stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
True Blood
Tarina > Taustaa

Vampyyrit päättävät ilmoittaa olemassaolostaan ihmisille, kun Japanissa keksitään tapa valmistaa keinotekoista verta. Sarjan tapahtumat alkavat kaksi vuotta tämän jälkeen. Vaikka vampyyrit voivat nyt ostaa tekoverijuomaa kaupasta sen sijaan että imisivät verta ihmisistä, heillä on vaikeuksia sopeutua yhteiskuntaan. Heihin kohdistuu paljon ennakkoluuloja ja vihaa.
Vampyyrit joutuvat olemaan varuillaan myös sen takia, että vampyyriverestä on tullut himottu mustan pörssin kauppatavara sen aisteja terävöittävien ominaisuuksien takia. Sarjan maailmassa on vampyyrien lisäksi muitakin yliluonnollisia olentoja kuten ihmissusia, muodonmuuttajia ja keijuja, mutta nämä eivät ole vampyyrien tavoin tulleet julkisuuteen.
Sarjan päähenkilö Sookie Stackhouse työskentelee Bon Tempsin pikkukaupungin Merlotte’s-nimisessä baarissa. Sookie ei ole vampyyri, muttei hän myöskään ole ihan tavallinen ihminen, sillä hän osaa lukea ajatuksia, tai oikeammin muiden ihmisten sensuroimattomat ajatukset tulvivat väkisin hänen mieleensä. Eräänä päivänä Bill Compton -niminen vampyyri ilmaantuu Sookien työpaikalle ja Sookie tuntee välittömästi vetoa Billiin. Sookie huomaa, että hänen telepaattiset kykynsä eivät toimi Billiin, mikä saa hänet kiinnostumaan vampyyristä entistä enemmän.
Pian kaksikko rakastuu toisiinsa, mutta kokee paljon vaarallisia vastoinkäymisiä niin vampyyrien kuin ihmistenkin taholta. Sookie alkaa epäillä suhdetta, kun Billistä käy pian ilmi myös arveluttavia puolia ja usea muukin kiinnostava mies kuten pitkäaikainen ystävä Sam ja karismaattinen vampyyrisheriffi Eric alkavat osoittaa kiinnostusta. Kaikilla on omat salaisuutensa ja Sookie joutuu pohtimaan keneen voi luottaa.
Tarina > 1. tuotantokausi

Ensimmäinen tuotantokausi perustuu löyhästi Charlaine Harrisin kirjaan Veren voima (Dead Until Dark, 2001). Sookie rakastuu vampyyri Billin, jolla on sekä herramiesmäisiä että epäilyttäviä puolia. Sookien pomo Sam tavoittelee myös Sookieta. Bon Tempsissa alkaa tapahtua murhia, joiden uhreilla näyttää olevan kytköksiä sekä vampyyreihin että Sookien veljeen, Jason Stackhouseen, josta tulee pääepäilty. Sookie päättää alkaa käyttää telepaattisia kykyjään murhien selvittämiseksi ja veljensä auttamiseksi.
Tarina > 2. tuotantokausi

Toinen tuotantokausi perustuu löyhästi Harrisin kirjaan Verenjanoa Dallasissa (Living Dead in Dallas, 2002). Jason liittyy vampyyrien vastaiseen uskonlahkoon nimeltä Auringon seurakunta. Samaan aikaan sosiaalityöntekijänä esiintyvä Maryann Forrester, joka on oikeasti voimakas yliluonnollinen olento mainadi, alkaa hitaasti ottaa valtaansa Bon Tempsin asukkaita. Sookie ja Bill matkustavat Dallasiin auttaakseen Eric Northmania löytämään kaksituhatta vuotta vanhan vampyyrin nimeltä Godric, joka on kadonnut, ja jonka uskotaan olevan Fellowship of the Sun -kultin sieppaama. Jessica kapinoi Billiä vastaan ja alkaa seurustella Hoytin kanssa.Myös Lorena palaa kuvioihin.
Tarina > 3. tuotantokausi

