stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Kills

| The Kills |
| --- | --- |
 The Kills maaliskuussa 2011
Tiedot
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  garage rock, post-punk, indie rock
Kotipaikka:   Yhdistynyt kuningaskunta /  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Alison Mosshart, laulu   Jamie Hince, kitara  
Levy-yhtiö:  Domino Records   Rough Trade Records   RCA Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Kills on brittiläis-amerikkalainen rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000. Yhtyeen muodostavat Alison Mosshart (laulu, kitara) ja Jamie Hince (kitara, laulu, rumpukone). The Killsin musiikissa yhdistyvät garage rock-, blues- ja punk-vaikutteet. Sen soundi on raaka, minimalistinen ja usein riffipohjainen, ja siinä käytetään runsaasti rumpukoneita. The Killsiä on arvostettu intensiivisistä live-esiintymisistään ja omaleimaisesta musiikistaan.
Alison Mosshart tunnetaan myös yhteistyöstään Jack Whiten kanssa The Dead Weather -yhtyeessä.
Yhtyeen perustaminen

The Kills perustettiin vuonna 2000, kun amerikkalainen laulaja Alison Mosshart tapasi brittiläisen kitaristin Jamie Hincen kiertueella Lontoossa Discount-yhtyeensä kanssa. Discount oli floridalainen punkbändi, jonka Mosshart oli perustanut 13-vuotiaana. Hince, joka oli soittanut muun muassa Scarfo- ja Blyth Power -bändeissä, soitti kitaraa asunnossa Discountin majapaikan yläpuolella, ja Mosshart ihastui hänen soittoonsa. Discount-yhtye hajosi myöhemmin samana vuonna, ja Mosshart otti yhteyttä Jamie Hinceen. He alkoivat työskennellä yhdessä. Aluksi Mosshart kirjoitti kappaleita neliraiturilla, jonka Hince oli hänelle antanut, ja he vaihtoivat kasetteja postitse.
Kun Mosshart sai säästettyä tarpeeksi rahaa, hän muutti Englantiin ja The Kills -duo syntyi. Työskennellessään yhdessä Hince ja Mosshart käyttivät Roland 880 -sekvensseriä luodakseen rytmejä Hincen kitarasoiton tueksi. Uransa alussa he käyttivät salanimiä Hotel (Hince) ja VV (Mosshart). Vuoden 2001 alussa he julkaisivat omakustanteisen demon, joka sai suotuisia arvosteluja mediassa. Yhtye solmi pian sopimuksen  brittiläisen Domino Records -levy-yhtiön kanssa.
Läpimurto

Yhtyeen ensimmäinen albumi Keep on Your Mean Side äänitettiin kahdessa viikossa Toe Rag Studiosilla Lontoossa, ja se julkaistiin maaliskuussa 2003. Levy nousi Britannian albumilistalla sijalle 47, ja singlet ”Fried My Little Brains” ja ”Pull A U” pääsivät Britannian single- ja itsenäisten levy-yhtiöiden listoille. Vuoden 2004 puolivälissä The Kills alkoi työstää toista albumiaan. Helmikuussa 2005 julkaistu No Wow oli entistä karumpi ja minimalistisempi albumi. Albumi yhdisti elektronisen musiikin blues- ja post-punkiin. Single ”The Good Ones” nousi Britannian singlelistalla sijalle 23, ja albumi itsessään saavutti sijat 56 Britannian albumilistalla ja 18 Yhdysvaltain Billboard Heatseekers -listalla.
Tähän mennessä Mosshartista oli tullut kysytty laulajavieras, ja vuonna 2006 hän esiintyi Placebon albumin Meds nimikkoraidalla, sekä Primal Screamin Riot City Blues -levyllä.
Myöhempi ura

