stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Black metal
Erityispiirteet > Taiteilijanimet

Lähes kaikki black metal -muusikot omaksuvat eräänlaisen roolihahmon, mikä näkyy esimerkiksi mytologiaan viittaavien taiteilijanimien käytössä sekä sotaisassa pukeutumisessa. Käytännön aloitti jo Venom, jonka jäsenet tosin tekivät eron roolihahmonsa ja todellisen henkilönsä välillä. Toisen aallon black metal -muusikoiden kohdalla ero ei aina ole ollut yhtä selvä.
Usein taiteilijanimet ovat peräisin Saatanallisesta Raamatusta (1968), jossa Anton LaVey luetteloi ”helvetillisiä nimiä”. Niitä on käytetty sekä yksittäisten henkilöjen salaniminä että yhtyeiden niminä. Jopa luettelon virheet ovat siirtyneet black metal -musiikkiin: ”kreikkalainen kuoleman prinssi” mainitaan LaVeyn luettelossa nimellä Euronymous, kun oikea kirjoitusasu olisi Eurynomos.
Erityispiirteet > Huumori

Varhaisten black metal -yhtyeiden musiikissa ja esiintymisessä oli usein mustaa huumoria, mutta 1990-luvun taitteessa se jäi black metalin estetiikasta pois. Synkästä julkisuuskuvastaan huolimatta monet black metal -muusikot ovat yksityiselämässään huumorintajuisia.
Joskus black metalin äärimmäisyys kääntyy itseään vastaan. Yhtyeet ovat saattaneet näyttää suorastaan naurettavilta, ja niiden ulkomuotoa on luultu camp-henkiseksi vitsiksi. Vuonna 2004 antamassaan haastattelussa Thomas ”Quorthon” Forsberg naureskeli ”nahka-alushousuille, joissa on pari miljoonaa piikkiä”. Erityisesti Immortalille on usein naurettu, ja yhtyeen ulkonäöstä on tullut irvailun aihe internetissä. Tunnettu black metal -henkistä huumorimusiikkia esittävä yhtye on Anal Cuntin jäsenten sivuprojekti Impaled Northern Moon Forest. Suomalaisista parodiayhtyeistä maineikkain on Black Satans.
Aatemaailma > Poliittinen viesti

Monet black metal -harrastajat kokevat vetoa äärioikeistoon. Kahn-Harrisin mukaan tämä ei ole yllättävää, sillä modernissa länsimaisessa yhteiskunnassa kansallissosialismi on äärimmäinen symboli eettisten ja moraalisten rajojen rikkomiselle. Kohtaamaansa arvosteluun black metal -muusikot ovat Kahn-Harrisin mukaan vastanneet ”joustavalla joustamattomuudella”. Tällä hän tarkoittaa taktista vetäytymistä, joka ei kuitenkaan johda aitoon itsetutkiskeluun tai toimintatapojen muutokseen, vaan loukkaavat väitteet selitetään ironiaksi tai väärinkäsityksiksi.
Darkthrone-yhtye herätti pahennusta albumillaan Transilvanian Hunger (1994), jonka kanteen oli painettu teksti ”norjalaista arjalaista black metalia”. Yhtye myös ilmoitti, että ne, jotka eivät albumista pidä, ansaitsevat ”juutalaisen käytöksensä” johdosta halveksuntaa. Kun jäseniä syytettiin antisemitismistä, he ”pahoittelivat onnetonta sanavalintaa” ja selittivät ”juutalaisen” olevan Norjassa ”väärää” tai ”huonoa” tarkoittava adjektiivi. Kahn-Harrisin mukaan tekosyy oli osoitus vähintäänkin ”tahallisesta tietämättömyydestä”. Vuonna 2013 julkaistussa haastattelussa yhtyeen perustajajäsen Gylve ”Fenriz” Nagell muisteli olleensa nuoruudessaan ”hyvin vihainen” ja hautoneensa rasistisia ajatuksia. Vanhoja lausuntojaan hän kuvaili vastenmielisiksi ja omahyväisiksi.
Eräät 2000-luvun black metal -yhtyeet ovat ottaneet kantaa islamia vastaan. Norjalaisyhtye Taakea syytettiin islamin pilkkaamisesta, kun sen ”Orkan”-kappaleen (2011) sanoituksessa kehotettiin ”muhamettilaisia painumaan helvettiin anteeksiantamattomine tapoineen”. Arvostelijat tulkitsivat tämän heijastelevan laajempaa islamin- ja maahanmuuttovastaisen oikeiston nousua. Yhtye huomautti vastineessaan, että samassa kappaleessa vastustettiin myös kristinuskoa, mutta tämä ei herättänyt minkäänlaista huomiota. Yhtye vetosi sananvapauteen mutta sanoutui irti rasismista ja väkivallasta.
Musiikkitoimittaja David Perri pohdiskelee black metalin historiaa koskevassa esseessään ristiriitaisia tunteita, joita lajityyppi herättää. Äärioikeistolaiset, vakaviin rikoksiin syyllistyneet muusikot ovat edelleen monien black metal -harrastajien suosiossa. ”Tämä epäilemättä aiheuttaa syvää häpeää niissä black metalin kuuntelijoissa, joilla on minkäänlaista moraalista selkärankaa. – – Black metalia kuunnellaan, koska sillä on erityislaatuinen yhteys salaperäiseen, talveen ja pohjolaan. Kun black metal siirtyy rikoksen ja vihapuheen alueelle, en halua olla sen kanssa missään tekemisissä.”
Aatemaailma > ”True Norwegian Black Metal”

