stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin sarjakuvafestivaalit

| Helsingin sarjakuvafestivaalit |
| --- | --- |
 Näkymä Helsingin sarjakuvafestivaaleilta vuonna 2015.
Tyyppi:  sarjakuvatapahtuma
Ajankohta:  elo-syyskuu
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Helsinki
Ensimmäisen kerran:  1979
Kävijöitä:  11 000−20 000
Järjestäjä:  Suomen sarjakuvaseura
Kotisivut
Helsingin sarjakuvafestivaalit on vuodesta 1979 lähtien järjestetty sarjakuvatapahtuma, jolla vierailee vuosittain noin 11 000 − 20 000 kävijää. Se on Pohjoismaiden suurin sarjakuvatapahtuma.  Helsingin sarjakuvafestivaalit järjestää Suomen sarjakuvaseura, ja niiden pitoajaksi on vakiintunut elo–syyskuu.
Sarjakuvafestivaaleilla ja niiden edeltäjillä piirtäjäpäivillä on vieraillut lukuisia tunnettuja ulkomaisia sarjakuvantekijöitä. Festivaaleilla pidetään esitelmiä, seminaareja, paneelikeskusteluja, työpajoja, näyttelyitä ja piirtäjätapaamisia.  Näyttelyt esittelevät koti- ja ulkomaisten tekijöiden töitä. Päätapahtumapaikalla on lisäksi kirjamyynti.
Ohjelma

Sarjakuvafestivaalien ohjelmaan kuuluu muun muassa tekijähaastatteluja, keskustelupaneeleja, näyttelyitä ja työpajoja. Päätapahtumapaikalla on myyntipisteet sekä ohjelmanumeroita, niiden lisäksi festivaaleilla myydään omakustanteita Zinefestissä. Tapahtumia ja ohjelmanumeroita on myös järjestetty varsinaisen tapahtumapaikan ulkopuolella muualla kaupungissa.
Historia

Helsingin ensimmäiset sarjakuvafestivaalit järjestettiin vuonna 1979.
Aiheesta muualla

