stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marjatta Leppänen
Ura

Marjatta Leppäsen ura alkoi Peli­manni-pojat -orkesterin solistina jo vuonna 1956, mutta ensimmäiset singlet ilmestyivät vasta vuonna 1961. 1960-luvun tunnetuimpiin levytyksiin kuuluvat muun muassa "Sydämesi tyhjä huone" (1965), "Sellainen mies" (1968) sekä Lasse Mårtensonin kanssa duettona tehdyt "Iltaisin" (1965) ja "Leikiten" (1968). Euro­viisu­karsintoihin Leppänen osallistui vuosina 1963, 1965, 1966 ja 1975. Vuonna 1979 Leppänen toimi euro- ja inter­viisu­karsintojen juontajana. Laulaja­uran ohella Leppänen toimi pitkään pää­työnään matka­toimisto­alalla Tampereella ja Helsingissä.
1960-luvulla Marjatta Leppäseltä ilmestyi runsaasti singlejä, mutta vuosikymmenen lopulla levytykset alkoivat harveta ja artisti siirtyi estradi­viihteen pariin.
Hän esiintyi komediallisessa televisio­sarjassa Katapultti (1971–1972). Euro­viisu­karsinnoista alkanut yhteis­työ Lasse Mårtensonin kanssa jatkui ravintola-show’n merkeissä ja edelleen Matti Kuuslan ja Jukka Virtasen kanssa vielä pitkälle 1970-luvun puolellekin. Kahdesta show-esityksestä on julkaistu albumit Ilta Adlonissa (1973) ja Paita, paita ja peppu (1975).
Vuonna 1975 ilmestyi ainoa soolo­albumi Marjatta Leppänen. Tuon albumin soitetuimmat kappaleet olivat ”Pikku Mirjamin jännä päivä”, ”Minä en ole sellainen tyttö”, ”Tänä vuonna on toisin”, ”Vaikeuksia” ja cover Carpentersin kappaleesta ”Se kuuluu eiliseen” (”Only Yester­day”).
Vuonna 1978 Leppänen oli mukana perustamassa Uutta Iloista Teatteria ja on ollut useiden vuosien ajan aktiivisesti mukana sen toiminnassa. Hän on myös esiintynyt lukuisissa televisio-ohjelmissa juontajana ja oli Yleisradion Puhelinlangat laulaa -ohjelman ensimmäinen juontaja aloittaessaan vuonna 1972. Hän juonsi sarjaa vuoteen 2002 saakka.
Brita Koivusen vetäydyttyä aktiivi­uralta vuonna 2005 Marjatta Leppänen astui tämän paikalle 1950–1960-luvun laulaja­tähdistä muodostettuun laulutrioon, jonka muut jäsenet ovat Pirkko Mannola ja Vieno Kekkonen.
Yksityiselämä

Marjatta Leppänen oli vuosina 1973–1997 naimisissa teatterinjohtaja Carl Öhmanin kanssa, sen jälkeen muusikko­ystävänsä ja työ­toverinsa Jaakko Salon kanssa tämän kuolemaan vuonna 2002 saakka.
Diskografia

Ilta Adlonissa (1973), ravintolashow’n tallenne, mukana myös Jukka Virtanen ja Matti Kuusla
Paita, paita ja peppu (1975), ravintolashow’n tallenne, mukana myös Jukka Virtanen ja Matti Kuusla
Marjatta Leppänen (1975)
20 suosikkia – Sydämesi tyhjä huone (1995)
Filmografia > Elokuvat

Speedy Gonzales – noin 7 veljeksen poika (1970)
Risto Räppääjä (2008)
Filmografia > Televisio

Suuri valssi­konsertti (1975)
Maitoa, maitoa! (Uusi Iloinen Teatteri, 1987)
Kanavan­vaihtaja (UIT, 1988)
Hyvin menee, naapurit nauraa (UIT, 1989)
Heli­bori humpsis (UIT, 1990)
Toivo Kärki muistoissamme (1993)
Haloolla päähän (UIT, 1996)
Kirjallisuutta

Saari­koski, Tuula: Hei, Marjatta Leppänen tässä!.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-29401-2.
Aiheesta muualla

Marjatta Leppänen Populaari­musiikin museo
Marjatta Leppäsen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Leppänen, Marjatta hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Rytsä, Paavo: Marjatta Leppänen: Naisen vuosi Yle Elävä arkisto.  19.2.2007 (päivitetty 21.11.2011).
Baba Ramdev

