stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
T. E. Lawrence
Rivimiehenä palveluksessa > Kuninkaallisista ilmavoimista panssarijoukkoihin

Lawrence astui Kuninkaallisten ilmavoimien (RAF) palvelukseen elokuussa 1922 lentosotamiehenä numero 352087 esiintyen valenimellä John Hume Ross. Hänet sijoitettiin ilmavoimien harjoituskeskukseen Uxbridgeen, jossa hän aloitti kolmen kuukauden harjoitusjakson. Palvellessaan Uxbridgessä Lawrence teki alokasajasta muistiinpanoja myöhempää kirjaa varten. Kirjaa, The Mint (1955), ei kuitenkaan voitu sen vapaamielisyyden vuoksi julkaista Lawrencen elinaikana. Lawrence oli lähettänyt sotamuistelmiensa vedoksia koelukuun muun muassa Eric Kenningtonille, Edward Garnettille, Vyvyan Richardsille sekä George Bernard Shaw'lle. Garnett ryhtyi tekemään kirjasta lyhennelmää suurelle yleisölle, mutta Lawrence perääntyi myöhemmin suunnitelmasta. Marraskuun alussa Lawrence lähetettiin valokuvauskoulutukseen RAF:in tukikohtaan Farnboroughiin, jossa hän herätti huomiota valokuvaustietämyksellään. Lawrencen palvelus ilmavoimissa paljastui joulukuussa lehdistölle, mikä vaaransi hänen palveluksensa.
Lawrence erotettiin ilmavoimista tammikuussa 1923, sillä liiallinen julkisuus oli tehnyt palveluksen mahdottomaksi. Hänen vetoomuksensa päästä takaisin ilmavoimiin hylättiin, ja hän palasi Lontooseen Barton Streetille ja ryhtyi etsimään ilmavoimien tilalle muuta. Hän pääsi sota-ajan ystävänsä everstiluutnantti Alan Dawnayn välityksellä armeijan Royal Tank Corps -yksikköön, johon hänet hyväksyttiin helmikuussa. Lawrence astui palvelukseen sotamiehenä numero 7875698, tällä kertaa valenimellä Thomas Edward Shaw. Maaliskuussa hänet sijoitettiin panssarijoukkojen tukikohtaan Bovington Campiin, jossa hän aloitti kahdeksantoista viikon harjoitusjakson. Hän oli tyytymätön palvelukseen maavoimissa, mikä käy ilmi hänen kirjeenvaihdostaan. Harjoitusjakson jälkeen hänet määrättiin vaatimattomaan varastonhoitajan työhön. Vapaa-ajallaan Lawrence korjasi muistelmiaan ja jatkoi aloittamaansa moottoripyöräharrastusta.
Lawrence vuokrasi tukikohdan lähellä Moretonin kylässä sijaitsevan Clouds Hill -nimisen talon, jossa hän vietti vapaa-aikaansa. Pitääkseen itsensä toimeliaana ja saadakseen lisätuloja Lawrence ryhtyi kääntämään ranskankielistä kirjallisuutta. Hän päätti myös tehdä sotamuistelmistaan tilaajille tarkoitetun rajoitetun erikoispainoksen. Turvatakseen rahat erikoispainokseen Lawrence myi julkaisuoikeudet suurelle yleisölle tarkoitettuun lyhennelmään, jonka julkaisuvuodeksi sovittiin 1927. Suuri osa vuodesta 1924 kului Lawrencen työskennellessä muistelmiensa erikoispainoksen parissa. 1925 hän pyrki jälleen takaisin ilmavoimiin, mutta jälleen hänen pyyntönsä evättiin. Toukokuussa 1925 Lowell Thomasin teos With Lawrence in Arabia julkaistiin myyntimenestyksenä Britanniassa. Julkisuudesta lannistuneena Lawrence lähetti masentuneen kirjeen Edward Garnettille, minkä tämä tulkitsi itsemurhauhkaukseksi. Lawrencen ystävä Bernard Shaw vei asian pääministeri Stanley Baldwinille, ja sen jälkeen Lawrence hyväksyttiin kesällä 1925 takaisin ilmavoimiin.
