stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Orthez
Alueen maantieteellinen asema

Kaupungin lävitse virtaa Pau’n joki, jolla on osittain vielä hyvin vanha kelttiläinen nimi ”gave de Pau”, sekä siihen laskevat joet Laâ, Rontrun ja Gaséloup.  Myös Luy de Béarn. Jokeen laskevat ojat Ourseau ja Pas de Salles, ovat osa kaupungin alueen vesistöä.
Nimistö

Kaupungin nimen kirjoitusasu on aiemmin ollut muodossa Ortez tai Ortensium, mistä ovat todisteena vuosilta 193 ja 1194 säilyneet Sauveladen asiakirjat. Kirjoitusmuoto Orthensium ilmenee vuonna 1220, muoto Ortes on vuodelta 1375, Ortais ilmenee 1300-luvulla Jean Froissart’n kirjoituksissa, muotoa Sen-Per de Ortes käyttivät vuonna 391 Navarran notaarit, ja muotoa Hertes Paun kaupungin talosvirasto vuonna 1578.
Historia

Kaupungin vanhimmat muistomerkit ovat kaksi romaanista arkkitehtuuria edustavaa kirkkoa, jotka ovat peräisin 1000-luvulta. Kirkoista toinen sijaitsee linnoituksessa ja toinen osana pyhän Pietarin kirkkoa.
Kaupunki on tulosta kahden kylän yhteenliittymisestä vuonna 1260. Tätä yhteenliittymää, jossa nyt eri kylät liittyivät yhteen, symboloi kaupungin vaakunassa olevat silta ja pyhän Pietarin avaimet.
Vuonna 1385 Orthezissä oli 436 savua.  Bearnen varakreivi piti asemapaikkanaan kaupunkia 1200- ja 1300-luvuilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Orthezin kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Orthezin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Béarn des Gaves’n portaali (Arkistoitu – Internet Archive)
Orthezin taistelu – 27. helmikuuta 1814
Orthezin vanha silta gave de Pau  ylitse
Pavel Olhin

Pavel Olhin (1830 Pietari – 1915) oli venäläinen kirjailija, kääntäjä ja pikakirjoittaja, joka laati saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä sovitelman venäjän kielelle.
Olhin kävi Pietarissa saksalaista koulua, kokeili eri aloja ja valmistui vuonna 1854 lääkäriksi. Hän ei kuitenkaan harjoittanut lääkärin ammattia, vaan elätti itsensä kääntämisellä ja muilla kirjallisilla töillä.
Vuonna 1860 Olhin lähti ulkomaille, ja kun hänellä ei ollut saatavilla kirjoittajaa, jolle olisi voinut töitään sanella, hän alkoi laatia omiin tarpeisiinsa pikakirjoitusjärjestelmää. Vuonna 1864 Venäjällä järjestettiin kilpailu pikakirjoitusjärjestelmän saamiseksi venäjän kielelle, ja Olhin osallistui kilpailuun Gabelsbergerin järjestelmän pohjalta tehdyllä järjestelmällä. Kilpailuun tuli yhteensä 28 eri järjestelmää; mikään niistä ei saanut varsinaista palkintoa, mutta Olhinin järjestelmää sekä yhtä Stolzen järjestelmän sovitusta pidettiin parhaina.
Kirjailija Fjodor Dostojevskin pikakirjoittaja Anna Snitkina, josta tuli myös tämän vaimo, käytti saneluja kirjoittaessaan Olhinin järjestelmää.
Sonmoro senjoro

| Sonmoro senjoro Lord Est |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. marraskuuta 2011
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): MMEN, MGI, Sakke, S2Sounds
 Tyylilaji: dancehall, reggaeton, reggae, pop
 Kesto: 40.56
 Levy-yhtiö: Hype
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 33.
Lord Estin muut julkaisut
| Se on päätetty 2009 | Sonmoro senjoro 2011 | Lestin ruudeimmat 2012 |
Sonmoro senjoro on Lord Estin viides studioalbumi, joka julkaistiin 23. marraskuuta 2011 Hype Recordsin kautta. Albumin ensimmäinen single ”Reggaerekka” julkaistiin 30. toukokuuta 2011. Se sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan ykköspaikalle. "Reggaerekka"-single on myynyt noin 7 000 kpl lokakuuhun 2011 mennessä, mikä oikeuttaa kultalevyyn. Kappaleen on tuottanut MMEN ja siitä julkaistiin musiikkivideo kesäkuussa. Albumin toinen single ”Juoksen vapaana kaupunkiin” julkaistiin 3. lokakuuta 2011. Musiikkivideon ohjasi 2KG Productions. Albumin kolmantena singlenä julkaistiin kappale "Vuosi vaihtuu" (mukana Mikael Gabriel). Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 33. sijalle ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa.
Kappaleet

