stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brasilia
Maantiede > Eläimistö

Brasiliassa on maailman monimuotoisin luonto: nisäkäslajeja on 524, lintulajeja 1 800, matelijalajeja 500 ja sammakkoeläinlajeja 500. Kaikkien ryhmien, kuten hyönteisten, lajimäärää ei tunneta. Uhanalaisia lajeja on 202, joista 171:n asuinalue sijaitsee rannikkosademetsässä.
Brasiliassa elää noin 1 800 lintulajia eli noin 18 % koko maailman lajeista ja yli 1 100 niistä Amazonin sademetsissä. Lajeista 250 on sellaisia, ettei niitä esiinny missään muualla. Maassa tavataan 80 kolibrilajia, 70 papukaijalajia ja 21 tukaanilajia.
Käärmeitä on noin 250 lajia, 70 niistä myrkyllisiä. Maassa tavataan miljoonia hyönteislajeja, ja siellä on myös eniten sammakkoeläinlajeja maailmassa.
Sademetsissä eläviä nisäkkäitä ovat esimerkiksi jaguaari, joka on Etelä-Amerikan suurin kissaeläin, kapybarat ja tapiirit. Muita sademetsän eläimiä ovat jättiläiskäärmeet, vampyyrilepakot, jättilierot ja lehdenleikkaajamuurahaiset. Mangrovemetsissä eläviä eläimiä ovat esimerkiksi hyppyravut ja mangroveravut.
Brasilian savannin eli cerradon asukkeja ovat esimerkiksi seebut, harjasudet, isomuurahaiskarhut ja nandut. Seebut ja muut nautaeläimet ovat ihmisen mukanaan tuomia, sillä alun perin cerradoilta puuttuivat suuret nauta-, antilooppi- ja kengurulaumat ja niiden vastineet.
Pääosin Brasiliassa sijaitseva Pantanal on maailman suurin tulvatasanko, jonka eläimistö on erittäin runsas: alueella elää 30 miljoonaa alligaattoria, paljon lintuja, kuten haikaroja ja satoja kalalajeja. Pantanal on myös maailman suurimman haikaralajin jabirun esiintymisalue.
Maantiede > Kansallispuistot ja luonnonsuojelu

Brasiliassa on 16 Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta, joista seitsemän on luontokohteita: Brasilian Atlantin saaret: Fernando de Noronhan ja Rocasin atollin suojelualueet, Cerradon suojelualueet: Chapada dos Veadeirosin ja Emasin kansallispuisto, Iguaçun kansallispuisto, Jaún kansallispuisto (osana Keski-Amazonin suojelualuetta), Mata Atlântican suojelualueet (erikseen Bahian ja Espírito Santon sekä etelämpänä Paranán São Paulon osavaltioissa) sekä Pantanalin suojelualue.
Kaikkiaan Brasiliassa on 57 kansallispuistoa, joiden ensisijainen tarkoitus on suojella uhanalaisia elinympäristöjä. Puistosta vain puolet on avattu yleisölle ja monet niistä ovat puitteiltaan vaatimattomia matkailutulojen pienuudesta johtuen.
Historia > Esihistoria ja siirtomaavalta

Ennen eurooppalaisten tuloa Brasilian alueella on ollut asutusta jopa 30 000 vuoden ajan. Asukkaat muodostivat kymmeniä tai jopa satoja heimoja, jotka puhuivat eri kieliryhmiin kuuluvia kieliä.
Portugalilaiset saapuivat Brasiliaan 1500-luvun alussa. Pedro Álvares Cabral valtasi maan Portugalin kuninkaan nimissä vuonna 1500. Ensimmäinen siirtokunta perustettiin kuitenkin vasta vuonna 1532. Vuonna 1549 siitä tuli kenraalikuvernöörikunta, jolloin maahan tuli jesuiittalähetyssaarnaajia. Intiaanien orjuus kiellettiin vuonna 1758, mutta heidän sijaansa käytettiin mustia orjia, joita oli vuonna 1818 puolet asukasluvusta. Kolmen vuosisadan aikana eurooppalaiset hakivat maasta brasilianpuuta. Maassa viljeltiin myös runsaasti sokeriruokoa.
Historia > 2000-luku

