stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo portugalilaisista etunimistä
B

Balduíno
Baltasar tai Baltazar
Bárbara
Barnabé
Bartolomeu
Beatriz
Belmiro
Benedita
Benedito
Bento
Berengária
Bernardete
Bernardo
Bernardina
Boaventura
Branca
Bráulio
Brígida
Bruna
Bruno
C

Caetana
Caetano
Caio
Camila
Camilo
Cândida
Cândido
Carina
Carla
Calisto
Carlos
Carlota
Carmem
Carolina
Casimiro
Catarina
Cássia
Cássio
Cátia
Cecília
Célia
Celina
César
Cidália
Clara
Cláudia
Cláudio
Clementina
Clotilde
Conceição
Conrado
Constança
Constância
Constantino
Cora
Corina
Cristiana
Cristiano
Cristina
Cristóvão
D

Damião
Daniel
Daniela
Danilo
David tai Davi (brasilianportugalia)
Débora
Denise
Diana
Diogo (Diego on hyvin yleinen Brasiliassa, mutta se on alun perin espanjalainen nimi)
Dina
Dinis
Dirceu
Domingos
Donata
Donato
Doroteia or Dorotéia (brasilianportugali)
Duarte
E

Edelberto
Edgar
Edite
Edmundo
Eduardo
Elias
Elisa
Eliseu
Elisabete tai Elizabete
Elsa
Elvira
Ema
Emanuel
Emília
Emílio
Epaminondas
Epifânia
Érica
Érico
Ermelinda
Ernesto
Estanislau
Estefânia
Estela
Estrela
Estêvão
Eugénia tai Eugênia (brasilianportugalia)
Eugénio tai Eugênio (brasilianportugalia)
Eulália
Eunice
Eurico
Eusébio
Eva
Evandro
Evaristo
F

Fábia
Fábio
Fabiana
Fabiano
Fabrício
Fátima
Fausta
Faustino
Fausto
Felícia
Feliciano
Félix
Fernanda
Fernando
Fernão
Filipa
Filipe (Felipe on hyvin yleinen Brasiliassa, mutta se on alun perin espanjalainen nimi)
Filomena
Firmina
Firmino
Flávia
Flávio
Flora
Florbela
Florêncio
Floriano
Florinda
Fradique
Francisca
Francisco
Frederica
Frederico
G

Gabriel
Gabriela
Gaspar
Gastão
Gaudêncio
Genoveva
Geraldo
Gerardo
Germana
Germano
Gertrudes
Gil
Gilberto
Gisela
Glória
Gonçalo
Graça
Gregório
Guida
Guido
Guilherme
Guilhermina
Guiomar
Gustavo
H

Helena
Heitor
Hélia
Hélio
Hélder
Heloísa
Henrique
Henriqueta
Hermenegildo
Higino
Hipólito
Honorina
Honório
Horácio
Hugo
Humberto
I

Inês
Inácio
Iolanda
Irene
Isabel
Isaura
Ivo
J

Jacinto
Jaime
Janete
Jeremias
Jean (alun perin ranskalainen)
Joana
João
Joaquim
Joaquina
Joel
Jonas
Jorge
Jorgina
José
Josefa
Josefina
Judite
Júlia
Júlio
Juliana
Juliano
Julieta
Justina
Justino
L

Lara
Laura
Lázaro
Leandro
Leila
Leonardo
Leonel
Leonor
Leonilde
Leopoldina
Leopoldo
Letícia
Lídia
Lígia
Lívia
Liliana
Lina
Lineu
Lino
Lourenço
Luís tai Luiz (vanha kirjoitusasu, brasilianportugalia)
Luísa tai Luiza (vanha kirjoitusasu, brasilianportugalia)
Lucas
Lúcia
Lúcio
Luciana
Luciano
Lucinda
Lucrécia
Ludovico
Lurdes tai Lourdes
Luzia
M

