stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jokiniemen koulu
Koulun eri rakennukset ja osat

Tiilitalo: Vuonna 1956 rakennetussa kolmikerroksisessa tiilitalossa sijaitsee liikuntasali, opettajainhuoneet, yläasteiden (7–9 lk.) luokat, muutama ala-asteen luokka ja kotitalouden luokka. Aikaisemmin tiilitalo toimi lukiona, mutta 2000-luvun alussa se muuttui osaksi peruskoulua. Tiilitalo on käynyt läpi lukuisia remontteja. Sen maanalaisessa kerroksessa toimii iltapäiväkerho.
Valkoinen talo on koulun toinen suurehko rakennus. Siinä sijaitsevat koulun (myös yläluokkien) ruokala, suurempi ATK-luokka, toinen liikuntasali, montessoriluokka, toinen opettajainhuone, koulukuraattorin huone, kouluterveydenhoitajan päivystys sekä puutyön ja tekstiilityön luokat ynnä ala-aste. Valkoinen talo valmistui vuonna 1997, jonka jälkeen sen sisätilat ovat muuttuneet jonkin verran, esimerkiksi yksi oviaukko puutyöluokan luona on muurattu umpeen, jolloin puutyöluokkaa saatiin laajennettua. Valkoisessa talossa tapahtui vuonna 2014 vesivahinko[lähde? ], jonka takia puutyö, kuvaamataito ja tekstiilityöluokka suljettiin ja siirrettiin muualle. Aikaisemmin ruokalan vieressä sijaitsi myös kanttiini, mutta se siirrettiin sittemmin tiilitalon aulaan josta se myöhemmin poistettiin. Valkoinen talo koostuu useasta eri solusta, yhtenä esimerkkinä kolmos- ja esiluokkalaiset ovat samassa solussa, joka koostuu kolmesta luokkahuoneesta sekä aulasta.
Entinen Paviljonki oli vaaleansininen puurakennus tiilitalon, valkoisen talon ja Tikkurilan lukion muodostamalla suurella piha-alueella aivan tiilitalon pääoven vieressä. Vuonna 2001 valmistunut paviljonki toimi alkuaikoinaan muun muassa alaluokkalaisten varaluokkana. Rakennus kuitenkin purettiin, ja sen tilalle rakennetaan uusi paviljonki Läntiselle Valkoisenlähteentielle.
Uusi Paviljonki on tulossa Läntiseen Valkoisenlähteentiehen vuonna 2021. Sinne siirtyy joitain luokkia Jokiniemen koulun tiloista.
Piha-alueet

Läntisen Valkoisenlähteentien varrella eli Valkoisen talon pihalla on koulun parkkipaikka. Pihalla on punainen, korkea köysistä koostuva kiipeilyteline sekä muutamia karuselleja. Pihalla kasvaa myös muutamia puita. Valkoisen talon pihalla sijaitsee myös päiväkodin piha. Pihan vieressä on Tikkurilan lukion piha, jonka keskellä on kallio.
Tiilitalon pihalla oli neljä keinua, koripalloteline ja hiekkakenttä lähinnä jalkapallon pelaamista varten. Tiilitalon toisella puolella sijaitseva Tikkurilan taistelun Punaisten puisto -muistomerkki on koulun virallinen hätäpoistumisalue, jonne koululaiset opetetaan kulkeutumaan mahdollisten hälytyksien sattuessa.
Paviljongilla ei ole varsinaisesti omaa pihaa, mutta se jakaa pihan tiilitalon kanssa.
Koulun vieressä sijainnut entisen akkutehtaan pilaama, nyttemmin pois kuljetettu maa-alue oli aiempina vuosina oppilaiden suosiossa oleva ajanviettopaikka siellä sijainneen suurehkon ns. lammen vuoksi.[lähde? ]
Vaihtoehtoiset aineet

