stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dred Scott
Varhainen elämä

Scott syntyi oletettavasti vuonna 1799 Southamptonin piirikunnassa Virginiassa. Hänen alkuperäinen omistajansa, Peter Blow, muutti St. Louisiin vuonna 1930, jossa Blow kuoli kaksi vuotta myöhemmin. Tämän jälkeen paikallinen armeijan palveluksessa ollut kirurgi John Emerson osti Scottin.
Emerson muutti Scott mukanaan ensin Missourista Illinois'in ja sitten Wisconsiniin. Orjuus oli laillista Missourissa ja Wisconsinissa, mutta laitonta Illinoisissa. Näiden muuttojen aikana Scott myös tapasi vaimonsa Harriet Robinsonin, joka siirtyi Emersonin omistukseen. Emerson orjineen palasi Missouriin 1840-luvun alussa. Hän kuoli vuonna 1843, minkä jälkeen Scott yritti väitetysti ostaa vapautensa Emersonin leskeltä, mutta tämä kieltäytyi.
Oikeustaistelu

Kun Scott ei pystynyt ostamaan vapauttaan, hän päätti haastaa Emersonin lesken oikeuteen vuonna 1847, mutta hävisi, koska ei pystynyt todistamaan, että Emersonin leski virallisesti omisti hänet. Kolme vuotta myöhemmin tapaus käsiteltiin uudelleen ja St. Louisin tuomioistuin määräsi Scottin ja tämän perheen vapautettavaksi.
Emersonin leski valitti päätöksestä Missourin korkeimpaan oikeuteen. Kaksi vuotta myöhemmin se pyörsi alemman oikeusasteen päätöksen. Tällä kertaa Scott valitti päätöksestä Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen. Näihin aikoihin New Yorkissa asuva John Sanford alkoi väittää olevansa Scottin uusi omistaja. Korkein oikeus päätti 6. maaliskuuta 1857, että Scott perheineen ei ollut vapaa. Se perusteli päätöstään sillä, että perustuslain "suvereenit kansalaiset" eivät viitanneet mustiin. Näin ollen Scottin ei olisi pitänyt pystyä haastamaan Emersonin leskeä oikeuteen. Se, että Scott oli asunut Illinois'ssa ei myöskään oikeuden mukaan tarkoittanut sitä, että hän vapautuisi orjuudesta.
Pian korkeimman oikeuden päätöksen julkaisemisen jälkeen Sanford kuoli, ja Scott päätyi takaisin Emersonin leskelle. Tämä oli mennyt uusiin naimisiin orjuutta vastustavan poliitikon Calvin Chaffeen kanssa. Pariskunnan oli tarkoitus lahjoittaa Scott perheineen Yhdysvaltain edustajainhuoneessa istuvalle Taylor Blow'lle. Rouva Chaffee kuitenkin vaati, että Scottin šeriffin holhouksen alaisuudessa kerryttämät ansiot (750 dollaria) kuuluisivat hänelle.
Myöhäiset vaiheet

Kun Scott perheineen oli virallisesti siirretty Blow'n omistukseen, hän vapautti koko perheen. Scott vaimoineen saapuivat St. Louisin raatihuoneelle, jossa heidät vapautettiin virallisesti 26. toukokuuta 1857. Scott alkoi tämän jälkeen työskennellä hotellin ovimiehenä, mutta kuoli 17. syyskuuta 1858 tuberkuloosiin.
Pieni Vehmatlampi

| Pieni Vehmatlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kivijärvi
Koordinaatit:  63°14′50″N, 25°13′18″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.443.1.053
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  136,7 m  
Pituus:  200 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,463 km  
Pinta-ala:  0,995 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Vehmatlampi 
Pieni Vehmatlampi  on Keski-Suomessa Kivijärvellä  Tynnyriperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 200 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 136,7 metriä mpy.
Drepanon

