stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nurmo
Muuta

Nurmon alueen perinneruoka on uunissa paistettu ohrajauhotaikinasta tehty pannukakku, ohorakropsu. Alueella toimii hyvin aktiivinen kotiseutuyhdistys Nurmoo-Seura, joka ylläpitää Nurmon museota. Seuralla ja Nurmon Leijonilla on myös jokavuotinen yhteishanke eli Nurmon Joulu -lehti.
Nurmon kylät

Nurmon kirkonkylä eli Nurmon keskusta
Hyllykallio
Koura
Ruuhikoski
Koliini
Kiikku
Keski-Nurmo
Viitalankylä
Knuuttila
Soininkylä
Ylijoki
Nurmon kylät > Nurmonjokilaakson kylät

Nurmonjokilaakson eli Nurmon Alapään kyliä ovat
Kirkonmäki
Loukko
Latikka
Hippi
Teppo
Jaskari
Koskela
Martikkala
Mannila
Hemminginmäki
Pihlajanmäki
Mäenkylä
Manunkylä
Nähtävyydet

Nurmonjoki
Nurmon kirkko
Painijapatsas
Nurmon museo
Etelä-Pohjanmaan traktorimuseo
Paukanevan pitkospuut
Ruuhikosken golfkenttä
Kulttuuri > Tapahtumat

Nurmossa on järjestetty useita suuria kristillisiä kesätapahtumia. Herättäjäjuhlat on järjestetty Nurmossa viidesti: vuosina 1896, 1914, 1948, 1976 sekä 2000.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Nurmon pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla maitokropsu.
Kulttuuri > Urheilu

Nurmo yhdistetään lukuisiin urheilijoihin ja urheiluseuroihin.
Kulttuuri > Urheilu > Urheilijat

Juha Ahokas
Aatos Yli-Jaskari
Tauno Jaskari
Johanna Manninen
Erkki Penttilä
Hermanni Pihlajamäki
Kustaa Pihlajamäki
Tero Pitkämäki
Sini Pöyry
Jouko Salomäki
Kulttuuri > Urheilu > Urheiluseurat

Nurmon Jymy
Nurmon Pallo, 1986 perustettu jalkapalloseura
Nurmon Urheilijat -99
Kouran Louhi
Team Atria
Kulttuuri > Urheilu > Liikuntapaikat

Haalin kenttä
Nurmon liikuntahalli
Ruuhikosken golfkenttä
Skaala-areena
Qmax Arena
Tunnettuja asukkaita

Jorma Fred, kansanedustaja ja toiminnanjohtaja
Mauri Honkajuuri, kansanedustaja, pääjohtaja
Mikko Jaskari, kansanedustaja
Liisa Kauppinen, järjestöneuvos
Marja Kiiskilä, muusikko
Olli Mäkelä, kirjailija
Pentti Mäki-Hakola, kansanedustaja, valtiopäiväneuvos
Pertti Mäki-Hakola, kansanedustaja
Eino Niemistö, yritysjohtaja, kauppa- ja vuorineuvos
Jake Nyman, musiikkitoimittaja ja tietokirjailija
Matti Nyrhinen, urheilutoimittaja
Satu Paavola, näyttelijä
Harri J. Rantala, elokuvaohjaaja
Erkki Susi, päätoimittaja
Albert Emil Tallroth, kirkkoherra
Konrad Tallroth, näyttelijä-elokuvaohjaaja
Jukka Vihriälä, kansanedustaja
Päätöksenteko

