stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jukka Kuikka
Teokset

Lahden kuvat, kuvateos 1973
Päijät-Hämettä vasta-alkajille, 1985
Kansakunnan kuplat, Jukka Kuikka, Hannu Savola, Jukka Ukkola, WSOY 1985
Suomen seuraava presidentti, Martti Huhtamäki, Jukka Kuikka, Jaakko Okker, Kauppalehti Business Books 1988
Julkkiskirja, nimellisiä pakinoita, Jari Tervo, Jukka Kuikka, WSOY 1989
Maserati, romaani? Tammi 1994
Uusi julkkiskirja, nimellisiä pakinoita, Jari Tervo, Jukka Kuikka, WSOY 1998
158 syytä ottaa ryyppy, Mauno Saari, Eeva-Liisa Sjöholm, Jukka Kuikka, Art House, 2003
Talouselämän sanavaraston varasanasto, Jukka Kuikka, Henri Juva, WSOY 2003
Tasavallan tulppa - Lasse Lehtinen: isokenkäisten ikäluokka muistelee, toim. Jukka Kuikka ja Riitta Aarrevuo, WSOY 2007
Kamlotti

Kamlotti (ransk. camelot < arab. hamlat‎) on kaksiniitinen, ohut ja tiivis kangas, jota alkuaan valmistettiin angoravuohen villasta.
Kampalankakamlotti on sileä kangastyyppi, jossa on kaksinkertainen loimi ja yksinkertainen kude. Silkkikamlotti on kangasta, jonka loimilangat on kerrattu löyhäkierteiseksi kahdesta erivärisestä säikeestä ja kude on yksinkertainen, mutta erivärinen kuin loimi. Silkkikamlottia on aiemmin käytetty naisten päällystakkeihin.
Kammiolepatus

Kammioflutterin EKG.
Kammiolepatus on sydämen kammioista lähtöisin oleva harvinainen takykardia, jossa kammiot pumppaavat yli 200 lyöntiä minuutissa. Kammiolepatus voidaan erottaa EKG:ssä epäselvistä QRS-kompleksista ja T-aallosta. Kammiolepatuksen uskotaan olevan siirtymisvaihe kammiotakykardian ja kammiovärinän välillä. Kammiolepatus voidaan palauttaa normaaliksi sinusrytmiksi synkronoimattomalla sähköisellä rytminsiirrolla eli defibrillaatiolla.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ventricular Flutter
Kannaksen ryhmä

Kannaksen ryhmän pioneerikomentaja everstiluutnantti Oinonen tarkastamassa pioneerien rakentamaa siltaa
Kannaksen Ryhmä oli Päämajan alainen sotatoimiyhtymä asemasodan aikana jatkosodassa. Se perustettiin hyökkäysvaiheen päätyttyä 1. maaliskuuta 1942 ja lakkautettiin sotatilanteen muutoksen perusteella ylipäällikön käskyllä 16. helmikuuta 1944. Ryhmän komentajana toimi Saksasta siirretty kenr.luutn. Harald Öhquist, jonka esikunta sijaitsi Suulajärven rannalla. Joukkojen vahvuus oli 4 divisioonaa Kannaksella.
Perustaminen

Päämaja antoi käskyn IV armeijakunnan nimen muuttamisesta Kannaksen ryhmäksi (Kan. R) 25. helmikuuta 1942. Käskyssä toimeenpanohetkeksi oli määrätty 1. maaliskuuta 1942 kello 12.00.
Yksiköt perustamishetkellä:
2. divisioona
divisioonalle alistettuna JR 58, KevOs 18, 38. TykK, III/KTR 10, RaskPsto 17, JärPsto 4
10. divisioona
divisioonalle alistettuna RjP 1, RjP 2, IV/16. Pr, 8. TykK, KevPsto/16. Pr, RaskPsto 13, 10. JärPtri
15. divisioona
divisioonalle alistettuna 16. Pr (pois lukien IV P), RaskPsto/16. Pr, 20. TykK, KevPsto 14, RaskPsto 12, JärPsto 3 (pois lukien 2. Ptri)
18. divisioona
divisioonalle alistettuna JR 46, LinP 3, LinP 5, KevOs 1, 10., 17. ja 21. TykK, KTR 7 (lukuun ottamatta I Psto), JärPsto 1 (pois lukien 2. Ptri)
ryhmälle alistettuna 8 . RPr, 1. RautPtri, ErP 1, PsJuna 1
Lakkauttaminen

