stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
El
Tunnuksena tai lyhenteenä

Air Nippon, IATA-koodi EL, lentoyhtiö
eksalitra, tunnus El, tilavuuden yksikkö
eläinlääkäri, EL, eläinl. tai el.lääk., ammatti
EL, erikoislääkäri
Eläkeliitto, EL, suomalainen eläkeläisjärjestö
kreikka, ISO 639-1 -koodi el, kieli
Kreikkalainen ratkaisu (Ellinikí Lýsi, EL), kreikkalainen puolue
Liberia, siviililentokoneiden kansallisuustunnus EL, valtio tai muu maantieteellinen alue
Henkilönnimenä

Layla El (s. 1978), brittiläinen tanssija, malli ja showpainija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”El”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hannu Tenhiälä

Hannu Yrjänä Tenhiälä (s. 3. elokuuta 1941 Hämeenlinna) on suomalainen poliitikko. Hän oli keskustan kansanedustaja vuosina 1975–1992 ja Pohjois-Karjalan läänin maaherra vuosina 1992–1997. Tenhiälä on maatalous- ja metsätieteiden maisteri. Hänen isänsä Juho Tenhiälä toimi myös kansanedustajana ja ministerinä.
Aiheesta muualla

.aspx Hannu Tenhiälä Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Keskustapuolueen ja Suomen Keskustan kansanedustajat
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (39):  Eskelinen  Hanhirova  Härkönen  Jokela  Kaarna  Kangas  Ahti Karjalainen  Aino Karjalainen  Karpola  Linna  Maijala  Martikainen  Mattila  Nieminen  Pekkala  Pekonen  Pesälä  Pihlajamäki  Poutanen  Raudaskoski  Saimo  Saukko  Saukkonen  Savola  Sukselainen  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Uusitalo  Vesterinen  Vilmi  J. Virolainen  K. Virolainen (1977–1979)  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi  Äikäs  Ääri 
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1979–1983 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (36):  Eskelinen  Jokela  Juhantalo  Kaarna  Kangas  Kauppinen  Kuuskoski-Vikatmaa (1980–1983)  Linna  Maijala  Manninen  Martikainen  Mattila  Nieminen  Palmunen  Pekkala  Pekkarinen  Pekonen  Pesälä  Pihlajamäki  Pokka  Poutanen  Raudaskoski  Ruokola  Saukko  Saukkonen  Savola  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Uusitalo  Vesterinen  Virolainen  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi  Äikäs 
| n k Keskustapuolueen kansanedustajat 1983–1987 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (38):  Aho  Alaranta  Anttila  Eskelinen  Ikonen  Isohookana-Asunmaa  Jokela  Juhantalo  Karpola  Kemppainen  Kietäväinen  Kokko  Kulhia  Kuuskoski-Vikatmaa  Linna  Maijala  Manninen (1983–1987)  Martikainen  Mattila  Nieminen  Pekkala (1983–1986)  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pihlajamäki  Pokka  Poutanen  Raudaskoski  Renko (1986–1987)  Ruokola (1983)  Saari  Sutinen  Tenhiälä  Tuomaala  Tähkämaa  Vesterinen  Vihriälä  Väyrynen  Väänänen  Yläjärvi 
| n k Keskustapuolueen ja Suomen Keskustan kansanedustajat 1987–1991 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (40):  Aho  Alaranta  Anttila  Heikkinen  Huuhtanen  Ikonen  Isohookana-Asunmaa  Jokiniemi  Juhantalo  Jäätteenmäki  Kauppinen  Kietäväinen  Koistinen  Kokko  Kuuskoski-Vikatmaa  Kääriäinen  Lehtosaari  Maijala  Mattila  Nieminen  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pokka  Puska  Renko  Ryynänen  Röntynen  Saapunki  Saari  Sarapää  Sillanpää  Siuruainen  Tenhiälä  Tähkämaa  Vihriälä  Virolainen  Väistö  Väyrynen  Väänänen 
| n k Suomen Keskustan kansanedustajat 1991–1995 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (55):  Aho  Ala-Nissilä  Alaranta  Anttila  Aula  Björkenheim  Heikkinen  Huuhtanen  Isohookana-Asunmaa  Jokiniemi  Juhantalo (1991–1993)  Järvilahti  Jäätteenmäki  Kalli  Kauppinen  Kemppainen  Koistinen  Komi  Korkeaoja  Korva  Koski  Korteniemi (1994–1995)  Kuittinen  Kuuskoski  Kääriäinen  Laivoranta  Laukkanen  Lehtosaari  Leppänen  Liikkanen  Lindqvist  Mattila  Morri  Mölsä  Näsi  Pekkarinen  Pelttari  Pesälä  Pokka (1991–1994)  Puhakka  Pura (1992–1995)  Rehn  Renko (1991–1995)  Rossi  Ryynänen  Röntynen  Saapunki  Saari  Siuruainen (1991)  Suhola  Tenhiälä (1991–1992)  Vanhanen  Vihriälä  Viljanen  Virrankoski  Vuorensola  Väistö  Väyrynen  Ääri (1993–1995) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Eric von Troil

