stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siirtolaisuus Ruotsiin
Maahanmuuton vaikutuksia > Rikollisuus > Maahanmuuttajalähiöiden rinnakkaisyhteiskunta > Ongelman taustaa

Lähiöiden tilanne on vaikeutunut vuoden 2015 jälkeen, jolloin Ruotsi vastaanotti pakolaisaallon yhteydessä 160 000 ihmistä. Yleisradio arvioikin, että Ruotsi teki Saksan tapaan muita Euroopan maita humaanimpaa politiikkaa ja maksaa siitä nyt sisäpoliittista hintaa. Rikollisjengien väkivallan käytössä on nähtävissä 15 vuotta jatkunut kierre, jossa väkivalta on koko ajan koventunut.
Merkkejä jengirikollisuuden koventumisesta oli ilmassa vuosia, mutta Ruotsin poliisi ei keskittänyt voimia rikoksien laadukkaaseen tutkintaan. Kun rikolliset ovat nähneet, että ampumavälikohtauksia ei tutkita huolellisesti eikä niistä seuraa rangaistuksia, on se vain syventänyt ongelmia. Muissa maissa rikollisryhmät pitävät mieluummin matalaa profiilia, mutta Ruotsissa ryhmistä on tullut sen sijaan röyhkeitä.
Lisäksi nuoriin jengirikollisiin on suhtauduttu eri arvioiden mukaan liian armollisesti. Jengiläiset ovat nuoria, usein vain 16–18-vuotiaita. Tämä tarkoittaa heitä rangaistaessa sitä, että he saavat alennettuja vankeusrangaistuksia. Alle 21-vuotiaille on Ruotsissa Suomen tapaan alennetut tuomiot, eikä jengirikoksista ole kovennettuja rangaistuksia, kuten esimerkiksi Tanskassa. Ruotsissa tähän eroon havahduttiin viimeistään vuonna 2020, kun Tanskassa kaksoismurhaan syyllistyneet ruotsalaisjengiläiset saivat ankarat tuomiot. Tanskassa kaksi Ruotsista lähtöisin 17-vuotiasta tuomittiin 16 vuoden vankeuteen, kun Ruotsissa he olisivat selvinneet arvion mukaan ehkä neljällä vankeusvuodella. Alaikäiset rikolliset määrätään Ruotsissa suljettuihin nuorisokoteihin, joista he usein karkaavat.
Yksi syy ongelmiin on, että ruotsalaiset ovat vähätelleet ongelmia. Vähättely voi johtua esimerkiksi ruotsalaisesta konsensuskulttuurista, sillä se suosii pehmeää suhtautumista asioihin. Rikostorjuntaneuvoston kehityspäällikkö Karin Svanberg on todennut, että ruotsalaiset uskottelivat pitkään itselleen, että esimerkiksi ampumavälikohtausten määrän kasvu on vain ohimenevä vaihe. Ruotsissa on haluttu välttää maahanmuuttajien leimaamista. Vielä 2010-luvun lopulla vain harvat ruotsalaiset myönsivät, että Ruotsi kulkee maahanmuuttorikollisuuden suhteen eri suuntaan kuin muut maat. 2020-luvun alussa keskustelukulttuuri oli muuttunut, ja ongelmat myönnettiin. Svanbergin mukaan poliitikot eivät toimi tarpeeksi pitkäjänteisesti tai tarjoa kunnon näkymää siihen, mikä Ruotsia odottaa viiden tai 15 vuoden päästä.
Maahanmuuton vaikutuksia > Rikollisuus > Maahanmuuttajalähiöiden rinnakkaisyhteiskunta > 2020-luvulta alkaen > Pääsiäisen 2022 mellakat

