Hikipaja
Hikipajojen puolesta

Vaikka hikipajat liitetään kehitysmaihin, niitä voi olla missä maassa hyvänsä. Hikipajoja on tavattu kaikista maista, myös Yhdysvalloista ja useista Euroopan valtioista. Hikipajat liitetään usein alkeelliseen teknologiaan, ja ne voivat tuottaa kaikenlaisia tuotteita, esimerkiksi leluja, kenkiä, vaatteita, huonekaluja ja elektroniikkaa. Ekonomistit Paul Krugman ja Johan Norberg ovat puolustelleet hikipajoja, sillä ne antavat toimeentulon ihmisille, joilla ei muuten olisi mitään toimeentuloalähde?.
Vaikka hikipajojen työolot ja palkat näyttävät länsimaisesta näkökulmasta huonoilta, ne ovat parannus siihen, mitä maissa oli tarjolla ilman niitä. Muutenhan työntekijät eivät hakeutuisi noihin töihin ja jopa maksaisi lahjuksia saadakseen näitä haluttuja työpaikkoja. Hikipajojen vaihtoehtoja työntekijöille olisivat omavaraisviljely ja muut äärimmäisen raskaat työt, prostituutio, roskanpoiminta tai nälkiintyminen työttömänä.
Köyhissä maissa työn tuottavuus on matalaa ja lisäarvoa on vaikea synnyttää. Ilman läntistä osaamista, teknologiaa ja konekantaa työntekijöiden on vaikeaa tuottaa sellaista, mistä asiakkaat olisivat valmiit maksamaan enemmän. Ennenkuin tuottavuutta on saatu parannettua ja lisäarvoa synnytettyä, palkkatasoa ei voida nostaaa ja työoloja parantaa.
Jos hikipajojen työllistämismahdollisuuksia rajoitetaan, tuloksena voi olla nälkiintyminen. Kun Yhdysvalloissa esiteltiin Child Labour Deterrence Act, arviolta 50 000 lasta erotettiin Bangladeshissa töistään vaatetusteollisuudessa, ja moni heistä joutui turvautumaan töihin kuten kivenmurskaus, katuammatit ja prostituutio. Unicefin tutkimus Maailman lasten tila vuonna 1997 totesi vaihtoehtoiset työt vaateteollisuutta vaarallisemmiksi ja riistävämmiksi.
Vastustajat sanovat, että työläiset usein eivät ansaitse tarpeeksi ostaakseen valmistamiaan tuotteita. Tällöin he vertaavat kehitysmaan palkkoja teollisuusmaan hinta- ja varallisuustasoon.
Tietokirjailija Johan Norberg on todennut:
»Hikipajojen vastustajat sanovat, ettei pitäisi ostaa Vietnamin kaltaisista maista, koska niiden työolot ovat vääränlaisia. He sanovat: "Te olette liian köyhiä käymään kauppaa kanssamme. - - Me emme osta tuotteitanne ennen kuin olette yhtä rikkaita kuin me." Tämä on täysin väärin. Nämä maat eivät rikastu, elleivät ne saa viedä tuotteitaan.»
Penn & Teller haastattelivat Walmarttia käsittelevässä jaksossaan taloustieteen professori Benjamin Powellia, jonka mukaan hikipajatyyppiset työt kehitysmaissa ovat usein huomattava parannus vaihtoehtoisiin töihin nähden (mm. maatalous) ja muistuttaa, että Yhdysvallatkin oli aikanaan samassa hikipajojen kehitysvaiheessa.
Artikkelissaan Niken hikipajasta Vietnamissa Johan Norberg kirjoitti: "Kun puhun tehtaalla nuorelle vietnamilaiselle naiselle, Tsi-Chille, palkka ei ole se, josta hän on kaikkein onnellisin. Toki hän tienaa viisi kertaa enemmän kuin ennen, enemmän kuin aviomiehensä, ja hän voi nyt kustantaa laajennuksen taloonsa. Mutta kaikkein arvokkain asia on, hän sanoo, että hänen ei tarvitse enää työskennellä ulkona maatilalla...Maataloustyö tarkoittaa 10–14 tunnin työpäiviä polttavassa auringossa tai rankkasateessa...Kaikkein sinnikkäimmät väitteet, joita Nike kuulee työntekijöiltään, on vaatimus laajentaa tehtaita, niin että työntekijöiden sukulaisetkin saisivat sieltä töitä."
Christian Science Monitor -lehti kirjoitti vuonna 2005: "Esimerkiksi Hondurasissa, jossa oli tunnettu Kathy Lee Gifford -hikipajaskandaali, keskivertovaatetustyöntekijä ansaitsee 13,10 dollaria päivässä, kun 44 prosenttia maan väestöstä elää alle kahdella dollarilla päivässä...Kambodžassa, Haitissa, Nicaraguassa ja Hondurasissa hikipajayritysten palkat ovat keskimäärin yli kaksinkertaisia maiden keskituloihin nähden."
1990-luvulla on dokumentoitu kolme tapausta, joissa hikipajoja vastustavat aktivistit ovat tahattomasti lisänneet lapsiprostituutiota köyhissä maissa:
Bangladeshissa suljettiin monia saksalaisyrityksen hikipajoja, minkä seurauksena tuhannet bangladeshilaiset lapset menettivät työnsä ja ajautuivat prostituoiduiksi, rikollisuuteen tai nälkäkuolemiin.
Pakistanissa Niken, Reebokin ja muiden yritysten hikipajoja suljettiin, ja nämä pakistanilaislapset ajautuivat prostituutioon.
Nepalissa mattotehdas sulki monia hikipajoja, jolloin tuhannet nepalilaistytöt ajautuivat prostituutioon.
AP raportoi 2008 Kiinan kansalaisten valittavan, että Yhdysvaltojen talouskriisi sai heidät menettämään työnsä hikipajoissa. Eräs heistä, Wang Wenming, totesi: "Tämä Amerikan finanssikriisi tappaa meidät. Se vie jo ruoan suustamme."