stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo tunnetuista Hietaniemen hautausmaalle haudatuista henkilöistä
Uurnalehto

Ossi Aalto, jazzrumpali
Eero Antikainen, ay-poliitikko, SAK:n puheenjohtaja
Pietari Autti, jääkärikenraali, Mannerheim-ristin ritari
Paavo Berglund, kapellimestari, viulisti
Jarl Fahler, parapsykologi, hypnologi
Nils-Eric Fougstedt, kapellimestari
Ilpo Hakasalo, radion musiikkitoimittaja (muistolehto)
Tony Halme, nyrkkeilijä, kansanedustaja (muistolehto)
Kaarlo Halttunen, näyttelijä
Hilkka Helinä, o.s. Halttunen, näyttelijä
Toini Havu, kirjallisuuskriitikko
Mirjam Himberg, näyttelijä
Heinz Hofmann, kuoronjohtaja
Cisse Häkkinen, muusikko
Kerttu Hämeranta, teatterinäyttelijä
Anja Ignatius, viulutaiteilija
Bengt Johansson, säveltäjä
Martti Jukola, radiotoimittaja
Eino Jurkka, näyttelijä, ohjaaja, teatterinjohtaja
Emmi Jurkka, näyttelijä, teatterinjohtaja
Jussi Jurkka, näyttelijä
Vappu Jurkka, näyttelijä, teatterinjohtaja
Sakari Jurkka, näyttelijä
Matti Jämsä, toimittaja
Uljas Kandolin, näyttelijä
Maija Karhi, näyttelijä
Heino Kaski, säveltäjä
Yrjö Kilpeläinen, toimittaja ja pakinoitsija ("Jahvetti")
Esko Kivikoski, tietokilpailumies, Viisasten kerhon puheenjohtaja
Juhani Kumpulainen näyttelijä, ohjaaja
Arvo Kuusla näyttelijä
Irja Kuusla näyttelijä
Artturi Laakso, näyttelijä
Reino R. Lehto, pääministeri
Esko Linnavalli, muusikko
Pave Maijanen, muusikko
Erkki Melakoski, säveltäjä, musiikkitoimittaja
Nils Mustelin, professori
Eero Mäkelä, keittiömestari
Juhani Mäkelä, toimittaja, kirjailija
Masa Niemi, näyttelijä
Valo Nihtilä, eversti
Esko Nikkilä, sisätautiopin professori
Sinikka Nopola, kirjailija
Assi Nortia, näyttelijä
Jorma Nortimo, elokuvaohjaaja
Jorma Ojaharju, kirjailija (muistolehto)
Olavi Paavolainen, kirjailija
Sauvo Puhtila, "Saukki ja Pikkuoravat"
L. A. Puntila, historiantutkija, poliitikko
Väinö Purje, keittiömestari, "K-kaupan Väiski"
Lasse Pöysti, näyttelijä, ohjaaja
Helge Ranin, näyttelijä, teatterinjohtaja
Irja Ranin, tv-toimittaja
Matti Ranin, näyttelijä, teatterineuvos
Saara Ranin, näyttelijä
Sulho Ranta, säveltäjä
Armi Ratia, toimitusjohtaja, Marimekon perustaja
Leo Riuttu, näyttelijä
Matti Ruohola, näyttelijä
Aarno Ruusuvuori, arkkitehti
Orvo Saarikivi, elokuvaohjaaja
Holger Salin, näyttelijä
Tauno Sarantola, rovasti
Arto Satukangas, pianotaiteilija
Jukka Sipilä, näyttelijä, ohjaaja
Harri Sirola, kirjailija
Teija Sopanen, tv-kuuluttaja
Teppo J. Suonperä, eversti, tietokilpailumies
Reijo Taipale, iskelmälaulaja
Penna Tervo, ministeri
Elsa Turakainen, näyttelijä
Annikki Tähti, laulaja
Raimo Utriainen, kuvanveistäjä
Juha Vainio, laulaja ja lauluntekijä
Pekka Valkeejärvi, näyttelijä
Anita Välkki, laulaja
Sulo Wuolijoki, poliitikko, kirjailija
Kalle Österlund, lastenlääkäri
Poliitikko Hertta Kuusisen kuoltua hänen tuhkansa kätkettiin hänen omasta toivomuksestaan uurnalehdon taakse ilman tunnistettavaa hautapaikkaa.
Kaartin hautausmaa

