stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alankomaat yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Alankomaiden EM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1934 Torino | 3 | 0 | 2 | 5 | 3. |
| 1938 Pariisi / Wien | 2 | 2 | 4 | 8 | 6. |
| 1946 Oslo | 3 | 2 | 1 | 6 | 5. |
| 1950 Bryssel | 4 | 3 | 1 | 8 | 4. |
| 1954 Bern | 0 | 1 | 0 | 1 | 12. |
| 1958 Tukholma | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1962 Belgrad | 1 | 1 | 1 | 3 | 11. |
| 1966 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1969 Ateena | 0 | 2 | 0 | 2 | 12. |
| 1971 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1974 Rooma | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1978 Praha | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1982 Ateena | 1 | 0 | 0 | 1 | 14. |
| 1986 Stuttgart | 0 | 0 | 2 | 2 | 16. |
| 1990 Split | 0 | 1 | 0 | 1 | 17. |
| 1994 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1998 Budapest | 0 | 0 | 1 | 1 | 23. |
| 2002 München | 0 | 1 | 0 | 1 | 23. |
| 2006 Göteborg | 1 | 1 | 1 | 3 | 14. |
| 2010 Barcelona | 1 | 1 | 1 | 3 | 11. |
| 2012 Helsinki | 2 | 3 | 1 | 6 | 7. |
| 2014 Zürich | 3 | 2 | 1 | 6 | 5. |
| 2016 Amsterdam | 4 | 1 | 2 | 7 | 5. |
| 2018 Berliini | 1 | 3 | 4 | 8 | 12. |
| Yhteensä | 26 | 24 | 22 | 72 | 12. |
Alankomaiden menestyneimmät EM-kisaurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet | Lajit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Fanny Blankers-Koen | 5 | 1 | 2 | 8 | 1938–1950 | 100 metrin juoksu, 200 metrin juoksu, 80 metrin aitajuoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
| Dafne Schippers | 4 | 3 | 1 | 8 | 2012–2018 | 100 metrin juoksu, 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
| Churandy Martina | 3 | 0 | 1 | 4 | 2012–2018 | 100 metrin juoksu, 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
| Sifan Hassan | 2 | 2 | 0 | 4 | 2012–2018 | 1 500 metrin juoksu, 5 000 metrin juoksu |
| Martinus Osendarp | 2 | 0 | 2 | 4 | 1934–1938 | 100 metrin juoksu, 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
| Christiaan Berger | 2 | 0 | 1 | 3 | 1934 | 100 metrin juoksu, 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
| Gerda Koudijs | 2 | 0 | 0 | 2 | 1946 | pituushyppy, 4 × 100 metrin juoksu |
| Jamile Samuel | 1 | 2 | 1 | 4 | 2012–2018 | 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
| Willem Slijkhuis | 1 | 1 | 0 | 2 | 1946–1950 | 1 500 metrin juoksu, 5 000 metrin juoksu |
| Patrick van Luijk | 1 | 1 | 0 | 2 | 2012 | 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
| Naomi Sedney | 1 | 1 | 0 | 2 | 2016–2018 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Marije van Hunenstijn | 1 | 1 | 0 | 2 | 2016–2018 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Willem Peters | 1 | 0 | 0 | 1 | 1934 | kolmiloikka |
| Martha Adema | 1 | 0 | 0 | 1 | 1946 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Jeanette Timmer | 1 | 0 | 0 | 1 | 1946 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Gerarda Kraan | 1 | 0 | 0 | 1 | 1962 | 800 metrin juoksu |
| Gerard Nijboer | 1 | 0 | 0 | 1 | 1982 | maraton |
| Bram Som | 1 | 0 | 0 | 1 | 2006 | 800 metrin juoksu |
| Yvonne Hak | 1 | 0 | 0 | 1 | 2010 | 800 metrin juoksu |
| Giovanni Codrington | 1 | 0 | 0 | 1 | 2012 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Brian Mariano | 1 | 0 | 0 | 1 | 2012 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Jerrel Feller | 1 | 0 | 0 | 1 | 2012 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Anouk Vetter | 1 | 0 | 0 | 1 | 2016 | seitsenottelu |
| Tessa Van Schagen | 1 | 0 | 0 | 1 | 2016 | 4 × 100 metrin juoksu |
| Bertha Brouwer | 0 | 2 | 0 | 2 | 1950–1954 | 100 metrin juoksu, 4 × 100 metrin juoksu |
Saint Kitts ja Nevisin vaakuna

