stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Głogów

| Głogów |
| --- | --- |
 Kuvassa keskellä Głogówin Kristuksen ruumiin kirkko
 lippu:  vaakuna
 Głogówin piirikunnan kartta (Głogówin kaupunki ”Głogów (gmina miejska)”)
 Kaupungin kartta
 Głogów
 Koordinaatit: 51°39′33″N, 16°04′50″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Ala-Sleesia
Piirikunta:  Głogów
Kaupunginoikeudet:  1253
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
 – Kaupungin- johtaja:  Rafael Rokaszewicz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  35,4 km²
Väkiluku (2020):  66 120
 – Väestötiheys:  1 883 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumerot:  67-200–67-208, 67-210
Suuntanumero(t):  +48 (74)
Rekisterikilpi:  DGL
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Głogów on kaupunki ja oma kuntansa Głogówin piirikunnassa Ala-Sleesian voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 66 120. Kaupunki on sekä piirikuntansa että viereisen Głogówin maalaiskunnan hallinnon keskus ja yksi Ala-Sleesian voivodikunnan suurimmista kaupungeista.[lähde? ]
Maantiede ja liikenneyhteydet

Głogówin pinta-ala on 35,4 neliökilometriä, josta maatalousmaan osuus on 23,8 prosenttia ja metsän ja metsämaan osuus 6,5 prosenttia. Kaupunki rajoittuu Głogówin maalaiskunnan lisäksi Jerzmanowan, Kotlan ja Żukowicen kuntiin. Se sijaitsee Pradolina Barucko-Głogowskan (”Baruckin–Głogówin jäätikköjokilaakso”) ja Wzgórza Dalkowskien (”Dalkówin kukkulat”) fyysismaantieteellisillä alueilla. Oderjoki virtaa kaupungin halki.
Głogówin halki kulkevat valtatie 12, voivodikunnan tiet 292 ja 329 sekä rautatielinjat 14 (Łódź Kaliska–Tuplice) ja 273 (Wrocław–Szczecin).
Historia

Glogoua-niminen puolustuslinnoitus tunnetaan jo 800-luvulta. Se oli erään slaavilaisheimon (puolankielinen nimi Dziadoszanie) keskuspaikka ja tuli sittemmin liitetyksi polaanien maihin. Saksalaiset hyökkäilivät linnoitukseen useasti 1000- ja 1100-luvuilla. Vuonna 1010 saksalaiset joukot tuhosivat linnoituksen ja jälleen vuonna 1017 piirittivät sen. Merkittävämmäksi historiaan on jäänyt linnoituksen vuoden 1109 puolustus saksalaisilta. Vuonna 1157 saksalaiset joukot miehittivät ja polttivat linnoituksen.
Vuonna 1251 Głogówista tuli oman herttuakuntansa pääkaupunki. Sille myönnettiin vuonna 1253 Magdeburgin kaupunginoikeudet. Vuonna 1331 siitä muun Sleesian ohessa tuli osa Böömin läänityksiä. 1500-luvun lopulla kaupungista tuli tärkeä protestanttisuuden keskus. Głogów muutettiin taas linnoitukseksi 1600-luvun puolivälissä ja vierasmaalaiset joukot miehittivät sitä useaan kertaan. Vuonna 1740 sen alue liitettiin Preussiin.
Głogówin linnoitus purettiin vuonna 1902. Saksan vallan alla siitä käytettiin nimeä Glogau. Toisessa maailmansodassa saksalaiset tekivät kaupungista taas linnoituksen ja vuoden 1945 alussa siellä käytiin raskaita taisteluita, joissa tuhoutui 90 prosenttia kaupungin rakennuksista.
Toisen maailmansodan jälkeen kaupungista tuli osa Puolaa. Nykyään Glogów on teollisuuskaupunki, jossa on monien eri alojen yrityksiä. Parhaillaan on tekeillä jälleenrakennustöitä, joiden tavoitteena on palauttaa kaupungin historiallinen sotaa edeltänyt ilme.[lähde? ]
Väestö

