stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erik Kråkström

Erik Emil Kråkström (22. syyskuuta 1919 Pedersöre – 13. tammikuuta 2009 Porvoo) oli suomalainen arkkitehti ja professori.
Kråkström kirjoitti ylioppilaaksi 1939, toimi tulenjohtoupseerina sodassa ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1948. Hän jatkoi myöhemmin opintojaan ulkomailla, muun muassa University of Californiassa lukukauden 1954–1955. Kråkström työskenteli 1948–1952 Yrjö Lindegrenin apulaisena ja osallistui muun muassa Olympiastadionin laajennuksen ja Helsingissä sijaitsevan Käärmetalon suunnitteluun. Helsingin Töölönlahden alueen asemakaavan, jonka kilpailun Lindegren oli voittanut vuonna 1948, Kråkström jatkoi 1950–1954 loppuun tämän kuoltua. Se toimi myöhemmin Alvar Aallon keskustasuunnitelman viitoittajana.
Kråkströmin suunnittelema Svenska social- och kommunalhögskolanin entinen rakennus.
Vuodesta 1950 Kråkströmillä oli oma toimisto, ja hän teki paljon yhteistyötä arkkitehti Ahti Korhosen kanssa. Kråkström erikoistui varsinkin teollisuusrakennusten suunnitteluun. Imatran Voimalle hän suunnitteli Loviisaan Suomen ensimmäisen ydinvoimalan (1977) ja Vantaan Myyrmäkeen yhtiön pääkonttoriksi tarkoitetun toimistorakennuksen (1987). Kaukas Oy:lle valmistui useita tehdasrakennuksia. Kråkström suunnitteli myös Carl Ludvig Engelin piirtämän Helsingin Katajanokan merikasarmin saneerauksen 1973–1989 ulkoministeriön tiloiksi. Hän teki Wärtsilä-yhtymälle 1965 toteutumattoman suunnitelman toimistotornitalojen kokonaisuudesta entisen Kone ja Silta -yhtiön konepajan alueelle Helsingin Sörnäisiin eli nykyisen Merihaan paikalle. Kråkström suunnitteli myös asemakaavan Helsingin Jakomäen ja Niemenmäen sekä Espoon Lähderannan kaupunginosille. Hänen tuotantoonsa kuuluu lisäksi useita kouluja ja kirkkojen saneerauksia sekä Kaskisten ja Siipyyn kirkot. Eräs Kråkströmin suunnittelutyö, Svenska social- och kommunalhögskolanin entinen rakennus (1964) Helsingin Taka-Töölössä, purettiin vuonna 2020, vaikka Museoviraston mukaan sillä oli kulttuurihistoriallista merkitystä.
Kråkström oli Suomen arkkitehtiliiton puheenjohtajana 1966–1967. Hän oli kiinnostunut myös kuvataiteesta. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1975. Vuosina 2004–2005 hän kuului Porvoon kaupungin julkisivulautakuntaan.
Kråkströmin tuotantoa esiteltiin Suomen rakennustaiteen museon näyttelyssä 23. syyskuuta – 29. marraskuuta 2009.
Aiheesta muualla

Kråkström, Erik hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Elle Kull

Elle Kull (2009).
Elle Kull (s. 5. tammikuuta 1952 Haapsalu) on virolainen, kotimaassaan suosittu elokuva- ja teatterinäyttelijä. Vuodesta 2003 hän on ollut Res Publica -puolueen kansanedustajana riigikogussa ja Unicefin Viron puheenjohtajana vuodesta 1998.
Kullin aviomies oli ohjaaja ja näyttelijä Ago-Endrik Kerge. Sisaren mies oli suosittu laulaja Tarmo Pihlap.
Elokuvia

Ukuaru (1973)
Surma hinda küsi surnutelt (1977)
Reigi õpetaja (1977)
Garantiruyu zhizn (1977)
Karikakramäng (1977)
Rauta-aika (1982)
Kontrakt veka (1985)
Savoy ball (1986)
Okhota na drakona (1986)
Gonka veka (1986)
Trinadtsatyy apostol (1988)
Yantarnye krylya (2003)
Jadesoturi (2006)
Etelä-Ayrshire

| South Ayrshire Shiorrachd Àir a Deas |
| --- | --- |
 Etelä-Ayrshiren rannikkoa Troonissa
 Alueen sijainti Skotlannissa
 Koordinaatit: 55°17′N, 04°42′W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Maa:  Skotlanti
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ayr
Pinta-ala:  1 222 km²
Väkiluku (2015):  112 400
 – väestötiheys:  92 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  GB-SAY
 