| Eric von Troil> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Erik Werner Samuel von Troil
Syntynyt: 8. syyskuuta 1865 Vaasa
Kuollut: 8. toukokuuta 1937 (71 vuotta) Vaasa
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kihlakunnantuomari
Arvonimi: laamanni (1931)
Poliitikko
Puolue:  Suomen ruotsalainen kansanpuolue
Asema:  Kansanedustaja
Vaalipiiri:  Vaasan läänin eteläinen vaalipiiri
Vanhemmat:  Axel Gustaf Samuel von Troil Fredrika Elisabeth Bergbom
Erik (Eric) Werner Samuel von Troil (8. syyskuuta 1865 Vaasa – 8. toukokuuta 1937 Vaasa) oli suomalainen kihlakunnantuomari, laamanni, vapaaherra, valtiopäivämies ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Von Troilin vanhemmat olivat senaattori, salaneuvos, vapaaherra Axel Gustaf Samuel von Troil ja Fredrika Elisabeth Bergbom. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta  1883 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1885, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1890 sekä sai varatuomarin arvon 1892.
Von Troil oli Kaskisten pormestarina 1893–1895, 3. Vaasan suomalaisen tarkk'ampujapataljoonan sotatuomarina 1896–1900 ja Vaasan kaupunginvoutina 1897–1899. Hän oli Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1899, ylimääräisenä viskaalina 1899–1900 ja sitten notaarina. Ensimmäisen sortokauden aikana hänet erotettiin notaarin virasta ja karkotettiin maasta 1900–1903. Von Troilista tuli uudelleen Vaasan hovioikeuden notaari 1906–1907 ja hän oli sittemmin Vaasan hovioikeudessa asessorina 1907–1917 sekä hovioikeudenneuvoksena 1917–1923. Viimeksi von Troil oli Närpiön tuomiokunnan tuomarina 1923–1936. Von Troil sai laamannin arvon 1931.
Von Troil edusti aatelissäädyssä sukuaan valtiopäivillä 1899 ja 1905–1906. Hän oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1908–1917 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä 1908–1910 ja Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä 1910–1917. Hän oli eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtajana 1910. Von Troil oli Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen ja Pohjanmaan ruotsalaisen maanviljelysseuran puheenjohtaja.
Eino Tulenheimo

