stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karjala-kysymys
Kysymyksen osa-alueita > Oikea rauhansopimus?

Keskusteluissa palauttajat ovat pitäneet Pariisin rauhansopimusta 1947 pakkorauhana. Tämän vuoksi keskustelussa nostetaan esille Tarton rauhansopimus, joka palauttajien retoriikassa käsitetään tasapuolisten sopijaosapuolten sopimukseksi ja tästä syystä moraalisesti oikeampana pidetty. Perusteluksi esitetään myös, että Tarton rauha on ensimmäinen itsenäisen Suomen tekemä rajasopimus. Tämä yksinään ei juridisesti päde, koska Pariisin rauha on Suomen viimeisin rajat määritellyt valtioiden hyväksymä rauhansopimus. Suomen virallisen kannan mukaan niitä ei ole tarpeen muuttaa. Saman kannan mukaan mikään sopimus ei toisaalta estä muuttamaan rajoja, jos yhteistä tahtoa Suomella ja Venäjällä riittäisi.
Alueen rajan ovat määritelleet monet rajasopimukset, ensimmäisenä Pähkinäsaaren rauha. Kannattajien mielestä ne eivät liity Karjala-keskusteluun siksi, että aikaisemmat rauhat on tehty Ruotsin ja erilaisten venäläisten valtioiden välillä eikä Suomen ja Venäjän. Helsingin Sanomien tilaamassa tutkimuksessa 16 % vastustajista ajatteli, että ”vanhojen vääryyksien perään on turha haikailla”. Tämä oli toiseksi suurin vastustamisen syy.
Esimerkiksi Adolf Ehrnroothin mielestä Tarton rauhan rajat olivat ainoat oikeat. Tämä näkemys Tarton rajasta Suomen oikeana rajana on vastoin presidenttien Paasikiven ja Mannerheimin nimeen yhdistettyä näkökantaa, jonka mukaan sopimus oli Suomen kannalta liian hyvä jäädäkseen pysyväksi, ja se tehtiin Neuvosto-Venäjän ollessa vielä heikko. Tämän ajatuksen mukaan Venäjä on ”aina” käyttäytynyt normaalin imperialistisen ja naapureitaan uhkaavan suurvallan tavoin kantaessaan huolta muun muassa Pietarin turvallisuudesta.
Omana aikanaan kaikki eivät suinkaan nähneet Tartonkaan rajaa ”ainoana oikeana rajana”, vaan monet Suomessa pitivät sopimusta ”häpeärauhana”, ja olisivat halunneet, että raja olisi heimosotien jälkeen sisältänyt Itä-Karjalan. Pariisin rauhaa taas on pidetty painostusrauhana, jossa Suomea ei päästetty neuvottelemaan rauhanehdoista, ja siksi pätemättömänä.
Näkemys erilaisissa raja- ja rauhansopimuksissa määriteltyjen rajojen luokittelusta ”oikeudenmukaisiin” ja ”epäoikeudenmukaisiin” voidaan palautuksen vastustajien mielestä kyseenalaistaa. Esimerkiksi Keski-Euroopassa rajoja on satojen ja tuhansien vuosien aikana siirretty lukemattomia kertoja ja monien alueet (esimerkiksi Ranskan ja Saksan raja-alueilla oleva Alsace) ovat olleet vuoroin useiden eri maiden hallinnassa.
Kysymyksen osa-alueita > Venäläisväestö