Vuoden 2020 joulukuussa Głogówissa asui 66 120 asukasta. Vuoden 2021 lopussa kaupungin väestöstä 51,9 prosenttia oli naisia ja 48,1 prosenttia miehiä. Kaupungin väkiluku on pienentynyt viime vuosikymmeninä; vielä vuonna 1995 se oli 74 235. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2021 lopussa 17,2 prosenttia, työikäisten 57,0 prosenttia ja eläkeikäisten 25,8 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,8 vuotta. Kaupungin työttömyysaste oli 7,5 prosenttia vuonna 2020. Tuolloin työssäkäyvistä asukkaista 35,7 prosenttia työskenteli teollisuus- tai rakennusalalla, 21,4 prosenttia palvelualalla, 9,8 prosenttia maatalousalalla ja 3,0 prosenttia talousalalla.
Nähtävyydet

Yksi kaupungin merkittävimmistä nähtävyyksistä on Glogówin linna, joka rakennettiin 1200-luvulla ja on yksi Puolan vanhimmista linnoista. Linna rakennettiin uudelleen vuosina 1971–1983, ja siellä toimii nykyään museo, joka esittelee kaupungin historiaa ja kulttuuria. Toinen tärkeä nähtävyys Glogówissa on 1200-luvulla rakennetun goottilaisen Pyhän Nikolauksen kirkon rauniot.[lähde? ]
Yhteistyökaupungit

Głogówin kuusi yhteistyökaupunkia:
Amber Valley, Britannia
Eisenhüttenstadt, Saksa
Kamjanets-Podilskyi, Ukraina
Laholm, Ruotsi
Langenhagen, Saksa
Middelburg, Alankomaat
Riesa, Saksa
Kuvia

Näkymä kaupungintalon tornista
Głogówin keskustaa
Głogówin kaupungintalo
Oderjoen ylittävä Most Tolerancji (”Suvaitsevaisuuden silta”)
Zamek Książąt Głogowskich (”Głogówin herttuoiden linna”)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Głogów Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejska Głogów (pdf) Wrocławin tilastokeskus. (puolaksi)
Gunnar Söderlindh

| Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Ruotsi. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Ruotsi> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, ruotsalaissysteemi |  |
Erik Gunnar Engelbrekt Söderlindh (10. helmikuuta 1896 Örebro – 26. joulukuuta 1969 Lundby) oli ruotsalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana voittamassa kultaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.
Helleeniset kielet

Helleeniset kielet on indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuuluva kieliryhmä. Helleenisiin kieliin kuuluu reilun 13 miljoonan ihmisen puhuma nykykreikka murteineen ja tsakonian kieli sekä kreikan varhaisemmat vaiheet (muinaiskreikka). 1000-luvulla eaa. puhutun muinaismakedonian suhde helleenisiin kieliin on kiistelty.
Historia

Kieliryhmän kantakielen kantahelleenin arvellaan eronneen indoeurooppalaisesta kantakielestä noin 3 000 – 2 000 eaa. yhdessä armenialaisten ja indoarjalaisten kielten kanssa, joista kantahelleeni erosi hieman myöhemmin. Helleeniset kielet kehittyivät Välimeren ympäristössä Kreikassa, Italiassa ja lähisaarilla.
Levinneisyys

Maailmassa on noin 13 miljoonaa kreikan kielen puhujaa. Heistä noin 10,7 miljoonaa Kreikassa ja noin 1,1 miljoonaa Kyproksella. Kreikka on virallinen kieli Kreikassa ja Kyproksella. Lisäksi kreikkaa puhutaan jonkin verran muun muassa Albaniassa (noin 15 000 puhujaa) ja muissa Balkanin maissa, Italiassa, Turkissa. Israelissa, Armeniassa ja Georgiassa sekä kreikkalaisissa maahanmuuttajayhteisöissä Yhdysvalloissa, Australiassa ja muissa maissa. Kreikka on myös yksi Euroopan unionin virallisista kielistä. Tsakonian kieltä puhuu äidinkielenään vajaa kaksituhatta ihmistä Kreikassa Peloponnesoksen alueella.
Luokittelu > Helleenisten kielten sukupuu

kantahelleeni
ks. Nykykreikan murteet
Helleenisten kielten (kreikan) levinneisyys; tummansinisillä alueilla kreikka on virallinen kieli.
Antiikin Kreikan murrealueet Egeanmeren alueella.
Henri Gagnebin

