stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Larry Norman
Ura > Riippumattomana muusikkona

Jätettyään MGM:n Normania nimitettiin "itsepäisen riippumattomaksi artistiksi" 3 vuosikymmenen ajan. Norman tuotti suurimman osan musiikistaan luovina vuosinaan 1966–1978 aina People!-albumeistaan soolojulkaisuihinsa kuten Something New Under the Son. Kuolemaansa saakka hän julkaisi jatkuvasti albumeita ja äänitteitä levymerkillään Solid Rock Records.
Normanin kappaleet olivat laaja-alaisia ja käsittelevät sellaisia aiheita kuten politiikkaa ("The Great American Novel"), vapaata rakkautta ("Pardon Me"), sodanaikaisten journalistien passiivista kaupallisuutta ("I am the Six O'Clock News"), noituutta ja okkultismia ("Forget Your Hexagram"), eristäytyneisyyttä ("Lonely by Myself"), uskonnollista tekopyhyyttä ("Right Here in America") sekä monia muita aiheita, joita hänen kollegansa eivät tavallisesti käsitelleet.
Omien äänitteidensä lisäksi Larry Norman tuotti muutaman muun riippumattoman esittäjän musiikkia kuten Randy Stonehill ja Salvation Air Force. Maineikkain ja kiistellyin Normanin levymerkillä julkaistu albumi oli Daniel Amosin Horrendous Disc, jonka tuotti Mike "Clay" Stone.
Vuonna 1981 Norman ja hänen isänsä perustivat levymerkin Phydeaux Records vastatakseen siihen, että markkinoilla myytiin Normanin musiikin bootleg-äänitteitä. Normanin mukaan keräilijöiden joukossa hänen vinyylialbumeitansa myydään 400 dollarin hinnoilla.
Vuonna 1989 Larryn ja hänen veljensä Charlesin oli tarkoitus esiintyä Moskovassa, Neuvostoliitossa. Norman vihjaa, että hän ja hänen veljensä sairastuivat syötyään aterian, joka tarjottiin heille "erityisruokalistalta". Pian jälkeenpäin Normanin huoneeseen tuli kolme sairaanhoitajaa ("kehoiltaan kuin [amerikkalaisen] jalkapallonpelaajat", Norman kuvaili), jotka kehottivat Normania menemään sairaalaan. Norman alkoi epäillä ja kieltäytyi. Neuvostoliiton armeijan henkilökunta perui konsertin 20 minuuttia esityksen alettua. Tapauksesta huolimatta Norman palasi Venäjälle ja esiintyi Moskovan olympiastadionilla vuonna 1990. Tehtyään seitsemän menestyksekästä esitystä tuolla stadionilla Norman järjesti kaupunkiin yhtiönsä Solid Rock Recordsin sivukonttorin.
Vaikutus > Rock- ja folkmusiikkiin

