stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Madhhab
Pienet lakikoulukunnat > Thahiri

Thahiri (arab. ظاهري‎, ẓāhirī) on 800-luvulla syntynyt lakikoulu, jonka perustaja oli Dawud al-Thahiri. Sille on ominaista kirjaimellinen lain tulkinta, jossa tilaa tulkinnalle on mahdollisimman vähän. Koulukunta hylkäsi sen takia myös analogisen päättelyn (qiyyas). Koulukunta esiintyi Córdoban kalifaatissa, katosi almoravidien myötä, ja elpyi uudelleen 1900-luvulla. Salafistien ajattelussa on jälkiä tästä ajattelusta, jossa profeetan sunna nousi tärkeään asemaan. Vaatimalla paluuta suoraan Koraaniin ja sunnaan liike edustaa radikaalia tulkintaa, joka haluaa sysätä syrjään klassisen ajattelun.  Thahiri-koulukunnan on toisinaan katsottu joutuneen islamin ulkopuolelle, koska se on hylännyt analogisen päättelyn, mutta Ammanin sopimuksessa se hyväksyttiin islamilaiseksi.
Aiheesta muualla

What is a Madhab and why is it necessary to follow one?
Why Muslims Follow Madhhabs
Pantin kivikautinen asuinpaikka

Pantin kivikautinen asuinpaikka sijaitsee Karvian Kirkonkylässä, noin 2,3 km Karvian kirkosta luoteeseen. Pantin kivikautinen asuinpaikka on ajoitettu varhaismesoliittiselle aikakaudelle sijaintikorkeutensa perusteella. Asuinpaikka lienee sijainnut Ancylusjärven saaressa, joka nykyisin tunnetaan Pohjankankaana. Myöhemmin maan noustessa saari kuroutui kiinni mantereeseen. Asuinpaikka on todennäköisesti ollut käytössä noin 7500-7700 eaa.
Asuinpaikka löytyi arkeologisen inventoinnin yhteydessä vuonna 1999. Asuinpaikan laajuus ei ole selvillä. Se saattaa olla löytyneen asumuspainanteen välitöntä ympäristöä huomattavasti laajempi. Pantin kivikautiselle asuinpaikalle ei ole opasteita eikä sijaintipaikalla ole opastetaulua.
Liisa Heinämäki

Liisa Heinämäki (s. 1961) on kasvatustieteen ja yhteiskuntatieteen tohtori, opettaja ja lastentarhanopettaja. Kasvatustieteiden väitöskirjassaan (2004, Jyväskylän yliopisto) hän tutki erityispäivähoitoa kunnallisena palvelujärjestelmänä. Yhteiskuntatieteiden väitöstutkimus (2012, Itä-Suomen yliopisto) tarkasteli valtion ohjelmaohjausta kuntien sosiaali- ja terveydenhuollossa.
Heinämäki on työskennellyt kunnissa ja oppilaitoksissa, Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksessa (THL) ja sosiaali- ja terveysministeriössä. THL:ssä (aikaisemmin Stakes) hän toimi tutkijana ja tutkimuspäällikkönä Helsingissä ja Jyväskylän toimipaikassa. Hän tutki ja kehitti erityispäivähoitoa ja varhaista tukea varhaiskasvatuksessa  ja koulussa . Hän on käynnistänyt mm. viisivuotisen ParasSos -tutkimushankkeen, jossa tutkittiin kuntien sosiaali- ja terveyspalvelujen muutosta kunta- ja palvelurakenneuudistuksessa. Hän on julkaissut useita tutkimuksia kuntien palveluista ja palveluiden muutoksista.
Vuodesta 2013 alkaen Heinämäki työskenteli sosiaali- ja terveysministeriön esikuntayksikössä ja vuodesta 2017 alkaen valtioneuvoston kansliassa muun muassa sosiaaliturvan uudistamishanke Toimin projektipäällikkönä. Alavuden kaupunginjohtajana hän aloitti 1.12.2019.
Julkaisut

