stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Latifa Al Maktum
Vuoden 2018 pakomatka > Avustajien kuulustelut

Jauhiasta, Jaubertia ja kolmea filippiiniläistä miehistön jäsentä pidettiin vangittuna tuntemattomassa paikassa noin kolmen viikon ajan. Jaubert kuvaili uutisissa vankilaa siistiksi, uudeksi, mutta sanoi samalla ettei tämä lohduttanut, koska häntä uhattiin samalla kidutuksella ja kuolemalla. Jauhiainen puolestaan kertoi, että pidätyksen aikana häntä valvotettiin, hän ei saanut lainopillista apua ja häntä uhkailtiin kuolemanrangaistuksella.
Ennen pakomatkan alkua Jauhiainen oli toimittanut Latifan turvaksi nauhoittaman videon Australiassa asuvalle Marko Remekselle. Remeksen oli tarkoitus julkaista video, jos jotain menee pieleen. Detained in Dubai oli yhteydessä mediaan ja  9. maaliskuuta Daily Mail julkaisi uutisen Nostromo-jahdin ja Latifan katoamisesta. 11. maaliskuuta Latifan nauhoittama video julkaistiin Youtubessa. Videon myötä kaappaus nousi julkisuuteen kuten Shamsan kaappaus uudestaan sekä kuvaukset muista rikoksista. Suomen ulkoministeriö ja keskusrikospoliisi aloittivat tutkinnan Tiina Jauhiaisen katoamisesta 12. maaliskuuta.
20 maaliskuuta Nostromo-jahti löytyi Fujairan satamasta. Seuraavana päivänä Jaubert sekä aluksen kolme filippiiniläistä miehistön jäsentä vapautettiin ja he lähtivät purjehtimaan Galleen, Sri Lankaan. Nostromo-jahti saapui Galleen 2 huhtikuuta 2018. Jauhiainen löytyi 22 maaliskuuta jolloin hän omaistensa mukaan lensi Dubaista Suomeen. Keskusrikospoliisin mukaan Jauhiainen löytyi Suomen ja Dubain viranomaisten tiiviin yhteistyön tuloksena. Ennen vapauttamistaan Jauhiaisen piti videoida ennalta käsikirjoitettu tunnustus sekä allekirjoittaa nelisivuinen arabiankielinen paperi, jonka sisältöä hän ei osannut lukea. Vapauttamisensa jälkeen Jauhiainen sai uhkaussoittoja joissa varoitettiin  jos hän puhuu lehdistölle niin Dubain hallitsija löytää hänet mistä vain. Sekä Jauhiainen, että Jaubert ovat sitä mieltä että heidät vapautettiin, koska video nosti asiasta kansainvälisen kohun.
Detained in Dubai -kansalaisjärjestön mukaan Omanissa vangittiin Arabiemiraattien pyynnöstä myös ranskalainen kuntosaliyrittäjä Christian Elombo ja hänen naispuolinen brasilialainen ystävänsä. Elombon ja hänen ystävänsä epäiltiin auttaneen Latifaa matkustamaan Arabiemiraateista rajan yli Omaniin ja sieltä edelleen merelle. Christian Elombo oli pidätettynä helmikuun lopusta 5. huhtikuutta saakka. Vapauduttaan Elombo lensi Omanista asuinmaahansa Luxemburgiin jolloin Interpol vangitsi hänet 41 päiväksi Arabiemiraattien Interpolille tekemän etsintäpyynnön vuoksi. Elombo vapautettiin kun Emiraatit poistivat etsintäpyynnön ilman selitystä.
Vuoden 2018 pakomatka > Intian osuus tapahtumissa

Mediatietojen mukaan Intia avusti pidätyksessä ja luovutti Latifan Arabiemiraateille saadakseen Arabiemiraatit  armeijan helikopterikauppojen korruptioon sekaantunut Christian Michel Intian viranomaisille. Korruptioskandaaliin sekaantuneen Christian Michelin kiinnisaamisella oli mahdollista nolata Intian kongressipuolue ja saada siten etua vuoden 2019 vaaleissa. Micheli luovutettiin Intialle lokakuussa 2018 ja on ollut siitä lähtien vangittuna Intiassa ilman, että virallista syytettä on nostettu. YK:n on suosittanut Michelin vapauttamista.
Vuoden 2018 pakomatka > Dubain kuningashuoneen selitys

