stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erwin von Witzleben

| Erwin von Witzleben |
| --- | --- |
 Ervin von Witzleben vuonna 1940
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. joulukuuta 1881  Breslau, Saksa
Kuollut: 8. elokuuta 1944 (62 vuotta)  Plötzenseen vankila, Berliini, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1901–1945
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Sotamarsalkka
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Job-Wilhelm Georg Erdmann ”Erwin” von Witzleben (4. joulukuuta 1881, Breslau – 8. elokuuta 1944 Berliini) oli saksalainen sotamarsalkka, armeijan komentaja toisessa maailmansodassa ja Adolf Hitleriä vastaan suunnatun heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen.
Varhaiset vuodet

Witzleben syntyi Breslaussa thüringenilaiseen sotilassukuun 1881. Kahdeksanvuotiaana hänet laitettiin Wahlstattin preussilaiseen kadettikouluun. Hän valmistui Lichterfelden kadettikoulusta. Vuonna 1901 Witzleben liittyi luutnantin arvoisena krenatöörirykmentti nro 7 König Wilhelm I:n, joka oli sijoitettu Liegnitziin. Vuonna 1910 hän yleni yliluutnantiksi.
Erwin von Witzleben meni naimisiin Else Kleebergin kanssa ja pari sai kaksi lasta, tyttären ja pojan.
Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan alussa Witzleben palveli prikaatin adjutantin tehtävissä 19. reservin jalkaväkirykmentissä. Lokakuussa 1914 hänet ylennettiin kapteeniksi ja siirrettiin komppanianpäälliköksi 6. reservin jalkaväkirykmenttiin. Samana vuonna hänet palkittiin muun muassa 1. ja 2. luokan rautaristeillä. Myöhemmin hän nousi pataljoonan komentajaksi samaisessa rykmentissä. Witzlebenin yksikkö osallistui muun muassa Verdunin ja Passchendaelen taisteluihin. Hän haavoittui vakavasti ja toipumisen jälkeen hänet siirrettiin harjoittelemaan esikuntatehtäviä. Sodan lopussa hän toimi 121. divisioonan yleisesikuntaupseerina.
Sotien välinen aika

Sodan jälkeen Witzleben sai jäädä Weimarin tasavallan typistettyihin asevoimiin Reichswehriin. Vuonna 1923 hän toimi majurina 4. divisioonan esikunnassa. Hänestä tuli jälleen pataljoonan komentaja 6. jalkaväkirykmenttiin ja hän säilyi tehtävässä seuraavana vuonna saadusta everstiluutnantin ylennyksestä huolimatta. Vuonna 1931 hänestä tuli eversti ja 8. jalkaväkirykmentin komentaja. Natsien vallannousun aikoihin hänet siirrettiin Hannoverin alueen jalkaväkikomentajaksi.
Wehrmachtissa Witzleben ylennettiin kenraalimajuriksi 1. helmikuuta 1934. Ylennystä seurasi siirto Potsdamiin 3. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Kenraali Werner von Fritsch joutui eroamaan natsijohtajien syytettyä häntä homoseksuaalisuudesta 4. helmikuuta 1938. Witzleben nimitettiin Fritschin tilalle Berliinin sotilaspiiri III:n komentajaksi. Tässä virassa hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Syyskuussa 1935 hänestä tuli III armeijakunnan komentaja ja vuonna 1936 hänestä tuli vihdoin jalkaväenkenraali.
Sotien välinen aika > Nouseva vastarinta

