stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carl Dahlhaus
Kirjallisuutta

Danuser, Hermann – Gülke, Peter – Miller, Norbert (toim.): Carl Dahlhaus und die Musikwissenschaft: Werk, Wirkung, Aktualität.  Schliengen:  Edition Argus, 2011.  ISBN 978-3-931264-76-5
Rohringer, Stefan (toim.): Carl Dahlhaus und die Musiktheorie.  Hildesheim:  Olms, 2019.  ISBN 978-3-487-15765-8
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  IdRef
Bill Cosby

| Bill Cosby |
| --- | --- |
 Bill Cosby vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  William Henry Cosby, Jr.
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1937 (ikä 87) Philadelphia, Pennsylvania
Ammatti:  koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja ja kasvatustieteilijä
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
Bill Cosby vuonna 2006
William Henry Cosby, Jr. (s. 12. heinäkuuta 1937 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä, käsikirjoittaja ja kasvatustieteilijä. Cosby tunnetaan muun muassa TV-sarjasta Bill Cosby Show. Cosbyä syytettiin vuoden 2000 jälkeen moneen otteeseen naisten ahdistelusta, huumaamisista ja raiskauksista. Vuonna 2014 asiasta nousi valtava skandaali. Tämän takia televisio lopetti Cosbyn ohjelmien esittämisen. Cosby tuomittiin vuonna 2018 3–10 vuoden vankeuteen huumatun naisen hyväksikäytöstä. Pennsylvanian osavaltion korkein oikeus kuitenkin kumosi tuomion kesäkuussa 2021.
Varhainen elämä

Bill Cosbyn isä oli Yhdysvaltain laivaston kokki, ja paljon poissa kotoa, kun oli toisessa maailmansodassa. Bill oli yksi perheen neljästä pojasta.
Koulussa Cosby oli jalkapallojoukkueen kapteeni. Opettajat huomasivat, että Cosby mieluummin pelleili kuin opiskeli. Myöhemmin lukioaikana Cosby teki vapaa-ajallaan töitä muun muassa kengänkiillottajana. Cosby reputti lukion ja lähti laivastoon. Tämän jälkeen Cosby korjasi keskeytyneet opintonsa ja lähti yliopistoon.
Stand up-koomikoksi

Ollessaan tarjoilijana töissä opiskeluaikanaan, Cosbyn koomikonlahjat tulivat esille. Niinpä Cosby jätti yliopiston ja lähti koomikon töihin ensin Philadelphiassa, sitten New Yorkissa Gaslight Cafessa. Tämän jälkeen Cosby kiersi eri kaupunkeja koomikon työssään. Cosby pääsi NBC-yhtiön leipiin vuonna 1963. Vuonna 1964 Warner Bros julkaisi Cosbyn ensimmäisen  levyn Bill Cosby Is a Very Funny Fellow...Right!'.
Vuonna 2009 Cosbyn standup-albumi I Started Out as a Child (1964) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Televisionäyttelijä, The Cosby Show

Cosby nousi Yhdysvalloissa menestykseen 1965–1968 tuotetussa Minä vakooja -televisiosarjassa (I Spy) ja sai oman tilannekomediasarjansa The Bill Cosby Show, jota tuotettiin kaksi kautta 1969–1971 ja oli luomassa piirrettyä Fat Albert and the Cosby Kids. 1980-luvulla hänen perhesarjansa The Cosby Show (Suomessa nimellä Bill Cosby Show) menestyi hyvin ja oli sikäli merkittävä, että siinä oli ensimmäistä kertaa pääosassa hyvin toimeentuleva keskiluokkainen tummaihoinen amerikkalainen perhe.
Muita hänen sarjoja olivat Suomessa 1990-luvulla Pikku riiviöt (Kids Say the Darndest Things), komediasarja Cosby (Cosby) ja dekkarisarja Cosbyn tutkimukset (Cosby mysteries).
Muu mediatyöskentely

Cosby on tuottanut, käsikirjoittanut, ohjannut ja näytellyt televisiosarjoissa, joihinkin jopa säveltänyt musiikkia. Hän on esiintynyt myös elokuvissa, joista mikään ei kuitenkaan ole saanut osakseen samaa menestystä kuin hänen televisiotyönsä.
Kasvatustieteilijä

