stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Villit kuviot
Juoni

Elokuva sijoittuu Floridan Blue Bayhin jossa asuu pääasiallisesti rikkaita ihmisiä. Opinto-ohjaajana työskentelevä Sam Lombardo (Matt Dillon) on koulussaan naisoppilaiden tuijotuksen kohteena joista kaunis Kelly Van Ryan (Denise Richards) on ihastunut Samiin. Eräänä päivänä Kelly rupeaa syyttämään että Sam Lombardo on raiskannut hänet ja muutamaa päivää myöhemmin köyhemmistä oloista oleva Suzie Toller (Neve Campbell) väittää myös tulleensa raiskatuksi ja tekijä olisi myös Sam Lombardo.
Rikosetsivä Ray Duquette (Kevin Bacon) rupeaa tutkimaan tilannetta. Oikeussalissa Suzie kuitenkin murtuu ja tunnustaa että oli suunnitellut tämän Kellyn kanssa, jotta Lombardo joutuisi huonoon valoon, kaikki syytteet Lombardoa kohtaan hylätään. Kellyn äiti joka on varakas joutui maksamaan korvauksia tästä Lombardolle suuren määrän rahaa. Kuitenkin myöhemmin selviää että kaikki kolme Sam, Suzie ja Kelly olivat suunnitelleet tämän jotta saisivat korvausrahat itselleen.
Etsivä Duquette oli ainoa oikeudenkäynnin jälkeen joka uskoi että koko touhu oli lavastusta ja huijausta. Duquette piti silmällä tarkkaan tätä kolmikkoa ja heidän tekemisiään ja hän alkoi painostaa Suzieta joka alkoi murtua paineen alla. Sam ja Kelly olivat suunnitelleet että Suzie on ylimääräinen heidän joukossaan ja näin ollen he hankkiutuivat Suziesta eroon tappamalla hänet.
Suzien kadottua Duquetellä alkoi enemmän heräämään epäilykset että Sam ja Kelly olivat hankkiutuneet eroon hänestä. Duquette alkoi painostaa Kellya ja eräänä iltana Duquette saapui Kellyn luo ja ampuu hänet, lavastaen kuitenkin että Kelly olisi ampunut häntä ensin olkapäähän. Tämän tapauksen jälkeen käy ilmi että etsivä Duquette on sekaantunut juttuun mukaan. Duquette lähtee sairauslomalle ja kohtaa hotellihuoneessaan Lombardon ja käy ilmi että he ovat rikoskumppaneita. Ray ja Sam lähtevät purjehtimaan merelle ja Sam hankkiutuukin eroon Duquetesta hänen tippuessaan mereen, Ray kuitenkin pääsee takaisin ylös ja yllättäen Suzie ilmestyy ja ampuu häntä harppuunapyssyllä.
Suzien kuolema olikin lavastettu, koska ruumista ei koskaan löydetty. Sam ja Suzie jäävät kahden purjehtimaan kunnes Sam huomaa että hänen juomaansa on sekoitettu jotain ainetta ja Suzie hankkiutuikin näin eroon Samista. Elokuvan lopussa Suzie tapaa vielä asianajajansa Kenneth Bowdenin (Bill Murrayn) jolle Suzie antaa osansa rahoistaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Matt Dillon  | … |  Sam Lombardo   |
|  Kevin Bacon  | … |  Sergeant Ray Duquette   |
|  Neve Campbell  | … |  Suzie Marie Toller   |
|  Theresa Russell  | … |  Sandra Van Ryan   |
|  Denise Richards  | … |  Kelly Lanier Van Ryan   |
|  Daphne Rubin-Vega  | … |  Etsivä Gloria Perez   |
|  Robert Wagner  | … |  Tom Baxter   |
|  Bill Murray  | … |  Kenneth Bowden   |
|  Jennifer Bini Taylor  | … |  Barbara Baxter   |
W. T. Cosgrave

