stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mark Geiger

| Mark Geiger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Mark W. Geiger
Syntynyt: 25. elokuuta 1974 (ikä 50) Beachwood, New Jersey, Yhdysvallat
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2004- 2008- | MLS FIFA |  |  |

Mark W. Geiger (s. 25. elokuuta 1974) on yhdysvaltalainen jalkapallotuomari, joka tuomitsee ammatikseen Kanadan ja Yhdysvaltain MLS-liigassa. Hän on entiseltä ammatiltaan matematiikan opettaja. Geiger valittiin MLS:n vuoden tuomariksi vuonna 2011.
Ura jalkapallotuomarina

Ensimmäistä kertaa Geiger kokeili tuomaroimista 14-vuotiaana vuonna 1988. Hän on tuominnut pelejä Major League Soccerissa vuodesta 2004 asti. Hän tuomaroi alle 20-vuotiaiden CONCACAF Gold Cupin finaalin vuonna 2011. Samana vuonna hänet valittiin tuomariksi saman ikäluokan MM-kisoihin Kolumbiaan. Näissäkin kisoissa Geiger sai kunnian tuomaroida finaalissa, ollen ensimmäinen amerikkalainen, joka tuomaroi miesten MM-finaalin. Vuonna 2012 hänet valittiin tuomaroimaan olympialaisiin Lontoohon. Näissä kisoissa Geiger tuomaroi yhden puolivälierän. 2013 hän oli CONCACAFin edustaja seurojen MM-kilpailuissa. Geiger valittiin myös MM-kisoihin 2014 Brasiliaan tuomariksi, jossa hän teki debyyttinsä alkulohkon ottelussa Kolumbia-Kreikka Belo Horizontessa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Martin Sheen

| Martin Sheen |
| --- | --- |
 Martin Sheen vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ramón Gerardo Antonio Estévez
Syntynyt: 3. elokuuta 1940 (ikä 84) Dayton, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, aktivisti
Puoliso:  Janet Templeton (1961–)
Lapset:  4; mukaan lukien Emilio Estevez, Charlie Sheen ja Renée Estevez
Näyttelijä
Aktiivisena:  1961–
Merkittävät roolit:   Julma maa  Ilmestyskirja. Nyt. 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Martin Sheen (oik. Ramón Gerard Antonio Estévez; s. 3. elokuuta 1940 Dayton, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi etenkin pääosasta elokuvassa Ilmestyskirja. Nyt sekä muista elokuvista kuten Julma maa, Gandhi, Wall Street – rahan ja vallan katu, Ota kiinni jos saat, JFK – avoin tapaus ja The Departed sekä televisiosarjasta West Wing.
Sheen on myös tunnettujen näyttelijöiden Charlie Sheenin ja Emilio Estevezin isä. Lisäksi Sheenilla on kaksi muuta lasta, Renée (s. 1967) ja Ramón (s. 1963), jotka ovat näyttelijöitä. Sheen on ollut naimisissa vuodesta 1961 lähtien Janet Templetonin kanssa.
Sheen on ottanut aktiivisesti kantaa ympäristön, eläinten ja rauhan puolesta. Sheen on pidätetty mielenosoitusten takia yli 60 kertaa. Sheen toimii myös eläinsuojelujärjestö PETA:n puolestapuhujana.
2000-luvulla Sheen on asunut myös Irlannissa ja opiskellut muun muassa englanninkielistä kirjallisuutta ja filosofiaa Galwayssa sijaitsevassa yliopistossa.
Sheen on saanut  Emmy-palkinnoon vuonna 1994 rooolistaan sarjassa Murphy Brown ja ollut ehdokkaana kymmenen kertaa. Hän on voittanut Golden Globen ja pari Screen Actors Guild -palkintoa roolistaan West Wingissä.
Sheenillä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin Sheen Wikimedia Commonsissa
Martin Sheen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Martti Välimaa

| Martti Välimaa> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. helmikuuta 1989 (ikä 35) Imatra
Kansalaisuus:   Suomi
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  187 cm
Paino:  103 kg
Pelipaikka:  puolustuksen linjamies
Pelaajaura
Seurat:  Lappeenrannan Rajaritarit   Turku Trojans   Seinäjoki Crocodiles   Cineplexx Blue Devils   Dresden Monarchs
Pääsarjaura:  2005–2012
Martti Välimaa (s. 27. helmikuuta 1989 Imatra) on entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka edusti urallaan monia eurooppalaisia pääsarjatason joukkueita. Pelipaikaltaan hän oli puolustuksen linjamies.
Ura