"Se on kuin jäävirta...se kasvaa, ja sitä ei voi pysäyttää."
Vuonna 1971 Time-lehti uutisoi Jeesus-liikkeen kasvusta, ja vaikka Larry Norman otti etäisyyttä siihen, hänestä oli tullut liikkeen seuraajien suosituimpia muusikoita. Time uutisoi, että Eric Claptonista oli tullut "Jeesus-liikkeen käännynnäinen" ja eräässä vuoden 1971 kansijutussa mainittiin liikkeen vaikuttamia jäseniä yhtyeistä Peter, Paul, and Mary ja Fleetwood Mac. Johnny Cash mainittiin myös, ja hän tuotti myöhemmin The Gospel Road -albumin ja videon.
Norman pyrki auttamaan muusikoita, jotka kärsivät päihdeongelmista 1970-luvulla. Hän aloitti näyttelijöille ja muusikoille suunnatun raamattupiirin nimeltä "The Vineyard". Sen kasvettua folk rock artisti Bob Dylan osallistui myös opetukseen. Jälkeenpäin Dylan tutustui Normanin levyihin Only Visiting This Planet ja So Long Ago the Garden. Tänä aikana Dylan julkaisi kolme albumia, jotka olivat tyyliltään samanlaisia kuin Normanin: Slow Train Coming (1979), Saved (1980) ja Shot of Love (1981).
Vaikka Norman sanoi vuoden 1984 haastattelussa, että hän ei tuntenut Dylania kovin hyvin, hän muisti ajatelleensa, että "Tämä on paras albumi, jonka olen koskaan kuullut." kun Slow Train Coming julkaistiin. Hän sanoi albumista: "En tule koskaan kirjoittamaan noin hyvää albumia, hän ei tule koskaan kirjoittamaan noin hyvää albumia - kukaan ei kykene siihen. Se kosketti minua joka osa-alueella. Tiedäthän miehet kamppailussa, niin kuin Dylan oli, kun hän kuoli itsellensä ja tuli kristityksi, ne ovat mielenkiintoisia... Pelkäsimme kaikki, että amerikkalaisen mielettömyyden evankelinen yksinkertaisuus vaikuttaisi häneen liikaa ja kirjoittaisi albumin, joka ei olisi hänen runouden lahjansa arvoinen. Tämä albumi on kuin rukous, se on kaunis rukous, sosiaalinen yhteys. Se on yhteys kaikille harhanäköisille ihmisille, jotka ovat vihaisia."
Irlantilainen laulaja-lauluntekijä Van Morrison ja yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä John Mellencamp ovat sanoneet ihailevansa Larry Normanin musiikkia. Yli 300 artistia on tehnyt covereita Normanin kappaleista, mukaan lukien Sammy Davis Jr.
Rockhistorioitsija Walter Rasmussenin väittämän mukaan Pete Townshend myönsi kerran, että The Whon vuoden 1969 albumi Tommy sai innoituksensa People!:n kappaleesta "Epic". Townshend on kuitenkin sittemmin kieltänyt yhteyden.
Vaikutus > Punkiin ja vaihtoehtorockiin

Punkpiireissä ja "Shalom Fellowship" -yhteisössä toimineet U2:n jäsenet sanoivat olevansa Larry Normanin musiikin "ihailijoita". Molemmat artistit soittivat konsertteja Yhdistyneen kuningaskunnan Greenbelt Festival-tapahtumassa vuonna 1982.
Pixiesin Black Francis (oikealta nimeltään Charles Thompson IV, myöhemmin taiteilijanimeltään Frank Black) tutustui Larry Normanin musiikkiin 13-vuotiaana nähtyään hänet konsertissa. Tänä aikana Thompson sanoi Normanista: "Minusta uskonnolliset ihmiset eivät tainneet juuri kunnioittaa Larry Normania... hänellä kun oli kapinallisempi rock'n'roll-tyyppinen maine." "Pukeuduin kuin hän, näytin samalta kuin hän, hän oli ehdoton idolini." Basisti Kim Dealin mukaan Pixiesin vuoden 1987 ep:n Come On Pilgrim nimi on peräisin iskulauseesta, jota Norman käytti konserteissaan. Samoin kappaleessa "Levitate Me" on samantapainen Normanin iskulause.  Äänittäessään Pixiesin albumia Surfer Rosa tuottaja Steve Albini tunnisti Pixiesin viittaukset ja ymmärsi, että hänellä ja Black Francisilla oli molemmilla "sama viehtymys" Normanin musiikkiin. He keskustelivat Larry Normanista pitkään äänittäessään albumia. U2:n jäsenet esittelivät Normanin Black Francisille, kun Pixies esiintyi heidän kanssaan samalla kiertueella 1992. Frank Blackin soololevy Frank Black and the Catholics (1998) sisältää coverin Larry Normanin kappaleesta "Six-Sixty-Six." Vuonna 2005 hän esiintyi Larry Normanin kanssa konsertissa, jonka odotettiin jäävän Normanin viimeiseksi. Parivaljakko esitti Normanin vuoden 1978 kappaleen "Watch What You're Doing."
Larry Normanin veli Charles Normal on vaihtoehtorockkitaristi, joka esiintyi myös kesän 2005 konsertissa. Hän soittaa nykyisin yhtyeessä Guards of Metropolis (aiemmin Softcore) sekä Frank Blackin Catholics-taustayhtyeessä.
Vaikutus > Nykyajan kristilliseen musiikkiin

