stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aarne Nyyssönen

Aarne Olavi Nyyssönen (9. elokuuta 1921 Karttula – 10. elokuuta 2006 Sonkajärvi) oli Metsäntutkimuslaitoksen professori 1957–1959, Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen professori vuodesta 1959 ja jälleen Metsäntutkimuslaitoksessa 1984–1988 ylijohtaja. Hän väitteli tohtoriksi 1954.
Nyyssösen vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Nyyssönen ja Ada Vilpponen. Hän tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1944 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1948, maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1950 ja lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1954, väitöskirjan aiheena Hakkauksilla käsiteltyjen männiköiden rakenteesta ja kehityksestä. Nyyssönen toimi Metsätieteellisen tutkimuslaitoksen tutkimusapulaisena 1948, Suomen Akatemian assistenttina ja akateemikko Yrjö Ilvessalon apulaisena 1948–1956, Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen dosenttina 1955–1959, Metsäntutkimuslaitoksen metsänarvioimisosaston professorina 1957–1959, Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen vt. professorina 1956–1959 ja professorina 1959–1984. Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan varadekaani hän oli 1963–1969 ja dekaani 1969–1972 sekä Savolaisen osakunnan inspehtori 1964–1965 ja 1969–1975. Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja ja professori hänestä tuli 1984.
Nyyssösellä oli lukuisia kotimaisia ja kansainvälisiä tehtäviä alansa järjestöissä ja toimikunnissa. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen hän oli vuodesta 1973 ja pääsihteeri 1984–1994.
Nyyssönen sai lukuisia tunnustuksia. Suomen metsäyhdistyksen kunniajäseneksi hänet valittiin 1992, Metsämiesten Säätiön tunnustuspalkinnon hän sai 1983 ja IUFRO:n Distinguished Service Award -huomionosoituksen 1992. Nyyssönen nimitettiin Upsalan yliopiston kunniatohtoriksi 1979 ja Joensuun yliopiston kunniatohtoriksi 1989. Hän sai muun muassa hopeisen Cajander-mitalin, Metsähallituksen kultaisen ansiomitalin, Tapion kultaisen ansiomitalin ja Cotta-mitalin (Tharand).
Nyyssönen oli naimisissa vuodesta 1952 Aino Katri Huttusen (s. 1927) kanssa.
Kirjallisuutta

Telluksen Taksaattori : ylijohtaja, professori Aarne Nyyssönen, toim. Reija Haapanen, Teppo Hujala ja Simo Poso ;  Taksaattoriklubi/ Helsingin yliopisto. 2. uud. p. 2008. (sisältää Aarne Nyyssösen muistelmia). Helsingin yliopiston metsävarojen käytön laitoksen julkaisuja, 1236-1313; 42. (PDF-verkkojulkaisu).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Närpiönjoki

| Närpiönjoki Närpes å |
| --- | --- |
 Närpiönjoki Närpiön Skrattnäsissä kesäkuussa 2015.
Alkulähde:  Kivi- ja Levalammen tekojärvi
Laskupaikka:  Kaskinen, Knåpfjärden, Selkämeri  62°24′25″N, 21°17′41″E
Maat:  Suomi
Pituus:  75 km
Alkulähteen korkeus:  78,5 m
Valuma-alue:  991,92  km²
Närpiönjoki (ruots. Närpes å, yläjuoksulla suom. Närvijoki) on Närpiönjoen vesistön Selkämereen laskeva joki Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnissa Kurikan ja Närpiön kuntien alueella. Joki saa alkunsa Kivi- ja Levalammen tekojärvestä Laihian ja Kurikan rajalta entisen Jurvan kunnan alueella ja virtaa Jurvassa Rannankylän, Kestin, Järvenpään ja Närvijoen kylien sivuitse. Närpiössä joki virtaa Pirttikylän ja Ylimarkun kirkonkylien ja Närpiön keskustaajaman kautta ja laskee Västerfjärdenin säännöstelyaltaaseen lähellä Kaskisten kaupunkia. Joen pituus on noin 75 kilometriä, valuma-alue 992 km² ja korkeusero noin 80 metriä.
Närpiönjoen suurin sivujoki on Teuvan puolelta alkunsa saava Lillån, joka on yläjuoksulla nimeltään Itäjoki. Myös Pirttikylässä jokeen laskee pohjoisesta toinen Lillån-niminen joki. Kivi- ja Levalammen tekojärven ohella toinen vesistöalueen järvistä on Säläisjärvi Jurvassa. Aiemmin on joen laajentumana ollut myös nykyään kuivattu Jurvanjärvi Jurvan Järvenpään kylän pohjoispuolella. Vesistö on säännöstelty. Säännöstelyn tarkoituksena on ollut turvata raakaveden saanti Metsä-Botnian Kaskisten sellutehtaalle.
Markku Närvä