Hallintoalueen internetsivut
Etelä-Ayrshire (engl. South Ayrshire, gaeliksi Shiorrachd Àir a Deas, skotiksi Sooth Ayrshire) on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta (council area). Siellä on arviolta 112 400 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 1 222 neliökilometriä. Sen pääkaupunkina toimii Ayr.
Kyliä ja kaupunkeja

| --- | --- |
 Alloway  Ayr  Annbank  Ballantrae  Barr  Barrhill  Crosshill  Coylton  Drongan  Dailly  Dalrymple  Dundonald  Dunure  Girvan  Kirkmichael:  Kirkoswald  Lendalfoot  Maybole  Monkton  Mossblown  Maidens  Old Dailly  Pinmore & Pinwherry  Prestwick  Straiton  Symington  Tarbolton  Troon  Turnberry  Doonfoot
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelä-Ayrshire Wikimedia Commonsissa
Hallintoalueen internetsivut
Skotlannin hallintoalueet
Aberdeen
Aberdeenshire
Angus
Argyll ja Bute
Clackmannanshire
Dumfries ja Galloway
Dundee
Edinburgh
Etelä-Ayrshire
Etelä-Lanarkshire
Falkirk
Fife
Glasgow
Inverclyde
Itä-Ayrshire
Itä-Dunbartonshire
Itä-Lothian
Itä-Renfrewshire
Länsi-Dunbartonshire
Länsi-Lothian
Midlothian
Moray
Orkney
Perth ja Kinross
Pohjois-Ayrshire
Pohjois-Lanarkshire
Renfrewshire
Scottish Borders
Shetland
Stirling
Ulko-Hebridit
Ylämaa
Gary Ridgway

| Gary Ridgway |
| --- | --- |
 Pidätyskuva vuodelta 2001.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1949 (ikä 75) Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Muut tiedot
Rikokset:  murha
Uhrit:  49
Vangittu:  30. marraskuuta 2001
Rangaistus:  48 elinkautista vankeutta
Gary Leon Ridgway (s. 18. helmikuuta 1949) eli niin kutsuttu ”Green Riverin tappaja” on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja ja nekrofiili, joka tappoi ainakin 49 naista Washingtonin osavaltiossa 1980-luvun alkuvuosina. Hänen osuuttaan rikoksiin tutkittiin jo 1980-luvulla, mutta pidätys tapahtui vasta 30. marraskuuta 2001. Hän tunnusti teot ja sai elinkautisen vankeusrangaistuksen.
Erikoista Ridgwayn tapauksessa oli, että tuolloin vielä elossa ollut, kuolemantuomiotaan vangittuna odottanut sarjamurhaaja Ted Bundy avusti vapaaehtoisesti tutkijoita murhaajan kiinnisaamisessa. Hän laati murhaajasta psykologisen profiilin, jossa mainitsi muun muassa, että murhaaja palaa mielellään rikospaikalle. Myös Bundy itse palasi Ridgwayn tavoin murhasarjansa aikana usein jo mädäntyneiden ruumiiden luokse ja harjoitti nekrofiliaa.
Ridgwayn nuorimmat uhrit olivat vain 15 vuoden ikäisiä, ja vanhin oli ehtinyt täyttää 38 vuotta.
Varhainen elämä