Juoksen vapaana kaupunkiin – 3.51
Huono päivä, hyvä ilta – 3.25
Ihan sama mitä teen – 4.00 (mukana Marvin Brown)
Karkkipäivä – 3.15
Iisisti pysy rytmissä – 4.22
Reggaerekka – 3.55 (mukana Petri Nygård)
Vuosi vaihtuu – 3.15 (mukana Mikael Gabriel)
Ota vastuu miehen – 4.11
Anopilla on molekyylit sekaisin – 3.57
Joulu etelässä – 3.50
Hellä ori – 3.13 (MMEN Remix)
Tuotanto

MMEN 1, 2, 4, 5, 6, 8, 11
MGI: 3, 10
Sakke: 7
S2Sounds: 9
Paula Rautiainen

Paula Rautiainen (o.s. Järvi, s. 24. helmikuuta 1980) on suomalainen pesäpalloilija. Kausina 2000–2007 hän edusti Jyväskylän Kirittäriä. Hänet valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi vuosina 2006 ja 2007. Rautiaisen kasvattajaseura oli Ilmajoen Kisailijat.
Rautiainen pelasi yleensä kakkosvahtina ja oli myös joukkueen kapteeni. Hän lopetti pelaamisen kauden 2007 päätyttyä.
Peliuransa jälkeen Rautiainen toimi vuosina 2008–2010 naisten Idän joukkueen valitsijana Itä–Länsi-otteluun.
Saavutukset

Vuoden pesäpalloilija (2): 2006, 2007
Superpesiksen kärkilyöntikuningatar (2): 2006, 2007
Superpesiksen etenijäkuningatar (3): 2003, 2005, 2006
Kultainen maila (2): 2006, 2007
Pavel Orlov

Neuvostoliiton lähettiläs Pavel Orlov saapuu Helsinkiin 21.4.1941.
Pavel Dmitrijevitš Orlov (ven. Па́вел Дми́триевич Орло́в; 21. tammikuuta 1904 – 14. syyskuuta 1989) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi lähettiläänä Helsingissä huhti-kesäkuussa 1941. Hän osallistui Suomen kanssa vuonna 1944 käytyihin aseleponeuvotteluihin ja toimi vuosina 1944–1945 liittoutuneiden valvontakomission poliittisena neuvonantajana. Orlov toimi uudestaan lähettiläänä Helsingissä 18. elokuuta 1944 – 14. elokuuta 1946.
Orlov toimi vuosina 1939–1941 Neuvostoliiton ulkoasiain kansankomissariaatin Skandinavian maiden osaston vastaavana. Hän oli 11. huhtikuuta – 9. toukokuuta 1941 Neuvostoliiton valtuutettuna edustajana Suomessa ja sen jälkeen 22. kesäkuuta 1941 saakka täysivaltaisena Neuvostoliiton lähettiläänä Suomessa. Vuosina 1941–1943 hän toimi Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatin ensimmäisen Euroopan osaston vastaavana sekä 1943–1944 Neuvostoliiton Lontoon-suurlähetystön neuvonantajana. Vuonna 1944 Orlov oli siirtynyt Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatin viidennen Euroopan osaston vastaavaksi sekä toimi Moskovan välirauhan jälkeen 18. elokuuta 1944 – 14. elokuuta 1946 Neuvostoliiton Helsingin suurlähettiläänä.
Vuosina 1946–1948 Orlov toimi Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön kolmannen Euroopan osaston apulaisjohtajana, vuosina 1948–1952 kolmannen Euroopan osaston apulaisjohtajana ja johtajana ja vuosina 1952–1955 Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön keskushallinnon virkamiehenä. Hän toimi 1955–1957 Neuvostoliiton valtuuskunnan edustajana neuvostoliittolais-iranilaisessa sekakomissiossa, joka käsitteli maiden rajojen demarkaatio- ja redemarkaariolinjoja. Vuosina 1957–1959 hän oli Neuvostoliiton Bonnin-suurlähettiläs, vuonna 1959 Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön neuvos ja vuosina 1960–1966 maailman työjärjestön pääsihteerin erityisavustaja.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Ivan Zotov | Neuvostoliiton lähettiläs Suomessa 1941, 1945–1946 | Seuraaja: Aleksandr Abramov |
Peroz I