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. marraskuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Toijala, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1970–1977 | Haka | 170 | (25) |
| 1978–1979 | Nyköpings BIS | 25 | (5) |
| 1980 | Haka | 19 | (1) |
| 1981 | Ilves | 20 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 234 | (32) |
Maajoukkue
| 1970–1971 | Suomi U18 | 6 | (0) |
| 1972–1975 | Suomi U21 | 7 | (0) |
| 1977 | Suomi B | 1 | (0) |
| 1977 | Suomi | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Markku Närvä (s. 12. marraskuuta 1952 Toijala) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Närvä edusti urallaan Valkeakosken Hakaa 1970–1977 ja 1980, Tampereen Ilvestä 1981 ja ruotsalaista Nyköpings BIS:iä 1978–1979. Hän voitti Hakassa Suomen mestaruuden ja Suomen Cupin 1977. Kaikkiaan Närvä pelasi yhdeksän kauden aikana 188 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 26 maalia.
Närvä pelasi maajoukkueessa kolme maaottelua vuonna 1977.
Näsijärven alue

Näsijärven alue (vesistöaluetunnus 35.31) on Näsijärven–Ruoveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 908,14 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 30,81 %. Vesistön alueen alarajana on Tammerkosken voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 7 672,49 neliökilometriä ja sen järvisyys on 13,93 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Pyhäjärven alueeseen (35.21).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Näsijärven lähialue (35.311)
Vankaveden alue (35.312)
Keijärven valuma-alue (35.313)
Vahantajoen valuma-alue (35.314)
Ylijoen valuma-alue (35.315)
Löytänänjärven valuma-alue (35.316)
Vaavunjoen valuma-alue (35.317)
Pulesjärven valuma-alue (35.318)
Sorilanjoen valuma-alue (35.319)
Saksan 21. panssaridivisioona

| 21>  panssaridivisioona |
| --- | --- |
 yhtymäntunnus
Toiminnassa:  1. elokuuta 1941 - 8. toukokuuta 1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  maavoimat
Aselajit:  panssari
Sodat ja taistelut:  Pohjois-Afrikan sota toisessa maailmansodassa Normandian maihinnousu Veiksel–Oder-operaatio
21. panssaridivisioona oli Saksan panssaridivisioona, joka palveli toisessa maailmansodassa. Yhytmä tunnetaan parhaiten osallisuudestaan Läntisen aavikon ja Tunisian taisteluihin 1941-1943, jolloin se oli toinen Saksan Afrikan armeijakunnan panssaridivisioonista.
Perustaminen

Yhtymä perustettiin täydentämällä syyskuuhun 1941 mennessä 5. Kevyt divisioona panssaridivisioonaksi.  Panssaridivisioonaksi muodostunut yhtymä nimettiin 21. panssaridivisioonaksi.
Sotatoimet Pohjois-Afrikassa

