stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
R142
Kuulutukset > Esimerkkejä

5 juna saapumassa 125th Streetin asemalle
»5 Juna saapuu 125th Streetin asemalle.
(Jessica Ettinger-Gottesman) "This is 125th Street. Transfer is available to the 4 and 6 Trains.
Connection is available to Metro–North, Transfer is available to the M60 bus to LaGuardia Airport".
(ovet avautuvat)
(Jessica Ettinger-Gottesman) "This is a Bronx-bound 5 Express train. The next stop is 138th Street – Grand Concourse."
<Hiljaisuus>
(Charlie Pellett) "Stand clear of the closing doors, please."
<kaksi lyhyttä varoitusääntä> (ovet sulkeutuvat)
5 juna Lähtee 125th Streetin asemalta.»
New Yorkin metro
| --- | --- |
Linjat:  ····· · ···· ····· ······
Suunnitellut metrolinjat:  
Metrojunat:  R32 • R38 • R42 • R44 • R46 • R68 • R68A • R143 • R160 • R62 • R62A • R142 • R142A
Luettelot:  Luettelo New Yorkin metron linjoista
Pikkjärv (Kooraste)

| Pikkjärv |
| --- | --- |
 Näkymä itäpuolen rannat rinteen yläosasta
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Põlvamaa
Kunnat:  Kanepin kunta
Koordinaatit:  57°58′17″N, 26°35′30″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Pühäjõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Pühäjõgi Liinu järvestä
Laskujoki:  Pühäjõgi Vaaba järveen 
Järvinumero:  VEE2123000
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  117,2 m  mpy. 
Pituus:  0,715 km  
Leveys:  0,15 km  
Rantaviiva:  1,824 km  
Pinta-ala:  9,9 ha  
Tilavuus:  0,00059 km³  
Keskisyvyys:  6 m  
Suurin syvyys:  14 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikkjärv 
Pikkjärv on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa sijaitseva järvi.
Se kuuluu Koorasten kylän järvialueeseen (vir. Kooraste järvestik), johon kuuluu yhteensä 15 järveä.
Maantietoa

Järvi on 720 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 9,9 hehtaaria. Se sijaitsee laakson mutkassa, jonka takia myös järvessä on loiva mutka. Se täyttää koko laakson leveydellään ja rannat ovat kaltevaa ja yli 15 metriä korkeaa rinnettä. Järven rannat ja sen ympäristö on asumatonta metsämaata. Järvellä ei ole saaria. Sen keskisyvyys on 6,0 metriä ja syvänteessä on 14 metriä vettä. Vain järven päissä on laakson pohjalla suota. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä pitkä. Järven luoteispäähän tulee tie.
Luontoarvoja ja luokittelu

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Aare Mäemets on julkaisussaan Eesti NSV järved ja nende kaitse vuodelta 1977 kuvaillut järveä. Hänen mukaansa vedenväri on kellertävänvihreästä kellertävänruskeaan, sen näkösyvyys on 2,3–2,5 metriä ja järven vesi on kesäisin ja talvisin lämpötilakerrostunut. Järvessä elää ainakin lahna, särki, ahven, hauki, suutari, salakka, sorva, kiiski, ruutana, ankerias ja sorva.
Vesistösuhteita

Pikkjärv kuuluu Pühäjõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Siihen ei tule muita ojia. Pühäjõgi on Võhandu jõen sivujoki. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Pääkatu

Pääkatu, Newmarket (Kanada)
Pääkatu on seudullista kaupungin osa-alueiden välistä liikennettä palveleva katu. Pääkadun nopeusrajoitus yleensä on noin 40-70 km/h. Ajokaistan leveys on 3,5m. Suurilla kaupunkiseuduilla kuten Helsinki tai Tampere pääkatuverkosto voi muodostua suuresta määrästä katuja.. Pienemmissä kaupungeissa pääkatuja voi olla ehkä vain yksi tai muutama.
Toinen merkitys sanalle pääkatu on tietyn kaupungin suurin tai merkittävin katu eli kyseisen kaupungin pääkatu. Esimerkiksi Helsingin pääkatuna pidetään Mannerheimintietä.
Pump Up the Jam: The Album

