stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sikiön alkoholioireyhtymä
Kirjallisuutta

A-klinikkasäätiö, Vauvani parhaaksi: Alkoholi on haitaksi. 1999, Helsinki: A-klinikkasäätiö.
Ahlström, S., Alkoholi osana naisen elämänkaarta. Tiimi, 2005. 3-4/2005.
Airinto M., Alkupaukku
Autti-Rämö, I., Päihteet ja raskaus – syylliset ja syytön. Suomen lääkärilehti, 2001. 56(10): p. 1099.
Halmesmäki, E., Alkoholin suurkuluttajan ja narkomaanin tunnistaminen ja hoito äitiysneuvolassa ja synnytyssairaalassa. 1999, Helsinki: STAKES.
Halmesmäki E: Alcohol counselling of 85 pregnant problem drinkers: effect on drinking and fetal outcome. Br J Obstet Gynecol, 1988 95: 243–247.
Halmesmäki, E. & I. Autti-Rämö, Fetaalialkoholisyndrooma: Voidaanko lapsen ennustetta parantaa? [Katsaus]. Duodecim, 2005. 121: p. 54–61.
Mauriala, A., Jalostuuko tukipuhe teoiksi? Seminaarissa perättiin apua FAS-lapsille, päihdeäideille ja sijaisperheille. Tiimi, 1999. 3-4/1999.
Hein, R., P. Mäkelä & P. Ruuth, Alkoholihaitoista yhä useampi lankeaa naisille: Naisten alkoholikuolemat ovat kuusinkertaistuneet sinä aikana, kun miesten alkoholikuolemat ovat kaksinkertaistuneet. Yhä useampi päihdehoitoa tarvitseva on nainen. Seurauksia näkyy myös perheissä. Dialogi, 2005. 15(4/2005)(4).
Holmila, M., Pelko ja häpeä on alkoholistiperheen lapsen arkea. Dialogi, 2005. 8/2005(8): p. 36.
Itkonen, H., FAS - kumpi voittaa, äidinrakkaus vai viinanhimo? [Esitetty:,  Juontaja: Helena Itkonen Vieraana: Sirpa Tarkamo, Riitta Tarvainen ja Eine Uusitalo. Kuva: Antero Tenhunen, ]. 2004, TV2. p. 13.07.2004.
Karlsson, M., Alkoholin kulutus hallitsee yhä enemmän myös naisten elämää [Naisten nurjat puolet], in Dialogi. 2005. p. 34–35.
Mauriala, A., Vain joka neljäs päihdeäiti tunnistetaan äitiyshuollossa [Nuorisoasematyö 30 vuotta -teemanumero]. Tiimi, 2000. 2/2000.
Peltoniemi, T. & T. Tammi, Telematic drug & alcohol prevention: Guidelines and experiences from Prevnet Euro. A-Clinic Foundation report series no. 33, ISSN 1239-1360. 1999, Helsinki: A-Clinic Foundation & European Community.
Peltoniemi, T., Miten auttaa päihdeäitejä? Tiimi, 2001. 2/2001.
Saksa, M., Älä tule raskaaksi: Alkoholistiäidit saavat vuosittain 800 vammaista lasta, joiden hoito maksaa satoja miljoonia euroja. Nyt huumeita käyttäville naisille ehdotetaan palkkiota, jotta he suostuisivat ehkäisyyn. Suomen Kuvalehti, 2004. 15-16/2004: p. 38–39.
Stratton, K., C. Howe & F.C. Battaglia, Fetal Alcohol Syndrome: Diagnosis, Epidemiology, Prevention, and Treatment. Committee to Study Fetal Alcohol Syndrome, Institute of Medicine. 1996. 230.
Taipale, S. & A. Ollila, Päihdepoliklinikan vauvaperheyksikkö teki neuvolakyselyn Pirkanmaalla. Esikko, 2004. 22(4/2004): p. 16–17.
Toimitus, FAS-lapset sijaisperheessä yleensä jo ennen kouluikää. Suomen lääkärilehti, 2002. 5 7(4 8): p. 4906.
Niemi, M. & K. Väänänen, Ihmisyksilön kehitysbiologia. 1993, Helsinki: Duodecim (Gummerus). 144.
Aiheesta muualla

