stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tony Iommi
Sooloura ja muut projektit

Vuonna 1985 jäätyään yksin Sabbathin kokoonpanon hajottua Iommi päätti alkaa tehdä ensimmäistä sooloalbumiaan. Kaikesta huolimatta Seventh Star -albumi julkaistiin levy-yhtiön vaatimuksesta vuonna 1986 nimikkeellä "Black Sabbath Featuring Tony Iommi". Iommin lisäksi levyllä olivat mukana laulaja Glenn Hughes, kosketinsoittaja Geoff Nicholls, basisti Dave Spitz ja rumpali Eric Singer.
Seuraavan kerran Iommi aloitti sooloprojektin vuonna 1996 yhdessä Glenn Hughesin kanssa, mutta alkuperäisen Black Sabbathin uudelleenkokoontuminen muutti suunnitelmia. Nämä nauhoitukset julkaistiin vuonna 2004 virallisesti nimellä The 1996 Dep Sessions. Nauhoitukset olivat julkaistu aiemmin bootlegina nimellä Eight Star. Hughesin lisäksi kokoonpanossa soittivat rumpali Dave Holland (ex-Judas Priest) ja kosketinsoittajat Geoff Nicholls ja Don Airey. Virallisessa versiossa Hollandin rumpuraidat soittaa kuitenkin Kenny Aronoff, koska Iommi ei Hollandin saaman vankilatuomion vuoksi halunnut sisällyttää hänen soittoaan albumille. Parivaljakko Hughes/Iommi julkaisi uuden albumin Fused vuonna 2005.
Täysin oman sooloalbumin Iommi sai tehtyä lopulta vuonna 2000. Nimellä Iommi julkaistu albumi sisältää monia vierailevia artisteja (Ian Astbury, Henry Rollins, Serj Tankian, Dave Grohl, Billy Corgan, Phil Anselmo, Peter Steele ja Ozzy Osbourne) ja se sai hyvän vastaanoton.
Vuonna 2002 Iommi esiintyi yhdessä Ozzy Osbournen kanssa Englannin Kuningattaren 50-vuotisen hallitsemiskauden kunniaksi järjestetyssä konsertissa Buckinghamin palatsissa.
Vuonna 2011 Iommi julkaisi omaelämäkerran Iron Man: My Journey Through Heaven and Hell with Black Sabbath.
Sooloura ja muut projektit > Muiden artistien kanssa

Iommilla oli 1970-luvulla oma managerointitoimisto, I.M.A. (Iommi Management Agency), joka hoiti mm. varhaisen Judas Priestin asioita. Iommi manageroi myös birminghamilaista Necromandus-yhtyettä, jonka levyn Orexis of Death hän myös tuotti. Levy julkaistiin tosin vasta 1990-luvulla.
Iommi tuotti myös birminghamilaista Quartz-yhtyettä, joka oli toiminut Black Sabbathin lämmittelijänä useilla kiertueilla. Quartzissa soitti kitaraa Geoff Nicholls, josta tuli myöhemmin Black Sabbathin kosketinsoittaja ja taustajäsen yli 20 vuodeksi. Nicholls oli mukana myös muissakin Iommin projekteissa.
1970-luvulla Iommi vieraili myös Bobby Harrisonin The Funkist-albumilla ja 1990-luvulla hän vieraili mm. Cathedral ja Diamond Head-yhtyeiden albumeilla.
Sooloura ja muut projektit > Hyväntekeväisyysprojektit