Vuonna 2002 Luiz Inácio Lula da Silva valittiin maan ensimmäiseksi vasemmistolaiseksi presidentiksi yli 40 vuoteen. Vuonna 2006 hänet valittiin toiselle kaudelle. Vuonna 2010 saman puolueen Dilma Rousseffista tuli maan ensimmäinen naispresidentti. Toukokuussa 2016 Rousseff pakotettiin virkavapaalle virkarikossyytteiden takia. Senaatti käsitteli syytteitä 29. elokuuta alkaen. Siihen asti presidentin tehtäviä hoiti varapresidentti Michel Temer. Elokuussa 2016 Brasilian senaatti sitten erotti Dilma Roussefin budjettilakien rikkomisen takia presidentin virasta ja samalla loppui vasemmistolaisen työväenpuolueen (PT) 13 vuotta kestänyt valtakausi (Lulan ja Dilman presidenttikaudet). Keskustalainen varapresidentti Michel Temer toimi Brasilian presidenttinä Roussefin toisen kauden loppuun saakka.
Vuonna 2007 hallitus myönsi ihmisoikeusrikkomuksia tapahtuneen vuosien 1964–1985 aikana. Vuonna 2009 asetettiin komissio tutkimaan niitä.
Vuonna 2009 Rio de Janeiro ja São Paulo kärsivät sähkökatkoista suuren vesivoimalan ongelmien takia. Vuonna 2010 Brasilia ilmoitti rakentavansa lisää vesivoimaa Amazonin sademetsäalueelle vastustuksesta huolimatta.
Lula joutui vankilaan korruptiosyytteistä, mutta hän vapautui marraskuussa 2019.
Vuoden 2018 vaalit lokakuussa voitti äärioikeistolaisena pidetty Jair Bolsonaro, joka voitti Lulan Työväenpuolueen (PT) ehdokkaan Fernando Haddadin vaalien toisella kierroksella.lähde? Bolsonaro lupasi kitkeä korruptiota ja ottaa käyttöön kovat otteet Brasiliaa riivannutta väkivaltarikollisuutta vastaan.
Jair Bolsonaro, joka astui presidentin virkaan vuoden 2019 alussa, muutti radikaalisti Brasilian ulkopolitiikkaa. Suhteet Yhdysvaltoihin ovat lähentyneet ja suhteet Latinalaisen Amerikan vasemmistolaisiin hallituksiin ovat huonontuneet. Brasilia on tunnustanut Venezuelan Juan Guaidon hallituksen ja pitää nykyistä Nicholas Maduron vasemmistohallitusta Venezuelan laittomana hallintona. Bolsonaro on erityisesti lähentänyt Brasilian suhdetta Israeliin ja Bolsonaro on itse vieraillut heti virkakautensa alussa Yhdysvalloissa ja Israelissa.
Bolsonaron hallitus karkotti takaisin Kuubaan noin 8 000 kuubalaista lääkäriä, jotka olivat Brasiliassa vasemmistohallituksen vuonna 2013 solmiman yhteistyösopimuksen pohjalta. Bolsonaron hallitus onkin suhtautunut kommunistiseen Kuubaan hyvin varauksellisesti.
Kesällä 2019 Bolsonaro joutui kansainvälisen median huomion keskipisteeksi, kun Brasilian metsäpalot tuhosivat ennätyksellisen nopeasti maailman keuhkoina pidettäviä Amazonian sademetsiä. Bolsonaron katsottiin kannustaneen suurtilallisia ja muita maakeinottelijoita sytyttämään tulipaloja. Paloja sytytetään ennen kaikkea siksi, että länsimaihin myytävät naudanliha ja soijarehu saisivat lisää viljelypinta-alaa.
Bolsonaro oli ehdolla uudelleen vuoden 2022 presidentinvaaleissa. Tuolloin vastaehdokas, entinen presidentti Luiz Inácio Lula da Silva valittiin uudelleen presidentiksi.
Politiikka