Pääsiäisenä 2022 maahanmuuttajat mellakoivat Ruotsissa useissa kaupungeissa neljä päivää. Joukossa oli miehiä, naisia ja lapsia, joita aikuiset kannustivat mellakoimaan. Linköpingin syyttäjä Eva Nemec Nordh totesi mellakoiden esitutkinnassa käymästään kuva-aineistosta, että: "Tämän lähemmäksi sotatilaa emme pääse rauhan aikana". Kuvia kertyi valtavasti poliisin kameroista, valvontakameroista ja yksityishenkilöiltä. Mellakoitsijat kohdistivat silmittömän vihansa poliisiin. Syyttäjä järkyttyi mellakoista ja lasten osallistumisesta mellakoiden yhteydessä harjoitettuun poliisien, palomiesten ja omaisuuden kivittämiseen. Myös autoja sytytettiin palamaan, ja osalla mellakoitsijoista olikin olkapäillään pahvilaatikot, joissa oli valmiina polttopulloja. Yhteensä 104 poliisia loukkaantui saaden muun muassa aivovammoja ja murtumia. Poliisi otti kiinni yli 40 ihmistä. Monet poliisit kertoivat, etteivät olleet kohdanneet aiemmin urallaan mitään vastaavaa, vaikka ruotsalaislähiöiden väkivalta on poliiseille arkea. Mellakoita taltuttanut poliisi kertoi SVT:lle, että jos joku poliisi olisi joutunut väkijoukon armoille ilman suojaa, väkijoukko olisi kivittänyt poliisin hengiltä. Poliisiylijohtaja Anders Thornbergin mukaan mellakoitsijoiden tarkoituksena oli tappaa poliiseja. Poliisi sai osakseen arvostelua siitä, ettei se pysäyttänyt mellakoitsijoita tai pidättänyt enempää ihmisiä paikan päällä. Mellakat nostattivat Ruotsissa pintaan keskustelun poliisin voimavaroista, joista on puhuttu toistuvasti 2020-luvun alussa muun muassa jengirikollisuuden ja ampumatapausten seurauksena. Ruotsin oikeusministeri Morgan Johansson totesi Ruotsin radion haastattelussa, että poliisin voimavaroja olisi pitänyt vahvistaa jo parikymmentä vuotta sitten, samoin kameravalvonnan lisääminen ja rangaistusten kiristäminen.
Maahanmuuton vaikutuksia > Rikollisuus > Maahanmuuttajalähiöiden rinnakkaisyhteiskunta > Räjähdeiskut

Rikollisjoukkiot, joiden jäsenillä on usein maahanmuuttajatausta, tekevät Ruotsissa hyvin paljon räjähdeiskuja. Ne ovat täysin poikkeuksellisia Euroopan ja jopa maailman mittakaavassa. Esimerkiksi vuoden 2019 tammi–lokakuun aikana Ruotsissa tehtiin 102 räjähdeiskua, joita tutki poliisin räjähderikoksiin erikoistunut ryhmä. Kaikkiaan iskuja oli vuonna 2019 yhteensä 257, joiden lisäksi ampumavälikohtauksia oli satoja. Vuoden 2018 tammi–lokakuussa räjähdyksiä oli 39. Lähes kolmannes räjähdyksistä on sattunut Malmössa. Tukholmassa niitä on ollut 19 ja Göteborgissa 13. Vastaavaa määrää räjähdeiskuja ei tehdä missään toisessa rikkaassa maassa, jossa ei käydä sotaa tai jossa ei kärsitä vuosia jatkuneesta terrorismista, vaan vastaavia tilanteita on vain sota-alueilla tai maissa, joilla on pitkä terrorismihistoria. Tarkkaa tilastovertailua Ruotsin ja muiden Länsi-Euroopan maiden välillä on vaikea edes tehdä, sillä muiden maiden tilastoihin kirjautuu niin vähän vastaavia rikoksia. Euroopan ja Pohjois-Amerikan poliisiviranomaisten mukaan missään muualla ei ole samanlaista kehitystä kuin Ruotsissa.
Vuoden 2022 kevättä kutsuttiin Ruotsissa veriseksi ja hyvin vakavaksi, sillä toukokuun loppuun mennessä Ruotsissa oli tapahtunut 159 ampumavälikohtausta, joissa oli kuollut 30 ihmistä. Uhreja oli puolet enemmän kuin vastaavana aikana vuosi sitten. Yleisradion Pohjoismaiden-kirjeenvaihtaja Kirsi Heikel totesi tuolloin, että Ruotsissa jengiväkivalta on lähtenyt käsistä.
Jengeillä on käytössään aseita, jopa sotilasaseistusta sekä räjähteitä. Jengien käyttämät aseet ovat peräisin muun muassa Balkanilta, ja räjähteitä valmistetaan itse.
Vuoden 2024 lopussa pohjoismaiset poliisijärjestöt kertoivat, että ne ovat jäämässä Ruotsista alkaneen jengiväkivallan jalkoihin. Järjestöjen kannanoton mukaan poliisit eivät pystyneet enää vastaamaan ja ehkäisemään jengiväkivallan leviämistä koko Pohjoismaiden ongelmaksi. Kannanoton allekirjoittivat poliisijärjestöt Suomesta, Ruotsista, Tanskasta, Norjasta ja Islannista. Järjestöt luettelivat tiedotteessaan useita eri järjestäytyneen rikollisuuden tapauksia eri puolilta Pohjoismaita.
Maahanmuuttoon suhtautuminen