Vuonna 1989 Iommi oli mukana Rock Aid Armenia -projektissa, jonka tarkoitus oli kerätä rahaa Armenian vuoden 1988 maanjäristyksen uhreille. Kokoonpano, johon kuului Iommin lisäksi monia tunnettuja rock- ja heavy-muusikoita (esim. Ian Gillan, Ritchie Blackmore, Bruce Dickinson, Brian May) levytti version Deep Purplen "Smoke on the Water"-kappaleesta. Kappale julkaistiin singlenä, ja se nousi Britanniassa top-40:een.
Kolme vuotta myöhemmin, 1992, Iommi oli vierailevana kitaristina Queen-yhtyeen laulajan Freddie Mercuryn muistokonsertissa Wembleyn stadionilla Lontoossa. Konsertin tuotto meni AIDS-tutkimukseen. Iommi soitti konsertissa Queen-yhtyeen osuudessa toisena kitaristina joillakin kappaleilla. Iommi ja Queen-kitaristi Brian May ovat pitkäaikaisia ystäviä ja myös May on vieraillut Black Sabbathin konserteissa lavalla pariin otteeseen.
Vuonna 2011 Iommi ja Gillan kokosivat superyhtyeen WhoCares, joka jatkoi Armenian hyväksi tehtävää hyväntekeväisyystyötä. Tarkoituksena oli kerätä rahaa musiikkikoulun rakentamiseen Gyumriin. Miesten lisäksi yhtyeeseen kuuluivat Jon Lord, Jason Newsted, Mikko Lindström ja Nicko McBrain. Kokoonpano julkaisi singlen "Out of My Mind" / "Holy Water" vuonna 2011 ja albumin WhoCares seuraavana vuonna. Albumi sisältää singlen lisäksi kappaleita sekä Gillanin että Iommin historiasta.
Sooloura ja muut projektit > Euroviisut 2013

Iommin Armenia-yhteistyö jatkui kun hän kirjoitti kappaleen "Lonely Planet", jolla laulaja Gor Sujyan osallistui Euroviisuihin vuonna 2013. Kappale pääsi finaaliin ja sijoittui sijalle 18.
Yksityiselämä

1980-luvulla Iommilla oli suhde amerikkalaismuusikko Lita Fordin kanssa. Iommi tuotti hänen julkaisematta jääneen albuminsa The Bride Wore Black.
Iommi on naimisissa neljättä kertaa. 1970-luvun alussa hän meni naimisiin Susan Snowdenin kanssa. Bestmanina häissä toimi Led Zeppelin -rumpali John Bonham. Liitto kesti muutaman vuoden. 1980-luvun alkupuoliskolla Iommi oli naimisissa Melinda-nimisen amerikkalaismallin kanssa. Heillä on Toni-Marie-niminen yhteinen tytär. 1980–1990-luvulla Iommi meni naimisiin Valery-nimisen naisen kanssa. Tämä liitto päättyi 1990-luvun lopulla. Vuodesta 1998 Iommi on ollut yhdessä ruotsalaisen Marie Sjöholmin kanssa, joka on ollut Drain STH-nimisen heavy metal -yhtyeen vokalisti. Pariskunta meni kaikessa hiljaisuudessa naimisiin elokuussa 2005.
Iommin tytär Toni-Marie Iommi on myös muusikko ja soittaa LunarMile-yhtyeessä. Tiettävästi Iommilla on myös poika aiemmista suhteistaan. 1990-luvun alkupuoliskolla Iommi joutui tiettävästi vankilaan pariksi päiväksi maksamattomien elatusmaksujen vuoksi.
Yksityiselämä > Sairaus

Tony Iommilla todettiin alkuvuodesta 2012 imusolmukesyöpä eli lymfooma. Tauti oli tuolloin varhaisessa vaiheessa eikä sen uskottu aluksi vaikuttavan Black Sabbathin suunniteltuihin konsertteihin ja levytyksiin. Yhtyeen vuoden 2012 konsertit peruutettiin kuitenkin paria poikkeusta lukuun ottamatta, ja studiotyöskentely siirrettiin Englantiin Iommin kotistudioon. Huhtikuussa 2013 Iommi kertoi tiedotteessa olevan hyvässä kunnossa ja hoitojen tehonneen. Hänen joutui kuitenkin ottaa vasta-aineita kuuden viikon välein, ja Sabbathin vuoden 2013 kiertue rytmitettiin Iommin hoitojen mukaan. Iommi kertoi elokuussa 2016 syövän olevan remissiotilassa.
Arvostus

