stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georgi Bulatsel
Suomen sisällissodassa

Bulatsel yleni Tampereelle sijoitetun venäläisen 106. divisioonan 1. prikaatin komentajaksi helmikuussa 1918, kun sisällissota oli jo alkanut. Hän toimi Hugo Salmelan sotilasneuvonantajana sen jälkeen, kun Salmela oli tullut Tampereelle eversti Mihail Svetšnikovin tilalle punaisten rintamapäälliköksi helmikuun lopussa. Bulatsel laati punaisten länsirintaman hyökkäyssuunnitelman sekä Tampereen ensimmäisen puolustussuunnitelman. Hänet pidätettiin valkoisten vallattua Tampereen huhtikuussa 1918, jonka jälkeen kenttäoikeus tuomitsi Bulatselin kuolemaan yhteistyöstä punaisten kanssa. Bulatsel teloitettiin 28. huhtikuuta yleisen sairaalan viereisessä sorakuopassa. Hänen vaimonsa Zinaida pyysi lupaa haudata miehensä yksityishautaan, mihin valkoiset viranomaiset myöntyivät. Bulatselin ruumis siirrettiin sittemmin Kalevankankaan hautausmaalle. Hänen kadettikoulussa opiskelleet 13- ja 15-vuotiaat poikansa Woldemar ja Nikolai puolestaan teloitettiin sodan loppupäivinä Viipurin puhdistuksen yhteydessä.
Doug Burden

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | nelonen i.p. |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1987 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Nottingham 1986 | nelonen |  |
Doug Burden (s. 29. heinäkuuta 1965) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti Barcelonan olympialaisissa 1992 hopeaa perämiehettömässä nelosessa ja Soulin olympialaisissa 1988 pronssia kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui kahdeksikossa viidenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kahdeksikossa kultaa Kööpenhaminassa 1987 ja saavutti perämiehellisessä nelosessa pronssia Nottinghamissa 1986.
Brutopia

Brutopia on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen valtio. Carl Barks esitteli Neuvostoliittoa parodioivan maan ensi kertaa vuonna 1957 ilmestyneessä tarinassa Kylmä kauppa (A Cold Bargain). Tarinassa esiintyvä brutopialainen muistuttaa karikatyrisoitua Nikita Hruštšovia, Neuvostoliiton tuolloista johtajaa – joskin Barks kielsi myöhemmin yhteyden ja luonnehti hahmoa ”yhdistelmäksi vallanhaluisia asekauppiaita monista äänekkäistä valtioista”.
Kylmän kaupan liittyminen politiikkaan ja kansainvälisiin suhteisiin oli epätyypillistä Barksille. Carl Barksin koottujen toimittaja Geoffrey Blum on verrannut Barksin Brutopiaa Walt Kellyn saman aikakauden Pogo-sarjakuvaan, jossa myös esiintyy Hruštšov-karikatyyri. Barksin sarjakuva ei kuitenkaan joutunut julkaisukieltoon, niin kuin Pogolle kävi mauttomaksi katsotun parodiansa vuoksi Japanissa ja Kanadassa. Brutopian nimi on yhdistelmä sanoista brutaali ja utopia.
Barksin jälkeen Brutopia on esiintynyt myös muiden piirtäjien tarinoissa.
Brutopia > Sijainti

Brutopian sijainnista ei ole virallista selvyyttä. Brutopiaa omissa Ankka-tarinoissaan useasti käyttänyt Don Rosa on esittänyt tulkinnan, jonka mukaan valtio kattaa suunnilleen Venäjän itäisimmän kolmanneksen. Tämä tarkoittaisi käytännössä koko Venäjän kaukoitää: Sahan tasavaltaa sekä sen etelä- ja itäpuolisia alueita. Rosan tarinassa Temppeliherrojen kätketty kruunu Ankat poikkeavat A. E. Nordenskiöldin vanhaa talvimajaa etsiessään Brutopian maaperällä, Tšukotkassa Pohjoisen jäämeren rannalla. Alueella on Roope Ankan mukaan useita salaisia sotilastukikohtia, ja Ankat pelastuvatkin vain täpärästi brutopialaisen hävittäjälaivan tykkitulelta.
Brutopia > Politiikka

