stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Finncomm Airlines
Laivasto

Finncomm Airlines tilasi kesällä 2005 ranskalais-italialaiselta ATR-yhteenliittymältä kahdeksan uutta ATR 42 -lentokonetta. Kokonaisarvoltaan 250 miljoonan Yhdysvaltain dollarin sopimukseen sisältyi myös optio kahdeksan koneen lisätilauksesta.
Joulukuussa 2006 vastaanotettu neljäs kone jäi tilauksen viimeiseksi ATR 42 -koneeksi, koska viimeiset neljä alkuperäisen tilauksen kahdeksasta koneesta ja kolme kahdeksasta optiosta vaihdettiin ATR 72 -koneiksi. Tammikuussa 2008 yhtiö ilmoitti tilanneensa viisi uutta ATR 72-500 -konetta. Yhtiön ATR-laivasto olisi näin ollen koostunut neljästä ATR 42- ja kahdestatoista ATR 72 -koneesta. Uusilla ATR 42- ja ATR 72 -koneilla korvattiin kaupallisen käyttöikänsä loppupuolella olleet Saab 340:t Suomen sisäisillä reiteillä. Lisäksi uusilla ATR-koneilla kasvatettiin kapasiteettia ja lisättiin vuoroja sekä avattiin uusia reittejä.
Marraskuun alussa 2009 Finncomm ilmoitti siirtyvänsä suurempiin suihkukoneisiin ja korvaavansa kahdella 76-paikkaisella Embraer 170 koneella laivaston kaksi 49-paikkaista Embraer ERJ 145 -suihkukonetta. Ensimmäinen Embraer 170 aloitti liikenteen marraskuussa 2009 ja seuraava liittyi laivastoon tammikuussa 2010. Embraer 170 -koneet vuokrattiin Finnairilta. Finncomm Airlinesin laivasto koostui tällöin neljästä ATR 42 -koneesta ja yhdeksästä ATR 72-koneesta sekä kahdesta Embraer 170 -koneesta. Finncomm Airlinesin laivaston keski-ikä oli tässä vaiheessa kaksi vuotta.
| Konetyyppi | Käytössä | Tilauksia | Istuimia | Rekisterit | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ATR 42-500 | 4 | 0 | 48 | OH-ATB–ATD |  |
| ATR 72-212A (-500) | 9 | 3 | 68–72 | OH-ATE–ATM |  |
| Embraer 170 | 2 | 0 | 76 | OH-LEI ja OH-LEK | Aikaisempi käyttäjä Finnair. |
Laivasto > Laivastosta poistuneet koneet

| Konetyyppi | Käytöstä poistuneita | Istuimia | Rekisterit | Laivastossa vuosina | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Cessna 402 | 1 | 6 | OH-CHS | - |  |
| Embraer 145LU | 2 | 49 | OH-EBE, OH-EBF | 2003–2009 | Aikaisempi käyttäjä Crossair. |
| Mitsubishi MU-2N | 2 | 7 | OH-STA, OH-WBA | - |  |
| Saab 340A | 2 | 33 | OH-FAE, OH-ISE | Poistuivat vuonna 2007 |  |
| Saab 340B | 1 | 34 | OH-FAF | Poistui loppuvuodesta 2007 |  |
| ATR 42-500 | 1 | 48 | OH-ATA | Poistui loppuvuodesta 2011 |  |
Laivasto > Kilpailu omistajuudesta

