stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Better Call Saul jaksoista
Jaksot > Viides tuotantokausi (2020)

| № (sarja) | № (kausi) | Nimi | Ohjaus | Käsikirjoitus | Alkup>  esityspäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 41 | 1 | Magic Man | Bronwen Hughes | Marion Dayre | 2020-02-2323. helmikuuta 2020 |
| 42 | 2 | 50% Off | Norberto Barba | Alison Tatlock | 2020-02-2424. helmikuuta 2020 |
| 43 | 3 | The Guy for This | Michael Morris | Ann Cherkis | 2020-03-022. maaliskuuta 2020 |
| 44 | 4 | Namaste | Gordon Smith | Gordon Smith | 2020-03-099. maaliskuuta 2020 |
| 45 | 5 | Dedicado a Max | Jim McKay | Marion Dayre | 2020-03-1616. maaliskuuta 2020 |
| 46 | 6 | Wexler v. Goodman | Michael Morris | Thomas Schnauz | 2020-03-2323. maaliskuuta 2020 |
| 47 | 7 | JMM | Melissa Bernstein | Alison Tatlock | 2020-03-3030. maaliskuuta 2020 |
| 48 | 8 | Bagman | Vince Gilligan | Gordon Smith | 2020-04-066. huhtikuuta 2020 |
| 49 | 9 | Bad Choice Road | Thomas Schnauz | Thomas Schnauz | 2020-04-1313. huhtikuuta 2020 |
| 50 | 10 | Something Unforgivable | Peter Gould | Peter Gould & Ariel Levine | 2020-04-2020. huhtikuuta 2020 |
Jaksot > Kuudes tuotantokausi (2022)

| № (sarja)> Osa 1 | № (kausi)>  | Nimi>  | Ohjaus>  | Käsikirjoitus>  | Alkup>  esityspäivä. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 51 | 1 | Wine and Roses | Michael Morris | Peter Gould | 2022-04-1818. huhtikuuta 2022 |
| 52 | 2 | Carrot and Stick | Vince Gilligan | Thomas Schnauz & Ariel Levine | 2022-04-1818. huhtikuuta 2022 |
| 53 | 3 | Rock and Hard Place | Gordon Smith | Gordon Smith | 2022-04-2525. huhtikuuta 2022 |
| 54 | 4 | Hit and Run | Rhea Seehorn | Ann Cherkis | 2022-05-022. toukokuuta 2022 |
| 55 | 5 | Black and Blue | Melissa Bernstein | Alison Tatlock | 2022-05-099. toukokuuta 2022 |
| 56 | 6 | Axe and Grind | Giancarlo Esposito | Ariel Levine | 2022-05-1616. toukokuuta 2022 |
| 57 | 7 | Plan and Execution | Thomas Schnauz | Alison Tatlock | 2022-05-2323. toukokuuta 2022 |
Osa 2: 
| 58 | 8 | Point and Shoot | Vince Gilligan | Gordon Smith | 2022-07-1111. heinäkuuta 2022 |
| 59 | 9 | Fun and Games | Michael Morris | Ann Cherkis | 2022-07-1818. heinäkuuta 2022 |
| 60 | 10 | Nippy | Michelle MacLaren | Alison Tatlock | 2022-07-2525. heinäkuuta 2022 |
| 61 | 11 | Breaking Bad | Thomas Schnauz | Thomas Schnauz | 2022-08-011. elokuuta 2022 |
| 62 | 12 | Waterworks | Vince Gilligan | Vince Gilligan | 2022-08-088. elokuuta 2022 |
| 63 | 13 | Saul Gone | Peter Gould | Peter Gould | 2022-08-1515. elokuuta 2022 |
Aiheesta muualla

Luettelo televisiosarjan Better Call Saul jaksoista Internet Movie Databasessa (englanniksi)
1 2  https://directories.wga.org/project/1084584/better-call-saul/
Luusuaniemi