Henri Gagnebin (12. maaliskuuta 1886 Liège – 2. kesäkuuta 1977 Geneve) oli belgialaissyntyinen sveitsiläinen säveltäjä.
Gagnebin syntyi Liègessä vuonna 1886. Hän aloitti opiskelunsa Biennessä ja Lausannessa. Vuonna 1905 hän asui ja opiskeli kahdeksan kuukauden ajan Berliinissä. Vuodesta 1908 alkaen hän opiskeli urkujensoittoa ja sävellystä Pariisissa. Vuosina 1925–1961 Gagnebin toimi geneveläisessä konservatoriossa. Hän kuoli Genevessä vuonna 1977.
Gagnebin sävelsi muun muassa sinfonioita ja kaksi balettia.
Hamsunsenteret

| Hamsunsenteret |
| --- | --- |
 Museo vuonna 2013.
Perustettu:  2009
Sijainti:  Hamarøy, Norja
Kotisivut:  hamsunsenteret.no
Hamsunsenteret on kirjailija Knut Hamsunille omistettu vuonna 2009 avattu museo Hamarøyn kunnassa Norjassa. Hamarøyssä sijaitsevat Hamsunin lapsuudenkoti ja Skogheimin kartano, jossa hän asui vaimonsa Marie Hamsunin kanssa vuosina 1911–1917.
Aiheesta muualla

Museon verkkosivut (norjaksi) (englanniksi)
Heimo Taskinen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten hiihtosuunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Hyvinkää 1975 | viesti |  |
|  Pronssia | Hyvinkää 1975 | henkilökohtainen kilpailu |  |
Heimo Allan Taskinen (s. 25. helmikuuta 1947 Varpaisjärvi) on suomalainen hiihtosuunnistaja. Seuratasolla hän on edustanut Hankasalmen Hankaa ja Kangasniemen Kalsketta.
Hyvinkäällä 1975 ensimmäisissä hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa Taskinen voitti viestikultaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Pekka Pökälä, Jorma Karvonen ja Olavi Svanberg.
Halilan parantola

Ilmakuva Halilan parantolan päärakennuksesta 1900-luvun alkupuolelta.
Halilan parantolan rakennuksia vuonna 2008.
Aleksanteri Nevskille pyhitetty Halilan parantolan kirkko vuonna 2008.
Halilan parantola eli Halilan keuhkotautiparantola oli Uudellakirkolla Halilan kylässä vuosina 1889–1940 toiminut Suomen ensimmäinen tuberkuloosiparantola. Pietarin läheisyydessä sijainnut Halila oli ennen Suomen itsenäistymistä Venäjän keisarillisen hovin omistuksessa ja pelkästään venäläisten käytössä. Vuosina 1920–1940 se oli Suomen valtion omistuksessa. Parantolan rakennukset toimivat edelleen tuberkuloosisairaalana nimellä Sanatori Sosnovyi Bor (ven. Санаторий Сосновый Бор) nykyisin Venäjään kuuluvassa Uudenkirkon kunnassa.
Halilan parantolan historia 1889–1940

