stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guillermo Stábile
Peliura

Stábile aloitti peliuransa vuonna 1920 Huracánissa ja pelasi joukkueessa kymmenen vuotta. Vuonna 1930 hän siirtyi italialaiseen Genoaan. Genoassa Stábile pelasi viisi vuotta ja teki 13 maalia 41 ottelussa. Vuonna 1935 hän siirtyi toiseen italialaisseuraan, Napoliin. Siellä Stábile pelasi kuitenkin vain vuoden verran, kun hän oli koko kauden aikana tehnyt vain kolme maalia. Uransa viimeiset kolme vuotta Stábile pelasi pariisilaisessa Red Starissa.
Argentiinan maajoukkueessa Stábile ei pelannut neljää ottelua enempää, ja kyseiset ottelut hän pelasi vuoden 1930 MM-kisoissa. Stábilen maalikeskiarvoksi maajoukkueessa jäi siten kaksi maalia ottelua kohden.
Valmennusura

Stábile valmensi lähes täysin samoissa joukkueissa, missä hän pelasikin. Ainoana erona oli se, että hän ei valmentanut Napolissa vaan Racing Clubissa. Argentiinan maajoukkue saavutti Stábilen valmentamana kuusi Copa Américan voittoa.
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1930
1 Bossio
2 Botasso
3 Cherro
4 Chividini
5 Demaría
6 Della Torre
7 J. Evaristo
8 M. Evaristo
9 Ferreira
10 Monti
11 Muttis
12 Orlandini
13 Paternoster
14 Perinetti
15 Peucelle
16 Piaggio
17 Scopelli
18 Spadaro
19 Stábile
20 Suárez
21 Varallo
22 Zumelzú
Valmentaja Olazar & Tramutola
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen paras maalintekijä
1930:  Guillermo Stábile • 1934:  Oldřich Nejedlý • 1938:  Leônidas • 1950:  Ademir • 1954:  Sándor Kocsis • 1958:  Just Fontaine • 1962:  Garrincha,  Vavá,  Leonel Sánchez,  Dražan Jerković,  Valentin Ivanov,  Flórián Albert • 1966:  Eusébio • 1970:  Gerd Müller • 1974:  Grzegorz Lato • 1978:  Mario Kempes • 1982:  Paolo Rossi • 1986:  Gary Lineker • 1990:  Salvatore Schillaci • 1994:  Oleg Salenko,  Hristo Stoitškov • 1998:  Davor Šuker • 2002:  Ronaldo • 2006:  Miroslav Klose • 2010:  Thomas Müller,  Diego Forlán,  Wesley Sneijder,  David Villa
Hans Fagius

Hans Fagius (s. 1951) on ruotsalainen urkuri. Hänet kutsuttiin Ruotsin kuninkaallisen akatemian jäseneksi vuonna 1998.
Fagius on levyttänyt muun muassa J. S. Bachin ja Felix Mendelssohnin urkutuotannot kokonaisuudessaan. Fagius kutsuttiin 1989 Tanskan kuninkaallisen akatemian urkuprofessoriksi; lisäksi hän on opettanut vuosien ajan Tukholman ja Kölnin musiikkikorkeakouluissa. Fagius pitää myös mestarikursseja ja toimii tuomarina urkukilpailuissa. Vuonna 2013 hän julkaisi albumin The French Organ Symphony, jolla Fagius soittaa Keski-Porin kirkon urkuja.
Aiheesta muualla

Tanskan kuninkaallisen konservatorion opettajalista (Det Kgl. Danske Musikkonservatorium) (Arkistoitu – Internet Archive)
BIS Records AB:s information om Fagius (Arkistoitu – Internet Archive)
Gunder Anton Jahren

| Gunder Anton Jahren |
| --- | --- |

Norjan maatalousministeri
 Halvorsenin I hallitus 21. kesäkuuta 1920 – 22. kesäkuuta 1921  
Edeltäjä:  Håkon Five
Seuraaja:  Martin Olsen Nalum
Suurkäräjäedustaja
 1903–1930  
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1858 Rakkestad, Norja
Kuollut: 20. toukokuuta 1933 (74 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Høyre
Gunder Anton Jahren (8. elokuuta 1858 Rakkestad – 20. toukokuuta 1933) oli norjalainen Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1903–1930 ja toimi Norjan maatalousministerinä 1920–1921.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunder Anton Jahren Wikimedia Commonsissa
Hans Feibusch

