulan kirkonkylä. Sen taajama-alue ei ylety järvenrantaan asti, mutta kylläkin taajaman läheinen asutus. Rantaviivan lähelle ulottuu peltomaita vain Rantakylässä ja Suokkuassa. Kiinteästi asuttuja tiloja on noin 20 ja vapaa-ajan asuntoja 90. Järven eteläpuoliskon itärannassa sijaitsee Kuopion seurakuntien Hirvijärven leirikeskus  ja Hirvikoskella on tanssilava. Järveä ei voi kiertää teitä pitkin. Karttulan läpi kulkevalta seututieltä 551 haarautuu kaksi tietä. Hirvikosken ylittää yhdystie 5513, josta poikkeaa heti yhdystie 16158 Hirvijärvelle ja Suolahteen, minne tie päättyykin. Toinen tie on seututie 554, joka johtaa Hirvisalmen kautta kauemmaksi Säviälle. Jo Koivujärven kohdalla haarautuu yhdystie 5541 Suokkuan ohi Talluskylän suuntaan. Kuopion ja Tervon kuntaraja kulkee etelästä Isosta Sammiolahdesta Lehtosaaren ja Pukkisaaren väliin, sieltä Rasvosaarille, ja eteenpäin järven keskiselkää mutkitellen seuraten, se päättyy Vanhakanavalle.
Säännöstely

Vuodesta 2002 on ollut käytössä aikaisemman säännöstelykäytännön korvannut uusi sääntö, jonka haltijana toimii Pohjois-Savon ELY-keskus. Säännöstelyllä pyritään parantamaan järven ekologista tilaa, joka on aikaisemmin toimitetun järvenlaskun seurauksena heikentynyt. Hirvijärvellä ja alapuolisella Ahvenisella on sama vedenpinnan korkeus, joten säännöstelyllä vaikutetaan molempiin järvialtaisiin samanaikaisesti. Vedenpinnan korkeutta mitataan Ahvenisen säännöstelypadolla, joka sijaitsee Ahvenisen lasku-uomassa Alajoessa Haringalla. Säännöstelyyn vaikuttaa vuosituhansien vaihteen aikoihin Hirvikoskeen rakennettu pohjapato, joka pienentää järvialtaiden poisvirtausta matalanveden aikana. Alajoella on keskivirtaama ollut 0,6 m³/s (MQ) ja Hirvikoskella 3,3 m³/s. Uuden säännöstelysäännön aikana vedenpinnankorkeudet ovat olleet keskimäärin (seuraavatkin arvot N43+) 101,47 metriä (MW), yläkorkeus on ollut keskimäärin 101,58 metriä (MHW) ja alakorkeus 101,39 metriä (MNW). Vedenpinnan enimmäiskorkeus on ollut samalla aikajaksolla 101,64 metriä (HW) ja vähimmäiskorkeus 101,30 metriä (NW). Vedenpintojen keskimääräiseksi vaihteluksi (MHW–MNW) saadaan 0,19 metriä ja äärimmäiseksi vaihteluksi 0,34 metriä. Nykyiset alakorkeudet ovat alempia kuin luonnontilaisen järven korkeudet, mutta kuitenkin ylempänä kuin aikaisemman säännöstelysäännön aikana.
Hydrologiaa