Brutopia ei kaihda keinoja havitellessaan omia etujaan tai jopa maailmanvaltaa. Kylmässä kaupassa Brutopia ja Roope Ankka kilpailevat ”maailman harvinaisimmasta alkuaineesta”, bombastiumista, josta Brutopia toivoo saavansa energiaa maan sähköistämiseen. Huutokaupassa Brutopian edustaja tarjoaa bombastiumpallosta biljoona dollaria sekä maan kaikki viisi tiskiallasta. Roope kuitenkin voittaa tarjouksen biljoonalla dollarilla ja kuudella tiskialtaalla. Brutopialaiset onnistuvat lopulta varastamaan bombastiumin kätköpaikalle johtavat koordinaatit pakkokeinoin, mutta luopuvat tavoitteesta kun yllättäen selviää, ettei bombastiumista ole kuin jäätelön raaka-aineeksi – eikä ”Brutopian onnellinen kansa” syö jäätelöä.
Barksin tarinassa Yksin rämemetsässä Brutopian konsuli varastaa ankkalinnalaisen keksijän luoman aivopesukoneen. Hän arvelee kauppaavansa sen hallitukselleen hyvään hintaan, sillä Brutopian työministeri tarvitsisi laitteen pakottaakseen työläiset suolakaivoksiin ja estääkseen heitä karkailemasta. Koneen varastanut konsuli päätyy kuitenkin yrittämään yksinäistä maailmanvalloitusta pelätessään, että lopulta hänen oma hallituksensa aivopesisi myös hänet koneen avulla.
Rosan tarinassa Nokkadamuksen kirous taivaalta putoaa brutopialainen tekokuu.
Brutopia > Kieli

Rosan tarinassa Hakkaa päälle! kuullaan katkelma brutopiankielisestä puhelinkeskustelusta: ”Shlogbrow rungshta moolahski glomski!” (suomennoksessa ”Vaanšud shiak sunak puršud gitšud djenak deenak mešud!”). Toisaalta Temppeliherrojen kätketyssä kruunussa brutopialaishävittäjä käskee Ankkoja antautumaan venäjänkielisellä komennolla.
Brutopia > Valtion tunnukset

Barksin tarinoissa esiintyy kaksi mahdollista Brutopian valtion tunnusta. Kylmässä kaupassa sukellusveneen kylkeen on maalattu lippu, jonka kuviona on tikari vaakatasossa. Lipun pohja on sarjakuvan eri julkaisujen yhteydessä väritetty keltaiseksi tai punaiseksi. Tarinassa Yksin rämemetsässä nähdään Brutopian konsulaatti Ankkalinnassa. Sen ovenpielissä on soikeat tunnukset, joihin on kuvattuna vasara ja kahle. Ne muistuttavat Neuvostoliiton sirppiä ja vasaraa.
”Howardin Brutopia”

Marraskuussa 2006 australialainen oppositiojohtaja Kevin Rudd arvosteli kolumnissaan ”Howard's Brutopia” silloista John Howardin johtamaa oikeistohallitusta muun muassa markkinavetoisuudesta. Ruddin mukaan monet brittikonservatiivit kuten Michael Oakeshott ovat varoittaneet valvomattomien markkinavoimien ”brutopiasta”. Seuraavan vuoden helmikuussa valtiovarainministeri Peter Costello pilkkasi Ruddin sanavalintaa parlamentissa: ”On esitetty jonkin verran arvailuja siitä, mikä on brutopia. Voin nyt varmuudella ilmoittaa teille, että Brutopia on kuvitteellinen valtio, joka esiintyy useissa Aku Ankka -tarinoissa. – – Australian biljoonatalouden hoito vaatii kokemusta ja omistautumista – eikä analyysi löydy Aku Ankka -sarjakuvista. Kyse on paljon vakavammista asioista.” Pilkasta huolimatta Ruddin johtama Australian työväenpuolue voitti marraskuun 2007 parlamenttivaalit ja Rudd nousi Australian pääministeriksi.
Aiheesta muualla