Baba Ramdev
Baba Ramdev on (oikealta nimeltään Ramkrishna Yadav) intialainen joogan opettaja ja televisioguru. Suosittua joogaohjelmaa televisiossa vetävä Ramdev on vaatinut Intian hallitukselta tehotoimia korruptiota vastaan ja protestoinut paastoamalla. Ramdev pidätettiin muutaman päivän paastoamisen jälkeen korruption vastaisessa mielenosoituksessa Delhissä elokuussa 2012.
Ramdev yllätti guruna pidetylle ihmiselle epätavallisella sodanlietsonnalla toteamalla elokuussa 2013, että Intian tulisi vastata elokuun kuudennen rajaselkkaukseen tappamalla 50 pakistanilaista sotilasta. Virallisesti Pakistanin kiistämässä ammuskelussa Poonchissa kuoli viisi intialaista sotilasta.
Atle Antonsen

| Atle Antonsen |
| --- | --- |
 Antonsen vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. elokuuta 1969 (ikä 55) Lillehammer, Norja
Ammatti:  näyttelijä, koomikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Palkinnot
 Gullruten Paras miesnäyttelijä 2006 
Aiheesta muualla
IMDb
Atle Antonsen (s. 11. elokuuta 1969 Lillehammer) on norjalainen näyttelijä ja koomikko. Hän aloitti revyiden ja stand upin tekemisen 1990-luvulla Oslossa ja teki ensiesiintymisensä televisiossa vuonna 1998. Hänet tunnetaan muun muassa pääosasta Dag-draamakomediassa sekä vihellystaidoistaan.
Marraskussa 2022 toimittaja-kirjailija Sumaya Jirde Ali teki Antonsenista rikosilmoituksen. Hänen mukaansa Antonsen oli käyttäytynyt häntä kohtaan rasistisesti oslolaisessa baarissa. Antonsen myönsi käyttäytyneensä huonosti humalatilassa ja pyysi anteeksi. Syytettä ei nostettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atle Antonsen Wikimedia Commonsissa
Babacar Diop

Babacar Diop (s. 21. lokakuuta 1993 Dakar) on senegalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut suurimman osan urastaan Turkissa. Vuosina 2012–2014 hän pelasi Turkin superliigassa kahdeksan ottelua Kayserisporin joukkueessa. Turkin Cupissa hän teki kaksi maalia. Tammikuussa 2020 hän teki sopimuksen Suomen Veikkausliigassa pelaavan Turun Palloseuran kanssa. Joukkueen viidestä ensimmäisestä kauden 2020 liigaottelusta hän pelasi yhden avauskokoonpanossa ja tuli neljässä ottelussa vaihdosta kentälle.
Avigdor Liberman

| Avigdor Liberman |
| --- | --- |

Israelin puolustusministeri
 toukokuu 2016 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1958 Kišinjov, Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta
Aiheesta muualla
liberman.org.il
Avigdor Liberman (hepr. ‏ אביגדור ליברמן‎, synt. Evet Lvovitš Liberman, ven. Эвет Львович Либерман, s. 5. heinäkuuta 1958 Neuvostoliitto) on israelilainen poliitikko, Yisrael Beiteinu -puolueen puheenjohtaja ja maan puolustusministeri marraskuuhun 2018. Hän oli Israelin strategisesta uhasta vastaava varapääministeri Olmertin hallituksessa marraskuusta 2006 lähtien. Likudin Benjamin Netanjahu pyysi häntä ulkoministeriksi maaliskuussa 2009.
Libermania pidetään Euroopassa ja Yhdysvaltain lehdistössä laajasti rasistina ja äärioikeistolaisena.
Hän kannattaa Israelin jäsenyyttä Euroopan unionissa ja Natossa.[lähde? ]
Elämä

Evet Liberman syntyi Kišinjovissa Moldavian SNT:ssä, Neuvostoliitossa. Hän asui Bakussa Azerbaidžanissa ja muutti Israeliin vuonna 1978 21-vuotiaana.[lähde? ] Hän on opiskellut yhteiskuntatieteitä Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Liberman oli perustamassa Neuvostoliiton juutalaisten sionistista foorumia ja oli sen johdossa 1983–1988.[lähde? ] Lierberman puhuu hepreaa, venäjää, romaniaa ja englantia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://beytenu.org.il/77/396/article.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://ndi.org.il/55/278/article.html (Arkistoitu – Internet Archive)
August Karolus