Kolmas tuotantokausi perustuu löyhästi Harrisin kirjaan Kylmäveristen klubi (Club Dead, 2003). Kauden alussa Billin on siepannut vampyyrien kuningas, ja häntä yritetään manipuloida heidän puolelleen. Sookie yrittää jäljittää hänet ihmissusi Alciden avulla. Vampyyri Franklin pakottaa Taran mukaansa. Jason ihastuu ihmispuuma Crystaliin, jolla on epäilyttävä tausta. Sookien telepatiakykyjen lähde myös paljastuu, hänen isoisänsä on ollut keiju.
Tarina > 4. tuotantokausi

Neljäs tuotantokausi perustuu löyhästi Harrisin kirjaan Veren imussa (Dead to the World, 2004). Noita Marnie haluaa tuhota vampyyrit ja vampyyrien ja noitien välille kehittyy sota. Tara ja Lafayette liittyvät noitien puolelle. Bill ja Sookie ovat eronneet. Billistä tulee vampyyrikuningas. Eric menettää muistinsa Marnien taian takia ja Sookie ottaa hänet hoiviinsa. Sookien ja Ericin välille tulee romanssi. Jessican ja Hoytin suhde ajautuu ongelmiin, ja Jason ihastuu Jessicaan.
Tarina > 5. tuotantokausi

Viides tuotantokausi perustuu osittain Harrisin kirjaan Verta sakeampaa (Dead as a Doornail, 2005) ja lainaa materiaalia myös Sookie Stackhouse -sarjan myöhemmistä osista. Sookie jatkaa elämäänsä yksin. Hän ja Jason tutustuvat keijuihin ja sukutaustaansa, josta paljastuu pelottavia asioita. Vampyyriauktoriteetti pidättää Billin ja Ericin taposta. Alcide taistelee ihmissusien lauman johtajuudesta. Salaperäinen ryhmä tappaa muodonmuuttajia ja vampyyreita. Tara totuttelee uuteen elämään vampyyrina.
Tarina > 6. tuotantokausi

Kuudes tuotantokausi perustuu osittain Harrisin kirjaan Veren perintö (Dedinitely Death, 2006) Leirillä Pam on psykoanalyysissä, ja myöhemmin häntä käsketään kaksintaistelemaan Ericia vastaan todelliseen kuolemaan. Bill vapauttaa Warlow'n pelastaakseen Sookien, eikä Ericin kaksintaistelu Pamin kanssa pääty odotetulla tavalla. Sookie ottaa sitten Warlowin mukaansa vain keijuille tarkoitettuun lentokoneeseen suojellakseen häntä Billiltä ja kyseenalaistaakseen Warlowia lisää hänen aikomuksistaan ​​häntä kohtaan.
Tarina > 7. tuotantokausi

Seitsemäs tuotantokausi perustuu osittain Harrisin kirjaan Pahan veren valtakunta (All Together Dead, 2007)  Sookie palaa Billin luo, joka on päättänyt olla hänen kanssaan jälleen ennen kuolemaa. Eric, Pam ja herra Gus löytävät ja vangitsevat Sarahin. Juotuaan hänestä Eric paranee lähes välittömästi hep-V-viruksestaan. Sillä välin Lettie Mae ja Lafayette vakuuttavat pastori Danielsin liittymään heidän kanssaan Taran hengen etsintään.
Näyttelijät ja hahmot > Päähenkilöt

