stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tampereen yliopisto (1925–2018)
Hallinto > Hallitus

Tampereen yliopiston hallitukseen kuului 11 jäsentä:
Kari Neilimo, hallituksen puheenjohtaja
Seija Ilmakunnas, hallituksen varapuheenjohtaja
Leena Heino
Risto Heiskala
Rauno Ihalainen
Pirkko-Liisa Kellokumpu-Lehtinen
Eero Kiiski
Jaana Parviainen
Marita Ruohonen
Petri Räsänen
Taru Smolander
Kirjallisuutta

Mervi Kaarninen: Murros ja mielikuva. Tampereen yliopisto 1960–2000.  Tampere:  Vastapaino, 2000.  ISBN 951-768-072-4
Viljo Rasila: Yhteiskunnallinen korkeakoulu 1925–1966.  Porvoo–Helsinki:  WSOY, 1973.  ISBN 951-0-05725-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tampereen yliopiston kotisivu
Ilmapanoraamakuva Tampereen yliopiston päärakennuksesta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
Uusin korkeakoulumme, Suomen Kuvalehti, 25.10.1930, nro 43, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Yhteiskunnallinen Korkeakoulu, Kansan kuvalehti, 10.03.1933, nro 11, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Suomen yliopistot |
| --- | --- |
Yliopistot:  Aalto  Hanken  Helsinki  Itä-Suomi  Jyväskylä  Lappi  Lappeenranta-Lahti  MPKK  Oulu  Taideyliopisto  Tampere  Turku  Vaasa  Åbo Akademi 
Yliopistokeskukset:  Kajaani  Kokkola  Lahti  Mikkeli  Pori  Seinäjoki 
Entiset:  Eläinlääketieteellinen korkeakoulu  Helsingin kauppakorkeakoulu  Joensuu  Kuopio  Kuvataideakatemia  Sibelius-Akatemia  Svenska social- och kommunalhögskolan  Taideteollinen korkeakoulu  Tampere (1925-2018)  Tampereen teknillinen yliopisto  Teatterikorkeakoulu  Teknillinen korkeakoulu  Turun kauppakorkeakoulu 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Franzéninkadun talon peruskiven muuraustilaus vuonna 1930.
Yhteiskunnallinen korkeakoulu muuttamassa vuonna 1960.
Yhteiskunnallisen korkeakoulun rakennus vuonna 1960
Tampereen yliopiston vuonna 2003 valmistunut Pinni B -rakennus.
Tarttumalevät

| Tarttumalevät |
| --- | --- |
 Coccolithus pelagicus -tarttumalevän ulkorakenne
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Chromalveolata
Kaari::  Tarttumalevät Haptophyta  Hibberd, 1976 
Luokat ja lahkot
 Pavlovophyceae Pavlovales  Prymnesiophyceae Prymnesiales  Phaeocystales  Isochrysidales  Coccolithales 
Katso myös
   Tarttumalevät Wikispeciesissä   Tarttumalevät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarttumalevät (Haptophyta) on yksisoluisia levälajeja käsittävä Chromalveolata-kunnan kaari. Valtaosa tunnetuista lajeista elää meressä. Lajeja on kuvattu noin 500.
Varhaisimmat tarttumalevien fossiilit on löydetty kivihiilikaudelta 300 miljoonan vuoden takaa.
Tarttumaleväsolussa on kaksi uintisiimaa solun etupäässä tai kyljessä. Monilla lajeilla on lisäksi uintisiimojen välissä kierteinen siima eli haptoneema, jonka avulla solut voivat tilapäisesti kiinnittyä alustaansa. Tarttumalevien nimitys tulee tästä rakenteesta. Soluissa on kaksi kahden kalvon ympäröimää viherhiukkasta, joissa on a- ja c-klorofylliä sekä beetakaroteenia ja fukoksantiinia. Jälkimmäisin pigmentti antaa leville ruskehtavan värin. Yhteyttämispigmentit muistuttavat ruskeiden levien pigmenttejä. Chromalveolata-kunnalle tyypillisesti tarttumalevien mitokondrioiden sisäkalvojen poimut eli kristat ovat putkimaiset.
Solua peittää kerros selluloosasta koostuvia suomuja. Joillain lajeilla (lahko Coccolithales) solun pinnalla on kalkkipitoisia suomuja eli kokkoliitteja. Liitukaudella 65-95 miljoonaa vuotta sitten näitä tarttumaleviä esiintyi runsaasti, ja niiden sedimentoituneista kalkkikuorista muodostui suuria liitukivikerrostumia. Näistä kerrostumista liitukausi on saanut nimensä.
Perniö

