stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Espoon seurakunta

| Espoon seurakunta |
| --- | --- |
 Espoon kirkko.
Perustettu:  1451
Erotettiin:  Kirkkonummi
Lakkautettu:  1950
Pääkirkko:  Espoon kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Espoon seurakunta oli Espoon pitäjän kristillinen emäseurakunta vuosina 1451–1950. Espoon seurakunta perustettiin ilmeisesti jo 1300-luvulla Kirkkonummen kappeliseurakunnaksi ja se asetettiin emäseurakunnaksi vuonna 1451. Vuonna 1950 Espoon seurakunta jaettiin kielellisellä perusteella suomalaiseen ja ruotsalaiseen seurakuntaan.
Lokakuussa 1921 kansalaiskokuksessa ehdotetiin Leppävaaran irroittamista omaksi seurakunnaksi, mutta hanke raukesi Huopalahden itsenäistymisen myötä. Vuonna 1929 Kauniaisten, Kilon ja Leppävaaran asukkaat yrittivät muodostaa alueelle sekä suomen- että ruotsinkielisen seurakunnan, mutta hanke ei toteutunut.
Espoon suomenkielisestä seurakunnasta erotettiin vuonna 1960 Tapiolan seurakunta, ja sen jäljelle jäänyt osa jaettiin vuonna 1964 Kanta-Espoon, Etelä-Espoon ja Leppävaaran seurakuntiin. Myöhemmin Etelä-Espoon seurakunta on vielä jaettu Olarin ja Espoonlahden seurakuntiin. Myös Kauniainen kuului Espoon seurakuntiin vuoteen 1978 saakka, jolloin Kauniaisten suomalainen ja ruotsalainen seurakunta itsenäistyivät.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Espoon seurakunnan kirkkoherroina:
1458–1500: Henricus
1500–1532: Martinus
1533–1551: Laurentius
1554–1561: Henricus Stephani Herkäpaeus
1563–1786: Ericus Stephani Hercke
1586–1615: Olaus Stephani
1615–1616: Andreas Henrici
1616–1619: Bartholdus S. Zachaeus
1619: Hieronymus Laurentii
1620–1649: Johannes Martini Brennerus
1650–1684: Martinus Johannis Brennerus
1684–1704: Sveno Martini Brennerus
1705–1716: Johan Molsdorffer
1721–1739: Abraham Collin
1739–1742: Johan Braxer
1744–1773: Elias Cajander
1775–1793: Nils Crusell
1795–1816: Adam Johan Tamelander
1819–1832: Ezechiel Hildeen
1835–1848: Jakob Algot Gadolin
1851–1871: Gabriel Geitlin
1873–1895: Karl Erenius
1897–1905: Aksel August Abraham Fleege
1907–1930: Karl Oskar Fontell
1932–1947: Lennart Byman
1947–1950: Thure af Björksten
Pyyvinlampi

| Pyyvinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°06′24″N, 26°37′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskujoki:  Kolisevanjoki Etelä-Lahnalampeen 
Järvinumero:  14.927.1.024
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,659 km  
Pinta-ala:  15,089 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPyyvinlampi 
Pyyvinlampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Pyyvinkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 600 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 15,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Malloksen valuma-alueeseen (14.927) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 137 metriä mpy.
Eric Verdonk

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Verdonk vuonna 2009. |  Verdonk vuonna 2009. |  Verdonk vuonna 2009. |  |
Maa:   Uusi-Seelanti
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | yksikkö |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tasmania 1990 | yksikkö |  |
Eric Franciscus Maria Verdonk (28. toukokuuta 1959 Taihape – 3. huhtikuuta 2020 Auckland) oli uusiseelantilainen soutaja ja olympiamitalisti, joka kilpaili pääasiassa yksiköissä.
Alankomaalaisille vanhemmille syntynyt ja äidinkielenään hollantia puhunut Verdonk voitti yksiköissä olympiapronssia Soulissa 1988. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 hän sijoittui neljänneksi ja Tasmanian MM-kilpailuissa 1990 pronssille. Verdonk kuoli syöpään 60-vuotiaana 3. huhtikuuta 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eric Verdonk Wikimedia Commonsissa
Eric Verdonk Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Endoteeli