Dubain kuningashuoneen virallinen peruste Interpolille ja Intialle jätetyissä avunpyynnöissä oli prinsessan kidnappaus ja, että kidnappauksen taustalla olleen Jaubertin motiivi oli raha. Dubain kuningasperhe kommentoi ensimmäisen kerran katoamista 6. joulukuuta 2018 annetulla lausunnolla, että Latifa oli turvassa ja vietti syntymäpäiväänsä perheensä kanssa. Lausunto jätettiin muutamaa tuntia ennen kuin BBC:n Escape from Dubai: The Mystery of the Missing Princess -dokumentti lähetettiin. Lausunnon seurauksen YK:n kadonneiden ja kuolleiden ihmisten työryhmä lähetti selvityspyynnön  Latifan olinpaikasta kuningasperheelle, koska lausunnosta huolimatta kukaan ei ollut nähnyt Latifaa 9 kuukauteen.
Dubain hovi vastasi selvityspyyntöön 18. joulukuuta 2018 kirjatulla lausunnolla
…… Hänen korkeutensa Sheikha Latifa on elossa, turvassa ja perheensä rakastavassa hoidossa Dubaissa. Kiistämme voimakkaasti väitteet, joihin viitattiin 6. joulukuuta päivätyssä kirjeessä. Häntä ei ole koskaan pidätetty eikä vangittu. Olosuhteet jotka liittyvät Hänen korkeuteensa tämän vuoden helmikuussa ovat viranomaistutkinnan piirissä. Kun tutkimuksista saadaan lopputulos, määrittelemme sopivat jatkotoimenpiteet yhteistyössä viranomaisten kanssa  ... Hänen ylhäisyytensä Mary Robinson vieraili perheemme luona 15. Joulukuuta ja vietimme iltapäivän hänen kanssaan ... rouva Robinsonin ystävällisellä luvalla, liitämme mukaan valokuvia vierailusta ...
Arabiemiirikunnilta saaduissa vastauksissa oli mukana kolme huonolaatuista kuvaa joissa YK:n entinen ihmisoikeuslähettiläs Mary Robinsson on yhdessä Latifan ja kuningashuoneen jäsenten kanssa. Tapaamisen tultua julki Robinson kuvaili BBC:n haastattelussa Latifaa muun muassa "ongelmaiseksi nuoreksi naiseksi, joka tarvitsee psykiatrista hoitoa". Robinsonin kommentti sai runsaasti kritiikkiä. Detained in Dubain Stirling kuvasi Robinsonin viestin toistavan suoraan Dubain kuninkaallisen perheen narratiivia. Human Rights Watchin Sarah Leah Whitson puolestaan piti ”kidnappaajien tietoihin” perustuvaa kommentointia ”täysin epäeettisinä”.
Myöhemmin, vuoden 2021, helmikuussa myös Robinson itse kertoi hänen roolinsa tilanteessa olleen uransa suurin virhe. Kuvien julkaisu tuli hänelle yllätyksenä ja hän oli järkyttynyt siitä miten Arabiemiraatit huijasi häntä muun muassa uskottelemalla, että Latifa kärsi kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä.
Vuoden 2018 pakomatka > Vuoden 2021 videot