Peroz I:n kolikoita
Peroz I (pers. ‏پیروز‎) oli Persian kuningas sassanidien hallitsijasuvun aikana. Hän hallitsi vuodet 459–484.
Perozin isä Yazdegerd II kuoli vuonna 457, jolloin hänen nuorempi veljensä Hormizd otti hallittavakseen valtakunnan Perozin ollessa kaukaisen Sistanin kuvernöörinä. Hefthaliittien, eli valkoisten hunnien, avulla Peroz haastoi veljensä sotaan, joka päättyi Perozin voittoon ja valtaanastumiseen vuonna 459.
Peroz kävi hallituskautenaan sotaa sekä Kaukasuksella kapinoivia Albanian ja Iberian maakuntia että entisiä liittolaisiaan hefthaliittejä vastaan. Toisessa kampanjassa valkoisia hunneja vastaan Persian 50 000–100 000 miehen armeija kärsi suuren tappion. Kuolleiden joukossa oli myös Peroz. Hefthaliittien johtaja Khush-Newaz kohteli entistä liittolaista arvostavasti ja lähetti tämän haudattavaksi takaisin Persiaan. Perozin veljestä Balashista tuli kuningas hänen kuolemansa jälkeen.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Hormizd III | Persian kuningas 459–484 | Seuraaja: Balash |
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Peroz I
Paula Pope

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Paula Pope. |  Paula Pope. |  Paula Pope. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | kerroshypyt |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | ponnahduslauta |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | kerroshypyt |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | kerroshypyt |  |
Paula Jean Myers-Pope (11. marraskuuta 1934 Lackawanna, New York – 9. kesäkuuta 1995 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen uimahypääjä ja olympiamitalisti.
Myers, sittemmin Pope, saavutti kerroshypyistä olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja Roomassa 1960 sekä olympiapronssia Melbournessa 1956. Roomassa hän saavutti hopeaa myös ponnahduslaudalla. Vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoista hän voitti tuplamestaruuden.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paula Pope Wikimedia Commonsissa
Paloniitunjärvi

| Paloniitunjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°48′46″N, 24°21′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hyvikkälänjoen valuma-alue (35.88)
Laskujoki:  Kaartijoki 
Järvinumero:  35.886.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,4 m  
Rantaviiva:  4,601 km  
Pinta-ala:  43,65 ha  
 fiPaloniitunjärvi 
Paloniitunjärvi tai myös Paloniitunjärvi on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Ahoisten kylän lähellä sijaitseva suojeltu järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 44 hehtaaria ja se on 1,5 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Se on kulmikkaan muotoinen ja siitä työntyy sekä etelään että kaakkoon kaksi pitkää lahtea. Järvi sijaitsee Viialan Vaimaroiselta Valajärven eteläpuolelle Väihikkälään kulkevan harjujakson jäätikköjokimuodostumassa. Harjujakso kulkee Korvenalustanjärven pohjoispään luusuan kohdalla itä-länsi-suuntaisena poikittain ja ohittaa Paloniitunjärven sen itäpuolelta hieman etäämpänä. Sen rantaviivan pituus on 4,6 kilometriä ja sen rannat ovat puoliksi metsä- ja puoliksi peltomaata. Rantaan on rakennettu viisi vapaa-ajan asuntoa, mutta sen lähiympäristössä ei sijaitse maatiloja. Ainoastaan järven mökeille johtaa varsinaisia teitä, mutta järven kaakkoi- ja eteläpuolella sijaitsee Kukkolankulma ja Rasinkylä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Kaartjoen alaosan alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 90,4 metriä mpy. Järveen laskee kolme pelto-ojaa sekä ojitetun Keljusuon kuivatusojat. Kullolankulman johto-ojan valuma-alueella harjualueella sijaitsevat Likolammi, Kaakkolammi ja Valkealammi. Järven itärantaan laskee Kaartjoki, joka virtaa järvessä eteenpäin pohjoisessa sijaitsevaan Korvenalustanjärveen, josta se jatkaa eteenpäin samannimisenä Haapajärveen. Järvien välinen salmi on tiheään ruohottunut ja joki sekä järvi itse virtaavat tehokkaasti ainoastaan auki ruopattuja uomia pitkin.
Luontoarvoja