Endoteeli on yksikerroksinen epiteeli. Se verhoaa sydämessä, veri- ja imusuonissa niiden sisäpintaa. Endoteeli koostuu endoteelisoluista (lat. cellula endothelialis). Tämä solutyyppi voi erittää kasvusäätelijöitä ja verisuonistoon vaikuttavia aineita. Endoteelisolut ovat ohuita ja litteitä ja pystyvät reagoimaan ympäristönsä muutoksiin muun muassa nestevirtauksen muutoksiin ja tulehdustekijöihin.
Rytmikorjaamo

Seinäjoen Rytmikorjaamo Vaasantieltä nähtynä, sisäänkäynti on rakennuksen toisella puolella.
Rytmikorjaamo eli Rytmis on Seinäjoella, Etelä-Pohjanmaalla Vaasantien varressa sijaitseva rock-henkinen klubi, jonka toimintaa pitää yllä Seinäjoen elävän musiikin yhdistys, Selmu ry. Kiinteistön ostivat vuonna 2008 Botnia Kiinteistöt Oy:ltä Selmu (omistus 28,3 %) ja lisäksi Seinäjoen kaupunki yhdessä Seinäjoen Teknologiakeskus Oy:n kanssa (yhteisomistusosuus 71,7 %). Rytmikorjaamolla on aktiivista musiikkitoimintaa läpi vuoden. Siellä myös järjestetään useita muita tapahtumia kuten esimerkiksi kokouksia, teatteriesityksiä, messuja ja näyttelyitä. Se toimii tiiviissä yhteistyössä alueen muiden klubien ja baarien kanssa, ja sitä onkin luonnehdittu joskus muun muassa ”Seinäjoen Tavastiaksi”. Rytmikorjaamon varikkoaluetta ja rakennusta on remontoitu Rytmikorjaamo-hankkeen hengessä uuteen uskoon. Tavoitteena on kehittää Seinäjoen kulttuuritoimintaa ja rakentaa Rytmikorjaamosta taiteen, kulttuurin ja erityisesti rytmimusiikin osaamiskeskus. Samassa kiinteistössä toimii myös Louhimo, joka on Seinäjoen kaupungin kulttuuritoimen hallinnoima Seinäjoen seutukunnan lasten ja nuorten rytmimusiikkiverkosto.
Historiaa

Rytmikorjaamon tilat sijaitsevat vanhassa rakennuksessa, joka on toiminut ennen Seinäjoen postiautovarikkona, jota nimeä siitä yhä vielä joskus käytetäänkin. Provinssirockin esiintymislavoja on myös säilytetty sen tiloissa. Postiautovarikon klubitoimitilat avattiin 26. helmikuuta 2006 ja vielä myöhemmin samana vuonna klubi sai nimekseen Rytmikorjaamo.
Muuta

Rytmikorjaamon kiinteistön Vaasantien varressa sijaitsevan tontin pinta-ala on noin 20 000 neliötä. Tontilla sijaitsevat 7 703 kerrosneliömetrin varikkorakennus, pienempi asuinrakennus ja 304 neliön varastorakennus. Rakennusoikeutta alueella on käyttämättä vielä noin 6 000 kerrosneliötä. Jatkossa Varikkorakennukseen sijoittunee lisää luovan toimialan ja rytmimusiikin yritystoimintaa sekä myös tutkimus- ja koulutustoimintaa.
Aiheesta muualla