Välimaa aloitti peliuransa Imatra Flashissä, jossa hän vuosina 2003–2005 pelasi II- ja I-divisioonaa. Kaudella 2005 Välimaa siirtyi Lappeenranta Rajaritareihin ja pelasi siellä vuoteen 2008 asti.
Kaudelle 2008, hän allekirjoitti vuoden mittaisen sopimuksen Turku Trojansin kanssa ja myöhemmin myös jatkosopimuksen kaudelle 2009. Hän valmistautui kauteen 2009 harjoittelemalla Yhdysvalloissa yliopistojoukkue Louisiana Wildcatsin harjoituskokoonpanossa ja valittiinkin samana vuonna hyvin menneen kauden jälkeen Vaahteraliigan All-starsiin. Kaudeksi 2010 Välimaa siirtyi Seinäjoki Crocodilesiin, jossa hänen edustamansa joukkue eteni lopulta loppuotteluun saakka, häviten sen kuitenkin niukasti
Vuonna 2011 Välimaa allekirjoitti ammattilaissopimuksen Sveitsin liigassa pelaavan Cineplexx Blue Devilsin kanssa, jossa hyvin menneen kauden jälkeen käteen jäi kuitenkin vain paikka semi-finaaleissa. Välimaa siirtyi Saksan pääsarjassa pelaavaan Dresden Monarchsin organisaatioon kaudeksi 2012, jossa hän eteni joukkueensa kanssa pudotuspeleihin, saldoksi jäi kuitenkin semifinaalipaikka. Kauden 2012 jälkeen Välimaa vetäytyi ammattilaiskentiltä ja on sen jälkeen valmentanut Lappeenranta Wildmeniä.
Välimaa kuului maajoukkueen vakiokokoonpanoon vuodesta 2006 aina vuoteen 2010 asti. Hän oli myös nuorten maajoukkueen kapteeni vuodesta 2005, vuoteen 2008.
Välimaa on kilpaillut aktiiviuransa jälkeen myös vapaaottelussa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Vaahteraliiga All-Stars 2009
Seinäjoki Crocodilesin uutiskirje
https://youtu.be/-c--AYjenLI?si=HljBQu57r3zl7FgS
Maria Charlotta Alcenius

Maria Charlotta Alcenius (13. marraskuuta 1834 Kruunupyy – 31. tammikuuta 1887 Korsholm) oli suomalainen opettaja ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija. Hän käytti nimimerkkiä Clara.
Teoksia