Brasilian nykyinen perustuslaki on vuodelta 1988. Brasilia on presidentiaalinen tasavalta, jossa ei ole pääministerin virkaa.
Parlamentti eli kansalliskongressi (Congresso Nacional) on kaksikamarinen: ylähuoneessa eli senaatissa (Senado Federal) on 81 paikkaa, eli kolme edustajaa kustakin 26 osavaltiosta ja liittovaltiopiiristä kahdeksan vuoden toimikaudelle kerrallaan. Senaatin paikoista 2/3 ja 1/3 vaihtuu neljän vuoden välein.
Alahuoneeseen eli edustajien kamariin (Câmara dos Deputados) valitaan 513 jäsentä suhteellisella vaalitavalla nelivuotiskaudeksi. Äänioikeuden ikäraja on 16 vuotta. Äänestäminen on pakollista kaikille lukutaitoisille 18–69-vuotiaille ja vapaaehtoista 16–18- ja yli 70-vuotiaille sekä lukutaidottomille brasilialaisille.
Viimeksi vaalit pidettiin lokakuussa 2018, tuolloin valittiin presidentti, varapresidentti ja kansalliskongressin jäsenet.
Brasiliassa on paljon poliittisia puolueita, joista suurin osa on varsin pieniä. Puolueet ovat yleensä löyhiä yhteenliittymiä ja puolueen sisällä voi olla hyvin erilaisiakin suuntauksia. Mikään puolue ei ole saanut ikinä enemmistöä ja tyypillisiä ovat olleet erilaiset puolueiden löyhät koalitiot, jotka ovat syntyneet lähinnä valtapoliittisista syistä. Tyypillisesti kannatetaan jotakin henkilöä ja puolueen merkitys on toissijainen, puolueiden ideologiat ovat epämääräisiä ja liittolaissuhteet vaihtelevia. Parlamentin jäsenistä valkoihoisilla miehillä on ollut suuri yliedustus heidän väestöosuuteensa nähden.
Presidentti Jair Bolsonaro perusti marraskuussa 2019 uuden oikeistopuolueen (APB) erottuaan aiemmin edustamastaan oikeistopuolueesta (PSL). Taustalla oli riita PSL-puolueen perustajan kanssa kampanjarahoituksen hallinnasta. Bolsonaron mukaan hänen uusi puolueensa edistää kristillisiä arvoja ja taistelee korruptiota vastaan. Parlamentin alahuoneen suurin yksittäinen puolue ja suurin vasemmistopuolue on entisen presidentin Lulan perustama maan entinen valtapuolue Työväenpuolue (PT). Alahuoneen toiseksi suurin puolue vuoden 2018 vaalien jälkeen on PSL, joka kuitenkin on hajaantumassa Bolsonaron perustettua uuden puolueensa.
Brasilian puolustusvoimat ovat Latinalaisen Amerikan suurimmat. Vuonna 2012 maa käytti puolustusvoimien rahoitukseen 1,75 % BKT:sta.
Hallinnollinen jako

Pohjoinen alue
Koillinen alue
Keski-läntinen alue
Kaakkoinen alue
Eteläinen alue
Acre
Amazonas
Pará
Roraima
Amapá
Rondônia
Tocantins
Maranhão
Bahia
Piauí
Ceará
Rio Grandedo Norte
Paraíba
Pernambuco
Alagoas
Sergipe
Mato Grosso
MatoGrossodo Sul
DistritoFederal
Goiás
MinasGerais
SãoPaulo
Rio de Janeiro
Espírito Santo
Paraná
Santa Catarina
Rio Grandedo Sul
Brasilia koostuu 26 osavaltiosta (estado) ja osavaltioiden ulkopuolella olevasta liittopiiristä (distrito federal):
| --- | --- |
 Acre  Alagoas  Amapá  Amazonas  Bahia  Ceará  Espírito Santo  Goiás  Maranhão  Mato Grosso  Mato Grosso do Sul  Minas Gerais  Pará  Paraíba :  Paraná  Pernambuco  Piauí  Rio de Janeiro  Rio Grande do Norte  Rio Grande do Sul  Rondônia  Roraima  Santa Catarina  São Paulo  Sergipe  Tocantins  Distrito Federal (pääkaupunki Brasília) 
Osavaltiot on jaettu suuralueisiin (mesorregião), jotka on jaettu edelleen ala-alueisiin (microrregião). Suuralueilla ei ole hallinnollista merkitystä vaan ne on muodostettu väestönlaskentaa ja tilastointia varten. Ala-alueita pienempi paikallishallinnon yksikkö on kunta (município). Kuntien lukumäärä eri osavaltioissa vaihtelee Roraiman viidestätoista Minais Geraisin yli kahdeksaansataan. Kaikkiaan kuntia on yli 5 500.
Talous