Alueilla asui vuonna 2002 sinne eri puolilta Neuvostoliittoa muuttaneita – etniseltä taustaltaan enimmäkseen venäläisiä, valkovenäläisiä ja ukrainalaisia – ja heidän jälkeläisiään 423 300, joista luovutetun Karjalan alueella 369 800. Määrä on laskenut Venäjän yleisen väestönkehityksen myötä. Heidän asemansa palautuksessa on herättänyt kysymyksiä.
Vuoden 1999 tammikuussa tehdyn kyselytutkimuksen mukaan kolmannes Viipurin asukkaista kannatti Karjalan palauttamista Suomelle, jos alueen asukkaat saisivat Suomen kansalaisuuden. Runsas puolet vastusti ajatusta. Viipurilaisista 17 prosenttia olisi ollut valmis luovuttamaan Karjalan takaisin, vaikka sen nykyasukkaiden pitäisi muuttaa muualle Venäjälle korvauksia vastaan. Peräti 27 prosenttia viipurilaisista kannatti palautusta siinäkin tapauksessa, jos he eivät saisi Suomen kansalaisuutta. Karjalan palauttamiseen suhtautuvat myönteisimmin valtion virkamiehet, koulutetut työntekijät ja alle 20-vuotiaat nuoret.
Nykyasukkaat on nähty sekä uhkana että mahdollisuutena. Helsingin Sanomien tutkimuksessa toiseksi eniten eli 14 % pelkäsi, että ”Suomeen syntyisi liian suuri venäläisvähemmistö, mikä aiheuttaisi jännitteitä”. Epäilyksiä herättää Venäjän aktiivinen ja aggressiiviseksi väitetty tapa puolustaa naapurimaissaan asuvia venäläisvähemmistöjä ja niiden oikeuksia. ProKarelia on ehdottanut venäläisten alueelta poistumista helpottavia muuttoavustuksia ja puhunut myös siitä, että osan heistä olisi itse asiassa hyvä jäädä alueelle työvoimaksi. Osa alueella asuvista kuuluu virkamiehiin kuten rajavartijoihin ja ProKarelian arvion mukaan näiden siirryttyä uudelle rajalle nykyasukkaita jäisi alueelle noin 200 000. Tähän skenaarioon liittyy myös kysymykset siitä, myönnettäisiinkö heille Suomen kansalaisuus ja annettaisiinko heidän heti palautuksen jälkeen muuttaa nykyisen rajan puolelle Suomeen.
Palautusta on joskus vaadittu, tai siitä on unelmoitu, ilman asukkaita. Vaatimus on aiheuttanut syytteitä ihmisoikeusrikkomuksista. Huomautetaan usein, ettei tunnu hyväksyttävältä korjata menneitä vääryyksiä siten, että häätö kostettaisiin häädöllä. Vastustajat myös epäilevät Suomen kykyä tai halukkuutta ottaa tämän kokoista venäläisväestöä vastaan.kenen mukaan?
Matkailutoimittaja Markus Lehtipuun laskujen mukaan Karjalan noin 1 250 suomalaiskylästä yli 800 on täysin tyhjillään ja lopuissakin asutus on tiiviimpää, joskaan ei asukasluvultaan suurempaa kuin suomalaiskaudella. Kyliä jäi asumattomaksi jo neuvostokaudella, kun toteutettiin niin sanottu perspektiivittömien kylien likvidointi.
Kysymyksen osa-alueita > Öljysatamat ja Saimaan kanava

Venäjä on rakentanut alueelle Uuraan ja Koiviston öljysatamat. Palautuskeskustelussa on todettu, että ne voivat jäädä edelleen Venäjän omistukseen ja käyttöön vaikka alueet palautettaisiin Suomelle. Toiset ovat pitäneet satamia palautuksen esteenä tai ainakin sen vaikeuttajina.
Saimaan kanavan käytöstä Suomi maksaa vuokraa. Kekkonen aikoinaan 1960-luvun neuvotteluissa havitteli kanavan ympäristön, Viipuri mukaan lukien, vuokraamista. Kanava sijaitsee kokonaisuudessaan Tarton rauhan rajan sisäpuolella.
Kysymyksen osa-alueita > Ratkaisuehdotuksia

Nykytilanteen säilyttäminen
Palautus Tarton rauhan rajoihin
Osittainen palautus – on ehdotettu, että luovutettuja alueita ei palautettaisikaan kokonaan. Esimerkiksi Terijoki on kasvanut niin paljon Pietarin yhteyteen, että palauttaminen ainakin tyhjänä olisi hankalaa. Toisaalta varsinkin Sallan ja Kuusamon luovutetut alueet on nähty Venäjälle hyödyttöminä periferioina, joista sen olisi helppo luopua.
Karjalan alueen palautukseen kielteisesti suhtautunut puolustusvoimien entinen komentaja Gustav Hägglund ehdotti muistelmiensa mukaan presidentti Ahtisaarelle Petsamon palauttamista, mutta tämä ei kannattanut ehdotusta.
Vuokraus – alue vuokrattaisiin siirtymäajaksi, jonka jälkeen se palautuisi Suomelle tai Venäjälle.
Ehdotusta on tuonut esille Risto Kuisma Ilta-Sanomissa 27. syyskuuta 2006.
Yhteinen kehityskohde – alue ei olisi kummankaan omistuksessa vaan yhdessä kehittäen se toisi hyödyt ja haitat molemmille. Euroopan unionin kehitysavun käyttämistä alueen kehittämiseen on myös ehdotettu.
Erillinen talousalue – alue palautuisi Suomelle ja sitä pidettäisiin erillään siten, että alueen verotulot ohjattaisiin vain alueelle.
Suomen poliitikkojen kommentteja

