stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkko Arola
Tuotanto > Laulukokoelmia

Nousee ruohoon kukkanen, Voitko kuulla äänen sen..., : viisi hengellistä laulua Pirkko Arolan sanoihin. Säveltänyt Fridrich Bruk. Fridrich Bruk, 1989.
Aamujen aamu. Säveltänyt Jukka Salminen.  Suomen Lähetysseura, 2001.
Tuulien teitä, Pirkko Arolan kauneimmat laulut. Nuotti. Päivä Osakeyhtiö, 2006.
Tänä aamuna aurinko nousee. Eri kokoelmissa. Säveltänyt Jukka Salminen.
Valosi ei himmene. Laulukokoelma. Säveltänyt Marjut Sipakko. 2011.
Tuotanto > Pienoismusikaaleja

Aamujen aamu (säv. Jukka Salminen)
Asserin laulu (säv. Elina Aho-Kuusama)
Hetki pieni jouluyön (säv. Maria Portaankorva)
Hopealinnun maa (säv. Matti Nikunen)
Jouluilta Betlehemissä (säv. Jukka Salminen)
Juurtuneen puun laulu (säv. Mirjami Mäntymaa)
Kadonneen lampaan kukkula (säv. Mirjami Mäntymaa)
Kaikkien intiaanien päivä (säv. Mirjami Mäntymaa)
Poni Petronessan yömatka (säv. Jukka Salminen)
Rotta Remon Rodillac (säv. Jukka Salminen)
Sata muuta sydäntä (säv. Jukka Salminen)’
Tehdaskylän laulu (säv. Tapio Mäenpää)
Valon Kuningas (säv. Juha Antikainen)
Tuhkimo löytää nimensä (säv. Maria Portaankorva)
Punkaharjun pappila

| Punkaharjun pappila |
| --- | --- |
Sijainti:  Punkaharju, Savonlinna, Etelä-Savo
Rakennustyyppi:  Pappila
Valmistumisvuosi:  1928
Rakennuttaja:  Punkaharjun seurakunta
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Korkeus:  1,5
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Punkaharjun pappila on entinen kirkkoherran virka-asunto Savonlinnan Punkaharjulla, Etelä-Savossa. Pappilan puinen päärakennus on valmistunut vuonna 1928 ja sen lähistöllä sijaitsee Savonlinnan seurakunnan leirikeskus. Pappilaan kuuluu noin 2,9 hehtaarin määräala.
Historia ja arkkitehtuuri

Punkaharjun pappila on toiminut kirkkoherran virka-asunnon lisäksi myös seurakuntatalona ja myös muussa asumiskäytössä. Pappilan viimeinen asukas muutti pois vuonna 2008, jonka jälkeen rakennus seisoi pitkään tyhjillään. Vuoden 2023 lokakuussa Savonlinnan seurakunnan kirkkovaltuusto päätti, että pappila myydään 200 000 eurolla yrittäjäpariskunta Hannu Huitille ja Mikko Ranta-Huitille.
Pappilassa on 1,5 kerrosta ja yläkerran satulakatosta on puhkaistu kolme puolikaaren muotoista kattoikkunaa. Vesikatteena on harmaaksi maalattu saumapeltikatto. Seinät on verhoilut keltaiseksi maalatulla laudoituksella. Rakennuksessa on betonista valettu kivijalka.
Kilkennyn kreivikunta

| Kilkennyn kreivikunta County Kilkenny Contae Chill Chainnigh |
| --- | --- |
 Lippu:  Vaakuna
 Kreivikunnan sijainti Irlannissa
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Leinster
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kilkenny
Pinta-ala:  2 061,02 km²
Väkiluku (2016):  99 118
 – väestötiheys:  48,1 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  KK
 – ISO 3166:  IE-KK
 
