stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viitasaaren reitin valuma-alue
Yleistä > Pääuoma

Pääuoman nimityksen rinnalla käytetään Järvi-Suomessa termiä ”reitti”, tai tarkentaen ”pääreitti”. Kymijoen vesistöalueella pääuomaan kuuluu Kymijoen alueella (14.1), Suur-Päijänteen alueella (14.2), Leppäveden–Kynsiveden alueella (14.3) ja Viitasaaren reitin valuma-alueella kulkeva reitti. Kymijoen vesistön pääuoma on perustellen selostettu sen omassa artikkelissa ja Viitasaaren reitin osalta reitin kulku on seuraava.
Pääuomaan kuuluvat neljä peräkkäin toisiaan seuraavaa vesistöaluetta Keiteleen eteläosan alue (14.41), Keiteleen keskiosan alue (14.42), Keiteleen pohjoisosan alue (14.43) ja Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44). Viimeksi mainittuun alueeseen laskee latvoilta kaksi valuma-aluetta, joista Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45) on laajempi. Siellä pääuomaan liittyvät neljä toisiaan peräkkäin seuraavaa vesistöaluetta Isojoen alue (14.451), Ylä-Jäpän alue (14.452), Matkusjoen alue (14.453) ja viimeisenä Alajoen valuma-alue (14.454). Vesistöaluejaossa on vain kolme jakovaihetta, joten viimeisellä Alajoen latva-alueella voidaan pääuoman määrittämiseen käyttää Suomen ympäristökeskuksen VALUE-verkkopalvelua. Valuma-alue alkaa Nielujärvestä, johon laskee Polvilammesta alkava Alajoki. Lammen lasku-uomassa yhtyvät koillisesta tuleva Valvatinjoki ja Lievostenjoki. Näiden valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 34 ja 77 neliökilometriä. Pääuomaan valittava Lievostenjoki on yläjuoksulla nimeltään Honkajoki ja Salaudenjoki, joka saa alkunsa Salamajärvestä. Siihen tulee pohjoisesta Elämäisen laskupuro Myllypuro ja lounaasta Hepojoki, jotka ovat ainoat Suomen ympäristökeskuksen Paikkatietoikkuna-verkkopalvelussa merkityt uomat. Näiden valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 25 ja 30 neliökilometriä. Pääuomaan valitaan siten Hepojoki, joka laskee pienestä Hepolammesta.
Yllä kuvatun pääuoman pituudeksi on mitattu ja laskettu Kymijoen vesistön artikkelissa. Äänekoskelta Kinnulan Myllyjoen suulle kulkee pääuoma järvireittejä myöten ja osuuden pituudeksi tulee kartoista mitattuna 143,5 kilometriä. Pääuoman yläjuoksu muodostuu virtavesistä ja pienistä järvistä. Niiden pituus on luettu Paikkatietoikkuna-palvelusta. Vesireitin pituus Myllyjoelta Nielijärveen on 20,7 kilometriä ja siitä edelleen Hepolampeen 21,9 kilometriä. Viitasaaren reitin valuma-alueen pääuoman laskennalliseksi pituudeksi tulee siten 186,1 kilometriä ja järviosuuksien reitinvalintojen epävarmuus huomioiden voidaan pääuoman pituudeksi ilmoittaa noin 170 kilometriä.
Yleistä > Vesistöalueen jako

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä. Pääuomaan kuuluvat vesistöalueiden linkit on lihavoitu :
Keiteleen eteläosan alue (14.41) → Leppäveden–Kynsiveden alue (14.3)
Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Koliman alue (14.47)
Alvajärven valuma-alue (14.48)
Saanijärven valuma-alue (14.49)
Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Enonjärven valuma-alue (14.46)
Isojoen–Jääjoen valuma-alue (14.45)
Vesistöalueen rakenne > Suomen päävesistö