Lakkautuksen yhteydessä ylipäällikkö jakoi Kannaksen Ryhmän kahdeksi johtoportaaksi, Länsi-Kannaksen IV Armeijakunnaksi ja Itä-Kannaksen III Armeijakunnaksi. Läntisen osan komentajaksi ylipäällikkö nimitti kenr.luutn. Taavetti Laatikaisen, jonka esikuntana jatkoi Kannaksen Ryhmän esikunta ja Itä-Kannakselle kenr.luutn. Hjalmar Siilasvuon, jonka esikunnaksi siirrettiin Vienan III Armeijakunnan esikunta.
Kansainvälinen kauppakamari

Kansainvälinen kauppakamari (International Chamber of Commerce, ICC) on kansainvälinen kaikki alat kattava yhteistyöjärjestö. Sillä on jäsenenään noin 6,5 miljoonaa yritystä ja järjestöä yli 140:stä maasta. Kansainvälisen kauppakamarin sihteeristö sijaitsee Pariisissa ja sen pääsihteeri on John Danilovich.
Historia

Kansainvälinen kauppakamari perustettiin vuonna 1919. Suomi on ollut mukana vuodesta 1927 lähtien.
Kamma Rahbek

Kamma Rahbekin siluetti noin vuodelta 1805 on osa Punaisten linkkien naiset -wikiprojektin logoa.
Rahbekien Bakkehus, noin vuonna 1850.
Karen Margrethe ”Kamma” Rahbek (o.s. Heger, 19. syyskuuta 1775 Kööpenhamina – 21. tammikuuta 1829 Frederiksberg) oli tanskalainen kirjallisuussalongin pitäjä. Hän kävi laajaa kirjeenvaihtoa tanskalaisten kulttuurivaikuttajien kanssa.
Rahbekin isä oli hovioikeuden asessori Hans Heger. Kammalla oli useita sisaruksia, muun muassa kirjastonhoitaja Carl Heger ja näyttelijä ja kirjailija Stephan Heger. Kutsumanimi Kamma oli lähtöisin hänen pikkusisareltaan Christianelta, joka kutsui lapsena Karen Margarethea sillä nimellä. Kamma Heger oli nuoresta lähtien kiinnostunut monista asioista ja lisäksi lahjakas. Hän osasi jo kymmenvuotiaana englantia ja otti piirustustunteja nuorelta Bertel Thorvaldsenilta. Kamma Hegerin uskonnollisuus oli peräisin "superintendentti" Jacob Georg Christian Adlerilta, ja myöhemmin häneen vaikutti suuresti piispa Jakob Peter Mynster.
Vuonna 1798 Kamma Heger avioitui kirjailija Knud Lyne Rahbekin kanssa. Viiden vuoden kuluttua avioitumisestaan he ostivat Kööpenhaminan esikaupungista Frederiksbergista talon nimeltä ”Bakkehuset”, joka on nykyään museona. Rahbekit järjestivät kotonaan säännöllisesti iltajuhlia, joihin osallistuivat muun muassa Kamma Rahbekin sisaren mies Adam Oehlenschläger, Jens Baggesen, Sophie Ørsted, Poul Martin Møller, Nikolai Frederik Severin Grundtvig, Bernhard Severin Ingemann, Hans Christian Andersen ja Peter Oluf Brøndsted. Vuosien 1802 ja 1804 välillä heidän luonaan asui tuolloin kymmenvuotias Johan Ludvig Heiberg, jonka vanhemmat asuivat erillään.
Englantilaisten vallatessa Tanskan vuonna 1807 Bakkehuset oli jätettävä vähäksi aikaa. Vuodesta 1813 lähtien Rahbekien ystäviin kuuluivat Christian Molbech ja Erich Christian Werlauff, joista jälkimmäisen kanssa käyty kirjeenvaihto käsittää yli 300 kirjettä. Vuodesta 1815 Rahbekit kävivät kirjeenvaihtoa erityisesti Adolph Engelbert Boyen kanssa. Vuosina 1823–1824 Bakkehusetin vieraana oli Poul Martin Møller, jota Kamma Rahbek kutsui ”pojistaan rakkaimmaksi ja loistavimmaksi”.[lähde? ]
Kamma Rahbek kärsi sydänvaivoista, joutui vuoteenomaksi vuonna 1828 ja kuoli vuonna 1829. Hänen miehensä Knud Lyne Rahbek menetti elämänhalunsa ja kuoli 70-vuotiaana vuonna 1830.
Käännös suomeksi
Julius Axel Kiellman-Göranson