Aika ajoin poliitikoilta kysytään kantaa palautukseen. Enimmäkseen mielipiteet ovat olleet palautusta vastaan, mutta myös myönteisiä arvioita on.
Tunnettuja mielipiteitä ovat Johannes Virolaisen myönteinen kanta, Gustav Hägglundin vuoden 1992 lausuma, jonka mukaan Karjalaa ei tulisi ottaa vastaan ”vaikka sitä tarjottaisiin kultalautasella”, koska hänen mukaansa Pietari tarvitsee turvavyöhykkeen, ja presidentti Mauno Koiviston kielteinen kanta. Hänen mielestään ei pitäisi kysyä, halutaanko Karjala takaisin vaan ”halutaanko se takaisin, jos se merkitsee sotaa” ja ettei Suomi tarvitse lisämaata.
SMP:n kansanedustaja Marita Jurva ehdotti vuonna 1990, että Suomi voisi vaihtaa Ahvenanmaan Karjalaan. SMP:n eduskuntaryhmä sanoutui yksimielisesti irti lausunnosta ja Jurva pahoitteli lausunnon aiheuttamaa keskustelua.
Asiasta on kysytty myös vaalien alla. Ennen vuoden 1999 eduskuntavaaleja Helsingin Sanomat kysyi puoluejohtajilta: ”Tulisiko uuden hallituksen ehdottaa Venäjän hallitukselle neuvotteluja Karjalan palauttamisesta?” Kannat vaihtelivat Esko Ahon mielipiteestä (”Meillä on mahdollisuus yhdessä sopien rajaa muuttaa. Tiedossa oleva Venäjän kanta on sellainen, että sellaista sopimusta ei ole nyt näköpiirissä.”) Suvi-Anne Siimeksen jyrkkään vastustukseen: ”Ei. Ihmettelen, ketkä tätä asiaa vielä viitsii pitää yllä.”
Vuoden 2000 presidentinvaalissa kysymys oli esillä lehdistössä jonkin verran ja Karjalan Liiton Karjalan Kunnaat -lehti teki haastattelun aiheesta. Siinä Risto Kuisma kannatti palautusta ja Ilkka Hakalehto piti tavoitetta oikeana. Riitta Uosukainen olisi pitänyt palautusta hyvänä, mutta ei uskonut siihen. Esko Aho halusi ylläpitää Karjala-optiota. Aho, Halonen ja Uosukainen vetosivat Venäjän keskusteluhaluttomuuteen. Kukaan ei halunnut kieltää keskustelua.
Vuoden 2006 presidentinvaalissa Timo Soini ja Arto Lahti kannattivat palautusta avoimesti. Lahdella palautus oli yksi vaaliteema. Asiaa kysyttiin presidenttiehdokkailta myös ulkomaisen median haastatteluissa. Muut ehdokkaat pitäytyivät Suomen nykyisessä kannassa.
Karjalan Liiton puheenjohtaja, keskustan kansanedustaja Markku Laukkanen ehdotti vuonna 2004 Ahtisaarta Karjalan palautuksen selvitysmieheksi. Toukokuussa 2005 Ranskan europarlamentaarikko Ari Vatanen kehotti Halosta ottamaan asian esille Moskovassa voitonpäivän juhlassa. Risto Kuisma on tehnyt asiasta kaksi kirjallista kysymystä eduskunnassa ja Olli Immonen yhden. Keskustan kansanedustaja Antti Kaikkonen totesi 2010, että Karjala tulisi palauttaa Suomelle, ”mutta mitään en ole vaatimassa”, koska ”palauttamisasia ei ole ajankohtainen, sillä naapurin puolella siihen ei ole halua” ja että ”nykytilanteessa en usko, että myöskään Suomen johto ottaisi asiaa omakseen”.
Suomen poliitikkojen kommentteja > Perussuomalaisten näkemyksiä