Kymijoen vesistöalue on Suomen päävesistöalue (vesistöaluetunnus 14), jonka valuma-alueen pinta-ala on 37 158,74 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,34 %. Viitasaaren reitin valuma-alue muodostaa vesistöalueesta noin 17 %.
Vesistöalueen rakenne > Pääuoman sivu-uomia

Alla on taulukoidussa muodossa lueteltu suurimpia Viitasaaren reitin valuma-alueen pääreitille laskevia jokia ja ojia. Ne on järjestetty niin, että taulukko alkaa lasku-uomilla, jotka sijaitsevat reitin alajuoksulla, ja loppuu reitin yläjuoksun lasku-uomilla. Silloin seurataan samalla Kymijoen vesistöalueen pääuoman vesireittiä, joka laskee etelässä Suomenlahteen. Sarakkeessa ”Etäisyys mereen” luvut esittävät pääuoman kohtaa kilometreinä Kotkan rannikolta sillä edellytyksellä, että etäisyys mereen on Äänekoskelta noin 370 kilometriä . ”Joen pituus” tarkoittaa sivu-uoman pääuoman pituutta. Jos arvon edessä on tähti (*), on kyseessä vain alimman lasku-uoman pituus. Virtaamalla tarkoitetaan sivu-uoman keskivirtaamaa (MQ). Taulukon lähteet on esitetty viimeisen taulukon alla, ja niitä on tarkennettu rivin oikeassa sarakkeessa tietokohtaisesti.
Vesistöalueen rakenne > Pääuoman sivu-uomia > Sivu-uomia Keiteleellä ja Muuruevedellä

Keiteleeseen laskevista sivu-uomista on vesimäärältään suurin Kymönkoskella Kymönkosken kautta tuleva  Koliman alueen (14.47) vesistöreitti. Sen latva-alueet muodostuvat Alvajärven valuma-alueesta (14.48) ja Saanijärven valuma-alueesta (14.49). Seuraavaan talukkoon on koottu Keiteleen ja Muuruejärven suurimpia sivu-uomia.
| lasku-uoman nimi   | järven kohta   | etäisyys mereen (km) | pituus (km)   | virtaama (MQ) (m³/s) | valuma- alue (km²) | lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Kymijoen ja Päijänteen kautta matkaa Suomenlahteen tulee yhteensä 370 km.
| Ruunajoki | Ala-Keitele | 379 | 12 |  | 36 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Myllypuro | Ala-Keitele | 382 | 8 |  | 13 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| uoma Suojärvestä | Ala-Keitele | 382 | 5 |  | 12 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| uoma Hakalammesta | Ala-Keitele | 377 | 9 |  | 23 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Isojoki | Ala-Keitele | 390 | 26 |  | 101 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Kurojoki | Ala-Keitele | 390 | 15 |  | 40 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Ilojoki | Sumiainen | 395 | 10 |  | 24 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Myllyjoki | Sumiainen | 397 | 5 |  | 8 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Kolunjoki | Sumiainen | 398 | 6 |  | 11 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Pakojoki | Kertonselkä | 400 | 7 |  | 13 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Lekopuro | Keski-Keitele | 410 | 4 |  | 11 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Masonjoki | Keski-Keitele | 410 | 12 |  | 41 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Pyhäjoki | Keski-Keitele | 403 | 15 |  | 52 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Hakojoki | Keski-Keitele | 408 | 14 |  | 36 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Kajamanjoki | Keski-Keitele | 408 | 6 |  | 11 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Savipuro | Keski-Keitele | 419 | 8 |  | 17 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Niinijoki | Keski-Keitele | 419 | 12 |  | 24 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Tiihaanjoki | Keski-Keitele | 416 | 6 |  | 13 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Enojoki | Lavianselkä | 421 | 14 |  | 49 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Myllypuro | Keski-Keitele | 426 | 9 |  | 23 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Myllyjoki | Keski-Keitele | 430 | 21 |  | 104 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Vesijoki | Keski-Keitele | 431 | 15 |  | 43 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Ihantjoki | Keski-Keitele | 435 | 8 |  | 16 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Kymönkoski | Kymönselkä | 439 |  | 15 | 1 625 | 3,3,3,–,,2 |  |
| Myllyjoki | Kymönselkä | 441 | 13 |  | 25 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Jurvanjoki | Keski-Keitele | 431 | 11 |  | 15 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Täysiänjoki | Ylä-Keitele | 443 | 11 |  | 27 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Myllypuro | Ylä-Keitele | 446 | 4 |  | 11 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Lökönjoki | Ylä-Keitele | 453 | 25 |  | 100 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Myllyjoki | Muuruejärvi | 459 | 24 |  | 126 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Myllypuro | Muuruejärvi | 460 | 4 |  | 22 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Pitkäpuro | Muuruejärvi | 461 | 4 |  | 22 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Huopananpuro | Muuruejärvi | 460 | 6 |  | 22 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Kalmapuro | Muuruejärvi | 458 | 8 |  | 13 | 3,3,3,6,–,2 |  |
Kymijoen vesistön pääuomaan kuuluu Vuosjärvestä laskeva Huopanankoski.
Vesistöalueen rakenne > Pääuoman sivu-uomia > Sivu-uomia Vuosjärvellä ja Kivijärvellä

