stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timo Scheider
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Timo Scheiderin viralliset kotisivut
Timo Scheider, DTM 2014 - Hockenheimring
Paterson Clarence Hughes

| Paterson Clarence Hughes |
| --- | --- |
 Hughes vuonna 1940
Henkilötiedot
Muut nimet:  Pat
Syntynyt: 19. syyskuuta 1917 Numeralla, Uusi Etelä-Wales, Australia
Kuollut: 7. syyskuuta 1940 (22 vuotta)
Ammatti:  lentäjä, sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1936–1940
Taistelut ja sodat:  toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kapteeni
Kunniamerkit:  Distinguished Flying Cross (postuumi)
Paterson Clarence ”Pat” Hughes (19. syyskuuta 1917 – 7. syyskuuta 1940) oli australialainen lentäjä ja hävittäjä-ässä. Hän saavutti lentäjänuransa aikana 14 vahvistettua, yhden todennäköisen ja kolme jaettua ilmavoittoa. Hän oli menestyksekkäin australialainen hävittäjä-ässä taistelussa Britanniasta. Hän menehtyi taistelulennolla tuntemattomasta syystä, ja hänelle myönnettiin postuumi Distinguished Flying Cross -kunniamerkki.
Elämäkerta

Paterson Clarence Hughesin isän nimi oli alun perin Percival, mutta tämä muutti sen virallisesti muotoon Paterson Clarence Hughes ennen kuin avioitui vuonna 1895 Carolina Christina Vennelin kanssa – avioliittotodistuksessa hänen nimensä on jälkimmäisessä muodossa. Hän oli kirjallisesti lahjakas ja kirjoitti useita runoja ja kertomuksia paikallisiin lehtiin.
Paterson Clarence Hughes syntyi 19. syyskuuta 1917. Hän oli perheensä 11. lapsi ja viimeinen aikuiseksi varttunut, sillä pikkusisko Elizabeth kuoli lapsena. Hän oli kouluaikanaan taitava jalkapalloilija, rugbyn pelaaja ja uimari. Hän myös kiinnostui ilmailusta jo nuorella iällä ja rakenteli lentokoneiden pienoismalleja ja luki kirjoja ensimmäisen maailmansodan lentäjä-ässistä, kuten Oswald Boelckesta ja Edward Mannockista. Hänen isoveljensä William rohkaisi häntä liittymään ilmavoimiin.
Elämäkerta > Sotilasura

Hughes liittyi tammikuussa 1936 Australian kuninkaallisiin ilmavoimiin kadettina Point Cookissa Victoriassa. Hän matkusti vuoden kuluttua Britanniaan, missä hän palveli 64. laivueessa hävittäjälentäjänä kaksi ja puoli vuotta.
Marraskuussa 1939 Hughes ylennettiin väliaikaisesti yliluutnantiksi ja hänestä tuli lentueen komentaja 234. laivueeseen. Hän johti 8. heinäkuuta 1940 kolmen Supermarine Spitfiren ryhmää, joka pudotti saksalaisen Junkers Ju 88 -pommikoneen lähellä Land’s Endiä Cornwallissa. 28. heinäkuuta hän osallistui toisen Junkers Ju 88:n pudottamiseen lähellä Plymouthia. 1. elokuuta hänet siirrettiin tilapäisesti organisoimaan 247. laivuetta, mutta hän palasi 234. laivueen riveihin 14. elokuuta ja jatkoi menestyksekästä ilmavoittojen sarjaansa. Hänelle oli tyypillistä tuhota viholliskone hyvin läheltä ammutulla konekivääritulella.
Hughesin 5. syyskuuta 1940 alas ampumista lentäjistä yksi oli mahdollisesti yliluutnantti Franz von Werra, joka laskeutui vaurioituneella koneellaan onnistuneesti ja myöhemmin pakeni vankeudesta.
Hughes menehtyi 7. syyskuuta 1940 taistelulennolla Sundridgessä Kentissä. Hän oli ottanut kohteekseen Dornier Do 17 -pommikoneen, jota lähestyi tapansa mukaisesti hyvin lähelle. Hän mahdollisesti törmäsi Dornieriin, sen räjähdyksestä syntyneet sirpaleet saattoivat tuhota hänen Spitfirensä tai hänen siipimiehensä ampui vahingossa häntä yrittäessään tulittaa Dornieria. Hänelle myönnettiin 22. lokakuuta 1940 postuumi Distinguished Flying Cross -kunniamerkki.
Muuta