Eino Tulenheimo ja Eero Rydman laskemassa seppelettä Hans van Sandenin haudalle vuonna 1950.
Otto Eino Tulenheimo (28. toukokuuta 1885 Kangasala – 2. syyskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Tulenheimo toimi Kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1922–1927 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Tulenheimo toimi kaupunginvaltuutettuna Turussa, Tampereella ja Helsingissä, joista viimeisessä myös kaupunginvaltuuston puheenjohtajana sekä Helsingin kaupunginhallituksen jäsenenä. Tulenheimo kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1905, suoritti oikeustutkinnon vuonna 1909 ja valmistui varatuomariksi vuonna 1912. Politiikan ulkopuolella Tulenheimo toimi muun muassa asianajajana Turussa, Länsi-Suomen Osake-Pankin johtokunnan jäsenenä ja pääjohtajan varamiehenä Turussa, Tampereen Osake-Pankin pääjohtajana Tampereella, Maakuntapankin pääjohtajana Helsingissä ja asianajajana Helsingissä. Tulenheimon vanhemmat olivat urkujenrakentaja Bror Axel Thulé ja Minna Fredrika Meurman. Tulenheimon puoliso vuodesta 1910 oli Siiri Maria Ignatius. Tulenheimon veljiä olivat poliitikko, lakimies, yliopiston rehtori ja pääministeri Antti Tulenheimo (1879–1952), urkutehtailija Martti Tulenheimo (1883–1945) ja asianajaja Olli Tulenheimo (1891–1971).
Elias Tukia

Elias Tukia (29. syyskuuta 1877 Lappee – 30. huhtikuuta 1950 Lappee) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja suomalaisen puolueen, kokoomuksen sekä viimeksi Maalaisliiton kansanedustaja.
Tukian vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Tukia ja Anna Lipiäinen. Hän kävi kansanopiston ja toimi maanviljelijänä Lappeella. Tukia oli myös Lappeen kunnan rahastonhoitajana 1922–1924.
Tukia oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1917–1918, kokoomuksen kansanedustajana 1918–1919 sekä maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1924–1948. Hän edusti Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä 1917–1919 ja 1924–1945 sekä Kymen läänin läntistä vaalipiiriä 1945–1948. Tukia toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja oli mukana kunnallispolitiikassa Lappeen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnallislautakunnan esimiehenä. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1937.
Tukia oli naimisissa vuodesta 1907 Leena Flykthin kanssa.
Lapuan Sanomat

| Lapuan Sanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Paikallislehti
Julkaisija:  Lapua-Säätiö
ISSN:  ISSN 0782-5773
Kokonaislevikki:  Kokonaistavoittavuus 17700. Lähde: Kansallinen Mediatutkimus 2024.
Perustettu:  14.10.1932
Päätoimittaja:  Tarja Kojola
Kotikunta:  Lapua
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  Tabloid
Ilmestymistiheys:  Viikoittain keskiviikkona
Aiheesta muualla
www.lapuansanomat.fi
Lapuan Sanomien toimitus Lapualla.
Lapuan Sanomat on vuonna 1932 perustettu itsenäinen ja puolueeton paikallislehti, joka ilmestyy Lapualla. Lehden päätoimittaja on Tarja Kojola.
Lapuan Sanomat ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin ja sen kokonaistavoittavuus on 17700 lukijaa (KMT 2024). Tabloid-kokoinen lehti painetaan Botnia Print Oy:n sanomalehtipainossa Kokkolassa.
Historia

Lapuan Sanomia julkaisi vuosina 1942–44 Lapuan Aseveliyhdistys. Kun yhdistys piti välirauhansopimuksen seurauksena lakkauttaa, lehti siirtyi kotiseutuyhdistys Lapua-Seuralle. 1960-luvun alussa seura perusti lehtiasioita hoitamaan Lapua-Säätiön, joka edelleen julkaisee lehteä. Lapua-Seuran johtokunta toimii Lapua-Säätiön valtuuskuntana.
Lehden aiempia päätoimittajia ovat olleet muiden muassa Hannu Risikko ja Juhani Heinola.
Lapuan Sanomat joutui v. 2020 valtakunnallisen mediamylläkän kohteeksi julkaistuaan Instagramissa sinisillä sydänemojeilla varustetun postauksen, jossa Lapuan kaupungin Vuoden kulttuuriteko -palkinnon vastaanottajat poseerasivat sinimustissa, äärioikeistoon liitettävissä vihtoripaidoissa. Päätoimittaja Kojolan mukaan kyseessä ei kuitenkaan ollut äärioikeiston kanssa flirttailu, vaan kyseessä on lapualaisille ja Lapualle tyypillinen kulttuurihistoriaan liitettävä asuste.
Aiheesta muualla