Sookie Stackhouse (Anna Paquin) on Syvän Etelän pikkukaupungin telepaattisia kykyjä omaava tarjoilija, Useimmat ihmiset eivät Sookien telepatiaan ja hänelle on muodostunut hullun maine. Sarjan alussa hän on 25-vuotias ja asuu isoäitinsä kanssa suvun vanhassa talossa Bon Tempsin pikkukaupungissa. Sookien vanhemmat ovat kuolleet. Sookie joutuu tarinan edetessä kohtaamaan vaaroja ja tekemään vaikeita valintoja rakkaus- ja ystävyysuhteissaan. Vaikka hän ei ole korkeasti koulutettu, hän osaa toimia vaikeissa tilanteissa luovilla tavoilla. Myöhemmin paljastuu, että Sookie on Keiju.
Bill Compton (Stephen Moyer) on  173-vuotias vampyyri, johon Sookie rakastuu. Hän on entinen sotilas, jonka on muuttunut vampyyriksi ja menettänyt samalla perheensä Yhdysvaltain sisällissodan aikoihin. Bill on vanhanaikainen herrasmies, jolla on kuitenkin salaisuuksia ja arveluttavia puolia.
Sam Merlotte (Sam Trammell) on Sookien työpaikan Merlotte’s-baarin omistaja ja muodonmuuttaja. Samin kyvystä muuttaa muotoaan ei kuitenkaan tiedä kovin moni. Sam on Sookien hyvä ystävä ja ollut tähän salaa rakastunut. Sookiekin on ollut välillä kiinnostunut Samista, mutta ei ole halunnut viedä suhdetta pidemmälle.
Eric Northman (Alexander Skarsgård) on viikinkien ajoilta asti elänyt vampyyri. Hän toimii vampyyrialue 5:n sheriffinä ja pyörittää vampyyribaari Fangtasiaa. Eric rakastuu myöhemmin Sookieen ja alkaa kilpailla Sookien suosiosta Billin kanssa.
Jason Stackhouse (Ryan Kwanten) on Sookien veli ja Bon Tempsin tietyömaan työntekijöiden valvoja. Hän on naisten suosiossa, mutta hänen lukuisat suhteensa aiheuttavat ongelmia, kun Jason joutuu epäillyksi paikallisten naisten murhista. Hän on ensimmäisellä tuotantokaudella koukussa V-huumeeseen. Hän suhtautuu aluksi ennakkoluuloisesti vampyyreihin.
Tara Thornton (Rutina Wesley) on Sookien paras ystävä, joka tunnetaan sisustaan, vihaisuudestaan ja suorapuheisuudestaan. Tara alkaa työskennellä Merlotte’sin baarimestarina saatuaan potkut edellisestä työpaikasta. Tara on ollut vuosia salaa rakastunut Jasoniin, mutta tämä ei ole ollut kiinnostunut Tarasta. Muuttuu myöhemmin vampyyriksi.
Lafayette Reynolds (Nelsan Ellis) on Taran serkku ja Sookien ystävä. Hän toimii Merlotte’sin kokkina ja vapaa-ajallaan laittomana prostituoituna ja huumekauppiaana. Lafayette harrastaa irtosuhteita useiden miesten kanssa kunnes rakastuu hoitaja Jesukseen.
Jessica Hamby (Deborah Ann Woll) on nuori naisvampyyri, jonka Bill "loi" rangaistukseksi toisen vampyyrin taposta. Jessica on luonteeltaan itsepäinen ja aluksi kapinoi Billiä vastaan.
Pamela "Pam" Swynford De Beaufort (Kristin Bauer van Straten) on Ericin alaisuudessa työskentelevä vampyyri, jonka Eric loi n. 100 vuotta sitten.
Alcide Herveaux (Joe Manganiello, kaudet 3–) on ihmissusi, joka auttaa Sookieta löytämään Billin. Alcide pitää Sookiesta, mutta hänellä on vaikea viharakkaussuhde vaarallisen ja epäluotettavan Debbien kanssa.
Musiikki