Verneri.net - kehitysvamma-alan verkkopalvelussa on laajasti FASD -tietoa
Kehitysvammaliiton FASD -sivut
Raskaus ja alkoholi (Arkistoitu – Internet Archive) Lääkärikirja Duodecim 24.10.2014.
Apua nopeasti -osaan on linkitetty kriisi- ja neuvontapuhelinten, turvakotien ja nuorten turvatalojen, A-klinikoiden, ja muiden auttamispaikkojen yhteystiedot.
Kehitysvammahuollon tietopankki - FAS-oireyhtymä
Päihdeongelmien hoitoon erikoistuneet ensikodit (Arkistoitu – Internet Archive)
Päihteet odotus- ja vauva-aikana
FASD-lapset saavat liian vähän apua (Arkistoitu – Internet Archive) 9.9.2014 Yle TV1.
Isän ikä ja elintavat ovat yhteydessä lapsen synnynnäisiin sairauksiin Terve.fi 31.5.2016.
Barclay de Tolly

Barclay de Tolly oli alun perin skotlantilainen aatelissuku, joka tunnettiin 1200-luvulta lähtien ja joka naturalisoitiin Ruotsissa vuonna 1648. Sukuun kuuluu venäläinen marsalkka Michael Barclay de Tolly (1761–1818). Suku sammui miehen puolelta hänen pojanpoikaansa vuonna 1872.
Naarajärven sotavankileiri

Naarajärven sotavankileiri, virallisesti Sotavankien järjestelyleiri n:o 2 (Sv.Jär.leiri 2) oli suomalainen jatkosodan aikainen sotavankileiri, joka sijaitsi Pieksämäellä. Leiri toimi jatkosodan aikana vuosina 1941–1944, jolloin sen kautta kulki lähes 10 000 sotavankia, vaikkakin enimmillään vankiluku oli noin 2 500. Järjestelyleiriltä vangit lähetettiin varsinaisille sotavankileireille. Leiri sijaitsi Naarajärven kylässä Pieksämäen länsipuolella. Puolestaan itse Naarajärveä leiriä lähempänä olivat Siilijärvi ja Löyttyjärvi.
Sotavankien järjestelyleiri n:o 2  Naarajärvi. Kuvassa on ympäröity vartipaikat
Leirin perustaminen

Leiri perustettiin vuonna 1941 Pieksämäen maalaiskuntaan Hietamäen kylään. Perustamistöitä johti eversti Hans Kalm, sillä hän osasi venäjää. Kalmilla oli alaisinaan alueelta koottu vartiokomppania johtajanaan vänrikki Pentti Pullinen.
Kaikkiaan leirille rakennettiin 30 parakkirakennusta. Leirin oli määrä tulla toimeen varsin itsenäisenä yksikkönä, joten leiriin rakennettiin esimerkiksi paja, suutarin- ja räätälinverstas sekä sairaalaparakki. Leirin komentajana ensin toimi Karl Hilesmaa, mutta hänet vaihdettiin jo marraskuussa everstiluutnantti August Alliin vankien suuren kuolleisuuden vuoksi. Alkuvuonna 1942 leirin komentajaksi vaihdettiin kapteeni Kalle Vierto. Vierto oli palvellut vapaussodassa samassa yksikössä Hans Kalmin kanssa.
Leirin olot