| Pump Up the Jam: The Album Technotronic |
| --- | --- | --- |

Pump Up the Jam: The Album
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1989
 Julkaistu: 28. marraskuuta 1989
 Formaatti: CD-levy, C-kasetti, LP
 Tuottaja(t): Jo Bogaert
 Tyylilaji: dance
 Levy-yhtiö: Blue Baltic Records
Technotronicin muut julkaisut
|   | Pump Up the Jam: The Album 1989 | Trip on This: The Remixes 1990 |
Pump Up the Jam: The Album on Technotronic-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1989.
Levyltä löytyy muun muassa 1980-luvun suosituimpiin diskokappaleisiin lukeutuva ”Pump Up The Jam”, joka nousi monissa maissa listaykköseksi, myös Suomen albumilistalla. Muita kappaleita levyllä ovat muun muassa ”Get Up (Before the Night Is Over)” ja ”Move This”.
Kappaleet

Pump Up the Jam
Get Up (Before the Night Is Over)
Tough
Take It Slow
Come On
This Beat Is Technotronic
Move This
Come Back
Rockin’ Over The Beat
Raw
Wave
String
Punatähden ritarikunta

Kunniamerkin tähti
Punatähden ritarikunta (ven. Орден Красной Звезды, Orden Krasnoi Zdezdy) oli neuvostoliittolainen kunniamerkki. Se perustettiin 6. huhtikuuta 1930 korkeimman neuvoston presidiumin käskystä, ja sillä palkittiin sotilaita, jotka olivat palvelleet poikkeuksellisella tavalla Neuvostoliiton puolustuksessa niin rauhan kuin sodankin aikana. Ensimmäinen kunniamerkin saanut henkilö oli V. K. Blucher.
Vuosina 1944–1958 kunniamerkkiaä jaettiin myös sellaisille poliiseille, sotilaille ja salaisen poliisin jäsenille, jotka olivat palvelleet väh. 15 vuotta. Neuvostoliiton romahtaessa vuonna 1991 kunniamerkkiä oli jaettu noin 4 000 000 kappaletta.
Kunniamerkkiä jaettiin vain yhdessä luokassa:
kunniamerkin nauha
Rainer Klug

Rainer Klug
Rainer Klug (s. 13. joulukuuta 1938 Konstanz) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Freiburg im Breisgaun arkkihiippakuntaan 15. toukokuuta 1969 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Ala Miliarian titulaaripiispaksi 23. toukokuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Oskar Saier, jota avustivat Joseph Pierre Aimé Marie Doré ja Paul Friedrich Wehrle.
Marjovon piiri

| Marjovon piiri Марёвский райо́н, Marjovski raion |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Marjovon piiri Novgorodin alueen kartalla.
Valtio:  Venäjä
Alue:  Novgorodin alue
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  kunnallispiiri
 – hallinnollinen keskus:  Marjovo
Pinta-ala:  1 818,69 km²
Väkiluku (2010):  4 700
 
Piirin sivusto
Piirin kunnat
Marjovon piiri (ven. Марёвский райо́н, Marjovski raion) on kunnallishallintoalue Novgorodin alueella Venäjällä. Nykymuodossaan vuonna 1966 perustetun piirin pinta-ala on 1 818,69 neliökilometriä. Asukkaita on 4 700 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede

Novgorodin alueen eteläosassa sijaitseva Marjovon piiri rajoittuu lounaassa Novgorodin alueen Holmin, lännessä Poddorjen, luoteessa Staraja Russan ja koillisessa Demjanskin piireihin, etelässä Tverin alueen Andreapolin sekä kaakossa Penon ja Ostaškovin piireihin. Pinta-alasta 85,1 % on metsää, 11,7 % maatalousmaata ja 1,5 % asuinaluetta.
Piiri kuuluu Valdain ylängön reuna-alueeseen. Suurin joki on Pola. Seudulla on lukuisia soita. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, turve, kalkkikivi, merkelikivi ja savi. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Marjovkajoen kanjoni Odojevon kylän lähellä, Velilskojen karpalosuo, Krasnenski Borin metsäalue, Hlebalovon maisemapuisto, Polajoen mutka Ljubnon kylän luona sekä Marjovon ja Brodin välisen tien varrella sijaitsevien harjujen mäntymetsät.
Hallinnollinen jako ja asutus

Piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Marjovo, Moisejevo, Molvotitsy ja Velily. Hallinnollinen keskus on Marjovon kylä, josta on 237 kilometriä alueen pääkaupunkiin Novgorodiin. Lipjen kunta liitettiin Marjovoon ja Gornojen kunta Molvotitsyyn vuonna 2010.
Asutuskeskuksia on yhteensä 139, joista 34:ssä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Puolet väestöstä asuu Marjovon kylässä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Asukasluvun kehitys
| 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 543 | 9 547 | 7 400 | 6 835 | 5 711 |
Historia

Novgorodin tasavallan etelärajalla sijainnut Marjovon (Morjovon) volosti mainitaan ensimmäisen kerran 1200-luvulla. 1400-luvun lopulla se kuului Novgorodin Derevan viidennekseen. Vuonna 1702 alue liitettiin Inkerinmaan ja myöhemmin Novgorodin kuvernementtiin. 1800-luvulla aluetta kutsuttiin Moisejevon volostiksi. Tuolloin se kuului Demjanskin kihlakuntaan.
Vuonna 1927 muodostettiin aluksi Leningradin alueeseen kuulunut Molvotitsyn piiri. Vuonna 1944 sen keskus siirrettiin Marjovoon ja piiri liitettiin vasta perustettuun Novgorodin alueeseen. Molvotitsyn piiri yhdistettiin Demjanskin maaseutupiiriin vuonna 1963, mutta perustettiin uudelleen Marjovon piirinä vuonna 1966.
Liikenne, talous ja palvelut

Marjovon kautta kulkee Holmin ja Demjanskin välinen maantie. Lähin rautatieasema on 94 kilometrin päässä Lytškovossa.
Talous perustuu maatalouteen ja metsäteollisuuteen. Piirissä toimii neljä maatalousyritystä, yksi yksityistila ja yli kaksi tuhatta palstaviljelmää. Lisäksi on pieniä puunhankinta- ja puunjalostusyrityksiä sekä elintarvikealan yrityksiä.
Piirissä toimii kuusi lastentarhaa, kaksi alakoulua, peruskoulu, kolme keskikoulua ja lasten harrastuskeskus. Terveys- ja sosiaalipalveluihin kuuluu piirisairaala, poliklinikka, seitsemän lääkintäasemaa, kaksi ensiapuasemaa ja vanhainkoti. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo, kansantaiteen talo, kuusi kylien kulttuuri- ja kerhotaloa, keskuskirjasto, yhdeksän kyläkirjastoa sekä kotiseutumuseo. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.
Nähtävyydet ja matkailu

Seudulla sijaitsee lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Marjovon ja Molvotitsyn lähellä on 1200–1400-lukujen muinaislinnat. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1700–1800-luvuilla pystytetyt Marjovon ja Velilyn kirkot sekä Hlebalovon, Odojevon, Velilyn ja Zaseljen kartanoalueet. Historialliset kohteet liittyvät etupäässä toiseen maailmansotaan.
Piirin matkailupotentiaali perustuu seudun puhtaaseen luontoon, kulttuurimaisemiin ja historiallisiin nähtävyyksiin sekä kalastus- ja metsästysmahdollisuuksiin. Marjovossa on pieni hotelli, ruokala ja muutamia kahviloita. Laptevon kylässä toimii moskovalaisten rakentama nykyaikainen kalastus- ja metsästysmaja. Ljubnossa sijaitsee lasten kesäleiri Maslovski Bor.
Aiheesta muualla

