stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo maastohiihdon olympiamitalisteista
Naiset > 20/30 km

|  Naisten 20/30 km hiihdon olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
20 km
| 1984 Sarajevo tulokset |   Marja-Liisa Kirvesniemi (FIN) |   Raisa Smetanina (URS) |   Anne Jahren (NOR) |  |
| 1988 Calgary tulokset |   Tamara Tihonova (URS) |   Anfisa Reztsova (URS) |   Raisa Smetanina (URS) |  |
30 km
| 1992 Albertville tulokset |   Stefania Belmondo (ITA) |   Ljubov Jegorova (EUN) |   Jelena Välbe (EUN) |  |
| 1994 Lillehammer tulokset |   Manuela Di Centa (ITA) |   Marit Wold (NOR) |   Marja-Liisa Kirvesniemi (FIN) |  |
| 1998 Nagano tulokset |   Julija Tšepalova (RUS) |   Stefania Belmondo (ITA) |   Larisa Lazutina (RUS) |  |
| 2002 Salt Lake City tulokset |   Gabriella Paruzzi (ITA) |   Stefania Belmondo (ITA) |   Bente Skari (NOR) |  |
| 2006 Torino tulokset |   Katerina Neumannová (CZE) |   Julija Tšepalova (RUS) |   Justyna Kowalczyk (POL) |  |
| 2010 Vancouver tulokset |   Justyna Kowalczyk (POL) |   Marit Bjørgen (NOR) |   Aino-Kaisa Saarinen (FIN) |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Marit Bjørgen (NOR) |   Therese Johaug (NOR) |   Kristin Størmer Steira (NOR) |  |
| 2018 Pyeongchang tulokset |   Marit Bjørgen (NOR) |   Krista Pärmäkoski (FIN) |   Stina Nilsson (SWE) |  |
| 2022 Peking tulokset |   Therese Johaug (NOR) |   Jessie Diggins (USA) |   Kerttu Niskanen (FIN) |  |
  Lähde: Cross Country Skiing — 20 kilometres, Women (discontinued) Olympedia. Viitattu 2.3.2022. (englanniksi)  Cross Country Skiing — 30 kilometres, Women Olympedia. Viitattu 2.3.2022. (englanniksi)
Naiset > Yhdistelmähiihto

|  Naisten takaa-ajohiihdon / yhdistelmähiihdon olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
5 km (p) + 10 km (v)
| 1992 Albertville tulokset |   Ljubov Jegorova (EUN) |   Stefania Belmondo (ITA) |   Jelena Välbe (EUN) |  |
| 1994 Lillehammer tulokset |   Ljubov Jegorova (RUS) |   Manuela Di Centa (ITA) |   Stefania Belmondo (ITA) |  |
| 1998 Nagano tulokset |   Larisa Lazutina (RUS) |   Olga Danilova (RUS) |   Kateřina Neumannová (CZE) |  |
5 km (p) + 5 km (v)
| 2002 Salt Lake City tulokset |   Beckie Scott (CAN) |   Kateřina Neumannová  (CZE) |   Viola Bauer (GER) |  |
7,5 km (p) + 7,5 km (v)
| 2006 Torino tulokset |   Kristina Šmigun (EST) |   Kateřina Neumannová  (CZE) |   Jevgenija Medvedeva (RUS) |  |
| 2010 Vancouver tulokset |   Marit Bjørgen (NOR) |   Anna Haag (SWE) |   Justyna Kowalczyk (POL) |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Marit Bjørgen (NOR) |   Charlotte Kalla (SWE) |   Heidi Weng (NOR) |  |
| 2018 Pyeongchang tulokset |   Charlotte Kalla (SWE) |   Marit Bjørgen (NOR) |   Krista Pärmäkoski (FIN) |  |
| 2022 Peking tulokset |   Therese Johaug (NOR) |   Natalja Neprjajeva (ROC2) |   Teresa Stadlober (AUT) |  |
  Lähde: Cross Country Skiing — 15 kilometres Skiathlon, Women Olympedia. Viitattu 2.3.2022. (englanniksi)   Cross Country Skiing — 5/5 kilometres Pursuit, Women (discontinued) (2002) Olympedia. Viitattu 2.3.2022. (englanniksi)   Cross Country Skiing — 5/10 kilometres Pursuit, Women (discontinued) (1992–1998) Olympedia. Viitattu 2.3.2022. (englanniksi)
Naiset > Sprintti