Ruotsissa maahanmuuttoon on suhtauduttu 2020-luvun alussa kielteisemmin kuin vielä 2010-luvun lopussa. Vuonna 2018 Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n teettämän mielipidetiedustelun mukaan 56 prosenttia vastaajista halusi vähentää turvapaikanhakijoiden tuloa Ruotsiin, kun vuonna 2020 kielteisesti turvapaikanhakuun suhtautuvia oli 63 prosenttia.
Politiikassa on tullut esille oikeistolaisia populistisia liikkeitä, jotka suhtautuvat kielteisesti maahanmuuttoon.
Maahanmuuttoon suhtautuminen > Politiikassa > Palautuskeskukset

Lokakuussa 2023 maassa avatiin viisi niin sanottua palautuskeskusta, joiden on määrä lisätä maasta vapaaehtoisesti poistuvien ulkomaalaisten määrää. Palautuskeskukset ovat osa Ruotsin hallituksen ja sen tukipuolueen ruotsidemokraattien maahanmuuttopoliittisia uudistuksia. Mallia palautuskeskusten toiminnasta Ruotsi on ottanut Tanskasta, jossa keskuksia on kolme. Palautuskeskukset ovat asuntoloita, jotka on tarkoitettu esimerkiksi karkotuspäätöksen saaneille ihmisille. He voivat asua keskuksissa kunnes karkotuspäätös tulee voimaan tai he voivat lähteä halutessaan myös aiemmin. Ruotsin viranomaiset tarjoavat keskuksissa neuvoja, joiden tavoitteena on kannustaa ihmisiä lähtemään Ruotsista. Toisin kuin Tanskassa, Ruotsissa keskusten asukkaiden liikkumista ei rajoiteta millään tavalla. Tanskassa asukkaita voi koskea esimerkiksi velvoite ilmoittautua kahdesti päivässä. Ruotsin lain mukaan karkotuksen tai kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneet ihmiset voivat asua myös muualla, mutta keskusten avaamisen aikaan hallituksen suunnitelmissa oli poistaa tuo oikeus. Tällöin karkotuspäätöksen saaneiden ihmisten olisi pakko asua palautuskeskuksissa. Tanska perusti palautuskeskuksensa vuonna 2020. Myös Suomi on kertonut tutkivansa Tanskan mallien kopioimista. Tanskan maahanmuutto- ja integraatioministeri sosiaalidemokraattien Kaare Dybvad Bek on todennut, että Tanskan malli on ollut tehokas. Hänen mukaansa keskusten perustamisen jälkeen noin 95 prosenttia kielteisen päätöksen saaneista lähtee Tanskasta vapaaehtoisesti ja että syksyllä 2023 Tanskassa oleskeli ennätyksellisen vähän ihmisiä, joilla ei ole lupaa olla Tanskassa.
Aiheesta muualla