Hans Nathan Feibusch (15. elokuuta 1898, Frankfurt – 18. heinäkuuta 1998, Lontoo) oli saksalaissyntyinen taidemaalari, joka asui vuodesta 1933 vakituisesti Britanniassa.
Feibusch opiskeli Universität der Künste Berlinissä Karl Hoferin johdolla ja Pariisissa Andre L'Hoten johdolla.
Feibusch tuli tunnetuksi muun muassa kirkkoihin tekemistään seinämaalauksista, mutta hän maalasi myös muun muassa muotokuvia, joita on National Portrait galleryn kokoelmissa Lontoossa.
Feibusch oli yksi niistä, joiden töitä oli esillä 1937 natsien rappiotaiteen näyttelyssä. Hän kuului näyttelyssä siihen vähemmistöön, jonka työt olivat melko konservatiivisia. Ne olivat mukana luultavasti hänen juutalaistaustansa vuoksi. Maalaukset kuvasivat enkeleitä.
Julkaisuja

Hans Feibush: Mural Painting, 1946.
Good to Be Bad

| Good to Be Bad Whitesnake |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu:  18. huhtikuuta 2008  21. huhtikuuta 2008 / 22. huhtikuuta 2008
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): David Coverdale, Doug Aldrich, Michael McIntyre
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 59.22
 Levy-yhtiö: Geffen, Steamhammer
Listasijoitukset
  5. (toukokuu 2008)   5. (toukokuu 2008)   6. (viikko 19, 2008)   7. (toukokuu 2008)   8.   10. (24. huhtikuuta 2008)   11. (2. toukokuuta 2008)   12.   15. (4. toukokuuta 2008)   18. (2. toukokuuta 2008)   23.   27.   33. (26. huhtikuuta 2008)   57.   62.   69. (26. huhtikuuta 2008)   70.   95.
Whitesnaken muut julkaisut
| The Silver Anniversary Collection 2003 | Good to Be Bad 2008 | Forevermore 2011 |
Singlet albumilta Good to Be Bad
 ”Lay Down Your Love” Julkaistu: 2008  ”All for Love” Julkaistu: 2008  ”Summer Rain” Julkaistu: 2008  ”Can You Hear the Wind Blow” Julkaistu: 2008
Good to Be Bad on hard rock -yhtye Whitesnaken huhtikuussa 2008 julkaistu yhdestoista studioalbumi. Se on yhtyeen ensimmäinen studioalbumi yli kymmeneen vuoteen. Albumi ylsi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 5.
Kappaleet

Kaikkien kappaleiden sävellys ja sanoitus: David Coverdale ja Doug Aldrich
Best Years – 5.16
Can You Hear the Wind Blow – 5.02
Call on Me – 5.01
All I Want All I Need – 5.42
Good to Be Bad – 5.13
All for Love – 5.14
Summer Rain – 6.15
Lay Down Your Love – 6.01
A Fool in Love – 5.14
Got What You Need – 4.14
'Til the End of Time – 5.32
Japanin bonuskappaleet:
All for Love (Doug Guitar Solo)
Summer Rain (akustinen versio)
Kappaleet > Bonus-CD

Summer Rain – 5.21 (akustinen versio)
All I Want All I Need – 3.58 (radio edit)
Take Me with You – 7.51 (live)
Ready to Rock – 4.19 (video)
Albumista on julkaistu myös tuplakuvavinyyli, joka sisältää bonuskappaleen "Take Me with You (live)".
Kokoonpano

David Coverdale – laulu
Doug Aldrich – kitara
Reb Beach – kitara
Timothy Drury – kosketinsoittimet
Uriah Duffy – basso
Chris Frazier – rummut
Arvostelut

