stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luvian Kiekko -82
Saavutukset

Ringeten SM-kultaa 2004, 2005, 2007
Ringeten SM-hopeaa 2006, 2008, 2013, 2014
Ringeten SM-pronssia 2009, 2010, 2011, 2012
Ringeten seurajoukkueiden MM-hopeaa 2008
Jääkiekon Länsirannikon 2. divisioonan Pronssia 2024
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Jääkiekon edustusjoukkueen kotisivut[vanhentunut linkki]
Seuran jääkiekon sivu Elite Prospectissa
Ringeten SM-sarja (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Ringeten Suomen mestarit |
| --- | --- |
Voittajat:  1988: VG-62  1989: VG-62  1990: VG-62  1991: VG-62  1992: VG-62  1993: Lahti Ringette  1994: Tuusula Ringette  1995: Hyvinkää Ringette  1996: Tuusula Ringette  1997: Hyvinkää Ringette  1998: Tuusula Ringette  1999: Tuusula Ringette  2000: Tuusula Ringette  2001: Tuusula Ringette  2002: LL-89  2003: LL-89  2004: LuKi-82  2005: LuKi-82  2006: VG-62  2007: LuKi-82  2008: Helsinki Ringette  2009: LL-89  2010: LL-89  2011: Raision Nuorisokiekko  2012: LL-89  2013: LL-89  2014: LL-89  2015: NoU Ringette  2016: NoU Ringette  2017: RNK Flyers  2018: LL-89  2019: NoU Ringette  2020: NoU Ringette  2021: LL-89  2022: NoU Ringette  2023: Raision Nuorisokiekko 
| n k SM Ringette |
| --- | --- |
Joukkueet (2023–24):  Blue Rings  Helsinki Ringette  Jääurheiluseura Haukat  Kiekko-Espoo  Lahti Ringette  Luvian Kiekko -82  Nokian Urheilijat  RNK Flyers
Tavastia-klubi

| Tavastia-klubi |
| --- | --- |
 Tavastian pääsisäänkäynti.
Osoite:  Urho Kekkosen katu 4-6
Sijainti:  Kamppi
Koordinaatit:  60°10′06.9″N, 024°55′58.5″E
Valmistumisvuosi:  1931, Tavastia-klubina 1970-
Rakennuttaja:  Hämäläis-Osakunta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tavastia-klubi on Helsingin Kampissa Urho Kekkosen kadulla sijaitseva rock-klubi, joka avasi ovensa vuonna 1970.
Toimintaa harjoittaa Helsingin Rock & Roll Oy, jonka toimitusjohtaja on Mari Hatakka. Tavastian yhteydessä toimivat myös pienempi klubi Semifinal sekä ravintola Ilves. Klubin oma jalkapallojoukkue FC Tavastia pelaa Helsingin piirin Vitosessa (2019). Tavastian ohjelmavastaavana on toiminut syksystä 2019 saakka Mikko Merimaa, joka on Tavastiaa vuosina 1980-2023 johtaneen Juhani Merimaan pojanpoika.
Tavastia-klubin historiasta kertovan dokumentin ”Sitten ajat muuttuivat” ensi-ilta oli 2. helmikuuta 2022.
Historia

Hämäläis-Osakunnan rakennuttama Hämäläisten talo valmistui 1931. Siinä toimi jo 1950-luvulla suosittu tanssipaikka Hämis ja vuonna 1970 nimeksi tuli Tavastia-klubi.  Pelkästään elävän musiikin klubiksi Tavastia muuttui 1990-luvun alussa.
Tavastia on nykyisin yksi Euroopan vanhimmista edelleen toimivista rock-klubeista.lähde?
Tavastia-palkinto

Tavastia-klubi vietti vuonna 2010 40-vuotisjuhlaansa. Juhlavuoden kunniaksi Tavastia perusti nimeään kantavan palkinnon, joka "tulee edistämään elävää musiikkia ja tukemaan nousevia tähtiä."
Ensimmäiset Tavastia-palkinnot jaettiin 19. lokakuuta 2010. Palkinnon saivat Villa Nah, Lighthouse Project ja Kumpulan bändikerho.
Palkinto on 1 000 euroa.
Tavastialla esiintyneitä artisteja