Palvelut muutoksessa - Sosiaali- ja terveyspalvelujen muutos laajemmille palvelujen järjestämisalueille siirryttäessä. Heinämäki, Liisa. THL, 2014
Terveyskeskuksen avosairaanhoidon järjestelyt Suomessa - Kysely terveyskeskuksille keväällä 2013 Rintanen, Hannu; Puromäki, Henna; Heinämäki, Liisa. THL, 2014
Valtionhallinnon ohjelmaohjaus kuntien sosiaali- ja terveydenhuollossa 2000-luvulla. Heinämäki, Liisa.  THL, 2012
Yhteistoiminta-alueiden sosiaali- ja terveyspalvelut 2010 : Järjestämisen, tuottamisen ja hallinnon kysymyksiä uusissa palvelurakenteissa. Heinämäki, Liisa. THL, 2011
Sosiaalipalvelut muutoksessa: Kuntalaisten ja henkilöstön näkemyksiä Paras-uudistuksesta. Virkki, Tuija; Vartiainen, Anssi; Kettunen, Pekka; Heinämäki, Liisa. THL, 2011
Katsaus yhteistoiminta-alueiden palveluihin 2010 : Sosiaali- ja terveydenhuollon yhteistoiminta-alueiden palvelurakenteet -tutkimus, väliraportti  . Heinämäki, Liisa (Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL, 2010
Lapsivaikutusten arviointi kuntapäätöksissä. Liisa Heinämäki & Tapani Kauppinen 2010.
Kunta- ja palvelurakenneuudistuksen toteutuminen: Kuntakysely sosiaali- ja terveyspalvelujen järjestämisestä ja tuottamisesta . Kokko, Simo; Heinämäki, Liisa; Tynkkynen, Liisa-Kaisa; Haverinen, Riitta; Kaskisaari, Marja; Pekurinen, Markku; Tammelin, Mia. THL, 2009.
Vakiintumisen vuodet. Sosiaalialan osaamiskeskustoiminnan neuvottelukunnan toimintakausi 2006-2009. Liisa Heinämäki 2009.
Early Childhood Education in Finland. Occasional Paper 39. Liisa Heinämäki 2008. Friedfrich-Naumann- Stiftung für die Freiheit, Potsdam
Varhaista tukea koulun arkeen - työvälineenä kehittämisvalikko. Varhaisen tuen vahvistaminen varhaiskasvatuksessa. Liisa Heinämäki 2007.
Varhaista tukea lapselle : Työvälineenä kehittämisvalikko . Heinämäki, Liisa. Stakes, 2005.
Erityisesti päivähoidossa : Kunnallisten toimijoiden ja päättäjien näkemykset erityispäivähoidon funktiosta palvelujärjestelmässä. Heinämäki, Liisa (2004)
Varhaiserityiskasvatus lapsen arjessa. Tammi 2000.
Pakoja & haaveita

| Pakoja & haaveita |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Kaisa El Ramly
Käsikirjoittaja:  Kaisa El Ramly
Tuottaja:   Klaus Heydemann 
Säveltäjä:  Hans Appelqvist
Kuvaaja:  Päivi Kettunen
Leikkaaja:  Erika Gonzales
Lavastaja:  Nanna Hirvonen
Pääosat:   Erja Manto  Sari Mällinen  Robert Enckell  Dick Idman  Lasse Karkjärvi  Hannu Kivioja  Ingela Olsson  Jarkko Pajunen  Aliisa Pulkkinen  Erkki Saarela 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Inland Film Company
Levittäjä:  Aurora Studios
Ensi-ilta:  1. joulukuuta 2023
Kesto:  80 min.
Budjetti:  1 175 000 €, elokuvasäätiön osuus 780 000 €
Katsojat:  1 103
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pakoja & haaveita on Kaisa El Ramlyn ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen draamakomedia, joka sai kansainvälisen ensi-iltansa Varsovan elokuvafestivaaleilla lokakuussa 2023 ja Suomen ensi-illan 1. joulukuuta 2023. Pakoja & haaveita oli El Ramlyn esikoiselokuva.
Elokuvassa yhden päivän aikana, maantiellä keskellä kesäistä Suomea, yhdeksän sattumanvaraisen ihmisen ja karkumatkalla olevan koiran kohtalot risteävät.
Elokuvan on tuottanut Inland Film Company tuottajana Klaus Heydemann ja sen levitti Aurora Studios.
Vesa Vihriälä