Ridgway syntyi Salt Lake Cityssä, Utahissa, Mary Rita Steinmanille ja Thomas Newtonille ja oli keskimmäinen kolmesta lapsesta. Hänet kasvatettiin McMicken Heightsissa, Washingtonin osavaltiossa. Ridgwayn äiti hallitsi taloa ja oli erityisen kontrolloiva keskimmäistä poikaansa kohtaan. Sukulaisten mukaan hän ei ollut koskaan tyytyväinen Garyyn ja huusi jatkuvasti aviomiehelleen. 14-vuotiaana Ridgway kasteli yhä vuoteensa ja hänen äitinsä joutui pesemään hänen sukuelimensä paljain käsin. Ridgway poti intensiivistä himoa ja häpeää äitiään kohtaan, mikä saattoi vaikuttaa hänen kehitykseensä.
Lapsena Ridgwayn älykkyysosamäärä oli 82, mikä merkitsee alhaista älykkyyttä. Tämä näkyi hänen koulumenestyksessään ja peruskoulussa hän jäi kertaalleen luokalleen. Hänen luokkatoverinsa kuvailivat häntä hyväntahtoiseksi, mutta varsin unohdettavaksi persoonaksi. Garyn teinivuodet olivat ongelmallisia, ja hän oli vasta 16-vuotias houkutellessaan ensimmäisen uhrinsa metsään ja puukottaessaan tätä. 16-vuotias uhri selvisi hengissä. Uhrin ja Ridgwayn kertoman mukaan Ridgway oli kävellyt pois nauraen ja sanonut: ”Olen aina miettinyt, millaista olisi tappaa joku.”
Ridgway on ollut kolmesti naimisissa, ja hänellä on yksi poika. Jo ennen sarjamurhaepäilyä hän oli ollut pidätettynä prostituutioon liittyvästä rikoksesta. Pidätyksen jälkeen perhe ja ystävät kuvailivat Ridgwayta ystävälliseksi mutta oudoksi. Hänellä oli pakkomielle prostituoituihin ja hänen suhteensa naisiin oli toimimaton; hänen kahdessa ensimmäisessä avioliitossaan oli ollut uskottomuutta molemmin puolin. Sekä eräs prostituoitu että Ridgwayn toinen vaimo todistivat vuonna 1982, että Ridgway oli pitänyt heitä kuristusotteessa.
Murhat

1980- ja 1990-lukujen aikana Green Riverin tappajan uskotaan murhanneen ainakin 48 uhria lähellä Seattlen ja Tacoman kaupunkeja Washingtonissa. Valtaosa murhista sijoittui kahden ja puolen vuoden pituiselle ajanjaksolle 1980-luvun alussa. Useimmat uhreista olivat prostituoituja tai kotoaan karanneita nuoria, jotka Ridgway noukki kyytiinsä Pacific Highway Southilta. Hän kuristi heidät ja heitti ruumiit Green Riveriin tai sen lähistölle, lukuun ottamatta kahta Oregonin Portlandista löydettyä uhria. Useimmiten hän asetteli uhrit rykelmiin ja jätti nämä alastomiksi. Poliiseja hämmentääkseen Ridgway kaatoi paikoille sekalaisia jätteitä, kuten satunnaisille ihmisille kuulunutta purukumia ja tupakkaa. Koska kaikkia uhreja ei löydetty ennen pehmytkudoksen täydellistä hajoamista, neljä heistä on yhä tunnistamatta.
1980-luvun alkupuolella Green Riveriin koottiin erikoisyksikkö tutkimaan tapausta. Yksikön tunnetuimmat jäsenet olivat Robert Keppel ja Dave Reichert, jotka kuulustelivat sarjamurhaaja Ted Bundya vuonna 1984. Heidän haastattelunsa koskivat sekä Green Riverin tapausta, jossa Bundy auttoi heitä, että myös Bundyn omia tunnustuksia hänen selvittämättömistä murhistaan. Mukana oli myös John E. Douglas, joka on kirjoittanut paljon Green Riverin tutkimuksista.
Ridgway pidätettiin vuosina 1982 ja 2001 prostituutioon sekaantumisesta. Vuonna 1983 hänet nimettiin epäillyksi Green Riverin murhista. Ridgway läpäisi valheenpaljastuskokeen vuonna 1984, mutta jäi myöhemmin kiinni vuonna 1987 tehtyjen hius- ja sylkitestien myötä. Myöhemmät DNA-kokeet antoivat oikeuden pidätysmääräykseen.
Ridgway pidätettiin 30. marraskuuta 2001. Tuolloin häntä epäiltiin vasta neljästä murhasta, uhreina Marcia Chapman, Opal Mills, Cynthia Hinds ja Carol Ann Christensen. Myöhemmät tutkimukset yhdistivät hänet vielä kolmeen muuhun; Wendy Coffieldin, Debra Bonnerin ja Debra Estessin murhiin. Ridgway ei vastustanut pidätystä ja paikalla olleiden mukaan hän oli kysynyt: ”mitä autolleni tapahtuu?”[lähde? ]
Tunnustukset ja tuomio