Cosby on kirjoittanut useita opaskirjoja miehen roolista perheessä ja yhteiskunnassa. Hän on väitellyt kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 1977. Bill Cosby Showssa hän nosti esille yhteiskunnallisia teemoja kuten huumeet, teiniraskaudet, lukutaidottomuus ja jengiväkivalta.
Yhteiskunnallinen aktivismi

Maaliskuussa 2004 Cosby puhui rotuerottelun purkamiseen vieneen Brown v. Board of Education-jutun 50-vuotisjuhlassa. Tässä "Pound Cake"-puheessa Cosby arvosteli monin tavoin mustien yhteisöä.
Cosby syytti Yhdysvaltain mustaa köyhälistöä ja keskiluokkaa siitä, että näitä kiinnostaa urheilu, muoti ja "kova toiminta" enemmän kuin koulutus ja itsensä kehittäminen.lähde? Cosby puhui mustien rikollisuudesta mustia syyttäen.
Cosbyn mukaan mustia kiinnosti ostoksissa ylellisyys välttämättömyyden sijaan. Cosbyn mielestä kasvatuksessa olisi parantamisen varaa, vastuuta puuttui. Cosby myös sanoi, ettei köyhien mustien pidä enää syyttää ahdingostaan valkoisten harjoittamaa syrjintää, vaan omaa köyhyyskulttuuriaan. Cosbyn "Pond Cake"-puhe sai vastaan sekä myönteistä että hyvin kriittistä palautetta. Sosiologi Michael Eric Dysonin mukaan Cosby syytti liikaa köyhiä mustia ongelmista, jotka valkoinen yhteisö oli luonut.lähde?
Yksityiselämä

Cosby on ollut naimisissa Camille O. Cosbyn kanssa vuodesta 1964 lähtien. Heillä on viisi lasta: Erika (s. 8. huhtikuuta 1965), Erinn (s. 23. heinäkuuta 1966), Ennis (15. huhtikuuta 1969 – 16. tammikuuta 1997), Ensa (8. huhtikuuta 1973 – 23. helmikuuta 2018) ja Evin (s. 27. elokuuta 1976). Ennis murhattiin vuonna 1997.
Cosby on ilmoittanut 2015 kärsivänsä näköongelmia aiheuttavasta glaukoomasta. Lisäksi hän sairastaa sarveiskalvon kartiorappeumaa, joka voi heikentää näön tarkkuutta ja aiheuttaa varjokuvia. Cosby onkin oman ilmoituksensa mukaan "käytännössä sokea".
Naisten hyväksikäyttösyytökset