lähde?
Matti Luukko, opettaja 1919–1922 ja 1935–1945
Aukusti Hemminki, maanviljelijä 1923–1930
Kustaa Koskela, maanviljelijä 1931–1934
Eino Luukko, maanviljelijä 1946–1964
Pentti Mäki-Hakola, DI, kansanedustaja 1965–1972 ja 1977–1988
Jussi A. Martikkala, maanviljelijä 1973–1976
Kustaa Rasku, rehtori 1989–1996
Pertti Mäki-Hakola, kansanedustaja 1997–2000
Jukka Vihriälä, kansanedustaja 2001–2008
Aleksi Hemminki 1949–1956
Sulo Alanen 1956–1957
Ahti Luukko 1957–1960
Viljo Latikka 1961–1972
Leo Männikkö 1973–1976
Jussi A. Martikkala 1976–1992
Raimo Ylinen. 1993–2000
Pekka Marttala 2001–2004 ja 2007–2008
Heikki Rasku 2005–2006
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nurmo Wikimedia Commonsissa
Nurmoo-Seuran kotisivut
Nurmon Jymyn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Veneskoski-Viitala -seura ry:n kotisivut
Koura seura ry:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Nurmo |
| --- | --- | --- |
 Etelä-Pohjanmaa  Seinäjoki 
| Kylät |  Hyllykallio  Keski-Nurmo  Kiikku  Kirkonkylä  Knuuttila  Koura  Veneskoski  Viitala  Ylijoki  |  |
| n k Etelä-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alajärvi  Alavus  Evijärvi  Ilmajoki  Isojoki  Isokyrö  Karijoki  Kauhajoki  Kauhava  Kuortane  Kurikka  Lappajärvi  Lapua  Seinäjoki  Soini  Teuva  Vimpeli  Ähtäri 
Entiset kunnat:  Alahärmä  Jalasjärvi  Jurva  Kortesjärvi  Lehtimäki  Nurmo  Peräseinäjoki  Seinäjoen maalaiskunta  Töysä  Ylihärmä  Ylistaro 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Nurmon kirkko.
Turkin kirjallisuus

Turkin kirjallisuus ulottuu yli tuhannen vuoden taakse 700-luvulle. Käsitteellä tarkoitetaan turkinkielistä kirjallisuutta, mutta kirjakielen kehittymiseen vaikuttavat myös sen lähisukukielten vaiheet. Turkkia alettiin kirjoittaa arabialaisten kirjainten sijasta latinalaisin aakkosin vuonna 1928.
Varhaisvaiheet 700-luvulta 1400-luvulle

Varhaisimmat turkinkieliset tekstit ovat 700-luvulta jaa. Ne ovat löytyneet kauempaa Aasiasta, Orhon- ja Jeniseijokien alueelta. Ne ovat kaanien ja muiden johtomiesten hautapaasiin hakattuja muistokirjoituksia. Osa niistä on kirjoitettu Uiguurivaltakunnassa, ja ne kuuluvat esi-islamilaiseen kauteen. Turkin käännyttyä islamilaisuuteen alkoivat 1000-luvulla sen kirjallisuudessa näkyä kulloinkin vallassa olevien dynastioiden vaikutukset. Runoilija Yusuf Has Hadžib julkaisi uiguurin kielellä vuosina 1069–1070 kansakuntaa ja valtiota käsitteleviä runokokoelmia. Samaan aikaan Mahmud al-Kashgari pyrki hillitsemään arabian kielen leviämistä julkaisemalla turkin kielen sanakirjan.
Turkin- ja azerinkielinen kirjallisuus erkanivat 1100-luvulla. Azerin kieli ei kuitenkaan aluksi saanut Kaukasian alueen sivistyneistön hyväksyntää, ja persian kieli säilyi siellä klassisen kirjallisuuden kielenä vielä useita satoja vuosia. Persian kieltä käytettiin tällöin kirjoituksissa myös nykyisen Turkin (Anatolian) alueella Tšagatain kaanikunnassa. Turkin kieli pysyi silti sen rinnalla. Niinpä suurmoguli Babur kirjoitti 1400-luvulla turkiksi Intiassa omaelämäkerran Baborname, joka on värikäs kuvaus Baburin valloitusretkistä, aikakauden elämästä ja tavoista.
Osmaninturkin kausi 1500-luvulta 1840-luvulle

Klassisen osmanikirjallisuuden kausi ajoittuu vuosiin 1453–1600 ja jälkiklassinen vuosiin 1600–1839. Osmanien valtakunnassa hallintokieleksi vakiintui osmaninturkki. Sitä kirjoitettiin arabialaisella kirjaimistolla, ja siinä oli niin paljon arabialaisia, kreikkalaisia ja persialaisia lainasanoja. Tavallisen kansan oli vaikea ymmärtää osmaninturkiksi kirjoitettua tekstiä. Kirjakieli loittoni 1600-luvulla puhekielestä, mikä johti siihen, että kaunokirjallisuus jakautui arabian kieltä ja turkin kieltä suosiviin suuntauksiin. Arabiaksi kirjoittavat muodostivat divaanikouluksi nimitetyn ryhmän, ja sen teoksia nimitetään divaani-runoudeksi.  Divaanityylin merkittävä edustaja on Ahmed-passa (noin 1425–1497). Merkittävin aikakauden runoilija oli kuitenkin Fuzüli.
Kirjallinen elämä vilkastui 1700-luvulla. Persian- ja arabiankielisiä tekstejä käännettiin turkiksi. Turkin ensimmäinen kirjapaino perustettiin vuonna 1727. Edelleen kuitenkin säilyi vastakohta kansanomaisen ja oppineen kirjallisuuden välillä. Kansanrunous erosi oppineesta myös muodoltaan: kansanrunoudessa runomitta perustui tavuihin ja niiden määrään, oppineessa runoudessa käytettiin arabialais-persialaiselta kirjallisuudelta peräisin olevaa kvantitatiivista runomittaa, joka ei perustunut tavuihin.
Uudistusten kausi 1800-luvun lopulta vuoden 1923 vallankumoukseen