Marjovon piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Novgorodin alueen piirit ja kaupunkipiirikunta
Batetski • Borovitši • Demjansk • Holm • Hvoinaja • Kresttsy • Ljubytino • Malaja Višera • Marjovo • Mošenskoje • Novgorod • Novgorod • Okulovka • Parfino • Pestovo • Poddorje • Šimsk • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai • Volot
Punatyvisammal

| Punatyvisammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen 
 
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Bryopsida
Lahko::  Dicranales
Heimo::  Toukosammalet Pottiaceae
Suku::  Punatyvisammalet Bryoerythrophyllum
Laji::  recurvirostrum
Kaksiosainen nimi
 Bryoerythrophyllum recurvirostrum  (Hedw.) P.C.Chen 
Synonyymit
 Barbula recurvirostra 
Katso myös
   Punatyvisammal Wikispeciesissä   Punatyvisammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punatyvisammal eli kalliopunatyvisammal (Bryoerythrophyllum recurvirostrum) on toukosammalien heimoon kuuluva lehtisammallaji. Kasvutavaltaan se on pienikokoinen, pystyversoinen, tavallisesti 0,5–2 senttimetrin korkuiseksi jäävä tiheämättäinen sammal, jonka varsien tyviosat ovat tiilenpunaiset. Lehdet ovat kapeita ja teräväkärkisiä, itiöpesäkkeet pystyjä ja liereitä.
Punatyvisammal on kulttuurinsuosija ja esiintyy jokseenkin yleisenä koko Suomessa; tyypillisiä kasvupaikkoja ovat varjoisat kallionraot, kalkkikivikalliot ja -lohkareet sekä sementtirakenteet. Lajin levinneisyysalueeseen kuuluu koko maapallo, mutta yleisimmillään se on pohjoisella pallonpuoliskolla sekä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Pulsedriver

| Slobodan Petrovic Jr> .Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. helmikuuta 1974 (ikä 50)
Ammatti:  DJ, tuottaja 
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tibby, Aqualoop, Pulsedriver
Aktiivisena:  1989–
Tyylilajit:  eurodance, pop
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pulsedriver (oik. Slobodan Petrovic Jr., s. 22. helmikuuta 1974 Schleswig-Holstein, Saksa) on saksalainen DJ ja musiikkituottaja.
Ura

Petrovicin ura alkoi 1980-luvun lopulla klubeista ja erilaisista nuorisojuhlista, joissa hän toimi DJ:nä. 1990-luvulla hän siirtyi alati isommille areenoille ja otti taiteilijanimen Tibby. Petrovicin ensimmäinen single-julkaisu oli "Twilight Zone", tuolloin hänen taiteilijanimenään oli Aqualoop. Vuonna 1997 Petrovic aloitti Pulsedriver-projektinsa, johon liittyy melodisen ja iskevän musiikin tuottaminen. Pulsedriverin debyyttisingle on "Rhythmic Trip" (1997). Ensimmäinen kaupallinen menestys oli "Kiss That Sound" (1999), jota on seurannut usea menestysjulkaisu, mukaan lukien versio Kim Wilden pop-klassikosta "Cambodia".
2000-luvun alussa Pulsedriver perusti oman levy-yhtiönsä, joka sai nimekseen Aqualoop Records. Siitä kehittyi yksi Saksan menestyneimmistä tanssimusiikin alalla. Vuonna 2013 Pulsedriver perusti toisen levy-yhtiön, Feed My Beat Recordsin.
Diskografia

Sequence (2001)
Night Moves (2003)
Selected (2005)
Best Of (2009)
Adventures Of A Weekend Vagabond (2010)
Sound Of Celebration (2012)
Sound Of Celebration (DJ Edition) (2013)
The Single Collection (2013)
Teamwork (2015)
Teamwork (Club Edition) (2015)
20 Years (2018)
Pummiharmonia

Pummiharmonia on oululainen vuonna 2008 perustettu hip hop -kollektiivi, johon kuuluvat Jöse, Aapo, Tatu ja Áilu Valle. Yhtyeen jäsenet vaihtelivat mutta nykyinen kokoonpano muodostui vuonna 2012. Pummiharmonian "Mitä sie tehet" on valittu YleX:n vuodenselvennä tehokkaimmaksi kotimaiseksi biisiksi[lähde? ]. Yhtye on julkaissut kaksi albumia, Parasta ennen ja Bardo. Yhtyeen tuorein single ”Ydin” julkaistiin 22. lokakuuta 2016 musiikkivideon saattelemana.
Diskografia > Studioalbumit