Kreivikunnan internetsivut
Kilkennyn kreivikunta (iiriksi Contae Chill Chainnigh) on Irlannin tasavallan kreivikunta Leinsterin historiallisessa provinssissa maan eteläosassa. Kreivikunnassa on 99 118 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 2 061,02 neliökilometriä.
Kreivikunnan pääkaupunki ja suurin kaupunki on Kilkenny, jossa sijaitsee mm. Kilkennyn olutpanimo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kilkennyn kreivikunta Wikimedia Commonsissa
Kreivikunnan internetsivut
Irlannin kreivikunnat
| --- | --- |
Connacht:   Galway  Leitrim  Mayo  Roscommon  Sligo 
Leinster:   Carlow  Dublin Dún Laoghaire–Rathdown  Etelä-Dublin  Fingal  Kildare  Kilkenny  Laois  Longford  Louth  Meath  Offaly  Westmeath  Wexford  Wicklow 
Munster:   Clare  Cork  Kerry  Limerick  Tipperary  Waterford 
Ulster:   Antrim†  Armagh†  Cavan  Derry†  Donegal  Down†  Fermanagh†  Monaghan  Tyrone† 
kreivikunnilla ei ole hallinnollista merkitystä • †Kreivikunta kuuluu Pohjois-Irlantiin
Pohjois-Satakunnan seutukunta

| Pohjois-Satakunnan seutukunta |
| --- | --- |

 sijainti 
Väkiluku:  17 989 52:nneksi suurin 31.12.2021 
Pohjois-Satakunnan seutukunta on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Satakunnan maakunnassa. Siihen kuuluu neljä kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 044.
Kunnat

| Vaakuna | Kunta | Väkiluku (2024) | Maa- pinta-ala (km²) | Väestön- tiheys (as> /km²) | Kunnallis- vero (2024) | Suomen- kieliset (2023) | Ruotsin- kieliset (2023) | Muun- kieliset (2023) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Jämijärvi | 1 671 | 215 | 8 | 9.9 % | 97 % | 0,2 % | 3 % |
|  | Kankaanpää | 12 473 | 1 021 | 12 | 9.1 % | 94 % | 0,1 % | 5 % |
|  | Karvia | 2 192 | 502 | 4 | 8.9 % | 96 % | 0 % | 5 % |
|  | Siikainen | 1 257 | 463 | 3 | 9.4 % | 100 % | 0,2 % | 1 % |
|  | yhteensä | 17 593 | 2 202 | 8 |  | 95 % | 0,1 % | 5 % |
Historia

1. tammikuuta 2004 Merikarvia siirtyi Pohjois-Satakunnan seutukunnasta Porin seutukuntaan.
1. tammikuuta 2013 Kiikoinen jätti seutukunnan yhdistyessään Lounais-Pirkanmaan seutukuntaan kuuluvan Sastamalan kanssa.
1. tammikuuta 2015 Lavia jätti seutukunnan yhdistyessään Porin seutukuntaan kuuluvan Porin kanssa.
1. tammikuuta 2021 Honkajoki liittyi Kankaanpään kaupunkiin.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1975 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2023 tilanteen mukainen.
| Pohjois-Satakunnan seutukunnan väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 24 935 | 24 935 |
| 1980 | 1980 |    | 24 866 | 24 866 |
| 1985 | 1985 |    | 24 581 | 24 581 |
| 1990 | 1990 |    | 24 039 | 24 039 |
| 1995 | 1995 |    | 23 645 | 23 645 |
| 2000 | 2000 |    | 22 451 | 22 451 |
| 2005 | 2005 |    | 21 437 | 21 437 |
| 2010 | 2010 |    | 20 351 | 20 351 |
| 2015 | 2015 |    | 19 512 | 19 512 |
| 2020 | 2020 |    | 18 172 | 18 172 |
Lähde: Tilastokeskus.
Aiheesta muualla

Pohjois-Satakunnan kehittämiskeskus (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjois-Satakunta
Jämijärven kunnan kotisivut
Kankaanpään kaupungin kotisivut
Karvian kunnan kotisivut
Siikaisten kunnan kotisivut
Satakunnan maakunnan seutukunnat
Punkaharjun terveysasema