Rytmikorjaamon kotisivut
Louhimon kotisivut
Egbert Van Alstyne

Egbert Van Alstyne (4. maaliskuuta 1882 Chicago – 9. heinäkuuta 1951 Chicago) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja pianisti, joka työskenteli 1900-luvun alkupuolella New Yorkin Tin Pan Alleylla muun muassa Gus Kahnin ja Harry Williamsin kanssa.
Van Alstynen ensimmäinen merkittävä hitti oli vuoden 1905 ”In the Shade of the Old Apple Tree”, ja muihin hänen menestyneihin sävellyksiinsä lukeutuvat ”What’s the Matter with Father?” (1910), ”Your Eyes Have Told Me So” (1919) ja ”Beautiful Love” (1931). Hänen kappaleensa olivat usein humoristisia ja 1900-luvun alun huumorimusiikille tyypillisesti niissä pilailtiin usein jonkin kansanryhmän, kuten intiaanien tai mustaihoisten, kustannuksella.
Vuonna 1916 Van Alstyne teki pianisti Tony Jacksonin kanssa jazzkappaleen ”Pretty Baby”. Vaikka Van Alstyne merkittiin toiseksi säveltäjäksi, on epäselvää, osallistuiko hän tosiasiassa kappaleen säveltämiseen.
Van Alstynen Broadway-tuotantoon kuuluvat musikaalit Down the Pike (1904), Tom, Dick and Harry (1905), Not Yet, But Soon (1907), A Broken Idol (1909) ja Girlies (1910).
Vuonna 1970 Van Alstyne valittiin Songwriters Hall of Fameen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Egbert Van Alstyne Wikimedia Commonsissa
Fanny Sundström

Fanny Sundström:
Fanny Sundström (1883–1944), ahvenanmaalainen poliitikko
Fanny Sundström (1866–1940), Högvallan koulun perustaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fanny Sundström”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Evraz Group

Evraz Group (ven. Евраз Груп С. А.) (LSE: EVR) on Venäjän suurin ja yksi maailman suurimmista teräsyhtiöistä. Yhtiö valmisti vuonna 2006 terästä 16 miljoonaa tonnia. Evraz on vahvasti vertikaalisesti integroitu ja se hallitsee sekä rautamalmin louhintaa että koksin valmistusta.
Nižni Tagilin rauta- ja terästehdas NTMK Venäjän Sverdlovskin alueella on osa Evraz-konsernia
Yhtiö on listattu Moskovan ja Lontoon pörsseissä. Sen osakkeista 14,3 % on vapailla markkinoilla.
Evraz on ostanut Pohjois-Amerikasta vuonna 2006 kiskoja ja putkia valmistavan Oregon Steelin, Claymont Steelin Delawaresta ja maaliskuussa 2008 IPSCOn.
Aiheesta muualla

http://www.evraz.com/
Eric Vale

| Eric Vale |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Eric Christopher Johnson
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1974 (ikä 50)  Grand Prairie, Texas
Ammatti:  ääninäyttelijä käsikirjoittaja
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Eric Johnson
Aktiivisena:  2001–
Merkittävät roolit:  Trunks (Dragon Ball: Broly – The Legendary Super Saiyan)
Aiheesta muualla
www.ericvale.com
IMDb 
Eric Vale (oik. Eric Christopher Johnson, s. 28. huhtikuuta 1974 Grand Prairie, Texas) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten englanniksi dubatun Dragon Ball Z:n elokuvista ja videopeleistä Trunksin ääniroolista. Hänet tunnetaan myös Sanjin ääniroolista One Piecessa FUNimationin dubbaamana.
Aiheesta muualla

Eric Vale Anime News Networkissa (englanniksi)
Eric Vale TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Eric Vale CrystalAcidsissa (englanniksi)
Robbie Kruse

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Robbie Thomas Kruse
Syntymäaika: 5. lokakuuta 1988
Syntymäpaikka: Brisbane, Australia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Junioriseurat
2004–2005: QAS
2005–2006: AIS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2009 | Brisbane Roar | 26 | (4) |
| 2009–2011 | Melbourne Victory | 39 | (16) |
| 2011–2013 | Fortuna Düsseldorf | 41 | (4) |
| 2013– | Bayer Leverkusen | 21 | (2) |
| 2015– | → VfB Stuttgart (laina) |  |  |
Maajoukkue
| 2004–2005 | Australia U17 | 11 | (3) |
| 2006 | Australia U20 | 5 | (0) |
| 2011– | Australia | 66 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. toukokuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. heinäkuuta 2018.
Robbie Kruse (s. 5. lokakuuta 1988) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa VfL Bochumia. Oikeajalkainen Kruse on pelipaikaltaan hyökkääjä. Kruse kuuluu Australian jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura > Seurajoukkueura