Rivimiehenä palveluksessa > Paluu Kuninkaallisiin ilmavoimiin > Palvelus Brittiläisessä Intiassa

Lawrence astui jälleen elokuussa 1925 Kuninkaallisten ilmavoimien palvelukseen lentosotamiehenä numero 338161, edelleen valenimellä T. E. Shaw. Hänet sijoitettiin ilmavoimien koulutuskeskukseen Cranwelliin. Hänen tehtävänään oli yhdessä muun huoltohenkilökunnan kanssa huoltaa ja ylläpitää lentueen harjoituskoneita. Lawrence oli edelleen yhteydessä Britannian seurapiireihin, ja hän tapasi Lontoossa käymässä olleen Faisalin, joka oli nyt Irakin kuningas. Lawrence piti yhteyttä myös Uxbridgen ja Bovingtonin aikaisiin palvelustovereihinsa. Hänellä oli tekeillä kaksi hanketta: ensimmäinen oli sotamuistelmista tilaajille tarkoitetun rajatun erikoispainoksen julkaisu, toinen muistelmista suuremmalle yleisölle tarkoitetun lyhennelmän laatiminen. Maaliskuussa 1926 Lawrencen käsi murtui hänen ollessaan käynnistämässä tien sivuun jääneen miehen autoa. Lawrence toipui vammasta, mutta onnettomuus heikensi hänen kätensä toimintakykyä pysyvästi.
Kuninkaallisten ilmavoimien toimintaperiaatteiden mukaisesti lentosotamiehien tuli palvella ulkomailla. Koska Egypti ja Irak eivät poliittisista syistä tulleet Lawrencen kohdalla kyseeseen, vaihtoehdoksi jäi Intia. Viimeisinä viikkoinaan Englannissa Lawrence antoi talonsa vuokralle, keräsi mukaan otettavia kirjoja ja hyvästeli ystävänsä. Tammikuun alussa 1927 hän saapui asemapaikkaansa Kuninkaallisten ilmavoimien varikolle Drigh Roadille noin 11 kilometriä Karachin ulkopuolella, mistä hänet lähetettiin moottorien korjausosastolle. Pian hän kuitenkin kyllästyi Intiaan. Hän ei osoittanut maata kohtaan erityistä mielenkiintoa eikä poistunut varikolta, vaan käytti sen sijaan vapaa-aikansa kirjeenvaihtoon, kirjallisuuden lukemiseen sekä muihin harrastuksiin. Seven Pillars of Wisdomista tehty lyhennelmä Revolt in the Desert ilmestyi maaliskuussa suurelle yleisölle, ja arvostelut olivat hyviä. Kirjasta saamiensa tulojen turvin Lawrence maksoi velkansa ja tilaajille tarkoitetun erikoispainoksen julkaisemisesta aiheutuneet kustannukset.
1927 Lawrence muutti nimensä virallisesti muotoon Thomas Edward Shaw. Hän lähetti elämäkerrallisia kirjeitä ystävälleen Robert Gravesille, joka kirjoitti hänestä elämäkertaa. Lawrence luonnosteli palveluksesta ilmavoimissa kertovaa The Mint -kirjaa ja teki sopimuksen Homeroksen Odysseian uudesta englanninkielisestä käännöksestä. Jouduttuaan lentueen komentajan kanssa huonoihin väleihin Lawrence haki siirtoa muualle Intiaan. Elokuussa 1928 hän sai siirron Miranshahissa (nykyinen Pakistanin alueella) sijaitsevaan ilmavoimien tukikohtaan. Pian hänen saapumisensa jälkeen Afganistanissa puhkesi kuitenkin kapina maan hallitsijaa vastaan, ja Britannian lehdistössä rupesi liikkumaan sensaatiomaisia huhuja Lawrencen osallisuudesta alueen tapahtumiin. Poliittisen paineen kasvaessa ilmavoimat joutui tekemään päätöksen Lawrencen kotiuttamisesta Englantiin. Lawrence astui Karachissa P&O-yhtiön alukseen RMS Rajputanaan. Paluumatkalla Englantiin hän jatkoi Homeroksen Odysseian käännöstyötä.
