stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Sir Elwoodin hiljaisten värien kappaleista
M

Maa mustasukkainen (C.R.´s #53 Song) (Puoli viisi aamulla)
Maailman kaunein maalaistyttö (Pyhää kamaa)
Marssi (Yö tekee meistä varkaat)
Marssiaskeleet (Puoli viisi aamulla)
Mastoon sidotut (Sattuman kauppa)
Matkamiehen unelmat (hyvää yötä) (Pyhää kamaa)
Meidän pikku kuppila (Osa 1) (Yö tekee meistä varkaat)
Meidän pikku kuppila (Osa 2) (Kymmenen tikkua laudalla)
Meidän pikku kuppila (Osa 3) (Puoli viisi aamulla)
Meidän pikku kuppila (Osa 4) (Puunukke)
Meidän pikku kuppila (Osa 5) (Pyhää kamaa)
Meidän pikku kuppila (Osa 6) (Pohjoisesta tuulee taas)
Meidän pikku kuppila (Osa 7) (18. tammikuuta)
Meidän pikku kuppila (Osa 8) (Sattuman kauppa)
Mikä sua vaivaa (Pikku Minna II) (Pohjoisesta tuulee taas)
Miltä veli tuntuu (Kymmenen tikkua laudalla)
Minä & täysikuu (Pitkin rantaa) (Kymmenen tikkua laudalla)
Muistojensa roskalaatikot (Pohjoisesta tuulee taas)
Mustasukkaisuus (Yö tekee meistä varkaat)
N

Neiti Kevät (Yö tekee meistä varkaat)
Nelostie (Varjoja, varkaita ja vanhoja valokuvia Osa 3)
Näinä päivinä (Puunukke)
Näkemiin (18. tammikuuta)
O

Ohut kosketus (Sattuman kauppa)
Oi, nuoruus (Sattuman kauppa)
P

Paha rotu (18. tammikuuta)
Pahaa verta (Sattuman kauppa)
Perunamaa (Puunukke)
Pikku Minna (Varjoissa vapaan maailman)
Pirjo (viesti Moisiosta) (18. tammikuuta)
Pohjakosketus (Puunukke)
Pohjanmaan vuoret (18. tammikuuta)
Poste Restante Manila (Puoli viisi aamulla)
Puunukke (Puunukke)
Pyhää kamaa (Pyhää kamaa)
R

Rock’n’roll (Varjoja, varkaita ja vanhoja valokuvia Osa 2)
Roskilde (Pohjoisesta tuulee taas)
Rouva Fortuna (Sattuman kauppa)
S

Sairas ja syntinen (Puunukke)
Satu (Sattuman kauppa)
Sellaista se on (Varjoissa vapaan maailman)
Senna (Pyhää kamaa)
Sirkus (Puoli viisi aamulla)
Soitan taas (Kymmenen tikkua laudalla)
Sua seuraan (Pyhää kamaa)
Suomineito (Sattuman kauppa)
Suvivirsi (Jo joutui armas aika) (Ilta illan jälkeen -live)
Sydän vanhanaikainen (Pohjoisesta tuulee taas)
Syysyö (18. tammikuuta)
T

Tango (Varjoissa vapaan maailman)
Tanssikaa, laulakaa (Puunukke)
Tarjoilija (Varjoissa vapaan maailman, bonuskappale)
Tolstoi (Pohjoisesta tuulee taas)
Torkkelinmäki (Pohjoisesta tuulee taas)
Tyttöjen päiväkirjat (Pohjoisesta tuulee taas)
Täällä päin (Pyhää kamaa, piiloraita)
U

Uusi isäntä (H.H.) (Puunukke)
V

Vanha jatsi (Puunukke)
Vanha valokuva (Puunukke)
Vanhoilta vaan (Varjoissa vapaan maailman)
Varjoissa vapaan maailman (Varjoissa vapaan maailman)
Viimeinen näytös (Puoli viisi aamulla)
Viimeinkin (Kymmenen tikkua laudalla)
Viimeisellä rannalla (Kymmenen tikkua laudalla)
Vuokses sun (18. tammikuuta)
Y