Heinäkuussa 2010 AirBaltic ilmaisi kiinnostuksensa ostaa Finncomm. Suomen kansallinen lentoyhtiö ja Finncommin yhteistyökumppani Finnair ilmoitti puolestaan, että sillä on etuosto-oikeus Finncommin osakkeisiin. Finnair pyrki estämään Finncommin siirtymisen AirBalticin omistukseen. Finnair haki heinäkuun lopulla 2010 Helsingin käräjäoikeudelta päätöksen väliaikaisesta turvaamistoimesta, joka esti Finncommin osakkeiden myynnin muille kuin toisille pääosakkaille tai Finnairille. Esto päättyi elokuussa 2010.
Helsingin Sanomat uutisoi 31. heinäkuuta 2010 AirBalticin aloittavan yhteistyön Finncomm Airlinesin kanssa. Uuden yhteistyökuvion myötä Finncomm Airlinesin lennot Helsingistä Poriin, Seinäjoelle ja Jyväskylään olisivat loppuneet elokuussa 2010. Samaisen uutisen mukaan yhtiö harkitsisi omien yhteyksiensä lopettamista Helsingistä Varkauteen, Savonlinnaan, Vaasaan ja Kokkolaan. Vastaavasti Finncomm Airlines olisi aloitanut lennot Helsingistä Ouluun 8 kertaa päivässä ja Helsingistä Rovaniemelle kuudesti päivässä.
Uutinen lentojen paniikinomaisesta lopettamisesta tuli yllätyksenä Porin ja Seinäjoen yrityksille, eikä katkeria sanoja säästelty. Muun muassa Porin Sampo-Rosenlewin toimitusjohtaja Jali Prihti kärjistää, että mikäli lentokoneella ei pääse Helsingistä Poriin ja takaisin, niin samalla voi yhtiön pääkonttorinkin siirtää Algeriaan. Atrian toimitusjohtaja Juha Gröhn väläyttää mahdollisuutta, että Atria siirtäisi joitakin toimintoja pois Seinäjoelta säännöllisen lentoyhteyden puuttumisen takia.
Finncomm Airlines ei vastannut Finnairin tekemään tarjouspyyntöön muutamalle reitilleen. Näin ollen Finnair uhkasi siirtyä käyttämään englantilaisen Flyben laivastoa muun muassa reiteillä Helsingistä Tampereelle, Tallinnaan ja Turkuun. Tämä ei kuitenkaan toteutunut.
Syyskuussa 2010 Finnair ilmoitti solmineensa aiesopimuksen, jolla se ostaa koko osakepääoman yhtiöistä, jotka omistavat Finncomm Airlinesin käyttämät lentokoneet. Lisäksi Finnair ilmoitti ostavansa 20 % osuuden Finncomm Airlines lentoyhtiöstä. Kaupan arvoksi ilmoitettiin 38 miljoonaa euroa.  Kauppa ei toteutunut.
Laivasto > Flybe Nordic -kauppa

1.7.2011 Finnair ja Flybe ilmoittivat ostavansa Finncommin koko lentotoiminnan. Flybe omistaa 60 % ja Finnair 40 % uudesta Flybe Nordic -nimisestä yhtiöstä, josta tuli Finncomm Airlinesin uusi omistaja. Yhtiöiden omistajat vakuuttivat, että Finncommin reitit tulevat säilymään, joskin jokaisen reitin tulee olla liiketaloudellisesti kannattava. Finncomm Airlines Oy:n uusi nimi on ollut 27.10.2011 alkaen Flybe Finland Oy.
Kauppasumma oli 25 miljoonaa euroa käteisenä. Lisäksi lentokoneista maksettiin 104 miljoonaa euroa, josta vähennettiin 70 miljoonan velkavastuu. Finncommin omistajat saivat kaikkiaan siis 59 miljoonaa euroa. Suurimman osan jakoivat Juhani Pakari ja Jaakko Keskinen yhtiöidensä kautta, yhteensä 26 miljoonaa euroa. PSS Trade Oy sai noin 10 miljoonaa euroa. Jarkko Haukkalan omistama Länsi-Suomen Yrityspalvelu sai myynnistä noin 9,5 miljoonaa. Martti Lepistön osuus oli reilut seitsemän miljoonaa ja Avicon Oy sai kymmenen prosentin osuudella 5,9 miljoonaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Finncomm Airlines Wikimedia Commonsissa
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Finncomm Airlines tilaa uusia ATR-koneita
Finncomm Airlines
Finncomm Training Academy
FAM – Finnish Aircraft Maintenance
Inter Handling
Finnair
Finncomm Airlinesin ATR 42-500 (OH-ATA) Seinäjoen lentoasemalla.
Finncomm Airlinesin Embraer ERJ 145LU (OH-EBE).
Finncomm Airlinesin ATR 42:n (OH-ATC) peräsin.
Kiihdytyskisat

Kaksi dragster-kilpa-autoa.
Kiihdytyskisat eli drag race tai drag racing on autoilla, dragstereilla ja moottoripyörillä ajettava kiihdytyskilpailu. Kisan tarkoituksena on päästä lähtölinjalta maalilinjalle joko nopeimmin tai mahdollisimman lähelle kilpailijan indeksiaikaa. Drag racing on varsin suosittua Yhdysvalloissa, mutta se on levittäytynyt Eurooppaan, Australiaan, Väli-Amerikkaan, Etelä-Afrikkaan ja Lähi-itään. Suomessa järjestetään joka vuosi kiihdytysajon SM-kilpailut. Heinäkuun ensimmäisenä viikonloppuna järjestetään FIA:n Nitro Nationals, jossa kilpailevat kovimman luokan kiihdytysautot, kuten Top Fuelit, Pro Stockit ja Funny Carit.
Historia