Saint Kitts ja Nevisin vaakuna hyväksyttiin maan vaakunaksi vuonna 1967. Vaakunan kentässä on valkoisella pohjalla punainen polviorsi, jonka alla on purjealus, perinteinen kuljetusväline. Polviorren päällä on kaksi liekkipuun kukkaa, joka on maan kansalliskukka. Kilven yläosassa on karibin pää, jonka ympärillä on ruusu (oikealla) ja vaakunalilja (vasemmalla). Nämä symboloivat alueen entisiä siirtomaamahteja Isoa-Britanniaa ja Ranskaa. Vaakunan yllä olevan kypärän päällä on soihtu, jota pitää kolme kättä; yksi afrikkalaisen, yksi eurooppalaisen ja yksi "sekarotuisen". Soihtu symboloi vapautta ja kädet yhtenäisyyttä. Vaakunan kilpeä kannattelee molemmin puolin maan kansallislintu pelikaani, joista toinen pitää sokeriruokoa ja toinen kookospalmua. Näitä kasveja viljellään ympäri saaria. Vaakunan alla on maan motto "Country Above Self".
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Pohjois-Amerikan vaakunat
| --- | --- |
Vaakunat:  Antigua ja Barbuda  Bahama  Barbados  Belize  Costa Rica  Dominica  Dominikaaninen tasavalta  El Salvador  Grenada  Guatemala  Haiti  Honduras  Jamaika  Kanada  Kuuba  Meksiko  Nicaragua  Panama  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Trinidad ja Tobago  Yhdysvallat 
Epäitsenäiset alueet:  Anguilla  Aruba  Bermuda  Brittiläiset Neitsytsaaret  Caymansaaret  Curaçao  Grönlanti  Martinique  Montserrat  Puerto Rico  Sint Maarten  Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret
The Man (Taylor Swiftin kappale)

| ”The Man” Taylor Swift |
| --- | --- | --- |

liveversion kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: Lover
 Studio : Electric Lady (New York, Yhdysvallat)   Golden Age West (Auckland, Uusi-Seelanti)
 Julkaistu: 23. elokuuta 2019 (julkaisu albumilla)   27. tammikuuta 2020 (single)
 Formaatti: digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tekijä(t): Taylor Swift, Joel Little
 Tuottaja(t): Swift, Little
 Tyylilaji: electropop, synthpop
 Kesto: 03.10
 Levy-yhtiö: Republic Records
Listasijoitukset
  23.    21.
Taylor Swiftin muut singlet
| ”Christmas Tree Farm” 2019 | ”The Man” 2020 | ”Cardigan” 2020 |
The Man on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Taylor Swiftin musiikkikappale vuodelta 2019. Kappaleen ovat säveltäneet ja tuottaneet Swift ja Joel Little. Se julkaistiin Swiftin seitsemännellä studioalbumilla Lover 23. elokuuta 2019.
”The Man” kertoo seksismistä ja asenteista naisia kohtaan. Swift kuvittelee sanoituksissa, miten ihmiset suhtautuisivat häneen, jos hän olisi mies. Tyyliltään kappale on popmusiikkia. Musiikkikriitikot pitivät kappaleen feminisestä sanomasta.
Republic Records julkaisi kappaleen albumin neljäntenä virallisena radiosinglenä 27. tammikuuta 2020. Kappaleesta julkaistiin lisäksi liveversio. Sille tehtiin musiikkivideo, jolla Swift esiintyy miespuolisena alter egona. Swift ohjasi videon itse.
”The Man” menestyi kaupallisesti kohtalaisesti ja nousi Yhdysvalloissa Billboard Hot 100 -listan sijalle 23. Britannian singlelistalla kappale pääsi sijalle 21. Swift voitti musiikkivideolla parhaan ohjauksen palkinnon MTV Video Music Awards -gaalassa.
Tuotanto ja julkaisu