Järven vesialue on yhdessä Korvenalustanjärven kanssa Natura 2000 -ohjelman suojelualuetta, mutta vieressä sijaitsee myös Keljunsuolla sijaitseva Keljunmetsän rantametsiäkin. Järvellä on runsaasti helofyyttikasvustoja ja myös upos- ja kelluslehtisiä kasvustoja ja rannoilla vallitsevat luhtanevat ja luhtapensaikot. Järveä pidetään valtakunnallisesti arvokkaana lintujärvenä, jossa esiintyy esimerkiksi kalatiira, kaulushaikara, kurki, laulujoutsen, liro, luhtahuitti, ruskosuohaukka ja myös uhanalaisena lintulajina uivelo. Erityinen järvellä elävä hyönteinen on täplälampikorento.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli autio, mutta Ahoisten suuri kylä peltoineen sijaitsi etäämpänä järven länsipuolella. Järvi oli tulvaherkkänä ja alavalla maalla sijaitsevana otollinen niittyjen raivaamiseksi. Suurin osa järven ympäristöstä oli merkitty karttaan niittyinä. Järven rannat olivat autiot. Jossakin vaiheessa asutushistoriaa on järvellä on toteutettu järvenlasku, jonka jäljiltä löytyy järven rannoilta edelleen liejupitoista maata. Vuoden 1961 peruskartassa on merkitty rantaan ulottuvia peltomaita vähemmän kuin mitä on nykyään. Rantojen kuivatus ja ottaminen viljelyyn jatkuu edelleen.
Pentewere

Pentewere oli Egyptiä hallinneen faaraon Ramses III:n (noin 1194–1153 eaa.) poika.
Pentewere oli muinaiseksi egyptiläiseksi hyvin pitkä, 180 cm. Hän oli salaliitossa äitinsä Tejen kanssa isäänsä vastaan. Heitä tukivat melko varmasti työläiset, jotka eivät olleet saaneet palkkaansa faaraolta sekä jotkut hovin jäsenet, sillä jopa hovin jäsenet olivat tyytymättömiä Ramsekseen. Tejellä ei kuitenkaan ollut vaikutusvaltaa hovissa, sillä faaraon ykkösvaimo oli Iset. Myös Isetillä oli poika, tuleva faarao Ramses IV.
Penteweren ja hänen äitinsä tavoitteena oli, että Pentewere nousisi valtaistuimelle Ramseksen seuraajaksi. Salaliitto ei onnistunut, ja Ramses III eli vielä niin pitkään että ehti rangaista kaikkia salajuoneen osallistuneita. Historiallisten lähteiden mukaan kaikki juoneen osallistuneet korkea-arvoiset – Pentewere mukaan lukien – pakotettiin tekemään itsemurha. Se oli siihen aikaan kunniakkaampi kuolintapa kuin julkinen teloittaminen.  Faaraoiden Egyptissä yleisin teloitustapa oli keihästäminen. Itsemurha tehtiin yleensä myrkyllä. Penteweren äidin kuolintapaa ei tiedetä.
Pentewere oli kuollessaan hyvin nuori. Hänellä ei ollut edes puhjennut kaikkia viisaudenhampaita. Penteweren kiireellä palsamoidun ruumiin tutki yhdysvaltalainen egyptologi Bob Brier. Ruumiin puolestaan löysi ranskalainen Gaston Maspero.  Ei kuitenkaan ole täysin varmaa, että onko löydetty mies tosiaan Pentewere.
Aiheesta muualla