Helmikuussa 2021 BBC Panorama julkaisi sarjan Latifan vankeudessa nauhoittamia videoita. Videoilla hän kertoi miten hänet vietiin väkivalloin Nostromo-jahdilta, huumattiin piikittämällä häneen jotain ja että hän muistaa, kun häntä oltiin siirtämässä lentokoneeseen jonka jälkeen hän oli Dubaissa. Latifa myös kuvaili sitä, miten häntä pidetään eristyksessä talossa ilman pääsyä ulkoilmaan. Hänelle ei ollut myöskään sallittu lääketieteellistä tai oikeudellista apua. Paikalla olevat poliisit ovat myös uhkailleet, että hän joutuu olemaan loppuelämänsä vangittuna.
Jauhiainen kertoi Helsingin Sanomille, että ”Jail villa”, jossa Latifa oli yhteyden aikana on vankilaksi muunnettu yksityistalo Dubaissa vajaan kahden kilometrin päässä pilvenpiirtäjä Burj Khalifasta ja noin korttelin päässä uimarannasta. Rakennuksen ikkunat ja parvekkeet ovat teljettyjä. Talossa on kameravalvonta ja vartijoita.
Videot oli kuvattu matkapuhelimella kylpyhuoneessa, joka oli ainoa paikka jonka oven Latifa sai lukkoon. Latifalle oli saatu toimitettua kännykkä vuonna 2019 jonka jälkeen Jauhiainen, David Haigh ja Latifan serkku Marcus Essabri olivat olleet häneen päivittäin yhteydessä. Kesällä 2020 Haigh oli ymmärtänyt, etteivät viestit mene enää perille. Ryhmä oli hyvin huolissaan tästä varsinkin, koska eivät saaneet selville mitä oli tapahtunut he katsoivat yhteydenpidon julkistamisen auttavan Latifaa enemmän kuin sen pitäminen edelleen salassa.
Videoiden julkaisun jälkeen Mary Robinson astui esiin ja kertoi olevansa erittäin huolissaan Latifan kohtalosta. Robinson sanoi myös olleensa järkyttynyt siitä, miten Dubain kuningasperhe oli käyttänyt häntä tilanteessa hyväkseen ja että hänen olisi pitänyt kysyä suoraan Latifalta pidetäänkö häntä palatsissa vasten tahtoaan eikä luottaa siihen mitä hänen terveydentilastaan kerrottiin..
Arabiemiirikunnan Lontoon suurlähetystö vastasi BBC:lle videoiden julkaisun jälkeen, että "Hänen korkeutensa jatkaa parantumistaan ja toivomme, että hän palaa julkiseen elämään sopivana ajankohtana" . BBC:lle jätetyn vastauksen jälkeen YK pyysi saada konkreettisia todisteita Latifan olemisesta elossa, mutta ei saanut  tähän vastausta 5. maaliskuuta 2021 mennessä. Maaliskuussa Robinson haastattelussa tuki YK:n pyrkimyksiä saada todisteita Latifan kohtalosta ja kertoi, että tavoitteena pitäisi  olla Latifan ja hänen siskonsa vapautus.
TV-dokumentit

Escape from Dubai: The Mystery of the Missing Princess BBC Two.  6.12.2018.
Panorama: The Missing Princess BBC One.  16.2.2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Latifa Al Maktum Wikimedia Commonsissa
Freelatifa.com - Tiina Jauhiasen ja David Haighin ylläpitämä kampanjasivu
www.detainedindubai.org/sheikha-latifa - Detained in Dubai -järjestön Sheikha Latifa -kampanjasivu
What happened to Dubai's Princess Latifa? BBC Newsnight.  4.5.2018.
Tiina Jauhiainen - pako Dubaista muutti elämäni (haastattelu) Yle Kutsuvieras.  11.7.2019.
Dubaissa nähty viiri, jossa lukee englanniksi Missä on prinsessa Latifa?
Vesipaunikko

| Vesipaunikko |
| --- | --- |
 Vesipaunikko
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Paunikot Crassula
Laji::  aquatica
Kaksiosainen nimi
 Crassula aquatica  (L.) Schönland 
Synonyymit
 Bulliarda aquatica  Tillaea aquatica L. 
Katso myös
   Vesipaunikko Wikispeciesissä   Vesipaunikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vesipaunikko kuvattuna teoksessa "An illustrated flora of the northern United States, Canada and the British Possessions".
Vesipaunikko eli paunikko (Crassula aquatica, syn. Tillaea aquatica, Bulliarda aquatica) on hyvin pienikokoinen rantojen maksaruohokasvi. Suomessa laji on luokiteltu vaarantuneeksi, sillä se on taantunut.
Ulkonäkö ja koko

Yksivuotinen vesipaunikko kasvaa vain 1–5 senttimetriä korkeaksi. Kuivalla maalla kasvi on usein punainen. Varsi on pysty, haaraton tai tyvestä haarainen. Kasvi on mehilehtinen. Vastakkaiset lehdet ovat tasasoukkia, möyheitä, liereitä ja suippoja tai otakärkisiä. Hyvin pienet valkoiset tai punertavat kukat ovat lehtihangoissa. Sekä teriö että emiöt ovat nelilehtisiä. Vesipaunikko kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Lehtihankoihin kehittyy nelikärkisiä tuppilohedelmiä.
Levinneisyys