The 1975
The 69 Eyes
50 Cent
Ismo Alanko
Alice In Chains
Anthrax
Antic Cafe
Apocalyptica
Apulanta
The Ark
Backyard Babies
Bad Religion
Biffy Clyro
Black Crowes
Black Sabbath
Billy Talent
Bullet For My Valentine
Lewis Capaldi
The Cardigans
Celtic Frost
Charli XCX
Children Of Bodom
The Cramps
The Cross
The Cult
D.A.D
Danko Jones
Dead Kennedys
Demolition 23.
Dingo
DragonForce
Eagles Of Death Metal
Ellie Goulding
Europe
Fabulous Thunderbirds
Flogging Molly
Florence and the Machine
Dio
Dir en grey
Dr. Alban
Dream Theater
Eppu Normaali
Foo Fighters
the GazettE
Girlschool
Haloo Helsinki!
Hanoi Rocks
Hassisen kone
Hawkwind
The Hellacopters
HIM
The Hives
The Hooters
Hurriganes
Jamiroquai
Joker Out
Juice Leskinen
JVG
Kamelot
Kent
Kreator
Kingston Wall
Käärijä
Lapinlahden Linnut
Lemonheads
Lordi
Lords Of The New Church
Los Lobos
Mac Miller
Machine Gun Kelly
The Magnetic Fields
Manfred Mann’s Earth Band
Mastodon
Mew
MGMT
Moby
Muse
Nazareth
New York Dolls
Nick Cave and the Bad Seeds
Nightwish
Offspring
Opeth
Pelle Miljoona
The Pogues
Popeda
Post Malone
Public Image Limited
Ramones
Screaming Trees
Brian Setzer
Siouxsie and the Banshees
Sleepy Sleepers
Rauli Badding Somerjoki
Sonata Arctica
Sonic Youth
The Sounds
The Stone Roses
Stone Temple Pilots
Stam1na
Stratovarius
Suburban Tribe
Stone
Stryper
Suede
Turbonegro
Type O Negative
Ultra Bra
Volbeat
W.A.S.P.
The Wailers
Tom Waits
The White Stripes
Yö
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tavastia-klubi Wikimedia Commonsissa
Tavastian sivusto
| n k Perustiedot Wikidatassa: Tavastia-klubi (Q3290475)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: pitopaikka, yökerho
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Kamppi
katuosoite: Urho Kekkosen katu 4–6, 00100 Helsinki, Urho Kekkonens gata 4–6, 00100 Helsingfors
koordinaatit: 60°10′N 24°56′E﻿ / ﻿60.17°N 24.93°E﻿ / 60.17; 24.93

Panoraama esiintymistiloista.
Erik ten Hag

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. helmikuuta 1970 (ikä 55)
Syntymäpaikka: Haaksbergen, Alankomaat
Pelipaikka: puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1990 |  FC Twente | 14 | (0) |
| 1990–1992 |  De Graafschap | 54 | (6) |
| 1992–1994 |  FC Twente | 45 | (2) |
| 1994–1995 |  RKC Waalwijk | 31 | (2) |
| 1995–1996 |  FC Utrecht | 30 | (2) |
| 1996–2002 |  FC Twente | 162 | (3) |
Valmennusura
2006–2009:  FC Twente (apuv.)
2009–2012:  PSV Eindhoven (apuv.)
2012–2013:  Go Ahead Eagles
2013–2015:  FC Bayern München II
2015–2017:  FC Utrecht
2017–2022:  AFC Ajax
2022–2024:  Manchester United
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Erik ten Hag (s. 2. helmikuuta 1970) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja. Hän toimi kesästä 2022 marraskuuhun 2024 englantilaisen Manchester Unitedin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Ten Hag aloitti pelaajauransa FC Twenten juniorijoukkueissa ja nousi edustusmiehistöön kaudella 1989/90. Nuori puolustaja urakoi debyyttikaudellaan vain 13 Eredivisie-ottelussa, kun Twente sijoittui sarjakolmoseksi. Kauden jälkeen hän jatkoi uraansa De Graafschapissa, jossa peliaika jäi kuitenkin vähäiseksi. Hän palasi Twenteen vuonna 1992 ja Rob Baanin paletissa topparina pelanneelle ten Hagille tuli jo enemmän vastuuta. Säännölliseksi avauskokoonpanon pelaajaksi hän nousi kuitenkin vasta RKC Waalwijkissa kaudella 1994/95 ja FC Utrechtissa 1995/96. Kausien jälkeen ten Hag palasi jälleen Twenteen, jossa hän oli niin Fred Ruttenin kuin Hans Meyerin luottopelaaja vuosien ajan. Ten Hagin ura Twentessä huipentui Alankomaiden cupin finaaliin kaudella 2000/01, jolloin hän kipparoi joukkueensa mestariksi kaatamalla PSV Eindhovenin rangaistuspotkuilla. Ten Hag lopetti aktiiviuransa kauden 2002/02 jälkeen.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Alankomaiden cup: 2001
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Alankomaiden mestaruus (3): 2019, 2021, 2022
Alankomaiden cup (2): 2019, 2021
FA Cup: 2024
Englannin liigacup: 2023
Regionalliga Bayern: 2014
Alankomaiden vuoden valmentaja (Rinus Michels -palkinto): 2016
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2008 – miesten kaksinpeli