Aleksei Apostol, sotilaskapellimestari
Reino Arimo, kenraaliluutnantti
Holger Fransman, professori, käyrätorvitaiteilija, solistiseitsikko Otavan perustajajäsen
Stig Fransman, näyttelijä
Raimo Häyrinen, urheiluselostaja
Arvo Kuikka, sotilaskapellimestari
Adolf Leander, sotilaskapellimestari
Lenni Linnala, sotilaskapellimestari
Verneri Louhivuori, partioliikkeen kehittäjä
Armas-Eino Martola, jalkaväenkenraali, Mannerheim-ristin ritari
Martti Parantainen, sotilaskapellimestari
Albert Puroma, kenraaliluutnantti, Mannerheim-ristin ritari
Artturi Rope, sotilaskapellimestari
Leo Sirelius, kenraalimajuri, lääninkuvernööri
Wäinö Sola, oopperalaulaja
Ville-Poju Somerkari, kenraaliluutnantti
Mika Tiivola, pankinjohtaja
Jääkäreiden yhteishauta:
Arvi Kalsta, jääkärikapteeni, poliitikko
Väinö Valve, jääkärikenraali, viimeinen jääkäri
Kuvagalleria pääministerien haudoista

Lauri Ingmanin hauta
Kaarlo Castrénin hauta
J. H. Vennolan hauta
A. K. Cajanderin hauta
Väinö Tannerin hauta
J. E. Sunilan hauta
Oskari Mantereen hauta
T. M. Kivimäen hauta
Jukka Rangellin hauta
Edwin Linkomiehen hauta
Antti Hackzellin hauta
Urho Castrénin hauta
K.-A. Fagerholmin hauta
Sakari Tuomiojan hauta
Ralf Törngrenin hauta
Rainer von Fieandtin hauta
Ahti Karjalaisen hauta
Reino R. Lehdon hauta
Teuvo Auran hauta
Kalevi Sorsan hauta
Keijo Liinamaan hauta
Harri Holkerin hauta
Kuolleista pääministereistä muualle kuin Hietaniemeen on haudattu seuraavat: Reino Kuuskoski Vantaan Honkanummen hautausmaalle, V. J. Sukselainen Espoon tuomiokirkon hautausmaalle, Martti Miettunen Simon kirkon hautausmaalle, Johannes Virolainen Lohjan Pyhän Laurin kirkon hautausmaalle, Mauno Pekkala Helsingin Malmin hautausmaalle, Rafael Erich  ja Rafael Paasio  Turun hautausmaalle ja Antti Tulenheimo Kangasalan vanhalle hautausmaalle.
Kirjallisuutta

Viro, Voitto: Vanha hautausmaa: Helsingin Hietaniemen hautausmaan opas.  (3. p)  Otava, 2001.  ISBN 951-1-12259-2
Paulaharju, Marjut & Tarkoma, Elise: Kirjailijoiden Hietaniemi: kulttuurikävelijän opas.  Helsinki:  Avain, 2017.  ISBN 978-952-304-138-7
Pehkonen, Marja: Opas Hietaniemen hautausmaalle.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2019.  ISBN 978-951-858-051-8
Aiheesta muualla