Madalena
Mafalda
Magali
Magda
Manuel tai Manoel (vanha kirjoituasu, brasilianportugalia)
Manuela tai Manoela (vanha kirjoituasu, brasilianportugalia)
Márcia
Marco
Marcos
Marcela
Marcelo
Margarida
Maria
Maria do Carmo
Maria João
Maria José
Mariana
Marilda
Marília
Marina
Mário
Marisa
Marta
Martim
Martinho
Mateus tai Matheus (vanha kirjoituasu, brasilianportugalia)
Matias
Matilde
Maurício
Mauro
Máxima
Máximo
Maximiliano
Miguel
Miguelina
Micaela
Miriam
Mónica / Mônica (brasilianportugalia)
Murilo
N

Nádia
Natália
Nestor
Nicanor
Nicolau
Nicole
Norberto
Nuno
O

Octávia / Otávia (brasilianportugalia)
Octávio / Otávio (brasilianportugalia)
Odete
Olavo
Olívia
Olívio
Orestes
Otília
Óscar / Oscar (brasilianportugalia)
Olga
Ovídio
P

Palmira
Palmiro
Pandora
Pascoal
Patrícia
Patrício
Paulina
Paulino
Paula
Paulo
Pedro
Penélope
Plácido
Plínio
Políbio
Priscila
Q

Querubina
Quintiliana
Quintiliano
Quitéria
Quitério
R

Rafael
Rafaela
Ramão
Ramiro
Raimundo
Raquel
Raul
Rebeca
Regina
Reginaldo
Reinaldo
Renata
Renato
Ricardina
Ricardo
Rita
Roberta
Roberto
Rodolfo
Rodrigo
Rogério
Rômulo
Ronaldo
Roque
Rosa
Rosália
Rosalinda
Rosana
Rosaura
Rubem
Rui
Rute
S

Sabrina
Salomão
Salomé
Salvador
Sandoval
Sandra
Sandro
Sara
Sebastiana
Sebastião
Selma
Serafim
Serafina
Sérgio
Severino
Silvana
Silvano
Sílvia
Sílvio
Simão
Simeão
Simone
Sofia
Solange
Solano
Sónia tai Sônia (brasilianportugalia)
Susana
T

Tadeu
Tânia
Tatiana
Telma
Telmo
Teodoro
Teodora
Teresa tai Thereza (vanha kirjoituasu, brasilianportugalia)
Tiago tai Thiago (vanha kirjoituasu, brasilianportugalia)
Timóteo
Tobias
Tomás tai Thomaz (vanha kirjoituasu, brasilianportugalia)
Tomásia
Trajano
U

Ubaldo
Ulisses
Urbano
Úrsula
V

Valentim
Valéria
Vanessa
Vasco
Vera
Verónica tai Verônica (brasilianportugalia)
Vítor tai Victor
Vitória
Violante
Violeta
Virgília
Virgílio
Virgínia
Vicente
Viriato
Viviana
X

Xavier
Xénia
Ximena
Xisto
Z

Zacarias
Zara
Zilá
Zita
Zoraide
Zózimo
Zuleica
Zulmira
Mårten Theodor Stenius

Mårten Theodor Stenius (20. elokuuta 1833 Kitee – 12. helmikuuta 1893 Käkisalmi) oli suomalainen juristi ja Käkisalmen pormestari.
Steniuksen vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Bengt Mårten Stenius (1798–1846) ja Anna Henrika Winter. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion kymnaasista 1856 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1861 ja kameraalitutkinnon 1862. Stenius sai varatuomarin arvon 1871.
Stenius oli Käkisalmessa oikeusraatimiehenä vuodesta 1862, makasiininhoitajana vuodesta 1871 ja pormestarina vuodesta 1872 alkaen.
Stenius oli naimisissa 1863–1869 Emilia Gabriela Kristina Hartmanin (k. 1869) kanssa. Steniuksen veli oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen, valtioneuvos Karl Fridolf Stenius (1839–1926).
Vermontin rikosseuraamuslaitos

