stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
GNU Debugger

| GNU Debugger |
| --- | --- |
 Kuvakaappaus debug-istunnosta
Luoja:  Richard Stallman
Kehittäjä:  GNU-projekti
Kehityshistoria
Vakaa versio:  15.1 (7. heinäkuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  debuggeri
Ohjelmointikielet:  C++
Lisenssi:  GNU General Public License versio 3.0 tai myöhempi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
GNU Debugger eli gdb on GNU-projektin virheenjäljitysohjelma eli debuggeri. Perusmuodossaan sitä käytetään komentoriviltä. Sille on myös runsaasti erilaisia graafisen käyttöliittymän toteuttavia laajennuksia kuten Data Display Debugger (GNU DDD). On myös mahdollista käyttää GDB:tä etänä verkkoyhteyden yli, jolloin käyttöliittymä on työasemalla ja debuggattava ohjelma toisella koneella. Näin voidaan tehdä esimerkiksi sulautetun järjestelmän (gdbserver) tai käyttöjärjestelmä ytimen (kuten Linux-ytimen kgdb) debuggaamiseen.
Ohjelmalla pystyy debuggaamaan esimerkiksi Ada, C, C++, Objective-C, Free Pascal, Fortran ja Java-ohjelmia.
Ohjelman kirjoitti alun perin Richard Stallman vuonna 1986. Esikuvana oli dbx-ohjelma, joka toimitettiin BSD-Unixin mukana.
Ohjelman lähdekoodin muunnos C++11-versioon on saatu valmiiksi vuonna 2017.
Käyttöliittymiä

GNU DDD
KDbg
Xxgdb
Getaway in Stockholm

Getaway in Stockholm on sarja amatööridokumentteja laittomasta kaahailusta Tukholmassa. Sarjoissa urheiluautojen kuljettajat ajavat törkeää ylinopeutta ja rikkovat samalla liutaa muitakin liikennelain pykäliä, osassa elokuvista autot saavat poliisit peräänsä. Kuvaamiseen on panostettu muun muassa kuvaamalla paremman kuvakulman toivossa kaahailua helikopterista. Kuljettajien ja autojen omistajien henkilöllisyys on tarkasti piilotettu. Toistaiseksi uusi elokuva on tehty vuosittain syksyisin kun liikennettä on vähemmän.
Jaksoissa käytetyt autot

Getaway in Stockholm:1: Porsche 911
Getaway in Stockholm 2: Toyota Supra ja Ford Escort RS Cosworth
Getaway in Stockholm 3: Honda NSX
Getaway in Stockholm 4: Chevrolet Corvette ja Honda NSX
Getaway in Stockholm 5: Mazda RX-7
Getaway in Stockholm 6: Dodge Viper GTS ja Porsche 911 GT3
Getaway in Stockholm 7: BMW M3 E46 CSL ja BMW M5 E39
Getaway in Stockholm 8: Audi RS6
Getaway in Stockholm 9: Porsche 911 GT3
Getaway in Stockholm 10: Porsche 911 GT3 ja Lamborghini Gallardo
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Gil Stratton

Gil Stratton (2. kesäkuuta 1922 – 11. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki Broadway-debyyttinsä 19-vuotiaana roolilla musikaalissa Best Foot Forward.
Stratton esiintyi myös lukuisissa elokuvissa, aina 2000-luvulle asti.
Aiheesta muualla

Gil Stratton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gil Melle

Gil Melle (myös Mellé; 31. joulukuuta 1931 – 28. lokakuuta 2004) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti, säveltäjä ja kuvataiteilija. Toisinaan hän yhdisti kuvataiteen ja musiikin, ja sen lisäksi, että töitä oli esillä useissa gallerioissa, niitä päätyi myös äänilevyjen kansiin.
New Yorkissa syntynyt Melle sai 19-vuotiaana levytyssopimuksen Blue Note Recordsilta. Hän ei kuitenkaan ollut muusikkona pelkkä jazzartisti vaan myös tuottelias elokuva- ja televisiomusiikin säveltäjä. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden työstään elokuvassa Andromeda uhkaa (1971). Hän oli erityisen viehtynyt elektronisesta musiikista, jota hän sekä esitti että sävelsi.
Melle kuoli vuonna 2004 sydänkohtaukseen kotonaan Malibussa Kaliforniaan.
Aiheesta muualla