Hietaniemen hautausmaan historiaa (pdf) Helsingin seurakuntayhtymä
Hietaniemen hautausmaa – merkittäviä vainajia (pdf) Helsingin seurakuntayhtymä
Hietaniemen hautausmaan merkkihenkilöitä ja muistomerkkejä (pdf) Helsingin seurakuntayhtymä
Taiteilijamäen kartta (pdf) Helsingin seurakuntayhtymä
Sota-ajan muistomerkit (pdf) Helsingin seurakuntayhtymä
Pekka Linnainen: Retkiopas Viron historiaan Hietaniemessä – Hietaniemi ekskursioonijuht (pdf) 26.5.2018. Estofennia. Viitattu 4.6.2018. (viroksi)
Cochemiea

| Cochemiea |
| --- | --- |
 Cochemiea maritima
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Streptophyta
Kladi::  Alkiolliset kasvit (versokasvit) Embryophyta
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Superasteridit
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Cacteae
Suku::  Cochemiea  (K.Brandegee) Walton
Synonyymit
 Mammillaria subg. Cochemiea 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cochemiea on muutamalajinen kaktuskasvisuku, joka on läheistä sukua syyläkaktuksille (Mammillaria). Kasvien pölytyksestä huolehtivat kolibrit, mikä on harvinaista syyläkaktuksilla. Lisäksi DNA-sekvenssitiedot osoittavat Cochemiea-lajien erillisyyttä varsinaisista syyläkaktuksista. Suku on saanut tieteellisen nimensä erään Baja Californian alkuperäisasukasryhmän mukaan. Suvun paras tuntomerkki on pitkänomainen, putkimainen ja vastakohtainen punainen kukka, josta heteet ja emin vartalo pistävät esiin.
Ulkonäkö ja koko

Cochemiea-lajien varret ovat pitkänomaisia, lieriömäisiä ja kierteisesti asettuneiden nystyjen peittämiä. Kasvit ovat maitiaisnesteettömiä. Ne muodostavat usein monivartisia mättäitä, joiden varret ovat pystykasvuisia tai maanmyötäisiä. Varren pituus voi nousta metriin ja läpimitta voi olla seitsemän senttimetriä. Piikkien kiinnittymiskohdat eli areolit ovat kahdenlaisia, ja niissä on vaihtelevan tyyppisiä piikkejä. Keskuspiikki on koukkumainen.
Kukat sijaitsevat nystyjen hangoissa ja ovat avoinna päivisin. Ne ovat kapean putkimaisia, vastakohtaisia, usein S:n muotoisia. Hedelmä on pallomainen, paljaspintainen, väriltään punainen tai purppuraan vivahtava, avautumaton ja kärjestään arpinen. Siemenet ovat mustia ja syväkuoppaisia.
Levinneisyys

Suvun viisi lajia kasvavat Meksikossa Kalifornian niemimaalla (Baja California).
Lajit

Cochemiea halei
Cochemiea maritima
Cochemiea pondii
Cochemiea poselgeri
Cochemiea setispina
Convair XF-92