Tony Iommia on arvostettu monissa yhteyksissä yhdeksi rock- ja metallimusiikin parhaista kitaristeista. Hän on pärjännyt hyvin useissa musiikkilehtien "kaikkien aikojen paras kitaristi" -äänestyksissä ja voittanut erityisesti useita "kaikkien aikojen paras heavy metal -kitaristi" -äänestyksiä. Myös musiikkikriitikot arvostavat Iommia korkealle.
Iommia pidetään myös heavy metal -musiikin pääkehittäjänä ja suunnannäyttäjänä. Iommin tapaa kehittää heavy-riffejä pidetään myös suuressa arvossa. Myös monet grunge- ja alternative-yhtyeet ovat pitäneet Black Sabbathia ja Iommia esikuvinaan. Iommi on inspiroinut myös lukuisia uuden polven heavy metal -kitaristeja.
Diskografia > Soolotuotanto

Iommi (2000)
The 1996 Dep Session (2004, nauhoitettu Glenn Hughesin kanssa 1996)
Fused (2005)
Diskografia > Muiden artistien albumeilla

Bobby Harrison: Funkist (1975)
Quartz: Quartz (1977)
eri esittäjiä: Rock Aid Armenia (1989)
eri esittäjiä: Guitar Speak II (1990)
eri esittäjiä: The Freddie Mercury Tribute Concert (1992)
Ozzy Osbourne: Live & Loud (1993)
Diamond Head: Death And Progress (1993)
Cathedral: The Carnival Bizarre (1996)
eri esittäjiä: Twang! A Tribute To Hank Marvin And The Shadows (1997)
Ozzy Osbourne: The Ozzman Cometh (1997)
eri esittäjiä: Party At The Palace (2002)
HIM: To Make Even Venus Herself Vanish, (julkaistiin toukokuussa 2012)
Diskografia > Black Sabbathin diskografia

kts. Black Sabbathin diskografia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tony Iommi Wikimedia Commonsissa
Tony Iommin viralliset kotisivut
Jethro Tull
| --- | --- |
Studioalbumit:   This Was  Stand Up  Benefit  Aqualung  Thick as a Brick  A Passion Play  War Child  Minstrel in the Gallery  Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die!  Songs from the Wood  Heavy Horses  Stormwatch  A  Broadsword and the Beast  Under Wraps  Crest of a Knave  Rock Island  Catfish Rising  Roots to Branches  J-Tull Dot Com  The Jethro Tull Christmas Album  The Zealot Gene  RökFlöte 
Livealbumit:   Bursting Out  Live at Hammersmith '84  A Little Light Music  Living with the Past  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Aqualung Live  Live at Montreux 2003 
Kokoelmat:   Living in the Past  M.U. - The Best of Jethro Tull  Repeat - The Best of Jethro Tull - Vol II  A Classic Case  Original Masters  20 Years of Jethro Tull  25 Anniversary Box Set  The Best of Jethro Tull - The Anniversary Collection  Nightcap  The Very Best of Jethro Tull  Essential  The Best of Acoustic Jethro Tull  Jethro Tull Essential 
Videojulkaisut:   Slipstream  20 Years of Jethro Tull  25th Anniversary Video  Living with the Past  A New Day Yesterday  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Live at Montreux 2003  Jack in the Green - Live in Germany 1970-93  Their Fully Authorised Story  Live At Madison Square Garden 1978
Unleashed (täsmennyssivu)