Elokuussa 2003 Ridgway siirrettiin King Countyn vankilasta salaiseen paikkaan. Hänen lakimiehensä suunnittelivat sopimusta, joka säästäisi hänet kuolemantuomiolta, jos Ridgway tunnustaisi kaikki tekemänsä murhat. 5. marraskuuta samana vuonna Ridgway tunnustikin kaikkiaan 48 ensimmäisen asteen murhaa. Sopimuksen mukaan hänen täytyi vielä opastaa tutkijat murhapaikoille ja avustaa heitä muilla lisätiedoilla. Ridgway kertoi murhanneensa kaikki uhrinsa King Countyssa, mutta oli kuljettanut kaksi heistä Portlandiin hämätäkseen poliisia.
18. joulukuuta 2003 Ridgway tuomittiin 48 elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Häntä syytettiin myös todisteiden tuhoamisesta, mikä lisäsi tuomioon 480 vuotta. Julkinen mielipide Ridgwayn tuomiosta on ristiriitainen, sillä oli varsin poikkeuksellista, että 48 ihmistä murhannut henkilö selviää ilman kuolemanrangaistusta osavaltiossa, jossa tuomio on voimassa.
Ridgway tunnusti enemmän murhia kuin kukaan aiempi yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Helmikuussa 2004 piirisyyttäjät alkoivat julkaista nauhoitettuja haastatteluja, joissa Ridgway muuttaa tunnustuksiaan jyrkästi. Haastattelujen mukaan uhreja olisi ehkä kuusikymmentä, jopa sata.
Ridgway suorittaa tuomiotaan Washingtonin osavaltion vankilassa Walla Wallassa.
Aiheesta muualla

Childhood & Early Life The Bridgeway to Ridgway. Viitattu 28.11.2018 (englanniksi).
Montaldo, Charles: The Green River Killer: Gary Ridgway ThoughtCo.  26.7.2018. Viitattu 28.11.2018 (englanniksi).
Tikkanen, Amy: Gary Ridgway Encyclopædia Britannica. Viitattu 28.11.2018 (englanniksi).
Gary Ridgway: The Green River Killer Learning History.  20.2.2018. Arkistoitu 28.11.2018. Viitattu 28.11.2018 (englanniksi).
Lackey, Brenda & Jones, Carlie & Johnson, Julie: Gary Leon Ridgway “Green River Killer” - Information summarized Radford University, Department of Psychology. Viitattu 28.11.2018 (englanniksi).
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gary Ridgway
Käännös suomeksi
Erik Kynard

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Erik Kynard Lontoossa vuonna 2012. |  Erik Kynard Lontoossa vuonna 2012. |  Erik Kynard Lontoossa vuonna 2012. |  |
Maa:  Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | korkeushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Sopot 2014 | korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Portland 2016 | korkeushyppy |  |
Erik Kynard Jr. (s. 3. helmikuuta 1991 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. Hän on opiskellut Kansas State Universityssa ja edustaa Kansas City Wildcats -seuraa. Hänen valmentajansa on Cliff Rovelto.
Kynard karsiutui loppukilpailusta Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Hän sai hopeaa saman ikäluokan Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Port-of-Spainissa 2009 tuloksella 210 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui alun perin hopealle tuloksella 233, mutta nousi jälkikäteen vuonna 2021 olympiavoittajaksi kun Ivan Uhov hylättiin dopingin takia. Kynard sijoittui viidenneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi Uhovin hylkäyksen jälkeen pronssisijalle. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kahdeksas. Hän sai pronssia Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 tuloksella 233. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli kuudes. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui neljänneksi.
Kynard voitti NCAA:n mestaruuden 2011 ja 2012 Des Moinesissa silloisella ennätyksellään 234. Hän on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden ulkoradoilla 2013–2016, sijoittunut toiseksi 2012 (olympiakarsinnat) ja 2018 sekä kolmanneksi 2011 ja 2017. Sisäradoilla hän on voittanut maansa mestaruuden 2014–2018 ja 2020.
Kynardin ennätys ulkoradoilla on 237 cm ja sisäradoilla 234 cm.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erik Kynard Wikimedia Commonsissa
Erik Kynard Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Erik Kynardin Twitter-tili
Gerardo Martino