Sigvald Grøsfjeld: Brutopia (Arkistoitu – Internet Archive). Who’s Who in Duckburg. (englanniksi)
Elizabeth Hand

Elisabeth Hand Finnconissa Jyväskylässä vuonna 2007
Elizabeth Hand (29. maaliskuuta 1957 Yonkers, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Suomennetut teokset

Hand, Elizabeth: Pimeää kohti.  ((Available dark, 2012.) Suomentanut Juha Ahokas)  Helsinki:  Like, 2012.  ISBN 978-952-01-0803-8
Hand, Elizabeth: Katoava valo.  ((Generation loss, 2008.) Suomentanut Juha Ahokas)  Helsinki:  Like, 2013.  ISBN 978-952-01-0941-7
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Buflomediili

| --- | --- |

Buflomediili
Systemaattinen (IUPAC) nimi
4-pyrrolidin-1-yyli-1-(2,4,6-trimetoksifenyyli)butan-1-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 55837-25-7
ATC-koodi: C04AX20
PubChem CID: 2467
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H25NO4 
Moolimassa: 307,38
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, injektio
Buflomediili (C17H25NO4) on verisuonia laajentava lääkeaine, jota on käytetty perifeerisen valtimotaudin aiheuttaman katkokävelyn hoitamiseen. Sen käytöstä on kuitenkin pääosin luovuttu sivuvaikutusten vuoksi.
Vaikutusmekanismi

Buflomediili laajentaa verisuonia, mikä lisää veren virtausta elimistössä. Buflomediili on α-resepteoreiden toimintaa estävä aine eli niin kutsuttu α-salpaaja. Tämän lisäksi se estää myös heikosti kalsiumkanavien toimintaa sekä verihiutaleiden takertumista toisiinsa.
Sivuvaikutukset

Lievimpiä ja tyypillisimpiä buflomediilin aiheuttamia sivuvaikutuksia ovat päänsärky, heikkous ja huimaus sekä suolisto-oireet. Vanhoilla potilailla sekä munuaissairauksista kärsivillä lääkeaineen aiheuttamat sivuvaikutukset voivat olla voimakkaampia. Potilailla on ilmennyt oireita keskushermostossa, kuten kouristuksia ja jopa erittäin vakava status epilepticus. Lisäksi myös sydänoireet, kuten nopeutunut sydämen syke ja sydänhalvaus. Hoitoon käytettävät annokset ovat hyvin lähellä vaarallista annosta varsinkin, jos buflomediiliä käyttävällä potilaalla on munuaisten toimintahäiriö. Tämän vuoksi Euroopan lääkevirasto EMA suosittelee lokakuussa 2011 julkaisemassaan tiedotteessa buflomediilia sisältävien lääkkeiden käytön ja myynnin lopettamista Euroopan unionin alueella.
Synteesi

Bufloemediilin lähtöaineena ovat pyrrolidinobutyronitriili, jota saadaan pyrrolidiinin ja 4-klooributyronitriilin välisellä alkylointireaktiolla, ja 1,3,5-trimetoksibentseeni. 1,3,5-Trimetoksibentseeni reagoi pyrrolidinobutyronitriilin kanssa Friedel–Crafts-asylointireaktiolla muodostaen buflomediiliä.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Buflomedil (englanniksi)
ChemBlink: Buflomedil (englanniksi)
Buré

Länsi-Afrikan kauppareitit noin 1000–1500. Kultaesiintymät on merkitty ruskealla.
Buré (myös Bouré) on historiallinen alue Guineassa Tinkissojoen pohjoisrannalla. Sen merkittävin kaupunki on Siguiri.
Buré  ja sen luoteispuolella sijaitseva Bambuk olivat keskiajalla tärkeä Ghanan, Malin ja Songhain valtakuntien kullantuotantoalue. Kultaa kaivetaan ja huuhdotaan yhä perinteisin menetelmin.
Truman Capote

