stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikrós Anthropofás

| --- | --- |
Muut nimet:  Mikrós Anthropofágos (Μικρός Ανθρωποφάγος), Kédros (Κέδρος), Kedró (Κεδρό)
Sijainti:  37°31′46″N, 26°32′45″E, Foúrnoi Korseón Ikaría, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Foúrnoi, Pohjoisen Egean saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,06 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mikrós Anthropofás (kreik. Μικρός Ανθρωποφάς, myös Mikrós Anthropofágos, Μικρός Ανθρωποφάγος) eli Kédros (Κέδρος, myös Kedró, Κεδρό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään ja tarkemmin Foúrnoin saariin ja sijaitsee saariryhmän pääsaaren Foúrnoin itäpuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,06 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Mikrós Anthropofás kuuluu Foúrnoi Korseónin kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Mikä lapselle nimeksi

| Mikä lapselle nimeksi? |
| --- | --- |
Kirjailija:  Eeva Riihonen
Kuvittaja:  Markus Majaluoma
Genre:  etunimet
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1992
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  373
ISBN:  951-31-0073-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mikä lapselle nimeksi on Eeva Riihosen kirjoittama ja Tammen vuonna 1992 julkaisema kirja suomalaisista etunimistä. Luonteeltaan teos on vanhemmille tarkoitettu opas lapsen nimen valintaan. Hakemistossa on noin 2900 etunimeä.
Matti Miikkulainen

| Matti Miikkulainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. helmikuuta 1944 Kouvola
Ammatti:  teatterinjohtaja, teatteriohjaaja, dramaturgi
Aiheesta muualla
IMDb
Matti Ilmari Miikkulainen (s. 6. helmikuuta 1944 Kouvola) on suomalainen teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja. Hän on työskennellyt Kemin teatterissa.
Ura

Matti Miikkulaisen vanhemmat olivat autoilija Ilmari Miikkulainen ja Kerttu Miikkulainen. Hän opiskeli kolme vuotta yliopistossa kirjallisuutta ja saksaa. Vuosina 1967–1970 hän opiskeli Suomen Teatterikoulun ohjaajalinjalla. Miikkulainen toimi Kemin teatterin johtajana 1970–1982, minkä jälkeen hän jatkoi samassa teatterissa ohjaajana.
Miikkulainen ohjasi muun muassa näytelmät Jääkärin morsian, Lampaansyöjät, Työmiehen vaimo, Nummisuutarit, Pohjalaisia, Kerjäläisooppera ja Saatana saapuu Moskovaan.
Miikkulainen on niin ikään suomentanut näytelmiä.
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomat: Lammasrosvojen puheet : Huovista Mustikkamaalla
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Ritva
Mikrós Pontikós

| --- | --- |
Sijainti:  35°25′57″N, 26°50′31″E, Kásos Kárpathos-Kásos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Pontikonísia, Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,04 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mikrós Pontikós (kreik. Μικρός Ποντικός) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Pontikonísian saariin, ja sijaitsee Kásoksen saaren luoteispuolella länteen Armáthiasta. Saaren pinta-ala on noin 0,040 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Mikrós Pontikós kuuluu Kásoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Mikrós Pontikós on Pontikonísian kahdesta saaresta pienempi ja itäisempi. Sen länsipuolella sijaitsee Megálos Pontikós.
Microvox

| Microvox |
| --- | --- |
Perustettu:  1968
Perustaja:  Pekka Nurmikallio
Lakkautettu:  1982
Kotipaikka:  Lahti, Suomi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Microvox oli vuosina 1968–1982 toiminut Pekka Nurmikallion johtama musiikkistudio, joka sijaitsi Lahdessa osoitteessa Vesijärvenkatu 36 A. Microvox oli ensimmäinen ja pitkään ainoa Helsingin ulkopuolella sijainnut studio, jossa tehtiin julkaistuja äänitteitä.
Studio oli rakennettu kerrostalon kellaritiloihin, ja sen vanhanaikainen äänitystekniikka koostui kahdesta Revox-kaksiraitanauhurista. Studion suosio perustui sen edullisuuteen. Microvoxin asiakkuudet vähenivät 1970- ja 80-lukujen vaihteessa, jolloin saataville alkoi tulla ammattilaiskalustoa edullisempia äänityslaitteita. Lopulta Microvox lopetti toimintansa vuonna 1982, ja Pekka Nurmikallio siirtyi video- ja mainoskuvaajaksi.
Microvoxissa levyttivät muun muassa Hurriganes, Sleepy Sleepers, Juice Leskinen, Kari Peitsamo, Eppu Normaali, Hassisen kone ja Popeda. Studiossa äänitettiin 15 kultalevyä sekä yksi timanttilevy, joka oli vuonna 1976 levytetty Hurriganesin albumi Hot Wheels.
Historia