XF-92A lennossa noin vuonna 1953.
Convair XF-92 on yhdysvaltalainen koetutkimuskone eli experimental-kone, jonka suunnittelutyöt aloitettiin vuonna 1948. Convair alkoi suunnitella 1940-luvun lopulla deltasiipistä ylisoonista Convair XF-92 suihkuhävittäjää, johon nopeuteen koneen prototyyppi ei yltänyt. Se saavutti "vain" 1 000 km/h nopeuden, johon suunnilleen ylsi muiden muassa Lockheed F-80 Shooting Star.
Koneen kehitystyössä oli mukana Kolmannesta valtakunnasta sodan loputtua Yhdysvaltoihin operaatio Paperclipin mukana tuotu  rakettihävittäjä Me 163:n kehittänyt professori Alexander Lippisch.
Koneen suunnittelutyö aloitettiin uudelleen, kun huomattiin, ilmavirtauksen vastuksen suurella lentonopeudella pienentyvän, jos koneen runko muotoillaan "Coca-Cola -pullon" muotoiseksi. "Area rule" määritti koneisiin ampiaisvyötärön siiven kohdalle. Modifioitu prototyyppi ylitti äänennopeuden eli se saavutti Machin luvun=1 jopa nousulennossa. Kone sai lopulta nimen F-102A Delta Dagger. Delta Dagger oli kaikkiaan kolmas taistelukone niin sanotussa Century Series -sarjassa.
Kehitysohjelman tutkimustuloksia käytettiin myöhemmin hyödyksi deltasiipisen ylisoonisen pommikoneen B-58 Hustler:in kehittelyssä. Deltasiipisissä nopeissa koneissa oli suuri siiven nuolikulma. Toisaalta samaan aikaan (ensilento 1954, esitelty 1958) kehitettiin kaksinkertaisen äänennopeuden saavuttava hävittäjä Lockheed F-104 Starfighter, jossa on lyhyt mutta suorahko trapetsin muotoinen siipi, siinä siiven kärkiväli on kuitenkin hyvin pieni. North American (XP-86) F-86 Sabre suunniteltiin aluksi suorasiipiseksi, mutta natsi-Saksan aikaisten tutkimustulosten tultua julki, se muutettiin 45 asteen nuolikulman omaavaksi nuolisiipiseksi.
Aiheesta muualla

http://www.nasa.gov/centers/armstrong/news/FactSheets/FS-080-DFRC.html
http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=585
http://www.aviastar.org/air/usa/convair_xf-92.php
http://www.joebaugher.com/usaf_fighters/p92.html
http://www.urbanghostsmedia.com/2013/06/weird-planes-cancelled-convair-xf-92/
http://derekhorne.tripod.com/xf92a.html
http://www.aero-web.org/specs/convair/xf-92a.htm
Carl Constantin Collin

Carl Constantin Collin (15. elokuuta 1863 Kärkölä – 3. marraskuuta 1941 Kärkölä) oli suomalainen insinööri ja tilanomistaja. Collin perusti Kärkölään englantilaistyylisen Huovilan maisemapuiston ja rakennutti Ranskaan Nizzaan Villa Huovilan nimellä tunnetun huvilansa.
Collinin vanhemmat olivat hovineuvos, ylimetsänhoitaja Carl Johan Collin (1815-1885) ja Ida Carolina Ammondt (k. 1889), Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1881 ja opiskeli sitten Pariisissa Ecole Centrale des Arts et Manufactures-opistossa valmistuen insinööriksi 1888.