Festivaalien kotisivu
Ukrainan kansallinen televisioyhtiö

| Natsionalna Telekompanija Ukrajiny Ukrainan kansallinen televisioyhtiö |
| --- | --- |
Lakkautettu:  2016
Kotipaikka:  vul. Melnikova 42, 04119 Kiova, Ukraina 
Toiminta-alue:   Ukraina, koko maailma
Toimiala:  viestintä
Tuotteet:  televisio ja internet-palvelut
Omistaja:  Ukrainan valtio
Kotisivu:  1tv.com.ua
Huomioitavaa:  Kotisivut yhteiset kansallisen tv:n ykköskanavan kanssa
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ukrainan kansallinen televisioyhtiö (ukr. Національна Телекомпанія України,  Natsionalna Telekompanija Ukrajiny, lyh. NTKU) oli Ukrainassa toiminut kansallinen televisioyhtiö. Kiovassa sijaitseva ja päätelevisiokeskustaan pitävä yhtiö oli Euroopan yleisradiounioni EBU:n jäsen Ukrainan kansallisen radioyhtiön tavoin. NTKU lakkautettiin vuonna 2016. Tammikuusta 2017 lähtien Ukrainaa edusti EBU:ssa uusi kansallinen yleisradioyhtiö Suspilne.
Yhtiön historia kuvaa televisiotoiminnan alkaneen Ukrainassa 1. helmikuuta 1939 Kiovassa suoritetulla koelähetyksellä. Ukrainan televisio perustettiin kuitenkin vasta 20. tammikuuta 1965. Jälkimmäistä päivämäärää pidetään kansallisen televisioyhtiön perustamisajankohtana. Neuvostovuosina perustetun Ukrainan television toimintaa nykyisin jatkava kansallinen televisioyhtiö on Ukrainan hallituksen (ministerineuvoston) valvonnassa Ukrainan valtiollisen televisio- ja radiokomitean (ukr. Державний комітет телебачення і радіомовлення України) välityksellä. lähde?
Ukrainan NTKU tunnettiin erityisesti valtakunnallisesta ykköskanavastaan Peršyi Natsionalnyi (ukr. Перший національний,  Peršyi Natsionalnyi). Televisiokanavan kattavuudeksi yhtiö kertoo 97 prosenttia Ukrainan alueesta, mikä on suurin lukema maan televisiokanavista. Ukrainalaisten katsojatilastojen mukaan kanava ei kuitenkaan ole erityisen suosittu. Esimerkiksi maaliskuussa 2014 Peršyi Natsionalnyi oli vasta kymmenenneksi suosituin maan televisiokanava, ja sen katsojaosuus oli 2,59 prosenttia. Maanpäällisten televisiolähetysten ohella yhtiö jakaa lähetyksiään suoratoistona internetissä ja satelliittilähetysten välityksellä. lähde?
Vuoden 2012 parlamenttivaaleja tarkkaillut Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (ETYJ) totesi yhteenvedossaan, että maan televisiolta puuttuu käytännöllisesti päätoimituksellinen autonomia. Televisio on liike-elämän edustajien politisoima, ja valtiollisen tv:n ja radion riippuvuus valtion budjetista rajoittaa merkittävästi poliittista moniäänisyyttä. Media suosii vallanpitäjiä. Ukrainan kansallisen televisioyhtiö, samoin kuin eräät kaupalliset televisiokanavat, suosi vahvasti tuolloisen presidentin Alueiden puoluetta. Esimerkiksi valtiollisen Peršyi Natsionalnyi -kanavan parlamenttivaalien kampanjaa käsittelevästä lähetysajasta 48 prosenttia käsitteli Alueiden puoluetta ja tästä 97 prosenttia positiivistä uutisointia. Sen sijaan Julija Tymošenkon oppositiopuolue Isänmaa (Batkivštšyna) sai vain 13 prosentin osuuden vaaliajan uutisoinnista, ja käsittelystä 17 prosenttia oli negatiivista.
Aiheesta muualla

Peršyi Natsionalnyi -kanavan suoratoisto verkossa (live) (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (firstua.com)
Satelliittilähetysten näkyvyysaluekartta (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (firstua.com)
Ukraine profile - Media (BBC:n maakatsaus Ukrainasta: Media) bbc.com. 2013. (englanniksi)
Aljaksandar Kazulin

Aljaksandar Uladzislavavitš Kazulin (valkoven. Аляксандар Уладзіслававіч Казулін, 25. marraskuuta 1955 Minsk) on valkovenäläinen poliitikko ja oli ehdolla Valko-Venäjän presidentinvaaleissa 2006.
Kazulin suoritti asevelvollisuutensa Neuvostoliiton laivastossa merijalkaväessä, valmistui 1980 Valko-Venäjän valtionyliopistosta matematiikasta, toimi yliopistossa vuoteen 1988 luennoitsijana ja dekaanina. Hänellä on tohtorintutkinto myös kasvatustieteissä, ja hän toimi Komsomolissa ohjaajana. Vuodet 1988–1996 Valko-Venäjän opetusministeriössä, jossa hän nousi varaministeriksi.
Vuonna 1996 hänet nimitettiin Valko-Venäjän valtionyliopiston rehtoriksi. Vuonna 2000 hänet valittiin uudelleen rehtorien vaalissa tähän tehtävään. Kazulin toi yliopiston mukaan kaupallisiin hankkeisiin ja perusti sille radioaseman.
Lukašenko erotti Kazulinin marraskuussa 2003 yliopiston kanssa yhteistyötä tekevään yritykseen liittyvän skandaalin vuoksi. Vuoden 2005 alussa Kazulin perusti poliittisen liikkeen Kansan tahto (Narodnaja volja), joka julkaisi saman nimistä lehteä. Maaliskuussa 2005 Kazulin liittyi toiseen Valko-Venäjän sosiaalidemokraattisista puolueista ja nimitettiin yhdistymiskokouksessa Yhdistyneen sosiaalidemokraattisen puolueen johtoon.
Kazulin on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän ei puhu valkovenäjää mutta on ilmoittanut aikovansa opiskella.
Kazulin pidätettiin 1. maaliskuuta vuoden 2006 presidentinvaalien aikana ja tuli poliisin pahoinpitelemäksi. 25. maaliskuuta opposition mielenosoituksessa Kazulin pidätettiin jälleen. Hänet tuomittiin 13. heinäkuuta viiden ja puolen vuoden vankeuteen huliganismista ja epäjärjestyksen tuottamisesta. Amnesty Internationalin mukaan syytteet liittyivät tilanteisiin, joissa poliisi yritti väkivaltaisesti estää Kazyliniä rekisteröitymästä mukaan poliittiseen kokoukseen. Hän oli vankilassa 53-päiväisessä nälkälakossa, jonka aikana menetti painostaan 40 kg. Kazulin sai helmikuussa 2008 kolme päivää vapaata vankilasta vaimonsa kuoltua syöpään. Eräiden järjestöjen mukaan hän oli maan ainoa poliittinen vanki.
16. elokuuta 2008 Kazulin vapautettiin yllättäen. Sitä ennen Euroopan unioni oli kertonut pitävänsä tämän ja eräiden muiden oppositiopoliitikoiden vapauttamista vaatimuksena sille, että Brysselin ja Minskin välille voitaisiin palauttaa diplomaattiset suhteet.
Aiheesta muualla