Microvoxin perustaja Pekka Nurmikallio työskenteli Lahden seudulla tanssimuusikkona ja johti omaa orkesteriaan. Hän perusti vuonna 1968 äänitysstudion kerrostalon kellariin osoitteessa Vesijärvenkatu 36 A. Koulutusta studiotyöskentelyyn ei tuolloin ollut, vaan Nurmikallio oli itseoppinut. Microvox oli ensimmäinen ja pitkään ainoa Helsingin ulkopuolella sijainnut studio, jossa tehtiin julkaistuja äänitteitä.
Microvox toimi aikakaudella, jolloin Suomessa käännösiskelmän valtakausi alkoi horjua ja suomalaiset laulaja-lauluntekijät nousivat suosioon. Samalla uudet levy-yhtiöt, kuten Love Records, Poko Rekords ja Satsanga Records, tarvitsivat studioikseen isoja studioita halvempia vaihtoehtoja.
Microvoxissa nauhoitettiin 1970-luvulla suosittujen artistien useita menestyslevyjä. Asiakkaita olivat esimerkiksi Eppu Normaali, Juice Leskinen, Dave Lindholm, Hassisen kone, Pelle Miljoona, Sleepy Sleepers, Teddy & The Tigers ja Juha Vainio. Kaikkiaan studiossa äänitettiin 15 kultalevyä. Ainoa timanttilevy oli Hurriganesin Hot Wheels vuodelta 1976. Yhtye oli levyttänyt kaksi edellistä albumiaan Tukholman kalliissa Marcus Music -studiossa, mutta se tuli Microvoxiin hakemaan rouheampaa ja aidompaa rock-soundia.
Pekka Nurmikallio ei halunnut asemoitua yhden tyylilajin äänittäjäksi, vaan hänelle kelpasivat kaikki asiakkaat. Rockin lisäksi studiossa äänitettiin esimerkiksi iskelmää ja kansanmusiikkia. Paikalliset yhtyeet kävivät äänittämässä demojaan aina, kun studiossa oli tilaa. Microvoxissa nauhoitettiin myös muun muassa Katri Helenan, Esko Rahkosen, Mikko Alatalon, Jarno Sarjasen, Helka Hynnisen ja Acre Karin äänitteitä. Siellä tehtiin myös Ilpo Saastamoisen jazzlevy, Jorma Kääriäisen ensilevy, Juha Vainion Pahojen poikien laulut, Nils-Aslak Valkeapään joikuja sekä Seppo Hovin Hammond-levy. Studiossa äänitettiin paljon myös punkia. Pelle Miljoona ja Eppu Normaali molemmat äänittivät siellä esikoisalbuminsa. Niitä seurasivat punk-yhtyeet Loose Prick, Briard ja Kollaa Kestää.
Microvox oli suosituimmillaan 1970-luvun jälkipuoliskolla. Asiakkuudet alkoivat kuitenkin vähentyä, kun Mika Sundqvist perusti vuonna 1978 MSL-studion, jonne Poko Rekords siirtyi äänittämään levyjään. Sleepy Sleepers äänitti kuitenkin Microvoxilla 1970- ja 80-lukujen vaihteessa vielä kolme kultalevyä.
1970-luvun lopulla saataville alkoi tulla kallista ammattilaiskalustoa edullisempia laitteita, joiden avulla tavallisetkin kuluttajat pystyivät tekemään moniraitanauhoituksia. Nurmikallio jatkoi silti vanhalla kalustollaan. Pieniä studioita perustettiin eri puolille Suomea, ja tekniikaltaan jälkeen jääneen Microvoxin suosio alkoi hiipua. Microvox oli toiminnassa vuoteen 1982 asti. Nurmikallio on kertonut, että loppuvaiheessa Microvox oli myyty Video-Lahti-nimiselle yritykselle, jolloin studio siirtyi hetkeksi isompiin tiloihin. Nurmikallion mukaan Video-Lahti ajautui lopulta konkurssiin.
Microvoxin jälkeen Nurmikallio siirtyi työskentelemään video- ja mainoskuvajaaksi. Hän kuoli vaikeaan sairauteen tammikuussa 2008.
Tilat ja tekniikka