Koulussa on mahdollista opiskella ainakin ruotsia, saksaa, englantia ja ranskaa. Jotkut ulkomaankieliset voivat saada myös oman kielensä opetusta pienemmissä ryhmissä. Koulussa on myös islamin ja et:n opiskelumahdollisuudet. Ruotsin opiskelu on mahdollista aloittaa jo alaluokilla, mutta pakolliseksi se tulee vasta 7. luokalla.
José Uraga Pérez

José Uraga Pérez (19. elokuuta 1771 – 3. syyskuuta 1840) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet nimitettiin Guadixin hiippakunnan piispaksi 11. lokakuuta 1827. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 20. heinäkuuta 1828.
José Vieira de Lima

José Vieira de Lima TOR (s. 10. kesäkuuta 1931 Poconé) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. joulukuuta 1958 ja nimitettiin Marabán hiippakunnan johtoon 18. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paulo Evaristo Arns, jota avustivat Geraldo João Paulo Roger Verdier ja José Afonso Ribeiro.
Vieira de Lima sai 11. marraskuuta 1998 nimityksen São Luíz de Cáceresin hiippakunnan johtoon, ja hän toimi sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 23. heinäkuuta 2008.
José Vicente Huertas Vargas

José Vicente Huertas Vargas (12. huhtikuuta 1940 Ramiriqui – 10. elokuuta 2023) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. helmikuuta 1967 ja nimitettiin Garagoan hiippakunnan johtoon 23. kesäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Beniamino Stella, jota avustivat Luis Augusto Castro Quiroga ja Alvaro Raúl Jarro Tobos.
James Phelps

| James Phelps |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  James Andrew Eric Phelps
Syntynyt: 25. helmikuuta 1986 (ikä 38) Englanti, Birmingham
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Harry Potter elokuvat (Fred Weasley)
Aiheesta muualla
IMDb
James Andrew Eric Phelps (s. 25. helmikuuta 1986, Birmingham) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Harry Potter -elokuvien Fred Weasleynä. Hän on vain 13 minuuttia nuorempi kuin identtinen kaksoisveljensä Oliver Phelps, joka niin ikään näyttelee Fred Weasleyn kaksoisveljeä George Weasleyä. Usein heidät tunnetaankin yksinkertaisesti Phelpsin veljeksinä.
Lapsuus

James Phelps syntyi Sutton Coldfieldissä, Birminghamin kaupungissa Ländi-Midlandsin alueella Englannissa. Hän ja kaksoisveli Oliver ovat Susan (o.s. Spare) ja Martyn Phelpsin ainoat lapset. James kävi ala-asteensa Little Sutton Schoolissa ja yläasteensa The Arthur Terry Schoolissa. Koulunkäynnin hän lopetti vuonna 2004. Nuorempana hänellä ja Oliverilla oli tapana vaihtaa nimiään kiusatakseen opettajia ja koulutovereita, aivan kuten heidän näyttelemillään Weasleyn veljeksilläkin. Myös perhe, ystävät ja elokuvahenkilökunta tuntee heidät pilailijoina, jotka toisinaan vaihtoivat nimiä jopa harjoitusten aikana.
Ura

James oli osoittanut kiinnostusta näyttelemiseen jo hyvin varhaisella iällä esiintyessään koulujensa draamaproduktioissa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli kuitenkin Fred Weasley elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi vuonna 2001. Hän oli tuolloin 14-vuotias. Phelpsin veljekset ovat kertoneet, että kun heidät valinnut roolittaja oli soittanut heidän kotiinsa ja kysynyt leikillään Weasleyn veljeksiä, heidän äitinsä oli vahingossa sanonut soittajan vain valinneen väärän numeron. Kun he lisäksi ilmoittivat saaduista rooleista ystävilleen, kukaan ei uskonut heitä ennen kuin he joutuivat värjäämään hiuksensa punaisiksi elokuvaa varten.
Harry Potter -ryhmästä parhaiksi ystävikseen veljekset ovat nimenneet Devon Murrayn, Rupert Grintin ja Matthew Lewisin. Lisäksi James on työskennellyt juoksupoikana paitsi Harry Potter -elokuvissa, myös muun muassa Da Vinci -koodissa.
Yksityiselämä