Kannonkoski muodostaa lyhyen Enonjärven valuma-alueen (14.46) lasku-uoman Kivijärven Kuivaselkään. Kivijärvi laskee Vuosjärveen kahta uomaa pitkin eli se on bifurkaatiojärvi. Hilmonjoki on toinen uoma ja Hilmon vesivoimalaitoksessa on toinen uoma. Ne muodostavat siten myös lyhyet osuudet Kyminjoen vesistön pääuomasta. Voimalaitoksen vieressä on järviketjuksi kuivunut entinen joenuoma, jonka alin osuus Kämärinkoski laskee voimalan kanssa samaan lahteen. Seuraavaan taulukkoon on koottu Vuosjärven ja Kivijärven suurimpia sivu-uomia.
| lasku-uoman nimi   | järven kohta   | etäisyys mereen (km) | pituus (km)   | virtaama (MQ) (m³/s) | valuma- alue (km²) | lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Vuosjärvi laskee Huopanankoskessa Keiteleen pohjoisosan alueessa (14.43)  sijaitsevaan Muuruejärveen.
| Heinäpuro | Vuosjärvi | 462 | 6 |  | 14 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Sammalispuro | Vuosjärvi | 466 | 6 |  | 18 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Vuorijoki | Vuosjärvi | 472 | 9 |  | 29 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Lakojoki | Vuosjärvi | 471 | 26 |  | 123 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Junninpuro | Vuosjärvi | 471 | 9 |  | 17 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Koivupuro | Vuosjärvi | 475 | 11 |  | 15 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Kämärinkoski | Vuosjärvi | 479 | 6 |  | 18 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Hilmon voimala | Vuosjärvi | 479 | * 2 | 16 | 1 926 | 3,3,3,6,,5 |  |
| Hilmonjoki | Vuosjärvi | 473 | * 6 | 16 | 1 926 | 3,3,3,4,,2 |  |
| Luomapuro | Vuosjärvi | 474 | 8 |  | 12 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Heitjoki | Kivijärvi | 491 | 20 |  | 67 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Leukunjoki | Kivijärvi | 500 | 22 |  | 101 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Veitjoki | Kivijärvi | 500 | 20 |  | 93 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Viivajoki | Kivijärvi | 490 | 36 |  | 158 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Kannonkoski | Kivijärvi | 477 | * 0,2 |  | 213 | 3,3,3,4,–,2 |  |
| Hanhijoki | Kivijärvi | 501 | 11 |  | 27 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Tynnyripuro | Kivijärvi | 504 | 8 |  | 24 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Markopuro | Kivijärvi | 482 | 7 |  | 11 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Häähkäoja | Kivijärvi | 508 | 9 |  | 23 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Hiilinginjoki | Kivijärvi | 508 | 16 |  | 35 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Kotkatjoki | Kivijärvi | 509 | 19 |  | 58 | 3,3,3,6,–,5 |  |
| Urpilanjoki | Kivijärvi | 516 | 20 |  | 79 | 3,3,3,6,–,2 |  |
| Hyrkönpuro | Kivijärvi | 518 | 19 |  | 45 | 3,3,3,6,–,5 |  |
Pääuomaan kuuluvalle Hepolammelle on Kinnulasta 44 km. Sieltä alkaa Isojoen–Jääjoen valuma-alueen (14.45) laskujoen Isojoen pääuoma.
Vesistöalueen rakenne > Pääuoman sivu-uomia > Sivu-uomia Isojoen–Jääjoen valuma-alueella