Luusuaniemi on suomalainen sukunimi seuraavilla:
Aatu Luusuaniemi (s. 1999), jääkiekkoilija
Antti Luusuaniemi (s. 1979), näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Luusuaniemi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lämpökilpi

Taiteilijan näkemys MER-avaruusluotaimen syöksystä Marsin ilmakehään.
Lämpökilpi on avaruusluotainta, satelliitin paluukapselia, avaruusalusta tai ohjuksen kärkeä kaasukehään syöksyn aikana suojaava kuori. Esimerkiksi Maan ilmakehään palaava miehitetty avaruusalus kuumenee ulkopinnaltaan, koska se syöksyy Maan ilmakehään niin kovalla vauhdilla, että ilmakehän harvojen yläosienkin aiheuttama kitka riittää kuumentamaan aluksen ulkopinnan tuhansiin asteisiin. Lämpökilven materiaalit ovat muun muassa keraamisia tai hiilikuitupohjaisia. Ensimmäinen amerikkalainen lämpökilpi oli USA:n Discoverer 1 -vakoilusatelliitissa 1959 ja varhainen venäläinen Neuvostoliiton Vostok-aluksessa 1960-luvun alussa. Avaruussukkula Columbia tuhoutui vuonna 2003 sen lämpökilven pettäessä.
NASA on heinäkuussa 2012 testannut onnistuneesti kaasutäytteistä lämpökilpeä  IRVE-3:a (Inflatable Reentry Vehicle Experiment).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lämpökilpi Wikimedia Commonsissa
Lämpökamera

Lämpökamera
Koira kuvattuna lämpökameralla, vaaleat alueet ovat lämpimimpiä.
Lämpökamera on laite, joka muodostaa kuvan esineen tai olennon pintalämpötilasta sen lähettämän infrapunasäteilyn perusteella samaan tapaan kuin tavallinen kamera muodostaa kuvan näkyvän valon perusteella.
Lämpökuvasta voidaan määrittää kohteen pintalämpötila asteina, jos pinnan emissioarvo tunnetaan, sillä kappaleen lähettämä infrapunasäteily riippuu sen pintalämpötilasta.  Koska eri materiaalit emittoivat lämpösäteilyä eri tavoin, lämpökameran kuvaan vaikuttaa lämpötilan lisäksi se, mitä ainetta kohteen pinta on.
Lämpökameralla ei voi mitata kaasujen lähettämää lämpösäteilyä. Lämpökamerat eivät mittaa ilman lämpötilaa vaan ainoastaan kiinteiden aineiden lähettämää lämpösäteilyä.
Lämpökameroita käytetään muun muassa ihmisten jäljittämiseen, rakennusten lämpöeristyksen tarkastamiseen, pelastuslaitosten savusukellus- ja sammutustehtäviin, panssarivaunuissa helpottamassa vihollisten löytämistä kasvillisuuden seasta ja teollisuuden prosessien ja koneiden huollon tarpeen seuraamiseen.
Lämpökamerat voidaan jakaa säteilyn ilmaisimen perusteella useisiin luokkiin, joiden pääluokat ovat ne, joissa infrapunailmaisinta jäähdytetään esimerkiksi nestemäisellä typellä, sekä ne, joissa ilmaisinta ei jäähdytetä. Edelliset ovat tyypiltään BST-ilmaisimia ja jälkimmäiset mikrobolometri-ilmaisimia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lämpökamerakuva Wikimedia Commonsissa
Kuinka lämpökamera toimii
Korppoon taistelu

Korppoon taistelu oli Turun saaristossa 28. maaliskuuta 1918 käyty Suomen sisällissodan taistelu, jolloin valkoiset valtasivat Korppoon saaren sitä hallussaan pitäneiltä punaisilta.
Taustaa