Veljensä tavoin James harrastaa golfia. Hän myös kuuntelee rockmusiikkia, pelaa videopelejä ja näyttelee. Veljekset tukevat kilpailevia Birminghamin jalkapalloseuroja; Oliver Aston Villaa edesmenneen isoisänsä jalanjäljissä ja James Birmingham Cityä isänsä rinnalla. Veljekset tunnettaankin innokkaina musiikin ja urheilun ystävinä, ja heitä näkee usein erilaisissa tapahtumissa tukemassa suosikkejaan.
James ja Oliver ovat myös istuttaneet puita Leicestershiren kansallismetsään. He halusivat istuttaa uudelleen puut, joista valmistettiin luudanvarsia Harry Potter -elokuvien kuvauksiin.
Filmografia

Harry Potter ja viisasten kivi (2001)
Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002)
Harry Potter ja Azkabanin vanki (2004)
Harry Potter ja liekehtivä pikari (2005)
Harry Potter ja Feeniksin kilta (2007)
Harry Potter ja puoliverinen prinssi (2009)
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 (2010)
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (2011)
Last Night in Soho (2021)
Aiheesta muualla

James Phelps Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
José Victoriano Naranjo Tovar

José Victoriano Naranjo Tovar (s. 3. heinäkuuta 1941) on ecuadorlainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Latacungan hiippakuntaan 2. heinäkuuta 1965 ja nimitettiin sen piispaksi 19. helmikuuta 2003. Piispaksi konsekroinnin suoritti 25. maaliskuuta Raúl Holguer López Mayorga, jota avustivat José Mario Ruiz Navas ja Néstor Rafael Herrera Heredia.
José Vila y Martínez

José Vila y Martínez (17. lokakuuta 1866 – 1. syyskuuta 1932) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. syyskuuta 1889 ja nimitettiin Geronan hiippakunnan johtoon 4. joulukuuta 1925. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 1926. Pääkonsekraattorina toimi Enrique Reig y Casanova, jota avustivat Prudencio Melo y Alcalde ja Rigoberto Domenech y Valls.
Vila y Martínez kuoli 65-vuotiaana virassa.
Jouttikeron hautausmaa

| Jouttikeron hautausmaa |
| --- | --- |
 Jouttikeron kynttiläkivi.
Sijainti:  Hangasjärventie 24, Rovaniemi
Koordinaatit:  66°49′36.4″N, 26°12′14.4″E
Seurakunta:  Rovaniemen seurakunta
Avattu:  1950
Pinta-ala:  1,5 hehtaaria
Kotisivu:  Jouttikeron hautausmaa
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hautausmaata, taustalla kappeli.
Jouttikeron hautausmaa on Rovaniemen seurakunnan vuonna 1950 käyttöön otettu hautausmaa Rovaniemen Yli-Namman kylässä, valtatie 4:n varrella. Hautausmaalta on matkaa Rovaniemen keskustaan noin 53 kilometriä.
Nammankyläläisten toiveena oli saada hautausmaa kylien rajalle Mustavaaraan, mutta kirkkovaltuusto päätti 9. huhtikuuta 1949 hautausmaatoimikunnan esityksen mukaisesti, että hautausmaa tehdään Jouttikerolle. Hautausmaa vihittiin käyttöön 12. marraskuuta 1950 – samana päivänä kuin Misin hautausmaakin. Hautoja Jouttikeroon mahtuu 1 500. Vuodessa hautauksia on yli kymmenen.
Jouttikerolle haluttiin siunauskappeli, koska hautausmaa oli kaukana kylän ulkopuolella ja paikka koettiin kylmäksi. Kirkkovaltuustolle esitettiin kesäkuussa 1963 kappelimäärärahan varaamista talousarvioon ja rakentamispäätös tehtiin vielä saman vuoden syksyllä. Siunauskappeli tehtiin rakennusmestari Toivo Lukkariniemen suunnitelmien mukaisesti. Kappeli vihittiin käyttöön 26. marraskuuta 1965.
Hautausmaalla on muualle haudattujen vainajien muistamiseen tarkoitettu kynttiläkivi.
Jukka-Pekka Pajunen