Yksin (Yö tekee meistä varkaat)
Yö tekee meistä varkaat (Yö tekee meistä varkaat)
Yöperhonen (18. tammikuuta)
Ä

Älä itke (Don’t Cry No Tears) (Varjoissa vapaan maailman)
Älä mee (Kymmenen tikkua laudalla)
GtkRadiant

GtkRadiant on tietokonepelien tasojen suunnitteluun tarkoitettu ohjelma. Sen alkuperäiset kehittäjät ovat id Software ja Loki Software. Tällä hetkellä sitä ylläpitää ja kehittää id Software ja joukko vapaaehtoisia. GtkRadiant on vapaa ohjelmisto jota levitetään GNU GPL:n alla.
GtkRadiant pohjaa pitkälti id Softwaren sisäisiin pelinkehitystyökaluihin, erityisesti QE4-tasoeditoriin jota käytettiin Quake II:n kehittämiseen. QE4:stä kehittyi QERadiant, josta GtkRadiant kehittyi. Samasta koodista on myös lähtöisin Q3Radiant, Quake III Arenan tasoeditori, ja D3Radiant, Doom 3:n sisäänrakennettu tasoeditori.
GtkRadiant on alustariippumaton: Se pohjaa GTK+-käyttöliittymäkirjastoon ja toimii Windowsin lisäksi myös Linuxilla ja Mac OS X:ssä. Lisäksi se on pelimoottoririippumaton: Siihen voidaan helposti lisätä tuki uusille peleille, myös peleille jotka eivät pohjaa id Softwaren pelimoottoreihin (mm. Half-Life on tuettu, joskin se käytännössä pohjaa erittäin pitkälti muuteltuun Quake-pelimoottoriin).
Gent–Wevelgem 2014

Vuoden 2014 reitti
Gent–Wevelgem 2014 oli järjestyksessään 76. maantiepyöräilyn Gent–Wevelgem-kilpailu. Se käytiin 233 kilometrin reitillä Deinzestä Wevelgemiin 30. maaliskuuta 2014. Kilpailu kuului UCI World Touriin. John Degenkolb voitti massakiriin päättyneen kilpailun ennen Arnaud Démarea ja Peter Sagania.
Tulokset

Lähteet: Cyclingnews, UCI
|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | John Degenkolb |  Saksa | Giant-Shimano | 5.34.37 |
| 2 | Arnaud Démare |  Ranska | FDJ.fr | sama aika |
| 3 | Peter Sagan |  Slovakia | Cannondale Pro Cycling Team | sama aika |
| 4 | Sep Vanmarcke |  Belgia | Belkin Pro Cycling Team | sama aika |
| 5 | Tom Boonen |  Belgia | Omega Pharma-Quick Step | sama aika |
| 6 | Tom Van Asbroeck |  Belgia | Topsport Vlaanderen - Baloise | sama aika |
| 7 | Aleksei Tsatevitš |  Venäjä | Katjuša | sama aika |
| 8 | Jauhen Hutarovitš |  Valko-Venäjä | Ag2r-La Mondiale | sama aika |
| 9 | Thor Hushovd |  Norja | BMC Racing Team | sama aika |
| 10 | Jürgen Roelandts |  Belgia | Lotto-Belisol | sama aika |
Osallistuneet joukkueet

Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
UCI Pro -joukkueet: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, Belkin Pro Cycling Team, BMC Racing Team, Cannondale Pro Cycling Team, Team Europcar, FDJ.fr, Garmin-Sharp, Giant-Shimano, Katjuša, Lampre-Merida, Lotto-Belisol, Movistar Team, Omega Pharma-Quick Step, Orica-GreenEDGE,  Team Tinkoff-Saxo, Team Sky, Trek Factory Racing
UCI Continental Circuits -joukkueet: Androni Giocattoli - Venezuela, Cofidis, IAM Cycling, MTN Qhubeka, Team NetApp - Endura, Topsport Vlaanderen - Baloise, Wanty - Groupe Gobert
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gent–Wevelgem 2014 Wikimedia Commonsissa
Gu Yasha