Vuonna 2006 syntyi kohu, kun useat naiset syyttivät Cosbya lähentelystä ja raiskauksesta, mutta Cosby kiisti väitteet. Vuonna 2015 kohu syttyi taas, kun Cosby myönsi antaneensa rahaa nuorille naisille, jotteivät he kertoisi harrastaneensa seksiä hänen kanssaan.
Vuonna 2016 loppuun mennessä yli 60 naista on väittänyt Cosbyn syyllistyneen ahdisteluun ja raiskauksiin  1965–2008.  Monet näistä jutuista olivat jo vanhentuneita.
Toistaiseksi vain vuonna 2005 esille tulleesta tapauksesta on sovittelulla ratkaistu oikeuden päätös.
Syksyllä 2014 koomikko Hannibal Buress sanoi julkisesti Cosbyä raiskaajaksi. Tästä nousi suuri kohu. Monet naiset syyttivät Cosbyä siitä, että tämä huumasi ja raiskasi heidät. Naiset olivat vaienneet tapauksista pitkään. Julkisuudessa Cosby pyrki kiistämään syytöksiä ja vaikenemaan. Cosbyn tuttavat ja läheiset tukivat häntä. Vuoden 2014 lopussa Cosby irtisanoutui tai erotettiin monista toimistaan ja hänelle annettuja kunnianosoituksia peruttiin. Televisio hyllytti Cosbyn. Heinäkuussa 2015 tuli julkisuuteen vuoden 2005 oikeustapaus, jossa Cosby tunnusti huumanneensa naisen saadakseen seksiä.
Lisäksi Cosby sanoi antaneensa naisille rahaa, että nämä salasivat suhteet.
Joulukuun lopussa 2015 Cosby  pidätettiin miljoonan dollarin takuusummaa vastaan.  Tehty pidätys johtuu vuoden 2004 tapauksesta. Cosbyn väitetään tuolloin huumanneen ja käyttäneen seksuaalisesti hyväksi yliopiston naiskoripallojoukkueen manageria. Pennsylvanian tuomari katsoi 24. toukokuuta 2016 todisteiden riittävän.  Cosby joutui oikeudenkäyntiin, jossa häntä uhkasi jopa 10 vuoden vankeus. Valamiehistö ei päässyt yksimielisyyteen, ja niin Cosby vapautettiin syytteistä.  Tapaus meni uudestaan oikeuteen.  Huhtikuussa 2018 Cosby tuomittiin vankeuteen ahdistelusta ja huumatun naisen hyväksikäytöstä. Syyskuussa 2018 tuomari määräsi Cosbylle 3–10 vuotta vankeutta. Pennsylvanian osavaltion korkein oikeus kuitenkin kumosi tuomion kesäkuussa 2021 ja määräsi Cosbyn vapautettavaksi. Oikeuden mukaan Cosby oli ennen tuomiota tehnyt syyttäjän kanssa sopimuksen eikä laillista syyteoikeutta tapauksessa siksi ollut.
Tuotanto > Albumit

Silver Throat: Bill Cosby Sings (1967)
Bill Cosby Sings Hooray for the Salvation Army Band! (1968)
Badfoot Brown & the Bunions Bradford Funeral & Marching Band (1971)
Charles Mingus and Friends in Concert - As master of ceremonies (Columbia, 1972)
Bill Cosby Presents Badfoot Brown & the Bunions Bradford Funeral Marching Band (1972)
At Last Bill Cosby Really Sings (1974)
Bill Cosby Is Not Himself These Days (1976)
Disco Bill (1977)
Where You Lay Your Head (1990)
My Appreciation (1991)
Hello Friend: To Ennis, With Love (1997)
Quincy Jones & Bill Cosby – The Original Jam Sessions 1969 (2004)
Quincy Jones & Bill Cosby – The New Mixes Vol. 1 (2004)
State of Emergency (2009)
Keep Standing (2010)
Tuotanto > Kirjat

Cosby, Bill (1986). Fatherhood. New York: Doubleday. ISBN 978-0-385-23410-8. OCLC 15686687.
Cosby, Bill (1987). Time Flies. New York: Doubleday. ISBN 978-0-385-24040-6. OCLC 16081611.
Cosby, Bill (1989). Love and Marriage. New York: Doubleday. ISBN 978-0-385-24664-4. OCLC 18984758.
Cosby, Bill (1991). Childhood. New York: Putnam. ISBN 978-0-399-13647-4. OCLC 23650310.
Cosby, Bill (1998). Kids Say the Darndest Things. New York: Bantam Books. ISBN 978-0-553-11043-2. OCLC 39498709.
Cosby, Bill (1999). Congratulations! Now What?: A Book for Graduates. New York: Hyperion. ISBN 978-0-7868-6572-7. OCLC 40979923.
Allen, Dwight William; Cosby, Bill (2000). American Schools: The $100 Billion Challenge. New York: IPublish.com. ISBN 978-0-7595-5000-1. OCLC 48915448.
Cosby, Bill; Booth, George (2001). Cosbyology: Essays and Observations from the Doctor of Comedy. New York: Hyperion. ISBN 978-0-7868-6810-0. OCLC 46359836.
Cosby, Bill (2003). I Am What I Ate ... and I'm Frightened!!!: And Other Digressions from the Doctor of Comedy. New York: HarperEntertainment. ISBN 978-0-06-054573-4. OCLC 52387894.
Cosby, Bill; Cosby, Erika (2003). Friends of a Feather: One of Life's Little Fables. New York: Harper Entertainment. ISBN 978-0-06-009147-7. OCLC 52206847.
Cosby, Bill; Poussaint, Alvin F. (2007). Come on, People: On the Path from Victims to Victors. Nashville: Thomas Nelson. ISBN 978-1-59555-092-7. OCLC 153581209.
Tuotanto > Kirjat > Suomennettuja