Rivimiehenä palveluksessa > Paluu Kuninkaallisiin ilmavoimiin > Paluu Britanniaan ja viimeiset vaiheet

Ilmailuministeriö teki erikoisjärjestelyjä Lawrencen siirtämiseksi laivasta Plymouthissa vähin äänin. Suunnitelma kuitenkin vuoti lehdistöön, ja Lawrencen saapuessa 2. helmikuuta 1928 Plymouthin satamaan paikalla oli runsaasti toimittajia. Lawrence sijoitettiin uuteen asemapaikkaansa Cattewateriin lähelle Plymouthia, minne hän saapui 8. maaliskuuta uudella Brough Superior SS100 -moottoripyörällään. Lawrence tunsi tukikohdan komentajan Sydney Smithin entuudestaan ja tuli hänen sekä hänen vaimonsa Claren kanssa hyvin toimeen. Hän toimi Smithin henkilökohtaisena avustajana Smithin osallistuessa vuoden 1929 vesilentokoneiden Schneider-nopeuskisojen järjestelyihin. Kisat pidettiin Calshotissa syyskuussa 1929. Tunnustukseksi työstään Lawrence ja Smithit saivat lahjaksi pikaveneen, jonka nimeksi annettiin Biscuit. Lawrence herätti Calshotissa kuitenkin uudestaan lehdistön huomion, ja siksi ilmailuministeriö antoi hänelle määräyksen välttää kaikenlaista julkisuutta sekä julkisuudessa olevia ystäviään.
Lawrence ahkeroi koko talven Biscuit-pikaveneen kunnostuksen ja Homeroksen Odysseian käännöstyön parissa. Säiden parantuessa hän ryhtyi kokeilemaan venettä ja teki Claren kanssa pitkiä venematkoja. 1930 Maksaakseen tilinylityksensä Lawrence myi Pole Hillissä omistamansa maa-alueen. Tammikuussa 1931 Lawrence oli paikalla ilmavoimien Blackburn Iris -lentoveneen syöksyessä veteen ja osallistui henkilökohtaisesti miehistön pelastustoimiin. Onnettomuuden virallinen tutkinta vei seuraavina viikkoina suuren osan hänen ajastaan. Lawrence siirtyi väliaikaisesti Southamptonin lähellä sijaitsevaan Hytheen, jossa hän osallistui RAF 200 Seaplane Tender -aluksen prototyypin kokeiluun. Hän laati mallia varten virallisen käsikirjan. Elokuussa 1931 Lawrence sai viimeistellyksi Odysseian käännöstyön, ja se jäi hänen viimeiseksi kirjalliseksi tuotoksekseen. 1932 Hän jatkoi ilmavoimien palveluksessa vesialusten korjaus-, kokeilu- ja kehitystyössä.
Lawrencen englanniksi kääntämä Odysseia ilmestyi marraskuussa 1932 ja oli suuri menestys. Tulojen turvin hän ryhtyi tekemään parannuksia Clouds Hillissä sijaitsevaan taloonsa. Kyllästyttyään palvelukseen Plymouthissa Lawrence haki maaliskuussa 1933 vapautusta. Tarina vuoti julkisuuteen, ja välttääkseen ikävää julkisuutta ilmailuministeriö halusi Lawrencen jatkavan palveluksessa. Huhtikuussa hänelle tarjottiin sijoitusta Marine Aircraft Experimental Establishmentin palveluksessa Felixstowessa. Työhön kuului käyntejä ilmavoimille moottorialuksia valmistavilla telakoilla. Marraskuussa 1934 Lawrence siirtyi Bridlingtoniin valvomaan kymmenen moottorialuksen talvihuoltoa. Helmikuun lopussa 1935 Lawrence erosi lopullisesti ilmavoimien palveluksesta ja poistui tukikohdasta polkupyörällä. Hänen saapuessaan kotitalolleen Moretoniin se oli kuitenkin toimittajien ja valokuvaajien piirittämä. Tilanteen lopulta rauhoituttua Lawrence pääsi palaamaan kotiinsa ja ryhtyi kunnostamaan taloa.