| Punkaharjun terveysasema> Punkaharjun terveyskeskus |
| --- | --- |
Osoite:  Kauppatie 22, 58500 Punkaharju (Savonlinna)
Sijainti:  Savonlinna
Koordinaatit:  61.75660°N, 29.39071°E
Valmistumisvuosi:  1978
Runkorakenne:  puu
Julkisivumateriaali:  tiili
Kerrosluku:  2
Kerrosala:  1 317 m2
Punkaharjun terveysasema
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Punkaharjun terveysasema on eteläsavolaisen Savonlinnan kaupungin Punkaharjun pitäjässä sijaitseva julkisen palvelun terveysasema. Se palvelee normaalisti maanantaista torstaihin kello 8-15 ja perjantaisin kello 8-14. Ajanvarauksella saatavat lääkäriajat on tarkoitettu ei-kiireellistä hoitoa varten. Palvelujen tuottamisesta vastaa Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä (Sosteri).
Puurunkoinen, osin kaksikerroksinen terveyskeskusrakennus valmistui vuonna 1978. Tiiliverhoiltua rakennusta on sittemmin kunnostettu, esimerkiksi vuonna 2015.
Kiireellisen hoidon tarpeessa Punkaharjulta voi hakeutua Savonlinnan keskussairaalan ympärivuorokautisesti palvelevaan yhteispäivystykseen (Keskussairaalantie 6, Savonlinna).
Aiheesta muualla

Punkaharjun lääkärin vastaanotto (Arkistoitu – Internet Archive) (suomi.fi)
Poikia ja rakastajia (elokuva)

| Poikia ja rakastajia> Sons and Lovers |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jack Cardiff
Käsikirjoittaja:  T. E. B. Clarke Gavin Lambert
Perustuu:  D. H. Lawrencen romaaniin Poikia ja rakastajia
Tuottaja:  Jerry Wald
Säveltäjä:  Mario Nascimbene
Kuvaaja:  Freddie Francis
Leikkaaja:  Gordon Pilkington
Pääosat:  Trevor Howard Dean Stockwell Wendy Hiller  Mary Ure
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  The Company of Artists 20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  toukokuu 1960
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poikia ja rakastajia (Sons and Lovers) on Jack Cardiffin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1960. Se perustuu  D. H. Lawrencen samannimiseen romaaniin. Elokuva kertoo alkoholisoituneen kaivosmiehen Walter Morelin (Trevor Howard) ja hänen puolisonsa Gertruden (Wendy Hiller) pojasta Paulista (Dean Stockwell), joka haaveilee taiteilijanurasta.
Poikia ja rakastajia oli Oscar-ehdokkaana seitsemässä eri kategoriassa. Palkinnon se sai parhaasta mustavalkokuvauksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Trevor Howard  | … |  Walter Morel   |
|  Dean Stockwell  | … |  Paul Morel   |
|  Wendy Hiller  | … |  Gertrude Morel   |
|  Mary Ure  | … |  Clara Dawes   |
|  Heather Sears  | … |  Miriam Leivers   |
|  William Lucas  | … |  William Morel   |
|  Conrad Phillips  | … |  Baxter Dawes   |
|  Ernest Thesiger  | … |  Henry Hadlock   |
|  Donald Pleasence  | … |  Mr. Puppleworth   |
Aiheesta muualla

Sons and Lovers Variety.  31.12.1959. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
Crowther, Bosley: Screen: Tepid Passions:Lawrence's 'Sons and Lovers' Has Premiere The New York Times.  3.8.1960. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
Sons and Lovers Filmaffinity. Viitattu 6.4.2021. (englanniksi)
Kirjava lintu

| Kirjava lintu> The painted bird.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Jerzy Kosinski
Kieli:  englanti
Genre:  fiktio
Kustantaja:  Boston, Houghton Mifflin
Julkaistu:  1965
Sivumäärä:  272
Suomennos
Suomentaja:  Asko Salokorpi
Kustantaja:  Rauma, Kirjamaailma
Julkaistu:  1967
Sivumäärä:  277
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kirjava lintu on Jerzy Kosinskin kirjoittama fiktiivinen romaani, joka julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1965. Kirja kertoo nuoresta juutalaispojasta joka lähetetään pakoon syrjäiseen kylään toisen maailmansodan aikana.
Kirjaa pidettiin alun perin kirjailijan omaelämäkerrallisena kuvauksena hänen lapsuudestaan, ja kun 1970-luvulla kävi ilmi että se olikin fiktiota siitä syntyi kohu.
Kirjava lintu -romaanin pohjalta on tehty Václav Marhoulin ohjaama samanniminen elokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.
Aiheesta muualla

Nummelin, Juri: Vielä kerran unohdettuja Julkaisemattomia -blogi.  4.10.2007. Viitattu 9.11.2020.
Kimon Georgiev