| Vesa Vihriälä |
| --- | --- |
 Vesa Vihriälä Suomi-areena-tapahtumassa 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1955 (ikä 69) Vimpeli
Koulutus ja ura
Instituutti:  Helsinki GSE
Tutkimusalue:  taloustiede
Vesa Veikko Vihriälä (s. 22. syyskuuta 1955 Vimpeli) on suomalainen ekonomisti joka toimi Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen (Etla) ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan (Eva) toimitusjohtajana vuosina 2012–2019.
Ura

Koulutukseltaan Vihriälä on valtiotieteiden tohtori. Hän opiskeli kansantaloustiedettä Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa ja oli vierailevana tutkijana Massachusetts Institute of Technologyssa.
Vuosina 2010–2012 Vihriälä toimi Euroopan komission varapuheenjohtaja, talouskomissaari Olli Rehnin neuvonantajana. Aiemmin hän toimi vuosina 2004–2010 talousneuvoston sihteeristön päällikkönä ja talousasioiden alivaltiosihteerinä valtioneuvoston kansliassa. Hän on toiminut myös Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen toimitusjohtajana (1997–2004), useissa tehtävissä Suomen Pankissa sekä tutkijana OECD:ssä.
Vihriälä nimitettiin taloustieteen työelämäprofessoriksi Helsinki GSE:hen helmikuussa 2019. Hän aloitti tehtävässä heinäkuussa 2019.
Yksityiselämä

Keskustan entinen kansanedustaja Jukka Vihriälä on Vesa Vihriälän veli.
Pohjankurun puujumalainen

Pohjankurun puujumalainen.
Pohjankurun puujumalainen on kivikautinen Raaseporin (entisen Pohjan) Pohjankurun kylästä löytynyt puukuva.
Puukuva löytyi Pohjankurun aseman läheltä rautatien rakennustöissä 1800-luvun lopulla. Se on ajoitettu kivikaudelle, niin sanotulle kampakeraamiselle kaudelle, eli vuosille 5000–2000 eaa. Veistos kuvaa ihmistä ja se on tehty pyöreästä männyn rungosta. Puukuvan kasvoihin on muotoiltu nenä, otsa, leuka ja suu, muttei silmiä ja korvia. Vastaavanlaisia esineitä on löytynyt Uralin tienoilta. Tämän perusteella on arvioitu myös Pohjankurun veistoksen olleen alkujaan pitkä puupaalu ja toteemi, jonka yläpäähän ihmisenpää on veistetty.
Luettelo Suomen arboretumeista

Luettelo Suomen arboretumeista eli Suomessa sijaitsevista puulajipuistoista.
Linnainmaan koulu

| Linnainmaan koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Tampere
Rehtori:  Ilona Pasma
Luokat:  1-9 (peruskoulu)
Oppilaita:  704, vuonna 2020
Linnainmaan koulu on Tampereella sijaitseva peruskoulu. Vuonna 2004 koulun yhteyteen rakennettiin yläaste. Rehtorina toimii Ilona Pasma. Linnainmaan koulussa on 704 oppilasta vuonna 2020. Vuonna 2007 Linnainmaan kouluun perustettiin musiikkiluokka kolmasluokasta yhdeksäsluokkaan asti. Musiikkiluokka on aina luokka-asteiden A-luokka. Koulu on musiikkipainoitteinen.
Aiheesta muualla

Linnainmaan koulun kotisivut
Camilla Höglund

Camilla Höglund (s. 2. kesäkuuta 1999) on suomalainen pesäpalloilija. Höglund edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Roihuttaria. Hän pelaa ulkokentällä polttolinjassa. Höglund pelasi vuoden 2021 Itä–Länsi-ottelussa. Hänet valittiin myös vuoden 2022 Itä–Länsi-otteluun. Höglund on pelannut urallaan 21 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on tuonut 22 juoksua ja kerännyt 94 kärkilyöntiä.
Myös Höglundin sisko Charlotta Höglund pelaa Superpesistä Roihuttarien joukkueessa.
Kirkkonummen luutuura