Unleashed voi tarkoittaa:
Musiikissa :
Unleashed, ruotsalainen metallimusiikkiyhtye
Unleashed (soundtrack), myös Danny the Dog (soundtrack)
Unleashed, Renee Olsteadin albumi
Unleashed, Ten Foot Polen albumi
Unleashed, Mark Collie
Unleashed, Toby Keithin albumi
Unleashed, Confederate Railroadin albumi
Unleashed, Nikki McKibbinin albumi
Unleashed, Exilian albumi
Unleashed, Two Steps from Hellin albumi
Unleashed, Bow Wown albumi
Unleashed: Hits and Rarities (Dannii Minogue).
Muissa aiheissa :
Unleashed, toinen nimi elokuvalle Danny the Dog
The Sims: Unleashed
Godzilla: Unleashed ja Godzilla Unleashed: Double Smash
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Unleashed”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
CM Punk

| CM Punk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1978 (ikä 45) Chicago, Illinois
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Showpainija
Aktiivisena:  1999–
Pituus:  188 cm
Paino:  84 kg
Kouluttajat:  Ace Steel, Danny Dominion, Dave Finlay, Dave Taylor, Kevin Quinn
Aiheesta muualla
cmpunk.com
Phillip Jack "Phil" Brooks (s. 26. lokakuuta 1978 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen showpainija ja entinen vapaaottelija. Hän työskentelee tällä hetkellä WWE:ssä nimellä CM Punk, jossa hän myös työskenteli aikaisemmin vuosina 2005-2014. Ennen paluuta WWE:n hän otteli All Elite Wrestlingissä (AEW) vuosina 2021–2023.
Punk on showpainissa seitsenkertainen maailmanmestari (ROH-maailmanmestari, ECW-mestari, kolminkertainen World Heavyweight-mestari ja kaksinkertainen WWE-maailmanmestari). Hän on myös voittanut Kofi Kingstonin kanssa World Tag Team -mestaruuden ja Intercontinental-mestaruuden. Hän voitti myös vuosien 2008 ja 2009 Money in the Bank -ottelut ja on ainoa henkilö, joka on voittanut kyseisen ottelun kahdesti.
Punk nousi suosioon työskennellessään ROH:issa. Vuonna 2005 Punk teki sopimuksen WWE:n kanssa ja kesäkuussa 2006 debytoi WWE:n ECW-brändissä. Punkin roolihahmona on ollut läpi hänen uransa terävästi puhuva straight edge -elämäntapaa noudattava kapinallinen. Punk noudattaa myös oikeassa elämässä straight edge -elämäntapaa.
Punkin viimeisin esiintyminen WWE:ssä tapahtui 26. tammikuuta 2014 Royal Rumble -tapahtumassa. Hänen sopimuksensa WWE:n kanssa päättyi heinäkuussa 2014. CM Punk teki paluun WWE:n marraskuussa 2023 Survivor Series-tapahtumassa.
Punk on naimisissa toisen entisen WWE-tähden AJ Leen kanssa.
Showpainiura

Brooks aloitti showpainin Backyard wrestling järjestössä Lunatic Wrestling Federationissa veljensä Mike Brooksin ja ystävänsä kanssa 1990-luvulla. Brooks alkoi käyttämään ensimmäistä kertaa CM Punk nimeä, kun hänet otettiin The Chick Magnets tag team ryhmään ottelemaan CM Venomin kanssa. Jätettyään Lunatic Wrestlingin Punk päätyi harjoittelemaan Steel Dominion showpainikouluun Chicagossa, jossa häntä opettivat Ace Steel, Danny Dominion ja Kevin Quinn. Harjoittelun aikana Punk paini Steel Domain Wrestlingissä, Minnesotan osavaltiossa. Punk tapasi Steel Domainissa Scott Coltonin, joka myöhemmin otti paininimekseen Colt Cabana. Kaksikosta tuli hyvät ystävät ja viettivät suurimman osan uran alkuajoista samoissa painijärjestöissä otellen toisiaan vastaan ja samalla puolella.
Showpainiura > IWA Mid-South ja Pro Wrestling Zero-One