Migrationsverket (ruotsiksi)
Suomalaisia sotalapsia Arcturuksella matkalla Ruotsiin kesäkuussa 1941.
Maahanmuuttaneiden (punainen käyrä) ja maastamuuttaneiden (sininen käyrä) määrä vuosina 1850–2007.
Uusnatsistisen Ruotsin vastarintaliikkeen mielenosoitus Tukholmassa.
Malmön moskeija.
Poltettuja autoja Husbyssa Tukholman mellakoiden toisena päivänä.
Rutto (romaani)

| Rutto |
| --- | --- |

Kirjailija:  Albert Camus
Kieli:  ranska
Julkaistu:  1947
Suomennos
Suomentaja:  Juha Mannerkorpi Jukka Mannerkorpi, käännöksen tarkistus
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1948, 1995 (korjattu laitos)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rutto (ransk. La Peste) on Albert Camus'n romaani vuodelta 1947. Teos kertoo ihmisten taistelusta ruttoepidemiaa vastaan algerialaisessa Oranin kaupungissa. Eristetyn kaupungin voidaan kuitenkin katsoa edustavan miehitettyä Ranskaa. Ruttoa pidetään monesti sotien jälkeisen ajan suurimpana eurooppalaisena romaanina.
Romaanin on suomentanut Juha Mannerkorpi, ja suomennoksen on julkaissut Otava.
Kirjallisuutta

Camus, Albert: Rutto.  (La peste, 1947.)  Suomentanut Juha Mannerkorpi. Uuden tarkistetun käännöksen laatinut Jukka Mannerkorpi. Helsinki:  Otava, 1948, 1995.  ISBN 951-1-13703-4
Aiheesta muualla

Jussi Pullinen, Meistä jokaisen on nyt vastattava kohtuuttomiin kysymyksiin, kolumni, Helsingin Sanomat 26.3.2020 (kolumni)
Helsinki Roosters

| Helsinki Roosters |
| --- | --- |

Seura
Perustettu:  1979
Kotikenttä:  Helsingin Velodromi
Kaupunki:  Helsinki
Miesten sarjataso:  Vaahteraliiga
Naisten sarjataso:  I-divisioona
Värit:           
Puheenjohtaja:  Juha Hakala
Miesten päävalmentaja:  Juha Hakala
Naisten päävalmentaja:  Henrika Stjernberg
Peliasu

Mitalit
Vaahteramalja:  23 (1982, 1983, 1986, 1987, 1988, 1990, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2004, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2024)
SM-hopea:  6 (1991, 2001, 2003, 2008, 2009, 2021)
SM-pronssi:  5 (1985, 1992, 1993, 1994, 2005)
Eurobowl:  1 (1988)
IFAF CL:  1 (2014)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helsingin velodromi
Roostersin alkuperäinen logo
Helsinki Roosters on vuonna 1979 perustettu amerikkalaisen jalkapallon seura ja se on yksi Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton perustajajäsenistä.
Roosters on ainoana suomalaisena joukkueena osallistunut Vaahteraliigaan sen alusta alkaen vuodesta 1980 ja on historian menestynein amerikkalaisen jalkapallon joukkue Suomessa.
Roostersin menestys on ollut jatkuvaa ja joukkue on saavuttanut 22 Suomen mestaruutta, joista yksitoista 2000-luvulla. Suomen mestaruuksien lisäksi Roosters on ollut mitaleilla melkein joka vuosi ja vain kerran on pudotuspelejä pelattu Vaahteraliigassa ilman Roostersia. Seuran mitalikaapista löytyykin mestaruuksien lisäksi kuusi SM-hopeaa ja viisi SM-pronssia. Tappiottomia kausia Vaahteraliigassa Roosters on pelannut viisi; vuosina 1983, 1988, 1999, 2002, 2013. Edustusjoukkueen kotikenttänä on toiminut Helsingin Pallokenttä (vuoteen 1999 asti) ja 2000-luvulla Helsingin Velodromi. Joukkue pelasi yhden kotiottelun kaudella 2006 myös Finnair Stadiumilla.
Kotimaisen menestyksen lisäksi Roosters on voittanut Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden, Eurobowlin vuonna 1988 ja saavuttanut pronssia 1989. Roosters on edustanut turnauksessa Suomea myös vuosina 1991, 1996, 1997, 1998, 1999 ja 2013. Vuonna 2014 Roosters voitti vastaperustetun mestarien liigan. Vuonna 1994 Roosters osallistui myös Euroopassa pelattuun puoliammattilaissarjaan nimeltä Football League of Europe (FLE). Vuosien varrella Roosters on kohdannut runsaasti ulkomaalaisia joukkueita harjoitusotteluissa ja pelannut yhdysvaltalaisia yliopistojoukkueita vastaan kuusi kertaa niin Suomessa kuin Yhdysvalloissa.
Miesten edustusjoukkueen lisäksi Roostersissa toimii naisten joukkue, joka on voittanut Suomen mestaruuden vuosina 2003, 2006, 2007, 2011 ja 2016. Roostersissa toimii myös nuorten joukkueita viidelle eri ikäluokalle (20-, 17-, 15-, 13-, 11- ja 9-vuotiaat), jotka ovat myös keränneet runsaasti SM-mitaleita historian aikana.
Saavutukset

