stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Syklo-oktaani

| Syklo-oktaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  292-64-8
PubChem CID:  9266
SMILES:  C1CCCCCCC1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H16
Moolimassa:  112,208 g/mol
Sulamispiste:  14,8 °C
Kiehumispiste:  151,1 °C
Tiheys:  0,8349 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
   
Syklo-oktaani (C8H16) on sykloalkaaneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuuden raaka-aineena.
Ominaisuudet

Syklo-oktaani on huoneenlämpötilassa öljymäistä kirkasta nestettä . Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten bentseeniin. Syklo-oktaanin kahdeksanatomisen renkaan jännitys on suhteellisen suuri ja sillä on useita konformaatioita. Niitä on tunnistettu ainakin 10, jotka kuuluvat johonkin kolmesta päätyypistä jotka ovat vene-tuoli-, kruunu-, ja vene-vene-konformaatiot. Kaasu- ja nestefaasissa konformaatiot ovat nopeassa tasapainossa eikä selvästi suosituinta konformaatiota ole. Kiinteässä faasissa suosituin konformaatio on röntgensädetutkimusten mukaan vene-tuoli-konformaatio.
Valmistus ja käyttö

Syklo-oktaania valmistetaan pelkistämällä syklo-oktatetraeeniä tai 1,5-syklo-oktadieeniä vedyn avulla. Katalyyttinä käytetään jalometalleja. Yhdiste voidaan hapettaa sebasiinihapoksi, jota käytetään muun muassa polyamidien valmistamiseen.
Syklo-oktaanin vene-tuoli-konformaatio (I) ja kruunukonformaatio (II)
Syklopentaani

| Syklopentaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Syklopentaani
PubChem CID:  9253
SMILES:  C1CCCC1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H10
Moolimassa:  70,1 g/mol
Sulamispiste:  −94 °C (179 K)
Kiehumispiste:  49 °C (322 K)
Tiheys:  0,751 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,156 g/l 
  
Syklopentaani (C5H10) on viiden hiiliatomin muodostama rengasrakenteinen sykloalkaani. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan veteen liukenematon väritön neste. Syklopentaanin leimahduspiste on –37 °C, itsesyttymislämpötila 361 °C ja CAS-numero 287-92-3.
Yksi syklopentaanin hiiliatomeista poikkeaa neljän muun muodostamasta tasosta ja sen suosituin konformaatio on niin kutsuttu kirjekuorikonformaatio Hiilirakenteen vääntyminen johtuu torsionaalisesta jännityksestä – tasomaisella syklopentaanilla ei olisi kulmajännitystä, aivan kuten Adolf von Baeyer oli ennustanut, mutta sillä olisi suuresti torsionaalista jännitystä. Syklopentaanin pysyvin muoto on torsionaalisen jännityksen pienentämiseksi hieman kulmajännittynyt. Kokonaisuudessaan syklopentaanin rengasjännitys 26,0 kJ/mol on selvästi pienempi kuin esimerkiksi syklobutaanilla (110,4 kJ/mol). Toinen syklopentaanin konformaatioista on niin kutsuttu puolituolikonformaatio. Nämä konformaatiot muuttuvat jatkuvasti toisikseen niin kutsutun pseudorotaation kautta. Tähän vaadittava aktivoitumisenergia on alle 2 kcal/mol.
Syklopentaanin kirjekuorikonformaatio
Syklopentaanin puolituolikonformaatio
Syklopentaania esiintyy pieniä määriä maaöljyssä. Sitä muodostuu myös sivutuotteena hiilivetyjen krakkauksen yhteydessä ja vedytettäessä syklopentadieeniä tai syklopenteeniä. Myös syklopentanonin pelkistystä voidaan käyttää. Syklopentaanilla ei juuri ole käyttöä ja se muunnetaankin sykloheksaaniksi ja sykloheksaanin johdannaisiksi katalyyttisesti. Kotitalouksien kylmälaitteissa syklopentaania käytetään eristeiden vaahdotusaineena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Syklopentaanin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Cyclopentane (englanniksi)
ChemBlink: Cyclopentane (englanniksi)
Syanoosi