| Perniö Bjärnå> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Salo |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Teijon kansallispuistoa Perniössä.
Sijainti:  60°12′15″N, 023°07′20″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Varsinais-Suomen maakunta
Seutukunta:  Salon seutukunta
Kuntanumero:  586
Hallinnollinen keskus:  Perniön kirkonkylä
Perustettu:  –
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Salo Halikko Kiikala Kisko Kuusjoki Muurla Pertteli Suomusjärvi Särkisalo Perniö
– syntynyt kunta:  Salo
Pinta-ala:  419,12 km²  (1.1.2008)
– maa:  397,27 km²
– sisävesi:  10,86 km²
– meri:  10,99 km²
Väkiluku:  5 903   (31.12.2008)
– väestötiheys:  14,86 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  15,1 %
– 15–64-v.:  62,3 %
– yli 64-v.:  22,5 %
Perniön kirkko heinäkuussa 2012.
Perniö (ruots. Bjärnå) on Suomen entinen kunta, joka sijaitsee Varsinais-Suomessa Saaristomeren rannalla ja joka on nykyään osa Saloa. Ennen kuntaliitosta Perniö kuului Länsi-Suomen lääniin, sitä ennen Turun ja Porin lääniin. Kunnassa asui 5 903 ihmistä, ja sen pinta-ala oli 419,12 km², josta 10,99 km² on merialueita ja 10,86 km² sisävesiä. Väestötiheys oli 14,86 asukasta/km².
Perniön naapurikunnat olivat Halikko, Kemiö, Kisko, Muurla, Salo, Särkisalo ja Tammisaari. Aikaisempia naapurikuntia olivat Halikkoon vuonna 1967 liitetty Angelniemi, Saloon samoin vuonna 1967 liitetty Uskela ja Tammisaareen vuonna 1993 liitetty Tenhola.
Perniön kunnassa ovat sijainneet muun muassa Kuuston, Kirjakkalan, Mathildedalin, Teijon, Latokartanon, Pohjankylän ja Kosken rautaruukit.
Kunnan slogan oli "Perniön kunta - Luonnollisesti".
Perniötä on nimetetty Suomen Toscanaksi. Helsingin Sanomien mukaan erityisesti Perniön rautatieasemanseutu muistuttaa Italian maaseutua.
Historia

Perniöstä tunnetaan useita pronssikautisia asuinpaikkalöytöjä. Merovingiajalta Yliskylästä tunnetaan Suomen kuuluisampana pidetty venepolttohautaus. Arviolta 550-luvulle ajoitetusta haudasta on löydetty mm. kuusi kilvenkupuraa, viisi miekkaa ja viisi keihäänkärkeä, mitkä viittasivat useampaan vainajaan. Vainajien poltetut luut oli aseteltu kilvenkupuroiden sisään.
Kunnan sijainti rannikolla ja Suuren Rantatien eli Kuninkaantien varrella vaikutti suurten kartanoiden syntymiseen. Kartanoissa alkoi myös rautateollisuuden kehitys 1600-luvulla. Metalliteollisuus on edelleen Perniössä vahvaa, joskin hiipuvaa. Nykyiset matkailuyritykset, kuten Teijon retkeilyalue ja laskettelukeskus ja Meri-Teijon vapaa-ajan palvelut ovat sijoittuneet vanhoihin ruukkikyliin. Turun ja Helsingin väliset junat eivät enää pysähdy Perniössä. Nykyään Perniön rautatieasema on yksityisasunto ja rautatieaseman tavaramakasiinissa on kirpputori. Ratapiha on purettu ja rautatien reittiä on oiottu.
Perniön kunta lakkautettiin ja yhdistettiin yhdeksän muun kunnan kanssa uudeksi kunnaksi 1. tammikuuta 2009 alkaen. Salo, Halikko, Kuusjoki, Pertteli, Muurla, Perniö, Särkisalo, Kisko, Kiikala ja Suomusjärvi lakkautettiin ja niiden tilalle perustettiin uusi kunta, joka otti käyttöönsä Salo-nimen ja kaupunki-nimityksen. Perniön kirkonkylässä oli ennen vuoden 2009 kuntaliitosta noin 3 000 asukasta eli puolet silloisen kunnan asukasmäärästä.
Maantiede

