stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keith David
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1997 | Fallout: A Post Nuclear Role Playing Game | Decker |
| 1998 | Disney's Hades Challenge | Apollon |
| 1999 | Planescape: Torment | Vhailor |
| 2000 | The Lion King: Simba's Mighty Adventure | Mufasa |
| 2003 | Lords of EverQuest | lordi Vekk |
| 2004 | Halo 2 | Arbiter |
| 2006 | Saints Row | Julius Little |
| 2007 | Transformers: The Game | Barricade |
| 2007 | Transformers: Decepticons | Barricade |
| 2007 | Halo 3 | Arbiter |
| 2007 | Mass Effect | David Anderson |
| 2008 | Saints Row 2 | Julius Little |
| 2008 | Dissidia Final Fantasy | Kaaos |
| 2009 |  Coraline | kissa |
| 2009 | Call of Duty: Modern Warfare 2 | kersantti Foley |
| 2009 |  The Princess and the Frog | tohtori Facilier |
| 2010 | Mass Effect 2 | David Anderson |
| 2010 | Megamind: Mega Team Unite | Psyko-Delic |
| 2010 |  Megamind | Psyko-Delic |
| 2011 | Dissidia 012 Final Fantasy | Kaaos |
| 2012 | Sorcerers of the Magic Kingdom | tohtori Facilier |
| 2012 | Mass Effect 3 | David Anderson |
| 2013 | Marvel Heroes | Nick Fury |
| 2013 | Saints Row IV | Julius Little, oma itsensä |
| 2014 | Halo 2: Anniversary | Arbiter |
| 2015 | Halo 5: Guardians | Arbiter |
| 2019 | Mortal Kombat 11 | Spawn |
| 2019 | Darksiders Genesis | Moloch |
| 2020 | Mortal Kombat 11: Aftermath | Bill Rohlfing |
| 2022 | Call of Duty: Modern Warfare II | Albert Francis Simmons, Spawn |
| 2023 | Gargoyles Remastered | Goliath |
| 2024 | Destiny 2: The Final Shape | komentaja Zavala |
Aiheesta muualla

Keith David Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Luu

Luu (lat. os, mon. ossa) on kovan luukudoksen muodostama tukirangan osa. Luut muodostavat selkärankaisilla sisäisen tukirangan eli luurangon. Luut kiinnittyvät yleensä toisiinsa nivelin. Luun sisällä on pehmeää luuydintä, joka tuottaa verisoluja.
Jaottelu

Luut jaetaan eri tyyppeihin niiden muodon ja tarkoituksen mukaan:
Putkiluut eli pitkät luut ovat putkimaisia ja niillä on kaksi paksua päätä. Varren sisällä on luuydinontelo. Paksuuntuneet päät ovat rakentuneet pääasiassa hohkaluusta. Putkiluita ovat esimerkiksi yläraajan ja alaraajan luut.
Lyhyet luut ovat muodoltaan monikulmaisia tai kuutiomaisia. Niiden uloin kerros on ohut. Lyhyitä luita on esimerkiksi ranteessa ja nilkassa.
Litteät luut ovat muodoltaan litteitä. Ne ympäröivät ja suojaavat ruumiin onteloita, ja niiden luuytimessä muodostuu verisoluja. Litteitä luita ovat esimerkiksi kallon luut, kylkiluut ja rintalasta.
Ilmaontelon täyttämien luiden onteloiden sisäpuolella on limaa erittävä kalvo. Näihin luihin lukeutuu esimerkiksi yläleukaluu.
Rakenne