Collin peri isältään Kärkölässä sijainneen Huovilan ratsutilan joka oli kooltaan 2 000 hehtaaria. Hän rakennutti tilalle sahan, suuren navetan ja meijerin sekä pani alulle 4 hehtaarin kokoisen maisemapuiston rakentamisen. Vuonna 1896 Collin hankki Huovilaan seitsemän tonnia painaneen amerikkalaisvalmisteisen Peerless-höyrytraktorin jonka vetämillä vaunuilla kuljetettiin maanteitse tavaroita Huovilasta Järvelän rautatieasemalle. Vuonna 1909 Collin aloitti uuden kaksikerroksisen tiilisen päärakennuksen rakentamisen Huovilaan mutta rakennustyö ei edennyt kivijalkaa pidemmälle kun se keskeytettiin 1912. Collin myi Huovilan vanhan päärakennuksen Kärkölän kunnalle ja korjautti meijeristä itselleen ranskalaisia linnoja muistuttaneen asuintalon.
Collin matkusteli paljon ulkomailla ja hänen kerrotaan matkustaneen kolme kertaa maailman ympäri. Hänellä oli ainakin yhdellä matkallaan mukana värivalokuvauskalustoa ja hänen kerrotaan lähettäneen suuren määrän matkoilla ottamiaan valokuvia Helsingin yliopiston maantieteen laitokselle professori Johan Evert Rosbergille. Collin siirtyi itse asumaan Nizzaan Ranskan Rivieralle jonne hän rakennutti vuonna 1911 Promenade des Anglais-rantabulevardin varrelle myöhäisjugendia ja art deco-tyyliä edustaneen Villa Huovila-nimisen huvilan jonka suunnitteli arkkitehti Marius Allinges. Collin myi huvilan vuonna 1919 autokauppias Sergei Nikolajeffille. Hän rakennutti sitten vuonna 1926 uuden huvilan itselleen Nizzan Fabroniin nykyisen Nizzan teknologian instituutin sijaintipaikalle tontille jonka hän oli ostanut jo 1907 ja viljeli huvilalla viiniä ja kukkia. Nizzassa asunut säveltäjä Armas Launis viljeli Fabronin huvilalla vihanneksia toisen maailmansodan aikana. Collin oli testamentannut Fabronin huvilansa Svenska Litteratursällskapetille mutta perintöriidan vuoksi huvila jäi hoitamatta. Seura luopui perinnöstä 1960-luvun alussa ja huvila päätyi Ranskan valtiolle.
Collinin omaisuus hupeni ajan kuluessa ja hän joutui myymään Huovilan maita 1890-luvulta alkaen niin että hänelle oli lopulta enää 64 hehtaaria omistuksessaan. Hänen arveltiin menettäneen rahojaan rakennusprojektien ohella Monte Carlon kasinolla ja mahdollisesti myös veljensä pelivelkoja taatessaan. Collin vietti viimeiset elinvuotensa Kärkölässä jossa hänellä oli loppuun asti asumisoikeus Huovilan puistotilaan.
Collinin veljistä Karl Oskar Collin (1857–1938) oli varatuomari joka omisti Pyhäniemen kartanon Hollolassa ja Malagassa kuollut Karl Axel Collin (1859–1898) oli filosofian maisteri.
Kirjallisuutta

