stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hamilkar Barka

Puunilaisten sota Espanjassa Hamilkarin tulosta lähtien.
Hamilkar Barka (noin 275 – 228 eaa.) oli karthagolainen kenraali ja valtiomies. Hänen poikansa Hannibal, Hasdrubal ja Mago olivat myös sotapäälliköitä.
Hamilkar johti Karthagon joukkoja Sisiliassa Rooman tasavaltaa vastaan ensimmäisessä puunilaissodan loppuvaiheessa 247–241. Hän onnistui voittamaan useita taisteluita, mutta ei kuitenkaan pystynyt kukistamaan roomalaisia Sisiliassa. Hamilkaria pidettiin kuitenkin sodan pätevimpänä sotapäällikkönä.
Sodan päätyttyä Hamilkar määrättiin palaamaan Karthagoon. Hänen joukkonsa jäivät aluksi vielä Sisiliaan. Palattuaan sieltä palkkasotilaat ryhtyivät vaatimaan maksamatta jääneitä palkkojaan ja nousivat lopulta kapinaan. Karthago joutui konfliktissa lujille, mutta Hamilkar onnistui lopulta kukistamaan kapinan 237 eaa.
Kapinan päätyttyä Hamilkar määrättiin armeijan komentajaksi Hispaniaan. Hän soti alueella yhdeksän vuotta ja onnistui laajentamaan Karthagon alueita Välimeren rannikon viljavilta mailta pohjoiseen  Ebrovirtaan asti. Hamilkar kuoli väijytyksessä 228 eaa. Häntä seurasi komentajana vävynsä Hasdrubal.
Binomitodennäköisyys

Binomitodennäköisyys eli toistokoe on menetelmä, jota käytetään tilanteissa, jossa jokin koe toistetaan n kertaa toisistaan riippumattomasti, ja halutaan tietää, että mikä on todennäköisyys, että koe onnistuu täsmälleen k kertaa. Kokeelle on rajattu vain kaksi tulosmahdollisuutta, joko se onnistuu, tai epäonnistuu.
Lause

Jos koe, joka onnistuu todennäköisyydellä  p (ja epäonnistuu todennäköisyydellä  q=1-p), toistetaan riippumattomasti  n kertaa, ja jos  X on onnistuneiden kokeiden määrä, niin
P(X=k)={n \choose k}p^{k}q^{(n-k)},
missä
{n \choose k}={\frac {n!}{k!\,(n-k)!}},
jota kutsutaan binomikertoimeksi.
Esimerkkejä

1. Säkissä on neljä mustaa ja kuusi valkoista palloa. Säkistä otetaan satunnaisesti yksi pallo ja laitetaan se takaisin. Tämä toistetaan viisi kertaa. Millä todennäköisyydellä on nostettu täsmälleen kolme kertaa musta pallo?
Ratkaisu: Säkissä on siis yhteensä kymmenen palloa. Eli todennäköisyydellä  4/10=0{,}4  nostettu pallo on musta. Vastaavasti valkoisen pallon todennäköisyys on  6/10=0{,}6. Eli  p=0{,}4 ja  q=0{,}6. Nostokertoja on viisi kappaletta, joten  n=5. Haluttiin tietää, että millä todennäköisyydellä on nostettu kolme kertaa musta pallo, eli  k=3. Merkitään vielä  A="kolme mustaa ja kaksi valkoista palloa". Haluttu todennäköisyys on siis
P(A)={n \choose k}p^{k}q^{(n-k)}={5 \choose 3}\cdot 0{,}4^{3}\cdot 0{,}6^{2}=10\cdot 0{,}064\cdot 0{,}360\approx 0{,}230.
2. Olkoon koripallossa vapaaheiton onnistumisen todennäköisyys p = 80 % = 0,8. Epäonnistumisen todennäköisyys q on nyt 
 1 – p = 0,2. Lasketaan todennäköisyys sille, että viidestä (= n) heitosta ainakin kolme (= i) onnistuu. Vastaus saadaan yhdistämällä kolme tapausta (onnistuneita heittoja on kolme, neljä tai viisi):
Raili Halttu