Gil Melle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Reduced to Ashes

| Reduced to Ashes Deeds of Flesh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Avalon Digital Recording Studios, San Luis Obispo, Kalifornia
 Julkaistu: 24. kesäkuuta 2003
 Tyylilaji: brutaali death metal
 Kesto: 46.32
 Levy-yhtiö: Unique Leader
Deeds of Fleshin muut julkaisut
| Mark of the Legion 2001 | Reduced to Ashes 2003 | Crown of Souls 2005 |
Reduced to Ashes on yhdysvaltalaisen brutaalin death metalin yhtyeen Deeds of Fleshin viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Unique Leader Records.
Kappaleet

Reduced to Ashes – 5.59
Infested Beneath the Earth – 4.13
Avowed Depraved – 5.11
Empyrean – 5.45
Human Trophies – 4.49
Banished – 4.41
Disinterred Archaic Heap – 4.07
The Endurance – 11.47
Kokoonpano

Erik Lindmark – laulu, kitara
Jacoby Kingston – basso, laulu
Mike Hamilton – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Toshihiro Egawa – kansikuva
Kip Stork – äänittäjä
Jacoby Kingston – layout, design
S.E. Miller – valokuvat
Arvostelut

Global Domination: 7/10
Aiheesta muualla

Albumi Reduced to Ashes Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Reduced to Ashes
Rieko Kodama

| Rieko Kodama> 小玉 理恵子.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. toukokuuta 1963 Kanagawa, Japani
Kuollut: 9. toukokuuta 2022 (58 vuotta)
Pelisuunnittelija
Tunnetuimmat työt:  Phantasy Star, Skies of Arcadia ja 7th Dragon
Rieko Kodama (jap. 小玉 理恵子, 23. toukokuuta 1963 Kanagawa, Japani – 9. toukokuuta 2022) oli japanilainen uraauurtava videopelien taiteilija, ohjaaja ja suunnittelija.
Hän on tunnettu myös nimellä Phoenix Rie, jota hän käytti pelien tekijänä vuoteen 1993 saakka.
Rieko opiskeli taidetta mainossuunnitteluun ja tapasi vuonna 1984 Segalle työskennelleen opiskelijan, joka toi hänet yhtiöön. Hän aloitti hahmojen suunnittelijana ensimmäisiä pelejä, joissa oli hänen töitään olivat Champion Boxing (1984) ja Ninja Princess (1984). Kodama työskenteli useiden pelien parissa samaan aikaan ja työskenteli viiden tai kuuden pelin parissa vuoden aikana. Hänen merkittäviin töihinsä kuuluvat muun muassa Phantasy Star -sarja, joka oli merkkipaalu ja käynnisti myös Yūji Nakan ja Tokuhiko Uwabon urat. Rieko oli tuottajana kulttiklassikoksi muodostuneelle Skies of Arcadia -pelille. Hänen taidettaan oli muun muassa peleissä Alex Kidd in Miracle World ja Sonic the Hedgehog. Hän toimi ohjaajana Phantasy Star IV ja Magic Knight Rayearth -peleille.
Rieko sai Game Developers Conferencen pioneeripalkinnon vuonna 2019.
Rieko on sanonut, että ei ole kokenut tulleensa kohdelluksi eri tavoin kuin miehet ja hänen mukaansa ei ole epätavallista, että naiset pelaavat videopelejä. Hän on huomannut, että tytöt usein pelaavat roolipelejä ja hänen kehittämänsä Phantasy Star oli harvinainen, koska siinä oli naispuolinen päähenkilö. Rieko mielellään suunnitteli hahmoja, joihin voi samaistua sukupuolesta riippumatta.
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Rieko Kodama Sega Retro -sivustolla (englanniksi)
Rieko Kodama GDC Pioneer Award Interview (englanniksi)
Skylanders: Imaginators

