Šarian historia
Kehitys umaijadien aikana (661–750) > Koraanin lainsäädäntö

Koraani edustaa islamilaisen lain varhaisinta kerrostumaa. Teoksen kokoamisen ajankohta on tuntematon, mutta se oli itsenäisenä teoksena olemassa viimeistään 800-luvun alussa. Teoksen jotkut osat on paikannettu 500-luvun loppuun tai 600-luvun alkuun, mutta toisaalta on arveltu, että kirjan tekeminen jatkui 700-luvun loppuun asti, sillä sitä ennen siihen ei missään viitata. Islamilaisen perimätiedon mukaan Koraani oli valmiina 640-luvulla, mutta tiedolta puuttuu historiallinen vahvistus, joten se on jäänyt uskonasiaksi. Islaminuskon mukaan Koraani sisältää profeetta Muhammedin saamat ilmestykset. Kilpailevat teoriat ovat ehdottaneet tekstien alkuperäiseksi lähteeksi tuntematonta varhaiskristillistä lahkoa jossain päin Lähi-itää, mahdollisesti Syyriassa tai jopa Persiassa.
Koraani sisältää vain vähän teknistä lainsäädäntöä. Pääasia on kertoa, mitä ihmisen tulee tehdä, jotta hän pääsee Paratiisiin. Islamilainen laki Koraanissa ja yleisemminkin on luetteloa velvollisuuksista, jotka käsittävät rituaalisia, laillisia ja moraalisia velvoitteita. Koraani sisältää silti myös oikeusnormeja, kuten vaatimukset todistajanlausunnosta, lahjonnan kiellon sekä vaatimuksen sovitella.  Koraani ei vielä sisällä myöhemmin ilmaantuvaa viisiportaista tekojen arvioinnin asteikkoa. Sodankäynnin osalta annetaan ohjeita saaliinjaosta, siitä ketä vastaan on sodittava ja kuinka voitettuja on kohdeltava.
Perhelakia Koraani käsittelee laajasti, vaikka hajallaan eri kohdissa (eniten suurassa 2 ja 4). Esillä ovat kysymykset, kuinka tulee kohdella vaimoja ja lapsia, orpoja ja sukulaisia, alaisia ja orjia. Koraanin suppeus lakikirjana näkyy eri asioissa. Koraani ei kerro paljoakaan rangaistuksista, vaan rikkomusten seuraukset jäävät enimmäkseen moraalisen tuomion asteelle. Koraani esimerkiksi kieltää viinin juonnin, maysir-pelin ja koron ottamisen, mutta rangaistusta ei kerrota. Toisaalta Koraani ei sisällä suoraa varastamisen kieltoa, mutta antaa siitä tuomion: "Varkailta taasen, olkootpa mies~ tai naispuolisia, leikatkaa kädet (Koraani 5:38).  Tuomion täytäntöönpano jää yleensä kärsineen osapuolen hoidettavaksi. Perintöoikeuden osalta annetaan poikkeuksellisen tarkkoja määräyksiä.
Monilla islamin lakimääräyksistä on esikuvansa Mooseksen laissa eikä Koraanissa. Koraani ei tunne Mooseksen laissa olevaa avionrikkojan kivittämistä, josta tuli osa islamilaista lainsäädäntöä. Islamilaiseen perimätietoon sisältyy jopa kertomus siitä, miksi säädös Koraanista puuttui. Muhammedin vaimon Aišan kerrotaan sanoneen, että kesy lammas oli Muhammedin kuoleman jälkeen syönyt paperin, jolle kyseinen Koraanin kohta oli kirjoitettu. Joseph Schacht toteaa, että useat lakinormit olivat myös ristiriidassa Koraanin määräysten kanssa. Šaria esimerkiksi vaatii silminnäkijän todistuksia eikä pidä kirjallisia todisteita pätevinä. Tämä on vastoin Koraanin suoraa ohjetta:  Te uskovaiset, kun teette maksusitoumuksen määrätyksi ajaksi, niin tehkää se kirjallisesti. Rukousta edeltävässä wudu -pesussa Koraani kehottaa pyyhkimään jalat, mutta šaria määrää ne pestäviksi. Noin 750-luvulle sijoittuva varhainen lakikirja Fiqg Akbar I ei lainkaan tunne Koraania, mikä Wansbroughn mielestä on todiste siitä, ettei Koraania vielä tuolloin ollut olemassa.