Viimeiseen taulukkoon on koottu Isojoen ja sen latva-alueen pääuoman suurimpia sivu-uomia.
| lasku-uoman nimi   | pääuoman kohta   | etäisyys mereen (km) | pituus (km)   | virtaama (MQ) (m³/s) | valuma- alue (km²) | lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Kymijoen, Päijänteen, Keiteleen ja Kivijärven kautta matkaa Suomenlahteen tulee  yhteensä 518 km. Isojoki laskee seuraavaksi Kivijärveen.
| Jääjoki | Isojoki | 519 | 25 |  | 107 | 3,3,6,6,–,2 |  |
| Palokinpuro | Matkusjoki | 533 | 5 |  | 14 | 3,3,6,6,–,5 |  |
| Nurkkapuro | Matkusjoki | 537 | 10 |  | 24 | 3,3,6,6,–,2 |  |
| Koirajoki | Nielujärvi | 538 | 16 |  | 54 | 3,3,6,6,–,2 |  |
| Valvatinjoki | Alajoki | 545 | 9 |  | 34 | 3,3,6,6,–,5 |  |
| Myllypuro | Salamajärvi | 557 | 7 |  | 22 | 3,3,6,6,–,5 |  |
Hepolammelle on Kinnulasta 44 km. 
Lähteet: 1 = tieto luettu joen omasta artikkelista, 2 = Ekholm, Matti: Suomen vesistöalueet , 3 = Karttapaikka-verkkopalvelu , 4 = Paikkatietoikkuna-verkkopalvelu , 5 = VALUE-verkkopalvelu , 6 =mittaamiseen käytetty Paikkatietoikkunaa ja Karttapaikkaa yhdessä
Huomioita

1 2 3 4 5 6 7 8  Kymijoen vesistön pääuoman pituudelle ei ole kirjallisuuslähteitä. Sen määrittäminen kartasta mittaamalla on hankalaa, jos jokien mutkittelu on voimakasta. Suuri osa pääuomasta on laajoja järvenselkiä, jossa matkan mittaaminen on helppoa. Mittaamisen eri vaiheet on selostettu artikkelissa Kymijoen vesistö kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys. Saatu arvo on minimiarvo ja kun vesistöviranomaisten arvio julkaistaan, tämä määrittely voidaan poistaa!
7. helmikuuta

7. helmikuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 38. päivä. Vuodesta on jäljellä 327 päivää (karkausvuonna 328).
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Riku, Rikhard
suomenruotsalainen kalenteri: Rikard, Dick
ortodoksinen kalenteri: Pertti, Luukas
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Rikkar
vanhemmissa kalentereissa: Reinhard, Richard, Richardus, Rihko
Tapahtumia