Luuta peittää kova luukalvo, jonka kautta verisuonet läpäisevät luun sisäosat. Luukalvon alla on tiiviistä luusta muodostuva kuorikerros. Sen alla on luun huokoinen sisin eli hohkaluu, jonka pienissä väleissä on luuydintä. Pitkissä putkiluissa luuydintä voi olla myös luuydinonteloissa. Luuydin voi olla keltaista tai punaista.
Tiiviin luun kerros on koostunut toisiinsa luuaineksella liimautuneista Haversin kanavajärjestelmistä. Volkmannin kanavat ovat Haversin kanavien poikittaisia haaroja. Huokoinen hohkaluu rakentuu toisiinsa anastomoivista luu-ulokkeista, joiden väliin jää tilaa.
Luu koostuu mikroskooppisista lieriömäisistä yksiköistä, jotka muodostavat niin sanotun Haversin järjestelmän. Yhden rakenneyksikön eli osteonin keskellä kulkee Haversin kanava, jossa ovat verisuonet ja hermot. Haversin kanavien ympärillä sijaitsevat luusolut, joista jokaisella on oma solunkokoinen tilansa. Peräkkäiset tilat ovat yhteydessä toisiinsa kanavien välityksellä ja saavat sitä kautta ravinnon ja hapen Haversin kanavan verisuonilta.
Luukudos muodostuu pääasiassa mineralisoituneesta soluväliaineesta. Kypsän luun soluväliaineessa on epäorgaanisia aineita 60–70 prosenttia kuivapainosta ja orgaanisia aineita 30–40 prosenttia. Epäorgaanisista suoloista eniten on kalsiumfosfaattia (85 prosenttia) ja kalsiumkarbonaattia (10 prosenttia). Orgaanisista aineista kollageenia on 90 prosenttia. Luun mineraalikoostumus tekee luusta taipumatonta ja hyvin painetta ja vetoa kestävää mutta samalla huonosti hiovaa kulutusta kestävää.
Luukudos uudistuu jatkuvasti luuta muodostavien solujen ja luuta tuhoavien solujen ansiosta. Luukudoksen muodostumista ja tuhoutumista säätelevät lisäkilpirauhasen ja kilpirauhasen erittämät hormonit. D-vitamiini mahdollistaa kalsiumin imeytymisen suolistossa ja kulkeutumisen luukudokseen. Luukudos on elävää kudosta, joten jos sen verenkierto lakkaa, luu menee kuolioon. Verenkierto ravitsee luuta sekä osallistuu luuytimen toimintoihin ja kalsiumin ja fosforin aineenvaihduntaan.
Luuliitokset

Luu voi liittyä toiseen luuhun liikkuvan nivelen avulla, jossa luut ovat toisiinsa nähden liukuvassa kosketuksessa. Luut voivat liittyä toisiinsa myös jäykän sidekudossiteen tai rustokerroksen välityksellä, jolloin liikettä tapahtuu vain vähän. Kaksi luuta voi myös kasvaa yhteen ilman mitään väliin jäävää kudosta.
Niveleen päättyessään luukalvo jatkuu nivelkapselina. Synoviaalinivelellä toiseen luuhun niveltyvän luun pinnalla on nivelrustoa.
Tehtävät

Luilla on useita tehtäviä. Ne toimivat elimistön tukirankana, suojaavat sisäelimiä, mahdollistavat liikkumisen, varastoivat mineraalisuoloja (kalsiumia, fosforia ja magnesiumia) ja osallistuvat mineraaliaineenvaihduntaan.
Luut varastoivat kivennäisaineita kuten kalsiumia ja fosfaattia. Elimistö voi irrottaa niitä luusta käyttöönsä tarvittaessa esimerkiksi raskauden ja imetyksen aikana, luiden ja hampaiden muodostuksen aikana tai kasvukausien aikana.
Luiden ulkopinnalla on epätasaisuuksia, joihin jänteet, nivelsiteet ja muut sidekudoksiset rakenteet kiinnittyvät.
Punainen luuydin tuottaa punasoluja, granulosyyttejä, monosyyttejä, imusoluja ja verihiutaleita.
Murtumat