Kuolema

Maanantaina 13. toukokuuta 1935 Lawrence ajoi moottoripyörällään Woolin kylässä sijaitsevaan postitoimistoon, josta hän lähetti ystävälleen kirjapaketin ja sähkeen sopiakseen tapaamisesta. Väistäessään paluumatkalla Clouds Hilliin kahta polkupyöräilevää poikaa Lawrence menetti moottoripyörän hallinnan. Pojat ajoivat rinnakkain samaan suuntaan kuin Lawrence ja olivat tien notkossa, josta Lawrence ei nähnyt heitä. Lawrence reagoi todennäköisesti jarruttamalla voimakkaasti ja samalla koukkaamalla sivuun välttääkseen yhteentörmäyksen. Hän kuitenkin osui toisen polkupyörän takarenkaaseen ja menetti moottoripyöränsä hallinnan. Hän lensi ohjaustangon ylitse, iskeytyi pää edellä maahan ja pysähtyi, kun pää osui puun runkoon. Hän ei kuollut heti vaan jäi makaamaan tajuttomana maahan vuotaen runsaasti verta. Paikalle saapunut sotilas pysäytti ohi kulkeneen armeijan kuormurin ja käski viedä Lawrencen ja pojat Bovington Campin sairaalaan.
Lawrence tunnistettiin tukikohdassa pian, ja henkilökuntaa kiellettiin puhumasta lehdistölle, jolle tiedotettiin sotaministeriön julkaisevan Lawrencen terveydentilasta tiedotteita. Onnettomuus sai julkisuutta laajasti ympäri maailman. Saatuaan kuulla onnettomuudesta poliisilta Lawrencen veli Arnold saapui paikalle seuraavana päivänä. Lawrencen luo lähetettiin aivovammojen asiantuntijoita, ja lisäksi kuningas lähetti kaksi henkilökohtaista lääkäriään ja pyysi puhelimitse, että hänet pidettäisiin tilanteen tasalla. Kaksi siviilipukuista Scotland Yardin toimihenkilöä lähetettiin vartioimaan Lawrencen huonetta. Lawrencen eteen tehtiin kaikki, mitä oli tehtävissä tukikohdan sairaalan rajallisten valmiuksien puitteissa, mutta hänen tilansa todettiin kuitenkin toivottomaksi. Lawrence kuoli 46-vuotiaana sunnuntaiaamuna 19. toukokuuta kello kahdeksan jälkeen. Ruumiinavauksessa ilmeni, että Lawrence olisi henkiin jäädessään jäänyt halvaantuneeksi ja menettänyt muistinsa.
Lawrence haudattiin 21. toukokuuta Moretoniin Pyhän Nikolauksen kirkon hautausmaalle. Arkunkantajina olivat hänen vanha ystävänsä Ronald Storrs, taiteilija Eric Kennington, eversti Steward Newcombe, johon Lawrence oli tutustunut ennen sotaa Siinain kartoituksen yhteydessä, naapuri ja kaksi palvelustoveria; toinen armeijasta ja toinen Kuninkaallisista ilmavoimista. Vaatimaton seremonia sujui hiljaisesti huolimatta paikalle saapuneista toimittajista ja kuvaajista. Paikalla oli myös useita Lawrencen ystäviä ja tuttuja, kuten Winston Churchill vaimonsa kanssa, Nancy Astor, Thomas Hardyn vaimo, Edmund Allenby, Siegfried Sassoon, Lionel George Curtis, Augustus John ja Alan Dawnay. Lisäksi kuningas Yrjö V lähetti tilaisuuteen kirjeen, jossa hän esitti kiitoksensa Lawrencen isänmaalle tekemistä palveluksista. Hautakiveen tuli nimeksi ”T. E. Lawrence”, vaikka Lawrence oli toivonut, että hänet haudattaisiin nimellä T. E. Shaw. Hautakiveen myös lisättiin todennäköisesti Lawrencen äidin toivomuksesta lainaus Raamatusta.