Perniön alue voidaan jakaa viiteen eri osaan. Perniönjoen laaksoon, Halikonlahden rannikkoon, Teijon ylänköön, itäiseen ylänköalueeseen ja itäosien peltomaisemiin.
Perniön keskusta ja asemanseutu sijaitsevan Perniönjoen laaksossa, joka on kapea jokea myötäilevä maa-alue kahden pienen ylänköalueen välissä. Itäinen ylänköalue erottaa jokilaakson itäosien peltomaisemista, joka on tyypillistä varsinaissuomalaista maastoa pienine peltoja halkovine jokineen ja mäkineen. Itäosa päättyy kohoavaan Kavaniemennummeen. Teijon ylänkö erottaa Perniönjokilaakson Halikonlahden rannikosta, jossa asutus on keskittynyt kallioiden ympäröimiin laaksoihin.
Perniö on vanhaa varsinaissuomalaista asutusseutua ja sen alueella sijaitsee useita Museoviraston vuonna 2009 määrittelemiä valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristöjä. Näitä ovat Latokartanon historiallinen ympäristö, Kosken ruukinalue, Kuninkaantie eli Suuri rantatie, Mathildedalin ruukkiyhdyskunta,  Perniön kirkko ja pappilat, Perniön rautatieasemanseutu, Perniönjokilaakson kartanot ja viljelysmaisema, Strömman kanava ja Teijon ruukinalue.
Maantiede > Vesistöt

Perniön hallitseva vesistö on Kiskonjoen–Perniönjoen vesistö, jonka latvahaarat ulottuvat pitkälle Muurlaan, Kiskoon ja Suomusjärvelle. Perniönjoki eli Karhujoki eli Muurlanjoki saa alkunsa Muurlan Ylisjärvestä ja virtaa kunnan halki etelään. Kiskonjoki myötäilee Perniön etelärajaa, yhdistyy Perniönjokeen ja laskee Laukanlahteen entisen kunnan eteläosassa. Ainoa isompi vesistön järvi Perniön alueella on Naarjärvi.
Teijon ylänkö on soista ja vetistä seutua. Soiden ja kallioiden keskelle ovat muodostuneet muun muassa Lehmijärvi, Hamarijärvi, Sahajärvi, Puolakkajärvi, Matildanjärvi ja Kirakanjärvi.
Perniön eteläosissa on muutamia suoraan mereen vetensä laskevien järvien vesistöalueita. Suurimpina näistä ovat Makarlanjärvi ja Puontpyölinjärvi.
Maantiede > Kyliä (kirkonkirjojen mukaan)