| Truman Garcia Capote |
| --- | --- |
 Truman Capote vuonna 1980.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1924 New Orleans
Kuollut: 25. elokuuta 1984 (59 vuotta) Los Angeles
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija ja toimittaja
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Other Voices, Other Rooms (1948)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Truman Garcia Capote (30. syyskuuta 1924 New Orleans – 25. elokuuta 1984 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Capote muutti nuorena New Yorkiin ja kuvasi kaupungin seurapiirielämää romaanissaan Aamiainen Tiffanylla (1958), josta tehtiin myös elokuva. Capoten toinen kuuluisa teos on Kylmäverisesti (1966), jota varten hän loi kirjallisuuteen kokonaan uuden kerrontamuodon, dokumenttiromaanin.
Elämä ja teokset > Nuoruus

Truman Capoten alkuperäinen nimi oli Truman Streckfus Persons. Capoten äiti oli 17-vuotias pojan syntyessä. Capoten vanhemmat erosivat, kun Capote oli nelivuotias, jolloin hänet lähetettiin Alabamaan äitinsä sukulaisten hoiviin. Hänen läheisin ystävänsä oli vanha sukulaistäti, jota hän kutsui nimellä Sook. Täti esiintyy useissa Capoten kirjoituksissa, kuten novellissa ”Joulumuisto” (1956).
Vuonna 1933 Capote muutti New Yorkiin äitinsä ja tämän uuden aviomiehen luo. Isäpuoli Joseph Capote nimesi hänet uudelleen Truman Garcia Capoteksi. 17-vuotiaana Capote lopetti koulun ja siirtyi The New Yorkerin reportteriksi. Tuolloin hän oli kirjoittanut jo pitkään ja saanut jo ensimmäisen palkintonsa kirjoituskilpailusta.
Kirjailijana

Capote julkaisi 1948 esikoisromaaninsa Other Voices, Other Rooms. Sen päähenkilö on nuori poika, joka joutuu muuttamaan kauan kadoksissa olleen isänsä luo outoon kartanoon. Romaani on liitetty tapahtumapaikkansa ja historiallisen ympäristön vuoksi southern gothic -lajityyppiin. Kirjan pinnan alla kulkevana teemana on oman seksuaalisuuden löytäminen ja hyväksyminen. Tämäkin teos oli puolittain omaelämäkerrallinen.
Capoten seuraava romaani oli vuonna 1951 ilmestynyt Ruohojen harppu. Se kertoo tarinan pojasta, jolla on kaksi hieman kummallista tätiä, joista toisen kanssa hän muuttaa puuhun asumaan. Ruohojen harpusta on tehty monta draamasovitusta, joista viimeisin on elokuva vuodelta 1995.
Käännekohta Capoten uralla oli pienoisromaani Aamiainen Tiffanylla (1958). Romaanin päähenkilö Holly Golightly on huoleton nuori nainen, joka elää toisten kustannuksella Manhattanilla. Teoksen nimetön kertoja seuraa Hollyn elämää ikään kuin sivustakatsojana. Kirjasta tehtiin samanniminen elokuva, jonka juoni kuitenkin muutettiin Hollywood-ystävällisemmäksi. Kertojasta tehtiin rattopoika (kirjassa hänen hahmonsa voisi tulkita homoseksuaaliseksi), ja hänen sekä Hollyn välille viritettiin rakkaussuhde, jota kirjassa ei ollut.
»-- johtuiko raivoni hiukan myös siitä, että olin itse rakastunut Hollyyn? Hiukan. Sillä olin rakastunut häneen. Aivan samoin kun olin kerran rakastunut äitini vanhanpuoleiseen värilliseen keittäjään ja postimieheen, joka antoi minun tulla mukaan kierrokselleen --. Tämäkin rakkauden laji synnyttää mustasukkaisuutta. (Aamiainen Tiffanylla, suom. Inkeri Hämäläinen)»
Elokuvassa on selkeä loppuratkaisu, kun taas kirjassa se jäi avoimeksi. Capote ei itse ollut tyytyväinen elokuvaan. Hänen mielestään Audrey Hepburn oli väärä valinta Hollyn rooliin, ja siihen olisi sopinut paremmin Marilyn Monroe.
Vuonna 1959 Capote luki lehdestä kansasilaisen maanviljelijäperheen murhasta, jolle ei tuntunut olevan mitään motiivia. Capote matkusti Kansasiin tekemään lehtijuttua tapauksesta, mutta aineisto paisui niin valtavaksi, että hän työsti siitä kirjan nimeltä Kylmäverisesti, joka ilmestyi vasta vuonna 1966. Kirja loi uuden kirjallisuuden lajityypin, dokumenttiromaanin (engl. nonfiction novel), joka on proosan keinoin kerrottua tositapahtumaa. Kirja ei muistuttanut haastattelua, joka siitä olisi voinut tulla, sillä Capote oli häivyttänyt valmiista tekstistä täysin itsensä, kertojan.
Capote haastatteli perheen omaisia, ja kun tekijät viimein saatiin kiinni, hän tutustui myös heihin ja jopa ystävystyi toisen surmaajan, Perry Smithin, kanssa. Capote oli heidän seuranaan yhä, kun heidät teloitettiin. Capoten elämästä kertovassa elokuvassa Kunniaton (Infamous, 2006) esitetään ajatus, että Capoten viimeisten vuosien alkoholismi ja kirjoituskyvyttömyys olisi johtunut siitä, että hänen oli pakko antaa jo ystäväksi tulleen murhaajan kuolla, jotta saisi viimeisteltyä romaaninsa. Kylmäverisesti julkaistiin pian myös elokuvana. Myös elokuva Capote (2005) kertoo saman tarinan, mutta lisää Capoten henkilöhahmon mukaan joukkoon. Häntä esitti Philip Seymour Hoffman, joka sai osastaan Oscarin.
Kirjailijana > Loppuvuodet

