stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
P-Hydroksibentsoehappo
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa p-hydroksibentsoehappo on väritöntä ja kiteistä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja on heikko happo. Aineen pKa-arvo on 4,5. p-Hydroksibentsoehappo liukenee hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Aineen reaktiot ovat tyypillisiä aromaattisille karboksyylihapoille. p-Hydroksibentsoehappoa esiintyy eräissä kasveissa.
p-Hydroksibentsoehappoa valmistetaan neutraloimalla fenolia alkalimetallihydroksidilla. Tässä reaktiossa muodostuu fenoksidisuola, joka reagoi korkeassa paineessa hiilidioksidin kanssa muodostaen p-hydroksibentsoehappoa. Toinen tapa on fenoksidisuolan ja tetrakloorimetaanin välinen Reimer–Tiemann-reaktio. p-Hydroksibentsoehaposta valmistetaan estereitä, joita kutsutaan parabeeneiksi. Esimerkiksi metyyliparabeenia käytetään säilöntäaineena elintarvikkeissa ja kosmetiikassa. Lisäksi p-hydroksibentsoehaposta valmistetaan lääkkeitä, värejä ja maatalouskemikaaleja sekä polyestereitä.
P-2 Zvezda

| P-2 Zvezda |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Leningrad
Kölinlasku:  19. joulukuuta 1931
Laskettu vesille:  15. huhtikuuta 1935
Palveluskäyttöön:  9. heinäkuuta 1936
Loppuvaihe:  romutettu 1956
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 200 t (pinnalla) 1 870 t (sukellus)
Pituus:  90,0 m
Leveys:  8,0 m
Syväys:  2,83 m
Koneteho:  2 × MAN M10V -dieselmoottoria, 6 085 bhp (pinnalla) 2 × PG-84/95-sähkömoottoria 1 100 hv
Nopeus:  24,3 solmua (pinnalla) 11,0 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  5 700 nm@10 solmua (pinnalla)
Miehistöä:  56
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 ×130 mm B-7 -tykkiä 1 × 37 mm 11-K -ilmatorjuntatykki
P-2 Zvezda oli Neuvostoliiton laivaston P-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Sukellusvene tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1931. Vene laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1936.
Palvelus

Vene romutettiin 1956.
P-3 Iskra

| P-3 Iskra |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Leningrad
Kölinlasku:  19. joulukuuta 1931
Laskettu vesille:  4. joulukuuta 1934
Palveluskäyttöön:  9. heinäkuuta 1936
Loppuvaihe:  romutettu 1952
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 200 t (pinnalla) 1 870 t (sukellus)
Pituus:  90,0 m
Leveys:  8,0 m
Syväys:  2,83 m
Koneteho:  2 × MAN M10V -dieselmoottoria, 6 085 bhp (pinnalla) 2 × PG-84/95-sähkömoottoria 1 100 hv
Nopeus:  24,3 solmua (pinnalla) 11,0 solmua (sukellus)
Toimintamatka:  5 700 nm@10 solmua (pinnalla)
Miehistöä:  56
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 ×130 mm B-7 -tykkiä 1 × 37 mm 11-K -ilmatorjuntatykki
P-3 Iskra oli Neuvostoliiton laivaston P-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Sukellusvene tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 19. joulukuuta 1931. Vene laskettiin vesille 4. joulukuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1936.
Palvelus

Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon alus oli Oranienbaumin laivastotukikohdassa Nevalahden etelärannalla päällikkönään komentajakapteeni A. N. Pantelejev. Se siirrettiin 8. syyskuuta 1941 Kronstadtiin telakalle, missä se vaurioitui 23. syyskuuta ilmahyökkäyksessä pommin osuessa. Hylky siirrettiin 29. lokakuuta Leningradiin.
Vene romutettiin 1952.
P-Aminofenoli

