stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hillsong Church
Historia

Hillsong Church sai alkunsa 1980-luvun alussa, kun Brian ja Bobbie Houston muuttivat Sydneyyn Uudesta-Seelannista. Houstonit näkivät tarpeen tuoreelle ja nykyaikaiselle kirkolle. Elokuussa 1983 he perustivat Hills Christian Life Centerin, jonka ensimmäiseen kokoukseen osallistui 45 henkilöä.
Hillsong Church -seurakunnasta on vuosien varrella kasvanut yksi Australian suurimmista kirkoista. Nykyään Hillsongilla on neljä pääkampusta, joiden lisäksi kirkko toimii kansainvälisesti Kiovassa, Lontoossa, Pariisissa, Kapkaupungissa, New Yorkissa, Moskovassa ja Konstanzissa. Näiden lisäksi kirkkoon kuuluu joukko avustavia ja seurakuntaverkostoa laajentavia seurakuntia sekä kaupunkienlaajuisia pienryhmäverkostoja.
Hillsong on vuosien aikana tullut tunnetuksi kansainvälisesti erityisesti ylistysmusiikistaan, jotka ovat olleet myös useiden paikallisseurakuntien käytettävissä. Hillsongin tekemiä lauluja soitetaan lukuisissa seurakunnissa ympäri maailmaa.
Hillsongin kansainvälinen johtajuuskorkeakoulu on houkutellut opiskelijoita ympäri maailmaa. Koulutuksen tavoitteena on rohkaista ja antaa välineitä johtajille teologian, musiikin, pastoraalisen johtamisen ja muun seurakuntahallinnon alalla.
Hillsongin toiminnan ytimessä on paikallisen seurakunnan terveys, pätevyys ja merkityksellisyys. Näiden arvojen pohjalta kirkko järjestää Hillsong-konferensseja, joiden tarkoituksena on avata seurakunnan toimintatapoja myös muille kristillisten tunnustuskuntien seurakunnille. Hillsong järjestää vuosittain Hillsong-, Colour- ja Men's-konferenssit. Hillsong toimii aktiivisesti yhteisöjen ja suhteiden rakentamisessa niin paikallisesti kuin maailmanlaajuisesti. Kirkko tavoittelee maailmanlaajuista toimintaa.
Hillsong Church maittain > Yhdistynyt kuningaskunta

Lontoon Hillsong-seurakunnan perustivat Sydneysta kotoisin olevat Gerard Keehan ja Sue Keehan vuonna 1992. Se toimi aluksi nimellä London Christian Life Centre. Vuodesta 1999 alkaen seurakunta on tunnettu nimellä Hillsong Church London. Sen johtajina toimivat Gary Clark ja Cathy Clark. Lontoon Hillsong-seurakunnan eri kampuksilla on yhteensä yli 10 000 aktiivista, jumalanpalveluselämään osallistuvaa jäsentä. Lontoosta käsin on istutettu eri puolille Englantia ja Eurooppaa myös uusia kampuksia. Hillsong London on julkaissut myös omia äänitteitään.
Hillsong Church maittain > Ruotsi

Ruotsin Hillsong-kirkko perustettiin vuonna 2009 Andreas Nielsenin toimesta. Aikaisemmin seurakunta tunnettiin nimellä Passion Church. Liittymishetkellä Tukholman seurakuntaan kuului 250 jäsentä. Vuonna 2021 Hillsong Ruotsiin kuului noin 4000 jäsentä. Ruotsin Hillsong-kirkko toimii Tukholman lisäksi Märstassa, Södertäljessä, Jönköpingissä, Örebrossa ja Göteborgissa.
Hillsong Church maittain > Tanska

Tanskan Hillsong-kirkko Kööpenhaminassa perustettiin vuonna 2013 Thomas Hansenin ja Katherine Hansenin johdolla. Hansenit työskentelivät Hillsong Australiassa vuosien ajan ennen takaisinmuuttoa Tanskaan. Seurakunta toimii englanniksi. Hillsong Tanskalla ja Ruotsilla on toimipisteet Kööpenhaminassa, Malmössä, Aarhusissa ja Aalborgissa. Ennen koronavuotta 2020 Hillsong Tanskalla oli noin 2000 jäsentä. Näistä noin 20 prosenttia on kansainvälisiä. Hillsong kuvastaa maailmanlaajuista helluntaikulttuuria ja sillä on ollut suuria vaikutuksia tanskalaisen kirkkokulttuurin ja kirkkoelämän kansainvälistymiseen.
Hillsong Church maittain > Seurakunnat