Toisen aallon yhtyeet korostivat usein olevansa ”evil” ja ”true”, millä viitattiin yhtyeiden kapinallisuuteen ja epäkaupallisuuteen. Eräs italialaisyhtye jopa mainosti musiikkiaan ”aidoksi norjalaiseksi black metaliksi Italiasta”. Black metalin saavutettua 1990-luvun puolivälissä valtavirran näkyvyyttä sen sisälle syntyi uusi jakolinja. Kun black metal oli aiemmin tietoisesti erottautunut kaupallisesta metallimusiikista, alkoivat jotkut nyt syyttää suositumpia black metal -yhtyeitä lajityypin ihanteiden pettämisestä. Jo Aarseth pohdiskeli asiaa Kill Yourself! -lehdelle antamassaan haastattelussa:
»Aiemmin ajattelin [että black metal -yhtyeet eivät saa menestyä taloudellisesti tai saada levytyssopimusta isolta yhtiöltä], mutta mielipiteeni on muuttunut. – – Ei Venomin ja muiden alkuperäisten black metal -bändienkään tarvinnut olla underground kelvatakseen. – – Ne, jotka kiljuvat undergroundina olemisesta ovat usein samoja, jotka tekevät niin huonoa musiikkia, ettei heillä ole mahdollisuutta tulla itse suosituiksi. Luulen, että jos voisimme kasvattaa black metalin suosiota, saisimme aikaan suuren liikkeen, jonka sadat raakalaismaiset sotilaat levittäisivät surua, kuolemaa ja pahuutta maailmaan.» 
(Øystein ”Euronymous” Aarseth)
Dimmu Borgir on eräs yhtyeistä, jota on usein syytetty liian kaupallisesta tyylistä. Yhtyeen kitaristi Silenoz on myöntänyt, että osa black metalin salaperäisyydestä ja erilaisuudesta on suosion myötä kadonnut, mutta toisaalta varhaisen black metalin tyyliä tuskin voisi enää edes tavoittaa. Bathoryn Thomas ”Quorthon” Forsberg pohti vuonna 2004 julkaistussa haastattelussa, että mikäli black metal -yhtyeet edelleen ottaisivat mallia 1980-luvun alkupään yhtyeistä, tyylilaji tuskin kehittyisi mihinkään. Gorgorothin Roger ”Infernus” Tiegs totesi vuonna 2006 julkaistussa haastattelussa myyvänsä mielellään niin paljon levyjä kuin mahdollista ja arvosteli muusikoita, jotka tahallisesti rajoittavat omaa luovuttaan.
Vastareaktiona jotkut black metal -yhtyeet pyrkivät tietoisesti pysyttelemään marginaalissa. Ne julkaisevat tuotantoaan pieninä painoksina, usein pelkästään analogisissa formaateissa, eivätkä mainosta musiikkiaan. Tahallisen huono saavutettavuus on kuitenkin johtanut uusiin ongelmiin, kun kaikki underground-harrastajat eivät kykene kuuntelemaan ihailemiensä yhtyeiden musiikkia ja äänilevyistä muodostuu keräilyharvinaisuuksia, joita myydään huutokaupoissa korkeaan hintaan.
Kirjallisuutta