Hirvijärvi kuuluu keskikokoiset humusjärviin ja sen sisäinen- ja ulkoinen ravinnekuormitus on vähäistä. Hirvijärven, Ahvenisen ja Kallioveden lähivaluma-alueen vuosittainen kokonaisfosforikuormitus on noin 1 630 kilogrammaa. Se jakautuu kuitenkin järvialtaittain epätasaisesti. Hirvijärven ravinnetilanne on hieman rehevämpi kuin Ahvenisella ja Kallioselällä. Hirvijärvi on luokiteltu lievästi rehevöityneeksi, vaikkakin sen ravinnearvot ylittävät rajan hienoisesti. Talvella järvien syvänteissä pohjanläheisen vesikerroksen happitilanne on ollut huono ja Hirvijärvellä on syvänteissä esiintynyt hapettomuutta. Järvi on matala, joten kesäisin ei vesipatsaaseen muodostu lämpötilakerrostuneisuutta. Tällöin pinnan vesikerroksien sekoittuessa pohjan läheisiin vesikerroksiin, pysyy veden happitilanne erittäin hyvänä. Hapen määrä saattaa kuitenkin ajoittain laskea syvänteissä kesälläkin.
Vedenlaatua voidaan kuvata seuraavilla indikaattoreilla. Syvänteiden alusvedessä on hapen kylläisyysaste talvella 1 % ja kesällä 73 %. Järven veden kokonaisfosforipitoisuus 14 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l), kokonaistyppipitoisuus 510 μg/l, vedenväri 50 mg Pt/l, näkösyvyys 2,4 metriä ja veden A-klorofyllipitoisuus on loppukesällä 9,2 μg/l. Rehevöitymisestä johtuvaa verkkojen limoittumista oli Hirvijärvessä voimakasta 1990-luvun alussa, mutta ongelma myöhemmin hävinnyt. Vuonna 1999 tutkittiin leväesiintymiä ja niiden määrä oli silloin vähäistä. Hirvijärven pohjaeläimiä on tutkittu kuudelta havaintopaikalta vuonna 1993. Järven ekologinen tila onkin erinomainen.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Tallusjärven valuma-alueella (14.77), jonka Ahvenisen–Hirvijärven alueeseen (14.771) järvi kuuluu. Siihen laskee Tallusjärven valuma-alueen yläjuoksun kaikki vesistöalueet Tallusjärven alueen (14.772) kautta. Yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 271 neliökilometriä. Hirvijärven valuma-alueeseen tulisi lisätä Hirvijärven lähialueen pinta-ala, jota ei tässä kuitenkaan tiedetä. Yläpuolisten vesistöalueiden vedet laskevat Hirvijärven pohjoisosiin kahta lasku-uomaa myöten. Ne ovat Talluskanava, joka on näistä suurempi joki. Toinen on Vanhakanava, joka oli aikoinaan Tallusjärven ainoa lasku-uoma. Se sai rinnalleen 1900-luvuna alussa, tai aiemmin, Talluskanavaksi ristityn kaivetun joen .
Hirvijärven lähialueilla ei ole kovinkaan monta pienvesistöä. Suurin niistä on Suojärvi (102 ha), jonka itärannoille ulottuu turvetuotantoalueen kentät. Sen laskuoja Suojärvenkanava laskee lahteen, joka on merkitty karttoihin nimellä Kanavansuu. Pohjoispään Suokkuanlahteen laskevat Alalammmen (14 ha) ja lasketun Ylälammen yhteinen laskuoja, sekä saman lahden Nikinlahteen Nikinpuro, jonka valuma-alueella sijaitsevat Kangaslampi (14 ha) ja Pieni Tervajärvi (1 ha).  Suolahden lähellä on rannikon läheisyydessä pieni Kivilampi, jolla on laskuoja Haapakaarteeseen. Karttulan kirkonkylän pohjoispuolella sijaitsee soistunut Pirttilampi (7 ha), jonka laskuoja purkautuu Ravisaaren suojaan. Lähellä Hirvikoskea Savilahteen laskee suoraksi kaivettu laskuoja, jonka valuma-alueella sijaitsevat Takalampi (6 ha) ja siihen laskeva Ahvenlampi (7 ha). Järvet sijaitsevat aivan Karttulan kirkonkylässä.
Tässä artikkelissa Hirvijärvi päättyy Hirvikoskeen, jonne on rakennettu pohjapato nostamaan järven vedenpinnan korkeutta. Kun Hirvijärven vedenpinnan korkeus on 101,4 metriä mpy, tulee Hirvikoskessa pudotukseksi noin 0,1 metriä. Toisaalla kerrotaan, että pudotusta tulisi 0,2 metriä . Hirvikoski laskee Ylä- ja Ala-Muuraiseen.
Blomstermåla

| Blomstermåla |
| --- | --- |

 Blomstermåla
 Koordinaatit: 56°58′58″N, 16°19′41″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Kalmarin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Mönsterås
Väkiluku (31.12.2023):  2 249
Blomstermåla on taajama Mönsteråsin kunnassa Kalmarin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 249 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blomstermåla Wikimedia Commonsissa
Uskonto Tampereella

Uskontokuntiin kuuluminen Tampereella, Tilastokeskus (2023)
Luterilaisuus (56.4%)
Muut uskonnot (3.3%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (40.3%)
Tampereen tuomiokirkko on rakennettu vuosina 1902–1907.
Tämä artikkeli käsittelee Tampereen uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Tampereen kaupungissa 56,4 prosenttia asukkaista kuuluu Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon, kun koko maassa vastaava luku on 63,6 prosenttia (2023). Muihin uskontokuntiin kuuluu 3,3 prosenttia väestöstä ja uskontokuntiin kuulumattomia on 40,3 prosenttia väestöstä.
Historia > Katolinen aika

