stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Unplugged (Alice in Chainsin albumi)
Konsertti

Alice in Chains konsertoi MTV Unplugged -televisio-ohjelman merkeissä Brooklynissa, New York Cityssa 10. huhtikuuta 1996. Yhtye soitti Brooklynin musiikin akatemian teatterissa, ja esiintymisestä tehdyn televisio-ohjelman jakson ohjasi Joe Perota.
Layne Staley ehdotti, että yhtyeen esiintymislavaa koristaisivat konsertissa suuret kynttilät, jotka loisivat yhtyeen ympärille pimeän ja tunnelmallisen ilmapiirin, sillä yhtye ei koskaan ollut pitänyt kirkkaissa valoissa esiintymisestä. Staley oli ostanut konsertissa lavalla nähdyt kynttilät kotikaupunkinsa Seattlen Pike Place Marketista.
Yhtyeen konserttia seurasi paikan päällä yleisö, joka koostui muun muassa faneista, tuttavista sekä perheenjäsenistä. Myös Metallica-yhtyeen jäsenet olivat yleisössä; ennen konserttia Alice in Chainsin basisti Mike Inez kirjoitti vitsillä akustiseen bassoonsa fraasin ”Friends Don’t Let Friends Get Friends Haircuts...” (suom. Frendit eivät anna frendien hankkia Frendit-kampauksia...), viitaten Metallican jäsenten silloin uusiin ja aiempaa muodikkaampiin hiustyyleihin. Inez ja rumpali Sean Kinney soittivat konsertissa myös Metallican kappaleen ”Enter Sandman” intron ennen omaa kappalettaan ”Sludge Factory”, kun taas kitaristi Jerry Cantrell soitti kappaleen ”Battery” intron.
Kitaristi Jerry Cantrell on myöhemmin sanonut soittaneensa konsertin todella sairaana, sillä hän oli saanut ruokamyrkytyksen ennen konserttia syömästään hot dogista. Myös laulaja Layne Staleyn terveydentila ja konsertissa nähty hauras olemus ovat herättäneet paljon keskustelua ja mielipiteitä erityisesti hänen kuolemansa jälkeen, ja Staleyn silloista olemusta onkin pidetty yhtenä konsertin huomionarvoisimmista piirteistä. Staleyn terveydentila oli konsertin taltioimisen aikaan rapistunut jo huomattavasti pitkään jatkuneen huumeidenkäytön ja -riippuvuuden seurauksena.
Yhtye harkitsi Jerry Cantrellin mukaan myös kappaleiden ”Love, Hate, Love” ja ”We Die Young” esittämistä, mutta rajatun esiintymisajan vuoksi joutui pudottamaan kappaleet setistään. Sitä vastoin muutama konsertissa kuulluista kappaleista, kuten ”Got Me Wrong” ja ”Sludge Factory”, jouduttiin aloittamaan virheiden vuoksi uudelleen alusta niiden taltioimiseksi. Konsertin taltioimisen on kerrottu kestäneen noin kolme tuntia.
Kappalelista

Nutshell – 4.58 (säv. Cantrell/Inez/Kinney/Staley)
Brother – 5.27 (säv. Cantrell)
No Excuses – 4.57 (säv. Cantrell)
Sludge Factory – 4.36 (säv. Cantrell/Kinney/Staley)
Down in a Hole – 5.46 (säv. Cantrell)
Angry Chair – 4.36 (säv. Staley)
Rooster – 6.41 (säv. Cantrell)
Got Me Wrong – 4.59 (säv. Cantrell)
Heaven Beside You – 5.38 (säv. Cantrell/Inez)
Would? – 3.43 (säv. Cantrell)
Frogs – 7.30 (säv. Cantrell/Inez/Kinney/Staley)
Over Now – 7.12 (säv. Cantrell/Kinney)
Killer Is Me – 5.23 (säv. Cantrell)
Kokoonpano > Alice in Chains

Layne Staley – laulu, akustinen kitara kappaleessa ”Angry Chair”
Jerry Cantrell – akustinen kitara, laulu, taustalaulu
Mike Inez – akustinen basso, akustinen kitara kappaleessa ”The Killer is Me”
Sean Kinney – rummut ja lyömäsoittimet
Scott Olson – akustinen kitara, akustinen basso kappaleessa ”The Killer is Me”
Aiheesta muualla