Lapuan Sanomien kotisivu
Lapuan Sanomien Facebook-sivu
Lapuan Sanomat (1932-1939) Kansalliskirjaston digitaalisessa sanomalehtiarkistossa
Timi Lahtinen

| Timi Lahtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. tammikuuta 1995 (ikä 29) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Dundee Stars
Sarja:  EIHL
Pelinumero:  81
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) Blues (SML) TUTO Hockey (Mestis) TPS (SML) IPK (Mestis) Kiekko-Espoo (Mestis) HK Spišská Nová Ves (Slovakia I)
Timi Lahtinen (s. 6. tammikuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Britannian EIHL-liigan skotlantilaisjoukkue Dundee Starsissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Lahtinen on pelannut neljä nuorten ja 22 poikien maaottelua.
Garlieb Helwig Merkel

| Garlieb Helwig Merkel> Garlībs Merķelis |
| --- | --- |
 Garlieb Helwig Merkel (Garlībs Merķelis)
Henkilötiedot
Syntynyt: 1769
Kuollut: 1850 (80–81 vuotta)
Ammatti:  yhteiskunnallinen kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Garlieb Helwig Merkel (latv. Garlībs Merķelis) (1769–1850) oli saksankielinen kirjailija, joka oli syntyisin Itämerenmaakunnista Liivinmaalta. Hänen isänsä oli siellä pappina. Hän opiskeli lääketiedettä Leipzigissa ja Jenassa ja asettui 1797 asumaan Weimariin.
Tuotanto

Itämerenmaakuntien talonpoikien maaorjuus oli jo lapsuudessa tehnyt Merkeliin syvän vaikutuksen, ja siksi hän 1796 julkaisi kirjan Die Letten, vorzüglich in Livland, am Ende des philosophischen Jahrhunderts, jossa hän vaati maaorjuuden poistamista. Kirja herätti suurta huomiota ja suuttumusta maanomistajien keskuudessa. Maaorjuuden syntyä ja kehitystä hän käsitteli teoksessa Die Vorzeit Livlands (1798-1800), jonka hän omisti Liivinmaan aatelistolle.
Latvalaisen sadun pohjalle rakennetun kertomuksen Wannem Ymanta, jonka Merkel julkaisi 1803 ja omisti Aleksanteri I:lle, väitetään tehneen syvän vaikutuksen keisariin ja osaltaan myötävaikuttaneen Itämerenmaakuntien maaorjuuden lakkautukseen. Merkel julkaisi 1814 kirjasen Beweis dass es halb soviel koste seine Ländereien von Tagelöhnern bearbeiten zu lassen, als von leib-eigenen Bauern, jossa hän pyrki osoittamaan, että maaorjuus on maatilanomistajille taloudellisestikin epäedullinen. Talonpoikien vapautuksen jälkeen 1820 ilmestyi Die freien Letten und Esthen. Merkelin saksalaisten maanmiestensä omaantuntoon kohdistunut vetoomus johti siihen, että vuonna 1824 saksalaiset papit perustivat Latvian kirjallisen seuran, jossa alettiin tutkia latvian kieltä ja kansanperinnettä.
Saksassa ollessaan Merkel perusti 1803 aikakauskirjan Scherz und Ernst. Hän oli myös kaunokirjailija (Erzählende Schriften 1807–1808). Saksalaisessa kirjallisuudessa hän on kuitenkin tunnettu lähinnä Goetheä ja romantikkoja vastaan tähdätyistä kirjoituksistaan Briefe an ein Frauenzimmer über die neuesten Produkte der schönen Litteratur in Deutschland (1800–1803). Mielenkiintoisia ovat hänen muistelmansa Ueber Deutschland, wie ich es nach einer zehnjährigen Entfernung wiederfand (1818) ja Darstellungen und Charakteristiken aus meinem Leben (1839–1840).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Garlieb Helwig Merkel Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Timișoara