Kirkkonummen luutuura.
Kirkkonummen luutuura on Kirkkonummen Kauhalasta löytynyt kivikautinen hirven luusta valmistettu työkalu.
Vuonna 1913 löydettiin ojankaivuun yhteydessä luutuura Kauhalan Kittelbergetin alapuolelta. Tuura oli tehty hirven jalan väliluusta. Luu oli halkaistu pituussuunnassa ja alaosa oli teroitettu ja muotoiltu teräksi. Työkalu oli ilmeisesti kiinnitetty puuvarteen jatkeeksi. Luutuuraa oli mahdollisesti käytetty avannon hakkaamiseen jäähän, mahdollisesti myös hylkeentappovälineenä. Janne Vilkuna testasi esineen kopiolla avannon tekemistä vuonna 1978. Kokeessa kävi ilmi, että tuura olisi toiminut tehokkaana välineenä jään hakkaamiseen. Halkaisijaltaan kymmensenttisen avannon tekemiseen 7 cm paksuiseen jäähän meni kaksi minuuttia ja puolen metrin paksuiseen jäähän 20 minuuttia.
Kauhalan luutuura on yksi kolmesta vanhimmasta todisteesta ihmisten toiminnasta Suomessa. Kaksi muuta ovat Antrean kalaverkko ja Heinolan reenjalas. Luutuuran iäksi on arvioitu noin 8500 vuotta, eli se on peräisin ajalta noin 6500 eaa. Esineestä ei tosin ole saatu radiohiiliajoitusta ja löydön geologinenkin ajoitus on epävarma.
Luutuura kuuluu tyypiltään Kundan kulttuurin esineistöön.
MacGuffin

MacGuffin (toisinaan McGuffin) on tarinankerronnan apuväline, joka motivoi hahmoja ja pitää tarinan liikkeellä. MacGuffin on erittäin tärkeä hahmojen näkökulmasta, vaikka yleisön kannalta se on epäoleellinen ja voitaisiin selittää yksinkertaisesti. MacGuffin on tavallinen elokuvissa ja erityisesti trillereissä.
Termin "MacGuffin" keksi Alfred Hitchcock.
"Alkuperäinen" MacGuffin

MacGuffin juontaa alkunsa vanhasta ja kuluneesta vitsistä, jota Hitchcock mielellään kertoi:
Kaksi miestä matkustaa junassa. Toisella on tavarahyllyllä iso, omituisen muotoinen paketti. Toinen mies kysyy, mitä paketissa oikein on.
– Se on MacGuffin.
– Mikä MacGuffin sitten on?
– Sillä pyydystetään leijonia Skotlannin Ylämailla.
– Mutta eihän Ylämailla ole leijonia.
– No sitten se ei ole MacGuffin.
Esimerkkejä > Elokuva

Lähes kaikki Alfred Hitchcockin elokuvat
Tarkoituksen etsiminen "Rosebudille" Citizen Kanessa
Maltan haukan patsas on erinomainen varhainen esimerkki.
Viisumit Lissaboniin Casablancassa.
Kuolemantähden piirustukset Tähtien sodassa.
Quentin Tarantinon Pulp Fictionissa salkku on MacGuffin (ja viittaus elokuvaan Kohtalokas tapaaminen). Sisältöä ei näytetä, ja kyseiset kohtaukset eivät kerro niinkään salkun sisällöstä, vaan siitä mitä salkun sisällön vuoksi tapahtuu.
Myös Roninin salkku on MacGuffin.
Vaarallinen tehtävä III:n Jäniksenkäpälä.
Esimerkkejä > Televisio

Rambaldin laitteet ovat MacGuffineita televisiosarjassa Alias. Osin samojen tekijöiden Lost-sarjan salaperäinen saari on myös MacGuffin.
Esimerkkejä > Kirjallisuus