Vesipaunikon levinneisyysalue painottuu Euroopassa Etelä- ja Keski-Ruotsiin ja -Suomeen. Lajia tavataan harvinaisempana myös Norjassa, Tanskassa, Baltian maissa, Venäjän Karjalassa, Puolassa, Saksassa ja Ranskassa. Se kasvaa myös Japanissa sekä Pohjois-Amerikassa paikoin itä-, länsi- ja etelärannikoilla. Suomessa vesipaunikkoa kasvaa hyvin satunnaisena Tornion korkeudelle saakka. Runsaimmat esiintymät ovat Ahvenanmaalla, Tampereen seudulla, Oulujärven ympäristössä ja Perämeren rannikolla. Aikaisemmin lajia kasvoi yleisesti muun muassa koko Saaristomeren alueella, mutta laji on alueelta nykyisin lähes kadonnut.
Elinympäristö

Vesipaunikko kasvaa veden rajassa liejuisilla ja savisilla järvenrannoilla, erityisesti laidunrannoilla. Joskus laji kasvaa myös murtovedessä ja saariston kalliolätäköissä. Vesipaunikko on Suomessa harvinaistunut erityisesti sisämaassa rantalaidunnuksen vähennettyä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Paunikon eli vesipaunikon (Crassula aquatica) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Paunikko (Crassula aquatica)
ITIS: Crassula aquatica (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Crassula aquatica (englanniksi)
Walther Sommerlath

Carl August Walther Sommerlath (22. tammikuuta 1901 Heidelberg, Saksa – 21. lokakuuta 1990) oli saksalainen liikemies sekä Ruotsin kuningattaren Silvian isä. Vuonna 2002 Arbetaren-lehti paljasti hänen olleen Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäsen. Ilmeisesti hän liittyi puolueeseen vuoden 1934 lopulla ja oli sen jäsen kunnes se kiellettiin. Hänen väitetään vuonna 1939 ottaneen haltuunsa juutalaisen Efim Wechslerin omistaman tehtaan Berliinissä. Vuonna 1976 antamassaan haastattelussa Sommerlath kiisti olleensa missään tekemisissä natsien kanssa. Ruotsin kuningasperhe on kieltäytynyt kommentoimasta hänen taustojaan, mutta kuningatar Silvia ryhtyi tutkimaan isänsä väitettyjä natsikytköksiä vuonna 2011. Hänen teettämänsä selvityksen mukaan Sommerlath auttoi Wechsleriä pakenemaan natseja Etelä-Amerikkaan.
Wang Quan'an

Wang Quan'an (kiin. 王全安; s. 1965) on kiinalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Yan'anissa, Shaanxin maakunnassa, ja valmistui Pekingin elokuva-akatemiasta.
Hänen kolmas elokuvansa on Tuya de hun shi (Tuya's Marriage, 2006), joka palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Kultaisella karhulla vuonna 2007.
Aiheesta muualla

Wang Quan'an Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Väinö Arjanne

Väinö Henrik Arjanne, vuoteen 1935 Allén (10. joulukuuta 1899 Tampere – 30. maaliskuuta 1996 Tampere) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Arjanteen vanhemmat olivat Karl Gustaf Allén ja Vilhelmina Helander ja puolisot 1932–1936 opettaja Eira Terä ja vuodesta 1944 lehtori Anni Lydia Jokisalo. Arjanne sai Tampereen kauppaoppilaitoksen liikeapulaiskouluosaston päästötodistuksen 1915 ja kauppakouluosaston päästötodistuksen 1924. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin ja Neuvostoliittoon. Arjanne oli Pellavatehtaan Osuuskaupan lähetti, myyjä ja myymälänhoitaja 1913–1917, Osuusliike Voiman myymälänhoitaja 1918, Tampereen Osuuskaupan, vuodesta 1920 Osuusliike Tuotanto, myymälänhoitaja 1918–1922, Hämeenkyrön Osuuskaupan liikkeenhoitaja 1924–1925, Tampereen Sanomien ilmoituspäällikkö 1925–1926 ja Osuusliike Tuotannon eli sittemmin Kauppakunta Tuotannon apulaisjohtaja 1926–1950 ja toimitusjohtaja 1950–1967. Arjanne oli myös Tampereen kauppaoppilaitoksen liikkeenhoito- ja myyntiopin opettaja 1944–1951 ja 1967–1968. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen 1934–1936 ja hänellä oli myös useita osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Suomen sisällissotaan valkoisten puolella osallistunut ja suojeluskuntatyön aktiivi Arjanne oli reservin kersantti (1920). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1957.
Viviane Reding