Dikter af Clara.  Wasa 1865
Aiheesta muualla

Alceniuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa
M/S Oceanos

M/S Oceanos
M/S Oceanos oli kreikkalaisen Epirotiki Lines -yhtiön omistama ja ranskalaisten rakentama risteilyalus, joka upposi Etelä-Afrikan Transkeirannikolla 4. elokuuta 1991. Uppoamispaikka on noin 10 kilometrin päässä rannikolta, ja noin 160 kilometriä East Londonista pohjoiseen. Kaikki 581 laivalla ollutta matkustajaa ja miehistönjäsentä pelastuivat ripeiden pelastustoimien ansiosta.
Onnettomuus herätti laajamittaista kansainvälistäkin huomiota sen vuoksi, että suuri osa miehistöstä, mukaan lukien aluksen päällikkö Yiannis Avranas, poistui alukselta, vaikka lähes 200 matkustajaa oli vielä aluksella ilman pelastusmahdollisuutta. Päällikkö Avranas väitti myöhemmin menneensä maihin huolehtimaan viestiyhteyksistä, tarkoituksenaan palata takaisin alukselle. Hänen on väitetty vieneen vanhemman naismatkustajan helikopteripaikan päästäkseen pois alukselta. Selittely ei auttanut, vaan Avranas tuomittiin vankilaan ja menettämään valtuutensa pysyvästi.
Kaiken lisäksi miehistön sanotaan ottaneen tehokkaimman ja parhaiten varustetun pelastusveneen ja vieneen mukanaan jopa matkatavaransakin – vaikka alukselle jäi vielä runsaasti matkustajia. Ehdoton sääntö on, että matkatavarat on hylättävä laivanjätössä ihmishenkien pelastamiseksi; ne ovat vasta viimeisellä sijalla pelastettavan tavaran joukossa. Ne jopa heitetään mereen, jos ne haittaavat pelastustyötä millään tavoin.
Onnettomuuden syy

Oceanos lähti East Londonista useita tunteja myöhässä aiheettoman pommiuhkauksen vuoksi, ja päällikkö päätti yrittää saada kiinni menetettyä aikaa. Oceanos purjehti normaalia lähempänä rannikkoa ja törmäsi koralliriuttaan. Törmäys oli lievä, vaikkakin runkolevyt taipuivat hieman ja pieniä vuotoja havaittiin. Voimakas merenkäynti edesauttoi vuotoja.
Noin kello 21.30 laivalla tapahtui pieni räjähdys, ja aluksen koneet sammuivat. Konemestari ilmoitti komentosillalle, että aluksen rungossa oli reikä ja että vesi pääsi virtaamaan rungon sisään. Generaattorit olivat joutuneet oikosulkuun, joten sähkövirran saanti oli katkennut.
Vesi nousi vesitiiviissä osastossa avoimen jäteputken tasalle, josta se pääsi vuotamaan jätevesitankkiin. Telakalla osittain uusittua mutta keskeneräistä jätevesiputkistoa pitkin vesi pääsi pikkuhiljaa vuotamaan laivan kaikkiin osastoihin.
Veden tulviminen aiheutti sen, että alus kallistui noin 20° oikealle kyljelleen, jolloin pääkoneet pysähtyivät, ja lopulta alus upposi keula edellä 12 tuntia vuodon syntymisen jälkeen.
Pelastustoimet

Laivalla ei ollut järjestetty pelastusveneharjoituksia. Aluksen jo upotessa laivan miehistö ei auttanut matkustajia lainkaan pelastautumaan. Merenkäynti oli voimakasta, mutta tästä huolimatta aluksen pelastusveneet onnistuttiin laskemaan. Kaikki matkustajat eivät kuitenkaan ehtineet tai suostuneet nousemaan veneisiin merenkäynnin vuoksi. Tämän vuoksi laivalle jäi lähes 200 ihmistä, jotka pelastettiin helikoptereihin. Pelastustöitä laivalla organisoi pieni viihdeartistien joukko. Viimeinen pelastusvene lähti laivalta kello 03.00 yöllä, ja ensimmäinen helikopteri saapui alukselle vasta 07.00 aamulla. Kuin ihmeen kautta jokainen aluksella ollut pelastui eivätkä pelastustyön aikana tulleet ruhjevammatkaan olleet vakavia.
Pelastustyön kokonaisansio kuuluu yksinomaan laivan viihdetaiteilijoille ja eteläafrikkalaisille helikopterilentäjille, jotka kaikki palkittiinkin korkein kunniamerkein ja huomionosoituksin.
Alus

rakentaja: Forges & Chantiers de la Gironde, Bordeaux, Ranska
vesillelasku: 12. heinäkuuta 1952
valmistumisvuosi: 1953
aiemmat nimet: Jean Laborde, Eastern Queen
ensimmäinen omistaja: Messageries Maritimes
pituus: 150 m
leveys: 20 m
syväys: 6,7 m
matkanopeus: 16 solmua (29,6 km/h)
kokoluokka: 14 000 brt
Aiheesta muualla