William Shakespearen Othellossa Desdemonan nenäliina on MacGuffin.
Silmaril-jalokivet J.R.R. Tolkienin kirjassa Silmarillion.
Fysiikka

Alkuräjähdysteorian mukaan maailmankaikkeus syntyi hyvin tiheästä ja kuumasta pisteestä. Sen jälkeen avaruus on jatkuvasti laajentunut.
Lähitieteet
matematiikka, kemia, tähtitiede, maantiede, biologia, lääketiede
Osa-alueet
mekaniikka, lämpöoppi, sähköoppi, optiikka, akustiikka, astrofysiikka, hiukkasfysiikka, atomifysiikka, tiiviin aineen fysiikka, ydinfysiikka
Pääteoriat
klassinen mekaniikka
suhteellisuusteoria
kvanttimekaniikka
Kuuluisimmat tieteilijät
Aristoteles, Galileo Galilei, Isaac Newton, James Maxwell, Max Planck, Albert Einstein, Richard Feynman, Nikola Tesla, Stephen Hawking
n
k
Fysiikka (m.kreik. φύσις, fysis eli luonto) on ainetta, energiaa ja perusluonteisia luonnonlakeja tutkiva tiede. Fysiikka pyrkii löytämään luonnosta lainalaisuuksia, joita voidaan kuvata matemaattisesti ja koetella kokeellisesti. Fysiikka on luonnontiede, joka tutkii kaikkeutta käsitellen aineen, energian, avaruuden ja ajan käyttäytymistä, perusvuorovaikutuksia ja näiden muodostamia kokonaisuuksia. Tämän vuoksi fysiikkaa voidaan pitää perustavanlaatuisena tieteenä, johon muun muassa kemian, maatieteiden, biologian ja muiden luonnontieteiden ”ydintietämys” pohjautuu. Fysiikan tutkijoita nimitetään fyysikoiksi.
Kaikki luonnonlait kuuluvat fysiikan aihealueeseen. Fysiikan tutkimuskohteisiin kuuluvat painovoima, sähkömagnetismi, heikko vuorovaikutus ja vahva vuorovaikutus. Fysiikka on kokeellinen ja eksakti luonnontiede. Kokeellisuus eli empiirisyys tarkoittaa sitä, että luonnonilmiöitä koskevat havainnot ja mittaukset ovat kaiken fysikaalisen tiedon pohja. Fysikaalinen tieto on aina kokeellisesti koeteltua. Eksaktisuus merkitsee, että fysiikan tulokset pyritään ilmaisemaan matemaattisessa muodossa ilmiön havaittuja säännönmukaisuuksia esittävinä lakeina, joiden avulla voidaan tehdä ilmiötä koskevia kvantitatiivisia ennusteita. Fysiikkaa sovelletaan muiden muassa koneissa ja teollisuudessa. Fysiikan kaavoja ovat esimerkiksi dynamiikan peruslaki  F=ma, paikan kaava  x=x_{0}+vt+{\frac {1}{2}}at^{2} ja matemaattisen heilurin kaava  T=2\pi {\sqrt {l/g}}.
Fysiikan historia

Ajan hetkeä tai paikkaa, milloin ja missä fysiikka olisi syntynyt, on mahdotonta selvittää tai määrittää. Varhaisimmat löydökset fysiikan tutkimuksesta ajoittuvat vuosisataan 2400 eaa. ja Harappan sivilisaatioon, mistä on jäänyt merkkejä kymmenjärjestelmään pohjautuvasta mitta-asteikosta. Toisaalta on löydetty myös todisteita siitä, että neanderthalin ja cro-magnonin ihminen olisivat tehneet tähtitieteellisiä havaintoja jo 30 000 vuotta sitten.
Fysiikan historia > Antiikin Kreikka