Ikäheimonen, Tero: Pirunkehto. Suomalaisen black metallin tarina.  Turku:  Svart Publishing, 2016.  ISBN 978-952-93-7585-1
Moynihan, Michael & Søderlind, Didrik: Kaaoksen ruhtinaat. Mustan metallin messu.  (Lords of Chaos. The Bloody Rise of the Satanic Metal Underground, 1998. Suomentanut Kai Latvalehto.)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2008.  ISBN 978-951-0-34109-4
Sarelin, Mikael: Krigaren och transvestiten. Gestaltningar av mörker och maskuliniteter i finländsk black metal.  (Väitöskirja)  Åbo:  Åbo Akademis förlag, 2012.  ISBN 978-951-765-682-5  (ruotsiksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yle Areena: Helvetti soikoon – norjalaisen black metallin historia.
Ahmala, Antti: Black metalin pohjoisista äärimmäisyyksistä. Avain 1/2022. (PDF)
Metallimusiikin tyylilajit
Alternative metal
Avantgardemetalli
Djent
Black metal
Death metal
Doom metal
Extreme metal
Folk metal
Funk metal
Glam metal
Goottimetalli
Grindcore
Hard rock
Heavy metal
Industrial metal
Kristillinen metallimusiikki
Metalcore
Neoklassinen metalli
Power metal
Progressiivinen metalli
Rapcore
Sinfoninen metalli
Stoner rock
Thrash metal
Viikinkimetalli
Celtic Frost perustettiin 1984. Kuva vuoden 2006 Tuska-festivaaleilta.
Norjalainen Mayhem Glasgow’ssa vuonna 2004. Mayhem on yksi yhtyeistä, joka on saanut mainetta kyseenalaisen lavaesiintymisensä vuoksi.
Seinäkirjoitus Helvete-levykaupan kellarissa. Oslossa sijainnut Helvete oli black metal -harrastajille tärkeä kokoontumispaikka.
Sinfonista black metalia esittävän Dimmu Borgirin suosio teki black metalista lähes valtavirtaa.
Barathrum on saavuttanut mainetta myös black metal -piirien ulkopuolella. Kuvassa Janne ”Demonos” Sova Jalometalli-festivaaleilla 2008.
Suomalainen Oranssi Pazuzu yhdisti black metalin jazziin ja psykedeeliseen rockiin.
Immortalin Olve ”Abbath” Eikemo tunnetaan corpse paint -meikistään ja tulen syöksemisestä konserteissa.
Baphometin sinetti muunnelmineen on toiminut lukuisten black metal -yhtyeiden tunnuksena.
C. S. Forester

| Cecil Scott Forester> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. elokuuta 1899 Kairo, Egypti
Kuollut: 2. huhtikuuta 1966 (66 vuotta) Fullerton, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  brittiläis-yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Horatio Hornblower -sarja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Cecil Scott Forester, oik. Cecil Louis Troughton Smith (27. elokuuta 1899 Kairo, Egypti – 2. huhtikuuta 1966 Fullerton, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen kirjailija.
Elämä