Saksan Afrikan armeijakunnan täydennystilanne parani vuoden 1942 alkuun mennessä, kun Maltan jatkuvat pommitukset estivät saarilinnoituksen käyttämisen laivaston ja ilmavoimien tukikohtana eikä häiriöitä meriliikenteelle Italian ja Pohjois-Afrikan välillä ollut.
Brittien aloittama hyökkäys saksalaisten työntämiseksi Tripoliin lyötiin takaisin vastahyökkäyksellä, jota jatkettiin rintamahyökkäyksenä. Liittoutuneiden joukot lyötiin taaksepäin niin, että Derna vallattiin 3. helmikuuta ja Gazala 5. kesäkuuta. 20.-21. kesäkuuta käytyjen kovien taisteluiden jälkeen valtasivat 21. panssaridivisioona, 90. kevyt divisioona ja 15. panssaridivisioona läpäisivät liittoutuneiden linjat ja valtasivat Tobrukin saaden lähes 35000 sotavankia.
Britit valmistelivat 26. kesäkuuta uuden puolustuslinjan Mersa Matruhiin, mutta 21. panssaridivisioona puskurina käyttäen Rommel mursi linjan ja pakotti britit perääntymään el Alameiniin. Brittien kova vastarinta 3. heinäkuuta esti Rommelin joukkojen etenemisen. Alam el Halfan taistelussa sai 21. panssaridivisioonan komentaja surmansa.
Britit aloittivat vastahyökkäyksensä 23. lokakuuta, jolloin el Alameinin toinen taistelu alkoi. Taistelun kuluessa 21. panssaridivisioona supistui niin että sillä oli 7. marraskuuta ainoastaan neljä panssarivaunua. Vetäydyttäessä Tunisiaan yhtymän toimi lähinnä varmistusosastona.
Tunisiassa yhtymä lakkasi olemasta ja sen jäljellä olevat osat hajautettiin taisteluryhmiin Pfeiffer ja Gruen, jotka myöhemmin nimettiin uudelleen taisteluryhmä Stenkhoffiksi ja Schuetteksi.
Divisioonan jäljellä olevat osat antautuivat 13. toukokuuta 1943 kenraalimajuri von Hulsenin kanssa.
Uudelleen muodostaminen

Divisioona perustettiin uudelleen 15. heinäkuuta 1943 Ranskassa, jossa se oli varuskuntajoukkoina liittoutuneiden tekemään Normandian maihinnousuun saakka.
Komentajat

kenraalimajuri Johann von Ravenstein  1. elokuuta - 29. marraskuuta 1941
everstiluutnantti Gustav-Geirg Knabe 29. - 30. marraskuuta 1941
kenraaliluutnantti Karl Böttcher 30. marraskuuta 1941 - 30. tammikuuta 1942
kenraalimajuri Georg von Bismarck 30. tammikuuta - 31. elokuuta 1942
eversti Carl-Hans Lungerhausen 31. elokuuta - 18. syyskuuta 1942
kenraalimajuri Heinz von Randow 18. syyskuuta - 21. joulukuuta 1942
eversti Hans-Georg Hilderbrandt 1. tammikuuta - 25. huhtikuuta 1943
kenraalimajuri Heinrich-Hermann von Hülsen 25. huhtikuuta - 13. toukokuuta 1943
kenraaliluutnantti Edgar Feuchtinger 15. heinäkuuta 1943 - 25. tammikuuta 1945
kenraalimajuri Oswin Grolig (sijainen) 15. tammikuuta - 8. maaliskuuta 1944
kenraalimajuri Franz Westhoven (sijainen) 8. maaliskuuta - 8. toukokuuta 1944
eversti Helmut Zollenkopf 25. tammikuuta - 29. huhtikuuta 1945
Aiheesta muualla

Kortenhaus, Werner: The Combat History of the 21st Panzer Division.  Solihull:  Helion & Company, 2014.  ISBN 978-1-907677-71-7  (englanniksi)
Saksan toisen maailmansodan panssaridivisioonat
Nymfaion (Skyytia)

| Nymfaion> Νύμφαιον |
| --- | --- |
 Nymfaionin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Nymfaion
Koordinaatit:  45°14′12″N, 36°25′03″E
Valtio:  Ukraina (mieh.)
Paikkakunta:  Tšeljadinove, Krim
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 560-luku eaa. – 200-luku jaa.
Huippukausi:  400–300-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Bosporoksen valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Taurike, Skyytia
Aiheesta muualla
  Nymfaion Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nymfaion (m.kreik. Νύμφαιον, myös Nymfaia, Νυμφαία; lat. Nymphaeum, Nymphaea, Nymphae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Taurikessa Skyytiassa, nykyisellä Krimin niemimaalla Ukrainassa. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Tšeljadinovea ja Pryozernea.
Maantiede