Turkin kirjallisuuteen muodostui 1840-luvulla Tanzīmāt-niminen koulukunta, joka pyrki turkin kirjakielen uudistamiseen. Ryhmään kuuluivat turkinkielisen lehdistön perustaja İbrahim Şinasi (1826–1871) ja modernin turkkilaisen kirjallisuuden isänä pidetty Namık Kemal (1840–1888). Koulukunnan mukaan koko uudistuskautta  nimitetään kirjallisuuden Tanzimat-kaudeksi. Uudistuskausi vaimeni kuitenkin sulttaani Abd-ul-Hamid II:n aikana vuodeta 1876 alkaen. Vuonna 1891 syntyi kuitenkin uusi kirjallinen liike Edebiyati Cedide ('uusi kirjallisuus' ), jonka johtohahmona toimi 1900-luvun alusta alkaen Tevfik Fikret (1867–1915).
Uudistusliikkeiden pyrkimyksenä oli turkin kirjakielen lähentäminen puhekieleen. Tämä oli vuodesta 1912 toimineen Türk Ocakları -kirjallisuusliikkeen keskeinen tavoite. Ryhmä julkaisi aikakauslehteä Türk Yurdu. Ryhmään kuuluivat muun muassa kirjallisuuden turkintaja Ahmed Hikmet Müftüoğlu ja naisrunoilija Halide Edib Adıvar. Ahmed Hikmetin teos Çağlayanlar oli sytykkeenä turkkilais-nationalistiselle aatteelle.
Nykykirjallisuus

Kenraali Mustafa Kemalin vuonna 1923 käynnistämä Turkin kansallisliike johti Turkin tasavallan perustamiseen. Liike halusi länsimaistaa Turkkia, ja sen yhtenä ilmentymänä oli siirtyminen latinalaisiin aakkosiin vuonna 1928. Kirjailija Nâzım Hikmet oli myös mukana uudistusliikkeessä. Hän kuvasi teoksissaan Anatolian kansojen kohtaloita vapaamittaisen runouden keinoin. Kirjallisuuden uudistusliike jatkui edelleen 1930-luvulla, kun novellikirjailijat Sait Faik Abasıyanık ja Sabahattin Ali ottivat käyttöön uusia ilmaisutapoja.
Turkin yhteiskunta oli voimakkaassa käymistilassa vuosina 1940–1945, kun monet vastakkaiset poliittiset ja henkiset virtaukset iskivät yhteen. Runoilijat Orhan Veli Kanık ja Melih Cevdet Anday kuvasivat kuohuvaa maata luopuen loppusointuisesta ja mitallisesta runoudesta. Proosakirjallisuus eli samaan aikaan realismin vaihetta. Kirjailijat pyrkivät nostamaan esille yhteiskunnan epäkohtia. Realistisen novellin suuria nimiä olivat kaupunkiköyhälistön kuvaaja Orhan Kemal ja marxilainen satiirikko Aziz Nesin.  Tämän kauden luetuimpia turkkilaiskirjailijoita oli Yaşar Kemal ja hänen romaaninsa Haukkani Memed (İnce Memed, 1955).
Uusi käymistila alkoi poliittisista väkivaltaisuuksista, jotka raivosivat Turkissa koko 1970-luvun ajan. Tilanne johti Turkin sotilasvallankaappaukseen 1980. Kaappaajat johtivat maata kolmen vuoden ajan ja pyrkivät palauttamaan järjestyksen. Puolueet ja ammattiliitot kiellettiin ja parlamentti hajotettiin. Kuolemantuomion sai 50 ihmistä, jotka hirtettiin. Yli puoli miljoonaa ihmistä pidätettiin. Seuraavina vuosikymmeninä on kuohuntaa aiheuttanut suhtautuminen maan kurdivähemmistöön. Tämän kuohuvan ajan kuvaajia olivat muun muassa ihmisoikeusaktivisti Adalet Ağaoğlu, maagisen realismin taitaja Latife Tekin ja lukijoiden suosikki Orhan Pamuk. Pamuk sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2006. Hän on uskaltanut avoimesti kritisoida Turkin vallanpitäjiä. Pamukin romaani Musta kirja (Kara Kitap, 1990) on yksi Turkin kirjallisuuden kiistanalaisimmista ja suosituimmista teoksistalähde?.
Namık Kemal
Orhan Veli Kanık
Orhan Pamuk 2017.
Turkkilaiset kielet