Raili Karin Helena Renkonen (o.s. Halttu, 13. heinäkuuta 1909 Oulu – 3. joulukuuta 2006) oli suomalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten pikajuoksussa ja pituushypyssä. Hän oli yksi neljästä ensimmäisestä Suomea olympialaisten yleisurheilussa edustaneesta naisesta.
Raili Halttu karsiutui Berliinin 1936 olympialaisissa 100 metrin juoksun ja 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä. Viestissä Suomen joukkue juoksi maansa ennätyksen 49,5 s. Vuonna 1934 Halttu ylitti ensimmäisenä suomalaisnaisena pituushypyssä viisi metriä tuloksella 505 cm ja vuonna 1935 hän sivusi 100 metrillä Suomen ennätystä 12,6 s, joka alitettiin vasta 17 vuotta myöhemmin. Hänen ennätyksensä 200 metrin juoksussa oli 27,0 s. Seuratasolla hän edusti Oulun Pyrintöä ja Helsingin Naisurheilijoita.
Aiheesta muualla

Raili Halttu Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Bifurkaatio (hydrologia)

Inhottujärvi laskee Pomarkunjokea pitkin Isojärveen Pomarkunjoen säännöstelypadon kautta (kuvassa). Inhottujärven toinen lasku-uoma on Noormarkunjoki.
Bifurkaatio (latinan sanasta furca, "haarukka") tarkoittaa hydrologiassa joen virtauksen haaroittumista kahtaalle niin, etteivät haarat heti yhdisty, tai järven purkautumista kahta lasku-uomaa pitkin eri suuntiin niin, etteivät lasku-uomat heti yhdisty.
Bifurkaatio ja näennäisbifurkaatio

Bifurkaatioita voi olla sekä vesistöjen sisällä että vesistöjen välillä, riippuen siitä, yhtyvätkö eri suuntiin virtaavat haarat ennen mereen laskemistaan vai eivät.
Jos haarat yhtyvät alempana, voi kyseessä olla joko varsinainen bifurkaatio tai näennäisbifurkaatio riippuen siitä muuttuuko jommankumman haaran virtaama merkittävästi ennen haarojen yhtymistä.
Jos merkittävää virtaaman muutosta ei ole alempana uudestaan yhtyvien vesireitin haarojen välillä , on kyseessä näennäisbifurkaatio.
Jos virtaama muuttuu kun jompaankumpaan tai molempiin haaroihin yhtyy merkittäviä sivuhaaroja matkan varrelta, on kyseessä varsinainen bifurkaatio.
Toinen esimerkki näennäisbifurkaatioista ovat jokien suistot haaroineen.
Muuten bifurkaatiot voidaan jakaa kahteen päätyyppiin myös sijaintinsa mukaan: järvibifurkaatioihin  ja jokibifurkaatioihin.
Järvibifurkaatio

Järvibifurkaatiossa järven vedet laskevat kahteen eri suuntaan. Siellä, missä on bifurkaatiojärviä, vedenjakaja ei ole yksiselitteisesti määriteltävissä.
Tunnettuja bifurkaatiojärviä Suomessa ovat Isojärvi ja Inhottujärvi Karvianjoen vesistössä Satakunnassa. Bifurkaatiojärviä ovat myös Lummenne Keski-Suomen Kuhmoisissa ja Vesijako Päijät-Hämeen Padasjoella; niistä toinen laskujoki johtaa Päijänteeseen ja edelleen Kymijokea pitkin Suomenlahteen, toinen taas Hauhon reittiin ja lopulta Pyhäjärven ja Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen.
Ennen myös Sotkamon Kalliojärvi Maanselällä oli bifurkaatiojärvi. Silloin vedet laskivat siitä sekä Oulujoen vesistön kautta Pohjanlahteen että Pielisen ja Vuoksen vesistön kautta Laatokkaan. Nykyisin vedet laskevat sieltä ainoastaan Oulujoen suuntaan. Samoin Karvianjoen vesistössä järvenlaskun tuloksena 1900-luvulla hävinnyt Torajärvi oli bifurkaatiojärvi, mutta järvenlaskun myötä bifurkaatio hävisi.
Jokibifurkaatio

