stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pihattonavetta
Rakenne ja toiminnot > Tekniset- ja sosiaalitilat

Laitetilaan pyritään sijoittamaan huollon ja valvonnan helpottamiseksi lypsylaitteistojen tarvitsemat tyhjöpumput, kompressorit, maidon jäähdytyslaitteet, sähköpääkeskus, pesukone, sekä muita koneita ja laitteita. Laitetilat varustetaan usein automaattisella palonsammutusjärjestelmällä.
Toimiston perusvarustukseen kuuluvat ainakin kahvinkeitin ja tietokone. Tietokoneella ohjataan lypsyrobottien ja ruokintalaitteiden toimintaa. Tietokoneelle on tallennettu mm. lehmien lypsy-, terveys- ja sukutiedot.
Sosiaalitiloihin kuuluvat ainakin pukuhuone ja WC. Pukuhuoneessa säilytetään ja vaihdetaan ylle navetassa käytettävät työvaatteet.
Pihaton päivittäiset työvaiheet

Pihattonavetan päivittäisiin työrutiineihin kuuluvat yleensä ainakin lypsy (ei robottinavetoissa) kaksi, joskus kolme kertaa päivässä, makuuparsien puhdistus ja kuivitus sekä ruokinta. Tämän lisäksi voidaan tehdä erilaisia eläinten hoito-, huolto- ja toimistotöitä.
Pihaton päivittäiset työvaiheet > Lypsy

Lypsy tapahtuu lypsyasemalla. Lehmät kerätään ensin kokoomatilaan, minkä jälkeen lypsyaseman portit avataan ja lypsäjä aloittaa työnsä. Lypsy kestää aseman koosta ja eläinten määrästä riippuen yleensä 1–3 tuntia yhden eläimen lypsytapahtuman kestäessä 5–10 minuuttia.
Pihaton päivittäiset työvaiheet > Puhdistus

Makuuparsien puhdistus- ja kuivitus tehdään lypsyasemanavetassa lehmien ollessa lypsyllä. Tällöin eläintila on tyhjä, ja varsinkin isommissa navetoissa puhdistus ja kuivitus tehdään koneellisesti. Pyörivä harja puhdistaa makuuparren, ja kuivike (turve, kutterilastu tai olkisilppu) levitetään parteen säiliöstä kuljettimen avulla. Kone voi olla joko itsekulkeva tai pienpyöräkuormaajaan kiinnitetty työlaite. Robottinavetoissa puhdistusta ja kuivitusta on hankala koneellistaa, koska eläintilassa ja parsissa on aina eläimiä. Tämä lienee yksi syy siihen, että asemalypsy on edelleen suosittua varsinkin suurissa, satojen lehmien karjoissa.
Pihaton päivittäiset työvaiheet > Ruokinta

Ruokinta tehdään menetelmästä riippuen yleensä 1–2 kertaa päivässä, automaattiset ruokintalaitteet jakavat rehua useita kertoja päivässä.
Erillisruokinnassa väkirehut (jauhettu tai murskattu vilja ja erilaiset teolliset rehut) jaetaan eläimille eläintilassa olevien automaattien eli ns. ruokintakioskien kautta. Eläimen tullessa automaatille tietokone tunnistaa sen kaulapannassa olevan lähettimen avulla ja antaa eläimelle sen tarvitseman rehumäärän. Väkirehun määrä, ruokintakerrat ja annoskoko voidaan säätää tietokoneelta. Karkearehu, käytännössä nurmisäilörehu, jaetaan ruokintapöydälle, ja sitä lehmät saavat syödä vapaasti koko ajan. Karkearehun jakoon voidaan käyttää traktoria tai pienkuormaajaa tai työhön erikoisesti suunniteltua sähkö- tai polttomoottorikäyttöistä rehunjakovaunua.
Seosrehuruokinnassa (aperuokinta) väkirehut sekoitetaan karkearehujen kanssa joko seosrehuvaunussa (traktorin vetämä tai itsekulkeva) tai kiinteässä rehusekoittimessa (automaattiset jakolaitteet) ja jaetaan tämän jälkeen ruokintapöydälle. Seosrehuruokinnan etuna on parempi hyötysuhde ja mahdollisuus käyttää useampia rehukomponentteja kuin erillisruokinnassa. Seosrehulaitteiden korkean hinnan vuoksi tämä menetelmä sopii parhaiten suurille tiloille.
Sekä seosrehun että karkearehun jako voidaan automatisoida. Mattoruokkija on ruokintapöydän yläpuolella kulkeva hihnakuljetin, jonka päällä vasten kulkusuuntaa kulkeva aura pudottaa rehun eläinten eteen. Kiskoruokkija roikkuu ruokintapöydän yläpuolella olevista kiskoista ja sähkömoottorin vetämänä etenee ja samalla purkaa rehua säiliöstä eläinten eteen. Kummatkin laitteet tarvitsevat ruokintapöydän päähän rakennetun välivaraston, jossa rehu kuljettimien avulla lastataan ruokkijaan tai hihnalle.
Setchellanthaceae