Perussuomalaiset eivät aja Karjalan palauttamista, vaikka aiheesta onkin keskusteltu puolueen sisällä. Puolueen sisällä kantoja on palautuksen puolesta ja vastaan. Jussi Halla-ahon mukaan Karjalan palautumisen toteutuminen on erittäin epätodennäköistä ja venäläisten kanssa on kuitenkin pystyttävä elämään. Hänen mielestään puolueen ei pidä ottaa itselleen mahdottomia poliittisia tavoitteita. Perussuomalaiset Nuoret ovat julkisesti ilmaisseet kannattavansa Neuvostoliitolle luovutettujen alueiden palauttamista Suomelle. Halla-aho on sanonut ymmärtävänsä, että Karjalan palautus on suomalaisille tunnepitoinen aihe, sillä Venäjä on sodalla ryöstänyt Karjalan Suomelta, joten hänen mukaan on selvää, että Venäjän pitäisi palauttaa Karjala. Halla-Aho on lisäksi todennut, että kenelläkään ei pitäisi olla mitään syytä ujostella sen sanomista, että Karjala kuuluisi palauttaa Suomelle.
Eduskuntavaalien 2011 alla perussuomalaisten Jussi Niinistö ilmoitti tavoittelevansa puolustusministerin salkkua ja kannattavansa Karjalan palauttamista. Niinistöstä tuli puolustusministeri Sipilän hallitukseen vuonna 2015. Perussuomalaisten kansanedustaja Juho Eerola totesi syksyllä 2011 venäläisen televisiokanavan haastattelussa, että hän haluaa keskustella Karjalan palauttamiseen liittyvistä asioista ja että: ”Minun oikeustajuni mukaan Karjala, Petsamo ja Suomenlahden saaret kuuluvat Suomelle”. Perussuomalaisten kansanedustaja Martti Mölsä ehdotti vuonna 2016, että Venäjä voisi satavuotislahjaksi Suomelle palauttaa Karjalan ja Petsamon.
Mielipidemittaukset

Suomessa on tehty viime aikoina useita mielipidemittauksia Karjalan palautuksesta. Tutkimusten mukaan noin kolmasosa kannattaa ja runsas puolet vastustaa palautusta. Kyselyjen lukuja on kuitenkin tutkittu vähän, mutta luvuista on havaittu esimerkiksi, että nuoret ja vanhat kannattavat palautusta eniten. Kyselyissä kysymyksenasettelu ja tutkimustavat ovat olleet hieman erilaista. Presidentinvaalissa 2006 Karjala-teemalla kampanjoinut Arto Lahti sai 0,4 prosenttia äänistä.
Venäjällä kyselyn tekoa vaikeuttaa se, että sana ”Karjala” yhdistetään Karjalan tasavaltaan eikä siellä siis aina tiedetä Karjalan palautuksen tarkoittavan luovutettujen alueiden palauttamista. Tammikuussa 1999 Viipurissa MTV3:n teettämässä mittauksessa palautusta kannatti 34 % ja vastusti 57 %, jos nykyasukkaat saisivat Suomen kansalaisuuden. Jos taas palautus vaatisi alueelta muuttamisen, luvut olivat 17 % ja 77 %.
Mielipidemittaukset > MC-Infon mittaukset syyskuussa 2005 ja joulukuussa 2007