Aaljoki, Aimontappo, Aitolahti (Aitolaks), Alaspää, Alimälkilä (Alasmelkkilä), Anjala, Arpalahti (Arpala), Asteljoki (Aslo), Ekkulla (Eikkula), Ervasto (Ervastböle), Ervelä, Foudila (Foula), Haarla, Haaroinen (Haaro), Heikkilä, Hentola, Hirvilahti, Huhti, Hämeenkylä, Isokuusto (Kuusto), Iso-Pakapyöli (Stor-Baggböle), Kakola, Kanturpyöli (Kanturböle), Kaukonpyöli (Kaukonböle), Kestrikki (Gästerby), Ketunpyöli (Ketunböle), Kieronperä, Kirakka (Kirakböle), Kirjakkala, Kivelä, Knaapila, Koivisto (Koisto), Kollarla, Korttila, Korvenkylä, Kovamäki (Kouvola), Krootila (Krogsböle), Kuhmisi (Kuhminen), Kumionpää, Kyynämäki (Kynämäki), Kyynärä, Laiterla (Laitla), Lankkeri, Lanviikki (Långvik), Lapnäs (Lappnäs), Lapparla, Lassinböle, Latokartano (Näsegård), Laukka, Lehtiniitty, Leipyöli (Löfböle), Lemunkartano (Lemogård), Liite (Liiri) (Lidö), Lintilä, Lupaja, Makarla (Makkarböle), Merihuhti, Metsäkylä, Metsänoja, Mussaari, Mutaisi (Mutainen), Mäkisauru, Mälkilä (Melkkilä), Noko (Nokoinen), Nurkkila, Paarskylä, Penttilä, Pettälä, Pohjankartano (Pojogård), Pohjankylä, Preitti (Breitsböle), Provani (Broända), Puontpyöli (Bondböle), Puopyöli (Boböle), Pyhäjoki, Pääris (Päärinen), Saari, Skoila (Skinnfällskog), Sormijärvi, Soukka, Suksenpyöli (Suksenböle), Suomenkylä, Suomenniitty (Finnäng), Sydänsauru, Talonpojanteijo (Bondtykö), Teijo (Tykö), Tilkkala, Torkkila, Trespyöli (Träskböle), Tuohittu (Tuohitto), Vihiniemi (Vihnämäki) (ruots.: Vineme), Viipuri (Frilla-Viborgsgård), Väärlä, Yliskylä (Överby gård), Ylönkylä (Överby), Öyrilä (Äyrilä)
Liikenne

Perniön kautta kulkevat rantarata ja kantatie 52 Salosta Tammisaareen. Rantaradan perusparannuksen yhteydessä Perniön alueella olleet liikennepaikat lakkautettiin; Kosken rautatieasema jäi jopa useita kilometrejä sivuun uudesta ratalinjasta. Nykyisin lähin rautatieliikennepaikka on Salon rautatieasema.
Liikenne > Etäisyyksiä Perniöstä

Helsinki 140 km
Salo 25 km
Tammisaari 30 km
Turku 75 km
Tunnettuja perniöläisiä

Suvi Hartlin, radiojuontaja, Miss Suomi 2003 2. perintöprinsessa
Erik Brynolf Höijer (myöh. Höijärvi), kirjailija
Karl Gustaf Höijer, kansanedustaja
Emil Jokinen, kansanedustaja
Kalle Jokinen, kansanedustaja
Katri Kaarlonen, kansanedustaja
Edvard Kilpeläinen, kansanedustaja
Sulo Laakio, yritysjohtaja, kauppaneuvos
Jaakko Latvala, kansanedustaja
Lasse Lenkkeri, teollisuusneuvos
Alfred Lindroos, kansanedustaja
Karita Mattila, oopperalaulaja
Juhani Mussaari, maanviljelijä ja yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
Markku Mäenpää, maanviljelijä, rehtori, maanviljelysneuvos
Olavi Mäenpää, maanviljelijä, rehtori, maanviljelysneuvos
Olli Mäenpää, hallinto-oikeuden professori
Antti Penttilä, kansanedustaja
Jukka Roos, kansanedustaja
Sikstus Rönnberg, kansanedustaja
Paavo Saarinen, kansanedustaja
Aarne Soinamo, kauppaneuvos
Karl Alfred Wasastjerna, maanviljelysneuvos, Strömman kartanon omistaja
Arvo Westerlund, teollisuusneuvos
Lauri Vuorinen, hiihtäjä
Nähtävyyksiä

Mathildedalin ruukkikylä
Teijon ruukkikylä
Muovikassimuseo
Kulttuuri > Murre

Perniön alueella puhutun kielen perustana on itäinen Lounais-Suomen murre. Perniön murre kuuluu Lounais-Suomen itäryhmän rantaryhmään.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Perniön pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla laukmakkar ja perunkakku.
Aiheesta muualla

