stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nikolaos Ihmeidentekijä
Elämä ja legenda

Nikolaoksen elämästä tiedetään vähän. Legendan mukaan hän syntyi Lyykian Patarassa, nykyisessä Turkissa 200-luvun lopulla, vuosien 261 ja 280 välillä. Rooman valtakunta kulki jo kohden loppuaan; jatkuvat sodat, valtaliitot ja vallanpitäjien rapistuva moraali tekivät elämästä vaarallisen.
Nikolaoksen isä Theophanes ja äiti Nonna menehtyivät ruttoon. Teini-ikäinen Nikolaos peri kuitenkin suuren omaisuuden ja hänen kasvatusisäkseen tuli hänen setänsä, joka toimi luostarin esimiehenä. Kasvattipojasta tuli luostariveli, mutta ei munkkia.
Myra oli tuon ajan mahtikaupunkeja. Siellä oli vieraillut Rooman keisari Hadrianus ja myös apostoli Paavali matkallaan Roomaan tuomittavaksi. Nikolaos toimi juuri tuolla alueella Lyykiassa, nykyisen Lounais-Turkin Antalyan alueella Demren, silloisen Myran, piispana noin vuonna 300. Keisari Diocletianus käynnisti 300-luvun taitteessa viimeiset kristittyjen vainot ja Nikolaos joutui lähtemään maanpakoon. Kahdeksan vuotta myöhemmin vuonna 313 hän palasi virkaansa, kun keisari Konstantinus I Suuri palautti kristityille kansalaisoikeudet. Nikolaos auttoi nälänhädän uhreja mm. vehnää jakamalla.
Nikolaos osallistui ensimmäiseen ekumeeniseen kirkolliskokoukseen Nikeassa vuonna 325 ja puolusti kristinuskon Pyhää Kolminaisuutta. Hänen aikaansaannostaan ilmeisesti oli, että kristillinen kolminaisuusoppi virallistettiin ja sen kyseenalaistanut areiolaisuus hylättiin harhaoppina. Nikolaosta ei mainita Nikean kokouksen piispojen listassa, mutta kuitenkin arvellaan, että hän oli yksi 318 osanottajasta sekä perimätiedon että eräiden asiakirjalähteiden mukaan. Nikolaoksen kuolinpäivänä pidetään 6. joulukuuta vuonna 343.
Pyhimys

Pyhimystarinan mukaan Pyhän Nikolaoksen elämään liittyivät jo varhain erilaiset salassa tehdyt hyvät teot, joilla hän auttoi ongelmissa olevia ihmisiä.
Itäisen kirkon alueella Nikolaoksen pyhimyskultti oli vakiintunut jo 500-luvulla, ja 800-luvulla hän oli idässä Neitsyt Marian jälkeen kunnioitetuin pyhä henkilö. Länteen kultti levisi samalla vuosisadalla Johannes Diaconuksen kirjoitettua Nikolaoksen legendan elämäkerran Vita S. Nikolai. Kultti levisi voimakkaasti kun Nikolaoksen ruumis siirrettiin Myrasta Etelä-Italiaan Barin kaupunkiin vuonna 1087 turvaan muslimivalloittajilta. Haudan suojaksi rakennettu kirkko valmistui 1095. Hautaa vartioi viikinkitaustaisten varjagien vartiosto.
Joulupukin esihahmo

Legendan mukaan Nikolaos kohdisti paljon huomiota lapsiin, jonka vuoksi häntä pidettiin keskiajalla lasten suojelijana. Esimerkiksi Hollannissa lapsille jaettiin lahjoja Nikolaoksen päivänä 6. joulukuuta. Tapa levisi hollantilaisten protestanttien mukana Pohjois-Amerikkaan, jossa vuosisatojen kuluessa Nikolaoksen legendasta muodostui yhdysvaltalainen joulupukki-hahmo, engl. Santa Claus. Nimensä Santa Claus sai hollannin Sinterklaas-nimestä, joka puolestaan polveutui Nikolaoksesta.
Euroopassa puolestaan Martti Luther halusi korvata mielestään liian paavillistuneen Nikolaoksen juhlan, ja kehitti jouluaatoksi Christkind-juhlan (saks. Kristus-lapsi), jossa lahjat toi Jeesus-lapsi eikä Nikolaos. Joissakin englantia puhuvissa maissa Christkind(l)-nimi muuttui muotoon Kriss Kringle, jota nykyisin pidetään Yhdysvalloissa - muun muassa - Joulupukin toisena nimenä.
Suomessa lahjoja jakava Nikolaos tuli tunnetuksi 1800-luvun alussa. Tavan levitessä maahan se yhdistyi suomalaisten joulunajan naamiohahmojen kanssa. Syntyi suomalainen joulupukki, joka perinteisesti pukeutui harmaaseen turkkiin, mutta toisen maailmansodan jälkeen vaihtoi asunsa punaiseen nuttuun yhdysvaltalaisen Santa Claus -joulupukin vaikutuksesta.
Merkitys nykyisin