http://www.kozylin.com/ (Arkistoitu – Internet Archive) (valkovenäjäksi) (venäjäksi) (englanniksi)
http://www.rferl.org/specials/belarus_votes/bios/Kazulin.aspx (Arkistoitu – Internet Archive) (RFERL bio) (englanniksi)
http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/4766024.stm (BBC pidätyksestä) (englanniksi)
Belarus Opposition Leader Sentenced (RFERL)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki
Marwan Issa

| Marwan Issa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1965 Bureijin pakolaisleiri
Kuollut: maaliskuu 2024 Nuseiratin pakolaisleiri
Muut tiedot
Järjestö:  Hamas *Izz ad-Din al-Qassam -prikaatit
Marwan Abdel Karim Ali Issa (arab. مروان عبد الكريم علي عيسى‎, Marwān ‘Abd al-Karīm ‘Alī ‘Īsā; 1965–2024) oli palestiinalaisen Hamas-järjestön aseellisen siiven eli Izz ad-Din al-Qassam -prikaatien komentaja Muhammad Deifin alaisena.
Elämäkerta

Marwan Issa syntyi Bureijin pakolaisleirissä Gazan kaistalla vuonna 1965. Hänen perheensä oli alkujaan peräisin nykyisen Israelin Askalonista. Ennen Hamasin perustamista Issa oli Muslimiveljeskunnan jäsen. Israelin viranomaiset pidättivät ja vangitsivat hänet viiden vuoden ajaksi ensimmäisen intifadan johdosta vuosina 1987-1993. Palestiinalaishallinto pidätytti hänet puolestaan vuonna 1997. Issa vapautui toisen intifadan puhjetessa vuonna 2000.
Hamasin riveissä Issa tuli tunnetuksi järjestön sotilaallisen siiven Izz ad-Din al-Qassam -prikaatien komentaja Muhammad Deifin oikeana kätenä. Hänen epäillään olleen osallinen useampaan Israeliin tehdyn iskun suunnittelussa. Hän oli myös hyvin salaileva. Esimerkiksi julkista valokuvaa hänestä ei ollut ennen vuotta 2011, jolloin hän oli osallistunut vankienvaihtoon israelilaisten kanssa. Israel oli myös yrittänyt salamurhata hänet vuonna 2006.
Issaa pidettiin osallisena myös Hamasin hyökättyä Israeliin lokakuussa 2023. Israelilaiset lähteet uutisoivat Issan kuolleen ilmaiskussa Nuseiratin pakolaisleirissä maaliskuussa 2024. Hamas ei aluksi vahvistanut tietoa, mutta uutista Issan kuolemasta tukivat myös yhdysvaltalaiset viranomaiset. Hamas vahvisti Issan kuoleman vasta tammikuussa 2025.
Mikojan–Gurevitš