August Karolus vuonna 1930.
August Karolus (16. maaliskuuta 1893 – 1972) oli saksalainen fyysikko, joka teki merkittäviä keksintöjä, jotka liittyvät kuvasähkötykseen ja äänifilmiin. Hän keksi mm. sittemmin mukaansa nimetyn valoreleen karoluskennon. Vuonna 1925 Karolus, brittiläinen John Logie Baird ja yhdysvaltalainen C. F. Jenkins toisistaan riippumatta kokeilivat televisiolähetyksiä. Vuosina 1926–1945 hän oli professori Leipzigissa.
Arica-Parinacota

Sijainti
Región de Arica-Parinacota on yksi Chilen 13 alueesta. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Se on Chilen uusin alue – siitä tuli toimiva 8. lokakuuta 2007.[lähde? ] Alueen pääkaupunki on Arica. Alueella oli 226 068 asukasta vuoden 2017 väestönlaskennassa ja pinta-alaa sillä on 16 873 km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arica-Parinacota Wikimedia Commonsissa
Chilen alueet
Aisén del General Carlos Ibáñez del Campo
Antofagasta
Araucanía
Arica-Parinacota
Atacama
Biobío
Coquimbo
Libertador General Bernardo O'Higgins
Los Lagos
Los Ríos
Magallanes y Antártica Chilena
Maule
Metropolitana de Santiago
Tarapacá
Valparaíso
Mathilda Roslin

| Mathilda Roslin-Kalliola |
| --- | --- |
 Mathilda Roslin-Kalliola
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. toukokuuta 1837 Merikarvia, Suomi
Kuollut: 25. huhtikuuta 1923 (85 vuotta) Merikarvia
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Kirjailija
Salanimi: Tapani Tarkka 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mathilda (Matilda) Roslin-Kalliola o.s. Ahlroth (28. toukokuuta 1837 Merikarvia – 25. huhtikuuta 1923 Merikarvia) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän oli äidinkieleltään ruotsinkielinen, mutta kirjoitti suomeksi. Häntä on luonnehdittu kansankirjailijaksi.
Elämä ja ura

Roslinin vanhemmat olivat mäkitupalainen Juha Ahlroth (ent. Ahlström, muutti nimensä Ahlrothiksi, ettei hänen ajateltaisi ylpeilevän sukulaisuudella kauppaneuvos Antti Ahlströmiin) ja kirkkoherra Bergelinin tyttärentytär Karoliina Juhontytär. Roslin kävi kiertokoulun ja ansaitsi elantonsa ompelijana, myyjänä ja käsityönopettajana, mutta kirjoittaminen oli hänen intohimonsa. Hänen kirjoituksiaan julkaisivat muun muassa lehdet Amerikan Suomalainen ja Satakunta. Roslinin käsikirjoituksia on Tampereen yliopiston käsikirjoitusarkistossa. Roslin sai nimensä kenraalikuvernööri Bobrikoffin "mustaan kirjaan" pantuaan alkuun niin sanotun suuren adressin, jolla haluttiin vedota keisari Nikolai II:een.
Roslin sai haasteen Turun hovioikeuteen 1914 teoksensa Mietteitä Gogin sodasta ilmestyttyä. Teos oli ilmestynyt aiemmin ruotsiksi herättämättä enempää huomiota. Haaste kuitenkin raukesi. Teoksessa Roslin esitti Merikarvian kirkkoherra Gustaf Nyholmin vuonna 1877 kertomat ennustukset sodasta, joka lopettaisi Venäjän sortovallan Suomessa.
Roslinin elämään perustuvan oopperan Matilda ja Nikolai on kirjoittanut merikarvialaissyntyinen Arvo Salo ja säveltänyt Ilkka Kuusisto. Porin Ooppera toteutti sen vuonna 2004 Porin Promenadisalissa. Roslinin kirjailijakoti Merikarvialla Kunnanviraston vieressä on säilytetty museona.
Roslinin puoliso oli vuodesta 1880 puuseppä Gustav Roslin. Käytännössä avioliitto päättyi kuuden vuoden kuluttua. Roslin-Kalliolan nimen jälkiosa tulee hänen talonsa nimestä, jonka hän antoi isovanhempiensa Bergelinien mukaan.
Roslin-Kalliola on aiheena oopperassa Matilda ja Nikolai, jonka on säveltänyt Ilkka Kuusisto. Libreton on kirjoittanut Arvo Salo
Teokset