Drag racingin juuret ovat Yhdysvalloissa, missä nuoret miehet kilpailivat teillä ja kaupungeissa. 1930-luvulla kilpailu alkoi siirtyä maaseudulle, missä esimerkiksi kuivuneet järvet toimivat kisapaikkoina. Lajille alettiin luoda säännöstöä 1940-luvulla ja ensimmäinen pelkästään drag racingiä varten rakennettu rata avattiin vuonna 1950 Santa Anaan Kaliforniaan. Kilpailijoiden turvallisuus oli alusta alkaen huomion kohteena.
Kiihdytyskisat Suomessa

Ensimmäiset kiihdytyskisat Suomessa ajettiin 18. kesäkuuta 1975 Keimolan moottoriradalla.
FHRA:n järjestämiä kiihdytyskisoja ajetaan kahdella radalla: Kauhavalla LSK Business parkissa ja Pieksämäen Motoparkissa. Lisäksi ajetaan katuautoilla muun muassa Hyvinkäällä, Kauhajoella, Kiikalassa, Vaasassa ja Porissa.
Ensimmäisen kerran Top Fuel- autoja nähtiin suomessa -90 luvun puolen välin paikkeilla, kun Alastarolle avattiin Euroopan mittapuut täyttävä rata. Alastarolla järjestettiin Nitro Nationals kisoja aina 2000 luvulle asti jonka jälkeen ne siirtyivät Kauhavalle.
Kilpailuryhmät

Drag race -kisoja käydään muun muassa seuraavissa ryhmissä (suluissa tyypillinen kyseisen ryhmän nopea aika tai aikahaarukka):
Autoryhmiä:
Top Fuel (TF) – kuninkuusryhmä, autot ovat dragstereita ja polttoaineena nitrometaani. (4,5 s).
Funny Car (FC) – Top Fuelia vastaava "flippikoristen" autojen luokka. (4,7 s).
Top Methanol Dragster (TMD) – lähes sama kuin Top Fuel, suurin ero polttoaine joka tässä luokassa on metanoli. (5,2 s).
Top Methanol Funny Car (TMFC) – Top Metanolia vastaava "flippikoristen" autojen luokka. (5,5 s).
Pro Modified (PM) – Nopein "oviauto"-ryhmä. Joko isoja ilokaasutettuja moottoreita tai ahdettuja metanolimoottoreita. (5,9-6,0 s).
Pro Stock (PRO) – Bensakäyttöisten autojen kuninkuusryhmä. (6,5 s).
Pro Compact (PC)
Modified Compact (MC)
Competition (COMP) – Luokkakohtaisia indeksejä joita saa alittaa. (6,5 - 10 s).
Super Comp (SC) – Kiinteä indeksi 8,900 s.
Super Gas (SG) – Kiinteä indeksi 9,900 s.
Super Street (SST) – Kiinteä indeksi 10,900 s.
Super Stock (SS) – (8,5–12 s).
Stock (S) – (10 - 17 s).
Junior Stock (JR/S) – 8–18-vuotiaille. Ajavat 1/8 mailia.
Junior Modified (JR/M) – 12–18-vuotiaille. Kiinteä indeksi 7,9 s. Ajavat 1/8 mailia.
Street B
Street C
Street D
Sportdman ET
Pro ET
Super Pro ET
Advanced ET
Moottoripyöräryhmiä:
Junior Bike (JR/B) – Ajavat 1/8 mailia.
Street Bike (SB) – Katupyöriä, indeksi 9,000 - 14,000 s.
Harley Drags (HD) – (9-12 s).
Super Comp Bike (SCB) Kiinteä indeksi 8.500s.
Super Gas Bike (SGB) – Kiinteä indeksi 9,500 s.
Pro Street Bike (Pro SB) - (8,5 s).
Super Pro Street Bike (SPSB) – (7,7 s). Kaudesta 2010 eteenpäin muutettiin Suomessa Outlaw Bike luokaksi.
Outlaw Bike (OLB) – (7,7 s).
Pro Stock Bike (PS) - (7,3 s).
Funny Bike (FB) – (6,7 s).
Super Twin Top Gas (STTG) – (9 s).
Super Twin Top Fuel (STTF) – Nitrometaania käyttäviä pyöriä, pelkästään kaksi sylinterisiä. (6,1-6,6 s).
Top Fuel Bike (TFB) – Nitrometaania käyttäviä pyöriä, kaksi tai neljä sylinterisiä. Nopein pyöräryhmä. (6,0 s).
Miehet ja naiset kilpailevat samassa ryhmässä niin junioreiden kuin aikuisten sarjoissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Finnish Hot Rod Association (lajin suomalainen kattojärjestö)
Finnish Dragbike Association (moottoripyörien suomalainen kattojärjestö)
National Hot Rod Association (Lajin amerikkalainen kattojärjestö)
Eurodragster (Eurooppalaisen Drag Racingin uutissivusto)
Ylen Elävä arkisto: Drag racea 1980-luvulla
↑  https://www.motouutiset.fi/fi/moottoripyorat/uutiset/6977/Kansainv%C3%A4linen-Nitro-Nationals--kiihdytyskilpailu-viimeist%C3%A4-kertaa-Alastarossa-t%C3%A4n%C3%A4-viikonloppuna.htm
Antonio Vivaldi