Jukka-Pekka Pajunen (s. 1961) on suomalainen kääntäjä. Hän on tullut tunnetuksi saksalaisen kulttuurin ja teatterin asiantuntijana. Hänet palkittiin vuonna 2006 kääntäjien valtionpalkinnolla itävaltalaisen Elfriede Jelinekin teoksen Pianonsoittaja (Die Klavierspielerin) suomentamisesta. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Mikael Agricola -palkinto Herta Müllerin Hengityskeinun suomentamisesta. Vuonna 2019 hän sai Pro Finlandia -mitalin.
Juhani Pietiläinen

Juhani Pietiläinen (21. tammikuuta 1923 Kuopio – 17. heinäkuuta 2009 Mikkeli) oli suomalainen kääntäjä.
Suomennoksia

Arthur Hailey : Ratkaiseva diagnoosi : romaani ; amerikkalaisesta alkuteoksesta The final diagnosis suom. Juhani Pietiläinen. Otava 1961, ilmestyi uudelleen nimellä Sairaala. Gummerus 1974, 2. painos 1991
Frank G. Slaughter : Floridan valtiatar : romaani. Tammi 1963
H. S. Hegner : Kiinan tie. Tammi 1965
James Baldwin : Kukaan ei tiedä nimeäni. Otava 1965
Theodore C. Sorensen : Kennedy ; suomennos Juhani Pietiläinen ; tekijän luvalla lyhentänyt Jaakko Okker. Tammi 1966
Ensimmäisen maailmansodan etulinjassa ; suom. Kaj Green, Heikki Karvonen ja Juhani Pietiläinen. Tammi 1967
Bruce Page : Philby - mestarivakoilija ; päätössanat John le Carré. Tammi 1968
Joan Aiken : Vihan kylvö. WSOY 1968, 2. painos 1994
Harold Robbins : Älä jätä minua koskaan. Karisto 1968, ilmestyi nimellä Kun totuus paljastuu. Karisto 1979
Frederick Forsyth : Biafran tarina. Karisto 1970
Brian Callison : Petetty saattue. Tammi 1970, 5. painos 1977
Ed McBain : Kytät. Tammi 1972
Brian Callison : Hyökkäys aamunkoitteessa. Tammi 1973
P. T. Raju : Intian filosofia ; engl. alkuteoksesta The philosophical traditions of India suom. Juhani Pietiläinen ; sanskritinkieliset termit tark. Klaus Karttunen. Taskutieto 118. WSOY 1974
Brian Callison : Kuolema pelastajille. Tammi 1974
Suuri valokuvauskirja : opi ottamaan parempia kuvia ; valokuvat John Hedgecoe ; teksti John Hedgecoe ja Adrian Bailey ; engl. alkuteoksesta The book of photography suom. Juhani Pietiläinen ; toim. Jackie Douglas. WSOY 1977, 3. painos 1979
Brian Callison : Väärän lipun alla. Tammi 1978
Brian Callison : Petturien laiva. Tammi 1980
Samuel Fuller : Voittamaton ykkönen. Tammi 1981
Brian Callison : Saattuetaistelu. Tammi 1984
Dian Fossey : Sumuisten vuorten gorillat. WSOY 1984, 2. painos 1989
Melville Ross : Petokala. Tammi 1987
John Lear : Kuolema Leningradissa. Tammi 1988
Hammond Innes : HMS Medusa. Tammi 1989
Kaisa