Hughes avioitui 1. elokuuta 1940 Kathleen Agnes Brodrickin kanssa Bodminissa Cornwallissa.
Hughes on haudattu St James Churchin hautausmaalle Suttonin kaupunginosaan Kingston upon Hulliin.
Tiedän mitä teit viime kesänä

| Tiedän mitä teit viime kesänä> I Know What You Did Last Summer |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jim Gillespie
Käsikirjoittaja:  Kevin Williamson Lois Duncan (romaani)
Tuottaja:  William S. Beasley Neal H. Mortiz
Säveltäjä:  John Debney
Kuvaaja:  Denis Crossan
Leikkaaja:  Steve Mirkovich
Pääosat:  Jennifer Love Hewitt Sarah Michelle Gellar Ryan Phillippe Freddie Prinze Jr. Bridgette Wilson Johnny Galecki
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   17. lokakuuta 1997  6. helmikuuta 1998
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Tiedän yhä mitä teit viime kesänä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tiedän mitä teit viime kesänä (engl. I Know What You Did Last Summer) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen slasher-elokuva, jonka on ohjannut Jim Gillespie. Elokuvan on käsikirjoittanut Kevin Williamson Lois Duncanin samannimisen romaanin pohjalta. Elokuvan pääosissa ovat Jennifer Love Hewitt, Sarah Michelle Gellar, Ryan Phillippe ja Freddie Prinze Jr.
Elokuvalle on tehty jatko-osat Tiedän yhä mitä teit viime kesänä (1998) ja Tiedän mitä teit viime kesänä 3 (2006). Alkuperäiselokuvan pohjalta suoratoistopalvelu Amazon on tehnyt uuden, nykypäivään sijoittuvan televisiosarjan yhteistyössä Sony Pictures TV:n kanssa.
Juoni

Julie James, Helen Shivers, Barry William Cox ja Ray Bronson lähtevät autolla juhlista, joissa Helen on voittanut missikisan. He ajavat tiellä vahingossa miehen ylitse luullen sitä aluksi eläimeksi. Nelikko menee paniikkiin saadessaan selville sen olleen ihminen. Ystävät päättävät heittää kuolleen miehen mereen, sillä he pelkäävät riskeeraavansa tulevaisuutensa jos he soittaisivat poliisille, sillä kyseessä on kuolemantuottamus.
Kun onnettomuudesta on kulunut vuosi, nelikko saa kirjeen jossa lukee "Tiedän mitä teit viime kesänä". He alkavat selvittämään, kuka tietää murhasta mutta siitä ei seuraa mitään hyvää.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jennifer Love Hewitt  | … |  Julie James   |
|  Sarah Michelle Gellar  | … |  Helen Shivers   |
|  Ryan Phillippe  | … |  Barry William Cox   |
|  Freddie Prinze Jr.  | … |  Ray Bronson   |
|  Bridgette Wilson  | … |  Elsa Shivers   |
|  Anne Heche  | … |  Melissa ”Missy” Egan   |
|  Johnny Galecki  | … |  Max Neurick   |
|  Muse Watson  | … |  Benjamin Willis   |
|  Stuart Greer  | … |  David Caporizo   |
Voitot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | ASCAP-palkinto | Paras teatterielokuvamusiikki, John Debney | ehdokkuus |
| 1998 | Saturn-palkinto | Paras kauhuelokuva | ehdokkuus |
| 1998 | Blockbuster Entertainment -palkinto | Paras naistulokas, Paras näyttelijätär, Jennifer Love Hewitt | voitto |
| 1998 | Blockbuster Entertainment -palkinto | Paras naissivuosa – Kauhu, Sarah Michelle Gellar | voitto |
| 1998 | Blockbuster Entertainment -palkinto | Paras miesnäyttelijä – Kauhu, Freddie Prinze Jr. | ehdokkuus |
| 1998 | Blockbuster Entertainment -palkinto | Paras naisnäyttelijä – Kauhu, Jennifer Love Hewitt | ehdokkuus |
| 1998 | Blockbuster Entertainment -palkinto | Paras miessivuosa, Ryan Phillippe | ehdokkuus |
| 1998 | IHG-palkinto | Paras elokuva | ehdokkuus |
| 1998 | MTV Movie Awards | Paras läpimurtosuoritus, Sarah Michelle Gellar | ehdokkuus |
| 1998 | Young Artist -palkinto | Paras suoritus kokoillan elokuvassa – Naispääosa, Jennifer Love Hewitt | ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Elokuvan voitot ja ehdokkuudet IMDb:ssä (englanniksi)
Pako (1. tuotantokausi)