Forester oli koulutukseltaan lääkäri, mutta ei koskaan toiminut ammatissa. Vuonna 1926 hän meni naimisiin Kathleen Belcherin kanssa. Tästä liitosta heille syntyi kaksi lasta, molemmat poikia. He erosivat vuonna 1945. Toisen maailmansodan aikana Forester osallistui sotaponnisteluihin propagandan kirjoittajana Englannissa. Sodan jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin ja asettui jonkin ajan kuluttua asumaan Kaliforniaan Berkeleyn kaupunkiin. Vuonna 1947 hän meni naimisiin Dorothy Fosterin kanssa. Myöhempinä vuosinaan hän kärsi valtimokovettumataudista eli ateroskleroosista.
Tuotanto

Foresterin maine perustuu hänen sotaisiin seikkailuromaaneihinsa. Merkittävintä hänen tuotannossaan on 11-osainen Horatio Hornblower -sarja, joka kertoo merisodasta Napoleonin aikana 1800-luvun alussa ja kattaa päähenkilön vaiheet merille lähtevästä pojasta aina pääriksi ja yliamiraaliksi saakka.
Viimeinen teos, Hornblower ja hänen omatuntonsa, joka sijoittuu päähenkilön laivastouran avainvaiheeseen eli komentajaksi ylentämiseen, jäi kesken kirjailijan kuollessa; se julkaistiin kahdella novellilla täydennettynä.
Forester kirjoitti merisotakirjojen lisäksi myös dekkareita, joista suomennettu on ainakin alkujaan vuonna 1927 kirjoitettu Viivästynyt maksu, joka tyylilajiltaan edustaa julkaisuaikanaan vielä harvinaista psykologista trilleriä. Foresterin suomennettuja teoksia ovat myös Britannian ja Yhdysvaltojen vuosina 1812–1815 käymään sotaan sijoittuva Saarronmurtaja, Afrikan siirtomaa-ajasta kertova Taivas ja metsä sekä novellikokoelma Kultaa Kreetalta, joka sisältää muun muassa mielenkiintoisen vaihtoehtoista historiaa toisesta maailmansodasta kuvaavan kertomuksen.
Foresterin teoksista on tehty filmatisointeja, joista kuuluisin lienee John Hustonin vuonna 1951 ohjaama Afrikan kuningatar, jonka päärooleissa esiintyivät Humphrey Bogart ja Katharine Hepburn. Hannu Lemisen ohjaama jännityskomedia Synnitön lankeemus  vuodelta 1943 perustuu Foresterin romaaniin Ihmeellinen viikko (1927). Forester on myös käsikirjoittanut useita elokuvia ja hänen Hornblower-tarinoidensa pohjalta on myös tuotettu televisiosarja, jossa päähenkilöä esitti Ioan Gruffudd.
Monet kirjailijat ovat imeneet vaikutteita Foresterin tuotannosta. Esimerkiksi englantilaisen Patrick O'Brianin kirjoittama 20-osainen Aubrey-Maturin-meriromaanisarja sijoittuu Hornblower-sarjan tapaan 1800-luvun alun melskeisiin, ja kirjasarjan päähenkilöt ovat hyvin Hornblowerin kaltaisia epätäydellisiä mutta kirkasotsaisia sankarihahmoja.
Suomennetut teokset

Ihmeellinen viikko, englanninkielestä suom. Alpo Kupiainen. Hämeenlinna : Karisto, 1928. – (Uusia romaaneja; 22).
Afrikan kuningatar, suom. Aulis Savolainen. Helsinki : Pellervo, 1949.
Saarronmurtaja : romaani, suom. E. Arni. Helsinki : Otava, 1950. – (Otavan kirjakerho; 1950, 3)
Saattuehävittäjä : romaani, suom. Martti Montonen. Helsinki : Otava, 1957. – (Otavan kirjakerho; 1957, 6).
Taivas ja metsä : romaani, suom. Eila Siiskonen. Helsinki : Otava, 1958. – (Otavan kirjakerho; 1958, 9). Stockholm : Bonnier, 1962.
Kultaa Kreetalta : Kertomuksia sodasta merellä, Suom. Erkki Arni. Hki : Sanoma, 1971.
Viivästynyt maksu, [engl. alkuteoksesta suom. Kari Nenonen]. Hki : Jalava, 1987 – (Jännityksen mestarit; 8). ISBN 951-9201-40-8
Suomennetut teokset > Hornblower-sarja