| p-Aminofenoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-aminofenoli
CAS-numero:  123-30-8
PubChem CID:  403
SMILES:  C1=CC(=CC=C1N)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H7NO
Moolimassa:  109,126 g/mol
Sulamispiste:  186–187 °C
Kiehumispiste:  284 °C
Tiheys:  1,29 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 16 g/l (20 °C)
p-Aminofenoli eli 4-aminofenoli (C6H7NO) on aromaattinen orgaaninen yhdiste, joka sisältää sekä hydroksyyli- että aminoryhmän. Yhdistettä käytetään kemianteollisuudessa muun muassa lääkkeiden ja väriaineiden valmistukseen. p-Aminofenoli on o- ja m-aminofenolien isomeeri.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa puhdas p-aminofenoli on valkoista kiteistä ainetta. Se kuitenkin hapettuu helposti ilman hapen vaikutuksesta violeteiksi hapettumistuotteiksi. p-Aminofenoli on polymorfista ja siitä tunnetaan kaksi kidemuotoa: α- ja β-muodot. Näistä α-muoto on stabiilimpi. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen, paremmin kuumaan kuin kylmään ja helposti polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoli. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin se ei liukene. p-Aminofenoli on amfolyyttinen aine ja esiintyy pH:sta riippuen joko neutraalina molekyylinä, positiivisesti varautuneena ammoniumionina tai negatiivisesti varautuneena fenolaatti-ionina. Yhdiste muodostaa suoloja sekä happojen että emästen kanssa.
Valmistus ja käyttö

p-Aminofenolia voidaan valmistaa pelkistämällä p-nitrofenolia raudan avulla happamassa liuoksessa tai vedyttämällä. Toinen tapa valmistaa yhdiste on pelkistää nitrobentseeniä vedyn avulla väkevässä rikkihappoliuoksessa, jolloin nitrobentseeni pelkistyy ensin N-fenyylihydroksyyliamiiniksi, joka toisiintuu p-aminofenoliksi.
p-Aminofenolia käytetään värjäämään tekstiilejä ja puuta ja se on myös aineosa useissa hiusväreissä. Siitä valmistetaan myös lukuisia teollisesti merkittäviä väriaineita. Yhdiste toimii myös lähtöaineena monien lääkkeiden synteeseille, esimerkiksi etikkahappoanhydridi reagoi sen kanssa muodostaen parasetamolia. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat käyttö valokuvien kehitteenä ja käyttö kumien, maalien ja öljyjen hapettumisenestoaineena.
P-Anisidiini

| p-Anisidiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-metoksianiliini
CAS-numero:  104-94-9
PubChem CID:  7732
SMILES:  COC1=CC=C(C=C1)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H9NO
Moolimassa:  123,152 g/mol
Sulamispiste:  57,2 °C
Kiehumispiste:  243 °C
Tiheys:  1,071 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 22 g/l (20 °C)
p-Anisidiini eli 4-metoksianiliini (C7H9NO) on aromaattinen aniliinin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja analyyttisenä reagenssina. p-Anisidiini on o- ja m-anisidiinien isomeeri.
Ominaisuudet

p-Anisidiini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta, jonka väri voi epäpuhtauksien vuoksi olla ruskehtava. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin muun muassa metanoliin ja etanoliin. p-Anisidiini on heikosti emäksinen yhdiste. Aine ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Se on myrkyllistä ja sille altistumisesta voi aiheutua methemoglobiinin muodostumista veressä, mikä ilmenee muun muassa ihon värin muuttumisena sinertäväksi.
Valmistus ja käyttö

p-Anisidiinia valmistetaan pelkistämällä p-nitroanisolia. Pelkistimenä voidaan käyttää natriumsulfidia tai jalometallien tai Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä vedytystä. p-Anisidiinista valmistetaan muita orgaanisia yhdisteitä esimerkiksi atsovärejä. p-Anisidiini reagoi erityisesti tyydyttymättömien aldehydien kanssa muodostaen keltaisia tuotteita. Tyydyttymättömiä aldehydejä muodostuu erityisesti rasvojen hapettuessa ja rasvojen annetaan reagoida reagoida p-anisidiinin kanssa ja muodostuvien värillisten tuotteiden konsentraatio määritetään spektrofotometrisesti ja absorboituva aallonpituus on 350 nm. Näin saatavaa niin kutsuttua p-anisidiinilukua käytetään rasvojen laadun määrittämiseen.
P-luokka (sukellusvene, Neuvostoliitto)