Brisbane Roarissa ammattilaisuransa aloittanut Kruse siirtyi Eurooppaan vuonna 2011, saksalaisen Fortuna Düsseldorfin riveihin. Hän oli mukana, kun joukkue nousi Bundesliigaan kaudeksi 2012–2013. Fortunan pudottua sarjasta Kruse siirtyi Bayer Leverkuseniin. Hän iski heti debyytissään kaksi maalia Mainz 05:tä vastaan. Aikanaan Bayer Leverkusenissa Kruse on kärsinyt paljon loukkaantumisista, eikä näin ollen ole pelannut paljoa.
Ura > Maajoukkueura

Kruse on edustanut maataan nuorten maajoukkueissa. Hän teki debyyttinsä Australian jalkapallomaajoukkueessa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2011. Kruse teki myös kisoissa ensimmäisen maaottelumaalinsa Užbekistania vastaan. Australia sai kisoissa lopulta hopeaa. Hän kuului joukkueen vakiomiehistöön vuoden 2014 MM-kisojen karsinnoissa, mutta ei loukkaantumisen takia kuulunut joukkueeseen itse kisoissa. Kruse voitti Australian kanssa kultaa vuoden 2015 Aasian-mestaruuskilpailuissa pelaten turnauksessa Australian kaikissa kuudessa ottelussa tehden yhden maalin.
Käännös suomeksi
Fanny Söderström

Fanny Söderström o.s. Bergroth (3. toukokuuta 1868 Keuruu – 20. syyskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja koulunjohtaja.
Söderströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Frans Henrik Bergroth ja Hilda Elisabeth Fabritius. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1911 Werner Leopold Söderström (tämän toinen avioliitto, k. 1914). Söderström valmistui jatko-opistosta 1889 ja opiskeli saksan kieltä kahteen otteeseen (1898 ja 1902) Dresdenissä.
Söderström  toimi opettajana Mikkelin tyttökoulussa 1889–1890, Hämeenlinnan tyttökoulussa 1891–1892, johtajattarena Porvoon suomalaisessa yhteiskoulussa 1895–1902 ja sen jälkeen vielä opettajana vuoteen 1911. Hän oli aktiivinen NNKY:n toiminnassa ja oli myös Porvoon naisopiston kouluneuvoston jäsen 1915–1920. Hän oli Werner Söderström Oy:n johtokunnan jäsen.
Egalitarismi

Egalitarismi (peräisin ranskan sanasta égal, tarkoittaen tasa-arvoista), joskus myös ekvalismi, on näkemys, jonka mukaan tasa-arvon tulisi vallita tietyssä ryhmässä tietyin tavoin. Erilaisia egalitaristisia näkemyksiä voidaan ymmärtää parhaiten tutkimalla, keiden kaikkien tulisi olla tasa-arvoisia ja missä suhteissa.
Egalitarismin mukaan millään ryhmällä ei saa olla moraalista etuoikeutta muihin nähden. Jokainen yksilö on käsitettävä redusoimattomana yksikkönä. Jyrkkä egalitarismi katsoo, että kaikki hyvät on jaettava tasan yhteiskunnan jäsenten kesken, mutta monet egalitaristit sallivat erilaisten palkkioiden kiinnittämisen eri yhteiskunnallisiin asemiin niin kauan kuin ne ovat yhtäläisesti avoimia kaikille.
Merriam-Webster-sanakirjan mukaan vastaavalla sanalla on kaksi eri merkitystä: ensimmäisen mukaan ihmiset ovat samanarvoisia, toisen mukaan ihmisten välinen epätasa-arvo pitää poistaa. Näitä molempia sovelletaan yhdessä tai erikseen vaihtelevasti sekä talouteen että muihin aspekteihin kuten moraaliin, lakeihin, demokratiaan, politiikkaan, mahdollisuuksiin ja lopputulemiin.[lähde? ]
Moraalisen egalitarismin mukaan kaikkien ihmisten ihmisarvo on yhtäläinen. Tämän voi yhdistää mihin tahansa edellä mainituista kolmesta.[lähde? ]
Demokraattisen egalitarismin mukaan jokaisen ihmisen äänen pitäisi kuulua yhtä hyvin poliittisissa asioissa. Poliittisen egalitarismin mukaan poliittista valtaa tulisi käyttää tasaveroisesti kansalaisia kohtaan. Syväekologiassa biosfäärinen egalitarismi viittaa kaikkien lajien oikeuteen olla olemassa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arneson, Richard: Egalitarianism The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Käännös suomeksi
Eino Saari (oltermanni)