| Pako (1>  tuotantokausi) |
| --- | --- |
 
 DVD-julkaisu
 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Ikäraja:  
Esittäminen
Verkko:  Fox (Yhdysvallat) MTV3 (Suomi)
Ensimmäinen esitys:  2005-08-2929. elokuuta 2005
Viimeinen esitys:  2006-05-1515. toukokuuta 2006
Esitysten määrä:  22
DVD- ja Blu-ray-julkaisu
 Yhdysvallat:  2006-08-088. elokuuta 2006 (DVD)
 Eurooppa:  2006-09-1818. syyskuuta 2006 (DVD)
 Australia:  2006-09-1212. syyskuuta 2006 (DVD)
Kaudet
 Seuraava → 2. tuotantokausi
 Luettelo Paon jaksoista
Paon ensimmäistä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa elokuussa 2005, ja se jatkui toukokuuhun 2006 saakka. Kausi sisältää 22 jaksoa. Kauden päähahmo on Michael Scofield, joka yrittää karata kuolemaantuomitun veljensä Lincoln Burrowsin kanssa Fox River -nimisestä vankilasta. Kausi kuvaa tapahtumia kuuden viikon ajalta.
Paon ensimmäistä tuotantokautta esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2005. Suomessa sitä esitettiin MTV3:lla tiistai-iltaisin kello 21.00. Tavallisten jaksojen lisäksi Yhdysvalloissa esitettiin yksi erikoisjakso, jossa muun muassa pohjustettiin sarjan henkilöhahmojen taustoja. Jakso esitettiin seitsemännen jakson jälkeen 11. lokakuuta 2005.[lähde? ]
Sarjan oli tarkoitus jäädä lyhyeksi minisarjaksi, mutta suosio sai kanavan tilaamaan siitä täyden tuotantokauden. Suomessa sarjan 12. syyskuuta 2006 esitetty aloitusjakso keräsi 930 000 katsojaa, ja se nousi Suomen menestyneimmäksi ulkomaiseksi sarjauutuudeksi yli kahteen vuoteen.
Näyttelijät > Päähenkilöt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dominic Purcell  | … |  Lincoln Burrows   |
|  Wentworth Miller  | … |  Michael Scofield   |
|  Robin Tunney  | … |  Veronica Donovan   |
|  Peter Stormare  | … |  John Abruzzi   |
|  Amaury Nolasco  | … |  Fernando Sucre   |
|  Marshall Allman  | … |  L.J. Burrows   |
|  Wade Williams  | … |  kapteeni, vanginvartija Brad Bellick   |
|  Paul Adelstein  | … |  salaisen palvelun agentti Paul Kellerman   |
|  Robert Knepper  | … |  Theodore ”T-Bag” Bagwell   |
|  Rockmond Dunbar  | … |  Benjamin Miles ”C-Note” Franklin   |
|  Sarah Wayne Callies  | … |  tohtori Sara Tancredi   |
Parkanon Urheilijat