Jo vuonna 1934 Witzleben oli asettunut vastakkain Saksan kansallissosialistista työväenpuoluetta kohtaan, kun hän yhdessä kolmen kenraalin Erich von Mansteinin, Wilhelm von Leebin ja Gerd von Rundstedtin kanssa vaati natsien suorittamien pitkien puukkojen yön puhdistusten aikana kuolleiden Weimarin ajan viimeisen pääministerin Kurt von Schleicherin ja tämän hallituksen puolustusministerin Ferdinand von Bredowin tapausten perusteellista tutkimista. Samoin hän arvosteli natseja von Fritschin erottamisesta. Vastahankaisuuden tähden myös Witzleben pakotettiin lähtemään varhaiselle eläkkeelle, joka jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi.
Vuoteen 1938 mennessä Witzleben kuului yhdessä kenraalieversti Ludwig Beckin, kenraalien Erich Hoepner ja Carl-Heinrich von Stülpnagel sekä Abwehrin johtajan Wilhelm Canarisin kanssa natseja vastustavien upseereiden ja virkamiesten ryhmään. Ryhmä suunnitteli sotilasvallankaappausta Tšekkoslovakian sudeettikriisin aikoihin 1938, jolloin sodan puhkeaminen näytti jo mahdolliselta. Suunnitelmassa Witzlebenillä oli tärkeä rooli, mutta siitä luovuttiin, kun Adolf Hitler onnistui kirjoittamaan Münchenin sopimuksen yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Italian kanssa ja Tšekkoslovakian sudeettialueet liitettiin Saksaan. Witzleben piti kuitenkin yhteyksiä yllä muihin vastarintahenkilöihin, kuten Beckiin, Hans Osteriin, Paul von Haseen, and Carl Goerdeleriin.
Witzleben oli mukana myös kenraalieversti Kurt von Hammerstein-Equordin suunnitelmissa 1939. Hammerstein-Equord suunnitteli vallankaappausta eräänlaisen suoran rynnäkön keinoin ja Witzlebenin tehtävänä olisi ollut vallata keskeiset kansallissosialistisen puolueen hallintoelimet. Myös tästä suunnitelmasta luovuttiin.
Marraskuussa 1938 Hitler nimitti hänet armeijaryhmä 2:n komentajaksi Frankfurtiin.
Toinen maailmansota

Sodan syttyessä Witzleben sai komentoonsa länteen sijoitetun 1. armeijan, jonka tehtävänä oli vartioida Ranskan rajaa Maginot-linjan myötäisesti samalla kun Saksa hyökkäsi Puolaan 1. syyskuuta 1939. Saman vuoden marraskuussa seurasi ylennys kenraalieverstiksi. Kun Saksa hyökkäsi Ranskaan 10. toukokuuta 1940, Witzlebenin armeija kuului Armeijaryhmä C:hen. 14. kesäkuuta armeija mursi Maginot-linjan ja kolmen päivän etenemisen aikana pakotti useita ranskalaisdivisioonia antautumaan. Tämän vuoksi Witzleben palkittiin rautaristin ritariristillä 24. kesäkuuta 1940 ja 19. heinäkuuta sotamarsalkan arvolla. Vuonna 1941 hän toimi lännessä olevien joukkojen pääkomentajana, mutta lähti 15. maaliskuuta seuraavana vuonna lomalle vedoten terveydellisiin syihin. On kuitenkin arveltu, että Witzleben saatettiin erottaa hänen arvosteltuaan natsihallintoa operaatio Barbarossan aloittamisen jälkeen.
Salaliitto

Vuonna 1944 ”Kreisauerin piiri”, salaliittolaisryhmä joka tunnettiin myöhemmin nimellä heinäkuun 20. päivän salaliitto, valitsi Witzleben keskeiseksi tekijäksi suunnitelmiinsa. Kun kenraalieversti Beckistä suunniteltiin väliaikaishallituksen johtajaa ja kenraalieversti Höpneristä reserviarmeijan johtajaa, Witzlebenin oli tarkoitus ottaa komentoonsa koko Wehrmacht.
Claus von Stauffenbergin tekemä pommi-isku Hitleriä vastaan epäonnistui 20. heinäkuuta 1944. Salaliittolaisia alettiin pidättää välittömästi ja Berliiniin Wehrmachtin johtoa haltuun ottamaan saapunut Witzleben pidätettiin vielä samana päivänä. Salaliiton jälkeen Hitlerille uskolliset upseerit perustivat Ehrenhof der Wehrmachtin (”armeijan kunniaoikeudenistuin”), joka erotti Witzlebenin armeijasta. Ehrenhof der Wehrmacht teki mahdolliseksi tuomita salaliittolaiset kansantuomioistuimessa sota-oikeuden sijasta.
8. elokuuta 1944 Witzleben kuului ensimmäiseen ryhmään syytettyjä, joita vastaan kansantuomioistuin kävi oikeudenkäyntiä. Toimeenpanevana tuomarina toimi Roland Freisler, joka tuomitsi Witzlebenin kuolemaan jo samana päivänä. Witzleben osoitti Freislerille päätöspuheenvuoronsa:
”Voitte tietysti ojentaa meidät hirttäjälle. Kuitenkin kolmen kuukauden sisällä, kyllästynyt ja ahdistunut kansa saattaa teidät tuomiolle ja raahaa teitä pitkin katua!”
Erwin von Witzleben teloitettiin samana päivänä Plötzenseen vankilassa Berliinissä. Hänet hirtettiin hitaasti lihakoukkuun ripustettuun vaijeriin. Hitler oli antanut käskyn kuvata teloitus filmille myöhempää katselua varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erwin von Witzleben Wikimedia Commonsissa
Witzleben kansantuomioistuimessa elokuussa 1944
Exile