Jokibifurkaatio merkitsee joen purkautumista kahta lasku-uomaa pitkin. Tätä esiintyy pääasiassa laakeilla, runsasvetisillä alueilla. Eräs tunnetuimmista ja maailman suurin bifurkaatio on Casiquiare Amazonin ja Orinocon välillä Etelä-Amerikassa. Toiseksi suurin löytyy Tornionjoesta: Ruotsin Pajalan kunnan alueella Tornionjoen vesimäärästä yli puolet virtaa Tärännönjoen kautta Kalixjokeen.
Myös Vuoksi laskee kahta uomaa pitkin Laatokkaan etelässä Taipaleenjokea ja pohjoisessa Käkisalmenselän kautta, joskin nykyään uomista viimeksi mainittu on lähes kuiva, ja siihen virtaa suuria määriä vettä Vuoksen pääuomasta vain runsaan veden aikana. Ennen Kiviniemen kannaksen puhkeamista vuonna 1857 Vuoksi muodosti bifurkaation toiseen suuntaan: toinen haara laski Laatokkaan Käkisalmen luona ja toinen haara Suomenlahteen Viipurinlahden Suomenvedenpohjassa. Kiviniemen kannaksen puhjetessa eteläisempi Viipurin haara oli kuitenkin jo lähes kuivunut.
Bifurkaatioiden synty ja häviäminen

Se että uomien virtaussuhteet muuttuvat aikaa myöten hitaasti itsestään, johtuu erityisesti Suomen olosuhteissa toisaalta maankohoamisen aiheuttamasta vesistöjen laskukynnysten keskinäisten korkeussuhteiden muutoksista ja toisaalta näiden kynnysten hitaasta kulumisesta. Tämä kehitys oli havaittavissa esimerkiksi Vuoksessa ennen vuotta 1857 ja uudelleen sen jälkeen. Lisäksi ihminen on useissa tapauksissa vaikuttanut virtaussuhteiden muutoksiin esimerkiksi uusia uomia tai kanavia puhkaisemalla, järviä laskemalla tai muulla tavoin, jolloin tapauksesta riippuen bifurkaatioita on voinut sekä lakata että muodostua myös ihmisen toimien seurauksena.
Näin esimerkiksi Vuoksen tapauksessa ennen vuotta 1857 vallinnut bifurkaatio ja sen vähittäinen muuttuminen olivat seurausta maankohoamisesta, mutta sen jälkeiset muutokset on aiheuttanut ihminen, minkä jälkeen eri uomien erilainen luontainen kuluminen on edelleen muuttanut virtaussuhteita hitaammin. Samoin Karvianjoessa, jossa vielä on jäljellä kaksi bifurkaatiota, kaksi muuta aiempaa bifurkaatiota on hävinnyt järvenlaskuissa.
Geologisen historian aikana bifurkaatiovaiheita on Suomen kaltaisella maankohoamisalueella sisältynyt monien suurtenkin järvien kehityshistoriaan. Eräs tällainen on Ähtärinjärvi, joka muodosti bifurkaation 1700 vuoden ajan 3200–1500 vuotta sitten.
Hammarlandin vaakuna

Hammarlandin vaakuna
Hammarlandin vaakuna on Hammarlandin kunnan tunnus. Vaakunan aiheen vuori liittyy sitä tarkoittavaan muinaisruotsin sanaan hamar, ja viittaa siten sekä kunnan nimeen että alueen kallioiseen luontoon. Laiva kuvastaa perimätietoa siitä, että Hammarland oli lännestäpäin purjehtijoille ensimmäinen maihinnousupaikka.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä kohti kääntynyt kultainen viikinkilaiva; kultatyviössä punainen kolmoisvuori.” Vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer, ja Hammarlandin kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan kokouksissaan 14. helmikuuta 1948 ja 20. joulukuuta 1951. Ahvenanmaan maakuntahallitus vahvisti vaakunan käyttöön 28. joulukuuta 1951.
Dorothy Hamill