Parkanon Urheilijat on vuonna 1940 perustettu urheilun yleisseura, jonka lajeina ovat hiihto, lentopallo, pesäpallo, suunnistus, soutu, yleisurheilu ja kuntourheilun eri muodot. Jäseniä seuralla on noin 600.
Parkanon Urheilijat omistavat Parkanossa sijaitsevan Käenkoski -juhlakeskuksen.
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
C-tytöt: 
| C-tytöt |  Kultaa | 1980 | 1 |  |
D-tytöt: 
| D-tytöt |  Kultaa | 1978, 1979 | 2 |  |
E-tytöt: 
| E-tytöt |  Kultaa | 1977 | 1 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 4 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Naisten Itä-Länsi-valinnat

Tuula Kahila (1964)
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Paavo Wallinheimo

Paavo Johannes Wallinheimo (vuoteen 1906 Wallin; 9. kesäkuuta 1897 Pori – 5. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, työnantajajärjestövaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1970.
Wallinheimon vanhemmat olivat rovasti Juho Walfrid Wallin ja Fanny Ellida Nyberg ja puoliso vuodesta 1921 vakuutusvirkailija Lilli Vihelmiina Rosvall. Wallinheimo tuli ylioppilaaksi Mikkelin klassisesta lyseosta 1916 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun sähkötekniseltä osastolta 1923. Hän aloitti Sähkö Oy AEG:n toimistoinsinöörinä 1921, toimi sitten teknillisen toimiston päällikkönä 1938–1945, teknillisenä johtajana 1946–1948 ja toimitusjohtajana 1949–1952. Sodan jälkeen rauhansopimuksen ehtojen perusteella saksalaisomisteinen Sähkö Oy AEG joutui Neuvostoliiton Suomessa olevan omaisuuden hoitokunnan hallintaan, ja Wallinheimo erosi lopulta tehtävästään 1952. Hän toimi sitten Elektriska Ab Hedengren Sähkö Oy:n sähköosaston päällikkönä ja yhtiön johtokunnassa eläkkeelle jäämiseensä saakka 1971.
Wallinheimo oli Suomen Sähköinsinööriliiton perustajia ja vaikutti sen hallituksessa 1950–1952. Hän toimi myös Suomen Teknillisen Kauppaliiton sähköjaostossa ja Suomen Sähkötukkuliikkeiden Liiton tukkuryhmässä. Hänet valittiin 1946 Sähkötyönantajain Liiton hallituksen jäseneksi, 1952 sen varapuheenjohtajaksi ja 1957 puheenjohtajaksi. Sähköalan työehtosopimusneuvottelujen johtaminen oli hänen hoidettavanaan lähes kaksi vuosikymmentä. Wallinheimo valittiin Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen 1968. Hän perusti Sähköurakoitsija-lehden 1958.
The Mysterious Rhinestone Cowboy

| Mysterious Rhinestone Cowboy David Allan Coe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1974  Columbia Studio Nashville, Pete's Place Nashville
 Julkaistu: kesäkuussa 1974
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Billy Sherrill, Ron Bledsoe
 Tyylilaji: outlaw country, country
 Kesto: 29.08
 Levy-yhtiö: Columbia Nashville
David Allan Coen muut julkaisut
| Requiem for a Harlequin 1973 | Mysterious Rhinestone Cowboy 1974 | Once Upon a Rhyme 1975 |
Mysterious Rhinestone Cowboy on David Allan Coen kolmas levy vuodelta 1974.
Kappaleet > A-puoli

A Sad Country Song – 2.18 (säv. David Allan Coe)
Crazy Mary – 3.55 (säv. Michael Peter Smith)
River – 2.45 (säv. David Allan Coe, Marty Yonts)
The 33rd Of August – 5.27 (säv. Mickey Newbury)
Bossier City – 3.55 (säv. Bobby J. Bourgoin)
Atlanta Song – 2.19 (säv. Coe)
Kappaleet > B-puoli

Old Man Tell Me – 3.10 (säv. Coe, Buzz Rabin)
Desperados Waiting For The Train – 5.20 (säv. Guy Clark)
I Still Sing The Old Songs – 4.07 (säv. Coe)
The Old Grey Goose Is Dead – 4.36 (säv. traditiona)
Kokoonpano