Suomen mestari 23 kertaa: (1982, 1983, 1986, 1987, 1988, 1990, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2002, 2004, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2024)
SM-hopeaa 6 kertaa: (1991, 2001, 2003, 2008, 2009, 2021)
SM-pronssia 5 kertaa: (1985, 1992, 1993, 1994, 2005)
EFL:n mestari 1988
EFL-pronssia 1989
IFAF Champions League mestari 2014
Aiheesta muualla

Helsinki Roostersin kotisivut
| n k Vaahteramaljan voittajat |
| --- | --- |
Voittajat:  1980: Poli  1981: MAJS  1982: Roosters  1983: Roosters  1984: East City Giants  1985: TAFT  1986: Roosters  1987: Roosters  1988: Roosters  1989: Munkka Colts  1990: Roosters  1991: East City Giants  1992: East City Giants  1993: East City Giants  1994: East City Giants  1995: Roosters  1996: Roosters  1997: Roosters  1998: Roosters  1999: Roosters  2000: Roosters  2001: Crocodiles  2002: Roosters  2003: Trojans  2004: Roosters  2005: Butchers  2006: Butchers  2007: Butchers  2008: Butchers  2009: Butchers  2010: Butchers  2011: Wolverines  2012: Roosters  2013: Roosters  2014: Roosters  2015: Roosters  2016: Roosters  2017: Roosters  2018: Roosters  2019: Roosters  2020: Steelers  2021: Steelers  2022: Steelers  2023: Butchers  2024: Roosters 
| n k Naisten Vaahteraliigan mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  2008: GS Demons  2009: GS Demons  2010: GS Demons  2011: Roosters  2012: Oulu Northern Lights  2013: GS Demons  2014: GS Demons  2015: GS Demons  2016: Roosters  2017: Wolverines  2018: Wolverines  2019: Wolverines  2020: Wolverines  2021: Turku Trojans  2022: Turku Trojans  2023: Turku Trojans  2024: Turku Trojans
Yhdysvaltain energiaministeri

| Yhdysvaltain energiaministeri |
| --- | --- |
 United States Secretary of Energy
 
 
 Nykyinen Chris Wright 4. helmikuuta 2025 lähtien
Nimittäjä:  Yhdysvaltain presidentti
Perustettu:  6. elokuuta 1977
Ensimmäinen:  James R. Schlesinger
Kotisivut:  www.doe.gov
Yhdysvaltain energiaministeri (engl. United States Secretary of Energy) on Yhdysvaltain energiaministeriön johtaja, hallituksen jäsen ja järjestyksessä viidestoista presidentin sijainen. Energiaministerin tehtäviin kuuluu tehokkaampien energialähteiden kehittäminen, ydinjätehuolto ja ympäristönsuojelu.
Luettelo energiaministereistä