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Exile voi tarkoittaa seuraavia:
Elokuva ja TV

Exiled, hongkongilainen draamaelokuva vuodelta 2006
Exiled: A Law & Order Movie, Kova laki -televisiosarjaan perustuva elokuva vuodelta 1998
Exils, ranskalainen elokuva vuodelta 2004
Musiikissa

Exile, yhdysvaltalainen DJ ja hip hop -tuottaja
Tim Exile, brittiläinen elektronisen musiikin artisti
Exile, japanilainen yhtye
Exile, yhdysvaltalainen yhtye
Exile, brittiläinen muusikko
Exile, Anorexia Nervosan albumi vuodelta 1997
Exile, Gary Numanin albumi vuodelta 1997
Exile, Aloudin albumi vuodelta 2010
Exile, To-Meran albumi vuodelta 2012
Exile, Hurtsin albumi vuodelta 2013
Exiles, Dan Fogelbergin albumi vuodelta 1987
”Exile”, Taylor Swiftin ja Bon Iverin kappale vuodelta 2020
”Exiles”, King Crimsonin kappale vuoden 1973 albumilta Larks’ Tongues in Aspic.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Exile”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Francis Joseph Schenk

Francis Joseph Schenk (1. huhtikuuta 1901 Superior – 28. lokakuuta 1969) oli Minnesotassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Saint Paulin arkkihiippakuntaan 13. kesäkuuta 1926 ja nimitettiin Crookstonin hiippakunnan johtoon 10. maaliskuuta 1945. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Gregory Murray, jota avustivat Thomas Anthony Welch ja Aloysius Joseph Muench.
Schenk sai 19. tammikuuta 1960 nimityksen Duluthin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. huhtikuuta 1969. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Francis Lagan

Francis Lagan (31. lokakuuta 1934 Maghera – 9. kesäkuuta 2020) oli irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Derryn hiippakuntaan 19. kesäkuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sidnacestren titulaaripiispaksi 4. helmikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tomás Ó Fiaich, jota avustivat Gaetano Alibrandi ja Edward Kevin Daly.
Lagan jäi eläkkeelle 6. toukokuuta 2010.
Formula 3000 Belgian Grand Prix 2002