| Timișoara |
| --- | --- |
 Timișoaran Piața Victoriei yövalaistuksessa
 vaakuna
 Timișoara
 Koordinaatit: 45°44′58″N, 21°13′38″E 
Valtio:   Romania
Piirikunta:  Timiș
Ensimmäinen asiakirjamaininta:  1212/1244
Hallinto:  
 – Pormestari:  Dominic Samuel Fritz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  130,5 km²
Korkeus:  89 m
Väkiluku (2011):  319 279
 – Väestötiheys:  2 575 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.primariatm.ro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Timișoara (romaniaksi  [timiˈʃo̯ara] (ohje), unk. Temesvár, saks. Temeschburg) on kaupunki Baanaatissa Länsi-Romaniassa. Se on maan kolmanneksi suurin, asukkaita oli vuonna 2011 noin 319 000. Kaupunki on ollut vanhastaan monikulttuurinen. Se on mainittu bysanttilaisissa teksteissä jo vuonna 1019, mutta lienee sitäkin vanhempi.
Timisoara sijaitsee Begajoen varrella Länsi-Romaniassa.
Timișoaran kaupungintalo.
Timișoara kuului keskiajalla Unkariin, ja muun muassa Unkarin kuningas Kaarle Robert piti sitä hallintopaikkanaan 1301–1323. György Dózsan johtamat kapinalliset talonpojat piirittivät sitä vuonna 1514 kuukauden, mutta hävisivät lopulta Unkarin aatelisten sotajoukolle. Vuonna 1526 turkkilaiset valloittivat kaupungin, ja se kuului Osmanien valtakuntaan vuoteen 1699 asti. Silloin Timișoara liitettiin Unkariin, joka oli kuului Habsburgien hallitsemaan Itävallan keisarikuntaan. Romaniaan kaupunki liitettiin Trianonin rauhassa 1920. Monivaiheisen historian tuloksena kaupungin asukkaissa on yhä romanialaisia, unkarilaisia, juutalaisia, saksalaisia, romaneja ja slaaveja.
Vuoden 1989 vallankumous Romaniassa sai alkunsa Timișoarasta. Kaupungin maantieteellisen sijainnin takia (aivan Jugoslavian rajan läheisyydessä) asukkaat näkivät myös Jugoslavian televisiokanavia, joilta välittyi tietoja kansannousuista muissa sosialistisissa maissa. Pian puhkesi laajoja mielenosoituksia ja mellakoita, jotka levisivät muualle Romaniaan ja johtivat Nicolae Ceaușescun hallinnon kukistumiseen.
Kaupunkia palvelee Traian Vuian kansainvälinen lentoasema.
Tunnettuja kaupunkiin liitettyjä nimiä

Gustave Eiffel, sillanrakentaja. Pariisin Eiffel-tornin suunnittelija
Iolanda Balaș, korkeushyppääjä
Johnny Weissmüller, uinnin olympiavoittaja ja Tarzan-näyttelijä syntyi Freidorfin kaupunginosassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Timișoara Wikimedia Commonsissa
Timisoara Tourism (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Vanhoja Timișoara-aiheisia postikortteja
Euroopan kulttuuripääkaupunki
| --- | --- |
1980-luku:   1985: Ateena  1986: Firenze  1987: Amsterdam  1988: Länsi-Berliini  1989: Pariisi 
1990-luku:   1990: Glasgow  1991: Dublin  1992: Madrid  1993: Antwerpen  1994: Lissabon  1995: Luxemburg  1996: Kööpenhamina  1997: Thessaloniki  1998: Tukholma  1999: Weimar 
2000-luku:   2000: Avignon · Bergen · Bologna · Bryssel · Helsinki · Krakova · Praha · Reykjavík · Santiago de Compostela  2001: Rotterdam · Porto  2002: Brugge · Salamanca  2003: Graz  2004: Genova · Lille  2005: Cork  2006: Patras  2007: Sibiu · Luxemburg  2008: Liverpool · Stavanger  2009: Vilna · Linz 
2010-luku:   2010: Essen · Istanbul · Pécs  2011: Turku · Tallinna  2012: Guimarães · Maribor  2013: Marseille · Košice  2014: Riika · Uumaja  2015: Mons · Plzeň  2016: San Sebastián · Wrocław  2017: Aarhus · Páfos  2018: Leeuwarden · Valletta  2019: Matera · Plovdiv 
2020-luku:   2020: Rijeka · Galway  2021: Timișoara · Elefsína  2022: Kaunas · Esch-sur-Alzette  2023: Veszprém  2026: Oulu
Aukusti Turunen