|  Naisten sprintin olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 2002 Salt Lake City tulokset |   Julija Tšepalova (RUS) |   Evi Sachenbacher (GER) |   Anita Moen (NOR) |  |
| 2006 Torino tulokset |   Chandra Crawford  (CAN) |   Claudia Künzel (GER) |   Aljona Sidko (RUS) |  |
| 2010 Vancouver tulokset |   Marit Bjørgen (NOR) |   Justyna Kowalczyk (POL) |   Petra Majdič (SLO) |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Maiken Caspersen Falla (NOR) |   Ingvild Flugstad Østberg (NOR) |   Vesna Fabjan (SLO) |  |
  Lähde: Medalists - Cross country skiing, women sprint 1,5 km Official website of the Olympic Movement. Viitattu 14.3.2015. (englanniksi)
Naiset > Parisprintti

|  Naisten parisprintin olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 2006 Torino tulokset |   Lina Andersson ja  Anna Dahlberg  (SWE) |   Sara Renner ja  Beckie Scott (CAN) |   Aino-Kaisa Saarinen ja  Virpi Kuitunen (FIN) |  |
| 2010 Vancouver tulokset |   Evi Sachenbacher-Stehle ja  Claudia Nystad (GER) |   Charlotte Kalla ja  Anna Haag (SWE) |   Irina Hazova ja  Natalja Korosteljova (RUS) |  |
| 2014 Sotši tulokset |   Ingvild Flugstad Østberg ja  Marit Bjørgen (NOR) |   Aino-Kaisa Saarinen ja  Kerttu Niskanen (FIN) |   Ida Ingemarsdotter ja  Stina Nilsson (SWE) |  |
  Lähde: Medalists - Cross country skiing, women team sprint Official website of the Olympic Movement. Viitattu 14.3.2015. (englanniksi) Medalists - Cross country skiing, women team sprint Official website of the Olympic Movement. Viitattu 14.3.2015. (englanniksi)
Naiset > 5 km

|  Naisten 5 km hiihdon olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1964 Innsbruck tulokset |   Klavdija Bojarskih (URS) |   Mirja Lehtonen (FIN) |   Alevtina Koltšina (URS) |  |
| 1968 Grenoble tulokset |   Toini Gustafsson (SWE) |   Galina Kulakova (URS) |   Alevtina Koltšina (URS) |  |
| 1972 Sapporo tulokset |   Galina Kulakova (URS) |   Marjatta Kajosmaa (FIN) |   Helena Šikolová (TCH) |  |
| 1976 Innsbruck tulokset |   Helena Takalo (FIN) |   Raisa Smetanina (URS) |   Nina Fjodorova (URS) |  |
| 1980 Lake Placid tulokset |   Raisa Smetanina (URS) |   Hilkka Riihivuori (FIN) |   Kveta Jeriová (TCH) |  |
| 1984 Sarajevo tulokset |   Marja-Liisa Hämäläinen (FIN) |   Berit Aunli (NOR) |   Kveta Jeriová (TCH) |  |
| 1988 Calgary tulokset |   Marjo Matikainen (FIN) |   Tamara Tihonova (URS) |   Vida Vencienė (URS) |  |
| 1992 Albertville tulokset |   Marjut Lukkarinen (FIN) |   Ljubov Jegorova (EUN) |   Jelena Välbe (EUN) |  |
| 1994 Lillehammer tulokset |   Ljubov Jegorova (RUS) |   Manuela Di Centa (ITA) |   Marja-Liisa Kirvesniemi (FIN) |  |
| 1998 Nagano tulokset |   Larisa Lazutina  (RUS) |   Katerina Neumannová (CZE) |   Bente Martinsen (NOR) |  |
  Lähde: Medalists - Cross country skiing, women 5 km Official website of the Olympic Movement. Viitattu 13.3.2015. (englanniksi)
Naiset > 15 km