Luu voi murtua vamman, siihen kohdistuvan voiman tai erilaisten patologisten syiden vuoksi. Luunmurtumia on seitsemää erilaista murtumakohdan tyypin mukaan. Murtuman paraneminen perustuu luusolujen esiasteiden aktivoitumiseen murtumakohdassa. Uudisluu on luun murtumakohtaan muodostuvaa ainesta.
Käyttö > Raaka-aineena

Ihmiset ovat tehneet eläinten luusta monenlaisia työkaluja kuten neuloja, koukkuja, sirppejä ja kaapimia. Luu on voitu kovettaa tulella. Sarviluu on ollut suosittu materiaali sen kovuuden ja kestävyyden ansiosta. Huiluja on tehty usein linnunluista.
Norsunluusta tehdyt esineet kuten biljardipallot, pianon koskettimet, leimasimet sekä arvokkaat taide- ja koriste-esineet olivat entisaikaan hyvin suosittuja. Nykyisin niiden kysyntä, kauppa ja arvostus on vähentynyt norsujen suojelun ja myyntikieltojen vuoksi.
Käyttö > Ravintona

Varhaiselle ihmiselle luuydin oli merkittävä ravinnonlähde, sillä se sisältää paljon kaloreita. Ihminen myös säilöi luuydinkudosta sisältäviä luita myöhempää käyttöä varten, sillä luun suojassa ydin säilyy hyvänä parin kuukauden ajan vaikka menettääkin paljon ravintoainesisältöään jo kolmannen viikon jälkeen. Nykyisin luuydintä syödään harvemmin kuin ennen. Luuytimen rasva on lähinnä kertatyydyttymätöntä rasvaa.
Jotkin kasvinsyöjäeläimet kuten kirahvit syövät luuta saadakseen kalsiumia ja fosforia oman luustonsa rakennusaineiksi.
Käyttö > Taikakaluna

Yksittäinen luu on mytologiassa voimakas taikaväline. Arpa on tietäjän taikakalu, luu, joka pudotetaan rummun kalvolle. Siitä, mihin paikkaan ja asentoon arpa jää rummulle, ennustetaan esimerkiksi tulevia tapahtumia.lähde?
Sen jälkeen kun luuydin on maatunut, muodostaa luuytimen täyttämä tila pitkiin luihin tyhjän putken. Tämän putken vuoksi luut on koettu osoittamisen tai tuijottamisen välineeksi taikka vaarallisia voimia suuntaaviksi. Saamelaiset ovat rikkoneet luut ennen niiden jättämistä maastoon, ettei paha silmä olisi voinut katsoa niiden läpi. Australian aboriginaalit ovat uskoneet voivansa kirota jonkun kuolemaan tai sairastumaan taikka vaikkapa auton hajoamaan osoittamalla tätä luulla.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luu Wikimedia Commonsissa
Erityyppisiä luita ihmisen luurangossa.
Putkiluun rakenne.
Luukudosta mikroskooppikuvassa.
Norsunluusta tehty veistos.
Marguerite Monnot

| Marguerite Monnot> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. elokuuta 1903 Decize, Nièvre
Kuollut: 12. lokakuuta 1961 (58 vuotta) Pariisi
Muusikko
Tyylilajit:  pop-musiikki, chanson
Soittimet:  piano 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marguerite Monnot (28. elokuuta 1903 – 12. lokakuuta 1961) oli ranskalainen pianisti ja säveltäjä. Monnot on tehnyt Édith Piafille muun muassa laulut ”Hymne à l'amour” (1949) ja ”Milord” (1959). Monnot on säveltänyt musikaalin Irma La Douce (1960).
Elämä ja ura