Länsimainen fysiikan ja tieteen synty ajoittuu antiikin Kreikkaan, jolloin niin sanotut esisokraatikot olivat ensimmäisiä yrittäessään selittää maailmaa tukeutumatta uskontoon tai muuhun yliluonnolliseen olioon. Leukippos ja Demokritos synnyttivät ajatuksen aineen rakenteesta. Demokritoksen mukaan aine koostui pienistä hiukkasista, joita ei voi enää jakaa osiin. Hiukkasen nimi on atomos eli atomi. Demokritos kannatti ajatusta, jonka mukaan maailmankaikkeus on muuttumaton ja ollut aina olemassa. Hänen jälkeensä syntyi filosofinen koulukunta nimeltä epikurolaisuus. Epikurolaisuus otti vaikutteita Demokritoksen ajatuksesta aineen rakenteesta ja painotti jumalten neutraalia suhtautumista ihmisten asuttamaan maailmaan. Epikurolaisuuden mukaan jumalat eivät voi vaikuttaa millään tavalla maailmankaikkeuden toimintaan.
Aristoteleen työtä fysiikan ja tieteen parissa voidaan pitää tieteenhistoriallisesti vaikuttavana, sillä hänen oppejaan käytettiin vielä 1600-luvulle. Aristoteleen mielestä kaikella pitää olla luonnollinen syy. Hänen ajattelemansa fysiikka sisälsi myös luonnon filosofian. Aristoteles pohti paljon maailmankaikkeuden toimintaan, muotoon ja rakenteeseen liittyviä asioita. Hän kuvasi Empedokleen keksimille neljälle alkuaineelle niiden peruslaadut. Tuolloin kuvitellut alkuaineet olivat tuli, vesi, maa ja ilma. Aristoteleen mukaan maailmankaikkeus on aina ollut olemassa, eikä sillä ole varsinaista syntyhetkeä. Hänen mukaansa, jos maailmankaikkeus olisi joskus syntynyt, pitäisi sen joskus myös tuhoutua. Tästä hän päätteli maailmankaikkeuden olevan ikuinen. Aristoteles kirjoitti myös teoksen Fysiikka, jossa hän selvittää kaikkeuden syvintä olemusta ja rakennetta sekä pohtii aikaan liittyviä asioita. Aristoteles myös hylkäsi atomiopin, koska piti tyhjiötä mahdottomana. Hänen mukaansa jos aine koostuisi atomeista, niin niiden väliin jäisi väistämättä tyhjiö.
Kreikkalainen filosofi Arkhimedes on tunnetuimpia antiikin tiedemiehiä. Hänet tunnetaan erityisesti matemaatikkona, mutta Arkhimedes oli myös taitava fyysikko ja insinööri. Kerrotaan, että hän keksi nimeään kantavan nesteen nosteeseen liittyvän lakinsa ollessaan kylvyssä. Arkhimedes suunnitteli myös useita sotakoneita, kuten roomalaisten laivojen purjeita polttaneen linssin ja Arkhimedeen ruuvin.
Fysiikan historia > Tulevaisuus

Fysiikan tutkimus on kiivasta monilla eri aloilla.
Kiinteän olomuodon (tai tiiviin aineen) fysiikassa tutkimuksen etulinjassa ovat kvanttitietokoneet, nanomateriaalit ja spintroniikka. Uudet energiaratkaisut kuten fuusioreaktorit ja tehokkaat tuulivoimaloiden generaattorit myös motivoivat uutta tutkimusta.
Hiukkasfysiikassa standardimallin laajennuksia on ilmestynyt ja uusia mielenkiintoisia tuloksia on odotettavissa LHC:n käynnistyttyä.
Fysiikan perusteisiin menevä teoreettinen tutkimus taistelee kvanttimekaniikan ja yleisen suhteellisuusteorian yhdistämiseksi yhdeksi kvanttigravitaation teoriaksi.
Havaintolaitteiden kehitys tuottaa myös selittämättömiä havaintoja astrofyysikoille sekä tähtitieteilijöille.
Fysiikan osa-alueet