Unplugged (Alice in Chainsin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Unplugged (Alice in Chainsin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kalle Ukkola

Kalle Veikko Sakari Ukkola (s. 4. toukokuuta 1943 Sortavala) on suomalainen insinöörikenraalimajuri evp.
Ukkola syntyi majuri, insinööri Veikko Ukkolan ja Laura Linkolan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 on arkkitehti Outi Rajakaltio.
Ukkola tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1962, Kadettikoulusta hän valmistui 1966 ja suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon 1972. Ukkola toimi opetusoupseerina Pohjanmaan tykistörykmentissä vuodesta 1966 ja sitten Pääesikunnassa toimistoinsinöörinä vuodesta 1972 ja toimistopäällikkönä sekä osastoinsinööri useilla eri osastoilla vuodesta 1978. Viestikeskuskorjaamon johtaja hän oli vuodesta 1990 ja hoiti sitten päällikkötehtäviä puolustusvoimien  materiaalilaitoksella vuodesta 1993, kunnes hänet nimitettiin puolustusvoimien pääinsinööriksi 1994. Ukkola jäi eläkkeelle kesällä 2003, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Markku Ihantola.
Ukkola ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, yliluutnantiksi 1971, insinöörikapteeniksi 1973, insinöörimajuriksi 1978, insinöörieverstiluutnantiksi 1984, insinöörieverstiksi 1990 ja insinöörikenraalimajuriksi 1994.
Jukopuu

Jukopuu tarkoittaa seuraavia asioita:
euroopanmarjakuusi. Muita samansukuisia marjakuusen nimiä ovat jukko(puu) ja juka(puu)
sitkeä puuaines, jukoinen tai jukainen puu
reen osa, johon tarvittiin sitkeää puuta
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jukopuu”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Utopia A.D.

| Utopia A> D. The Black League |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä–elokuu 2001
 Julkaistu: 2001
 Formaatti: CD, 2LP, MCD
 Tuottaja(t): Taneli Jarva
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 59.52
 Levy-yhtiö: Spinefarm
The Black Leaguen muut julkaisut
| Ichor 2000 | Utopia A.D. 2001 | Doomsday Sun (EP) 2001 |
Utopia A.D. on suomalaisen heavy metal -yhtye The Black Leaguen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Spinefarm Records.
Kappaleet

Transit Gloria Mundi – 2.41
Empiria – 4.58
Voice of God – 3.23
Day One – 5.17
To Suffer & to Smile – 5.02
Tedium Vitae – 4.03
Harbour of Hatred – 5.59
The Everlasting - Pt. IV – 3.31
Rex Talionis – 2.23
Blue Sky Magic – 4.47
Citizen Cain – 3.59
Alpha Omega, The Desert Song – 4.01
Utopia Anno Zero – 9.48
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhtye Taneli Jarva – laulu, tuottaja, graafinen suunnittelu  Kimmo "Sir" Luttinen – rummut  Mikko "Florida" Laurila – bassokitara  Maike Valanne – kitara  Alexi Ranta – kitara  |  Vierailevat muusikot Nattu Khan – lyömäsoittimet (kappaleet 1, 6, 7, 12 ja 13)  Mika Pohjola – kosketinsoitin (kappaleet 1, 4, 5, 7, 9, 12 ja 13)  |  Tuotanto Ahti Kortelainen – äänittäjä  Mikko Karmila – miksaaja  Mika Jussila – masteroija  Timo Mankinen – valokuvat  Pekka Ala-Aho – valokuvat  Janne Peltonen – graafinen suunnittely  Susanna Jarva – kansikuva  |
Arvostelut

AllMusic:
Blabbermouth: 6/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Utopia A.D. discogs.com -sivustolla
Albumi Utopia A.D. Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Kaarle Ulvinpoika