Microvoxin studiotila sijaitsi pienessä 40 neliömetrin suuruisessa varastossa, jonka huonekorkeus oli vain 181 senttimetriä. Mataluuden vuoksi pitkät soittajat, kuten Hurriganesin Cisse Häkkinen, joutuivat soittamaan kumarassa. Rumpukoppina oli roskakuilu, josta oli kamerayhteys studioon. Muusikot ovat muistelleet pitkän käytävän päässä ollutta vessaa, joka oli niin pieni, että pöntöllä täytyi istua vinossa, jos halusi sulkea oven.
Microvoxin äänityslaitteet olivat jo 1960-luvulla vanhanaikaiset. Nurmikallio oli ostanut studioon kaksi Revox-kelanauhuria. Nurmikallion äänitysmenetelmässä aiemmin nauhoitettua ääntä siirrettiin nauhurista toiseen ja samalla äänitettiin uutta ääntä vapaana olevalle raidalle, jolloin pystyttiin tekemään teoriassa rajaton määrä päällekkäisäänityksiä. Äänitysjälkeä ei voinut jälkeenpäin korjata tai miksata uudelleen, joten Microvox sopi spontaanin ja energisen rockmusiikin tallentamiseen. Studion äänipöydän oli rakentanut Yleisradion Lahden toimituksen studioesimies Osmo Mononen. Kaikulaitteena oli Monosen rakentama jousikaiku sekä kolmas kelanauhuri, jota käytettiin nauhakaikuna.
Pekka Nurmikalliolla oli merkittävä rooli äänittämisen lisäksi myös sisällön luomisessa luovuudellaan ja ideoillaan. Hän kannusti muusikkoja rohkeisiin ratkaisuihin niin soitossa, laulussa kuin sanoituksissakin. Tämä rohkaisi muusikoita tekemään aiottua uskaliaampia suorituksia. Esimerkiksi The Hevoset -countryprojektiaan työstänyt Sleepy Sleepers toi studioon oikeanlaisen tunnelman luomiseksi paljon heinäpaaleja ja hevosen ulostetta.
Nurmikallion äiti Bertta asui samassa talossa, ja hänellä oli tapana tarjota studion asiakkaille pullakahvit asunnossaan. Bertta myös otti mielellään kantaa tekeillä oleviin kappaleisiin ja kommentoi ajankohtaisia puheenaiheita.
Jorma Kääriäinen työskenteli Microvoxissa äänittäjän apulaisena ennen laulajanuraansa.
Muistolaatta

Pekka Nurmikallion elämäntyön kunniaksi Vesijärvenkatu 36:n seinään kiinnitettiin muistolaatta kesäkuussa 2018. Laatta kertoo Microvox-studion sijainneen talossa vuosina 1968–1982. Aloite tuli kiinteistön omistajalta, Lahden Talot Oy:ltä. Paljastustilaisuudessa oli paikalla Nurmikallion ystäviä sekä entisiä apulaisia, joista suurin osa päätyi myöhemmin työskentelemään musiikin ja äänittämisen pariin. Laatan paljasti Remu Aaltonen, jonka yhtye Hurriganes oli levyttänyt Microvoxissa Hot Wheels -albuminsa.
Microvoxissa levytettyjä äänitteitä

Albumit kursiivilla, singlet lainausmerkeissä.
Briard: ”Fuck the Army” (1978)
Charlies: ”Myöskin tyttö iloinen” (1969), Musiikkia elokuvasta Julisteiden liimaajat (1970), Buttocks (1970)
Eppu Normaali: ”Poliisi pamputtaa taas” (1978), Aknepop (1978)
Haikara: Iso lintu (1975)
Hassisen kone: ”Hassisen kone” (1980)
Hurriganes: Hot Wheels (1976)
Kollaa kestää: ”Musti, sotakoira” (1977)
Juice Leskinen: Juice Leskinen & Coitus Int (1973), Lahtikaupungin rullaluistelijat (1977)
Dave Lindholm: Fandjango (1974), Vanha & uusi romanssi (1979)
Maho Neitsyt: ”Mitä on punk?” (1981)
Kari Peitsamo: ”Kauppaopiston naiset” (1976), Vedestä nousee kasvi (1978), Kari Peitsamo ja Ankkuli (1979), Levylaulaja (1980), Greatest Hits (1980), Gulliverin retket (1981), Vallankumous (1981), ”Sekamelska” (1982), ”Onnenpoika” (1982)
Pelle Miljoona: Pelle Miljoona & N.U.S. (1978)
Pen Lee: Closer to the Drum (1976), Catlook Gypsies (1977)
Popeda: ”Hei mies” (1978)
Session: Unikuva (1974)
Se: ”Nyt” (1978)
Teddy & The Tigers: ”Dancin’ Shoes” (1977), Boppin’ (1978), Burn It Up (1978)
Virtanen: HAL-00 (1974)
Veltto Virtanen: Kusessa (1976), Puskii! (1978)
Välikausitakki: Välikausitakki (1978)
Jelena Mikulitš

| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Valko-Venäjä> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | St. Catharines 1999 | nelonen i.p. |  |
Jelena Mikulitš (s. 21. helmikuuta 1977) on valkovenäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Hän voitti maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa perämiehettömässä nelosessa St. Catharinesissa 1999. Hän sijoittui Aiguebeletten MM-kilpailuissa 1997 kahdeksikossa neljänneksi ja perämiehettömässä nelosessa viidenneksi, Kölnin MM-kilpailuissa 1998 kahdeksikossa viidenneksi sekä St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 kahdeksikossa seitsemänneksi.
Mikkelin sotilaslääni

| Mikkelin sotilaslääni |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1993-2007
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  maavoimat
Osa joukkoa:  Itäinen maanpuolustusalue
Koko:  sotilaslääni
Tukikohta:  Mikkeli
Marssi:  Martti Parantainen: Asemies
Vuosipäivät:  24. helmikuuta
Mikkelin sotilaslääni (MIKSL) oli Itäisen maanpuolustusalueen alaisuudessa oleva sotilaslääni, joka muodostettiin 1. tammikuuta 1993 yhdistämällä Mikkelin ja Savonlinnan sotilaspiirit. Sotilaslääni lakkautettiin 31. joulukuuta 2007, jolloin sen tehtävät siirrettiin perustetulle Itä-Suomen sotilasläänille.
Komentajat

Sotilasläänin komentajina olivat:
eversti Olli Nepponen 1993 – 1998
eversti Lauri Ruonansuu 1998 – 2001
eversti Pertti Tervonen 2001 – 2002
eversti Hannu Toivonen 2002 – 2007
Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus

| Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus> Naked Gun 33 ⅓: The Final Insult |
| --- | --- |
 Elokuvan kansi
Ohjaaja:  Peter Segal
Käsikirjoittaja:  Jim Abrahams (televisiosarja), Jerry Zucker (televisiosarja), David Zucker, Pat Proft, Robert LoCash
Tuottaja:  Jim Abrahams
Säveltäjä:  Ira Newborn
Kuvaaja:  Robert M. Stevens
Leikkaaja:  James R. Symons
Pääosat:  Leslie Nielsen, Priscilla Presley, George Kennedy, O. J. Simpson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   18. maaliskuuta 1994  6. toukokuuta 1994
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Mies ja alaston ase 2½
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mies ja alaston ase 33 1/3 – Viimeinen solvaus (Naked Gun 33 ⅓: The Final Insult) on Leslie Nielsenin tähdittämien Mies ja alaston ase -elokuvien kolmas osa.
Tarina

Komisario Frank Drebin on jäämässä eläkkeelle. Hänen työkumppaninsa Ed (George Kennedy) ja Nordberg (O. J. Simpson) selvittävät rikosta, johon he pyytävät Frankin apua. Häntä pyydetään asioimaan naamioituneena sairaalassa rikolliskontaktiksi epäillyn hoitajan (Anna Nicole Smith) luona. Sairaala osoittautuukin spermapankiksi. Kun Frank palaa sieltä, hänen vaimonsa Jane (Priscilla Presley) saa selville, että Frank on palannut poliisintöihin. Jane pettyy ja jättää Frankin.
Frank ystävystyy Rocco Dillonin (Fred Ward) kanssa saadakseen selville, millaista rikosta tämä suunnittelee äitinsä kanssa. Rocco karkaa vankilasta Frank mukanaan maaseudulle, jossa Roccon äiti asuu. Rocco ja hänen äitinsä aikovat räjäyttää rakennuksen, jossa järjestetään Oscar-gaala. Jane löytää maaseudulle saatuaan käsiinsä hoitajan osoitteen, jonka Frank kirjoitti sairaalassa huulipunalla nenäliinaan. Frank yrittää ujuttautua gaalaan löytääkseen pommin sisältävän kirjekuoren. Rocco ja hänen äitinsä yrittävät räjäyttää koko paikan, mutta Frank hölmöilee ja pommi lentää suoraan katosta taivaalle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Leslie Nielsen   | … |  Komisario Frank Drebin   |
|  Priscilla Presley   | … |  Jane Spencer Drebin   |
|  George Kennedy   | … |  Kapteeni Ed Hocken   |
|  O. J. Simpson   | … |  Nordberg   |
|  Fred Ward   | … |  Rocco Dillon   |
|  Kathleen Freeman   | … |  Muriel Dillon   |
|  Anna Nicole Smith   | … |  Tanya Peters   |
|  Ellen Greene   | … |  Louise   |
|  Ed Williams   | … |  Ted Olsen   |
|  Raye Birk   | … |  Papshmir   |
|  Matt Roe   | … |  Clayton   |
|  Wylie Small   | … |  Puolustusasianajaja   |
|  Sharon Cornell   | … |  Konekirjoittaja   |
|  Earl Boen   | … |  Dr. Stuart Eisendrath   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kehuu elokuvaa sen ennakkotrailereita myöten. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Mikkola (Pori)