Kolmannen albuminsa The Kills äänitti tuottaja Alex Eptonin kanssa Michiganissa Yhdysvalloissa. Maaliskuussa 2008 julkaistu Midnight Boom nousi Britannian albumilistalla sijalle 47, ja kaikki sen viisi singleä nousivat Britannian indie-singlelistalle. Levy menestyi myös muualla Euroopassa ja sai lopulta hopeasertifikaatin. Yhdysvalloissa Midnight Boom nousi Billboard Heatseekers Albums -listan kärkeen ja pääsi ensimmäistä kertaa Billboard 200 -listalle.
Kun The Kills oli kiertueella The Raconteurs-yhtyeen kanssa, Mosshart ystävystyi Jack Whiten kanssa, ja kaksikko päätti tehdä musiikkia yhdessä. Jack Whiten ja Alison Mosshartin yhdessä johtama The Dead Weather julkaisi kahden vuoden sisällä kaksi albumia, Horehoundin (2009) ja Sea of Cowardsin (2010). Mosshart löysi aikaa myös The Killsin neljännen albumin työstämiseen, ja Blood Pressures julkaistiin huhtikuussa 2011. Suorempaa rock and rollia edustava albumi oli yhtyeen kaupallisesti menestyneimpi': se nousi kymmenen kärkeen Ranskassa, saavutti sijan 40 Britannian albumilistalla ja nousi 37. sijalle Billboard 200 -listalla.
Vuonna 2016 ilmestynyt Ash & Ice äänitettiin Los Angelesissa sekä New Yorkin Electric Lady Studiosilla. Albumi nousi Britannian albumilistalla sijalle 18 ja Billboard 200 -listalla sijalle 45. Kiertueella The Kills esiintyi muun muassa Guns N’ Rosesin kanssa. Vuonna 2020 The Kills julkaisi Little Bastards -kokoelman, joka sisälsi harvinaisuuksia yhtyeen uran alkuvuosilta.
Kesäkuussa 2022 yhtye julkaisi uudelleen No Wow -albumin uudelleen miksattuna versiona. Lokakuussa 2023 The Kills palasi takaisin albumilla God Games. God Games -albumin tuottaja on Paul Epworth, joka on tunnettu yhteistyöstään muun muassa Rihannan, Adelen ja Florence + The Machinen kanssa.
Jamie Hince oli aiemmin naimisissa supermalli Kate Mossin kanssa.
Diskografia > Studioalbumit

Keep on Your Mean Side (2003)
No Wow (2005)
Midnight Boom (2008)
Blood Pressures (2011)
Ash & Ice (2016)
God Games (2023)
Diskografia > EP-levyt

Black Rooster EP (2002
Fried My Little Brains (2003)
Run Home Slow (2005)
Black Balloon EP (2009)
Diskografia > Singlet

"Fuck the People" (2003)
"Fried My Little Brains" (2003)
"Pull a U" (2003)
"The Good Ones" (2005)
"Love Is a Deserter" (2005)
"No Wow" (2006)
"U.R.A. Fever" (2008)
"Cheap and Cheerful" (2008)
"Last Day of Magic" (2008)
"Tape Song" (2009)
"Black Balloon" (2009)
"Willow Weep for Me" (Frank Sinatra Cover) (2009)
"Satellite" (2011)
"Future Starts Slow" (2011)
"Baby Says" (2011)
"The Last Goodbye" (2012)
"Doing It to Death" (2016)
"List of Demands (Reparations)" (2018)
"New York" / "LA Hex" (2023)
Aiheesta muualla

Bändin viralliset nettisivut
Alison Mosshart
Orajärvi (Sodankylä)

Orajärvi on Sodankylässä sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 15 kilometrin päässä Sodankylän kirkonkylästä Orajärven etelärannalla. Orajärvi valittiin Sodankylän vuoden kyläksi 2019.
Orajärven Kenttälästä on löydetty merkkejä jo kivikautisesta asutuksesta. Kartoissa kylä esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1642. Lapin sodan aikana kylän koko rakennuskanta tuhoutui yhtä taloa lukuunottamatta. Tunnetuin orajärveläinen on 1600-luvulla elänyt Olaus Sirma, joka oli ensimmäinen Lapissa syntynyt ylioppilas. Hänet tunnetaan myös saamenkielisenä runoilijana. Orajärvellä on Sirman muistomerkki.
Al-Wathiq

| al-Wāthiq Bi’llāh  Abū Jaʿfar Hārūn ibn Muḥammad |
| --- | --- |
 al-Wathiqin lyöttämä kultadinaari (Bagdad, 843).
Abbasidivaltakunnan 9. kalifi
Valtakausi:  5. tammikuuta 842 – 10. elokuuta 847
Edeltäjä:  al-Mu’tasim
Seuraaja:  al-Mutawakkil