Allmusic () linkki
Desibeli.net () linkki
Imperiumi.net (9/10) linkki[vanhentunut linkki]
Korroosio () linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
MTV3 () linkki
Soundi () linkki (Arkistoitu – Internet Archive)
Vertigo.cd () linkki[vanhentunut linkki]
Hans Eysenck

| Hans Eysenck |
| --- | --- |
 Hans.Eysenck
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1916 Berliini, Saksa
Kuollut: 3. syyskuuta 1997 (81 vuotta) Lontoo, Britannia
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  
Instituutti:  King's College
Oppilaat:  José Luis Pinillos
Tutkimusalue:  psykologia
Hans Jürgen Eysenck (4. maaliskuuta 1916 Berliini, Saksa – 4. syyskuuta 1997 Lontoo, Britannia) oli saksalais-brittiläinen psykologi ja yhteiskuntatieteilijä. Hän tutki laaja-alaisesti ihmisen persoonallisuutta ja käyttäytymistä sekä kehitti persoonallisuustestejä. Hänen teoksistaan on suomennettu muun muassa Kuka olen? Käyttäytymisen psykologiaa (1983).
Eysenck painotti tieteen eksaktiutta, laboratoriotutkimuksia, oikeaa kysymyksenasettelua ja tilastollisten menetelmien käyttöä. Niiden pohjalta hän kehitti piirreteorian ja siihen pohjautuvan persoonallisuustestin. Eysenck katsoi persoonallisuuden kolmeksi ulottuvuudeksi psykoottisuuden, neuroottisuuden ja introverttius–ekstroverttius-akselin.
Eysenck uskoi, että älykkyys ja persoonallisuus ovat pääosin periytyviä. Tämä vuonna 1951 julkistettu ajatus persoonallisuuden biologisesta pohjasta perustui Eysenckin ja Donald Prellin kaksostutkimuksiin. Hän vastusti voimakkaasti psykoanalyysia, joka oli hänen mukaansa teoreettisesti sekava ja hoitomenetelmiltään epäilyttävä. Psykoanalyysin sijalle hän ehdotti persoonallisuusterapiaa, jossa hylättäisiin persoonallisuuden tiedostamattoman puolen ja lapsuuden kokemusten osuus käyttäytymisen selittäjänä.
King's College Londonin vuoden 2019 selvitys

Eysenckin työtä on uudelleenarvioitu hänen kuolemansa jälkeen. Useat eri tutkijat ovat vuosien saatossa olleet kriittisiä hänen tutkimuksiaan kohtaan, mutta vasta psykiatri Anthony Pelosin vuonna 2019 esiin nostamat ongelmat herättivät niin paljon huomiota, että King's College London ryhtyi tekemään selvitystä Eysenckin tuotannosta. Valmistunut selvitys piti 26:tta Hans Eysenckin ja Ronald Grossarth-Maticekin yhdessä kirjoittamaa artikkelia epäluotettavina. Selvityksessä suositeltiin, että niiden 11 tieteellisen julkaisun, joissa nämä artikkelit olivat ilmestyneet, pitäisi julkaista oikaisu. Anthony Pelosi totesi The Guardian -lehden haastattelussa Eysenckin ja Grossarth-Maticekin tutkimuksista, että ne olivat ”kaikkien aikojen pahimpiin kuuluvia tieteellisiä skandaaleja” ja ”hämmästyttävin sarja löydöksiä, joita on koskaan julkaistu vertaisarvioidussa tieteellisessä julkaisussa”.
Vilpillisinä pidetyt tutkimukset koskivat ihmisen persoonallisuuden yhteyttä syöpään ja sydänsairauksiin. Eysenck ja Grossarth-Maticek väittivät, että on olemassa ”syöpään taipuvainen persoonallisuus”, jolla väitteen mukaan on 121-kertainen riski kuolla syöpään kuin kontrolliryhmällä, ja ”sydänsairauksiin taipuvainen persoonallisuus”, jolla kuolemanriski on 27-kertainen kontrolliryhmään verrattuna. Tutkimusten mukaan persoonallisuuden vaikutus todennäköisyyteen kuolla syöpään tai sydänsairauksiin oli suurempi kuin tupakoinnilla. Eysenck oli saanut rahoitusta tupakkateollisuudelta.
Kritiikkiin vastannut Grossarth-Maticek väittää, että King's College on ”brittiläisen ja juutalaisen” psykologian tyyssija.
Grindhouse: Death Proof