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Laura Bush ja Dorothy Hamill |  Laura Bush ja Dorothy Hamill |  Laura Bush ja Dorothy Hamill |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Innsbruck 1976 | yksinluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 1976 | yksinluistelu |  |
|  Hopeaa | München 1974 | yksinluistelu |  |
|  Hopeaa | Colorado Springs 1975 | yksinluistelu |  |
Dorothy Stuart Hamill (s. 26. heinäkuuta 1956) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1976 Innsbruckissa.
Hamill syntyi Chicagossa, mutta muutti varhain perheineen Connecticutin Greenwichiin. Hän oli naisten yksinluistelun Yhdysvaltain-mestari vuosina 1974–1976 ja maailmanmestari vuonna 1976.
Carlo Fassilta valmennusta saanut Hamill on luistellut vielä keski-ikäisenä, muun muassa Broadway on Ice -show'ssa. Hän on saanut hoitoa rintasyöpään.
Bijektio

Bijektio
Bijektio on funktio, jossa jokaista funktion parametria vastaa yksi tulosarvo ja kääntäen jokainen maalijoukon alkio on täsmälleen yhden alkion kuva.
Bijektio on siis yhtä aikaa sekä injektio että surjektio:
Injektio: mitkään kaksi lähtöjoukon alkiota eivät kuvaudu samalle maalijoukon alkiolle.
Surjektio: jokaiselle maalijoukon alkiolle kuvautuu jokin lähtöjoukon alkio.
Bijektiossa jokainen maalijoukon alkio on täsmälleen yhden alkion kuva. Jokaista funktion parametria vastaa yksi tulosarvo ja kääntäen.
Käänteisfunktio

Jos funktio f on bijektio
voidaan sille määrittää käänteisfunktio
jolloin käänteisen kuvauksen kaikki joukon  Y alkiot saavat arvon maalijoukossa  X. Myös käänteisfunktio on bijektio.
Esimerkkejä

Funktio f: R → R, f (x)  = 2x + 1, on bijektio, koska jokaista reaalilukua y kohden voidaan ratkaista yhtälö y = 2x + 1 ja saadaan tasan yksi reaalinen vastaus x = (y − 1)/2.
Funktio g: R → R, g(x) = x2, ei ole bijektio. Tämä funktio ei ole injektio, koska funktio saa saman arvon kahdella eri muuttujan arvolla: esimerkiksi g(1) = 1 = g(−1). Toisaalta funktio ei ole surjektio, koska havaitaan esimerkiksi, ettei ole reaalilukua x, jolle x2 = −1. Kumpi tahansa näistä seikoista riittää osoittamaan, että funktio g ei ole bijektio. Jos kuitenkin muutetaan funktion g lähtö- ja maalijoukko siten, että pätee g: [0, ∞) → [0, ∞), funktio g on bijektio.
Kirjallisuutta

Merikoski, Jorma; Virtanen, Ari; Koivisto, Pertti: Diskreetti matematiikka I.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 2001 (1993).  ISBN 951-44-3604-0
Scott Hamilton

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Scott Hamilton |  Scott Hamilton |  Scott Hamilton |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | yksinluistelu |  |
Scott Scovell Hamilton (s. 28. elokuuta 1958) on entinen yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti neljä perättäistä Yhdysvaltain-mestaruutta (1981–1984) ja maailmanmestaruutta (1981–1984) sekä kultamitalin vuoden 1984 talviolympialaisissa Sarajevossa.
Hamilton joutui adoptoiduksi kuuden viikon ikäisenä. Hänet kelpuutettiin United States Olympic Hall of Fameen vuonna 1990. Hän oli mukana perustamassa suosittua Stars on Ice -show'ta.
Hamiltonin kasvu pysähtyi 2-vuotiaana. Hänellä todettiin lopulta Shwachman-Diamondin oireyhtymä, ja erityisohjelman avulla hänen kuntonsa koheni. Hän aloitti toivuttuaan taitoluistelun. Vuonna 1980 hän sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltain-mestaruuskilpailussa ja viidenneksi talviolympialaisissa Lake Placidissa.
Vuonna 1990 pitkäaikaissairaita lapsia tukeva Make-a-Wish Foundation nimitti Hamiltonin ensimmäiseksi "Celebrity Wish Granter of the Year":ikseen. Hän on aikuisiällään toipunut kivessyövästä (1997) ja hyvänlaatuisesta aivokasvaimesta (2004). Hän meni 14. marraskuuta 2002 naimisiin Tracie Robinsonin kanssa, ja pari on saanut kaksi lasta.
Bibliofilia