Sarjan tunnussävelenä on countryartisti Jace Everettin kappale "Bad Things", joka on alun perin hänen vuoden 2005 albumiltaan. Everett on tehnyt sarjaan useita muita kappaleita. Säveltäjä Nathan Barr tekee sarjan taustamusiikkia, jolla kuullaan muun muassa selloa, kitaraa ja pianoa. Hän myös soittaa itse useita soittimia soundtrackin kappaleissa. Everett ja Barr ovat voittaneet True Bloodin musiikistaan BMI-palkinnot.
Gary Calamar suunnittelee, mitä muuta musiikkia sarjassa kuullaan. Hän käyttää usein paikallisten louisianalaisten muusikoiden kappaleita. Pilottijaksoa lukuun ottamatta sarjan jokainen jakso on nimetty jonkin jaksossa kuultavan kappaleen mukaan.
Eri artistien kappaleita sisältävä ensimmäinen True Bloodin soundtrack-albumi julkaistiin 19. toukokuuta 2009. Albumilla on Everettin tunnuskappaleen lisäksi kappaleita muun muassa Lucinda Williamsilta, Ryan Adamsilta ja Dr. Johnilta. Nathan Barrin True Bloodiin säveltämää musiikkia julkaistiin albumilla saman vuoden syyskuussa.
Seuraavat soundtrackit julkaistiin toukokuussa 2010 ja syyskuussa 2011. Soundtrack True Blood – Volume 2 ja albumilla ollut Lucinda Williamsin ja Elvis Costellon kappale "Kiss Like Your Kiss" saivat Grammy-ehdokkuudet vuonna 2010. Soundtrack True Blood – Volume 3 sai parhaan soundtrack-albumin Grammy-ehdokkuuden vuonna 2011.
Musiikki > Albumit

True Blood – Music from the Original HBO Series (eri esittäjiä, 2009)
Original Score from the Original HBO Series True Blood (Nathan Barr, Lisbeth Scott, 2009)
True Blood – Music from the Original HBO Series – Volume 2 (eri esittäjiä, 2010)
Original Score from the Original HBO Series True Blood – Season 2 (Nathan Barr, 2010)
True Blood – Music from the Original HBO Series – Volume 3 (eri esittäjiä, 2011)
Vastaanotto > Katsojaluvut

Sarjan ensimmäinen jakso sai Yhdysvalloissa 1,44 miljoonaa katsojaa, mikä on vähän verrattuna useisiin HBO:n muihin sarjoihin. Kanavan muista sarjoista Big Love sai ensimmäisellä jaksollaan 4,56 miljoonaa katsojaa ja Deadwood 5,79 miljoonaa. Katsojaluvut kuitenkin nousivat kauden loppua kohden.
Toisen tuotantokauden katsojaluvut olivat ensimmäistä parempia. Kauden aloitusjaksoa katsoi suorana 3,4 miljoonaa ihmistä. Katsojaluvut nousivat edelleen kolmannella ja neljännellä tuotantokaudella. Neljännen tuotantokauden yhdeksännestä jaksosta tuli sarjan katsotuin 5,53 miljoonan ihmisen yleisöllä.
Vastaanotto > Kritiikki ja palkinnot

True Blood on HBO:n menestyssarja. Kriitikoiden arvostelut ovat olleet pääosin positiivisia, vaikka pilottijakso jakoi mielipiteitä. New York Postissa sarjaa kritisoitiin tylsäksi. USA Today -lehdessä sarjaa sanottiin puolestaan seksikkääksi, älykkääksi ja omaperäiseksi.
Sarja on voittanut useita palkintoja. Anna Paquin on voittanut roolistaan Golden Globe -palkinnon. Paquin ja Nelsan Ellis on palkittu Satellite Awards -gaalassa. Stephen Moyer ja Joe Manganiello ovat voittaneet rooleistaan Saturn-palkinnot. Vuoden 2009 Emmy-gaalassa True Blood palkittiin roolituksestaan Outstanding Casting for a Drama series -palkinnolla.
Vastaanotto > Allegoriat vähemmistöihin