Larry Normanin suhde kristinuskon kirkkoon ja nykyajan kristilliseen musiikkiin on ollut vuosia eripurainen. Portlandin uutis- ja radioasema KXL:n mukaan Normanin yhteiskunta-asema aiheutti kiistaa vanhoillisten kristittyjen joukossa. Hänen näkemyksensä rasismista ja köyhyydestä toivat hänelle tappouhkauksia 1970-luvulla. Kristillisissä kirjakaupoissa Normanin musiikki oli julistettu pannaan, ja se on yleisesti vielä voimassa. Pannaan julistaminen ei johtunut ainoastaan Normanin yhteiskunta-asemasta, vaan  myös hänen suosimastaan seurastaan. Norman sanoi eräässä haastattelussa:
"Kirkot eivät aikoneet hyväksyä minua, kun näytän katutyypiltä pitkissä hiuksissa ja farkuissa. He eivät pitäneet äänittämästäni musiikista, ja minulla ei ollut halua julistaa ilosanomaa kääntyneille."
Kysyttäessä onko hänen vuoden 1969 albuminsa Upon This Rock "kristillinen", Norman vastasi:
"Ei, se ei ollut kristillinen albumi niille uskoville, jotka halusivat, että kaikki pitää sanoa selkeästi. Se oli enemmänkin katutappelu. Sanoin [kristityille]...Tämä albumi ei ole teille." Vuonna 1984 Norman sanoi mielipiteensä kristillisestä musiikista: "Olen tyytyväinen siihen, mitä Englannissa ja Euroopassa tapahtuu...mutta en ole järin innoissani kristillisen musiikin kaupallistumisesta Yhdysvalloissa." Kaksi vuotta ennen vuoden 1984 haastattelua hän valitti, että kristillinen musiikki tarkoittaa yleensä "kehnoa ajattelua, epärehellisiä kielikuvia ja huonoa runoutta" ja sanoi, että "En ole koskaan päässyt sen järkytyksen yli, kuinka huonoja  ne sanoitukset ovat."
Kuitenkin viime vuosina monet nykyajan kristillisen musiikin esittäjät ovat nimenneet Normanin musiikkinsa vaikuttajakseen, erityisesti kristillisen rockmusiikin alalajissa. Hänet mainitaan usein vaikuttajaksi Keith Greenin ja Randy Stonehillin kristinuskoon kääntymiseen. (Molemmista nimittäin tuli kristillisiä artisteja.) Hän antoi haastatteluja lehdille, jotka käsittelevät nykyajan kristillistä musiikkia ja otti vastaan alan palkintoja. Kysyttäessä suhteestaan nykyajan kristilliseen musiikkiin ja omaan musiikkiinsa, Norman vastasi: "Olen iloinen, jos olen rohkaissut muita artisteja."
Vuonna 1986, Norman oli mukana kristillisen artistin Geoff Moore and the Distancen musiikkivideolla, jonka kappale oli cover Normanin "Why Should the Devil (Have all the Good Music?)" -kappaleesta.
Vuonna 1995 monet nykyajan kristillisen musiikin esittäjät julkaisivat tribuuttialbumin  One Way: Songs of Larry Norman. Useat suositut kristilliset artistit osallistuivat hankkeeseen, mukaan lukien dc Talk, Rebecca St. James, Audio Adrenaline ja Grammatrain.
Vuonna 2001 Norman otettiin Gospel Music Hall of Fameen sellaisten artistien kuin Elvis Presley seuraan.
Vaikutus > Populaarikulttuuriin