Kaarle Ulvinpoika (k. noin 1407 t. 1410) oli marski, Viipurin linnan päällikkö ja Toftan herra. Hän oli niitä ylimyksiä, jotka 1363 kutsuivat Albrekt Meckleburgilaisen Ruotsiin. Hän oli valtakunnan marski 1364–1371. Hänestä tuli Viipurin linnan päällikkö 1386, ja silloin hän tuli jäseneksi Bo Joninpoika Gripin testamentin toimeenpanokuntaan. Hän osallistui siihen poliittiseen toimintaan, jonka seurauksena kuningatar Margareeta sai valtaansa Ruotsin ja Suomen. Hän luopui lopullisesti Viipurista 1399. Häntä on pidetty Ruotsin oppineimpiin kuuluvana miehenä.
Kadriorgin puisto

Joutsenlampi Kadriorgin puistossa
Kadriorgin puisto on puisto Kadriorgin asuinalueella Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa, Virossa.
Alueeltaan noin 70 hehtaarin kokoinen puisto on rakennettu Pietari Suuren kesäasunnon Kadriorgin palatsin ympärille. Puistoa alettiin rakentaa vuonna 1718 samaan aikaan palatsin kanssa. Puiston reunalla sijaitsee myös Viron presidentinpalatsi.
Puistoon rakennettiin vuonna 2011 japanilaistyylinen puutarha, jonka on suunnitellut japanilainen arkkitehti Masao Sone.
Kuvagalleria

Kadriorgin palatsi
Kadriorgin palatsin sisäpihaa
Kanaali Kadriorgin puistossa
Japanilainen puutarha
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kadriorgin puisto Wikimedia Commonsissa
Jon Fitch

| Jon Fitch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1978 (ikä 46) Fort Wayne, Indiana
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Aktiivisena:  2002–2020
Pituus:  183 cm
Paino:  77 kg
Painoluokka:  välisarja (2002–2020) keskisarja (2003, 2014)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, brasilialainen jujutsu, potkunyrkkeily
Seura:  American Kickboxing Academy
Tilastot
Ottelut:  43
Voitot:  32
– tyrmäyksellä:  6
– luovutuksella:  6
– päätöksellä:  20
Tappiot:  8
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  4
– päätöksellä:  2
Tasapelit:  2
Aiheesta muualla
jonfitch.net
Jonathan Parker Fitch (s. 24. helmikuuta 1978 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut välisarjan vapaaottelija. Hän voitti urallaan WSOF:n välisarjan mestaruuden ja otteli kerran UFC:n ja Bellatorin välisarjan mestaruudesta. Fitch hävisi mestaruuden molemmilla kerroilla tuomariäänin ensin UFC:ssä Georges St-Pierrelle ja Bellatorissa Rory MacDonaldille.
Alkuvuodet

Fitch valmistui Carroll High Schoolista, jonka jälkeen hän jatkoi opintojaan Purduen yliopistossa 1997. Fitch valmistui 2002 kandidaatin tutkinnolla liikuntakasvatuksesta ja sivuaineena historia. Hän jatkoi painia myös yliopistossa Tom Eriksonin valmennuksessa, joka otteli samaan aikaan vapaaottelijana. Hän ei menestynyt toisena vuotena painissa saadessaan tilastoksi 8–23. Viimeisenä vuotena Fitch onnistui parantamaan otteitaan ja hänet valittiin painijoukkueensa kapteeniksi. Fitch saavutti kauden aikana tilastoksi 18–12. Kokonaistulokseksi hänelle jäi yliopistopainissa 45–51. Valmistumisensa jälkeen Fitch kiinnostui kokeilemaan vapaaottelua, kun valmentajansa Erikson toi painisalille vapaaottelijoita harjoittelemaan painia, kuten Mark Coleman ja Gary Goodridge.
Saavutukset > Vapaaottelu

Illan kamppailu (kahdesti, vs. Georges St-Pierre, Erick Silva)
Välisarjan mestaruus (kerran, puolusti kahdesti)
Vanhin mestari (38 vuotta ja 40 päivää)
Kaarle VII