Nikolaosta kunnioitetaan nykyisin pyhänä niin ortodoksisessa kuin katolisessakin kirkossa. Häntä pidetään muun muassa merellä kulkevien ja matkustavien suojelijana. Napoli, Liège ja Freiburg ja monet muutkin kaupungit pitävät pyhää Nikolaosta suojelijanaan. [lähde? ]
Pyhän Nikolaoksen muistopäivä on sekä katolisessa että ortodoksisessa kirkossa 6. joulukuuta. Ortodoksisessa kirkossa häntä muistellaan myös viikoittain joka torstai. [lähde? ]
Hauta ja tutkimukset

Huolimatta siitä että Pyhän Nikolaoksen reliikkejä löytyy eri kirkoista, ovat Nikolaoksen ruumiin jäännökset pääosin säilyneet Barissa. 1950-luvulla tehtyjen tieteellisten mittausten perusteella voitiin vuonna 2005 selvittää, että Nikolaos oli ollut noin 1,5 metriä pitkä mies, hivenen aikansa keskimittaa lyhyempi. Lisäksi hänellä oli ollut murtunut nenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikolaos Ihmeidentekijä Wikimedia Commonsissa
Neurokirurgia

Saksalainen kaiverrus vuodelta 1517 esittelee vieläkin käytössä olevaa neurokirurgista toimenpidettä, trepanaatiota eli kallon porausta.
Neurokirurgia on lääketieteen ala, joka on erikoistunut keskushermoston (selkärangan ja aivojen) kirurgiseen hoitoon.
Neurokirurgi hoitaa useimmiten seuraavia tapauksia, myös äkilliset aivovammat ja niiden nopea kirurginen hoito kuuluu neurokirurgian piiriin.
kallonsisäiset kasvaimet
aivovammat
aivoverisuonitaudit
selkäydinkanavan kasvaimet ja puristustilat
hydrokefalus eli vesipää ja likvorivuoto
vaikeat kiputilat, liikehäiriöt ja epilepsia
Vaativana kirurgian alana neurokirurgiaa voidaan harjoittaa korkeatasoisissa sairaaloissa. Mahdollisuus yhteistyöhön muiden alojen kanssa kuten neuroanestesiologia, neuroradiologia, neuropatologia, neurologia ja lastenneurologia, kliininen neurofysiologia, neuro-otologia ja neuro-oftalmologia mahdollistavat potilaalle paremman hoidon.
Mikrokirurgian tulo neurokirurgiaan on ollut valtava menestys. Vielä kymmenen vuotta sittenselvennä joitain vaikeita leikkauksia pidettiin teoriassa mahdottomina, mutta nykyisen tekniikan ansiosta muun muassa tehokkaat ja tarkat kuvausmenetelmät sekä mikrokirurgia ovat kohentaneet tai pelastaneet tuhansien ihmisten henkiä. Aivotutkimusten lisääntyessä jälkihoidot ovat parantuneet sekä kuntoutuksen merkitystä on ymmärretty.
Kaikissa yliopistosairaaloissa (Helsinki, Kuopio, Oulu, Tampere, Turku) toimii väestövastuullinen neurokirurginen yksikkö. Ensimmäinen perustettiin vuonna 1932 Helsinkiin, Punaisen Ristin sairaalaan, nykyiseen Töölön sairaalaan, ja tämä nykyinen neurokirurgian klinikka palveli pitkään koko Suomen tarpeita.
Koulutus