Karjala-lehden MC-Infolla syyskuussa 2005 teettämän mielipidemittauksen mukaan 36 % suomalaisista kannattaa ja 51 % vastustaa palautusta.  Kyselyn mukaan 70 % ei kieltäisi asiasta puhumista, 15 % kieltäisi ja 13 % haluaisi ulkopoliittisista syistä varovaisuutta keskusteluun. Hieman alle puolet eli 49 % halusi ulkopoliittisen johdon ottavan asiaan selkeästi kantaa kun taas 38 % ei. Puolet uskoi saaneensa riittävästi puolueetonta tietoa palautukseen liittyvistä asioista ja 42 % ei. Nuorista eli alle 25-vuotiaista samat osuudet olivat 
36 % ja 56 %. 43 % kannatti hallitustenvälistä keskustelua ja 49 % vastusti sitä.
Joulukuun 2007 mittauksessa palauttamista kannatti 38 % ja vastusti 43 %. Puolet halusi poliitikkojen kertovan kantansa selvästi ja 34 % ei pitänyt sitä tärkeänä. 47 % halusi, että asia otetaan puheeksi Venäjän kanssa. Suomalaisista 72 prosentin mielestä palautuksesta voi keskustella vapaasti, kun taas 13 prosenttia katsoi, että ulkopoliittisista syistä keskustelussa pitäisi olla varovainen. 11 prosenttia taas olisi lopettamassa koko keskustelun.
Mielipidemittaukset > Helsingin Sanomat, elokuu 2005

Helsingin Sanomien Suomen Gallupilta elokuussa 2005 tilaaman mittauksen mukaan 30 prosenttia suomalaisista kannattaa ja 62 prosenttia vastustaa Karjalan palautusta. Hieman myönteisemmin suhtauduttiin silloin, jos oli kotoisin luovutetuilta alueilta: heistä 42 prosenttia kannatti palautusta. Vastaajilta kysyttiin: ”Kuinka toivottavaa olisi se, että Venäjä palauttaisi sodassa menetetyn Karjalan takaisin Suomelle?”
Kyselyssä tiedusteltiin vastustamisen syitä. Suurin syy (vastustajista 52 prosenttia) oli epäily siitä, että ”[takaisin saadun alueen] jälleenrakentaminen olisi liian kallista”. 21 prosenttia ajatteli, että ”vanhojen vääryyksien perään on turha haikailla” ja 15 prosenttia pelkäsi, että ”Suomeen syntyisi liian suuri venäläisvähemmistö, mikä aiheuttaisi jännitteitä”. 9 prosenttia epäili palautuksen kiristävän Suomen ja Venäjän suhteita. Vain 1 prosentti vastusti palautusta väitettyjen ympäristöongelmien vuoksi ja 10 prosenttia muun syyn vuoksi.
Mielipidemittaukset > Aiempia kyselyitä

Aiemmassa kyselyssä (Karjalan Liitto ja Taloustutkimus, huhtikuu 2005) 26 % suomalaisista kannatti Karjalan palautusta. Sitä aikaisemmassa (STT ja Suomen Gallup, 2004) kannattajia oli 38 %. Palautusta vastaan oli molemmissa tutkimuksissa 57 % suomalaisista. Suomen Kuvalehden 22. lokakuuta 1999 julkaistussa kyselyssä alueelle muuttamisesta ”kyllä”-vastauksia oli 10 % ja ”ei”-vastauksia 86 %. 4 % ei osannut sanoa. Muuttajahalukkaiden määrä aikuisväestöstä oli siis tuolloin hieman suurempi evakoiden lukumäärää oli.
ProKarelia kritisoi Taloustutkimuksen kyselyä kysymyksenasettelun vuoksi yksipuoliseksi. Se nimitti kyselyä koivistolaisittain tehdyksi viitaten presidentti Koiviston puheisiin palautuksen kalleudesta ja sodan uhasta, koska kyselyn jatkokysymykset käsittelivät vain näitä eikä vastaavia myönteisiä kysymyksiä kysytty. Tutkimuksen oli kuitenkin tilannut Karjalan Liitto, jonka suhtautuminen palautukseen on myönteinen. ProKarelia on kritisoinut Karjalan Liittoa Karjala-kysymyksen unohtamisesta.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Karjalan palauttamisesta tehtyjä mielipidemittauksia Suomessa
| Teettäjä | Tekijä | Vuosi | Kannattaa | Vastustaa | Eos | Virhemarginaali |
| Karjala | MC-Info Oy | 2007 | 38 % | 43 % | 19 % |  |
| Karjala | MC-Info Oy | 2005 | 36 % | 51 % | 14 % |  |
| Helsingin Sanomat | Suomen Gallup | 2005 | 30 % | 62 % | 8 % |  |
| Karjalan Liitto | Taloustutkimus | 2005 | 26 % | 57 % | 16 % |  |
| STT | Suomen Gallup | 2004 | 38 % | 57 % | 5 % |  |
| Suomen Kuvalehti |  | 1998 | 20 % | 58 % | 22 % |  |
| Suomen Kuvalehti |  | 1997 | 22 % | 59 % | 19 % |  |
| Suomen Kuvalehti |  | 1996 | 21 % | 66 % | 13 % |  |
Mielipidemittaukset > Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVA:n asennetutkimus