| Mikkola |
| --- | --- |
 Mikkolan kaupunginosaa ilmakuvassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Itäinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  46
Väkiluku:  22 (2013)
Postinumero(t):  28130, 28430
Mikkola (ruots. Degelbäck) on Porin kaupunginosa, joka sijaitsee Itä-Porissa. Kaupunginosa on suurelta osin teollisuusaluetta. Sen aluetta rajaavat etelässä Valtatie 11, lännessä Valtatie 2, idässä Ulvilantie ja pohjoisessa junarata. Sen naapurikaupunginosat ovat Impola, Metallinkylä, Kartano ja Honkaluoto.
1990- ja 2000-luvulla Mikkolaan on rakennettu useita kauppamyymälöitä. 1990-luvun lopulla Mikkolaan avattiin Satakunnan suurin kauppakeskus, Itäkeskus. Vuonna 2008 Itäkeskuksen viereen valmistui kauppakeskus Icco, jonka ovat yhdessä rakennuttaneet K-Citymarket ja Tokmanni. Kauppakeskusten vieressä kulkee valtatie 11.
Aiheesta muualla

Mikkola Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Mikronomisiini

| --- | --- |

Mikronomisiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(2R,3R,4R,5R)-2-[(1S,2S,3R,4S,6R)-4,6-diamino-3-[(2R,3R,6S)-3-amino-6-(metyyliaminometyyli)oksan-2-yyli]oksi-2-hydroksisykloheksyyli]oksi-5-metyyli-4-(metyyliamino)oksaani-3,5-dioli
Tunnisteet
CAS-numero: 52093-21-7
ATC-koodi: S01AA22
PubChem CID: 3037206
DrugBank: DB13274
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H41N5O7 
Moolimassa: 463,578
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 260 °C (hajoaa)
Liukoisuus veteen: Liukenee veteen
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Mikronomisiini (C20H41N5O7) on aminoglykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja valmistus

Huoneenlämpötilassa mikronomisiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste eristetiin ensimmäisen kerran Micromonospora sagamiensis var. nonreducans-bakteerikannasta ja sen rakenne muistuttaa gentamisiinin rakennetta. Mikronomisiini liukenee veteen ja alkoholeihin. Aine on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +116. Mikronomisiini on laajakirjoinen antibioottina ja tehoaa moniin grampositiivisiin tai gramnegatiivisiin bakteereihin.
Mikrnomisiiniä valmistetaan biteknisesti Micromonospora sagamiensis var. nonreducans-bakteerin avulla. Bakteeri tuottaa myös muita gentamisiinia muistuttavia antibiootteja ja niiden tuotantosuhteita voidaan muuttaa lisäämällä fermentointiliemeen siirtymämetalleja esimerkiksi kobolttia.
Mikke

| Mikke |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Michel, Michele, Mick, Micke, Mickel, Mickey, Micky, Mike, Mikkel, Miku 
Nimen alkuperä:  Mikael
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mikke on Suomessa käytetty miehen etunimi. Se on muunnelma nimestä Mikael.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Mikke on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 420 miehellä. Nimi ei ole mukana almanakassa, mutta Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa kissojen nimipäiväkalenterissa Mikkejen nimipäivä on 29. syyskuuta.
Tunnettuja Mikkejä