| Mikojan–Gurevitš (MiG) |
| --- | --- |

Perustettu:  8. joulukuuta 1939
Avainhenkilöt:  Mihail Gurevitš ja Artjom Mikojan (perustajat)
Kotipaikka:  Moskova, Venäjä
Tuotteet:  lentokoneet
Emoyhtiö:  OAK
Kotisivu:  uacrussia.ru
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mikojanin–Gurevitšin lentokonesuunnittelutoimisto ja -tehdas (ven. Микоян и Гуревич, МиГ, Mikojan i Gurevitš, MiG) on Neuvostoliitossa perustettu ja nykyisin Venäjällä toimiva lentokonevalmistaja. Toimisto on aiemmin suunnitellut ja valmistanut lentokoneita Neuvostoliiton ja itäblokin valtioille, ja nykyään Venäjän ilmavoimille. MiG on suunnitellut lähinnä hävittäjiä, mutta pommikoneiden suunnittelu on jäänyt muille toimistoille, kuten Tupoleville.
Suunnittelutoimiston perustivat Artjom Mikojan ja Mihail Gurevitš. Maaliskuussa 1942 toimisto nimettiin seuraavilla nimillä: OKB MiG (Osoboje Konstruktorskoje Bjuro), ANPK MiG (Aviatsionni nautšno-proizvodstvenni kompleks) ja OKO MiG.
Vaikka nimi MiG onkin lähtökohtaisesti muodostettu perustajien sukunimistä (Mikojan–Gurevitš), venäjän sana миг (mig) tarkoittaa hävittäjäkoneille sopivasti erittäin lyhyttä, ohikiitävää hetkeä.
MiGin suunnittelemia koneita

MiG-1, 1940
MiG-3, 1941
Mikojan-Gurevitš MiG-5
MiG-7
MiG-8
MiG-9
MiG-13
[Mikojan-Gurevitš MiG-15|MiG-15]], 1948, Nato-koodi ”Fagot/Midget”
MiG-17, 1954, Nato-koodi ”Fresco”
MiG-17F (kiinalainen Shenjang J-4)
MiG-17PR (kiinalainen Shenjang J-5)
MiG-19 (kiinalainen Shenjang JJ-6 ja JZ-6) , 1956, Nato-koodi ”Farmer”
MiG-21 (kiinalainen Shenjang J-7)
MiG-21F, 1959, Nato-koodi ”Fishbed-C”
MiG-21MF, 1970, Nato-koodi ”Fishbed-J”
MiG-21BIS, 1972, Nato-koodi ”Fishbed-N”
MiG-23S, 1967, Nato-koodi ”Flogger-A”, vrt. McDonnell-Douglas F-4 Phantom, seuraava vastaava kone Suhoi Su-27
MiG-23U, 1967, Nato-koodi ”Flogger-C”, kaksipaikkainen koulukone
MiG-23MF, 1974, Nato-koodi ”Flogger-B”, MiG-23S:ää tutkaltaan heikompi vientiversio
MiG-23PD, 1967
MiG-25, 1967 (koekone Je-155P-1, 1964), Nato-koodi ”Foxbat”, seuraava vastaava kone MiG-31
MiG-27M, 1973, Nato-koodi ”Flogger-J”
MiG 29, 1985, Nato-koodi ”Fulcrum-A”, seuraava vastaava kone MiG-35 (koekone 1.42 tai 1-42/1.44 tai I-44)
MiG-31, 1983, Nato-koodi ”Foxhound”
MiG-33
MiG-35, 1999, (koekone 1.42 tai 1-42/1.44 tai I-44), vrt. yhdysvaltalainen F-22 ”Raptor” tai länsieurooppalainen Eurofighter Typhoon (EFA 200)
MiG-37
MiG-AT, 1996, harjoitushävittäjä
Sarjatuotantoon päässeiden MiG-koneiden numero ei koskaan ollut parillinen – MiG-8 ja MiG-110 ovat koelentokoneita.
MiG Suomessa