Saksalaisten miehitettyä Ahvenanmaan maaliskuun alussa, päättivät he yrittää punaisten hallussa olleen Turun valtaamista Houtskarin, Korppoon, Nauvon ja Paraisten kautta. Tarkoituksena oli varmistaa myöhemmin Hankoon tehtävän Itämeren-divisioonan maihinnousun sivusta. Saksalaisten sijasta Korppooseen hyökkäsi kuitenkin Varsinais-Suomen suojeluskuntalaista koottu Saariston vapaajoukko, joka oli vallannut Houtskarin taisteluitta jo kolme päivää aikaisemmin. Hyökkäykseen osallistui kaksi komppaniaa, joita komensi luutnantti Otto Wahlroos.
Korppoossa oli 300 Forssan, Loimaan ja Someron punakaartilaisia, jotka olivat majoittuneet Korpo gårdin kartanoon. Alun perin joukot oli sijoitettu reserviksi Saloon. Korppoon eteläpuolella sijaitsevassa Lomin saaressa oli 300 venäläista sotilasta, mutta nämä eivät osallistuneet taisteluun.
Taistelu

Valkoisten joukot nousivat maihin Strömman kylässä ja etenivät punaisten päämajanaan pitämään Korpo Gårdin kartanoon, joka sijaitsee pari kilometriä pohjoisempana. Hyökkäyksen käynnistyttyä punaiset vetäytyivät nopeasti länteen Kopoisin kylää kohti ja onnistuivat pysäyttämään vihollisen etenemisen. Vastahyökkäys sai valkoisten joukot hetkeksi sekasortoon, mutta saatuaan rivinsa taas järjestykseen he pakottivat punaiset jälleen perääntymään. Punaiset saivat myös tukea venäläiseltä tykkivene Bobrilta. Taistelut taukosivat lopulta pimeyden laskeuduttua ja aamulla valkoiset havaitsivat punaisten jättäneen saaren.
Taistelun jälkeen

Huhtikuun alussa saksalaiset yrittivät valkoisten tukemana vallata Nauvon, mutta hyökkäys torjuttiin. Tappion johdosta Turun valtaamisesta luovuttiin ja Saariston vapaajoukko otti kaupungin lopulta haltuunsa punaisten vetäytymisen jälkeen 13. huhtikuuta.
Tappiot ja muistomerkit

Taistelussa kaatui kaksi valkoista ja ainakin seitsemän punaista. Punaiset hautasivat kaatuneensa Rumarin kylään sekä Lomin saarelle, josta vainajat siirrettiin Korppoon kirkkomaalle vuonna 1962. Paikalle pystytettiin myös muistomerkki. Valkoisten pystyttämä Korppoon taistelun muistomerkki sijaitsee Strömmaan johtavan maatien varrella vajaan kilometrin päässä kirkonkylästä.
Lystrosaurus

| Lystrosaurus |
| --- | --- |
 Lystrosaurus murrayi
 Permikausi–Triaskausi  252,3–251,3 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Kladi::  Neotherapsida
Alalahko::  †Anomodontia
Osalahko::  †Dikynodontit Dicynodontia
Heimo::  †Lystrosauridae
Suku::  †Lystrosaurus  Cope, 1870
Synonyymit
 Mochlorhinus Seeley, 1898 Prolystrosaurus Haughton, 1917 Ptychosaigum Lydekker, 1889 Rhadbocephalus Seeley, 1898 
Lajit
 †L. murrayi (Huxley, 1859) Broom, 1932  †L. mccaigi (Seeley, 1898)  †L. declivis (Owen, 1860)  †L. hedini Young, 1935  †L. georgi Kalandadze, 1975  †L. curvatus (Owen, 1876)  †L. platyceps (Seeley, 1898)  †L. oviceps Haughton, 1915  †L. incicivum (Repelin, 1923)  †L. weidenreichi Young, 1939  †L. youngi Sun, 1964 
Katso myös
   Lystrosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lystrosaurus (nimen merkitys: ”lapiolisko”) on sukupuuttoon kuollut dikynodontteihin kuuluva terapsidisuku, joka eli permikauden lopulla ja triaskauden alussa noin 252,3–251,3 miljoonaa vuotta sitten. Suurimmillaan sen levinneisyys oli lähestulkoon maailmanlaajuinen. Tuohon aikaan maailman mantereet muodostivat Pangea-jättiläismantereen. Lystrosaurus on yksi harvoista maaselkärankaisten suvuista, jotka selvisivät permikauden lopun joukkotuhosta. Varhaistriaskauden alkupuolella se oli yleisin selkärankainen maaeläin.
Yleisyys