Hillsong-kirkolla on toimintaa seuraavissa kaupungeissa maailmanlaajuisesti:
| --- | --- |
  Australia 1983–: Sydney   Yhdistynyt kuningaskunta 1992–: Lontoo: Croydon, Guildford, Tonbridge, Oxford, Newcastle, Liverpool  2019-: Edinburgh   Ukraina 1992–: Kiova   Ranska 2005–: Pariisi: Lyon, Marseille, Geneve   Etelä-Afrikka 2008–: Kapkaupunki: Somerset West, Stellenbosch, Pretoria, Johannesburg, Centurion   Venäjä 2008–: Moskova   Ruotsi 2009–: Tukholma: Göteborg, Jönköping, Örebro   Yhdysvallat 2010–: New York City: New Jersey, Boston, Connecticut  2014–: Los Angeles: San Fransisco, Orange County  2016–: Phoenix: Tucson (Connect-ryhmä), Las Vegas (Connect-ryhmä)  2019–: Kansas City   Saksa 2011–: Konstanz: Düsseldorf, Berliini, München, Köln   Alankomaat 2012–: Amsterdam: Rotterdam   Tanska 2012–: Kööpenhamina: Aarhus, Malmö   Espanja 2013–: Barcelona: Madrid, Valencia :   Sveitsi 2015–: Zürich   Argentiina 2016–: Buenos Aires   Brasilia 2016–: São Paulo   Unkari 2016–: Budapest   Indonesia 2017–: Katu: Denpasar   Italia 2017–: Milano: Rooma (Connect-ryhmä), Napoli (Connect-ryhmä)   Norja 2017–: Oslo: Stavanger, Sandnes, Drammen, Egersund, Kristiansand, Ålesund   Portugali 2017–: Porto: Aveiro, Algarve, Lissabon   Kanada 2018–: Toronto   Belgia 2019–: Bryssel (Connect-ryhmä)   Fidži 2019–: Fidži (Connect-ryhmä)   Meksiko 2019–: Monterrey   Japani 2020–: Tokio (Connect-ryhmä) 
Hillsong Lontoon pääsiäiskokous vuonna 2013.
Jenna Hellstrom

Jenna Hellstrom (s. 2. huhtikuuta 1995) on kanadalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Kanadan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä neljä maaottelua. Hän kuului vuoden 2019 MM-kisajoukkueeseen mutta ei päässyt pelaamaan turnauksessa.
Hellstrom pelasi Kentin osavaltionyliopiston Golden Flashes -joukkueessa ja siirtyi sitten Ruotsiin, jossa hän on pelannut Rosengårdissa, Växjössä ja Örebrossa.
Jenna Harrison

| Jenna Harrison> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1981  Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Palkinnot
 Best Artistic Contribution 2002 My Brother Tom 
Aiheesta muualla
IMDb 
Jenna Harrison (s. 1981) on brittiläinen näyttelijä, joka palkittiin Verona Love Screens -elokuvajuhlilla elokuvasta My Brother Tom. Hän on esiintynyt pääosin draamasarjoissa ja elokuvissa, kuten Stranded, Confessions of an Ugly Stepsister, Puutarhaetsivät, Sairaalaelämää ja Against the Dark.
Jake Hansen

| Jake Hansen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. elokuuta 1989 (ikä 35) White Bear Lake, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Coventry Blaze
Sarja:  EIHL
Pelinumero:  26
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Springfield Falcons (AHL) Ässät (SML) Schwenninger Wild Wings DEL
NHL-varaus:  68. varaus, 2007 Columbus Blue Jackets
Jake Hansen (s. 21. elokuuta 1989 White Bear Lake, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa EIHL-liigan Coventry Blazessa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hansen pelaa useimmiten puolustavassa roolissa. Hän laukoo oikealta.
Ura