Kaarle VII voi tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:
Kaarle VII, Ranskan kuningas vuosina 1422–1461
Kaarle VII Albrekt, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari vuosina 1742–1745
Kaarle VII, Espanjan Kaarle III:n titteli Napolin kuninkaana
Kaarle Sverkerinpoika, myös Kaarle VII, Ruotsin kuningas vuosina 1160–1167
Don Carlos, esiintyi Espanjan kruununtavoittelijana nimellä Kaarle VII vuosina 1868–1909
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaarle VII”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Juan-les-Pins

| Juan-les-Pins |
| --- | --- |
 Juan-les-Pinsin ranta-aluetta.
 Juan-les-Pins
 Koordinaatit: 43°34′16″N, 07°06′34″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Alpes-Maritimes
Kunta:  Antibes
Nimetty:  12. maaliskuuta 1882
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juan-les-Pins on Ranskan kaupunki Provence-Alpit-Rivieran alueella Ranskan Rivieralla. Se sijaitsee Nizzan ja Cannesin välillä Antibesin kunnassa, varsinaisesta Antibesin kaupungista länteen, niemen länsilaidalla.
Juan-les-Pins on suosittu kansainvälisten seurapiirien matkailukohde, jossa on kuuluisa kasino, yökerhoja ja hiekkarantoja. Se on myös tunnettu heinäkuisesta jazz-festivaalista, joka tuo kaupunkiin säännöllisesti jazzin kärkinimiä.
Historia

Paikka on ollut perinteisesti tunnettu pinjamännyistään (ransk. pins). Antibesin kaupungin asukkaat tapasivat retkeillä alueella mäntyjen varjossa ja kerätä männynoksia ja käpyjä tulisijojaan varten. Kylä sai nimensä 12. maaliskuuta 1882. Nimen Juan espanjalaisen muodon valitsemisen syy on epäselvä ja kylälle on ehdotettu muitakin nimiä, kuten Héliopolis, Antibes-les-Pins ja Albany-les-Pins. Vuonna 1883 kylä sai oman rautatieaseman Pariisi-Lyon-Méditerranée -radan varteen.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
John D. Rockefeller, Jr.

John D. Rockefeller, Jr.
John Davison Rockefeller, Jr. (29. tammikuuta 1874 – 11. toukokuuta 1960) oli yhdysvaltalainen liikemies. Hän oli maineikkaan John D. Rockefellerin poika.
Elämä

Rockefeller nuorempi johti isänsä jälkeen Standard Oil -öljy-yhtiötä, mutta erosi yhtiöstä vuonna 1910. Myöhemmin hän omisti suuren osan elämästään Rockefeller-säätiölle ja filantrooppisille pyrkimyksille. Hän oli erittäin innokas taiteen tutkija.
Hänen lapsistaan Nelson nousi poikkeuksellisesti perheen johtoon — ollen välillä jopa Yhdysvaltain varapresidentti — vaikka ei ollutkaan vanhin, mikä aiheutti suurta närää perheen sisällä. Nykyisin Nelsonin veljestä David Rockefelleriä on pidetty Rockefeller-suvun päänä.
Lapset

Abby Rockefeller Mauzé (1903–1976)
John D. Rockefeller III (1906–1978)
Nelson A. Rockefeller (1908–1979)
Laurance Rockefeller (1910–2004)
Winthrop Rockefeller (1912–1973)
David Rockefeller (1915–2017)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John D. Rockefeller, Jr. Wikimedia Commonsissa
Juabin piirikunta

Juabin piirikunta (engl. Juab County) on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 786 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Nephin kaupunki. Piirikunta perustettiin 3. maaliskuuta 1852.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juabin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Jälki elämässä – 4 tarinaa kidutuksesta

| Jälki elämässä – 4 tarinaa kidutuksesta |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Mervi Junkkonen
Käsikirjoittaja:  Mervi Junkkonen
Tuottaja:  Mika Ronkainen
Kuvaaja:  Vesa Taipaleenmäki
Leikkaaja:  Annukka Lilja
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Klaffi Tuotannot
Ensi-ilta:   2011-11-088. marraskuuta 2011   (Tanska) 2012 (Suomi)
Kesto:  58 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi englanti espanja ranska venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jälki elämässä – 4 tarinaa kidutuksesta on Mervi Junkkosen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2011.
Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti, jonka aiheena on kidutus. Siinä kerrotaan neljän Suomeen muuttaneen henkilön henkilökohtaiset tarinat kidutuksesta.
John D. Caputo