Syntynyt:  18. huhtikuuta 812 Mekka
Kuollut:  10. elokuuta 847 (35 vuotta) Samarra
Lapset:  Al-Muhtadi
Suku:  Abbasidit
Isä:  al-Mu’tasim
Äiti:  Qaratis
Uskonto:  islam (sunnalaisuus, muʿtazila)
Abū Jaʿfar Hārūn ibn al-Mu’tasim (arab. أبو جعفر هارون بن محمد المعتصم‎; 18. huhtikuuta 812 – 10. elokuuta 847), hallitsijanimeltään al-Wāthiq, oli abbasididynastiaan kuulunut kalifi, joka hallitsi vuosina 842–847. Al-Wathiqin valtakaudesta ei tiedetä paljoakaan, mutta hän näyttäisi jatkaneen isänsä Al-Mu’tasimin viitoittamalla tiellä. Mu’tazila-teologian vastustajia vainonnut mihna-politiikka jatkui entisellään, samoin hoviin muodostunut turkkilaistaustainen eliitti säilytti valtansa. Al-Wathiqin verrattain lyhyeksi jäänyt valtakausi päättyi hänen kuolemaansa. Kalifi ei nimittänyt itselleen seuraajaa.
Muslimihistorioitsija Muhammad ibn Jarir al-Tabarin (838–923) mukaan al-Wathiqin valtakauden merkittäviä tapahtumia olivat virkamiehiin kohdistunut vaino, jonka tarkoituksena oli kerätä rahaa valtion kassaan, nopeasti kukistunut paimentolaiskapina Hejazissa, teologisten vastustajien toimeenpanema epäonnistunut vallankaappausyritys sekä vanginvaihto bysanttilaisten kanssa. Lisäksi al-Tabari kertoo al-Wathiqin vainonneen harhaoppisia ja turvautuneen kuolemansairautensa hoitamisessa astrologiaan.
Islamilainen perimätieto kuvaa al-Wathiqin komeaksi, oppineeksi ja älykkääksi mieheksi, joka suosi tieteitä ja nautiskeli elämästä. Al-Wathiqin tärkein perintö oli Samarran kaupungin vakiinnuttaminen abbasidikalifaatin pääkaupungiksi. Yritykset lisätä kalifin henkilökohtaista valtaa ja vähentää hovipuolueiden mahtia epäonnistuivat. Al-Tabarin mukaan kalifi kärsi vaikeasta turvotuksesta ja kuoli hoitovirheeseen. Epäilyttävien olosuhteiden vuoksi kyseessä on toisinaan spekuloitu olleen harkitun murhan, jonka tarkoituksena oli lopettaa al-Wathiqin käynnistämä valtakamppailu.
Al-Wathiqista tiedetään vähemmän kuin muista aikakautensa kalifista. Hänen valtakaudelleen ei osunut merkittäviä mullistuksia, ja lähteiden puute jättää kalifin henkilökuvan epämääräiseksi. Yleensä hänen arvioidaan olleen vähämerkityksellinen hallitsija. Al-Wathiq esiintyy kuitenkin päähenkilönä vuonna 1786 julkaistussa orientalistisessa kauhuromaanissa Hirmuvaltias, jossa hänet kuvataan irstaaksi, salatieteitä harjoittavaksi tyranniksi.
Varhaiset vaiheet