Komentajakapteeni Hornblower : meriromaani Napoleonin ajalta. 1, suom. J. A. Hollo. Helsinki : Otava, 1942. – (Uusia valioromaaneja; 4).
Komentajakapteeni Hornblower : meriromaani Napoleonin ajalta. 2, suom. J. A. Hollo. Helsinki : Otava, 1942. – (Uusia valioromaaneja; 5).
Kommodori Hornblower : romaani, suomentanut K. M. Wallenius. Helsinki : Otava, 1948. – (Otavan 10-sarja; 5).
Lordi Hornblower : romaani, suom. K. M. Wallenius. Helsinki : Otava, 1949. – (Otavan kirjakerho; 1949, 4)..
Upseerikokelas Hornblower : romaani, suom. Erkki Arni. Helsinki : Otava, 1952. – (Otavan kirjakerho; 1952, 2).
Luutnantti Hornblower : romaani, suom. Ilmo Kurki-Suonio. Helsinki : Otava, 1953. – (Otavan kirjakerho; 1953, 3).
Hornblower lähtee merille : seikkailuromaani, englanniksi ... nimisenä ilmestynyt G. P. Griggsin nuorisoa varten toimittama laitos ; kuv. Geoffrey Whittam. Helsinki : Otava, 1955. – (Seikkailujen maailma).
Hornblower Turkin vesillä : romaani, suom. Veikko Konttinen. Helsinki : Otava, 1955.
Hornblower laivanpäällikkönä : seikkailuromaani, englanniksi ... nimisenä ilmestynyt G. P. Griggsin nuorisoa varten toimittama laitos ; kuv. Geoffrey Whittam. Helsinki : Otava, 1956. – (Seikkailujen maailma).
Hornblower Suomenlahdella : seikkailuromaani, kommodori Hornblower ja Lordi Hornblower romaaneista tiivistetty, englanniksi ... nimisenä ilmestynyt G. P. Griggsin nuorisoa varten toimittama laitos ; kuv. Geoffrey Whittam. Helsinki : Otava, 1958. – (Otavan nuortenkirjoja).
Hornblower vankeudessa : seikkailuromaani, komentajakapteeni Hornblower II romaanista tiivistetty, englanniksi ... nimisenä ilmestynyt G. P. Griggsin nuorisoa varten toimittama laitos ; kuv. Geoffrey Whittam. Helsinki : Otava, 1958. – (Otavan nuortenkirjoja).
Hornblower Länsi-Intiassa : romaani, englanninkielisestä alkuteoksesta ... suom. Pentti J. Huhtala. Helsinki : Otava, 1959. – (Otavan kirjakerho; 1959, 7).
Hornblower ja Hotspur : romaani, suom. Jaakko Lavanne. Helsinki : Otava, 1963.
Hornblower ja hänen omatuntonsa : Keskeneräiseksi jäänyt romaani ja kaksi novellia / Suom. Eero Huhtala. Hki : Otava, 1968.
Ralf Forsström

Ralf Åke Forsström (s. 29. heinäkuuta 1943 Helsinki) on  freelancerina toimiva suomalainen skenografi (lavastaja ja pukusuunnittelija). Hän on toiminut aiemmin muun muassa Helsingin ja Tukholman kaupunginteatterien vakituisena lavastajana sekä näyttelyarkkitehtina. Hänet on palkittu Pro Finlandia -mitalilla.
Palkinnot