Neurokirurgiksi opiskelu kestää noin 12 vuotta, johon sisältyy kuusi vuotta lääketieteen runkokoulutusta ja yleistietoa ja viidestä kuuteen vuotta neurokirurgian opiskelua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neurokirurgia Wikimedia Commonsissa
Oxfordin evoluutioväittely

Oxfordin luonnonhistoriallinen museo, jossa väittely käytiin vuonna 1860.
Oxfordin evoluutioväittely oli Oxfordin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa lauantaina 30. kesäkuuta 1860 käyty kuuluisa evoluutioteoriaa koskeva väittely. Väittely puhkesi kesken British Association for the Advancement of Science -järjestön kokouksen. Väittelyyn ottivat osaa muiden muassa Thomas Huxley, piispa Samuel Wilberforce, Benjamin Brodie, Joseph Dalton Hooker ja Robert FitzRoy. Keskeisimmät väittelijät olivat evoluutioteoriaa puolustanut Huxley ja luomisopin kannalla ollut Wilberforce. Väittely tunnetaankin myös nimillä Huxleyn–Wilberforcen väittely tai Wilberforcen–Huxleyn väittely. Charles Darwin ei ottanut osaa väittelyyn, vaikka hänen ajatuksensa olivatkin sen alkusyy.
Koko väittely muistetaan parhaiten Huxleyn ja Wilberforcen käymästä kahdenkeskisestä sanaharkasta. Wilberforce aloitti puheenvuorollaan: ”Katsooko herra Huxley olevansa enemmän isoisän vai isoäidin puolelta sukua apinalle?” Tarinan mukaan Huxley kuiskasi vierellään istuvalle: ”Herra on johdattanut hänet käsiini”,[lähde? ] ja vastasi Wilberforcelle, että hän on ”mieluummin sukua apinalle, kuin sivistyneelle miehelle, joka käyttää kulttuurilliset ja kaunopuheiset lahjansa valheen palvelemiseen”.
Väittelyssä käydyistä puheenvuoroista ei ole olemassa sanatarkkaa tietoa, joten Huxleyn ja Wilberforcen todellisia puheenvuoroja ei voida tietää.
Kirjallisuutta

Hesketh, Ian: Of Apes and Ancestors: Evolution, Christianity, and the Oxford Debate.  Toronto:  University of Toronto Press, 2009.  ISBN 978-0-8020-9284-7.
Livingstone, David N.: ”Myytti 17: Huxley kukisti Wilberforcen evoluutiota ja uskontoa koskevassa väittelyssä”, Galileo tyrmässä ja muita myyttejä tieteestä ja uskonnosta, s. 148–156.  (Toimittanut Ronald L. Numbers. Suomentanut Kirsi Nisula)  Helsinki:  Kirjapaja, 2015.  ISBN 978-952-288-205-9.
Nukleiinihappo

Nukleiinihapot eli DNA (deoksiribonukleiinihappo) ja RNA (ribonukleiinihappo) ovat orgaanisia happoja, jotka sisältävät eliön geneettisen tiedon.
Rakenne

Nukleiinihappojen rakenneyksiköt ovat nukleotidejä, jotka koostuvat fosfaatti-, sokeri- ja emäsosista. DNA:n sokeriosa on deoksiriboosi, jonka 2. hiileen on liittyneenä vety, kun taas RNA:n sokeri on riboosi ja siinä on kakkoshiileen liittyneenä OH-ryhmä. Perusemäksiä on viittä erilaista: adeniini, tymiini, guaniini, sytosiini ja urasiili. Urasiili esiintyy tymiinin tilalla RNA:ssa.
Nukleotidit liittyvät nukleiinihappoketjuksi fosfaattiosan kiinnittyessä fosfo­di­esteri­sidoksen välityksellä sokeriosan 5'-hiileen. Nukleiinihapot kasvavat vain sokeriosan päädystä, joten nukleiinihappoketjuilla on suunta. Merkinnät 3' ja 5' ilmaisevat nukleiinihapon suuntaa. 5'-pää on ketjun fosfaattiin päättyvä puoli, kun taas 3'-pää loppuu sokeriin.
DNA esiintyy yleensä kahden nukleiinihappoketjun muodostamana kaksoiskierteenä, kun taas RNA esiintyy yleensä yksöisrihmana. Erilaiset tekijät stabiloivat DNA-kaksoiskierteen rakennetta. Ensinnäkin emästen niukkaliukoisuus veteen ajaa niitä molekyylin sisään ja fosfaattiryhmien hydrofiilisyys vetää ne molekyylin ulkopuolelle (veden vaikutus). Lisäksi vetysidokset emästen välillä aiheuttavat spesifisen pariutumisen siten, että adeniini (puriiniemäs) liittyy kahdella vetysidoksella kiinni tymiiniin (pyrimidiiniemäs), RNA:ssa urasiiliin, ja guaniini (puriiniemäs) kolmella vetysidoksella sytosiiniin (pyrimidiiniemäs).
Avaruushallinto NASA:n mukaan Kaliforniasta kerrotaan löydetyn mikrobeja, joiden nukleotideissa ei ole fosforia vaan sen sijasta arseenia.
Tehtävä