Halilan parantolan perusti pietarilainen lääkäri W. G. von Dittman vuonna 1889. Se oli Suomen ensimmäinen ja vuoteen 1903 saakka myös ainoa tuberkuloosiparantola. Tammikuussa 1892 Venäjän keisari Aleksanteri III osti Halilan parantolan, minkä jälkeen sitä käytettiin lähinnä Venäjän armeijan sotilaiden hoitoon. Venäjän vallankumouksen jälkeen potilaiksi hakeutui pääasiassa venäläisiä emigrantteja.
Suomen itsenäistymisen jälkeen talousneuvos Juho Hietanen järjesti parantolan hankkimisen Suomen valtiolle, ja siitä tuli ensimmäinen Suomen valtion omistama tuberkuloosiparantola. Se avattiin uudelleen käyttöön lokakuussa 1920. Samana vuonna solmittuun Tarton rauhansopimukseen liitettiin Neuvosto-Venäjän edustajien toiveesta erillinen kohta (artikla 30), jonka mukaan Suomen hallitus varaisi kymmenen vuoden ajan puolet Halilan parantolan potilaspaikoista Pietarin ja sen ympäristön asukkaille samoilla ehdoilla kuin Suomen kansalaisille. Vuodesta 1920 Halilan ylilääkärinä toimi Robert Elmgren.
Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n sisar, suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanova vaati vuonna 1928 oikeusteitse Halilan parantolaa itselleen osana veljensä perintöä. Vuosia kestänyt oikeusjuttu päättyi sovintoon, kun Suomen valtio maksoi Englannissa asuneelle Ksenialle  noin 15 000 Englannin punnan korvaukset. Suomen Pankin pääjohtaja Risto Ryti toimitti rahat salaa Ksenialle Englantiin vuonna 1933.
1920-luvulla Halilan parantolassa oli yli 400 potilaspaikkaa ja noin 150 työntekijää. Parantolalle valmistui vuonna 1905 oma ortodoksinen kirkko, joka muutettiin vuonna 1925 luterilaiseksi kirkoksi. Parantolaan kuului noin 120 rakennusta ja sen alue käsitti 450 hehtaaria. Viljeltyä peltoa parantolalla oli lähes 100 hehtaaria. Sairaalan rakennuksia suunnittelivat muun muassa arkkitehdit Jevgeni Leburde, Allan Schulman ja Juli Bruni.
Halilan potilaiden ja vieraiden joukossa oli monia tunnettuja henkilöitä. Neuvosto-Venäjän johtaja Vladimir Lenin vietti Halilan parantolassa neljä päivää 6.–10. tammikuuta 1918. Tämä oli Leninin ainoa käynti Suomessa maan itsenäistymisen jälkeen. Suomen entiset kenraalikuvernöörit Nikolai Gerard ja Vladimir von Boeckmann asuivat vuodesta 1922 viimeiset elinvuotensa Halilan parantolassa Suomen valtion myöntämällä eläkkeellä.
Myöhemmät vaiheet

Suomalaisen parantolan toiminta päättyi talvisotaan. Jatkosodan aikana rakennukset palvelivat vuoroin suomalaisten ja neuvostoliittolaisten sotasairaalana. Tilat palautettiin tuberkuloosisairaalaksi sodan jälkeen, kun alue oli liitetty Neuvostoliittoon. Halilan nimeksi vaihdettiin vuonna 1949 Sosnovyi Bor (’Mäntymetsä’). Toiminta on jatkunut sen jälkeen yhtäjaksoisesti nykypäiviin saakka. Parantolan kirkko kunnostettiin ja palautettiin ortodoksikirkoksi neuvostoajan lopulla.
Halilan parantolan vanhat rakennukset suojeltiin vuonna 1960 kulttuurisesti merkittävänä kohteena. Pääsyynä oli Leninin lyhyt vierailu parantolassa vuonna 1918.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halilan parantola Wikimedia Commonsissa
Halilan parantola, Suomen Kuvalehti, 16.04.1921, nro 16, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Halila, Suomen Kuvalehdelle kirjoittanut Ernst Lampén, Suomen Kuvalehti 24.08.1929, nro 34, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helsingin julistus

Maailman lääkäriliiton Helsingin julistus on yksi keskeisiä lääketieteen etiikan perusteita erityisesti ihmisillä tehtävän lääketieteellisen tutkimuksen osalta. Julistus on alun perin hyväksytty Maailman lääkäriliitossa kesäkuussa 1964. Sitä on päivitetty useita kertoja hyväksymisen jälkeen, viimeksi vuonna 2013.
Yksi Helsingin julistuksen keskeinen periaate on, että lääketieteelliseen tutkimukseen osallistuvalta koehenkilöltä täytyy olla hankittuna tietoon perustuva suostumus ennen kuin tutkimukseen voidaan ryhtyä. Lisäksi tutkimukselle tulee laatia ennakkosuunnitelma, joka tulee toimittaa riippumattomalle eettiselle toimikunnalle. Helsingin julistus asettaa yksityiskohtaisia vaatimuksia sille, mitä tietoinen suostumus tarkoittaa - esimerkiksi tutkimuksen rahoitus ja tutkijan mahdolliset eturistiriidat tulee kertoa koehenkilölle.
Aiheesta muualla

