stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Monacon Grand Prix 2022
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 11 |  Sergio Pérez | Red Bull Racing-RBPT | 64 | 1:56.30,265 | 3 | 25 |
| 2. | 55 |  Carlos Sainz | Ferrari | 64 | +1,154 | 2 | 18 |
| 3. | 1 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-RBPT | 64 | +1,491 | 4 | 15 |
| 4. | 16 |  Charles Leclerc | Ferrari | 64 | +2,922 | 1 | 12 |
| 5. | 63 |  George Russell | Mercedes | 64 | +11,968 | 6 | 10 |
| 6. | 4 |  Lando Norris | McLaren-Mercedes | 64 | +12.231 | 5 | 8+1 |
| 7. | 14 |  Fernando Alonso | Alpine-Renault | 64 | +46,358 | 7 | 6 |
| 8. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 64 | +50,388 | 8 | 4 |
| 9. | 77 |  Valtteri Bottas | Alfa Romeo-Ferrari | 64 | +52,525 | 12 | 2 |
| 10. | 5 |  Sebastian Vettel | Aston Martin Aramco-Mercedes | 64 | +53,536 | 9 | 1 |
| 11. | 10 |  Pierre Gasly | AlphaTauri-RBPT | 64 | +54,289 | 17 |  |
| 12. | 31 |  Esteban Ocon | Alpine-Renault | 64 | +55,644 | 10 |  |
| 13. | 22 |  Daniel Ricciardo | McLaren-Mercedes | 63 | +57,635 | 14 |  |
| 14. | 23 |  Lance Stroll | Aston Martin Aramco-Mercedes | 64 | +1.00,802 | 18 |  |
| 15. | 6 |  Nicholas Latifi | Williams-Mercedes | 63 | +1 kierros | 19 |  |
| 16. | 24 |  Zhou Guanyu | Alfa Romeo-Ferrari | 63 | +1 kierros | 20 |  |
| 17. | 18 |  Yuki Tsunoda | AlphaTauri-RBPT | 63 | +1 kierros | 11 |  |
| Kesk. | 23 |  Alexander Albon | Williams-Mercedes | 48 | Voimayksikkö | 16 |  |
| Kesk. | 47 |  Mick Schumacher | Haas-Ferrari | 24 | Ulosajo | 15 |  |
| Kesk. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 19 | Hydrauliikka | 13 |  |
Nopein kierros:  Lando Norris (McLaren-Mercedes) 1.14,693 (kierroksella 55).
Lähteet:
Muuta

McLaren ilmoitti osakilpailuviikonlopun aikana käyttävänsä autoissaan jatkossa Ayrton Sennan S-logoa, koska talli halusi tällä toimellaan kunnioittaa Sennan kolmea maailmanmestaruuttaan McLarenilla. S-logo oli ollut aikaisemmin käytössä Williamsin autoissa, koska Williams oli Sennan Formula 1 -uran viimeinen talli.
Sergio Pérezin jatkosopimus Red Bullilla julkistettiin pari päivää myöhemmin hänen Monacon voittonsa jälkeen.
Belmont-Luthézieu

Belmont-Luthézieu on kunta Ainin departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella. Kunnassa oli 394 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Belmont-Luthézieun pinta-ala on 20 neliökilometriä.
Benjamin Frosterus (1792–1856)

Benjamin Frosterus (28. huhtikuuta 1792 Pudasjärvi – 19. heinäkuuta 1856 Mustasaari) oli suomalainen pappi ja professori.
Frosteruksen vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Frosterus ja Maria Westzynthius ja puolisot vuodesta 1825 Vilhelmina Sofia af Gadolin (k. 1845), professori Gustaf Gadolinin tytär, ja vuodesta 1846 Sofia Augusta Nordling (k. 1896). Frosterus oli ylioppilas Turussa 1810, filosofian maisteri 1819 ja teologian kandidaatti 1823. Papiksi hänet vihittiin 1824 ja teologian tohtoriksi hän väitteli 1840. Frosterus oli Keisarillisen Aleksanterin-yliopiston teologian dosentti 1821, teologian apulainen 1824, vt. ensimmäinen teologian professori 1826–1827 ja 1828–1829 sekä vakinainen kirkkohistorian professori 1829–1838 ja samalla teologisen seminaarin johtaja 1833. Rovastin arvon Frosterus sai 1826. Hän oli palkkapitäjänsä Piikkiön kirkkoherra 1824, Inkoon 1831 ja sitten Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra vuodesta 1837, astuen virkaan 1838. Vaasan koulun tarkastajana Frosterus toimi 1838 ja lukion 1844–1846.
Ylitarkastaja, professori Gustaf Frosterus (1826–1901) oli Benjamin Frosteruksen poika ensimmäisestä avioliitosta. Frosteruksen velipuoli oli  puolestaan Kuopion piispa Robert Frosterus (1795–1884).
Ausiàs March