| Julius Axel Kiellman-Göranson |
| --- | --- |
 Julius Axel Kiellman-Göranson
Henkilötiedot
Syntynyt: 1811
Kuollut: 1869 (57–58 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Tyylilajit:  uusromantiikka
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Julius Axel Kiellman-Göranson (1811–1869) oli ruotsalainen proosakirjailija.
Kiellman-Göransonin isä oli suomalaista alkuperää. Kiellman-Göranson vihittiin 1837 papiksi. Kirjailijana hän kallistui lähinnä uusromantiikkaan. Hänen tuotannossaan tuntuu varsinkin Carl Jonas Love Almqvistin vaikutus. Hänen lukuisista romaaneistaan ja kertomuksistaan mainittavia ovat varsinkin Kärlekens seger (1846). Abednego (1846–1847), Den blifvande konungen (1847), Vesterlånggatans engel (1850) ja novellikokoelmat Svenska lynnen och småäfventyr (1853–1863). Häneltä on suomennettu hartauskirja Palwelian kirja.
Suomennettu teos

Palwelian kirja: kristillisiä muistutuksia yhdeltä serakunnan palwelialta (En tjenares bok), suom. Bernhard Kristfrid Sarlin, A. E. Rongainen, 1854
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julius Axel Kiellman-Göranson Wikimedia Commonsissa
Kaalivalvatti

| Kaalivalvatti |
| --- | --- |
 Kaalivalvatti kuvattuna C. A. M. Lindmanin teoksessa Bilder ur Nordens Flora (1917–1926).
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Valvatit Sonchus
Laji::  oleraceus
Kaksiosainen nimi
 Sonchus oleraceus  L. 
Katso myös
   Kaalivalvatti Wikispeciesissä   Kaalivalvatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaalivalvatti (Sonchus oleraceus) on yksivuotinen, keltakukkainen, maitiaisnesteellinen asterikasvi, joka kuuluu valvattien sukuun. Runsaasti maitiaisnestettä sisältävä kasvi kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi, ja sillä on vaaleankeltaiset kukat. Kaalivalvatin levinneisyysalue on laaja, ja lisäksi se on levinnyt ihmisen mukana esimerkiksi Pohjois-Amerikkaan. Se viihtyy erityisesti ihmisen muokkaamissa kulttuurimaisemissa.
Ulkonäkö ja koko