Roslin, Mathilda: Päättyneen vuosisadan kynnyksellä : perhemuistoja, tarkastanut ja lisäillyt Hilda Käkikoski  Kansanvalistus-seura , 1902
Roslin, Mathilda: Åland, dess natur, folk och minnen, Svenska folkskolans vänner, 1888
Roslin, Mathilda: Kuollutko vai valekuollut? Kansanvalistus-seura, 1897
Roslin, Mathilda: På tröskeln till det förflutna århundradet, familjeminnen, Folkupplysningssällskapet, 1902
Roslin-Kalliola, Matilda: Inkeri, perhemuistoja Ison-vihan ajalta, 1907
Roslin-Kalliola, Matilda: Mietteitä Gogin sodasta Merikarvialla kuolleen kirkkoherra Gust. Nyholmin mukaan kertomuksen muotoon kirjoitettu, 1912
Roslin-Kalliola, Matilda: Milloin ja missä kuolema tapahtui? 1897
Roslin-Kalliola, Matilda: Näyt Patmoksella, 1922
Roslin-Kalliola, Matilda: Snäkki ja muita muistelmia, 1908
Roslin-Kalliola, Matilda: Tankar om Gogs krig, uusi painos, 1917
Roslin-Kalliola, Matilda: Viestini menneiltä sukupolvilta Matilda Roslin-Kalliolan elämä ja kertoelmat, 1921.
Roslin-Kalliola, Matilda: Viron Tommi, kertomus Merikarvialta, 1908 (Uusi painos 2021, toim. Juha Mäntylä)
Kirjallisuutta

Aina Lähteenoja, "Mathilda Roslin-Kalliola", WSOY 1926 (Satakunnan kirjallisen kerhon julkaisuja; 1)
Mervi Kaarninen, "Matilda Roslin-Kalliola. Finsk historia skildrad av en kvinna av folket?"
Aiheesta muualla

Porin ooppera Matilda ja Nikola
Reija Lång: Mäkitupalaisen tyttärestä kirjailijaksi. Kasvatus ja aika -lehti
Esittely ja tuotanto
Vapaasti ladattavia Matilda Roslin Kalliolan e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
"...piirtää nöyrimmästi Mathilda Roslin (vaimo) osoite Pori, Merikarvia.", Suomen Kuvalehti, 08.12.1934, nro 50, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mathilda Roslin-Kalliolan Kalliola-niminen kotitalo Merikarvialla.
Armando Brambilla

Armando Brambilla vuonna 2011.
Armando Brambilla (21. tammikuuta 1942 – 24. joulukuuta 2011) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bergamon hiippakuntaan 11. kesäkuuta 1977 ja nimitettiin Rooman vihkipiispaksi sekä Iomniumin titulaaripiispaksi 25. maaliskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Camillo Ruini, jota avustivat Giuseppe Mani ja Roberto Amadei. Brambilla kuoli 69-vuotiaana virassa.
August Johannes Zitting

August Johannes Zitting (13. joulukuuta 1860 Kuopio – 19. lokakuuta 1922 Jääski) oli suomalainen Viipurin hovioikeuden asessori, kihlakunnantuomari ja senaattori.
Zittingin vanhemmat olivat lehtori, rovasti Joakim Zitting ja Aurora Fredrika Maria Molander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Kuopion lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1883. Zitting sai varatuomarin arvon 1886.
Zitting oli Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1890–1892, reistraattorina 1892, ylimääräisenä viskaalina 1892–1894, notaarina 1894–1899, kanneviskaalina 1899–1900 sekä 1900–1901 ja asessorina vuonna 1900. Hän oli sitten Liperin tuomiokunnan tuomarina 1901–1903 ja Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1903–1905. Tämän jälkeen Zitting oli Ilomantsin tuomiokunnan tuomarina 1907–1908 ja Jääsken tuomiokunnan tuomarina 1908–1922.
Zitting oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1899–1900 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen vuonna 1908. Hän kuului myös jäsenenä useisiin komiteoihin.
Zitting oli naimisissa vuodesta 1890 Aina Selina Andersinin kanssa.
August Kopff