Persoonallisuus > Seksuaalisuus

Michael Kordan mukaan Lawrence tukahdutti varhaisesta iästä lähtien kokemansa seksuaaliset tunteet. Hänen mukaansa tähän vaikutti Lawrencen luonnostaan pidättyväinen luonne, seksuaalivalistuksen puute sekä äärimmäisen uskonnollinen kotikasvatus. Esimerkiksi Lawrencen nuorin veli Arnold kommentoi, että Lawrence oli kuollessaan todennäköisesti neitsyt. Lawrence kosi nuoruudessaan kaksi vuotta vanhempaa perhetuttua Janet Laurieta, joka kuitenkin torjui kosinnan. Osa Lawrencen elämäkertakirjailijoista on pitänyt tätä syynä, joka ajoi Lawrencen Lähi-itään työskentelemään miesten seurassa. Korda pitää kosimisen motiivia kuitenkin tarkoituksena päästä eroon homoseksuaalin opiskelukaverinsa Vyvyan Richardsin osoittamasta henkisestä riippuvuudesta. Richards itse uskoi Lawrencen olleen aseksuaali.
Runsaan spekulaation kohteena on ollut Lawrencen suhde kahdeksan vuotta nuorempaan arabipoikaan Dahoumiin, jonka Lawrence otti henkilökohtaiseksi apulaisekseen työskennellessään Karkemišin kaivauksilla. Lawrencen ja Dahoumin välisen suhteen laatua on myöhemmin epäilty intiimiksi. Muut kaivauksilla työskennelleet henkilöt, kuten Leonard Woolley, ovat kuitenkin korostaneet suhteen olleen täysin viaton. Dahoum, jonka oikea nimi oli todennäköisesti Selim Ahmed, on myös yhdistetty Lawrencen sotamuistelmien alussa olevan runon omistuskirjoitukseen "S. A." Lawrence ei koskaan paljastanut omistuskirjoituksen merkitystä, mutta esimerkiksi Michael Korda ja Scott Anderson uskovat omistuskirjoituksen viittaavan Dahoumiin.
Lawrence kertoo sotamuistelmissaan jääneensä 1917 turkkilaisten vangiksi Daraassa, jossa hän joutui vangitsijoidensa kiduttamaksi ja seksuaalisen väkivallan kohteeksi, kenties raiskatuksi. Lawrencen on väitetty liioitelleen tapahtumia tai peräti keksineensä ne kokonaan itse. Andersonin mukaan Lawrencen antamassa kuvauksessa on epäjohdonmukaisuuksia, minkä lisäksi hän esitti tapahtumista erilaisia versioita, mutta on kuitenkin viitteitä siitä, että Lawrencelle tapahtui Daraassa jotain traumatisoivaa. Michael Kordan mukaan vastaavanlaiset julmuudet turkkilaisten sotavankeja kohtaan eivät olleet poikkeuksellisia. Lawrence kuvasi kokeneensa tilanteessa tahatonta seksuaalista tyydytystä, minkä yhteyttä Lawrencen väitettyyn mielenkiintoon sadomasokismia kohtaan on spekuloitu.
Runsaan spekuloinnin kohteena on myös ollut Lawrencen suhde John Bruceen, jonka kanssa hän palveli samaan aikaan ollessaan sijoitettuna Bovington Campissa. Sunday Times -lehdelle myymässään jutussa Bruce väitti järjestäneensä Lawrencelle 1922–1935 säännöllisin väliajoin sadomasokistisia istuntoja, joihin kuului muun muassa piiskaamista sekä uimista jääkylmässä meressä. Osa Lawrencen elämäkertakirjailijoista sekä esimerkiksi Lawrencen nuorin veli Arnold Lawrence ovat myöntäneet, että osa tarinasta saattoi kenties pitää paikkansa. Kordan mukaan on turha spekuloida, missä määrin piiskaamiset tuottivat seksuaalista mielihyvää. Kordan mukaan halu tulla piiskatuksi ei myöskään ollut yläluokan keskuudessa aikakauden Britanniassa mitenkään erityisen harvinaista.