Pöytätenniksen miesten kaksinpeli Pekingin kesäolympialaisissa 2008 alkoi 19. elokuuta ja finaali pelattiin 23. elokuuta 2008. Yhteensä osallistujia oli 44 maasta, 77 urheilijaa. Olympiakultaa voitti kiinalainen Ma Lin, joka kaatoi kiinalaisen Wang Haon loppuottelussa erävoitoin 4-1. Pronssia voitti kiinalainen Wang Liqin ja neljäs oli ruotsalainen Jörgen Persson.
Puolivälieristä eteenpäin > 4. kierros

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wang Hao |  | 11 | 9 | 11 | 11 | 11 |
|  | Kan Yo |  | 6 | 11 | 8 | 5 | 4 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Dimitrij Ovtcharov |  | 4 | 7 | 4 | 11 | 1 |
|  | Ko Lai Chak |  | 11 | 11 | 11 | 1 | 11 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Yang Zi |  | 7 | 7 | 11 | 7 | 6 |  |
|  | Zoran Primorac |  | 11 | 11 | 4 | 8 | 11 | 11 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jörgen Persson |  | 7 | 8 | 11 | 11 | 11 | 12 | 11 |
|  | Vladimir Samsonov |  | 11 | 11 | 9 | 13 | 7 | 10 | 9 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wang Liqin |  | 11 | 11 | 11 | 11 |
|  | Werner Schlager |  | 6 | 4 | 8 | 2 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Tan Ruiwu |  | 9 | 11 | 10 | 11 | 13 | 11 |
|  | Li Ching |  | 11 | 6 | 12 | 8 | 11 | 5 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Timo Boll |  | 9 | 4 | 9 | 11 | 4 |
|  | Oh Sang-Eun |  | 11 | 11 | 11 | 8 | 11 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Kalinikos Kreanga |  | 5 | 5 | 3 | 7 |
|  | Ma Lin |  | 11 | 11 | 11 | 11 |
Puolivälieristä eteenpäin > Puolivälierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wang Hao |  | 11 | 8 | 11 | 11 | 11 |
|  | Ko Lai Chak |  | 7 | 11 | 6 | 7 | 9 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Zoran Primorac |  | 11 | 6 | 8 | 12 | 9 |
|  | Jörgen Persson |  | 7 | 11 | 11 | 14 | 11 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wang Liqin |  | 11 | 11 | 11 | 11 |
|  | Tan Ruiwu |  | 7 | 5 | 8 | 8 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Oh Sang Eun |  | 3 | 5 | 9 | 10 |
|  | Ma Lin |  | 11 | 11 | 11 | 12 |
Puolivälieristä eteenpäin > Välierät

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wang Hao |  | 11 | 11 | 9 | 11 | 11 |
|  | Jörgen Persson |  | 9 | 9 | 11 | 7 | 9 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wang Liqin |  | 5 | 9 | 9 | 12 | 11 | 8 |
|  | Ma Lin |  | 11 | 11 | 11 | 10 | 3 | 11 |
Puolivälieristä eteenpäin > Pronssiottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jörgen Persson |  | 11 | 2 | 5 | 9 |
|  | Wang Liqin |  | 13 | 11 | 11 | 11 |
Puolivälieristä eteenpäin > Finaali