Gu (oik.) kesäolympialaisissa 2016
Gu Yasha (s. 28. marraskuuta 1990) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Kiinan naisten maajoukkueessa MM-kilpailujen 2019 päättyessä 120 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Hän on pelannut vuosien 2008 ja 2016 kesäolympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2019 maailmanmestaruuskilpailuissa. Molemmissa olympiaturnauksissa Gu teki yhden maalin. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja pääsi yhden ottelun viime hetkillä vaihtopelaajana kentälle. Vuoden 2019 MM-kilpailuissa hän pelasi avauskokoonpanossa Kiinan kaikissa neljässä ottelussa.
Gu edustaa kotimaassaan Beijing BSU:ta.
MICHAEL (portaali)

MICHAEL on lyhenne sanoista Multilingual Inventory of Cultural Heritage in Europe. Se oli Euroopan komission rahoittama EU-alueen kulttuuriportaali, joka tarjosi käyttäjille pääsyn EU-alueen kirjastojen, arkistojen ja museoiden (KAM) digitaalisiin kulttuuriperinnön kokoelmiin.
MICHAEL-verkkopalvelu oli osa Euroopan kulttuurisektorin digitaalista kirjastoa.
Mitä tietoa portaali tarjoaa?

MICHAEL oli suomalaisten muistiorganisaatioiden digitaalisten kokoelmien luettelo. Portaaliin oli kuvailtu erityyppisiä kulttuuriperinnön sektorin kokoelmia, jotka sisälsivät pääasiassa digitoitua fyysistä materiaalia (esimerkiksi valokuvat, arkistodokumentit, kartat, esineet jne.) ja digitaalisessa muodossa tuotettua materiaalia (digitaaliset äänitallenteet, videot, tieteellinen data jne.).
Kokoelmakuvailut oli tuotettu kotimaisissa KAM-sektorin organisaatioissa (mm. Kansalliskirjasto, Kansallisarkisto, Museovirasto). Portaalin tietueet sisälsivät tietoa tarjolla olevista verkkokokoelmista aihealueittan luokiteltuna. Portaali tarjosi myös muita hakutoimintoja (mm. vapaatekstihaku, alueet ja aikakaudet) ja kokoelmia voitiin tunnistaa myös niihin liittyvistä merkkihenkilöistä ja/tai merkittävistä tapahtumista. Lisäksi digimateriaalista oli tarjolla linkitys ylläpitävään organisaatioon.
Kansalliset portaalit ja EU-portaali

MICHAEL-kokoelmaluettelo oli käytettävissä eurooppalaisen kulttuuriportaalin kautta, joka yhdistää hankkeeseen osallistuvien EU-maiden kansallisten portaalien kokoelmakuvaukset. Aluksi eurooppalainen MICHAEL-palvelu käsitti kokoelmakuvauksia kolmelta maalta (Ranska, Englanti ja Italia). Jatkossa (kesällä 2008) portaaliin suunniteltiin liitettäväksi 14 uuden maan kokoelmat (ml. Suomi).
Jokaisella hankeeseen osallistuvalla maalla oli oma kansallinen MICHAEL-palvelunsa, joka käsittää ainoastaan ko. maan kulttuurikokoelmat. Kokoelmatiedot näistä portaaleista haravoitiin eurooppalaiseen MICHAEL-palveluun.
Hallinto