| Antonio Vivaldi |
| --- | --- |
 Vivaldi vuonna 1725
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1678 Venetsia, Venetsian tasavalta
Kuollut: 28. heinäkuuta 1741 (63 vuotta) Wien, Itävallan arkkiherttuakunta
Kansalaisuus:  italialainen
Ammatti:  säveltäjä, viulisti
Vanhemmat:  Giovanni Battista Vivaldi, Camilla Calicchio
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera, kamarimusiikki, kirkkomusiikki, konsertto, sinfonia (käännä suomeksi) ja sardana 
Merkittävät teokset:  Neljä vuodenaikaa
Soittimet:  viulu, cembalo ja lemmenviulu 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Antonio Lucio Vivaldi (4. maaliskuuta 1678 Venetsia, Venetsian tasavalta – 28. heinäkuuta 1741 Wien, Itävallan arkkiherttuakunta) oli italialainen säveltäjä, joka kuuluu barokkimusiikin suurimpiin nimiin, vaikka painuikin kuoltuaan unohduksiin. Hänet löydettiin uudestaan vasta 1900-luvulla. Vivaldi oli erittäin tuottelias säveltäjä. Hänen tunnetuin teoksensa on viulukonserttojen sarja Neljä vuodenaikaa. Tuotantoon sisältyy konserttojen lisäksi myös kuoromusiikkia, kuten suosittu Gloria (RV 589), sekä kymmeniä oopperoita.
Muuta

Vivaldin mukaan on saanut nimensä asteroidi 4330 Vivaldi.
Teoksia

John Harrison, viulu. Robert Turizziani, kapellimestari.
John Harrison, viulu. Robert Turizziani, kapellimestari.
John Harrison, viulu. Robert Turizziani, kapellimestari.
John Harrison, viulu. Robert Turizziani, kapellimestari.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Teoksia > Oopperoita

| --- | --- |
 Ottone in villa (1713)  Orlando finto pazzo (1714)  Nerone fatto Cesare (1715)  Arsilda, regina di Ponto (1716)  L’incoronazione di Dario (1716)  Tieteberga (1717)  Armida al campo d’Egitto (1718)  Scandebergh (1718)  Il Teuzzone (1719)  Tito Manlio (1719)  La verità in cimento (1720)  Candace (1720)  Gli Inganni per vendetta (1720)  La Silvia (1721)  Filippo rè di Macedonia (1721)  Ercole sul Termodonte (1723)  La Creola (1723)  Il Giustino (1724)  La Virtù trionfante dell’amore (1724)  L’Inganno trionfante in amore (1725)  La Fede tradita e vendicata (1726)  Dorilla in Tempe (1726)  Cunegonda ossia la principessa fedele (1726)  La Senna festeggiante (1726)  La Tirannia castigata (1726) :  Ipermestra (1727)  Siroe rè di Persia (1727)  Farnace (1727)  Orlando furioso (1727)  Rosilena ed Oronta (1728)  Atenaide (1729)  Argippo (1730)  Il Mopso (1730)  La fida ninfa (1732)  Semiramide (1732)  Motezuma (1733)  L’Olimpiade (1734)  Adelaide (1735)  Demetrio (1735)  Bajazet (1735)  Tamerlano (1735)  Griselda (1735)  Ginevra principessa di Scozia (1735)  Catone in Utica (1737)  Alessandro nell’Indie (1737)  Rosmira (1738)  L’Oracolo di Messina (1738)  Feraspe (1739)  L’Canterolo (1739)
Teoksia > Opusnumeroidut (säveltäjän elinaikana julkaistut) teokset