John D. Caputo (s. 26. lokakuuta 1940, Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen filosofi ja Thomas J. Watson -oppituolin humanististen tieteiden professori Syracusen yliopistossa. Hän on käsitellyt filosofiaa ennen kaikkea nykyaikaisen mannermaisen perinteen sisällä — hermeneutiikkaa, fenomenologiaa, dekonstruktiota — sekä teologiaa. Caputo on kehittänyt dekonstruktionistista hermeneutiikkaa, josta hän käyttää nimeä "radikaali hermeneutiikka", ja hän on dekonstruktionistisen ns. heikon teologian perustaja.
Teoksia

(1982) Heidegger and Aquinas: An Essay on Overcoming Metaphysics
(1986) The Mystical Element in Heidegger's Thought
(1987) Radical Hermeneutics: Repetition, Deconstruction and the Hermeneutic Project
(1992) Modernity and its Discontents, yhdessä James Marshin ja Merold Westphalin kanssa
(1993) Against Ethics - Contributions to a Poetics of Obligation with Constant Reference to Deconstruction
(1993) Demythologizing Heidegger
(1993) Foucault and the Critique of Institutions, toim.
(1997) The Prayers and Tears of Jacques Derrida
(1997) Deconstruction in a Nutshell: A Conversation with Jacques Derrida, toim.
(1999) God, the Gift and Postmodernism, toim.
(2000) More Radical Hermeneutics: On Not Knowing Who We Are
(2001) On Religion
(2001) The Religious, toim.
(2001) Questioning God, yhdessä Mark J. Scanlonin ja Mark Dooleyn kanssa, toim.
(2004) In Deference to the Other, yhdessä Jim Kanarisin ja Mark J. Dooleyn kanssa
(2005) Augustine and Postmodernism: Confessions and Circumfession, toim.
(2006) Philosophy and Theology
(2006) The Weakness of God
(2007) After the Death of God, yhdessä Gianni Vattimon kanssa
(2007) How to Read Kierkegaard
(2007) Transcendence and Beyond: A Postmodern Inquiry, yhdessä Michael J. Scanlonin kanssa
(2007) What Would Jesus Deconstruct?: The Good News of Postmodernism for the Church
Kirjallisuutta

Dooley, Mark (toim.) (2002): A Passion for the Impossible: John D. Caputo in Focus
Martinez, Roy (toim.) (1997): The Very Idea of Radical Hermeneutics.
Olthuis, James (toim.) (2002): Religion With/Out Religion: The Prayers and Tears of John D. Caputo
Aiheesta muualla

John D. Caputon kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive), Syracuse University (englanniksi)
Caputon kirjoituksia:
"After Jacques Derrida Comes the Future" (englanniksi)
"For Love of the Things Themselves: Derrida’s Hyper-Realism" (englanniksi)
"Jacques Derrida (1930 - 2004)" (englanniksi)
"Scripture: A Prologue" (englanniksi)
"Without Sovereignty, Without Being: Unconditionality, the Coming God and Derrida's Democracy to Come" (englanniksi)
Haastatteluja:
Interview with Carl Raschke (englanniksi)
Interview with The Modern World (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kalevin stadion

| Kalevi Keskstaadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:   Tallinna
Koordinaatit:  59°25′33″N, 24°45′53″E
Avattu:  1955
Käyttäjät
 JK Tallinna Kalev 
Katsojakapasiteetti
 12 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kalevin stadion (vir. Kalevi Keskstaadion) on urheilustadion Tallinnassa. Se valmistui vuonna 1955. Stadionin alkuperäinen nimi oli vuoteen 1989 asti Komsomoli staadion. Kalevin stadion on maan tärkeimpiä jalkapallokenttiä. Se toimii JK Tallinna Kalev -seuran kotikenttäna.
Stadioni on myös joka viides vuosi järjestettävien Viron tanssijuhlien pitopaikka. Siellä järjestetään myös muun muassa suuria voimisteluesityksiä ja koiranäyttelyitä.
Samanniminen stadion toimi Tallinnassa jo 1900-luvun alkupuolella. Se oli muun muassa Viron jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä joissakin otteluissa 1920–1930 -luvuilla.
Kalevi Ylisirniö