Nymfaionin kaupunki sijaitsi Kimmeroksen Bosporoksen (nyk. Kertšinsalmi) länsirannalla noin 17 kilometriä etelään nykyisen Kertšin paikalla sijainneesta Pantikapaionista. Kaupunkikeskus oli rakennettu pienelle kukkulalle ja kattoi noin yhdeksän hehtaarin kokoisen alueen. Kaupungilla sanotaan olleen hyvä satama. Osa kaupungista, satama mukaan lukien, on nykyisin veden alla.
Nymfaionin kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Alueelta on paikannettu joitakin maaseutukyliä. Nymfaionista pohjoiseen sen ja Pantikapaionin välissä samalla rannikolla sijaitsi Tyritake. Kaupungista etelään sijaitsi Kimmerikon.
Historia

Nymfaion oli kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat joonialaiset asuttajat arkaaisella kaudella suunnilleen 560-luvulla eaa. Nymfaionin emäkaupunkia ei tunneta antiikin lähteistä. Nykyisin sen katsotaan yleensä olleen Miletos, kun aiemmin osa tutkijoista piti emäkaupunkina Samosta. Paikalla oli ollut varhaisempi skyyttiläinen asutus. Myöhemminkin kaupungin väestö koostui osaksi kreikkalaisista ja osaksi ei-kreikkalaisista skyyteistä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Nymfatos (Νύμφατος) ja Nymfaitēs (Νυμφαΐτης).
Nymfaion menestyi viljanviennin ansiosta. Kaupunki saattoi tulla osaksi Bosporoksen valtakuntaa jo 400-luvun eaa. alkupuolella. Myöhemmin 400-luvulla eaa. Nymfaion kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Viimeistään meriliiton hajottua Nymfaion tuli (tai palasi) osaksi Bosporoksen valtakuntaa, ja kuului tämän jälkeen Pantikapaionin alaisuuteen. Kaupunki löi omaa hopearahaa jonkin aikaa 400-luvulla eaa.
Nymfaion tuhoutui 300-luvulla eaa., mutta rakennettiin tämän jälkeen uudelleen. Kaupunki taantui hellenistisellä kaudella, mutta kukoisti jossakin määrin jälleen roomalaisella kaudella ensimmäisinä vuosisatoina. Gootit tuhosivat sen 200-luvulla.
Rakennukset ja löydökset

Nymfaionin kaupunki on ollut ympäröity muurein, jotka ajoitetaan 400-luvulle eaa. Kaupungilla oli akropolis, joka linnoitettiin 400- tai 300-luvulla eaa. Akropoliilla oli Afroditelle ja kabiireille omistetut pyhäköt, jotka kummatkin ajoitetaan 500-luvulle eaa.
Alempana lähempänä merta oli Demeterille omistettu pyhäkkö, joka syntyi 500-luvulla eaa., ja jota muutettiin sen historian aikana usein. Se käsitti viimeisessä vaiheessaan muurilla ympäröidyn temenoksen, joka kattoi noin 60 neliömetrin kokoisen alueen, sekä alttarin.
Muihin rakennuslöytöihin lukeutuu useita julkisten, kaupallisten ja yksityisten rakennusten sekä katujen jäänteitä, sekä viininvalmistukseen liittyviä rakennelmia, jotka ajoitetaan 300-luvulle eaa. ja ovat varhaisimpia pohjoisen Mustanmeren alueelta löydettyjä. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa pyhäköistä löydettyjä terrakotasta tehtyjä votiivipienoispatsaita. Nekropoliin haudat ajoittuvat pääosin 400–300-luvuille eaa. Osa niistä ilmentää skyyttiläisiä hautaustapoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nymfaion Wikimedia Commonsissa
Nymfaionin arkeologista aluetta.
Nymfaionin lyömä raha, 400-luku eaa.
Nymfaionin raunioita.
Nymfaionista löydetty nimiä luetteleva piirtokirjoitus. Kertšin historiallis-arkeologinen museo.
Hjalmar Nyström