Parasta ennen (2012)
Bardo (MediaCroco Records,  2014)
Diskografia > Singlet

”Ydin” (22. lokakuuta 2016)
Päärynänmuotoinen lihas

Päärynänmuotoinen lihas punaiseksi värjättynä
Päärynänmuotoinen lihas (lat. musculus piriformis) kuuluu takaraajan lihaksiin. Se lähtee ristiluusta (tarkemmin ristiluun etupinnalta, os sacrum pelvina) sekä koiralla ligamentum sacrotuberalesta ja päättyy reisiluun trochanter majoriin. Sen tehtävänä on lonkkanivelen ojennus, ulkokierto sekä raajan loitontaminen. Sen erikoisuutena on tehtävän vaihtuminen ulkokierrosta loitonnukseen, kun lonkkanivel on tarpeeksi koukussa. Kyseistä lihasta hermottaa nervus plexus sacralis (L5, S1, S2).
Rainer Nygård

| Rainer Nygård> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1972
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1995–
Tyylilajit:  melodinen death metal, thrash metal
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Diablo
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Rainer Nygård (s. 1972) on suomalaisen metalliyhtye Diablon laulaja-kitaristi. Hänen synnyinkaupunkinsa on Kalajoki, mutta nykyisin hän asuu Tampereella.
Nygård on sanoittanut Diablon kappaleet. Hän ja Diablon soolokitaristi Marko Utriainen ovat säveltäneet ne.
Nygård käyttää suomalaisia Ruokangas Guitarsin tekemiä kitaroita.
Pylyp Orlyk

Pylyp Orlyk, taiteilija Natalia Pavlusenkon historiamaalaus vuodelta 2021.
Pylyp Orlyk (ukr. Пилип Орлик, puol. Filip Orlik; 11. lokakuuta 1672 Kosuta, Puola-Liettua – 26. toukokuuta 1742 Jassy, Moldavia) oli vuodesta 1710 Ukrainan kapinallisten kasakoiden johtaja ja hetmani maanpaossa.
Böömiläistä sukua ollut Orlyk syntyi Liettuan alueella Kosutassa nykyisen Valko-Venäjän alueella. Hän opiskeli Vilnan jesuiittakollegiossa ja Kiovan Mohyla-kollegiossa. Vuodesta 1699 hän työskenteli korkeana virkamiehenä Ukrainan kasakkahetmanaatin hallinnossa, ja vuonna 1706 hetmani Ivan Mazepa nimitti hänet pääkanslerikseen. Orlyk tuki Mazepaa tämän liittoutuessa suuren Pohjan sodan aikana Ruotsin kanssa Venäjää vastaan ja pakeni maasta yhdessä Mazepan kanssa tappiollisen Pultavan taistelun jälkeen.
Mazepan kuoltua tämän mukana maanpakoon siirtyneet Zaporožjen kasakat valitsivat Orlykin uudeksi hetmaniksi Benderissä 16. (5.) huhtikuuta 1710. Orlyk julisti taistelevansa Ukrainan vapauttamiseksi Venäjän vallasta ja julkisti niin sanotun Benderin perustuslain, jossa tuomittiin itsevaltius ja luvattiin rajoittaa hetmanin valtaa. Hän vahvisti liiton Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n kanssa toukokuussa 1710 solmitulla sopimuksella, liittoutui vuonna 1711 myös Krimin kaanin kanssa ja sai vuonna 1712 Osmanien valtakunnan tuen. Hän pyrki jatkamaan sotaa venäläisiä vastaan itäisen Ukrainan alueella, mutta Osmanien valtakunnan solmittua Prutin rauhan Venäjän kanssa kasakoilla ei ollut mahdollisuuksia menestyä yksinään.
Orlyk lähti Turkista vuonna 1714 yhdessä Kaarle XII:n kanssa ja asui vuosina 1715–1720 maanpaossa Ruotsissa. Vietettyään jonkin aikaa Sleesiassa ja Puolassa hän asui vuodesta 1722 jälleen Osmanien valtakunnan alueella, vuoteen 1734 saakka Kreikan Salonikissa ja viimeiset vuotensa Moldavian Jassyssa (nykyinen Iaşi Romaniassa). Hän yritti turhaan hankkia ulkovaltojen tukea uudelle sodalle Venäjää vastaan. Ruotsin valtiopäivät myönsivät vuonna 1747 Orlykin leskelle ja kahdelle tyttärelle 400 taalarin vuotuisen eläkkeen. Orlykin poika Hryhor Orlyk loi myöhemmin sotilasuran Ranskassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pylyp Orlyk Wikimedia Commonsissa
Rainer Kunad