Marguerite Monnot syntyi sokean urkurin ja säveltäjän Marius Monnot’n tyttäreksi. Hän opiskeli musiikkia aluksi isänsä opettamana  ja sitten Alfred Cortot’n ja Nadia Boulangerin johdolla. Hän debytoi pianistina jo kolmevuotiaana ja aloitti myös säveltämisen jo nuorella iällä.
Muutettuaan Yhdysvaltoihin Marguerite Monnot lopetti esiintymiset ja keskittyi säveltämiseen. Ensimmäinen hittilevytys oli Annette Lajonille sävelletty ”L’Etranger”, joka sai Ranskan akatemian Grand Prix du Disque -palkinnon 1935. Yhdessä sanoittaja Raymond Asson kanssa syntyivät monet Monnot’n suurista hiteistä, kuten Marie Dubas’n ja sitten Edith Piafin esittämä ”Mon legionnaire”. Monnot teki yhteistyötä Piafin kanssa kappaleilla ”L’Hymne à l'amour” ja ”C’etait un jour de fête”. Charles Dumontin kanssa syntyi Piafin esittämä laulu ”Les Amants d’un jour” ja René Rouzaud’n kanssa ”La goualante du pauvre Jean”. Henri Contet oli sanoittajana Piaf-hitissä ”Ma mome, Ma p’tite môme”, ja Georges Moustaki kappaleessa ”Milord”. Muita Monnot’n sävellyksiä ovat ”Paris Méditerranée”, ”J’ai dansé avec l’amour”, ”C’est un monsieur très distingué”, ”Tu es partout”, ”C’est à Hambourg”, ”Le petite monsieur triste” ja ”Escale”.
Antero ei enää palaa

| Antero ei enää palaa |
| --- | --- |
Kirjailija:  Mika Waltari
Kieli:  suomi
Genre:  sotakirjallisuus
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1940
Sivumäärä:  199
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Antero ei enää palaa (myös Antero ei koskaan palaa) on kirjailija Mika Waltarin kirjoittama sotaromaani vuodelta 1940. Sen julkaisi WSOY. Teoksen tapahtumat sijoittuvat talvisodan aikaan.
Teoksen päähenkilö Antero Vaaja on ammatiltaan piirtäjä suuressa tehtaassa, ja hänen isänsä, ammatiltaan puuseppä, on taistellut sisällissodan aikana punakaartissa. Tarina alkaa Anteron lähtiessä ylimääräisiin kertausharjoituksiin syksyllä 1939. Romaanissa vihollinen, "ryssät", on "sielutonta massaa, joka on lakaistava pois turhaa sääliä tuntematta". Sodan aikana Antero joutuu kaatuneen vänrikin tilalle johtamaan suurta mieshukkaa kärsinyttä komppaniaa, joka joutuu ylivoimaisen vihollisen saartamaksi. Antero itse kaatuu vihollisen tykkitulessa ja hänen ruumiinsa hautautuu sortuneen korsun kivien ja hirsien alle tavoittamattomiin.
Waltari kirjoitti romaanin helmikuussa 1940, jolloin ei vielä tiedetty, kuinka kauan ja missä muodossa sota jatkuisi. Panu Rajalan mukaan romaani oli oman aikansa lapsi ja osa henkistä maanpuolustusta. Kirja ilmestyi huhtikuussa 1940. Teoksen nopea ilmestymisaikataulu ei välttämättä ollut sen vastaanotolle eduksi, sillä osa lukijoista vaistosi kaupallista laskelmointia. Koska aihe oli näinkin vakava, kirjailijalta olisi toivottu suurempaa tahdikkuutta. Toisaalta Waltari ei ollut ensimmäinen talvisodasta kirjoittanut, sillä Onttoni Miihkalin Suomussalmen sotatanterilla oli kirjoitettu jo tammikuussa ja tuli kirjakauppoihin maaliskuussa.
Lauri Viljanen kirjoitti Helsingin Sanomissa, että "kenenkään toisen kuin Waltarin kynä ei olisi yhtä taipuisa kirjoittamaan tällaista kirjaa heti sotaviikoilta". Tamperelaisen Kansan Lehden kriitikko oli ankarampi syyttäessään Waltaria sodan ihannoimisesta eikä uskonut, että rintamalla olisi kuulunut niin kauniita ääniä kuin Waltari kuvaili. Markku Envallin mukaan Anteron ja hänen toveriensa uhrivalmius, "niin kauan kuin ainoassakaan suomalaisessa henkeä oli", ylittää jopa Sillanpään marssilaulun, jossa luvattiin lapsille ja vanhuksille, äideille ja morsiamille "suojattu lies", niin kauan "kuin on pystyssä ykskin mies".
Romaania myytiin parin vuoden aikana noin 19 000 kappaletta. Siitä ei vuoden 1940 jälkeen otettu enää uusia painoksia. Teosta poistettiin kirjastoista 61 kappaletta jatkosodan jälkeen sen sisältämän Neuvostoliiton vastaisen propagandan vuoksi.
Kirja käännettiin jo julkaisuvuonnaan ruotsiksi nimellä Nej, vi kommer aldrig att dö.
Alba (vaate)