Jatkosodan aikana oli aikomus ostaa Suomen ilmavoimille Saksan sotasaaliiksi saamia MiG-3-hävittäjiä joko hävittäjiksi tai tiedustelukoneiksi. Koneet kuitenkin tuhoutuivat liittoutuneiden pommituksissa ennen kuin kauppa saatiin tehtyä.
Suomen ilmavoimat käyttivät MiG-15UTI-koulutuskoneita ja MiG-21-hävittäjälentokoneita 1960-luvun alusta 1990-luvun lopulle, jolloin McDonnell Douglas F/A-18 Hornet korvasi ne.
MiG-15 lensi Suomessa jo 1950-luvun alussa, Neuvostoliiton Porkkalan tukikohdasta käsin.
MiG populaarikulttuurissa

MiG-28, elokuvassa Supercarrier 2 (1988). Konetta esitti F-16 Fighting Falcon. Mattamustalla maalatussa koneessa esitettiin olevan häiveominaisuuksia, sekä mahdollisuuden laskeutua lentotukialuksen kannelle.
MiG-28 esiintyi yhdysvaltalaisessa Top Gun – lentäjistä parhaat -elokuvassa vuonna 1986. MiG-28:aa ”esitti” Northrop F-5 Tiger II.
MiG-31 ”Firefox” esiintyi kahdessa yhdysvaltalaisen Craig Thomasin seikkailuromaanissa (Firefox ja Firefox Down) sekä Clint Eastwoodin ohjaamassa elokuvassa vuodelta 1982. MiG-31:n Nato-raportointinimi on ”Foxhound”, ja siinä on tutka, jota kutsutaan Natossa nimellä ”Foxfire”.
MiG-37 ”Ferret-E” on italialaisen pienoismallitehdas Italerin tuote, joka ennakoi häiveominaisuuksin varustettua MiG-37-hävittäjää, mutta konetta ei lopulta valmistettu kyseisessä muodossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikojan–Gurevitš Wikimedia Commonsissa
MiG-yhtiön kotisivu
MiG-1
MiG-15 Puolan ilmavoimien väreissä.
El Doradon kansainvälinen lentoasema

El Doradon kansainvälinen lentoasema (esp. Aeropuerto Internacional Eldorado, (IATA: BOG, ICAO: SKBO) on lentoasema Bogotássa, Kolumbiassa.  Se on suurin lentoasema Kolumbiassa ja maan pääasiallinen kansainvälisen lentoliikenteen portti.
Lentoyhtiöt

Aerolíneas Argentinas (Buenos Aires, Lima)
Aires (Armenia, Barranquilla, Bucaramanga, Cali, Cartagena, Florencia, Ibagué, Manizales, Medellín, Montería, Neiva, Pereira, Popayán, Puerto Asís, San Andrés Island, Santa Marta, Villavicencio, Yopal)
Air Canada (Toronto)
Air France (Paris)
American Airlines (Miami)
Avianca ja SAM (Armenia, Barrancabermeja, Buenos Aires, Cali, Caracas, Cartagena, Cúcuta, Fort Lauderdale, Guayaquil, Lima, Madrid, Manizales, Medellín, Mexico City, Miami, Montería, New York-JFK, Oranjestad, Panama City, Pasto, Pereira, Quito, Rio de Janeiro, Riohacha, San Andrés Island, Santa Marta, Santiago de Chile, Sao Paulo, Tumaco, Valledupar, Willemstad)
Copa Airlines (Panama City)
Copa Airlines Colombia (Barranquilla, Bucaramanga, Cali, Cartagena, Leticia, Medellín, Montería, Panamá, San Andrés Island, Santa Marta)
Cubana de Aviación (Havana)
Delta Air Lines (Atlanta, New York-JFK)
Iberia (Madrid)
LAN Airlines (Miami, Santiago)
LAN Perú (Lima)
SATENA (Apartadó, Bucaramanga, Buenaventura, Neiva, Pasto, Puerto Inídira, Puerto Carreño, San José del Guavire, Saravena, Villavicencio)
TACA (San José)
TACA Perú (Lima)
Historia