Pro Finlandia -mitali 1996
Suomi-palkinto 1999
Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki 2000
Aiheesta muualla

Ralf Forsström Elonetissä.
Kalha, Harri: Ralf Forsström: Scenografi 1963–1998, Otava, 1999. ISBN 9511159941.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Elonet  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Pyöräily

Maantiepyöräilyä
Pyöräliikennettä Amsterdamissa
Pyöräily eli polkupyöräily tarkoittaa polkupyörän käyttämistä kulkuneuvona liikenteessä, huvi- ja retkiajelussa tai kilpaurheilussa. Tavanomaisten kaksipyöräisten polkupyörien lisäksi pyöräily tarkoittaa myös kuormapyörien, nojapyörien, yksipyöräisten ja vastaavien lihasvoimalla liikkuvien kulkuneuvojen ajamista.
Pyöräilyn muodot > Pyöräliikenne

Pyöräily on nopea ja tehokas liikennemuoto erityisesti lyhyillä ja keskipitkillä matkoilla. Moottoriliikenteeseen verrattuna pyöräilyllä on lukuisia etuja, kuten pienempi tilavaatimus (pysäköinnissä ja ruuhkissa), olemattomat suorat ympäristöpäästöt ja meluhaitat sekä positiiviset terveysvaikutukset pyöräilijöihin itseensä. Julkiseen liikenteeseen verrattuna pyöräilyn etu on vapaa liikkuminen riippumatta aikatauluista ja reiteistä. Taajamissa polkupyörän on todettu olevan nopein kulkuväline alle seitsemän kilometrin matkoilla.
Pyöräilyn haittapuolina voidaan pitää alttiutta sääoloille, pyöräilijöiden suojattomuutta törmäyksissä, sekä pidempiä matka-aikoja (paitsi lyhyillä matkoilla taajamissa). Talvipyöräilyssä pyöräilyä harjoitetaan talvivarustein.
Polkupyörä on ajoneuvo siinä missä auto tai moottoripyöräkin, ja pyöräilijä on ajoneuvon kuljettaja. Polkupyörää koskevat liikenteessä siis suurelta osin samat säännöt kuin muitakin ajoneuvoja. Polkupyörällä saa kuljettaa myös matkustajia tai rahtia. Kaksipyöräisellä polkupyörällä saa kuljettaa kahta alle  kuusivuotiasta tai yhtä alle kymmenvuotiasta lasta. Kaksipyöräisellä polkupyörällä saa kuljettajan lisäksi kuljettaa enintään 50 kilon kuormaa. Kolmipyöräisellä polkupyörällä saa kuljettaa sadan kilon lastia, tai niin monta matkustajaa kuin mille se on rakennettu.
Monissa kaupungeissa on käytössä kaupunkipyöräjärjestelmä, joka lainaa tai vuokraa yhteiskäyttöpolkupyöriä niiden käyttäjille. Suomessa sellainen on esimerkiksi Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Erityisen paljon kaupunkipyöräjärjestelmiä on Saksassa.
Pyöräilyn muodot > Vapaa-ajan pyöräily > Retkipyöräily

Retkipyöräily on ollut suosittua kautta aikojen. Retkipyörässä on kolmirattainen etuvaihde ja seitsemän-kymmenlehtinen takavaihde,lähde? jotka tasaavat rasitusta. Ennen retkelle lähtöä on syytä harjoitella riittävästi.
Pyöräretki alkaa usein retken suunnittelulla, etenkin jos se on pidempi, useamman päivän kestävä retki. Retken reitti valitaan huolella karttoja ja matkaoppaita tutkimalla. Eurooppaan suuntautuvalla pyöräretkellä on matka suunniteltava huolella. Suunnittelun apuna ovat pyöräilyä varten laaditut esim. Eurovelo-reitistön kartat. Sopivalla pyöräretkireitillä tie on riittävän vaihteleva, maisemat näkemisen arvoisia ja sopivia majoituspaikkoja on tarjolla, mikäli ei oteta omaa telttaa mukaan.
Pyörä on syytä huoltaa ennen matkalle lähtöä. Pumppu, paikkarasia ja renkaanvaihtovälineet ovat yleisiä varusteita. Myös varasisärengas ja juomapullo ovat yleisiä varusteita retkipyöräilyssä. Pimeällä ajettaessa pyörässä on oltava valot.
Pidemmälle retkelle otetaan yleensä enemmän vaatetta mukaan; sää saattaa vaihtua yllättäen. Ihoa vasten olevan vaatetuksen on hyvä olla nopeasti kuivuvaa.
Pyöräilyn muodot > Kilpapyöräily