Kimon Georgiev
Kimon Georgiev (11. elokuuta 1882 Pazardžik – 28. syyskuuta 1969 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä 1934–1935 ja 1944–1946.
Georgiev oli alkujaan Bulgarian armeijan upseeri, ja hän osallistui Balkanin sotiin sekä ensimmäiseen maailmansotaan. Hän jätti armeijan vuonna 1920 everstiluutnanttina. Georgiev osallistui vuoden 1923 vallankaappauksen suunnitteluun ja hänestä tuli 1920-luvulla yksi hallitsevan Demokraattinen liitto -puolueen johtajista. Hän toimi liikenneministerinä Andrei Ljaptševin hallituksessa. 1930-luvulla Georgievista tuli yksi oikeistolaisen Zveno-järjestön johtajista. Yhdessä muiden zvenolaisten kanssa hän toteutti toukokuussa 1934 uuden vallankaappauksen, ja kohosi siten pääministeriksi. Zvenon vajaan vuoden kestäneen valtakauden aikana muut puolueet kiellettiin, parlamentti hajotettiin ja kansantaloutta järjesteltiin uusiksi korporatistisen mallin mukaan. Tsaari Boris III kuitenkin erotti Georgievin tammikuussa 1935.
Toisen maailmansodan aikana Georgiev ja Zveno liittyivät vasemmistopuolueiden muodostamaan Isänmaalliseen rintamaan, joka vastusti Bulgarian osallistumista sotaan akselivaltojen puolella. Isänmaallinen rintama toteutti syyskuussa 1944 vallankaappauksen, jonka seurauksena Georgievista tuli jälleen pääministeri. Hänen johdollaan Bulgaria irtautui yhteistyöstä Saksan kanssa ja solmi aselevon Neuvostoliiton kanssa puna-armeijan miehitettyä maan. Kommunistit saivat vähitellen vallan Bulgarian hallituksessa, ja marraskuussa 1946 Georgiev korvattiin kommunistijohtaja Georgi Dimitrovilla. Georgiev jatkoi kuitenkin ulkoministerinä  ja varapääministerinä. Zveno lakkautettiin vuonna 1949, mutta Georgiev toimi vuoteen 1962 asti eri ministerintehtävissä, ja sen jälkeen kuolemaansa saakka parlamentin puhemiehistön jäsenenä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Kimon Georgiev
Pihkatikka

| Pihkatikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Kirjotikat Picoides
Laji::  borealis
Kaksiosainen nimi
 Picoides borealis  (Vieillot, 1809) 

Katso myös
   Pihkatikka Wikispeciesissä   Pihkatikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pihkatikka (Picoides borealis) on tikkojen heimoon kuuluva uhanalainen lintu.
Koko ja ulkonäkö

Pihkatikan pituus on 18–22 senttiä ja siipien kärkiväli 35–38 senttiä.  Se on pohjantikan sukulainen ja myös kolmivarpainen, mustavalkoinen tikka. Pihkatikan vatsapuoli on vaalea tummin täplin, selkäpuoli musta valkoisin vaakasuorin täplärivein. Koiraalla on lisääntymisaikana pieni punainen juova mustan päälaen ja valkoisen posken välissä, mistä englanninkielinen nimi Red-cockaded Woodpecker (Punakokarditikka). Naaras on hieman koirasta suurempi.
Esiintyminen

Pihkatikka on endeeminen laji Yhdysvaltojen itä- ja kaakkoisosissa. Aiemmin laji pesi Keskilännessä asti, mutta se on nykyisin suuresti harvinaistunut ja pesii Floridasta Virginiaan ja lännessä Oklahoman kaakkoisosissa ja Teksasin itäosissa. Nykyinen pesimäkanta on vain noin prosentti siitä, mitä se oli vielä 1800-luvulla. Yksilömäärä on 10 000–14 000 yksilöä, jotka elävät noin 4 500:ssa ryhmässä. Häviämisen syinä ovat metsien häviäminen asutuksen ja viljelyn tieltä sekä hakkuiden seurauksena ja kulojen väheneminen.
Laji on paikkalintu ja elää pienissä muutaman linnun perhekunnissa. Perhekunnat elävät noin 80 hehtaarin suuruisella metsäalueella.
Elinympäristö