Ausiàs March (1397 Valencia − 1459 Valencia) oli espanjalainen kirjailija. Hän oli ensimmäinen merkittävä runoilija, joka kirjoitti katalaaniksi. Hän vaikutti suuresti sekä aikalaisiinsa että myöhempiin kirjailijoihin.
March taisteli nuorena Alfonso V:n joukoissa Sisiliassa, Sardiniassa ja Korsikalla. Hänen runoutensa kertoo kaipauksesta, himosta ja muista tunteista hänen rakastettuaan Teresa Bouta kohtaan. Runot on julkaistu 1500-luvulla neljänä kokoelmana, joita kutsutaan yleensä nimillä Cants d’amor (Rakkauslauluja), Cants de mort (kuoleman lauluja), Cants morals (Lauluja moraalista) ja Cant espiritual (Hengellisiä lauluja).
Vaikka March tunsi renessanssirunoilija Francesco Petrarcan töitä, häntä pidetään enemmän keskiaikaisena kuin renessanssin runoilijana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.ausiasmarch.net/portal/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Monikulttuurisuus

Muodot
Rasismi
Rasismi Suomessa
Rotusyrjintä
Afrofobia
Seksismi
Ikäsyrjintä (lapset, teinit)
Uskonnollinen syrjintä
Koulukiusaaminen
Työsyrjintä
Elitismi
Homofobia
Ksenofobia
Luokkasyrjintä
Miesviha
Naisviha
Nepotismi
Oikofobia
Sanismi
Transfobia
Vammaisten syrjintä
Audismi
Ableismi
Riisto
Uskontoryhmiä kohtaan
Muslimit
Juutalaiset
Kristityt
Uskonnottomat
Ilmeneminen
Apartheid
Etninen puhdistus
Holokausti
Kansanmurha
Lynkkaus
Orjuus
Vaino
Kiihotus
Valkoinen ylivalta
Rikos ihmisyyttä vastaan
Musta ylivalta
Pakkosiirto
Vihapuhe
Viharikos
Aiheeseen liittyvää
Ennakkoluulo
Moniarvoisuus
Monikulttuurisuus
Positiivinen syrjintä
Suvaitsevaisuus
Yhdenvertaisuus
Tasa-arvo
Poliittinen korrektius
Distributiivinen oikeudenmukaisuus
malline: näytä • keskustele •
Osa artikkelisarjaa
Monikulttuurisuus on käsitteenä joko kuvaileva, normatiivinen tai poliittinen. Kuvailevana se tarkoittaa eri kulttuureja edustavien väestöryhmien rinnakkaiseloa. Normatiivisena se tarkoittaa tällaiseen tilanteeseen pyrkimistä yhteiskunnallisena ihanteena. Poliittisena käsitteenä monikulttuurisuus on suora käännös englanninkielen sanasta multiculturalism, joka tarkoittaa etenkin vähemmistöä edustavien kulttuurien, rotujen ja kansallisuuksien erityistä huomioon ottamista politiikassa. Suomen kielessä tämä sanan poliittinen ulottuvuus on pyritty täsmentämään ilmaisulla multikulturalismi.
Monikulttuurisuuteen viitataan myös sanalla diversiteetti ('monimuotoisuus'). Robert Putnamin tunnetun vuonna 2007 esitetyn hypoteesin mukaan diversiteetti heikentää sosiaalisia verkkoja ja alentaa luottamusta muihin ihmisiin sekä heikentää vastavuoroisuutta. Diversiteetin seuraus on Putnamin mielestä oman kodin turvallisessa suojassa kyhjöttäminen.
Määritelmiä