W. T. Cosgrave.
William Thomas Cosgrave (iiriksi Liam Tomás Mac Cosgair; 5. kesäkuuta 1880 Dublin – 16. marraskuuta 1965 Dublin) oli irlantilainen valtiomies, joka toimi Irlannin vapaavaltion pääministerinä vuosina 1922–1932.
Irlannin pääministerinä 1970-luvulla toiminut Liam Cosgrave oli hänen poikansa.
YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaava toimisto

| YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaava toimisto> United Nations Office on Drugs and Crime |
| --- | --- |
 UNODC:n päämaja Wienissä
Lyhenne:  UNODC
Perustettu:  1997 (nimellä YK:n Huumevalvonta- ja rikollisuudentorjuntaohjelma)
Tyyppi:  Virasto
Päämaja:  Wien, Itävalta
Kattojärjestö:  Yhdistyneet kansakunnat
Aiheesta muualla
www.unodc.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaava toimisto (UNODC) on Yhdistyneiden kansakuntien toimisto, joka perustettiin vuonna 1997 nimellä YK:n Huumevalvonta- ja rikollisuudentorjuntaohjelma, joka yhdisti YK:n kansainvälisen huumevalvontaohjelman ja Rikosoikeudellisen jaoston YK:n Wienin toimistossa. Vuosina 2016–2017 sen puolivuotisbudjetiksi arvioitiin $700 miljoonaa.
Organisaatiorakenne

Virasto työllistää maailmanlaajuisesti 1500–2000 ihmistä. Sen pääkonttori sijaitsee Itävallan Wienissä, ja sillä on 21 sivukonttoria sekä kaksi yhteystoimistoa Brysselissä ja New Yorkissa. Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeri nimittää viraston Pääjohtajan. Juri Fedotov, Venäjän entinen Yhdistyneen kuningaskunnan suurlähettiläs Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on toiminut tässä virassa vuodesta 2010, jolloin hän aloitti Antonio Maria Costan seuraajana sekä henkilökohtaisessa ominaisuudessaan YK:n Wienin toimiston pääjohtajana.
UNODC sisältää Kansainvälisen Huumausainevalvontalautakunta INCB:n sihteeristön.
Tavoitteet ja toiminnot

UNODC perustettiin avustamaan YK:ta laittoman huumekaupan, huumeongelmien, rikosten ehkäisyn, rikosoikeuden, kansainvälisen terrorismin ja poliittisen korruption teemojen äärellä. Tätä tavoitetta lähestytään kolmen keskeisen tehtävän kautta: Hallituksia autetaan tutkimuksen, opastuksen ja tuen keinoin. Tarkoituksena on auttaa toteuttamaan rikollisuutta, huumeita, terrorismia ja korruptiota käsitteleviä kokouksia, sopimuksia ja protokollia. Lisäksi hallituksille tarjotaan teknistä ja rahallista tukea kunkin maan erityistilanteet ja haasteet huomioiden.
Toimiston pitkän aikavälin tavoitteena on tukea valtioiden kykyä käsitellä huumeisiin, rikoksiin, terrorismiin ja korruptioon liittyviä ongelmia, lisätä niitä koskevaa tietämystä valtion instituutioiden ja virastojen keskuudessa ja myös maksimoida niitä koskevaa yleistä tietämystä kansan keskuudessa, niin maailmanlaajuisesti, valtioiden tasolla kuin yhteisöjenkin tasolla. Noin 90 % toimiston rahoituksesta on peräisin vapaaehtoisista lahjoituksista, jotka pääosin tulevat valtioilta.
UNODC:n keskeiset teemat:
vaihtoehtoinen kehitys, korruptio, rikosoikeus, vankilareformi ja rikollisuuden ehkäisy, ehkäisevä päihdetyö, hoito ja hoiva, HIV ja AIDS, ihmiskauppa ja ihmisten salakuljetus, rahanpesu, järjestäytynyt rikollisuus, piratismi ja terrorismin ehkäiseminen.
Maailman huumeraportti