Capote ei ollut tunnettu ainoastaan kirjoistaan vaan myös omalaatuisesta elämäntavastaan ja seurapiiriyhteyksistään. Henkilökuvakokoelmassaan Music for Chameleons hän toteaa itsestään: "En ole vielä pyhimys. Olen alkoholisti ja huumeaddikti. Olen homoseksuaali. Olen nero."
Romaanin Kylmäverisesti jälkeen Capote ei kirjoittanut pitkään aikaan. Hän julkaisi muun muassa lehtiartikkeleita ja matkakertomuksia, joista koostettiin kokoelmat The Dogs Bark (1973) ja Music for Chameleons (1980). Seuraavan kerran proosaa tuli julki vasta vuonna 1975, kun Esquire-lehti julkaisi otteita hänen seuraavasta romaanistaan Answered Prayers. Tarinat olivat kevyesti verhottuja paljastuksia hänen kuuluisista ystävistään, joita se ei miellyttänyt, joten pian Capote syrjäytettiin siitä tuttavapiiristä, jonka tähti hän oli kerran ollut. Vähitellen Capote luisui alkoholismiin ja huumeisiin ja alkoi käyttäytyä hyvin arvaamattomasti. Hän antoi kustantajalleen jatkuvasti katteettomia lupauksia uusista luvuista, ”jotka olivat jo melkein valmiita”.
Truman Capote kuoli alkoholin ja huumeiden aiheuttamiin sairauksiin 59-vuotiaana vuonna 1984. Kuoleman jälkeen hänen agenttinsa kävi hänen tavaransa läpi, mutta Answered Prayersiä ei löytynyt sen enempää kuin kahdeksan vuotta aiemminkaan.
Kirjailijana > Postuumi teos

Vuonna 2004 Sothebyn huutokauppaan tarjottiin myyntiin Capoten 1940-luvulla kirjoittama esikoisromaani Kesän taittuessa. Hän oli ollut tyytymätön käsikirjoitukseen ja muuttaessaan pois, jätti sen asuntoonsa seuraavien asukkaiden poisheitettäväksi. Talonmies oli kuitenkin ottanut käsikirjoituksen talteen, ja se lojui viisikymmentä vuotta hänen varastossaan. Talonmiehen kuoltua hänen veljenpoikansa antoi käsikirjoituksen huutokaupattavaksi. Truman Capote Literary Trust osti kirjan, ja Random House -kustantamo julkaisi sen. Kirja on kasvukertomus 17-vuotiaasta tytöstä, joka jää kesäksi yksin Manhattanille, kun hänen perheensä lähtee Eurooppaan. Noin kaksikymmenvuotiaan Capoten kirjoittama romaani on yllättävän sujuva ja enteilee hänen tyylinsä kypsää kautta.
Merkitys