| Järjestys | Energiaministeri | Energiaministeri | Toimikausi | Presidentit, joiden hallituksessa | Puoluekanta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | James R. Schlesinger | 6. elokuuta 1977 – 23. elokuuta 1979 | Jimmy Carter | demokraatti |
| 2 |  | Charles Duncan, Jr. | 24. elokuuta 1979 – 20. tammikuuta 1981 | Jimmy Carter | demokraatti |
| 3 |  | James B. Edwards | 23. tammikuuta 1981 – 5. marraskuuta 1982 | Ronald Reagan | Republikaani |
| 4 |  | Donald P. Hodel | 5. marraskuuta 1982 – 7. helmikuuta 1985 | Ronald Reagan | Republikaani |
| 5 |  | John S. Herrington | 7. helmikuuta 1985 – 20. tammikuuta 1989 | Ronald Reagan | Republikaani |
| 6 |  | James D. Watkins | 1. maaliskuuta 1989 – 20. tammikuuta 1993 | George H. W. Bush | Republikaani |
| 7 |  | Hazel R. O'Leary | 22. tammikuuta 1993 – 20. tammikuuta 1997 | Bill Clinton | Demokraatti |
| 8 |  | Federico Peña | 12. maaliskuuta 1997 – 30. kesäkuuta 1998 | Bill Clinton | Demokraatti |
| 9 |  | Bill Richardson | 18. elokuuta 1998 – 20. tammikuuta 2001 | Bill Clinton | Demokraatti |
| 10 |  | Spencer Abraham | 20. tammikuuta 2001 – 1. helmikuuta 2005 | George W. Bush | Republikaani |
| 11 |  | Samuel Bodman | 1. helmikuuta 2005 – 20. tammikuuta 2009 | George W. Bush | Republikaani |
| 12 |  | Steven Chu | 20. tammikuuta 2009 – 22. huhtikuuta 2013 | Barack Obama | Demokraatti |
| 13 |  | Ernest Moniz | 16. toukokuuta 2013 – 20. tammikuuta 2017 | Barack Obama | Demokraatti |
| 14 |  | Rick Perry | 2. maaliskuuta 2017 – 1. joulukuuta 2019 | Donald Trump | Republikaani |
| 14 |  | Dan Brouillette | 4. joulukuuta 2019 – 20. tammikuuta 2021 | Donald Trump | Republikaani |
| 15 |  | Jennifer Granholm | 25. helmikuuta 2021 – 4. helmikuuta 2025 | Joe Biden | Demokraatti |
| 16 |  | Chris Wright | 4. helmikuuta 2025 – | Donald Trump | Republikaani |
Aiheesta muualla

Energiaministeriön virallinen sivu
| n k  Yhdysvaltain energiaministerit |
| --- | --- | --- |
|  Schlesinger  Duncan  Edwards  Hodel  Herrington  Watkins  O'Leary  Peña  Richardson  Abraham  Bodman  Chu  Moniz  Perry  Brouillette  Granholm  |  Schlesinger  Duncan  Edwards  Hodel  Herrington  Watkins  O'Leary  Peña  Richardson  Abraham  Bodman  Chu  Moniz  Perry  Brouillette  Granholm  |  |
Kalle Rovanperä