Oceanos -postikortteja
NUMA South Africa: valokuvagalleria Oceanosin hylyltä (Arkistoitu – Internet Archive)
International Herald Tribune: päällikön haastattelu
www.oceanosdive.com – sukellus Oceanosin hylkyyn (Arkistoitu – Internet Archive)
Mark Gallagher

| Mark Henry Gallagher> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1962 (ikä 62)
Ammatti:  kirjailija, puhuja, F1-johtaja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mark Henry Gallagher (s. 9. maaliskuuta 1962) on irlantilais-brittiläinen kirjailija, puhuja, mediakommentaattori ja johtaja. Gallagher on Performance Insights Ltd:n toimitusjohtaja. Hän oli perustaja ja osaomistaja Status Grand Prix'ssä, joka voitti  A1GP:n  vuonna 2009 ja osallistui GP3:een ja GP2:een. Hän aloitti työt F1-journalistina vuonna 1986. Gallagher liittyi Eddie Jordanin F1-joukkueeseen vuonna 1991 ja palasi siihen vuonna 1995, jolloin hänestä tuli markkinointipäällikkö. Vuonna 2004 hän liittyi Jaguar Racingiin, ja kun tiimi muuttui Redbull racingiksi, hänestä tuli Cosworth F1 Enginesin johtaja.  Nykyään hän on  BBC 5 -kanavan F1-kommentaattori sekä suosittu puhuja seminaareissa. Hänet on käynyt myös Suomessa Contribyten järjestämässä Tulevaisuuden Tuotekehitys -seminaarissa.
Kirjallisuus

The Business of Winning - Strategic Success from the Formula One track to the Boardroom (2014)
Marek Čiliak

| Marek Čiliak |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Zvolen, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  HC Kometa Brno
Sarja:  Tipsport extraliga
Pelinumero:  1
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  HC Šumperk (Tšekki I) HC Dukla Senica (Slovakia I) HK Nitra (SloEL) Orli Znojmo (EBEL) SK Horácká Slavia Třebíč (Tšekki I) HC Slovan Bratislava (KHL) HC Zlín (ČEL) HC České Budějovice (ČEL) HK Poprad (SloEL)
Marek Čiliak (s. 2. huhtikuuta 1990 Zvolen, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Tšekin Extraligan HC Kometa Brnossa.
Ura > Maajoukkueura

Čiliak edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019, joista ensimmäisessä turnauksessa hän kantoi suurimman osan joukkueensa torjuntavastuusta ja pelasi viisi ottelua. Čiliak valittiin Tšekkiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Slovakian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2019 turnauksessa hän jakoi varsin tasaisesti joukkueen torjuntavastuun Patrik Rybárin ja Denis Godlan kanssa ja Čiliak pelasi kolme ottelua. Yhteensä hän on pelannut 14 A-maaottelua. Čiliak teki A-maajoukkuedebyyttinsä Arosa Challengessa 21. joulukuuta 2013 Sveitsin Arosassa Norjaa vastaan. Hän torjui Slovakian 2–4-voittoon päättyneessä ottelussa 22 kertaa.
Čiliak pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007.
Muuta

Čiliakin pikkuveljet Richard ja Norman ovat pelanneet myös jääkiekkoa.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | U18 | 3 | 2 | 1 | 180 | 9 | 0 | 3.00 | 90,6 |
| 2010 | JMM | 4 | 1 | 2 | 153 | 14 | 0 | 5.51 | 84,4 |
| 2018 | MM | 5 | 2 | 3 | 280 | 12 | 0 | 2.58 | 90,8 |
| 2019 | MM | 3 | 0 | 3 | 142 | 7 | 0 | 2.96 | 87,3 |
Mark Giordano

| Mark Giordano |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1983 (ikä 41) Toronto, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Toronto Maple Leafs
Sarja:  NHL
Pelinumero:  5
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2004–
Aik. seurat:  Owen Sound Attack (OHL) Lowell Lock Monsters (AHL) Omaha Ak-Sar-Ben Knights (AHL) Dinamo Moskova (RSL) Calgary Flames (NHL) Seattle Kraken (NHL)
Mark Giordano (s. 3. lokakuuta 1983 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän pelaa Toronto Maple Leafsissa NHL:ssä.
Ura