Kaalivalvatti kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Juurakko on pieni ja pystyjuurinen. Kasvi sisältää runsaasti maitiaisnestettä. Isot yksilöt ovat alaosasta haarovia; ontto varsi on lehdekäs. Lehtien lapa on syvään pariliuskainen, pehmeä, ohut ja alta siniharmaa. Varsilehdet ovat sepiviä. Lehtien päätöliuskat ovat tavallisesti isoja ja kolmiomaisia, sivuliuskat ovat kapeahkoja ja suipohkoja. Lehtilaita on tylppähampainen ja pieniotainen tai odaton. Kaalivalvatin mykeröt ovat 2–2,5 cm leveitä. Mykeröstö on lähes lehdetön ja huiskilomainen. Kukan teriö on tavallisesti vaaleankeltainen. Suomessa laji kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmänä on litteä, lenninhaivenellinen pähkylä, jonka pitkittäisharjut ovat kyhmyisiä. Pappus on hapsihaiveninen ja varreton.
Suomessa kaalivalvatista tavataan kahta eri muunnosta. Näistä vallitseva on var. oleraceus, jonka lehtilavan sivuliuskat ovat ehyitä ja päätöliuska on selvästi sivuliuskoja isompi. Harvinaisemman muunnoksen var. lacerus lehtilavan sivuliuskat ovat pitkiä ja päätöliuska on tuskin sivuliuskoja isompi.
Ainakin Suomessa selvästi yleisemmästä peltovalvatista (Sonchus arvensis) kaalivalvatin erottaa parhaiten lehtien muodosta. Ne ovat syvemmin pariliuskaisiksi jakautuneet ja lehtilaidat vähemmän otaiset, yleensä vain matalasti nirhaiset.
Levinneisyys

Kaalivalvatti on levinnyt ihmisasutuksen mukana hyvin laajalle maapallolla. Euroopassa lajia tavataan kaikkialla arktisimpia alueita lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu Euroopasta hajanaisena Turkkiin, Lähi-itään, Keski-Aasiaan, Etelä-Siperiaan ja Venäjän Kaukoitään sekä edelleen Japaniin, Etelä-Kiinaan ja Intiaan. Laji on levinnyt myös Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Afrikassa kaalivalvattia tavataan Saharan pohjoispuolisissa osissa sekä paikoitellen mantereen keski- ja eteläosissa. Ihmisen mukana se on levinnyt myös suureen osaan Yhdysvaltoja ja Etelä-Kanadaa, sekä monin paikoin Keski- ja Etelä-Amerikkaan.
Suomessa kaalivalvatti on Lappia lukuun ottamatta muinaistulokas. Runsaimmin lajia kasvaa maan lounais- ja eteläosissa, missä se on paikoin yleinen Satakunnan–Etelä-Karjalan korkeudelle saakka. Pohjoisempana laji harvinaistuu. Yksittäisiä uustulokasesiintymiä on löytynyt pohjoisinta Lappia myöten.
Elinympäristö

Kaalivalvatti viihtyy ihmisen muokkaamassa kulttuuriympäristössä. Sille tyypillisiä kasvupaikkoja ovat puutarhat, kaatopaikat, joutomaat, maakasat ja kukkapenkit. Suomessa lajia tapaa tyypillisesti myös perunamailla sekä rakennusten seinustoilla etenkin vanhoissa kylissä ja kaupungeissa. Pelloilla kaalivalvattia tapaa vain harvoin. Nykyään kaalivalvatti leviää uusille kasvupaikoille usein nurmikonsiementen mukana.
Käyttö

Kaalivalvattia voidaan käyttää vihanneksena salaatin tai pinaatin tapaan.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Kaalivalvatin (Sonchus oleraceus) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Kaalivalvatti (Sonchus oleraceus)
ITIS: Sonchus oleraceus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Sonchus oleraceus (englanniksi)
Flora of China: Sonchus oleraceus (englanniksi)
Kaalivalvatin kukkamykeröitä sekä haivenellisia pähkylöitä.
Kapital

Kapital voi viitata seuraaviin:
Pääoma (saks. Das Kapital), Karl Marxin teos
Kapital, norjalainen talouslehti
Kapital, slovenialaisyhtye Laibachin albumi
Kapital! Kuka voittaa luokkataistelun?, lautapeli
Kapitaali

Kapitaali (lat. capitale ’perussumma’) voi merkitä seuraavia asioita:
pääoma eli kapitaali, taloudellinen tuotannontekijä
Kapitaali, Kansantaloustieteen opiskelijat ry:n julkaisema ainejärjestölehti
Kajaanin keskuskoulu