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gerardo Daniel Martino
Syntymäaika: 20. marraskuuta 1962 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Rosario, Argentiina
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 senttimetriä
Lempinimi: "Tata"
Seura
Seura:  Inter Miami
Tehtävä: päävalmentaja
Junioriseurat
:  Newell’s Old Boys
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1990 |  Newell’s Old Boys | 392 | (35) |
| 1991 |  Tenerife | 15 | (1) |
| 1991–1994 |  Newell’s Old Boys | 81 | (2) |
| 1994–1995 |  Lanús | 30 | (3) |
| 1995 |  Newell’s Old Boys | 15 | (0) |
| 1996 |  Barcelona SC | 5 | (0) |
| 1996 |  O'Higgins | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 538 | (41) |
Maajoukkue
| 1991 |  Argentiina | 1 | (0) |
Valmennusura
1998:  Almirante Brown
1999:  Platense
2000:  Instituto
2002–2003:  Libertad
2003–2004:  Cerro Porteño
2005:  Colón
2005–2006:  Libertad
2006–2011:  Paraguay
2012–2013:  Newell’s Old Boys
2013–2014:  Barcelona
2014–2016:  Argentiina
2017–2018:  Atlanta United
2019–2022:  Meksiko
2023–:  Inter Miami
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gerardo Martino (s. 20. marraskuuta 1962) on argentiinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesäkuusta 2023 lähtien hän on toiminut Inter Miamin päävalmentajana.
Ura pelaajana

Martino aloitti pelaajauransa Newell’s Old Boysin keskikentällä 1980. Hän edusti seuraa vuosikymmenen loppuun voittaen Argentiinan mestaruuden 1987–1988. Vuonna 1991 Martino pelasi lyhyen aikaa espanjalaisseura CD Tenerifessä, kun palasi Old Boysiin. Toisella rupeamallaan hän kuului joukkueen avainpelaajiin mestaruusvuosina 1991 ja 1992.
Martino siirtyi Old Boysista Club Atlético Lanúsiin 1994, mutta palasi jo seuraavana vuonna takaisin. Hän edusti urallaan vielä myös ecuadorilaista Barcelona Sporting Clubia ja chileläistä Club Deportivo O'Higginsiä, jossa lopetti pelaajauransa vuonna 1996. Argentiinan maajoukkueessa Martino pelasi urallaan kaksi maaottelua.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Argentiinan mestaruus (3): 1988, 1991, 1992
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

MLS Cup: 2018
MLS Itäinen konferenssi: 2018
Paraguayn mestaruus
Apertura (4): 2002, 2003, 2004, 2006
Clausura (2): 2003, 2004
Argentiinan mestaruus
Torneo final: 2013
Vuoden valmentaja Etelä-Amerikassa: 2007
CONCACAF Gold Cup: 2019
Hopeaa: 2021
Copa América
Hopeaa (3): 2011, 2015, 2016
Puolivälierät: 2007
MM-kilpailut
Puolivälierät: 2010
Lohkovaihe: 2022
Eurakosken vesivoimalaitos

| Eurakosken vesivoimalaitos |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi 
Sijainti:  Eura 
Koordinaatit:  61°12′25″N, 22°04′55″E
Rakentaminen alkoi:  1934 
Sähköverkkoon:  2007 
Valmistunut:  2006 (joulukuu) 
Omistaja:  Eurakosken Woima Oy
Pato
Nimi:  Eurakosken pato
Tyyppi:  säännöstelypato
Vesistö:  Eurajoen vesistö
Joki tai koski:  Eurajoki
Valuma-alue:  765 km²  
Keskivirtaama:  7,6 m³/s  
Juoksutuskanavia:  5 
Tyyppi:  ylijuoksutus
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos, minivesivoimalaitos
Pudotuskorkeus:  2,7 m  
Turbiinit:  1 × putkiturbiini 
Kapasiteetti:  0,1 MW
 fiEurakosken vesivoimalaitos 
Eurakosken voimalaitos on vuonna 2007 rakennettu minivesivoimala Eurajoessa. Se sijaitsee nykyään Euran kuntaan kuuluvassa Eurakosken kylässä, joka on entinen Kiukaisten kunnan keskustaajama.
Eurakoskessa on aikojen kuluessa ollut useita myllyjä. Nykyinen pato on rakennettu vuonna 1934. Sen kupeessa toimi saha ja mylly aina vuoteen 1971, jolloin molemmat tuhoutuivat tulipalossa. Eurakosken pato oli palon jälkeen hyödyntämättömänä vuoteen 2006 saakka, jolloin vastaperustettu Eurakosken Woima Oy ryhtyi rakentamaan paikalle minivesivoimalaa. Voimala valmistui keväällä 2007.
Erskine Hamilton Childers