MICHAEL-hanketta rahoitettiin Euroopan komission eTEN-ohjelmasta. Projekti alkoi vuonna 2004 kolmen maan yhteishankkeena (Ranska, Englanti ja Italia). Yksitoista maata tuli mukaan hankkeen toisessa vaiheessa (ns. MICHAELPlus-hanke) kesällä 2006: Alankomaat, Espanja, Kreikka, Malta, Tšekki, Portugali, Puola, Ruotsi, Saksa, Suomi ja Unkari. MICHAELPlus-hankkeen aikana kolme maata lisää oli liittynyt mukaan projektiin: Bulgaria, Flanderi (Belgia) ja Viro.
Suomessa MICHAEL-hankkeen partnereita olivat Kansalliskirjasto (koordinoiva organisaatio), Kansallisarkisto ja Museovirasto. Kansainvälisellä tasolla MICHAEL-hanketta koordinoi Italia.
Aiheesta muualla

MICHAEL: EU-portaali (Arkistoitu – Internet Archive)
MICHAEL: Englannin portaali (Arkistoitu – Internet Archive)
MICHAEL: Italian portaali
MICHAEL: Ranskan portaali (Arkistoitu – Internet Archive)
MICHAEL: Suomen portaali
MICHAEL: Saksan portaali[vanhentunut linkki]
Lämpötila-asteikko

Talvella lämpötila putoaa pakkasen puolelle. Celsiusasteikolla negatiiviset lämpötilat ovat veden jäätymispisteen alapuolisia lämpötiloja.
Lämpötila-asteikko on keino muuttaa mitattavan kohteen lämpötila helposti ymmärrettävään ja kirjattavaan numeeriseen muotoon.
Asteikkojen perustyypit ja määrittelytavat

Lämpötila-asteikkoja on kahta lajia, absoluuttisia ja suhteellisia asteikkoja. Absoluuttisella eli termodynaamisella asteikolla lämpötila on nolla silloin, kun mitattavassa aineessa ei ole lämpöliikettä. Tätä lämpötilaa kutsutaan absoluuttiseksi nollapisteeksi. Absoluuttiset asteikot ovat teknisesti suhdeasteikkoja, joissa lämpötilan arvoille voidaan suorittaa kerto- ja jakolaskuja yhteen- ja vähennyslaskuista puhumattakaan. Tilastolliset tunnusluvut, kuten aritmeettinen-, geometrinen- ja harmoninen keskiarvo sekä keskihajonta, varianssi, keskipoikkeama, kvartiilipoikkeama ja variaatiokerroin ovat mielekkäitä lämpötilan käsitteen mielessä.
Suhteelliset asteikot  ovat empiirisiä, koska yleensä kaksi sen lämpötiloista on määritetty referenssipisteiden avulla. Referenssipisteet on valittu luontevalla tavalla olemaan sellaisia lämpötiloja, jotka kenenkä tahansa on ollut helppo järjestää. Tällaisia ovat olleet esimerkiksi veden jäätymis- ja kiehumispisteet. Asteikkoja kutsutaan suhteellisiksi asteikoiksi, koska lämpötilat ilmoitetaan suhteessa valittuun nollapisteeseen, joka on toinen referenssipisteistä (Celsius-asteikolla veden jäätymispiste 0 °C). Suhteelliset asteikot ovat teknisesti intervalli- eli välimatka-asteikkoja, jossa lämpötilan arvoille voidaan suorittaa korkeintaa yhteen- ja vähennyslaskuja, muttei kerto- ja jakolaskuja. Tilastolliset tunnusluvut, kuten aritmeettinen keskiarvo sekä keskihajonta, varianssi, keskivirhe ja kvartiilipoikkeama ovat mielekkäitä lämpötilan käsitteen mielessä.
Absoluuttisessa lämpötila-asteikoissa on absoluuttinen nollapiste valittu asteikon nollapisteeksi. Toista referenssipistettä ei sinänsä tarvita, jos määritellään asteikkoväli samaksi kuin toisessa lämpötila-asteikossa. Näin onkin menetelty kelvin-asteikossa (1 K = 1 °C) ja Rankine-asteikossa (1 °Ra = 1 °F). Kelvin-asteikolle on kuitenkin määritelty referenssipiste, jolla asteikkoväli määritellään tarkasti.
Lämpötila-asteikko syntyy tavasta jakaa referenssipisteiden väli osiin eli asteisiin. Tässä ei ole käytetty mitään fysikaalista perustetta, vaan jako on usein tehty vain matemaattisin perustein. Yleensä jako on vielä tasajako, jolloin lämpömittarin nesteen lämpölaajenemiskertoimen epälineaarista riippuvuutta lämpötilasta ei ole huomioitu. Esimerkiksi Celsius-asteikossa referenssipisteiden väli jaettiin 100 osaan eli senttigraadeihin. Sen sijaan Rømer-asteikon jakoperuste oli mutkikkaampi, sillä keksijä ei halunut käsitellä negatiivisia lukemia. Tämän vuoksi hän siirsi nollapisteen referenssivälin 1/7-osan verran kylmempään suuntaan ja suoritti nollapisteen ja veden kiehumispisteen välille jaon 60 osaan.
Asteikkojen perustyypit ja määrittelytavat > Suhteelliset asteikot