Katsojat ja kriitikot ovat nähneet True Bloodin teemoissa allegorioita tosielämän vähemmistöihin. Vampyyrien on koettu edustavan oikeuksiensa puolesta taistelevia seksuaalivähemmistöjä tai rodullisia vähemmistöjä. Kapinallisen nuoren naisvampyyrin on nähty edustavan äärimmäistä teinikapinaa. Alkuperäisteosten kirjailija Charlaine Harris on sanonut kirjoittaneensa oikeuksiensa puolesta taistelevasta vähemmistöstä.
Sarjassa on viitattu usein tosielämän vähemmistöihin. Alkutekstijaksossa näkyy kyltti "God Hates Fangs" (Jumala vihaa torahampaita), joka on viittaus homojen vastaisten kampanjoiden iskulauseeseen "God Hates Fags" (Jumala vihaa homoja). Vampyyrit puhuvat "arkusta tulosta", joka vastaa "kaapista tulemista". True Bloodin luoja Alan Ball on kuitenkin sanonut, että vertailuja on liiankin helppo tehdä eivätkä ne välttämättä ole hyväksi, sillä sarja ei esitä vampyyreja pelkästään positiivisessa valossa.
DVD-julkaisut

Sarjan kaikki seitsemän tuotantokautta on julkaistu DVD:llä ja Blue-ray:lla.
| Kausi | Julkaisun nimi | Alue 1 | Alue 2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | True Blood – The Complete First Season | 19. toukokuuta 2009 | 26. lokakuuta 2009 |
| 2 | True Blood – The Complete Second Season | 25. toukokuuta 2010 | 17. toukokuuta 2010 |
| 3 | True Blood – The Complete Third Season | 31. toukokuuta 2011 | 23. toukokuuta 2011 |
| 4 | True Blood – The Complete Fourth Season | 29. toukokuuta 2012 | 21. toukokuuta 2012 |
| 5 | True Blood – The Complete Fifth Season | 21. toukokuuta 2013 | 20. toukokuuta 2013 |
| 6 | True Blood – The Complete Sixth Season | 16. kesäkuuta 2013 | 18. elokuuta 2013 |
| 7 | True Blood – The Complete Seventh Season | 22. kesäkuuta 2014 | 22. kesäkuuta 2014 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
HBO - True Blood - Sarjan virallinen sivusto
True Blood Internet Movie Databasessa (englanniksi)
True Blood AllMoviessa. (englanniksi)
YLE - True Blood (Arkistoitu – Internet Archive)
True Blood TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Sookie Stackhouse
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
(The Southern Vampire Mysteries)
Romaanit: Veren voima (Dead Until Dark) (2001) | Verenjanoa Dallasissa (Living Dead in Dallas) (2002) | Kylmäveristen klubi (Club Dead) (2003)  |   Veren imussa (Dead to the World) (2004) | Verta sakeampaa (Dead as a Doornail) (2005) | Veren perintö (Definately Dead) (2006)  |  Pahan veren valtakunta (All Together Dead) (2007) | Veren sitomat (From Dead To Worse) (2008) | Pedon veri (Dead and Gone) (2009) | Samaa verta (Dead in the Family) (2010) |  Veren muisti (Dead Reckoning) (2011) | Veri kielellä (Deadlocked) (2012) | Dead Ever After (2013)
Novellikokoelma: A Touch of Dead (2009)
Opaskirja: The Sookie Stackhouse Companion (2011)
Kirjailija: Charlaine Harris
Televisiosarja: True Blood | True Bloodin jaksot
Sarjan katsojaluvut Yhdysvalloissa.
Edvin Laine