Giordanoa ei koskaan varattu NHL:ään, mutta hän teki vapaana agenttina sopimuksen Calgary Flamesin kanssa vuonna 2004. Giordano nousi ensimmäistä kertaa Calgaryn kokoonpanoon kaudella 2005–2006 pelaten kuusi NHL-ottelua. Hän teki kaksi ensimmäistä NHL-maaliaan kotikaupungissaan Torontossa Maple Leafsia vastaan 14. lokakuuta 2006. 28. elokuuta 2007 Giordano kieltäytyi Flamesin tarjoamasta kaksisuuntaisesta sopimuksesta, joten hän pelasi kauden Moskovan Dynamossa. Hän kuitenkin palasi Calgaryyn kaudeksi 2008–2009. Giordano palkittiin parhaalle puolustajalla jaettavalla James Norris Memorial Trophylla kauden 2018-2019 päätteeksi. Giordano voitti Mark Messier Leadership Awardin vuonna 2020. Seattle Kraken varasi Giordanon joukkueeseensa vuoden 2021 laajennusvaraustilaisuudessa.
Maaliskuussa 2022 Kraken kauppasi Giordanon ja Colin Blackwellin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa kahteen toisen kierroksen varausvuoroon ja kolmannen kierroksen varausvuoroon.
Toukokuussa 2022 Giordano teki Maple Leafsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Martinsilta

| Martinsilta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  3
Ylittää:  Aurajoen
Sijainti:  Turku
Pituus:  104,5 m
Leveys:  16,5 m
Avattu liikenteelle:  1940
Koordinaatit:  60°26′40.3″N, 022°15′19.7″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Martinsilta (ruots. Martinsbron) on Turussa sijaitseva Aurajoen ylittävä palkkisilta. Sillalta luoteeseen johtaa Puistokatu, kaakkoon Martinkatu. Vuonna 1940 rakennetulla sillalla on pituutta 104,5 metriä ja leveyttä 16,5 metriä.
Silta yhdistää Turun IV kaupunginosan eli Martin VIII kaupunginosaan eli Port Arthuriin. Viereisen Myllysillan valmistuttua vuonna 1975 yläjuoksun puolelle Martinsilta muutettiin yksisuuntaiseksi. Molemmat sillat ja niille/niiltä johtavat kadut ovat yksisuuntaisia. Martinsiltaa liikenne kulkee Puistokadulta Martinkadulle ja Myllysiltaa Myllyahteesta Koulukadulle. Kun Myllysilta korjaustöiden vuoksi jouduttiin sulkemaan maaliskuussa 2010, Martinsilta muutettiin väliaikaisesti jälleen kaksisuuntaiseksi.
Puisto- ja Martinkadun yhdistävä silta sisältyi jo Engelin vuoden 1827 kaupunkipalon jälkeen Turulle laatimaan uuteen asemakaavaan, mutta sen rakentaminen lykkäytyi yli sadalla vuodella. Muut saman asemakaavan edellyttämät sillat, Tuomiokirkkosilta ja Auransilta, oli rakennettu jo paljon aikaisemmin. Ennen Martinsillan rakentamista ihmisiä kuljetti Aurajoen yli kaksi föriä, joista toinen väistyi uuden sillan tieltä. Saaristolaivaliikenteen vuoksi sillasta suunniteltiin aluksi korkeaa, siinä piti olla jopa 6,7 metrin aukko. Suunnitteluaikana laivaliikenne kuitenkin väheni sen verran, että sillasta päätettiin rakentaa suorempi ja halvempi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martinsilta Wikimedia Commonsissa
Memelin taistelu