Fysiikkaa jaotellaan tavallisimmin sen historiallisen kehityksen pohjalta erinäisiin osin toisiinsa limittyviin tutkimusaloihin. Tärkeimpiä niistä ovat vanhastaan olleet mekaniikka, sähköoppi, lämpöoppi, optiikka ja akustiikka, joiden ohella 1900-luvulla tärkeiksi tutkimuskohteiksi tulivat atomifysiikka, ydinfysiikka, hiukkasfysiikka ja tiiviin aineen fysiikka. Tätä jaottelua käytetään muun muassa fysiikan opetuksessa. Osa-alueita muodostuu myös tietyn mittakaavan tai menetelmän perusteella, kuten laskennallinen fysiikka tai astrofysiikka. Itse fysikaaliseen tietämykseen ja siten luontoon pohjautuvaa jaottelua ei ole.
Fysiikan osa-alueet > Historiallinen jaottelu

Fysiikan perusteoriat voidaan karkeasti jakaa klassiseen ja moderniin fysiikkaan. Näiden termien määritelmät vaihtelevat. Rajatuimman näkemyksen mukaan modernia on vain kvanttifysiikka ja sille läheiset aiheet. Yleisesti kuitenkin myös suhteellisuusteoria lasketaan moderniksi fysiikaksi. Laajemman niin sanotun historiallisen näkemyksen mukaan modernia fysiikkaa on kaikki 1900- ja 2000-luvulla tehty fysiikka. Kuitenkin myös klassinen fysiikka on jatkanut kehitystään 1900- ja 2000-luvulla.
Yleensä klassisessa fysiikassa keskitytään ihmisen mittaskaalan ilmiöihin, modernissa joko paljon pienempiin, paljon suurempiin tai vastaavasti paljon kylmempiin tai paljon kuumempiin eli energeettisempiin ilmiöihin. Monet tärkeät klassiset ilmiöt, esimerkiksi gravitaatio eli painovoima, tai yhteyttämisen fysikaaliset perusteet pystytään selittämään täsmällisesti vain modernin fysiikan avulla. Itse asiassa minkä tahansa ilmiön täsmälliseen selittämiseen tarvitaan modernia fysiikkaa, sillä klassinen fysiikka on moderniin fysiikkaan nähden niin sanottu efektiivinen, ”keskiarvoistettu” malli. Yleisen suhteellisuusteorian osalta klassisten teorioiden toimivuus on helppo ymmärtää: pienillä nopeuksilla suhteellisuusteoreettinen Lorentz-muunnos vastaa klassista Galilei-muunnosta. Kvanttifysiikan osalta tilanne on monimutkaisempi sillä klassiset lait nousevat kvanttimekaniikasta usealla eri tavalla. Eräs keskeinen käsite rajankäynnissä klassisen fysiikan ja kvanttifysiikan välillä on dekoherenssi.
Fysiikan osa-alueet > Historiallinen jaottelu > Klassinen fysiikka > Klassinen mekaniikka