Eino Saari (15. tammikuuta 1896 Karvia – 11. helmikuuta 1983 Karvia) oli suomalainen pelimanni ja kansanperinteen kerääjä. Vuonna 1977 ilmestyi hänen kotiseutukirjansa Entinen Karvia. Eino Saarelle myönnettiin Suomen Pelimanniyhdistyksen oltermannin arvo vuonna 1976.
Eino Saari oli Karvian museohankkeen puuhamies 1950-luvulla. Saari toimi pitkään Karvian kotiseutumuseon hoitajana vuodesta 1957 alkaen.
Aiheesta muualla

Karvian kotiseutuyhdistyksen verkkosivut
Ristin merkki

| Ristin merkki> The Sign of the Cross |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Cecil B. De Mille
Käsikirjoittaja:  Waldemar Young Sidney Buchman
Perustuu:  Wilson Barrettin näytelmään ja Henryk Sienkiewiczin romaaniin Quo Vadis
Tuottaja:  Cecil B. DeMille
Säveltäjä:  Jay Chernis Rudolph G. Kopp Paul Marquardt Milan Roder
Kuvaaja:  Karl Struss
Leikkaaja:  Anne Bauchens
Tuotantosuunnittelija:  Mitchell Leisen
Pääosat:  Fredric March Elissa Landi Claudette Colbert Charles Laughton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1932 1933 Suomi
Kesto:  108 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ristin merkki (The Sign of the Cross) on Cecil B. DeMillen ohjaama elokuva vuodelta 1932.
Elokuvassa on uskonnollisen paatoksen verhoon kätketty mässäilevää syntien kuvausta, joka läpäisi sensuurinkin. Yhdysvaltojen uskonnollisissa piireissä elokuvaa paheksuttiin syvästi, ja lähinnä katoliset piirit perustivat elokuvien tarkkailuun keskittyneen National Legion of Decencyn.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Fredric March  | … |  Marcus   |
|  Elissa Landi  | … |  Mercia   |
|  Claudette Colbert  | … |  Poppaea   |
|  Charles Laughton  | … |  Nero   |
|  Ian Keith  | … |  Tigellinus   |
|  Arthur Hohl  | … |  Titus   |
|  Harry Beresford  | … |  Favius   |
|  Tommy Conlon  | … |  Stephan   |
|  Ferdinand Gottschalk  | … |  Glabrio   |
|  Vivian Tobin  | … |  Dacia   |
|  William V. Mong  | … |  Licinius   |
|  Joyzelle Joyner  | … |  Ancaria (as Joyzelle)   |
|  Richard Alexander  | … |  Viturius   |
|  Nat Pendleton  | … |  Strabo   |
|  Clarence Burton  | … |  Servillius   |
Arviot

Matti Rämö (Tv-maailma) pitää elokuvaa läkähdyttävän melodramaattisena. Vastakkain ovat toisaalta hovin irstailu ja rahvaan verenhimo ja toisaalta kristillinen pidättyvyys ja armeliaisuus. Hän katsoo, että kaksinaismoralismissaan se on nykynäkökulmasta huvittava mutta pitkäveteinen kuriositeetti.
Aiheesta muualla

Eräs elokuva ja Neron maineen puhdistaminen, Helsingin Sanomat, 11.03.1934, nro 68, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Fanny Smith