Kalevi Ylisirniö on Mäntsälän entinen kunnanjohtaja. Hän toimi kunnanjohtajana 1980-luvun lopulta alkaen, mutta vuonna 1993 kunnanvaltuusto erotti hänet yksimielisesti. Ylisirniö valittiin Mäntsälän kunnanvaltuustoon ensimmäisen kerran 1990-luvun puolessavälisä. Hän on toiminut myös varavaltuutettuna. Ylisirniö oli aiemmin sosiaalidemokraatti, mutta loikkasi vuonna 2012 keskustaan. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Ylisirniö sai 17 ääntä eikä tullut valituksi Mäntsälän kunnanvaltuustoon.
Ylisirniö on vaatinut useasti seuraajansa, kunnanjohtaja Esko Kairesalon erottamista.
Julija Tsimafejeva

| Julija Pjatrouna Tsimafejeva |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1982
Kansalaisuus:  Valko-Venäjä
Ammatti:  kirjailija ja kääntäjä
Julija Pjatrouna Tsimafejeva (valkoven. Юлія Пятроўна Цімафеева, ven. Юлия Петровна Тимофеева, Julija Petrovna Timofejeva; s. 1982) on valkovenäläinen kirjailija ja kääntäjä. Hän on kirjoittanut valkovenäjäksi neljä runokokoelmaa ja englanniksi romaanin Minsk Diary. Tsimafejevan teoksia on käännetty monelle eri kielelle ja niitä on esitetty monissa projekteissa ja aikakauslehdissä.
Kaarle V:n palatsi

Sisäpiha
Kaarle V:n palatsi (esp. Palacio de Carlos V) on täysrenessanssirakennus Granadan Alhambrassa, Espanjassa. Sen rakennutti Kaarle V. Palatsin rakentaminen aloitettiin 1533.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle V:n palatsi Wikimedia Commonsissa
Valokuvia palatsista
Laiska, tyhmä ja saamaton

| Laiska, tyhmä ja saamaton Zen Café |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : HIP Studiot, Helsinki
 Julkaistu: 2. maaliskuuta 2005
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Mara Salminen
 Tyylilaji: vaihtoehtorock, poprock
 Kesto: 45.33
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Listasijoitukset
  2. (10/2005)
Zen Cafén muut julkaisut
| Jättiläinen (kokoelma) 2003 | Laiska, tyhmä ja saamaton 2005 | STOP 2006 |
Laiska, tyhmä ja saamaton on Zen Cafén kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2005. Se ylitti julkaisuvuotenaan kultalevyyn oikeuttavan myyntirajan.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Zen Café, sanoittanut Samuli Putro sekä sovittanut Zen Café ja Mara Salminen.
Uudenvuodenpäivä – 2.42
Tahdon halvan naisen – 3.53
Särkylääkkeet – 3.44
Taivas on kirkas ja napakka – 3.33
Rakastunut taas – 3.39
Pistät avaimen lukkoon – 4.14
Elämä moukaroi – 3.52
Moi – 4.15
Nollapiste – 4.21
Laiska, tyhmä ja saamaton – 3.55
Hontelot pojat – 4.15
Vanha opettaja – 3.09
Kokoonpano > Yhtye

Samuli Putro – kitara, laulu
Kari Nylander – bassokitara
Pete Parkkonen – rummut, apuäänittäjä
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Anna-Leena Haikola, Kati Király, Susanna Suorttanen, Kati Kuusava – viulu (kappaleet 4 ja 7)
Lotta Poijärvi, Janne Ahvenainen – alttoviulu
Anne Lagercrantz, Riikka Lampinen – sello
Ville Leppänen – slide-kitara (kappaleet 6 ja 7)
Cleaning Women – lyömäsoittimet ja hälyäänet (kappale 11)
Kokoonpano > Tuotanto