Hansen pelasi vuodet 2006–2008 USHL-junioriliigaa Sioux Falls Stampeden paidassa. Hän voitti ensimmäisen kautensa 2006–2007 päätteeksi liigan mestaruuden, Clark Cupin. Columbus Blue Jackets varasi Hansenin kolmannella kierroksella 68. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2007. Hän oli toisella USHL-kaudellaan 2007–2008 Stampeden paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Jack Connollyn jälkeen tehoilla 31+27=58. Hansen sijoittui koko USHL:n maalipörssissä kolmanneksi ja jakoi pistepörssin kymmenennen sijan Lincoln Starsin Ryan Kretzerin kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Vuodet 2008–2012 Hansen kävi Minnesotan yliopistoa. Hänet valittiin WCHA:n akateemiseen tähdistökentälliseen kausien 2009–2010 ja 2011–2012 päätteeksi. Viimeisen yliopistokautensa 2011–2012 päätteeksi, huhtikuussa 2012 Hansen teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Hän liittyi loppukaudeksi AHL-joukkue Springfield Falconsin vahvuuteen ja sai siellä tililleen kaksi ottelua. Varsinaisella AHL:n tulokaskaudellaan 2012–2013 Hansen teki 46 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 4+5=9. Kaudella 2013–2014 hän teki 69 runkosarjaottelussa 24 tehopistettä. NHL-otteluita Hansenille ei kertynyt.
Kaudeksi 2014–2015 Hansen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Sopimuksen jälkimmäinen vuosi oli seuran optio, jota ei kuitenkaan käytetty. Elokuussa 2015 Ässät kuitenkin teki uuden, vuoden mittaisen sopimuksen hänen kanssaan.
Hansen siirtyi kauden 2016–2017 kynnyksellä vuoden mittaisella sopimuksella Saksan DEL-liigan Schwenninger Wild Wingsiin. Hänet hankittiin paikkaamaan Markus Poukkulan loukkaantumista.
Inner Evil

| ”Inner Evil” Convulse |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”God Is Delusion”
 Äänitetty : Studio JJ, Tampere
 Julkaistu: 25. tammikuuta 2013
 Formaatti: CDS, 12” vinyyli, MC
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 05.55
 Levy-yhtiö: Svart
Convulsen muut singlet
| ”Lost Equilibrium” 1993 | ”Inner Evil” 2013 |   |
Inner Evil on Convulsen single, joka julkaistiin 25. tammikuuta 2013 levymerkillä Svart Records. 1000:n kappaleen rajoitettuna 12” vinyylipainoksena sekä 100:n kappaleen käsin numeroituna kasettipainoksena. Kappaleet on äänitetty analogisesti.
Vastaanotto

Single sai ristiriitaisen vastaanoton. Kappaleet eivät vastanneet Kaaoszinen Arto Mäenpään ennakko-odotuksia ja sanoi siltä uupuvan jotakin, vaikkei pitänytkään sitä täydellisenä floppina. Angry Metal Guy -sivuston Natalie Zed antoi julkaisulle neljä tähteä viidestä. Hän kehui sen orgaanisuutta, koska nauhoituksissa ei ole käytetty mm. Pro Toolsia. Hänestä yhtye oli ilmiömäisessä vireessä, vaikka kappaleissa kuuleekin tauon tuoman hienoisen ruosteisuuden. Imperiumin Janne Rintala piti vanhan koulukunnan meininkiä tervetulleena, vaikka kaipasikin kappaleisiin lisää hyökkäävyyttä ja ilmavuutta.
Kappaleet

Inner Evil – 5.55
God Is Delusion – 6.05
Kokoonpano

Rami Jämsä – laulu, kitara
Kristian Kangasniemi – kitara
Juha Telenius – basso
Rolle Markos – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Juuso Nordlund – äänittäjä
Jaakko Viitalähde – masteroija
Luxi Lahtinen – kansikuva
Peetu Lakanen – valokuvat
Arvostelut

Angry Metal Guy:
Imperiumi.net:
Kaaoszine: 4/10
Aiheesta muualla

Albumi Inner Evil Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
James Coco

| James Coco |
| --- | --- |
 James Coco vuonna 1973.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1930 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 25. helmikuuta 1987 (56 vuotta)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
James Coco (21. maaliskuuta 1930 – 25. helmikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Aiempi elämä ja ura