Maaliskuussa 2006 julkaistun Elinkeinoelämän valtuuskunnan asennetutkimuksen (1 218 vastaajaa, satunnaisotanta Manner-Suomen 18–70-vuotiaista) mukaan 73 prosenttia vastaajista oli sitä mieltä, että Karjala-keskustelu pitäisi lopettaa. Tutkimuksessa todetaan: ”Yksi mahdollinen kiistan aihe Suomen ja Venäjän suhteissa voisi olla kysymys aikanaan Neuvostoliitolle luovutetun Karjalan palauttamisesta. Suomalaisten valtaenemmistö, kolme neljästä, haluaisi poistaa tämän aiheen keskusteluagendalta (kuvio 37c). Onkin selvää, että aluevaatimusten aktiivinen esittäminen huonontaisi maiden välisiä suhteita.”
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
”Keskustelu Karjalan palauttamisesta tulisi jo lopettaa maassamme”
| Teettäjä | Tekijä | Vuosi | Täysin samaa mieltä | Jokseenkin samaa mieltä | Vaikea sanoa | Jokseenkin eri mieltä | Täysin eri mieltä |
| Elinkeinoelämän valtuuskunta | Yhdyskuntatutkimus Oy | 2006 | 53 % | 20 % | 10 % | 9 % | 8 % |
Populaarikulttuurissa

Vuonna 1983 julkaistussa Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin -elokuvassa neuvostoliittolainen kauppavaltuuskunta saapuu Suomeen ilman tulkkia, ja Härski Hartikainen ja insinööri Sörsselssön tarjoavat valtuuskunnalle apuaan. Hartikaisen pitäisi neuvotella Turhapuron apen Tuuran rakennushankkeesta, mutta koska Hartikainen vain osaa venäjää, mutta ei ymmärrä sitä, hän tuleekin ehdottaneeksi Tuntemattoman sotilaan filmaamista uudelleen. Loppuratkaisua muutettaisiin siten, että Suomi voittaisi sodan ja samalla hankkeeseen kuuluisi, että Neuvostoliitto palauttaa Karjalan Suomelle. Kauppavaltuuskuntaan kuuluvasta ministeri Nitsikovista ehdotus on loistava.
Vuonna 2012 suomalainen rap-kaksikko JVG julkaisi singlen ”Karjala takaisin”.
Kirjallisuutta

Jakobson, Max: Tilinpäätös.  Otava, Helsinki, 2003.  ISBN 951-1-18856-9
Joenniemi, Pertti (1998), ”The Karelian Question: On the Transformation of a Border Dispute”. Cooperation and Conflict, vol. 33(2), 1998 (b).
Joenniemi, Pertti. (1996) Ways of Managing Border Disputes in Present-Day Europe: The Karelian Question
Koivisto, Mauno: Kaksi kautta II: Historian tekijät.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1995.  ISBN 951-26-4082-1
Lehtipuu, Markus: Karjalan tragedia : kuinka Suomen kauneimmasta maakunnasta tuli koko Euroopan häpeäpilkku.  Suomalainen matkaopas, 2004.  ISBN 952-9715-21-8
Pessi, Yrjö ja Reino J. Auvinen: Karjala-kysymys. Taloudellisia näkökohtia.  Osa Karjalan Liiton Karjala-työryhmän raporttia, 31.1. 1995.
Reenpää, Heikki A.: Karjalan reformi.  ProKarelia, 2000.  ISBN 951-98494-1-6
Seppinen, Jukka: Kohti Karjalaa : pakkoluovutettu Karjala tänään ja huomenna.  Lappeenranta:  Karjalan Kirjapaino Oy, 1998.  ISBN 952-5200-09-4
Seppinen, Jukka: Menetetty Karjala? Karjala-kysymys Suomen politiikassa 1940 – 2000.  Kustannusyhtiö Minerva, 2006.  ISBN 952-5591-73-5
Seppälä, Helge: Vuosisatainen taistelu Karjalasta. Kustannus Oy Taifuuni. 1994. ISBN 951-581-033-7.
Sipponen, Kauko ja työryhmä: Karjala-työryhmän raportti.  Karjalan Liitto, 31.1.1995.
Susiluoto, Ilmari: Pieni Karjalakirja.  Ajatus, 1999.  ISBN 951-9440-88-7
Takala, Hannu: Kun Karjala palautuu.  Lahti:  Vuoksen vartio, 2000.  ISBN 951-98595-0-0
Virrankoski, Pentti: Karjala takaisin - suhteet Venäjään terveiksi.  Lappeenranta:  Karjalan kirjapaino, 1994.  ISBN 951-95990-7-X
Aiheesta muualla > Artikkeleita ja mielipidekirjoituksia