Formula 3000 Belgian Grand Prix 2002 oli Formula 3000 -kauden 2002 11. osakilpailu, joka ajettiin 31. elokuuta Circuit de Spa-Francorchamps’n moottoriradalla Belgiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Belgian GP:n ohessa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 25 |  Giorgio Pantano | Coloni F3000 | 22 | 47.06,609 | 4 | 10 |
| 2. | 6 |  Sébastien Bourdais | Super Nova Racing | 22 | +0,426 | 1 | 6 |
| 3. | 4 |  Ricardo Sperafico | Petrobras Junior Team | 22 | +1,071 | 9 | 4 |
| 4. | 19 |  Tomáš Enge | Arden International | 22 | +14,885 | 2 | 3 |
| 5. | 10 |  Ricardo Maurício | Red Bull Junior Team | 22 | +16,759 | 10 | 2 |
| 6. | 27 |  Nicolas Kiesa | PSM Racing Line | 22 | +19,543 | 7 | 1 |
| 7. | 20 |  Derek Hill | Durango Formula | 22 | +21,227 | 16 |  |
| 8. | 2 |  Zsolt Baumgartner | Nordic Racing | 22 | +48,882 | 14 |  |
| 9. | 16 |  Justin Keen | European Minardi F3000 | 22 | +53,792 | 18 |  |
| 10. | 17 |  Kristian Kolby | European Minardi F3000 | 22 | +55,768 | 19 |  |
| 11. | 26 |  Tony Schmidt | PSM Racing Line | 22 | +1.05,945 | 15 |  |
| 12. | 21 |  Rodrigo Sperafico | Durango Formula | 22 | +1.09,299 | 17 |  |
| 13. | 1 |  Thed Björk | Nordic Racing | 22 | +1.47,059 | 20 |  |
| 14. | 14 |  Mário Haberfeld | Team Astromega | 21 | +1 kierros | 8 |  |
| 15. | 15 |  Rob Nguyen | Team Astromega | 21 | +1 kierros | 11 |  |
| 16. | 9 |  Patrick Friesacher | Red Bull Junior Team | 20 | +2 kierrosta | 13 |  |
| Kesk. | 24 |  Enrico Toccacelo | Coloni F3000 | 8 | DNF | 6 |  |
| Kesk. | 18 |  Björn Wirdheim | Arden International | 1 | DNF | 5 |  |
| Kesk. | 3 |  Antônio Pizzonia | Petrobras Junior Team | 0 | DNF | 3 |  |
| Kesk. | 5 |  Tiago Monteiro | Super Nova Racing | 0 | DNF | 12 |  |
Lähde:
Formula 3000 Brasilian Grand Prix 2002

Formula 3000 Brasilian Grand Prix 2002 oli Formula 3000 -kauden 2002 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 30. maaliskuuta Interlagosin moottoriradalla Brasiliassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Brasilian GP:n ohessa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 21 |  Rodrigo Sperafico | Durango Formula | 35 | 53:24,481 | 4 | 10 |
| 2. | 14 |  Mário Haberfeld | Team Astromega | 35 | +0,739 | 3 | 6 |
| 3. | 10 |  Ricardo Maurício | Red Bull Junior Team | 35 | +3,901 | 8 | 4 |
| 4. | 3 |  Antônio Pizzonia | Petrobras Junior Team | 35 | +5,220 | 7 | 3 |
| 5. | 18 |  Björn Wirdheim | Arden International | 35 | +5,431 | 5 | 2 |
| 6. | 24 |  Enrico Toccacelo | Coloni F3000 | 35 | +6,544 | 6 | 1 |
| 7. | 4 |  Ricardo Sperafico | Petrobras Junior Team | 35 | +6,775 | 9 |  |
| 8. | 25 |  Giorgio Pantano | Coloni F3000 | 35 | +7,666 | 10 |  |
| 9. | 5 |  Tiago Monteiro | Super Nova Racing | 35 | +8,934 | 15 |  |
| 10. | 9 |  Patrick Friesacher | Red Bull Junior Team | 35 | +9,348 | 17 |  |
| 11. | 20 |  Alex Müller | Durango Formula | 35 | +9,676 | 13 |  |
| 12. | 1 |  Ryan Briscoe | Nordic Racing | 35 | +11,060 | 11 |  |
| 13. | 15 |  Rob Nguyen | Team Astromega | 35 | +11,361 | 12 |  |
| 14. | 6 |  Sébastien Bourdais | Super Nova Racing | 35 | +11,436 | 1 |  |
| 15. | 27 |  Nicolas Kiesa | PSM Racing Line | 35 | +12,581 | 19 |  |
| 16. | 26 |  Tony Schmidt | PSM Racing Line | 35 | +15,306 | 16 |  |
| Kesk. | 2 |  Zsolt Baumgartner | Nordic Racing | 30 | DNF | 20 |  |
| Kesk. | 19 |  Tomáš Enge | Arden International | 29 | DNF | 2 |  |
| Kesk. | 17 |  David Saelens | European Minardi F3000 | 25 | DNF | 14 |  |
| Kesk. | 16 |  Alex Sperafico | European Minardi F3000 | 9 | DNF | 18 |  |
Lähde:
Francis Joseph Christian