| Setchellanthus caeruleus> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Setchellanthaceae  Iltis
Suku::  Setchellanthus
Laji::  caeruleus
Kaksiosainen nimi
 Setchellanthus caeruleus  Brandegee 
Katso myös
   Setchellanthaceae Wikispeciesissä   Setchellanthaceae Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Setchellanthus caeruleus on heimonsa (Setchellanthaceae) ainoa laji. Se kasvaa kahdella erillisellä alueella Meksikossa. Setchellanthus-suku luokiteltiin ennen kapriskasvien (Capparaceae) heimoon.
Tuntomerkit

Laji on pistävänhajuinen, ulkonäöltään melko huomiota herättämätön pensas. Kasvullisissa osissa on T:n muotoisia karvoja. Lehdet ovat melko pieniä, ehyitä ja korvakkeettomia sekä miltei ruodittomia. Lehtien sivusuonet lähtevät läheltä lavan tyveä. Kukat sijaitsevat lehtihangoissa ja ovat kookkaita sekä sinisiä. Kukan osat ovat yleensä kuusittain, verhiö on epäsäännöllisesti jakautunut. Kolmesta emilehdestä rakentunut hedelmä hajoaa väliseiniensä kohdalta ja jäljelle jää hedelmän keskipylväs.
Setebos

| Setebos |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  John J. Kavelaars, Brett J. Gladman, Matthew J. Holman,
Löytöaika:  18. heinäkuuta 1999
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Uranus
Eksentrisyys:  0.5914
Kiertoaika:  2225.21
Inklinaatio:  158°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  ~24 km
Pinta-ala:  ~7,200 km2
Massa:  ~7,5×1016 kg
Keskitiheys:  ~1.3 g/cm³ g/cm3
Pakonopeus pinnalla:  ~0.0204 km/s
Albedo:  0.04
Pinnan lämpötila:  keski: 65 
Setebos on Uranuksen ulompi kuu. Sen löysi John J. Kavelaars ryhmineen 18. heinäkuuta 1999, ja sille annettiin väliaikainen nimitys S/1999 U 1. Setebos tunnetaan myös nimellä Uranus XIX. Se nimettiin William Shakespearen näytelmän Myrsky hahmon mukaan. Epäillään, että Setebos kuuluu samaan ryhmään kuin Sycorax ja Prospero.
Aiheesta muualla

Setebos NASAn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Uranuksen kuut
| --- | --- |
Sisemmät kuut:  Cordelia | Ofelia | Bianca | Cressida | Desdemona | Juliet | Portia | Rosalind | Cupid | Belinda | Perdita | Puck | Mab
Suuret kuut:  Miranda | Ariel | Umbriel | Titania | Oberon
Ulommat kuut:  Francisco | Caliban | Stefano | Trinculo | Sycorax | Margaret | Prospero | Setebos | Ferdinand
Siggerud

| Siggerud |
| --- | --- |
 Siggerudin kirkko
 Siggerud
 Koordinaatit: 59°47′28″N, 10°52′55″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Akershus
Kunta:  Nordre Follo
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,7 km²
Väkiluku (2023):  1 509
 – Väestötiheys:  2 155,7 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siggerud on taajama Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 1 509 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siggerud Wikimedia Commonsissa
Ruunaan savotat

| ”Ruunaan savotat” Pekka Himanka |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Kostamuksen tyttö
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: 7” vinyyli
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 05.01
 Levymerkki: Rondo
Ruunaan savotat on laulaja Pekka Himangan single vuodelta 1980. Himankaa säestää Jaakko Salon orkesteri. Salo on myös sovittanut singlen kappaleet. Levymerkki on Rondo ja luettelotunnus ROS 52.
Singlen kappaleet ovat Himangan albumilta Kostamuksen tyttö (Rondo ROLP 43, 1980). Nimikappale on myös kokoelma-albumilla Maailman valot.
Kappaleet