Rainer Kunad
Rainer Kunad (24. lokakuuta 1936 Chemnitz – 17. heinäkuuta 1995 Tübingen) oli saksalainen säveltäjä.
Kunad opiskeli Leipzigin konservatoriossa Fidelio F. Finken, Ottmar Gersterin ja Paul Schenkin johdolla. Hän sai opetusta myös Paul Kurzbachilta ja Werner Hübschmannilta. Kunad työskenteli vuosina 1960–1975 Dresdenin valtionteatterissa ja opetti vuosina 1978–1984 sävellystä Dresdenin musiikkiyliopistossa. Tämän jälkeen hän loikkasi Itä-Saksasta Länsi-Saksan puolelle.
Kunad sai vaikutteita erityisesti Witold Lutosławskilta. Hän sävelsi varsinkin oopperoita ja muuta näyttämömusiikkia, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös suurimuotoisia orkesteriteoksia, kuoromusiikkia, kamarimusiikkia ja pianoteoksia.
Pikkjärv (Kõnnu)

| Pikkjärv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Itä-Virumaa
Kunnat:  Alutagusen kunta
Koordinaatit:  59°10′49″N, 27°28′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Alajõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  oja Ümmargune järvestä
Laskujoki:  Alajõgi 
Järvinumero:  VEE2034700
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  51,8 m  mpy. 
Pituus:  0,44 km  
Leveys:  0,08 km  
Rantaviiva:  0,946 km  
Pinta-ala:  1,9 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPikkjärv 
Pikkjärv (myös Kõnnu järv, Kõnnu Pikkjärv) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Ongassaaren kylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 440 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee vieressä kulkevan harjujakson (vir. Iisaku–Illuka-oosistik) kaakkoisrinteessä ja se on lounais-koillis-suuntainen. Sijaintinsa vuoksi järveä ja sen viereistä Ümmargune järveä voidaan epäillä suppajärviksi. Harjunpuoleiset rannat kohoavat 30–40 metriä järvenpintaa ylemmäksi. Muut rannat ovat matalampia. Järven rantoja kiertää kapea suovyöhyke ja järvellä on mutapohja. Järven koillisrantaan tulee pohjoisesta tie, mutta järvi on kuitenkin autio.
Luontoarvoja

Järveen tulee Ümmargune järvestä oja ja järven pohjassa ja rannoilla on lisäksi lähteitä, jotka tuovat siihen lisää vettä viereisestä harjusta. Veden näkösyvyys on hyvä . Järvessä elää ainakin ahven, hauki, ruutana ja särki.
Järvet sijaitsevat Kõnnun ja Jõugan alueella, joka on sisällytetytty Alutagusen kansanpuistoon (vir. Alutaguse rahvusparg). Alueella tavataan esimerkiksi mustahaikaraa, helmipöllöä ja metsänemää.
Vesistösuhteita

Pikkjärv kuuluu Alajõen valuma-alueeseen, sillä se on Alajõen lähdejärvi. Järveen tulee kaksi ojaa, joista lounaispäähän laskeva on Ümmargune järven laskuoja. Ojalla on pudotusta 0,3 metriä. Pikkjärven laskuoja alkaa kaakkoisrannan puolivälistä. Se virtaa suoraan etelään, missä sitä on ruopattu tai kaivettu suoraksi ojaksi. Ojan nimi on Ongassaare oja, vaikka sitä kutsutaan alajuoksulla Alajõeksi. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisrantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Aiheesta muualla