Punk paini myöhemmin 2000 lähtien itsenäisessä painijärjestössä IWA Mid-Southissa. Hänellä oli feudi Colt Cabanan ja Chris Heron kanssa. Punk voitti myös IWA Mid-Southin alemman raskaansarjan mestaruuden kahdesti ja raskaansarjan mestaruuden viidesti, voitettuaan muun muassa AJ Stylesin, Colt Cabanan ja Eddie Guerreron. Punkilla oli Chris Heroa vastaan 55 minuuttia kestänyt TLC-ottelu, 93-minuuttinen ottelu paras kolmesta ottelu ja useita 60 minuutin tasapelejä.
Punkin useat painiottelut Cabanan kanssa johtivat hänet painimaan hetken myös Ring of Honor järjestössä. Helmikuusta 2003 toukokuuhun 2004 Punk kieltäyty painimasta IWA:lle protestoidessaan Ian Rottenin väärinkohtelua Chris Heroa kohtaan. Punk paini sillä välin vuonna 2003 japanilaiselle showpainijärjestölle ZERO-ONE:lle. Palattuaan takaisin IWA:n painimaan ja kommentaattoriksi vuoteen 2005. Hänen viimeinen esiintyminen IWA:ssa oli 2. heinäkuuta 2005, jolloin hän paini kuusikymmentäminuuttia kestäneen ottelun Deliriousia vastaan. Ottelu päättyi tasan.
Showpainiura > Ring of Honor

CM Punk liittyi aluksi hyviksen rooliin, mutta piakkoin hänestä tehtiin pahis ollessaan vihanpidossa Ravenin kanssa useissa otteluissa. Heidän välinen vihanpito kesti suurimman osan vuoteen 2003 ja sitä pidetään yhtenä vuoden parhaana vihanpitona. Heidän välinen välienselvittely saatiin päätökseen marraskuussa 2003, jolloin Punk voitti Ravenin teräskehäottelussa. Punk paini myös samaan aikaan NWA Total Nonstop Action (TNA) showpainijärjestössä. Hän paini yhdessä Julio Dineron kanssa, joka kuului Ravenin liittolaisryhmään The Gatheringiin.
Punk alkoi menestyä Ring of Honorissa tultuaan toiseksi toisessa vuosijuhlaohjelmassa, jossa ratkaistiin ensimmäinen Ring of Honor turnausmestari. Punk hävisi ottelunsa AJ Stylesiile. Myöhemmin Punk voitti Colt Cabanan kanssa Tag Team mestaruuden kahdesti. Kaksikko voitti molemmilla kerroilla Briscoen veljekset. Lokakuussa 2003 Punk palkattiin päävalmentajaksi Ring of Honorin showpainikouluun. Hän oli sitä ennen valmentajana Steel Domainissa ja Primetime Wrestlingissä.
Vapaaottelu

Brooks ilmoitti 6. joulukuuta 2014 tehneensä moniotteluisen sopimuksen UFC:n kanssa. Hänen oli alustavasti määrä otella vuoden 2015 aikana. Tammikuussa 2015 Brooks siirtyi harjoittelemaan vapaaottelua Roufusport MMA Academyyn Duke Roufus valmennettavaksi. Brooks oli aikaisemmin harjoitellut teini-ikäisenä Ryukyu Kempoa, mutta ei omien sanojensa mukaan muista vyöarvoaan. Hän on harjoitellut myös showpainiuransa aikana hieman brasilialaista jujutsua. Lokakuussa 2015 Brooks kärsi olkapäävammasta ja joutui näin siirtämään ensimmäistä otteluaan UFC:ssä. Loukkaantumiset jatkuivat, kun 6. helmikuuta 2016 hänellä todettiin olevan välilevynpullistuma selässä, joka vaati leikkausta.
Brooksin oli määrä otella Mickey Gallia vastaan syyskuussa 2016 UFC 203 -tapahtumassa. Hän hävisi kamppailun luovutuksella ensimmäisessä erässä.
Brooksin on määrä otella toisen ottelunsa Mike Jacksonia vastaan 9. kesäkuuta 2018 kotikaupungissaan Chicagossa. Kumpikin ottelija oli sitä ennen otellut ainoan ottelunsa UFC:ssä Mickey Gallia vastaan. Brooks hävisi ottelun tuomariäänin (26–30, 26–30, 26–30). Kolme vuotta myöhemmin Jacksonin ilmoitettiin antaneen positiivisen doping näytteen marijuanasta, jonka myötä ottelun tulos mitätöitiin.
Sarjakuva