C. C. Collinin Huovila ; toimittanut Leena Reiman. Kärkölä 2005 ISBN 9529183518
Kenneth Danielsen : Promenade des Anglais 139 : historien om Villa Huovila, dess finska ägare och invånare. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland 759. Helsingfors 2011 ISBN 9789515832320
Aimo Nummi : Huovilan kartanon siemen- ja taimitilaukset 1891-1900. Aimo Nummi, Vantaa 2011 ISBN 9789529289615
Aimo Nummi ; Huovilan kartanon siemen- ja taimitilaukset 1891-1900. Osa II, Tilaukset liikkeittäin, tieteelliset nimet ja suomenkieliset nimet. Aimo Nummi, Vantaa 2011 ISBN 9789526759609
Aiheesta muualla

Armas Launis : Suomalainen erakko Nizzan Huovilassa, Suomen Kuvalehti, 21.07.1934, nro 30, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen Huovilassa, Suomen Kuvalehti, 01.09.1934, nro 36, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Wilkie Collins

Wilkie Collins
John Everett Millais, Wilkie Collins, 1850
William "Wilkie" Collins (8. tammikuuta 1824 – 23. syyskuuta 1889) oli englantilainen romaani- ja näytelmäkirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten rikosromaaneistaan Valkopukuinen nainen (The Woman in White, 1859), No Name (1862) ja Kuun kivi (The Moonstone, 1868). Häntä pidetään Edgar Allan Poen ohella rikoskirjallisuuden merkittävimpänä kehittäjänä.
Esseessään vuodelta 1858 Collins kirjoittaa teollisen vallankumouksen mukanaan tuomasta uudesta lukijakunnasta, joka on oppimassa kirjallisuuteen lukutaidon leviämisen ansiosta. Hän käyttää siitä nimitystä "tuntematon yleisö". Tämän yleisön Collins pyrki tavoittamaan.
Collins kirjoitti 1854 romaanin Hide and Seek sekä novellikokoelmat After Dark ja The Queen of Hearts jotka ilmestyivät vuosina 1856 ja 1859. Romaanissa sekä osassa novellien tarinoita oli salapoliisiaineksia. Valkopukuista naista pidetään salapoliisikirjallisuuden välittömänä edeltäjänä. Kuun kivi kuuluu niihin teoksiin, joita pidetään ensimmäisinä varsinaisina salapoliisitarinaoina.
Collins menestyi erinomaisesti. Valkopukuinen nainen -romaania jonotettiin sen ilmestymispäivänä 29. marraskuuta 1859, sen mukaan nimettiin hajuvesiä, aiheesta sävellettiin lauluja ja nimettiin teitä. Ensimmäinen, kallis 1 500 kappaleen painos myytiin nopeasti loppuun. Kirjan arvostelut olivat tylyjä, ja etenkin Pall Mall Gazette -lehden arvio oli erittäin kriittinen. Charles Dickens oli Collinsin läheinen ystävä, mutta hänkin arvosteli teoksen rakennetta.
Collins tiedosti hyvin Kuun kiven menestyksen mutta totesi 1871 uuteen, itse tarkistamaansa painokseen tekemässään esipuheessa luovuutensa ehtyneen tämän työn jälkeen. Hän poti kivuliasta reumaattista kihtiä, mikä pakotti hänet sanelemaan osan käsikirjoituksesta avustavalle kirjoittajalle. Toinen syy oli äidin sairauden ja kuoleman aiheuttama masennus. Dorothy L. Sayers on pitänyt romaania "ehkä kaikkien aikojen parhaana salapoliisiromaanina"
Suomennetut teokset