E. B. Höijer : Kuusisatavuotinen Perniö. Kirkkoja, kirkonkelloja, sapelinkalsketta, kannustenkilinää, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 22.06.1930, nro 25, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perniö Wikimedia Commonsissa
| n k Perniö |
| --- | --- |
Taajamat:  Matilda (entinen taajama)  Perniön asemanseutu  Perniön kirkonkylä  Teijo 
Rekisterikyliä Perniössä:  Aaljoki  Aimontappo  Aitolahti  Alaspää  Ali-Melkkilä  Anjala  Arpalahti  Asteljoki  Eikkula  Ervasto  Ervelä  Foula  Germundsvidja  Haarla  Haaroinen  Heikkilä  Hinkkala  Hirvilahti  Huhti  Hämeenkylä  Isokuusto  Iso-Pakapyöli  Järvenkylä  Kakola  Kaukonpyöli  Kestrikki  Kieronperä  Kirakka  Kirjakkala  Kivelä  Knaapila  Koivisto  Kokkila  Kollarla  Kontola  Korttila  Koski  Kovamäki  Krootila  Kuhminen  Kumionpää  Kuusto  Kyynämäki  Kyynärä  Laiterla  Lanviikki  Lappi  Lapparla  Lassinpyöli  Latokartano  Laukka  Lehtiniittu  Leipyöli  Lemunkartano  Liiri  Lintilä  Lupaja  Makarla  Melkkilä  Merihuhti  Metsäkylä  Metsänoja  Mussaari  Mutainen  Mäkisauru  Nokoinen  Nurkkila  Osala  Paarskylä  Pappila  Penttilä  Pettälä  Pohjankartano  Pohjankylä  Preitti  Provani  Puontila  Puopyöli  Pyhäjoki  Päärinen  Saari  Skoila  Sormijärvi  Soukka  Strömma  Suksenpyöli  Suomenkylä  Suomenniitty  Sydänsauru  Talonpojanteijo  Teijo  Tilkkala  Torkkila  Tuohittu  Verkangas  Vihiniemi  Viipurinkartano  Vähä-Pakapyöli  Vähäkuusto  Vähälappi  Vähäpyöli  Väärlä  Yliskylä  Ylönkylä  Öyrilä 
Kulmakuntia Perniössä:  Joutna  Tuulihattu  Ylikulma 
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Perniön Rentselinnummelta löytynyt pronssikautinen ns. Ananjino-tyypin keihäänkärki.
Tartarkastike

Tartarkastiketta kulhossa
Tartarkastike on majoneesipohjainen kastike, jota käytetään usein kalaruokien – kuten kalapuikkojen – kanssa.
Keski-Aasian Tartariassa hienonnettiin hyvin kovaa, kuten hevosen ja kamelin lihaa syötäväksi raakana. Näin syntyi nimi niin tartarkastikkeelle kuin tartarpihvillekin.
Tartarkastike pohjautuu majoneesiin (kananmuna, sinappi tai etikka, öljy) sekä muihin ainesosiin. Kastikkeesta on useita variaatioita, mutta usein majoneesiin lisätään esimerkiksi kapriksia, maustekurkun paloja, sitruunamehua tai rakuunaa. Sekaan voi lisätä myös sipulia, ruohosipulia tai tuoretta persiljaa tai tilliä. Myös kovaksi keitettyjä kananmunia, oliiveja tai Dijon-sinappia lisätään tartarkastikkeen joihinkin versioihin. Tartarkastike muistuttaa hieman remoulade-kastiketta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tartarkastike Wikimedia Commonsissa
Tähkämaitikka

| Tähkämaitikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Näivekasvit Orobanchaceae
Suku::  Maitikat Melampyrum
Laji::  cristatum
Kaksiosainen nimi
 Melampyrum cristatum  L. 
Katso myös
   Tähkämaitikka Wikispeciesissä   Tähkämaitikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tähkämaitikka (Melampyrum cristatum) on Euraasiassa kasvava yksivuotinen ruohokasvi. Se on muiden maitikoiden tapaan puoliloinen. Suomessa tähkämaitikka on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Ulkonäkö