Sydänviasta kärsivä lapsi. Huomaa violetit kynsijuuret
Akuutti valtimon veritulppa oikeassa jalassa
Syanoosi johtuu vajaasta happimäärästä veressä. Syanoosi voi aiheuttaa ihon, huulien, kynsien tai limakalvojen sinertävän värin riippuen syanoosin tyypistä.
Syanoosin aiheuttama sininen väri johtuu ihon optisista ominaisuuksista. Kun veren keuhkoista happea keräävä osa – hemoglobiini on hapekas, näyttää ihon läpi veri punaiselta. Sen sijaan hapeton hemoglobiini aiheuttaa ihon läpi näkyvän sinisen sävyn. Kun hapettoman hemoglobiinin osa verestä on suurempi kuin 5g/dl, on oireena ihon sinertävyys.
Nimi syanoosi tarkoittaa "sinistä tautia" tai "sinistä tilaa". Se on johdettu syaani-väristä, jonka nimi on johdettu kreikan kielen sanasta κυανός (kyanos), sininen.
Syanoosin tyypittely

Syanoosin voi luokitella kahteen tyyppiin: periferaaliseen ja sentraaliseen.
Syanoosin tyypittely > Sentraalinen syanoosi

Sentraalisesta syanoosista kärsivillä valtimoiden hapettuneen hemoglobiinin pitoisuus on vähemmän kuin 85 prosenttia. Tämä aiheuttaa kielen ja huulien sinertävyyden. Sentraalinen syanoosi voi johtua mm. keuhkojen tai sydämen sairauksista.
Syanoosin tyypittely > Periferaalinen syanoosi

Periferaalinen syanoosi johtuu hiussuonten vähäisestä happimäärästä. Tämän tyyppinen syanoosi on paikallista ja se oireilee sinisyytenä sormissa tai raajoissa. Periferaalinen syanoosi voi aiheutua mm. kylmästä ympäristöstä, alhaisesta sydämen pumppaustehosta tai sydänhäiriöstä. Tämän tyyppinen syanoosi on vaikea havaita tummaihoisilla henkilöillä.
Syklododekanoli

| Syklododekanoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1724-39-6
PubChem CID:  15595
SMILES:  C1CCCCCC(CCCCC1)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H24O
Moolimassa:  184,312 g/mol
Sulamispiste:  78,4 °C
Kiehumispiste:  278 °C 
Tiheys:  0,909 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,04 g/l (20 °C)
Syklododekanoli (C12H24O) on syklinen alkoholi. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa hajusteita ja polymeerejä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Syklododekanoli on huoneenlämpötilassa kiinteä kiteinen aine. Se ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin. Sen reaktiot ovat tyypillisiä sekundäärisille alkoholeille, väkevien happojen kanssa se dehydrautuu, jolloin muodostuu syklododekeenia, karboksyylihappojen ja happoanhydridien kanssa se reagoi muodostaen estereitä.
Syklododekanolin valmistus lähtee syklododekatrieenistä, joka vedytetään syklododekaaniksi. Syklododekaani voidaan tämän jälkeen hapettaa syklododekanoliksi. Puhdasta syklododekanolia saadaan käytettäessä hapetuskatalyyttinä kupari-kromiseosta 160 °C:ssa ja korotetussa paineessa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on syklododekaanin hapetus ilmalla boorihapon toimiessa katalyyttinä. Tällöin muodostuu syklododekyyliboraattia ja syklododekanonia. Syklododekyyliboraatti tislataan erilleen ja siitä saadaan syklododekanolia emäskatalysoidun hydrolyysin avulla.
Syklododekanolia käytetään valmistettaessa sen eettereitä ja estereitä, jotka ovat hajusteteollisuuden käyttämiä aineita. Syklododekanoli voidaan hapettaa syklododekanoniksi, josta valmistetaan laurolaktaamia ja edelleen polyamideja, tai typpihapon avulla hapettamalla dodekaanidihapoksi.
Aiheesta muualla