457 – Leo I kruunattiin Rooman keisariksi.
1301 – Edward of Caernarvon, tuleva Englannin kuningas Edvard II, nimitettiin ensimmäiseksi Walesin prinssiksi.
1365 – Ulvilan kaupunki perustettiin
1900 – Brittiläinen työväenpuolue perustettiin.
1914 – Charlie Chaplin esiintyi ensi kertaa Pikku Kulkurina elokuvan Kid Auto Races at Venice julkaisun myötä.
1930 – Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja J. K. Paasikivi sai ensimmäisen itsenäisessä Suomessa myönnetyn valtioneuvoksen arvonimen.
1962 – Yhdysvaltain hallitus kielsi maan kaupankäynnin Kuuban kanssa.
1964 – The Beatles saapui John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle aloittaakseen ensimmäisen Yhdysvaltain-kiertueensa.
1971 – Naiset saivat äänioikeuden Sveitsissä.
1974 – Grenada itsenäistyi Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
1975 – Helsingin Messukeskus otettiin käyttöön.
1979 – Pluto siirtyi Neptunuksen kiertoradan sisäpuolelle ensimmäistä kertaa sitten kummankin taivaankappaleen löytämisen.
1986 – 28 vuotta yhden perheen hallintoa päättyi Haitissa presidentti Jean-Claude Duvalierin paettua maasta.
1990 – Neuvostoliiton romahtaminen: Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitea päätti luopua yksinvalta-asemastaan.
1991 – Haitin ensimmäinen demokraattisesti valittu presidentti Jean-Bertrand Aristide vannoi virkavalan.
1992 – Euroopan unioni muodostettiin.
1998 – Keisari Akihito avasi vuoden 1998 talviolympialaiset.
1999 – Jordanian kuningas Abdullah II nousi valtaistuimelle isänsä kuningas Husseinin kuoltua.
2014 – Talviolympialaiset 2014 avattiin Venäjän Sotšissa.
Kuolleita

1779 – William Boyce, englantilainen säveltäjä (s. 1711)
1799 – Qianlong, Kiinan keisari (k. 1711)
1837 – Kustaa IV Aadolf, Ruotsin kuningas 1792–1809 (s. 1778)
1878 – Pius IX, paavi 1846–1878 (s. 1792)
1920 – Aleksandr Koltšak, venäläinen amiraali ja arktisten alueiden tutkija (s. 1874)
1937 – Elihu Root, vuoden 1912 Nobelin rauhanpalkinnon saanut yhdysvaltalainen poliitikko (s. 1845)
1960 – Igor Kurtšatov, neuvostoliittolainen fyysikko (s. 1903)
1976 – Martti Piha, suomalainen iskelmsäveltäjä ja -sanoittaja, levytuottaja (s. 1916)
1979 – Josef Mengele (”Auschwitzin kuolemanenkeli”), saksalainen natsitohtori (s. 1911)
1985 – Matt Monro, englantilainen viihdelaulaja (s. 1930)
1990 – Georg Borgström, ruotsalainen elintarviketekniikan ja talousmaantieteen professori (s. 1912)
1992 – Elsa Turakainen, suomalainen näyttelijä (s. 1904)
1994 – Witold Lutosławski, puolalainen säveltäjä (s. 1913)
1997 – Allan Edwall, ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja, kirjailija ja muusikko (s. 1924)
1999 – Hussein, Jordanian kuningas (s. 1935)
1999 – Umberto Maglioli, italialainen Formula 1 -kuljettaja (s. 1928)
1999 – Antonio Pacenza, argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti (s. 1928)
1999 – Bobby Troup, yhdysvaltalainen näyttelijä, jazzpianisti ja lauluntekijä (s. 1918)
2004 – Raija Siekkinen, suomalainen kirjailija (Kuinka rakkaus syntyy) (s. 1953)
2007 – Alan G. MacDiarmid, vuoden 2000 Nobelin kemianpalkinnon saanut uusiseelantilainen kemisti (s. 1927)
2017 – Svend Asmussen, tanskalainen jazzviulisti, kapellimestari, säveltäjä ja näyttelijä (s. 1916)
2017 – Richard Hatch, yhdysvaltalainen näyttelijä (Taisteluplaneetta Galactica) (s. 1945)
2017 – Hans Rosling, ruotsalainen terveystieteen professori ja maailman kehitystilastojen popularisoija (s. 1948)
2017 – Tzvetan Todorov, bulgarialais-ranskalainen filosofi, kirjallisuudentutkija ja semiootikko (s. 1939)
2018 – Leo Raivio, suomalainen näyttelijä (s. 1966)
2019 – John Dingell, yhdysvaltalainen demokraattinen poliitikko (s. 1926)
2019 – Heikki Lahti, suomalainen mestaripelimanni (s. 1934)
2019 – Frank Robinson, yhdysvaltalainen baseballpelaaja (s. 1935)
2019 – Albert Finney, brittiläinen näyttelijä (s. 1936)
2019 – Tove Idström, suomalainen dramaturgi ja käsikirjoittaja (s. 1954)
2019 – Heidi Mohr, saksalainen jalkapalloilija (s. 1967)
2020 – Pierre Guyotat, ranskalainen kirjailija (s. 1940)
2020 – Ilja Janitskin, suomalainen kansalaisaktivisti ja MV-lehden perustaja (s. 1977)
2020 – Li Wenliang, kiinalainen silmälääkäri, joka ensimmäisenä varoitti Covid-19 -epidemiasta (s. 1986)
2021 – Giuseppe Rotunno, italialainen elokuvaaja (s. 1923)
2021 – Moufida Tlatli, tunisialainen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja (s. 1947)
2022 – Martti Hirvonen, suomalainen kirkkoherra (s. 1948)
2022 – Margarita Lozano, espanjalainen näyttelijä (s. 1931)
2022 – Zbigniew Namysłowski, puolalainen jazz-alttosaksofonisti, huilisti, sellisti, pasunisti, pianisti ja säveltäjä (s. 1939)
2022 – Douglas Trumbull, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja erikoistehosteiden suunnittelija (s. 1942)
Shattuck St. Mary’s