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Wang Hao |  | 9 | 9 | 11 | 7 | 9 |
|  | Ma Lin |  | 11 | 11 | 6 | 11 | 11 |
Mitalistit

| Sija | Maa | Pelaaja |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Kiina | Ma Lin |
| 2 |  Kiina | Wang Hao |
| 3 |  Kiina | Wang Liqin |
| 4 |  Ruotsi | Jörgen Persson |
Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809

Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809, Emil Wikström 1903.
Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809 on kuvanveistäjä Emil Wikströmin suuri veistossarja Helsingissä sijaitsevan Säätytalon päätykolmiossa. Pronssiin valettu teos kuvaa Venäjän keisari Aleksanteri I:tä vahvistamassa Suomen lakeja ja oikeuksia Porvoon valtiopäivillä vuonna 1809. Veistokseen kuuluu yhteensä 26 hahmoa, joiden joukossa on viisi historiallista henkilöä ja 21 Suomen kansan vaiheita edustavaa allegorista eli vertauskuvallista hahmoa. Teos on 18,6 metriä leveä ja huipun kohdalla 3,12 metriä korkea. Se oli valmistuessaan Suomen suurin pronssiveistos.
Arkkitehti Gustaf Nyströmin suunnittelema Säätytalo valmistui vuonna 1890 Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivien aatelittomien säätyjen kokouspaikaksi. Wikströmin veistos lisättiin julkisivuun vuonna 1903.
Historia

Arkkitehti Nyström halusi alusta alkaen Säätytalon päätykolmioon suuren veistosryhmän. Talon suunnitteluvaiheessa rakennustoimikunta pyysi veistosluonnosta kuvanveistäjä Carl Eneas Sjöstrandilta. Rakennuksen valmistuttua säätyvaltiopäivät päättivät kuitenkin vuonna 1891 järjestää taideteoksesta suunnittelukilpailun, joka julistettiin seuraavana vuonna. Määräajan päätyttyä 1. maaliskuuta 1893 kilpailulautakunta valitsi viidestä saapuneesta ehdotuksesta voittajaksi yksimielisesti Wikströmin ehdotuksen ”Porvoo 29. maaliskuuta 1809” (toisen tiedon mukaan ehdotuksen nimi oli ”Suomen kansan kehitys taistelun ja työn kautta ensimmäisille valtiopäivillensä saakka 1809”). Wikström oli vasta 29-vuotiaana nuorin kilpailun osanottajista ja päihitti monta vanhempaa kuvanveistäjää, kuten Robert Stigellin ja Ville Vallgrenin, joista Vallgren oli jättänyt kaksi ehdotusta. Voitto vakiinnutti Wikströmin aseman julkisten monumenttien tekijänä.
Teoksen piti alun perin valmistua kesään 1899 mennessä, mutta toteuttaminen viivästyi. Alkuperäisluonnos ja kolmen vuoden aikana toteutetut kipsivalut tuhoutuivat 13. elokuuta 1896 taiteilijan ateljeetalon Visavuoren tulipalossa. Wikström oli siihen mennessä ehtinyt saada valmiiksi kipsiin valetun veistoksen keskiryhmän ja saviluonnokset muista osista, mutta nyt hänen oli aloitettava kokonaan alusta. Sopivien ateljeetilojen puuttuessa taiteilija siirtyi Pariisiin, jossa teos valmistui vuosina 1897–1902. Se valettiin pronssiin pariisilaisessa valimossa ja tuotiin Suomeen heinäkuussa 1902.
Suomessa oli 1800-luvun aikana kehittynyt käsitys Suomen suuriruhtinaskunnasta valtiona, jonka perustuslait Aleksanteri I oli Porvoon valtiopäivillä vahvistanut. Aleksanteri I ja Porvoon valtiopäivät 1809 -veistoksen sijoittaminen Säätytalon julkisivuun osoitti, miten suuren merkityksen tämä käsitys oli Suomessa saavuttanut. Veistoksen valmistuessa Suomessa oli kuitenkin jo alkanut ensimmäisenä sortokautena tunnettu ajanjakso, ja uuden kenraalikuvernöörin Nikolai Bobrikovin mielestä veistos ilmensi suomalaisten separatismia. Teos oli vallitsevan poliittisen tilanteen vuoksi paljastettava ilman juhlallisuuksia, eikä ajan­kohtaakaan ilmoitettu julkisesti etukäteen. Säätytalon julkisivut määrättiin uudelleenmaalattaviksi, tarinan mukaan siksi, että maalausurakan varjolla voitiin pystyttää rakennustelineet ja tuoda veistos paikalleen herättämättä venäläisen hallinnon huomiota. Paljastustilaisuudessa 21. marraskuuta 1903 kello 10.30 olivat läsnä satunnaisten ohikulkijoiden lisäksi vain Wikström, Nyström sekä säätyjen pankkivaltuusmiehet ja veistostoimikunnan jäsenet. Bobrikov raivostui nähtyään veistoksen ja sen tekstit, mutta jätti asian sikseen saatuaan tietää, että keisari Nikolai II oli allekirjoituksellaan vahvistanut Wikströmin veistosluonnoksen.
Veistoksen hahmot