Brooks on käsikirjoittanut sarjakuvia vuodesta 2012 lähtien. Hän kirjoitti esittelyn kovakantiseen versioon Marvel Comicsin Avengers vs. X-Men -sarjakuvaan.
Vuotta myöhemmin Brooks kirjoitti esipuheen ex-tyttöystävänsä Natalie Slaterin keittokirjaan Bake and Destroy: Good Food for Bad Vegans.
2015 julkaistiin useampi Brooksin osittain käsikirjoittamia sarjakuvia. Helmikuussa Marvel julkaisi Thor Annual ensimmäisen numeron, jossa Brooks oli mukana. Hän yhteiskäsikirjoitti toukokuussa 2015 julkaistun "The Most Cursed" tarinan, joka ilmestyi Vertigo Comicsin Strange Sports Storiesin kolmannessa numerossa. Marraskuussa julkaistiin Marvelin Drax Tuhoajasta ensimmäinen sarjakuva, jossa Brooks oli myös käsikirjoittajana.
Saavutukset

WWE
ECW World Heavyweight Championship (kerran)
World Heavyweight Championship (kolmesti)
World Tag Team Championship (kerran) (Kofi Kingstonin kanssa)
WWE Championship (kahdesti)
WWE Intercontinental Championship (kerran)
Money in the Bank (2008, 2009)
Independent Wrestling Association Mid-South
Raskaansarjan mestaruus (viidesti)
Alemman raskaansarjan mestaruus (kahdesti)
International Wrestling Cartel
Raskaansarjan mestaruus (kerran)
NWA: Cyberspace
Tag Team mestaruus (kerran) (Julio Dineron kanssa)
NWA Revolution
Raskaansarjan mestaruus (kerran)
Ring of Honor
Maailmanmestaruus (kerran)
Tag Team mestaruus (kahdesti) (Colt Cabanan kanssa)
Ohio Valley Wrestling
Raskaansarjan mestaruus (kerran)
Southern Tag Team mestaruus (kerran) (Seth Skyfiren kanssa)
Television mestaruus (kerran)
Vapaaottelutilastot

| Tulos | Tilasto | Vastustaja | Ratkaisu | Tapahtuma | Päivämäärä | Erä | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ei tulosta | 0–1 (1) |  Mike Jackson | Ei tulosta (mitätöity) | UFC 225 | 9.6.2018 | 3 | 5:00 |
| Tappio | 0–1 |  Mickey Gall | Luovutus (takakuristus) | UFC 203 | 10.9.2016 | 1 | 2:14 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta CM Punk Wikimedia Commonsissa
WWE:n mestarit
Tuukka Pietarinen

Tuukka Pietarinen (s. 1996) on suomalainen runoilija. Hän on opiskellut estetiikkaa ja teoreettista filosofiaa Helsingin yliopistossa sekä kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.
Vuonna 2017 Pietarinen sijoittui toiseksi J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Pietarisen esikoisrunokokoelma Yksin ja toisin oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana 2018 ja Tanssiva karhu -palkintoehdokkaana 2019.
Teokset

Yksin ja toisin. WSOY, 2018.
Lukematon. WSOY, 2021.
Sitruunahappokierto. WSOY, 2024.
Brasilian Grand Prix 2010

|  Brasilian Grand Prix 2010  |
| --- | --- |
 18. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2010. 