Ruunaan savotat – 2.33 (säv. Toivo Honkonen, san. M. Hietanen ja E. Pirttilä)
Sileäksi vaan – 2.27 (säv. Toivo Honkonen, san. M. Hietanen)
Aiheesta muualla

Nimikappaleen voi kuunnella musiikkipalvelu Spotifyn sivustolla.
Senegal kesäolympialaisissa 2016

Senegal osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 22 urheilijan joukkueella. Tämä oli Senegalin neljästoista esiintyminen kesäolympialaisissa. Lipunkantajana avajaisissa toimi vapaapainija Isabelle Sambou.
Joukkue > Yleisurheilu

Amadou N'Diaye - Miesten 400 metrin aidat
Amy Sene - Naisten moukarinheitto
Ryttylän työväentalo Koivupirtti

| Koivupirtti |
| --- | --- |
Osoite:  Ryttyläntie 2, 12310 Ryttylä
Sijainti:  Ryttylä, Hausjärvi
Koordinaatit:  60°49.12′N, 24°45.30′E
Valmistumisvuosi:  1940-luku?
Rakennuttaja:  Ryttylän Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Ryttylän Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ryttylän työväentalo Koivupirtti on Hausjärven kunnan Ryttylän taajamassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Ryttylän työväenyhdistys perustettiin vuonna 1928. Alkuun se järjesti iltamiaan esimerkiksi Turkhaudan työväentalolla, missä vietettiin myös yhdistyksen 10-vuotisjuhlat vuonna 1938. Ryttyläläiset olivat myös ennen oman yhdistyksen perustamista osallistuneet Turkhaudan yhdistyksen toimintaan, mutta ryttyläläisten mielestä Turkhaudassa oli keskitytty lähinnä maataloustyöväestön ongelmiin. Ryttylässä taas toimi lasi-, tiili- ja huonekalutehtaat, joten Ryttylän työväenyhdistykseen liittyi paljon tehdastyöläisiä.
Vuonna 1939 yhdistyksen hallussa oli jo tontti Ryttylän keskustassa, ja se suunnitteli talon rakentamista siihen. Talo valmistui mahdollisesti 1940-luvun aikana. Vuosien 2011–2012 aikana se peruskorjattiin EU-rahoituksen turvin. Muun muassa keittiö uusittiin täysin, terassille avattiin uusi ovi, tiloja maalattiin ja piha uusittiin.
Toimintaa työväentalolla

Vuonna 1950 vappujuhlassa Ryttylän työväentalolla oli väkeä noin 200 henkeä.
Myöhemmin Hausjärven kunta on vuokrannut työväentaloa nuorisotilaksi. MLL ja eläkeläisyhdistys kokoontuivat 2010-luvun alussa talossa viikoittain. Kyläläiset ovat vuokranneet tiloja kokouksiin, syntymäpäiviin ja muihin perhejuhliin.
Petjo

| Petjo> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Indonesia
Puhujia:  "kourallinen" (2007)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  kreolikielet
Kieliryhmä:  hollannin kreolit
ISO 639-3:  pey
 Ohje 
Petjo on hollantiin pohjautuva kreolikieli, jota puhutaan Indonesiassa, Jakartan läheisyydessä. Se kehittyi hollantilaisten siirtomaaisäntien ja paikallisten indonesialaisten saamien lasten äidinkieleksi. 1800-luvun alussa suurin osa tällaisista lapsista ei osannut juurikaan hollantia. 1920-luvulle tultaessa ylä- ja keskiluokkaan kuuluvat lapset puhuivat jo hollantia, kun taas petjo jäi alaluokan kieleksi.
Kieli lasketaan kuolevaksi kieleksi: vuonna 2007 äidinkielisiä puhujia oli vain "kourallinen", minkä lisäksi kielellä on jonkin verran toisena kielenä puhuvia henkilöitä.
Kielellä ei ole kirjallista standardia.
Sigge Strömberg