Maantiepyöräily ja ratapyöräily kuuluvat olympialajeihin. Maastopyöräily otettiin mukaan olympialaisiin vuonna 1996 sen valtavan suosion myötä, ja osittainen pyöräilylaji triathlon on ollut mukana vuodesta 2000 lähtien.
maantiepyöräily on tunnetuin kilpapyöräilyn muoto ja varsinkin Euroopassa hyvin suosittua.
ratapyöräily on tarkoitusta varten rakennetulla radalla eli velodromilla tapahtuvaa pyöräilyä
maastopyöräily on maastossa tapahtuvaa pyöräilyä:
XCE
XCO
XCM
alamäki- eli downhill-ajo
trial
Dirt-pyöräily
BMX-pyöräily
Bicycle Four Cross
pyöräsuunnistus
cyclocross
Lajeja, joissa yksi tai useampi osuus pyöräilyä:
triathlon
pitkän matkan kilpailut ja seikkailukilpailut
Turvallisuus > Eri maissa

Pyöräily on maiden välisessä vertailussa yleensä sitä turvallisempaa, mitä yleisempää pyöräily maassa on. Alankomaissa ja Tanskassa, missä pyöräillään noin 900 kilometriä henkilöä kohti vuodessa, kuolemaan johtavia onnettomuuksia sattuu noin 15 kappaletta miljardia pyöräilykilometriä kohti (vuonna 2011). Suomessa lukema on noin 40, ja Espanjassa, missä pyöräily on harvinaista, noin 105.
Turvallisuus > Suomessa

Viimeisen viiden vuoden aikanamilloin? on kuollut keskimäärin 27 ja loukkaantunut 960 pyöräilijää
vuodessa. Taajamissa tapahtui yli 60 % kuolemista ja lähes 90 % loukkaantumisista. Ilman kypärää pyöräili 88 % kuolleista.
Vuonna 2009 menehtyneistä pyöräilijöistä 20 % olivat päihtyneitä.
Pyöräilyn liikenneturvallisuus on kohentunut merkittävästi viimeisenmilloin? kymmenen vuoden aikana. Pyöräilijöiden kuolemaan johtavia onnettomuuksia on nyt kolmanneksen vähemmän ja loukkaantumisia viidenneksen vähemmän kuin kymmenen vuotta sitten.milloin?
Pyöräilyn kannalta keskeisten liikenne- ja väistämissääntöjen tuntemus on erään tutkimuksen mukaan heikkoa sekä autoilijoiden että pyöräilijöiden keskuudessa. Vain 22 % vastanneista osasivat vastata oikein tutkimuksen kolmeen haastattelukysymykseen.
Pimeällä pyöräiltäessä etulamppu on lakisääteinen varuste. Tieliikennelakiin on kirjattu myös suositus käyttää pyöräilykypärää.
Suosio