Koulurakennusta Väinämöisenkadulta.
Kajaanin keskuskoulu (aik. Keskuskansakoulu) on peruskoulu, joka sijaitsee Kajaanin keskustassa.
Koulussa on perusopetuksen 3.–9. luokat. Koulussa toimivat myös Kajaanin musiikki- ja erityisluokat. Keskuskoulun musiikkiluokat esiintyvät paljon, esimerkiksi joulukantaateissa. Keskuskoulussa on hyvin paljon oppilaita. Koulu oli eräs ensimmäisistä kouluista Suomessa, jossa siirryttiin yhtenäisen peruskoulun järjestelmään (ei erillistä ala- ja yläastetta).
Koulun tilat

Keskuskoulu on keltaisen värinen kivirakennus. Suunnittelijana toimi arkkitehti Eino Pitkänen ja kiinteistön urakoi Kainuun Rakennus Oy, jonka johtajana toimi rakennusmestari Heikki Noponen. Koulu vihittiin viralliseen tarkoitukseensa sunnuntaina 30. marraskuuta 1952. Uuteen koulurakennukseen tuli 40 luokkahuonetta, 8 joka kerrokseen. Rakennukseen sisältyi 116 varsinaista luokkahuonetta. Kaikki aputilat mukaan lukien erilaisia tiloja oli 200. Koulu oli valmistuessaan suurin koulurakennus Suomessa. Koulun tilavuus oli valmistuttuaan 36 000 m³.
1980-luvulla Keskuskoulussa on tehty remonttia, jossa uusittiin vesijohdot, ilmastointilaitteet, viemärit ja valaistus. Ilmastointiputkistot sijoitettiin näkyville koulun käytävien kattoon. Tällöin myös A1-kerroksessa toimineet kanslia ja opettajainhuone muuttivat yhtä kerrosta ylemmäksi B2-kerrokseen. Samalla A1-käytävässä toiminut Kainuun Museo muutti omiin tiloihin. Museon ajoilta A1-käytävän seinissä on nähtävillä museon lasivitriinit levyillä peitettynä. Myös A-siiven ullakolla on vielä museokäytössä toiminut ullakkotila kohdevalaisimineen ja näyttelykorokkeineen. A-siiven varauloskäytävänä toimiva porraskäytävä on nimetty museokäytäväksi museotoiminnan jäljiltä.
Uusi liikuntasali rakennettiin vuonna 1992 (arkkitehti Esko Peittola). Kaksi vanhaa liikuntasalia on muutettu auditorioksi ja musiikkiluokaksi. Myöhemmin 1990- ja 2000-luvulla kouluun on uusittu tiilikatto, ikkunat ja osa ovista. Myös ruokala on remontoitu 2000-luvun puolivälissä osin homevaurion korjauksen seurauksena. Myös muita tiloja on uusittu. Koulun tilojen erikoisuuksia ovat muun muassa teknisen työn luokan puupalikoista koottu lattia, joka oli tyypillinen konepaja- ja verstastiloissa 1950-luvulla ja aiemmin. Koulussa on myös Kone-osakeyhtiön valmistama hissi A-siivessä. B-siivessä on talonmiehen asunto.
Koulun piha-alueet ovat pysyneet melko samanlaisina läpi vuosikymmenten. Ainoastaan yläpihalle on rakennettu liikuntasali ja ison pihan puoleinen peltikatos (ei alkuperäinen) on purettu. Koulun takan on myös leikkipuisto.
Keskuskoulussa on aloitettu laajamittainen peruskorjaus kesällä 2011. Remontti valmistunee vuonna 2013 ja siinä uusitaan talotekniikkaa - esimerkiksi 1980-luvulla rakennettu ilmastointi. Koulusta on aiemmin uusittu jo ruokala, teknisen työn tilat, katot sekä osa ikkunoista ja ovista.
Koulu on pysynyt aika saman laisena.
Koulun tapahtumia

Bändikatselmus
Oppilaat vastaan opettajat-sählyturnaus
Musiikkiluokkien syys- ja kevätkonsertit
Joulu- ja pääsiäiskantaatit
Itsenäisyyspäivän juhla ja kynttilöiden poltto koulun jokaisessa ikkunassa
Joulujuhla
Koulun rehtorit