| Skylanders: Imaginators |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Toys for Bob
Julkaisija:  Activision
Jakelija:  Nintendo eShop
Käsikirjoittaja:  Alex Ness
Taiteilija:  Terry Falls Lee Harker
Säveltäjä:  Lorne Balfe
Ohjelmoija:  Avery Lodato
Pelisarja:  Skylanders
Julkaistu:  PS3, PS4, Wii U, Xbox 360, Xbox OneAUS 13. lokakuuta 2016EU 14. lokakuuta 2016NA 16. lokakuuta 2016 SwitchWW 3. maaliskuuta 2017
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E10+  , PEGI: 7
Alusta:  Nintendo 3DS, PlayStation 3, PlayStation 4, Wii U, Xbox 360, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Skylanders: Imaginators on Toys for Bobin kehittämä ja Activisionin julkaisema tasohyppelypeli. Peli julkaistiin PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Wii U:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle lokakuussa 2016 sekä Nintendo Switchille maaliskuussa 2017.
Peli on jatko-osa pelille Skylanders: SuperChargers ja kuuluu Skylanders-pelisarjaan.
Peli on sarjan ensimmäinen peli jossa pelaajat voivat luoda täysin omia hahmoja, Imaginatoreja. Se on samalla pelisarjan ensimmäinen peli jossa Crash Bandicoot ja Tohtori Neo Cortex esiintyvät vierailevina hahmoina. Peli sai pääosin positiivisen vastaanoton, mutta myyntiluvut jäivät Activisionin odotuksia heikommiksi sillä sitä myytiin julkaisukuukautena vain 66 000 kopiota. Peli on Skylanders-pelisarjan kuudes ja uusin konsoleille julkaistu osa.
GNU Free Documentation License

GNU logo
GNU Free Documentation License (GFDL) on yhdysvaltalaisen Free Software Foundationin (FSF) luoma, dokumenteille tarkoitettu vapaa lisenssi. Hengeltään se muistuttaa useiden vapaiden ohjelmistojen käyttämää GNU GPL -lisenssiä. Lisenssi on suunniteltu ohjelmistodokumentointia ja muita viite- ja hakuteosmateriaalien kaltaisia aiheita ajatellen.
GFDL julkistettiin ensi kerran syyskuussa 1999 yleisöpalautteen keräämiseksi. Muutosten jälkeen versio 1.1 julkaistiin maaliskuussa 2000, versio 1.2 marraskuussa 2002 ja versio 1.3 marraskuussa 2008. Lisenssin nykyinen versio on 1.3.
Debian-projektin määritelmä vapaasta lisenssistä ei ollut yhtenevä FSF:n GNU-projektin käsityksen kanssa, ja Debian on päätynyt pitämään GFDL:ää epävapaana.
Pääasiallisen ongelmana Debian pitää muuttumattomia kappaleita (invariant sections). Näitä voivat olla esimerkiksi kansitekstit, kiitokset tai tekstin omistaminen jollekulle, jota kirjoittaja ei halua muutettavan. Lisäksi GNU vaatii että dokumentaation lähdekoodi (transparent copies) on jaettava jokaisen lopullisen version mukana, ja sen on oltava jakelussa vielä vuoden sen jälkeen kun dokumentaatiota ei enää levitetä. GNU pyrkii myös vastustamaan käytönhallintamekanismeja (DRM) ja vaatii ettei kopioinnin estoon käytetä teknisiä menetelmiä. Debian-projektin mielestä tämä on epämääräisesti määritelty ja  voi kieltää esimerkiksi salatut levyosiot tai jopa käyttöjärjestelmien käyttöoikeuksien käytön.
Wikimedia

Wikimedian projekteista mm. Wikipedian teksti on lisensoitu GFDL-lisenssillä, mikä tarkoittaa sitä, että Wikipedian artikkeleita saa vapaasti kopioida, levittää ja julkaista niin verkossa kuin paperillakin, muutettuna tai muuttamattomana sillä ehdolla että kaikki julkaistut versiot lisensoidaan myös GFDL-lisenssillä. Wikipediassa on erikseen kielletty kansitekstien ja vakiolukujen ("invariant sections") käyttö.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
GNU Free Documentation License
GFDL 1.3: Wikipedia's exit permit LWN.net -sivustolla (englanniksi)
Retaliatory Strike

| Retaliatory Strike Deuteronomium |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 18. huhtikuuta 2009
 Formaatti: 12" maxi-LP, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Deuteronomium
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 13.55
 Levy-yhtiö: Bullroser Records
Deuteronomiumin muut julkaisut
| From the Midst of the Battle 2008 | Retaliatory Strike 2009 | Deathbed Poetry: Hope Against Hope 2011 |
Retaliatory Strike on suomalaisen kristillisen death metal -yhtyeen Deuteronomiumin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Bullroser Records.
Kappaleet