Viviane Reding vuonna 2014
Viviane Reding (s. 27. huhtikuuta 1951, Esch-sur-Alzette) on luxemburgilainen konservatiivipoliitikko, joka on ollut jäsenenä kolmessa Euroopan komissiossa.
Reding valmistui humanististen tieteiden tohtoriksi Pariisin yliopistosta ja oli toimittajana luxemburgilaisessa Luxemburger Wort lehdessä 1978–1999. Vuosina 1986–1998 hän oli Luxemburgin toimittajien yhdistyksen presidenttinä.
Reding istui Luxemburgin parlamentissa vuosina 1979–1989. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 1989–1999 ja toimi komissaarina Prodin komissiossa vuosina 1999–2004 vastuualueenaan koulutus, kulttuuri, nuoriso, viestimet ja urheilu.
Barroson I komissiossa (2004–2009) hän toimi tietoyhteiskunnasta ja viestimistä vastaavana komissaarina. Toimikaudellaan hän tuli tunnetuksi erityisesti GSM-puhelinten verkkovierailumaksujen (roaming) hintakaton ajamisesta.
Barroson II komissiossa (vuodesta 2009) Reding on oikeus-, perusoikeuksien ja kansalaisuusasioiden komissaari. Komissaarikaudellaan hän on kritisoinut erittäin voimakkaasti katolisen kirkon seksuaaliopetusta. Keväällä 2013 Seta myönsi Redingille Kunniarotta-antipalkinnon "homo- ja transpolitiikan väheksymisestä". Myös Euroopan parlamentti on toivonut Redingiltä seksuaalista tasa-arvoa edistävää politiikkaa jo vuodesta 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viviane Reding Wikimedia Commonsissa
Viviane Redingin viralliset kotisivut (englanniksi)
Viviane Reding Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Vlastimil Lejsek

Vlastimil Lejsek (1927 – 12. maaliskuuta 2010 Brno) oli tšekkiläinen säveltäjä ja pianisti.
Lejsek syntyi musikaaliseen perheeseen. Hän aloitti pianonsoiton opintonsa Josef Blatnýn johdolla ja jatkoi niitä František Schäferin sekä František Maxiánin johdolla. Yksityistä sävellysopetusta hän sai Zdeněk Blažekilta. Lejsek tuli tunnetuksi konsertoinnistaan etenkin pianoduona vaimonsa Věran kanssa. Pariskunta teki yhteistyötä orkesterien kanssa ja julkaisi kansainvälisesti monia levytyksiä. Monet säveltäjät sävelsivät uusia teoksia sekä Lejsekille itselleen että duolle. Oman aikansa tšekkiläisiä säveltäjiä, joiden teoksia Lejsek tulkitsi, olivat muiden muassa Josef Berg, Miloslav Ištvan, Pavel Blatný ja Jiří Bulis. Lejsek työskenteli vuosina 1955–1987 opettajana Janáček-musiikki- ja teatteriakatemiassa Brnossa. Hän perusti vuonna 1978 kansainvälisen Schubert-kilpailun pianoduoille Jeseníkissä. Lejsek kuoli Brnossa pitkään sairastettuaan.
Lejsekin sävellysten joukossa on esimerkiksi ooppera Noc s Kobr a Štejnem.
Vähä Pelijärvi

| Vähä Pelijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°N, 22°E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuivasjärven valuma-alue (35.56)
Laskujoki:  Peliluoma 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,8 m 
 fiVähä Pelijärvi 
Vähä Pelijärvi  on Pirkanmaalla Parkanossa Hoseuksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Vähä Pelijärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 150 metriä ja leveys 110 metriä. Se sijaitsee kallioisen mäen ja kangasmaaston välissä Iso Pelijärven eteläpuolella laajan ojitetun suoalueen laidalla ja itseään laajemman avosuon keskellä. Avosuolle laskee pari suo-ojista ja itse järveen laskee vain yksi suo-oja. Iso Pelijärvestä laskeva puoli kilometriä pitkä Peliluoma laskee järven pohjoisrantaan. Peliluoma jatkaa etelärannasta matkaansa kaakkoon ja yhtyy Venesjokeen aivan Vähä Venesjärven alapuolella. Järven kaikki rannat ovat avosuota ja rannat ovatkin autiot. Järvelle ei johda teitä. Noin 150 metriä järvestä lounaaseen siajitsee avolouhos.
Viron Fed Cup -joukkue