Kuvailevassa merkityksessä monikulttuurisuus tarkoittaa, että yhteiskunta sisältää erilaisia kulttuurisia, uskonnollisia ja maailmankatsomuksellisia väestöryhmiä. Samuel P. Huntington määrittelee monikulttuurisuuden eri sivilisaatioiden rinnakkainelona samassa yhteiskunnassa. Sivilisaatio on Huntingtonille laajin kulttuurinen yksikkö; sen ytimenä on uskonto ja sen määrittämä arvomaailma. Huntingtonin luettelemia sivilisaatioita ovat  länsimainen, islamilainen, kiinalainen, japanilainen, ortodoksinen, latinalais-amerikkalainen ja hindulainen sivilisaatio. Monikulttuurisuuteen poliittisena ihanteena kuuluu Huntingtonin mukaan yksilöllisten oikeuksien korvaaminen ryhmäoikeuksilla eli niin sanottu positiivinen syrjintä. Suunnilleen vastaavalla tavalla monikulttuurisuuden määrittelee filosofi Sarah Song. Hän katsoo, että kulttuuria määrittäviä tekijöitä ovat etenkin uskonto ja kieli.
Monikulttuurisuus on toisinaan ymmärretty myös laajemmin siten, että monikulttuurisuutta luovat pienemmätkin kulttuuriset erot. Tällöin erot voivat liittyä valtakulttuurin erilaisiin alakulttuureihin kuten vammaiskulttuuriin tai sukupuoliseen suuntautumiseen.. Rinnakkain esiintyvistä kulttuureista jo täysin erkanevan määritelmän antaa professori Mikko S. Lehtonen. Hänen mukaansa monikulttuurisuus on sitä, että kulttuuri on saanut vaikutteita ulkomailta. Esimerkiksi suomalainen kulttuuri on läpeensä monikulttuurinen, koska kansallislaulumme on saksalaisen säveltämä, ja Suomen lipun värit tulevat Venäjän tsaarin lipusta. Monikulttuurisuuden käsitteen laajeneminen entistä pienempiin yksityiskohtiin on aiheuttanut hämmennystä. Niinpä onkin vaadittu, että monikulttuurisuuden vastustajat sanoisivat suoraan mitä he vastustavat.
Monikulttuurisuuspolitiikka

Euroopan maiden välillä on eroja maahanmuuttopolitiikassa. Kansallisten ryhmien oman kulttuurin ja identiteetin säilyttämiseen pyrkivää eli monikulttuurista (multicultural) maahanmuuttopolitiikkaa harjoittavia maita olivat Euroopassa 1980-luvulla etenkin Ruotsi, Iso-Britannia ja Alankomaat. Myös Norja on lähestynyt monikulttuurisuutta. Alankomaat on tehnyt asiassa suunnanmuutoksen, mutta Ruotsissa ja Britanniassa politiikka on vuosituhannen jälkeen säilynyt suurin piirtein ennallaan. Sen sijaan Tanskassa on noudatettu sulauttavaa assimilaatiopolitiikkaa. Suomen maahanmuuttopolitiikka vuoden 1995 perustuslain uudistuksen jälkeen on ollut monikulttuurista. Erikoistutkija Pasi Saukkosen mukaan se on samalla ollut epäsuorasti sulauttavaa painottaessaan myös osallistumista yhteiskuntaan ja työelämään.
Monikulttuurisuuspolitiikan avulla organisoidaan ja hallitaan yhteiskunnassa vallitsevan etnisen ja kulttuurisen monimuotoisuuden tilaa. Ajankohtainen kysymys on suhtautuminen suuriin maahanmuuttajaväestöihin, joista on muodostunut valtaväestöstä selkeästi erottuvia etnisiä tai kulttuurisia yhteisöjä. Vaihtoehtoisia ratkaisuja tilanteeseen ovat  assimilaatio eli sulauttamispolitiikka, integraatio eli kotouttamispolitiikka sekä eriyttävä politiikka. Jälkimmäisin tarkoittaa jokaisen ryhmän oman kulttuurin ja identiteetin tukemista. Britanniassa, Alankomaissa ja Ruotsissa monikulttuurisuuspolitiikka on siirtynyt eriyttävästä kotouttavaan ja sulauttavaan suuntaan. Niissä korostetaan tärkeyttä oppia vastaanottajamaan kulttuuri ja kieli.
Suomen hallitusohjelma vuonna 2015 asettui tukemaan "kansainvälistymistä edistävää työperäistä maahanmuuttoa". Siinä katsottiin, että "maahanmuuttajat vahvistavat Suomen innovaatiokykyä ja osaamista tuomalla oman kulttuurinsa vahvuuksia osaksi suomalaista yhteiskuntaa." Ohjelma kannusti avoimeen keskusteluun, mutta ei hyväksynyt rasismia, vaan vaati suvaitsevaista ja ihmisarvoa kunnioittavaa keskustelukulttuuria.
Moninaistuvan yhteiskunnan hallinnassa ei ole kovin hyvin onnistuttu Euroopassa. Monikulttuurinen maahanmuuttopolitiikka on motivoinut myös terroristi-iskuja, kuten 77 ihmisen kuoleman aiheuttanut isku Norjassa vuonna 2011.
Monikulttuurisuuden vaikutus sosiaaliseen koheesioon