Francis Joseph Christian (s. 8. lokakuuta 1942) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Manchesterin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Quincyn titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leo Edward O'Neil, jota avustivat Odore Joseph Gendron ja Joseph John Gerry.
Firda Tidend

| Firda Tidend |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  paikallislehti
Levikki:  2 996 (2022)
Perustettu:  1924
Päätoimittaja:  Aadne Gloppestad
Kotikunta:  Gloppen
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  ti ja pe
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Firda Tidend on norjalainen vuonna 1924 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Gloppen. Se ilmestyy paperisena kahdesti viikossa. Lehden suurin osakkeenomistaja on Norjan keskustapuolue (45 %).
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Francis Joseph Klein

Francis Joseph Klein (6. elokuuta 1911 – 3. helmikuuta 1968) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. syyskuuta 1934 ja piispaksi 30. huhtikuuta 1952. Hänet oli nimitetty Saskatoonin hiippakunnan piispaksi 28. helmikuuta, ja hänet asetettiin virkaan 8. toukokuuta. Hänestä tuli katolisen kirkon ensimmäinen Saskatchewanissa syntynyt piispa.
Klein osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. 25. helmikuuta 1967 hänet nimitettiin Calgaryn piispaksi. Hänet asetettiin virkaan 25. huhtikuuta, mutta hän kuoli jo alle vuoden kuluttua sappirakkoleikkaukseen.
Formula 3000 Britannian Grand Prix 2004

Formula 3000 Britannian Grand Prix 2004 oli Formula 3000 -kauden 2004 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 10. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Britannian GP:n ohessa.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1 |  Vitantonio Liuzzi | Arden International | 30 | 50:22,548 | 1 | 10 |
| 2. | 14 |  Enrico Toccacelo | BCN Competicion | 30 | +1,088 | 2 | 8 |
| 3. | 17 |  Tomáš Enge | Ma-Con Engineering | 30 | +2,988 | 4 | 6 |
| 4. | 3 |  José María López | CMS Performance | 30 | +18,892 | 3 | 5 |
| 5. | 7 |  Patrick Friesacher | Coloni Motorsport | 30 | +21,769 | 5 | 4 |
| 6. | 18 |  Raffaele Giammaria | AEZ Racing | 30 | +26,902 | 6 | 3 |
| 7. | 16 |  Tony Schmidt | Ma-Con Engineering | 30 | +35,925 | 8 | 2 |
| 8. | 10 |  Alan van der Merwe | Super Nova Racing | 30 | +42,330 | 10 | 1 |
| 9. | 19 |  Ferdinando Monfardini | AEZ Racing | 30 | +45,368 | 12 |  |
| 10. | 2 |  Robert Doornbos | Arden International | 30 | +47,241 | 9 |  |
| 11. | 6 |  Ernesto Viso | Durango | 30 | +47,454 | 14 |  |
| 12. | 11 |  Nico Verdonck | Team Astromega | 30 | +64,814 | 15 |  |
| 13. | 4 |  Mathias Lauda | CMS Performance | 30 | +65,657 | 13 |  |
| 14. | 5 |  Yannick Schroeder | Durango | 30 | +67,254 | 17 |  |
| 15. | 15 |  Esteban Guerrieri | BCN Competicion | 30 | +85,200 | 7 |  |
| Kesk. | 9 |  Jeff van Hooydonk | Super Nova Racing | 5 | DNF | 11 |  |
| Kesk. | 12 |  Olivier Tielemans | Team Astromega | 1 | DNF | 16 |  |
Lähde:
Francis Keiichi Sato