Larry Norman teki cameo-esiintymisen vuoden 1972 elokuvassa Beware! The Blob.
1990-luvun puolivälissä Simpsons Comics julkaisi rajoitetun painoksen pilakuvan "Simpsonit"-sarjan mukaisesti tyylitellystä Larry Normanista, joka esittää kappaleen "Why Should the Devil Have all the Good Music?" Sarjakuvan lisäksi tehtiin Simpsonit-kello, joka sisältää keltaisen, kolmisormisen Larry Normanin.
Kuolema

Norman kuoli 24. helmikuuta 2008 kotonaan Salemissa, Oregonissa perheensä ja ystäviensä läheisyydessä. Päivää aiemmin hän kirjoitti viestin kotisivulleen koskien sydänsairauttaan:
Olo on kuin olisin Cracker Jack -[karkki]pakkauksessa oleva yllätyspalkinto, jota Jumalan käsi kurottaa nostaakseen minut ylös. Olen ollut kuukausien ajan lääkityksessä. Haavani suurenevat koko ajan. On vaikeata hengittää. Olen valmis lentämään kotiin. En ole täällä kauempaa. En voi sille mitään. Sydämeni on liian heikko. Haluan sanoa hyvästit kaikille. Menneinä aikoina olette avomielisesti tukeneet minua rukouksin ja taloudellisesti, ja tarvitsemme varmaan vieläkin tukea. Haluan tulla haudatuksi yksinkertaisessa honka-arkussa, jossa on kukkia sisällä. Haluaisin työntää pimeyden pois niin urheasti kuin voin. Sivuilleni tulee tietoa hautajaisistani, jos jotkut teistä haluavat osallistua. Emme tiedä päivää, jolloin kuolen. Hyvästi, näkemiin, tapaamme vielä.
Yksityiselämä

Larry Norman on maineikas erikoisesta luonteestaan. Q.Stone-yhtyeen Sakari Löytty on kuvaillut Kotimaa-lehden jutussa, että "Larry oli jonkin sortin luova hullu. Hän saattoi nukkua studion nurkassa ja yhtäkkiä vetää hienoja ideoita takataskustaan." Mikko Löytty kertoo Soundi-lehden haastattelussa, että Normanin kanssa oli aluksi pelottavaa työskennellä: ”Se oli semmoinen singahteleva kumiukko, josta ei ikinä tiennyt, mitä se seuraavaksi tekisi.”
Norman oli kahdesti naimisissa, molemmat liitot päättyivät eroon. Hänen entisiin ystäviinsä kuului kristityt muusikot Randy Stonehill, Daniel Amos, Tom Howard ja Steve Scott. Normanin kuoleman jälkeen World-lehti uutisoi, että Larrylla oli suhde australialaisen naisen, Jennifer McCallumin kanssa vuoden 1988 kiertueen aikana. Heille syntyi avioliiton ulkopuolinen poikalapsi. McCallumin sanoi julkistaneensa tiedon vasta nyt, koska Daniel Robinson, Larryn poika, oli jätetty osattomaksi Normanin testamentista.
Dokumentti

Vuonna 2008 Normanin elämästä tehtiin dokumentti Fallen Angel: The Outlaw Larry Norman. Sen tuotti David DiSabatino, joka on tehnyt dokumentin myös Lonnie Frisbeesta. Dokumentti näytettiin Chicagon Wheaton Collegessa lokakuussa 2008, samassa yhteydessä Randy Stonehillin konsertin kanssa.
Diskografia