The Mystery of Unknown Man E (englanniksi)
Tieteen kuvalehti[vanhentunut linkki]
Palestiina kesäolympialaisissa 2016

Palestiina osallistui kesäolympialaisiin 2016. Sitä edusti kuusi urheilijaa neljässä lajissa. Joukkueen lipunkantajana avajaisissa toimi kestävyysjuoksija Mayada Al-Sayad. Kuuden hengen joukkue oli Palestiinan olympiahistorian suurin.
Joukkue > Judo

Simon Yacoub – miesten alle 60 kg
Joukkue > Ratsastus

Christian Zimmermann – kouluratsastuksen yksilökilpailu
Joukkue > Uinti

Ahmed Gebrel – miesten 200 m vapaauinti
Mary Al-Atrash – naisten 50 m vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Mohammad Abu Khoussa – miesten 100 m
Mayada Al-Sayad – naisten maraton
Pavel Nazimov

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 4. helmikuuta 1996 (ikä 28)
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 senttimetriä
Seura
Seura: JIPPO Joensuu
Pavel Viktorovitš Nazimov (ven. Павел Викторович Назимов, s. 4. helmikuuta 1996) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Miesten kakkosessa pelaavaa Jippoa. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pavel Nazimov Wikimedia Commonsissa
Paraguayn kansalliskirjasto

| Paraguayn kansalliskirjasto> Biblioteca Nacional del Paraguay |
| --- | --- |
Osoite:  De la Residenta 820 c/ Avendida Perú, Asunción, Paraguay
Koordinaatit:  25.2874°S, 57.6165°W
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paraguayn kansalliskirjaston vanhojen sanomalehtien kokoelmien tarkastelua.
Paraguayn kansalliskirjasto (esp. Biblioteca Nacional del Paraguay; engl. National Library of Paragyay) on Paraguayn pääkaupungissa Asunciónissa  toimiva kansalliskirjasto.
Kansalliskirjaston ja -museon perustamista Asuncióniin koskeva laki hyväksyttiin Paraguayn senaatissa vuonna 1887. Ensimmäisen johtajansa kansalliskirjasto ja -museo sai vuonna 1891. Vuonna 1903 Paraguayn kansallisarkisto liitettiin kansalliskirjaston ja museon yhteyteen ja uudelle organisaatiolle nimettiin pääjohtaja, jonka alaisuudessa kirjasto- ja museotoiminnan sekä arkistotoiminnan johtajat hoimivat. Kansalliskirjaston kokoelmiin kuului vuonna 1904 yhteensä 4 955 voluumia.
Kansalliskirjasto on toiminut vuodesta 1959 nykyisessä päärakennuksessaan (De la Residenta 820). Helmikuusta 1991 lähtien Paraguayn kansallisarkisto, kansalliskirjasto ja kansallismuseo ovat kukin olleet erillisiä instituutioita. Vuodesta 2006 lähtien kansalliskirjasto on toiminut Paraguayn kulttuuriministeriön alaisuudessa.
Petro Sokalskyi

| Petro Sokalskyi |
| --- | --- |
 Petro Sokalskyi
Henkilötiedot
Koko nimi:  Petro Petrovytš Sokalskyi
Syntynyt: 26. syyskuuta 1832 Harkova
Kuollut: 14. huhtikuuta 1887 (54 vuotta) Odessa
Säveltäjä
Tyylilajit:  ooppera 
Soittimet:  piano 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Petro Petrovytš Sokalskyi tai Sokolskyi (ukr. Петро Петрович Сокальський; 26. syyskuuta 1832 Harkova – 14. huhtikuuta 1887 Odessa) oli ukrainalainen säveltäjä. Hän toimi Ukrainassa koulunopettajana ja kokosi kansansävelmiä, joista hän julkaisi erittelevän ja vertailevan tutkimuksen Russkaja narodnaja muzyka (1888). Hän asettui 1860 Odessaan Odesski vestnik -sanomalehden toimittajaksi vuoteen 1876 ja perusti sinne filharmonisen seuran. Hän sävelsi muun muassa kolme oopperaa Mazepa (1859), Toukokuun yö (1876) ja Dubnon piiritys (1878) ja lauluja esimerkiksi Taras Ševtšenkon, Leonid Hlibovin ja muiden teksteihin.
Owlman