Merkitys > Merkitys Lähi-idän politiikassa

Michael Kordan mukaan Lawrence oli ainakin osaksi vastuussa nykypäivän Irakin ja Jordanian valtioiden perustamisesta ja hänellä oli merkittävä osa erillisen Palestiinan perustamisessa. Vaikka näistä vain Jordania on nykypäivänä olemassa alkuperäisessä muodossaan, Lawrence oli Kordan mukaan mukana luomassa perustaa alueen nykyisille valtioille. Kordan mukaan Lawrence ei kuitenkaan ollut yksin vastuussa Osmanien valtakunnan karkottamisesta Lähi-idän arabialueilta tai yksin vastuussa sen jättämän valtatyhjiön täyttämisessä.
Jeremy Wilsonin mielestä on selvää, ettei Lawrence ollut millään tavoin vastuussa Lähi-idän modernien valtionrajojen luomisesta. Hänen mukaansa esimerkiksi Syyrian ja Transjordanian poliittiset rajat perustuivat Sykes–Picot-sopimukseen. Wilsonin mukaan Lawrencen poliittisen vaikutuksen ainoa pitkäaikainen seuraus, hašimidi-dynastian asema nykyisessä Jordaniassa, oli seurausta poliittisesta pakkotilanteesta. Wilson ei kuitenkaan kiistä Lawrencen merkittäviä saavutuksia arabikapinassa tai hänen edustamiensa poliittisten ja anti-imperialististen ajatusten edelläkävijyyttä.
Lawrence esitteli Britannian hallitukselle 1918 laatimansa kartan, jossa hän esitti ideansa Osmanien valtakunnan arabialueiden jakamisesta alueen maantieteelliset ja etniset seikat huomioon ottaen. Kordan mukaan Lawrencen esitys oli kuitenkin anglosentrinen näkemys, sillä siinä otettiin huomioon Britannian strategiset tarpeet mutta jätettiin huomiotta Ranskan vaatimukset alueella. Kordan mukaan Lawrence toisaalta tarttui myös edelleenkin ajankohtaisiin ongelmiin, kuten kurdien vaatimukseen omasta kansallisvaltiosta.
Kordan mielestä Lawrencea ei voida syyttää Lähi-idän sekavasta poliittisesta tilanteesta sen enempää kuin arabikapinan aloittamisesta, vaikkakin hänen mukaansa useimmat, kuten Allenby, olivat samaa mieltä, ettei kapina ilman häntä olisi menestynyt samassa mittakaavassa. Kordan mukaan Lawrence ymmärsi, mitä pitkäaikaisia seurauksia syntyisi, mikäli arabeja ei sodan jälkeen kuultaisi. Scott Andersonin mukaan Lawrence kuitenkin itse myönsi, että ajatus aidosti panarabialaisesta valtiosta oli aina utopistinen.
Merkitys > Merkitys sotastrategina

Michael Kordan mukaan Lawrence oli sekä menestyksekäs sissikomentaja että kenttäkomentaja ja edelläkävijä yhdistetyissä operaatioissa. Lawrence vertasi viljellyn maan ja aavikon välillä toimivia kameleilla liikkuvia ryöstöpartioita sotalaivoihin, jotka pystyvät halutessaan suorittamaan yllätyshyökkäyksiä ja vetäytymään sen jälkeen takaisin aavikolle, jonne turkkilaisjoukot eivät pysty seuraamaan. Kordan mukaan vertauksessa tiivistyy sissisodankäynnin perimmäinen etulyöntiasema, joka mitätöi vihollisen ylivoiman miehissä ja raskaissa aseissa. Kordan mukaan Lawrence pyrki kaikin keinoin välttämään ratkaisevaa taistelua turkkilaisten kanssa ja sen sijaan kuluttamaan heidän voimansa loppuun useilla pienillä hyökkäyksillä, jotka pakottivat turkkilaiskomentajat hajauttamaan joukkoja Hijazin rautatien huoltoreitin suojaksi.