Päivämäärä:  7. marraskuuta 2010
Sijainti:  Autódromo José Carlos Pace, Brasilia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,309 km
Kilpailun pituus:  71 kierrosta, 305,909 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nico Hülkenberg   (WilliamsF1)
Paaluaika:  1.14,470
Palkintokoroke
Voittaja:   Sebastian Vettel   (Red Bull-Renault)
Toinen:   Mark Webber   (Red Bull-Renault)
Kolmas:   Fernando Alonso   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (McLaren)
Kierrosaika:  1.13,851 (kierroksella 66)
Brasilian Grand Prix 2010 oli Formula 1 -kauden 2010 18. osakilpailu, joka kilpailtiin 7. marraskuuta Interlagosin moottoriradalla Brasiliassa. Paalupaikan märässä kelissä ajetussa aika-ajossa otti yllättäen Nico Hülkenberg ennen Sebastian Vetteliä. Paalupaikka oli Nico Hülkenbergin uran ensimmäinen ja ainoa.
Kilpailun voittoon ajoi toisesta ruudusta lähtenyt Sebastian Vettel. Toiseksi ajoi Mark Webber ja kolmanneksi MM-sarjaa johtava Fernando Alonso. Red Bull varmisti kisassa valmistajien maailmanmestaruuden.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Q1 | Q2 | Q3 | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 |  Nico Hülkenberg | Williams-Cosworth | 1:20.050 | 1:19.144 | 1:14.470 | 1 |
| 2 | 5 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 1:19.160 | 1:18.691 | 1:15.519 | 2 |
| 3 | 6 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 1:19.025 | 1:18.516 | 1:15.637 | 3 |
| 4 | 2 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 1:19.931 | 1:18.921 | 1:15.747 | 4 |
| 5 | 8 |  Fernando Alonso | Ferrari | 1:18.987 | 1:19.010 | 1:15.989 | 5 |
| 6 | 9 |  Rubens Barrichello | Williams-Cosworth | 1:19.799 | 1:18.925 | 1:16.203 | 6 |
| 7 | 11 |  Robert Kubica | Renault | 1:19.249 | 1:18.877 | 1:16.552 | 7 |
| 8 | 3 |  Michael Schumacher | Mercedes | 1:19.879 | 1:18.923 | 1:16.925 | 8 |
| 9 | 7 |  Felipe Massa | Ferrari | 1:19.778 | 1:19.200 | 1:17.101 | 9 |
| 10 | 12 |  Vitaly Petrov | Renault | 1:20.189 | 1:19.153 | 1:17.656 | 10 |
| 11 | 1 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 1:19.905 | 1:19.288 |  | 11 |
| 12 | 23 |  Kamui Kobayashi | BMW Sauber-Ferrari | 1:19.741 | 1:19.385 |  | 12 |
| 13 | 4 |  Nico Rosberg | Mercedes | 1:20.153 | 1:19.486 |  | 13 |
| 14 | 17 |  Jaime Alguersuari | Toro Rosso-Ferrari | 1:20.158 | 1:19.581 |  | 14 |
| 15 | 16 |  Sébastien Buemi | Toro Rosso-Ferrari | 1:20.096 | 1:19.847 |  | 19 |
| 16 | 22 |  Nick Heidfeld | BMW Sauber-Ferrari | 1:20.174 | 1:19.899 |  | 15 |
| 17 | 15 |  Vitantonio Liuzzi | Force India-Mercedes | 1:20.592 | 1:20.357 |  | 16 |
| 18 | 14 |  Adrian Sutil | Force India-Mercedes | 1:20.830 |  |  | 22 |
| 19 | 24 |  Timo Glock | Virgin-Cosworth | 1:22.130 |  |  | 17 |
| 20 | 18 |  Jarno Trulli | Lotus-Cosworth | 1:22.250 |  |  | 18 |
| 21 | 19 |  Heikki Kovalainen | Lotus-Cosworth | 1:22.378 |  |  | 20 |
| 22 | 25 |  Lucas di Grassi | Virgin-Cosworth | 1:22.810 |  |  | 21 |