Drepanon (m.kreik. Δρέπανον, lat. Drepanum) tai Drépano (kreik. Δρέπανο) voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Drepanon, antiikin aikainen kaupunki Kyproksella
Drepanon, antiikin aikainen kaupunki Sisiliassa
Drépano, kylä Náfplion kunnassa Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella Kreikassa
useita niemiä, muun muassa:
Drápanos, antiikin Drepanon, niemi Kreetan pohjoisrannikolla
Drépano, antiikin Drepanon, niemi Akhaian rannikolla
Drepanon, antiikin aikainen nimi niemelle Egyptin rannikolla
Edifício Altino Arantes

Edifício Altino Arantes
Edifício Altino Arantes on 161 metriä korkea pilvenpiirtäjä São Paulon kaupungissa. Rakentamisaikanaan vuosina 1939–1947 Edifício Altino Arantes oli Brasilian neljänneksi korkein rakennus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edifício Altino Arantes Wikimedia Commonsissa
Proteinuria

Proteinuria on valkuaisvirtsaisuus eli tila, jossa virtsan mukana erittyy liikaa proteiinia. Normaalisti vain pieni osa plasman proteiineista siirtyy alkuvirtsaan ja tästäkin suuri osa siirtyy takaisin plasmaan munuaistubulusten seinämäsolujen endosytoimana.
Albuminuriasta puhuttaessa kyse on yhdestä valkuaisainetyypistä, albumiinista.
Jatkuva proteinuria voi olla oire esimerkiksi munuaiskeräsen tulehdustilasta tai diabeettisesta nefropatiasta.
Voimakas proteinuria voi aiheuttaa turvotusta ja vatsaontelon nesteytymistä. Tällöin kyseessä on sairaus, jota nimitetään nefroottiseksi oireyhtymäksi.
Virtsaan erittyvän proteiinin määrä saattaa lisääntyä tilapäisesti mm. tulehdussairauksien tai fyysisen rasituksen yhteydessä. Ortostaattisella proteinurialla tarkoitetaan sitä, että virtsaan erittyy proteiineja tavallista enemmän pystyasennossa, muttei makuuasennossa, mitä tapahtuu joillain ihmisillä.
Dysprosiumtitanaatti

| Dysprosiumtitanaatti> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  68993-46-4
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Dy2Ti2O7
Moolimassa:  484,86 g/mol
Dysprosiumtitanaatti (Dy2Ti2O7) tai dysprosium(III)titaanioksidi on dysprosiumin epäorgaaninen, keraaminen yhdiste titaanin kanssa. Dysprosiumtitanaatti, kuten holmiumtitanaatti ja holmiumstannaatti, on spin-jää-materiaali. Vuonna 2009 tässä materiaalissa havaittiin kvasipartikkeleita, jotka muistuttavat magneettista monopolia, kun ainetta laitetaan matalaan lämpötilaan ja suureen magneettikenttään.
Eino Hyyrynen

Hyyrynen 1940-luvulla. Kuva: Valokuvaamo Tenhovaara.
Eino Valter Hyyrynen (22. kesäkuuta 1902 Viipuri – 10. maaliskuuta 1965) oli suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija.
Hyyrynen oli tunnettu erityisesti karjalaisena lausujamestarina. Hän näytteli lisäksi neljässä suomalaisissa pitkässä elokuvassa vuosina 1936–1961. Vuonna 1960 Hyyrynen levytti Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa Sergei Prokofjevin kirjoittaman ja säveltämän lastensadun Pekka ja Susi, jossa hän oli kertojana. Uransa aikana Hyyrynen teki kiertueita ympäri Suomea ja esiintyi usein myös radiossa. Hyyrynen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1960.
Hyyrynen syntyi ja asui pääosin Viipurissa toiseen maailmansotaan saakka, jolloin hän joutui muuttamaan Kanta-Suomeen. Hänen vanhempansa olivat junailija Antti Hyyrynen ja Hilma Josefiina Österman ja puoliso vuodesta 1928 Sirkka Ainikki Kunnas. Hyyrynen työskenteli junanlähettäjänä Pasilan asemalla, mutta oli myös esiintyvä taiteilija ja opetti lausuntaa useissa eri oppilaitoksissa.
Pilkkumies

| Pilkkumies |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  Detective Comics #300 (Helmikuu 1962)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Abner Krill
Ryhmäsidokset:  Suicide Squad
Voimat:  Voi käyttää asunsa pilkkuja monina eri aseina ja välineinä
Pilkkumies (engl. Polka-Dot-Man), oikealta nimeltään Abner Krill, on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä superrikollinen. Hahmon loivat Bill Finger ja Sheldon Moldoff ja se esiintyi ensimmäisen kerran Detective Comics #300 numerossa helmikuussa 1962. Hahmo on toiminut vähemmän tunnettuna Batmanin vihollisena ja tämän roistogallerian jäsenenä.
Fiktiivinen historia