Swift sävelsi ja tuotti kappaleen uusiseelantilaisen tuottaja Joel Littlen kanssa. Little tunnetaan parhaiten työstään Lorden albumilla Pure Heroine. Hän osallistui useiden Swiftin Lover-albumin kappaleiden tekemiseen.
"The Man" on lajityypiltään electropop- ja synthpop-kappale.
Siinä käytetään harmonioita ja synkänsävyisiä syntetisaattoreilla tehtyjä taustamelodioita. Sanoitukset kertovat seksismistä ja kaksinaismoralistisista asenteista naisia kohtaan. Swift kuvittelee, miten eri tavalla hänen yksityiselämäänsä ja uraansa suhtauduttaisiin, jos hän olisi mies. Kappaleella on feministinen sanoma.
”The Man” lisättiin Swiftin seitsemännelle studioalbumille Lover, joka ilmestyi 23. elokuuta 2019. Kappale julkaistiin radiolle albumin neljäntenä virallisena singlenä 27. tammikuuta 2020. Siitä julkaistiin lisäksi akustinen versio ”The Man (Live from Paris)” digitaalisena promosinglenä 18. helmikuuta.
Vastaanotto ja vaikutus

Kappale sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Kriitikot kehuivat sen feminististä sanomaa. Kappaleen sävelmää sanottiin tarttuvaksi.
Kappale on myöhemmin lisätty monille naistenpäivän soittolistoille ja useat julkaisut ovat pitäneet sitä hyvänä esimerkkinä feministisestä kappaleesta. Muun muassa aktivisti Malala Yousafzai on lisännyt kappaleen julkiselle naistenpäivän soittolistalleen. Vuoden 2020 naistenpäivänä ministeri Liz Truss siteerasi kappaletta naisten oikeuksiin liittyvässä Britannian parlamentin väittelyssä.
”The Man” menestyi kaupallisesti kohtalaisesti, mutta ei yltänyt Swiftin menestyneimpien singlejen tasolle. Kappale pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listalla sijalle 23 ensimmäisellä listaviikollaan syyskuussa 2019. Singlejulkaisun jälkeen kappale nousi Billboardin adult pop -radiosoittolistan sijalle 9. Single on saanut myynyt Yhdysvalloissa platinalevyn sertifikaatin.
Britannian singlelistalla kappale oli parhaimmillaan sijalla 21.
Kappale pääsi singlelistojen top 20:een parhaan joukkoon Australiassa, Irlannissa, Singaporessa ja Uudessa-Seelannissa sekä top 40:een useissa muissa maissa. Se on myynyt platinaa Isossa-Britanniassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Brasiliassa.
Musiikkivideo

Virallinen musiikkivideo julkaistiin 27. helmikuuta 2020. Videon ohjasi Swift itse. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän ohjasi musiikkivideon soolona. Satiirisella videolla nähdään Swift hänen teoreettisessa miespuolisessa alter-egossa nimeltään ”Tyler Swift”. Video esittää useita esimerkkejä yhteiskunnan seksistisistä asenteista ja kaksoisstandardeista kuten naisten esineellistämisestä ja erotisoimisesta, epäterveestä maskuliinisuudesta sekä patriarkaatista. Kappaleelle on julkaistu myös animoitu lyriikkavideo.
Swift voitti musiikkivideolla parhaan ohjauksen palkinnon MTV Video Music Awards -gaalassa. Hän oli ensimmäinen kyseisen palkinnon voittanut naispuolinen sooloartisti.
Live-esitykset