Op. 1: 12 triosonaattia kahdelle viululle ja basso continuolle (1705)
Op. 2: 12 sonaattia viululle ja basso continuolle (1709)
Op. 3: L’estro armonico (Harmoninen innoitus), 12 viulukonserttoa (1711)
Op. 4: La stravaganza (Erikoislaatuinen), 12 viulukonserttoa (n. 1714)
Op. 5 (Opus 2:n toinen osa): 4 viulusonaattia ja 2 sonaattia kahdelle viululle ja basso continuolle (1716)
Op. 6: 6 viulukonserttoa (1716–21)
Op. 7: 2 oboekonserttoa ja 10 viulukonserttoa (1716–21)
Op. 8: Il cimento dell’armonia e dell’inventione (Kilpailu harmonian ja kekseliäisyyden välillä), 12 viulukonserttoa, joista neljä ensimmäistä tunnetaan yhteisnimellä Le quattro stagioni (Neljä vuodenaikaa) (1725)
Op. 9: La cetra (Lyyra), 2 viulukonserttoa ja 1 konsertto kahdelle viululle (1727)
Op. 10: 6 huilukonserttoa (n. 1728)
Op. 11: 5 viulukonserttoa ja 1 oboekonsertto (1729)
Op. 12: 5 viulukonserttoa ja 1 konsertto ilman soolosoitinta (1729)
Lisäksi Op. 13: Il pastor fido (Uskollinen paimen), 6 sonaattia säkkipillille, kampiliiralle ja viola d’amorelle (1737, todellinen säveltäjä Nicolas Chédeville)
Teoksia > Kirkkomusiikki

yli 60 teosta, kuten:
Kyrie, messu (RV 587)
Gloria (RV 589) (1708)
Dixit Dominus (RV 594)
Beatus vir (RV 597)
Magnificat (RV 610)
Salve Regina (RV 616)
Juditha Triumphans, oratorio (1716)
Teoksia > Muita teoksia

10 sonaattia viulusellolle ja basso continuolle
28 sonaattia viululle ja basso continuolle
4 sonaattia huilulle ja basso continuolle
sonaatteja kahdelle viululle ja basso continuolle
konserttoja eri kokoonpanoille, huilu, oboe, klarinetti, fagotti, viulu ym.; mm. huilukonsertto Il Gran Mogol, joka löytyi 2010
yli 60 konserttoa jousisoitinorkesterille ja basso continuolle
170 konserttoa ja sinfoniaa viululle, orkesterille ja basso continuolle
7 konserttoa viola d’amorelle
28 konserttoa viulusellolle
1 mandoliinikonsertto
9 huilukonserttoa
2 klarinettikonserttoa
14 oboekonserttoa
yli 39 fagottikonserttoa
useita konserttoja kahdelle viululle, viulusellolle, mandoliinille, oboelle, vaskipuhaltimille, trumpetille ym.
Teoksia > Neljä vuodenaikaa

Vivaldi antoi nimen Le quattro stagioni opuksen 8 neljälle ensimmäiselle konsertolle. Ne kuvaavat sävelten kielellä eri vuodenaikojen tunnelmaa. Esimerkiksi talvi on synkkä ja hyytävä, kesässä taas voi kuulla lintujen laulua ja hyönteisten lentoa muistuttavia säveliä. Konsertot ovat Vivaldille tyypillisiä siten, että jokainen niistä on kolmiosainen ja hidas osa on kahden nopeamman välissä. Vivaldi kirjoitti konserttoja varten erityisen sonetin luettavaksi musiikin tahdissa. Neljää vuodenaikaa pidetään yhtenä ensimmäisistä sävelrunoista. Teos tuli kunnolla esille vasta 1950-luvulla, jolloin siitä julkaistiin ensimmäiset äänitteet. Nykyään se on Vivaldin muita sävellyksiä selvästi suositumpi ja samalla taidemusiikin tunnetuimpia ja tärkeimpiä teoksia.
Kirjallisuutta