Pian sen jälkeen, kun Batman aloitti toimintansa Gotham Cityssä, Abner Krill oli yksi useista henkilöistä, jotka alkoivat tehdä pikkurikoksia superroistopukuihin pukeutuneina, toivoen herättävänsä Batmanin huomion. Kun hän loi pukunsa, Abner Krill hallitsi edistynyttä tekniikkaa puvun pilkkujen muodossa, joita ohjattiin puvun vyön kautta. Kun ne oli kiinnitetty hänen asuunsa, ne olivat inerttejä, mutta kun ne oli poistettu, ne suurentuivat ja niistä tuli erilaisia ​​​​laitteita, jotka voisivat auttaa hänen rikosharrastuksiaan, erityisesti lentävä lautanen, jota hän käytti pakoajoneuvona. Krill yritti käynnistää Gotham Cityssä rikollisaallon, joka perustuu pisteiden ja pilkkujen käyttöön, muuttaen niitä kuolettaviksi aseiksi tai pakoajoneuvoiksi, aina kun hän irrotti niitä asustaan. Hän kohtasi lopulta Batmanin sekä Robinin ja onnistui kidnappaamaan jälkimmäisen, kunnes Batmanin pysäytti hänet.
Krill palasi myöhemmin rikollisuuteen, koska oli vankilasta vapauduttuaan pitkään työtön, rahaton ja kyvytön maksamaan velkojaan. Hän päätti palata rikollisuuteen, mutta hänellä ei ollut enää varaa sähköllä toimivaan asuunsa, joten hän käytti ryöstöissä vain baseball-mailaa. Hän myös pahoinpiteli konstaapeli Foleyn, mutta joutui itse rikosetsivä Harvey Bullockin pahoinpitelemäksi. Pilkkumies sai tästä syyn haastaa poliisilaitoksen oikeuteen ja Harvey määrättiin käymään psykiatrilla.
Toipumisensa jälkeen Krillistä tuli sitoutunut alkoholisti, joka vietti enemmän aikaa juopottelemalla rähjäisissä baareissa kuin vaivaamalla Batmania. Siitä, että Robin oli jäljittänyt hänet leopardin avulla, tuli eräänlainen kestovitsi muiden roistojen joukossa. Nightwingina Dick Grayson kohtasi Pilkkumiehen toisen kerran, kun hän sotki My Alibi -baarin, joka tunnetaan alamaailman vakituisista asiakkaista, jotka takasivat toistensa olinpaikan, kun he olivat poissa rikoksista. Nightwing heitti Krillin näyteikkunan läpi kadulle, josta poliisi otti hänet kiinni.
Myöhemmin Pilkkumies (palattuaan alkuperäiseen aliakseensa) ilmestyi uudelleen uudella ilmeellä liittyen kenraali Immortuksella työskentelevään roistoryhmään. Immortus, professori Milon avulla, päivitti roistojen voimat ja laitteet. Kenraali Immortuksen seuraajana professori Milo on oletettavasti käyttänyt Pilkkumiestä sisäistääkseen hänen teknologiansa. Ryhmä purettiin, kun Ihmisliekki petti heidät. Suurin osa kuoli julmassa taistelussa, mukaan lukien Pilkkumies, jonka pää murskautui, kun viemärikaivon kansi putosi hänen päälleen.
Pilkkumies esiintyi lyhyesti Injustice 2 sarjakuvassa, jossa hän oli yksi Suicide Squad ryhmän jäsenistä, kunnes Jason Todd saapui paikalle Batmaniksi naamioituneena ja teppoi hänet.
Muussa mediassa