Al-Tabarin mukaan al-Wathiqin äiti oli roomalainen orjatar nimeltä Qaratis, joka synnytti hänet matkalla Mekkaan. Syntymävuodeksi annetaan yleensä 812. Al-Wathiqin isä al-Mu’tasim oli tuolloin verrattain vähämerkityksellinen hovin jäsen, eikä al-Wathiqin elämästä tiedetä paljoakaan ennen hänen isänsä valtaannousua.
Al-Mu’tasimista tuli kalifi vuonna 833. Turkkilaistaustainen sotilaseliitti muodosti merkittävän valtakeskittymän hänen hovissaan. Yritykset heikentää turkkilaisten valtaa pääkaupunkia siirtämällä ja hoveihin eristämällä epäonnistuivat, ja heidän valtansa jatkui vielä al-Wathiqin seuraajan al-Mutawakkilin kaudellakin. Al-Tabari kertoo, että kun al-Mu’tasim siirsi hovinsa Samarraan 838, hän jätti 24-vuotiaan al-Wathiqin hallitsemaan Bagdadia. Al-Wathiq saattoi vuonna 838 isänsä edustajana Babak-nimisen kapinallisen kahleissa Samarraan. Vuonna 841 hänen mainitaan vieneen vangitulle kenraali al-Afshīnille kulhollisen hedelmiä. Al-Afshīn kieltäytyi kuitenkin syömästä hedelmää, koska aavisti sen olevan myrkytetyn, ja vaati kalifia lähettämään toisen, luotettavamman lähettilään.
Yleisesti ottaen al-Wathiq vaikuttaisi nauttineen isänsä luottamusta ja saaneen toimittaakseen tärkeitä valtiollisia tehtäviä. Hän osallistui aktiivisesti hovin toimintaan ja asui aivan palatsin kupeessa. Sotilaallisiin toimiin hän ei sen sijaan osallistunut, mikä merkitsee huomattavaa aukkoa hänen ansioluetteloonsa. Ei tiedetä, oliko edellinen kalifi nimittänyt al-Wathiqin seuraajakseen. Nopea ja kitkaton vallanvaihto viittaisi kuitenkin siihen, että näin oli. Luottamustoimista saamansa kokemuksen myötä al-Wathiqilla oli hyvät edellytykset menestyksekkääseen hallitsemiseen.
Hallituskausi al-Tabarin mukaan > Valtaannousu

Al-Mu’tasim kuoli 26. joulukuuta 841, ja al-Wathiq vannoi valansa vielä samana päivänä. Valtakauden kaksi ensimmäistä vuotta olivat tapahtumaköyhiä lukuun ottamatta vuoden 843 hadžin aikaan Mekassa tapahtunutta huomattavaa hintojen nousua sekä pyhiinvaeltajia kiusannutta huonoa säätä. Pyhiinvaeltajia myös kuoli kivivyöryjen seurauksena.
Islamilaisen ajanlaskun vuonna 229 (syyskuusta 843 syyskuuhun 844) al-Wathiq alkoi syyttää virkamiehiään vehkeilystä ja vangitutti heitä. Syytettyjä kidutettiin ruoskimalla ja heille määrättiin jopa miljoonan dinaarin sakkoja. Lisäksi heidän omaisuuttaan takavarikoitiin. Erään syytetyistä al-Wathiq kuitenkin armahti ja palautti entiseen asemaansa tämän osoitettua nöyryyttä ja yhteistyöhalua. Al-Tabarin mukaan kalifi perusteli toimintaansa isoisänsä Harun al-Rašidin esimerkillä: Harun oli siirtänyt hovissa vaikuttaneet barmakidit syrjään näiden liiallisen vaikutusvallan vuoksi.
Hallituskausi al-Tabarin mukaan > Kapina Hejazissa