ChemBlink: Cyclododecanol (englanniksi)
Syktyvdinin piiri

Syktyvdinin piiri Komin tasavallan kartalla.
Syktyvdinin piiri (ven. Сыктыдинский район, Syktyvdinski raion, komiksi Сыктывдiн район, Syktyvdin raion) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 7 400 neliökilometriä. Asukkaita on 24 600 henkeä (vuonna 2009).
Syktyvdinin piiri sijaitsee Komin tasavallan lounaisosassa. Se rajoittuu Syktyvkariin, luoteessa Ust-Vymin, pohjoisessa Knjažpogostin, idässä Kortkerosin, etelässä Koigorodokin ja Sysolan piireihin sekä lännessä Arkangelin alueeseen. Seudun läpi virtaavat Sysola ja Vytšegda-joet.
Piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Jasneg, Lezym, Mandatš, Njuvtšim, Ozjol, Palevitsy, Pažga, Sludka, Šoška, Tšasovo, Vylgort, Yb ja Zelenets. Hallinnollinen keskus on Vylgortin kylä, josta on 7 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 51,8 % komeja, 39,5 % venäläisiä, 3,1 % ukrainalaisia, 1,1 % saksalaisia ja 0,8 % valkovenäläisiä.
Piirin talous perustuu maatalouteen, maataloustuotteiden jalostukseen ja metsävarojen hyödyntämiseen.
Paikallislehtenä ilmestyy venäjänkielinen Naša žizn (”Elämämme”).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Syktyvdinin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Inta •
Ižma •
Knjažpogost •
Koigorodok •
Kortkeros •
Petšora •
Priluzje •
Sosnogorsk •
Syktyvdin •
Syktyvkar •
Sysola •
Troitsko-Petšorsk •
Udora •
Uhta •
Usinsk •
Ust-Kulom •
Ust-Tsilm •
Ust-Vym •
Vorkuta •
Vuktyl
Synja

Synja (ven. ja komiksi Сы́ня) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee lähellä Bolšaja Synja -jokea 48 kilometriä Petšorasta koilliseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Usinskiin. Asukkaita on 600 henkeä (vuonna 2007).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1940 rakennetusta rautatieasemasta, jonka yhteyteen perustettiin 12 vuoden ajan toiminut naisten vankisiirtola. Vuonna 1973 perustettu kovennetun kurin vankileiri on sittemmin lakkautettu. Usinskin sivurata valmistui vuonna 1979. Seudulla harjoitetaan maakaasun tuotantoa.
Sydämen lisälyöntisyys

EKG:ssa kammioperäisiä lisälyöntejä (nuolet).
Sydämen lisälyöntisyys eli ekstrasystolia on rytmihäiriö, jossa sydämen kammiot supistuvat ennenaikaisesti, mikä johtaa ylimääräiseen tai väärään aikaan tulevaan sydämenlyöntiin. Lisälyönti eli ekstrasystole voi olla peräisin sydämen eteisistä tai kammioista. Lisälyöntisyys on yleensä harmiton ilmiö, jota kokee elämänsä aikana noin joka toinen ihminen. Lisälyöntisyys näkyy EKG:ssa ylimääräisenä sydämenlyöntinä, jonka muoto voi olla poikkeava.
Eteislisälyöntisyys

Eteisperäinen lisälyönti syntyy, kun eteisessä oleva paikallinen kohta lähettää sähköisen impulssin, joka ehtii käynnistää sydämenlyönnin ennen sinussolmuketta. Ylimääräisen lyönnin jälkeen sydän pitää pienen tauon. Lisälyönti saattaa tuntua muljahduksena rinnassa tai sydämen hetkittäisenä pysähtymisenä. Eteisperäiset lisälyönnit ovat vaaraton ilmiö, jota esiintyy yleisesti terveissäkin sydämissä.
Kammiolisälyöntisyys

Kammioperäinen lisälyönti aiheutuu sydämen kammiosta lähtevästä impulssista, joka käynnistää ennenaikaisen sydämenlyönnin. Kuten eteisperäisenkin, henkilö voi aistia kammioperäisen lisälyönnin muljahduksena tai pysähdyksen tunteena rinnassa. EKG:ssa kammioperäinen lisälyönti eroaa normaaleista sydämenlyönneistä siten, että QRS-kompleksi on leveä ja P-aalto yleensä puuttuu. Kammioperäiset lisälyönnit ovat tavallisesti harmittomia, mutta saattavat joskus olla aihe sydämen lisätutkimuksille.
Aiheesta muualla