Pihkatikan tyypillistä elinympäristöä ovat vanhat mäntymetsät. Kulojen loppumisen takia metsät ovat muuttuneet, sillä kulo polttaa kuuset, lehtipuut ja alikasvoksen, mutta säästää vanhoja paksukaarnaisia mäntyjä. Pihkatikat elävät hajallaan olevissa säästyneissä vanhoissa metsiköissä, jotka vähenevät kaiken aikaa.
Lisääntyminen

Pihkatikat pesivät löyhinä yhdyskuntina. Yhdyskunnassa voi olla jopa kaksikymmentä pesäkoloa noin 24 hehtaarin laajuisella alalla. Laji kovertaa pesäkolonsa elävään mäntyyn. Tavallisesti pesämänty on lahottajasienen vioittama ja sen sydänpuu on usein pehmeää lahoa. Tästä huolimatta kolon kovertaminen kestää vähintään kuukausia, jopa vuodesta kolmeen vuoteen. Saatuaan kolon valmiiksi pihkatikka kovertaa pieniä reikiä kolon ylä- ja alapuolelle, ja niistä valuva pihka vaikeuttaa pahimman pesärosvon viljakäärmeen (Pantherophis guttatus) pääsyn pesälle.
Pihkatikka on yksiavioinen. Munia on 2–5. Haudonta alkaa tavallisesti toisen munan munimisen jälkeen, ja kestää 10–13 päivää. Molemmat puolisot hautovat ja myös hoitavat poikasia, jotka jättävät pesän noin neljän viikon ikäisinä. Poikaset itsenäistyvät noin viiden kuukauden iässä.
Ravinto

Pihkatikka syö etupäässä männyissä eläviä hyönteisiä, kuten kovakuoriaisia ja niiden toukkia, muurahaisia ja torakoita, sekä hämähäkkejä. Toisinaan se syö myös hedelmiä, pähkinöitä ja marjoja.
Pointe-Noire

| Pointe-Noire |
| --- | --- |
 Pointe-Noiren rautatieasema
 Pointe-Noire
 Koordinaatit: 4°48′S, 11°51′E 
Valtio:  Kongon tasavalta
Alue:  Kouilou
Väkiluku (2007):  715 334
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pointe-Noire on Kongon tasavallan toiseksi suurin kaupunki ja Kouiloun maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee niemekkeellä Pointe-Noirenlahden ja Atlantin valtameren välissä. Kaupungin väkiluku on 715 334 (2007).
Yleistä

Pointe-Noire sijaitsee Angolalle kuuluvat Cabindan kaistaleen pohjoispuolella, lähellä vanhaa Luangun kaupunkia. Kaupunki sijaitsee alueella, jota asuttivat alun perin kongoihin kuuluvat vilit. Kaupunkiin on kuitenkin sittemmin muuttanut paljon väkeä muualta sekä Kongosta että ulkomailta. Kaupungin valtakieli on kituba, mutta myös kongoa ja ranskaa puhutaan laajalti.
Pointe-Noiresta lähtee 1924–1934 rakennettu rautatie Kongon pääkaupunkiin Brazzavilleen. Satama valmistui vuonna 1939. Siellä on myös kansainvälinen lentokenttä. Kaupunki on Le Havren (Ranska) ystävyyskaupunki.
Talous

Pointe-Noire on Kongon tasavallan liike-elämän keskus, mikä suurimmaksi osaksi perustuu rannikon lähellä tapahtuvaan öljyntuotantoon. Toinen tärkeä talouden ala on kalateollisuus. Pointe-Noiressa on myös Kongon suurin satama, jonka kautta Brazzavilleen suuntautuva tavaraliikenne kulkee.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pointe-Noire Wikimedia Commonsissa
Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät

Polkupyöränrenkaan kokomerkintöjä. Vasemmalla millimetri, keskellä tuuma ja oikealla ranskalainen merkintä.
Polkupyöränrenkaiden mittamerkinnät on yleinen kansainvälinen tapa merkitä polkupyörän renkaiden leveys ja korkeus ulko- ja sisärenkaan kylkeen. Käytössä on vanhempi tuumamerkintä ja uudempi ETRTO-merkintä, jonka mittayksikkönä on millimetri. ETRTO-merkinnän on luonut Euroopan rengas- ja vannetekninen järjestö (Europen Tyre and Rim Technical Organization). Polkupyöränrenkaissa noudatetaan ISO 5775 -standardia.
Kokotaulukko

| ETRTO mm | Tuuma- ja muut merkinnät | Vanne normi mm | Sisärengas | Tavanomaisia käyttökohteita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 44-635 | 28 × 1⅝ × 1½ | 24 | 47-622 / 40.44-635 |  |
| 32-630 | 27 × 1¼ | 18 | 28.32-622 / 32-630 |  |
| 47-622 | 28 × 1⅝ × 1¾, 700 × 45 c | 27 | 37.40.44.47-622 / 40.44-635 |  |
| 37-622 | 28 × 1⅝ × 1⅜, 700 × 35 c | 20 | 37.40.44.47-622 / 40.44-635 |  |
| 32-622 | 28 × 1⅝ × 1¼, 700 × 32 c | 18 | 28.32-622 / 32-630 |  |
| 28-622 | 28 × 1⅝ × 1⅛, 700 × 28 c | 18 | " |  |
| 37-590 | 26 × 1⅜ | 20 | 37.40.44-584 / 37.40-590 |  |
| 54-584 | 26 × 2 × 1½ | 30.5 | 54-584 | Vanhat maitokärryt |
| 44-584 | 26 × 1⅝ × 1½ | 24 | 37.40.44-584 / 37.40-590 |  |
| 40-584 | 26 × 1½ | 22 | " |  |
| 37-584 | 26 × 1⅜ × 1⅜ × 1½ | 20 | " |  |
| 37-540 | 24 × 1⅜ | 20 | 40.44-531 / 37.40-540 |  |
| 44-531 | 24 × 1⅝ × 1½ | 24 |  |  |
| 44-484 | 22 × 1⅝ × 1½ | 24 | 44-484 / 37-501 |  |
| 37-451 | 20 × 1⅜ | 20 | 44-428 / 37-451 |  |
| 44-428 | 20 × 1⅝ × 11½ | 24 | " |  |
| 47-406 | 20 × 1,75 × 2 | 27 | 20 × 1,75 × 2 |  |
| 37-400 | 18 × 1⅜ | 20 | 18 × 1⅜ |  |
| 37-336 | 16 × 1⅜ × 1½ | 20 | 16 × 1⅜ × 1½ |  |
| 47-305 | 16 × 1,75 × 2 | 27 | 16 × 1.75 × 2 |  |
| 37-298 | 14 × 1⅜ | 20 | 14 × 1⅜ |  |
| 62-203 | 12½ × 2¼ | 30.5 | 12½ × 2¼ |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sheldon Brown: Tire Sizing Systems Harris Cyclery. Viitattu 31.12.2015. (englanniksi)
Renkaan kokomerkinnät PolkupyöräWiki. Viitattu 31.12.2015.
Kirjava Kettu

Kirjava Kettu on Kaarinan kaupunginkirjaston myöntämä palkinto, joka myönnetään varsinaissuomalaisen kirjailijan kirjoittamalle lasten- tai nuortenkirjalle. Palkinnon tavoitteena on tehdä paikallisia lasten- ja nuortenkirjailijoita tunnetuiksi ja innostaa lapsia lukemaan. Ehdokkaat valitsee kaarinalaisista lapsista koottu raati yhdessä kirjaston henkilökunnan kanssa. Äänestykseen osallistuneiden kesken arvotaan kirjallisuuspalkintoja. Voittaja valitaan yleisöäänestyksellä, johon voivat osallistua kaarinalaiset lapset ja nuoret kouluissa ja kirjastoissa. Voittaja palkitaan Kirjava Kettu -patsaalla.
Palkinnon saajat

| Vuosi | Kirjailija | Palkittu teos | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Marvi Jalo & Merja Jalo | Jesse hoivakoira |  |
| 2009 | Kari Levola | Kissan koti |  |
| 2010 | Eppu Nuotio | Kingi karkuteillä |  |
| 2012 | Kirsti Ellilä | Reetta ja linnan vangit | Hannu Hirvonen: Rakastanut krokotiili  Roope Lipasti: Terveisin Robinson Saarinen  Reetta Niemelä: Tikkumäen talli  Maire Uotila: Jänökaksoset  |
| 2014 | Magdalena Hai | Kerjäläisprinsessa |  |
| 2016 | Roope Lipasti | Viikinkisolmu | Hannu Hirvonen: Tohtori Kalikali  Reetta Niemelä: Ystäväni Uljas  Jukka Parkkinen: Karhukirjeitä kuntolomalta  Aira Savisaari: Niilo Nikkaroi  |
| 2019 | Jukka-Pekka Palviainen | Virityksiä | Marjut Brunila: Immu ja torninvartijat  Janne Mäkitalo: Pääkallokiitäjät salaseuran jäljillä  Reetta Niemelä: Uljas ja surullinen Sandra  Aira Savisaari: Ponku, Peetu ja totuuskone  |
Kirjasin