Veistos esittää hetkeä 29. maaliskuuta 1809, jolloin Aleksanteri I antoi suomalaisille hallitsijanvakuutuksen ja lupasi sen yhteydessä säilyttää Suomen uskonnon ja vanhat lait. Veistosryhmään kuuluu yhteensä 26 hahmoa, jotka on kaikki kuvattu luonnollista suuremmassa koossa. Keskimmäisenä on Aleksanteri I kahden fanfaaria puhaltavan torvensoittajan välissä. Keisarin ympärillä seisovat Porvoon valtiopäivien säätyjen puhemiehet: vasemmalta oikealle porvarissäädyn puhemies Kristian Trapp, aatelissäädyn maamarsalkka Robert Wilhelm de Geer, pappissäädyn puhemies, arkkipiispa Jacob Tengström ja talonpoikaissäädyn puhemies Pehr Klockars. Loput hahmot ovat allegorisia. Keskusryhmän vasemmalla ja oikealla reunalla seisovat, kättään kohottavat naishahmot edustavat lakia ja uskontoa. Teoksen vasemman päädyn hahmot (Kanteleensoittaja, Ensiopetus, Maanviljelys, Kauppa, Teollisuus, Tiede ja Taide) edustavat Suomen kansan kehitystä työn kautta ja oikean päädyn hahmot (Sota, Sovinto, Kohti parempaa tulevaisuutta ja Jumala isänmaata siunatkoon) kehitystä taistelun kautta.
Lakia edustava vertauskuvallinen naishahmo nojaa kilpeen, jossa lukee ”Lex – 1734 – 1772”. Se tarkoittaa Suomen tärkeimpiä Ruotsin vallan aikaisia lakeja, vuoden 1734 lakia (yleinen siviili- ja rikoslaki) ja vuoden 1772 hallitusmuotoa (perustuslaki), jotka Aleksanteri I vahvisti Porvoon valtiopäivillä. Keskushahmojen alle on kaiverettu kullatuin kirjaimin latinankielinen lause Leges et instituta Fenniæ solenniter comfirmatæ (”Suomen lait ja laitokset juhlallisesti vahvistetut”). Suoraan keisarin jalkojen alle on kuvattu Suomen leijonavaakuna.
Wikström on kertonut ennen veistoksen paljastusta piilottaneensa Uskonto-hahmon rinnan sisään kuparilaatan, johon on kaiverrettu J. L. Runebergin ”Isänmaan virren” kaksi säkeistöä.
Aiheesta muualla

Suomen Pankki, Kansallisarkisto ja Säätytalo Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt Suomessa, Museovirasto. Viitattu 29.10.2020.
Yleiskuva säätytalon julkisivusta.
Veistosryhmän keskiosa, Aleksanteri I ja säätyjen puhemiehet: vasemmalta oikealle porvarissäädyn puhemies Kristian Trapp, aatelissäädyn maamarsalkka Robert Wilhelm de Geer, pappissäädyn arkkipiispa Jacob Tengström ja talonpoikaissäädyn Pehr Klockars.
Jordin Tootoo