Alba ja stola
Alba eli messupaita on jumalanpalveluspuvuista yksinkertaisin. Alba on lännen kirkossa papin liturginen perusvaate, väriltään valkoinen (lat. alba = valkoinen) joka symboloi puhtautta. Alban kanssa käytetään vyötä, ja se on kapeahihainen. Perinteisesti papit käyttävät albaa messussa kuoripaidan sijasta.
800-luvulta peräisin oleva kirkkosääntö rajoitti alban käytön koskemaan vain messussa palvelevia pappeja. Sitä ennen albaa käyttivät kaikki messussa läsnä olevat papit.
Alba Suomen luterilaisessa kirkossa

Albaa käyttävät jumalanpalveluksessa liturgin lisäksi usein henkilöt jotka avustavat ehtoollisen jaossa. Jos jumalanpalveluksen saarnaaja on eri henkilö kuin liturgi, pukeutuu hänkin yleensä albaan.
Alban valkoinen väri symboloi puhtautta. Rippikoulun käyneet nuoret pukeutuvat yleensä konfirmaatiossa albaan. Myös aikuisena kastettavat pukeutuvat albaan.
Papin alba ei aina eroa konfirmoitavien alboista mitenkään. Siinä voi kuitenkin olla kirjailtuina hihoihin tasasivuiset, ns. kreikkalaiset ristit tai muita koristeluja. Alba on yleensä luonnonmateriaalia, puuvillaa tai pellavaa, jopa silkkiä. Se voi myös olla villaa. Yleensä konfirmaatioalbat ovat ohuemmasta kankaasta.
Perinteisesti albaan on liittynyt irtonainen kaulus(liina), amikti (humelare). Amiktia käytetään katolisessa kirkossa, anglikaanisessa kirkossa ja joissain luterilaisissa kirkoissa, muun muassa Ruotsin kirkossa. Suomessa se on harvinainen, pääasiassa sitä käytetään Porvoon hiippakunnan seurakunnissa. Ruotsi-Suomessa kaulusliinan käyttö jatkui 1600-luvulle, jolloin sen vähitellen korvasi albaan kiinnitetty pitsikaulus. Kaulusliina on palannut käyttöön 1900-luvulla.
Alba on ennen muuta messussa käytetty asu. Kirkollisissa toimituksissa sen tilalla voidaan käyttää väljähihaista, kauluksetonta ja vyötöntä kuoripaitaa, toimituspaitaa, rökliiniä (superpellicum). Suomessa sen käyttö on tosin harvinaista. Rökliiniä ei käytetä messukasukan alla, mutta sitä voidaan kantaa kuorikaavun alla.
Voidaan tehdä myös jako "messuvaatteiden" ja "kuorivaatteiden" välillä. Messuvaatteet ovat messussa, ehtoollisen vietossa alttarilla käytettävät alba, stola ja messukasukka. Kuorivaatteita ovat kuorissa käytettävät rökliini, stola ja kuorikaapu.
Miten pappi pukeutuu pukuunsa