Pilkkumies esiintyi cameo-roolissa Batman: The Brave and the Bold sarjassa, jossa hänellä ei ollut puheroolia.
Pilkkumies esiintyi cameo-roolissa animaatioelokuvassa The Lego Batman Movie, jossa hänellä ei ollut puheroolia.
Pilkkumies esiintyi elokuvassa The Suicide Squad: Suicide Mission, jossa häntä esitti David Dastmalchian. Tämä versio hahmosta on S.T.A.R. Labs -tutkijan poika, jonka hänen isänsä altisti yhdessä hänen sisaruksensa kanssa moniulotteiselle virukselle yrittääkseen muuttaa heistä supersankareita. Seurauksena oli, että hänellä ilmeni sairaus, joka saa hänen kehoonsa kasvamaan ajan mittaan monivärisiä pilkkuja ja hehkuvia märkärakkuloita, joita hänen on karkotettava vähintään kahdesti päivässä ja joita voidaan käyttää tuhoavina ammuksena. Äitinsä tappamisen jälkeen hänet lähetettiin Belle Reven vankilaan, ja traumaattisen kasvatuksensa vuoksi hän näkee kaikki ympärillään olevat äitinään. Elokuvassa Amanda Waller värvää Pilkkumiehen liittymään Iskuryhmä X:ään ja lähettää sen soluttautumaan ja tuhoamaan Corton Maltesen Jötunheim-nimisen laboratorion, jossa Starro on. Starro murskaa Pilkkumiehen lonkerollaan tämän avustaessaan ryhmää hyökkäyksessä avaruusoliota vastaan.
Videopeleissä

Pilkkumies esiintyi ladattavana bonushahmona Lego Batman 3: Beyond Gotham, pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Dee Bradley Baker.
Pilkkumies esiintyi ladattavana bonushahmona Lego DC Super-Villains -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Greg Miller.
Eino I. Hukkinen

Eino Ilmari Hukkinen (20. tammikuuta 1883 Kuhmoinen – 1956) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä.
Hukkinen kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta, jonka jälkeen hän lähti vuonna 1902 Saksaan opiskelemaan eläinlääkäriksi, mutta päätti lopulta ryhtyä sanomalehtimieheksi. Hukkinen asui Dresdenissä, Stuttgartissa ja Hannoverissa, jossa hän työskenteli 1910–1912 kustannusalalla sekä 1912–1914 toimittajana. Suomeen palattuaan Hukkinen työskenteli 1915–1918 Lahti-sanomalehden toimitussihteerinä, ja sisällissodan jälkeen saksalaisille joukoille tarkoitetun Suomi–Finnland-lehden toimituksessa. Vuodet 1919–1926 Hukkinen työskenteli Suomen Tietotoimistossa, kunnes siirtyi eläkkeelle jäämiseensä saakka Helsingin Sanomien palvelukseen.
Hukkinen käänsi saksaksi runsaasti suomenkielistä lyriikkaa, kuten kymmeniä Yrjö Kilpisen lauluja, joita julkaistiin useissa saksalaisissa lehdissä. Lisäksi hän käänsi erilaisia tieteellisiä julkaisuja. Hukkinen toimi myös Helsingin Sanomien elokuvakriitikkona nimimerkillä ”E. H.”.
Eino I. Hukkisen poika oli näyttelijä Paavo Hukkinen ja veli maataloustieteilijä Yrjö Hukkinen.
Dusk and Her Embrace

| Dusk and Her Embrace Cradle of Filth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 1996
 Tyylilaji: extreme metal
 Kesto: 53.12
 Levy-yhtiö: Music for Nations
Listasijoitukset
  24.
Cradle of Filthin muut julkaisut
| V Empire (EP) 1996 | Dusk and Her Embrace 1996 | Cruelty and the Beast 1998 |
Dusk and Her Embrace (CDMFN 208) on Cradle of Filthin toinen albumi. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen tekemiä. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä ja sanoitti laulaja Dani Filth.
Levy on nauhoitettu vuoden 1996 syksyllä ja julkaistu samana vuonna.
Kappaleet