Nukleiinihapot toimivat eliöissä perinnöllisen informaation säilytysmolekyyleinä. Eliö valmistaa tarvitsemansa proteiinit nukleiinihappojen emäsjärjestyksen pohjalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nukleiinihappo Wikimedia Commonsissa
Nukleiinihapot ja niiden rakenneosat
Biomolekyylit
Proteiinit
Peptidit
Aminohapot
Nukleiinihapot
Hiilihydraatit
Lipidit
Terpenoidit
Karotenoidit
Tetrapyrrolit
Koentsyymit
Steroidit
Flavonoidit
Alkaloidit
Polyketidit
Adenosiini-nukleotidi
Nylands Svenska Ungdomsförbund

Nylands Svenska Ungdomsförbund on Uudellamaalla sijaitsevien suomenruotsalaisten nuorisoseurojen keskusjärjestö. Se perustettiin Helsingissä 13. marraskuuta 1905.
NSU:ta edelsi uusimaalaisten nuorisojärjestöjen yhteistyöelin Centralutskottet, joka toimi vuosina 1898-1905. Centralutskottet perustettiin 11. kesäkuuta 1898 Porvoossa samaan aikaan pidettyjen laulu- ja musiikkijuhlien yhteydessä. Vanhimmat Uudellamaalla yhä toimivat nuorisoseurat perustettiin jo 1890-luvulla, kuten esimerkiksi Hembygdens Vänner, joka perustettiin 1892 ja toimii yhä Snappertunassa. Suomessa nuorisoseuratyö on valtion tukemaa toimintaa, jota harjoitetaan jokaisessa Suomen kunnassa.
Nuorisoseuratoiminnassa keskeisellä sijalla ovat olleet useissa kylissä sijaitsevat nuorisoseuratalot. Opetusministeriö on tukenut nuorisoseuratalojen korjauksia ja ylläpitoa vuodesta 1978 alkaen. Kyseinen valtion tuki on kanavoitu 1990-luvulta alkaen Suomen Kotiseutuliiton vuosittain antamaksi avustukseksi.
NSU:n jäsenmäärä on kasvanut vuoden 1970 noin kymmenestä tuhannesta jäsenestä ennätykseensä 22 152 jäseneen vuonna 1992. Sittemmin jäsenmäärä on hiukan laskenut mutta on yhä noin 20 000 henkilöä. NSU:hun kuuluu jäsenyhdistyksinä 110 paikallista nuorisoseuraa. Luku on myös hiukan laskenut aiemmista 120:stä jäsenseurasta.
NSU tukee myös alueellista amatööriteatteritoimintaa ja yhdistyksen tuen alaisuudessa on tällä hetkellä viisi kesäteatteria Uudellamaalla:
Lurens sommarteater Pernajassa.
Vanda teaterförening Tikkurilassa.
Glims sommarteater Glimsin kotiseutumuseossa Espoossa.
Å-teatern Pickalan tilalla Siuntiossa.
Raseborgs sommarteater Snappertunassa, Tammisaaressa.
Neolith

| Neolith |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1991–
Tyylilaji:  death metal doom metal black metal
Kotipaikka:  Lesko, Puola
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Levi, laulu   Conrad, kitara   Jimmi, kitara   Linda, bassokitara   Beast, rummut   U, kosketinsoitin  
Levy-yhtiö:  Ceremony Records, 1996   Dogma Records, 1998   The Flaming Arts, 2004   Wydawnictwo Muzyczne Psycho, 2010–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neolith on puolalainen death/doom metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1991 Leskossa, Puolassa.
Jäsenet