| P-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 200 t (pinnalla) 1 870 t (sukellus)
Pituus:  90,0 m
Leveys:  8,0 m
Syväys:  2,83 m
Koneteho:  2 × MAN M10V -dieselmoottoria, 6 085 bhp (pinnalla) 2 × PG-84/95-sähkömoottoria 1 100 hv
Nopeus:  24,3 solmua (pinnalla) 11,0 solmua (sukellus)
Miehistöä:  56
Toimintamatka:  5 700 nm@10 solmua (pinnalla)
Aseistus
Meritorjunta:  6 × torpedoputkea 2 × 130 mm B-7 -tykkiä
Ilmatorjunta:  1 × 37 mm 11-K -ilmatorjuntatykki
Pravda- tai P-luokka oli Neuvostoliiton laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka.
Alukset

| nimi | rakentaja | kölinlasku | vesillelasku | palvelus | kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pravda myöh. P-1 | Itämeren telakka, Leningrad | 21. toukokuuta 1931 | 3. tammikuuta 1934 | 9. kesäkuuta 1936 | upotettu 17. syyskuuta 1941 |
| Zvezda  myöh. P-2 | Itämeren telakka, Leningrad | 19. joulukuuta 1931 | 15. huhtikuuta 1935 | 9. heinäkuuta 1936 | romutettu 1956 |
| Iskra myöh P-3 | Itämeren telakka, Leningrad | 19. joulukuuta 1931 | 4. joulukuuta 1934 | 9. heinäkuuta 1936 | romutettu 1952 |
P-Klooribentsotrikloridi

| p-Klooribentsotrikloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-kloori-4-(trikloorimetyyli)bentseeni
CAS-numero:  5216-25-1
PubChem CID:  21277
SMILES:  C1=CC(=CC=C1C(Cl)(Cl)Cl)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H4Cl4
Moolimassa:  229,902 g/mol
Sulamispiste:  5-6 °C
Kiehumispiste:  245 °C
Tiheys:  1,495 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
p-Klooribentsotrikloridi eli 4-klooribentsotrikloridi (C7H4Cl4) on tolueenin kloorattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muita orgaanisia kemikaaleja kuten väriaineita ja maatalouskemikaaleja. p-Klooribentsotrikloridi on o- ja m-klooribentsotrikloridien isomeeri.
Ominaisuudet

p-Klooribentsotrikloridi on huoneenlämpötilassa pistävänhajuista väritöntä nestettä. Se hydrolysoituu veden vaikutuksesta p-klooribentsoehapoksi. Yhdiste liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin, dietyylieetteriin ja aromaattisiin liuottimiin. Yhdiste on voimakkaasti syövyttävää.
Valmistus ja käyttö

p-Klooribentsotrikloridia voidaan valmistaa fotokemiallisella kloorauksella p-klooritolueenista. Reaktiossa muodostuu välituotteina p-klooribentsyylikloridia ja p-klooribentsaalikloridia. Toinen valmistustapa on p-tolueenisulfonyylikloridin tai di-p-toluyylisulfonin klooraus peroksidien katalysoimana.
p-Klooribentsotrikloridista valmistetaan muita yhdisteitä kuten p-klooribentsoehappoa sekä väriaineita ja väriaineiden ja herbisidien kuten trifluraliinin valmistuksessa tarvittavaa p-klooribentsotrifluoridia.
P. O. Korhonen