| 23 | 20 |  Christian Klien | HRT-Cosworth | 1:23.083 |  |  | 23 |
| 24 | 21 |  Bruno Senna | HRT-Cosworth | 1:23.796 |  |  | 24 |
Lähteet
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Sebastian Vettel | Red Bull-Renault | 71 | 1.33.11,803 | 2 | 25 |
| 2 | 6 |  Mark Webber | Red Bull-Renault | 71 | +4,243 | 3 | 18 |
| 3 | 8 |  Fernando Alonso | Ferrari | 71 | +6,807 | 5 | 15 |
| 4 | 2 |  Lewis Hamilton | McLaren-Mercedes | 71 | +14,634 | 4 | 12 |
| 5 | 1 |  Jenson Button | McLaren-Mercedes | 71 | +15,593 | 11 | 10 |
| 6 | 4 |  Nico Rosberg | Mercedes | 71 | +35,320 | 13 | 8 |
| 7 | 3 |  Michael Schumacher | Mercedes | 71 | +43,456 | 8 | 6 |
| 8 | 10 |  Nico Hülkenberg | Williams-Cosworth | 70 | +1 krs. | 1 | 4 |
| 9 | 11 |  Robert Kubica | Renault | 70 | +1 krs. | 7 | 2 |
| 10 | 23 |  Kamui Kobayashi | BMW Sauber-Ferrari | 70 | +1 krs. | 12 | 1 |
| 11 | 17 |  Jaime Alguersuari | Toro Rosso-Ferrari | 70 | +1 krs. | 14 |  |
| 12 | 14 |  Adrian Sutil | Force India-Mercedes | 70 | +1 krs. | 22 |  |
| 13 | 16 |  Sébastien Buemi | Toro Rosso-Ferrari | 70 | +1 krs. | 19 |  |
| 14 | 9 |  Rubens Barrichello | Williams-Cosworth | 70 | +1 krs. | 6 |  |
| 15 | 7 |  Felipe Massa | Ferrari | 70 | +1 krs. | 9 |  |
| 16 | 12 |  Vitali Petrov | Renault | 70 | +1 krs. | 10 |  |
| 17 | 22 |  Nick Heidfeld | BMW Sauber-Ferrari | 70 | +1 krs. | 15 |  |
| 18 | 19 |  Heikki Kovalainen | Lotus-Cosworth | 69 | +2 krs. | 20 |  |
| 19 | 18 |  Jarno Trulli | Lotus-Cosworth | 69 | +2 krs. | 18 |  |
| 20 | 24 |  Timo Glock | Virgin-Cosworth | 69 | +2 krs. | 17 |  |
| 21 | 21 |  Bruno Senna | HRT-Cosworth | 68 | +3 krs. | 24 |  |
| 22 | 20 |  Christian Klien | HRT-Cosworth | 65 | +6 krs. | 23 |  |
| NC | 25 |  Lucas di Grassi | Virgin-Cosworth | 62 | +9 krs. | 21 |  |
| Kesk. | 15 |  Vitantonio Liuzzi | Force India-Mercedes | 49 | Ulosajo | 16 |  |
Lähde:
Muuta

Nico Hülkenbergin ainut paalupaikka.
Williams -tallin ensimmäinen paalupaikka sitten Euroopan Grand Prix 2005.
Brasilian Grand Prix 2015

|  Brasilian Grand Prix 2015  |
| --- | --- |
 18. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2015. 

Päivämäärä:  15. marraskuuta 2015
Sijainti:  Autódromo José Carlos Pace, São Paulo, Brasilia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,309 km
Kilpailun pituus:  71 kierrosta, 305,909 km
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Paaluaika:  1.11.282
Palkintokoroke
Voittaja:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Toinen:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kolmas:   Sebastian Vettel   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.14,832 (kierroksella 51)
Brasilian Grand Prix 2015 (virallisesti Formula 1 Grande Prêmio Petrobras do Brasil 2015) oli Formula 1 -sarjan 18. osakilpailu kaudella 2015. Kilpailu ajettiin 15. marraskuuta Autódromo José Carlos Pacen -moottoriradalla São Paulossa Brasiliassa.
Kilpailun voitti Nico Rosberg, Lewis Hamilton oli toinen ja Sebastian Vettel kolmas.