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hjalmar Nyström |  Hjalmar Nyström |  Hjalmar Nyström |  |
Maa:   Suomi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 |  yli 82,5 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tukholma 1930 | yli 87 kg |  |
|  Hopeaa | Praha 1931 | yli 87 kg |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 1935 | yli 87 kg |  |
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 |  yli 87 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1934 | yli 87 kg |  |
Hjalmar Eemil Nyström (28. maaliskuuta 1904 Helsinki – 6. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti.
Ensimmäisen olympiamitalinsa Nyström saavutti Amsterdamin 1928 kisojen kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa. Hän hävisi ensimmäisessä ottelussaan Ruotsin Rudolf Svenssonille mutta voitti loput ja sai hopeaa.
Berliinin 1936 olympiakisoissa Nyström osallistui molempiin painimuotoihin. Ensin painittiin vapaapainikilpailut, joiden raskaassa sarjassa Nyström voitti ensin Kanadan George Chigan selätyksellä ajassa 10.11 mutta hävisi sitten Ruotsin Nils Åkerlindhille tuomariäänin 2–1. Lepovuoron jälkeen Nyström voitti käsiväännöllä Ranskan Robert Herlandin ajassa 11.05 mutta hävisi Viron Kristjan Palusalulle kiistattomasti pistein 3–0. Näin suomalainen oli pudonnut viiteen miinuspisteeseen eikä päässyt enää ottelemaan Tšekkoslovakian Josef Klapuchia vastaan, joten neljä miinusta kerännyt Klapuch sai hopeaa ja Nyström pronssia.
Berliinin kisojen kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa sarjassa Nyström voitti ensin tanskalaisen Larsenin selätyksellä ajassa 3.32 ja sitten italialaisen Donatin tuomariäänin 3–0. Kolmannella kierroksella turkkilainen Coban oli kuitenkin suomalaista parempi pistein 2–1, ja neljännellä kierroksella Ruotsin John Nyman selätti Nyströmin ajassa 13.47. Näin Nyström sijoittui 12 osallistujan joukossa viidenneksi.
Nyström edusti Helsingin Atleettiklubia. Hän oli ammatiltaan veturinlämmittäjä ja -kuljettaja.
Saavutukset

Olympiahopeaa Amsterdam 1928 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja yli 82,5 kg)
Olympiapronssia Berliini 1936 (vapaapaini, sarja yli 87 kg)
Olympiakisoissa viides Berliini 1936 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja yli 87 kg)
EM-hopea Tukholma 1930, Praha 1931 ja Kööpenhamina 1935 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja yli 87 kg)
EM-pronssi Tukholma 1934 (vapaapaini, sarja yli 87 kg)
SM-kultaa 1924, 1926, 1927, 1928, 1930, 1931, 1935, 1936, 1937 ja 1939 (raskas sarja)
SM-hopeaa 1925, 1932 ja 1934 (raskas sarja)
Aiheesta muualla

Profiili FILA:n tietokannassa (englanniksi)
Olympialaisten ovella: Arenalla ja arkitouhussa, Suomen Kuvalehti, 05.12.1931, nro 49, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nännipiha