Swift esitti kappaleen useita kertoja vuonna 2019. Kappaleen ensiesitys oli Pariisissa vuonna 2019. Konsertti julkaistiin videojulkaisulla City of Lover (2020) ja live-albumilla Lover (Live from Paris) (2020). Pariisissa äänitetty kappaleen liveversio on julkaistu suoratoistopalveluissa nimellä ”Lover (Live from Paris)”. Kappale oli osa Swiftin The Eras Tour -kiertueen (2023–2024) vakituista ohjelmistoa ja mukana konserttielokuvassa Taylor Swift: The Eras Tour.
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Alankomaat (Single Top 100): 62
 Australia (ARIA Charts): 17
 Bolivia (Monitor Latino): 19
 Bulgaria: 40
 Irlanti (IRMA): 16
 Iso-Britannia (Britannian singlelista): 21
 Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 66
 Japani (Oricon, suoratoisto): 44
 Kanada (Canadian Hot 100): 21
 Kanada (Canada Hot AC): 14
 Kreikka (IFPI, ulkomaiset singlet): 27
 Liettua (AGATA): 
 Malesia (RIM, ulkomaiset artistit): 12
 Norja (VG-lista): 24
 Portugali (AFP): 52
 Ruotsi (Sverigetopplistan): 62
 Singapore (RIAS, suoratoisto): 10
 Skotlanti (OCC): 62
 Slovakia (IFPI, digitaaliset singlet): 31
 Sveitsi (Hitparade): 80
 Tsekki (IFPI, digitaaliset singlet): 33
 Tsekki (IFPI, radio): 36
 Unkari (Mahasz, suoratoisto): 30
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 15
 Viro (Eesti Tip 40): 34
 Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 23
 Yhdysvallat (Adult Pop Airplay): 9
 Yhdysvallat (Pop Airplay): 20
Myyntipalkinnot

| Maa | Sertifikaatti | Myöntäjä |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 4x platinaa | Australian Recording Industry Association |
|  Brasilia | 2x platinaa | Pro-Música Brasil |
|  Espanja | kultaa | Productores de Música de España |
|  Iso-Britannia | platinaa | British Phonographic Industry |
|  Puola | kultaa | Związek Producentów Audio Video |
|  Tanska | kultaa | IFPI Danmark |
|  Uusi-Seelanti | 2x platinaa | Recorded Music NZ |
|  Yhdysvallat | platinaa | Recording Industry Association of America |
Aiheesta muualla