Grzegorz "Levi" Lukowski – laulu
Konrad "Conrad" Bialas – kitara
Artur "Jimmi" Tabisz – kitara
Linda – bassokitara
Ireneusz "Beast" Gawlik – rummut
Jerzy "U" Głód – kosketinsoitin
Diskografia

Igne Natura Renovabitur Integra (1998,  Dogma Records)
Immortal (2004,  The Flaming Arts)
Individual Infernal Idimmu (2010,  Wydawnictwo Muzyczne Psycho)
IZI.IM.KURNU-KI (2015,  Non Serviam Records)
Trips Through Time and Loneliness (1996,  Ceremony Records)
Beware / Of the Angel and His Orison (2014,  Fallen Temple, Betrayer -split)
Death Comes Slow (1993)
Journeys Inside the Maze of Time (1995)
Thorn in the Side of My Enemies (2002)
Iter Ad Inferni (2012)
Aiheesta muualla

Neolith Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Neolith
| --- | --- |
Studioalbumit:   Igne Natura Renovabitur Integra  Immortal  Individual Infernal Idimmu  IZI.IM.KURNU-KI 
Kokoelmat:  Trips Through Time and Loneliness
Demot:  Death Comes Slow • Journeys Inside the Maze of Time • Thorn in the Side of My Enemies
Katso myös:  Lux Occulta
Oxfordin piirikunta (Maine)

Oxfordin piirikunta (engl. Oxford County) on Yhdysvaltojen Mainen osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 57 975 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Parisin kaupunki. Piirikunta on perustettu vuonna 1805.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oxfordin piirikunta (Maine) Wikimedia Commonsissa
Neolithic

| Neolithic> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1992–2006
Tyylilaji:  death metal, doom metal, goottimetalli
Kotipaikka:  Mława, Puola
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Maciej Taff, laulu (1996–2002, 2004–2006)  Kay, kitara, laulu (1992–2006)  Art, kitara (2004–2006)  Orion, bassokitara (2002–2006)  Daray, rummut (2003–2006) 
Levy-yhtiö:  Adipocere Records, 1996   Mystic Production, 1997–2003   Empire Records, 2003  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neolithic on puolalainen progressiivisen goottimetallin yhtye, joka on perustettu Mławassa, Puolassa vuonna 1992.
Kokoonpano

Viimeisin tunnettu kokoonpano
Maciej Taff – laulu (1996–2002, 2004–2006)
Kay – kitara, laulu (1992–2006)
Art – kitara (2004–2006)
Orion – bassokitara (2002–2006)
Daray – rummut (2003–2006)
Entiset jäsenet
Patryk "Nick Wolverine" Zwoliński – laulu (2002–2004)
Mirosław Szymańczak – kitara (1992–2002)
Konrad "Cryan/Krayan" Krajewski – kitara (2002–2004)
Michał Sarnowski – bassokitara (1992–1996)
Tomasz Włodarski – bassokitara (1996–2002)
Janusz Jastrzębowski – rummut (1992–1997)
Paweł "Rekin" Jurkowski – rummut (1997–2003)
Robert Bielak – kosketinsoitin (1992–1994)
Michał Stefaniak – kosketinsoitin (1994–1999)
Włodek Tyll – kosketinsoitin (1999–2003)
Diskografia

For Destroy the Lament (1996,  Adipocere Records)
My Beautiful Enemy (2003,  Mystic Production)
EP:t
Neolithic (1997,  Mystic Production)
Team 666 (2003,  Empire Records)
Terpsychora (1992,  omakustanne)
The Personal Fragment of Life (1993,  Kassandra Promotion)
Aiheesta muualla