Talbot, Michael: The Vivaldi Compendium.  Woolbridge:  The Boydell Press, 2011.  ISBN 978-1-84383-819-7  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonio Vivaldi Wikimedia Commonsissa
Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Antonio Vivaldi (koko sävellystuotanto listattuna)
Antonio Vivaldi International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Vivaldin partituureja. Mutopia Project.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Pier Leone Ghezzin karikatyyri Vivaldista vuodelta 1723.
Postuumi kuva Vivaldista vuodelta 1770.
Mariah Carey

| Mariah Carey |
| --- | --- |
 Mariah Carey joulukuussa 2023
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Huntington, New York, Yhdysvallat
Ammatti:   laulaja-lauluntekijä  musiikkituottaja  näyttelijä 
Puoliso:  Tommy Mottola (vih. 1993; ero 1998) Nick Cannon (vih. 2008; ero 2016)
Lapset:  2
Muusikko
Taiteilijanimi:  Songbird Supreme, Mimi, Elusive Chanteuse ja Queen of Christmas 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:   R&B  pop  soul  gospel  hip hop 
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:   Columbia (1988–2001)  Virgin (2001–2002)  Island/Def Jam (2002–2015)  Epic Records (2015–) 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mariah Carey ([məˈraɪə]; s. 27. maaliskuuta 1969 Huntington, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, säveltäjä, tuottaja ja näyttelijä. Carey lukeutuu 1990- ja 2000-lukujen vaikutusvaltaisimpiin R&B- ja popartisteihin. Hänet tunnetaan kappaleidensa sanoittamisesta, suvereenista taidostaan laulaa vihellysrekisterissä sekä melismaattisesta laulutyylistään. Hän on vaikuttanut popmusiikkiin yhdistämällä siihen vaikutteita hip hop -musiikista sekä popularisoimalla uudelleenmiksaamisen. Äänialaltaan Carey on viisi oktaavia kattava sopraano.
Carey nousi musiikkimaailman tietoisuuteen 1990-luvun alussa omaa nimeään kantavan debyyttialbuminsa myötä. Carey on kautta aikain menestyneimpiä artisteja: hänen albumejaan ja singlejään on myyty maailmanlaajuisesti yli 220 miljoonaa kappaletta. Carey on myös voittanut urallaan viisi Grammya ja hänellä on 19 Billboard-yleislistan ykköshittiä, enemmän kuin kenelläkään muulla sooloartistilla. Monet laulajat ovat nimenneet Careyn esikuvakseen ja häntä pidetään yhtenä vaikutusvaltaisimmista naisartisteista historiassa. Carey tunnetaan myös vaikutuksestaan joulumusiikkiin: hänen vuonna 1994 julkaisema joululaulu "All I Want for Christmas Is You" on yksi myydyimmistä joulusingleistä historiassa. Hänestä onkin toisinaan käytetty nimitystä "Queen of Christmas".
Laulajanuransa ohella Carey on näytellyt myös elokuvissa ja julkaissut hajuvesiä.
Varhainen elämä

Carey syntyi Huntingtonissa, New Yorkissa vuonna 1969. Hänellä on afrikkalaisia ja venezuelalaisia juuria isänsä puolelta ja irlantilaisia äitinsä puolelta. Hän sai nimensä kappaleesta nimeltä "They Call the Wind Maria", joka on peräisin vuoden 1951 Broadway-musikaalista. Careyn perheeseen kuuluivat alun perin hänen isänsä Alfred Roy Carey, hänen äitinsä Patricia, hänen isoveljensä Morgan ja hänen isosiskonsa Allison, mutta Careyn vanhemmat erosivat, kun hän oli 3-vuotias. Careyn äiti Patricia on Juilliard Schoolissa opiskellut oopperalaulaja ja laulunopettaja, joka tutustutti tyttärensä laulamiseen ja huomasi tämän laulutaidon, kun tämä 3-vuotiaana imitoi häntä tarkasti hänen laulaessaan italiaksi Giuseppe Verdin oopperaa Rigoletto. Carey on sanonut lapsuutensa olleen traumaattinen, ja hän on kertonut selvinneensä siitä musiikin avulla.
Carey alkoi kirjoittaa runoja ja laulunsanoja opiskellessaan New Yorkissa Harborfields High Schoolissa, josta hän oli usein poissa, koska hän käytti aikaansa musiikin tekemiseen. Tänä aikana hän tutustui muun muassa muusikoihin Gavin Christopher ja Ben Margulies, joiden kanssa hän teki yhteistyötä demolevyään varten. Carey muutti New York Cityyn, jossa hän teki osa-aikatöitä ja 500 tuntia kauneusalan opintoja.
Ura > 2010–nykyhetki: Uusimmat albumit ja omaelämäkerta