Brasilian bruttokansantuote on Etelä-Amerikan suurin. Maatalous, kaivostoiminta, teollisuus ja palvelusektori ovat hyvin kehittyneet. Tulo- ja varallisuuserot ovat suuria. Maan valuutta real oli sidoksissa Yhdysvaltain dollariin vuoteen 1999 asti.
Maataloustuotteet vastaavat noin 36 % Brasilian viennistä. Brasilia on maailman suurin sokeriruo'on, kahvin, trooppisten hedelmien ja pakastetiivistetyn appelsiinimehun tuottaja. Sillä on maailman suurin myyntiin kasvatettu nautakarja, ja se on maailman toiseksi suurin soijapapujen tuottaja. Myös maissin, puuvillan, kaakaon, tupakan ja metsätuotteiden tuotanto on merkittävää.
Merkittävimmät luonnonvarat ovat rautamalmi, kulta, bauksiitti, mangaani, uraani, öljy, tina, nikkeli, vesivoima ja puutavara. Merkittävimmät vientituotteet ovat kahvi (noin neljännes koko maailman tuotannosta), rauta, kulkuneuvot, soijapavut ja jalkineet.
Talouden painopistesektoreita ovat muun muassa:
Avaruustekniikka. Maassa on muun muassa Alcântaran avaruuskeskus, joskin maalla on ollut runsaasti epäonnistumisia lähtöjen suhteen.
Lentokoneteollisuus. Maailman neljänneksi suurin lentokonevalmistaja Embraer on merkittävä koko maan taloudelle.
Lääketeollisuus. Maassa on runsaasti geneeristen lääkkeiden tuotantoa sekä kehittynyttä geeniteollisuutta. Ensimmäinen kloonattu vasikka syntyi vuonna 2001.
Maan sähköenergiasta 84 % tuotetaan vesivoimalla.
Brasilia on maailman ensimmäisiä johtavia biopolttoaineiden tuottajia, mutta kilpailu on noussut uhkaamaan sen asemaa 2000-luvulla.
Etanolia tuotetaan biopolttoaineeksi sokeriruo'osta. Sen sekoittaminen bensiiniin on pakollista, ja sekoitussuhde on kasvanut vuosien mittaan. Fossiilisten polttoaineiden hinnan laskiessa etanolin pitäminen kilpailukykyisenä on ollut vaikeaa, ja etanoliteollisuus on ollut vaikeuksissa vuodesta 2009.
Talous > Liikenne

Brasiliassa on yli neljätuhatta lentokenttää. Useimmat kansainväliset lennot lähtevät Rio de Janeirosta tai São Paulosta.
Kaikki Brasilian suuret asutuskeskukset on liitetty toisiinsa päällystettyjen teiden avulla, mutta pienemmät tiet ovat usein päällystämättömiä. Rautateitä on lähinnä São Paulossa ja Rio de Janeirossa, muualla ne ovat lähinnä malmeja kuljettavia tavaraliikennerautateitä. Monille pohjoisille alueille pääseekin vain lentäen tai vesitse.
Konttisatamia ovat Santos ja Itajaí, muita rahtisatamia Belem, Paranagua, Rio Grande, São Sebastião ja Tubarão.
Väestö

| Väestötiedot   vuonna 2015 |
| --- | --- |

Väestönkasvu:  0,77 %
Syntyvyys:  14,46 / 1 000 henkilöä
Kuolleisuus:  6,58 / 1 000 henkilöä
Elinajanodote:  73,53
Lapsikuolleisuus:  18,6 / 1 000 syntymää
Nettomaahanmuutto:  -0,14 / 1 000 henkilöä
HIV:n levinneisyys aikuisväestössä:  0,55 %
Lukutaitoisia:  92,6 % väestöstä
Ikärakenne
Mediaani-ikä:  31,1 vuotta
0–14-vuotiaat:  23,1
15–64-vuotiaat:  69,1
65 vuotta täyttäneet:  7,8
Brasilian väestössä näkyvät laajan siirtolaisuuden ja sulautumisen seuraukset. Hieman yli puolet väestöstä on eurooppalaisten jälkeläisiä, lisäksi on etnisesti sekoittuneita eurooppalaisia, afrikkalaisia ja intiaaneja.
Vuoden 2010 väestönlaskennassa 64,6 % asukkaista ilmoitti olevansa katolisia, 22,2 % protestantteja, 5,2 % muita uskontoja ja 8,0 % uskonnottomia.
Vuonna 2007 arvioitiin, että HIVin kantajia oli noin 0,6 % aikuisväestöstä, kaikkiaan noin 730 000 henkeä. ARVT-lääkitystä olisi tarvinnut noin 230 000 henkeä, ja sitä sai noin 80 % heistä, noin 181 000 henkeä.
Kulttuuri