Lystrosauruksen fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta, Intiasta, Etelämantereelta, Kiinasta ja Venäjältä. Lisäksi Etelä-Amerikasta löytynyt jalustinluu ja Australiasta löydetyt jalanjälkifossiilit saattavat olla Lystrosauruksesta peräisin. Permikaudella Lystrosaurus oli vain keskivertaisen yleinen, mutta kun maapallonhistorian pahin joukkosukupuutto sitten permikauden lopussa hävitti suuren osan elämästä, Lystrosaurus oli yksi harvoista selviytyneistä maaselkärankaisista. Se selvisi kun monet kauan olemassa olleet kehityslinjat kuolivat pois.
Triaskauden alussa Lystrosaurusten määrä kasvoi räjähdysmäisesti. sopeutumislevittäytymisen avulla syntyi useita Lystrosaurus-lajeja, jotka levittäytyivät eri puolille Pangeaa. Nämä lajit täyttivät tyhjentyneitä ekologisia lokeroita, luoden Lystrosaurukselle suurin piirtein maailmanlaajuisen levinneisyyden. Lystrosaurukset todellakin hallitsivat varhaistriaskauden alussa maisemaa. Ne kattoivat noin 90 % kaikista maaselkärankaisista Indus-vaiheen aikana, mutta geologisessa aikaskaalassa melko pian muut dikynodontit kuten Kannemeyeria korvasivat Lystrosauruksen, ja suuret lihansyöjät ilmestyivät taas kuvaan.
Ominaisuudet

Lystrosaurus oli kasvinsyöjä. Sillä oli lyhyt kuono, suuret silmäkuopat, ja dikynodonteille tyypilliseen tapaan sarveistunut nokka sekä kaksi kulmahammasta yläleuassa. Näitä kahta hammasta lukuun ottamatta eläimellä ei ollut hampaita. Suurin Lystrosaurus-laji kasvoi 2,5 metriä pitkäksi ja pienin 0,6-metriseksi. Lystrosaurus kasvoi aikuiseksi nopeasti, mikä on voinut edistää sen selviytymistä permikauden joukkosukupuutosta.
Fossiililöydöt ja lajien levinneisyys