| Kalle Rovanperä |
| --- | --- |
 Kalle Rovanperä vuonna 2023
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta 2000 (ikä 24) Jyväskylä
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2017–
Kartanlukija(t):  Jonne Halttunen
Nykyinen talli:  Toyota Gazoo Racing
Kilpailuja:  72
Maailmanmestaruuksia:  2 (2022, 2023)
Voittoja:  15
Palkintosijoja:  25
Erikoiskoevoittoja:  216
MM-pisteitä:  863
Ensimmäinen kilpailu:  Walesin ralli 2017
Ensimmäinen voitto:  Viron ralli 2021
Viimeisin voitto:  Chilen ralli 2024
Sijoitus kaudella 2023:  1. (250 p.)
Kalle Rovanperä (s. 1. lokakuuta 2000 Jyväskylä) on suomalainen ralliautoilija ja lajin kaksinkertainen maailmanmestari. Hän kilpailee rallin MM-sarjassa Toyota Gazoo Racing -tehdastallissa kartanlukijanaan Jonne Halttunen.
Rovanperä voitti kaudella 2022 rallin maailmanmestaruuden kaikkien aikojen nuorimpana kuljettajana, 22 vuoden ja yhden päivän ikäisenä. Hän rikkoi aiemmin Colin McRaen hallussa pitämän ennätyksen yli viidellä vuodella. Rovanperä varmisti mestaruutensa voittamalla syksyllä ajetun Uuden-Seelannin rallin, ja sen myötä hänestä tuli ensimmäinen suomalainen rallin maailmanmestari sitten Marcus Grönholmin (2002). Rovanperä varmisti toisen mestaruutensa kaudella 2023 sijoittumalla toiseksi Keski-Euroopan rallissa.
Rovanperä on saanut kansainvälistä huomiota aloittaessaan ralliuransa poikkeuksellisen nuorena, ja maailmanmestaruuden lisäksi hän on tehnyt ennätykset nuorimpana tehdaskuljettajana MM-sarjassa ja nuorimpana osakilpailun voittajana. Rovanperä voitti uransa ensimmäisen MM-osakilpailun vuonna 2021 Viron rallissa 20 vuoden ja 290 päivän ikäisenä.
Rovanperä on valittu autourheilun lajiliitto AKK-Motorsportin "Vuoden autourheilijaksi" kahdesti, vuosina 2022 ja 2023.
Kalle Rovanperä on pitkän WRC-uran tehneen Harri Rovanperän poika.
Ura > Ennen uran alkua

Ennen ralliuran alkua Harri ja Kalle Rovanperä vierailivat Printsportilla. Tuolloin Rovanperä sai tilaisuuden kokeilla Esapekka Lapin nelivetoista Ford Fiesta S2000 -ralliautoa. Ajo Joutsassa vuonna 2012 ei ollut varsinainen testi vaan hauskanpitoa, mutta Lappi havaitsi tuolloin Rovanperän kyvyn käsitellä autoa ja arvioi hänen tulevan olevan vahva kilpailija tulevaisuudessa.
Ura > Kausi 2015 – Latvian rallisarjan R2-luokan mestaruus

Rovanperä ajoi vuonna 2015 rallia Latviassa, jossa rallikilpailuihin osallistuvilta ei vaadita ajokorttia. Siirtymät pikataipaleelta toiselle yleisillä teillä ajoi autokunnan kakkoskuski Risto Pietiläinen, joka aikanaan toimi myös Rovanperän isän Harrin luottokartturina MM-ralleissa. Rovanperä voitti 18. lokakuuta 2015 Citroën C2 R2 Max -autolla Latvian rallimestaruuden kaksivetoisten autojen avoimessa R2-luokassa.
Ura > Kausi 2016 – Latvian rallisarjan yleisen luokan mestaruus

Vuoden 2016 Latvian ralliasarjan ensimmäiset kolme rallia Latviassa Rovanperä pääsi ajamaan 300-hevosvoimaisella nelivetoisella Škoda Fabia S2000 -autolla. Kyseessä oli täysin uusi WRC2-luokan ralliauto, jonka moottori on kaksilitrainen ja vapaasti hengittävä.
Heti ensimmäisessä Škodalla ajamassaan rallissa 16.–17. tammikuuta 2016 Rovanperä ajoi ylivoimaiseen voittoon ja jätti toiseksi tullutta Ralfs Sirmacisia yli minuutin ja 10 sekuntia. Kisassa ajettiin kahdeksan erikoiskoetta ja Rovanperä voitti ne kaikki.
Myös tammikuussa 2016 ajetun toisen rallin hän voitti hurjalla loppukirillä. Rallin toisella erikoiskokeella hänen autostaan hajosi ohjaustehostin ja hän menetti aikaa yli minuutin kilpailun kärjelle. Lopulta Rovanperä kuitenkin voitti rallin 20,4 sekunnin erolla Latvian Raimonds Kisielsiin. Rovanperä voitti ajetuista kymmenestä erikoiskokeesta yhdeksän.
Rovanperä sijoittui toiseksi toukokuussa 2016 Latviassa ajetussa Kurzeme-rallissa, joka oli Baltic Rally Trophy -sarjan avauskilpailu, vaikka autoon tuli akselirikko ja veto katosi auton takapyöristä.
Rovanperä sai loppukaudeksi uuden Škoda Fabia R5 -auton ja oli sillä toinen Rally Zemaitijassa Latviassa kesäkuussa ja voitti Virossa Tallinna-rallin elokuussa 2016.
Rovanperä sijoittui toiseksi Liepāja-rallissa, Latvian mestaruussarjan toiseksi viimeisessä osakilpailussa syyskuussa 2016.
Lokakuussa 2016 ajettiin viimeinen osakilpailu, Latvia-ralli, jossa Rovanperä voitti koko sarjan mestaruuden voittamalla rallin. Hän voitti sarjassa neljästi, oli kolmesti toinen ja vain kerran palkintopallin ulkopuolella. Hän on kautta aikain nuorin kuljettaja (16 v.), joka on voittanut minkään maan pääluokan rallimestaruuden.
Ura > Kausi 2017