Vuonna 2019 tanskalaiset tutkijat julkaisivat laajan meta-analyysin, jonka mukaan maahanmuuton tuoma etninen monimuotoisuus ei ollut vahvuus vaan heikensi yhteiskuntien sosiaalista koheesiota. Brittiläinen tutkimus osoitti, että oman kulttuurisen tai etnisen ryhmän suuri tiheys asuinalueella toimii puskurina mielenterveysongelmille. Jos oman ryhmän edustus oli pieni, riski sairastua psykooseihin, kuten skitsofreniaan, kasvaa. Britannian sisäministeriön tutkimuksen mukaan monikulttuurisilla alueilla elävät ihmiset luottivat vähemmän toisiinsa kuin yksikulttuurisilla alueilla elävät.
Yhdysvaltalainen Robert Putnam havaitsi, että yhteisön etninen monimuotoisuus heikensi sosiaalista pääomaa ja sai luottamuksen rakoilemaan paitsi eri ihmisryhmien välillä, myös kunkin ryhmän sisällä. Ihmiset vetäytyivät kuoreensa - asioita ei tehty yhdessä, ystäviä ja poliittista aktiivisuutta oli vähemmän ja televisiota katsottiin enemmän. Ihmisillä ei ollut luottamusta hallintoon ja omiin poliittisiin vaikutusmahdollisuuksiinsa, eivätkä he osallistuneet hyväntekeväisyystyöhön. Mitä moninaisempi yhteisö oli, sitä enemmän luottamus väheni.  Suuremmalla sosiaalisella pääomalla oli vastaavasti isoja etuja: mitä enemmän sitä oli, sitä paremmin kaikki voivat. Rikollisuutta oli vähemmän, korruptiota ei juuri ollut, koulujen oppimistulokset olivat parempia ja jopa elinajanodote kasvoi. Putnam kuitenkin katsoo, että monikulttuurisuus on nykyisin peruuttamaton ilmiö. Sen haittoja pitää sen takia pyrkiä vähentämään koulutuksen avulla ja luottamalla ihmisen kykyyn sopeutua. Monikulttuuriset yhteisöt tarvitsevat lisää eri ryhmien välistä vuorovaikutusta. Ihmisten tulee saada mahdollisuuksia tavata toisiaan ja tunnistaa samanlaisuutensa.
On myös saatu tuloksia, joiden mukaan monikulttuurisuus ei vaikuttanut sosiaaliseen koheesioon. Lontoossa asuinalueiden etninen monimuotoisuus ei vähentänyt sosiaalista koheesiota, mutta tuloerot ja etninen segregaatio vähensivät. Bertelsmann Stiftung ei löytänyt yhteyttä sosiaalisen kiinteyden ja maahanmuuton välillä. Tärkeimpiä sosiaalisen koheesion selittäjiä olivat bruttokansantuote, tuloerot sekä tietoyhteiskunnan kehitysaste.
Monikulttuurisuuden kritiikkiä