| Vermont Department of Corrections (VDOC) |
| --- | --- |

Toimiala:  rikosseuraamuslaitos
Päämaja:  Waterbury, Vermont
Pääjohtaja:  Nicholas Deml
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vermontin rikosseuraamuslaitos (engl. Vermont Department of Corrections, lyh. VDOC) on Vermontin osavaltionhallinnon virasto, joka vastaa osavaltion vankila- ja ehdonalaisjärjestelmien toiminnasta. Se myös toimii neuvoa-antavana elimenä rikollisuuden ja nuorisorikollisuuden ehkäisemisessä. Sen päämaja sijaitsee Waterburyn kunnassa. Kuvernööri Phil Scott nimitti viraston nykyisen pääjohtajan Nicholas Demlin tehtävään marraskuussa 2021.
Aiheesta muualla

Viraston kotisivut
Vettä elefanteille (elokuva)

| Vettä elefanteille> Water for Elephants |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste
Ohjaaja:  Francis Lawrence
Käsikirjoittaja:  Richard LaGravenese (elokuva) Sara Gruen (romaani)
Tuottaja:  Kevin Halloran Gil Netter Erwin Stoff Andrew R. Tennenbaum
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Rodrigo Prieto
Leikkaaja:  Alan Edward Bell
Tuotantosuunnittelija:  Jack Fisk
Pääosat:  Reese Witherspoon Robert Pattinson Christoph Waltz Hal Holbrook Paul Schnieder Scott MacDonald Ken Foree Jim Norton Richard Brake
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fox 2000 Pictures 3 Arts Entertainment Flashpoint Entertainment
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Disney+
Ensi-ilta:   22. huhtikuuta 2011  22. huhtikuuta 2011
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vettä elefanteille (Water for Elephants) on vuonna 2011 ilmestynyt draamaelokuva, joka perustuu Sara Gruenin samannimiseen romaaniin. Elokuvan on ohjannut Francis Lawrence ja sen pääosassa näyttelevät Robert Pattinson Jacob Jankowskin roolissa, Reese Witherspoon Marlenan roolissa ja Christoph Waltz Augustin roolissa. Hal Holbrook esittää elokuvassa vanhempaa Jacob Jankowskia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Reese Witherspoon   | … |   Marlena Rosenbluth   |
|   Robert Pattinson   | … |   Jacob Jankowski   |
|   Christoph Waltz   | … |   August Rosenbluth   |
|   Tai   | … |   Rosie-norsu   |
|   James Frain   | … |   Rosien huoltaja   |
|   Hal Holbrook   | … |   vanhempi Jacob Jankowski   |
|   Paul Schneider   | … |   Charlie O'Brien   |
|   Ken Foree   | … |   Earl   |
|   Tim Guinee   | … |   Diamond Joe   |
|   Mark Povinelli   | … |   Kinko/Walter   |
|   Scott MacDonald   | … |   Blackie   |
|   Jim Norton   | … |   Camel   |
|   Richard Brake   | … |   Grady   |
Kuvaus

Elokuvan kuvaukset alkoivat 20. toukokuuta 2010 Los Angelesissa, Pirussa, Fillmoressa, Chattanoogassa, Tennesseessa, Kensingtonissa ja Chickamaugassa. Kuvaukset päättyivät 4. elokuuta 2010. Elokuva on toinen, jossa Witherspoon ja Pattinson näyttelevät yhdessä. Aiemmin he ovat näytelleet elokuvassa Turhuuden turuilla.
Aiheesta muualla > Arvostelut