|  Naisten 15 km hiihdon olympiamitalistit   ohje |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1992 Albertville tulokset |   Ljubov Jegorova (EUN) |   Marjut Lukkarinen (FIN) |   Jelena Välbe (EUN) |  |
| 1994 Lillehammer tulokset |   Manuela Di Centa (ITA) |   Ljubov Jegorova (RUS) |   Nina Gavriljuk (RUS) |  |
| 1998 Nagano tulokset |   Olga Danilova (RUS) |   Larisa Lazutina (RUS) |   Anita Moen-Guidon (NOR) |  |
| 2002 Salt Lake City tulokset |   Stefania Belmondo (ITA) |   Katerina Neumannová  (CZE) |   Julija Tšepalova (RUS) |  |
  Lähde: Cross Country Skiing — 15 kilometres, Women Olympedia. Viitattu 18.2.2022. (englanniksi)
HMS Euryalus (1901)

| HMS Euryalus |
| --- | --- |
 HMS Euryalus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  18. heinäkuuta 1899
Laskettu vesille:  20. toukokuuta 1901
Palveluskäyttöön:  5. tammikuuta 1904
Poistui palveluskäytöstä:  1919
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1. heinäkuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  12 000 t
Pituus:  144 m
Leveys:  21,18 m (kokonaispituus)
Syväys:  7,92 m
Koneteho:  21 000 ihp
Nopeus:  21 solmua (39 km/h)
Miehistöä:  760
Aseistus
Aseistus:  2 × BL 9,2" Mk X -tykkiä 12 × BL 6" Mk VII -tykkiä 12 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä 3 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18 " torpedoputkea
HMS Euryalus oli Britannian kuninkaallisen laivaston Cressy-luokan panssariristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 18. heinäkuuta 1899. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1901 ja valmistui 5. tammikuuta 1904.
Palvelus

Vaikka alus oli vanhentunut jo ensimmäisen maailmansodan alkaessa, se liitettiin Pohjanmerellä partioiviin aluksiin sekä tukemaan Harwichiin sijoitettuja Kanaalin itäpäätä valvovia hävittäjiä ja sukellusveneitä.
Gwalliso

Gwalliso (kor. 관리소, hanja 管理所, McCune–Reischauer kwalliso) on nimitys Korean demokraattisessa kansantasavallassa toimiville poliittisille vankileireille.
Toiminnassa ovat ainakin seuraavat vankileirit:
Gaecheonin vankileiri eli gwalliso no. 14
Yodeokin keskitysleiri eli gwalliso no. 15
Hwaseongin keskitysleiri eli gwalliso no. 16
Bukchangin keskitysleiri eli gwalliso no. 18
Hoeryeongin keskitysleiri eli gwalliso no. 22
Cheongjinin keskitysleiri eli gwalliso no. 25
Gwangjun metro

| Gwangjun metro |
| --- | --- |


Tyyppi:  Metro
Sijainti:  Gwangju, Etelä-Korea
Avattu:  2004
Pituus:  20,1 km
Asemia:  20
Linjoja:  1
Liikennöitsijä(t):  Gwangju Metropolitan Rapid Transit Corporation
Gwangjun metrokartta
Gwangjun metro (kor. 광주 도시철도) on metrojärjestelmä Gwangjun kaupungissa. Se koostuu yhdestä 20,1 km pitkästä linjasta, jolla on 20 asemaa. Se avattiin käyttöön vuonna 2004. Se kulkee Gwangjun läpi itä-länsisuunnassa. Sen lähtöasema on Nokdongin asema ja pääteasema Pyeongdongin asema.
Gwangjun verilöyly

Gwangjun verilöyly (kor. 광주민중항쟁) oli verinen yhteenotto Etelä-Korean armeijan ja demokratiaa kannattavien mielenosoittajien välillä Gwangjun kaupungissa Etelä-Korean lounaisosassa 18. toukokuuta - 27. toukokuuta 1980. Verilöylystä käytetään Etelä-Koreassa myös nimeä 18. toukokuuta demokratisointiliike (kor. 5·18 광주 민주화 운동).
Demokratiaa kannattavat mielenosoitukset eskaloituivat aseelliseksi kapinaksi sen jälkeen, kun Etelä-Korean hallitus lähetti armeijan lopettamaan mielenosoitukset väkivaltaisesti. Mielenosoituksissa sai surmansa lähes 200 mielenosoittajaa. Vaikka itse mielenosoitus epäonnistui, se vaikutti maan siirtymiseen demokratiaan seitsemän vuotta myöhemmin.
Guntur