Nänniä ympäröi nännipiha.
Rinta, nänni ja nännipiha korostettuna
Nännipiha eli areola on ihmisen anatomiassa rintojen kärkiosassa väriltään tummempi, pyöreä alue, jonka keskellä nänni sijaitsee. Nännipihan läpimitta on tyypillisesti noin 2–10 cm. Nännipiha ja nänni ovat erogeenisia alueita.
Nännin ohella nännipihassa on pieniä rauhasia, jotka ulkonäöltään muistuttavat pieniä pullistumia. Nimeltään ne ovat Montgomeryn rauhasia (tai nystyröitä). Parhaiten ne näkyvät imettävillä naisilla. Montgomeryn rauhaset erittävät voidemaista ainetta, joka hoitaa ja rasvaa nännipihan ihoa. Nännin ja nännipihan epiteeli on keratinisoitunutta kerrostunutta levyepiteeliä kuten iho, mutta melko ryppyistä ja nystyistä ja voimakkaasti pigmentoitunutta. Nännipihan väri voi vaihdella vaaleanpunaisesta suklaanväriseen. Tummaihoisilla ihmisillä nännipiha on yleisesti tummempi kuin vaaleaihoisilla. Raskauden aikana nännipihan väritys voi tummentua ja läpimitta kasvaa.
Aiheesta muualla

Rintojen anatomia (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 1976

Montrealin 1976 kesäolympialaisissa käytiin nyrkkeilykilpailut 11 painoluokassa. Menestynein maa oli viisi kultaa voittanut Yhdysvallat. Mitaleille pääsi kaikkiaan 16 maata.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kevyt kärpässarja (48 kg) |  Jorge Hernández |  Li Byong-Uk |  Orlando Maidonado  Payao Pooltarat |
| Kärpässarja (51 kg) |  Leo Randolph |  Ramon Duvalon |  Leszek Blazynski  David Torosjan |
| Kääpiösarja (54 kg) |  Gu Yong-Jo |  Charles Mooney |  Patrick Cowdell  Viktor Rybakov |
| Höyhensarja (57 kg) |  Ángel Herrera |  Richard Nowakowski |  Leszek Kosedowski  Juan Paredes |
| Kevytsarja (60 kg) |  Howard Davis |  Simion Cuţov |  Ace Rusevski  Vasili Solomin |
| Kevyt välisarja (63,5 kg) |  Ray Leonard |  Andrés Aldama |  Vladimir Kolev  Kazimierz Szczerba |
| Välisarja (67 kg) |  Jochen Bachfeld |  Pedro Gamarro |  Reinhard Skricek  Victor Zilberman |
| Kevyt keskisarja (71 kg) |  Jerzy Rybicki |  Tadija Kačar |  Rolando Garbey  Viktor Savtšenko |
| Keskisarja (75 kg) |  Michael Spinks |  Rufat Riskijev |  Luis Martínez  Alec Nastac |
| Raskas keskisarja (81 kg) |  Leon Spinks |  Sixto Soria |  Costica Dafinoiu  Janusz Gortat |
| Raskassarja (yli 81 kg) |  Teófilo Stevenson |  Mircea Simon |  Clarence Hill  Johnny Tate |
Mitalitaulukko

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| 1. |  Yhdysvallat | 5 | 1 | 1 | 7 |
| 2. |  Kuuba | 3 | 3 | 2 | 8 |
| 3. |  Itä-Saksa | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 3. |  Pohjois-Korea | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 5. |  Puola | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 6. |  Romania | 0 | 2 | 3 | 5 |
| 7. |  Neuvostoliitto | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 8. |  Jugoslavia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9. |  Venezuela | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10. |  Bermuda | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Bulgaria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Meksiko | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Puerto Rico | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Saksa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10. |  Thaimaa | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | Yhteensä | 11 | 11 | 22 | 44 |
Suomen joukkue

Kevyt välisarja (63,5 kg)
Lasse Friman: tappio 1. ottelussa
Välisarja (67 kg)
Kalevi Marjamaa: tappio 1. ottelussa
Kevyt keskisarja (71 kg)
Kalevi Kosunen: sijat 5–8
Keskisarja (75 kg)
Jorma Taipale: tappio 1. ottelussa
Raskassarja (yli 81 kg)
Pekka Ruokola: sijat 5–8
Timo Näveri