| Owlman |
| --- | --- |
Luoja(t):  Gardner Fox Mike Sekowsky
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Thomas Wayne Jr. Justice League of America (vol. 1) nro 29 (elokuu 1964) Roy Raymond Jr. Robin (vol. 4) nro 38 (helmikuu 1997)
Henkilötiedot
Status:  aktiivinen
Pituus:  188 cm
Paino:  95 kg
Ryhmäsidokset:  Crime Syndicate of America
Henkilöllisyydet:  Thomas Wayne Jr. Roy Raymond Jr.
Voimat:  Ei yli-inhimillisiä kykyjä
Suhteet
Sukulaiset:  Thomas Wayne Jr.: Thomas Wayne (isä) Martha Wayne (äiti, kuollut) Bruce Wayne (veli, kuollut) Roy Raymond Jr.: Roy Raymond Sr. (isä)
Owlman (suom. Pöllömies) on nimi kahdelle eri DC Comicsin kustantamalle sarjakuvarikolliselle. Owlmanin loivat Gardner Fox ja Mike Sekowsky. Hahmo teki ensiesiintymisensä Justice League of America sarjakuvan ensimmäisen osan numerossa 29, vuonna 1964. Owlman on rinnakkaisuniversumin versio Batmanista, joka elää Earth-Three maailmassa tai tunnetummin antimateria-universumissa.
Sarjakuvissa > Roy Raymond Jr.

Roy Raymond Jr. on alkuperäisen Roy Raymondin pojanpoika, joka Outsiders Special #1 tarinassa helmikuussa 2009 liittyi Outsiders-ryhmään Alfred Pennyworthin kehotuksesta ja otti itselleen Owlmanin identiteetin ja Batmanin jättämät välineet. Owlmanina Roy Raymond Jr. käyttää pöllöpohjaisia ​​laitteita, joissa hänen Owlman-pukunsa sisältää pimeänäkölinssit, sisään vedettävät kynnet ja mahdollistaa hänelle jonkinlaisen lennon, koska hän yhdistää rakettisaappaat ja viitan, joka voi ottaa purjelentokoneen muodon. Tämä versio Owlmanista oli sankari eikä rikollinen.
Muissa medioissa > Animaatio > Batman – pelottomat

Owlman esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa Batman – pelottomat animaatiosarjan jaksoissa "Deep Cover for Batman" ja "Game Over for Owlman", jossa hahmon äänenä toimi Diedrich Bader.
Sarjassa hahmo toimi Injustice Syndicaten johtajana ja käytti Phase Oscillatoria tullakseen Batmanin ulottuvuuteen pilatakseen Batmanin hyvän maineen. Hän jää kuitenkin kiinni ja Batman vangitsee Owlmanin luolaansa. Batman päättää estää Owlmanin organisaation Injustice Syndicaten toimet menemällä tämän ulottuvuuteen. Sillä välin Owlman onnistuukin karkaamaan vankilasta ja pääsi toteuttamaan suunnitelmaansa pukeutumalla 1930-luvun Batmanin asuun ja tekemällä rikoksia. Samalla hän värväsi lisäapuja tuomalla uuteen ryhmäänsä Black Mantan, Brainin, Kellokuninkaan, Doctor Polarisin, Herrasmiesaaveen (eng. Gentleman Ghost) ja Gorilla Groddin. Hän kuitenkin jäi kiinni Batmanin palattua takaisin ja tehtyä yhteistyötä Owlmanin universumin Jokerin kanssa.
Muissa medioissa > Animaatio > Justice League: Crisis on Two Earths