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Viron Fed Cup -joukkue
Kapteeni: Märten Tamla
ITF-ranking: 38.
Ensimmäinen vuosi: 1992
Vuodet: 28
Maaottelut (V–T): 102 (49–53)
Vuodet maailmanlohkossa: 2
Päivitetty: 27.2.2019
Viron Fed Cup -joukkue edustaa Viroa Fed Cupissa. Se toimii Viron Tennisliiton alaisuudessa. Viro osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Kaiken kaikkiaan Viro on pelannut 102 maaottelua, joista se on voittanut 49 ja hävinnyt 53.
Joukkueessa pelanneet

| Maaotteluita | Pelaaja | Vuosina |
| --- | --- | --- |
| 46 | Ani, MaretMaret Ani | 1998–2011 |
| 36 | Kanepi, KaiaKaia Kanepi | 2000–2015 |
| 31 | Ruutel, MargitMargit Rüütel | 1999–2012 |
| 23 | Kontaveit, AnettAnett Kontaveit | 2011–2019 |
| 23 | Suurvarik, LiinaLiina Suurvarik | 1995–2000 |
| 21 | Holter, HeleneHelene Holter | 1992–1998 |
| 15 | Laupa, HelenHelen Laupa | 1995–1998 |
| 11 | Gorlats, ValeriaValeria Gorlats | 2015–2019 |
| 11 | Lill, HelinaHelina Lill | 1994–1997 |
| 11 | Poljakova, IlonaIlona Poljakova | 1999–2005 |
| 10 | Vorobjova, TatjanaTatjana Vorobjova | 2012–2014 |
| 9 | Paalma, EvaEva Paalma | 2012–2014 |
| 7 | Nuudi, MaileenMaileen Nuudi | 2016–2019 |
| 7 | Schutting, AnettAnett Schutting | 2007–2010 |
| 6 | Kaasik, AnettAnett Kaasik | 2005–2007 |
| 6 | Orav, SaaraSaara Orav | 2018–2019 |
| 5 | Könd, KajaKaja Kõnd | 1992–1993 |
| 4 | Malõgina, JelenaJelena Malõgina | 2018–2019 |
| 3 | Tulp, AndeAnde Tulp | 1993 |
| 3 | Matojan, JuliaJulia Matojan | 2013 |
| 3 | Saar, KatriinKatriin Saar | 2018 |
| 2 | Ilves, PiretPiret Ilves | 1992 |
| 2 | Skripnik, JuliaJulia Skripnik | 2015 |
| 2 | Hendsel, ErikaErika Hendsel | 2013 |
| 2 | Kaul, Maria LotaMaria Lota Kaul | 2017 |
| 1 | Grynberg, KristinaKristina Grünberg | 1994 |
Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet

Anett Kontaveit
Valeria Gorlats
Maileen Nuudi
Saara Orav
Jelena Malõgina
Maret Ani on voittanut eniten otteluita joukkueessa.
Kaia Kanepi on kaikkien aikojen korkeimmalle sijoitettu virolainen tennispelaaja.
Viktoria Mullova

| Viktoria Mullova> Виктория Юрьевна Муллова.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Viktoria Jurjevna Mullova
Syntynyt: 27. marraskuuta 1959 (ikä 64) Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Ammatti:  viulisti
Muusikko
Tyylilajit:  klassinen
Soittimet:  viulu
Levy-yhtiöt:  
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Viktoria Jurjevna Mullova (ven. Виктория Юрьевна Муллова, s. 27. marraskuuta 1959 Moskova) on Lontoossa asuva kansain­välisesti tunnettu venäläinen viulisti. Mullova voitti kaksi kansain­välistä viulu­kilpailua: Jean Sibelius -viulukilpailun vuonna 1980 ja Tšaikovski-kilpailun vuonna 1982.
Viktoria Mullova on vuodesta 2000 tuntenut kiinnostusta tyylin­mukaista esitys­tapaa kohtaan ja soittaa jopa Mendelssohnia suolikielillä ja aika­kauden viritys­tasolla. Lisäksi Mullova käyttää barokki- tai wieniläis­klassista jousta.
Loikkaus länteen > Tapahtumat