1960-luvulta alkaen Larry Norman on osallistunut yli 90 albumin tekoon, mukaan lukien kokoelmalevyt ja konsertti-bootleg-äänitteet. Nämä äänitteet on julkaistu eri levy-yhtiöillä ja eri esittäjien kanssa. Alla on mainittu osa Normanin tuotannosta.
| Albumi | Julkaistu |
| --- | --- |
Upon This Rock: 1969
Only Visiting This Planet: 1972
So Long Ago the Garden: 1973
In Another Land: 1976
Labor of Love: 1982
Stranded in Babylon: 1991
We Wish You a Larry Christmas: 1998
Tourniquet: 2001
Larry Norman esiintymässä San Jose Rocks Hall of Famessa 19. lokakuuta 2007.
Simpsonit-sarjakuvan parodia Larry Normanista.
Erzincanin maakunta

| Erzincanin maakunta |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 39.747°N, 39.491°E 
Valtio:  Turkki
Piirikunnat:  Maakunta jakautuu yhdeksään piirikuntatason yksikköön.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Erzincan (97 759 as., arvio 31.12.2014)
Pinta-ala  ():  11 815 km²
Väkiluku (2014)  ():  223 633
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  TR-24
Erzincanin maakunta (turk. Erzincan ili) on yksi Turkin 81 maakunnasta. Maakunnan väkiluvuksi arvioitiin 223 633 vuonna 2014. Maakunnan pääkaupunki on Erzincan (97 759 as., 31.12.2014 arvio).
Piirikunnat

Maakunta on jaettu yhdeksään piirikuntaan.
| --- | --- |
 Çayırlı  İliç  Kemah  Kemaliye  Merkez :  Otlukbeli  Refahiye  Tercan  Üzümlü
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erzincanin maakunta Wikimedia Commonsissa
Turkin maakunnat
Adana
Adıyaman
Afyonkarahisar
Ağrı
Aksaray
Amasya
Ankara
Antalya
Ardahan
Artvin
Aydın
Balıkesir
Bartın
Batman
Bayburt
Bilecik
Bingöl
Bitlis
Bolu
Burdur
Bursa
Çanakkale
Çankırı
Çorum
Denizli
Diyarbakır
Düzce
Edirne
Elazığ
Erzincan
Erzurum
Eskişehir
Gaziantep
Giresun
Gümüşhane
Hakkari
Hatay
Iğdır
Isparta
İstanbul
İzmir
Kahramanmaraş
Karabük
Karaman
Kars
Kastamonu
Kayseri
Kilis
Kırklareli
Kırıkkale
Kırşehir
Kocaeli
Konya
Kütahya
Malatya
Manisa
Mardin
Mersin
Muğla
Muş
Nevşehir
Niğde
Ordu
Osmaniye
Rize
Sakarya
Samsun
Şanlıurfa
Siirt
Sinop
Sivas
Şırnak
Tekirdağ
Tokat
Trabzon
Tunceli
Uşak
Van
Yalova
Yozgat
Zonguldak
Erzincanin maakunnan piirikuntajako.
Verkkoselain

Google Chrome ja suomenkielisen Wikipedian etusivu.
Verkkoselain (puhekielessä usein pelkkä selain tai nettiselain) on tietokoneohjelma, joka hakee ja näyttää verkkosivuja World Wide Web -verkosta.
Selaimia käytetään kaikenlaisilla laitteilla, kuten puhelimilla, tableteilla, tietokoneilla ja pelikonsoleilla. Vuonna 2024 maailmanlaajuisesti käytetyimmät selaimet olivat: Chrome, Safari (vain macOS:lla ja iOS:lla), Firefox, Edge, Opera, Samsung Internet (vain Androidilla), UC Browser (vain Androidilla ja iOS:lla), Yandex, Brave ja Vivaldi. Vuonna 2020 on arvioitu että noin 4,9 miljardia ihmistä on käyttänyt verkkoselainta elämänsä aikana.
Protokollat ja standardit