Isän homma (WSOY, 1986, suomennos Tellervo Riikonen)
Aika rientää (WSOY, 1987, suomennos Ilkka Rekiaro)
Rakkauden nimissä (Love and Marriage, suomennos Ilkka Rekiaro) WSOY, 1989. ISBN 951-0-16007-5
Poika on poika (Childhood, suomennos Risto Mäenpää) WSOY, 1993. ISBN 951-0-18619-8
Muiden teoksia Cosbystä

W. Kamau Bell: We Need to Talk About Cosby (2022). Dokumenttisarja, 4 osaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bill Cosby Wikimedia Commonsissa
Bill Cosbyn sivusto
Bill Cosby Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bill Cosbyn elämäkerta NNDB:ssä. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  FID  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  NARA  SNAC  IdRef
Winston Churchill

| Winston Churchill |
| --- | --- |
 Sir Winston Churchill vuonna 1941 Kanadassa parlamentissa.
Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 10. toukokuuta 1940 – 27. heinäkuuta 1945  
Monarkki:  Yrjö VI
Varapääministeri:  Clement Attlee
Edeltäjä:  Neville Chamberlain
Seuraaja:  Clement Attlee
 26. lokakuuta 1951 – 7. huhtikuuta 1955  
Monarkki:  Yrjö VI   Elisabet II
Varapääministeri:  Anthony Eden
Edeltäjä:  Clement Attlee
Seuraaja:  Anthony Eden
Yhdistyneen kuningaskunnan valtiovarainministeri
 6. marraskuuta 1924 – 4. kesäkuuta 1929  
Pääministeri:  Stanley Baldwin
Edeltäjä:  Philip Snowden
Seuraaja:  Philip Snowden
Yhdistyneen kuningaskunnan sotaministeri
 10. tammikuuta 1919 – 13. helmikuuta 1921  
Pääministeri:  David Lloyd George
Edeltäjä:  Christopher Addison
Seuraaja:  Andrew Weir
Yhdistyneen kuningaskunnan laivastoministeri
 24. lokakuuta 1911 – 25. toukokuuta 1915  
Pääministeri:  Herbert Henry Asquith
Edeltäjä:  Reginald McKenna
Seuraaja:  Arthur Balfour
Yhdistyneen kuningaskunnan sisäministeri
 19. helmikuuta 1910 – 24. lokakuuta 1911  
Pääministeri:  Herbert Henry Asquith
Edeltäjä:  Herbert Gladstone
Seuraaja:  Reginald McKenna
Board of Traden puheenjohtaja
 12. huhtikuuta 1908 – 14. helmikuuta 1910  
Pääministeri:  Herbert Henry Asquith
Edeltäjä:  David Lloyd George
Seuraaja:  Sydney Buxton
Kansanedustaja
 24. lokakuuta 1900 – 15. marraskuuta 1922   29. lokakuuta 1924 – 15. lokakuuta 1964  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Winston Leonard Spencer Churchill
Syntynyt: 30. marraskuuta 1874 Oxfordshire, Englanti
Kuollut: 24. tammikuuta 1965 (90 vuotta) Lontoo, Englanti
Ammatti:  historioitsija, journalisti, kirjailija, sotilas
Arvonimi: Sukkanauharitarikunta (1953)   Father of the House (1959)
Vanhemmat:  Randolph Churchill (1849–1895)   Jennie Jerome
Puoliso:  Clementine Churchill
Lapset:   Diana Churchill  Randolph Churchill (1911–1968)  Sarah Churchill (1914–1982)  Marigold Frances Churchill  Mary Churchill (1922–2014) 
Tiedot
Puolue:  Konservatiivipuolue (1900–1904, 1924–1964)
Muut puolueet:  Liberaalit (1904–1924)
Tutkinnot:  Sandhurstin kuninkaallinen sotakorkeakoulu
Uskonto:  anglikaani
Etnisyys:  englantilainen
Kunnianosoitukset:   Nobelin kirjallisuuspalkinto (1953)  Karlspreis (1956) 
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Yhdistynyt kuningaskunta
Komentajuudet:  Britannian armeija
Taistelut ja sodat:  toinen buurisota   ensimmäinen maailmansota
Winston Leonard Spencer Churchill (30. marraskuuta 1874 – 24. tammikuuta 1965) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1940–1945 ja 1951–1955. Churchill tunnetaan parhaiten roolistaan pääministerinä toisessa maailmansodassa, mutta hän oli myös buurisotaan osallistunut ammattisotilas, ensimmäisen maailmansodan laivastoministeri, maalari ja vuonna 1953 Nobelin kirjallisuuspalkinnolla palkittu kirjailija ja historioitsija. Parlamentissa hän istui yhteensä 62 vuotta.
Churchilliä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä henkilöistä, ja vuonna 2002 hänet äänestettiin BBC:n järjestämässä 100 Greatest Britons -kilpailussa kaikkien aikojen suurimmaksi britiksi.
Varhainen ura > Nuoruus