Tähkämaitikka on 15–40 cm korkea ruohovartinen kasvi, jonka varsi on tavallisesti yläosasta haarainen. Lehdet ovat tasasoukan suikeita. Kukinto on varren tai joskus haarojenkin latvassa, ja se on noin 3 cm pitkä, tiheä ja nelisärmäinen. Kukkien tukilehdet ovat puikeita, herttatyvisiä, kouruisia, tiheä- ja terävänirhaisia, ja niiden kärjet ovat pitkiä ja ehylaitaisia. Ylemmät tukilehdet ovat osittain purppuranpunaisia ja alemmat vihreitä. Kukan teriö on käyrätorvinen, pituudeltaan noin 15 mm ja väriltään purppuranpunainen. Kukan huulet ovat keltaisia. Melko usein kukinnon punaväri kuitenkin puuttuu, jolloin kukkien tukilehdet ovat kellanvihreitä ja teriöt kalpeankeltaisia. Tähkämaitikka kukkii Suomessa heinä-elokuussa.
Tähkämaitikan voi sekoittaa jonkin verran samannäköiseen peltomaitikkaan (Melampyrum arvense).
Levinneisyys

Tähkämaitikkaa tavataan Espanjasta läpi Euroopan Venäjän keskiosiin saakka. Eteläisimmät esiintymät ovat Keski-Italiassa ja Pohjois-Kreikassa, pohjoisessa lajia kasvaa Isossa-Britanniassa, Tanskassa, Etelä-Norjassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa, Etelä-Suomessa ja Virossa. Suomessa tähkämaitikkaa kasvaa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Hämeessä ja Pirkanmaalla.
Elinympäristö

Tähkämaitikka kasvaa kivikkoisilla rinnekedoilla, kuivahkoilla lehtoniityillä ja kalliopengermillä. Laji on Suomessa suuresti harvinaistunut.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Tähkämaitikan levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tähkämaitikka (Melampyrum cristatum)
Luontoportti: Tähkämaitikka (Melampyrum cristatum)
Pohjolan kasvien pauloissa: Melampyrum cristatum - tähkämaitikka
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q39575  Wikispecies: Melampyrum cristatum  BioLib: 40890  CoL: 3Z5BD  EoL: 5672913  EPPO: MEACR  EUNIS: 183028  GBIF: 3725765  iNaturalist: 57494  IPNI: 805650-1  NBN: NBNSYS0000004136  NCBI: 439140  Observation.org: 119771  Open Tree of Life: 218835  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:805650-1  Tropicos: 29205311  WFO: wfo-0000451339  Laji.fi: MX.39629
Heptamykhos

| Heptamykhos> Ἑπτάμυχος.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Ferekydes
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  filosofia
Julkaistu:  500-luku eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Heptamykhos (m.kreik. Ἑπτάμυχος, ”Seitsemän kammiota”) tai Pentemykhos (Πεντέμυχος, ”Viisi kammiota”) oli Ferekydeen kirjoittama filosofis-uskonnollinen teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
Ferekydeen teos oli yksi kreikkalaisen kirjallisuuden ja siten länsimaisen kirjallisuuden ensimmäisiä proosamuotoisia teoksia. Teos tunnetaan kahdella nimellä: nimellä Heptamykhos siihen viittaa Kallimakhos, nimellä Pentemykhos puolestaan Damaskios. Nimen mykhos voi viitata 'syvennykseen', 'kammioon' tai 'pyhäkköön'. Tutkijoiden parissa ei ole yksimielisyyttä siitä, kumpi näistä kahdesta oli teoksen oikea nimi: yleisesti käytetty Geoffrey Kirkin, J. E. Ravenin ja Malcolm Schofieldin teos Presocratic philosophers käyttää teoksesta nimeä Heptamykhos, kun taas ainoan nykyaikaisen pelkästään Ferekydestä käsittelevän teoksen kirjoittaja Hermann S. Schibli katsoo, että teoksen oikea nimi oli Pentemykhos.
Teoksessa Ferekydes esitti filosofiansa myyttisten kuvausten kautta. Teos käsittelee muun muassa kaikkeuden luomista ja kreikkalaisen mytologian jumalien välisiä taisteluja. Se edustaa näin jossain määrin samanlaista perinnettä kuin Hesiodoksen runoelma Jumalten synty (Theogonia), mutta eroaa siitä kuitenkin monin tavoin ja saattaa perustua itämaisiin vaikutteisiin. Myös Ferekydeen teoksesta on joskus käytetty nimeä Theogonia tai Theokrasia ("Jumalsekoitus").
Karavostásis