Keväällä 845 arabiheimot kapinoivat Medinan ympäristössä. Kapina sai alkunsa Banu Sulaym -paimentolaisten ja muiden heimojen välisestä, kaupankäyntiä ja hinnoittelua koskevasta riidasta. Riidat eskaloituivat kuolemantapauksiin johtaneiksi kahakoiksi, jolloin Medinan kuvernööri lähetti 200 kalifin armeijaan kuulunutta ratsumiestä sekä paikallisia vapaaehtoisia rauhoittamaan tilannetta. Paimentolaiset olivat haluttomia taistelemaan, mutta kuvernöörin armeija hyökkäsi silti heidän kimppuunsa, jolloin heimolaiset hakivat autiomaasta täydennyksiä. Medinalaisten armeija tuhoutui lähes täydellisesti, ja heimolaiset alkoivat ryöstellä Mekkaa ja Medinaa.
Al-Wathiq lähetti turkkilaisen kenraalinsa Bugha al-Kabirin kukistamaan kapinaa. Kahakan päätteeksi viitisenkymmentä kapinallista kuoli ja saman verran jäi vangiksi, mikä romahdutti heidän taistelutahtonsa. Bugha tarjosi mahdollisuutta antautua vapaaehtoisesti vangeiksi ja lupasi oikeudenmukaista kohtelua, minkä tarjouksen heimot hyväksyivät. Bugha laski useimmat vapaalle, mutta piti 1 300 vaarallisimmaksi katsomaansa vankeina. Levottomuudet autiomaassa jatkuivat, joten Bugha teki heimoja vastaan uusia, yhtä lailla menestyksekkäitä sotaretkiä aina syyskesään 847 asti. Hänen poissa ollessa Medinaan jätetyt sotavangit yrittivät kuitenkin karata, jolloin kaupunkilaiset surmasivat heidät kaikki.
Hallituskausi al-Tabarin mukaan > Vallankaappausyritys Bagdadissa

Muiden aikakautensa abbasidikalifien tavoin al-Wathiq oli mu’taziliitti. Vaikutusvaltainen bagdadilainen uskonoppinut Ahmad ibn Nasr ibn Malik al-Khuzaʿi vastusti kuitenkin muʿtaziliittien ajatusta siitä, että Koraani oli luotu eikä ikuinen, mikä teki hänestä al-Wathiqin vastustajan.
Vuonna 846 Ahmad käynnisti salajuonen, jonka päämääränä oli syrjäyttää kalifi ja hänen turkkilaiset liittolaisensa. Kaappauksen oli määrä alkaa 4. huhtikuuta, mutta osa salaliittolaisista ryhtyi epähuomiossa toimintaan päivää liian aikaisin, jolloin koko juoni paljastui ja salaliittolaiset vangittiin. Al-Wathiq kuulusteli kahlittuja vihollisiaan katselemaan kerääntyneen väkijoukon edessä, mutta ei kysellyt itse kapinasta vaan pelkästään uskonasioista. Kun Ahmad kieltäytyi luopumasta uskostaan, kalifi mestasi hänet omakätisesti. Al-Wathiq ei kuitenkaan onnistunut lyömään Ahmadia kuoliaaksi kerralla, vaan kalifi kenraaleineen joutui iskemään häntä useita kertoja eri puolille ruumista. Teloituksen jälkeen Ahmadin irtileikattua päätä kuljetettiin ympäri Bagdadia ja sen korvaan ripustettiin teksti, joka julisti hänet ”pakanaksi, monijumalaiseksi ja harhaoppiseksi”.
Samana vuonna rosvojoukko murtautui julkisten varojen säilyttämiseen tarkoitettuun aarrekammioon Samarassa. He varastivat 42 000 dirheemiä ja pienen määrän dinaareja. Seurasi säälimätön ajojahti, jonka päätteeksi rosvot otettiin kiinni.
Hallituskausi al-Tabarin mukaan > Vanginvaihto bysanttilaisten kanssa