| P>  O. Korhonen Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1950-luku, uusi yhtiö 2011 (osakkaina Martela & Artek)
Perustaja:  Pekka ja Ruth Korhonen
Lakkautettu:  2014
Avainhenkilöt:  Kari Asikainen
Kotipaikka:  Raisio
Toiminta-alue:  maailma
Toimiala:  huonekaluteollisuus
Tuotteet:  puiset julkiskalusteet
Liikevaihto:  3 milj. € (2013)
Omistaja:  Martela 51 %, Artek 49 %
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
P. O. Korhosen entinen tehdasrakennus, Ola Laiho 1984.
P. O. Korhonen Oy oli Raision Haunisissa toiminut huonekalutehdas, joka tunnettiin muun muassa Kari Asikaisen ja Timo Saarnion suunnittelemien, taivutetusta ja muotoon puristetusta puusta valmistettujen kalusteiden valmistajana. Martelan ja Artekin yhdessä omistaman yrityksen toiminta lopetettiin kannattamattomana 2014. Yritys haettiin konkurssiin, jossa päävelkojia olivat omistajayritykset.
Yrityksen perusti 1950-luvulla Huonekalutehdas Korhonen Oy:n tekninen johtaja Pekka Korhonen vaimonsa Ruthin kanssa huonekaluliikkeeksi. Aluksi yritys myi pääasiassa Alvar Aallon suunnittelemia kalusteita. Vähitellen yritys ryhtyi myös valmistamaan huonekaluja tehtaassaan Ruskolla. Vuonna 1979 P. O. Korhonen sai Huonekalutehdas Korhoselta valmistettavakseen Kari Asikaisen vuonna 1969 markkinoille tuodun Kari-istuinkalustesarjan, joka oli suuri myyntimenestys ja täytti pitkään tehtaan koko tuotantokapasiteetin. 1980-luvulla yrityksen osti julkiskalustevalmistaja Martela, ja vuonna 2011 toiseksi omistajaksi tuli Artek 49 prosentin osuudella.
P. O. Korhosen erikoisalaa oli puupuristaminen, jolla esimerkiksi tuolien istuinosat voidaan puristaa hyvin monenlaisiin muotoihin. Yritys on toimittanut tuoleja muun muassa Ruotsin valtiopäivätaloon. Julkiskalustaminen olikin yrityksen pääliiketoimintaa. Kari Asikainen suunnitteli P. O. Korhoselle Kari-sarjan lisäksi tuolimallit Schelectro (1987), Carbonara (1989), Pajazzo (1992), Maia (1993), Salus (2000) ja Pario.
Vuonna 1984 Raision Tuotekadulle valmistui Ola Laihon suunnittelema uusi tehdasrakennus, jonka arkkitehtuuri sai myönteistä huomiota. Rakennuksessa on 2010-luvun keskivaiheilta asti toiminut Riverco-konsernin veneliike Venemaailma.
Oulun Pyrintö

| Oulun Pyrintö ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1904
Kotiareena:  · Raatin Stadion · Ouluhalli
Paikkakunta:  Oulu
Värit:           
Lajit:  · paini · painonnosto · telinevoimistelu · yleisurheilu · cheerleading ·TeamGym
Puheenjohtaja:  Jukka Sihvonen
Kotisivu:  www.oulunpyrinto.fi
Oulun Pyrintö ry on vuonna 1904 perustettu oululainen urheiluseura. Seuran lajeina ovat cheerleading,
TeamGym, paini, painonnosto, telinevoimistelu ja yleisurheilu. Seuran puheenjohtaja on  Jukka Sihvonen.
Seuran perustaminen

Oulun Pyrintö perustettiin 19. lokakuuta 1904 Oulun Kauppa-apulaisyhdistyksen Urheiluseuraksi, ja sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Heikki Eskonsipo. Se irtautui kauppa-apulaisten toiminnasta itsenäiseksi seuraksi vuonna 1909. Tuolloin seuran nimessä ei mainittu Oulua, vaan kaupungin nimi lisättiin vasta 8. maaliskuuta 1922 erotukseksi muiden paikkakuntien Pyrintö-nimisistä seuroista. Seuran viralliseksi nimeksi tuli Voimistelu- ja Urheiluseura Oulun Pyrintö ry.
Aiemmin ohjelmassa olleet lajit