Tammikuussa 2017 Suomen autourheilun kansallinen lajiliitto AKK-Motorsport myönsi 16-vuotiaalle Rovanperälle poikkeusluvan, jonka myötä Rovanperällä sai osallistua kansallisiin ralleihin ja rallin SM-sarjan osakilpailuihin nelivetoisella autolla alaikäisenä.
Rovanperä ajoi kaudella kolmen eri maan rallisarjassa, Latvian, Italian ja SM-ralleissa. Hän ajoi Suomessa ja Latviassa Toni Gardemeisterin tallin Škoda Fabia R5:llä ja Italiassa Peugeotin maahantuojan tallissa Peugeot 208 T16:lla.
Helmikuussa Rovanperä osallistui uransa ensimmäiseen SM-ralliin Mikkelissä. Rovanperä voitti Mikkelin rallin 10,7 sekunnin erolla toiseksi tulleeseen Teemu Asunmaahan rengasrikosta huolimatta.
Latviassa Rovanperä voitti kaksi ensimmäistä rallia ja oli kolmannessa toinen. Italiassa ei kolmessa ensimmäisessä rallissa ole menestystä vielä tullut.
Rovanperä solmi toukokuussa sponsorisopimuksen Red Bullin kanssa. Kesäkuussa Rovanperä voitti Kouvolan rallin, mikä oli hänen uransa toinen SM-rallin osakilpailuvoitto.
Kesällä 2017 hän ilmoitti ryhtyneensä ammattikuljettajaksi.
Rovanperä ajoi ensimmäisen MM-rallin Walesin rallissa 2017 WRC2-luokassa, jossa hänellä oli kartanlukijana ensimmäistä kertaa Jonne Halttunen. Autona oli Ford Fiesta R5. Rovanperä ajoi ensimmäisenä päivänä ulos ja joutui keskeyttämään, mutta jatkoi superrallisäännöllä. Hän kärsi vielä tekniikkaongelmia ja oli lopulta rallissa 35.
Rovanperä ajoi toisen MM-rallinsa marraskuussa Australiassa, nyt WRC2-luokassa, ollen sen luokan ainoa osanottaja. Hän joutui keskeyttämään rallin 2. päivänä kahden rengasrikon jälkeen, mutta pääsi jatkamaan superrallisäännöllä ja oli lopulta yleiskilpailun 12.
Rovanperä voitti joulukuussa Italian Bolognassa ajetut Trofeo Pucci Gross -kisan ja Memorial Bettega -muistokilpailun.
Ura > Kausi 2018

Rovaperä sai joulukuussa 2017 paikan Škoda Motorsportin tallista WRC2-sarjaan kaudelle 2018. Rovanperä kilpaili Škoda Fabia R5 -autolla seitsemässä MM-rallissa. Näistä kauden avannut Monte Carlon ralli ei kuulunut WRC2-sarjaan. Rovanperä sijoittui WRC kokonaiskilpailussa 21. sijalle kolmella MM-pisteellä ja WRC2:n MM-sarjassa kolmanneksi. Hänet valittiin Vuoden nuoreksi urheilijaksi 2018 tammikuussa 2019.