Neolithic Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Neolithic
| Maciej Taff • Kay • Art • Orion • DarayNick Wolverine • Mirosław Szymańczak • Krayan • Michał Sarnowski • Tomasz Włodarski • Janusz Jastrzębowski • Rekin • Robert Bielak • Michał Stefaniak • Włodek Tyll |
| --- | --- |
Studioalbumit:  For Destroy the Lament • My Beautiful Enemy
EP:t:  Neolithic • Team 666
Demot:  Terpsychora • The Personal Fragment of Life
Katso myös:  Vesania • Black River • Blindead • Rootwater • Behemoth
Owain Yeoman

Owain Sebastian Yeoman (s. 2. heinäkuuta 1978 Chepstow, Monmouthshire) on walesilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan televisiosarjassa Mentalist, jossa hän esittää agentti Wayne Rigsbyä.
Yeoman on näytellyt myös tv-sarjoissa Generation Kill, The Nine, Kitchen Confidental ja Midsomerin murhat. Lisäksi hän on näytellyt myös elokuvissa Troija (2004) ja The Belko Experiment (2016). Yeoman on valmistunut Royal Academy of Dramatic Artsista Lontoossa vuonna 2003.
Yksityiselämä

Yeoman oli naimisissa näyttelijä Lucy Davisin kanssa vuodesta 2006 vuoteen 2011 saakka. Vuonna 2013 hän meni uudelleen naimisiin, tällä kertaa korusuunnittelija Gigi Yallouzin kanssa.
Yeoman on vegetaristi ja harrastaa valokuvausta.
Aiheesta muualla

Owain Yeoman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Owain Yeomanin kotisivut[vanhentunut linkki]
Owain Yeoman CBS:n sivuilla
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Oxfordin rautatieasema

| Oxford |
| --- | --- |
 Aseman julkisivu
Perustiedot
Lyhenne:  OXF
Sijainti:  51°45′12″N, 001°16′13″W
Kunta:  Oxford
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Avattu:  1852
Liikenne
Käyttäjiä (v.):  5 427 000 
Pysäköinti:  530 autopaikkaa
Asemarakennus
Lipunmyynti:  kyllä
Ratapiha
Raiteisto:  3 laituriraidetta
Oxfordin rautatieasema on yliopistostaan tunnetun Oxfordin kaupungin päärautatieasema Oxfordshiressä Englannissa. Se sijaitsee vajaan kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Asemaa ylläpitää First Great Western, minkä lisäksi asemalla pysähtyy CrossCountryn ja Chiltern Railwaysin junia. Kaukojunaliikennettä on muun muassa Lontoon Paddingtonin rautatieasemalle sekä Newcastlen ja Manchesterin suuntiin.
First Great Westernin juna saapuu Oxfordiin
Aseman laiturialuetta
Asema vuonna 1963
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oxfordin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Oxfordin rautatieasema National Railin sivuilla (englanniksi)
Optinen kierto

Optinen kierto on optinen vastine akustiselle kierrolle. Kierto tapahtuu, kun on olemassa silmukka esimerkiksi videokameran ja television tai videomonitorin välillä. Yksinkertainen esimerkki optisesta kierrosta on kahden peilin välillä heijastuva kuva.
Kameran eteen voidaan asettaa esimerkiksi palava kynttilä. Kamera tallentaa kynttilänvalon, joka vahvistetaan ja lähetetään kaapelia pitkin monitorille. Monitori projisoi näyttimensä sisällä tapahtuvan elektronisäteilyn. Tämän jälkeen kuva siirtyy monitorilta kameraan ja kamerasta takaisin monitoriin: Syntyy päättymätön silmukka.
Alkuperäinen valonlähde, tässä esimerkissä kynttilä, voidaan sammuttaa, mutta silmukka jatkaa kiertoaan. Joka kierroksella kuva kaksinkertaistuu ja interferoi itsensä kanssa. Sähköinen silmukka etenee lähes valonnopeudella. Koska elektronisuihku projisoi syntyvän kuvan monitorin sisällä fosforipisteille, kestää näiden syttyminen ja sammuminen jonkin aikaa. Tämän ansiosta ne ehtivät tallentua seuraavalle kierrokselle.
Syntyvä kuva muodostuu sen mukaan, kuinka kamera ja monitori on säädetty esimerkiksi valonvoimakkuuden, kontrastin, etäisyyden, kulman ja fysikaalisen tärinän suhteen. Yhdistämällä optiseen kiertoon musiikkia tai muita äänilähteitä voidaan vaikuttaa silmukan syntyprosessiin.
Tieteessä > Laserteknologiassa