Brasilian kulttuuri on hyvin monimuotoista johtuen kirjavataustaisesta väestöstä. Maa jakaantuu karkeasti vauraaseen etelään ja köyhään pohjoiseen. Etelässä asuu eurooppalais- ja japanilaistaustaista väestöä. Afrikkalaisperäisistä asukkaista suuri osa elää maan koillisosassa, kun taas intiaanit asuvat suurelta osin maan pohjois- keski- ja länsiosissa. Portugalin kieli yhdistää koko väestöä, ja 1900-luvun puoliväliin asti lähes kaikki kuuluivat ainakin nimellisesti katoliseen kirkkoon. Samba ja capoeira ovat maailmalle levinneitä brasilialaisia lajeja. Rock in Rio -festivaalit ovat kotoisin Brasiliasta. Rio de Janeiron karnevaalit tunnetaan koko maailmassa.
Brasiliassa on 16 Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta, joista kulttuurikohteita ovat Bom Jesus do Congonhasin pyhäkkö, Brasilian kaupunki, Diamantinan historiallinen keskusta, Goiásin historiallinen keskusta, Olindan historiallinen keskusta, Ouro Preton historiallinen kaupunki, Salvadorin historiallinen keskusta, São Luísin historiallinen keskusta ja Serra da Capivaran kansallispuisto.
Kulttuuri > Kirjallisuus

Brasilialaisen kirjallisuuden juuret ulottuvat 1500-luvulle, jolloin ensimmäiset portugalilaiset tutkimusmatkailijat, kuten Pêro Vaz de Caminha, kirjoittivat kuvauksia Brasilian eläimistä, kasvillisuudesta ja alkuperäisasukkaista, jotka ihmetyttivät Brasiliaan saapuneita eurooppalaisia. Brasilia tuotti merkittäviä romantiikan ajan teoksia. Esimerkiksi kirjailijat Joaquim Manuel de Macedo ja José de Alencar kirjoittivat romaaneja rakkaudesta ja tuskasta. Alencar myös kohteli alkuperäiskansoja sankareina romaaneissaan O Guarany, Iracema, Ubirajara. Jorge Amado on nykykirjallisuuden suuri nimi, jonka teoksia on käännetty viidellekymmenelle kielelle.
Kulttuuri > Musiikki

Brasilialainen musiikki käsittää useita alueellisia tyylejä sisältäen afrikkalaisia, eurooppalaisia ja amerintialaisia muotoja. Siitä on kehittynyt muun muassa samba, Música Popular Brasileira (MPB), choro, sertanejo, brega, forró, frevo, maracatu, bossa nova, brasilialainen rock, axé ja funk, joka tunnetaan myös nimellä baile funk tai funk carioca. Brasilian kuuluisin klassisen musiikin säveltäjä on Heitor Villa-Lobos. Kevyen musiikin puolelta tunnettuja brasilialaisia ovat muun muassa Elis Regina ja Antônio Carlos Jobim, jota pidetään yhtenä tärkeimmistä bossa novan kehittäjistä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Brasilialainen keittiö vaihtelee suuresti alueittain heijastellen maan monimuotoista ja monitaustaista väestöä. Sen myötä kansallista ruokakulttuuria määrittelee alueellisten erojen säilyttäminen. Riisi, pavut ja maniokki ovat kuitenkin kaikille yhteisiä perusruoka-aineita. Muutamia esimerkkejä ruokalajeista ovat mustista pavuista ja erilaisista lihanpalasista hitaasti kypsytetty pataruoka Feijoada, jota pidetään maan kansallisruokana, ja alueelliset ruokalajit kuten vatapá, kookos-äyriäispata moqueca, polenta ja friteerattu katkarapusämpylä acarajé.
Brasilialla on oma valikoimansa erilaisia makeisia kuten brigadeiroja ja beijinhoja. Kansallisjuoma on kahvi. Cachaça on brasilialainen tislattu alkoholijuoma, jota tehdään sokeriruo’osta ja käytetään trooppisiin drinkkeihin kuten caipirinhaan.
Kulttuuri > Urheilu