Aukusti (August) Turunen (19. marraskuuta 1888 Kuopion maalaiskunta – 18. joulukuuta 1967 Kuopion maalaiskunta) oli suomalainen pienviljelijä ja Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän sekä Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Turusen vanhemmat olivat torppari Reinhold Vilhelm Turunen ja Anna Maria Tanninen. Hän oli torpparina ja myöhemmin pienviljelijänä Kuopion maalaiskunnassa. Turunen oli vankilassa poliittisista syistä 1918 ja 1930–1933.
Turunen oli Sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1927–1930 ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana heinäkuussa 1948 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan kesäkuussa 1948 kuolleen Yrjö Räisäsen tilalle ja oli tällöin edustajana yhdeksän päivän ajan. Turunen oli myös presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa ja hän kuului Kuopion maalaiskunnan kunnanvaltuustoon ja Kuopion kunnalislautakuntaan ja kunnanhallitukseen. Hän oli lisäksi Pienviljelijäin liiton liittoneuvoston jäsenenä.
Turunen oli naimisissa vuodesta 1917 Matilda Krögerin kanssa.
Paavo Tikkanen (kansanedustaja)

| Paavo Tikkanen |
| --- | --- |
 Paavo Tikkanen vuonna 1908.
Kansanedustaja
 22.5.1907–1.2.1914  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Kuopion itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1865 Kuopion pitäjä
Kuollut: 19. toukokuuta 1914 (48 vuotta) Joensuu
Ammatti:  puuseppä
Paavo Tikkanen (15. joulukuuta 1865 Kuopion maalaiskunta – 19. toukokuuta 1914 Joensuu) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1914.
Elämä

Kuopion pitäjän Suovussa syntyneen Paavo Tikkasen vanhemmat olivat Puutossalmesta kotoisin olleet renki Johan Fredrik Tikkanen (s. 1823) ja Anna Maria Tiihonen (s. 1830). Kansakoulun jälkeen hän työskenteli puuseppänä Kuopiossa 1878–1898, Joensuussa 1898–1907 ja Kontiolahdella 1907–1914.
Tikkanen oli Joensuun työväenyhdistyksen puheenjohtaja ja kuului Kettuvaaran työväenyhdistyksen perustajiin. Suurlakon jälkeen hän toimi sosialidemokraattisen puolueen agitaattorina ja järjestäjänä Pohjois-Karjalassa. Tikkanen oli myös Joensuun eläinsuojeluyhdistyksen valvojana 1904-1907 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1906-1907. Vuonna 1907 hänet valittiin kansanedustajaksi Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Tikkanen istui eduskunnassa yhtäjaksoisesti vuoteen 1914, jolloin hän ei sairastuttuaan enää asettunut ehdolle. Tikkanen kuoli kotonaan Joensuun Niinivaarassa pitkäaikaisen sairauden jälkeen toukokuussa 1914. Hänet on haudattu Joensuun hautausmaalle.
Perhe

Paavo Tikkasen puoliso oli Kaavissa syntynyt Anna Emelia Rissanen (1870-1950). Pariskunnalla oli viisi lasta.
Ari Torniainen

| Ari Torniainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1956 (ikä 68) Lappeenranta
Poliitikko
Puolue:  Suomen Keskusta
Asema:  kansanedustaja (2011–2023)
Vaalipiiri:  Kaakkois-Suomen vaalipiiri
Kotipaikka:  Lappeenranta
Ari Juhani Torniainen (s. 15. maaliskuuta 1956 Lappeenranta) on suomalainen rakennusinsinööri ja poliitikko.
Torniainen valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa Kymen vaalipiiristä keskustan edustajana. Aiemmalla poliittisella urallaan hän on toiminut muun muassa kotipaikkakuntansa Lappeenrannan kaupunginvaltuutettuna, kaupunginhallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana, Keskustan Karjalan piirin puheenjohtajana ja Etelä-Karjalan maakuntavaltuuston puheenjohtajana. Hän on toiminut myös urheiluseurojen Lappeen Riento ja Catz puheenjohtajana. Vuodesta 2015 Torniainen on ollut Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Thomas Homer-Dixon