Sydämen lisälyönnit (Terveyskirjasto.fi
Sveitsin rautatieliikenne

Sveitsin rautatieliikenne on varsin kehittynyttä ja vilkasta. Maan rautatieverkko on tiheä ja juna on tärkeä liikkumisväline. Rautatiet ovat sveitsiläisen julkisen liikenteen runko.
Historiaa

Sveitsin ensimmäinen rautatieosuus otettiin käyttöön Baselissa, kun Strasbourg-Bâle-yhtiön rata Ranskan St. Louisin ja Baselin St. Johannin välillä avattiin 15.6.1844.  Virallisesti Sveitsin ensimmäisenä rautatienä pidetään Zürichin ja Badenin välistä Schweizerische Nordbahnin (SNB) 22,5 kilometrin pituista rataa, joka otettiin käyttöön 9.8.1847.
1800-luvun jälkipuoliskolla maahan rakennettiin rautateitä yli 3 000 km. Rautateitä rakensivat yksityiset, alueelliset yhtiöt, joista suurin osa yhdistettiin taloudellisten vaikeuksien jälkeen 1900-luvun alussa valtiolliseen Schweizerische Bundesbahniin (SBB-CFF-FFS). Suurimmat SBB:n edeltäjäyhtiöt olivat:
Schweizerische Nordostbahn (NOB), toiminta-aika v. 1853-1901, rataverkko toiminnan päättyssä 853 km
Schweizerische Centralbahn (SCB), 1853-1901, 333 km
Vereinigte Schweizerbahnen (VSB), 1857-1902, 269 km
Jura–Simplon-Bahn (JS), 1890-1903, 937 km
Gotthardbahn, 1874-1909, 273 km .
Rautatieyhtiöt

Sveitsissä on yli 60 rautatieyhtiötä. Osa yhtiöistä on hyvinkin pieniä, yhden rataosuuden haltijoita. Valtiollinen SBB-CFF-FFS on markkinajohtaja mitattiinpa osuutta millä tahansa tunnusluvulla:
| Tunnusluku | Koko Sveitsi | SBB | SBB:n osuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Rataverkko, km | 5 035 | 3 139 | 62 % |
| Matkustajasuorite, mrd. matkustaja-km | 18,6 | 16,7 | 90 % |
| Tavarasuorite, milj. nettotonni-km | 9,5 | 6,6 | 69 % |

Isoimpia ei-valtiollisia ("yksityisiä") rautatieyhtiöitä ovat muun muassa Rhätische Bahn, BLS ja Matterhorn Gotthard Bahn (MGB).
Liikennejärjestelmä

Sveitsin julkinen liikenne on suunniteltu ja rakennettu rautateiden varaan: linja-autot, raitiotiet, köysiradat, funikulaarit ja laivat täydentävät laajaa rautatieverkostoa. 1.1.2010 rautateitä oli yhteensä 5261,3 km. Raitioteitä oli vuoden 2010 alussa 223,5 km ja kiskoköysiratoja 60,3 km.
Kantoneista pisin rautatieverkko on Bernin (931 km), Zürichin (519 km) ja Vaud'n (51 km) kantoneissa. Tihein rautatieverkosto on Basel-Stadtin (87 km/100km²), Zürichin (30 km/100km²) ja Aargaun (24 km/100km²) kantoneissa.
Kansainvälinen liikenne

Sveitsi on aktiivisesti kehittänyt kansainvälistä rautatieliikennettä. Suurimman osan ulkomaiden-yhteyksistä toteuttaa naapurimaan rautatieyhtiö.
Belgia, Luxemburg

Baselista on kaksi päivittäistä suoraa yhteyttä Luxemburgin kautta Brysseliin.
Alankomaat