Lentokenttä oli aikaisemmin liikennepiste nyt lakkautetulle kolumbialaiselle rahtiliikenneyhtiölle ACES:lle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lentoaseman kotisivut
Paavo Nurmi Marathon

| Paavo Nurmi Marathon |
| --- | --- |

Tyyppi:  Maraton
Ajankohta:  elokuu
Järjestämistiheys:  Vuosittain
Tapahtumapaikka:  Turku
Ensimmäisen kerran:  1992
Kävijöitä:  noin 3 500 osallistujaa
Järjestäjä:  Turun Urheiluliitto
Kotisivut
Paavo Nurmi Marathon on kesäisin Turussa järjestettävä maratonjuoksutapahtuma. Se kerää vuosittain yli 3 000 osallistujaa. Ensimmäinen Paavo Nurmi Marathon järjestettiin kesällä 1992. Lupa Maratonin nimen käyttöön pyydettiin Paavo Nurmen pojalta, Matti Nurmelta. Kun lupa saatiin, oli se viimeinen silaus sille, että Turun Urheiluliitto alkoi järjestää Paavo Nurmi Marathonia.
Marathonilla voi osallistua 10 kilometrille, puolimaratonille tai täysmaratonille. Eniten osallistujia on vuosittain puolimaratonilla. Juoksun reitti kulkee Turun keskustassa ja Ruissalon saaressa ohittaen muun muassa Aurajokirannan, Wäinö Aaltosen suunnitteleman Paavo Nurmen patsaan ja kaupungin keskustan. 31. Paavo Nurmi Marathon järjestetään 20. elokuuta 2022. Vuoteen 2017 asti maraton järjestettiin kesä–heinäkuun vaihteessa ja vuodesta 2018 lähtien se on järjestetty elokuussa.
Voittajat