Monikulttuurisuutta on arvosteltu siitä, että kun yhteisöt koostuvat toisistaan poikkeavista väestöryhmistä, seurauksena on luottamuksen alhainen taso, joka äärimmillään johtaa väkivaltaisuuksiin.
On esitetty, että vähemmistöryhmän kulttuurin suojeleminen voi lisätä ryhmän voimakkaiden jäsenten valtaa heikoimpiin, kuten toisinajattelijoihin, naisiin, lapsiin ja seksuaalivähemmistöihin. Feministit ovat arvostelleet sen voivan vahingoittaa ryhmän naisten oikeuksia. Yritys suojella tiettyä kulttuuria voi filosofi Jeremy Waldronin mukaan myös etuoikeuttaa ryhmän kulttuurin tietyn muodon ja siten estää sitä sopeutumasta muutoksiin. Hänen mielestään on lisäksi väärin, että yksilölle mahdollisten vaihtoehtojen pitäisi olla tietyn kulttuurin piiristä.
Multikulturalismista puhutaan normatiivisena ihanteena ja politiikan asetelmana länsimaissa. Sen sijaan että poliittisessa keskustelussa puhuttaisiin siitä, että on vetäydytty tunnustamasta vähemmistö- ja alkuperäiskansojen oikeuksia, on rajoituttu puhumaan maahanmuuton monikulttuurisuudesta.
Osa maahanmuuton monikulttuurisuuden vastustamisesta perustuu ulkomaisten "toisten" herättämään levottomuuteen ja pelkoon sekä nostalgiaan kuvitellusta menneisyydestä, jolloin kaikkien jakamat identiteetin ja solidaarisuuden siteet olivat vahvoja. Nativismi on yhtä vanha ilmiö kuin maahanmuuttokin, mutta yhteiskunnat ovat erityisen haavoittuvia sitä selvennä kohtaan silloin, kun taloudelliset olot ovat heikkoja tai turvallisuutta uhataan.
Useat merkittävät poliitikot ovat epäilleet julkisesti monikulttuurisuuden toimivuutta. Monet poliitikot ovat julistaneet, että monikulttuurisuus on epäonnistunut: Saksan Angela Merkel lokakuussa 2010 sekä Ison-Britannian David Cameron ja Ranskan Nicholas Sarkozy helmikuussa 2011.
Monikulttuurista maahanmuuttopolitiikkaa on Euroopassa lisääntyvästi arvosteltu, ja käännökset sulauttavampaan suuntaan ovat olleet näyttäviä. Monikulttuurista maahanmuuttopolitiikkaa arvostelleita tahoja on runsaasti, kuten  Australian pääministeri John Howard, Espanjan pääministeri José María Aznar, hollantilainen poliitikko ja Tilburgin yliopiston professori Paul Scheffer, Ruotsidemokraatit, Tanskan kansanpuolue, Hollannin hallitus, belgialainen puolue Vlaams Belang ja Suomessa Perussuomalaiset.
Tutkija Maïmouna Jagne-Soreaun mukaan Suomen ei pidä tavoitella monikulttuurisuutta, koska se ruokkii rasismia ja syrjintää. Hän sanoo, että monikulttuurisessa valtiossa ihmisryhmiä erotetaan omiin lokeroihinsa kulttuurin, etnisyyden tai muun perusteella, niin että ihmiset eivät ole yhdenvertaisia. Olisi parempi siirtyä "postnationalismiin" eli torjua rasismi ja suvaitsemattomuus ja hyväksyä kaikki osaksi suomalaisuutta. Esimerkiksi Ranskassa kaikkia asukkaita pidetään ranskalaisina ilman että näiden täytyy luopua kulttuurisista asioistaan.
Etninen ja kulttuurinen monimuotoisuus Suomessa