Saksalainen DB liikennöi CNL-yöjunalla Zürichistä Amsterdamiin.
Ranska

Ranskan-Sveitsin-liikenne tapahtuu pääosin SNCF:n ja SBB:n yhteisyrityksen, Lyria SAS:n nimissä. Joulukuusta 2014 alkaen Lyrian TGV-junia kulkee päivittäin seuraavasti:
Pariisi–Mâcon–Geneve, 6–8 edestakaista suoraa vuoroa, matka-aika lyhimmillään 3 h 7 min, 1 vuoro jatkaa Lausanneen
Pariisi–Dijon–Lausanne, 3–5 vuoroa, 3 h 35 min
Pariisi–Dijon–Basel–Bern–Interlaken, 1 vuoro Interlakeniin, Bernistä edestakaisin, 5 h 30 min
Pariisi–Dijon–Basel–Zürich, 5–6 vuoroa, 4 h 3 min
Geneve–Lille, 4 vuoroa viikossa, 4 h 9 min
Geneve–Lyon–Marseille–Nizza, 1–2 vuoroa, 6 h 21 min.
SNCF:llä on suora TGV-yhteys Baselista:
Basel–Dijon–Marseille, 1 vuoro, 5 h 14 min .
Italia

Italialainen FS ja SBB liikennöivät Milanosta ETR-junillaan Zürichiin (ETR 470) sekä Baseliin ja Geneveen (SBB ETR 610):
Zürich-Milano, 7 päivittäistä suoraa vuoroa, matka-aika lyhimmillään 4 h 3 min
Basel-Bern-Brig-Milano, 3 vuoroa, 4 h 6 min
Geneve-Brig-Milano(–Venetsia), 4 vuoroa, 3 h 55 min; yksi vuoro jatkaa Venetsiaan.
Slovenia, Kroatia, Serbia

Zürichistä liikennöi päivittäin Zürichsee-yöjuna Itävallan Innsbruckin ja Villachin kautta Slovenian Ljubljanaan, Kroatian Zagrebiin ja Serbian Belgradiin.
Itävälta, Unkari

Itävaltalainen ÖBB liikennöi Railjet-junillaan Wienistä, Salzburgista ja Budapestista Zürichiin. Lisäksi Zürichistä on päivittäiset yöjunayhteydet Wieniin (Wiener Walzer) ja Budapestiin.
Saksa

Saksalainen DB liikennöi ICE-, Eurocity- (EC) ja CNL-junilla Berliinistä, Binzistä, Dortmundista, Essenistä, Frankfurtista, Hampurista, Kielistä ja Münchenistä Baseliin, Berniin, Brigiin, Churiin, Interlakeniin ja Zürichiin. SBB liikennöi paikallisjunillaan Saksan-Sveitsin raja-alueella.
Tšekki

DB:n CNL-yöjuna kulkee Zürichistä Prahaan.
Kansainvälinen liikenne > Päättyneet kansainväliset yhteydet

Espanja

Espanjalais-ranskalainen Elipsos liikennöi hotellijunillaan kolme yöjunavuoroa viikossa väliä Zürich-Geneve-Barcelona. Liikenne päättyi kannattamattomana joulukuussa vuonna 2012.
Tanska

DB:n CNL-yöjuna kulki Baselista Kööpenhaminaan. Liikenne päättyi joulukuussa 2014.
Venäjä, Valko-Venäjä, Puola

Päivittäinen junayhteys Baselista Saksan, Puolan ja Valko-Venäjän kautta Moskovaan päättyi joulukuussa vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Sveitsin sähköradat, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 12.03.1933, nro 11, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Euroopan rautatieliikenne |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugal  Puola  Ruotsi  Ranska  Romania  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Kiistanalaiset valtiot:  Abhasia  Etelä-Ossetia  Kosovo  Pohjois-Kypros  Transnistria 
Muut yhteisöt: Euroopan unioni
Sveitsin rautatieverkon rakentaminen v. 1847-1908
Syklofaanit

Esimerkkejä syklofaaneista
Syklofaanit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa kaksi tai useampi aromaattinen rengasrakenne on yhdistynyt toisiinsa tyydyttyneen tai tyydyttymättömän hiilivetyketjun välityksellä muodostaen silmukkamaisen rakenteen. Syklofaanit ovat mielenkiinnon kohteena niiden usein jännittyneen rakenteen ja poikkeuksellisten ominaisuuksien vuoksi. Syklofaanien tutkimus on osa supramolekulaarisen kemian tutkimuskohteita.
Historia ja rakenne