August Kopff
August Kopff (5. helmikuuta 1882 – 25. huhtikuuta 1960) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka löysi suuren määrän asteroideja ja komeettoja. Hänen löytämiään asteroideja ovat muiden muassa 10. helmikuuta 1907 havaittu 624 Hektor ja 23. heinäkuuta 1908 löydetty 667 Denise.
Hänen mukaansa on nimetty 1631 Kopff.
Mathilda Rotkirch

| Mathilda Rotkirch |
| --- | --- |
 Mathilda Rotkirch, R. W. Ekmanin maalaama postuumi muotokuva vuodelta 1848.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mathilda Wilhelmina Rotkirch
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1813 Stensböle Porvoon pitäjä
Kuollut: 6. maaliskuuta 1842 (28 vuotta) Turku
Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa 
 opiskelleita suomalaisia
Johan Jacob Ahrenberg, Anton Wilhelm Arppe, Charles Bassi, Johan Zacharias Blackstadius, Edla Blommér, Erik Cainberg*, Theodor Decker, Robert Wilhelm Ekman*, Erik Enroth, Gustaf Wilhelm Finnberg, Johan Erik Hedberg, Johan Gustav Hedman, Gustaf Erik Hedman, Theodor Höijer, Karl Emanuel Jansson, Johan Knutson, Unto Koistinen, Helmi Kuusi, Aleksander Lauréus*, Johan Erik Lindh, Frans Wilhelm Lüchow, Erik Johan Löfgren, Karl Peter Mazér, Hjalmar Munsterhjelm, Martti Mäki, Victorine Nordenswan, Johan Oldenburg, Antero Olin, Erik Palmstedt, Jacob Rijf, Mathilda Rotkirch, Carl Axel Setterberg, Carl Eneas Sjöstrand, Frans Sjöström, Anita Snellman, Erland Stenberg, Johan Henrik Strömer, Emanuel Thelning, Isak Wacklin, Ferdinand von Wright, Magnus von Wright, Wilhelm von Wright 
 * agré
Mathilda Rotkirchin maalaama muotokuva sisarestaan Aurora Therese Rotkirchista, 1837.
Mathilda Wilhelmina Rotkirch (28. heinäkuuta 1813 Stensböle, Porvoon pitäjä – 6. maaliskuuta 1842 Turku) oli suomalainen taidemaalari ja Suomen ensimmäisiä sekä merkittävimpiä varhaisia naistaiteilijoita.
Rotkirch syntyi Stensbölen kartanossa. Hänen vanhempansa olivat hovioikeuden presidentti, vapaaherra Karl Fredrik Rotkirch ja Augusta Fredrika Elisabeth Aminoff. Vuonna 1817 perhe muutti Vaasaan, missä isä työskenteli hovioikeuden presidenttinä.
Rortkirch opiskeli yksityisesti Tukholmassa Kuninkaallisen taideakatemian opettajan, professori J. G. Sandbergin sekä R. W. Ekmanin ohjauksessa 1833–1834 ja 1836–1838 ja teki kiertomatkan Saksaan, Italiaan ja Ranskaan 1840–1841. Matkalla hän tutustui vanhoihin mestareihin muun muassa Louvressa. Turkuun paluun jälkeen häntä opetti norjalaissyntyinen taiteilija Thomas Joachim Legler.[lähde? ] Rotkich kuoli keuhkotautiin 28-vuotiaana vuonna 1842.
Rotkirchin koko tuotantoon kuuluu 69 teosta,[lähde? ] etupäässä lähipiirin muotokuvia. Hänen teoksiaan oli ensi kerran näyttelyssä Suomessa vuonna 1847. Teoksia julkisissa kokoelmissa on Ateneumin taidemuseossa ja Cygnaeuksen galleriassa. Suurin osa maalauksista on Stensbölen kartanon kokoelmissa, jotka omistaa Svenska litteratursällskapet i Finland.
Teoksia

Lyijykynäpiirros, 1825.
Vingåkerin tyttö, 1837.
Omakuva Ett ungt fruntimmer i sin andakt, 1838.
Kirjallisuutta