Suomessa kulttuurinen monimuotoisuus on lisääntynyt 1900-luvun lopulla vilkastuneen maahanmuuton myötä. Erikoistutkija Pasi Saukkosen mukaan ulkomaalaisperäisen väestön kasvuvauhti on ollut Suomessa yksi Euroopan nopeimpia.
Tutkija Miika Tervonen väittää, että myytti yksikulttuurisesta Suomesta ruokkii rasismia: "Siihen vetoamalla suomalaisuutta rakennetaan tavalla, joka sulkee ulos täällä sukupolvia, vuosisatoja tai jopa vuosituhansia asuneita ihmisiä, kuten vaikkapa saamelaisia”. Tervosen mukaan menneisyyttä suomalaistamalla historiankirjoitus loi perustan sille myyttipohjalle, jolle luotiin uudenlainen kansallisvaltio ja rakennettiin kansallinen itseymmärrys, suomalainen identiteetti. Samalla sivuutettiin esimerkiksi Zacharias Topeliuksen näkemys eri kansakuntien verenperimästä muodostuneesta kirjavasta suomalaisuudesta.
Kirjallisuutta

Laqueur, Walter: Euroopan viimeiset päivät.  ((The Last Days of Europe. Epitaph for an Old Continent, 2007.) Suomentanut Leif Sundström)  Helsinki:  Art House, 2009.  ISBN 978-951-884-458-0.
Lehtonen, Mikko & Löytty, Olli (toim.): Erilaisuus.  Tampere:  Vastapaino, 2003.  ISBN 951-768-136-4.
Malik, Kenan: Monikulttuurisuus.  Suomentanut Tapani Kilpeläinen. Tampere:  niin & näin -kirjat, 2016.  ISBN 978-952-5503-93-7.
Oksi-Walter, Päivi & Roos, Jonna & Viertola-Cavallari, Ritva: Monikulttuurinen perhe.  Helsinki:  Arkki, 2009.  ISBN 978-951-618-805-1.
Rastas, Anna & Huttunen, Laura & Löytty, Olli (toim.): Suomalainen vieraskirja. Kuinka käsitellä monikulttuurisuutta.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-176-3.
Raulo, Marianna: Ihmisiä vai ihmisiä. Vähemmistöoikeuksien filosofiaa.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1999.  ISBN 951-570-444-8. }
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kymlicka, Will: Multiculturalism:Success, Failure, and the Future (PDF)  2012. Washington DC:  Migration Policy Institute. Arkistoitu 25.11.2013. Viitattu 2.12.2013. (englanniksi)
Multiculturalism Policies in Contemporary Democracies Kingston, Ontario, Canada:  Queen's University. Arkistoitu 30.1.2014. Viitattu 8.12.2013. (englanniksi)
Saukkonen, Pasi: Politiikka monikulttuurisessa yhteiskunnassa.  (teoksen verkkoversio)  Helsinki:  Cupore, 2013.  ISBN 978-952-5573-44-2.  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Vitikainen, Annamari: Monikulttuurisuus (Arkistoitu – Internet Archive). Logos-ensyklopedia 15.8.2014.
Francesco Pirelli, Monumentti monikulttuurisuudelle, 1985. Viisi samanlaista veistosta on sijoitettu Kanadan Torontoon, Etelä-Afrikan Buffalo Cityyn, Kiinan Chang Ch'üniin, Bosnian Sarajevoon ja Australian Sydneyhin.
Aydın İbrahimov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vapaapaini. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1964 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sofia 1963 | 57 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Karlsruhe 1966 | 57 kg |  |
Aydın Əli oğlu İbrahimov (ven. Айдын Али-оглы Ибрагимов, Aidyn Ali-ogly Ibragimov, 17. syyskuuta 1938 Gəncə, Azerbaidžanin SNT – 2021 Baku, Azerbaidžan) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
İbrahimov voitti 57 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Tokiossa 1964, maailmanmestaruuden Sofiassa 1963 ja Euroopan mestaruuden Karlsruhessa 1966. Hän kuoli pandemiana riehuneeseen COVID-19-tautiin 82-vuotiaana vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Aydın İbrahimov Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Arkosaurit