Retaliatory Strike – 3.25
Care for The Wounded – 3.45
On a Day of Discouragement – 3.22
Of Life and ...Death – 3.23
Arviot

Imperiumi: 4½/10
Aiheesta muualla

Retaliatory Strike Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Retaliatory Strike Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Sim Jae-young

| Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten taekwondo.MM-kilpailut  | Maa:   Etelä-Korea> Naisten taekwondo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Muju 2017 | 46 kg |  |
|  Kultaa | Manchester 2019 | 46 kg |  |
Sim Jae-young (s. 14. syyskuuta 1995) on eteläkorealainen taekwondoin ja maailmanmestari.
Sim aloitti kilpailun aikuisten kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti Korean avoimen turnauksen 46 kg sarjan. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Sim hävisi puolivälierissä brasilialaiselle Iris Tang Singille. Kaksi vuotta myöhemmin MM-kilpailuissa Sim voitti uransa ensimmäisen arvokisamitalin, kun hän voitti 46 kg sarjan. Loppuottelussa hän voitti vietnamilaisen Trương Thị Kim Tuyến 18–9. Sim voitti myös samana vuonna Etelä-Korean avoimen turnauksen. Vuonna 2018 Sim pääsi Manchesterin Grand Prix -kilpailun finaaliin, mutta hävisi sen thaimaalaiselle Panipak Wongpattanakitille. Sim voitti toisen MM-kultansa vuonna 2019, kun hän voitti 46 kg sarjan loppuottelussa iranilaisen Mahla Momenzadehin. Sim eteni samana vuonna myös Rooman Grand Prix -kilpailun finaaliin, mutta hävisi sen venäläiselle Elizaveta Ryadninskayalle.
Smithsonian Channel

| Smithsonian Channel |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  16. syyskuuta 2007
Omistaja:  Paramount Global
Kuvaformaatti:  1080i HDTV
Maa:  Yhdysvallat
Infobox OKNimi-testi OK: 
Smithsonian Channel on yhdysvaltalainen syyskuussa 2007 perustettu yritys, joka tarjoaa erilaisia televisioviihdepalveluja. Se sisältää erilaista sisältöä Smithsonian-instituutin aikakauslehdistä, tutkimuslaitoksista sekä museoista. Kanava on saatavilla vain Yhdysvalloissa.
Smithsonian Channelista oli myös Britanniassa ja Irlannissa näytettävä sisarkanava, mutta se lopetettiin virallisesti 6. tammikuuta 2023. Yhtiön pääkonttori sijaitsee New Yorkissa.
Ronald Fangen

| Ronald Fangen |
| --- | --- |
 Ronald Fangen vuonna 1932.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1895 Kragerø, Norja
Kuollut: 22. toukokuuta 1946 (51 vuotta)
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ronald Fangen (29. huhtikuuta 1895 Kragerø, Norja – 22. toukokuuta 1946 Fornebu, Norja) oli norjalainen kirjailija ja toimittaja.
Saksalaiset miehittäjät vangitsivat Fangenin ensimmäisenä norjalaisena kirjailijana. Hän kuoli 1946 lento-onnettomuudessa.
Fangen aloitti ekspressionistina mutta omaksui 1920-luvulla konservatiivisen humanismin, vastusti kulttuuriradikalismia ja liittyi Oxford-liikkeeseen (myöhemmin Moraalinen varustautuminen, MRA). Hän käsittelee moraalisia ja uskonnollisia ongelmia muissakin teoksissaan kuin romaaneissa. Fangen käänsi norjaksi Frans Emil Sillanpään Nuorena nukkuneen.
Suomennetut teokset