| Edvin Laine |
| --- | --- |
 Laine vuonna 1954
Henkilötiedot
Koko nimi:  Edvin Armas Laine
Syntynyt: 13. heinäkuuta 1905 Iisalmi, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 18. marraskuuta 1989 (84 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä, teatteri- ja elokuvaohjaaja
Puoliso:  Martta Parkkonen (vih. 1927; k. 1938)   Mirjam Laine  (vih. 1941; k. 1989)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1943–1986
Tunnetuimmat ohjaukset:  Tuntematon sotilas (1955)   Täällä Pohjan­tähden alla (1968)
Palkinnot
  Parhaan ohjauksen Jussi  1952: Niskavuoren Heta  1955: Tuntematon sotilas  1968: Täällä Pohjan­tähden alla  Berliinin elokuvajuhlat  1956: Tuntematon sotilas  1955: Pro Finlandia  1964: Suomen Näyttämö­taiteen kultainen ansio­merkki  1980: Helsinki-mitali  1985: Ida Aal­berg -mitali  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Edvin Armas Laine (vuoteen 1906 Bovellán; 13. heinäkuuta 1905 Iisalmi – 18. marraskuuta 1989 Helsinki) oli Suomen tunnetuimpia teatteri- ja elo­kuva­ohjaajia.
Laineen ohjaama elokuva Tuntematon sotilas (1955) on yli­voimaisesti kaikkien aikojen katsotuin elo­kuva Suomessa. Sen ja muiden suomalaisten kirjallisuus­klassikoiden, kuten Täällä Pohjan­tähden alla (1968) ja Niskavuori-sarja, ohjaaminen teki Laineesta – Peter von Baghin sanoin – Suomen kansallis­ohjaajan.
Varhainen elämä

Laine oli yksi maalari­mestarin kahdeksasta lapsesta. Perheellä ei ollut varaa laittaa häntä oppikouluun, mutta Laine opiskeli vuoden 1927–1928 Suomen Näyttämöopistossa.
Ura

Edvin Laineen teatteri­ura alkoi Turun teatterista näyttelijänä. Vuonna 1935 hän siirtyi Tampereelle ja eteni Tampereen Työväen Teatterin johtajaksi. Vuodet 1943–1953 Laine oli Helsingin Kansanteatterin ohjaaja-näyttelijä ja 1953–1973 Suomen Kansallisteatterin ohjaaja. Näiden töiden ohella hän vieraili muualla ja ohjasi Tuntemattoman sotilaan yhdeksänä kesänä Pyynikin kesä­teatterissa, ja lisäksi useita oopperoita.
Laine esiintyi ensimmäisen kerran elo­kuvassa Sano se suomeksi (1930). Suurempi elo­kuva­rooli oli Juhanina Seitsemässä veljeksessä (1939).
Neli­kymmen­vuotisesta teatteri­urasta huolimatta Laine tuli tunnetuksi ennen kaikkea elo­kuva­ohjaajana. Laineen ohjauksia sävyttävät iskevä ja voimakas kerronta. Hän ohjasi 43 vuoden aikana 39 elo­kuvaa, ensimmäisenä maalais­melodraama Yrjänän emännän synti (1943). Kestävimpiä ohjaus­töitään hän teki ohjatessaan suomalaisen kansallis­kirjallisuuden klassikoita, kuten Väinö Linnan Tuntematon sotilas (1955) ja Täällä Pohjan­tähden alla (1968) ja kolme Hella Wuoli­joen Niskavuori-elo­kuvaa.
Yksityiselämä

Laine menehtyi 84-vuotiaana myeloomaan.
Laine oli 1941–1989 naimisissa näyttelijä ja käsi­kirjoittaja Mirjam Noveron kanssa, joka näytteli muun muassa Anna Kivi­vuorta elo­kuvassa Täällä Pohjan­tähden alla. Heidät on haudattu Helsingin Hieta­niemeen.
Laineen ensimmäinen vaimo oli 1927–1938 Martta Parkkonen, joka kuoli vuonna 1938.
Hänen nuorempi veljensä Aarne Laine oli näyttelijä ja toimi Laineen elo­kuvien vakionäyttelijänä ja usein myös apulais­ohjaajana. Näyttelijä Tuija Halonen oli Edvin Laineen serkku.
Valikoitu filmografia > Näyttelijänä