Sakari Määttä: Water for Elephants, Vettä elefanteille (2011)  11.4.2011. Elitisti.
Monacon Grand Prix 1982

|  Monacon Grand Prix 1982  |
| --- | --- |
 6. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1982. 
Päivämäärä:  23. toukokuuta 1982
Sijainti:  Monacon katurata, Monte Carlo, Monaco
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  3,312 km
Kilpailun pituus:  76 kierrosta, 251,712 km
Sää:  Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   René Arnoux   (Renault)
Paaluaika:  1.23,281
Palkintokoroke
Voittaja:   Riccardo Patrese   (Brabham-Ford)
Toinen:   Didier Pironi   (Ferrari)
Kolmas:   Andrea de Cesaris   (Alfa Romeo)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Riccardo Patrese   (Brabham-Ford)
Kierrosaika:  1.26,354
Monacon Grand Prix 1982 oli kauden kuudes kilpailu. Se kilpailtiin tuttuun tapaan Monte Carlon katuradalla. Kilpailun voittoon ajoi Brabham-kuljettaja Riccardo Patrese, jolle voitto oli uran ensimmäinen. Kilpailua varjosti Gilles Villeneuven kuolema kaksi viikkoa aiemmin järjestetyn Belgian GP:n aika-ajoissa. Villeneuve olisi myös puolustanut edellisen kauden voittoaan. Ferrari osallistuikin kilpailuun vain yhdellä autolla, jota ajoi Didier Pironi.
Aika-ajot

Renault-kuljettaja René Arnoux otti jo kauden kolmannen paalupaikkansa, eturiviin hän sai rinnalleen Patresen. Arnoux ajoi viimeistä edellisellä kierroksellaan katuradan nopeusennätyksen. Hän kiersi 3 312 metrin mittaisen radan ajassa 1.23,281, mikä merkitsi 143,17 kilometrin keskituntinopeutta. Kymmenen nopeimman joukon täydensivät Bruno Giacomelli (Alfa Romeo), Alain Prost (Renault), Pironi, Keke Rosberg (Williams-Ford), Andrea de Cesaris (Alfa Romeo), Derek Daly (Williams-Ford), Michele Alboreto (Tyrrell-Ford) ja John Watson (McLaren-Ford).
Keke Rosberg oli aika-ajojen kuudenneksi nopein. Joka kerta kun hän yritti ajaa nopean kierroksen, jäi joku hortoilemaan hänen eteensä kapealla katuradalla. Rosbergilla oli käytössään vain yksi sarja renkaita, jotka oli valmistettu tosipehmeästä kumiseoksesta. Renkaat kestivät hyvin vain neljä kierrosta, mutta Rosbergin oli pakko yrittää vielä muutama ylimääräinen kierros. Seitsemännellä kierroksellaan hän teki parhaan aikansa ja silloin renkaat olivat jo aivan lopussa.
Kilpailu

Lähdössä Arnoux piti sijansa, mutta Giacomelli ohitti Patresen ja nousi toiseksi. Patrese oli kolmantena ja perässä seurasivat Prost sekä Pironi. De Cesaris sai taaempaa hyvän lähdön ohitettuaan sekä Alboreton ja Rosbergin. Prost siirtyi pian Patresen ohi ja nousi kolmanneksi. Kierroksella 4 toisena olleen Giacomellin auton akseli alkoi oikkuilla ja edessä oli keskeytys. Muutoksia ei tapahtunut tuolla hetkellä, kunnes kierroksella 15 johdossa ollut Arnoux pyörähti niin että auto sammui. Edessä oli keskeytys ja Prost otti johtopaikan. Taaempana Rosberg ohitti Alboreton nousten viidenneksi. Pironi menetti autonsa keulan pienessä törmäyksessä, mutta se ei vaikuttanut merkittävästi hänen nopeuteensa.
Kisan luonne muuttui kun kierroksella 65 alkoi sataa lähes kaatamalla. Rosberg oli ensimmäinen, joka joutui keskeyttämään. Tallikaveri Dalylle uhkasi käydä samalla tavalla Tabac-mutkassa, mutta hän menetti vain takasiipensä. 74. kierroksella kilpailun kärjessä ajanut Prost täräytti autonsa shikaanissa päin suojakaiteisiin ja kisa oli ohi. Hänen jalkoihinsa tuli ruhjeita, mutta pahemmalta vältyttiin. Johtoon siirtyi Patrese, joka kuitenkin pyörähti Loews-mutkassa kierrosta myöhemmin saaden moottorinsa sammumaan. Pironi siirtyi johtoon, mutta hänen autonsa vauhti hiljeni yht'äkkiä paljon ja tunneliin tultaessa auto sammui. Epäselväksi jäi oliko syynä sähkövika vai polttoaineen loppuminen. Kilpailussa de Cesaris siirtyi johtoon, mutta häneltäkin loppui polttoaine ennen kuin hän ehti ohittaa Pironin. Johtoon olisi voinut siirtyä Daly, joka oli menettänyt autonsa etu- ja takasiivet, mutta hänen vaihdelaatikkonsa jumittui ja joutui keskeyttämään ennen viimeistä kierrosta. Patrese, joka oli saanut Brabhaminsa uudelleen käyntiin alamäen ansiosta, nousi kilpailun johtoon ja ajoi helppoon voittoon kun seuraavana maaliin päässyt Nigel Mansell jäi hänestä kierroksen. Palkintokorokkeelle Patresea seurasivat keskeyttämään joutuneet Pironi ja de Cesaris.
Keke Rosbergin ajo