Alutaguse rahvuspark, Keskkonnaamet (PDF, (viroksi))
Päärynämehu

Päärynämehu on päärynöistä valmistettua mehua. Päärynämehu on sellaisenaan vähähappoista, joten sen maku on makea ja mieto. Vähäisen happoisuuden vuoksi mehu on huonosti säilyvää. Päärynämehuun lisätään joskus sitruunahappoa happopitoisuuden lisäämiseksi tai sitä sekoitetaan omenamehuun, joka on enemmän happopitoista. Mehua varten päärynöitä tulee poimia oikeaan ajankohtaan, jotta hedelmien rakenne on sopiva mehustuksen kannalta.
Rainer Lemström

Kaarlo Rainer Lemström (23. elokuuta 1931 Loppi – 18. toukokuuta 2007 Hämeenlinna) oli suomalainen Suomen Maaseudun puolueen kansanedustaja ja puoluesihteeri.
Lemströmin vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Kustaa Lemström ja Lempi Aleksandra Nevalainen. Hän kävi kansakoulun ja Työväen akatemian sekä suoritti raittius- ja nuorisotyönohjaajan kurssin 1950, kartanpiirtäjän kurssin 1951 ja autoteknisen tutkinnon 1963.
Lemström työskenteli maataloustöissä kotitilallaan ja oli myös metsätöissä. Hän oli raittius- ja nuorisotyönohjaajana 1950–1951 ja omisti auto- ja konekorjaamon Lopella 1963–1969. Lemström oli sitten Suomen maaseudun puolueessa Etelä-Hämeen piirisihteerinä 1968–1969, järjestösihteerinä ja vt. puoluesihteerinä 1969–1970, puoluesihteerinä 1970–1972 sekä vuodesta 1975 alkaen järjestösihteerinä. Hän kuului Suomen maaseudun puolueen puoluehallitukseen ja oli puolueen Uudenmaan piirin puheenjohtajana.
Lemström oli kansanedustajana 1972–1975 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän sai yhdessä Veikko Vennamon ja J. Juhani Kortesalmen kanssa helmikuussa 1973 eduskunnan puhemieheltä nuhtelut sekä varoituksen huonosta käytöksestä ja loukkaavista puheista. Vuoden 1973 lopulla Vennamo ja Lemström joutuivat kahden viikon jäähylle eduskuntatyöstä. Eduskunnan vahtimestarit kantoivat tällöin Vennamon ulos eduskunnasta istuntotuolissaan mutta Lemström poistui omatoimisesti.
Lemström oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja kuului Lopen kunnanvaltuustoon sekä Kunnallisen sopimusvaltuuskunnan johtokuntaan. Hän oli myös Yleisradion hallintoneuvoston jäsenenä 1983–1990.
Lemström oli naimisissa vuodesta 1953 Maire Anna-Liisa Rekolaisen kanssa.
Rajanopeus

Rajanopeus saavutetaan, kun ilmanvastus kasvaa yhtä suureksi kuin vetovoima, silloin kiihtyvyys on nolla.
Rajanopeus on suurin nopeus, jolla putoava kappale voi liikkua putoamissuuntaan. Se saavutetaan, kun väliaineen vastus kasvaa yhtä suureksi kuin putoavaan kappaleeseen kohdistuva vetovoima, jolloin kappale ei enää ole kiihtyvässä liikkeessä. Ihmisen kokoisella kappaleella rajanopeus ilmakehän alaosissa on noin 190 km/h ilman vastustaessa (Fd) liikettä, jonka aiheuttaa maan vetovoima (Fg). Esimerkiksi laskuvarjohypyssä rajanopeus saavutetaan, kun matka alas kestää tarpeeksi kauan. Tällöin hyppääjän putoamisnopeus ei enää kasva, vaan pysyy vakiona.