Lukutoukka – Carl Spitzwegin maalaus vuodelta 1850.
Bibliofiili (kreikan sanoista biblion ’kirja’ ja philos ’ystävä’) tarkoittaa kirjojen ystävää, keräilijää tai tutkijaa. Bibliofiiliä ei välttämättä kiinnosta niinkään teoksen kaunokirjallinen arvo,lähde? vaan kirjan ulkoasu (painotapa, paperityyppi, sidonta), ikä, harvinaisuus (esimerkiksi pieni painosmäärä) tai jokin muu erityispiirre, joka vaikuttaa sen keräilyarvoon.lähde?
Bibliofiili saattaa keräillä kirjoja myös niiden aihepiirin (esimerkiksi jonkin kuuluisan henkilön elämäkerrat) vuoksi. Itse kirjojen lisäksi bibliofiili on myös usein kiinnostunut teosten alkuperäisistä käsikirjoituksista.
Aiheeseen liittyviä käsitteitä

bibliopaatti (synonyymi bibliomaanille)
bibliolatri (synonyymi bibliomaanille)
biblioklasti (kirjoja vihaava ja niitä tuhoava)
Joitakin tunnettuja bibliofiilejä

John Evelyn, englantilainen kirjailija
Geoffrey Keynes, englantilainen fyysikko
Jean-Baptiste Colbert, ranskalainen poliitikko
Johann Tinius, saksalainen kirkkoherra
Eino Johannes Ellilä, kirjastoneuvos
Matti Pohto, kiertelevä kirjankerääjä
Kalevi Kuitunen, kirjailija
Sir Thomas Phillipps
Kirjallisuutta

Bibliophilos.  Helsinki:  Bibliofiilien seura, 1942–.  ISSN 0355-1385
Bonnet, Jacques: Kirjaston henget.  ((Des bibliothèques pleines de fantômes, 2008.) Suomentanut Jyrki Kiiskinen)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-4873-7
De Bury, Richard: Filobiblon: Rakkaus kirjoihin.  ((The philobiblon, 1345.) Suomentanut Kaisa Luntinen)  Helsinki:  Artemisia Edizioni, 2004.  ISBN 951-97294-3-7
Kuitunen, Kalevi: Kirjahulluja.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1998.  ISBN 951-97360-3-4
Kuitunen, Kalevi: Kirjatoukan tietolipas.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1994.  ISBN 952-90-5860-8
Kuitunen, Kalevi: Näkymätön sensuuri ja muita kirjoitelmia.  Helsinki:  C. Hagelstamin antikvaarinen kirjakauppa, 1996.  ISBN 951-97360-1-8
Aiheesta muualla

Kirjojen keräämisestä, Suomen Kuvalehti, 15.10.1927, nro 42, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hamburger Hill

| Hamburger Hill |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Irvin
Käsikirjoittaja:  James Carabatsos
Säveltäjä:  Philip Glass
Kuvaaja:  Peter MacDonald
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Kesto:  110 minuuttia 94 minuuttia 107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Hamburger Hill on englantilaisen John Irvinin ohjaama sotaelokuva vuodelta 1987. Se kertoo 400 ihmisen hengen vaatineesta Hamburger Hillin taistelusta Vietnamin sodassa. Elokuvan on käsikirjoittanut James Carabatsos. Päärooleissa nähdään Dylan McDermott, Anthony Barrile, Michael Boatman ja Don Cheadle. Elokuvan musiikin on säveltänyt Philip Glass.
Aiheesta muualla