New Yorkissa syntynyt Coco aloitti näyttelemisen lapsena. Broadway-debyyttinsä hän teki Hotel Paradisossa vuonna 1957. Hänen ensimmäinen suuri esiintymisensä oli kuitenkin The Moon in Yellow Riverissä, josta hän voitti Obie-palkinnon. Seuraavina vuosina hän esiintyi lähinnä mainoksissa ja teatterinlavalla.
Cocon ensimmäinen yhteistyö Terrence McNallyn kanssa oli vuoden 1968 Sweet Eros/Witness, jota seurasi Here's Where I Belong. Esitys oli katastrofaalinen, ja se suljettiin avausiltana. Heillä oli parempi menestys seuraavan näytelmänsä Nextin kanssa, sillä sitä esitettiin yli 700 kertaa ja Coco voitti siitä Drama Desk Awardin. Kuusitoista vuotta myöhemmin kaksikko teki taas yhteistyötä It's Only a Play -produktion parissa Manhattan Theatre Clubilla.
Coco menestyi myös vuoden 1969 näytelmän The Last of the Red Hot Lovers erityisesti häntä varten kirjoittaneen Neil Simonin kanssa. Coco voitti näytelmästä parhaan näyttelijän Tony-palkinnon.
Elokuva- ja televisioroolit

Coco on esiintynyt muun muassa elokuvissa Ensign Pulver, Tell Me That You Love Me, Junie Moon, Man of La Mancha, Such Good Friends, A New Leaf, Villit juhlat ja The Muppets Take Manhattan. Lisäksi elokuvat The Chair ja That's Adequate julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen.
Televisiossa Coco esiintyi kahdessa 1970-luvun menestymättömässä sarjassa, Calucci's Department ja The Dumplings. Hän myös vieraili monissa ohjelmissa, kuten ABC Stage 67, The Edge of Night, Marcus Welby, M.D., Trapper John, M.D., Medical Center, Maude, Fantasy Island, Alice, Murhasta tuli totta, The Muppet Show, Lemmenlaiva ja Sairaalan syke, joista viimeksi mainitusta hän voitti Emmy-palkinnon.
Kuolema

Coco kuoli vuonna 1987 sydänkohtaukseen New Yorkissa 56-vuotiaana. Hänet on haudattu St. Gertrude’s Roman Catholic Cemeteryyn New Jerseyn Coloniaan.
Aiheesta muualla

James Coco Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jessica Rossi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jessica Rossi Lontoon olympialaisten palkintojenjaossa. |  Jessica Rossi Lontoon olympialaisten palkintojenjaossa. |  Jessica Rossi Lontoon olympialaisten palkintojenjaossa. |  |
Maa:   Italia
Naisten ammunta
| Olympialaiset  | Olympialaiset  | Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | trap |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Maribor 2009 | trap |  |
|  Kultaa | Lima 2013 | trap |  |
|  Kultaa | Moskova 2017 | trap |  |
|  Pronssia | München 2010 | trap |  |
Jessica Rossi (s. 7. tammikuuta 1992) on italialainen haulikkoampuja, olympiavoittaja, maailmanmestari ja maailmanennätysnainen.
Jessica Rossi on saavuttanut MM-kilpailuissa tyttöjen sarjassa maailmanmestaruuden Nikosiassa 2007 trapissa tuloksella 67. Mariborissa 2009 hän saavutti naisten sarjassa sekä henkilökohtaisen että joukkuekullan. Lontoon olympialaisissa 2012 Rossi voitti olympiakultaa ampumalla peruskilpailussa tuloksen 75 ja finaalissa 99 joista molemmat ovat maailman- ja olympiaennätyksiä.
Jessica Schilder

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jessica Schilder Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa kesäkuussa 2022. |  Jessica Schilder Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa kesäkuussa 2022. |  Jessica Schilder Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa kesäkuussa 2022. |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Eugene 2022 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 2022 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Rooma 2024 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Belgrad 2022 | kuulantyöntö |  |
Jessica Schilder (s. 19. maaliskuuta 1999) on alankomaalainen kuulantyöntäjä. Hän saavutti Euroopan-mestaruuden vuosina 2022 ja 2024 sekä MM-kilpailuissa pronssia vuonna 2022.
Schilder sijoittui vuonna 2021 sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa viidenneksi. Saman vuoden kesällä hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja jäi Tokion olympialaisissa karsintaan. Vuonna 2022 hän ylitti 19 metrin rajan ensi kertaa ja tekikin sen vuoden aikana useasti. Raja ylittyi Apeldoornin hallikilpailuissa 13. helmikuuta, ja kuusi päivää myöhemmin hän paransi samassa paikassa sisäratojen Alankomaiden-ennätykseksi 19,72. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia tuloksella 19,48. Ulkoradoilla Schilder ylitti 19 metriä Hengelossa 6. kesäkuuta, ja kesäkuun paras tulos oli Apeldoornissa Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa 26. päivänä syntynyt 19,68. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän työnsi karsinnassa tuloksen 19,16 ja loppukilpailussa uuden ennätyksensä ja Alankomaiden-ennätyksen 19,77, joka riitti pronssimitaliin. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti Euroopan-mestaruuden Münchenissä työnnettyään ensimmäisen kerran yli 20 metriä tuloksella 20,24, mikä oli jälleen Alankomaiden-ennätys.
Schilder sijoittui vuonna 2023 Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa viidenneksi ja Budapestin MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Hän työnsi Alankomaiden-ennätyksen 20,31 Apeldoornin hallikilpailuissa 17. helmikuuta 2024. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui neljänneksi. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 tuloksella 18,77.
Jaime Paz Zamora