Verkkoselaimet kommunikoivat palvelimien kanssa pääasiassa käyttämällä HTTP-protokollaa verkkosivujen hakemiseen. HTTP:n avulla selaimet voivat sekä lähettää tietoja palvelimelle että hakea niiltä WWW-sivuja. Internet-palveluntarjoaja Cloudflaren tutkimuksen mukaan vuonna 2023 käytetyin HTTP:n versio on HTTP/2. HTTP/2:ta tuetaan kaikissa eniten käytetyistä selaimista (Chrome, Safari, Edge, Firefox), kun taas HTTP/3:n tuki on saatavilla Safarissa vain osalle käyttäjistä.
Verkkosivujen ja tiedostojen etsimiseen käytetään URL-osoitetta (Uniform Resource Locator). HTTP-yhteyttä käytettäessä osoitteen alussa protokollana on http:, kun taas salattua HTTPS-yhteyttä käyttävillä sivustoilla osoitteen alussa olevana protokollana toimi https:. Mikäli osoitepalkissa käytetään URL-osoitetta, jossa on jokin muu protokolla, selain useimmissa tapauksissa pyrkii avamaan kyseistä protokollaan tukevan sovelluksen tai verkkosivuston, kuten sähköpostiohjelman.
Verkkosivujen rakenne on merkitään käyttäen HTML-merkintäkieltä (Hyper-Text Markup Language) ja se tunnistetaan HTTP-protokollassa MIME-tyypin plain/html avulla. Suurin osa selaimista tukee HTML:n lisäksi muitakin tiedostotyyppejä, kuten kuvia (.jpeg, .png ja .gif). Selaimesta riippuen tukea voi laajentaa liitännäisten avulla.
Varhaiset verkkoselaimet tukivat vain erittäin erittäin yksinkertaista HTML:ää. Nopea kaupallisten verkkoselainten kehitys johti epästandardisoituihin HTML:n muunnoksiin, joka taas johti yhteensopivuusongelmiin. Nykyaikaiset selaimet tukevat standardeihin pohjautuvaa HTML5-merkintäkieltä, jonka tulisi näkyä samanlaisena kaikilla selaimilla.
Joillakin selaimilla saa liitännäisten avulla tuen myös ulkopuolisille ohjelmille, kuten Usenetille, IRC:lle, ja sähköpostille. Tuettuja protokollia ovat esimerkiksi sähköpostilaatikoiden tietojen haussa käytetyt IMAP (Internet Message Transfer Protocol) ja POP (Post Office Protocol).
Ominaisuuksia

Eri selaimet eroavat toisistaan sen suhteen, mitä ominaisuuksia ne tukevat. Nykyajan WWW-selaimet ja -sivut hyödyntävät ominaisuuksia, joita ei ollut olemassa WWW:n alkuaikoina. Alla oleva lista luettelee joitakin merkittävimpiä ominaisuuksia:
Ominaisuuksia > Protokollatuki

Gopher (lähinnä varhaiset selaimet ja Lynx)
FTP
HTTP
HTTPS
WebDAV
Ominaisuuksia > Standardituki

HTTP ja HTTPS
HTML, XML ja XHTML
Kuvaformaatit mukaan lukien GIF, PNG, JPEG, WebP ja SVG
CSS-tyyliohjeet
JavaScript
Evästeet
Digitaaliset varmenteet
Sivustojen kuvakkeet
RSS, Atom
Ominaisuuksia > Perusominaisuudet

Kirjanmerkkien ja sovelluskirjanmerkkien hallinta
Sivujen välimuisti
Tuki mediatyypeille, usein lisäosien kautta
Ominaisuuksia > Käytettävyysominaisuudet

Osoitteiden ja lomakkeiden automaattinen täydennys
Välilehdellinen selaaminen
Ruudunlukija- tai äänisynteesituki
Selainytimet