Maailman huumeraportti on vuotuinen julkaisu, joka esittelee kokonaisvaltiaisen arvion kansainvälisestä huumeongelmasta, ja sisältää yksityiskohtaista tietoa huumetilanteesta. Se tarjoaa arvioita ja tietoa oopiumin/heroiinin, kokan/kokaiinin, kannabiksen ja amfetamiinin kaltasten stimulantien tuotannosta, kaupasta ja käytöstä. Raportti perustuu hallitusten, UNODC:n ja muiden kansainvälisten instituutioiden tuottamaan dataan ja arvioihin. Tarkoituksena on tunnistaa kehittyvien, kansainvälisten huumemerkkinoiden trendejä.
Maailman huumeraportin kautta UNODC pyrkii edistämään jäsenvaltioiden ymmärrystä kansainvälisista huumetrendeistä, ja lisäämään ymmärrystä huumeita koskevan datan systemaattisemman keräämisen ja raportoinnin tarpeesta.
Sopimukset

Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimukset ja niihin liittyvät protokollat tukevat UNODC:n vaikutustyötä.
Sopimukset > Rikollisuuteen liittyvät sopimukset > Kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastainen Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus

Kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastainen Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus on laillisesti sitova instrumentti, joka astui voimaan 29. syyskuuta 2003. Valtiot sitoutuvat sen kautta vastustamaan ylikansallista järjestäytynyttä rikollisuutta. Sopimuksen ratifioineilla valtioilla on tässä taistelussa velvollisuus kriminalisoida tietyt toimet ja ottaa käyttöön uusia yleisluontoisia kehikkoja keskinäisen oikeusavun, luovutusten, lainvalvontaviranomaisten yhteistyön, teknisen avun  ja koulutuksen tueksi. Yleissopimuksella on keskeinen merkitys järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvän ongelma vakavuuden tunnistamisessa, ja jäsenvaltioiden ymmärryksen lisäämisessä koskien yhteistyön tärkeyttä. Kolme eri lisäpöytäkirjaa täydentää yleissopimusta:
yleissopimuksen lisäpöytäkirja ihmiskaupan, erityisesti naisten ja lasten kaupan ehkäisemisestä, torjumisesta ja rankaisemisesta;
yleissopimuksen lisäpöytäkirja maitse, meritse ja ilmateitse tapahtuvan maahanmuuttajien salakuljetuksen kieltämisestä; ja
ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden laittoman valmistuksen ja kaupan torjumista koskeva lisäpöytäkirja.
Sopimukset > Rikollisuuteen liittyvät sopimukset > Korruption vastainen yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus

Päätöslauselmassaan 55/61, Yleiskokous ilmaisi tarvetta tehokkaalle, Kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksesta erilliselle kansainväliselle lainsäädännölliselle välineelle. Uuden sopimuksen teksti neuvoteltiin seitsemässä istunnossa, jotka pidettiin tammikuun 21. 2002 ja 1. lokakuuta 2003 välisenä aikana. Yleissopimus hyväksyttiin Yleiskokouksen toimesta 31. lokakuuta 2003. Vuonna 2003 YK hyväksyi Korruption vastaisen yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen (UNCAC). Sopimus astui voimaan joulukuussa 2005. 9. marraskuuta 2012 sopimuksen oli allekirjoittanut 140 maata ja 164 maata (sopimusvaltiota) oli ratifioinut sen. UNODC toimii Sopimusvaltioiden konferenssin (CoSP) sihteeristönä UNCAC:lle.
UNCAC:n valvojana UNODC on myös yksi Kansainvälisen korruptionvastaisen akatemian (IACA) alkuunpanjoista. Akatemian keskeinen tehtävä on edistää UNCAC:n toimeenpanoa.
Sopimukset > Huumeisiin liittyvät sopimukset