Timo Juhani Näveri (s. 6. heinäkuuta 1956 Sodankylä) on suomalainen ampuja. Hän kilpaili pistoolilajeissa olympialaisissa vuonna 1992 Barcelonassa ja sijoittui vapaapistoolilla 31:nneksi sekä ilmapistoolilla 39:nneksi. MM-kilpailuissa Näveri sijoittui 11:nneksi vapaapistoolilla vuonna 1990 ja 43:nneksi ilmapistoolilla vuonna 1994.
Seuratasolla Näveri edusti Orimattilan Jymyä. Hän voitti henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ilmapistoolilla vuonna 1990.
Näsilinnankatu 33 A

| Näsilinnankatu 33 A |
| --- | --- |
 Rakennus sijaitsee ajoradan vieressä.
Osoite:  Näsilinnankatu 33a
Sijainti:  Nalkala, Tampere
Koordinaatit:  61°29′45″N, 23°45′20″E
Rakennustyyppi:  asuinrakennus
Valmistumisvuosi:  1882
Suunnittelija:  F. L. Calonius
Omistaja:  As.oy Näsilinnankatu 33 A
Tyylisuunta:  uusrenessanssi
Julkisivumateriaali:  puu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Näsilinnankatu 33 A on Tampereen keskustassa Näsilinnankadulla sijaitseva puinen asuinrakennus, joka on valmistunut vuonna 1882. Se edustaa uusrenessanssityyliä. Talon on suunnitellut kaupunginarkkitehti F. L. Calonius.
Rakennus on säilynyt alkuperäisessä asussa, ja se on suojeltu asemakaavalla. Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan kyseessä on rakennustaiteellisesti merkittävä kohde.
F. L. Calonius on suunnitellut myös Näsilinnankatu 36:ssa sijaitsevan puutalon.
Näkinsammalet

| Näkinsammalet |
| --- | --- |
 Isonäkinsammal Fontinalis antipyretica
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Alakaari::  Bryophytina
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Hiirensammalet Bryidae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Näkinsammalet Fontinalaceae
Suku::  Näkinsammalet Fontinalis  Hedw.
Katso myös
   Näkinsammalet Wikispeciesissä   Näkinsammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näkinsammalet (Fontinalis) on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu 5 Suomessa esiintyvää lajia. Suvantonäkinsammal on silmälläpidettävä, kiiltonäkinsammal puutteellisesti tunnettu ja muut lajit elinvoimaisia.
Suomessa esiintyvät näkinsammallajit

Fontinalis antipyretica - isonäkinsammal
Fontinalis dalecarlica - virtanäkinsammal
Fontinalis dichelymoides - suvantonäkinsammal
Fontinalis hypnoides - järvinäkinsammal
Fontinalis squamosa - kiiltonäkinsammal
Edvard Nyqvist

Tuomas Mäkelä, Edvard Nyqvist (keskellä) ja Jali Joutsen Suomenlinnan vankileirillä lokakuussa 1918.
Edvard Nyqvist (14. lokakuuta 1882 Hämeenlinna – 12. syyskuuta 1948) oli suomalainen muurari, joka toimi vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikana Helsingin miliisipäällikkönä. Hän vastasi Helsingin puolustuksesta kaupungin valtauksen yhteydessä huhtikuussa 1918, vaikka olisi halunnut antautua saksalaisille ilman taistelua.
Vaiheet ennen sisällissotaa

Nyqvist työskenteli muurarina Helsingissä vuodesta 1901. Hän liittyi Helsingin muurarien ammattiosastoon vuonna 1905 ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi vuonna 1907. Hän toimi myös järjestysmiehenä Helsingin Työväenyhdistyksen iltamissa. Hän asui vuodesta 1912 rakentamassaan huvilassa Helsingin maalaiskunnan Pukinmäessä. Nyqvist valittiin keväällä 1917 työväen edustajana Helsingin viralliseen järjestyskuntaan ja saman vuoden marraskuussa Suomen Muurarien Liiton puheenjohtajaksi. Poliittisilta mielipiteiltään hän oli hyvin maltillinen ja liittyi syksyllä 1917 jopa Pukinmäen paikalliseen suojeluskuntaan, koska se huolehti yleisestä järjestyksestä yöaikaan.