Järjestelyleirin päätarkoitus oli luetteloida ja kuulustella vangit, ja jaotella heidät eri ryhmiin sotilasarvonsa, poliittisten mielipiteidensä ja etnisen taustansa perusteella. Esimerkiksi kommunistit, suomensukuiset ja juutalaiset oli määrä seuloa esiin. Vangit lähetettiin sen jälkeen kullekin ryhmälle varattuun sotavankileiriin.
Ensimmäiset vangit tuotiin leiriin heinäkuussa 1941. Vankiluku kasvoi nopeasti jatkosodan hyökkäysvaiheessa. Kuten muillakin suomalaisilla sotavankileireillä, vankien ravitsemus- ja terveystilanne talvella 1941–1942 oli erittäin vaikea. Kesällä hyökkäysvaiheessa otetut vangit oli puettu kevyisiin sotilasasuihin, joten suuren joukon vaatettamisessa talvea varten oli vaikeuksia. Nälkä, kylmä ja punatauti tappoivat vankeja. Vankiluku oli liian suuri, ruokaa ei ollut riittävästi ja hygienia oli huono. Suomessa vallitsi tuolloin yleinen elintarvikepula.
Leirin vangeista kuoli kaikkiaan 2 741, joka oli 15 prosenttia kaikista jatkosodan aikana vankileireillä kuolleista vangeista. Vangeista ammuttiin eri syistä 11.
Komentaja Pekkasen toiminta

Toukokuussa 1943 leirin tuleva komentaja Emil Pekkanen luovutti päämajalle kenraalimajuri Selim Isaksonin kanssa tekemänsä selostuksen, jossa kuvattiin sotavankikomppanioiden tekemät vankisurmat ja niiden peittelemiseksi tehdyt pöytäkirjaväärennökset. Selvityksessä syytettiin Eero Neroa vähintään 51 sotavangin ampumisesta. Tekaistujen lääkäritodistusten perusteella Neron katsottiin kuitenkin tehneen tekonsa täyttä ymmärrystä vailla, ja yleisesikunnan päällikkö kenraali Erik Heinrichs määräsi tutkintavangitun Neron vapautettavaksi. Tutkimus oli armeijan maineen kannalta kiusallinen. Juttua ei viety sotaylioikeuteen. Pekkasen itsensä juttu oli kuitenkin leimannut, kun hän saapui Naarajärvelle.
Syyskuussa 1943 Suomen sodanjohto uudisti sotavankiasoiden hallintoa. Tämän yhteydessä sotavankileirit tarkastettiin. Tarkastuksessa kävi ilmi, että Pekkanen oli käyttänyt yhtä sotavankia neljä kertaa metsästysretkellä ja kerran lainannut sotavangille haulikkoa. Tämän seurauksena hänet vapautettiin leirin komentajuudesta. Virkatien rikkomuksen takia hänet määrättiin 10 päivän arestiin. Lokakuussa 1944 Pekkasen lausuntoja käytettiin liittoutuneiden valvontakomission aineistona. Vuonna 1947 korkein oikeus tuomitsi Sulo Malmin sakkoihin asiakirjojen hävittämisestä. Yleisesikunnan päällikkö Heinrichs ei joutunut vastuuseen.
Syksyllä 1944 hävitettiin sotavankileirin koko arkisto vuosilta 1941–1942. Samalla tuhottiin vuodelta 1944 joitain asiakirjoja.
Vankien työpalvelu

Vuodesta 1942 lähtien vankileiri vuokrasi sotavankeja töihin suurimmaksi osaksi työvoimapulaa kärsiville maatiloille Keski-Suomen alueella. Nämä vangit olivat majoitettuina taloissa ja elivät siten suhteellisen vapaasti suomalaisten isäntäväen kanssa. Maatiloille vangit olivat edullista ja arvokasta työvoimaa, jonka ravitsemus ja kohtelu oli suhteellisen asiallista.
Naarajärven leirin alaleirit