Afrikasta löytyneitä lajeja ovat Lystrosaurus murrayi, L. declivis, L. curvatus, L. platyceps, L. mccaigi ja L. oviceps. Lajit L. curvatus ja L. maccaigi tunnetaan permikauden kerrostumista Karoosta Etelä-Afrikasta. Ne elivät alueen tulvatasangoilla ennen joukkotuhoa, ja niistä vain L. curvatus selvisi triaskaudelle. L. murrayi ja L. declivis ilmestyvät aineistoon vasta triaskauden puolella. Lystrosaurus on yksi yleisimmistä Karoosta löydetyistä terapsidifossiileista, ja se onkin ainoa terapsidi, joka on yleinen varhaistriaskauden kerrostumissa.
G. I. Blom löysi Lystrosaurus georgi-lajin luurangon Vetluga-joen rannan triaskautisista kerrostumista Venäjältä vuonna 1958. Se luokiteltiin sukuun Dicynodon kuuluvaksi, kunnes Kalandadze määritteli sen uuden arvion perusteella Lystrosaurukseksi vuonna 1975. Intiasta löydetty Lystrosaurus on tunnistettu lajiksi L. curvatus. L. weidenreichi puolestaan on löydetty triaskauden kerrostumasta Kiinasta. Se saattaa kuitenkin olla sama kuin L. hedini, sillä Young kuvasi sen puutteellisen löydön perusteella vuonna 1939. Kiinasta tunnetaan myös Lystrosaurus hedini ja L. curvatus.
Ensimmäinen Etelämantereelta löytynyt Lystrosaurus-fossiili löydettiin 4. joulukuuta 1969. Se oli vasta toinen Etelämantereelta löydetty luufossiili, sillä ensimmäinen luu löytyi vuotta aiemmin. Monet etelämantereelta löytyneet Lystrosauruksen jäänteet ovat sirpaleisia, eikä niistä ole voinut määrittää lajia. Esimerkiksi paljon eri kokoisia Lystrosaurusten kulmahampaita, joissa näkyy eläinten syömistä kasveista tulleita kulumisjälkiä, on löydetty. Hampaat ovat todennäköisesti peräisin eri ikäisistä Lystrosauruksista. Jotkin Etelämantereen Lystrosaurus-fossiilit ovat niin kokonaisia, että niiden avulla on voitu määrittää siellä eläneen ainakin lajit Lystrosaurus murrayi ja ”primitiivinen” Lystrosaurus curvatus. Myös L. maccaigi tunnetaan Etelämantereelta.
Koska Lystrosaurus-lajeista ”primitiivisimmät”, L. curvatus ja L. murrayi, vaikuttavat olevan olleet myös laajimmalle levinnet, ne saattavat edustaa sopeutumislevittäytymisen alkulajeja, joista erikoistuneemmat lajit erilaistuivat omilla alueillaan. Lystrosaurus-lajien löytöpaikat eri mantereilla viittaavat näiden alueiden olleen ennen yhteydessä toisiinsa mahdollistaen lajien yhtenäiset esiintymisalueet. Tämä onkin yksi todiste siitä, että yhtenäinen jättiläismanner oli kerran olemassa.
Luokittelu

Lystrosaurus kuuluu kladiin Bidentalia, yläheimoon Dicynodontoidea ja heimoon Lystrosauridae. Täten se on myös läheistä sukua Kannemeyeriiformesille. Lystrosauruksen tyyppilajin, Lystrosaurus murrayi, kuvasi tieteelle Thomas Henry Huxley alun perin nimellä ”Dicynodon” murrayi vuonna 1859. L. declivis -lajin taas kuvasi Richard Owen vuonna 1860 nimellä ”Ptychognathus” declivis, mutta ”Ptychognathus”-nimen oli jo käyttänyt Stimpson vuonna 1854. Nimen Lystrosaurus antoi vasta Cope vuonna 1870.
Luokittelu > Fylogenia

Sidor (2003), lisätty Kwazulusaurus Maisch, (2002):
Surkov et al. (2005):
Lystrosaurus hedinin luuranko Tübingenissä
Lystrosaurus georgin luuranko Prahassa
Lystrosaurus murrayn fossiili Musee d'Histoire Naturellessä, Pariisissa
Lystrosauruksen kallo museossa, Kiinassa
Lystrosaurus ovicepsin kallo Naturalis museumissa, Leidenissä
Lystrosaurus-fossiili museossa Yhdysvalloissa
Lystrosauruksen kallo Royal Ontario Museumissa
Lystrosaurus-fossiili
Lystrosaurus murrayn koko verrattuna ihmiseen
Piirros Lystrosauruksen luurangosta
Ruskealla Lystrosaurus-fossiilien löytöpaikat
Lystrosaurus mccaigin rekonstruktio
Lystrosaurus murrayn rekonstruktio
Lystrosaurus georgin rekonstruktio
László Bodrogi