Helsingin julistus suomeksi Suomen lääkäriliiton sivulla
Heidi Limnell

Heidi Limnell (s. 5. elokuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä.
Limnell on valmistunut kuvanveistäjäksi Turun piirustuskoulusta 1983. Taiteilijan ensinäyttelyn hän piti Turun kuvataidelautakunnan kutsusta 1983 Wäinö Aaltosen museossa. Sen jälkeen hänellä on ollut useita yksityisnäyttelyitä, muun muassa Helsingissä 1984, 1986, 1994, 1998, Turussa 1983, 
Wäinö Aaltosen museossa 1985, WAM, 1986, Piiparilassa (Jorma Panulan säätiö) 1987. Ryhmänäyttelyissä hänen töitään on ollut esillä muun muassa "Ihan pihalla" Rautilakeskus Vehmaa 2006, Salon Taiteilijaseuran juhlanäyttelyssä Veturitallissa 2000, Turun Taiteen Biennaalissa 1986 ja 1988.
Heidi Limnell: Lemun taistelun muistomerkki, Kaarina, 2008.
Limnell on opettanut Salon kansalaisopistossa maalausta ja kuvanveistoa 1991–1992 ja Helsingin suomenkielisessä työväenopistossa piirustusta ja kuvanveistoa 1989–1992.
Limnellin töitä on useissa julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa, kuten Suomen valtion, Turun kaupungin, Turun evankelisluterilaisten seurakuntien, Perniön kunnan, Sanomalehtimiesten liiton kokoelmissa.
Palkinnot ja tunnustukset

Kuurosokeiden vuoden veistos 1990, jaettu II-sija
Turun taiteen biennaali 1988, kunniamaininta
Wäinö Aaltosen seuran stipendi 1982
Suomen kulttuurirahaston stipendi 1982
Heimosi

Heimosi (ven. Хеймози, Heimozi) oli inkeriläinen kylä, joka kuului Hietamäen luterilaisen seurakuntaan. Kylän toinen nimi oli Noisela. Vuonna 1849 kylässä oli 52 asukasta, kaikki inkeriläisiä  (äyrämöisiä).
Kylän paikannimistöön kuului Kivikk'oja, Rossonmäki ja Törölänkennäs. Kylän lähellä sijaitsi Nuolijoen yläjuoksu, käytännössä puro. 1900-luvun alussa kylän ainoat suvut oli Iho ja Heimonen. Runoilija Aapo Iho oli syntynyt Heimosissa. Asukkaiden elinkeino oli maanviljeily, erityisesti kasvatettiin ruista ja myös kaalia, joka myytiin Pietariin. Kylän lapset kävivät Törölän koulussa. Vuonna 1926 kylässä oli 21 taloa ja 177 asukasta (kaikki inkeriläisiä). Toisen maailmansodan aikana kylä oli tuhottu. Sodan jälkeen takaisin palanneet asukkaat eivät päässeet kotikylälleen, koska heitä kiellettiin asumasta omalla alueellaan. Kylän alue jäi autioksi.
Heimonen

Heimonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Allan Heimonen (1920–1980), runoilija
Anssi Heimonen (s. 1980), pesäpalloilija
Janne Heimonen (s. 1983), Negative-yhtyeen rumpali
Janne Heimonen (s. 1993), pesäpalloilija
Jarkko Heimonen (s. 1972), keihäänheittäjä
Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimonen (s. 1974), vammaispoliittinen taiteilija
Jonna Heimonen (s. 1990), maastohiihtäjä
Juho Heimonen (1861–1930), kivityöurakoitsija ja Maalaisliiton kansanedustaja
Kari Heimonen (s. 1952), kirjailija, valokuvaaja ja puutarhuri, Teddy & The Tigersin manageri
Kari Heimonen, taloustieteen professori
Lasse Heimonen (s. 1946), muusikko, laulaja ja säveltäjä
Marcus Heimonen (s. 1993), jalkapalloilija
Samuli Heimonen (s. 1975), kuvataiteilija
Taavetti Heimonen (1870–1920), torppari, maatalousneuvoja, säästöpankin kamreeri ja Edistyspuolueen kansanedustaja
Ville Heimonen (1875–1951), SDP:n kansanedustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Heidi Kyrö (albumi)

| Heidi Kyrö Heidi Kyrö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1994
 Levy-yhtiö: MTV-Musiikki
Listasijoitukset
  Suomi: 30. (maaliskuu 1994)
Heidi Kyrön muut julkaisut
|   | Heidi Kyrö 1994 | Tykkään susta 1995 |
Heidi Kyrö on samannimisen laulajan debyyttialbumi vuodelta 1994. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet

Sun suomineitos oon – 3.13
Kun sut saan – 3.12
Fillarikesä – 3.23
Tee kaikki tuo uudelleen (Do it Over Again) – 2.40
Joka päivä uudet tuulet – 3.28
Kun haitari soi – 3.27
Ei kauniimpaa – 3.21
Mä miksi lähtenyt en silloin – 3.30
Nyt tuuleen lennä perhonen – 3.49
Helppo on mun kanssas olla – 3.42
Rakkautta on – 3.32
Sä voisit mua auttaa – 3.15
Se yksi ja ainut – 3.04
Aikaa meillä riittää – 3.10
Haukkani Memed

| Haukkani Memed> İnce Memed |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Yaşar Kemal
Kieli:  turkki
Genre:  romaani
Julkaistu:  1955
Suomennos
Suomentaja:  Eva Siikarla
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1974
Sivumäärä:  365
ISBN:  951-30-2743-0
Sarja: Keltainen kirjasto 118
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Haukkani Memed (İnce Memed) on kurdisyntyperää olevan turkkilaiskirjailijan Yaşar Kemalin romaani vuodelta 1955. Teoksen on suomentanut englanninkielisestä käännöksestä Eva Siikarla, ja suomennoksen on julkaissut 1974 Keltaisessa kirjastossa Tammi.
Kemal tuli teoksella kansainvälisesti tunnetuksi, ja se oli myös hänen tuotannostaan ensimmäisenä suomennettu teos.
Teoksen pohjalta on Peter Ustinov ohjannut elokuvan Haukkani Memed (Memed My Hawk, 1984).
Teoksen on julkaissut myös vuonna 1976 Suuri Suomalainen Kirjakerho, ja se on ilmestynyt 1985 sarjassa Kurki-kirja.
Berit Högman

Berit Högman vuonna 2011.
Berit Högman (s. 1958) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko, joka toimi valtiopäivien jäsenenä 2002–2018. Hän toimi vararyhmänjohtajana vuosina 2012–2018.
Hello (Oasiksen kappale)

| ”Hello” Oasis |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: (What’s the Story) Morning Glory?
 B-puoli: ”She’s Electric (Demo)”
 Äänitetty : maaliskuu – kesäkuu 1995
 Julkaistu: 2. lokakuuta 1995
 Formaatti: 7 tuuman vinyylilevy
 Tekijä(t): Noel Gallagher, Gary Glitter, Mike Leander
 Tuottaja(t): Owen Morris, Noel Gallagher
 Tyylilaji: rock, brittipop
 Kesto: 03.21
 Levy-yhtiö: Creation Records
Oasiksen muut singlet
| ”Morning Glory” 1995 | ”Hello” 1995 | ”She’s Electric” 1995 |
Hello on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kappale, joka on ensimmäinen raita yhtyeen toisella albumilla (What’s the Story) Morning Glory? (1995). Kappale julkaistiin uudelleen Euroopassa promosinglenä syyskuussa 2014. Vinyylin B-puolena on demoversio kappaleesta ”She’s Electric”.
”Hello” kuului Oasiksen soittolistaan (What’s the Story) Morning Glory? Tour -kiertueella vuosina 1995–1996. Se esitettiin ensimmäisen kerran livenä 22. kesäkuuta 1995.
Kappaleet > Vuoden 2014 uudelleenjulkaisu