UNODC:n huumeisiin liittyviä ohjelmia ohjaa kolme huumeisiin liittyvää sopimusta. Nämä ovat vuoden 1961 Huumausaineyleissopimus vuoden 1972 Pöytäkirjalla muutettuna; vuoden 1971 Psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus ja vuoden 1998 Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan.
Nämä kolme suurta kansainvälistä huumesopimusta tukevat ja täydentävät toisiaan. Kahden ensimmäisen sopimuksen tärkeä tarkoitus on kodifioida kansainvälisesti soveltuvat valvontatoimenpiteet, tarkoituksena varmistaa huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden saatavus lääketieteellisiin ja tieteellisiin tarkoituksiin, ja estää niiden päätyminen laittomiin kanaviin. Ne sisältävät myös säännökset koskien laitonta kauppaa ja huumeiden väärinkäyttöä.
Kritiikkiä

Vuonna 2007 UNODC:n budjetin viisi suurinta lahjoittavaa laskevassa järjestyksessä olivat Euroopan unioni, Kanada, yhdysvallat, itse YK, ja Ruotsi. Transnational Instituten mukaan tämä selittää, miksi UNODC on vasta hiljattain alkanut kannattaa haittojen vähentämisen käytäntöjä, kuten neulojenvaihtoa ja Heroiinin kontrolloitua jakelua. Yhdistyneiden kansakuntien elimet, esimerkiksi WHO ja UNAIDS, kannattavat niitä. UNODC kannattaa muita huumeiden käytön ennaltaehkäisyn menetelmiä, joiden katsoo perustuvan tieteelliseen näyttöön ja noudattavan eettisiä standardeja".
UNODC:tä on arvosteltu Amnesty internationalin kaltaisten ihmisoikeusjärjestöjen toimesta, koska se ei ole pyrkimyt edistämään kansainvälisten ihmisoikeusnormien noudattamista Iranissa tekemässään työssä. Amnestyn mukaan Iranissa on "vakavia ongelmia koskien epäoikeudenmukaisia oikeudenkäyntejä ja huumerikoksista epäiltyjen teloituksia.
Yury Fedotov, YK:n Wienin toimiston pääjohtaja ja UNODC:n toiminnanjohtaja pitämässä tervetuliaispuhetta IAEA:n 57. yleiskokouksen ensimmäisenä päivänä. M-Rakennus, IAEA:n päämajassa Wienissä, Itävallassa 16. syyskuuta 2013
Kolmen huumeisiin liittyvän sopimuksen aikajana
Käännös suomeksi
Wilhelm Meyn

| Wilhelm Meyn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1923 Hampuri
Kuollut: 4. toukokuuta 2002 (78 vuotta) Hoppstätten-Weiersbach, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa  Saksa
Palvelusvuodet:  1940–1945 (Wehrmacht) 1956–1975 (Bundeswehr)
Komentajuudet:  Jagdbombergeschwader 31
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:   yliluutnantti  kenraalimajuri
Kunniamerkit:  Rautaristin ritariristi
Wilhelm Meyn (3. kesäkuuta 1923 Hampuri – 4. toukokuuta 2002 Hoppstätten-Weiersbach) oli Saksan ilmavoimien hävittäjälentäjä toisessa maailmansodassa ja sodan jälkeisten Saksan ilmavoimien kenraalimajuri.
Wilhelm Meyn syntyi Hampurissa 3. kesäkuuta 1923. Hän aloitti 15. lokakuuta 1940 lentäjäkoulutuksen Fliegerausbildungregiment 23:ssa Kaufbeurenissa. Hänet ylennettiin 1. helmikuuta 1942  vänrikiksi. Hän oli koulutettavana Stukageschwader 3:ssa, missä hän aloitti myös valmistuttuaan palveluksensa. Hänet ylennettiin yliluutnantiksi 1. syyskuuta 1944. Hän joutui sotavankeuteen 8. toukokuuta 1945, mistä hän vapautui 16. elokuuta. Sodan aikana hän lensi 721 sotalentoa, joiden aikana hän saavutti 26 ilmavoittoa.
Hän liittyi 16. maaliskuuta 1956 uudelleen perustettuihin ilmavoimiin, missä hän palveli eläkkeelle jäämiseensä 1. lokakuuta 1975 asti yleten aina kenraalimajuriksi. Hän kuoli 4. toukokuuta 2002 Hoppstätten-Weiersbachissa.
Villijakki