The Man -kappaleen musiikkivideo
The Man -kappaleen animoitu lyriikkavideo
| n k Taylor Swift |
| --- | --- |
 Diskografia  Palkinnot 
Studioalbumit:  Taylor Swift  Fearless  Speak Now  Red  1989  Reputation  Lover  Folklore  Evermore  Midnights  The Tortured Poets Department 
Uudelleen levytetyt albumit:  Fearless (Taylor’s Version)  Red (Taylor’s Version)  Speak Now (Taylor’s Version)  1989 (Taylor’s Version) 
Livealbumit:  Speak Now World Tour – Live  Lover (Live from Paris)  Folklore: The Long Pond Studio Sessions 
EP:t:  The Taylor Swift Holiday Collection  Beautiful Eyes 
Kappaleet:  Luettelo kappaleista  ”The 1”  ”22”  ”All Too Well”  ”Anti-Hero”  ”Back to December”  ”Bad Blood”  ”Begin Again”  ”Bejeweled”  ”Betty”  ”Blank Space”  ”Cardigan”  ”Carolina”  ”Change”  ”Christmas Tree Farm”  ”Coney Island”  ”Cruel Summer”  ”Delicate”  ”End Game”  ”Everything Has Changed”  ”Exile”  ”Eyes Open”  ”Fearless”  ”Fifteen”  ”Fortnight”  ”Getaway Car”  ”I Bet You Think About Me”  ”I Can Do It with a Broken Heart”  ”I Can See You”  ”I Don’t Wanna Live Forever”  ”I Knew You Were Trouble”  ”Is It Over Now?”  ”Karma”  ”The Lakes”  ”The Last Time”  ”Lavender Haze”  ”Look What You Made Me Do”  ”Love Story”  ”Lover”  ”The Man”  ”Me!”  ”Mean”  ”Message in a Bottle”  ”Mine”  ”New Romantics”  ”New Year’s Day”  ”No Body, No Crime”  ”Our Song”  ”Ours”  ”Out of the Woods”  ”Picture to Burn”  ”...Ready for It?”  ”Red”  ”Ronan”  ”Safe & Sound”  ”Shake It Off”  ”Should’ve Said No”  ”"Slut!"”  ”Sparks Fly”  ”The Story of Us”  ”Style”  ”Teardrops on My Guitar”  ”Tim McGraw”  ”Today Was a Fairytale”  ”We Are Never Ever Getting Back Together”  ”White Horse”  ”Wildest Dreams”  ”Willow”  ”You Belong with Me”  ”You Need to Calm Down” 
Kappaleet vierailevana artistina:  ”Highway Don’t Care”  ”The Joker and the Queen”  ”Renegade” 
Kappaleet muille artisteille:  ”This Is What You Came For” 
Videojulkaisut:  Speak Now World Tour – Live  City of Lover  Folklore: The Long Pond Studio Sessions  Taylor Swift: The Eras Tour 
Kiertueet ja konsertit:  Luettelo kiertueista  Fearless Tour  Speak Now World Tour  The Red Tour  The 1989 World Tour  Reputation Stadium Tour  The Eras Tour  City of Lover
Puola yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. | 47 | 48 | 59 | 154 |
Puola on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisistä, vuoden 1934 kisoista alkaen. Yksittäisissä kisoissa se on sijoittunut mitalitilastossa kärkikolmikkoon kolmesti: vuonna 2106 Puola voitti mitalitilaston ja vuosina 1958 ja 1966 se sijoittui mitalitilastossa toiseksi. Vain vuoden 1950 kisoissa maa on jäänyt ilman mitaleja. Koko EM-kisahistorian mitalitilastossa se on seitsemäntenä.
Puolalaiset ovat EM-kilpailuissa menestyneet laaja-alaisesti; maalla on mestaruuksia niin pikajuoksuista, keskipitkiltä ja pitkiltä juoksumatkoilta, kävelystä, hypyistä, heitoista ja otteluista. Yksittäisistä lajeista puolalaiset ovat useimmin voittaneet naisten 200 metrin juoksun, neljä kertaa. Ensimmäinen puolalainen Euroopan-mestari oli molemmat naisten pikajuoksut Wienissä 1938 voittanut Stanisława Walasiewicz. Maan ensimmäinen Euroopan-mestaruuden saavuttanut mies oli keihäänheiton vuosina 1954 ja 1958  voittanut Janusz Sidło. EM-kilpailujen menestynein puolalainen on viisi mestaruutta voittanut pikajuoksija ja pituushyppääjä Irena Szewińska.
Puolan EM-mitalit kisoittain