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Fanny Smith maailmancupin voittopalkinnon kanssa maaliskuussa 2021. |  Fanny Smith maailmancupin voittopalkinnon kanssa maaliskuussa 2021. |  Fanny Smith maailmancupin voittopalkinnon kanssa maaliskuussa 2021. |  |
Maa:  Sveitsi
Naisten freestylehiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | skicross |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | skicross |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Voss 2013 | skicross |  |
|  Hopeaa | Sierra Nevada 2017 | skicross |  |
|  Hopeaa | Utah 2019 | skicross |  |
|  Hopeaa | Idre 2021 | skicross |  |
|  Pronssia | Kreischberg 2015 | skicross |  |
|  Pronssia | Bakuriani 2023 | skicross |  |
Fanny Smith (s. 20. toukokuuta 1992 Aigle) on sveitsiläinen freestylehiihtäjä. Hän on skicrossin maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiapronssimitalisti.
Smith voitti skicrossissa nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2010. Jo aiemmin samana vuonna hän osallistui Vancouverin olympialaisiin ja sijoittui seitsemänneksi. Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kymmenenneksi ja Vossissa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli kahdeksas.
Smith saavutti skicrossissa Kreischbergin MM-kilpailuissa 2015 pronssia ja Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 2017 hopeaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia. Utahissa 2019 ja Idressä 2021 Smith saavutti MM-hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sai pronssia. Hän tuli maaliin kolmantena mutta hän sai loppukilpailussa keltaisen kortin saksalaisen Daniela Maierin estämisestä viimeisessä hypyssä ja hänet pudotettiin tuloksissa neljänneksi. Päätös muuttui kisojen jälkeen moneen kertaan, ja lopulta joulukuussa 2022 päätettiin antaa pronssimitali sekä Smithille että Maierille. Bakurianin MM-kilpailuissa 2023 Smith saavutti henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia ja sijoittui Jonas Lenherrin kanssa sekaparien kilpailussa viidenneksi.
Smith on kilpaillut maailmancupissa maaliskuusta 2008 alkaen. Hän on voittanut 30 maailmancupkilpailua, joista ensimmäisen joulukuussa 2010 San Candidossa. Hän voitti skicrossin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2012–2013, 2018–2019 ja 2020–2021, joista viimeksi mainitulla kaudella hän voitti seitsemän osakilpailua. Lisäksi hänellä on skicrossin kokonaiskilpailusta neljä kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Freestylen maailmancupin yhteispisteissä Smith sijoittui kolmanneksi kausilla 2018–2019 ja 2019–2020.
Erkki Paasikivi

Erkki Paasikivi (3. joulukuuta 1917 Rauma – 19. kesäkuuta 2003 Rauma) oli teollisuusneuvos ja perheyritys Oraksen perustaja. Hän toimi Oraksen toimitusjohtajana vuosina 1945–1978 ja jatkoi sen jälkeen yrityksen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1996 asti.
Ura

Erkki Paasikivi perusti Oras Oy:n 1945 alun perin autokorjaamoksi, mutta oli erittäin kiinnostunut omien tuotteiden valmistamisesta. Niin yrityksestä muodostuikin LVI-tuotteita valmistava tehdas, jossa hanatuotanto alkoi vuonna 1948 yksinkertaisista tappihanoista. 1950- ja 1960-luvuilla Orasta alettiin arvostaa yrityksenä valtakunnan tasolla, ja vuonna 1975 sille myönnettiin valtakunnallinen yrittäjäpalkinto. Oras alkoi kansainvälistyä 1980- ja 1990-luvuilla, jolloin tehtiin merkittäviä yritysostoja Saksasta, Norjasta ja Puolasta. Erkki Paasikivi toimi yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1979 asti ja jatkoi sen jälkeen hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1996 asti.
Henkilökohtainen elämä