| Kerta | Vuosi | Miesten voittaja | aika (t:m:s) | Naisten voittaja | aika (t:m:s) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1992 | Paweł Tarasiuk POL | 2:21:16 | Marina Ivanova RUS | 2:44:02 |
| 2. | 1993 | Paweł Tarasiuk POL | 2:22:15 | Anita Liepiņa LAT | 2:53:39 |
| 3. | 1994 | Noriaki Kiguchi JPN | 2:18:58 | Svetlana Netchaeva RUS | 2:43:48 |
| 4. | 1995 | Nikolay Kolesnikov RUS | 2:19:32 | Volha Yudenkova BLR | 2:37:22 |
| 5. | 1996 | Emanuel Sarwatt TAN | 2:22:45 | Larisa Malikova RUS | 2:45:35 |
| 6. | 1997 | Cephas Matafi ZIM | 2:20:14 | Nadezhda Yefremova RUS | 2:51:19 |
| 7. | 1998 | Cephas Matafi ZIM | 2:21:12 | Hiroi Kazama JPN | 2:54:43 |
| 8. | 1999 | William Musyoki KEN | 2:20:19 | Tatyana Mironova RUS | 2:59:56 |
| 9. | 2000 | Joseph Mutinda KEN | 2:23:46 | Tatyana Mironova RUS | 2:45:55 |
| 10. | 2001 | Markku Salo FIN | 2:46:01 | Minna Tiihonen FIN | 3:14:34 |
| 11. | 2002 | Teppo Ronkainen FIN | 2:38:31 | Merianni Varjo FIN | 3:25:25 |
| 12. | 2003 | Dainius Šaučikovas LIT | 2:28:58 | Eija Apunen FIN | 3:16:43 |
| 13. | 2004 | Petri Saavalainen FIN | 2:24:22 | Marjaana Lahti-Koski FIN | 2:55:38 |
| 14. | 2005 | Reimar Hartikainen FIN | 2:41:14 | Lilja Kaarina FIN | 3:18:55 |
| 15. | 2006 | Emil Söderlund FIN | 2:53:37 | Pauliina Tommola FIN | 3:09:15 |
| 16. | 2007 | David Kanyari KEN | 2:44:57 | Pauliina Tommola FIN | 3:01:10 |
| 17. | 2008 | Janne Klasila FIN | 2:47:01 | Pauliina Tommola FIN | 3:02:36 |
| 18. | 2009 | Janne Klasila FIN | 2:47:59 | Pauliina Tommola FIN | 3:02:31 |
| 19. | 2010 | Janne Klasila FIN | 2:50:39 | Laura Nieminen FIN | 3:21:31 |
| 20. | 2011 | Janne Klasila FIN | 2:49:54 | Outi Sivosavi FIN | 3:30:10 |
| 21. | 2012 | Janne Klasila FIN | 2:41:38 | Laura Nieminen FIN | 3:15:57 |
| 22. | 2013 | Jyrki Kukko FIN | 2:40:04 | Elina Junnila FIN | 2:55:06 |
| 23. | 2014 | Ole-Antti Halonen FIN | 2:37:35 | Julia Jacobsson FIN | 3:29:40 |
| 24. | 2015 | Thijs Feuth NED | 2:30:55 | Tiina Alhonen FIN | 3:13:13 |
| 25. | 2016 | Thijs Feuth NED | 2:35:11 | Biljana Cvijanović SRB | 3:05:06 |
| 26. | 2017 | Ole-Antti Halonen FIN | 2:32:26 | Elina Junnila FIN | 3:11:50 |
| 27. | 2018 | Ole-Antti Halonen FIN | 2:31:10 | Pia-Maria Grandell FIN | 3:07:58 |
| 28. | 2019 | Ole-Antti Halonen FIN | 2:27:41 | Eeva Feuth FIN | 2:59:30 |
| 29. | 2020 | Ole-Antti Halonen FIN | 2:35:09 | Soili Kosonen FIN | 3:02:50 |
| 30. | 2021 | Henri Ansio FIN | 2:33:37 | Eeva Feuth FIN | 2:54:41 |
| 31. | 2022 | Kristian Lindroos FIN | 2:31:01 | Aino Niemi FIN | 2:45:38 |
| 32. | 2023 | Mbacha Eric Mangehn CMR | 2:34:25 | Elina Suomela FIN | 3:22:35 |
Ennätykset

Maratonin reittiennätys, miehet, Noriaki Kiguchi, JPN, 2.18.58 (vuonna 1994)
Maratonin reittiennätys, naiset, Olga Judenkova, RUS, 2.37.22 (vuonna 1995)
Puolimaratonin reittiennätys, naiset, Ritva Lemettinen, FIN, 1.11.36 (vuonna 1995)
Puolimaratonin reittiennätys, miehet, Philip Ruguth, KEN, 1.02.39 (vuonna 1996)
Galleria

Vuoden 2007 maraton alkumatkassa Aurakadulla.
Aiheesta muualla

Tapahtuman verkkosivut
Jaskółka-luokka

| Jaskółka-luokka |
| --- | --- |
 Luokan alukset ORP Rybitwa, ORP Czajka, ORP Mewa ja ORP Jaskółka

Tekniset tiedot
Uppouma:  183 t
Pituus:  45,0 m
Leveys:  5,5 m
Koneteho:  2-akselinen dieselmoottori 1 040 bhp
Nopeus:  17,5 solmua
Miehistöä:  30
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 75 mm tykki 2 x konekivääriä 20 x miinaa tai syvyyspommia
Jaskółka-luokka oli Puolan laivaston 1930-luvulla valmistettu kuuden miinanraivaajan muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Ne kykenivät toimimaan miinanraivaajina, miinanlaskijoina tai sukellusveneentorjunta-aluksina. Alukset olivat ensimmäisiä Puolassa valmistettuja merikelpoisia sotalaivoja.
Alukset