Naarajärven leirille perustettiin useita alaleirejä:
Kerimäen Riitasensuon kurileiri, 25. kesäkuuta 1942 perustettu rangaistusleiri
Juutalaisleiri, perustettu 4. lokakuuta 1942
Siikamäen leiri, elokuussa 1943 perustettu metsätyöleiri
Naissotavankileiri, piikkilanka-aidalla erotettu parakki, jossa enimmillään oli 170 vankia
Leirin johto

| --- | --- |
 Leirin päällikkö Eversti Hans Kalm 4.7.1941 – 4.10.1941  Majuri Karl Hilemaa 4.10.1941 – 3.11.1941  Eversti August Alli 3.11.1941 – 1.2.1942  Kapteeni Kalle Vierto 1.2.1942 – 8.5.1942  Kapteeni A. Nurmi 8.5.1942 – 5.6.1943  Majuri Emil Pekkanen 5.6.1943 – 5.11.1943  Everstiluutnantti Axel Siberio Nystedt 5.11.1943 – 28.11.1944 Apulaispäällikkö Everstiluutnantti August Alli 2.7.1941 – 3.11.1941 Päällikön apulainen Luutnantti Hellström 21.4.1942 – 5.9.1942  Kapteeni M. Lehmusvaara 15.8.1943 – 15.7.1944  Kapteeni J. Oinonen 15.7.1944 – 28.11.1944 :  Adjutantti Vänrikki Kauko Veikkanen 5.9.1942 – 10.2.1943  Luutnantti P. A. Lehto 22.4.1944 – 29.7.1944  Luutnantti A. Hyvärinen 29.7.1944 – 28.11.1944 Talouspäällikkö Luutnantti Martti Korhonen 2.7.1941 – Huoltopäällikkö: Vänrikki Pentti Pullinen Lääkäri LL Aarne 19.8.1941 –  J. N. Niiranen 19.8.1941 – Komppanianpäällikkö Vänrikki Kauko Pietilä
Toiminta sodan jälkeen ja nykyään

Leiri toimi jatkosodan päätyttyä inkeriläisten vankien ja pakolaisten kokoamiskeskuksena. Leirille koottiin yhteensä 8 000–9 000 inkeriläistä, jotka lähetettiin takaisin Neuvostoliittoon. Leirille toimitettiin myös 2. divisioonan  Heimopataljoona 3:n sotilaat, jotka olivat Suomen puolelle loikanneita suomensukuisia neuvostosotavankeja. Miehille oli luvattu vapautus vastineeksi sotimisesta Suomen hyväksi. Naarajärveltä luovutettiin 212 entistä heimopataljoonan sotilasta takaisin Neuvostoliittoon, jossa he saivat ankarat rangaistukset kuolemantuomioihin saakka.
Vuonna 1945 leiri toimi vielä siirtoväestön tilapäisasumuksena, kunnes sinne perustettiin siviilivankila 1. marraskuuta 1945, Naarajärven varavankila. Laitos toimii yhä samalla alueella.
Aiheesta muualla

Suomen armeijan ohjeet sotavankien käsittelystä, yksityinen sivusto, luettu 04.02.2010
Heikki Ylikangas: Jatkosotaa varjon puolelta. Pakolaisten ja vankien kohtelu Suomessa ja heidän karkottamisensa Saksaan ja Neuvostoliittoon, Helsingin kaupunki, luettu 29.12.2008
Tanja Sairila: "Hurjapäisiä raivottaria" Neuvostoliittolaiset naissotavangit suomalaisilla sotavankileireillä vuosina 1941-1944 (Pro gradu) 2002. Kesäkuu. Jyväskylä:  Jyväskylän Yliopisto. Viitattu 12.1.2009. (suomeksi)
Lars  Westerlund: Talvi-, jatko- ja Lapin sodan sotavanki- ja siviilileirit 1939–1944.  Helsinki. Määritä julkaisija! ISBN 978-951-53-3149-6  Teoksen verkkoversio (pdf) Viitattu 30.4.2009.[vanhentunut linkki]
Ihmiskauppa Suomessa