| Erskine Hamilton Childers |
| --- | --- |
 muistomerkki St Patrick's Cathedral Dublin
Irlannin presidentti
 1973-1974  
Edeltäjä:  Éamon de Valera
Seuraaja:  Cearbhall Ó Dálaigh
Kansanedustaja
 1938-  
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. joulukuuta 1905 Lontoo
Kuollut: 17. marraskuuta 1974 (68 vuotta) Dublin
Tiedot
Puolue:  Fianna Fáil
Uskonto:  protestantti
 Nimikirjoitus
Erskine Hamilton Childers (1905–1974) oli irlantilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1973–1974.
Childersin isä oli tunnettu itsenäisyystaistelija, joka teloitettiin 1922. Childers opiskeli historiaa Englannissa Cambridgen yliopistossa. Hän palasi Irlantiin 1932.
Childers valittiin parlamenttiin 1938. Vuosina 1944–1948 hän toimi apulaisministerinä ja vuosina 1951–1954 ja 1957–1973 erilaisissa ministerin tehtävissä. Vuonna 1973 hänet valittiin presidentiksi, mutta hän kuoli kesken virkakautensa seuraavana vuonna.
Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto

Etelä-Amerikan yleisurheiluliitto, CONSUDATLE (Confederacion Sudamericana de Atletismo) on Etelä-Amerikan yleisurheilun kattojärjestö. CONSUDATLE toimii IAAF:n alueellisena liittona. Alueellisia liittoja on yhteensä kuusi. CONSUDATLE koostuu kansallisista yleisurheiluliitoista, jotka ovat IAAF:n jäseniä. Ainoastaan IAAF:n hyväksymät liitot voivat liittyä CONSUDATLE:n jäseniksi. Tällä hetkellä CONSUDATLE:en kuuluu 13 kansallista liittoa. Etelä-Amerikan yleisurheiluliiton päämaja sijaitsee Brasiliassa ja sen presidenttinä toimii brasilialainen Roberto Gesta De Melo.
CONSUDATLE järjestää Etelä-Amerikan alueellisia mestaruuskilpailuja.
Presidentit

| Nimi | Maa | Presidenttikausi |
| --- | --- | --- |
| Carlos Fanta T. |  Chile | 1918–1919 |
| Francisco Ghigliani |  Uruguay | 1919–1920 |
| Alfredo W. Betteley |  Chile | 1920–1921 |
| Francisco Ghigliani |  Uruguay | 1921–1926 |
| Alfredo W. Betteley |  Chile | 1927–1928 |
| Alfredo Benavides Canseco |  Peru | 1929–1930 |
| Próspero Alemandri |  Argentiina | 1930–1931 |
| Juan Astengo |  Uruguay | 1931–1933 |
| Luis Mandujano Tobar |  Chile | 1934–1935 |
| Luis Aranha |  Brasilia | 1936–1937 |
| Luis Gálvez Chipoco |  Peru | 1937–1960 |
| Pedro J. Gálvez Velarde |  Peru | 1960–1989 |
| Jacobo Bucaram |  Ecuador | 1989–1993 |
| Roberto Gesta de Melo |  Brasilia | 1993– |
Jäsenliitot

| Valtio | Organisaatio | Linkki |
| --- | --- | --- |
|  Argentiina | Confederación Argentina de Atletismo |  |
|  Bolivia | Federación Atlética de Bolivia |  |
|  Brasilia | Confederação Brasileira de Atletismo |  |
|  Chile | Federación Atlética de Chile |  |
|  Kolumbia | Federación Colombiana de Atletismo |  |
|  Ecuador | Federación Ecuatoriana de Atletismo |  |
|  Guyana | Athletics Association of Guyana |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
|  Panama | Federación Panameña de Atletismo |  (Arkistoitu – Internet Archive) |
|  Paraguay | Federación Paraguaya de Atletismo |  |
|  Peru | Federación Deportiva Peruana de Atletismo |  |
|  Suriname | Surinaamse Atletiek Bond |  |
|  Uruguay | Confederación Atlética del Uruguay |  |
|  Venezuela | Federación Venezolana de Atletismo |  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Fleshlight