Karjala-kysymys ei kiinnosta niinkään venäläisiä. Verkkouutiset 4.8.2000
Ilmari Susiluoto: Luovutetun Karjalan tilanne uusien tietojen valossa. Verkkouutiset 21.1.2000
Markku Laukkasen artikkeli presidenttiehdokkaiden kannanotoista 15.11.1999
Mauri Rastaan kokoelma Karjalan kysymykseen liittyvistä uutisista
Ahjopalo, Janne: Perussuomalaisten nuorten kannanotto Karjalan palauttamisesta ihmetytti Venäjällä – suomalaisten Karjala-kaipuu romahtanut 1990-luvulta 27.11.2018. Yleisradio.
Boris Jeltsin vuonna 1993.
Karjalan palautusta puolustetaan joskus Karjalan luonnon kauneudella. Kuvassa Laatokkaa Sortavalan edustalla.
Karjalassa on monin paikoin käytössä vanhat suomalaiset talot. Kuva Sortavalan maaseudulta.
Neuvostoaikana rakennettuja asuintaloja Ensossa (venäjäksi Svetogorsk)
Uuno Piirainen

Uuno Emil Piirainen (11. maaliskuuta 1899 Kuhmoniemi – 19. toukokuuta 1931 Käkisalmi) oli suomalainen jääkäri ja reservin luutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueen varajohtajana Valkoisen armeijan ratsujoukoissa.
Perhe ja koulutus

Piiraisen vanhemmat olivat maanviljelijä Olli Piirainen ja Stiina Kettunen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Hellin Irene Niemen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Viipurin reaalikoulussa vuonna 1925. Hän kävi Reserviupseerikoulun vuonna 1926 ja taktiikan soveltamiskurssin vuonna 1927.
Jääkärikausi

Piirainen työskenteli työmiehenä Kemissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 17. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Piirainen astui Suomen armeijan palvelukseen varavahtimestariksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueen varajohtajaksi Karjalan ratsujääkarirykmentin 1. eskadroonaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kivennavalla, Terijoella ja Kaislahdella sekä Innon saartoon ja Puumalan patterin valtaukseen.
Sisällissodan jälkeinen aika

Piirainen toimi sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana ja eskadroonan ratsuvääpelinä Karjalan ratsujääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Hämeen ratsurykmentti. Ratsurykmentistä hän oli komennettuna 24. lokakuuta 1918 – 18. huhtikuuta 1919 välisen ajan Lapin rajavartioryhmässä ja 25. toukokuuta – 17. joulukuuta 1920 välisen ajan Tampereen rykmentissä. Tampereen rykmentistä hänet siirrettiin 31. toukokuuta 1921 alkaen Ratsuväen kapitulanttikouluun ratsuvääpeliksi ja koulutusaliupseeriksi. Hän erosi armeijasta ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen 28. helmikuuta 1927 ja hänet sijoitettiin aluksi päälliköksi Viipurin suojeluskuntapiirin V alueelle, josta hänet siirrettiin 1. syyskuuta 1928 alkaen päälliköksi XII alueelle. Hän kuoli keuhkotautiin ja haudattiin Käkisalmeen.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Varavahtimestari 11. helmikuuta 1918  Ratsuvääpeli 24. joulukuuta 1918  Reservin kornetti 11. helmikuuta 1927  Reservin luutnantti 30. lokakuuta 1930 |     |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoona 27:n 3. komppania.