| Jaime Paz Zamora |
| --- | --- |
 Jaime Paz Zamora vuonna 1989.
Bolivian 60. presidentti
 6. elokuuta 1989 – 6. elokuuta 1993  
Edeltäjä:  Víctor Paz Estenssoro
Seuraaja:  Gonzalo Sánchez de Lozada
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1939 (ikä 85) Cochabamba, Bolivia
Puoliso:  Carmen Pereira Caballo (avioero)
Tiedot
Puolue:  Movimiento de Izquierda Revolucionaria - MIR
 Nimikirjoitus
Jaime Paz Zamora (s. 15. huhtikuuta 1939 Cochabamba) oli Bolivian presidentti 6. elokuuta 1989 – 6. elokuuta 1993.
Paz Zamoran isä oli armeijan eversti. Hän opiskeli Argentiinan Córdobassa seminaarissa,  mutta jätti sen kesken ja opiskeli yhteiskuntatiedeitä Belgiassa. Myöhemmin hän opetti sosiologiaa San Andrésin yliopistossa La Pazissa.
Paz Zamora oli 1971 perustamassa sosiaalidemokraattista vasemmistolaista vallankumouksellista liikettä (Movimiento de Izquierda Revolucionaria, MIR). MIRin perustivat kristillisdemokraattisen puolueen vasemmistofaktio ja kansallisvallankumouksellisesta liikkeesta (MNR) irronnut radiaali opiskelijasiipi. Puoluetta johti Hernán Siles Zuazo.
Paz Zamora toimi Silesin varapresidenttinä 1982–1984. 5. elokuuta 1989 kongressi valitsi hänet presidentiksi, vaikka hän oli jäänyt toukokuun kansanvaalissa kolmannelle sijalle, kiitos entisen arkkivihollisensa, entisen diktaattorin, oikeistolaisen Hugo Banzerin, joka oli saanut toiseksi eniten ääniä. Rannalle jätettiin eniten ääniä saanut Gonzalo Sánchez de Lozada.
Banzerin AND:n kanssa MIR ja Paz Zamora pysyivät vallassa koko neljän vuoden kauden, joka oli Boliviassa merkittävä saavutus. Paz Zamora aloitti kampanjan huumekauppaa vastaan, jota hänen jälkeensä 1993 valittu Sánchez de Lozada jatkoi.
Aiheesta muualla

biografia (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
J. N. Reuter

Julio Reuter vuonna 1888 (Daniel Nyblin).
Julio Nathaniel Reuter (7. tammikuuta 1863 Turku – 9. tammikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä, itsenäisyysaktivisti ja professori.
Henkilöhistoria