David Allan Coe – laulu
Billy Sanford – kitara
Johnny Christopher – kitara
Tommy Allsup – kitara
John Goldthwaite – kitara
Bobby Thompson – banjo, komppikitara
Pete Drake – steel guitar
Lloyd Green – steel guitar
Mike Leech – basso
Henry Strzelecki – basso
Kenny Malone – rummut
Hargus "Pig" Robbins – piano
Ron Oates – piano
Buddy Spicher – viulu, mandolini
Charlie McCoy – huuliharppu, vibrafoni
Arviot

Allmusic:
Timo Seikkula

| Timo Seikkula |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1978 (ikä 46) Kalajoki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Taisto
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  JHT
Sarja:  Suomi-sarja
Pelinumero:  52
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–2010
Aik. seurat:  Kiekko-67 (I-div.) TPS (SML) TuTo (I-div.) KalPa (SML) Hermes (I-div.) FPS (Mestis) IK Oskarshamn (Allsv.) Nyköpings Hockey (Allsv.) HC Briançon (Ranska)
NHL-varaus:  238. varaus, 1996 Pittsburgh Penguins
Timo Seikkula (s. 27. toukokuuta 1978 Kalajoki) on uransa päättänyt suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi kaudella 2012–2013 Suomi-sarjaa JHT Kalajoen joukkueessa. Hän toimi joukkueen kapteenina. Seikkula on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Seikkula on Junkkarit HT:n oma kasvatti. Hän pelasi siellä täyden kauden miesten I-divisioonaa jo 16-vuotiaana kaudella 1994–1995. Seikkula teki runkosarjassa 44 ottelussa tehot 1+2=3. Kaudella 1995–1996 hän teki 41 ottelussa tehot 9+9=18. Pittsburgh Penguins varasi Seikkulan numerolla 238 NHL:n varaustilaisuudessa 1996. Hän on Jussi Jokisen ja Joni Puurulan lisäksi historian ainoa Junkkareista NHL:ään varattu pelaaja. Seikkula ei kuitenkaan ole pelannut Pohjois-Amerikassa.
Kaudeksi 1996–1997 Seikkula siirtyi Turkuun. Hän pelasi kauden suurimmaksi osaksi Kiekko-67:ssä, mutta tilille tuli myös neljä ottelua Turun Palloseuran A-nuorista. Seikkula teki Kiekko-67:ssä 43 ottelussa tehot 5+5=10, mutta joukkue putosi keväällä 1997 II-divisioonaan, kun I-divisioonan sarjakokoa supistettiin. Seikkulan ura jatkui kuitenkin I-divisioonassa, kun hän siirtyi paikallisvastustaja TuTon riveihin. Seikkula teki siellä 17 runkosarjaottelussa tehot 4+4=8. Hän pelasi samalla kaudella myös yhden SM-liigaottelun TPS:ssä ja keräsi debyytissään yhden syöttöpisteen. Seikkula vahvisti myös loppukevään 12 runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelun ajan TPS:n A-nuoria, jotka voittivat Suomenmestaruuden keväällä 1998.
Seikkula jatkoi SM-liigauraansa Kalevan Pallossa kaudella 1998–1999. Kausi oli hänelle ainoa kokonainen SM-liigassa. Seikkula teki 52 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11. KalPa kuitenkin teki kauden jälkeen konkurssin ja joutui pelaamaan seuraavalla kaudella kaksi sarjatasoa alempana Suomi-sarjassa. Seikkula palasi kaudeksi 1999–2000 I-divisioonaan ja siirtyi Kokkolan Hermekseen. Hän teki siellä 48 runkosarjaottelussa tehot 3+11=14. Kaudella 2000–2001 Seikkula jatkoi pelejään Mestiksessä Forssan Palloseuran riveissä.
Kaudeksi 2001–2002 Seikkula siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue IK Oskarshamniin. Syksyllä 2003 hän kävi try-outilla Kajaanin Hokissa, mutta lähti joukkueesta jo ennen kauden 2003–2004 alkua saatuaan rahakkaamman sopimuksen Nyköpings Hockeyn joukkueesta. Seikkula teki HockeyAllsvenskanissa parhaillaan 20 (6+14) pistettä runkosarjassa kaudella 2004–2005. Hän teki koko sarjassa yhteensä 283 runkosarjaottelussa tehot 45+66=111. Vuodet 2008–2010 Seikkula pelasi Ranskan Ligue Magnusin Diables Rouges de Briançonissa. Hän voitti siellä vuonna 2010 French Cupin.
Syyskuussa 2010 Seikkula palasi kasvattajaseuraansa JHT:hen. Hän toimi kaudella 2010–2011 joukkueen varakapteenina ja kaudella 2011–2012 Seikkula nousi JHT:n kapteeniksi. SM-liigaotteluita hän pelasi yhteensä 53 kahden kauden aikana ja pelasi urallaan lähinnä Suomen ja Ruotsin alemmilla sarjatasoilla, kunnes lopetti Suomi-sarjan JHT:n pelaajana 2014. Hän on ollut sen jälkeen saman joukkueen apuvalmentajana.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Suomi 1998 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  | Alle 18-v. EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ufa 1996 | jääkiekko |  |
Seikkula oli voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 1998. Hän voitti myös alle 18-vuotiaiden EM-hopeaa vuonna 1996.
Peltola (Järvenpää)