Keke Rosberg jäi ahtaalla radalla lähdön jälkeen hiukan puristuksiin. Ensimmäisen kierroksen jälkeen hän oli kahdeksas. Vasta 21. kierroksella Rosberg pääsi livahtamaan edellään ajaneen Michele Alboreton ohitse ja hän alkoi ajaa takaa 15 sekunnin päässä ollutta johtoryhmää.
Kierroksella 43 Rosberg sai de Cesarisin kiinni. De Cesarisin moottorin sytytyksessä oli vikaa ja se vuoti myös hiukan öljyä. Tästä huolimatta Rosberg ei millään päässyt hänen ohitseen. De Cesarisille heilutettiin sinistä lippua merkiksi siitä, että hänen olisi päästettävä nopeampi auto ohitseen. Hän ei lipuista välittänyt. Periaatteessa ei sinisistä lipuista tarvinnutkaan välittää, sillä autot olivat samalla kierroksella. Ei Rosbergkaan olisi vastaavassa tilanteessa päästänyt kaveria ohitseen.
Rosberg ajoi de Cesarisin vaihdelaatikon tuntumassa ja yritti vihdoin ohitse. De Cesaris nosti jalkansa kaasulta juuri kun Rosberg oli lähtemässä ohitukseen. Rosberg ei voinut muuta kuin jarruttaa äkkiä ja kääntää autoa sivulle. Auto hyppäsi reunakiveykselle ja sen etupään ripustus rikkoutui. Rosbergin kisa keskeytyi siihen.
Tulokset