Nykyään on laajassa käytössä enää kaksi suhteellista asteikkoa. Ne ovat Celsius- ja Fahrenheit-asteikot. Historiasta tiedetään kuitenkin useita erilaisia lämpötila-asteikkoja, joita ainakin historian tutkijan tulisi osata "lukea". Lämpömittareiden keksimisen aikoihin monet tutkijat ja laboratoriot käyttivät itse valmistamiaan mittareita, joiden asteikot poikkesivat toista monin tavoin. Tässä on lueteltu niistä vain osa.
Asteikkojen perustyypit ja määrittelytavat > Absoluuttiset asteikot

Laajemmin käytetyistä absoluuttisista lämpötila-asteikoista vain kelvin on enää käytössä.
Varhaisia lämpötilamittareita

Taulukkoon on koottu eräitä varhaisia lämpömittareiden tunnettuja asteikkoja 1600−1700-luvuilla. Taulukon mittareille on ominaista huonot dokumentit. Joitakin mittareita on jäljellä museoissa ja osasta tiedetään vain mittaustietoja. Mikäli tiedoista puuttui esimerkiksi kiehumispiste, ei mittarilla voinut mitata sitä, koska mittaputken pituus ei siihen riittänyt. Useimmat mittarit tehtiin meteorologisia mittauksia varten. Taulukko on kopioitu Boltonin tekstistä täydentäen. Taulukkoon lisätyt mitta-asteikot on merkitty lähteillä erikseen. Jos arvon jäljessä on tähti (*), on sen arvo laskettu taulukon muista arvoista.
| Mitta-asteikon  nimi | Esittely-  vuosi | Aine | Asteikon  nollapiste | Veden jäätymis-  piste (0 °C) | Ruumiinlämpö  (35−37 °C) | Veden kiehumis-  piste (100 °C) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Firenze I | 1641 | ilma | −29 °C * | 18,5 | 73 | 174 |
| Firenze II | 1641 | ilma | −9 °C * | 13,5 | 37,5 | 81,7 |
| Pariisi | 1670 | ilma | −54 °C * | 25 | 102 | 239 |
| Dalencé | 1688 | ilma | 15 °C | −10 | 14 * |  |
| Newton | 1701 | pellavaöljy | 0 °C | 0 | 12,5 | 33−34 |
| Rømer I  | 1701  | alkoholi  | 0 °C  | 7,5  | 11−12 * | 60  |
| Amontons | 1702 | ilma | −240 °C * | 51,5 | 59,2 | 73 |
| De la Hire | 1706 | ilma | −20 °C * | 23 | 89 | 119,4 |
| Fahrenheit I | 1706  | alkoholi | 9 °C * | −30 | 90 |  |
| Rømer II  | 1708  | alkoholi  | 0 °C  | 7,5  | 22,5  |  |
| Fahrenheit II  | 1709  | alkoholi  | −18 °C  | 12  | 24  | 53 * |
| Fahrenheit III | 1714 | elohopea | −18 °C | 32 | 96 | 212 |