Truman Capote vaikutti suuresti yhdysvaltalaiseen kirjallisuuteen. Eritoten tositapahtumien ja sepitteen yhdistely eri tavoin toi hänelle kunniaa myös kirjallisuuden lajien kehittäjänä, vaikkei hän koskaan väittänytkään yksin keksineensä dokumenttiromaanin lajityyppiä.
Capote ei etenkään elämänsä loppupuolella ollut mitenkään miellyttävä ihminen, kuten voi huomata hänen kärkevistä kommenteistaan haastattelukirjassa Conversations with Capote. Kun hänen ystävänsä jättivät hänet Answered Prayers -katkelmien ilmestyttyä, häntä hämmästytti se, kuinka he eivät olleet ajatelleet, että hän voisi kirjoittaa heistä:
»Kenen he kuvittelivat olleen luonaan, hovinarrinko? Se oli kirjailija.»
Valikoitu teosluettelo

Kesän taittuessa (Summer Crossing, kirjoitettu noin 1949, julkaistu 2005). Suom. Kaijamari Sivill. Keltainen kirjasto 378. Tammi, 2007.
Other Voices, Other Rooms (1948)
Ruohojen harppu (The Grass Harp, 1951). Suom. Eila Pennanen. Tammi, 1952.
The Muses Are Heard (1956)
Aamiainen Tiffanylla (Breakfast at Tiffany’s, 1958). Suom. Inkeri Hämäläinen, Kristiina Kivivuori. Keltainen kirjasto 80. Tammi, 1967 (5. painos 2007).
Kylmäverisesti: Totuudenmukainen kuvaus eräästä joukkomurhasta ja sen seurauksista (In Cold Blood, 1966). Suom. Tauno Tainio. Tammi, 1966 (4. painos 2006).
The Dogs Bark (1973)
Music for Chameleons (1973)
Answered Prayers: The Unfinished Novel (1987)
Dramatisointeja

Aamiainen Tiffanylla (1961), ohjaus Blake Edwards.
Kylmäverisesti (1967), ohjaus Richard Brooks.
Capote (2005), ohjaus Bennett Miller: Capoten Kylmäverisesti-kirjaan ja hänen omaan elämäänsä pohjaava elokuva.
Kunniaton (2006), ohjaus Douglas McGrath: perustuu samaan aiheeseen kuin Capote, mutta jäi pienemmälle huomiolle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Waarala, Hannu: Truman Capote - Kesän taittuessa Savon Sanomat.  1.3.2007. Arkistoitu 14.1.2012. Viitattu 30.9.2018.
Truman Capote, Author (1924–1984) Biography.  2.4.2014. Viitattu 30.9.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Stepan Chapman

| Stepan Chapman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1951 Chicago
Kuollut: 27. tammikuuta 2014
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Puoliso:  Kia Chapman
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aikakausi:  1969–
Tyylilajit:  fantasia, surrealismi, uuskumma
Esikoisteos:  Troikka (1997)
Palkinnot
 Philip K. Dick -palkinto (1998) 
Aiheesta muualla
stepanchapman.com (englanniksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stepan Chapman (1951 Chicago – 27. tammikuuta 2014) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen surrealistista fantasiaa olevansa esikoisromaaninsa Troikka (1997) voitti Philip K. Dick -palkinnon. Suomennettu teos sai tieteiskirjallisuuden Tähtivaeltaja-palkinnon 2007.
Elämä