Sigurd (Sigge) Samuel Strömberg (24. toukokuuta 1902 Lapinjärvi – 4. tammikuuta 1982 Lapinjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Strömberg oli aktiivisesti mukana kotiseutu- ja harrastajateatteritoiminnassa. Strömberg kirjoitti kolme romaania ja useita näytelmiä joita hän myös itse ohjasi.
Teoksia

Adjö ... och välkomna tillbaka : stämningsbilder i 3 scener : utryckning, kriget, freden. Borgåbladets teaterbibliotek 83. Borgå 1941
Min - vår tappra soldat : krigsspel i en akt. Borgåbladets teaterbibliotek 88. Borgå 1945
Slättens melodi : näytelmä. 1948
Brudvalet :  en bondesaga : romaani. Söderström, Helsingfors 1957
Bortombyn : romaani. Söderström, Helsingfors 1959
Brödratid : romaani. Söderström, Helsingfors 1961
Från Lappträskbygden 1979 : Lappträsk hembygdsförening 50 år ; redaktionskommittén 1979 Helge Rosas, Uno Silfvast, Sigge Strömberg. Lappträsk hembygdsförening, Lappträsk 1979
Rolle Rantala

| Rolle Rantala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1989 (ikä 35) Helsinki
Uran tiedot
Laji:  vapaapaini
Seura:  Helsingin Paini-Miehet
 Tietolaatikko päivitetty 11.3.2012 
Rolle Kristian Rantala (s. 16. maaliskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen vapaapainija, joka edusti urallaan Helsingin Paini-Miehiä.
Pääasiassa 74 kilogramman painoluokassa painiva Rantala oli vuoden 2012 EM-kilpailuissa 14:s. Baltian-mestaruuskilpailuista hän on voittanut 84-kiloisten sarjassa kultaa vuonna 2011 ja 74-kiloisissa pronssia vuonna 2007. Juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailuissa Rantala sijoittui sarjan 66 kg viidenneksi vuonna 2009. Suomen mestaruuksia hänellä on neljä.
Elämä ja urheilu-ura

Rantala syntyi Helsingissä 16. maaliskuuta 1989. Hän aloitti painin vuonna 1993. Hänen ensimmäinen valmentajansa oli hänen isänsä Hannu Rantala. Vuonna 2004 kadettien (alle 17-vuotiaiden) EM-kilpailuissa hän sijoittui 58 kilogramman painoluokassa 19:nneksi ja kaksi vuotta myöhemmin samoissa kilpailuissa 63 kg:n sarjassa 17:nneksi. Vuonna 2007 hän voitti Baltian-mestaruuskilpailujen pronssia 74 kg:n sarjassa. Vuonna 2008 Rantalaa alkoi valmentaa Ahto Raska, joka toimi hänen valmentajanaan vuoden 2012 loppuun asti. Vuonna 2009 Rantala oli juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailuissa viides sarjassa 66 kg ja juniorien MM-kilpailuissa samassa sarjassa 17:s.
Vuonna 2011 Rantala osallistui aikuisten 74 kilogramman painoluokassa Espanjan Grand Prix’hin, jossa hän sijoittui 21:nneksi. Baltian-mestaruuskilpailuista hän voitti kultaa sarjassa 84 kg. Vuonna 2012 Rantala oli Dan Kolov–Nikola Petrov -turnauksessa sarjan 74 kg yhdeksäs. Maaliskuussa hänet valittiin ensimmäiseen arvoturnaukseensa, Belgradin EM-kilpailuihin 74 kg:n sarjaan. Belgradissa Rantala voitti ensimmäisen ottelunsa espanjalaispainijaa vastaan jaksoin 2-0 (1-1, 3-1). Toisen ottelunsa hän hävisi unkarilaiselle moninkertaiselle arvokisamitalistille Gábor Hatosille 0-2 (0-2, 0-5). Olympiakarsinnoissa 2012 Rantala hävisi ensimmäisellä kierroksella Dmitro Rotšnijakille eikä päässyt keräilyeriin, kun Rotšnijak hävisi neljännellä kierroksella oman ottelunsa. Rantalan lopullinen sijoitus olympiakarsinnoissa oli 22:s.
Elämä ja urheilu-ura > Yksityiselämä