Turkkilaisten kielten puhujamääriä havainnollistava lohkojako: 
  turkki
  azeri
  uzbekki
  kazakki
  uiguuri
  turkmeeni 
  tataari
  kirgiisi
  kaškai
  baškiiri
  tšuvassi
  afšar
  karakalpak
  karatšai-balkaari
  jakuutti (saha)
  krimintataari
  Muut kielet
Turkkilaiset kielet ovat noin kolmekymmentä kieltä sisältävä kielikunta. Turkkilaiset kielet ovat läheistä sukua keskenään, sillä niiden uskotaan eriytyneen verrattain myöhään, ajanlaskun alun aikoina. Turkkilaiset kielet ovat varmuudella sukua vain keskenään: ne on joskus yhdistetty mongoli- ja tunguusikielten kanssa altailaiseksi kielikunnaksi, mutta tämä on jäänyt todistamattomaksi hypoteesiksi, ja näin turkkilaiset kielet nykykäsityksen mukaan muodostavat kielikunnan. Niitä puhuu moninainen ihmisten kirjo, noin 350 miljoonaa, laajalla alueella Itä-Euroopasta Siperiaan ja aina läntiseen Kiinaan saakka. 
Turkkilaiset kielet ovat lähtöisin suppealta alueelta Keski-Aasiasta, josta ne levisivät laajalle alueelle varhaiselta keskiajalta alkaen.
Turkkilaiset kielet ovat agglutinoivia, ja niille on ominaista vokaaliharmonia. Turkkilaisiin kieliin on omaksuttu piirteitä erityisesti kiinasta, iranilais- ja arabikielistä. Turkkilaisista kielistä puolestaan on piirteitä kulkeutunut Kaakkois-Kiinaan ja Venäjän pohjoisimpiin osiin.
Turkologia eli turkkilainen filologia on turkkilaisiin kieliin ja kulttuureihin keskittyvä akateeminen tutkimuksen alue.
Kirjaimistot

Turkkilaisia kieliä kirjoitettiin vuosisatojen ajan arabialaisella kirjaimistolla. Tultaessa 1900–luvulle tämä muuttui, kun Turkin tasavalta omaksui latinalaisen kirjaimiston ja silloisen Neuvostoliiton turkkilaiset kansat puolestaan kyrillisen, joskaan ei omasta tahdostaan.
Turkkilaisten maiden neuvosto hyväksyi vuonna 2024 uuden yleisturkkilaisen latinalaisen aakkoston (Common Turkic Alphabet). Tämän tarkoitus on edesauttaa kirjoitettua kanssakäymistä kansojen välillä, jota arabialainen abjad aikaisemmin edusti.
Luokittelu