| Poleni | 1709 |  | −258 °C * | 47,3 | 52,8 | 62,9 |
| Barusdorf | 1713 |  | −14 °C * | 4,7 * | 13 |  |
| Lange | 1715 |  | −14,5 °C * | 8,6 * | 24 |  |
| Kirch | 1715 |  | −21 °C * | 7 | 22,7 |  |
| La Court |  |  | −19 °C * | 15 | 45 |  |
| Crucquins | 1717 | ilma | −243 °C * | 1070 | 1227 | 1510 |
| Royal Society |  | 0 °F = 85,9 |  | 73,3 |  |  |
| Folwer | 1727 |  | 11 °C * | −35 | 5 * |  |
| Hales | 1727 |  | 0 °C | 0 | 52 | 163 |
| Richter | 1729 |  | −14,6 °C * | 18 | 47,2 |  |
| Réaumur | 1730 | alkoholi | 0 °C | 0 | 30,8 | 80 |
| Edinburgh | 1731 |  | −17 °C | 8,2 | 22,2 | 47 |
| De l'Isle eli Delisle | 1733 |  | 100 °C | 150 | 96,5 | 0 |
| Hanow | 1739 |  | -18 °C | 30 | 90,1 |  |
| Du Crest | 1740 |  | −11,6 °C * | 10,4 | 22,8 | 100 |
| Ludolf |  |  | −19 °C * | 32 | 89 |  |
| Celsius | 1742 | elohopea | 100 °C | 100 | 64,3 | 0 |
| Christin | 1743 |  | 0 °C | 0 | 35,5 | 100 |
| Linné  | 1744  | elohopea  | 0 °C  | 0  | 35,5  | 100  |
| Miles | 1747 |  | 0 °C | 0 | 64 |  |
| Strömer | 1750 | elohopea  | 0 °C | 0 | 35,5 | 100 |
| Bergen |  |  | −3,5 °C * | 6 | 60 * | 174 |
| Sulzer | 1758 |  | 0 °C | 0 | 56 | 156 |
| Brisson | 1761 | elohopea | 0 °C | 0 | 30,9 |  |
| Sue de Lyon |  | elohopea | 0 °C | 0 | 35,6 |  |
| De Luc | 1772 | elohopea | 0 °C | 0 | 28,5 |  |
| Murray |  |  | −40 °C * | 99 | 190 * | 347 |
Muunnostaulukko eri lämpötila-asteikkojen välillä

Asteikkojen vertailu käy graafisesti oheisen taulukon avulla. Se ei ole aivan tarkka arvoiltansa.
Aiheesta muualla

Sigurssen, Arthur: History of the Thermometer by Arthur Sigurssen (Arkistoitu – Internet Archive), Newsfinder, 2003
CSGNetwork: Temperature Conversion – Celsius, Fahrenheit, Kelvin, Réaumur, and Rankine
The Straight Dope: Why do we have so many temperature scales?, 2004
MIT: Lämpötila-asteikon määrittäminen[vanhentunut linkki]
Tittonen, Ilkka & Tulkki, Jukka: Fysiikka III (luentokalvot) (Arkistoitu – Internet Archive), 2007
Napari, Ismo & Vehkamäki, Hanna: Termofysiikan perusteet[vanhentunut linkki], 2011
Merikoski, Jukka: Fysiikka III – Termodynamiikka ja Optiikka, Jyväskylän yliopisto, 2009
Georges Bidault