Oulun Pyrinnön riveissä on nykyisten lisäksi harjoitettu monia muitakin lajeja. Jalka- ja jääpallo jäivät ohjelmasta pois vuonna 1925 Oulun Palloseuran ottaessa vastuun lajien toiminnasta. Maineikkaista maastohiihtäjistä seuraan liittyi vuonna 1913 Matti Koskenkorva, ja seuran hiihtotoiminta jatkui vuoteen 1933, jolloin hiihtäjät siirtyivät Oulun Hiihtoseuraan. Vuonna 1933 luistelijat siirtyivät Oulun Luistinseuraan, ja samana vuonna loppuivat Pyrinnön riveissä myös nyrkkeily ja taitovoimistelu. Nyrkkeily palasi ohjelmaan vuonna 1952 mutta katosi lopullisesti 1970-luvulla. Myös pyöräily ja uinti kuuluivat aiemmin seuran ohjelmaan. Uimajaosto keskittyi enemmän vesipallotoimintaan, sillä Oulun Uimaseuran toiminta teki Pyrinnön toiminnan ratauinnin osalta tarpeettomaksi.
Pesäpalloa seurassa pelattiin vuosina 1923–1955, mutta viimeksi mainittuna vuonna Pyrinnön ja Oulun Työväen Palloilijoiden pesäpallotoiminta yhdistettiin uuteen seuraan, Oulun Lippoon. Pyrinnön koripallotoiminta loppui parinkymmenen vuoden jälkeen vuonna 1969.
Pyrintö kisajärjestäjänä

Pyrintö toimi kreikkalais-roomalaisen painin EM-kilpailujen järjestäjänä vuonna 1989. Kalevan kisat se järjesti ensimmäisen kerran vuonna 1964.
Aiheesta muualla

Oulun Pyrintö
Ylen Elävä arkisto, Oulun Pyrintö juhli maineikasta taivaltaan vuonna 1954
http://vessix.kotisivukone.com/files/vessix.kotisivukone.com/Pesis/seurat/oulun_pyrint.xls
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Vuoden 1936 4 x 800 metrin viestin Suomen mestarijoukkue Oulun Pyrintö. Juoksijat vasemmalta: Helge Vänttilä, Niilo Hartikka, Onni Pyörälä ja Esa Kivekäs.
Kaarina Paajatar

Kaarina Paajatar (Paajanen) (1715 Joroinen – 4. syyskuuta 1779 Juva) oli piika. Hän työskenteli 46 vuotta mutta ennätti kuolla ennen kuin ehti ottaa vastaan hopeisen kaulaketjun Isänmaallisen Seuran palkintona pitkästä työurastaan.
Paajattaren isä oli sotilas, joka kuoli pian tyttärensä syntymän jälkeen. Hänen äitiään ei tiedetä. Paajatar sai oleskella välillä veljensä luona mutta joutui aloittamaan työnteon jo hyvin varhain. Hän oli ensin kapteeni Svartin palkkaama paimen ja sitten hänen taloudessaan palvelijana eli piikana.
Neljän osin säätyläisen isännän jälkeen Paajatar päätyi maisteri Henrik Poppiuksen (1721–1786) palvelukseen, josta tuli Juvan kirkkoherra vuonna 1775 ja joka oli rovasti ja myös sahanomistaja. Paajatar seurasi Poppiuksen perhettä Joroisista Pieksämäelle ja edelleen Juvalle. Paajattaren oltua palvelijana Poppiuksella yli 30 vuotta ja yhteensä 46 vuotta hänelle haettiin vuonna 1779 palkintoa Isänmaalliselta Seuralta. Hän oli tuolloin edelleen Poppiuksen vaimon Katarina Nylanderin palvelija.
Paajatar kuoli kuitenkin syyskuussa 64-vuotiaana halvaukseen, ennen kuin palkinnoksi tarkoitettu hopeinen kaulaketju ehti Juvalle Tukholmasta. Se palautettiin, mutta seura halusi korvauksena antaa viisi riksiä lähimmälle sukulaiselle. Sellaiseksi ilmoittautui veljenpoika, rakuuna Pekka Paajanen Joroisten Kotkalahden kylästä. Paajanen otti vastaan tätinsä kautta saadun summan syksyllä 1780 Juvalla onnistuttuaan vakuuttamaan Poppiukset sukulaisuudestaan.
P-Bentsokinoni