Seitsemän veljestä (1939)
Rakas lurjus (1955)
Valikoitu filmografia > Ohjaajana

Niskavuoren Heta (1952)
Tuntematon sotilas (1955)
Niskavuoren Aarne (1954)
Niskavuori taistelee (1957)
Sven Tuuva (1958)
Skandaali tyttökoulussa (1960)
Täällä Pohjan­tähden alla (1968)
Akseli ja Elina (1970)
Akaton mies (1983)
Palkinnot ja ehdokkuudet

1953: Niska­vuoren Heta parhaan ohjauksen Jussi
1955: Pro Finlandia -mitali
1955: Tuntematon sotilas parhaan ohjauksen Jussi
1956: Tuntematon sotilas OCIC-palkinto Berliinin elo­kuva­juhlilla
1959: Sven Tuuva Hopeinen karhu -ehdokkuus Berliinin elo­kuva­juhlilla
1961: Skandaali tyttö­koulussa Grand Prix -ehdokkuus Moskovan kansain­välisillä elo­kuva­juhlilla
1964: Suomen Näyttämö­taiteen kultainen ansio­merkki
1968: Täällä Pohjan­tähden alla parhaan ohjauksen Jussi
1971: Akseli ja Elina Kultainen palkinto -ehdokkuus Moskovan kansain­välisillä elo­kuva­juhlilla
1974: professorin arvo
1980: Helsinki-mitali
1985: Ida Aal­berg -mitali
Kirjallisuutta

Kalemaa, Kalevi: Edvin Laine – sisulla ja tunteella.  WSOY, 2003.  ISBN 951-02832-0-7
Holopainen, Pekka & Lehdistö, Leo: Edvin Laine: Itse asiassa kuultuna.  WSOY, 1979.  ISBN 951-00942-1-8
Heikkilä, Ritva: Edvin Laine, Tuntematon sotilas ja pylväs­sänky: Elämäni esi­rippuja ja valko­kankaita.  Tammi, 1983.  ISBN 951-30594-5-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edvin Laine Wikimedia Commonsissa
Lindfors, Jukka: Jussi-palkintojen saajat ja kriitikot keskustelivat Jatkoajassa vuonna 1969 suomalaisesta elokuva-alasta Yle Elävä arkisto.  8.9.2006 (päivitetty 22.8.2023).
Lindfors, Jukka: Edvin Laineen vuosi­kymmenet Yle Elävä arkisto.  8.9.2006 (päivitetty 5.1.2015).
Ohjaaja Edvin Laine (Televisiohaastattelu 1978) Yle Areena.  2.3.2023.
Laineen hauta­kivi Hietaniemen hautausmaalla.
Get Me a Name

| ”Get Me a Name” LAB |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Porn Beautiful
 Julkaistu: 1999
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 03.57
 Levy-yhtiö: BMG
LABin muut singlet
|   | ”Get Me a Name” 1999 | ”’Til You’re Numb” 1999 |
Get Me a Name on suomalaisen LAB-yhtyeen single, joka julkaistiin vuonna 1999. Kappale on mukana myös LABin vuoden 2000 esikoisalbumilla Porn Beautiful.
Kappaleet

Get Me a Name – 3.57
Aiheesta muualla

Get Me a Name discogs.com -sivustolla
Get Lucky

Get Lucky  voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Albumit

Get Lucky, Johnny Coppinin albumi vuodelta 1982
Get Lucky, The Lascivious Biddiesin albumi vuodelta 2004
Get Lucky, Little River Bandin albumi vuodelta 1990
Get Lucky, Loverboyn albumi vuodelta 1981
Get Lucky, Mark Knopflerin albumi vuodelta 2009
Get Lucky: Lucky Ali Greatest Hits, Lucky Alin albumi vuodelta 2009
Kappaleet