| Georges Bidault |
| --- | --- |
 Georges Bidault vuonna 1953.
Ranskan pääministeri
 24. kesäkuuta – 16. joulukuuta 1946  
Edeltäjä:  Félix Gouin
Seuraaja:  Léon Blum
 28. lokakuuta 1949 – 2. heinäkuuta 1950  
Presidentti:  Vincent Auriol
Edeltäjä:  Henri Queuille
Seuraaja:  Henri Queuille
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1899 Moulins, Ranska
Kuollut: 27. tammikuuta 1983 (83 vuotta) Cambo-les-Bains, Ranska
Tiedot
Puolue:  MRP
Georges Augustin Bidault (5. lokakuuta 1899 Moulins – 27. tammikuuta 1983 Cambo-les-Bains) oli ranskalainen kristillisdemokraattinen poliitikko, joka toimi Ranskan vastarintaliikkeessä toisen maailmansodan aikana, Ranskan pääministerinä vuosina 1946 ja 1949–1950 sekä useasti ulkoministerinä. Algerian sodan aikana Bidault ryhtyi yhteistyöhön Charles de Gaullen politiikkaa vastustaneen maanalaisen OAS-järjestön kanssa ja joutui lähtemään maanpakoon.
Elämäkerta

Bidault opiskeli italialaisessa jesuiittakoulussa ja valmistui Sorbonnen yliopistosta vuonna 1925 pääaineinaan historia ja maantiede. Hän palveli lyhyen aikaa Ranskan armeijassa Ruhrin miehityksen aikana vuonna 1919. Bidault perusti vuonna 1932 L’Aube-nimisen vasemmistolaisen katolisen sanomalehden ja kirjoitti siihen ulkopolitiikkaa käsitellyttä kolumnia. Ranskan miehityksen yhteydessä vuonna 1940 hän jäi saksalaisten vangiksi, mutta vapautui vuonna 1941 ja palasi Ranskaan. Bidault alkoi toimia Kansallisessa vastarintaneuvostossa (CNR) ja tuli sen johtajaksi vuonna 1943. Seuraavana vuonna Gestapo paljasti hänet, mutta hän onnistui välttämään pidätyksen. Samoihin aikoihin hän myös perusti kristillisdemokraattisen Mouvement Républicain Populaire (MRP) -puolueen.
Ranskan vapauttamisen jälkeen Bidault’sta tuli vuonna 1944 Charles de Gaullen johtaman väliaikaisen hallituksen ulkoministeri. Tässä ominaisuudessa hän muun muassa tuki Jaltan konferenssissa sovittua ohjelmaa ja allekirjoitti Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan. Sittemmin Bidault oli pääministerinä vuosina 1946 ja 1949–1950, uudelleen ulkoministerinä vuosina 1947–1948 ja 1953–1954 sekä puolustusministerinä vuosina 1951–1952. Hän kannatti Länsi-Euroopan taloudellista integraatiota, atlanttista puolustusyhteistyötä (Nato) sekä Ranskan siirtomaavallan säilyttämistä Indokiinassa ja Algeriassa. Hän oli ulkoministerinä tappiollisen Điện Biên Phủn taistelun aikana.
Bidault oli aiemmin ollut de Gaullen ystävä ja tukija, mutta de Gaullen tultua presidentiksi vuonna 1958 erimielisyys Algerian itsenäisyyskysymyksessä rikkoi heidän välinsä. Bidault perusti tuolloin uuden, oikeistolaisen kristillisdemokraattisen puolueen. De Gaullen hyväksyttyä vuonna 1961 Algerian itsenäistymisen Bidault julisti hänen hallintonsa olevan laiton ja perusti uuden Kansallisen vastarintaneuvoston (CNR). Se tuki terroristisia keinoja Algerian itsenäistymisen estämiseksi. Bidault pakeni Ranskasta vuonna 1962, kun häntä oli syytetty salaliitosta ja hänen parlamentaarinen koskemattomuutensa oli kumottu. Hän asui vuosina 1963–1967 Brasiliassa. Hän palasi Ranskaan vuonna 1968, kun hänen pidätysmääräyksensä oli peruutettu. Bidault perusti palattuaan vielä Mouvement pour le justice et la liberté -nimisen oikeistopuolueen, mutta ei saavuttanut enää merkittävää vaikutusta politiikassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georges Bidault Wikimedia Commonsissa
Georges Bidault (ranskaksi) Assemblée Nationale
Ganvie