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Hello | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | She’s Electric (Demo)  | 3.40 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 7.01 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano ja henkilöstö

| --- | --- |
 Yhtye Liam Gallagher – laulu  Noel Gallagher – soolokitara  Paul ”Bonehead” Arthurs – rytmikitara  Paul ”Guigsy” McGuigan – basso  Alan White – rummut, lyömäsoittimet :  Tuotanto Tuotanto: Owen Morris, Noel Gallagher  Miksaus: Neil Dorfsman, David Swope  Masterointi: Barry Grint, Vlado Meller
Gunnar Stålsett

| Gunnar Stålsett |
| --- | --- |
 Gunnar Stålsett Nobel-gaalassa vuonna 2014.
Keskustapuolueen puheenjohtaja
 1977–1979  
Edeltäjä:  Dagfinn Vårvik
Seuraaja:  Johan J. Jakobsen
Oslon hiippakunnan piispa
 1998–2005  
Edeltäjä:  Andreas Aarflot
Seuraaja:  Ole Christian Kvarme
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gunnar Johan Stålsett
Syntynyt: 10. helmikuuta 1935 (ikä 89) Nordkapp, Norja
Ammatti:  pappi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Gunnar Stålsett (s. 10. helmikuuta 1935 Nordkapp) on norjalainen luterilainen pappi ja poliitikko, joka toimi Oslon hiippakunnan piispana vuosina 1998–2005. Häntä edelsi Andreas Aarflot ja seurasi Ole Christian Kvarme. Stålsett on myös toiminut Luterilaisen maailmanliiton pääsihteerinä ja Norjan Nobel-komitean jäsenenä. Hän on työskennellyt pappina ja opettanut Oslon yliopistossa[lähde? ].
Stålsett toimi vuosina 1972–1973 valtiosihteerinä kirkko- ja opetusministeriössä. Hän johti maan keskustapuoluetta vuosina 1977–1979.
Aiheesta muualla

Gunnar Stålsett Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Haukkamäki

| Haukkamäki |
| --- | --- |
 Kerrostalo Haukkamäentiellä
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Palokka–Puuppola
Kaupunginosa nro:  44
Osa-alueet:  Korppumäki, Nuutti
Haukkamäki on Jyväskylän 44. kaupunginosa laajemman Palokan pohjoisosassa. Kaupunginosa on pääosin asuinaluetta ja koostuu Haukkamäen, Korppumäen ja Nuutin asuinalueista, tosin Nuutin länsiosa on teollisuusaluetta. Kaupunginosan itäosassa nelostien lähellä on kaupallista toimintaa. Myös Keski-Palokan koulu sijaitsee Haukkamäen kaupunginosan alueella.
Bagurumba

Bagurumba on kansantanssi Assamin osavaltiosta, Intiasta. 
Vain tyttöjen esittämässä tanssissa liikutaan hitaasti muodostelmissa levitetyin käsin. Tytöt ovat pukeutuneina perinteisiin värikkäisiin Bodo-heimon pukuihin. Tanssia säestetään Bodojen perinteisillä soittimilla. Tätä tanssia voi nähdä Bodojen asuinalueilla: Kokrajharissa, Bongaigaonissa, Nalbarissa, Darrangissa ja Sonitpurissa.
Berit Bertling

Berit Bertling Cappelen (s. 1966 Oslo) on norjalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut esimerkiksi Olwyns saga -kirjasarjan (10 kirjaa).
Berit on ollut jo lapsuudestaan asti kiinnostunut Euroopan historiasta. Sittemmin hän on opiskellut lakia, psykologiaa, englannin kieltä sekä kirjallisuutta. Leipätyönään hän on markkinoija.
Beritillä on kaksi lasta.
Hans-Christian Gabrielsen

| Hans-Christian Gabrielsen |
| --- | --- |
 Gabrielsen vuonna 2018.
Norjan LO:n puheenjohtaja
 2017–2021  
Edeltäjä:  Gerd Kristiansen
Seuraaja:  Peggy Hessen Følsvik
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1967 Slemmestad, Norja
Kuollut: 9. maaliskuuta 2021 (53 vuotta) Slemmestad, Norja
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Hans-Christian Gabrielsen (27. heinäkuuta 1967 Slemmestad – 9. maaliskuuta 2021 Slemmestad) oli norjalainen ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi ammattiliittojen keskusjärjestö Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 2017–2021.
Gabrielsen kuoli sairaskohtaukseen maaliskuussa 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans-Christian Gabrielsen Wikimedia Commonsissa