Al-Wathiqin tarsolaiset alamaiset valittivat paikallisten hallitsijoiden väärinkäytöksistä. Al-Wathiq erotti kuvernöörin, mutta määräsi lisäksi Bysantin rajaseudulla sijaitsevien kaupunkien asukkaat kuulusteltaviksi. Neljä heistä kiisti Koraanin olevan luodun, jolloin heidät mestattiin. Samoihin aikoihin keisari Mikael III:n lähettiläät saapuivat kalifin hoviin ja tarjoutuivat vaihtamaan abbasidien kristittyjä vankeja vastaavaan määrään bysanttilaisten vangitsemia muslimeja. Vaihdon mahdollistamiseksi al-Wathiq määräsi ostettavaksi kaikki saatavilla olevat mamelukkiorjat, sillä bysanttilaiset eivät hyväksyneet vanhuksia eivätkä lapsia. Mamelukkeja ei kuitenkaan ollut riittävästi, joten myös naisia ja vanhuksia oli tuotava paikalle.
Rajakaupunkien uusi kuvernööri lähetettiin olemaan läsnä vanginvaihdossa. Al-Wathiqin määräyksestä vain ne vangit, jotka tunnustivat Koraanin olevan luodun, tuli vapauttaa. Harhaoppiset piti jättää bysanttilaisten käsiin, mutta jokaiselle oikeauskoiselle tuli antaa dirheemi. Vanginvaihto tapahtui vuosina 845–846 ja sujui suunnitellusti. Vapautettuja muslimeja oli 4 362, joukossa myös muutamia orjuutensa aikana kristinuskoon kääntyneitä.
Vanginvaihdon ajaksi oli solmittu 40-päiväinen aselepo. Sen päätyttyä koitti talvi ja muslimit lähtivät ryöstöretkelle bysanttilaisten maille. Sade ja lumi vaikeuttivat sotaretkeä: 500 miestä hukkui tai surmattiin ja 200 jäi vangiksi. Bysanttilaiset tekivät kostoretken, jolloin 7 000 miehen vahvuinen muslimiarmeija vetäytyi mukanaan 1 000 bysanttilaisilta ryöstettyä lehmää ja 10 000 lammasta. Al-Wathiq oli kuitenkin vihainen raskaista tappioista ja voimakkaan armeijan nöyryyttävästä paosta, joten tienoo sai jälleen uuden kuvernöörin.
Hallituskausi al-Tabarin mukaan > Kuolema

Kesällä 847 al-Wathiq sairastui ankaraan vatsanseudun turvotukseen, joka esti häntä toimittamasta julkisia velvollisuuksiaan. John P. Turnerin mukaan taudinkuva muistutti maksakirroosin tai sokeritaudin oireita. Kalifi kutsui luokseen astrologeja, jotka ennustivat, että hän eläisi vielä 50 vuotta. 9. elokuuta sairautta alettiin hoitaa kuumassa uunissa istuttamisella. Kuumuus helpotti oireita, jolloin kalifi vaati lämpötilaa nostettavaksi. Seuraavana päivänä näin meneteltiinkin, minkä lisäksi al-Wathiq istui uunissa aiempaa kauemmin. Kalifin seuralaiset luulivat ensin hänen pyörtyneen ja asettivat hänet paareille lepäämään. Kun hänen päänsä retkahti ja iskeytyi paareihin, visiirit tajusivat hänen kuolleen.
Al-Tabari kertoo myös toisen version al-Wathiqin kuolemasta. Sen mukaan kalifilla oli hoitonsa viimeisenä päivänä vain yksi seuralainen. Kun seuralainen näki kalifin kuolevan, hän ojentautui sulkemaan vainajan silmät ja valmisti ruumiin hautausta varten. Kalifi oli kuollessaan joko 32- tai 36-vuotias. Astrologien ennustuksesta oli tuolloin kulunut kymmenen päivää.
Al-Wathiq haudattiin palatsiinsa. Uudeksi kalifiksi aiottiin ensin hänen keskenkasvuista poikaansa Muhammadia, mutta tämä todettiin nopeasti liian nuoreksi tehtävään. Hovimiehet harkitsivat tämän jälkeen useita ehdokkaita ennen kuin päätyivät al-Wathiqin veljeen al-Mutawakkiliin.
Jälkimaine