Katolisella ajalla nykyinen Tampereen alue oli kirkonrakentamisen painopistealuetta erityisesti nuoremman kirkkosukupolven aikana vuosina 1480–1550. Alueelle rakentui kivikirkko Messukylään.
Historia > Luterilainen aika

Ennen seurakunnan itsenäistymistä Tampere oli kirkollisesti osa Pirkkalaa ja vuodesta 1547 osa Messukylän seurakuntaa. Messukylä oli aluksi Pirkkalaan kuuluva kappeli, joka erotettiin omaksi emäseurakunnaksi vuonna 1636. Vuonna 1779 perustettu kaupunkiin perustettiin Tampereen kaupunkiseurakunta saarnahuoneineen ja saarnaajineen vuonna 1786. Kaupunkiseurakunnan alaisuudessa toimi saarnahuonekuntana Finlaysonin aloitteesta ja kustannuksella vuosina 1846–1880 Tampereen tehdasseurakunta.
Tampereen kaupunkiseurakunnan ensimmäisiä kirkkoja olivat vuonna 1824 rakennettu Tampereen vanha kirkko ja vuonna 1881 valmistunut Aleksanterin kirkko. Vuosina 1902–1907 rakentui Tampereen Johanneksen kirkko, joka tunnetaan nykyisin Tampereen tuomiokirkkona. Tehdasseurakunnalla oli oma vuonna 1879 valmistunut kirkko. Kaupungin läntiset esikaupunkilaueet olivat osa Pirkkalan Harjun kappeliseurakuntaa vuosina 1639–1851.
Historia > Uskonnollisen vapauden aika

Uskonnollinen vapaus lisääntyi vuonna 1869, kun vapaan seuratoiminnan kieltänyt konventikkeliplakaatti kumottiin. Vuonna 1889 sallittiin myös siirtyminen pois luterilaisesta kirkosta. Vapaakirkollinen liike vaikutti Tampereella 1880-luvulta lähtien ja Tampereen vapaakirkkoseurakunta perustettiin vuonna 1884. Seurakunnan ensimmäisenä saarnaajana toimi Hjalmar Braxén ja vuonna 1885 seurakunnan piirissä oli laajaa herätystä. Vuonna 1886 Tampereella pidettiin allianssiliikkeen kokous. Tampereen vapaakirkollinen piirilähetys aloitti toimintansa vuonna 1902. Baptistien vaikutus alkoi Tampereella vuonna 1888 Johan Liljestrandin kautta ja Tampereen baptistiseurakunta perustettiin vuonna 1890.
Metodismin vaikutus Tampereella alkoi vakiintua 1890-luvulla. Ensimmäinen tunnettu metodisti oli Maria Charlotta Hydén, joka toimi Finlaysonin tehtaan lasten opettajana. Vuonna 1897 Tampereella aloitettiin Metodistikirkon teologinen seminaari. Tampereen metodistiseurakunnasta muodostui maan johtava suomenkielinen metodistiseurakunta 1900-luvun alussa.
Messukylä erosi vuonna 1904 itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi ja kirkko paloi vuoden 1918 sodan aikana. Pispalan esikaupunkisaarnaaja toimi Tampereen seurakunnan alaisena vuodesta 1908 alkaen. Pispalan alueliitoksen jälkeen Harjun seurakunnan alue liittyi Tampereeseen vuonna 1937.
Tampereen kaupunkiseurakunnasta tuli tuomiokirkkoseurakunta vuonna 1923 Tampereen hiippakunnan perustamisen myötä. Tuomiokirkkoseurakunnasta erotettiin vuonna 1926 Tampereen ruotsalainen seurakunta. Aleksanterin kirkko syttyi palamaan vuonna 1937.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Alueliitoksen myötä Messukylästä tuli tamperelainen seurakunta vuonna 1947. Pyynikin, Kalevan, Viinikan ja Härmälän seurakunnat muodostettiin vuonna 1953. Myöhempien alueliitosten myötä tamperelaiseina aloittivat toimintansa Aitolahti vuonna 1966, Teisko vuonna 1972 ja Messukylän Hervanta vuonna 1980. Vuosisadan vaihteessa Tampereen seurakuntayhtymään kuului 11 seurakuntaa, joilla oli yhteinen talous, hallinto ja väestökirjanpito.