Vuoden 2010 Eurobarometrin mukaan Euroopan unionin jäsenmaiden kansalaisista 7 prosenttia ilmoittaa pyöräilyn ensisijaiseksi liikkumismuodokseen. Pyöräily on EU-maista suosituinta Alankomaissa, missä 31 % väestöstä ilmoittaa sen ensisijaiseksi liikkumismuodokseen. Tanskassa, Unkarissa ja Ruotsissa pyöräily on lähes 20 prosentin suosima liikkumismuoto ja Suomessa 13 prosentin.
Henkilöliikennetutkimuksen (HLT 04–05) mukaan pyöräilyn osuus kulkutapaosuuden mukaan tarkasteltuna Suomessa on kuljetun matkan mukaan tarkasteltuna 1,9 % ja tehtyjen matkojen lukumäärän mukaan 9,4 %.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ECF European Cyclists' Federation - Eurooppalainen pyöräilyn kattojärjestö
EuroVelo sivusto, European Cyclist Federation (ECF)
Suomalainen pyöräilykuntien verkosto
Suomen Pyöräilyunioni ry
Pyöräilykuntien verkosto ry
Pyöräliitto ry
Presidentti Urho Kekkonen pyöräilee (1971).
Pyöräilijöitä maantiellä
Pyöräilijä Helsingin keskustassa.
Dave Foster

Dave Foster on yhdysvaltalainen muusikko, joka oli rockyhtye Nirvanan kolmas rumpali. Hänet erotettiin yhtyeestä vain muutaman esiintymisen jälkeen – suurimmaksi osaksi siksi, ettei hän pystynyt osallistumaan harjoituksiin vakituisesti. Hän asui tuntien matkan päässä Kurt Cobainista ja Krist Novoselicista, ja Cobainin mukaan se teki harjoituksista turhan vaikeita.
Charles R. Crossin vuonna 2001 julkaistun Cobainin elämäkerran Heavier Than Heaven mukaan Fosterin erottamisen ratkaisi lopulta se, että hänet pidätettiin pahoinpitelystä, minkä seurauksena hän joutui maksamaan suuria korvauksia pahoinpitelynsä kohteelle, menetti ajokorttinsa ja joutui lyhyeksi ajaksi vankilaan.
Cobain ja Novoselic eivät kertoneet Fosterille hänen erottamisestaan suoraan. Crossin mukaan Foster tajusi olevansa ulkona yhtyeestä, kun hän huomasi ilmoituksen Nirvanan esiintymisestä, josta hänelle ei ollut kerrottu mitään.
Giordano Forti

Giordano Forti  (1910 Milano, Italia) oli italialainen arkkitehti ja muotoilija. Hän oli yksi 1900-luvun merkittävimmistä italialaisista alallaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giordano Forti Wikimedia Commonsissa
Enzio Forsblom

Gustaf Edvard Enzio Forsblom (14. maaliskuuta 1920 Lohja – 10. helmikuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen urkutaiteilija ja professori.
Henkilöhistoria

Forsblomin vanhemmat olivat konttoripäällikkö Edvard Forsblom ja Gunnel Lundequist ja puoliso vuodesta 1947 Ulpu Tuulikki Laikkala (ent. Lundgren). Forsblomin serkku Martti Ketelä oli nykyaikaisen viisiottelun olympiamitalisti. Forsblom opiskeli vuodesta 1938 Elis Mårtensonin johdolla Sibelius-Akatemiassa, jossa hän suoritti urkujensoiton diplomin 1948, sekä Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1949. Hän jatkoi urkuopintojaan mm. Kööpenhaminassa ja Pariisissa ja väitteli filosofian tohtoriksi Åbo Akademissa 1957 tutkielmalla Studier över stiltroheten och subjektivitet i interpretationen av J. S. Bachs orgelkompositioner. Forsblom toimi vuosina 1949–1969 urkurina Helsingin eri seurakunnissa ja hoiti Sibelius-Akatemian urkujensoiton professuuria 1969–1986, samoin kuin Åbo Akademin musiikkitieteen dosentuuria 1967–1985. Forsblom toimi myös alansa luottamustehtävissä sekä suunnitteli yli kahdetkymmenet urut, muun muassa Helsingin Finlandia-talon konserttiurut. 1950-luvulla hän toimi Hufvudstadsbladetin musiikkikriitikkona.