Urheilussa Brasilia on tunnettu etenkin jalkapallosta. Brasilian jalkapallomaajoukkue on voittanut maailmanmestaruuden viisi kertaa vuosina 1958, 1962, 1970, 1994 ja 2002. Brasilia on kaksi kertaa isännöinyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuita, vuosina 1950 ja 2014. Vuonna 1950 isäntäkaupunkina toimi São Paulo ja mestaruuden voitti Uruguay, Brasilian jäätyä hopealle. Vuonna 2014 kisojen loppuottelu pelattiin Rio de Janeirossa.
Merkittävimpiä brasilialaispelaajia ovat olleet muun muassa Arthur Friedenreich, Pelé, Carlos Alberto, Leonardo, Garrincha, Vavá, Zico, Romário, Rivaldo, Ronaldo, Ronaldinho, Neymar, Kaká ja Marta.
Toinen merkittävä laji Brasiliassa on lentopallo. 2000-luvulla Brasilian maajoukkue on hallinnut miesten puolella kenttiä suvereenisti. Joukkue on voittanut peräti viisi kertaa 2000-luvulla lentopallon maailmanliigan, maailmanmestaruuden kaksi kertaa (2002, 2006) ja vielä olympiakultaa Ateenassa 2004. Merkittävimpiä brasilialaislentopalloilijoita ovat olleet muun muassa Giba, Ricardo Garcia, Sérgio, Gustavo Endres, Murilo, Nalbert, André Nascimento.
Brasilialla on myös monia menestyneitä formula 1 -kuljettajia, kuten Felipe Massa, Nelson Piquet, Emerson Fittipaldi, Ayrton Senna ja Rubens Barrichello. Maassa ajetaan myös vuosittain F1-osakilpailu São Paulossa Autódromo José Carlos Pacella.
Brasiliassa on kehitetty oma jujutsusuuntauksensa, brasilialainen jujutsu.
Capoeira on Brasilian kansallislaji.
Brasiliassa järjestettiin vuoden 2016 kesäolympialaiset Rio de Janeirossa.
Brasilia on menestynyt myös hyvin judossa saavuttaen siinä maailmanmestaruuksia ja useita olympiamitaleita. Tunnettuja judokoita ovat Leandro Guilheiro, Tiago Camilo ja Flavio Canto.
Juhlapäivät

| Pvm | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- |
1. tammikuuta: Uusi vuosi
21. huhtikuuta: Tiradenteksen päivä (Brasilian itsenäisyyssankari)
1. toukokuuta: Vappu
7. syyskuuta: Itsenäisyyspäivä
12. lokakuuta: Brasilian suojeluspyhimyksen päivä
1-2. marraskuuta: Pyhäinpäivä
15. marraskuuta: Tasavallan julistamispäivä
25. joulukuuta: Joulupäivä
Kirjallisuutta

Manner, Maria & Teivainen, Teivo: Brasilia: vaurauden hinta.  Helsinki:  Siltala, 2016.  ISBN 978-952-234-356-7
Ojala, Raisa: Jeito brasileiro – Bisnestä ja kulttuuria Brasiliassa.  Helsinki:  Multikustannus, 2004.  ISBN 952-468-055-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brasilia Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Brasilia Wikimatkoissa
Etelä-Amerikan valtiot
Argentiina |  Bolivia |  Brasilia |  Chile |  Ecuador |  Guyana |  Kolumbia |  Paraguay |  Peru |  Suriname |  Uruguay |  Venezuela
Itsehallintoalueet: Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret | Falklandinsaaret | Ranskan Guayana | Väli-Amerikka | Pohjois-Amerikka | Latinalainen Amerikka
| n k Portugalinkielisten maiden yhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Angola  Brasilia  Guinea-Bissau  Itä-Timor  Kap Verde  Mosambik  Portugali  Päiväntasaajan Guinea  São Tomé ja Príncipe 
| n k G8-maat |
| --- | --- |
G8-jäsenet:  Italia  Japani  Kanada  Ranska  Saksa  Venäjä (jäädytetty)  Yhdysvallat  Yhdistynyt kuningaskunta 
Edustettuna:  Euroopan unioni 
G8+5:  Brasilia  Etelä-Afrikka  Intia  Kiina  Meksiko 
Brasilia satelliittikuvassa.
Joki Amazonin sademetsässä, joka on maailman suurin yhtenäinen metsäalue.
Brasilian kasvillisuusvyöhykkeet (kartta vuodelta 1977):