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kaisa voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kaisa, naisen nimi
kaisa, biljardipeli
Kauppakeskus Kaisa, entinen kauppakeskus Helsingin Kaisaniemessä
Kaisa-talo, Helsingin yliopiston kirjastotalo Kaisaniemenkadun varrella
lumihuippuinen tunturi (pohjoissaameksi gáisá tai gáisi).
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaisa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jonas Johansson (jääkiekkoilija, 1984)

| Jonas Johansson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1984 (ikä 40) Jönköping
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2016
Seurat:  HV71 (SEL)   Portland Pirates (AHL)   Washington Capitals (NHL)   Hershey Bears (AHL)   Grand Rapids Griffins (AHL)   Västerås IK (Allsvenskan)   SG Cortina (Serie A)   Alleghe Hockey (Serie A)   Frisk Asker (Norja)   Lausitzer Füchse (DEL2)   Stavanger Oilers (Norja)   SønderjyskE (Tanska)   IF Troja-Ljungby (Ettan)   HC Gherdëina (AlpsHL)   HA74 (Tvåan)
NHL-varaus:  28. varaus, 2002 Colorado Avalanche
Jonas Johansson (s. 18. maaliskuuta 1984 Jönköping) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Johansson voitti urallaan Ruotsin- ja AHL:n mestaruuden. Valtaosan urastaan hän vietti kierrellen eri seuroissa eri puolilla Eurooppaa.
Pelaajaura

Johansson aloitti uransa HV71:ssä, jossa pelasi myös ensimmäisen ottelunsa miesten sarjoissa, kun hän pelasi kaudella 2001–2002 viisi ottelua HV:ssa. Johansson varattiin NHL:n varaustilaisuudessa 2002 Colorado Avalancheen, joka sai miehen oikeudet koko tilaisuuden 28:ntena varauksena. Hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 2002–2003. Johansson pelasi kaksi kautta juniorisarja WHL:n Kamloops Blazersissa. Johanssonin pelaajaoikeudet siirtyivät Coloradolta Washingtonille, kun hän pelasi vielä Kamloopsissa. Colorado hankki Washingtonilta hyökkääjä Steve Konowalchukin lokakuussa 2003 vaihdossa Bates Battagliaan ja Johanssoniin.
Kesällä 2004 Johansson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Washingtonin kanssa. Johansson pelasi kolme kautta Washingtonin organisaatiossa. Hän pelasi pääasiassa AHL:ssa Portland Piratesissa ja Hershey Bearsissa. Lisäksi Johansson pelasi muutaman ottelun ECHL:n South Carolina Stingraysissä. Yhden NHL-ottelun Johansson pelasi Washingtonissa kaudella 2005–2006. Saman kauden aikana hän voitti Hersheyssä AHL:n mestaruuden, Calder Cupin. Loppukaudesta 2006–2007 Johansson siirtyi AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsiin.
Johansson palasi Ruotsiin kaudeksi 2007–2008, kun hän teki sopimuksen HV71:n kanssa. Keväällä 2008 Johansson oli voittamassa HV71:n kanssa Ruotsin-mestaruutta. Lopulta hän pelasi HV71:ssa kaksi kautta, muttei saanut enää uutta sopimustarjousta kauden 2008–2009 jälkeen. Johansson sai kauden aikana vain vähän peliaikaa ja teki kuusi pistettä 50 ottelussa. Kesällä 2009 hän siirtyi Allsvenskanissa pelaavaan Västeråsiin.
Johansson on pelannut Ruotsin joukkueessa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2002.
Kaisa-Maija Rosvall