Suomi on ihmiskaupan uhrien läpikulku-, kohde- ja pieniltä osin lähdemaa miehille ja naisille, jotka joutuvat pakkoavioliiton, pakkotyön, seksityön (parituksen) tai muunlaisen ihmiskaupan kohteiksi. Kansalaisjärjestöt ja valtio tekevät yhteistyötä auttaakseen ihmiskaupan uhreja Suomessa. Vaikka apujärjestelmässä on ennätyksellinen määrä asiakkaita, Suomessa ihmiskauppa on silti harvinaista, mutta kasvussa.
Ihmiskauppa

Suomen lainsäädännön ja monien kansainvälisten sopimuksien mukaan ihmiskauppa on vakava rikos, jossa loukataan ihmisen perusoikeuksia, määräämisoikeutta ja ihmisarvoa. Suomessa uhriksi joutunut on usein Suomessa laillisesti esimerkiksi perhesiteen perusteella, EU-kansalaisena tai työperusteisella oleskeluluvalla.
Ihmiskauppa ilmenee jatkuvasti muuttuvissa ja erilaisissa muodoissa. Useimmin ihmiskauppa liittyy seksuaaliseen hyväksikäyttöön tai pakkotyöhön. Myös elinkauppa taloudellisessa hyötymistarkoituksessa, pakkoavioliitto, pakkoadoptio, rikokseen pakottaminen tai kerjäämiseen pakottaminen ovat ihmiskaupan muotoja. Ihmiskaupassa uhrin liikkumisenvapautta, valinnanmahdollisuutta sekä oikeutta asioida ja toimia itsenäisesti on todennäköisesti rajoitettu väkivallalla uhkaamalla, häpäisemällä, alistamisella, velkaannuttamisella taikka painostamisella. Uhka voi koskea myös uhrin lähipiiriä. Usein ihmiskauppa on vahvasti siirtolaisuuteen, pakolaisuuteen ja ihmissalakuljetukseen liittyvää järjestäytynyttä rikollisuutta. Aina kuitenkaan ei ole kyse järjestäytyneestä rikollisuudesta, sillä tunnetaan monia ihmiskaupan uhreja, jotka ovat oleskelleet maassa laillisesti, ja tehneet työtä luvallisesti. Noin 80 % ihmiskaupan uhreista on naisia ja tyttöjä.
Yleisyys

Henkilön tunnistaminen ihmiskaupan uhriksi on todella vaikeaa. Euroopan unionin direktiivin (2011/36/EU) mukaan "tunnistetulla uhrilla" tarkoitetaan henkilöitä, jotka asianomaiset viranomaiset ovat virallisesti tunnistaneet ihmiskaupan uhriksi. Käsitettä "oletettu uhri" käytetään kun uhri on täyttänyt direktiivin mukaiset kriteerit, mutta asianomaiset viranomaiset eivät ole tunnistaneet uhria, taikka uhria, joka on itse kiistänyt olevansa ihmiskaupan uhri.
Vuonna 2019 ihmiskaupan uhreiksi mahdollisesti joutuneita henkilöitä otettiin auttamisjärjestelmän asiakkaiksi 229, mikä on huomattavasti enemmän kuin aikaisempina vuosina. Kaiken kaikkiaan Suomessa auttamisjärjestelmän asiakkaita on tällä hetkellä 521 henkilöä (2019), joka on enemmän kuin koskaan aikaisemmin. Asiakkaista 201 (39 %) on miehiä ja 320 (61 %) naisia.
Vuonna 2019 ihmiskaupan uhrien auttamijärjestelmään ohjattujen uusien asiakkaiden yleisimmät kansallisuudet jakautuivat seuraavasti:
Somalia (36), Irak (34), Afganistan (29), Nigeria (29), Kamerun (11), Iran (8), Romania (6), Suomi (6), Ukraina (6), Gambia (5), Nepal (5).
Yleisyys > Pakkotyö