Al-Wathiqin mittavat rakennushankkeet muuttivat Samarran sotilasleiristä aidoksi kaupungiksi. Kauppapaikkoja laajennettiin, satamaa paranneltiin ja kaupunkiin rakennettiin al-Hāruni-niminen palatsi. Rakennustyöt osoittivat, että Samarran asema valtakunnan uutena keskuksena oli pysyvä. Todelliseen kukoistukseensa kaupunki kohosi kuitenkin vasta al-Mutawakkilin massiivisten laajennustöiden myötä.
Al-Tabari kuvailee al-Wathiqia vaaleaihoiseksi, punakaksi ja komeaksi mieheksi, joka oli keskimittainen ja lihaksikas. Hänen vasen silmänsä oli halvaantunut ja siinä oli valkoinen täplä. Al-Wathiq piti musiikista ja oli avokätinen niitä kohtaan, jotka häntä ilahduttivat. Myöhempien lähteiden mukaan al-Wathiq oli älykäs ja oppinut mies, joka alkoi hieman ennen kuolemaansa katua harhaoppisiin kohdistamaansa vainoa. Al-Masudi mainitsee hänen suosineen tieteitä ja kannustaneen lääkäreitä väittelyihin. Toisaalta kalifin kerrotaan olleen iloluontoinen ja nauttineen laulusta ja tanssista. Hän mielistyi nuoruudessaan juopotteluun, ja tämä tapa jatkui valtaannousun jälkeenkin.
Al-Wathiqin kerrotaan olleen kiinnostunut Luolan suurasta (Al-Kahf, suura 18), jossa mainitaan Googin ja Maagogin pidättelemiseksi rakennettu muuri ja viitataan kristillisen kansanperinteeseen seitsemästä unikeosta. Ibn Khordadbehin (820–912) ja Al-Maqdisin (945/946–991) kertoman tarinan mukaan al-Wathiq näki maailmanloppua enteilevän unen, jossa Googia ja Maagogia pidättelevä portti avautui. Kalifin lähettämä retkikunta totesi, että porttiin oli todella ilmaantunut pieni murtuma mutta se oli muutoin entisellään. Tarina kuvaa kalifin intuition oikeana, mutta osoittaa samalla, että hänen valppautensa ansiosta elämä saa jatkua. Samoin kalifi lähetti kuuluisan matemaatikon Al-Khwarizmin johtaman retkikunnan tutkimaan luolaa, jossa unikeot legendan mukaan olivat nukkuneet. Tällaiset toimet olivat mahdollisesti keino uskonnollisen vaikutusvallan lisäämiseksi.
Selvästi al-Wathiqia myöhäisempi, al-Khatib al-Baghdadin (1002–1071) välittämä perimätieto väittää kalifin kuolleen rauhallisen ja luonnollisen kuoleman, joka johtui onnettaren oikuista. Kun kalifin kuollut ruumis odotti hautausvalmisteluja, rotta repäisi irti hänen tuikeasta katseestaan tunnetun silmänsä ja luikki pakoon se muassaan. Toisin kuin al-Tabarin kertomus, al-Khatibin versio sulkee murhan mahdollisuuden pois. Al-Khatib myös vähättelee al-Wathiqin roolia Ahmadin teloituksessa.
Kirjallisuutta

Tayeb El-Hibri: The Image of the Caliph al-Wāthiq: A Riddle of Religious and Historical Significance. Quaderni di Studi Arabi, 2001, 19. vsk, s. 41–60.  Venetsia:  Istituto per l’Oriente C. A. Nallino. JSTOR. Viitattu 14.1.2020. (englanniksi)
Zetterstéen, K.V., Bosworth, C.E. & van Donzel, E.: al-Wāt̲h̲iḳ Bi ’llāh. Teoksessa Bearman, P. J. & Bianquis, Th. & Bosworth, C. E. & van Donzel, E. & Heinrichs, W. P. (toim.): Encyclopaedia of Islam, s. 178.  (New Edition, Volume XI)  Leiden:  Brill, 2002.  ISBN 90-04-12756-9  Verkkoversio Viitattu 14.1.2020. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  İslâm Ansiklopedisi 
”Vathek ja Carathis ennustavat tähdistä.” Eurooppalainen näkemys al-Wathiqista ja hänen äidistään. A. H. Torrieren kuvitusta William Beckfordin Hirmuvaltiaaseen (1786).
Uskoton