Kaisa-Maija Rosvall (s. 1992) on suomalainen pesäpalloilija. Rosvall edustaa Superpesiksessä pelaavia Porin Pesäkarhuja. Rosvall pelaa ulkopelissä etukentällä. Rosvall on edustanut Superpesiksessä myös Rauman Feraa. Porin Pesäkarhuissa pelatessaan Rosvall on saavuttanut yhden SM-kullan, kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Rosvall on 20. kesäkuuta 2020 mennessä pelannut urallaan 260 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt seitsemän kunnaria ja 42 tavallista juoksua, tuonut 158 juoksua ja kerännyt 871 kärkilyöntiä. Rosvall on pelannut urallaan 76 Superpesiksen pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi kunnaria ja 19 tavallista juoksua, tuonut 27 juoksua ja kerännyt 302 kärkilyöntiä.
Rosvall ilmoitti lopettavansa 14 vuotta kestäneen uransa pesäpalloilijana syyskuussa 2021.
Jussi Väänänen

Jussi Väänänen (s. 1975 Oulu) on suomalainen kilpatanssija, joka on voittanut tanssiparinsa Katja Koukkulan kanssa useita Suomen mestaruuksia. Ammattilaisuran he aloittivat toukokuussa 2000. 25. elokuuta 2007 heidät valittiin edustamaan Suomea historian ensimmäiseen Eurovision tanssikilpailuun, joka pidettiin 1. syyskuuta 2007 Lontoossa. He voittivat kilpailun 132 pisteellä esittäen rumbaa sekä paso doblea. He ovat saavuttaneet kansainvälistä menestystä muutenkin. Parin merkittävimmät 
saavutukset ovat British Open Rising Star -kilpailun voitto vuonna 2000 sekä Eurotanssien voitto. Jussi Väänänen avioiutui Katja Koukkulan kanssa 2. heinäkuuta 2010 Suomenlinnassa.
Väänänen tunnetaan myös Tanssii Tähtien Kanssa -ohjelmasta, jossa hänen parinaan toimi MTV3:n uutisankkuri-juontaja Katja Kannonlahti.
Nykyisin Väänänen keskittyy enemmän opettamiseen ja teatteriin ammattilaistanssimisen sijasta. Väänänen soittaa myös rumpuja Year Gone -nimisessä bändissä.
Jussi Wickström

| Jussi Wickström |
| --- | --- |
 Jussi Wickström Turisaksen konsertissa vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1983 (ikä 41)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1997-
Tyylilajit:  viikinkimetalli, folk metal
Soittimet:  kitara, taustalaulu
Yhtyeet:  Turisas
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jussi Wickström (s. 4. toukokuuta 1983) on suomalainen kitaristi. Hän soittaa kitaraa suomalaisessa viikinki- ja folkmetalliyhtyeessä Turisas. Yhtyeen ensimmäisellä albumilla Battle Metalilla Wickström soitti myös bassoa ja kontrabassoa.
Turisas
| --- | --- |
Albumit:   Battle Metal  The Varangian Way  Stand Up and Fight  Turisas2013 
DVD:t:  A Finnish Summer with Turisas
Juhani Merilahti

Pertti Juhani Merilahti (25. marraskuuta 1936 Turku − 31. toukokuuta 2020 Turku) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Merilahti valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta. Hän toimi lukion äidinkielen lehtorina Turussa Pernon lukiossa ja 1990-luvulla Puolalanmäen lukiossa. Hän oli Luotsi ja Majakka -lehden päätoimittajana vuodesta 1971 alkaen.
Kaunokirjallista tuotantoa

Kumpeli : runoja. Matricula, Turku 1979
Portsalainen : runoja ja näkymiä. Matricula, Turku 1979
Luotolaiset : saaristolais- ja luotsiromaani. Luotsiliitto, Helsinki 1983
Isonkarin miehet : luotolaisromaani 1800-luvulta. Luotsiliitto, Helsinki 1984, uusi laitos 1996
Luotolaisen lokikirja : romaani. Luotsiliitto, Helsinki 1985
Merikapteeni ja muuta lyhyttä saaristoproosaa. Kuvitus Juha Lukala. Luotsiliitto, Helsinki 1986
Luodot ja manner : romaani. Luotsiliitto, Helsinki 1987
Meren Epikuros : runoja. Luotsiliitto, Helsinki 1988
Muita teoksia