Mikke Jaakkola (s. 1997), pikajuoksija
Mikke Leinonen (s. 1992), hiihtäjä
Mikke Levo (s. 1995), jääkiekkoilija
Mikke Louhela (s. 1997), jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Mikke (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Milatos

| Milatos> Μίλατος.Sijainti |
| --- | --- |
 Milatos
Koordinaatit:  35°19′10″N, 25°35′9″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ágios Nikólaos, Lasíthi, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  minolainen kulttuuri antiikki
Alue:  Kreeta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Milatos (door.kreik. Μίλατος) tai Miletos (joon.kreik. Μίλητος, Milētos) oli minolaisaikainen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis) Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologiset alueet sijaitsevat Ágios Nikólaoksen kunnassa lähellä nykyistä Mílatoksen kylää.
Milatoksen seutu on ollut asuttu viimeistään myöhäisellä neolittisella kaudella. Alueelta on löydetty kolme esihistoriallista asutuspaikkaa, jotka tunnetaan tutkimuksessa nimillä Milatos I, Milatos II ja Milatos Kastello. Ne kaikki sijaitsevat Mílatoksen tasangon eli nykyisen Mílatoksen kylän ja merenrannan välisen rannikkotasangon itälaidalla, ja ovat olleet käytössä myöhäiseltä neoliittiselta kaudelta varhaiselle minolaiselle kaudelle I (EM I) ja myös myöhempinä aikoina. Milatos Kastelloksi kutsuttu paikka on näistä korkeimmalla sijaitseva akropolis, joka on ollut käytössä myös varhaisella rautakaudella ja antiikin aikana.
Varhaisin maininta Milatoksesta on Homeroksen Iliaan laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä kreetalaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Milatos oli merkittävä siirtokuntien perustaja. Sen perustamaksi esitetetään kreikkalaisessa perinteessä muun muassa Joonian Miletos, joka olisi saanut myös nimensä kaupungista (Milatos on saman nimen doorilainen, Miletos joonialainen muoto). Kreikkalaisessa mytologiassa asuttaminen tapahtui Sarpedonin johdolla. Lyktos tuhosi Milatoksen 200-luvulla eaa.
Nimeä ”Milatos” on ehdotettu myös suhteellisen lähellä sijainneen Málian minolaisen palatsikeskuksen ja kaupungin alkuperäiseksi nimeksi.
Väinö Leskinen

| Väinö Leskinen |
| --- | --- |

Sosiaaliministeri
 Kekkosen III hallitus 26.11.1952 – 9.7.1953 Fagerholmin III hallitus 29.8.1958 – 13.1.1959  
Edeltäjä:  Ralf Törngren Valdemar Liljeström
Seuraaja:  Lauri Hietanen Vieno Simonen
Sisäasiainministeri
 Törngrenin hallitus  5.5.1954 – 20.10.1954 Kekkosen V hallitus 20.10.1954 – 30.9.1955  
Edeltäjä:  Heikki Kannisto
Seuraaja:  Valto Käkelä
Ulkoasiainministeri
 Auran hallitus 14.5.1970 – 15.7.1970 Karjalaisen II hallitus 15.7.1970 – 29.10.1971  
Edeltäjä:  Ahti Karjalainen
Seuraaja:  Olavi J. Mattila
Kansanedustaja
 6.4.1945 – 21.7.1948 21.7.1951 – 22.3.1970  
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. maaliskuuta 1917 Helsinki
Kuollut: 8. maaliskuuta 1972 (55 vuotta) Helsinki
Tiedot
Puolue:  SDP
Väinö Olavi Leskinen (8. maaliskuuta 1917 Helsinki – 8. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen ministeri ja kansanedustaja. Värikkäänä persoonana tunnettu Leskinen oli 1950- ja 1960-luvuilla yksi merkittävimmistä Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) poliitikoista.
Urheilu-ura ja sota-aika

Ennen poliittista uraansa Leskinen oli menestyksekäs uimari seuranaan Helsingin Työväen Uimarit (HTU). Hän voitti Antwerpenin työläisolympialaisissa 1937 200 metrin rintauinnin ajalla 2.57,1 ja 400 metrin rintauinnin ajalla 6.21,2. Leskinen toimi myöhemmin myös Työväen Urheiluliiton pääsihteerinä 1940–1943 ja puheenjohtajana 1951–1955.
Leskinen palveli talvi- ja jatkosodassa Ässärykmentissä. Hän haavoittui 1941 jatkosodan etenemisvaiheessa. Tämän jälkeen hän toimi Suomen Aseveljien Liiton sihteerinä vuosina 1942–1944. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.