Reuterin vanhemmat olivat rehtori Edvin Titus Feodor Reuter ja Aline Procopé. Hänen veljiään olivat eläintieteen professori Odo Reuter ja Enzio Reuter sekä agronomi Arno Reuter. Julio Reuter pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1880 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1885, lisensiaatiksi 1891 ja tohtoriksi 1897. Reuter teki opintomatkat Jenaan, Lontooseen, Oxfordiin ja Pariisiin 1886–1887 sekä Berliiniin 1889–1890.
Reuter oli Helsingin yliopiston sanskritin ja vertailevan indoeurooppalaisen kielitieteen dosentti 1891–1906 ja ylimääräinen professori 1906–1931.  1900-luvun alussa Reuter oli mukana Kagaalin toiminnassa hallituksen jäsenenä ja sihteerinä. Hän toimitti englanninkielistä The Finland Bulletin-julkaisua 1900-1905 ja kirjoitti Suomen tilanteesta artikkeleita englantilaisiin ja amerikkalaisiin lehtiin. Vuonna 1918 hän oli mukana lähetystössä joka kiersi Tanskan, Norjan ja Yhdysvaltain hallitusten luona pyytämässä niiden tunnustusta Suomen itsenäisyydelle.
Reuter oli Suomalais-englantilaisen seuran puheenjohtaja 1927–1931 ja Suomen itämaisen seuran varapuheenjohtaja 1917–1937. Hän oli Ruotsalaisen teatterin valtuuskunnan jäsen 1912–1930, johtokunnan jäsen 1922 ja hallituksen puheenjohtaja 1926.
Teoksia

Die altindischen nominalcomposita ihrer betonung nach untersucht. Erste abtheilung: Die betonung der copulativen und der determinativen composita mit einem verbalnomen als schlussglied, väitöskirja. Helsingfors 1891
The Srauta-Sutra of Drahyayana with the Commentary of Dhanvin: Part 1. Luzac & Co, London 1904
Den nyare Agrarlagstiftningen i Storbritannien och Irland: berättelse afgifven till Agrarkommittén i Finland: jämte 1903 års irländska jordlag akt öfversatt. Helsingfors 1907
Intian kirjallisuus: lyhyesti esitetty. Tekijä, Helsinki 1911
Some Buddhist fragments from Chinese Turkestan in Sanskrit and ”Khotanese”. Suomalais-ugrilainen seura, Helsinki 1916
Bemerkungen über die neuen Lautzeichen im Tocharischen. Studia Orientalia. Societas Orientalis Fennica, Helsingfors 1925
”Kagalen”: ett bidrag till Finlands historia 1899–1905 1–2. Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1928, 1930
Tocharisch und Kutschanisch. Suomalais-ugrilainen seura, Helsinki 1934
Aiheesta muualla

Väisänen, Maija: / Reuter, Julio (1863–1937). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  4.5.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Julio Reuter 375 humanistia -sivustolla. Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta. 14.7.2015.
Jaurujoki

| Jaurujoki Яуруйоки/Явр |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Nuorttijoki
Maat:  Suomi ja Venäjä
Jaurujoki (ven. Яурийоки tai Явр, Javr) on Tuulomajoen vesistöön kuuluva joki Saariselän eteläpuolella Suomen Lapissa ja Venäjän Murmanskin alueella. Joen pääosa sijaitsee Venäjän puolella, jossa se kuuluu Kuolan piirin Ylä-Tuuloman kuntaan. Aivan joen latvaosa sijaitsee Suomen puolella ja kuuluu Savukosken kuntaan. Vuosina 1920–1944 lähes koko joki kuului Suomelle, jolloin se kuului pääasiassa silloiseen Petsamon kuntaan. Jaurujoki saa alkunsa Talkkunapään eteläpuolelta Sodankylän ja Savukosken rajalta, josta se virtaa itään Venäjälle ja laskee siellä Nuorttijokeen. Joen koko Suomen puoleinen osa kuuluu Urho Kekkosen kansallispuistoon. Jaurujoen suurin sivujoki on myös osittain Suomen puolella oleva Anterinjoki. Muita sivujokia ovat Kessemkuemskjoki, Bystryi ja Melki. Joen pituus on 100 km.
Jean Behra

| Jean Behra |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1921  Nizza 
Kansalaisuus:   ranskalainen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952–1959
Talli(t):  Gordini, Maserati, BRM, Ferrari, Behra-Porsche
Kilpailuja:  53
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  9
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  51,14
Ensimmäinen kilpailu:  Sveitsin Grand Prix 1952
Viimeinen kilpailu:  Saksan Grand Prix 1959
Jean Marie Behra (16. helmikuuta 1921 Nizza, Ranska – 1. elokuuta 1959 Länsi-Berliini, Saksa) oli ranskalainen kilpa-autoilija. Hän ajoi Formula 1 -sarjassa vuosina 1952–1959. Behra on Stefan Johansonin ja Chris Amonin ohella yksi menestyneimpiä kuljettajia, jotka eivät koskaan saavuttaneet voittoa F1-sarjassa.