| Jordin Tootoo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1983 (ikä 42) Churchill, Manitoba, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  91 kg
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2018
Seurat:  Milwaukee Admirals (AHL)   Nashville Predators (NHL)   Detroit Red Wings (NHL)   Grand Rapids Griffins (AHL)   New Jersey Devils (NHL)   Chicago Blackhawks (NHL)
NHL-varaus:  98. varaus, 2001 Nashville Predators
Aiheesta muualla
www.jordintootoo.com
Jordin John Kudluk Tootoo (inuktitutiksi ᔪᐊᑕᓐ ᑐᑐ; s. 2. helmikuuta 1983 Churchill, Manitoba, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan 13 kautta NHL-liigassa edustaen Nashville Predatorsia, Detroit Red Wingsiä, New Jersey Devilsiä ja Chicago Blackhawksia.
Ura

Jordin Tootoo edusti Brandon Wheat Kingsiä WHL-juniorisarjassa kausina 1999–2003. Tootoosta tuli ensimmäinen inuiitti NHL:n historiassa, kun hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Anaheim Ducksia vastaan 9. lokakuuta 2003. Hän oli myös ensimmäinen NHL-varattu inuiitti.
Tootoo teki ensimmäisen tehopisteensä NHL:ssä St. Louis Bluesia vastaan 16. lokakuuta 2003, kun hän syötti Dan Hamhuisin tekemän maalin. Tootoo teki ensimmäisen maalinsa ottelussa Atlanta Thrashersia vastaan 23. lokakuuta 2003.
Tootoo vietti kauden 2005–2006 pelaamalla Nashvillen lisäksi myös farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa, jossa hän pelasi myös kaudella 2004–2005 NHL:n työsulun aikana. Heinäkuussa 2007 Tootoo teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Predatorsin kanssa, johon lisättiin toiset kaksi vuotta tammikuussa 2008.
NHL langetti Tootoolle 19. maaliskuuta 2007 viiden ottelun pelikiellon hänen lyötyään Dallas Starsin puolustaja Stéphane Robidasia kasvoihin. Robidas sai tilanteessa aivotärähdyksen.
Tootoo teki ensimmäisen maalinsa pudotuspeleissä 10. huhtikuuta 2008 Detroit Red Wingsiä vastaan pudotuspelien ensimmäisessä ottelussa. Detroit voitti pelin lopulta maalein 3–1.
Heinäkuussa 2012, kahdeksan Nashville Predatorsissa pelatun kauden jälkeen, Tootoo siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Detroit Red Wingsiin. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi New Jersey Devilsiin.
Lokakuun 19. päivä 2018 Tootoo ilmoitti Twitterissä virallisesti lopettavansa ammattilaisuransa.
Muistelmat

Kirjassaan All The Way: My Life on Ice joukkueen silloinen jäsen Tootoo on kertonut joukkoraiskaukseta, joka heinäkuussa 2022 nousi julkisuuteen. Halifaxin poliisi tutkii tapausta.
Perhe

Jordinin äidillä Rosella on ukrainalaiset sukujuuret, ja isä Barney on inuiitti.
Jordinin isoveli Terence Tootoo oli ECHL-tasolla pelannut jääkiekkoilija. Terence teki itsemurhan elokuussa 2002 vain 22-vuotiaana.
Saavutuksia

Ehdokkaana Manitoban vuoden urheilijaksi vuonna 2000
WHL:n kuukauden pelaaja joulukuussa 2001
WHL:n viikon pelaaja joulukuun viimeisellä viikolla 2001 sekä marraskuun toisella viikolla 2002
Aiheesta muualla

Jordin Tootoo Nashville Predatorsin kotisivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Jordin Tootoo (Arkistoitu – Internet Archive) TSN.ca-sivustolla
Jordin Tootoo USA Today -sivustolla
Jordin Tootoo jatkoaika.comissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Al-Jinn

Al-Jinn arabialaisina merkkeinä
Al-Jinn (arab. الجن ‎, Al-Jinn, suom. Jinnien suura) on Koraanin 72. suura ja luokitellaan mekkalaiseksi. Se sisältää 28 jaetta. Suura on saanut nimensä ensimmäisessä jakeessa olevasta sanasta jinni, joka tarkoittaa islaminuskossa esiintyvää henkiolentoa.
Sisältö