| Shattuck St>  Mary’s |
| --- | --- |

Sijainti:  Faribault, Minnesota
Tyyppi:  sisäoppilaitos
Perustettu:  1858
Rehtori:  Nick Stoneman
Oppilaita:  434
Shattuck St. Mary’s School (lyhyemmin SSM) on yhdysvaltalainen episkopaalinen sisäoppilaitos. SSM on tunnettu jääkiekosta, jalkapallosta, musiikista ja taitoluistelusta.
Lukuvuonna 2012–2013 koulussa oli opiskelijoita 39 osavaltiosta ja 31 maasta, muun muassa Suomesta.
Panemunė

| Panemunė |
| --- | --- |

 Panemunėn sijainti kartalla.
Valtio:   Liettua
Lääni:  Tauragė
Kunta:  Pagėgiai
Kaupunginoikeudet:  1837
Väkiluku (2010):  313
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Panemunė (saks. Übermemel) on Liettuan länsiosassa, Tauragėn läänissä, lähellä Venäjän Kaliningradin alueen rajaa sijaitseva kaupunki. Se on osa Pagėgiain kuntaa. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 313 asukasta, mikä tekee siitä Liettuan pienimmän kaupungin.
Jääkaappi

Jääkaappi.
Esimerkki jääkaapin energiamerkinnöistä.
Jääkaapin tarkoitus on tarjota ympäristöään viileämpi tila lämmönaroille tuotteille. Tällaisia tuotteita ovat esimerkiksi helposti pilaantuvat elintarvikkeet, kuten maito ja liha tai lämmönarat lääkkeet.
Jääkaappi saa nimensä historiallisesta tavasta säilyttää lämmönarkoja tuotteita; jäätä ostettiin jäänmyyjiltä, ja kotona jää laitettiin siihen tarkoitukseen valmistettuun kaappiin, jonka sisätilan jää piti näin ympäristöä viileämpänä.
Nykyisellään jääkaapit ovat teknisiä laitteita, joiden toiminta perustuu lämmön siirtämiseen kaapin sisältä kaapin ulkopuolelle eikä viileän (jää) laittamiseen kaapin sisälle.
Tutuin jääkaapin toimintaperiaate lienee suurimmalle osalle ihmisistä nesteen höyrystymiseen (sitoo lämpöä) ja tiivistymiseen (luovuttaa lämpöä) perustuvat jääkaapit, joissa mekaaninen kompressori paineistaa lämpöä jääkaapista sitonutta kylmäainetta ja johtaa sen jääkaapin takana olevaan lauhduttimeen, jossa se jäähtyessään tiivistyy kaasusta nesteeksi. Lauhduttimesta neste johdetaan passiiviseen paineenalentimeen eli höyrystimeen, joka taas sitoo lämpöä eli tuottaa kylmää; nesteen muuttuminen höyryksi sitoo lämpöä. Höyrystinosa on jääkaapin sisäpuolella. Jääkaapeissa, joissa on kaapin sisäinen pakastelokero, höyrystin ympäröi pakastelokeroa. Höyrystimestä kylmäaine johdetaan taas kompressoriin, ja jäähdytyssykli toistuu, kunnes sykli pysäytetään esimerkiksi termostaatin ohjaamana. Tyypillisimmillään kompressoria pyörittää sähkömoottori, mutta periaatteessa mikä tahansa liike-energia voitaisiin valjastaa kompressorin energianlähteeksi.
Muita kuin kompressoriin perustuvia jääkaappiteknologioita ovat muun muassa kaasujääkaappi ja Peltier-elementtiin perustuvaa tekniikkaa käyttävät kylmälaukut
Jääkaappia, jossa on pieni – erillisen oven takana oleva – pakastinosa, kutsutaan jenkkikaapiksiselvennä.
Jääkaappi on nykyään yksi yleisimpiä sähköisiä kodinkoneita maailmassa.
Historia