Francis Keiichi Sato (11. huhtikuuta 1928 Asahikawa – 2. tammikuuta 2005) oli japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi fransiskaaneihin 17. syyskuuta 1959 ja sai pappisvihkimyksensä 7. lokakuuta 1962. Hänet nimitettiin Niigatan hiippakunnan johtoon 9. maaliskuuta 1985, ja piispaksi vihkiminen seurasi 9. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Seiichi Shirayanagi, jota avustivat John Shojiro Ito ja Francis Xavier Kaname Shimamoto.
Sato jäi eläkkeelle 14. toukokuuta 2004.
Firdaposten

| Firdaposten |
| --- | --- |

Kustantaja:  Amedia
Levikki:  4 837 (2022)
Perustettu:  1948
Päätoimittaja:  Svend Arne Vee
Kotikunta:  Kinn
Kotimaa:  Norja
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  ke, pe
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Firdaposten on norjalainen vuonna 1948 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Florøssä Kinnin kunnassa. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin. Vuodesta 1976 lehti on ollut tabloid-kokoinen.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Firass Dirani

| Firass Dirani |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Nick Russell (Power Rangers: Mystic Force)
Aiheesta muualla
IMDb 
Firass Dirani (s. 29. huhtikuuta 1984) on australialainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Nick Russellina televisiosarjassa Power Rangers Mystic Force.
Ura

Dirani aloitti uransa televisiossa 14-vuotiaana vieraillessaan televisiosarjoissa Children's Hospital ja Home and Away. Kaksi vuotta myöhemmin hän esiintyi muun muassa Vin Dieselin ja Keith Davidin näyttelemässä elokuvassa Pimeän uhka. Vuosien 2002–2005 aikana Dirani teki enimmäkseen elokuvarooleja ja vieraili All Saints sarjan yhdessä jaksossa vuonna 2003. Hän näytteli myös Al-Qaidan johtajaa muun muassa John Cenan ja Robert Patrickin näyttelemässä elokuvassa The Marine vuonna 2006. Samana vuonna Dirani nousi julkisuuteen saadessaan ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjassa Power Rangers: Mystic Force. Hän näytteli sarjassa Nick Russellia, Punaista Rangeria. Sarjan jälkeen Dirani näytteli vuonna 2007 13-osaisessa komediasarjassa Kick, jonka jälkeen hän on esiintynyt australialaisissa elokuvissa, kuten The Black Balloon ja The Combination.
Fatima Jinnah

| Fatima Jinnah |
| --- | --- |
 Fatima Jinnah (vas.) ja Muhammad Ali Jinnah (oik.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1893 Karachi, Brittiläinen Intia
Kuollut: 9. heinäkuuta 1967 Karachi, Pakistan
Sukulaiset:  veli Muhammad Ali Jinnah
Muut tiedot
Lempinimet:  Mader-e Millat
Fatima Jinnah (31. heinäkuuta 1893 – 9. heinäkuuta 1967) oli pakistanilainen poliitikko ja maan perustajana pidetyn Muhammad Ali Jinnahin sisko. Hän toimi veljensä tukena Muslimiliitossa ja tämän kuoltua vuonna 1948 edelleen Pakistanin politiikassa vastustaen etenkin Mohammad Ajub Khanin sotilashallintoa. Pakistanissa häneen on viitattu nimellä viitattu nimellä Mader-e Millat, eli kansakunnan äiti.
Elämäkerta > Nuoruus

Fatima Jinnah syntyi 31. heinäkuuta 1893 Karachissa nykyisessä Pakistanissa. Fatima veli Muhammad Ali Jinnah tuli tunnetuksi Pakistanin perustajana. Vuonna 1910 hän valmistui Mumbain yliopistosta ja vuonna 1919 Kalkutan yliopistosta, jossa hän oli opiskellut hammaslääketiedettä. Vuonna 1923 hän avasi oman hammaslääkärin vastaanottonsa. Fatima ei kuitenkaan harjoittanut ammattiaan kovin pitkään. Kun hänen veljensä vaimo Rattanbai Jinnah kuoli vuonna 1929, Fatima Jinnah muutti asumaan veljensä luokse. Fatima asui veljensä tukena lähes 20 vuotta, kunnes Muhammad Ali Jinnah kuoli itse 11. syyskuuta 1948.
Elämäkerta > Pakistanin synty