| Arkosaurit |
| --- | --- |
 Eläviä esimerkkejä arkosaureista ovat krokotiilit (ks. kuva) sekä linnut.
 Triaskausi - Nykyaika (Holoseeni) Varhaistriaskausi–Holoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia/Sauropsida
Alaluokka::  Diapsidit Diapsida
Osaluokka::  Archosauromorpha
Kladi::  Archosauriformes
Kladi::  Crurotarsi
Kladi::  Arkosaurit Archosauria  Cope, 1869
Alaryhmät
 Pseudosuchia †Aetosauria  Krokotiilieläimet (Crocodilia)  †Rauisuchia  Ornithodira Dinosaurukset (Dinosauria) Linnut (Aves)  †Lentoliskot (Pterosauria) 
Katso myös
   Arkosaurit Wikispeciesissä   Arkosaurit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arkosaurit (Archosauria) olivat suuri diapsidimatelijaryhmä, joka kehittyi triaskauden alussa Archosauriformes-ryhmän esivanhemmista. Arkosaurit ja niistä kehittyneet lajit olivat merkittävin lajiryhmä mesotsooisella maailmankaudella.
Arkosaurien kaksi suurinta ryhmää olivat Ornithorida ja Pseudosuchia. Edellinen oli keskitriaskaudella merkityksetön, mutta triaskauden lopulla ryhmästä lajiutuivat dinosaurukset ja pterosaurit. Suuri osa arkosaurilajeista, pääasiassa Pseudosuchia-ryhmästä, hävisi triaskauden päättäneessä joukkosukupuutossa noin 195 miljoonaa vuotta sitten. Seuranneina jura- ja liitukausina Ornithoridan dinosaurukset kukoistivat maalla ja pterosaurit ilmassa, ja Pseudosuchian krokotiilieläimet joissa ja suoalueilla.
Liitukauden lopun joukkosukupuutosta selvisivät muun muassa lintujen ja krokotiilieläinten arkosauriesivanhemmat. Niiden jälkeläiset ovatkin ainoat nykyisin elävät arkosaurien edustajat.
Aikaisemmin krokotiileläinten sukuisiin arkosaureihin viitattiin nimellä "Crurotarsi" mutta uusien havaintojen mukaan tämä ryhmä sisältäisi kaikki arkosaurit, sillä ryhmän määritelmässä käytetyt phytosaurit osoittautuvatkin olevan kaikkien arkosaurien sisarryhmä eivätkä krokotiilieläinten lähisukulaisia.
Arkosaurien ja niiden lähisukulaisten luokittelu

Luokka: Reptilia/Sauropsida (matelijat)
Osaluokka: Archosauromorpha
Suku: Archosaurus
Suku: Trilophosaurus
Suku: Chasmatosaurus
Lahko: Rhynchosauria
Suku: Euparkeria
Kladi: Crurotarsi
Lahko: Phytosauria
Kladi: Archosauria (Arkosaurit)
Kladi: Pseudosuchia
Lahko: Aetosauria
Lahko: Crocodylia (krokotiilieläimet)
Lahko: Rauisuchia
Kladi: Avemetatarsalia
Suku: Scleromochlus
Kladi: Ornithodira
Lahko: Pterosauria (lentoliskot)
Suku: Marasuchus
Ylälahko: Dinosauria (dinosaurukset)
Luokka: Aves (linnut)
Aiheesta muualla

UCMP (englanniksi)
Paleos (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mikko's Phylogeny Archive (Arkistoitu – Internet Archive) Archosauria
Linnut ovat ainoita nykyään eläviä Ornithodiraan kuuluvia arkosaureja.
Auskerry

Auskerry
| --- | --- |
Sijainti:  Orkneysaaret, Skotlanti Yhdistynyt kuningaskunta
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  18 m
Pinta-ala:  0,85 km²
Suojelualueet:  Auskerryn erityissuojelualue (d), Auskerry Site of Special Scientific Interest (d) 
| --- | --- |
Asukasluku:  5
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Auskerry on Orkneysaarten saariryhmään kuuluva pieni saari. Saari sijaitsee Pohjanmerellä Stronsay-saaren eteläpuolella.
Vuonna 1866 saarelle rakennettiin Thomas ja David Stevensonin suunnittelema majakka, joka automatisoitiin 1960-luvulla. Näillä tienoilla saaresta tuli hetkeksi myös asumaton.
2000-luvulla saarella elää viisihenkinen perhe, joka kasvattaa saarella lampaita. Saarella on villiintynyt luonto sekä rahtilaiva Hastings Countyn hylky. Laiva törmäsi saareen sen eteläpuolelta tiheän sumun aikana vuonna 1920.
Auskerry toimii suojelualueena, sillä se on tärkeä lapintiiran ja ulappakeijujen pesimisalue.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auskerry Wikimedia Commonsissa