Turkkilaiset heimot ja kansat ja niiden kielet ovat sekoittuneet keskenään vuosisatojen aikana, minkä vuoksi kielten luokittelu on hyvin vaikeaa. Seuraavaan luokitteluun on yhdistetty kolme eri ryhmittelyä, jotka tässä on erotettu kapiteeli-, lihavoiduin ja kursivoiduin kirjaimin:
Länsiturkkilaiset kielet (luoteisturkkilaiset kielet, kiptšak-kielet)
tataari (Keisarillisen Itä-Venäjän lingua franca)
kazanin murre (assimiloinut Länsi-Siperian turkkilaiskansat)
tiptärin murre (baškiirialueella)
mišäärin murre (tataarimurteista lähimpänä alkuperäistä kiptšak-turkkia)
baškiiri (lähes tataarin murre)
kumykki
karatšai & balkaari (yksi kieli mutta erilliset ortografiat)
krimintataari
karaiimi (karai)
kazakki (Kiinan puolella arabialainen kirjaimisto)
karakalpakki
nogai (Balkanin tataarit voivat olla alun perin nogaita)
kirgiisi (islamin omaksuttuaan erkanivat oirooteista, turkkilaistuneita mongoleja, Kiinan puolella arabialainen kirjaimisto)
Pohjoisturkkilaiset kielet (koillisturkkilaiset kielet)
altai (oirootti) (buddhalaisuuden omaksuttuaan erkanivat kirgiiseistä)
keltainen uiguuri
teleutti
tuva / sojootti / urjanhai
tofa tofa(lari) / karagassi
hakassi abakaaninmurteet (kutsutaan usein virheellisesti hakassiksi; ko murteista on yhdistetty kirjakieli, jonka nimi on myös hakassi)
šoori / Etelä-Siperian tataari (assimiloineet suomalais-ugrilaisia)
jakuutti (paljon tunguusivaikutusta)
dolgaani (assimiloituneita nganasaneja)
Eteläturkkilaiset kielet (lounaisturkkilaiset kielet, oguz-kielet)
turkki (Turkin tasavaltaa edeltävällä ajalla virallinen hallintokieli oli osmanin turkki, jota ei kuitenkaan käytetty puhekielenä)
gagauzi (gagaussi) (paljon eteläslaavin vaikutusta)
azeri (Kaukasuksen lingua franca)
haladži (ehkä azerin murre)
kaškai (läheinen sekä azerille että turkmeenille)
turkmeeni
Itäturkkilaiset kielet (kaakkoisturkkilaiset kielet, karluk-kielet)
uiguuri
uzbekki (assimiloinut kiinalaisia ja arabeja, Keski-Aasian lingua franca)
salaari
Bolgaarikielet
tšuvassi (välittävä kielimuoto mongolikielten suuntaan, vaikutusta suomalais-ugrilaisista kielistä ja toisista turkkilaiskielistä)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia azeriksi
Wikipedia kazakiksi
Wikipedia kirgiisiksi
Wikipedia tataariksi
Wikipedia turkiksi
Wikipedia turkmeeniksi
Wikipedia uzbekiksi
Turkkilaiset kielet
azeri
baškiiri
dolgaani
gagauzi
hakassi
haladži
jakuutti
karaiimi
karakalpakki
karatšai-balkaari
kaškai
kazakki
krimintataari
kumykki
nogai
salaari
šoori
tataari
tofa
tšuvassi
turkki
turkmeeni
tuva
uiguuri
uzbekki
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki 
↑  Janhunen, Juha: Altaistiikka suomalaisen Aasian-tutkimuksen kentässä. Tieteessä tapahtuu, 1999.
1 2  Erdman, Michael: Latin Lies: The Lost History of Arabic Script Experimentation in Turkic Languages ajammc.com. 11.2.2024. Viitattu 13.1.2024.
↑  Abuova, Nagima: Turkic States Revive Latin-Based Alphabet to Preserve Linguistic Heritage web.archive.org. 23.9.2024. Viitattu 13.1.2024.
↑  Leitzinger, Antero: Mishäärit – Suomen vanha islamilainen yhteisö. (Sisältää Hasan Hamidullan ”Yañaparin historian”. Suomentanut ja kommentoinut Fazile Nasretdin). Helsinki: Kirja-Leitzinger, 1996.  ISBN 952-9752-08-3 (s. 15–45)
Turkkilaiset kielet valtioiden virallisina kielinä (tummansininen), alueiden virallisina kielinä (sininen), alueiden enemmistökielinä (vaaleansininen) ja vähintään viidentuhannen henkilön turkkilaiskieliset vähemmistöt (punainen).
Turboahdin

Turboahtimen läpileikkaus
Turboahdin eli pakokaasuahdin on polttomoottorin tehoa lisäävä ahdin, joka saa käyttövoimansa moottorista purkautuvista pakokaasuista. Ahtimen keskeisiä osia ovat kompressori ja turbiini. Turbiinilla tuotetaan käyttövoima kompressorille, joka ahtaa ilmaa moottoriin. Turboahtimia käytetään nostamaan polttomoottorin tehoa ja parantamaan dieselmoottorin hyötysuhdetta. Turboja asennetaan nykyään moniin moderneihin dieselmoottoreihin ja yhä useammin myös pieniin ottomoottoreihin. Turboahtimia sovelletaan laajasti; ne ovat käyttökelpoisia niin pienehköissä moottoripyörien ottomoottoreissa kuin valtavissa laivojen kaksitahtidieseleissä. Turbojen etuna mekaanisiin ahtimiin verrattuna on se, että ne hyödyntävät muutoin osin hukkaan menevää pakokaasun energiaa. Nykyisin massavalmistettujen henkilöautojen moottoreissa ahtimia on käytössä yhdestä kolmeen.
Historia