Churchill syntyi Blenheimin palatsissa Woodstockin kaupungin lähellä Oxfordshiressä. Suvun ensimmäinen kuuluisa jäsen oli kenraali John Churchill, Marlborough’n ensimmäinen herttua, jonka isä oli myös nimeltään ”Sir Winston Churchill”. Winstonin poliitikkoisä, Lordi Randolph Churchill, oli Marlborough’n seitsemännen herttuan kolmas poika. Winstonin äiti oli Jennie Jerome (alkujaan Jeanette Jerome) Brooklynistä New Yorkista, amerikkalaisen miljonäärin Leonard Jeromen tytär.
Churchill kävi Harrow'n poikakoulua lähellä Lontoota vuosina 1888–1893. Hän ei ollut erityisen hyvä oppilas, mutta herätti huomiota kyvyllään oppia pitkiä runoja ja lausua niitä ulkomuistista. Harrow'n jälkeen hän pyrki Sandhurstin kuninkaalliseen sotakorkeakouluun ja pääsi sinne kolmannella yrittämällä.
Vuonna 1895 Churchill lähti Kuubaan sotilastarkkailijana itsenäisyystaistelijoita vastaan sotineen Espanjan armeijan mukana. Tällöin hän myös kirjoitti Saturday Review -lehteen. Vuonna 1901 Churchill liittyi vapaamuurareihin.
Varhainen ura > Buurisota

Ensimmäisen kerran Churchill tuli tunnetuksi sotakirjeenvaihtajana toisessa buurisodassa, jota käytiin Britannian ja buureiksi itseään kutsuvien eurooppalaisperäisten siirtolaisten välillä Etelä-Afrikassa. Hän jäi vangiksi buurien järjestämässä brittiarmeijan junasaattueen väijytyksessä, mutta onnistui karkaamaan. Hän ylitti lopulta Etelä-Afrikan rajan ja saapui Lourenço Marquesiin (nykyiseen Maputoon Mosambikissa).
Varhainen ura > Poliittinen ura

Churchill käytti lehtimiehenä saavuttamaansa mainetta hyväkseen aloittaessaan poliittisen uransa, joka kesti kaikkiaan 65 vuotta. Hän asettui parlamenttiehdokkaaksi 1899 ja toimi alahuoneen edustajana vuodesta 1900 vuoteen 1922 sekä vuodesta 1924 vuoteen 1964. Aluksi hän oli konservatiivien edustaja. Vuonna 1904 hän loikkasi konservatiiveista liberaaleihin, koska ei hyväksynyt konservatiivien ehdotusta suojatulleista.
Vuoden 1906 vaaleissa Churchill voitti edustajanpaikan Manchesterissa. Hän palveli Henry Campbell-Bannermanin liberaalihallituksessa siirtokuntien alivaltiosihteerinä. Churchillistä tuli pian hallituksen ulkopuolisen hallinnon tärkein jäsen, ja kun Herbert Henry Asquithista tuli Campbell-Bannermanin seuraaja vuonna 1908, juuri kukaan ei yllättynyt Churchillin pääsystä hallitukseen kauppakomission puheenjohtajana. Sen aikaisen lain perusteella juuri nimitetyn hallitusministerin täytyi osallistua täytevaaleihin voittaakseen uudestaan parlamenttipaikan. Churchill menetti Manchesterin paikkansa konservatiivien William Joynson-Hicksille, mutta hänet valittiin parlamenttiin pian uudestaan Dundeen täytevaaleissa. Kauppakomission puheenjohtajana hän ajoi radikaaleja yhteiskunnallisia uudistuksia yhdessä uuden valtiovarainministerin David Lloyd Georgen kanssa.
Varhainen ura > Ministerinä