Erna Huhtala 2021-
Marjaana Aapakari 2006-2020
Liisa Metsäkylä 199x-2006
Jaakko Hulkkonen 19xx-199x
Karen Hoff

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Karen Hoff kesäolympialaisissa 1948 |  Karen Hoff kesäolympialaisissa 1948 |  Karen Hoff kesäolympialaisissa 1948 |  |
Maa:   Tanska
Naisten ratamelonta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | K-1 500 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | K-2 500 m |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 1950 | K-1 500 m |  |
Karen Hoff (29. toukokuuta 1921 Vorup, Randers, Keski-Jyllanti, Tanska – 29. helmikuuta 2000) oli tanskalainen ratameloja. Kesäolympialaisissa 1948 Hoff saavutti naisten 500 metrin kajakkiyksikön kultaa. Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuista hän voitti kultaa 1948 500 metrin kajakkikaksikosta Bodil Svendsenin parina sekä hopeaa 500 metrin kajakkiyksiköstä 1950.
Karen Holmgaard

Karen Holmgaard (s. 29. tammikuuta 1999) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 17 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, huhtikuussa 2022 MM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2018 Algarve Cupissa Islantia vastaan.
Holmgaard on edustanut seuratasolla kotimaassaan Vejle BK:ta kesään 2017 saakka ja Fortuna Hjørringiä heinäkuusta 2017 vuoden 2020 loppuun sekä saksalaista Turbine Potsdamia vuoden 2021 alusta alkaen.
Karen Holmgaardin kaksossisko Sara Holmgaard on myös maajoukkuejalkapalloilija.
Kaarle X

Kaarle X voi tarkoittaa seuraavia hallitsijoita:
Kaarle X, Ranskan kuningas vuosina 1824–1830
Kaarle X Kustaa, Ruotsin kuningas vuosina 1654–1660.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaarle X”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kansainvälinen kehitysjärjestö

Kansainvälinen kehitysjärjestö (engl. The International Development Association, IDA) on osana Maailmanpankkia toimiva Yhdistyneiden kansakuntien (YK) perustama organisaatio. Se aloitti toimintansa 24. syyskuuta 1960. Sen tehtävänä on tukea kehitystä ja vakautta myöntämällä köyhimmille maille 30–40 vuoden lainoja, joihin tyypillisesti sisältyy lupaus 5–10 ensimmäisen vuoden korottomuudesta.
IDA:n alkupääoma oli 912,7 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Sen viisitoista perustajavaltiota olivat Australia, Etelä-Vietnam, Intia, Italia, Kanada, Kiina, Länsi-Saksa, Malesia, Norja, Pakistan, Sudan, Ruotsi, Thaimaa, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat. Kahdeksassa kuukaudessa jäsenmäärä nousi 51:een ja nykyisin jäseniä on 172.
Aiheesta muualla

Kansainvälisen kehitysjärjestön kotisivut
Kapintäplätikka

| Kapintäplätikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Täplätikat Campethera
Laji::  notata
Kaksiosainen nimi
 Campethera notata  (M. Lichtenstein, 1823) 
 Kapintäplätikan esiintymisalue.
Katso myös
   Kapintäplätikka Wikispeciesissä   Kapintäplätikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kapintäplätikka (Campethera notata) on eteläafrikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää Etelä-Afrikan eteläosan Swellendamin alueelta Natalin eteläkolkkaan. Martin Lichtenstein kuvaili lajin holotyypin Etelä-Afrikan eteläosasta vuonna 1823.
Karen Harup