Ensin pappi pukee mahdollisesti amiktin joko kaulukseksi tai hupuksi.
Tämän jälkeen hän pukee päälle alban.
Alban päälle hän panee kirkkovuoden ko. pyhälle määrittämän stolan.
Mikäli pappi on liturgina ja kyseessä on myös messu, alban ja stolan ylle puetaan vielä messukasukka, jonka jälkeen amikti lasketaan pään päältä harteille kaulukseksi.
Perinteisesti liturgisen asun pukemiseen on liittynyt lyhyt rukous jokaiselle eri vaatekappaleelleː  Isän ja (✢) Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.  Alba: Tee minut puhtaaksi, Herra. Puhdista sydämeni, niin että Karitsan verellä pestynä nauttisin iankaikkista iloa.
Vyö: Vyötä, Herra, minut Pyhän Hengen viisaudella ja voimalla.
Kaisu Koivisto

| Kaisu Koivisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. kesäkuuta 1962 (ikä 62) 
Kansalaisuus:   Suomi
Taiteilija
Ala:  kuvataide, kuvanveisto, installaatio, valokuva, video
Palkinnot
 Vuoden nuori taiteilija 1996 
Kaisu Koivisto (s. 8. kesäkuuta 1962 Seinäjoki) on suomalainen kuvataiteilija. Helsingissä asuva ja työskentelevä Koivisto on tullut tunnetuksi ennen kaikkea eläinmateriaaleista tekemistään installaatioista. Hänen työskentelyssään on kaksi juonnetta – kierrätysmateriaalien ja esineiden fyysisyys ja toisaalta valokuvan ja videon etäännyttävä ominaisuus. lähde? Hän käyttää usein valokuva- ja videoteosten aineksina materiaaleja, joita on konkreettisesti hänen installaatioissaan ja esineteoksissaan. Tunnusomaista niille on ihmisen ja eläimen tai luonnon suhteen pohtiminen.lähde?
Ura

Koivisto käsittelee teoksissaan aiheita, jotka liikkuvat historian, ekologian, turismin ja estetiikan rajapinnoilla. Hän tarkastelee luonnon ja kulttuurin liitoskohtia: tapoja, joilla ihminen pyrkii valjastamaan luontoa omiin tarpeisiinsa.
Koiviston teoksissa on surrealistinen pohjavire: esineet eivät olekaan sitä, miltä ensi silmäyksellä näyttää. Yllättävät aiheen ja materiaalin yhdistelmät ja ambivalentti kauneus ovat leimallisia Koiviston teoksille:kenen mukaan? samanaikainen houkuttelevuus ja vastenmielisyys, synteettinen ja orgaaninen, henkisyys ja materiaalien korostunut fyysisyys. ”Elämme esineiden ja materiaalien maailmassa. Kasvun ja hajoamisen prosessit näkyvät materiaaleissa, joita käytän teoksissani: naarmut, tahrat ja kulumat. Kierrätettyjä ja löydettyjä materiaaleja kuten vanhoja nahkatakkeja työstäessäni niihin tulee yksi elinkaaren osa lisää,” kertoo Koivisto.lähde?
Kaisu Koivisto valittiin vuonna 1996 Vuoden nuoreksi taiteilijaksi, jolloin hänellä oli Tampereen taidemuseossa laaja näyttely. Koiviston teoksia on useissa kokoelmissa.lähde?
Hän on valmistunut Kankaanpään taidekoulusta vuonna 1982 ja Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi vuonna 2009.
Koiviston teoksia on ollut esillä muun muassa Venetsian biennaalissa, taidemuseo Kumussa, Kiasmassa, Wäinö Aaltosen museossa ja Turun taidemuseossa. Hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä Galleria Brondassa, Galleria Heinossa ja Galleria Sculptorissa. Hänen näyttelynsä New Yorkin lehmät: lajin palauttaminen (Cows in New York City: Reintroducing the Species) kiersi muun muassa New Yorkissa, Australiassa ja Porin taidemuseossa.lähde?
Valokuvia julkisista teoksista