| Villijakki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Naudat Bovinae
Suku::  Naudat Bos
Laji::  mutus
Kaksiosainen nimi
 Bos mutus  Prževalski, 1883 
 Villijakin levinneisyys
Katso myös
   Villijakki Wikispeciesissä   Villijakki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Villijakki (Bos mutus) on Tiibetin ylängöllä Kiinassa ja Intiassa tavattava nautalaji. Villijakki on jakin (Bos grunniens) luonnossa villinä esiintyvä muoto. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen vaarantuneeksi lajiksi.
Taksonomia

Villijakin tieteellinen nimi on Bos mutus ja lajin kuvaili tieteelle Nikolai Prževalski vuonna 1883. Kesyjakki on tieteelliseltä nimeltään Bos grunniens.  Aiemmin molempiin muotoihin viitattiin samalla tieteellisellä nimellä. Nykyisin villistä ja kesystä muodosta käytetään kuitenkin omia tieteellisiä nimiään. Tästä huolimatta villi- ja kesyjakkia ei yleensä määritellä varsinaisesti eri alalajeiksikaan.
Koko ja ulkonäkö

Villijakki on huomattavasti kesyjakkia kookkaampi. Lisäksi urokset ovat naaraita kookkamapia. Naaraat saattavat olla vain kolmanneksen uroksen koosta. Urokset painavat 535–1 000 kg ja naaraat 300–350 kg. Urosten säkäkorkeus on 170–200 cm ja naaraiden 137–156 cm. Ruumiin pituus on 306–385 cm. Turkki on paksu, villainen ja takkuinen. Väriltään se on pikimusta tai ruskea. Jotkin villijakit ovat väriltään kultaisia, mutta niitä pidetään hyvin harvinaisina. Suun ympärillä on harmaata karvoitusta. Hartoilla on kyttyrä. Jalat ovat suhteellisen lyhyet. Sorkat ovat leveät. Päässä uroksilla ja naarailla kasvavat sarvet, jotka ovat naarailla pienemmät ja lyhyemmät. Sarvet kasvavat pään sivuilta ja kaartuvat ylöspäin. Hännässä on pitkää karvoitusta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Villijakkia tavataan nykyisin laikuttain Kiinassa ja Intiassa. Kiinassa sitä esiintyy Gansun ja Qinghain maakunnissa, sekä Tiibetin ja Xinjiangin autonomisilla alueilla. Kannan pääosa on Chang Tangin suojelualueella Tiibetin eteläosassa, Kekexilin suojelualueella Qinghaissa ja Kaakkois-Xinjiangissa. Pienempiä muista erillään sijaitsevia kantoja on Keski-Tiibetin länsiosassa ja Keski-Gansun eteläosassa. Intiassa sitä tavataan Ladakhin alueella. Villijakkia on historiallisesti tavattu paljon nykyistä suuremmalla alueella. Hiljattain se on kadonnut Nepalista ja Bhutanista. Joidenkin historiallisten lähteiden mukaan sitä on aikaisemmin esiintynyt myös osissa Kazakstania, Mongoliaa, ja Venäjää.
Villijakkien elinympäristö käsittää vuoristoniittyjä ja tundraa Tiibetin ylängöllä 4 000–6 100 metrin korkeudella merenpinnasta. Alueella sateita saadaan vain suhteellisen vähän ja nekin usein lumena. Lämpötilat voivat alueella tuippua -40 °C-asteeseen.
Elintavat