Ennen muinoin jäähdyttäminen tapahtui ympäröimällä jäähdytettävä aines kastelluilla vaatteilla, joista haihtuva neste sitoi lämpöä. Toinen jäähdytyskeino oli jää, jota tuotiin pitkienkin matkojen takaa. Jään myynti oli tuolloin kannattavaa liiketoimintaa. Jääkaappi-nimityskin on peräisin tuosta jään suurkulutuksesta. Jäätä saatettiin sahata talvella järvistä ja säilyttää sitten suuria määriä kesäksi sahanpurukasan suojassa. Suomessa jäätä käytettiin maidon jäähdyttämiseen maitotiloilla ennen sähköistyksen etenemistä syrjäseuduille.
1800-luvulla alettiin valmistaa myös jäälohkarekaappeja elintarvikkeiden säilytystä varten. Puiset sisältä vuoratut ja eristetyt kaapit jäähdytettiin kaappiin erityiseen lokeroon sijoitettujen jääpalojen avulla. Jäätä täytyi lisätä muutaman päivän välein samalla kun sulamisvesiastia tyhjenettiin kaapista. Ensimmäiset jäälohkarekaapit tulivat Suomeen 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa muun muassa Auran Rautateollisuus Oy valmisti Temperator-merkkisiä jäälohkarekaappeja.
Ensimmäinen tunnettu jäähdytyskoe tehtiin vuonna 1748. Kokeen suoritti keksijä nimeltä William Cullen Glasgow'n yliopistossa, mutta hän ei keksinyt tälle mitään käytännön hyötyä. Vuonna 1805 amerikkalainen keksijä Oliver Evans suunnitteli ensimmäisen jäähdytyskoneen, ja vuonna 1834 Jacob Perkins rakensi ensimmäisen jäähdytyskoneen, joka käytti eetteriä höyryn tiivistymisjärjestelmässä. Saksalainen insinööri Carl von Linde patentoi vuonna 1876 menetelmän, jolla höyrystetään kaasu, mistä käynnistyi nykyaikainen kylmätekniikka.
Jääkaapit myöhäiseltä 1800-luvulta aina vuoteen 1929 käyttivät myrkyllisiä kaasuja ammoniakkia (NH3), metyylikloridia (CH3Cl) ja rikkidioksidia (SO2) jäähdytysaineinaan. Useita kuolemaan johtaneita onnettomuuksia sattui 1920-luvulla, kun metyylikloridia vuosi jääkaapeista. Kolme amerikkalaista yritystä aloitti yhteistyötutkimuksen, johon osallistui Thomas Midgley, kehittääkseen vähemmän vaarallisen tavan jäähdyttämiseen. Tuloksena oli myrkyttömien freonien keksiminen ja niiden käyttöönotto jääkaapeissa 1930-luvulla.
Ensimmäisten kotijääkaappien kompressoriosat olivat niin suuria, että ne asennettiin kellariin. Yksiosaiset jääkaapit tulivat markkinoille 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Tuotemerkkejä olivat esimerkiksi Frigidaire, Electrolux ja Kelvinator. Nämä olivat kalliimpia kuin autot, joten niiden markkinat pysyivät pienenä. Joka kodin varusteen jääkaapista teki vuonna 1927 General Electric tuodessaan markkinoille Christian Steenstrupin suunnitteleman mallin, jonka lempinimi oli Monitor top. Nimitys johtui kaapin päällä olevasta pyöreästä lauhduttimesta, joka muistutti sotalaiva USS Monitorin tykkitornia. Lauhduttimen sisällä oli kompressori. Kaapin pellit oli emaloitu valkoisiksi. Tukeva ovi sulkeutui tiiviisti ja auttoi säilyttämään kylmää. Kaapin hinta oli aluksi 525 dollaria, mutta laski vähitellen 290 dollariin. Vuosien 1927 ja 1936 välillä näitä valmistettiin yli miljoona kappaletta.
Historia > Kylmäsuunnittelun ongelmakohtia