Sarjasta Vaihdokkaat, 2007, Helsinki.
Teknoluonto I, 2011, Tuusula.
Maalla merella ilmassa, 2015, Tampere.
Vuoreksenkukko,  2017, Tampere.
Crystal, Balatonalmádi, Unkari.
Linnut 2019, Tampere.
Hyönteisten tanssi, 2019, Kuopio.
Observatorio, 2020, Tuusula.
Palkintoja

Satakunnan kansan palkinto 1991
Porin kulttuuripalkinnot 1991 ja 1992
Tampereen taidemuseon Vuoden nuori taiteilija 1996.
Kirjallisuutta

Kaisu Koivisto. Vuoden nuori taiteilija 1996 -näyttelyn katalogi. Tampereen taidemuseo, 1996.
Kaisu Koivisto. Äänekäs hiljaisuus. Åboa Vetus & Ars Nova. Turku, 2012.
Kaisu Koivisto / Claudia Peill. Intersezioni  / Intersections. Palombi Editori, Roma 2013
Kaisu Koivisto. Jossain muualla  / Elsewhere. Parvs publishing, Helsinki 2016
Aiheesta muualla

Kaisu Koiviston kotisivut
Kaisu Koivisto taiteilijamatrikkelissa
Koivisto, Kaisu. Valtion taidemuseo. Arkistoitu 29.4.2013.
Tosi kyseessä -näyttelylle jatkoaikaa. Kiasma - Nykytaiteen museo. Arkistoitu 29.4.2013.
Reality Bites - Kaisu Koivisto Museum of Contemporary Art Kiasma / Youtube.
Koivisto, Kaisu: Hylättyjen ydinasetukikohtien jäljillä Patricia Seppälän säätiö -blogi. 18.6.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Territory (1999). Kiasman näyttelyssä.
Kovan viikon ilta