Humana Inspired To Nightmare – 01.24
Heaven Torn Asunder – 07.04
Funeral In Carpathia – 08.24
A Gothic Romance (Red Roses For The Devil's Whore) – 08.35
Malice Through The Looking Glass – 05.31
Dusk And Her Embrace – 06.09
The Graveyard By Moonlight – 02.29
Beauty Slept In Sodom – 06.32
Haunted Shores – 07.04
Kokoonpano

Dani Filth – laulu
Gian Pyres – kitara
Stuart Anstis – kitara
Robin Eaglestone – basso
Damien Gregori – koskettimet
Nicholas Barker – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Sarah Jezebel Deva – laulu
Danielle Cneajna Cottington – laulu
Cronos / Conrad Lant – laulu
Erikoispainoksia

Dusk And Her Embrace Digipack
Dusk and Her Embrace Coffin Pack,
Dusk and Her Embrace Vinyyli LP
Dusk and Her Embrace Kuvavinyyli
Dusk and Her Embrace Promo
Audionäytteitä saatavilla

Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Arvostelut

Imperiumi: 6½/10
Metalliluola: 9-/10
Aiheesta muualla

Dusk and Her Embrace Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Dusk and Her Embrace Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pieni Valkeajärvi (Juupajoki)

| Pieni Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Juupajoki
Koordinaatit:  61°47′48″N, 24°34′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Vähään Petääjärveen 
Järvinumero:  35.756.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,6 m  
Rantaviiva:  0,44 km  
Pinta-ala:  1,291 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Valkeajärvi 
Pieni Valkeajärvi  on Pirkanmaalla Juupajoen Petääjärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee mäkisellä ylänköalueella kahden toisiaan risteävän kalliomurroksen kohdalla sijaitsevassa painaumassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsämaata. Järven vierestä kulkee Petääjärveltä tuleva metsätie, joka haarautuu täällä kulkemaan Ison Välkeajärven ympäri sen kummaltakin puolelta.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,6 metriä mpy. Siihen on johdettu metsäoja luoteesta, mutta pääosan vedestään se saa sekä Ison Valkeajärven laskuojasta että etelästä siihen laskevasta Heinäojasta. Heinäoja saa alkunsa  kahden kilometrin päässä Vähästä Heinäjärvestä ja Isosta Heinäjärvestä. Järven oma lasku-uomaa kutsutaan Valkeajoeksi ja se laskee Vähään Petääjärveen. Joelle tulee pudotusta 2,2 metriä.
Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa järven pohjoispuolella sijaitsi pieni peltopalsta, joka oli metsitetty seuraavassa vuoden 1977 kartassa. Sen nimi lausuttiin tuolloin ”Pieni Valkeejärvi”. Isolla Valkeajärvellä sijainneelle maatilalle kulki kärrypolku järven pohjoispuolelta. vasta vuoden 1986 karttaan oli painettu varaumat tuleville metsäautoteille.
Eleusinia

| Eleusinia> Ἐλευσίνια |
| --- | --- |
Tyyppi:  uskonnollinen juhla Demeterin kunniaksi
Päivämäärä:  Metageitnion 15.–18. (elo-syyskuu)
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Ateena, Attika, Kreikka
Eleusinia (m.kreik. Ἐλευσίνια) oli antiikin Ateenassa vietetty juhla, joka oli omistettu Demeterille. Sitä vietettiin joka toinen vuosi Metageitnion-kuun 15.–18. päivä eli nykyisen elo-syyskuun aikoihin. Joka toinen eli aina neljän vuoden välein juhla vietettiin Suurena Eleusiniana, ja siihen kuului kilpailuja. Juhlasta tiedetään vain vähän. Se ei nimestään huolimatta liittynyt Eleusiin mysteereihin.
Dust Bowl