| p-Bentsokinoni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Sykloheksa-2,5-dieeni-1,4-dioni
CAS-numero:  106-51-4
PubChem CID:  4650
SMILES:  C1=CC(=O)C=CC1=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H4O2
Moolimassa:  108,092 g/mol
Sulamispiste:  115,7 °C
Tiheys:  1,318 g/cm3
Liukoisuus veteen:  11,13 g/l (18 °C)
p-Bentsokinoni eli 1,4-bentsokinoni (C6H4O2) on kinoneihin kuuluva tyydyttymätön orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja polymeroitumisenestoaineena. 1,4-bentsokinonia esiintyy myös kasveissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet

p-Bentsokinoni on huoneenlämpötilassa kirkkaankeltaista kiteistä ainetta. Yhdisteellä on pistävä kloorinkaltainen haju. p-Bentsokinoni ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Aineen reaktiot ovat tyypillisiä α,β-tyydyttymättömille ketoneille. Sillä tapahtuu muun muassa additioreaktioita karbonyyliryhmään ja konjugaattiadditioita. p-Bentsokinoni on hapetin ja pelkistyy näissä reaktioissa hydrokinoniksi. p-Bentsokinoni on voimakkaasti ärsyttävää ja sille altistumisesta voi seurata yskää, kurkkukipua, hengityksen vaikeutumista, vatsakipuja ja huonovointisuutta.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran p-bentsokinonia valmistettiin vuonna 1838 hapettamalla kiinihappoa mangaanidioksidilla. Nykyään teollinen valmistus perustuu suurelta osin fenolin hapetukseen. Aikaisemmin myös aniliinin hapetusta on käytetty. Tuote puhdistetaan vesihöyrytislauksella.
p-Bentsokinonista valmistetaan muun muassa hydrokinonia ja väriaineita. Sitä käytetään myös polymeroitumista estävänä aineena, hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä, analyyttisessä kemiassa reagenssina ja apuaineena liimoissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Human Metabolome Database: Quinone (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): 1,4-Benzoquinone (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): p-Benzoquinone (englanniksi)
ChemBlink: 1,4-Benzoquinone (englanniksi)
PheroBase: Semiochemical - 1,4-benzoquinone (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: 1,4-Benzoquinone (englanniksi)
Ovambot

Ovambot (myös ambolaiset) on lounaisafrikkalainen kansa, joka asuttaa Namibiaa ja Angolaa Ambomaaksi kutsutulla alueella. Ovamboihin kuuluu kahdeksan heimoa, joilla on yhteneväinen kulttuuri. Pääosa Namibian väestöstä, yli miljoona henkeä, kuuluu ovamboihin. Ovambot lasketaan bantukansoihin, sillä heidän puhumansa kielet tai murteet kuuluvat bantukieliin.
Historia

Ovambojen uskotaan tulleen nykyisille asuinalueilleen koillisesta nykyisen Sambian suunnalta 1400- tai 1500-luvulla. Ovamboilla on tuolta ajalta historiallinen yhteys hereroihin ja perimätiedon mukaan nämä kaksi kansaa polveutuvat kahdesta veljeksestä. Ambomaa jäi pitkäksi aikaa sivuun Portugalin Angolan ja Saksan Lounais-Afrikan siirtomaahallinnoilta. Portugalilaiset alkoivat vaikuttaa ovambojen asuinalueen pohjoisosassa vasta 1900-luvun alussa ja saksalaiset eivät missään vaiheessa osoittaneet kovin paljoa mielenkiintoa ovamboja kohtaan. Saksan Lounais-Afrikka päätyi Etelä-Afrikan haltuun vuonna 1915 ja se kukisti useita ovambojen kapinoita 1920- ja 1930-luvuilla. Apartheid vaikutti myös Namibiassa ja bantustanien luomien myötä perustettiin nimellisesti itsenäinen Ambomaa vuonna 1973. Aluetta johti väkivaltaisesti Filemon Elifas, kunnes hänet salamurhattiin vuonna 1975. 1960-luvulla perustettu SWAPO:n jäsenistö on aina koostunut paljolti ovamboista ja se on ollut tärkeimpänä poliittisena tekijänä Namibian itsenäisyydessä vuonna 1990 ja maan senjälkeisessä politiikassa.
Kulttuuri > Yhteiskunta