Monet verkkoselaimet käyttävät samoja ohjelmistokomponentteja. Selainmoottoreiksi kutsutut komponentit ovat monissa selaimissa samoja. Lisäksi selaimissa on muun muassa JavaScript-tulkki ja muuta ohjelmistoa, jotka nekin ovat usein samoja komponentteja.
Selainmoottoreita:
Gecko
Mozilla Firefox
Trident (MSHTML)
Internet Explorer
Microsoft Edge (vanhat versiot käyttäneet Tridentista forkattua EdgeHTML:ää)
KHTML
WebKit
Safari
Blink
Chromium
Brave Browser
Chrome
Epic Browser
Microsoft Edge (uudet versiot)
Opera (uudet versiot)
Torch
Vivaldi
Yandex Browser
Presto
Opera (vanhat versiot)
JavaScript-moottoreita:
SpiderMonkey
V8
Suodatusominaisuudet

Ponnahdusikkunoiden esto
Tietojen kalastuksen esto
Mainosten esto esimerkiksi uBlock Origin -lisäosalla.
JavaScriptin esto päästölistalla (esimerkiksi NoScript-lisäosalla tai uBlock Originilla)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tilastoja eri selainten käytöstä Internetissä
Lynx-selaimesta kertova artikkeli Lynxillä katsottuna
Laakakirves

Leveä- ja kaarevateräinen laakakirves Britannian Cumbriasta, ajoitettu 2250–1500 eaa.
Valtionmuseo Bruchsalissa kuvattu reunuskirves varttamisehdotuksella, ajoitettu 1100 eaa. Samalla tavalla on varetettu myös laakakirveet.
Laakakirves on alkeellinen pronssista valinmuottiin valamalla valmistettu ohutteräinen kirves, joka on todennäköisesti ollut työkirves. Siitä tunnetaan myös kuparista valmistettuja varhaisia neoliittisen kivikauteen ajoittuvia muotoja. Laakakirveet olivat Itämeren itäpuolella harvinaisuuksia tai niitä ei tuotu tänne ollenkaan. Suomesta tai Virosta ei tunneta yhtään löytöä. Kirvestyyppi on kupari- ja pronssimetallisina esiintynyt yleisenä Lähi-idässä ja Euroopassa, ja erityisesti täällä Skandinavian pronssikaudella Etelä-Ruotsissa ja Tanskan alueella, ensin kuparisin ja sitten pronssisin terin.
Nimityksiä

Kirveellä on esiintymisalueellaan erikielisiä vastineita: ruots. flatyxa, saks. flachbeil ja engl. flat axe.
Kehitys

Neoliittisella kivikaudella otettiin kupari uutena materiaalina käyttöön samalla periaatteella kuin kivimateriaali. Luonnonkuparista valmistettiin takomalla kivikirveen muotoisia työvälineitä, jotka vartettiin puuvarteen vanhalla tavalla sitomalla ne kiinni. Tämä on tapahtunut ensimmäiseksi Lähi-idässä, Anatoliassa tai Kaukasuksella noin 3000 eaa. tai myöhemmin. Kun kuparia opittiin valamaan, saatettiin kirveenterää vielä takoa valun jälkeen ja lisäksi lämpökarkaista ennen käyttöä. Kuparin plastisuudesta johtuen valaminen mahdollisti kehittämisen edelleen, ja sama kehitys jatkui siirryttäessä kuparista pronssiin.
Oscar Montelius selvitti pronssikirveiden kehitysvaiheet Skandinavian pronssikaudella jo 1800-luvun puolella. Ensimmäinen reunuskirveeseen johtanut työkirveen tyyppi oli laakakirves, jonka terä oli lähes tasapaksua kupari- tai pronssilevyä. Laakakirveen terän pitkä perä työnnettiin varteen halkaistuun rakoon ja sidottiin narulla kiinni. Ratkaisu ei ollut kovin hyvä, sillä tällä tavalla puuvarsi halkeaa helposti ja iskettäessä terä kääntyy lopulta vinoon. Vinoon kääntymistä ehkäistiin reunuksilla, valamalla varren sivuille pienet korokkeet. Nyt puuvarsi sai reunuksista tukea eikä terä enää iskettäessä kääntynyt vinoon. Voidaankin sanoa, että reunuskirves on laakakirveen kehitysmuoto, joka ei poikennut aluksi kovinkaan paljon laakakirveestä. Ongelmaksi jäi vielä puuvarren halkeaminen. Sitä yritettiin ehkäistä valamalla varren puoliväliin olka. Olka otti vastaan iskun eikä antanut puuvarren liikkua eteenpäin. Kokeiltaessa tätä kirvestä, on senkin huomattu halkaisevan puuvarsia. Lopullinen ratkaisu varren halkeiluun oli putkikirves.
Ajoitus