Jäätyneellä syvyydellä: dramallinen kertomus 5 kohtauksessa, suom. E., Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino 1877.
Naisen haamu: mysterio neljässä kertomuksessa, suom. Anton Oskar Forsman, Edlund 1880. Sarja: Kaunokirjallisuutta, 1.
John Jagon henki tahi kuollutko vai elävä?, suom. Anton Oskar Forsman, Edlund 1880. Sarja: Kaunokirjallisuutta, 3.
Valkopukuinen nainen: romaani (The Woman in White ) Suomennos Satakunnalle. Nurkkanovelli, julkaistu Satakunta -lehdessä alkaen 5.1.1907 1. osa. Julkaistu kirjana: Pori: O. Palander 1907
Valkopukuinen nainen: romaani 1–2 (The Woman in White), suomentanut Aukusti Airanne. Karisto 1908
Valkopukuinen nainen (The Woman in White); hiukan lyhennellen suom. Hannes Korpi-Anttila, WSOY 1955. Sarja: Jousi-sarja, 7. – 1973 ISBN 951-0-00980-6
Erään perheen tarina; suomentanut Eero Alpi, Hämeenlinna: Karisto 1914.
Kamala yösija; suomentanut Kyösti Wuorela, Pori: Otto Andersin 1917. Sarja: Helppohintainen kirjasto, n:o 6.
Salaperäinen nainen, suomentanut Niilo Lehto, Helsinki: Ahjo 1919. Sarja: Ahjon ajanviete-lukemisto 3
Kuun kivi (The Moonstone ), suom. Aarre Lehto, Pellervo 1949
Kuunkivi (The Moonstone), suom. Mika Tiirinen, Arktinen banaani 2021 ISBN 978-952-270-430-6
Wilkie Collins & Charles Dickens: Ilman menestyksettä: joulukertomus (No thoroughfare ), Porvoo: G. L. Söderström 1870
Ilman menestystä: joulukertomus, suom. O. G. C. (= Otto Georg Calamnius), Tiberius kirjat 2018 ISBN 978-952-7270-45-5 (Suomennoksen kieltä on korjattu ja modernisoitu)
John Jagon henki; Kamala yösija, suom. Anton Oskar Forsman, Valkeakoski: Tiberius kirjat 2018 ISBN 978-952-7270-39-4 (sisältää myös kertomukset Mitä eläinten rääkkäys maksaa ja Maailman kaivot)
Sisar Rosa (Sister Rose), Valkeakoski: Tiberius kirjat 2020 ISBN 978-952-7351-68-0 (Ensimmäisen kerran ilmestynyt Helsingissä, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainossa, 1879.) Teos verkossa 1, Teos verkossa 2 (Teos on aiemmin kirjattu virheellisesti Charles Dickensin nimiin)
Avioliittotragedia, teoksessa: 'Murha maaseudulla: 22 englantilaista kartanomysteeriä (English country house murders), Thomas Godfrey (toim.), Hyvinkää: Book studio 1990 Sarja: Jännityksen mestarit, 39. ISBN 951-611-310-9 [951-611-310-9
Rouva Zant ja kummitus, teoksessa: Suuri kummituskirja, toim. Richard Dalby; suom. Pertti Koskela. Hyvinkää : Book Studio, 1993 ISBN 951-611-550-0
Rouva Zant ja ilmestys, teoksessa: Klassikkokirjailijoiden parhaat kummitustarinat, toim. Lisa Morton & Leslie S. Klinger, suom. Maikki Soro, Helsinki: Minerva, 2019 ISBN 978-952-312-900-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wilkie Collins Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Wilkie Collins on Wikiaineistossa (englanniksi)
Sitaatteja aiheesta Wilkie Collins Wikisitaateissa
Vapaasti ladattavia William "Wilkie" Collinsin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2  3 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Juri Nummelin