Klassinen mekaniikka on Isaac Newtonin muotoilemiin liikelakeihin perustuva fysiikan ala, joka kuvaa makroskooppisia kappaleita ja niiden liikkeitä. Klassisessa mekaniikassa kuvataan kappaleiden välisiä voimia, esimerkiksi painovoimaa tai kitkavoimaa, sekä näiden vuorovaikutusten aikaansaamia liikkeitä. Nykytietämyksen mukaan klassinen mekaniikka ei pidä paikkaansa suurilla nopeuksilla, jotka lähentelevät valonnopeutta tai pienen kokoluokan, atomitason, ilmiöille. Se kuitenkin kuvaa hyvin tarkasti tavanomaisia ilmiöitä.
Klassisen mekaniikan liikettä kuvaavat koordinaatistojärjestelmät voidaan jakaa karkeasti kahtia inertiaalikoordinaatistoon ja epäinertiaalikoordinaatistoon. Inertiaalikoordinaatisto on koordinaatisto, jossa Newtonin lait ovat voimassa. Newtonin ensimmäisen lain mukaan kappale on levossa tai tasaisessa liikkeessä ellei siihen vaikuta ulkoisia voimia. Kahdessa toistensa suhteen liikkuvassa inertiaalikoordinaatistossa on mahdotonta sanoa kumpi koordinaatisto on liikkeessä ja kumpi levossa eli kaikki inertiaalikoordinaatistot ovat keskenään samanarvoisia. Epäinertiaalisessakoordinaatistossa vaikuttavat Newtonin lakien mukaisten voimien lisäksi niin sanotut näennäisvoimat. Esimerkiksi karusellin mukana pyörivä havaitsija kokee itseensä kohdistuvan keskipakoisvoiman.
Klassinen mekaniikka voidaan jakaa kolmeen alaan, jotka tutkivat hieman eri asioita. Nämä alat ovat kinematiikka, dynamiikka ja statiikka. Kinematiikka tutkii kappaleen liikettä huomioimatta kappaleen massaa tai liikkeen aiheuttavia syitä. Liikettä kuvataan puhtaasti geometrisesta näkökulmasta. Dynamiikka tutkii liikettä liikkeen aiheuttavien voimien näkökulmasta. Statiikka eli tasapaino-oppi tutkii levossa olevia kappaleita ja voimia, joilla ne vaikuttavat toisiinsa.
Kaasuja ja nesteitä tutkivaa mekaniikan haaraa kutsutaan virtausmekaniikaksi. Virtausmekaniikka voidaan edelleen jaotella hydrostatiikkaan ja hydrodynamiikkaan. Kaasujen mekaniikkaa ja esimerkiksi lentokoneiden siipien toimintaa tutkivaa mekaniikan alaa kutsutaan aerodynamiikaksi.
Klassinen mekaniikka voidaan muotoilla matemaattisesti erilaisilla formalismeilla, jotka ovat pohjimmiltaan ekvivalentteja. Newtonin liikelakien ohella keskeisimmät formalismit ovat Lagrangen mekaniikka ja Hamiltonin mekaniikka. Muun muassa säilymislait näyttäytyvät näissä formalismeissa selkeämmin kuin Newtonin liikelaeissa. Newtonin kehittäessään mekaniikkaansa, oli Galileo Galilein kehittämällä Galilein mekaniikalla suuri merkitys.
Fysiikan osa-alueet > Historiallinen jaottelu > Klassinen fysiikka > Sähkömagnetismi

Sähkömagnetismi kuvaa sähköisesti varautuneiden hiukkasten ja niiden aikaansaamien sähkömagneettisten kenttien välisiä vuorovaikutuksia. Se pohjaa James Clerk Maxwellin yhtälöille. Sähkömagnetismi on varhaisimpia esimerkkejä fysikaalisesta yhtenäisteoriasta, sillä se liittää magneettiset ja sähköiset ilmiöt yhteen. Sähkömagnetismilla on historiallinen merkitys suhteellisuusteorian synnyn kannalta, sillä Maxwellin yhtälöt eivät ole yhteensopivia Newtonin mekaniikan kanssa. Albert Einsteinin motivaationa erityisen suhteellisuusteorian kehittämiseen oli tämän ristiriidan ratkaiseminen. Sähkö ja magnetismi sekä niiden useat sovellutukset ovat osa nyky-yhteiskunnan perustarpeista.
Sähkön ja magnetismin kytkeytymistä hyödynnetään muun muassa sähkön tuotannossa. Sähkön käyttö energialähteenä perustuu muutamiin perussovellutuksiin, jotka mahdollistavat sähkön tuottamisen mekaanisesta liikkeestä generaattorilla ja muuttamisen mekaaniseksi liikkeeksi sähkömoottorilla. Yksinkertaisin magnetismin sovellutus on kuitenkin kompassi, jonka toiminta perustuu kestomagneetin suuntautumiseen Maan magneettikentässä. Magneetteja hyödynnetään sähkön tuotannon lisäksi myös useissa tiedontallennusvälineissä kuten kiintolevyissä. Toisaalta hyvin kookkaita ja voimakkaita magneetteja tarvitaan esimerkiksi hiukkasfysiikassa hiukkaskiihdyttimissä ja lääketieteessä magneettikuvauksissa. Voimakkaita magneetteja tarvitaan myös fuusioreaktoreissa plasman ohjailuun. Yksi fuusioreaktoreiden suurimmista haasteista onkin onnistua luomaan oikeanlainen magneettikenttä reaktorin sisälle.