Nykyisessä Romaniassa ja Bulgariassa Tonavan alajuoksulla sekä Prutin ja Dnestrin varsilla, ja Karpaattien länsipuolella Unkarissa, Slovakiassa ja Tšekissä, käytettiin kuparikirveitä piikirveiden rinnalla 4500–3800 eaa. Ensimmäinen löytö, jossa oli selvästi käytetty kuparimalmista valmistettua kuparia, on ajoitettu 4850 eaa. Kuparisten laakakirveiden käyttö levisi Gumelniţa-Karanovon, Varnan,  Tripoljen, Lengyelin  ja Bodrogkeresztúrin kulttureissa. Romanian ympäristön pronssikausi alkoi 2500–2200 eaa. Ezeron kulttuurissa, jolloin kaikki valmistajat siirtyivät käyttämään pronssia.
Brittein saarilla alkoi metalliesineiden valmistaminen 2500–2200 eaa., jolloin ensimmäisten esineiden jälkeen niiden määrä lisääntyi hitaasti. Silloin valmistetut kuparikirveet olivat laakakirveitä ja matalareunuksisia reunuskirveitä, jotka Stuart Needham luokittelee luokkiin 1–4. Noin 2200 eaa. alkaen kirveetkin valmistettiin pronssista, joka oli silloin keksitty. Luokka 5 onkin jo täysin kehittynyt reunuskirves, joita alkoi esiintyä 1800 eaa.
Ruotsin Malmöstä löydetystä Pilen kätkössä oli 12 reunuskirvestä ja yksi oli laakakirves. Se on ajoitettu Skandinavian pronssikauden periodille I eli 1700–1500 eaa.
Galleria

Arseniikkikuparista valmistetut laakakirveet Naxoksesta (Kéros-Sýros-kulttuuri), ajoitettu 2700–2200 eaa.
Laakakirves Kyprokselta, ajoitettu 2400–1350 eaa.
Laakakirves Pohjois-Saksan Wildeshausenista
Espanjalainen kuparinen laakakirves (vasen) Espanjan Asturiasista
Laakakirves Britanniasta Herefordshiresta, ajoitettu 2150–1500 eaa.
Käytössä kulunut laakakirves Britanniasta Pohjois-Lincolnshiresta, ajoitettu 2150–1500 eaa.
Hamarapäinen laakakirves Britannian Cornwallista, ajoitettu 2150–1500 eaa.
Leveä- ja kaarevateräinen laakakirves Britannian Powysista, ajoitettu 2000–1700 eaa.
Kapeateräinen laakakirves Britannian Herefordshiresta, ajoitettu 2050–1700 eaa.
Leveäteräinen laakakirves Britannian Wrexhamista, ajoitettu 1800–1100 eaa.
Kirjallisuutta

Evans, J.: The Ancient Bronze Implements, Weapons and Ornaments of Great Britain and Ireland. London: Longmans and Co., 1881
Laux, Friedrich: Die Äxte und Beile in Niedersachsen. Teil 1. Flach-, Randleisten- und Absatzbeile., julkaisussa Prähistorische Bronzefunde. (Abt. 9, Bd. 23), Stuttgart, 2000, ISBN 3-515-07177-6