Nuoria ihmisiä, suom. Joel Lehtonen, Helsinki: Otava 1930
Mies rakasti vanhurskautta, suom. Ester Koskelainen, Helsinki: WSOY 1935
Kristillinen maailmanvallankumous: tutustumiseni Oxfordin ryhmäliikkeeseen (En kristen verdensrevolusjon), suom. Lauri Hirvensalo, WSOY 1935
Paljaalla pohjalla (På barn bunn), suom. Anna Talaskivi, WSOY 1936.
Jo tällä puolen, suom. Aukusti Simojoki, WSOY 1937.
Kaksintaistelu, suom. Ester Koskelainen, Helsinki: WSOY 1937
Mylly, joka jauhaa hitaasti (Kvernen som maler langsomt), suom. Juho Tervonen, WSOY 1939. Sarja: Perheromaanit, 4.
Kristinusko ja nykyaika (Kristendommen og vaar tid), suom. Juho Tervonen, WSOY 1939
Valon enkeli (En lysets engel), suom. Lauri Hirvensalo, WSOY 1946
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ronald Fangen Wikimedia Commonsissa
Giovanni Gastel

Giovanni Gastel
Giovanni Gastel (27. joulukuuta 1955 – 13. maaliskuuta 2021) oli italialainen valokuvaaja.
Elämäkerta

Gastel aloitti vuonna 1981 työskentelyn lukuisissa muotilehdissä, kuten Voguessa, Ellessä ja Vanity Fairissa. Hän alkoi tehdä yhteistyötä myös monien maailmankuulujen tuotemerkkien, kuten Diorin, Trussardin, Krizian, Tod’sin ja Versacen kanssa. Gastel kehitti samalla henkilökohtaista tyyliään, jolle on ominaista runollinen ironia. Hän oli intohimoisesti kiinnostunut taidehistoriasta ja toi valokuviinsa myös kuvataiteenomaista sommittelua.
Gastel kuoli 65-vuotiaana 13. maaliskuuta 2021 Milanossa covid-19-sairauteen koronaviruspandemian aikana.
Käännös suomeksi
Giants of Rock

Sepultura Ahvenistolla vuonna 1991.
Giants of Rock oli vuosina 1987–1992 järjestetty suomalainen rockfestivaali. Tapahtumapaikkana oli Ahveniston moottorirata Hämeenlinnassa. Esiintyjät olivat alansa huippunimiä. Festivaalin järjestäminen loppui vuonna 1992 useista esiintyjäperuutuksista seuranneisiin taloudellisiin tappioihin.
Kaksi vuotta myöhemmin festivaali järjestettiin vielä kerran nimellä Power of Rock. Myös tämä tapahtuma kärsi peruutuksista.
Vuoden 1988 festivaalilla esiintyi brittiläinen Motörhead, jonka konsertti taltioitiin ja julkaistiin myöhemmin Nö Sleep at All -livelevynä. Samalla festivaalilla Hurriganes soitti yhden neljästä paluukeikastaan suosituimmalla kokoonpanollaan Remu Aaltonen, Cisse Häkkinen ja Albert Järvinen.
Yleisradio kuvasi vuoden 1991 festivaalin, ja televisiossa esitettiin myöhemmin ainakin Sepulturan ja U.D.O:n osuudet.
Esiintyjät

15.8.1987
Dio
Helloween
Zero Nine
Havana Black
Kirka
Catwalk
O.S.S.Y
Loud Crowd
Mama Grande
2.7.1988
Motörhead
Hurriganes
Girlschool
Stone
Yö
Miljoonasade
Mamba
Boycott
Playmate
1.7.1989
Anthrax
Suicidal Tendencies
Disneyland After Dark (D.A.D.)
Misguided
Stone
Airdash
Stratovarius
28.7.1990
Uriah Heep
Sodom
Running Wild
Pretty Maids
Stone
Raptori
Waltari
A.R.G.
Horsepower
Mental Penalty Hip Hop
6.7.1991
Sepultura
U.D.O.
Winger
Rage
The Almighty
Peer Günt
Havana Black
Airdash
1992, 1994
Accept (1994)
Obituary (1994)
Impaled Nazarene (1992)
Boycott (1992)
Xysma (1992)
Stone (1992)
Kingston Wall (1992)
Entombed (1992)
Misguided (?)
Gringos Locos
Sancnity (1992)
Tarot (1994)
Giovanni Giacomo Gastoldi