| László Bodrogi |
| --- | --- |
 László Bodrogi maantiepyöräilyn MM-kisoissa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1976 (ikä 47)
Kansalaisuus:   Unkari /  Ranska
Pyöräilijä
Pituus:  187 cm
Paino:  77 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  aika-ajon erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2000–2002 2003–2004 2005–2008 2009–2010 2011–2012:  Mapei-Quick·Step Quick·Step-Davitamon Crédit Agricole Katjuša Team Type 1
Suurimmat voitot
 Luxemburgin ympäriajo 2005 GP Eddy Merckx 2002 
 Tiedot päivitetty: 30. tammikuuta 2015 
László Bodrogi (s. 11. joulukuuta 1976 Budapest) on unkarilaissyntyinen maantiepyöräilijä, joka on vuodesta 2008 lähtien ollut Ranskan kansalainen. Hän on asunut Ranskassa 1990-luvun alusta ja myös hänen vaimonsa on ranskalainen. Hän kilpaili ammattilaisena 2000–2012.
Tempoajon erikoismiehenä tunnettu Bodrogi voitti MM-kilpailujen aika-ajossa pronssia Plouayssa vuonna 2000 sekä hopeaa Stuttgartissa 2007.
Saavutuksia

Maantieajon MM-kilpailujen aika-ajo: 2000 pronssia, 2001 viides, 2002 neljäs, 2003 neljästoista, 2007 hopeaa
Ranskan ympäriajo: 2002 kolmas etapilla 19 (aika-ajo)
Espanjan ympäriajo: 2007 toinen etapilla 8 (aika-ajo)
Pariisi–Nizza: 2002 prologin voitto
Grand Prix des Nations: 2000 kolmas, 2001 toinen, 2002 toinen
Pariisi–Bryssel: 2003 toinen
De Pannen kolmen päivän ajo: 2004 voitto etapilla 4 (aika-ajo)
Itävallan ympäriajo: 2006 voitto etapilla 6 (aika-ajo)
Luxemburgin ympäriajo: 2005 voitto
Duo Normand (parina Daniele Nardello: 2000 voitto
GP Eddy Merckx: 2002 voitto (parina Fabian Cancellara), 2003 kolmas (parina Michael Rogers)
Tanskan ympäriajo: 2002 kokonaiskilpailun kolmas, etapin 4B (aika-ajo) voitto
Giro Riviera Ligure Ponente: 2001 voitto
Volta Ao Alentejo: 2001 voitto
Dwars door Vlaanderen: 2002 toinen
Chrono des Herbiers: 2007 voitto
Unkarin maantieajon mestari: 2006
Unkarin aika-ajon mestari: 2001, 2002, 2003, 2006, 2008
Aiheesta muualla

Profiili Crédit Agricole -tallin virallisella sivustolla (ranskaksi)
Kuno Nevakari

Kuno Nevakari vuonna 1975.
Kuno Meriso Nevakari (vuoteen 1935 Nylund; 9. maaliskuuta 1913 Luvia – 30. joulukuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja professori. Hän oli Turun yliopiston hammasproteesiopin professori 1961–1963 ja sen jälkeen vuoteen 1978 Helsingin yliopiston hammas- ja leukaproteesiopin professori. Hänen tutkimusalaansa ovat purentaelimien fysiologia ja protetiikka.
Aiheesta muualla

Apollonia.fi. (Arkistoitu – Internet Archive)
Långarydin piiri

| Långarydin piiri |
| --- | --- |
 Långarydin kirkko
 fiLångarydin piiri 
 57°02′31″N, 13°21′11″E 
Valtio:   Ruotsi
Maakunta:  Småland
Lääni:  Hallandin lääni
Kunta:  Hylten kunta
Piirikoodi:  105114
Väestö
Väkiluku (2022):  1 358 
Långarydin piiri (ruots. Långaryds distrikt) sijaitsee Hylten kunnassa Ruotsissa. Sen väkiluku on 1 358  (31. joulukuuta 2022).
Aiheesta muualla

SCB Regina Web Map (Näyttää piirin rajat karttapalvelussa) Statistiska centralbyrån. (ruotsiksi)
Hylten kunnan piirit
Kivistönmäki