Suura kertoo siitä, miten jinnit kuuntelevat Koraanin lukemista (1-15). Muu osa suurasta esittää kehotuksia ja uhkauksia ja polemisoi vääräuskoisia vastaan. Suura alkaa kertomalla, että osa jinneistä kuuntelee Koraanin lukemista ja uskoo sen opetuksiin: Jumalalla ei ole vaimoa eikä lasta.
Sano: »Minulle on ilmoitettu, että osa dzinneistä kuunteli ja sanoi: 'Totisesti olemme kuulleet luettavan ihmeellistä Koraania,
joka ohjaa oikeaan, ja me uskomme siihen emmekä koskaan tahdo asettaa ketään muuta Jumalamme rinnalle.
Totisesti Hän ei - ääretön on Herramme majesteetti - ole ottanut vaimoa eikä lasta.
Vain mielettömät joukostamme sepittävät sopimattomia asioita Jumalasta
Vastaava kohta on suurassa 46:29, jossa kerrotaan, että joukko jinnejä tuli kuuntelemaan Koraanin lukemista.
Islamilainen selitys

Ibn Ishaq/Ibn Hisham kertoo tarinan, joka on suuran taustalla, ellei sitten itse tarinaa päinvastoin ole sepitetty tämän suuran  ja suuran 46 pohjalta. Sen mukaan Muhammed oli palaamassa Tai'fista Mekkaan, kun hän Nakhlassa nousi yöllä rukoilemaan. Seitsemän Nisibiksestä kotoisin olevaa jinniä sattui kulkemaan ohi juuri silloin, ja nämä pysähtyivät kuuntelemaan Muhammedin rukoushetkeä. Kun Muhammed oli lopettanut, jinnit kääntyivät takaisin varoittamaan kansaansa, sillä he olivat kääntyneet muslimeiksi.
jinnejä 1500-luvun käsikirjoituksesta
Jonas Emet

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. helmikuuta 1988 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Pietarsaari, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Junioriseurat
2000–2006: Jaro
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2005 | Jaro II | 20 | (8) |
| 2005 | JBK | 11 | (0) |
| 2005–2009 | Jaro | 85 | (10) |
| 2010 | TamU | 18 | (2) |
| 2011 | IFK Mariehamn | 20 | (1) |
| 2012–2019 | Jaro | 161 | (36) |
| 2020–2022 | JBK | 26 | (3) |
| 2023 | Esse IK | 7 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 348 | (60) |
Maajoukkue
| 2005 | Suomi U17 | 4 | (0) |
| 2006 | Suomi U18 | 7 | (1) |
| 2007 | Suomi U19 | 3 | (0) |
| 2008 | Suomi U20 | 2 | (0) |
| 2007–2009 | Suomi U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. tammikuuta 2025.
Jonas Emet (s. 13. helmikuuta 1988 Pietarsaari) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Emet aloitti Veikkausliiga-uransa FF Jarossa kaudella 2005 ja on käynyt ruotsalaisen Djurgårdenin ja englantilaisen Southamptonin testeissä. Kaudeksi 2010 hän siirtyi Tampere Unitedin joukkueeseen. Keväällä 2011 hän siirtyi IFK Mariehamniin, kun Tampere United suljettiin Veikkausliigasta. Kaudeksi 2012 hän palasi Jaroon. Pietarsaareen paluuta ennen Emetillä oli ollut vaikea jalkavamma.
Emetin toinen Jaro-kausi keväästä 2012 alkaen on parantunut kaiken aikaa - ensimmäisellä kaudella 2 maalia, seuraavalla kaudella 9 ja kaudella 2014 jaettu Veikkausliigan maalikuninkuus 14 maalilla. Emet kävi menestyksekkään kauden jälkeen Englannissa Fleetwood Town FC:n testeissä, mutta ei saanut sopimusta. Niinpä Emetin jatkoikin Jarossa. Veikkausliigakausia syksyyn 2017 mennessä Emetillä on takanaan Jarossa, Tampere Unitedissa ja IFK Mariehamnissa 10, otteluita niissä 188 ja maaleja 43.
Emet on pelannut Suomen eri ikäkausimaajoukkueissa kaksi nuorten ja 18 poikien maaottelua.