Neil Faulknerin mukaan Lawrence ei ollut ensimmäinen, joka hyödynsi sissisodankäynnissä nykyaikaisia aseita. Hän nosti esimerkeiksi brittejä vastaan 1800-luvun lopun buurisodissa taistelleet buurikomentajat, kuten Louis Bothan, Koos de la Reyn ja Christiaan de Wetin. Hänen mukaansa Lawrence oli kuitenkin ensimmäinen, joka muutti kokemuksensa teoriaksi, jonka periaatteita myöhemmät kapinallistaistelijat ja vallankumoukselliset, kuten Mao Zedong, Võ Nguyên Giáp ja Che Guevara, seurasivat menestyksekkäästi. Hänen mukaansa arabikapinan hedelmiin kuuluivat myös brittiläiset toisessa maailmansodassa taistelleet innovatiiviset armeijoiden erikoisyksiköt, kuten Chinditit ja Long Range Desert Group -yksikkö, joiden merkittävimmät tukijat, kuten Churchill ja Archibald Wavell, olivat sodan jälkeen Lawrencen ystäviä ja ihailijoita.
Faulkner hämmästelee, miten vähän tunnustusta Lawrence on saanut osakseen sissisodankäynnin teorian edelläkävijänä huolimatta sissitaistelun merkittävästä osuudesta 1900-luvun konflikteissa. Faulknerin mukaan Lawrence ja arabikapina on mainittu aihepiirin kirjallisuudessa vain harvoin. Hänen mukaansa tietoisuus Lawrencen merkittävyydestä sotastrategina on lisääntynyt vasta viime aikoina, kun sodat Irakissa ja Afganistanissa ovat tehneet sissisodankäynnin tutkimisesta välttämätöntä. Hänen mukaansa esimerkiksi yhdysvaltalaisupseereja on kehotettu lukemaan Lawrencen sotamuistelmat Seven Pillars of Wisdom. Kordan mukaan Lawrencen nimi nousee säännöllisesti esiin, kun Yhdysvallat yrittää kehittää tehokasta sodankäynnin strategiaa alueen kapinallistaistelijoita vastaan.
Merkitys > Kritiikki

Lawrencea on jälkikäteen arvosteltu osuutensa liioittelemisesta sekä suoranaisesta valehtelusta, kuten Richard Aldington esittää elämäkerrassa Lawrence of Arabia: A Biographical Enquiry (1955). Kordan mukaan Aldlngtonin pääargumentti oli selvittää, puhuiko Lawrence totta kertoessaan, että Winston Churchill oli 1922 tarjonnut hänelle Egyptin ylikomissaarin tehtävää. Kordan mielestä on ilmeistä, että näin tapahtui, vaikkakin tarjousta ei välttämättä ollut tarkoitettu vakavaksi. Kordan mukaan 1975 julkisiksi tulleet salaiset asiakirjat joka tapauksessa vahvistivat Lawrencen version sodan tapahtumista ja pikemminkin osoitti Lawrencen vähätelleen osuuttaan arabikapinassa sekä Churchillin neuvonantajana sodan jälkeen.
Kun Revolt in the Desert ilmestyi 1927, Irakissa toiminut entinen siviilikomissaari ja Lawrencen vanha vastustaja Arnold Wilson kirjoitti Lawrencen olleen vastuussa Britannian ja Ranskan suhteiden heikkenemisestä Lähi-idässä. Hänen mukaansa Lawrence oli myös mukana suostuttelemassa Britannian hallitusta omaksumaan syyrialaisten kannalta katastrofaalisen poliittisen linjan. Lisäksi Wilson syytti Lawrencea homoseksuaalisuuden suvaitsemisesta sotamuistelmissaan sekä sen yhdistämisestä beduiineihin ja väitti, että Lawrence ”teki Arab Bureausta kultin, jonka ylipappi on Lawrence ja lehdistöagentti Lowell Thomas”.