Vuonna 2019 Suomessa ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmään ohjautui kymmeniä henkilöitä, joiden epäillään joutuneen pakkotyön uhriksi. Pakkotyöhön joudutaan erityisesti ravintolatyössä, siivousalalla ja rakennusalalla. Myös maatiloilla ja yksityisten kotiapulaisten keskuudessa on havaittu pakkotyön piirteitä. Useimmiten pakkotyön uhriksi joutuu ulkomaan kansalainen, mutta myös Suomen kansalaisia löytyy esimerkiksi työnantajapuolelta.
Suomessa pakkotyön uhrien rekrytoiminen tapahtuu yleensä välittäjän, sukulaisen tai tuttavan kautta. Uhrille saatetaan aiheuttaa valtavat velat työpaikan ja koulutuksen hankkimisessa, minkä seurauksena uhrin kaikki tulot menevät velkojen maksuun. Tyypillisesti suomalaisessa ihmiskauppatapauksessa uhri on kielitaidoton ja yhteiskuntaa tuntematon henkilö, joka on taloudellisesti ja henkisesti riippuvainen työnantajastaan. Tekijä toimii usein uhrin tulkkina ja hoitaa hänen pankki- ja viranomaisasiansa, pitäen huolen siitä, että kaikki näyttää olevan kunnossa. Uhri todennäköisesti asuu työnantajan osoittamassa paikassa esimerkiksi työpaikalla ja maksaa velkojaan työnteolla. Uhrin pakenemista estetään uhkailemalla esimerkiksi hänen perhettään, seksuaalisesti hyväksikäyttämällä taikka uhataan vaikeuksilla, jotka alkavat ulkopuolisista kontakteista.
Yleisyys > Pakkoavioliitto

Pakkoavioliitto on Suomessa rikos ja siitä annetaan tuomio ihmiskauppana, törkeänä ihmiskauppana tai pakottamisena.
Viimevuosina pakkoavioliitot ovat olleet Suomessa kasvussa. Vuonna 2019 Ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmään otettiin asiakkaaksi 52 henkilöä, joiden arvioidaan joutuneen pakkoavioliiton uhriksi. Moni liitto solmittiin toisen puolisoista ollessa alaikäinen. Yleensä liito on solmittu Suomen ulkopuolella ja sitä on jatkettu Suomessa. Joissakin tapauksissa liitto on solmittu Suomessa tai liiton solmimista on vaadittu Suomessa olevalta henkilöltä. Pakkoavioliitto tapahtuu etenevissä määrin siten, että Suomessa oleva maahanmuuttajataustainen tyttö lähetetään ulkomaille naitettavaksi ulkomaiselle miehelle.
Pakkoavioliittoja tai sen kaltaista pakottamista voi tapahtua myös Suomen sisällä, joten kyse ei ole pelkästään maahanmuuttoon.
Yleisyys > Seksityö

Vuonna 2019 seksuaalisen hyväksikäytön (parituksen) liittyvän ihmiskaupan uhreiksi joutuneita otettiin auttamispalveluun asiakkaiksi yksitoista, joka on edellisvuotta huomattavasti vähemmän. Seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvä ihmiskauppn uhrin tilanne on usein erityisen vaikea: tilanteessa on hyvin kokonaisvaltaista hyväksikäyttöä ja kontrolloimista, väkivaltaa, häpeän ja arvottomuuden tunteita sekä toivottomuutta. Seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvissä tarkoituksissa Suomeen tullaan etenkin Venäjältä ja Virosta sekä Latviasta ja Liettuasta. Suomeen saapuvien seksityöntekijöiden määrää on mahdoton arvioida, koska heitä kulkee rajan yli päivittäin suuria määriä.
Yleisyys > Lapsikauppa