Ensimmäisen kerran syklofaaneihin kuuluvan molekyylin [2,2]metasyklofaanin synteesin julkisti M. M. Pellegrin vuonna 1899. Seuraava ryhmään kuuluva yhdiste [2,2]parasyklofaani syntetisoitiin noin 50 vuotta myöhemmin. Tästä parannetun synteesin julkaisivat Donald J. Cram ja H. Steinberg 1951 ja tätä pidetään tärkeänä askeleena syklofaanien synteesin kehittymisessä.
Syklofaanien nimeämisessä yksinkertaisin tapaus on silloin, kun aromaattisia renkaita on kaksi. Tällöin nimessä aromaattisia renkaita yhdistävien hiiliatomien lukumäärä tulee hakasulkeiden sisään, tätä seuraa näiden hiilivetyryhmien aromaattiseen renkaaseen sitoutumista kuvaava liite meta (ketjut 1- ja 3-asemissa aromaattisessa renkaassa) tai para (ketjut 1- ja 4-asemissa aromaattisessa renkaassa). Lopuksi yhdisteessä on pääte syklofaani. Monimutkaisemmille syklofaaneille on IUPAC:lla oma nimeämisjärjestelmänsä.
Syklofaanien rengasrakenne on usein jännittynyt, varsinkin silloin kun aromaattisia renkaita yhdistävät hiilivetyketjut ovat lyhyitä, muutaman hiiliatomin mittaisia. Tällöin aromaattiset renkaat eivät ole täysin tasomaisia, mikä on poikkeuksellista. Spektroskooppisten tutkimusten perusteella renkaat ovat tästä huolimatta aromaattisia mutta reaktiivisempia kuin aromaattiset yhdisteet yleensä. Ne esimerkiksi reagoivat helposti elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Aromaattiset renkaat voivat olla bentseenijohdannaisia tai heterosyklisiä. Esimerkiksi pyridiinirenkaita sisältäviä syklofaaneja tunnetaan. Tiettyjä funktionaalisia ryhmiä, esimerkiksi kruunueetteriryhmiä sisältävät syklofaanit voivat kelatoida metalli-ioneja. Tämän lisäksi monet suurikokoiset syklofaanit voivat toimia isäntämolekyyleinä pienemmille molekyyleille, jotka ovat niiden sisässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syklofaanit Wikimedia Commonsissa
[2,2]metasyklofaani
[2,2]parasyklofaani
Sveavägen

Sveavägen.
Sveavägen on katu Ruotsin pääkaupungin Tukholman Vasastadenin ja Norrmalmin kaupunginosissa. Se alkaa Sergelin torilta ja johtaa pohjoiseen Sveaplanille, jossa se tekee lähes 90 asteen mutkan länteen ja päättyy Norrtulliin. Katu on noin 2 500 metrin pituinen. Se on kantanut nykyistä nimeään vuodesta 1885 lähtien. Hagastadenin rakennushankkeen yhteydessä liikennejärjestelyjä Norrtullin luona aiotaan muuttaa, ja myös Sveavägen saa siellä uuden linjauksen.
Historia

Kadulla on eri aikoina ollut useita nimiä, ja myös sen leveyttä ja pituutta on useita kertoja muutettu. Sen vanhin tunnettu nimi on ollut 1600-luvulla Roslagsgatan (”Roslageninkatu”), mutta myöhemmin se sai nimen Badstugatan (”Kylpyläkatu”). Paremmin se tunnettiin nimellä Stora Badstugatan (”Suuri kylpyläkatu”), sillä sen länsipuolella kulki Rådmansgatanin ja Markvardsgatanin välisellä osuudella myös Lilla Badstugatan (”Pieni kylpyläkatu”). Toisinaan käytettiin 1600- ja 1700-luvuilla myös nimeä Krutbrännargatan (”Ruudinpolttajankatu”). Nämä vanhat nimet jäivät pois käytöstä, kun katua jatkettiin ja levennettiin ja se sai nimen Sveavägen.
Odengatan ylitti 1900-luvun alkuun saakka Sveavägenin Sveabron-nimistä siltaa myöten. Sillan rakenteet on katujen risteyksen alla yhä jäljellä.
Historia > Suunniteltu eteläinen jatke