Churchill pääsi hallitukseen 35-vuotiaana, hieman kiistanalaisena sisäministerinä vuonna 1910. Kuuluisa tuon ajan valokuva näyttää kärsimättömän Churchillin osallistuvan henkilökohtaisesti tammikuun 1911 Sidney Streetin piirityksen johtamiseen ja katsovan kadunkulman yli nähdäkseen kiivaan ammuskelun piiritettyjen anarkistien ja skottikaartin välillä. Hänen toimintansa sai aikaan paljon kritiikkiä. Arthur Balfour kysyi: ”Hän [Churchill] ja valokuvaaja riskeerasivat kumpikin henkensä. Ymmärrän, mitä valokuvaaja teki, mutta mitä herra Churchill teki siellä?”
Sodanjulistuksen jälkeen Asquith nimitti Churchillin laivastoministeriksi (First Lord of the Admiralty), mikä oli sotatoimien kannalta tärkeä ministeritehtävä. Sodan muututtua asemasodaksi Churchill ehdotti toisen rintaman muodostamista Balkanille. Gallipolin maihinnousun epäonnistuttua Churchill joutui eroamaan vuonna 1915 laivastoministerin tehtävästä. Churchill palveli useita kuukausia salkuttomana ministerinä (Chancellor of the Duchy of Lancaster), mutta erosi sitten hallituksesta tuntiessaan, ettei hänen kykyjään käytetty riittävästi hyväksi. Hän liittyi uudestaan armeijaan, vaikka pitikin parlamenttipaikkansa, ja palveli länsirintamalla. Tänä aikana hänen lähin alaisensa oli nuori Archibald Sinclair, josta tuli myöhemmin liberaalien johtaja.
Joulukuussa 1916 Asquith erosi, ja Lloyd Georgesta tuli pääministeri. Ajan ei katsottu olevan vielä kypsä Churchillin hallitukseen pääsylle, koska pelättiin konservatiivien vastustusta. Churchill nimitettiin kuitenkin heinäkuussa 1917 varusteluministeriksi.
Varhainen ura > Paluu valtaan

Sodan päättymisen jälkeen Churchill palveli David Lloyd Georgen hallituksessa sekä sotaministerinä (Secretary of State for War) että ilmavoimista vastaavana ministerinä (Secretary of State for Air) vuosina 1919–1921. Churchill ehdotti, että kemiallisia aseita käytettäisiin ”vastaanhangoittelevia arabeja vastaan kokeeksi”. Hän sanoi: ”En ymmärrä tätä inhoa kaasun käyttöä vastaan. Kannatan voimakkaasti myrkkykaasun käyttöä sivistymättömiä heimoja vastaan. Vaikutus moraaliin olisi hyvä, ja se levittäisi tervettä kauhua.” Churchill kannatti myös voimakkaasti ulkopuolisten puuttumista Venäjän sisällissotaan ja julisti, että bolševismi pitää "kuristaa kehtoonsa". Hänestä tuli siirtomaista ja muista merentakaisista alueista vastaava ministeri (Secretary of State for the Colonies) vuonna 1921. Niinpä hän sai allekirjoittaa vuoden 1921 sopimuksen Englannin ja Irlannin välillä. Tällä sopimuksella syntyi Irlannin vapaavaltio.
Churchillille palkattiin henkivartija vuonna 1921. Tehtävään valittiin Walter H. Thompson, joka toimi siinä yhteensä 18 vuoden ajan; jäätyään jo eläkkeelle hän palasi henkivartijaksi Churchillin kutsusta vuonna 1939 ja jatkoi sitten vuoteen 1945 asti. lähde?
Varhainen ura > Sotien välinen ura