| Uskoton> Trolösa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Liv Ullmann
Käsikirjoittaja:  Ingmar Bergman
Tuottaja:   Maria Curman  Kaj Larsen  Johan Mardell 
Kuvaaja:  Jörgen Persson
Leikkaaja:  Sylvia Ingemarsson
Tuotantosuunnittelija:  Göran Wassberg
Pukusuunnittelija:  Inger Pehrsson
Pääosat:   Lena Endre  Erland Josephson  Krister Henriksson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi, Italia, Saksa, Suomi, Norja
Tuotantoyhtiö:  Rai Sveriges Television SF Studios Norsk Rikskringkasting Yleisradio Classic srl ZDF
Levittäjä:  Mikado Film
Ensi-ilta:  2000
Kesto:  155 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uskoton (Trolösa) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Liv Ullmannin ohjaama elokuva. Sen käsikirjoituksen teki Ingmar Bergman, joka pohjasi tarinan löyhästi omiin uskottomuuskokemuksiinsa.
Elokuvan tyyli on hyvin älyllinen, abstrakti ja moniselitteinen.lähde?
Juoni

Ikääntyvä ohjaaja nimeltä Bergman kuvittelee mielessään henkilöhahmon nimeltä Marianne. Usean päivän kuluessa ohjaaja haastattelee tätä syrjäisellä Fårön saarella sijaitsevassa asuinpaikassaan. Marianne on ollut onnellisesti naimisissa kapellimestari Markuksen kanssa, ja heillä on nuori tytär Isabelle. Marianne rakastuu yhtäkkiä heidän parhaaseen yhteiseen ystäväänsä Davidiin. Marianne ja David kokevät pitkän syrjähypyn Pariisissa ja joutuvat sitten kohtaamaan tekonsa seuraukset.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lena Endre  | … |  Marianne   |
|  Erland Josephson  | … |  Bergman   |
|  Krister Henriksson  | … |  David   |
|  Thomas Hanzon  | … |  Markus   |
|  Michelle Gylemo  | … |  Isabelle   |
|  Juni Dahr  | … |  Margareta   |
|  Philip Zandén  | … |  Martin Goldman   |
|  Thérèse Brunnander  | … |  Petra Holst   |
|  Marie Richardson  | … |  Anna Berg   |
|  Stina Ekblad  | … |  Eva   |
|  Johan Rabaeus  | … |  Johan   |
|  Jan-Olof Strandberg  | … |  Axel   |
|  Björn Granath  | … |  Gustav   |
|  Gertrud Stenung  | … |  Martha   |
Aiheesta muualla

Itku pitkästä ilosta, arvio elokuvasta Film-O-Holic-sivustolla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Faithless (2000 film)
Käännös suomeksi
Luhtatasku

| Luhtatasku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Pensastaskut Saxicola
Laji::  jerdoni
Kaksiosainen nimi
 Saxicola jerdoni  (Blyth, 1867) 
Katso myös
   Luhtatasku Wikispeciesissä   Luhtatasku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Luhtatasku (Saxicola jerdoni) on Kaakkois-Aasiassa elävä sieppojen heimoon kuuluva lintu. Koiraan selkä on kiiltävänmusta, vatsa ja rinta valkeat. Naaraan selkä on punaruskea, kurkku valkoinen ja muu vatsapuoli vaaleanrusehtava. Silmät ovat molemmilla sukupuolilla tummanruskeat, nokka ja jalat mustat. Lintu on hyönteissyöjä. Se tekee 3-4 tumman sinivihreää munaa.