Rantala asuu synnyinkaupungissaan Helsingissä, ja hän aloitti 2011 opinnot Helsingin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa.
Lukionsa hän kävi vuosina 2006–2009 Mäkelänrinteen urheilulukiossa. Hän pelasi jääkiekkoa Itä-Helsingin Kiekossa vuosina 1998–2003 ja harrastaa lajia edelleen.
Rantalan valmentaja ja isä Hannu Rantala on myös painin arvokisaedustaja. Rantalan idoli on vapaapainin yhdysvaltalainen olympiavoittaja Cael Sanderson.
Saavutukset

Sarja 74 kg, ellei toisin mainittu.
EM-kilpailut: 14:s 2012
Baltian-mestaruuskilpailut: kultaa 2011 (84 kg), pronssia 2007
Dan Kolov–Nikola Petrov -turnaus: yhdeksäs 2012
Juniorien (alle 20-vuotiaiden) EM-kilpailut: viides 2009 (66 kg)
SM-kilpailut: kultaa 2007 (66 kg), 2009 (66 kg), 2011 ja 2012
Petja Piiroinen

| Petja Piiroinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. elokuuta 1991 (ikä 33) Hyvinkää, Suomi
Uran tiedot
Laji:  lumilautailu 
Maailmancup
Kaudet:  2007-2015
Voitot:  1
Palkintokorokkeella:  6
 Tietolaatikko päivitetty 25.4.2017 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten lumilautailu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten lumilautailu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten lumilautailu.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten lumilautailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | La Molina 2011 | Big air |  |
Petja Piiroinen (s. 15. elokuuta 1991 Hyvinkää) on suomalainen uransa lopettanut lumilautailija.
Lumilautailun maailmancupissa Piiroinen kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2007. Toisessa maailmancupin kilpailussaan tammikuussa 2008 Grazissa hän sijoittui big airin kolmanneksi. Hän oli toinen Tukholmassa 2010 ja Stonehamissa 2012. Hän voitti ensimmäisen maailmancupin big air -kilpailunsa Stonehamissa tammikuussa 2014. Vuodesta 2012 hän on laskenut myös slopestylessa.
Vuosina 2008 ja 2010 Piiroinen voitti nuorten MM-kisoissa kultaa big airissa. Vuonna 2011 hän voitti lajissa aikuisten maailmanmestaruuden.
Piiroisen isoveli on half-pipen olympiahopeamitalisti Peetu Piiroinen.
Ruunalampi (Karstula)

| Ruunalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°45′52″N, 24°55′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Mahlunjärven alue (14.62)
Laskuoja:  oja Tuhmalampeen 
Järvinumero:  14.623.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 142 m  
Pituus:  310 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,753 km  
Pinta-ala:  1,679 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRuunalampi 
Ruunalampi  on Keski-Suomessa Karstulassa  Tuhmalammen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 310 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Kalmarinselän alueeseen (14.623) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on alle 142 metriä mpy.
Seikkailu viitakossa

| Seikkailu viitakossa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Martti Innanen
Kuvittaja:  Martti Innanen
Kieli:  suomi
Genre:  huumori
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1967
Sivumäärä:  93
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Seikkailu viitakossa on Martti Innasen vuonna 1967 julkaisema kirja. Kirja sisältää Innasen kirjoittamia humoristia tarinoita sekä hänen tekemiään piirroksia tarinoissa esiintyvistä henkilöistä. Kirjan tarinoissa esiintyy muun muassa Innasen radiokuunnelmista tuttu "kansainvälinen seikkailia" Joe Smith.
Kirjan sisältö