| Death Proof> Grindhouse: Death Proof |
| --- | --- |
 Elokuvan virallinen juliste.
Ohjaaja:  Quentin Tarantino
Käsikirjoittaja:  Quentin Tarantino
Tuottaja:   Elizabeth Avellan  Erica Steinberg  Robert Rodriguez  Quentin Tarantino 
Säveltäjä:  David Arnold
Kuvaaja:  Quentin Tarantino
Leikkaaja:  Sally Menke
Pääosat:   Kurt Russell  Rosario Dawson  Vanessa Ferlito  Jordan Ladd  Rose McGowan  Sydney Poitier  Tracie Thoms  Mary Elizabeth Winstead  Zoë Bell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Dimension Films
Levittäjä:  Dimension Films Netflix
Kesto:  127 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  30 700 000 $ 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grindhouse: Death Proof on vuonna 2007 tehty humoristinen toiminta/kauhuelokuva. Yhdysvalloissa Quentin Tarantinon Death Proof ja Robert Rodriguezin Planet Terror julkaistiin yhtenä pitkänä kahden elokuvan yhdistelmänä nimellä Grindhouse, mutta Suomessa ja muualla Euroopassa nämä elokuvat nähtiin erikseen. Death Proofin ohjasi Quentin Tarantino, ja pääosissa nähdään mm. Kurt Russell ja Rosario Dawson.
Viitteet muihin elokuviin

Elokuvassa nähdään Robert Rodriguezin ohjaamasta ja Tarantinon käsikirjoittamasta Hämärästä aamunkoittoon -elokuvasta sekä Tarantinon aiemmasta Kill Bill: Volume 1 -elokuvasta tuttu sheriffi Earl McGraw poikansa ("Son number one") kera. Sheriffi McGrawn roolihahmo nähtiin myös Robert Rodriguezin ohjaamassa Death Proofin sisarelokuvassa Planet Terror.
Elokuva sisältää myös muita viittauksia Kill Bill -elokuviin. Molempien Grindhouse -elokuvien alku on samanlainen kuin Kill Bill: Volume 1:ssä: ruutuun ilmestyy pinkillä pohjavärillä teksti, jossa esitellään illan elokuva. Kimin keltainen auto mustilla raidoilla on viittaus Kill Bill -elokuvan päähahmon Beatrix Kiddon keltamustaan asuun ja moottoripyörään. Death Proofin leikkaamattomassa versiossa Abernathyn puhelimen soittoäänenä on elokuvan Twisted Nerve tunnussävel, jota Kill Bill -elokuvan hahmo Elle Driver viheltää valmistautuessaan Beatrix Kiddon murhaan.
Stuntman Miken hahmolla viitataan muutamissa kohdissa Burt Reynoldsiin. Esimerkiksi Jungle Julia kutsuu Mikea "Stunttimies Burtiksi" ja "Cannonball Runiksi", ja Sheriffi McGraw puolestaan nimittää Mikea "Hooperiksi". Kanuunankuularalli ja Hooper ovat molemmat Reynoldsin tähdittämiä elokuvia, ja Hooperissa hän esittää stuntmania. Toinen viittaus tulee, kun Dov laulaa lyhyen pätkän Reynoldsin Konna ja Koukku -elokuvan tunnusmusiikkia pilkatessaan Mikea.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Kurt Russell   | … |   Stuntman Mike   |
|   Zoë Bell   | … |   Zoë   |
|   Rosario Dawson   | … |   Abernathy   |
|   Vanessa Ferlito   | … |   Arlene/"Butterfly"   |
|   Sydney Tamiia Poitier   | … |   Jungle Julia   |
|   Tracie Thoms   | … |   Kim   |
|   Rose McGowan   | … |   Pam   |
|   Jordan Ladd   | … |   Shanna   |
|   Mary Elizabeth Winstead   | … |   Lee   |
|   Quentin Tarantino   | … |   Warren   |
|   Marcy Harriell   | … |   Marcy   |
|   Eli Roth   | … |   Dov   |
|   Omar Doom   | … |   Nate   |
|   Michael Bacall   | … |   Omar   |
|   Monica Staggs   | … |   Lanna Frank   |
|   Jonathan Loughran   | … |   Jasper   |
|   Marta Mendoza   | … |   Punky Bruiser   |
|   Tim Murphy   | … |   Tim The Bartender   |
|   Melissa Arcaro   | … |   Venus Envy   |
|   Michael Parks   | … |   Earl McGraw   |
|   James Parks   | … |   Edgar McGraw   |
|   Marley Shelton   | … |   Dr. Dakota Block   |
|   Nicky Katt   | … |   Counter Guy   |
|   Helen Kim   | … |   Peg   |
|   Tina Rodriguez   | … |   Meg   |
|   Electra Avellan   | … |   Babysitter Twin #1   |
|   Elise Avellan   | … |   Babysitter Twin #2   |
|   Kelley Robins   | … |   Laquanda   |
Aiheesta muualla