| Guntur |
| --- | --- |

 Guntur
 Koordinaatit: 16°18′2.88″N, 80°26′34.08″E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Andhra Pradesh
Väkiluku (2011):  651 382
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Guntur (teluguksi గుంటూరు, Guṇṭūru, urduksi ‏گنٹور‎, Gunṭūr) on kaupunki Andhra Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Se on Gunturin piirikunnan pääkaupunki. Kaupungissa asui 651 382 ihmistä vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan. Lähin kansainvälinen lentoasema on Rajiv Gandhin kansainvälinen lentoasema Hyderabadin lähistöllä. Korkeakoulutusta tarjoaa muun muassa Acharya Nagarjunan yliopisto.
Requiem (Mozart)

Lacrymosa-osan tahdit 1–5. Mozartin käsikirjoitus katkeaa 8. tahdin jälkeen.
Requiem d-molli, KV 626 on Wolfgang Amadeus Mozartin pääosin säveltämä sielunmessu, jonka parissa hän työskenteli kuolinvuotenaan (1791). Teoksen viimeisteli pääasiassa Franz Xaver Süssmayr ja se valmistui lopullisesti seuraavana vuonna. Teos on kirjoitettu neljälle solistille (sopraano, altto, tenori, basso), kuorolle ja klassisminajan orkesterille. Kokoonpanossa on kaksi basettitorvea, kaksi fagottia, kaksi trumpettia, kolme pasuunaa, patarumpu, viulut, alttoviulu sekä basso continuo, joka koostuu sellosta, kontrabassosta ja uruista.
Orkesteri

2 basettitorvea F
2 fagottia
2 trumpettia D
3 pasuuna (altto, tenori, basso)
patarummut
viulu I
viulu II
viola
basso continuo
Laulajat

Solistit: sopraano, altto, tenori, basso
Kuoro
Teoksen osat

Requiem on jaettu 14 osaan
I. Introitus: Requiem aeternam (kuoro ja sopraanosolisti)
II. Kyrie eleison (kuoro)
III. Sequentia
Dies irae (kuoro)
Tuba mirum (solistit)
Rex tremendae majestatis (kuoro)
Recordare, Jesu pie (solistit)
Confutatis maledictis (kuoro)
Lacrimosa dies illa (kuoro)
IV. Offertorium
Domine Jesu Christe (kuoro, solistit)
Versus: Hostias et preces (kuoro)
V. Sanctus
Sanctus Dominus Deus Sabaoth (kuoro)
Benedictus (solistikvartetti,  kuoro)
VI. Agnus Dei (kuoro)
VII. Communio
Lux aeterna (sopraanosolisti, kuoro)
Teoksen synty

Teoksen tilasi heinäkuussa 1791 kreivi Franz von Walsegg zu Stuppach, joka halusi kunnioittaa sillä vastikään kuolleen vaimonsa muistoa. Kreivin tarkoitus oli esittää teos omana sävellyksenään. Mozart sai teoksesta ennakkopalkkiota 60 dukaattia ja lupauksen lisäpalkkiosta, kun teos valmistuisi. Kesän Mozart oli kiireinen kahden oopperansa Taikahuilun ja La clemenza di Titon kanssa ja säveltäjä palasi teoksen pariin vasta syksyllä palattuaan Wieniin. Marraskuun lopulla säveltäjä sairastui tautiin, jonka lääkäri myöhemmin nimesi sotilaskuumeeksi (vaikka aiheesta on vuosisatojen aikana esitetty lukuisia teorioita). Joulukuun 4. iltapäivänä Mozart tunsi itsensä niin terveeksi, että esitti ystäviensä kanssa osia edelleen keskeneräisestä Requiemistaan. Samana iltana hänen tilansa huononi nopeasti ja hän kuoli 5. joulukuuta, viisi minuuttia yli puolenyön.
Mozartin kuollessa Requiem oli edelleen keskeneräinen ja säveltäjän vaimo Constanze antoi teoksen viimeistelyn Joseph Eyblerille, joka kuitenkin pian luopui tehtävästä ja käsikirjoitus päätyi Mozartin entisen oppilaan Franz Xavier Süssmayrin käsiin, joka lopulta vei teoksen päätökseen. Süssmayr orkestroi teokseen Kyriestä eteenpäin, saattoi Sequentia-osan eli Dies iraen Lacrimosan-jakson loppuun 22 uudella tahdilla ja sävelsi sielunmessun puuttuvat osat eli Sanctuksen, Benedictuksen ja Agnus Dein. Viimeiseen osaan, Communioniin, hän uudelleenkäytti teoksen alusta kahta Mozartin säveltämää osaa. Süssmayr sekä Mozartin vaimo sanoivat tämän tapahtuneen Mozartin ohjeiden mukaan. Monet ovat kuitenkin epäilleet, että Mozart ei olisi oikeasti halunnut käyttää toistoa teoksessa. Kreivi Walsegg-Stuppach esitti Requiemin omana sävellyksenään kuolleen vaimonsa kunniaksi 14. joulukuuta 1793.
Epäilyjä teoksen viimeistelijästä