Hamburger Hill Elonet.
Hamburger Hill AllMoviessa. (englanniksi)
Hammaskillit

| Hammaskillit |
| --- | --- |
 Paholaiskilli (Cyprinodon diabolis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Hammaskarppikalat Cyprinodontiformes
Alalahko::  Cyprinodontoidei
Heimo::  Hammaskillit Cyprinodontidae  Gill, 1865
Suvut
 Aphanius  Cualac  Cubanichthys  Cyprinodon  Floridichthys  Garmanella  Jordanella  Lebias  Megupsilon  Orestias 
Katso myös
   Hammaskillit Wikispeciesissä   Hammaskillit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hammaskillit (Cyprinodontidae) on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva makeassa vedessä elävien kalojen heimo, jonka eräät jäsenet ovat melko suosittuja akvaariokaloja. Heimoon kuuluu 119 lajia.
Heimon kaloja elää järvi- ja jokivedessä sekä joskus meressä jokisuun lähellä murtovedessä Pohjois-Amerikassa, Karibialla, Etelä-Amerikan pohjoisosissa, Pohjois-Afrikassa ja Turkin Välimeren puoleisella rannikolla.
Oscar Hammerstein

Oscar Hammerstein (vas.) ja kapellimestari Cleofonte Campanini vuonna 1908.
Oscar Hammerstein (8. toukokuuta 1846 Stettin – 1. elokuuta 1919 New York) oli preussilaissyntyinen teatteri-impressaari, joka rikastui kiinteistökaupoilla ja rakennutti 1870-luvulta lähtien lukuisia teattereita New Yorkiin. Hän kirjoitti kolme saksankielistä teatterinäytelmää, jotka esitettiin 1860-luvulla New Yorkissa.
Hammersteinin rakennuttamiin teattereihin kuuluivat Harlem Opera House, Columbus Theatre, Manhattan Opera House, Olympia Theatre, Victoria Theatre, Belasco Theatre ja New Opera House. Manhattan Opera Housen kapellimestarina toimi Cleofonte Campanini ja se oli vuosina 1906–1911 Metropolitan-oopperan vakava kilpailija, kunnes Metropolitanin johtokunta osti Hammersteinin osuuden teatterista 1,2 miljoonalla dollarilla. Sopimukseen kuului, että Hammerstein ei saisi järjestää suuria oopperaproduktioita New Yorkissa kymmeneen vuoteen.
Oscar Hammersteinin pojanpoika oli teatterisanoittaja Oscar Hammerstein II.
Bình Giãn taistelu

Bình Giãn taistelu oli pääasiassa etelävietnamilaisten ja vietkongin joukkojen välillä käyty taistelu 28. joulukuuta 1964 – 1. tammikuuta 1965 Bình Giãn kylän hallinnasta nykyisessä Bà Rịa-Vũng Tàun maakunnassa. Taistelussa sai surmansa myös muutama yhdysvaltalainen sotilasneuvonantaja.
Tausta

Bình Giã on kylä tuolloisen Etelä-Vietnamin pääkaupunki Saigonin kaakkoispuolella silloisessa Phước Tuyn maakunnassa eli nykyisessä Bà Rịa-Vũng Tàun maakunnassa. Vuonna 1964 kylän asukasluku oli noin 6 000. Huomattava osa heistä oli Vietnamin jaon jälkeen vuonna 1954 saapuneita katolisia pakolaisia Pohjois-Vietnamista. Vuonna 1964 alueelle oli siirtynyt vietkongin 9. divisioonan joukkoja, jotka saivat täydennyksiä Pohjois-Vietnamista mereltä käsin.
Taistelu