Arvostelu: Death Proof (elitisti.net)
Death Proofin arvostelu sivustolla Leffatykki.com[vanhentunut linkki]
Gösta Lilliehöök

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lilliehöök vastaanottaa laakeriseppeleen kuningas Kustaa V:ltä Tukholman olympialaisissa 1912. |  Lilliehöök vastaanottaa laakeriseppeleen kuningas Kustaa V:ltä Tukholman olympialaisissa 1912. |  Lilliehöök vastaanottaa laakeriseppeleen kuningas Kustaa V:ltä Tukholman olympialaisissa 1912. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten nykyaikainen viisiottelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | Nykyaikainen viisiottelu |  |
Gustav Malcolm ”Gösta” Lilliehöök (25. toukokuuta 1884 – 18. marraskuuta 1974) oli ruotsalainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Tukholman olympialaisissa 1912. Hän jäi historiaan tämän lajin ensimmäisenä olympiavoittajana.
Gyula Vargha

| Gyula Vargha |
| --- | --- |
 Gyula Vargha
Henkilötiedot
Syntynyt: 1853
Kuollut: 1929 (75–76 vuotta)
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija, taloustieteilijä
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gyula Vargha (4. marraskuuta 1853 Káva – 2. toukokuuta 1929 Budapest) oli unkarilainen taloustieteilijä ja runoilija. Hän on julkaissut muun muassa runokokoelman (1881) ja romanttisen runonäytelmän A boszuló kard ('Kostava kalpa', 1897) sekä kääntänyt unkariksi muun muassa Friedrich Schillerin ja Heinrich Heinen runoutta. Merkittävin Varghan taloustieteellisistä teoksista käsittelee Unkarin luotto-oloja ja luottolaitoksia (1896).
Varghan runon "Haave ja todellisuus" on suomentanut Toivo Lyy, ja se on julkaistu antologiassa Unkarin lyyra (Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1970).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gyula Vargha Wikimedia Commonsissa
Grindelwald

| Grindelwald |
| --- | --- |
 Näkymä Grindelwaldiin Männlichenin alemmilta rinteiltä
 vaakuna
 Grindelwaldin sijainti kartalla
 Grindelwald
 Koordinaatit: 46°37′N, 8°02′E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Bern
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  171,08 km²
Korkeus:  734 – 4 107 m
Väkiluku (2012):  3 758
 – Väestötiheys:  22 as./km²
 
 www.gemeinde-grindelwald.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grindelwald on kunta Bernin kantonissa Sveitsissä. Grindelwald on tunnettu kesä- ja talvimatkailukeskus.
Maantiede

Kylä sijaitsee Grindelwaldtalina tunnetun laakson itäosassa. Schwarze Lütschine -joki virtaa laaksoa pitkin Grindelwaldin läpi kohti Brienzjärveä.
Bernin Alpit kohoavat noin kilometrin korkeudella sijaitsevan Grindelwaldin kylän eteläpuolella jyrkästi, osa yli neljän kilometrin korkeuteen. Grindelwaldin korkeimmat vuoret ovat Mönch (4 107 m mpy.), Schreckhorn (4 078 m), Fiescherhörner (4 049 m), Lauteraarhorn (4 042 m) ja Eiger (3 970 m). Kunnan eteläosassa sijaitsee myös jäätiköitä, kuten Unterer Grindelwaldgletscher ja Oberer Grindelwaldgletscher. Eigerin, Mättenbergin ja Wetterhornin välissä on jäätikköjokilaakso, joka on U:n muotoinen. Vuoriston alaosassa on Sandbachin vesiputous, josta vesi virtaa kalkkikivikallion keskellä olevaan rotkoon. Laaksossa kulkee vaellusreitistö, missä polkuja on kaikkiaan 90 km. Polut menevät läpi metsien, laakson pohjan ja menevät välillä vuorten rinteille.
Liikenneyhteydet