| Karavostásis Καραβοστάσης |
| --- | --- |
 Karavostásiksen kylä.
 Karavostásis
 Koordinaatit: 36°36′55″N, 24°56′49″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Thíra
Kunta:  Folégandros
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6005000104
Väkiluku (2011):  87
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karavostásis (kreik. Καραβοστάσης) tai Karavostási (Καραβοστάσι) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Folégandroksen saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Folégandroksen kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Kylän väkiluku on 87 (vuonna 2011).
Karavostásis sijaitsee Folégandroksen itäpäässä noin kolme kilometriä saaren pääkylästä Folégandroksen kylästä. Se on Folégandroksen pääsatama sekä saaren turismin keskuksia.
Karavostásiksen satama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karavostásis Wikimedia Commonsissa
Tasanne

Tasanne on yksi Itä-Tampereen alueista. Naapurikaupunginosia ovat Atala, Niihama, Olkahinen, Ojala ja Kumpula. Tilastoalue sijaitsee Näsijärven rannalla. Alueella on lähinnä pientaloja.
Tasanteen alue on Tampereen kaupunkiin vuoden 1966 alussa liitetyn Aitolahden kunnan eteläisintä osaa. Nimen taustalla on Tasanteen (alkujaan Tasasen) tila, joka mainittiin vuoden 1540 maakirjassa yhtenä Messukylän pitäjän Vehmaisten jakokuntaan kuuluneen Juvelan kylän kolmesta talosta. Tasanteen viimeiset yksityiset omistajat myivät tilan Tampereen kaupungille 1970-luvun alussa. Alueen ensimmäinen asemakaava vahvistettiin vuonna 1976.
Tasanteen kaupunginosassa Näsijärven rannassa sijaitsi vuonna 1964 perustettu, Pirkanmaan Yrittäjät ry:n omistama ravintola Rustholli, jonne johti Rusthollinkatu. Ravintolatoimintaa harjoitti vuosina 1964–1977 tamperelainen perheyritys Linkosuo ja sittemmin useat muut yrittäjät. Vuonna 2020, huonokuntoinen ravintolarakennus päätettiin purkaa omakotitalojen ja rivitalojen tieltä. Vuonna 2023 rakennus vielä odotti tyhjillään purkamista.
Leo Sjöstrand

Leo Ingmar Sjöstrand (28. kesäkuuta 1944 Kökar – 21. elokuuta 2017 Kökar) oli Ahvenanmaan liberaalien poliitikko. Hän istui maakuntapäivien jäsenenä vuosina 1991–2003 ja uudelleen 2007–2011. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan sähköasentaja ja asui Kökarilla.
Aiheesta muualla

Profiili maakuntapäivien sivuilla[vanhentunut linkki] (ruotsiksi)
Mikko Alatalo

| Mikko Alatalo |
| --- | --- |
 Mikko Alatalo heinäkuussa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. toukokuuta 1951 (ikä 73) Kuivaniemi
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Muusikko, poliitikko
Poliitikko
Puolue:  Suomen Keskusta
Asema:  kansanedustaja ja kaupunginvaltuutettu
Vaalipiiri:  Pirkanmaan vaalipiiri
Kotipaikka:  Tampere
Puoliso:  Seija Alatalo (1995–)
Lapset:  4
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Mikko Tapio Alatalo (s. 1. toukokuuta 1951 Kuivaniemi) on suomalainen muusikko, musiikkineuvos, entinen keskustan kansanedustaja (2003–2019) ja Tampereen kaupunginvaltuutettu (2008–2021). Hän on kirjoittanut yli 700 musiikkikappaletta, joista monet kuuluvat suomalaisen popin ja iskelmän tunnetuimpiin teoksiin.