| Tarinan nimi | Kirjan sivut | Juoniseloste |
| --- | --- | --- |
| Seikkailu viitakossa | 7–28 | Sotamies Topi Kutvosen niin kutsutun asemasodan aikana vuonna 1943 kirjoittama kertomus "kansainvälisestä seikkailiasta" Joe Smithistä, ja hänen seikkailustaan Afrikassa. |
| Mustalaisviulu vinkuu yössä | 29–32 | Tarina köyhästä ja yksinäisestä mustalaisvanhuksesta Zoltasta, joka ennen kuolemaansa antaa pojanpojallensa Janokselle perintönsä. |
| Kostajan käsi ei vapise | 33–70 | Kertomus Villistä lännestä, jossa leveähartainen muukalainen Jim Harrison saapuu kaupunkiin kostamaan oltuaan 15 vuotta syyttömänä vankilassa. |
| Mieheni olikin nainen | 71–78 | "Nykyaikainen rakkauskertomus pilipali-viikkolehden tavattoman typerään tyyliin". Tarinassa Uolevi Vuori -niminen mies kohtaa Kerttu-nimisen naisen, jonka kanssa menee naimisiin. Avioliiton aikana selviääkin, että Uolevi ei olekaan mies, vaan transsukupuolinen. |
| Joe Smith Ekyptissä | 79–87 | Sotamies Topi Kutvosen niin kutsutun asemasodan aikana vuonna 1943 kirjoittama kertomus "kansainvälisestä seikkailiasta" Joe Smithistä, joka matkustaa aikakoneella Egyptiin seikkailuun. |
| Korttitemppu | 88–89 | Kertomus, minkälainen lopputulos tulee korttitempusta, johon tarvitaan neljä pakkaa pelikortteja, ja 206 (mieluummin alastonta miestä). |
| Olka Lehikoisen joulu | 90–93 | Sotamies Topi Kutvosen niin kutsutun asemasodan aikana vuonna 1943 kirjoittama "vanhan ajan joulukertomus" Olka Lehikoisesta, joka palaa jouluksi kotiseudulleen. |
Arvioita

Helsingin Sanomien pakinoitsija Arijoutsin mielestä Innasen kirja todistaa, että Innanen on parempi "iskelmien sanoittajana".
Kai Vaijärvi arvioi kirjaa Kouluhallituksen Arvostelevan kirjaluettelon numerossa 1/1968 sanoilla: "Kirjassa on kaksi siedettävää kertomusta, "Kostajan käsi ei vapise", joka tuntuu erinomaisen radioesityksen jälkeen luettunakin vielä kelpoiselta, sekä raa'asta parodioinnistaan huolimatta viikkolehtien hylkyunelmanovelleja viiltävä "Mieheni olikin nainen". Loput jääköön unohduksiin Urjalan taikayöhön."
Aiheesta muualla

Makedonia & Moog (Moogin sarjakuva-arkisto): Seikkailu Viitakossa
Siilinjärven Hiihtoseura

Siilinjärven Hiihtoseura (lyhenne SiiHS) on vuonna 1976 perustettu siilinjärveläinen hiihdon erikoisseura. Seuran tehtävänä on tarjota harrastusmahdollisuuksia kaiken ikäisille ja tukea urheilijoiden kehittymistä kohti kansallista ja kansainvälistä tasoa.
Seuran jäsenmäärä on vuonna 2017 noin 200. Kauden 2015-16 päätteeksi Siilinjärven Hiihtoseura oli valtakunnallisessa seuravertailussa sijalla 33.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Saint-Philibert (Côte-d'Or)

| Saint-Philibert |
| --- | --- |
 Saint-Philibertin kirkko
 vaakuna
 Saint-Philibert
 Koordinaatit: 47°12′23″N, 5°00′43″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bourgogne-Franche-Comté
Departementti:  Côte-d'Or
Arrondissementti:  Beaune
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,7 km²
Korkeus:  226 m
Väkiluku (2018):  498 
 – Väestötiheys:  105 as./km²
Kunnan numero:  21565
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Philibert on kunta Ranskassa Côte-d'Orin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 26 kilometriä Beaunen kaupungista koilliseen.
Kunta on nimetty 600-luvulla eläneen apotin Pyhän Philibert Jumiegeslaisen mukaan, kuten myös kunnan kirkkokin. Temppeliritarit rakensivat kirkon 1100- 1300-luvuilla, ja sen rahoitti Burgundin herttuat. Johanniittain ritarikunta laajensi kirkkoa 1400-luvulla. Tästä merkkinä kunnan vaakunassa on kaksi maltanristiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Philibert (Côte-d'Or) Wikimedia Commonsissa
Setelipaperi