Fatima oli alkanut osallistua Muslimiliitontoimintaan veljensä kanssa 1930-luvulla. Hän tuki veljensä toimintaa. Muhammad Ali Jinnah oli alun perin ollut tuolloin brittien hallitseman Intian muslimien ja hindujen yhteistyön kannalla, mutta lopulta hän oli kääntynyt kannattamaan muslimien omaa itsenäistä Pakistania. Fatima Jinnahilla oli tärkeä rooli veljensä taustalla. Hän toimi esimerkiksi musliminaisten parissa suostutellen näitä kannattamaan ajatusta itsenäisestä Pakistanista. Vuonna 1938 hän oli myös perustamassa Muslimiliiton alaista naisten neuvostoa, jota hän itse myöhemmin johti.
Elämäkerta > Myöhempi politiikka

Veljensä kuoltua Fatima Jinnah jatkoi toimintaansa politiikassa. Kenraali Mohammad Ajub Khan oli julistanut Pakistaniin poikkeustilan ja maata hallitsi sen asevoimat. Fatima Jinnah vastusti sotilashallintoa. Hän puolusti demokratiaa pitäen demokraattista järjestelmää veljensä tavoitteena. Fatima Jinnah tavoitteli niin sanottua ohjailtua demokratiaa, jossa kansalle taattiin tietyt perusoikeudet, kuten oikeus äänestää ja ilmaista itseään vapaasti. Jatkuvan kritiikkinsä takia Fatima Jinnahista tuli merkittävä ongelma sotilashallinnolle. Tammikuussa 1965 oli tarkoitus pitää presidentinvaalit ja Fatima Jinnah oli hieman yllättäen suostunut asettumaan niin sanotun yhdistyneen opposition puolueen (Combined Opposition Party) presidenttiehdokkaaksi. Vaikka Fatima Jinnah oli nyt jo vanhemmalla iällään myös sairas, hän kävi kiivasta vaalikampanjaa. Lopulta vaalien tulos oli kuitenkin niukka tappio Mohammad Ajubille. Erityisen kireä kisa oli käyty tuolloin Pakistaniin kuuluneessa Itä-Pakistanissa eli nykyisessä Bangladeshissa.
Elämäkerta > Kuolema

Fatima Jinnah kuoli Karachiissa varihain aamulla 9. heinäkuuta 1967. Kuolemaa surettiin laajalti Pakistanissa. Hänet haudattiin Quaidin mausoleumille. Hautajaismenoihin osallistui arviolta 600 000 henkilöä. Häneen on myöhemmin viitattu nimellä Mader-e Millat, eli kansakunnan äiti.
Kuolemansyyksi ilmoitettiin sydämen pettäminen. Sinnikkäiden huhujen mukaan murhan taustalla oli kuitenkin sama ryhmittymä, joka oli murhannut Liaquat Ali Khanin jonkin aikaa aikaisemmin. Asia oli esillä vielä vuosikymmenien jälkeen. Esimerkiksi Muhammad Ali Jinnahin sukulaispoika Akbar Pirbhai väitti kuolemaa salamurhaksi vuonna 2003.
Fatima Jinnahia ja Muhammad Ali Jinnahia esittävät vahanuket.
Fatima Jinnahin puisto Islamabadissa.
Azerbaidžan Eurovision laulukilpailussa

| Azerbaidžan |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  İTV
Toiminut isäntämaana:  2012
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  15
Ensiesiintyminen:  2008
Paras sijoitus:  1. (2011)
Huonoin sijoitus:  14. (SF) (2023) ja (2024)
Paras pistemäärä:  302 (2019)
Huonoin pistemäärä:  4 (2023)
Azerbaidžan osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 2008. Maa olisi halunnut mukaan jo vuonna 2007, mutta EBU:n säännöt eivät sallineet tätä, koska maata ei katsottu sen aktiivijäseneksi. Kolmesta Kaukasian tasavallasta se tuli viimeisenä mukaan viisuihin: Armenia osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2006 ja Georgia vuonna 2007. Azerbaidžan kuitenkin voitti Kaukasian maista ensimmäisinä, jo neljännellä osallistumiskerrallaan vuonna 2011. Azerbaidžan on edennyt finaaliin suhteellisen hyvin; kaikkina muina vuosina paitsi 2018, 2023 ja 2024. Maan edustuskappaleet ovat aina olleet englanninkielisiä. Ensimmäisen kerran maa käytti kansalliskieltään azeria vuoden 2024 Euroviisuissa.