On mahdollista, että jotkut muut säveltäjät (esimerkiksi Antonio Salieri) olisivat auttaneet Süssmayria, tai että hän olisi laatinut sävellyksen osittain Mozartin jättämien luonnosten pohjalta. On myös epäilty, että vanhempi säveltäjä Maximilian Stadler, olisi saattanut loppuun Domine Jesun orkestraation. Agnus Dei -osio taas muistuttaa Mozartin aiempaa messua (KV 220), ja sen on epäilty perustuneen Mozartin antamiin ohjeisiin tai luonnostelmiin. Yleensä tällaiset näkemykset perustuvat oletukseen, että teoksen hienot osat ovat vahvasti Mozartin vaikutuksenalaisia ja kohdat, joissa nähdään olevan heikkouksia, olisivat puolestaan Süssmayrin tekemiä. Teoksen orkestraatiosta onkin löydetty kömpelyyksiä, joita ei esiinny Mozartin muissa teoksissa.
1900-luvulla teoksesta on tehty lukuisia uusia versioita, joissa on joko paranneltu Süssmayrin orkestraatiota tai radikaaleimmillaan kirjoitettu Mozartin kuoleman jälkeen sävelletyt kohdat kokonaan uudestaan. Tällaisia ovat mm englantilaisen Duncan Drucen tekemä täydennysversio, joka on myös levytetty.
Korson Kaiku (salibandy)

| Korson Kaiku (salibandy) |
| --- | --- |

Perustettu:  1961
Paikkakunta:  Vantaa
– Kapasiteetti:  350
Naisten sarjataso:  III-divisioona
Naisten päävalmentaja:  Jukka Eronen
Korson Kaiku (lyh. KorsKa) on vantaalaisen saman nimisen urheiluseuran salibandyjaosto. Seuran naisten edusustujoukkue pelasi kaudella 2007–2008 Naisten Salibandyliigassa, mutta putosi kauden päätteeksi I-divisioonaan. Miesten edustusjoukkuetta seuralla ei ole, mutta juniorijoukkueita on tytöillä B-F ikäluokissa ja pojilla A-D ikäluokissa. Lisäksi seura järjestää kuntosalibandya aikuisille.
Aiheesta muualla

Seuran salibandyjaosto (Arkistoitu – Internet Archive)
Seuran kotisivu
Naisten joukkuekortti salibandyliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
RN Giosuè Carducci

| RN Giosuè Carducci |
| --- | --- |
 Piirros aluksesta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  OTO, Livorno
Kölinlasku:  5. helmikuuta 1936
Laskettu vesille:  28. lokakuuta 1936
Palveluskäyttöön:  1. marraskuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 28. maaliskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 584 t (standardi) 2 510 t (kuormattu)
Pituus:  106,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,15 m
Syväys:  3,42 m
Koneteho:  48 000 hv
Nopeus:  38 solmua
Miehistöä:  207
Aseistus
Aseistus:  4 × 120 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 4 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 6 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 533 mm torpedoputkea 56 × miinaa
RN Giosuè Carducci (ital. Regia Nave Giosuè Carducci) oli Italian kuninkaallisen laivaston Oriani-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Livornosta OTO:n telakalta, missä köli laskettiin 5. helmikuuta 1936. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 28. lokakuuta ja liitettiin laivastoon 1. marraskuuta 1937.
Palvelus