Turboahtimen keksi sveitsiläinen insinööri Alfred Büchi, joka sai patentin keksinnölleen vuonna 1905. Järjestelmää kutsuttiinkin suomalaisessa kirjallisuudessa vielä 1950- ja 60-luvuille asti Büchin järjestelmäksi.
Turboahdin suunniteltiin alun perin lentokoneen tähtimoottoriin, ja sen tarkoitus oli vähentää tehohäviötä korkealla lennettäessä. Turboahdinta käytettiin ensimmäistä kertaa kaupallisesti vuonna 1925 kahdessa saksalaisessa matkustajalaivassa. 1930-luvulla kehitettiin kuorma-autoihin tarkoitettu turbomoottori, mutta ensimmäiset sarjatuotantoiset turbo-kuorma-autot esiteltiin vasta 1954 MAN ja Volvo -yhtiöiden toimesta. Ensimmäiset turbohenkilöautot esitteli GM vuonna 1962: Chevrolet Corvair Monza Spyder ja Oldsmobile Jetfire. Vuonna 1977 Saab 99 täytti kymmenen vuotta, joten sitä päätettiin piristää turboahtimella, jolloin syntyi Saab 99 Turbo, joka toi turbon saataville tavalliseen perheautoon. Seuraavana vuonna Mercedes-Benz esitteli 300 SD:n, ensimmäisen turbodieselmoottorilla varustetun henkilöauton.
Turboahtimen ominaisuudet

Turboahtimen ominaisuuksia ovat viive, paineentuottokyky, hyötysuhde ja virtausominaisuudet. Viive on aika, joka ahtimelta kuluu ahtopaineen nostamiseen moottorin pyörimisnopeuden mukaiselle tasolle. Lyhyellä viiveellä saavutettava nopea kiihtyvyys kostautuu huippukierroksilla ahtimen aiheuttamana vastuksena. Suurella A/R-suhteella taas kiihtyminen hidastuu, mutta pumppausteho huippukierroksilla nousee. Hyötysuhde, virtausominaisuudet ja paineentuottokyky riippuvat ahtimen muotoilusta ja suunnittelussa tehdyistä ratkaisuista. Ahtimen ominaisuuksia kuvataan ominaiskäyrästöillä.
Turboahtimen rakenne ja toiminta

Turboahtimen siipipyörät, turbiini ja kompressori, on kiinnitetty samaan akseliin, ja ne sijaitsevat omissa koteloissaan, joita nimitetään turbiini- ja kompressorikoteloiksi tai -pesiksi. Akseli on laakeroitu ahtimen runkoon yleensä kuula- tai liukulaakereilla. Suuren pyörimisnopeuden vuoksi tarvitaan laakereille jatkuva voitelu, jota varten tarvitaan kanavat voiteluöljylle. Voitelun tarkoituksena on sekä pitää kitka laakerissa pienenä että jäähdyttää laakeria. Normaalisti akseli liukuu öljykalvon päällä, jolloin kitka ja kuluminen ovat pienimmillään. Jos turbossa on lisäksi vesijäähdytys, tarvitaan kanavat myös jäähdytysnesteelle. Ahtimen kotelot ovat yleensä irrotettavissa sen rungosta ja käännettävissä eri asentoihin erilaisia asennustilanteita varten. Kotelot ja siipipyörät ovat myös usein korvattavissa erikokoisilla, jotta saavutettaisiin halutut ominaisuudet.
Turboahdin liitetään tavallisesti imusarjaan, pakosarjaan ja voitelujärjestelmään. Joissakin turboissa on mahdollista käyttää myös nestejäähdytystä. Suurella paineella ja nopeudella moottorista purkautuvat pakokaasut pyörittävät turbiinipyörää, joka pyörittää akselin välityksellä kompressoripyörää. Ahtimen kompressori ahtaa ilmaa moottoriin. Moottorin teho kasvaa, koska sylinteriin saadaan lisää ilmaa, mikä mahdollistaa suuremman polttoainemäärän puhtaan polttamisen.
Turbon lisälaitteet