  sademetsä
  cerradon ja rannikkosademetsän vaihettumisvyöhyke
  Paranán havumetsä
  palmumetsä
  caatinga
  cerrado
  campo
  mangove
Vaakaviivoitettu alue on osan vuodesta veden alla.
Kuningastukaani.
Jean Baptiste Debret, Orjakauppias noin 1820–1830.
Laki, joka kumosi orjuuden Brasiliassa, 1888.
Luiz Inácio Lula da Silva, Brasilian presidentti 2003–2011 ja 2023–.
Dilma Rousseff, Brasilian presidentti 2011–2016.
Jair Bolsonaro, Brasilian presidentti 2019–2023.
Brasilian kansalliskongressi.
Brasilian kartta.
Moottoritiet yhdistävät Brasiliaa.
Chapecón lentokenttä.
Capoeiraa kadulla.
Machado de Assis oli merkittävä brasilialainen kirjailija.
Rubens Barrichello 2006 Brasilian GP:ssä.
Uusi kirjaimisto

Tataarin kirjaimisto vuodelta 1928.
Uusi kirjaimisto (ven. но́вый алфави́т, novyi alfavit, turkkilaisissa kielissä muun muassa jaꞑalif tai janalif) on Neuvostoliiton vähemmistökielten latinalaisista kirjaimistoista käytetty nimitys. 1920–1930-lukujen vaihteessa sillä korvattiin aikaisemmin käytetyt arabialaiseen, mongolialaiseen tai kyrilliseen aakkostoon perustuneet kirjoitusjärjestelmät. Neuvostoliiton uudet kirjakielet luotiin yleensä suoraan latinalaisen kirjaimiston pohjalta.
Kritiikki

Osa turkkilais-arabialaisittain kirjoittavista vastusti muutosta ja jatkoi perinteisen kirjaimiston käyttämistä. Arabialaisen kirjaimiston hylkäämistä ja sen korvaamista latinalaisella "edistyksen nimissä" on kritisoitu myös akatemian puolelta.
Tataaritaustainen kirjallisuustieteilijä, filologian tohtori ja professori Hatip Minnegulov: "Kansamme yli tuhat vuotta käyttämän arabialaisen kirjaimiston korvaaminen latinalaisilla- ja pian kyrillisillä aakkosilla oli kauhea isku kansan muistin jatkuvuudelle, jota voidaan pitää menneisyyden ja nykypäivän välisten siltojen polttamisena".
Jussi Ahtinen-Karsikko kirjoitti Suomessa vuonna 1934: "Kemal-pašan ranskalaisen hengen vaikutuksen alla muodostuneen uskonnollisen välinpitämättömyyden jalanjäljissä" tehty muutos tuntui ikään kuin "tuhatvuotinen arvokas traditio olisi uhrattu kevytmielisesti epäilyksenalaisen länsimaisen sivistyksen hyväksi".
British Libraryn Lähi-idän ja Keski-Aasian osaston päällikkö Michael Erdman toteaa muun muassa seuraavasti: "Turkkilaiset kansat ovat käyttäneet arabialaista kirjoitusta aina siitä lähtien, kun he ensimmäisen kerran hyväksyivät islamin 900-luvulla. Uskonnollisista yhteisöistä siirtyminen kansallisiin sai aikaan monien turkkilaisten intellektuellien kokemuksen arabiasta epämiellyttävänä takapajuisuuden jäänteenä, joka on yhteensopimaton tieteellisen nykyaikaisuuden kanssa. Tämä tulkinta on kuitenkin epätäydellinen; arabialainen kirjoitus oli palvellut hyvin turkkilaisia ​​kieliä vuosisatojen ajan, ja sitä oli helppo mukauttaa kunkin kielen vokaalivarastoon soveltuvaksi. Venäjällä ja Neuvostoliitossa 1910-luvulta vuoteen 1927 tuotetut turkkilaiset teokset näyttävät lukemattomia ponnisteluja kirjaimiston uudistamisessa ja he tekivät tämän teksteillä aiheista, jotka liittyvät moderniin maailmaan. Tämä osoittaa, että kirjaimisto ei ollut "jumissa menneisyydessä" tai pelkästään uskonnollinen, kuten arvostelijat väittivät. Nykypäivän arabialaista kirjoitusta käyttävät turkkilaiset puhujat, kuten Kiinan uiguurit ja Iranin azerit, vahvistavat tätä faktaa".