Lokakuussa 1922 Churchillille tehtiin umpilisäkkeen leikkaus. Herättyään leikkauksesta hän sai kuulla, että hallitus oli kaatunut ja että parlamenttivaalit lähestyivät. Liberaalipuoluetta repivät sisäiset riidat, ja Churchillin kampanja oli heikko. Hän hävisi paikkansa Dundeessa ja sanoi menettäneensä samalla kertaa ministerin paikkansa, kansanedustajan paikkansa ja umpilisäkkeensä. Kahden hengen paikan hän hävisi mm. kieltolain kannattajalle Edwin Scrymgeourille. Churchill edusti liberaaleja vuoden 1923 vaaleissa, mutta 12 kuukauden aikana hän lähentyi konservatiiveja, vaikkakin nimitti itseään aluksi ”antisosialistiksi ja perustuslailliseksi”.
Kaksi vuotta myöhemmin vuoden 1924 vaaleissa hänet valittiin konservatiivien tukemana perustuslaillisena edustamaan Eppingiä, missä on nykyään hänen patsaansa. Seuraavana vuonna hän liittyi virallisesti konservatiiveihin ja kommentoi: ”Kuka tahansa voi vaihtaa puoluetta (rat), mutta vaatii tiettyä kekseliäisyyttä vaihtaa vielä uudestaan puoluetta (re-rat)”. Hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi (Chancellor of the Exchequer) vuonna 1924 Stanley Baldwinin hallitukseen, ja hänen vastuullaan oli Britannian paluu kultakantaan. Vuoden 1926 yleislakon aikana Churchillin kerrotaan ehdottaneen konekiväärien käyttämistä lakkoilevia kaivosmiehiä vastaan. Churchill valvoi hallituksen British Gazette -lehteä ja sanoi kiistan aikana, että ”joko valtio murtaa yleislakon tai yleislakko murtaa valtion”. Lisäksi hän väitti, että Benito Mussolinin fasismi oli "tehnyt palveluksen koko maailmalle", koska se oli näyttänyt ”tavan taistella vallankumouksellisia voimia vastaan” – Churchill piti siis vahvaa hallintoa suojamuurina näköpiirissä olevaa kommunistista vallankumousta vastaan.
Konservatiivihallitus hävisi vuoden 1929 vaalit. Kun Ramsay MacDonald muodosti koalitiohallituksen vuonna 1931, Churchill ei saanut kutsua hallitukseen. Hän oli nyt uransa pohjalla: aikaa kutsutaankin hänen erämaavuosikseen (the wilderness years). Churchill käytti suuren osan seuraavista vuosista kirjoittamiseen, kuten teokseensa History of the English Speaking Peoples, joka tosin julkaistiin vasta toisen maailmansodan jälkeen. Eniten hän herätti huomiota vastustaessaan puheissaan Intian itsenäistymistä. Pian hänen huomionsa kuitenkin kiinnittyi Adolf Hitlerin valtaannousuun ja Saksan jälleenvarustautumiseen. Hän oli tuohon aikaan ainoa, joka kannatti Britannian jälleenvarustelua itsepuolustukseksi ja Saksan sotaisuuden vastavoimaksi. Churchill kritisoi voimakkaasti Neville Chamberlainin Adolf Hitleriä myötäilevää politiikkaa. Hän tuki myös julkisesti kuningas Edvard VIII:ta, joka aikoi mennä naimisiin Wallis Simpsonin kanssa. Pääministeri Baldwinin hallitus vaati, että silloin kuninkaan pitäisi luopua kruunusta. Jos kuningas ei olisi suostunut, hallitus olisi joutunut eroamaan. Tämä sai aikaan spekulointia, että Churchill olisi voitu nimittää uuden hallituksen pääministeriksi. Niin ei kuitenkaan käynyt, vaan kuningas luopui kruunustaan. Churchill havaitsi itsensä eristetyksi ja poliittisesti haavoittuneeksi, mikä kesti jonkin aikaa.