Kymmenen euron seteli, jossa näkyy turvatekijänä mm. ultraviolettivalossa erivärisinä hohtavia kuidunpätkiä sekoitettuina paperiin sen valmistusvaiheessa. Vasemmalla erottuu himmeästi myös vesileimaa.
Setelipaperi on erikoispaperi, jota käytetään paperisten maksuvälineiden ja muiden arvopaperien painatuksessa. Setelipaperi valmistetaan pääosin puuvillasta saatavasta kuidusta tai lumpusta. Liian lyhyet puuvillakuidut eivät kelpaa kangasteollisuuden käyttöön, joten ne myydään paperiteollisuudelle.
Paperimassaan lisätään erilaisia kemikaaleja lisäämään setelipaperin kestävyyttä. Setelipaperin pitää kestää taittelua, rypistelyä ja repimistä repeilemättä ja halkeilematta. Setelien väärentämistä vaikeutetaan jo paperin valmistusvaiheessa: setelipaperiin lisätään silloin turvaominaisuuksia, kuten vesileima, hologrammi, turvalanka tai esimerkiksi ultravioletti- tai infrapunavalossa näkyviä erikoiskuituja.
Historia

Varhaisimmat paperirahat otettiin käyttöön Kiinassa 650-luvulla. Euroopassa käytettiin plooturahoja maksuvälineinä 1600–1700-luvuille asti, kunnes Johan Palmstruchin Stockholms Banco otti setelit käyttöön 1661 ensimmäisenä Euroopassa. Alun perin seteliraha oli pankkien antama talletustodistus tai maksumääräys, jonka vakuutena oli arvometalleja.
Setelipaperia valmistaneita paperitehtaita

Euroihin käytettävää paperia valmistavia tehtaita on 15 ympäri Eurooppaa. Seteli- eli varmuuspaperia valmistavat paperikoneet ovat lähes aina pieniä ja hitaita sekä melko usein myös vanhoja.
Goznak, on toinen Venäjän federaation setelipaperitehtaista, joka valmistaa ranskalaisella koneella mm. Venäjän ruplan tarvitsemaa setelipaperia.
Tervakosken paperitehdas (ei valmista euroissa käytettävää paperia)
Saint-Pierre-sur-Dives

| Saint-Pierre-sur-Dives |
| --- | --- |
 Saint-Pierre-sur-Divesin kirkko
 vaakuna
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Basse-Normandie
Departementti:  Calvados
Arrondissementti:  Lisieux
Kantoni:  Saint-Pierre-sur-Dives
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,68 km²
Väkiluku (2007):  3 636
 – Väestötiheys:  375,6 as./km²
 
 saint-pierre-sur-dives.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Pierre-sur-Dives on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 3 636 asukasta vuoden 2007 väestönlaskennassa. Saint-Pierre-sur-Divesin pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Pierre-sur-Dives Wikimedia Commonsissa
Pieni Kuikkalampi (Utajärvi)

| Pieni Kuikkalampi (Utajärvi) |
| --- | --- |
 Järveä etelärannan ojan suulta pohjoiseen
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Juorkuna, Utajärvi
Koordinaatit:  64°58′27″N, 26°47′27″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,4 m
Pinta-ala:  0,0107 km² 
 fiPieni Kuikkalampi 
Pieni Kuikkalampi on Kiiminkijoen vesistöön kuuluva pieni järvi tai lampi, joka laskee Ison Kuikkalammen kautta Pieneen Torvenjärveen, Torvenjärveen ja edelleen Torvenjoen kautta Kiiminkijokeen.  Järvi sijaitsee Juorkunassa, Purikkaalle menevän tien pohjoispuolella parisataa metriä Isosta Kuikkalammesta, johon siitä laskee oja. Järvi on asumaton, rannat ovat suota.