Suomi on lapsikaupan läpikulkumaa. Lapsikaupan uhreja saapuu erityisesti Itä-Aasiasta, ja se suuntautuu Suomesta muualle Eurooppaan. Alaikäiset turvapaikanhakijat ovat myös lapsikaupan riskiryhmä.
Suojelu

Ihmiskaupan uhri on säädösten mukaan oikeutettu saamaan apua ja suojelua riippumatta siitä onko hän Suomessa asuva vai ei. Ihmiskaupan uhreille on olemassa Maahanmuuttoviraston yhteydessä toimiva Ihmiskaupan uhrien auttamisjärjestelmä. Etenkin heikossa asemassa olevat, suomalaista yhteiskuntaa huonosti tuntevat sekä traumatisoituneet uhrit voivat tarvita käytännönläheistä apua. Ihmiskaupan ehkäisytoimessa toimii runsaasti kansalaisjärjestöjä, joiden tarkoitus on tarjota tukea ja apua ihmiskaupan uhreille.
Valtioneuvoston ihmiskauppaa ehkäisevässä ohjelmassa pyritään takaamaan ihmiskaupan uhreille turvallinen paikka asua, jos heillä ei ole niin sanottua kuntapaikkaa.
Ehkäisy

Vuonna 2005 valtioneuvosto hyväksyi ensimmäisen kansallisen ihmiskaupan vastaisen toimintasuunnitelman, jossa esitetään monia toimenpiteitä aina uhrien auttamisesta syyllisen vastuuseen saattamiseen. Ihmiskaupan uhrien tunnistaminen, auttaminen, tiedon ja tietoisuuden lisääminen on toimintasuunnitelman tärkeitä piirteitä. Toimintasuunnitelmassa pyritään painottamaan uhrien yksilöllisiä tarpeita.
Sosiaali- ja terveysalan työntekijät ovat avainasemassa tunnistettaessa ihmiskaupan uhreja. Suomessa ihmiskauppaa ehkäisevää toimintaa tekee yhteistyössä muun muassa maahanmuuttovirasto, poliisi, keskusrikospoliisi, rajavartiolaitos, työ- ja elinkeinoministeriö ja yhdenvertaisuusvaltuutettu.
Vuonna 2016 valtioneuvosto julkaisi uuden version ihmiskaupan vastaisesta toimintaohjelmasta. Uudessa ohjelmassa pyritään tehostamaan uhreja etsivää työtä, tunnistamista ja auttamista. Tavoitteena on kehittää luottamuksen kasvattamista uhrin ja viranomaisten välillä, jotta uhrien olisi helpompaa hakeutua apuun. Keskeisessä osassa on myös sosiaali- ja terveysviranomaisille annettava koulutus uhrien tunnistamisesta ja saattamisesta avun piiriin. Etenkin alaikäisten turvapaikanhakijoiden keskuudesta pyritään uhrit tunnistamaan mahdollisimman nopeasti.
Laki

Suomi on ratifioinut vuoden 1926 orjuussopimuksen, jossa käsitellään orjuutta sekä YK:n vuoden 1949 Yleissopimuksen ihmiskaupan ja seksityön hyväksikäytön ehkäisemisestä. Ihmiskauppaa ja seksityötä koskeva laki perustuu pitkälti näiden sopimuksien vaatimuksiin. Rikoslain luku 25 käsittelee Vapauteen kohdistuvia rikoksia ja näistä osa suoraan ihmiskauppaa. Ihmiskauppaa käsittelevät kohdat ovat §25:3 ja §25:3a (2.7.2004/650). Näissä kahdessa kohdassa määritellään, että ihmiskauppa tai sen yritys on Suomessa rangaistava rikos. Nykyinen ihmiskauppaa koskeva lainsäädäntö astui voimaan 1.8.2004. Ennen tätä tapaukset käsiteltiin paritus ja työpaikkasyrjintää koskevien lakien avulla.
Ihmiskauppa on vakava rikos. Rikoksentekijä voidaan tuomita ankaraan vankeusrangaistukseen vähintään neljäksi kuukaudeksi, mutta enintään kuudeksi vuodeksi. Jos rikos on törkeä, on rangaistus on vähintään kaksi, mutta enintään kymmenen vuotta. Syy vuoden 2004 lakimuutokseen oli muun muassa kansainvälinen paine, koska siihen asti Suomessa ei ole ollut aktiivista ihmiskaupan torjuntaa, joka tuli ilmi muun muassa ihmiskaupparaportissa.
Laki > Ihmiskaupan määritelmä rikoslaissa