Giovanni Giacomo Gastoldi
Giovanni Giacomo Gastoldi (1554 Caravaggio – 9. tammikuuta 1609 Mantova) oli italialainen säveltäjä.
Gastoldi oli ensin alidiakoni ja sitten diakoni Santa Barbaran kappelissa Mantovassa. Hän lauloi sen kuorossa, jota johti Giaches de Wert. Hän myös työskenteli kappelin musiikin opetus- ja johtotehtävissä vuodesta 1579 ja seurasi Wertiä tämän asemassa vuonna 1592. Säveltäjänä Gastoldi tuli tunnetuksi erityisesti balletti-tanssilauluistaan, joista ensimmäiset hän julkaisi kokoelmana vuonna 1591. Hän oli varhaisen barokkimusiikin sointutekstuurien edelläkävijä ja vaikutti vahvasti englantilaisiin lauluihin. Gastoldin tuotantoon kuuluu myös hänen tanssilaulujaan huomattavasti vähemmälle huomiolle jäänyttä hengellistä musiikkia.
Ei ole tiedossa, miksi Gastoldi jätti kirkkotyönsä, mutta hänen paikkansa ilmoitettiin vapaaksi vuonna 1605.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Robert Zemeckis

| Robert Zemeckis |
| --- | --- |
 Robert Zemeckis vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. toukokuuta 1952 (ikä 72) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Puoliso:  Mary Ellen Trainor  (1980–2000) Leslie Harter (2001–)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1972–
Tunnetuimmat ohjaukset:   Cast Away – tuuliajolla  Forrest Gump  Paluu tulevaisuuteen  Vihreän timantin metsästys 
Palkinnot
 Parhaan ohjauksen Oscar  1995 Forrest Gump 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Robert ”Bob” Zemeckis (s. 14. toukokuuta 1952 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Zemeckisin isä oli liettualainen ja äiti amerikanitalialainen.
1970-luku

Zemeckis opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa elokuva-alaa. Ensimmäisen lyhytelokuvansa hän ohjasi vuonna 1972, ja toinen lyhytelokuva A Field of Honor (1973) voitti Student Academy Awardsin, joka kuuluu samaan organisaatioon kuin Oscar-palkinto. Palkinnon ansiosta Steven Spielberg ryhtyi hänen mentorikseen. Vuonna 1978 tuli teattereihin hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa I Wanna Hold Your Hand, jonka oli kirjoittanut Bob Gale. Spielberg toimi johtavana tuottajana. Elokuva oli arvostelumenestys mutta jäi kaupallisesti tappiolliseksi. Galen kanssa Zemeckis teki myöhemmin muun muassa Paluu tulevaisuuteen -trilogian.
1980-luku

Vuonna 1980 valmistunut Autohuijarit oli kolmikon Zemeckis-Gale-Spielberg toinen yhteinen elokuva. Elokuvan taloudellinen menestys ei ollut suuri. Zemeckisin ensimmäinen hittielokuva oli Michael Douglasin tähdittämä Vihreän timantin metsästys vuodelta 1984. Lipputuloja kertyi yli 85 miljoonaa dollaria, mikä toi 8. tilan vuoden myyntitilastoissa. Elokuva sai myös Oscar-ehdokkuuden parhaasta leikkauksesta.
Vuonna 1985 Michael J. Foxin tähdittämä komedia Paluu tulevaisuuteen nosti Zemeckisin Hollywoodin ohjaajien tärkeimpiin nimiin. Vain 19 miljoonan dollarin budjetilla kuvattu elokuva keräsi yli 380 miljoonan dollarin lipputulot, ja oli vuotensa parhaiten tuottanut filmi. Elokuva voitti äänitehosteistaan Oscarin ja Zemeckis oli yhdessä Galen kanssa ehdolla parhaasta käsikirjoituksesta.
Ennen elokuvan ensimmäistä jatko-osaa Zemeckis ohjasi Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? -komedian. Kolme Oscaria ja yhden erikois-Oscarin voittanut elokuva veti yleisöä teattereihin 330 miljoonan dollarin edestä, ja oli vuotensa toiseksi parhain yleisömenestys. Seuraavana vuonna julkaistu Paluu tulevaisuuteen 2 oli suurmenestys, ja sarjan kolmas osakin keräsi vielä yli 240 miljoonan dollarin lipputulot.
1990-luku