| Kisapaikka ja -vuosi | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1934 Torino | 0 | 1 | 1 | 2 | 11. |
| 1938 Pariisi / Wien | 2 | 3 | 1 | 6 | 5. |
| 1946 Oslo | 0 | 0 | 1 | 1 | 14. |
| 1950 Bryssel | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 1954 Bern | 1 | 1 | 1 | 3 | 8. |
| 1958 Tukholma | 8 | 2 | 2 | 12 | 2. |
| 1962 Belgrad | 3 | 5 | 5 | 13 | 4. |
| 1966 Budapest | 7 | 5 | 3 | 15 | 2. |
| 1969 Ateena | 2 | 0 | 5 | 7 | 6. |
| 1971 Helsinki | 1 | 3 | 5 | 9 | 8. |
| 1974 Rooma | 4 | 2 | 4 | 10 | 4. |
| 1978 Praha | 2 | 2 | 3 | 7 | 5. |
| 1982 Ateena | 1 | 2 | 1 | 4 | 8. |
| 1986 Stuttgart | 0 | 0 | 1 | 1 | 17. |
| 1990 Split | 0 | 0 | 2 | 2 | 19. |
| 1994 Helsinki | 0 | 1 | 1 | 2 | 17. |
| 1998 Budapest | 3 | 4 | 1 | 8 | 4. |
| 2002 München | 1 | 2 | 4 | 7 | 10. |
| 2006 Göteborg | 0 | 3 | 4 | 7 | 20. |
| 2010 Barcelona | 3 | 1 | 6 | 10 | 5. |
| 2012 Helsinki | 1 | 0 | 3 | 4 | 15. |
| 2014 Zürich | 2 | 6 | 4 | 12 | 6. |
| 2016 Amsterdam | 6 | 5 | 1 | 12 | 1. |
| Yhteensä | 47 | 48 | 59 | 154 | 7. |
Puolan menestyneimmät EM-kisaurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet | Lajit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Irena Szewińska | 5 | 1 | 4 | 10 | 1966–1978 | 100 metriä, 200 metriä, 400 metriä, 4 × 100 metriä, 4 × 400 metriä, pituushyppy |
| Anita Włodarczyk | 3 | 0 | 1 | 4 | 2010–2016 | moukarinheitto |
| Stanisława Walasiewicz | 2 | 2 | 0 | 4 | 1938 | 100 metriä, 200 metriä, 4 × 100 metriä, pituushyppy |
| Jan Werner | 2 | 1 | 1 | 4 | 1966–1971 | 400 metriä, 4 × 400 metriä |
| Ewa Kłobukowska | 2 | 1 | 0 | 3 | 1966 | 100 metriä, 200 metriä , 4 × 100 metriä |
| Barbara Sobotta | 2 | 0 | 2 | 4 | 1958–1962 | 200 metriä, 4 × 100 metriä |
| Teresa Ciepły | 2 | 0 | 1 | 3 | 1962 | 100 metriä, 80 metrin aidat, 4 × 100 metriä |
| Janusz Sidło | 2 | 0 | 1 | 3 | 1954–1969 | keihäänheitto |
| Stanisław Grędziński | 2 | 0 | 1 | 3 | 1966–1969 | 400 metriä, 4 × 400 metriä |
| Adam Kszczot | 2 | 0 | 1 | 3 | 2010–2016 | 800 metriä |
| Zdzisław Krzyszkowiak | 2 | 0 | 0 | 2 | 1958 | 5 000 metriä, 10 000 metriä |
| Józef Szmidt | 2 | 0 | 0 | 2 | 1958–1962 | kolmiloikka |
| Bronisław Malinowski | 2 | 0 | 0 | 2 | 1974–1978 | 3 000 metrin esteet |
| Robert Korzeniowski | 2 | 0 | 0 | 2 | 1998–2002 | 50 kilometrin kävely |
| Piotr Małachowski | 2 | 0 | 0 | 2 | 2010–2016 | kiekonheitto |
| Andrzej Badeński | 1 | 2 | 0 | 3 | 1966–1971 | 400 metriä, 4 × 400 metriä |
Hatayn valtio

Hatayn valtio tai Hatayn tasavalta oli lyhytikäinen historiallinen valtio, joka syntyi, kun vuotta aiemmin Syyriaan kuuluneeksi autonomiseksi alueeksi muodostettu Alexandettan sancak julistautui itsenäiseksi 2. syyskuuta 1938. Tasavalta kesti vuoden Ranskan ja Turkin yhteisen sotilasvalvonnan alaisuudessa, ja tasavalta oli riippuvainen Turkista koko olemassaolonsa ajan: valtion nimen "Hatay" keksi Turkin presidentti Kemal Atatürk, presidentti Tayfur Sökmen oli Turkin parlamentin jäsen, ja myös pääministeri Abdurrahman Melek valittiin Turkin parlamenttiin vuonna 1939 hänen ollessaan edelleen Hatayn pääministeri.
Tasavalta liittyi Turkkiin 29. kesäkuuta 1939 pidetyn kiistanalaisen kansanäänestyksen jälkeen, ja se muodostaa nykyisin Turkin Hatayn maakunnan. Syyria ei edelleenkään tunnusta alueliitosta, vaan pitää Hatayn maakuntaa osana itseään ja esittää sen virallisissa kartoissa sellaisena.
Ayn Issa