Pansion yhteiskoulu 1962-1976 ; kirj. Juhani Merilahti, Veikko Niemi. Pansion yhteiskoulu, Turku 1976
Turun kauppaseura 1876-1976. Turun kauppaseura, Turku 1976
Luotsiliitto 1918-1978 - Lotsförbundet 1918-1978. Luotsiliitto, Turku 1978
Turun aikaa; kirj. Veikko Lehtovaara, Juhani Merilahti, Pekka Paasio. Turun kaupunki, Turku 1988
Turun kultainen ratas : Turun rotaryklubi 1929-1989. Turun rotaryklubi, Turku 1988
Kestävän aatteen vuosisata : Turun NMKY 1893-1993. Turun nuorten miesten kristillinen yhdistys, Turku 1993
Turku-loosin neljännesvuosisata 1968-1993. Suomen I.O.O.F. loosi no 17 Turku, 1993
Kukka liittyvi kukkahan : Suomen kukkakauppiasliiton Varsinais-Suomen piiri 1964-1994. Suomen kukkakauppiasliitto, Helsinki 1994
Sadan vuoden meripelastustyö : Suomen meripelastusseura 1897-1997. Suomen meripelastusseura, Helsinki 1997
Societas mercaturae Aboensis : Turun kauppaseura 1876-2001 : Handelsgillet i Åbo. Turun kauppaseura, Turku 2001
Securitatis causa : Luotsiliitto 1918-2003 - Lotsförbundet 1918-2003. Luotsiliitto, Helsinki 2003
Joey Yung

| Joey Yung |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1980 (ikä 44)
Muusikko
Tyylilajit:  cantopop (käännä suomeksi) 
Aiheesta muualla
www.joeyyung.hk
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joey Yung (perint.: 容祖兒; yksink.: 容祖儿; pinyin: Róng Zǔ'ér; kantoniksi: Yung Cho-Yee; s. 16. kesäkuuta 1980 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen poplaulaja, joka on voittanut useita kilpailuita ja palkintoja: vuonna 2005 hän sai Hongkongin suosikkiartisti-palkinnon MTV Asia Awards -gaalassa.
Joey Yung on levyttänyt 12 EP:tä ja viisi albumia.
Hän on esiintynyt myös monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Diskografia

EP 1 Joey 1999
X'Mas Chihuahua
Little Little 2007
Aiheesta muualla

Joey Yung Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Virallinen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
James Cagney

| James Cagney |
| --- | --- |
 James Cagney elokuvan Yankee Doodle Dandy trailerissa
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Francis Cagney, Jr
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1899 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 30. maaliskuuta 1986 (86 vuotta) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Frances Vernon (1922–1986)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1919–1984
Merkittävät roolit:  Cody Jarrett (Valkoinen hehku)
Palkinnot
 Parhaan miespääosan Oscar-palkinto 1942 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
James Francis Cagney, Jr (17. heinäkuuta 1899 New York, Yhdysvallat – 30. maaliskuuta 1986 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin rooleistaan gangsterina ja "kovanaamana".
Taustaa

Cagney oli enimmäkseen irlantilaista syntyperää mutta myös neljäsosaksi norjalainen. Hän kasvoi Lower East Siden naapurustossa Manhattanilla.
Ura

James Cagney aloitti uransa Broadwaylla. Hänestä tuli amerikkalaisten rikoselokuvien kova kaveri. Cagneyn kuuluisimmaksi elokuvaksi jäi Yankee Doodle Dandy (1942), josta hän sai Oscarin. Cagney teki viimeisen elokuvansa Ragtime 1981. Cagneylle myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1974 ja 1984 Cagneyn hyvä ystävä presidentti Ronald Reagan myönsi hänelle kunniamerkin Presidential Medal of Freedom. Cagney sairasti diabetesta. Hän kuoli sydänkohtaukseen 86-vuotiaana.