Erkki Paasikiven vaimo Irja Oras (1921–) kuuluu tunnettuun raumalaiseen Oraksen liikennöitsijäsukuun. Heillä on kolme poikaa, Jukka, Pekka ja Jari, jotka ovat kaikki työskennelleet yritysjohtajina.
Erkki Paasikivi piti tärkeänä perhettä ja lähiyhteisöä ja tuki sotaveteraanien toimintaa.  Eläkkeellä Erkki Paasikivi loi metalliveistoksia ja koruja. Hänen nimeään kantava säätiö perustettiin 1987 taustanaan ajatus Paasikiven halusta jatkaa elämäntyötään vesiteknologian, talotekniikka-alan ja kulttuurin parissa. Se on tukenut merkittävästi raumalaista kulttuuria ja urheilua.
»Luomisen ja luovuuden lahja yksistään rakkauden kanssa voi viedä elämää eteenpäin. Riippuu vain siitä onko meillä uskallusta ja elämänvoimaa antaa sen virrata meistä niitä kanavia pitkin, jotka itse kullekin ovat ominaisimpia.» 
(Erkki Paasikivi)
Paasikivi sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1975 ja Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin 1983.
Eino Räisänen

| Eino Räisänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1904 Kivennapa
Kuollut: 28. tammikuuta 1968 (63 vuotta) Helsinki
Ammatti:  studiopäällikkö
Eino Armas Räisänen (22. kesäkuuta 1904 Kivennapa – 28. tammikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen elokuva-ammattilainen. Hän toimi Suomi-Filmin studiopäällikkönä vuodesta 1945 vuoteen 1968.
Ura

Ennen elokuvauraansa Räisänen työskenteli yli kaksi vuosikymmentä Suomen puolustuslaitoksen palveluksessa. Jatkosodassa hän toimi päämajan kuvaosaston huoltoupseerina, ja rauhan tultua hän siirtyi Suomi-Filmin leipiin. Räisänen toimi studiopäällikkönä yli 50 suomalaisessa kokoillan elokuvassa, mukaan luettuna useita Valentin Vaalan teoksia, kuten Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä (1946) ja Ihmiset suviyössä (1948). Räisänen toimi studiopäällikkönä myös lukuisissa Ilmari Unhon ja Hannu Lemisen ohjaamissa elokuvissa.
Räisänen työskenteli myös esiintyjänä: hänellä oli pieniä sivurooleja yhdessätoista elokuvassa. Hänen rooleistaan kreditoitiin neljä.
Räisäsellä oli oma valokuvaamo Helsingin Munkkiniemessä 1940-luvun jälkipuoliskolla.
S. S. Taula

Saima Sigrid Pohjonen, o. s. Kaila, sukunimi aik. Taube (28. heinäkuuta 1903 Kaarlela – 12. marraskuuta 1968 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän julkaisi teoksiaan ja suomennoksiaan nimillä S. Taube, Saimi Taube, S. S. Taube ja S. S. Taula.
Saimi Pohjosen vanhemmat olivat rovasti Edvard Johansson (1859–1915) ja Märtha Carolina Anna Köhlin (1861–1915). Hänen veljiään olivat aktivistijohtaja Elmo Kaila (1888–1935),  diplomaatti, tilastotieteilijä ja kirjailija Toivo T. Kaila (1884–1961) sekä jääkärieversti Auno Kaila (1898–1975). Hän oli naimisissa vuosina 1928–1939 Aarne Olavi Tauben (1902–1939) kanssa joka kaatui talvisodan aikana Kuhmossa ja uudelleen vuodesta 1955 alkaen Yrjö Veikko Pohjosen (1900–1977) kanssa.
Saima Pohjonen suomensi muun muassa useita englantilaisen kirjailijan P. G. Wodehousen romaaneja ja lisäksi Laura Ingalls Wilderin kirjan Pieni talo preerialla.
Teoksia

Nimellä S. S. Taula:
Piiju ja muut pojat : pilkkeitä nuppuvuosilta. Gummerus 1935
Vilkas vuorokausi : kertomus hullunkurisista sattumista. Gummerus 1937
Sinivälke Aamuruskoa etsimässä : satu. Gummerus 1938
Vänrikin vedonlyönti : iloinen romaani. Gummerus 1939
Piilahden nuori vapaaherra : romaani. Aura, Turku 1948
Surma saartaa seutua : jännitysromaani. Aura, Turku 1948
Lisää reikiä pärekattoon : sikermä suven sattumia. Gummerus 1949