| Ayn Issa |
| --- | --- |
 Ayn Issan nahiyan sijainti Al-Raqqan maakunnassa.
 Ayn Issa
 Koordinaatit: 36°23′7″N, 38°51′34″E 
Valtio:  Syyria
Maakunta:  Al-Raqqa
Piirikunta:  Tel Abyad
Väkiluku (2004)  ():  6 730
Ayn Issa (arab. عين عيسى‎‎, kurdiksi Bozanê‎) on arabienemmistöinen kaupunki ja nahiya (piirikunnan osa) Tel Abyadin piirikunnassa Syyrian Al-Raqqan maakunnassa. Kaupunki on tärkeä liikenteen solmukohta, jonka läpi kulkee Aleppon ja Al-Hasakan maakunnat yhdistävä M4-moottoritie, ja toimii Pohjois- ja Itä-Syyrian demokraattisen autonomisen hallinnon yhtenä pääkaupunkina. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupungissa oli 6 730 asukasta.
Syyrian demokraattiset voimat (SDF) on hallinnut Ayn Issaa lyhyin keskeytyksin kesäkuusta 2015 eteenpäin. Isis valloitti kaupungin joksikin aikaa, mutta SDF otti sen takaisin hallintaansa heinäkuun alussa. Maailmanlaajuista koalitiota johtavat Yhdysvaltain joukot perustivat sotilastukikohdan Ayn Issaan vuoden 2016 alussa, mikä sai myös Syyrian demokraattisen neuvoston perustamaan monia toimipaikkojaan sinne, mutta myöhemmin neuvosto joutui evakuoitumaan Turkin hyökkäyksen tieltä Raqqaan.
Huhtikuusta 2016 lähtien Ayn Issan laitamille on muodostunut Ayn Issan pakolaisleiri. Heinäkuuhun 2018 mennessä leirissä oli noin 9 000 pakolaista, joista valtaosa oli maansisäisiä pakolaisia Syyrian Raqqan ja Dair al-Zaurin maakunnista.
Heinäkuussa 2015, Syyrian sisällissodan aikana, arviolta 15 prosenttia Ayn Issan lähialueen asukkaista oli kurdeja.
Dervénin papyrus

Dervénin papyruksen katkelmia.
Dervénin papyrus on muinaiskreikkalainen papyruskäärö, joka löydettiin vuonna 1962. Sen sisältämä teksti on esisokraattinen filosofinen tutkielma, joka on allegorinen kommentaari orfilaisesta runosta. Runo itse käsittelee teogoniaa eli kreikkalaisen mytologian jumalten syntyä.
Papyrusrulla on peräisin 300-luvun jälkimmäiseltä puoliskolta eaa., mikä tekee siitä Euroopan vanhimman säilyneen käsikirjoituksen. Teksti itsessään on sata vuotta vanhempi. Richard Janko on luonnehtinut papyrusta merkittävimmäksi uudeksi kreikkalaisen filosofian ja uskonnon lähteeksi, joka on löydetty sitten renessanssin. Kirjoitus julkaistiin vuonna 2006.
Historia