| Kovan viikon ilta |
| --- | --- |

Tyyli:  satiiri, komedia
Kestoaika:  28 minuuttia
Pääosissa:  Jukka Lindström
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:   Yle TV1  Yle Areena 
Esitetty:  15. huhtikuuta 2023 –
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  24
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jenni Poranen
Vastaava(t) tuottaja(t):  Juha Lahti
Ohjaaja(t):   Gitte Enjala  Maana Rahikainen  Kimmo Kajasto 
Käsikirjoittaja(t):   Yasir Gaily  Anders Helenius  Ursula Herlin  Jukka Lindström  Sara Vainio  Janne Zareff 
Tuotantoyhtiö(t):  Yle Luovat sisällöt ja media
Palkinnot
Voitetut:  Kultainen Venla Viihdeohjelma 2023 Kultainen Venla Vuoden käsikirjoittaja 2023 (viihde, reality ja events)
Aiheesta muualla
IMDb 
Kovan viikon ilta on Yle TV1:llä 15. huhtikuuta 2023 alkanut ajankohtaisiin aiheisiin keskittyvä poliittinen satiiriohjelma. Ohjelmaa juontaa koomikko Jukka Lindström. Ohjelmassa on viikoittain vaihtuvat kolme panelistia ja yksi vieras keskustelemassa ajankohtaisista aiheista.
Ohjelma on palkittu Kultainen Venla -gaalassa vuoden 2023 viihdeohjelmana ja sen käsikirjoittajat Jukka Lindström, Yasir Gaily, Anders Helenius, Ursula Herlin, Sara Vainio ja Janne Zareff vuoden käsikirjoittajina viihde, reality ja events -kategoriassa. Tammikuussa 2025 se palkittiin jälleen Venlalla sekä edellisvuoden parhaana viihdeohjelmana että käsikirjoituksestaan.
Jaksot > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Panelistit | Vieras |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tunnustelua Arkadianmäellä | 15. huhtikuuta 2023 | Lotta Backlund Jari Hanska Niina Lahtinen | Jenni Pääskysaari |
| 2 | Purran ärhäkkä peli | 22. huhtikuuta 2023 | Aatu Raitala Vappu Kaarenoja Niina Lahtinen | Köpi Kallio |
| 3 | Kepun kosto | 29. huhtikuuta 2023 | Robert Sundman Eeva Vekki Niina Lahtinen | Anna Rimpelä |
| 4 | Saako sanoa oikeisto? | 6. toukokuuta 2023 | Lotta Backlund Iikka Kivi Niina Lahtinen | Ville Ranta |
| 5 | Sanna ja Jere maailmalla | 20. toukokuuta 2023 | Jari Hanska Eeva Vekki Niina Lahtinen | Ali Jahangiri |
| 6 | Pride & Prejudice | 27. toukokuuta 2023 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Katja Ståhl |
| 7 | Kaikkia harmittaa | 3. kesäkuuta 2023 | Vappu Kaarenoja Iikka Kivi Niina Lahtinen | Tuomas Kyrö |
Jaksot > Toinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Panelistit | Vieras |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Elämäni presidentti | 11. marraskuuta 2023 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Elias Salonen |
| 2 | Kielimiehen paalupaikka | 18. marraskuuta 2023 | Vappu Kaarenoja Aatu Raitala Niina Lahtinen | Ina Mikkola |
| 3 | Jutan julistus | 25. marraskuuta 2023 | Jari Hanska Eeva Vekki Niina Lahtinen | Hätä-Miikka |
| 4 | Persuja oomme kaikki | 2. joulukuuta 2023 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Baba Lybeck |
| 5 | Kohuyllätys kättelyjonossa | 9. joulukuuta 2023 | Aatu Raitala Robert Sundman Niina Lahtinen | Krisse Salminen |
| 6 | Ensitreffit vaalitentissä | 16. joulukuuta 2023 | Vappu Kaarenoja Iikka Kivi Niina Lahtinen | Harri Moisio |
| 7 | Toivotaan toivotaan! | 23. joulukuuta 2023 | Eeva Vekki Robert Sundman Niina Lahtinen | Joonas Nordman |
Jaksot > Kolmas tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Panelistit | Vieras |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Leikataan läpällä | 9. maaliskuuta 2024 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Kari Ketonen |
| 2 | Hallituksen haamukirjoittaja | 16. maaliskuuta 2024 | Eeva Vekki Jari Hanska Niina Lahtinen | Pekka Strang |
| 3 | Lakkopingistä ja pokémoneja | 23. maaliskuuta 2024 | Vappu Kaarenoja Aatu Raitala Niina Lahtinen | Miia Tervo |
| 4 | Viitasaaren Ricky Martin | 6. huhtikuuta 2024 | Eeva Vekki Robert Sundman Niina Lahtinen | Paula Noronen |
| 5 | Kaikki irti eläkeläisistä? | 13. huhtikuuta 2024 | Vappu Kaarenoja Iikka Kivi Niina Lahtinen | Matti Rönkä |
| 6 | Orpo laarien pohjalla | 20. huhtikuuta 2024 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Jenni Poikelus |
| 7 | Melkoista juusoilua! | 27. huhtikuuta 2024 | Aatu Raitala Adile Sevimli Niina Lahtinen | Anna Puu |
| 8 | Vornasen lähtölaukaus | 4. toukokuuta 2024 | Jari Hanska Iikka Kivi Niina Lahtinen | Heikki Silvennoinen |
| 9 | Kaljalaki kiipelissä | 18. toukokuuta 2024 | Eeva Vekki Lotta Backlund Niina Lahtinen | Viki Konssi |
| 10 | Sää vaalitenteissä tänään | 25. toukokuuta 2024 | Aatu Raitala Adile Sevimli Niina Lahtinen | Linnea Leino |