Ian Laperrière
Ura

Laperrière aloitti jääkiekkouransa QMJHL:ssä Drummondville Voltigeursin riveissä, pelaten seurassa vuosina 1990–1993. Viimeisellä kokonaisella kaudellaan Voltigeursissa (kausi 1992–93) Laperrière teki 60 pelissä 140 pistettä jäähyminuuttien ollessa 188. Tasaisen suorittamisen ansiosta Laperrière valittiin QMJHL:n tähdistöotteluun.
St. Louis Blues varasi Laperrièren NHL:n vuoden 1992 varaustilaisuudessa seitsemännellä kierroksella numerolla 158 ja hän teki debyyttinsä joukkueessa 3. maaliskuuta 1994. Tasaisesta pelaamisesta huolimatta Laperrière vietti suurimman osan kausista 1994–95 ja 1995–96 St. Louis Bluesin eri farmijoukkueissa.
8. joulukuuta 1995 St. Louis Blues myi Laperrièren New York Rangersille Stéphane Matteausta.
Rangers-ura ei kuitenkaan kestänyt pitkään newyorkilaisseuran myydessä Laperrièren 14. maaliskuuta 1996 Los Angeles Kingsiin neljännen kierroksen varausoikeudesta yhdessä Ray Ferraron, Mattias Norströmin ja Nathan LaFayetten kanssa (kaupassa Rangers sai Jari Kurrin, Marty McSorleyn ja Shane Churlan). Laperrière pelasi Kingsien riveissä uransa seuraavat kahdeksan vuotta, jonka jälkeen kesällä 2004 hän siirtyi vapaana pelaajana Colorado Avalancheen.
Siirto Avalancheen oli menestys, sillä ensimmäisenä kautenaan 2005–06 Laperrière teki oman henkilökohtaisen piste-ennätyksensä ja tuli pian Avalanche-kannattajien tietoisuuteen pelottomalla ja kovalla pelityylillään. Hän myös saavutti henkilökohtaisia rajapyykkejä neljän kauden aikana coloradolaisseuraa edustaessaan – 29. lokakuuta 2006 Laperrière rikkoi sadan maalin rajan NHL:ssä ja 11. huhtikuuta 2009 hän pelasi uransa 1000. NHL-pelin.
Kauden 2008–09 jälkeen Laperrière ei saanut neuvoteltua mieleistä sopimusta Avalanchen kanssa, joten 1. heinäkuuta 2009 Laperrière liittyi kolmen vuoden sopimuksella Philadelphia Flyersiin vapaana pelaajana.
27. marraskuuta 2009 Buffalo Sabresia vastaan Laperrière sai osuman kiekosta kasvoihinsa ensimmäisessä erässä. Toisessa erässä Laperrièrelle laitettiin hänen omien sanojensa mukaan 50–100 tikkiä, jonka jälkeen hän palasi takaisin kolmanteen erään. Tapauksen vuoksi hän menetti seitsemän hammasta.
Pudotuspeleissä 22. huhtikuuta 2010 New Jersey Devilsiä vastaan Laperrière sai osuman kiekosta, josta hänelle aiheutui silmävamma sekä lievä aivotärähdys. Hän kuitenkin palasi pudotuspelien konferenssifinaaleihin neljänteen peliin Montreal Canadiensia vastaan.
Syyskuussa 2010 harjoitusleirillä ollessaan Laperrièrelle ilmestyi aivotärähdyksen jälkioireita ja kahden kasvoihin osuneen kiekon jäljiltä hänelle oli jäänyt hermovaurioita silmiin. Syyskuun loppupuolella Flyers ilmoitti Laperrièren jättävän kauden 2010–11 väliin oireiden takia. Joulukuun 2010 aikana Flyers siirsi Laperrièren pois loukkaantuneiden listalta pitkäaikaisiin loukkaantuneisiin vapauttaakseen palkkakattoaan. Alkuvuodesta Laperrièren oireet eivät olleet vieläkään lieventyneet ja lääkäreiden suosituksista huolimatta hän ei lopettanut uraansa.
Vaikka Laperrière ei pelannut peliäkään vuoden 2010 Stanley Cup -finaalien jälkeen, hän jatkoi jään ulkopuolella toimien mentorina organisaation nuoremmille pelaajille. Toimintansa vuoksi Laperrièrelle myönnettiin Bill Masterton Memorial Trophy hänen omistautumisestaan jääkiekolle.
Ian Laperrière lopetti uransa virallisesti 12. kesäkuuta 2012. Hän suunnittelee jäävänsä Flyersin organisaatioon auttamaan nuorempia pelaajia ja toivoo ottavansa virallisen valmennusroolin tulevaisuudessa.