Fleshlight
Pink Stealth-, Mouth-, Lady- ja Butt-mallit.
Fleshlight on Steve Shubinin suunnittelema ja Interactive Life Forms (ILF) -nimisen yrityksen pääosin heteroseksuaaleille miehille markkinoima masturbaatioväline. Sen nimi on kontaminaatio englannin kielen sanoista flesh (liha) ja flashlight (taskulamppu). Nimitys johtuu Fleshlightin sisäosan lihamaisesta, siittimen koon mukaan venyvästä materiaalista ja ulkokuoren suurta taskulamppua muistuttavasta muotoilusta. Sisäosia on saatavilla naisen emätintä, peräsuolta ja suuta mallintavina versioina ja kymmenillä erilaisilla sisäpintarakenteilla. Homoseksuaaleille miehille on valmistettu oma Fleshjack-mallistonsa.
Fleshlight on maailman myydyin miesten masturbaatioväline. Eri malleja on myyty maailmanlaajuisesti yli seitsemän miljoonaa kappaletta.
Aiheesta muualla

Fleshlightin kansainvälinen sivusto
Galwayn kreivikunta

| Galwayn kreivikunta County Galway Contae na Gaillimhe |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Kreivikunnan sijainti Irlannissa
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Connacht
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Galway
Pinta-ala:  5 796,09 km²
Väkiluku (2016):  179 048
 – väestötiheys:  30,9 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  G
 – ISO 3166:  IE-G
 
Kreivikunnan internetsivut
Galwayn kreivikunta (engl. County Galway, iiriksi Contae na Gaillimhe) on Irlannin tasavallan kreivikunta Connachtin historiallisessa provinssissa Irlannin saaren länsirannikolla. Se ympäröi Galwayn kaupunkia, joka toimii sen hallinnollisena pääkaupunkina. Kreivikunnassa on 179 048 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5 796,09 neliökilometriä.
Maantiede

Connemara on rannikkoaluetta Galwayn kaupungin länsipuolella; sisämaan puolella, lähellä kreivikunnan Mayon-vastaista pohjoisrajaa, sijaitsevat Maamturk-vuoret (Sléibhte Mhám Tuirc).
Koska Galwayn kreivikunta sijaitsee Irlannin länsirannikolla, Golfvirta vaikuttaa sen ilmastoon keskeisellä tavalla. Lämpöasteiden poikkeavuudet ja ääritilat ovat harvinaisia ja lyhytaikaisia, vaikka sisämaassa onkin tehty useita Irlannin kesän lämpöennätyksiä (joskus jopa 30 °C). Tällainen hetkellinen lämpöilmiö johtuu maan lämmittämästä itätuulesta, vastakkainen sääilmiö saatetaan kokea alueella talvisin. Kuitenkin Galwayn säätä kontrolloivat pääasiassa atlanttiset tuulet, jotka tuovat pääasiassa sadetta. Kreivikunnassa esiintyy voimakkaita matalapaineita, jotka aiheuttavat kovia tuulia myöhään syksyllä, talvella ja varhain keväällä. Galwayn keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 1 150 mm.
Väestö > Kielet

Galwayn kreivikunnassa sijaitsee Irlannin suurin ja merkittävin Gaeltacht-alue, jossa iiriä puhutaan äidinkielenä: Connemara ja Aransaaret. Pääkaupungin Galwayn jälkeen suurin asutuskeskus kreivikunnassa lienee Connemaran pääkaupungiksi mainittu Clifden (An Clochán), joka sijaitsee 80 kilometriä länteen Galwayn kaupungista.
Väestö > Suvut

Galway on monen merkittävän ja vanhan suvun koti. Sukuihin lukeutuu muun muassa Connolly, Coyne, Curley, Egan, Ford, Hession (O'hOisin), Kelly, Lohan, Lydon, Madden, Manion, O'Connor, O'Flaherty, O'Shaughnessy ja Tierney. Myös monet normanni-irlantilaiset suvut ovat lähtöisin Galwaysta, näihin lukeutuvat muun muassa Barrett, Browne, Burke, Joyce, Lynch ja Skerrett.