Kivistönmäki on asuinalue, liikekeskus, tieliikenteen risteysalue ja pikavuoropysäkki Lahdessa noin 1,5 kilometriä keskikaupungilta pohjoiseen. Lahden suuralueista Kivistönmäki kuuluu Kivimaan kaupunginosaan ja muodostaa Kivimaan lounaisen osan. Kivistönmäen naapurissa Lahden suuralueita ovat lännessä Niemi, lounaassa Kartano ja etelässä Keski-Lahti.
Kivistönmäellä asuintalojen rakennuskanta on kerrostalovaltaista ja korkeudeltaan hieman keskikaupungin keskitasoa matalampaa. Alueella sijaitsee useita yksikerroksisia myymälärakennuksia, jotka ovat vähittäiskaupan yksiköiden käytössä.
Seututie 140 kulkee tärkeimpänä liikenneväylänä Kivistönmäen läpi, ja pääväylään risteää Lahden kaupunginosien välisiä katuja. Kivistönmäellä seututie 140:stä erkanee alueellisesti merkittävä tieväylä Mukkulan ja Kilpiäisten kaupunginosien kautta Hollolan Kukkilaan.
Kivistönmäen pikavuoropysäkin kautta ajetaan kaikki Lahden linja-autoaseman pikavuorot Heinolan ja Vääksyn suuntiin.
Puhekielessä Kivistönmäellä tarkoitetaan lisäksi seututie 140:n noin 400 metrin mittaista osuutta, joka rajoittuu Niemenkadun ja Saimaankadun risteyksen sekä Metsästäjänkadun ja Hammarinkadun risteyksen välille. Osuuden korkeusero on noin 20 metriä, ja tieväylä kaartuu mäen alaosassa länteen ja mäen yläosassa itään. Tieväylä jakautuu osuudella kolmelle kaistalle molempiin suuntiin, ja liittymissä on lisäkaistoja.
Kolmoisentente

Kolmoisentente syntyi kun Britannian ja Ranskan keskenään vuonna 1904 solmimaan sopimukseen yhteistyöstä puolustuksessa liittyi Venäjä vuonna 1907. Se oli seurausta 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa suurvaltojen aloittamalle kilpavarustelulle. Entente oli voimakas vastavoima Saksan, Itävalta-Unkarin ja Italian muodostamalle kolmiliitolle. Kolmoisententen jäsenillä oli myös muita liittolaisia, esimerkiksi Venäjällä Serbia ja Britannialla Japani. Ententen voidaan katsoa olevan yksi syy ensimmäisen maailmansodan syttymiseen.
Aiheesta muualla

Why did Britain go to war? Background The National Archives. Viitattu 6.7.2019 (englanniksi).
Läntiset linnunpääkielet

Läntiset linnunpääkielet (eng. West Bird's Head Languages) on papuakieliin kuuluva kieliperhe, joka kuuluu William Foleyn vuonna 2003 tekemään jaotteluun. Kieliperhe sijoittuu Uuden-Guinean saarelle Doberain niemimaalle. Alue tunnetaan yleisesti nimellä "Linnunpää". Kieliperheeseen kuuluvilla kielillä on noin 45 000 puhujaa.
Kieliperheeseen kuuluu viisi kieltä:
Moi
Seget
Kalabra
Moraid
Tehit
Luutavuori

Luutavuori (ruots. Kvastberget) on kaupunginosa Pietarsaaressa. Luutavuoressa sijaitsee teollisuusalue. Luutavuori rajoittuu lännessä Alholmintiehen, pohjoisessa Ristikarintiehen, idässä rautatienkatuun ja etelässä Luutavuorenkatuun.
Kolmoispiste