Mullova oli esiintymässä Suomessa 2. heinä­kuuta 1983, jolloin hän loikkasi pianistinsa ja mies­ystävänsä, von Karajan-palkitun kapelli­mestari Vakhtang Jordanian kanssa Ruotsin kautta länteen. Jordania oli joutunut kiireesti opiskelemaan piano­säestykset Mullovan kappaleisiin, jotta kiertue olisi ollut uskottava. Kaksikko oli vähällä jäädä kiinni, kun suunnitelmasta tietämätön Helsingin Sanomien kriitikko Hannu-Ilari Lampila konsertti­arviossaan ihmetteli säestäjän keskin­kertaista pianistin­taitoa, mutta KGB:n asettama ”päällystakki”selvennä ei tätä huomannut. Mullova jätti Neuvosto­liiton valtion omistaman Stradivariuksen Hotelli Kuusamon sängylle. Yleisradion toimittaja Jyrki Koulumies vei viulistin ja säestäjän vuokratulla henkilö­autolla Luulajaan Ruotsiin. Sieltä Mullova, Jordania ja Yleis­radion kuvaaja Caj Sundman lensivät Tukholmaan, jossa Mullova ja Jordania ilmoittautuivat Ruotsin poliisille ja anoivat poliittista turvapaikkaa Yhdys­valtain suur­lähetystöstä.
Ensimmäisen haastattelunsa Suomesta poistumisensa jälkeen Mullova antoi Ilta-Sanomien ja MTV:n Tukholman-kirjeen­vaihtajalle Terttu Levoselle kolme päivää myöhemmin. Myös Suojelupoliisin silloinen päällikkö Seppo Tiitinen sai tiedon loikkauksesta juuri Ilta-Sanomista. Ruotsin Säpo otti Mullovan ja Jordanian hoiviinsa näiden Ruotsissa oleskelun ajaksi, koska se pelkäsi Neuvosto­liiton turvallisuus­palvelun KGB:n pyrkivän sieppaamaan kaksikon. Mullova ja Jordania matkustivat Yhdys­valtoihin. Myöhemmin Viktoria Mullova muutti Yhdistyneeseen kuningas­kuntaan ja asuu nykyään Lontoossa. Jordania jäi Yhdys­valtoihin ja kuoli vuonna 2005 Washingtonissa syöpään.
Loikkaus länteen > Jälkiselvittely

Jyrki Koulu­miehen osuudesta Mullovan ja Jordanian loikkauksessa liikkui huhuja jo aiemmin, mutta vasta jäätyään eläkkeelle hän katsoi voivansa kertoa loikkauksesta laajemmin. Hänen roolinsa paljasti vuonna 2000 Ilta-Sanomien pää­toimittajana tapauksen aikoihin toiminut Martti Huhtamäki. Koulu­mies oli muutamaa päivää ennen loikkausta ottanut yhteyttä Huhta­mäkeen ja kertonut tälle suunnitelmasta. Huhta­mäen mukaan Koulu­mies pani asiassa peliin oman uransa, sillä sotkeutuminen tällaiseen asiaan olisi saattanut merkitä potkuja Suomen virallisen ulko­politiikan linjalla uskollisesti olleesta Yleis­radiosta. Suomessa herätti jonkin verran hämmästystä se, että Ilta-Sanomat oli tapauksesta muita lehtiä paremmin perillä, ja Neuvosto­liiton Helsingin-suur­lähetystö yritti turhaan saada Ilta-Sanomia paljastamaan uutis­lähteensä. Loikkauksessa oli mukana onnea myös siksi, että Suomen ja Ruotsin rajalla Torniossa ja Haapa­rannalla tulli­miehet eivät kyselleet seurueen papereita. Tämän ansiosta Suomi välttyi siltä tilanteelta, että Neuvosto­liitto olisi vaatinut loikkareiden palauttamista samaan aikaan kun länsi­maissa olisi yhtä kiihkeästi vaadittu Suomea päästämään kaksikko menemään. Aiemmin Mullova selitti loikkauksen tapahtuneen niin, että hän itse ajoi säestäjänsä kanssa autolla Ruotsiin.
Loikkauksensa syyksi Mullova mainitsi opettajansa, viulu­taiteilija Leonid Koganin kuoleman vähän ennen hänen Suomen-vierailuaan, mutta ennen kaikkea Neuvosto­liitossa nousevien taiteilijoiden tielle asetetut byro­kraattiset esteet sekä matkustamis- ja konsertointi­rajoitukset.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Sommar, Heidi: Viktoria Mullova ja vapautunut soitto Ylen Elävä arkisto.  23.11.2010 (päivitetty 20.4.2018).