| Sij>  | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Aika-ajo | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Riccardo Patrese | Brabham-Ford | 76 | 1:54'11.259 | 2 | 9 |
| 2 | 28 |  Didier Pironi | Ferrari | 75 | Sähkövika/Polttoaineen loppuminen | 5 | 6 |
| 3 | 22 |  Andrea de Cesaris | Alfa Romeo | 75 | Polttoaineen loppuminen | 7 | 4 |
| 4 | 12 |  Nigel Mansell | Lotus-Ford | 75 | + 1 kierros | 11 | 3 |
| 5 | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Ford | 75 | + 1 kierros | 15 | 2 |
| 6 | 5 |  Derek Daly | Williams-Ford | 74 | Ulosajo | 8 | 1 |
| 7 | 15 |  Alain Prost | Renault | 73 | Ulosajo | 4 |   |
| 8 | 4 |  Brian Henton | Tyrrell-Ford | 72 | + 4 kierrosta | 17 |   |
| 9 | 29 |  Marc Surer | Arrows-Ford | 70 | + 6 kierrosta | 19 |   |
| 10 | 3 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford | 69 | Ripustukset | 9 |   |
| Kesk. | 6 |  Keke Rosberg | Williams-Ford | 64 | Kolari (de Cesaris) | 6 |   |
| Kesk. | 8 |  Niki Lauda | McLaren-Ford | 56 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 1 |  Nelson Piquet | Brabham-BMW | 49 | Turbo | 13 |   |
| Kesk. | 7 |  John Watson | McLaren-Ford | 35 | Sähkövika | 10 |   |
| Kesk. | 9 |  Manfred Winkelhock | ATS-Ford | 31 | Tasauspyörästö | 14 |   |
| Kesk. | 26 |  Jacques Laffite | Ligier-Matra | 29 | Ohjautuvuus | 18 |   |
| Kesk. | 25 |  Eddie Cheever | Ligier-Matra | 27 | Öljyvuoto | 16 |   |
| Kesk. | 10 |  Eliseo Salazar | ATS-Ford | 22 | Sammutin | 20 |   |
| Kesk. | 16 |  René Arnoux | Renault | 14 | Pyörähdys | 1 |   |
| Kesk. | 23 |  Bruno Giacomelli | Alfa Romeo |   | Vetoakseli | 3 |   |
| DNQ | 30 |  Mauro Baldi | Arrows-Ford |   |  | 21 |   |
| DNQ | 33 |  Jan Lammers | Theodore-Ford |   |  | 22 |   |
| DNQ | 17 |  Jochen Mass | March-Ford |   |  | 23 |   |
| DNQ | 35 |  Derek Warwick | Toleman-Hart |   |  | 24 |   |
| DNQ | 31 |  Jean-Pierre Jarier | Osella-Ford |   |  | 25 |   |
| DNQ | 14 |  Roberto Guerrero | Ensign-Ford |   |  | 26 |   |
| DNPQ | 36 |  Teo Fabi | Toleman-Hart |   |  |  |   |
| DNPQ | 32 |  Riccardo Paletti | Osella-Ford |   |  |  |   |
| DNPQ | 18 |  Raul Boesel | March-Ford |   |  |  |   |
| DNPQ | 20 |  Chico Serra | Fittipaldi-Ford |   |  |  |   |
| DNPQ | 19 |  Emilio de Villota | March-Ford |   |   |   |   |
Muuta

Patresen ensimmäinen voitto
Patresen ensimmäinen kilpailun nopein kierros
de Cesarisin ensimmäinen palkintosija
YLE lähetti kilpailun Monacosta 35 minuutin mittaisena erikoislähetyksenä. TV1:ssä kilpailusta näytettiin kooste. Kilpailu oli ensimmäisiä varmuudella lehdissä ilmoitettuja f1-lähetyksiä Suomessa. Kilpailun selostajana toimi Juha Jokinen joka oli kuitenkin selostanut tätä kilpailua ennen lukuisia f1-kilpailuja.
23.5.1982
Elio de Angelis juhli Monacon palkintokorokkeella, vaikka hän oli lopputuloksissa viides. Kilpailun jälkeen hän luuli sijoittuneensa kolmanneksi, mutta tilanne selvisi hänelle vasta Pironin ja de Cesariksen saapuessa korokkeelle.
Vuontisjärvi (järvi, Vuontisjärvi)

| Vuontisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Vuontisjärvi, Enontekiö
Koordinaatit:  68°26′11″N, 23°59′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Vuontisjoki
Järvinumero:  65.661.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  304,6 m
Rantaviiva:  6,52  km 
Pinta-ala:  0,9249 km²
 fiVuontisjärvi 
Vuontisjärvi (pohjoissaameksi Vuottesjávri) on 92,5 hehtaarin laajuinen järvi Enontekiön Vuontisjärven kylässä. Vuontisjärvi kuuluu Kemijoen vesistöön. Järven vedenpinnan korkeus 304,6 metriä merenpinnan yläpuolella.
Järveen laskee muun muassa Pöyrisjoki. Vuontisjärven laskujoki on Vuontisjoki, jota pitkin järven vedet virtaavat Ounasjokeen.
Rovan Nikun järvenlasku