Papyrusrullan sisältämä kirjoitus on tuotettu filosofi Anaksagoraan piirissä 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Papyrusrulla on sata vuotta myöhäisempi; se on peräisin Filippos II:n ajalta noin vuodelta 340 eaa. Papyrusrulla löytyi ylhäisen miehen haudasta Dervénistä, Kreikan Makedoniasta läheltä Thessalonikia, vuonna 1962. Hauta sijaitsi nekropolissa, joka oli osa muinaisen Leten kaupungin hautausmaata. Rulla on hiiltynyt, koska se on palanut hautaroviolla.
Papyrus on todettu länsimaisen perinteen vanhimmaksi säilyneeksi käsikirjoitukseksi, ja se on yksi harvoja papyruksia, joita Kreikasta on löydetty. Muutoin suurin osa Kreikan papyruksista on tuhoutunut vuosituhansien kuluessa ilmastollisista syistä. Papyrusta säilytetään nykyään Thessalonikin arkeologisessa museossa.
Teksti julkaistiin virallisesti yli 40 vuotta löydön jälkeen, vuonna 2006, vaikkakin aiemmin siitä oli julkaistu kolme osalaitosta. Syksyllä 2005 koottiin asiantuntijaryhmä, jota johtivat A. L. Pierris sekä Dirk Obbink, Oxfordin yliopiston Oksyrhykhoksen papyruksia tutkivan projektin johtaja. Vaikeassa tutkimustyössä auttoivat uudet tekniikat, kuten monispektrikuvaus. Julkaisuja ovat toimittaneet Thessalonikin yliopiston tutkijat. Julkaisut sisältävät papyrustekstin, valokuvat katkelmista sekä käännökset.
Sisältö

Papyruksen sisältämä teksti on kommentaari Orfeuksen nimiin laitetusta heksametrirunosta. Teksti lainaa runosta katkelmia. Runo alkaa sanoilla ”sulje ovet, vihkiytymätön”, mikä oli yleistä kirjoituksissa, joiden katsottiin sisältävän salaisuuksia; myös Platon viittaa tällaiseen. Runon kuvaama teogonia kuvaa Nyksin (Yö), joka synnyttää Uranoksen (Taivaan), josta tulee ensimmäinen kuningas. Tätä seuraa Kronos, joka ottaa kuninkuuden Uranokselta. Kronosta seuraa puolestaan Zeus. Tämä teogonia vastaa pääpiirteissään sitä, minkä myös Hesiodos kuvaa runoelmassaan Jumalten synty.
Zeus menee Nyksin pyhäkköön kuultuaan isäänsä koskevia oraakkelinlausumia. Nyks kertoo hänelle ”kaikki oraakkelinlausumat, jotka hän tulisi jälkeenpäin panemaan täytäntöön”. Nämä kuultuaan Zeus ”nieli [kuningas Uranoksen] falloksen, joka ensimmäisenä oli syössyt taivaan kirkkauden”. Kommentaari pyrkii tulkitsemaan tällaiset seksuaaliset teot ja kielen allegorisesti. Walter Burkert on pitänyt myyttiä alkuperältään selvästi egyptiläisenä, mikä osoittaisi kreikkalaisen orfilaisuuden saaneen vaikutteensa sieltä.
Kirjallisuutta

Betegh, Gábor: The Derveni Papyrus: Cosmology, Theology and Interpretation.  Cambridge University Press, 2004.  ISBN 0-521-80108-7
Kouremenos, Theokritos & Parássoglou, George M. & Tsantsanoglou, Kyriakos: The Derveni Papyrus. Edited with Introduction and Commentary. Studi e testi per il "Corpus dei papiri filosofici greci e latini", 2006, 13. vsk.  Florence:  Casa Editrice Leo S. Olschki. ISBN 88-222-5567-4
Laks, André & Most, Glenn W. (toim.): Studies on the Derveni Papyrus.  Oxford University Press, 1997.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dervénin papyrus Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuusarvosteluja:
Richard Jankon arvostelu teoksesta Betegh 2004 (englanniksi)
Richard Jankon arvostelu teoksesta Tsantsanoglou, Parássoglou, & Kouremenos 2006 (englanniksi)
Tsantsanoglou, Parássoglou & Kouremenos: Vastine Jankolle (englanniksi)
Jankon vastine (englanniksi)
Dervénin papyruksen katkelmat. Thessalonikin arkeologinen museo.