| Peltola |
| --- | --- |
 Suuntaa antava kaupunginosan sijaintikartta  (Kaupunginosien numeroinnissa useita virheitä).
Kaupunki:  Järvenpää
Suuralue:  Pohjoiset kaupunginosat
Kaupunginosa nro:  12
Koordinaatit:  60°29′38″N, 25°05′35″E
Väkiluku:  2 178
Postinumero:  04410
Lähialueet:  Pajala, Sorto, Jamppa, Nummenkylä, Pietilä,Isokytö idässä.
 fiPeltola 
Peltola on Järvenpään 12. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin pohjoisosassa, parisen kilometriä Järvenpään rautatieasemalta pohjoiseen. Sen naapurikaupunginosia ovat Pajala etelässä, Sorto lounaassa, Jamppa lännessä, Nummenkylä pohjoisessa, Pietilä ja Isokytö idässä.
Kaupunginosassa toimii esimerkiksi Anttilan koulu. Kaupunginosan asukasluku oli vuoden 2014 lopussa 2 178.
Paavo Voutilainen

Paavo Voutilainen on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Paavo Voutilainen, suomalainen virkamies ja hallitusammattilainen
Paavo Voutilainen, suomalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Paavo Voutilainen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Patriootti (elokuva)

| Patriootti> The Patriot |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dean Semler
Käsikirjoittaja:  M. Sussman, John Kingswell
Perustuu:  William C. Heinen romaaniin "The Last Canadien"
Tuottaja:  Howard Baldwin Patrick D. Choi Victor Hwang Julius R. Nasso Nile Niami Steven Seagal
Säveltäjä:  Stephen Edwards
Kuvaaja:  Stephen F. Windon
Pääosat:  Steven Seagal
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures, Seagal/Nasso Productions, Interlight Pictures, Baldwin/Cohen Productions
Levittäjä:  Walt Disney Studios Home Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  10. heinäkuuta 1998
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  44 miljoonaa USA:n dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Patriootti (The Patriot) on yhdysvaltalainen vuonna 1998 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Dean Semler ja pääosassa esiintyy Steven Seagal. Elokuva perustuu löyhästi William C. Heinen vuoden 1974 kirjoittamaan romaaniin "The Last Canadien".
Juoni