Alus upotettiin Matapanin taistelussa 28. maaliskuuta 1942.
Kristillinen kulttuuri

Kristillinen kulttuuri on joukko ajatuksia ja elämäntapoja, käytäntöjä ja esineitä, jotka ovat siirtyneet sukupolvelta toiselle siitä lähtien, kun kristinusko on syntynyt. Kristillinen kulttuuri pohjautuu elävään uskonperinteeseen ja uskon jättämään kulttuuriseen jälkeen. Kristinuskon välittäjiä ovat kirkot ja seurakunnat, ihmisten yhteisöt jotka muodostavat yhdessä muiden uskovien kanssa järjestäytyneen uskonnon. Kristillinen kulttuuri keskittyy erityisesti Jeesukseen, eli sen kulttuuriset käytännöt ja perinteet yhdistyvät kristilliseen uskoon ja sen viittauksiin Jeesuksen asemasta.
Kristillisen kulttuurin ydin

Kristinuskon keskiössä on kertomus Jumalan ja maailman välisestä suhteesta, joka kerrotaan Jeesuksen Kristuksen kautta. Jeesuksen esimerkki, vaikutus ja todellisuus ovat tarjonneet kosketuspinnan kaikille kristillisille perinteille. Kristittyjä on läpi historian yhdistäneet kysymykset Jeesuksen luonteesta sekä hänen elämänsä merkityksestä. Kristityillä on monia kulttuurirajat ylittäviä perinteitä kuten kaste, ehtoollinen, kokoontuminen jumalanpalvelukseen sekä pyhien kirjoitusten lukeminen ja niiden pohtiminen. Kristillisen kulttuurin monimuotoiset vastaukset ympäröivän kulttuurin muodostavaan kontekstiin ovat luoneet kristinuskosta ainutlaatuisen ja monikulttuurisen maailmanuskonnon. Etiikkaa ja käytäntöjä koskevat keskustelut ovat olennainen osa monikulttuurista kristillisyyttä.
Vuorovaikutus muiden kulttuurien kanssa

Maailmanlaajuinen kristinusko on ollut alusta lähtien kulttuurienvälinen ja monimuotoinen uskonto, jolla ei ole yhtä hallitsevaa ilmaisua. Kristityt ovat historiansa ajan eläneet tietyissä kulttuurisissa yhteyksissä, jotka he ovat vaihtelevassa määrin joko omaksuneet tai hylänneet. Riippumatta siitä, ovatko kristityt suhtautuneet myönteisesti tai kielteisesti ympäröivään kulttuuriin, on kristittyjen tullut vastata ympäröivään kontekstiinsa.
Kristinuskon moniäänisyys ja monikulttuurisuus on johtanut moniin erilaisiin vastauksiin ja lähestymistapoihin ympäröivää kulttuuria kohtaan. Hyväksyvästi ympäröivään kulttuuriin suhtautuneet kristityt ovat muun muassa omaksuneet paikallisen väestön kielen, musiikin, taidemuodot ja perinteet sanoman levittämiseen. Kristinuskolle on ollut perinteistä myös kristillisen merkityssisällön luominen osaksi kulttuuria. Klassisia esimerkkejä ovat muun muassa roomalaisen asutuksen omaksuminen sekä saksalaiset joulukuuset. Käytännönläheinen esimerkki on myös ei-kristillisten kielten käyttäminen. Kristinuskon kertomuksia on levitetty lukuisilla maailman kielillä, joita Jeesus ei käyttänyt. Uusissa kulttuuriympäristöissä kristityt ovat käyttäneet paikallista kieltä ja kulttuuria sanoman levittämiseen.
Varovaisesti ympäröivään kulttuuriin suhtautuneet kristityt ovat korostaneet varautuneisuutta. Osa kristityistä on vastustanut ympäröivää kulttuuria. Ympäröivän kulttuurin vastustaminen on voinut olla identiteetin muodostumisen kannalta voimakasta.
Kristityt ovat kautta aikojen ottaneet kantaa ympäröivään kulttuurin etiikkaan ja käytäntöihin lukuisista eriasioista.Tunnistettavat kannanotot ovat liittyneet muun muassa päihteisiin, moniavioisuuteen, aborttiin ja avioeroon. Nykyään erityisesti seksuaalisuuteen ja sukupuoleen liittyvät asiat herättävät keskustelua kristittyjen keskuudessa. Suhtautuminen on vaihdellut kristinuskon sisällä. Esimerkiksi jesuiitat eivät nähneet ongelmaa siinä, että kiinalaiset käännynnäiset kunnioittivat esi-isiään, kun taas dominikaanit ja fransiskaanit pitivät sitä epäjumalanpalveluksena. Afrikassa länsimaiset lähetyssaarnaajat puolestaan vastustivat useimmiten jyrkästi moniavioisuutta, kun taas alkuperäiskansojen kirkonjohtajat olivat toisinaan halukkaampia harkitsemaan mahdollisuutta.
Ratnoje (järvi)