Pölymyrsky Spearmanissa Texasissa vuonna 1935.
Dust Bowl (suom. "pölykulho") oli kausi, jolloin kuivuus tuhosi peltoja Yhdysvaltain Keskilännen preerian itäosissa. Kuivuutta kesti vuodet 1930–1939, joillakin seuduilla vuosiin 1940–1941 asti. Aikakautta leimasivat pölymyrskyt, jotka veivät kuivuneen pintamaan mennessään. Noin 100. pituuspiirin länsipuolella oleva kuivuusalue oli alkujaan High Plains -ylätasangolla kasvavaa lyhytheinäpreeriaa ennen peltojen raivaamista.
Yli neljän miljoonan neliökilometrin alue New Mexicon koillisosassa, Itä-Coloradossa, Länsi-Kansasissa, Luoteis-Oklahomassa ja Pohjois-Texasissa oli jo 1800-luvulla seutua tutkineiden kartoittajien mielestä kolkkoa. Kuivuus tuhosi lopulta noin 400 000 km² eli 40 miljoonaa hehtaaria peltoa. Jo vuoden 1895 tienoilla koettiin kuivuus, joka ajoi maanviljelijöitä seudulta pois. Tämä kuiva Yhdysvaltain sisäosien alue houkutteli silti maanviljelijöitä, koska sieltä sai ilmaista maata ja juuri käyttöön otetulla teräsauralla saattoi kyntää myös kovaa preeriaa. 1900-luvun alussa alue oli normaalia kosteampi, ja maanviljelijät saivat suuret vehnäsadot. Luoteis-Texasin ja Luoteis-Oklahoman seutu alkoi kuivua 1920-luvulla, jolloin sademäärä väheni 200 millimetriin vuodessa eli aavikon rajoille.
Monet pois muuttaneet päätyivät Kaliforniaan, jossa oli tilaa. Paikalliset asukkaat kuitenkin yleensä suhtautuivat saapuneisiin siirtotyöläisiin vihamielisesti. Dust Bowlista paenneet joutuivat tekemään nälkäpalkalla töitä muun muassa hedelmäviljelmillä ja muissa tilapäistöissä ja asumaan huonoissa oloissa. Pölymyrskyt rasittivat aluetta erityisesti vuosina 1933–1936. 14. huhtikuuta 1934 koettiin musta sunnuntai, kun Wyomingista liikkeelle lähtenyt pölymyrsky muutti päivän yöksi. Myrsky ei vaatinut kuolonuhreja, mutta pelloille aiheutuneet vahingot olivat sitäkin suuremmat. Hallitus alkoi 1930-luvun puolivälin tienoilla avustaa kuivuusalueen viljelijöitä taloudellisesti ja neuvoa keinoja, joilla pintamaan lentäminen tuulen mukana voitiin estää. Kuivuus jatkui pahana vuosien 1938–1941 tienoille asti, jolloin sateita lopulta saatiin eri seuduilla.[lähde? ]
Pölymyrskyjen ja maaperän tuhon syy

Syvälle kynnetty maa muuttui kuivana kautena pölyksi, joka saattoi helposti kulkeutua pölypilvinä tuulen mukana. Luonnostaan kuivalla lyhytheinäpreerialla ei juuri ollut esiintynyt pölymyrskyjä, koska ruohokasvillisuus sitoi maata kuivanakin kautena. Kun preeriaa kynnettiin pelloksi, hävitettiin luonnollinen kasvillisuus suurimmasta osasta preeriaa ja tilalle kylvettiin vehnää ja muuta viljaa. Kynnetty vehnäinen maaperä oli kuivuessaan pelkkää multatomua. Kuivuudessa kuollut vehnä ei kyennyt sitomaan sitä paikalleen myrskyaikana.[lähde? ]
Toisilta alueilta hävisi maa-aines, ja toisille tuli pölyä jo kuivuuden tappamien kasvien päälle. Joillain seuduilla pellot joutuivat pölydyynien valtaan, ja pelloista tuli viljelykelvottomia. Tuulen aiheuttama kuivan maaperän kuluminen, tuulieroosio, riistäytyi hallinnasta. Tuulet kuljettivat paljon viljelykelpoista pintamaata pölynä kauas Atlantin valtamerelle. 1930-luvun alussa preerialla ei osattu vuoroviljelyä, jossa käytetään osin maa-ainesta sitovia kasveja.[lähde? ]
Kuivuuden syy