Owlman esiintyi ensimmäisen kerran animaatioelokuvassa vuonna 2010 Justice League: Crisis on Two Earthsissa, jossa hahmon äänenä toimi James Woods.
Hahmo perustui hiukan enemmän sarjakuvien Thomas Wayne Jr. -versioon. Owlman oli elokuvassa uhkaava ja laskelmoiva strategisti, jolla oli myös eräänlainen suhde Superwomaniin. Saatuaan selville elokuvassa moniuniversumien olemassaolosta hän päätti tuhota koko universumin Crime Syndicaten suunnitteleman pommin avulla. Superwoman kyseenalaisti Owlmanin päätöksen, joka vastasi selityksellä, ettei millään tekemisellä ollut merkitystä, sillä toisessa maailmassa rinnakkaisversio tekisi asian toisin ja synnyttäisi näin uuden maailman. Owlman on vähällä onnistua suunnitelmassaan saatuaan siirretyksi pommin Earth-Primeen, jossa hän on asettamassa pommia ajastimelle, mutta Batman ilmestyy paikalle estämään teon. Kaksinkamppailun päätteeksi Batman sitoo Owlmanin kiinni pommiin ja lähettää Owlmanin jäiselle ja asumattomalle planeetalle. Ajastimen vielä käydessä Owlman huomaa pelastumismahdollisuuden mutta tajuaa, ettei sillä olisi mitään merkitystä, eikä yritä pelastautua vaan antaa pommin räjähtää. Räjähdys tuhoaa koko planeetan ja tappaa Owlmanin.
Muissa medioissa > Televisiossa

Nuori vastakkaista sukupuolta oleva versio Thomas Wayne Jr.:stä esiintyy Pennyworth -televisiosarjassa, jossa häntä esittää Jayda Eyles. Hän esiintyi ensin vauvana toisen kauden finaalissa "The Lion and Lamb" ja lapsena sarjan kolmannella kaudella nimellä Samantha Thomas "Sam" Wayne, jota hoitavat hänen lastenhoitajansa ja Alfred Pennyworthin äiti Mary.
Videopeleissä

Owlman esiintyy ladattavana bonushahmona DC Universe Online -pelissä.
Owlman esiintyy Lego DC Super-Villains -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Jason Marsden.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Diedrich Bader | Batman: The Brave and the Bold |  |  |
| 2010 | James Woods |  | Justice League: Crisis on Two Earths |  |

Owlman elokuvassa Justice League: Crisis on Two Earths.
Operaatio Shakti

Operaatio Shakti (koodinimeltään Pokhran-II) oli Intian toukokuussa 1998 suorittama ydinkoesarja, jossa se kokeili ydinasettaan.
Intia oli jo 1974 tehnyt maan alla "Hymyilevä Buddha" -nimisen ydinkokeen, jonka voima saattoi olla 2 kilotonnia. Intialla tiedettiin pitkään olevan ydinaseita. Intian armeija ja ydintutkijat räjäyttivät 11. toukokuuta 1998 Luoteis-Intiassa Rajasthanin osavaltiossa Tharin autiomaassa Pokhranin alueella maan sisässä yhtä aikaa kolme ydinlatausta, joista ensimmäisen voima lienee 25–30 kilotonnia, toisen 12 kilotonnia ja kolmannen alle kilotonnin verran. Armeija räjäytti vielä pari hyvin pientä latausta hyvin lähellä maan pintaa 13. toukokuuta. Intian tekemät ydinkokeet eivät liene menneen täysin piirustusten mukaan, sillä ainakaan ensimmäinen koe ei ollut yhtä voimakas kuin oli suunniteltu. Ensimmäinen koe oli jonkinlainen vetypommi, ja toinen tavanomainen plutoniumpohjainen fissiopommi. Pokhranin kokeet määräsi tehtäväksi Intian kansallismielisen BJP-puolueen vetämän hallituksen pääministeri Atal Bihari Vajpayee, koska halusi Intian julistautuvan avoimesti ydinasevallaksi turvallisuuspoliittisista syistä. Vajpayeen mielestä Kiina uhkasi Intiaa ydinaseellaan. Koesarjan jälkeen Intian Vajpayee julisti 14. toukokuuta 1998 Intian olevan ydinasevaltio, ja että Intia pystyy rakentamaan vetypomminkin, ja ettei Intia tule koskaan käyttämään ydinaseita ensin.[lähde? ]
Pakistan vastasi Intian koesarjaan omalla koesarjallaan. Intian koesarja herätti vastalauseita maailmalla ja Intia sai kokeiden takia kansainvälisiä pakotteita. 2000-luvun alussa Intian ja Pakistanin välit kiristyivät pariksi vuodeksi äärimmilleen, ja maiden välisessä kiivaassa sanaharkassa puhuttiin avoimesti ydinsodan mahdollisuudesta.[lähde? ]