| Ganvie Ganvié |
| --- | --- |

 fiGanvie 
 6°28′01″N, 2°25′01″E 
Valtio:   Benin
Departementti:  Atlantique
Aikavyöhyke:  +1
Väestö
Väkiluku:  20 000
 {{URL|example.com|optional display text}} 
Ganvie on Nokoué-järvessä sijaitseva veden päälle rakennettu kylä Beninissä, Afrikassa, lähellä Cotonouta. Nokoue-järven pohjoisosassa sijaitsevaa Ganvieta kutsutaan usein Afrikan Venetsiaksi.
Kylän väkiluku on noin 20 000 henkilöä. Ganvie on luultavasti suurin järveen rakennettu kylä Afrikassa ja se on hyvin suosittu turistikohde. Perinteiset talot ovat paalujen varassa matalassa järvessä, ja asukkaat kulkevat ruuhilla. Naiset myyvät kalaa, hedelmiä ja vihanneksia haapioistaan, kun taas miehet viljelevät kalaa puilla ja aidoilla erotetuissa kalankasvatuspaikoissa kylän lähellä.
Historia

Ganvien asukkaat ovat sukua Itä-Togon Adja-kansalle. Kylän perusti 1500-1600-luvuilla Tofinnu-kansa, joka pakeni järveen välttääkseen Fon-sotureita, jotka ottivat orjia myytäväksi eurooppalaisille kauppiaille. Kansa pelastui, koska dahomeylaisilla oli uskonnollinen käsitys, että taisteluita ei tulisi käydä vedessä. Ganvien kyläläisiä, jotka käyttävät matalaa Nokoué-järveä turvapaikkanaan, kutsutaan usein "vesi-ihmisiksi." Tofinnujen kielessa sana gan tarkoittaa "olemme pelastetut" ja vié "yhteisöä".
Alun perin maanviljelyyn perustuvan kylän pääelinkeinot ovat matkailun ohella kalastus ja kalanviljely.
Maailmanperintökohde

Kylä lisättiin UNESCON maailmanperintöluetteloon alustavaan luetteloon 31. lokakuuta 1996 Kulttuuri-luokkaan.
Kuvia

Ganviehin lähtevien veneiden satama.
Matkalla Ganviehin.
Kalastajia Ganvien lähellä.
Tavarankuljetusta Ganvien lähellä.
Ganvien tori.
Kampaamo.
Rakennustyöläisiä.
Turisteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ganvie Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ganvie
Käännös suomeksi
Georges Boulanger (kenraali)

Georges Boulanger Nadarin valokuvaamana.
Georges Ernest Jean-Marie Boulanger (29. huhtikuuta 1837 Rennes, Ranska – 30. syyskuuta 1891 Bryssel, Belgia) oli ranskalainen kenraali ja kolmatta tasavaltaa vastustanut oikeistolainen poliitikko, joka keräsi ympärilleen vuonna 1888 kukoistaneen boulangismiksi kutsutun radikaalin nationalistisen, populistisen ja autoritaarisen liikkeen. Liike romahti vuonna 1889, jolloin Boulanger’n spekuloitiin yleisesti suunnittelevan vallankaappausta ja häntä syytettiin valtiopetoksesta, minkä seurauksena hän joutui pakenemaan maasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georges Boulanger Wikimedia Commonsissa
Georges Boulanger (ranskaksi) Assemblée Nationale
Boulanger’n ja Floquet’n kaksintaistelua esittävä piirros.
Boulanger tekee itsemurhan, Le Petit Journalin etukansi 10. lokakuuta 1891.