Vielä kevääseen 1861 asti Vuontisjärven vedet laskivat pitkin uomaa, joka on nykynimeltään Vanhajoki. Tuolloin tapahtui Rovan Nikun järvenlasku, jota Enontekijön kalastusalue kuvaa merkittävämmäksi ihmisen aiheuttamaksi paikalliseen kalalajistoon vaikuttaneeksi tapahtumaksi ennen Isohaaran voimalaitoksen rakentamista (joka katkaisi vaelluskalan nousun Kemijokeen). Järvenlaskun seurauksena Vuontisjärven vedet hakivat itselleen uuden lasku-uoman ja vanha joki jäi noin neljän kilometrin matkalta virattomaksi.
Rovan Niku eli Niilo Uollonpoika Keskitalo oli vuontisjärveläinen talonpoika, vanhan ja suuren tilan omistaja, jolla oli paljon karjaa. Karja tarvitsee heinää ja sitä kerätiin tulvaniityiltä. Niku päätti tehdä heinäsadon suurentamiseksi keinotekoisen tulvaniityn Kurkkiojänkään. Hän suunnitteli johtavansa Vuontisjärvestä vettä niitylle ja sen toteuttaakseen kaivoi kasteluojaa järvestä useana vuonna. Keväällä 1861 Vuontisjärven pinta nousi sulamisvesien myötä tavallista korkeammalle. Niku päätti että nyt on loppukirin aika ja jatkoi renkinsä kanssa vimmatusti kaivamista. Niku ja renki saivat lopulta ojan kaivettua ja niitylle alkoi tulla hiljakseen vettä. Ojankaivajat aikoivat tyytyväisinä pitää tauon, joka kuitenkin keskeytyi alkuunsa, kun vettä alkoikin tulla yhä enemmän ja enemmän. Järven vedet syöksyivät Nikun kaivamaa ojaa pitkin niitylle ja siitä eteenpäin Markkajokeen, suurensivat väylää ja veivät mukanaan soraa, puita ja latojakin. Kerrotaan, että meteli olisi kuulunut kylälle ja Hettaan asti. Kun veden virtaus asettui, Vuontisjärvi oli tehnyt itselleen uuden laskujoen ja järven pinta oli alentunut kuutisen metriä. Kylällä järven rannalla olleet talot olivat nyt kaukana rannasta, tärkeän järven kalakanta oli menetetty ja Ounasjoessa oli soraa ja rojua Rovaniemelle asti. Vesi säilyi sameana kolme vuotta eikä siihen noussut kalaa. Rovan Niku sai kyläläisten ja Ounasjoki- ja Kemijokivarren ihmisten vihat päälleen, tappouhkauksia ja joutui pilkanteon kohteeksi.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona.  (Tutkimusraportti 160)  Espoo:  Geologinen tutkimuskeskus, 2004.  ISBN 951-690-894-2.  ISSN 0781-4240.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
Vermontin yliopisto

| Vermontin yliopisto> University of Vermont and State Agricultural College |
| --- | --- |

Motto:  Studiis et Rebus Honestis
Perustettu:  1791
Tyyppi:  julkinen
Kansleri:  E. Thomas Sullivan
Henkilökunta:  1 364
Opiskelijoita:  9 958
Sijainti:  Burlington, Vermont   Yhdysvallat
Vermontin yliopisto (alkuperäiseltä englanninkieliseltä nimeltään University of Vermont and State Agricultural College) on julkinen yliopisto Vermontin osavaltiossa Yhdysvalloissa, ja yksi maan vanhimmista Harvardin, Yalen, Dartmouthin ja Brownin jälkeen. Se perustettiin vuonna 1791, jolloin Vermontista tuli osavaltio. Naisia hyväksyttiin opiskelijoiksi ensimmäisen kerran vuonna 1871.
Vuonna 2012 yliopisto sai 13,6 % rahoituksestaan osavaltiolta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vermontin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Vuoreijan kirkko

| Vuoreijan kirkko Vardø kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 1989.
Sijainti:  Vuoreija, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nord-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Eyvind Moestue
Materiaali:  betoni
Istumapaikkoja:  432
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuoreijan kirkko (norj. Vardø kirke) on Vuoreijan kunnassa Finnmarkin läänissä Norjassa sjaitseva betonikirkko vuodelta 1958.
Kuvia