Taistelut Bình Giãssa alkoivat aamulla 28. joulukuuta 1964 vietkongin 9. divisioonan pataljoonan hyökätessä etelävietnamilaisten joukkojen puolustamaan Bình Giãan. Hyökkäys oli siihen asti vietkongin toteuttamista suurin. Vietkongin hyökkäyksen onnistuttua Etelä-Vietnam yritti vahvistaa joukkojaan alueella, mutta helikoptereilla saapuneet joukot väijytettiin laskeutumisalueella. Selvityneet pakenivat paikalliseen kirkkoon. Seuraavana päivänä Bình Giãn eteläpuolelle tuotiin lisää joukkoja edelleen helikoptereilla. Laskeutuminen onnistui tällä kertaa, mutta joukkojen tekemä hyökkäys vietkongin asemiin torjuttiin. Aamulla 30. joulukuuta paikalle saapui etelävietnamilaisen merijalkaväen joukkoja. Tällä kertaa etelävietnamilaisten onnistui vallata takaisin Bình Giãn kylä, mutta vain koska vietkongin joukot olivat jo vetäytyneet kohti koillista. Yöllä seurasi vielä vietkongin uusi hyökkäys, joka onnistuttiin lyömään takaisin.
31. joulukuuta merijalkaväki sai määräyksen hyökätä alas ammutulle helikopterille läheisellä kumipuuplantaasilla. Hyökkäävät joukot joutuivat vietkongin väijytykseen. Suurten tappioiden jälkeen  joukkojen oli vetäydyttävä takaisin Bình Giãan. 1. tammikuuta paikalle saapui vahvistuksina maahanlaskujoukkoja, mutta vietkong oli jälleen jo vetäytynyt pois taistelualueelta.
Seuraukset

Vietkong piti lehdistötilaisuuden 4. tammikuuta 1965. Vietkong julisti taistelun voitoksi ja ilmoitti 2 000:n etelävietnamilaisen ja 28:n amerikkalaisen saaneen surmansa. Lisäksi vietkongin mukaan 27 sotilasajoneuvoa ja 24 lentokonetta oltiin tuhottu. Etelävietnamilaisten oikeat tappiot olivat arviolta 200 ja heidän lisäkseen surmansa oli saanut 5 yhdysvaltalaista sotilasneuvonantajaa. Vietkongin tappiot olivat arviolta 250 kaatunutta. Taistelu oli herätys vietkongin taistelukyvykkyydestä. Sen joukot olivat hyvin koulutettuja ja aseistettuja. Taistelu oli myös esimerkki tulevista taisteluista, joissa sekoittui sissisota ja tyypillisempi sodankäynti.
Haminan Sanomat

Lehden näytenumeron etusivu.
Haminan Sanomat (vuosina 1900–1907 Koitar) oli Haminassa vuosina 1889–1915 ilmestynyt sanomalehti.
Suomenmielisten äänenkannattajaksi perustettu Haminan Sanomat oli linjaltaan aluksi hyvin maltillinen ja sisällöltään paikallinen. Sortovuosina lehti ryhtyi arvostelemaan Venäjän hallituksen toimia, jolloin kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti sen ensimmäisenä suomenkielisenä lehtenä kesällä 1899. Tämän jälkeen Haminan Sanomien tilalla ilmestyi lukuisia tilapäislehtiä, kunnes vuoden 1900 alussa sen julkaisijat saivat luvan uuden Koitar-lehden perustamiseen. Varovaisen nuorsuomalainen ja perustuslaillinen Koitar otti entisen nimensä takaisin kesällä 1907. Seuraavalla vuosikymmenellä Haminan Sanomien perustuslaillisuus terävöityi ja se lakkautettiin sotasensuurin nojalla vuoden 1916 vaihteessa. Lehden kirjapaino myytiin maalaisliittolaisille, jotka ryhtyivät julkaisemaan uutta Maaseutu-lehteä.
Aluksi kahdesti ja vuodesta 1897 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 2 500 kappaletta vuonna 1898 ja 2 850 kappaletta vuonna 1910. Sen päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät H. F. Helminen (vast. toim. 1890), Aleksanteri Grönberg (vast. toim. 1890–1898), Pekka Putkonen (1898), Erland Virkki (vast. toim. 1898–1899), Aleksanteri Grönberg (vast. toim. 1900–1904), Eelu (Erland) Piirinen (1900–1903), Vilkku Joukahainen (1904–1905) ja Leo Syrjänen (1905–1915).
Aiheesta muualla

Haminan Sanomat (1889–1899) digitoituna kansalliskirjastossa
Koitar digitoituna kansalliskirjastossa
Haminan Sanomat (1907–) digitoituna kansalliskirjastossa