Tunnetuimpia tieteellisiä käyttötapoja optiselle kierrolle on lähes kaikissa laserlaitteissa käytettävä optinen resonaattori, joka koostuu kahdesta vastakkaisesta kaarevasta peilistä. 1990-luvun lopulla havaittiin, että niin kutsuttujen epävakaiden resonoitujen lasereiden tuottamat säteet ovat muodoltaan fraktaaleita .
Tieteessä > Filosofiassa

Douglas Hofstadter vertaa teoksessaan I Am a Strange Loop videokiertoa suoraan ihmisen mieleen ja tietoisuuteen.
Populaarikulttuurissa

Monet taiteilijat ovat käyttäneet optista kiertoa. Esimerkiksi Queen-yhtyeen Bohemian Rhapsody -levystä tehdyllä musiikkivideolla käytettynä efekti oli verrattavissa itsensä katselemiseen kahden peilin välissä.
Suomessakin televisiossa esitetyn brittiläisen Doctor Who -tieteisdraamasarjan alkutekstien yhteydessä käytettiin optista kiertoa vuosina 1963–1973.
Oranssisilmäorneero

| Oranssisilmäorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Lehtiorneerot Automolus
Laji::  rufipileatus
Kaksiosainen nimi
 Automolus rufipileatus  (Pelzeln, 1859) 
Katso myös
   Oranssisilmäorneero Wikispeciesissä   Oranssisilmäorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranssisilmäorneero (Automolus rufipileatus) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Oranssisilmäorneeroa Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Guayanassa, Kolumbiassa, Perussa, Ranskan Guayanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oranssitaskumaluri

| Oranssitaskumaluri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Taskumalurit Epthianura
Laji::  aurifrons
Kaksiosainen nimi
 Epthianura aurifrons  Gould, 1838 
Katso myös
   Oranssitaskumaluri Wikispeciesissä   Oranssitaskumaluri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Oranssitaskumaluri (Epthianura aurifrons) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Oranssitaskumaluria tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajin on kuvattu olevan yleensä melko harvinainen, mutta satunnaisesti runsas. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Owari-Asahi

| Owari-Asahi (尾張旭市) |
| --- | --- |
 Aichin prefektuurin metsäpuistoa
 lippu:  Symboli
 Owari-Asahin sijainti Aichin prefektuurissa
 Owari-Asahi
 Koordinaatit: 35°13′00″N, 137°02′07″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Aichin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,03 km²
Väkiluku (04/2020):  83 797
 – Väestötiheys:  3 984,6 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Kamferipuu
 – Kukka:  Auringonkukka
 
 http://www.city.owariasahi.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Owari-Asahi (jap. 尾張旭市, Owari-Asahi-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa aivan Nagoyan koillispuolella. Kaupungin läpi virtaa Yadajoki. Owari-Asahissa on 83 797 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 21,03 neliökilometriä.
Paikkakunnan nimi oli alun perin Asahi. Se oli pitkään maatalousvaltaista aluetta, jossa tuotettiin vihanneksia ja hedelmiä. Taishō-kaudella sinne alkoi sijoittua keramiikan tuotantoa, ja toisen maailmansodan jälkeen se on kasvanut voimakkaasti Nagoyan esikaupunkina. Kaupunkioikeudet Asahille myönnettiin vuonna 1970, ja samalla se muutti nimensä Owari-Asahiksi. Kaupungissa on kone- ja elektroniikkateollisuutta.
Owari-Asahin nähtävyyksiin kuuluu Nagoyan puolelle ulottuva, laaja Aichin prefektuurin metsäpuisto. Sinne on rakennettu muun muassa golfkenttiä ja muita vapaa-ajanviettoalueita. Owari-Asahia palvelee Nagoya-rautateiden Seto-linja.
Kuvia

Iman lampi
Skyward Asahi
Shibukawa-jinja
Owari-Asahin kaupungintalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Owari-Asahi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)