Ennen toista maailmansotaa jääkaapin koneisto sijaitsi kaapin päällä, ja senaikaisten moottorien hyötysuhde oli lähes 90 %. Vuonna 1984 moottorien hyötysuhde oli enää 60 %, kun moottori oli siirtynyt kaapin alapuolelle. Kun moottorin tuottama lämpö nousi ylös, sen oli tehtävä työtä poistaakseen itse tuottamaansa lämpöä. Tähän kului jopa puolet käytetystä energiasta.
Vuosien kuluessa jääkaappien valmistajat ovat yrittäneet kasvattaa kaapin sisätilavuutta vähentämällä sen lämpöeristystä. Useimmiten jääkaappi on suunniteltu niin, että kun sen oven avaa, jäähdytetty ilma valuu ulos. Samalla jääkaappi huurtuu, ja huurteen poistamiseksi joihinkin jääkaappeihin on rakennettu sisäpuolelle sähkölämmitys. Joissakin malleissa on ollut sähkölämmitin ovessa, jottei sen tiiviste tarttuisi kiinni. On valmistettu malleja, joiden ulkoseinissäkin on sähkölämmitys estämään huoneilman kosteuden tiivistymistä.
Historia > Kilpajuoksu pohjalle

Vuonna 1975 amerikkalaisen jääkaapin vuosittainen sähkönkulutus oli 1800 kilowattituntia. Kiristettyjen säädösten ansiosta vuoteen 1980 mennessä jääkaappien vuosittainen sähkönkulutus laski 1400 kWh:iin. Tuolloin parhaat mallit ylsivät noin 933 kWh:iin. Mutta alemmas voitiin päästä. Vuonna 1981 tavallinen japanilainen jääkaappi käytti 700 kWh – parhaat enää 550 kWh vuodessa. Teoriassa voitiin päästä sitäkin alemmas, ja se myös kannattaisi rahallisesti ainakin 260 kWh:iin asti. Vuonna 1984 kalifornialainen suunnittelija Larry Schlussler rakensi jääkaapin prototyypin, joka käytti vain 15 kWh vuodessa. Jopa sekin voitaisiin ehkä alittaa käyttämällä passiivista jäähdytystä.