Useissa yhteyksissä mainitun mutta virheellisen tiedon mukaan kuningas Kustaa III olisi ehdottanut rakennettavaksi suurta ja leveää esplanadin luontoista puistokatua, joka olisi johtanut Tukholman linnan luota Brunnsvikenille saakka, jolloin sen päätteenä olisi lahden takana näkynyt Stora Haga slott. Viimeksi mainittu linna, jota ei tule sekoittaa nykyiseen Hagan linnaan, jäi kuitenkin keskeneräiseksi, mutta sen rauniot ovat yhä näkyvissä Hagan puistossa. Käsityksen, että Kustaa III olisi kaavaillut tällaista valtakatua, on esittänyt muun muassa Albert Lindhagen, joka vuonna 1866 laati Tukholman pohjoisosille tunnetun asemakaavaehdotuksen nimeltä Lindhagenplanen. Todennäköisesti Lindhagen väitti virheellisesti, että eräs Jean de la Valléen esittämä suunnitelma olisi ollut Kustaa III:n ideoima.
Kun Norrmalmin uudelleenjärjestelyä 1930-luvulla alettiin suunnitella, kaupungin rakennusviraston johtajana 1928–1944 toiminut arkkitehti Albert Lilienberg olisi pitkään halunnut Lindhagenin esittämän ajatuksen mukaisesti jatkaa Sveavägeniä etelään Norrbrolle saakka. Poliitikkojen, liikenneteknikkojen ja arkkitehtien käymän pitkän ja ankaran keskustelun jälkeen vuonna 1945 hyväksyttiin suunnitelma, jota myös ryhdyttiin toteuttamaan. Sen mukaan hieman Brunkebergstorgin pohjoispuolelle päätettiin rakentaa kokonaan uusi tori, Sveaplatsen, joka myöhemmin sai nimen Sergels torg. Ajatus Sveavägenin jatkamisesta suoraan Norrbrolle hylättiin. Sen sijaan Sveavägenin liikenne päätettiin johtaa tunneila, Klaratunnelnia pitkin Tegelbackenin alitse Centralbronille.
Rakennuksia, veistoksia ja metroasemia > Rakennukset

Metropol-Palais, Sveavägen 77, arkkitehti Björn Hedvallin vuonna 1927 suunnittelema elokuvateatteri, joka rakennettiin aikaisemmin Asylet för Pauvres Honteux’n ja Hazeliuksen talon paikalle.
Hard Rock Cafe, Metropol-Palais’n talon pohjakerroksesta, avattiin 16. huhtikuuta 1987. Vuodesta 2007 lähtien sen omistaa floridalainen seminolien heimo.
Tukholman kauppakorkeakoulun päärakennus, joka valmistui Ivar Tengbomin suunnittelemana vuonna 1925. Talon rakentamisen rahoitti osittain Knut Agathon Wallenberg Knut ja Alice Wallenbergin säätiön välityksellä.
Ruotsin sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen puoluetoimisto sijaitsee osoitteessa Sveavägen 68.
Tukholman kaupunginkirjasto, jonka rakennus valmistui vuonna 1928 arkkitehti Gunnar Asplundin suunnittelemana. Sen omistaa Tukholman kaupunki, ja sen rakentamiseen saatiin lahjoituksia Knut ja Alice Wallenbergin säätiöltä.
Aadolf Fredrikin kirkko, joka rakennettiin vuosina 1768–1774 arkkitehti Carl Fredrik Adelcrantzin suunnittelemana. Kirkkomaalla on muun muassa Hjalmar Brantingin, Sven Hedinin, Olof Palmen ja Johan Tobias Sergelin haudat.
Rakennuksia, veistoksia ja metroasemia > Veistokset

Karl Staaffin patsas, joka nykyisin on Regeringsgatanin ja Birger Jarlsgatanin välisen puiston korkeimmalla kohdalla, mutta sijaitsi aikaisemmin Sveavägeniltä lähteneen pienen puistokäytävän päässä. Se siirrettiin, kun Tukholman metro rakennettiin.
Rakennuksia, veistoksia ja metroasemia > Metroasemat

Hötorget
Rådmansgatan
Tapahtumia

Olof Palme murhattiin 28. helmikuuta 1986 Sveavägenin ja Tunnelgatanin risteyksessä. Nykyisin paikalla on muistolaatta. Sveavägenin länsipuolella oleva osa Tunnelgatania sai myöhemmin uuden nimen Olof Palmes gata.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Sveavägen