”Get Lucky”, Daft Punkin kappale vuodelta 2013
”Get Lucky”, Jermaine Stewartin kappale vuodelta 1988
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Get Lucky”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Till Lindemann

| Till Lindemann |
| --- | --- |
 Till Lindemann vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1963 (ikä 61) Leipzig, Saksa
Ammatti:  muusikko, runoilija, näyttelijä, pyroteknikko
Muusikko
Aktiivisena:  1983–
Tyylilajit:  industrial metal, Neue Deutsche Härte, alternative metal, punk rock, heavy metal
Soittimet:  laulu, rummut, kitara, basso, huuliharppu
Yhtyeet:  Rammstein First Arsch Feeling B Lindemann
Levy-yhtiöt:  Motor Music, Republic, Slash, Universal Music Group
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Till Lindemann (s. 4. tammikuuta 1963 Leipzig, Itä-Saksa) on saksalainen metallilaulaja. Hän on tullut tunnetuksi Rammstein-nimisen saksalaisen industrial metal -yhtyeen laulajana. Lindemann kertoi vuonna 2015 uudesta nimeään kantavasta Lindemann-projektista, jossa on myös mukana ruotsalainen death metal -yhtye Hypocrisyn perustaja Peter Tägtgren.
Taustatietoa

Lindemannin isä Werner oli DDR:ssa tunnettu lastenkirjailija/runoilija ja äiti Brigitte pitkään  NDR:n radiokanavan kulttuuritoimituksen johtajana työskennellyt journalisti. Hänellä on myös viisi vuotta nuorempi sisko. Nuorena Lindemann harrasti aktiivisesti uintia ja osallistui nuorten EM-kisoihin Firenzessä vuonna 1978 sijoittuen 1500 metrillä seitsemänneksi. Kisamatkalla hän joutui vaikeuksiin poistuttuaan luvatta joukkueen hotellilta ja rangaistuksena hänet pudotettiin vuoden 1980 Moskovan olympiaehdokkaiden joukosta. Vuonna 1979 hän lopetti uinnin kokonaan loukkaantumisen myötä.
Sittemmin Lindemann työskenteli turvefirmassa, puusepän apupoikana sekä korintekijänä. Hän on maininnut, että eräs syy puusepän työn lopettamiseen oli aikaiset herätykset. Vuonna 1981 hänet miltei vangittiin armeijasta kieltäytymisen takia.
Vuonna 1985 syntyi Lindemannin ensimmäinen lapsi, Nele. Lindemann kasvatti hänet yksinhuoltajana ja myöhemmin hän sai toisen lapsen Anja Köselingin kanssa. Hän seurusteli pitkään saksalaisen näyttelijän ja mallin, Sophia Thomallan kanssa; he erosivat 2015.
Musiikkiura

Lindemann aloitti uransa muusikkona First Arsch -nimisen punk-yhtyeen rumpalina 1980-luvulla. Lindemann on kertonut, että hän tahtoi kovasti tulla muusikoksi, mutta hänellä ei ollut minkäänlaisia soittajan lahjoja. Hän yritti kovasti oppia soittamaan kitaraa, muttei täysin onnistunut siinä. Nykyään Lindemann osaa soittaa ainakin rumpuja, kitaraa ja bassoa. Kun Rammstein-yhtye perustettiin tammikuussa 1994, Lindemann liittyi siihen laulajaksi saatuaan yhtyeen perustajan Richard Kruspen lupaamaan, että yhtye laulaisi saksaksi.
Lindemann on näytellyt saksalaisessa lastenelokuvassa Amundsen – der Penguin. Lindemann on julkaissut Messer-nimisen runokirjan vuonna 2003 ja toisen vuonna 2013 nimeltään "In Stillen Nächten". Lindemann on tehnyt yhteistyötä muun muassa saksalaisen rock-yhtye Megaherzin kanssa, Puhdys-yhtyeen ja suomalaisen Apocalyptica-yhtyeen kanssa.
Lindemann ja Tägtgren esiintyivät Suomessa Helsingin jäähallissa helmikuussa 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Till Lindemann Wikimedia Commonsissa
Till Lindemann esiintymässä "Mein Teil" kappaleen aikana.