Grindelwaldiin on maantieyhteys moottoritieltä A8 Wilderswilistä, Interlakenin eteläpuolelta. Grindelwaldiin kulkee myös Berner Oberland-Bahnen -yhtiön Berner Oberland-Bahn Lütschinejoen vartta Interlaken Ostista.
Aiheesta muualla

Grindelwaldin matkailusivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grindelwald Wikimedia Commonsissa
Gösta Löfgren

Gösta Löfgren -nimisiä henkilöitä ovat:
Gösta Löfgren (1891–1932), suomalainen jalkapalloilija
Gösta Löfgren (1923–2006), ruotsalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gösta Löfgren”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hajuhermo

Nenän hajualueelta lähtevät hajuhermot.
Hajuhermo (lat. nervus olfactorius) on ensimmäinen aivohermo ja se tuo hajuaistimuksia nenästä. Hajuhermo koostuu paristakymmenestä hermosyykimpusta, jotka kulkevat nenän hajualueelta seulaluun reikien läpi isoaivojen hajukäämiin (lat. bulbus olfactorius).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveyskirjasto: Hajuhermo
Gösta Lindblom

Gustaf Adolf (Gösta) Lindblom (28. huhtikuuta 1862 Turku – 22. huhtikuuta 1916 Turku) oli suomalainen kauppias, yritysjohtaja ja valtiopäivämies.
Lindblomin vanhemmat olivat  kauppaneuvos, valtiopäivämies Gustaf Adolf Lindblom ja Marie Louise Indrén. Lindblom ryhtyi liikealalle isänsä kauppaliikkeen palveluksessa, jonka hän otti haltuunsa 1889 ja jota hän hoiti vuoteen 1901 asti. Hän oli myös useiden liikeyritysten johtaja, joka kehitti erityisesti merenkulku- ja laivanvarustustoimintaa, ja Hollannin varakonsuli Turussa. Lindblom  oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen yhteensä 18 vuotta ja porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1900.
Hajuepiteeli

Hajuepiteeli on limakalvoon kuuluva osa, jossa ovat hajuaistin reseptorit, eli se on hajuaistimuksen kannalta olennainen osa. Hajuepiteeli sijaitsee nenäontelon yläosassa ja on noin viiden neliösentin kokoinen. Hajuepiteeliä voivat vahingoittaa myrkylliset kaasut, isku päähän tai nenän sisäosaan syntyvä vaurio ja eräät lääkkeet ja nenäsuihkeet.
Koiran hajuepiteeli on ihmisen hajuepiteeliin verrattuna valtavan suuri, mutta sen hajuaistin tehokkuuden selittää osin myös se, että sen aivoissa on hajujen käsittelyyn paljon suurempi alue kuin ihmisellä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hajuepiteeli Wikimedia Commonsissa
Hajulaukka

| Hajulaukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset (engl. Angiosperms)
Luokka::  Yksisirkkaiset (engl. Monocots)
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Narsissikasvit Amaryllidaceae
Alaheimo::  Allioideae
Tribus::  Allieae
Suku::  Laukat Allium
Alasuku::  Nectaroscordum
Laji::  siculum
Kaksiosainen nimi
 Allium siculum  Ucria 
Katso myös
   Hajulaukka Wikispeciesissä   Hajulaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hajulaukka (Allium siculum, syn. Nectaroscordum siculum) kuuluu laukkojen sukuun, toisinaan se on luokiteltu Nectaroscordum-sukuun. Lajin on nimennyt italialainen Bernardino da Ucria vuonna 1793. Hajulaukkaa esiintyy Ranskassa ja Italiassa. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina.
Hajulaukka kasvattaa sadasta 120:een senttimetriä korkeat kukkavanat, joiden päähän muodostuu sarja nuokkuvia kukkia. Ne ovat kellomaisia, vaaleita ja liilakuvioisia. Kasvin lehdistä lähtee murskattuna voimakasta pahaa hajua.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Hajulaukka – Allium siculum
Haikara (täsmennyssivu)