Villijakit esiintyvät usein laumoissa, joihin voi kuulua miltei sata yksilöä. Myös pienemmät 10–20 yksilöä käsittävät laumat ovat yleisiä. Vanhemmat urokset saattavat liikkua myös yksin, tai 2–5 yksilön ryhmissä. Villijakkien elinympäristön kasvillisuus on harvaa ja ne joutuvat liikkumaan ravinnon perässä pitkiä matkoja. Heinäkuun paikkeilla ne alkavat siirtä korkeammilta seuduilta alaspäin ja elokuisin jälleen ylöspäin. Ne syövät ruohoja, juuria ja jäkälää. Suuresta koostan huolimatta villijakki pystyy kiipeämään hankalakulkuisiinkin paikkoihin.
Villijakkien petoläimiä ovat tiibetinsudet. Uhattuna villijakit lähtevät laumana juosten pakoon ja ne saattavat juosta pitkänkin matkan päähän uhkana pitämästään asiasta. Jos jakki ei pääse pakenemaan, ne saattavat tehdä valehyökkäyksiä uhkaa kohti pysähtyen 10–20 metrin päähän kohteestaan.
Villijakkien lisääntymiskausi alkaa syyskuussa ja se kestää useamman viikon. Urokset taistelevat keskenään naaraista ja ääntelevät murahdelleen äänekkäästi. Naaraan tiineys kestää 258 päivää ja poikasia syntyy yksi. Synnytys ajoittuu kesäkuun paikkeille, jolloin ravintoa on eniten. Naaras imettää poikastaan vuoden ajan ja se kasvaa sukukypsäksi kuudessa vuodessa. Villijakit voivat elää 23-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto  IUCN on luokitellut villijakin vaarantuneeksi lajiksi. Täysikasvuisia yksilöitä arvioitiin olevan vain noin 10 000 ja kanta on laskenut. Uhkia villijakille ovat esimerkiksi kotieläinten laiduntaminen ja salametsästys. Salametsästys on vähentynyt Kiinassa trkemman valvonnan tuloksena. Kotieläinten laiduntaminen on sen sijaan lisääntynyt. Mahdollinen uhka on myös risteytyminen kesyjakkien kanssa.
Villijakki piirrustuksessa.
Vladimír Jarý

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | joukkuekilpailu |  |
Vladimír Jarý (s. 2. tammikuuta 1947) on Tšekkoslovakiaa edustanut käsipalloilija. Hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä ja kilpaili myös vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa sijoittuen joukkueineen seitsemänneksi.
Vladimír Kinier

Vladimír Kinier (s. 6. huhtikuuta 1958 Žilina, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa vuosina 1984–1990.
Kinier edusti kotimaassaan Žilinaa, Dukla Banská Bystricaa ja Slovan Bratislavaa sekä uransa lopulla kausina 1990–1994 Ranskassa Bourges’ta.
Kinier pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa kymmenen maaottelua. Tšekkoslovakia ylsi MM-kilpailuissa 1990 puolivälieriin ja Kinier pelasi täydet minuutit viimeisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan.
Viidakkopartio

Viidakkopartio on Mustanaamio-sarjakuvassa esiintyvä järjestö, jonka tarkoituksena on ylläpitää Bengalin viidakoiden ja kaupunkien järjestystä. Sen nykyinen johtaja on eversti Worubu, mutta Mustanaamio on järjestön salainen ylipäällikkö. Järjestön tunnus on sama kuin Mustanaamion hyvä merkki: neljä miekkaa, kuin P-kirjainta, ristikkäin. Tunnuslause "Stamus contra malum" tarkoittaa suomeksi "Vastustamme pahuutta". Järjestön lipussa on kuvattuna vuosi 1664, tunnuslause ja tunnus.
Historia