Erään aineen olomuotodiagrammi. Kolmoispisteessä kolme faasirajakäyrää leikkaavat.
Kolmoispiste on aineen tietyssä lämpötilassa ja paineessa tila, jossa aineen kolme olomuotoa (kiinteä, neste, kaasu) ovat tasapainossa, eli järjestelmän kaikki aine on mahdollista muuttaa kiinteäksi, nesteeksi tai kaasuksi erittäin pienellä paineen tai lämpötilan muutoksella.
Veden kolmoispiste

Veden kolmoispiste on lämpötilassa 273,16 K (0,01 °C) ja paineessa 611,73 Pa (noin 0,006 bar). Normaalipaineessa veden sulamispiste on 0 °C, mutta paineen laskiessa siitä se aavistuksen kasvaa tuohon pisteeseen asti. Normaalipaineessa veden kiehumispiste on 100 °C, mutta paineen laskiessa se vähenee, joten tyhjiötä lähellä olevassa noin 0,006 ilmakehän paineessa kiehumispiste on sama kuin sulamispiste, 0,01 °C. Ylempi kuvaaja ei siis vastaa veden käyttäytymistä, vain alempi.
Kolmoispistettä alemmissa paineissa jää muuttuu suoraan höyryksi ja päinvastoin: nestemäistä vettä ei ole.
Veden kolmoispisteen lämpötilaa on käytetty celsius- ja kelvinasteikkojen määrittelyyn. Vuonna 1954 kymmenes yleinen paino- ja mittakonferenssi määritteli kelvinasteikon niin, että veden kolmoispiste oli tarkalleen 273,16 °K. Myöhemmin kelvinasteen nimi lyhennettiin muotoon kelvin ja tunnus muotoon K. Vuonna 2018 kelvin kuitenkin määriteltiin uudelleen Boltzmannin vakion avulla, eikä määritelmä näin ollen enää perustu veden kolmoispisteeseen.
Kolmoispisteen lämpötila saadaan aikaan käyttämällä kolmoispistekalibraattoria. Laite koostuu sisäkkäisistä astioista. Sisin astia on mittauskammio, jonka lämpötila asettuu kolmoispisteeseen. Sen ulkopuolella on astia, joka on mittaustilanteessa osittain jäätyneenä, osittain nesteenä ja osittain pelkän vesihöyryn täyttämä. Kaikkein uloimpana on lämpöeriste. Kalibraattori pystyy pitämään yllä kolmoispistelämpötilaa muutamia tunteja sen jälkeen, kun siitä ensin on poistettu kaikki ilma. Vesi on sen jälkeen jäädytetty ja osittain sulatettu, minkä jälkeen lämpötila hakeutuu kolmoispisteeseen.
Veden logaritmis-lineaarinen paine-lämpötila-faasidiagrammi. Roomalaiset numerot vastaavat eräitä jään faaseja.
Långe Jan

| --- | --- |
Sijainti:  Öölanti, Mörbylångan kunta Ruotsi
Vesistö:  Kalmarinsalmi, Itämeri 
| --- | --- |
Korkeus:  41,6 m
Värit:  Valkoinen, musta 
Luokitus:  hallituksen luetteloima rakennus Ruotsissa (d)  (1935) hallituksen luetteloima rakennuskompleksi (d)  (1935) Ruotsin muinaismuistorekisterin kohde (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1785
Automatisoitu:  1948
| --- | --- |
Valon korkeus:  41,0  m 
Valonkanto:  48,2  km 
Valon ominaisuudet:  Fl(2) W 30s 
| --- | --- |
ARLHS:  SWE041 
Admiralty:  C7280 
List of Lights:  9382 
MarineTraffic:  1000024158 
NGA:  116-7720 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Långe Jan on majakka, joka sijaitsee Ruotsissa Öölannin saaren eteläkärjessä. Viralliselta nimeltään majakka on Ölands södra udde. Se on rakennettu kalkkikivestä vuonna 1785, ja se on Ruotsin korkein majakka.
Majakka maalta kuvattuna
Öölannin eteläkärki
Ilmakuva majakasta
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Långe Jan Wikimedia Commonsissa