Punaniska-armeijalla on tappava virus jolla he tartuttavat kokonaisen kaupungin. Kun hallitus ryhtyy joukkoineen pistämään alueen karanteeniin, päättävät punaniskat vallata kaupungin. He valtaavat kaupungin sekä nyt myös vasta-aineen virukseen. Ainoa ongelma on se, ettei antibiootti toimikaan. Kaupungissahan on yksi ihminen, tohtori Weasley McClaren tytär, joka on immuuni virukselle. Tässä vaiheessa varmaan kukaan ei arvaa, kenen verta pahikset haluavat kokeitaan varten. Tohtori McClaren joutuu suojelemaan tytärtään verisiltä kokeilta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steven Seagal  | … |  Tri. Wesley McClaren   |
|  Gailard Sartain  | … |  Floyd Chisolm   |
|  L.Q. Jones  | … |  Frank   |
|  Silas Weir Mitchell  | … |  Pogue   |
|  Camilla Belle  | … |  Holly McClaren   |
|  Dan Beene  | … |  Richard Bach   |
|  Damon Collazo  | … |  Lt. Johnson   |
|  Whitney Yellow Robe  | … |  Dr. Ann White Cloud   |
|  Brad Leland  | … |  Big Bob   |
|  Molly McClure  | … |  Molly   |
Aiheesta muualla

Leffatykin arvostelu elokuvasta[vanhentunut linkki]
Painajaisakatemia

Painajaisakatemia (engl. Nightmare Academy) on yhdysvaltalaisen Dean Loreyn kirjoittama kolmiosainen nuortenkirjasarja. Ensimmäinen osa, Painajaisakatemia, ilmestyi suomeksi vuonna 2010 (englanniksi vuonna 2007) ja saavutti heti suuren suosion.[lähde? ] Toinen osa, Hirviöiden kosto, ilmestyi suomeksi 2011 ja viimeinen osa, Hornan hirviöt, suomeksi 2012. Kaikki kirjat ovat Otavan kustantamia.
Sarjan juoni

Kirjan päähenkilö on Charlie Benjamin-niminen poika. Charlie on melko yksinäinen ja opiskelee kotona, koska ei voi mennä tavalliseen kouluun. Hän näkee painajaisia, ja päästää tietämättään hirviöitä porteista sisään niiden omasta maailmasta, Hornasta. Charlien ainoa vaihtoehto on lähteä Painajaisakatemiaan koulutettavaksi, sillä hänellä on "kyky". Akatemiassa hän saa kaksi uutta ystävää, Violetin ja Theodoren. Nuoria odottaa paljon huimia seikkailuja, kun he mm. pelastavat Charlien vanhemmat Hornan pahimpien hirviöiden kynsistä (1. kirja), hakevat Akatemian Vartijalle parantavaa maitoa hirviöiden luolasta (2. kirja) ja hankkivat Charlielle taianomaisen miekan taistellakseen Hornan vaarallisinta hirviötä vastaan (3. kirja).
Aiheesta muualla

Kirjailijan kotisivut
Parittaja (kirja)

Parittaja (engl. Pimp) on chicagolaisparittaja Iceberg Slimin vuonna 1967 julkaistu omaelämäkerta. Teosta pidetään yhtenä afroamerikkalaisen varhaiskirjallisuuden kulmakivistä, ja se nauttii suurta suosiota mustan katukulttuurin ja useiden tunnettujen rapartistien keskuudessa.
Parittaja alkaa vuodesta 1921, Iceberg Slimin hajanaisesta lapsuudesta, seksuaalisesta hyväksikäytöstä, vaihtelevista isäpuolista ja pienistä onnenhetkistä. Pikkuhiljaa lupaava ja älykäs poika ajautuu katurikollisuuden pariin, ja päättää 18-vuotiaana aloittaa uran Chicagon parhaana parittajana. 25 vuoden ajan vaihteleva mutta parhaimmillaan hyvin menestyksekäs ura tekee Icebergistä paitsi ihaillun katujen legendan myös etsintäkuulutetun huumeaddiktin, ja kolmannen vankilatuomionsa jälkeen 47-vuotias huippuparittaja päättää lopulta jättää riskialttiin ammattinsa.
Parittajaa on kiitelty erityisesti rehellisyydestä ja tylystä realismista. Iceberg ei ole itsestään ylpeä eikä mielestään hyvä ihminen, mutta hän on loistava parittaja ja omistaa parhaimmillaan kaksi bordellia. Jäävuorimaisen parittajan karkeus, väkivaltaisuus ja lapsuudesta juontava naisviha kulkevat rinta rinnan älykkään ja äitiään syvästi rakastavan miehen mielen kanssa.