Zemeckis ohjasi muutamia episodeja televisio- ja videojulkaisuihin, mutta palasi teatterielokuvien ääreen vuonna 1992 hittikomedian Kuolema pukee häntä myötä. Elokuva ei ollut arvostelumenestys, mutta Zemeckisin arvostus nousikin reilusti seuraavan ohjaustyön, Forrest Gumpin, myötä. Vuonna 1994 valmistunut komediadraama oli rakenteeltaan poikkeuksellinenselvennä elokuva, joka oli ehdolla peräti 13 Oscarin voittajaksi. Lopulta voitoksi kääntyi kuusi ehdokkuutta, muun muassa Zemeckisin saama parhaan ohjauksen palkinto. Elokuva oli myös taloudellinen menestys; 677 miljoonan dollarin tuloksellaan elokuva on historian 15. parhaiten menestynyt filmi. Elokuva oli myös julkaisuvuotensa ykkönen Yhdysvalloissa, ja listan toinen maailmanlaajuisissa tilastoissa.
Zemeckisin seuraava ohjaustyö, kolme vuotta myöhemmin julkaistu Ensimmäinen yhteys oli arvostelumenestys, mutta lippuluukuilta voittoa kertyi lopulta "vain" 80 miljoonaa dollaria. Salaisuus pinnan alla taasen ei kriitikoita suuresti miellyttänyt, mutta yleisö otti elokuvan omakseen, ja lipputulot nousivat lähes 300 miljoonaan.
2000-luku

Robinson Crusoe -tyylinen tarina Cast Away – tuuliajolla (2000) oli Tom Hanksin ja Zemeckisin ensimmäinen yhteinen elokuva sitten Forrest Gumpin. Elokuva toi Hanksille Oscar-ehdokkuuden roolistaan. Filmi oli valtava menestys keräten 430 miljoonaa dollaria teattereista.
2000-luvulla Zemeckis löysi elokuvilleen uuden ulkomuodon kiinnostuttuaan tietokoneanimaatiosta. Hän sai houkuteltua Tom Hanksin jälleen mukaansa Napapiirin pikajuna -jouluanimaatioon. Kriitikot tyrmäsivät elokuvan sisällöttömänä, mutta voittoa kertyi lähes 150 miljoonaa dollaria. Elokuva oli toteutettu tietokoneanimaatiolla. Hanksin kasvonpiirteet oli siirretty ensin tietokoneelle ja sitten elokuvaan.
Seuraavaksi Zemeckis alkoi työstää fantasiaelokuva Beowulfia, joka perustui vanhaan brittiläiseen saagaan. Se saapui teattereihin vuonna 2007. Elokuvassa Zemeckis hyödynsi jälleen näyttelijöiden kasvonpiirteiden siirtämistä tietokoneanimaatioon. Beowulf oli kiistelty arvostelijoiden kesken johtuen sen sisältämästä väkivallasta ja alastomuudesta.
Yksityiselämä

Zemeckis on ollut naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitosta (1980–2000) hänellä on yksi lapsi Mary Ellen Trainorin kanssa. Vuonna 2001 Zemeckis avioitui uudelleen Leslie Harterin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Filmografia

The Lift (1972)
A Field of Honor (1973)
I Wanna Hold Your Hand (1978)
Autohuijarit (Used Cars, 1980)
Vihreän timantin metsästys (Romancing the Stone, 1984)
Paluu tulevaisuuteen (Back to the Future, 1985)
Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? (Who Framed Roger Rabbit, 1988)
Paluu tulevaisuuteen II (Back to the Future Part II, 1989)
Paluu tulevaisuuteen III (Back to the Future Part III, 1990)
Kuolema pukee häntä (Death Becomes Her, 1992)
Forrest Gump (1994)
Ensimmäinen yhteys (Contact, 1997)
Salaisuus pinnan alla (What Lies Beneath, 2000)
Cast Away – tuuliajolla (Cast Away, 2000)
Napapiirin pikajuna (The Polar Express, 2004)
Beowulf (2007)
Saiturin joulu (2009)
Lento (2012)
The Walk (2015)
Liittoutuneet (Allied, 2016)
Welcome to Marwen (2018)
The Witches (2020)
Pinocchio (2022)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Robert Zemeckis Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Robert Zemeckis Elonetissä.