Kirjasin voi tarkoittaa
kirjaintyyppiä eli fonttia
yksittäistä kirjaketta.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kirjasin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Koporo Pen

| Koporo Pen |
| --- | --- |
 Koporo Pen
 Koordinaatit: 14°13′32″N, 3°17′56″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Moptin alue
Piiri:  Koron piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  18 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koporo Pen on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Koron piirissä Malissa. Se sijaitsee Gondo-Sénon tasangolla 35 kilometriä Korosta luoteeseen. Kunnassa on 18 700 asukasta (vuonna 2009).
Koporo Penin kunta rajoittuu koillisessa Koron piirin Madougoun ja Youdioun, kaakossa Koron, lounaassa Koporokendié Nân ja luoteessa Bandiagaran piirin Douroun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnassa ei ole vesistöjä.
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja ja fulbeja. Uskonnot ovat islam, kristinusko ja animismi.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maapähkinä, maapapu, lehmänpapu ja fonio. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Koporo Penissä ja Berelissä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua, yläkoulu ja terveysasema.
Kimola

Kimolan raittia
Kimola on noin 200 asukkaan kylä Kouvolassa Pyhäjärven rannalla. Kylä on tunnettu erityisesti Kimolan kanavasta, jonka itäpäässä se sijaitsee. Kimolan postinumeroalueen (47650 Kimola) väkiluku oli 194
vuonna 2020. Kesäisin kylä täyttyy kesäasukkaista. Kimola kuului Jaalan kuntaan vuoteen 2008 saakka, jolloin se liitettiin kuntaliitoksen myötä osaksi nykyistä Kouvolaa.
Aiheesta muualla

Kimolan kylän www-sivut
Jaala näkyvissä - esittely Kimolan kylästä[vanhentunut linkki]
Kimolan kylän asutushistoria (Arkistoitu – Internet Archive)
Poikelisjärvi

| Poikelisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  62°06′11″N, 23°26′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Aurejärven valuma-alue (35.57)
Laskujoki:  Heinuunoja 
Järvinumero:  35.578.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  162,9 m 
Rantaviiva:  5,641 km 
Pinta-ala:  0,50949 km² 
Tilavuus:  0,00112 km³ 
Suurin syvyys:  6,6 m 
Valuma-alue:  29 km² 
 fiPoikelisjärvi 
Poikelisjärvi  eli Poikkelisjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Lassilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Poikelisjärvi on osa Vähä Mustajärven valuma-aluetta.
Maantietoa

Järven pituus on 2,4 kilometriä, leveys 400 metriä ja sen pinta-ala on 51 hehtaaria. Se sijaitsee Aurejärven itäpuolella noin 5,5 kilometriä Aurejärven kirkolta pohjoiseen. Siihen laskee toistakymmentä metsä- tai suo-ojaa ympäröiviltä metsäisiltä soilta. Suurin niistä on Myllyjoki, joka on Iso Mustajärven laskujoki. Toiseksi suurin on pitempi Teerioja, joka on ainoastaan Teerijärven laskuoja. Järven laskevat myös eteläpäässä Pahalammi ja pohjoispäässä Soppalammi. Järven oma laskuoja on Heinuunoja, joka laskee Heinuuseen. Veden laskennallinen vaihtuvuus järvessä on 50 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä ja rannat ovat puoliksi suota ja puoliksi metsämaata. Rantojen läheisyydessä sijaitsee vain yhden maatilan peltoja ja rannalle on rakennettu vain viisi vapaa-ajan asuntoja. Niille johtaa tiet joko Aurejärveä kiertävältä maantieltä tai Iso Mustajärven ympärystieltä.