Memelin taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Liettuassa Memelin (nyk. Klaipėdan) kaupungin hallinnasta. Taistelu oli osa Operaatio Bagrationia ja Itä-Preussin offensiivia. Taistelu alkoi 22. lokakuuta 1944 ja päättyi kolme kuukautta myöhemmin 28. tammikuuta 1945, jolloin puna-armeija sai vallattua kaupungin ja Liettuan itselleenselvennä. Taistelussa kenraali Erhard Rausin ja Hans Gollnickin johtamat Saksan 3. panssariarmeijan, XXVIII armeijakunnan ja XXXX panssariarmeijakunnan joukot joutuivat vetäytymään kaupungistaselvennä.
Merkinnän syy: Taistelut ja joukot kuvaamatta
Marusja Klimova

Marusja Klimova.
Marusja Klimova  (ven. Маруся Климова; oikea nimi: Tatiana Nikolajevna Kondratovitš, s. 14. tammikuuta 1961 Leningrad) on venäläinen kirjailija ja kääntäjä. Hän asuu Pietarissa.
Hän on yksi nykyaikaisen venäläisen kirjallisuuden vastakulttuurin huomattavista edustajista. Hänen teoksiaan on julkaistu ranskaksi, saksaksi, englanniksi, viroksi, serbiksi ja italiaksi. Hänet tunnetaan myös Louis-Ferdinand Célinen, Jean Genet'n, Pierre Guyotatin, Georges Bataillen, Monique Wittigin ja muiden kääntäjänä. Vuonna 2006 Marusja Klimova sai ranskalaisen Taiteen ja kirjallisuuden kunniamerkkin (l’Ordre des Arts et des Lettres).
Teoksia

Sininen veri (1996)
Pieni talo Bois-Colombesissa (1998)
Valkotukkaiset veijarit (2001)
Merikertomuksia (1999)
Céline Venäjällä (2000)
Minun venäjän kirjallisuuden historiani (2004)
Pariisin kokouksia (2004)
Minun kirjallisuusteoriani (2009)
Taiteilijattaren omakuva nuoruuden vuosilta (2012)
Hullu hämy (2013)
Hölderlinin sivukuva englantilaisen runoilijan jalassa (2016)
Kylma ja vieraantuminen (2019)
Matt Dillon

| Matt Dillon |
| --- | --- |
 Matt Dillon vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matthew Raymond Dillon
Syntynyt: 18. helmikuuta 1964 (ikä 60) New Rochelle, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Cameron Diaz (1995–1998)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1979–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Matthew Raymond ”Matt” Dillon (s. 18. helmikuuta 1964 New Rochelle, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Dillon alkoi näytellä 1970-luvun lopussa ja nousi teini-idoliksi 1980-luvulla muun muassa elokuvien Outsiders – kolmen jengi (1983) ja Taistelukala (1983) myötä. Dillon sai parhaan miessivuosan Oscar-palkintoehdokkuuden roolistaan elokuvassa Crash (2004). Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa Drugstore Cowboy (1989), Suudelma ennen kuolemaa (1991), Sekaisin Marista (1998), Villit kuviot (1998), Sinä, minä ja Dupree (2006).
Dillon näytteli pääosaa vuonna 2015 esitetyssä televisiosarjassa Wayward Pines.
Dillon näytteli pääosaa myös Lars von Trierin vuonna 2018 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa The House That Jack Built.
Aiheesta muualla

Matt Dillon Elonetissä.
Matt Dillon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Martins Dukurs