Kuurne, Jouni: Mathilda Rotkirch: Taiteilija ja matkailija. 2002.
(sv) Jouni Kuurne ja Teresia Ijäs, Mathilda Rotkirch : konstnärinna och resenär / Jouni Kuurne ; [översättning från finska: Teresia Ijäs ...]., Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsinki, 2002 (ISBN 951-583-077-X, ISSN 0039-6842 ja 2490-1547)
Westermarck, Helena: Mathilda Rotkirch: Gunnar Castrén, Carl Gabriel von Bonsdorff ja Carl Axel Nordman, Historiska och litteraturhistoriska studier. 2 / redaktion: Gunnar Castrén, Carl v. Bonsdorff, C. A. Nordman., Helsinki, 1926 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Willner-Rönnholm, Margareta: Målarinnan Mathilda Rotkirch – en bortglömd pionjär? Finsk Tidskrift 1/2003.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mathilda Rotkirch Wikimedia Commonsissa
Mathilda Rotkirch – romantiikan ajan taiteilija.[vanhentunut linkki] Umami 13.8.2008.
Stensböle gårds arkiv (1500–1900). SLS.
Rotkirch, Mathilda hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Immanuel Alm
Johan Alm
Helena Arnell
Johan Backman
Jonas Bergman
Johan Zacharias Blackstadius
Edla Blommér
Elias Brenner
Erik Cainberg
Margareta Capsia
Wilhelm Maximilian Carpelan
Auguste Joseph Desarnod
Robert Wilhelm Ekman
Samuel Elmgren
Gustaf Wilhelm Finnberg
Lennart Forstén
Lars Gallenius
Johan Georg Geitel
Berndt Godenhjelm
Emanuel Granberg
Johan Hedberg
Johan Gustav Hedman
Pietari Henrikinpoika
Adolf Hårdh
Johan Knutson
Pehr Adolf Kruskopf
Claes Lang (vanhempi)
Petter Lang
Aleksander Lauréus
Johan Lefrén
Thomas Joachim Legler
Liedon mestari
Johan Erik Lindh
Gustaf Lucander
Charlotta Malm-Reuterholm
Karl Peter Mazér
Erik Wilhelm le Moine
Abraham Myra
Didrik Möllerum
Mathilda Rotkirch
Nils Schillmark
Johan Strömer
Johan Stålbom
Gabriel Gotthard Sweidel
Carl Gustaf Söderstrand
Emanuel Thelning
Ulrik Thersner
Mikael Toppelius
Isak Wacklin
Erik Westzynthius (nuorempi)
Erik Westzynthius (vanhempi)
Magnus von Wright
Wilhelm von Wright
Atle Emanuel Wilho

Atle Emanuel Wilho (26. maaliskuuta 1857 Asikkala – 4. marraskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Teoksia

Tovereille : mitä millekin - kuta kullekin : kahvipöytään : O. Y. G. W. Sohlberg A. B:in 40-vuotisjuhlassa 6 p. helmik. 1916.    G. W. Sohlberg, Helsinki 1916
Kipinöitä tehtaan työstä : O. Y. G. W. Sohlberg A. B:in 40-vuotisjuhlan johdosta 6. II. 16 : juttu-runosia ; sepitteli A. E. W-o.    G. W. Sohlberg, Helsinki 1916
Suomennoksia

Otto Kallenberg : Käytännöllinen läkkiseppä : käsikirja läkki-, pelti-, vaski- y. m. sepille; mukailemalla suom. A. E. Wilho.      Helsingin läkki-, pelti- ja vaskiseppien yhdistys, Helsinki 1902
Belétsi

| Belétsi Μπελέτσι |
| --- | --- |
 Belétsi-järvi.
Valtiot:  Kreikka
Paikkakunta:  Agía Triáda (Hippokráteios Politeía), Afídnes, Oropós, Itä-Attika, Attika
Koordinaatit:  38°12′47″N, 23°48′18″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  600 m
Pituus:  0,136 km
Leveys:  0,105 km
Pinta-ala:  0,006 – 0,007 km²
Suurin syvyys:  5 m
 fiBelétsi 
Belétsi (kreik. Λίμνη Μπελέτσι, Límni Belétsi) on pieni tekojärvi Attikassa Keski-Kreikassa. Se sijaitsee Agía Triádan eli Hippokráteios Politeían kylässä Oropóksen kunnassa Itä-Attikan alueyksikössä. Järven pinta-ala on noin 0,006–0,007 neliökilometriä.
Belétsi-järveä.
Belétsi-järvi sijaitsee Párnitha-vuoren itärinteessä 600 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna. Se on saanut nimensä sen vieressä kohoavasta Belétsin huipusta. Järvi on muodostettu vuosina 1972–1975 patoamalla alueen useiden lähteiden vedet alueen rakennushankkeiden vesihuollon turvaamiseksi. Aiemmin järvi on tunnettu myös nimillä Límni tis Kírkis (Λίμνη της Κίρκης, ”Kirken järvi”) ja Kithára (Κιθάρα, ”Kitara”).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belétsi Wikimedia Commonsissa
Baba au rhum