Alttari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoreijan kirkko Wikimedia Commonsissa
Vermontin sinetti

Vermontin sinetti (1937–)
Vermontin sinetti on Yhdysvaltain osavaltio Vermontin virallinen tunnus sen lipun ohella. Sinettiä käytetään muun muassa virallisten asiakirjojen todentamiseksi.
Sinetissä on kuvattu metsästä nouseva 14-haarainen mänty, jonka yläpuolella on viljalyhde. 14 oksaa symboloivat kolmeatoista siirtokuntaa ja Vermontia, joka oli Yhdysvaltain 14. osavaltio. Kuvan viljalyhteet ja lehmä edustavat Vermontin maataloutta. Puut ja aaltoviivat edustavat vuoria ja järviä. Sinetin alaosassa lukee Vermontin osavaltion motto  ”Freedom & Unity” (suom. Vapaus ja yhtenäisyys). Sinetti otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1937, jota ennen se oli ollut käytössä ennen vuotta 1821.
Aiemmat versiot

1821–1937
Mike Mills

Mike Mills esiintymässä vuonna 2008.
Michael Edward ”Mike” Mills (s. 17. joulukuuta 1958 Orangen piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko ja rock-yhtye R.E.M:n basisti. Vaikka hän syntyi Kaliforniassa, hän muutti perheensä mukana jo 1960-luvun alussa Maconiin Georgian osavaltioon. Hän tapasi Bill Berryn, jonka kanssa hänellä oli muutamia lyhytaikaisia yhtyeitä. Aloitettuaan opinnot Georgian yliopistossa Mills ja Berry tapasivat Peter Buckin ja Michael Stipen, joiden kanssa he perustivat R.E.M:n vuonna 1980.
Vuoranta

Pääsisäänkäynti elokuussa 2023.
Vuoranta on Alkon entinen koulutuskeskus Helsingin Vuosaaren Meri-Rastilassa osoitteessa Vilsandinkuja 4. Vuonna 1970 käyttöön otetut, metsäistä Ramsinrantaa myötäilevät matalat rakennukset on suunnitellut Helmer Stenros, joka suunnitteli myös alkuperäisen sisustuksen yhdessä vaimonsa, sisustusarkkitehti Pirkko Stenrosin kanssa. Puutarhan on suunnitellut Maj-Lis Rosenbröijer. 2020-luvun taitteessa Vuorantaa alettiin kunnostaa vanhusten hoivakodiksi, joka avattiin Villa Vuoranta -nimellä kesällä 2023. Sitä on kutsuttu yhdeksi Suomen kalleimmista hoivakodeista.
Vuoranta kunnostettiin 2020-luvun alussa hoivakodiksi. Vasemmanpuoleinen kuva on huhtikuulta 2021 ja oikeanpuoleinen elokuulta 2023. Kuvat saa suuremmiksi klikkaamalla.
Saunarakennus huhtikuussa 2021.
Vuorannan rakennusryhmän muodostavat koulutuskeskuksen päärakennus, majoitusrakennus, saunarakennus (jossa on sauna, uima-allas ja takkahuone), henkilökunnan asuinrakennus (joka on remontoitu tavalliseksi rivitaloksi) ja talousrakennus. Kaksikerroksisten rakennusten materiaaleja ovat tumma tiili, raakapintainen betoni ja puu. Vuorannan rakennukset ovat suojeltuja.