Viidakkopartion perusti kuudes Mustanaamio vuonna 1664 entisten merirosvojen kanssa. Mustanaamio voitti Sanloin kaupungissa tapahtuneessa kaksintaistelussa merirosvojohtajan Punaparran sekä tämän apurit Sallan, Bartin ja Murskaajan. Hän sai rosvot luopumaan rikoksista ja perusti Viidakkopartion. Punaparrasta tuli järjestön ensimmäinen eversti ja apureista majureita.
Neljännentoista Mustanaamion aikana johtajana oli eversti Cardingham, jolle tehokasta järjestöä tärkeämpää oli paraatit ja hienot univormut. Kasvanutta tyytymättömyyttä pääsi hyödyntämään Singh-merirosvo Chandra Sykharn, joka ujuttautui everstiksi väärennetyllä käskyllä. Tapahtumat johtivat siihen, että 14. Mustanaamio kuoli Sykharnin luodista, ja 15. Mustanaamio oli pakotettu siirtymään tuntemattomaksi.
15. Mustanaamio rakennutti uuden tukikohdan Sykharnin kätyreiden tuhottua edellisen. Hän järjesti ylipäällikön huoneen niin, että siellä oli vain kassakaappi. Kassakaapin pohjalla oli salalokero, josta johti käytävä tukikohdan ulkopuolella olevaan hylättyyn ja muka myrkylliseen kaivoon. Douglas Wilde, Sykharnin seuraaja everstinä, oli viimeinen eversti, joka tiesi kuka Viidakkopartiota oikeasti johti.
Presidentti Lubangan aikana syntyi kiista järjestön itsenäisyydestä. Se johti uhkailuun ja Lubangan voimannäytökseen: ilmavoimien hävittäjällä ammuttiin ohjus hylättyä kaivoa kohti, jolloin salaisuus paljastui. Käytävä muurattiin umpeen. (Operaatio Viidakkopartio MN 02/1994) Mustanaamio löysi kuitenkin uuden reitin, ja kassakaappiviestit jatkuvat edelleen.
Toiminta

Viidakkopartio ylläpitää järjestystä viidakoissa ja Bengalin kaupungeissa. Järjestö huolehtii metsästysluvista ja toimii Bengalin poliisi- ja asevoimien apuna itsenäisenä yksikkönä. Se kouluttaa vuosittain tuhannesta hakijasta kymmenen partiomiestä. Järjestöllä on käytössään modernit aseet ja kuljetusvälineet, mukaan lukien kuljetushelikopterit.
Viidakkopartiota johtaa eversti, jonka yläpuolella on vain salainen ylipäällikkö Mustanaamio. Eversti on ainoa, joka pääsee käymään ylipäällikön huoneessa. Kun eversti panee huoneessa olevaan kassakaappiin tiedonannon ylipäällikölle, syttyy lamppu Mustanaamion apulaisen, Toman asunnossa. Kun Mustanaamio saa rumpuviestinä ("Lamppu palaa") tiedon, hän kulkee salaista tunnelia pitkin kassakaapin valepohjalle ja panee vastauksensa kaappiin. Lamppu syttyy huoneen ulkopuolella.
Viidakkopartion jäseniä

Mustanaamio, ylipäällikkö, salainen 15. Mustanaamiosta lähtien
Diana Palmer-Walker, Mustanaamion vaimo, partiomiehenä (Diana viidakkopartiossa, MN 16/1973)
Edgar Rice Burroughs
Viidakkopartion jäseniä > Everstit

Punaparta, 6. Mustanaamion aikaan, ensimmäinen eversti, entinen merirosvojohtaja
Cardingham, 14.
Chandra Sykharn, 14. - 15., väärä eversti
Douglas Wild, 15.
John William Weeks, edellinen eversti
Jonathan Worubu, nykyinen eversti
Wasfi al-Tall

| Wasfi al-Tall |
| --- | --- |
 Wasfi al-Tall vuonna 1962.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1919 Arapkir, Turkki
Kuollut: 28. marraskuuta 1971 Kairo, Egypti
Poliitikko
Asema:  Jordanian pääministeri 1962–1963 1965–1967 1970–1971
Puoliso:  Sadiyya Jabri
Wasfi al-Tall (1919 – 28. marraskuuta 1971) oli Jordanian pääministeri vuosina 1962–1963, 1965–1967 ja 1970–1971. Tall ajoi etenkin Jordanian itsenäistä asemaa esimerkiksi Gamal Abdel Nasserin ajamaa panarabilaisuutta ja palestiinalaisten aseellisia liikkeitä vastaan. Palestiinalainen äärijärjestö musta syyskuu-järjestö murhasi hänet Kairossa vuonna 1971.