Mara Salminen – kitara, taustalaulu, kosketinsoittimet, jousisovitukset, tuottaja, apuäänittäjä, miksaaja
Ilkka Herkman – suulyömäsoittimet, äänittäjä, miksaaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Juha Heininen – apuäänittäjä, miksaaja (kappale 12)
Jani Hänninen – kansitaide
Vappu Rossi – valokuvat
Pekka Ruuska – A&R
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Stara:
Aiheesta muualla

Laiska, tyhmä ja saamaton discogs.com -sivustolla
Zen Café
| --- | --- |
Studioalbumit::   Romuna  Idiootti  Ua ua  Helvetisti järkeä  Vuokralainen  Laiska, tyhmä ja saamaton  STOP 
Kokoelmat::   Jättiläinen
Kaarle Tavela

Kaarle Kustaa Tavela (26. kesäkuuta 1810 Kangasala – 8. helmikuuta 1872 Kangasala) oli suomalainen ratsutilallinen, joka osallistui talonpoikaissäädyn edustajana Venäjän keisari Aleksanteri II:n kruunajaisiin Moskovassa 1856.
Tavelan vanhemmat olivat talollinen Simo Kaarlenpoika ja Liisa Tuomaantytär. Hän edusti sukutilan viljelijänä yhdeksättä sukupolvea, ja hän oli kirjoitustaitoinen ja muutenkin valistunut talonpoika. Hän toimi kuudennusmiehenä ja oli seurakunnan köyhäinjohtokunnan jäsen. Kun Suomesta lähetettiin eri säätyjä edustava lähetystö Aleksanteri II:n kruunajaisiin, pyysi kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm von Berg, joka oli tavannut ulkomuodoltaankin muhkean Tavelan Tampereella, Tavelaa talonpoikien edustajaksi. Todennäköisesti Tavelan hyvin onnistunut osallistuminen lähetystöön sai suomalaiset talonpojat pyrkimään muutama vuosi myöhemmin keisarin puheille suomen kieltä koskeneessa asiassa. Tavela sai matkalta palattuaan keisarin suosionosoituksena Andreaksen ritarikunnan nauhassa kannettavan kultamitalin ja suuren hopeapokaalin.
Tavelan puoliso oli Justiina Eerikintytär (k. 1884).
Aiheesta muualla

Tavelan Moskovan matkan kuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (Viitattu 7.12.2013)
Suomen Kuvalehti, no. 40, 1956: Kun Kaarle Tavela kävi Venäjänmaalla.
Kalle Vasse

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. elokuuta 1980 (ikä 44)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
: KäPa
: Kasiysi
: Honka
: LePa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999 | LePa | 21 | (10) |
| 2000 | Gnistan | 5 | (1) |
| 2001 | Atlantis | 1 | (0) |
| 2002 | Allianssi | 1 | (0) |
| 2002 | → AC Vantaa (laina) | 6 | (3) |
| 2002 | → Gnistan (laina) | 1 | (0) |
| 2003–2006 | FC Espoo | 68 | (47) |
| 2007 | Viikingit | 17 | (2) |
| 2007 | → FC Kontu (laina) | 2 | (2) |
| 2008–2009 | Atlantis | 33 | (7) |
| 2009 | Viikingit | 12 | (2) |
| 2009 | → PKKU (laina) | 1 | (1) |
| 2010–2011 | FC Espoo | 38 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 206 | (78) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kalle Vasse (s. 31. elokuuta 1980 Espoo) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Vasse on pelannut Veikkausliigaa FC Viikinkien, Atlantis FC:n ja AC Allianssin riveissä. Kaikkiaan hän on pelannut Veikkausliigassa 19 ottelua. Uransa aikana Vasse on edustanut myös Leppävaaran Palloa. Hänen saavutuksiinsa kuuluu Kakkosen maalikuninkuus kaudella 2006.
Vasse toimi vuosina 2018-2021 Käpylän Pallon edustusjoukkueen päävalmentajana.
2021 Vasse siirtyi PPJ:in päävalmentajaksi.
Aiheesta muualla

Vasse soccerway.com-sivustolla (englanniksi)
Vasse Atlantiksen kotisivuilla