Stepan Chapmanilla oli venäläiset sukujuuret isoisänsä puolelta. Chapman opiskeli teatteria Michiganin yliopistossa. Hän työskenteli sanomalehden toimituksessa Kaliforniassa ja lastenhoitajana Oregonissa ja Arizonassa ja näytteli teatterissa Yhdysvalloissa ja Englannissa. Jeff VanderMeerin pienkustantamo Ministry of Whimsy julkaisi Chapmanin romaanin Troikka vuonna 1997. Stepan Chapman ja hänen puolisonsa Kia Chapman asuivat montanalaisessa pikkukaupungissa.
Stepan Chapman oli Suomessa Finncon 2006:n kirjailijavieraana. Suomeen heidät toi Troikka-kirjan käännös. Teos sisältää Chapmanin oman kuvituksen, jonka hän teki juuri Suomi-julkaisua varten. Kirjan suomensi Hannu Blommila, joka oli todennut Tähtivaeltaja-lehden artikkelissaan, että teos on uuden fantasian perusmalli ja klassikon aseman ansaitseva teos.
Suomennettu romaani

Troikka.  ((The Troika, 1997.) Suom. Hannu Blommila)  Tampere:  The Tree Club, 2006.  ISBN 952-99744-0-X
Dossier (2001)
Suomennetut novellit

”Moottoritytöt” (1997). Tähtivaeltaja 2/2006.
”Savivankila” (1997). Tähtivaeltaja 1/2005.
”Kun yöperhoset saapuivat” (1998). Tähtivaeltaja 1/2005.
”Afasian valtionsalaisuudet” (2002), teoksessa Uuskummaa?, 2006.
”Pluton rumahiset” (2004). Tähtivaeltaja 4/2006.
”Saksihirviön sikiöt” (2004). Tähtivaeltaja 4/2006.
”Claudette ja Metazooni” (2004). Tähtivaeltaja 4/2006.
Kirjallisuutta

Sisättö, Vesa & Halme, Jukka & Jerrman, Toni (toim.): Ulkomaisia fantasiakirjailijoita 2.  Helsinki:  BTJ, 2009.  ISBN 978-951-692-732-2
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Jeff VanderMeer: Insects of Aphasia: The Stepan Chapman Interview (Arkistoitu – Internet Archive). The Newsletter of The Council for the Literature of the Fantastic 1996. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Buranovo

Buranovskije babuški.
Buranovo (ven. Бура́ново, udmurtiksi Брангурт, Brangurt) on kylä ja maalaiskunta Udmurtian Malaja Purgan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee noin 30 kilometrin päässä tasavallan pääkaupungista Iževskistä, noin 34 kilometrin päässä Sarapulin kaupungista ja noin 30 kilometrin päässä Malaja Purgan piirin hallinnollisesta keskuksesta Malaja Purgasta. Kylässä on 658 ja kunnassa 2 400 asukasta (vuonna 2011).
Kunnan pinta-ala on 114,5 neliökilometriä. Siihen kuuluu viisi kylää: Buranovo, Iljinsk, Jagan-Dokja, Puro-Možga ja Tšutožmon. Hallinnollinen keskus on Jagan-Dokja. Kunnassa toimii valtiollinen karjatila. Buranovossa ja Jagan-Dokjassa on keskikoulut ja Puro-Možgassa alakoulu. Lisäksi on kolme lastentarhaa, kulttuuritaloa ja kirjastoa. Terveyspalveluihin kuuluu Buranovon kylän sairaala, Jagan-Dokjan poliklinikka ja Puro-Možgan ensiapuasema.
Suomalainen kansatieteilijä Uuno Sirelius tutki udmurttien kansankulttuuria Buranovossa vuonna 1907. Ensimmäinen udmurttikirjailija Grigori Vereštšagin työskenteli siellä pappina ja opettajana vuosina 1900–1927. Kylä on tullut tunnetuksi myös Venäjää Eurovision laulukilpailussa 2012 edustaneen etnopop-yhtyeen Buranovskije babuški ("Buranovon mummot") kotipaikkana.
Aiheesta muualla

Buranovon kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Ylen Elävä arkisto: Udmurtian mammat pitävät rokilla perinteitä hengissä