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dukurs (2020) |  Dukurs (2020) |  Dukurs (2020) |  |
Maa:   Latvia
Miesten skeleton
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | Skeleton |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | Skeleton |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Königssee 2011 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Lake Placid 2012 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Winterberg 2015 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Igls 2016 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Königssee 2017 | Skeleton |  |
|  Hopeaa | 2013 St. Moritz | Skeleton |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Igls 2010 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Winterberg 2011 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Altenberg 2012 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Igls 2013 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Königssee 2014 | Skeleton |  |
|  Kultaa | La Plagne 2015 | Skeleton |  |
|  Kultaa | St. Moritz 2016 | Skeleton |  |
|  Kultaa | Winterberg 2017 | Skeleton |  |
Martins Dukurs (s. 31. maaliskuuta 1984 Riika) on latvialainen skeletonkelkkailija ja olympiamitalisti.
Dukurs osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa jo vuonna 2001, jolloin hän oli kilpailun 28. Hän sijoittui vuoden 2006 kisoissa jo kuudenneksi ja oli saman vuoden olympialaisissa seitsemäs. Dukurs voitti kultaa EM-kisoista 2010 ja sai vuonna Vancouverin olympialaisista hopeaa jäätyään vain seitsemän sekunnin sadasosan päähän voittaja Jon Montgomerystä. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2009–2010 ja 2010–2011. Vuosina 2011 ja 2012 Dukurs voitti kultaa sekä MM- että EM-kilpailuista.
Dukurs on valittu Latvian vuoden miesurheilijaksi vuosina 2010 ja 2011. Myös Martinsin veli Tomass on skeletonkelkkailija.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martins Dukurs Wikimedia Commonsissa
Marusja Tšurai

| Marusja Tšurai |
| --- | --- |
 Marusja Tšurai ukrainalaisessa postimerkissä.
Henkilötiedot
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Kirjailija
Tuotannon kieli: ukraina
Aikakausi:  1600-luku
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marusja Tšurai oli ukrainalainen laulaja, joka tarinan mukaan asui Pultavassa vuosina 1625–1650.
"Älä lähde juhliin, Hryts".
Tšurain sanotaan kirjoittaneen muutamia edelleen suosittuja lauluja, kuten "Oi, ne hody, Hrytsju" ('Älä lähde juhliin, Hryts'), "Kotylysia vozy z hory" ('Vaunut vierivät mäkeä alas') ja "Za svit vstaly kozatšenky" ('Kasakat heräsivät aamunkoitteessa'). Kaikkiaan hänen nimiinsä on pantu 23 laulua. Laulun "Hryts" teemaa on käytetty kymmenkunnassa ukrainalaisessa romaanissa, useissa näytelmissä ja runoissa. Tunnetuin lauluun perustuva romaani on Olha Kobyljanskan V nediliu rano zillia kopala ('Pyhäaamuna hän kaivoi yrttejä'). Laulu on käännetty saksaksi ja ranskaksi 1800-luvun alussa. Tšurain lauluja on julkaistu kokoelmana Divtšyna z lehendy – Marusja Tšurai (1967, 1974, 'Legendan tyttö – Marusja Tšurai'), jossa on Leonid Kaufmanin kirjoittama elämäkerta.
Lina Kostenkon historiallinen runoromaani Marusja Tšurai ilmestyi 1979 Kiovassa. Kostenkon romaanissa Tšurai sai hirttotuomion, mutta D. H. Struk muistuttaa artikkelissaan, että Marusja Tšurain elämästä ei ole tarkkaa historiallista tietoa vaan kuva hänestä perustuu tarinoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marusja Tšurai Wikimedia Commonsissa
Marja Bål Nango

Marja Bål Nango (s. 1988 Oslo, Norja) on pohjoissaamelainen elokuvantekijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja.
Elämäkerta

Marja Bål Nango syntyi vuonna 1988 Oslossa Norjassa. Hänen siskonsa Ingir Ane Bål Nango on myös elokuvantekijä ja elokuvaohjaaja. Heidän vanhempansa ovat poronhoitajia.
Siskot varttuivat Galgossa, Skibotnissa, Tromssan läänissä. Koulun jälkeen Nango lähti Lillehammerin korkeakouluun lukemaan elokuva- ja TV-tieteitä. Vuonna 2010 hän alkoi opiskella Nordlandin taide- ja elokuva-ammattikoulussa, josta hän valmistui vuonna 2012. Tämän jälkeen hän opiskeli elokuvantekoa Saamelaisten korkeakoulussa vuosina 2012–2013.