Haikara voi tarkoittaa:
haikaralinnut (Ciconiiformes), lintujen lahko
haikarat (Ardeidae), haikaralintujen heimo
Haikara, yhtye 1970-luvulta
Haikara, ko. yhtyeen esikoisalbumi.
Haikarat, vuoden 2016 yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva
Sukunimi

Kalevi Haikara (1938–2007), suomalainen kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Haikara”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gödik Fincke

| Gödik Fincke> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: n. 1546 Porkkalan kartano, Lammi
Kuollut: 1617 (n. 70–71 vuotta) Sunniemen kartano, Ulvila
Ammatti:  käskynhaltija
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Nuijasota
Gödik Fincken ja Elisabeth Boijen hautakivi.
Gödik Gustafinpoika Fincke (n. 1546 Lammi – 1617 Ulvila) oli suomalainen aatelinen ja Savonlinnan linnaläänin käskynhaltija. Fincke vietti suuren osan lapsuuttaan Olavinlinnassa, jonka päällikkönä hänen isänsä Gustaf Fincke toimi 1547–1563. Fincke haavoittui vuonna 1573 Koluveren linnan luona Läänemaalla käydyssä taistelussa, jonka jälkeen hän joutui jättämään asepalveluksen ja siirtymään hallintotehtäviin.
Virkaura

Vuosina 1580–1581 Fincke oli Suomessa hallintotehtävissä huolehtien sotaväen muonittamisesta. Vuonna 1582 hänet nimitettiin Savonlinnan läänin käskynhaltijaksi. Savolaisten ja Käkisalmen läänin ortodoksien rajakiistat eivät laantuneet aselepojen aikana, vaan Fincke joutui 1595 tarkistamaan rajan kulkua yhdessä kolmen muun hallintomiehen kanssa. Tämäkään ei saanut rajariitoja tyystin loppumaan.
Fincke oli kotonaan Lammin Porkkalan kartanossa 1596, kun pohjalaiset aloittivat nuijasodan. Hän kiirehti Savonlinnaan ja joutui toteamaan, kuinka Savossakin innostuttiin nuijamiesten asiasta. Fincke ei vähäisine sotaväkineen pystynyt taltuttamaan kapinoivia savolaisia, vaan pyysi apua Viipurista ja Käkisalmesta. Paikalle saapunut Pietari Paavalinpoika Juustenin johtama apujoukko kukisti kapinalliset ja hoiti teloitukset. Fincke käytti itse voimakeinoja mieluummin mielipiteenmuokkausta ja vannotutti uskollisuudenvaloja Sigismundille.
Sigismundin ja Kaarlen valtataistelussa Fincke toimi varovaisesti. Kaarle-herttuan voitettua Stångebron taistelun vuonna 1598, valtataistelun tulos alkoi näyttää selvältä. Savonlinna oli Sigismundia kannattaneiden kuningasmielisten viimeinen linnake, jonne Gödikin veli Sten Finckekin pakeni. Kaarlen tultua joukkoineen Suomeen vuonna 1599 Gödik luovutti Savonlinnan taisteluitta herttualle ja menetti virkansa. Sten Fincke puolestaan mestattiin Turun verilöylyssä. Kaarle antoi kuitenkin Finckelle hallintotehtäviä jo 1601 ja vuotta myöhemmin hän antoi kuninkaalle uskollisuudenvakuutuksen.
Viimeiset elinvuodet

Fincken uran loppuvaiheesta ei ole säilynyt paljoakaan tietoja, mutta vuonna 1612 hänen mainitaan olleen iäkäs ja halvaantunut. Fincke eli viimeiset vuotensa Ulvilassa sijainneessa Sunniemen kartanossa. Hänet on haudattu yhdessä puolisonsa Elisabeth Boijen kanssa Ulvilan kirkkoon. Pariskunnan hautapaadet ovat nähtävillä kirkon asehuoneessa.