Moottoritehoa voidaan nostaa jäähdyttämällä ahtoilmaa. Kylmän ilman tiheys on suurempi, minkä ansiosta polttoaineen syöttöä voidaan lisätä ja näin saavuttaa suurempi teho. Kylmän ilman ansiosta moottori ei nakuta yhtä herkästi ja ahtopainetta voidaan edelleen haluttaessa nostaa tehon lisäämiseksi. Yksi ratkaisu on käyttää välijäähdytintä, joka on lämmönvaihdin, joka siirtää ahtoilman lämpöä ulkoilmaan tai vesikiertoon. Toinen keino on ruiskuttaa ahtoilman sekaan vettä tai jotain muuta nestettä, joka sitoo lämpöä ilmasta. Tämä ratkaisu rajoittuu epäkäytännöllisyytensä vuoksi lähinnä erikoisratkaisuihin. Esimerkiksi 1970-luvun lopulla Saab 99 Turboon sai alkuaikoina vesiruiskutuksen lisävarusteena, koska ahtoilman jäähdytin ei kokonsa vuoksi sopinut 99-mallin korirakenteeseen.
Ahtopainetta on säädeltävä, jotta moottori tarjoaisi tehon joustavasti ja moottorin käyttöiän takaamiseksi.
Hukkaportti on venttiili, joka päästää osan pakokaasuista pakosarjasta turbiinin ohitse suoraan pakoputkeen. Pakokaasua ohjataan turbiinin ohitse, jotta ahtimen pyörimisnopeus ja ahtopaine eivät nousisi liian suuriksi. Hukkaportin vaihtoehtona voidaan käyttää ahdinta, jonka siivet ovat säädettäviä. Kilpamoottoreissa on käytetty ahtopaineen rajoitusventtiileitä, jotka päästävät ahdettua ilmaa ulos.
General Motors - yhtymän Chevrolet-merkin Corvair - sarjan Monza Spyder - mallissa käytettiin erityisesti muotoiltua äänenvaimenninta. Se rajoitti ahtimen turbiinille menevän pakokaasun
määrän vakioksi, joka ei enää kasvanut moottorin kierrosluvun noustessa yli asetetun arvon.
Valmistajat

Nykyisiä turbovalmistajia ovat esim. Holset, Garret, IHI, Mitsubishi. Aiemmin toimineita valmistajia ovat mm. KKK ja Schwitzer, jotka tunnetaan nykyisin nimellä BorgWarner.
Oikeustoimi

Oikeustoimi on tahdonilmaisu, jolla on oikeudellinen merkitys. Oikeustoimella perustetaan, muutetaan tai kumotaan oikeussuhde. Erilaisia oikeustoimia voidaan ryhmitellä yksipuolisiin ja kaksipuolisiin tai vastikkeettomiin ja vastikkeellisiin. Lahjan antaminen tai testamentti on tyypillinen yksipuolinen, vastikkeeton oikeustoimi. Tyypillisiä kaksipuolisia oikeustoimia ovat sopimus ja avioliitto.
Oikeustoimet voivat olla valtuutetun tekemiä, jolloin oikeustoimi sitoo kuitenkin valtuuden antajaa (päämiestä) suoraan. Oikeustoimi voidaan tehdä myös kolmannen hyväksi. Henkivakuutus on esimerkki kolmannen hyväksi tehdystä oikeustoimesta.
Suomessa varallisuusoikeudellisista oikeustoimista annetussa laissa (ns. oikeustoimilaki, 228/1929) on säädetty oikeustoimista ja niiden oikeusvaikutuksista, joista esimerkkinä mainittakoon lain 1 §:n mukainen tarjous—vastaus-mekanismi ja siitä seuraava sopimuksen syntyminen.
Oikeustoimiin liittyy tahto ja tahdon ilmaiseminen. Tahdolla tarkoittaa halua tulla sidotuksi siten kuin tahdonilmaisussa on mainittu. Tahdonilmaisun on kohdistuttava toiseen henkilöön ja sen tarkoituksena on tulla tämän tietoon. Mikäli ehdot toteutuvat, pidetään tahdonilmaisua pätevänä oikeustoimena. Tahdonilmaisut ovat molempia osapuolia sitovia, mikäli ne on tehty ilman varaumia ja vilpittömässä mielessä.