Tietokonemallien perusteella asiantuntijat ovat sitä mieltä, että kuivuus johtui Atlantilta sateita kuljettavan suihkuvirtauksen kääntymisestä pohjoisen sijasta länteen. Tämä taas johtui Atlantin ja Tyynenmeren olojen muutoksista. Atlantti lämpeni, ja Tyynimeri jäähtyi. Tyynellämerellä vallitsi La Niña -vaihe, ja subtrooppisella Atlantilla oli puolestaan tavallista lämpimämpää. Ilmassa leijunut pöly muutti ilmakehän säteilytasapainoa ja säätä ja pahensi kuivuutta.
Kuivuus ja pölymyrskyt

Sato tuhoutui monin paikoin jo 1931. Ensimmäiset pölymyrskyt alkoivat Luoteis-Texasissa talvella 1931–1932 melko pienellä alueella ja aiheuttivat vain pientä vahinkoa. Niitä seurasivat keväällä ja kesällä sadon tuhonneet kaatosateet ja raekuurot. Pölymyrskyistä käytettiin tuolloin nimiä Black Blizzard, ”Musta lumimyrsky” ja Black Roller, ”Musta jyrä”, koska ne lyhensivat näkyvyyden muutamaan metriin. Pölymyrskyt alkoivat lisääntyä vuonna 1932. Paha pölymyrskykausi tuli vasta vuosiksi 1933–1936.
Vuoden 1933 joulukuussa alkoi luoteistuulten kausi, joka kesti maaliskuuhun 1934 asti. Siihen liittyvät myrskyt veivät maaperän ja siihen kylvetyt siemenet mennessään. Varastosäiliöt tyhjenivät vedestä ja täyttyivät pölyllä. Tuuli riipi puiden lehdet. Kuivuus levisi Pohjois-Texasin tienoilta Arkansasiin asti. Juuri valtaan nousseen Rooseveltin hallitus yritti samoihin aikoihin lainsäädännöllä tukea vaikeuksiin joutuneita maanviljelijöitä, jotteivät pankit veisi heidän tilojaan.[lähde? ]
Preerian punaista pölyä satoi lumena maaliskuussa 1934 kaukana idässä ja koillisessa Chicagossa ja Uudessa-Englannissa. Preerian pöly huomattiin New Yorkissa ja Washingtonissa asti. 9. toukokuuta 1934 alkoi valtava neljä päivää kestänyt jättimyrsky, joka pysäytti lentoliikenteen ja rautatieliikenteen Chicagossa asti. Pölyä satoi Valkoisen talon päälle, ja sitä väitetään tulleen presidentin työpöydälle asti. Heinä-elokuussa 1934 pitkään jatkunut luoteistuuli kääntyi lounaaseen ja nostatti kuumuuden 43 celsiusasteeseen. 40 miljoonaa hehtaaria viljelymaata tuhoutui.
Musta sunnuntai

14. huhtikuuta 1935 koettiin ”Musta sunnuntai”, jolloin pahat pölymyrskyt pyyhkivät taas preeriaa, muuttivat päivän yöksi ja vaurioittivat maaperää. Myrsky näytti saapuessaan yli 300 metriä tai jopa kolme kilometriä korkealta ruskealta tai mustalta kumpuilevalta, pyörteilevältä pilveltä. Jopa 95 kilometrin tuntinopeudella puhaltanut tuuli uhkasi hajottaa taloja. Pöly tunkeutui sisään rakennuksiin kaikkialle. Kun pölymyrsky iski erään nebraskalaisen perheen taloon, syötävät tärveltyivät uunissa olleita sämpylöitä lukuun ottamatta. Dodge Cityssä oli ilmassa olevan pölyn takia pimeää puoli tuntia ja likaisenruskea hämärä loppupäivän. Pöly aiheutti ihmisille keuhkosairauksia, joihin kuoli satoja, ehkä tuhansia ihmisiä. Sairaudet ja väärä ravitsemus tappoivat nimenomaan Kansasissa ja Oklahomassa. Hallitus jakoi naamareita suojaksi pölyltä.[lähde? ]