2. marraskuuta 2010 Carey julkaisi kolmannentoista studioalbuminsa, joka oli hänen toinen joulualbumi Merry Christmas II you. Projektissa oli mukana muiden muassa Jermaine Dupri, Randy Jackson sekä Bryan-Michael Cox. Merry Christmas II you debytoi Billboard 200 -listan neljäntenä. Kyseessä oli näin ollen Careyn 16. top-ten -albumi Yhdysvalloissa.
Neljännentoista studioalbuminsa, nimeltään Me. I Am Mariah... The Elusive Chanteuse, Carey julkaisi 27. toukokuuta 2014. Albumin ensimmäinen single, "#Beautiful", julkaistiin jo vuosi aiemmin, 6. toukokuuta 2013. Se nousi Billboard Hot 100 -listalla 15. Vuonna 2015 Carey vaihtoi Epic Records -levy-yhtiöön.
31. joulukuuta 2016 Careyn esiintyminen Times Squarella sai maailmanlaajuista huomiota teknisistä ongelmista johtuen: Careyn korvanapit eivät toimineet ja sen vuoksi hän ei kyennyt laulamaan kunnolla suuren yleisön edessä. Helmikuussa 2017 Carey näytteli Gotham Cityn pormestaria McCaskillia Lego Batman elokuvassa.
Carey julkaisi viidennenentoista studioalbuminsa Cautionin 16. marraskuuta 2018. Se debytoi Yhdysvaltain albumilistalla viidentenä. Joulukuussa 2019 Careyn joulukappale "All I Want for Christmas Is You" nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa. Se oli Careyn yhdeksästoista listaykkönen. Vuonna 2020 Carey julkaisi omaelämäkerran nimeltä "The Meaning of Mariah Carey". Kirja on kirjoitettu yhdessä Michaela Angela Davisin kanssa.
Saavutukset > Listamenestys

Listamenestyksellä mitaten Carey oli Yhdysvalloissa 1990-luvun suosituin artisti. Hänellä oli 90-luvulla joka vuonna ainakin yksi single The Billboard Hot 100 -listan kärjessä. Yhteensä Careyn singleistä on kiivennyt listan kärkeen 19, enemmän kuin kenelläkään muulla sooloartistilla. Careyn edellä ykkössijojen määrässä on vain The Beatles, jolla on 20 ykkössingleä. Carey on myös ainut yli 100 miljoonaa albumia myynyt naisartisti, joka on itse kirjoittanut kaikki kappaleensa ja tuottanut albumeitaan.lähde?
Careyn vuonna 2005 ilmestynyt studioalbumi The Emancipation of Mimi on myynyt maailmanlaajuisesti yli 12 miljoonaa kappaletta. Ilmestyttyään se oli Yhdysvaltojen albumilistan viiden kärjessä 22 viikkoa. Albumilta julkaistu single We Belong Together on ollut vuoden soitetuimpia kappaleita maailmalla ja vietti 14 viikkoa USA:n virallisen singlelistan kärjessä.
Saavutukset > Palkinnot

Mariah Carey on voittanut uransa aikana useita palkintoja, esimerkiksi:
5 Grammy-palkintoa (ehdokkuuksia yhteensä 34)
32 Billboard-palkintoa, esimerkiksi Artist of the decade (1990-luvun menestynein artisti) ja Song of the Decade (90s sekä 00s)
10 American Music Awards -palkintoa
21 World Music Awards -palkintoa, muun muassa The Diamond Award 150 miljoonan albumin myynnistä sekä vuosituhannen myydyimmän naisartistin palkinto
Jäsen Songwriters Hall of Famessa
Saavutukset > Kokonaismyynti

Yhdysvalloissa myyty yhteensä 74 miljoonaa albumia
Maailmanlaajuisesti 220 miljoonaa levyä