Homer-Dixon NPD:n puoluekokouksessa 2007
Thomas Homer-Dixon (s. 1956 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen politiikan tutkija, professori ja tietokirjailija. Hän toimii professorina Waterloon yliopiston ympäristötieteellisessä tiedekunnassa sekä Balsillien kansainvälisen politiikan oppilaitoksessa. Aikaisemmin hän on toiminut professorina Toronton yliopiston rauhan ja konfliktien tutkimuslaitoksella. Hänen tutkimusalueisiinsa kuuluvat ympäristön ja konfliktien vuorovaikutus, globaali turvallisuus, yhteiskuntien sopeutuminen taloudellisiin, ekologisiin ja teknologisiin muutoksiin, energiakysymykset sekä yhteiskunnallinen romahdus.
Tausta

Thomas Homer-Dixon syntyi vuonna 1956 Victoriassa, Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Hän suoritti kandidaatin tutkintonsa politiikan tutkimuksesta vuonna 1980 Carletonin yliopistossa Ottawassa. Tohtorin tutkintonsa hän suoritti vuonna 1989 samasta pääaineesta yliopistossa Massachusetts Institute of Technology. Hänen väitöskirjansa käsitteli kansainvälisiä suhteita, puolustuspolitiikkaa ja aseiden valvontaa, kognitiotiedettä ja konfliktiteoriaa. Tutkintonsa jälkeen Homer-Dixon siirtyi Toronton yliopistoon, missä hän johti useita kansainvälisiä projekteja koskien ympäristöllisten jännitteiden ja väkivallan yhteyksiä kehitysmaissa.
Tutkimusalueet

Homer-Dixonin tutkimusote on erittäin poikkitieteellinen ja hän hyödyntää politiikan tutkimuksen lisäksi taloustiedettä, ympäristötiedettä, maantiedettä, kognitiotiedettä, sosiaalipsykologiaa sekä kompleksisuusteoriaa. Homer-Dixonin vaikutus ympäristöä ja turvallisuutta koskevaan keskusteluun on ollut huomattava ja häntä pidetään laajasti aihepiirin yhtenä tärkeimmistä asiantuntijoista.
Thomas Homer-Dixon itse jakaa tutkimuksellisen lähestymistapansa neljään pääkohtaan:
huomion kiinnittäminen sosiaalisen epävakauden ja konfliktin perimmäisiin syihin, erityisesti yhteiskuntien sopeutumisen epäonnistumiseen
kiinnostus luonnon ja sosiaalisen maailman liittymäkohtiin, erityisesti koskien ympäristön muutoksia, energiaa ja kompleksisia mukautuvia järjestelmiä
poikkitieteellinen tutkimusote
tutkimustulosten päättäväinen tuominen poliittisten päättäjien ja yleisön tietoisuuteen
Homer-Dixon on 2000-luvulla alkanut kiinnittää erityistä huomiota yhteiskuntien käytössä olevaan energiaan ja kompleksisten järjestelmien termodynamiikkaan. Hän katsoo, että ihmiskunta on siirtymäisillään runsaan, halvan ja korkealaatuisen energian kaudelta energian niukkuuden kaudelle. Hän myös huomauttaa, että tutkijat ovat hädin tuskin vasta alkaneet kiinnittää huomiota tähän siirtymään ja sen vaikutuksiin.
Homer-Dixon on julkaissut eri sanomalehdissä ja aikakausjulkaisuissa kymmeniä artikkeleita. Niissä hän on käsitellyt muun muassa kompleksisuutta, yhteiskunnallista romahdusta, energiaa, terrorismia, sotaa, taloutta, ilmastonmuutosta ja väestökysymyksiä. Tärkeiden aihealueiden joukkoon Homer-Dixon laskee myös öljyhuipun ja muuttoliikkeen.