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Karen Harup vuonna 1947. |  Karen Harup vuonna 1947. |  Karen Harup vuonna 1947. |  |
Maa:   Tanska
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 100 m selkäuinti |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 4×100 m vapaauinti |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Monte Carlo1947 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Monte Carlo 1947 | 100 m selkäuinti |  |
|  Kultaa | Monte Carlo 1947 | 4×100 m vapaauinti |  |
Karen Margrethe Harup (20. marraskuuta 1924 – 19. heinäkuuta 2009) oli tanskalainen uinnin olympiavoittaja. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän voitti kultaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 1.14,4 ja saavutti hopeaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 5.21,2 sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Monte Carlon EM-kilpailuissa 1947 hän voitti kultaa 100 metrin selkäuinnissa, 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Harup nimettiin uinnin kunniagalleriaan (International Swimming Hall of Fame) vuonna 1975.
Kaarlo Heinonen

| Kaarlo Heinonen |
| --- | --- |

Puolustusministeri
 Tannerin hallitus 13.12.1926–17.12.1927  
Edeltäjä:  Leonard Hjelmman
Seuraaja:  Jalo Lahdensuo
Kansanedustaja
 1.4.1919–4.9.1922  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Uusimaa
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1878 Naantali
Kuollut: 26. helmikuuta 1944 (66 vuotta) Hämeenlinna
Ammatti:  puuseppä, toimitusjohtaja
Kaarlo Richard Heinonen (9. helmikuuta 1878 Naantali – 26. helmikuuta 1944 Hämeenlinna) oli suomalainen toimitusjohtaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana 1919–1922 ja Suomen puolustusministerinä 1926–1927. Puolueensa tannerilaiseen oikeistosiipeen lukeutunut Heinonen oli ensimmäinen puolustusministerin virkaa hoitanut vasemmistopoliitikko.
Elämä > Varhaiset vuodet

Kaarlo Richard Heinosen vanhemmat olivat Raisiossa syntynyt työmies Kaarlo Heinonen (1850-1941) ja Nousiaisesta kotoisin ollut Ida Sofia Mellberg (1858-1932). Kansakoulun jälkeen hän työskenteli puuseppänä Turussa, Porvoossa ja Hangossa, kunnes asettui Helsinkiin vuonna 1903. Asevelvollisuutensa Heinonen suoritti Turun pataljoonassa. Hän lähti työväenliikkeeseen jo Turussa ja kuului Porvoon työväenyhdistyksen perustajajäseniin. Helsinkiin muutettuaan Heinosesta tuli Helsingin työväenyhdistyksen puuseppien ammattiosaston puheenjohtaja. Vuonna 1907 hän oli perustamassa Suomen Puutyötekijäin Liittoa ja Suomen Ammattijärjestöä. Samana vuonna Heinonen jätti puusepän ammattinsa, kun hänet palkattiin Helsingin sosialidemokraattisen paikallisjärjestön ja Suomen Tehdas- ja Sekatyöväen Liiton taloudenhoitajaksi. Vuonna 1916 Heinonen siirtyi SDP:n taloudenhoitajaksi.
Elämä > Kansanedustajaksi

Sisällissodan aikana Heinonen vastusti aseellista vallankumousta. Hän oli yksi 21 sosialidemokraatista, jotka allekirjoittivat 10. huhtikuuta Työmiehessä julkaistun vetoomuksen sodan lopettamista. Helsingin valtausta seuranneena päivänä Heinonen osallistui Heimolan talon kellarissa pidettyyn kokoukseen, jossa oli mukana sodasta sivussa pysyneitä puolueaktiiveja kuten Lauri af Heurlin, Väinö Hupli, J. W. Keto, Väinö Tanner, Hannes Ryömä ja Väinö Vuolijoki. Syksyllä Heinonen oli elvyttämässä sodan lamauttamaa sosialidemokraattien toimintaa ja joulukuussa pidetyssä ylimääräisessä puoluekokouksessa hänet valittiin puoluetoimikuntaan. Vuonna 1919 Heinosesta tuli kansanedustaja sekä Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Hän hoiti tehtäviä vain yhden vaalikauden. Heinonen jatkoi SDP:n taloudenhoitajana vuoteen 1921 ja työskenteli myös Kustannus Oy Kansanvallan toimitusjohtajana 1919–1921. Oltuaan pari vuotta Maalaiskuntien liitossa myyntijohtajana hän palasi Kansanvallan toimitusjohtajaksi 1924.