Kordan mukaan Lawrencea arvostellaan nykyisin arabimaailmassa osuutensa paisuttelusta arabikapinassa sekä siitä, että arabeille jäi sodan jälkeen kaksi valtiota, joiden päätarkoitus oli varmistaa kruunut Abdullahille ja Faisalille. Kordan mukaan yhtäältä arabit ovat arvostelleet Lawrencea Israelin olemassaolosta, toisaalta israelilaiset taas arabimyönteisyydestä. Kordan mukaan Lawrence kaavaili Faisalin tavoin juutalaisten maahanmuuton Palestiinaan tapahtuvan arabivaltion puitteissa. Kordan mukaan hän kuvitteli monien muiden tavoin juutalaisvaltion olleen Balfourin julistuksesta huolimatta kaukana tulevaisuudessa.
Perintö > Kunniamerkit ja ylennykset

Lawrence kieltäytyi kunniamerkeistä osuudestaan arabikapinassa, sillä hän tunsi syyllisyyttä siitä, että oli houkutellut arabit kapinaan valheellisin lupauksin. Lawrencea suositeltiin sodan aikana Viktorian ristin saajaksi kunnianosoituksena osuudestaan Akaban valtaamisessa sekä tekemästään tiedustelumatkasta turkkilaislinjojen taakse Syyriassa 1917. Kunniamerkkiä ei kuitenkaan voitu myöntää ilman brittiläistä todistajaa, joten Lawrencelle myönnettiin Companion of the Order of the Bath -kunniamerkki. 1918 Tafilahin taistelun jälkeen Lawrencelle myönnettiin Distinguished Service Order -kunniamerkki.
Sodan jälkeen kuningas Yrjö V tarjosi Lawrencelle yksityisaudienssissa ritarin arvoa sekä Ansioritarikunnan (Order of Merit) jäsenyyttä. Lawrence kuvaili kuninkaan audienssia myöhemmin elämäkertakirjailijalleen Robert Geavesille lähettämässään kirjeessä, jossa hän kertoi selittäneensä kuninkaalle kokeneensa osuutensa arabikapinassa häpeällisenä, eikä hän siksi voinut ottaa vastaan myönnettyjä kunnianosoituksia. Lawrencen ylin sotilasarvo oli everstiluutnantti, ja väliaikainen eversti. Ranskalaiset myönsivät Lawrencelle Kunnialegioonan jäsenyyden ja Croix de Guerre -kunniamerkin, joita hän ei myöskään ottanut vastaan.
Perintö > Muistomerkit

Moretonin kylässä Dorsetissa sijaitseva Clouds Hillin talo, jossa Lawrence asui kuolemaansa saakka, on nykyään avoinna vierailijoille. Clouds Hillin talon ja Bovington Campin välillä sijaitseva kohtalokas onnettomuuspaikka on merkitty puuistutuksella, ja lisäksi lähistöllä sijaitsee myös kivinen muistomerkki. Lawrencen hauta sijaitsee Moretonin kirkon hautausmaalla.
Lawrencen muistoksi on paljastettu erilaisia muistolaattoja ja veistoksia muun muassa St Paulin katedraalissa Lontoossa, Oxfordin poikakoulussa, Jesus Collegessa ja Pyhän Martinuksen kirkossa Warehamissa. Bridlingtonissa Yorkshiressä sijaitsee Lawrencen palvelusta ilmavoimissa kunnioittava aurinkokello.
English Heritage on merkinnyt sinisellä muistolaatalla Lawrencen synnyinkodin osoitteessa 2 Polestead Road. 14 Barton Streetillä Lontoon Westminsterissä sijaitseva rakennus, jossa Lawrence kirjoitti muun muassa sotamuistelmiaan Seven Pillars of Wisdomia ja käänsi Odysseiaa, on myös merkitty sinisellä muistolaatalla, samaten Hythessä Hampshiressa sijaitseva Myrtle Cottage, jossa Lawrence asui ollessaan ilmavoimien palveluksessa.