Rikoslaissa ihmiskaupan määritelmä on tiukka. Ihmiskaupan kriteerien täyttymiseksi on tärkeää, että uhria on petetty taikka että uhrin riippuvaista taikka heikkoa asemaa on hyväksikäytetty. Kaikkien kriteerien tulee todistettavasti täyttyä, jotta rikoksentekijä voidaan tuomita ihmiskaupasta.
Ihmiskauppa määriteltynä Suomen rikoslaissa:
Laki > Ihmiskaupan määritelmä rikoslaissa > Ihmiskauppa 3§ (9.7.2004/650)

Joka
käyttämällä hyväksi toisen riippuvaista asemaa tai turvatonta tilaa taikka toista painostamalla,
erehdyttämällä toista tai tämän erehdystä hyväksi käyttämällä,
maksamalla korvauksen toista määräysvallassaan pitävälle henkilölle tai
ottamalla vastaan sellaisen korvauksen
ottaa toisen määräysvaltaansa, värvää toisen taikka luovuttaa, kuljettaa, vastaanottaa tai majoittaa toisen hänen saattamisekseen 20 luvun 9 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitetun tai siihen rinnastettavan seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi, pakkotyöhön tai muihin ihmisarvoa loukkaaviin olosuhteisiin taikka elimien tai kudoksien poistamiseksi, on tuomittava ihmiskaupasta vankeuteen vähintään neljäksi kuukaudeksi ja enintään kuudeksi vuodeksi.
(19.12.2014/1177)
Ihmiskaupasta tuomitaan myös se, joka ottaa määräysvaltaansa kahdeksaatoista vuotta nuoremman henkilön taikka värvää, luovuttaa, kuljettaa, vastaanottaa tai majoittaa tämän 1 momentissa mainitussa tarkoituksessa, vaikka mitään 1 momentin 1-4 kohdassa tarkoitettua keinoa ei olisi käytetty.
Yritys on rangaistava.
Laki > Ihmiskaupan määritelmä rikoslaissa > Törkeä ihmiskauppa 3a§ (9.7.2004/650)

Jos ihmiskaupassa
käytetään 3§:ssä tarkoitettujen keinojen sijasta tai lisäksi väkivaltaa, uhkausta tai kavaluutta,
aiheutetaan tahallisesti tai törkeällä huolimattomuudella toiselle vaikea ruumiinvamma, vakava sairaus tai hengenvaarallinen tila taikka näihin rinnastettavaa erityisen tuntuvaa kärsimystä,
rikos kohdistuu kahdeksaatoista vuotta nuorempaan lapseen tai henkilöön, jonka kyky puolustaa itseään on olennaisesti heikentynyt, tai
rikos tehdään osana 6 luvun 5 §:n 2 momentissa tarkoitetun järjestäytyneen rikollisryhmän toimintaa (8.5.2015/564)
ja rikos on kokonaisuutena arvostellen törkeä, rikoksentekijä on tuomittava törkeästä ihmiskaupasta vankeuteen vähintään kahdeksi ja enintään kymmeneksi vuodeksi.
Törkeästä ihmiskaupasta tuomitaan myös se, joka alistaa toisen orjuuteen tai pitää toista orjuudessa, kuljettaa orjia tai käy kauppaa orjilla, jos teko kokonaisuutena arvostellen on törkeä.
Yritys on rangaistava.