| Ratnoje Ратное |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Bežanitsyn piiri
Koordinaatit:  56°43′42″N, 29°24′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Aloljan valuma-alue
Laskujoki:  Ratenka Aloljaan
Järvinumero:  01030000111102000025700
Mittaustietoja
Pituus:  1,8 km 
Leveys:  0,9 km 
Pinta-ala:  82,5 ha 
Tilavuus:  0,0029 km³ 
Keskisyvyys:  3,5 m 
Suurin syvyys:  6,1 m 
Valuma-alue:  2,61 km² 
Saaria:  2 
 fiRatnoje 
Ratnoje tai Ratno (ven. Ратное, Ратно) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Bežanitsyn piirissä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.
Maantietoa

Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Järvellä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,3 hehtaaria. Toinen saari on pelkkä luoto. Se keskisyvyys on 3,5 metriä ja syvänteessä on mitattu 6,1 metriä vettä. Järven rannat ovat enimmäkseen niittyjä tai suomaata, joita rikkovat peltomaat ja metsäpalstat. Asuinalueista voidaan mainita pohjoisrannan Lopatino (ven. Лопатино), länsirannan Filkovo (ven. Фильково) ja puoli kilometriä järven eteläpuolella sijaitseva Dorožkovo (ven. Дорожково). Dorožkovon kautta ja järven itäpuolitse kulkee etelä-pohjois-suuntainen tie Bardovon (ven. Бардово) ja (ven. Кудеверь) Kudeverin välillä.
Luontoarvoja

Järvessä elää ahven, hauki, karppi, pasuri, säyne, suutari, toutain, made, mutakala ja rantanuoliainen, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja vähälukuisesti jokirapua. Asutulla järvellä on metsämaata jonkin verran, mutta myös niittyjä, peltomaata ja asutuksen keskellä puutarhoja. Järven pohja on kivistä silttihiekkaa, jota peittää muta. Rannoilla on kivistä hiekkarantaa, jonka joukossa on silttiä.
Vesistösuhteita

Ratnoje sijaitsee Aloljan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven pohjoisrantaan laskee metsäoja ja pienen järven yhteinen laskuoja. Järven valuma-alueen koko on 2,61 neliökilometriä. Järven oma laskuoja Ratenka alkaa Filkovon kylässä ja se virtaa ensin muutaman kilometrin yhtyen sitten Aloljaan aivan ennen Bardovoa.
Huomautuksia

1 2 3 4 5  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
RN Ghibli

| RN Ghibli |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Navalmeccanica, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  30. elokuuta 1941
Laskettu vesille:  28. helmikuuta 1943
Palveluskäyttöön:  24. heinäkuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 25. huhtikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  920 t (standardi) 1 651 t (kuormattu)
Pituus:  82,5 m
Leveys:  9,9 m
Syväys:  3,77 m
Koneteho:  16 000 hv
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  154
Aseistus
Aseistus:  3 x OTO 100 mm/47 M1937 -tykkiä 8 x 20 mm/65 ilmatorjuntatykkiä 4 x 450 mm torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä
RN Ghibli (ital. Regia Nave Ghibli) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Ciclone-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Navalmeccanicalta, missä köli laskettiin 30. elokuuta 1941. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 1943 ja liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 24. heinäkuuta.
Palvelus

Saksalaiset valtasivat 1943 aluksen. Sitä ei kuitenkaan liitetty Saksan laivastoon, vaan alus upotettiin 25. huhtikuuta 1945.