| Juri Nummelin |
| --- | --- |
 Juri Nummelin Turun kirjamessuilla 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1972 (ikä 52) Rauma
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja, kirjailija
Kirjailija
Aikakausi:  2000–
Tyylilajit:  tietokirjallisuus, populaarikulttuuri
Esikoisteos:  Pulpografia (2000)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juri Nummelin (s. 10. toukokuuta 1972 Rauma) on suomalainen tietokirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa pulp-kirjallisuudesta, elokuvan historiasta ja harvinaisista etunimistä sekä toimittanut useita novelliantologioita.
Teoksia > Kirjoja kirjallisuudesta

Pulpografia: Amerikkalaisia kioskidekkareita suomeksi 1936–89.  Helsinki:  Suomen dekkariseura, 2000.  ISBN 951-98602-0-7
Kuudestilaukeavat: Amerikkalaisia länkkäripokkareita suomeksi.  Helsinki:  BTJ, 2004.  ISBN 951-692-568-5
Viidestilaukeavat: Länkkärinovelleja lukemistolehdistä.  Turku:  Suomen länkkäriseura, 2004.  ISBN 952-91-7624-4
Nummelin, Juri (toim.): Pohjoisamerikkalaisia lännenkirjailijoita.  Helsinki:  BTJ, 2005.  ISBN 951-692-584-7
Halme, Jukka & Nummelin, Juri (toim.): Ulkomaisia kauhukirjailijoita.  Helsinki:  BTJ, 2005.  ISBN 951-692-595-2
Unohdetut kirjailijat.  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-646-2
Nummelin, Juri (toim.): Eurooppalaisia jännityskirjailijoita.  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-655-4
Nummelin, Juri (toim.): Amerikkalaisia jännityskirjailijoita.  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-651-6
Unohdetut kirjailijat 2.  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-685-1
Hänninen, Ville & Nummelin, Juri & Sisättö, Vesa: Erotica: 69 kiihottavaa kirjaklassikkoa.  Helsinki:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22332-0
Unohdettu Waltari.  Helsinki:  BTJ, 2008.  ISBN 978-951-692-712-4
Nummelin, Juri (toim.): Misantropian historia.  Turku:  Savukeidas, 2013.  ISBN 978-952-268-075-4
Pulpografia Britannica: Brittiläisiä kioskidekkareita suomeksi 1944–1992.  Turku:  Turbator, 2014.  ISBN 978-952-7012-12-3
Sotaa, sutinaa, seikkailuja: suomalaisesta kioskikirjallisuudesta.  Helsinki:  Avain, 2014.  ISBN 978-952-304-020-5
Sisättö, Vesa & Nummelin, Juri: Tolkienin elämä ja teokset.  Helsinki:  Avain, 2014.  ISBN 978-952-304-043-4
Wild West Finland: Suomalaisen lännenkirjallisuuden historia.  Helsinki:  Avain, 2016.  ISBN 978-952-304-095-3
Epämiellyttäviä päähenkilöitä: Kirjoituksia amerikkalaisesta kovaksikeitetystä dekkarista.  Turku:  Helmivyö, 2016.  ISBN 978-952-7211-00-7
Kovaa kyytiä ja kaunokaisia: Kirjoituksia lajityyppikirjallisuudesta.  Turku:  Helmivyö, 2016.  ISBN 978-952-7211-03-8
Nummelin, Juri (toim.): Muistojen divarit.  Turku:  Helmivyö, 2018.  ISBN 978-952-7211-22-9
Sarjakuvan lyhyt historia.  Vantaa:  Avain, 2018.  ISBN 978-952-304-177-6
Lisää kovaa kyytiä ja kaunokaisia: kirjoituksia lajityyppikirjallisuudesta.  Turku:  Helmivyö, 2020.  ISBN 978-952-7211-54-0
Kuoleman usvaa ja pimeyttä: Suomalaisen kauhukirjallisuuden historia.  Helsinki:  Oppian, 2020.  ISBN 978-951-8770-87-2
Suomalaisen kirjallisuuden lyhyt historia.  Helsinki:  Avain, 2020.  ISBN 978-952-304-261-2
Pulpografia Erotica: Amerikkalaisia seksipokkareita suomeksi 1960–1980-luvuilla.  Turku:  Helmivyö, 2021.  ISBN 978-952-7211-83-0
Hänninen, Ville & Nummelin, Juri & Sisättö, Vesa: Kummat kirjat: Kahjon kirjallisuuden käsikirja.  Helsinki:  Avain, 2021.  ISBN 978-952-3043-94-7
Kahden tulen välissä – Margaret Mitchell: Tuulen viemää.  (Lukemattomia kirjoja 2)  Turku:  Helmivyö, 2022.  ISBN 978-952-7469-12-5
Teoksia > Kirjoja elokuvasta

Valkoinen hehku: johdatus elokuvan historiaan.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-164-X
Elokuvan lyhyt historia.  Helsinki:  BTJ, 2009.  ISBN 978-951-692-720-9
50 kirjaa – 50 elokuvaa.  Helsinki:  Avain, 2015.  ISBN 978-952-304-071-7
Animaatioelokuvan lyhyt historia.  Turku:  Tarke, 2015.  ISBN 978-952-68434-2-1
Klassikoita, unohdettuja, outouksia: kirjoituksia elokuvasta.  Helsinki:  Ntamo, 2015.  ISBN 978-952-215-611-2
50 suomalaista kirjaa ja elokuvaa.  Vantaa:  Avain, 2017.  ISBN 978-952-304-122-6
Maskula, Tapani & Nummelin, Juri (toim.): Intohimosta elokuvaan: valitut elokuvakritiikit 1960–2010-luvuilta.  Turku:  Sammakko, 2018.  ISBN 978-952-483-342-4
Spoilerivaroitus: 75 mieletöntä juonipaljastusta.  Helsinki:  Avain, 2020.  ISBN 978-952-304-271-1
Muurahaisesta Muksikseen: venäläisen ja neuvostoliittolaisen animaatioelokuvan historia.  Turku:  Helmivyö, 2022.  ISBN 978-952-746-909-5
Suomalaisen elokuvan lyhyt historia.  Helsinki:  Avain, 2022.  ISBN 978-952-304-392-3