Ovambojen yhteiskunta on matrilineaarinen ja lapset perivät äitinsä puolelta, sekä tämän sisaruksilta. Vain äitien odotetaan olevan läheisissä väleissä lastensa kanssa. Perheen pää on isän sijasta äidin veli, vaikkakin isä, äiti, lapset ja vanhempien vanhemmat muodostavat tavallisen perheyksikön. Miehet ovat naisia korkeammassa asemassa yhteiskunnassa ja heidän asemansa määräytyy perimän, iän ja karjan määrän mukaan. Ovambot jakautuvat kahdeksaan heimoon. Seuraavasta taulukosta löytyvät näiden heimojen nimet, alueet, murteen nimi sekä heimon sijainti. Taulukon otsikoissa ilmoitetaan se, mistä kantabantun nominiluokasta minkäkin sanan kohdalla on kysymys.
| Alue | Heimo | Murre | Sijainti |
| --- | --- | --- | --- |
| Luokat 9 (*ny > on-), 11 (uu-/ou-) | Luokka 2 (*wa-, a-) | Luokka 7  (*ki- > oshi-) |  |
| O-ndonga | aa-ndonga | oshi-ndonga | Etelä-Ambomaa |
| Uu-kwambi | aa-kwambi | oshi-kwambi | Keski-Ambomaa |
| O-ngandjera | aa-ngandjera | oshi-ngandjera | Keski-Ambomaa |
| Uu-kwaluudhi | aa-kwaluudhi | oshi-kwaluudhi | Länsi-Ambomaa |
| O-mbalanhu | aa-mbalanhu | oshi-mbalanhu | Länsi-Ambomaa |
| Uu-kolonkadhi | aa-kolonkadhi | oshi-kolonkadhi | Länsi-Ambomaa |
| Ou-kwanyama | ova-kwanyama | oshi-kwanyama | Pohjois- ja Itä-Ambomaa, Etelä-Angola |
| O-mbadja | ova-mbadja | oshi-mbadja | Etelä-Angola, Shangalalan seutu |
Kulttuuri > Elinkeinot

Ovambojen asuinalue pohjoisessa avointa ruohotasankoa ja etelässä kuivempaa ruohotasankoa. Viljelyä harjoittavat lähinnä naiset ja pääasiallinen viljelykasvi on hirssi. Hirssistä valmistetaan jauhoja, josta puolestaan tehdään eräänlaista kuivaa puuroa. Myös maissia kasvatetaan, mutta siitä valmistetaan lähinnä olutta. Muita viljeltyjä kasveja ovat muun muassa papu, melonit ja kurpitsat. Miehet hoitavat karjaa ja tärkeimmät hoidettavat eläimet ovat vuohi ja nauta. Sateiden aiheuttamien tulvien takia karjanhoito on suotuisampaa etelässä kuin pohjoisessa. 1800-luvun lopulta lähtien ovamboja on työskennellyt myös muualla Namibiassa, kuten esimerkiksi kaivoksilla ja rautateillä.
Kulttuuri > Uskonto

Suomen Lähetysseura on toiminut Ambomaalla vuodesta 1870 saakka ja se perusti alueelle useita kouluja ja kirkkoja. Ensimmäiset kasteet tapahtuivat vuonna 1883. Nykyisin suurin osa ovamboista kuuluukin luterilaiseen kirkkoon. Namibiassa on myös anglikaaninen ja Angolassa katolilainen vähemmistö.
Vuonna 2012 Suomen Lähetysseuralla on Ambomaalla kaksi työntekijää Ambomaalla Oniipassa rakennustöissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ovambot Wikimedia Commonsissa
Ovambomiehiä Saksan Lounais-Afrikassa 1906
Ovambojen käsitöitä näytteillä museossa.