Baba au rhum.
Baba au rhum eli rommibaba on tyypillisesti rommilla kastettu ranskalainen hiivakakku.
Baba au rhum on peräisin Ranskasta ja sen tarkempaan alkuperään on liitetty useita legendoja. Nimi baba on johdettu slaavilaisten kielten vanhaa naista tarkoittavasta sanasta. Tšekissä ja Puolassa suurin piirtein samalla nimellä on valmistettu erilaisia leivonnaisia jo keskiajalta lähtien. Ranskassa nimitystä alettiin käyttämään tarinan mukaan 1700-luvulla tarinan eri versioiden mukaan joko karkotetun Puolan kuningas Stanisław Leszczyńskin, tai hänen kuningas Ludvig XV:n naineen tyttärensä Marie Leszczyńskan mukanaan tuomana. Useista tarinoista huolimatta kumpikaan tuskin lienee varsinaisesti keksinyt itse leivonnaista, mutta he ovat saattaneet tehdä sen suosituksi Versailles’ssa. Tarinan joidenkin muiden versioiden mukaan leivonnaisen kehitti kondiittori Nicolas Stohrer.
Teos Nouveau grand dictionnaire françois, latin et polonois et sa place dans la lexicographie polonaise kuvailee leivonnaisen baba ciasta keltaisena kakkuna. Alun perin kakku on ollut kuiva ja sen kostuttamisesta rommilla tuli yleistä vasta 1800-luvulla. Alkuperäinen leivonnainen lienee ollut hyvin samankaltainen, kuin esimerkiksi saksalainen gugelhupf. Nimi  au rhum alkaa esiintyä 1840-luvulla.
Baba au rhum tuli 1800-luvulla erityisen suosituksi nykyisen Italian Napolissa. Ranskalainen keittiö oli suosittua tuon ajan Napolin yläluokan keskuudessa. Baba au rhum on edelleen paljon suositumpaa Napolissa, kuin varsinaisesti sen kotimaassa Ranskassa. Leivonnainen on tyypillinen myös esimerkiksi amerikanitalialaisille leipomoille Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baba au rhum Wikimedia Commonsissa
BMW Z4 (E85)

| BMW E85 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  BMW
Valmistusvuodet:  2002–2008
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen roadster
Luokka:  S-segmentti
Edeltäjä:  BMW Z3
Seuraaja:  BMW E89
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 R6
Iskutilavuus:  2,0–3,2 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen sekventaali
BMW E85 on BMW Z4:n ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2002–2008. Se korvasi edeltäneen BMW Z3 -mallin ja seuraajaksi tuli E89.
BMW Z4 (E85) 2002–2008

BMW E85 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2002. Ainoa korimalli oli aluksi kangaskattoinen avomalli. Kovakattoinen coupé (E86) esiteltiin konseptina Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2005, mutta se tuli markkinoille vasta seuraavana keväänä osana kasvojenkohotuksessa uudistettua mallistoa.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä E85 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2006 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Z4. Suurimmat muutokset kohdistuivat keulaan, jossa etupuskuri oli muotoiltu uudelleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMW E85 Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMW E86 Wikimedia Commonsissa
Facelift-mallin BMW E85.
BMW Z4 Coupé (E86)
BMW X6 (F16)

| BMW F16 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Egypti  Malesia  Yhdysvallat
Valmistaja:  BMW
Valmistusvuodet:  2014–2019
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Edeltäjä:  BMW E71
Seuraaja:  BMW G06
Teknisesti samankaltaisia:  BMW F15
Tekniset tiedot
Moottori:  R6 V8
Iskutilavuus:  3,0–4,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  8-vaihteinen automaatti
BMW F16 on BMW X6:n toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2014–2019. Se korvasi edeltäneen E71-mallin ja seuraajaksi tuli G06.