Puolan laivaston ensimmäiset miinanraivaajat olivat Tanskasta ostetut Saksan keisarikunnan laivastolle valmistetut FM-luokan alukset. Alukset olivat vanhentuneita 1930-luvulle tultaessa, joten ne piti korvata. Modlinin telakka esitti suunnitelmansa, joka hyväksyttiin. Luokan ensimmäiset neljä alusta valmistettiin Modlinissa ja Gdyniassa. Laivaston oltua tyytyväisiä hankintaan tilattiin myöhemmin kaksi lisää.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ORP Jaskółka | Stocznia Gdyńska, Gdynia | 1933 | 11. syyskuuta 1934 | 27. elokuuta 1935 | upotettu 15. syyskuuta 1939 |
| ORP Rybitwa | Państwowa Stocznia Modlińska, Modlin | toukokuu 1933 | 26. huhtikuuta 1935 | 21. joulukuuta 1935 | poistettu 1972 |
| ORP Mewa | Stocznia Gdyńska, Gdynia | 1933 | 10. tammikuuta 1935 | 25. lokakuuta 1935 | poistettu 1970 |
| ORP Czajka | Państwowa Stocznia Modlińska, Modlin | huhtikuu 1933 | 10. huhtikuuta 1935 | 10. helmikuuta 1936 | poistettu 1966 romutettu 1977 |
| ORP Czapla | Stocznia Gdyńska, Gdynia | 1937 | 22. elokuuta 1938 | 31. elokuuta 1939 tai 1. syyskuuta | uponnut ilmahyökkäyksessä 14. syyskuuta 1939 |
| ORP Żuraw | Stocznia Gdyńska, Gdynia | 1937 | 22. elokuuta 1938 | 31. elokuuta 1939 tai 1. syyskuuta | poistettu 15. lokakuuta 1971 romutettu 1981 |
Gärsnäs (yritys)

| Gärsnäs |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1893
Kotipaikka:  Gärsnäs, Simrishamnin kunta, Ruotsi
Tuotteet:  huonekalut
Kotisivu:  garsnas.se
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gärsnäs AB (vuoteen 1984 AB Herbert Andersson) on ruotsalainen huonekaluja valmistava yritys, jonka kotipaikka on Gärsnäs Simrishamnin kunnassa. Se on perustettu vuonna 1893 ja keskittyy julkisten tilojen kalusteisiin. Gärsnäs on toimittanut huonekaluja muun muassa parlamenttitaloihin ja suurlähetystöihin.
Gärsnäs tunnettiin pitkään eteläruotsalaisesta pyökistä valmistetuista tuotteistaan. 1990-luvulla pyökki menetti suosiotaan, ja yritys siirtyi käyttämään tammea ja koivua. Nykyään Gärsnäs pyrkii palaamaan ruotsalaisen pyökkipuun käyttöön ja valmistamaan kalusteita paikallisista raaka-aineista.
Gärsnäs on perheyritys, jonka omistavat Anna ja Dag Klockby yhdessä Åke Axelssonin kanssa. Yritys on sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija Åke Axelssonin johdolla kehittynyt kansainvälisesti menestyväksi.
Aiheesta muualla

Garsnas.se (ruotsiksi) (englanniksi)
Nikolai Ryžkov

| Nikolai Ivanovitš Ryžkov |
| --- | --- |
 Nikolai Ryžkov helmikuussa 1990.
Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtaja
 1985–1990  
Presidentti:  Andrei Gromyko Mihail Gorbatšov
Edeltäjä:  Nikolai Tihonov
Seuraaja:  Valentin Pavlov (NL:n pääministeri)
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. syyskuuta 1929
Kuollut: 28. helmikuuta 2024 (ikä 94)
Tiedot
Koulutus:  insinööri
Tutkinnot:  Uralin polytekninen instituutti
Nikolai Ivanovitš Ryžkov (ven. Никола́й Ива́нович Рыжко́в; 28. syyskuuta 1929 Dylejevka, Donetskin alue, Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto – 28. helmikuuta 2024 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen ja venäläinen poliitikko, joka toimi Neuvostoliiton ministerineuvoston puheenjohtajana eli pääministerinä vuosina 1985–1991. Hän oli koulutukseltaan insinööri.