stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäkihypyn maailmancup 2014–2015
Maailmancupin loppupisteet > Miehet

| # | Hyppääjä | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | Pist>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Severin Freund | 15 | 36 | 60 | 40 | 50 | 60 | 100 | 36 | 26 | 20 | 26 | 32 | 32 | 100 | 60 | 60 |   |   | 60 | 100 | 100 | 0 | 50 | 100 | 80 | 100 | 100 | 100 | 100 | 50 | 36 | 1729 |
| 2. |  Peter Prevc | 45 | 29 | 50 | 45 | 80 | 45 | 29 | 45 | 22 | 60 | 60 | 24 | 50 | 50 | 80 | 50 | 100 | 60 | 80 | 50 | 60 | 36 | 100 | 15 | 50 | 14 | 80 | 80 | 60 | 100 | 80 | 1729 |
| 3. |  Stefan Kraft | 80 | 20 | 20 | 14 | 24 | 50 | 60 | 40 | 29 | 100 | 40 | 80 | 60 | 80 | 100 | 80 | 80 | 50 | 36 | 40 | 80 | 45 |   |   | 100 | 60 | 29 | 26 | 45 | 60 | 50 | 1578 |
| 4. |  Anders Fannemel | 50 | 40 | 40 | 80 | 40 | 100 | 80 | 10 | 32 | 40 | 18 | 7 | 29 | 0 | 14 | 40 | 32 | 45 | 32 | 45 | 24 | 100 | 80 | 80 | 60 |   | 6 |   |   | 13 | 24 | 1161 |
| 5. |  Michael Hayböck | 29 | 45 | 45 | 60 | 60 | 29 | 45 | 60 | 60 | 80 | 36 | 40 | 100 | 15 | 50 | 45 | 50 | 26 | 11 | 13 | 16 | 29 |   |   | 29 | 36 | 50 | 20 | 2 | 36 | 40 | 1157 |
| 6. |  Noriaki Kasai | 40 | 60 | 100 | 22 | 14 |   |   |   |   | 32 | 32 | 60 | 80 | 45 | 26 | 29 | 40 | 32 | 29 | 29 | 40 | 24 | 60 | 45 | 45 | 20 | 26 | 50 | 80 | 45 | 32 | 1137 |
| 7. |  Roman Koudelka | 100 | 26 | 40 | 24 | 100 |   |   | 80 | 100 | 36 | 24 | 26 | 20 | 26 | 22 | 32 | 60 | 100 | 40 | 60 | 45 | 60 |   |   | 18 | 0 | 36 | 0 | 29 | 2 | 7 | 1113 |
| 8. |  Rune Velta | 13 | 24 | 26 | 0 | 8 | 18 | 36 | 26 | 10 | 15 | 45 | 0 | 13 | 40 | 45 | 6 |   |   | 50 | 80 | 26 | 40 | 10 | 50 | 24 | 1 | 60 | 60 | 22 | 40 | 60 | 848 |
| 9. |  Kamil Stoch |   |   |   |   |   |   |   |   |   | 50 | 16 | 36 | 16 |   | 16 | 100 | 36 | 80 | 100 | 36 | 50 | 80 |   |   | 0 |   | 22 | 45 | 60 | 32 | 45 | 820 |
| 10. |  Gregor Schlierenzauer | 16 | 7 | 22 | 100 | 20 | 80 | 50 | 8 | 24 | 14 | 50 | 45 | 36 | 7 | 0 | 16 |   |   | 20 | 11 | 36 | 26 |   |   | 36 | 4 | 32 | 14 | 14 | 22 | 29 | 739 |
Maailmancupin loppupisteet > Miehet > Suomalaisten sijoitukset

Maiden välisessä cupissa Suomi sijoittui yhdeksänneksi 760 pisteellä.
| # | Hyppääjä | Pisteet | 1>  | 2>  | 3>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 30. | Lauri Asikainen | 157 |  |  |  |
| 32. | Jarkko Määttä | 151 |  |  |  |
| 53. | Ville Larinto | 35 |  |  |  |
| 58. | Janne Ahonen | 29 |  |  |  |
| 63. | Sami Niemi | 19 |  |  |  |
| 64. | Anssi Koivuranta | 18 |  |  |  |
| 85. | Harri Olli | 1 |  |  |  |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset

| # | Hyppääjä | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pist>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Daniela Iraschko-Stolz | 80 | 80 | 50 | 32 | 100 | 100 | 100 | 80 | 100 | 60 | 80 | 100 | 45 | 1007 |
| 2. |  Sara Takanashi | 60 | 100 | 100 | 36 | 60 | 45 | 60 | 32 | 80 | 100 | 100 | 100 | 100 | 973 |
| 3. |  Carina Vogt | 12 | 36 | 80 | 100 | 80 | 80 | 80 | 100 | 32 | 22 |   |   | 50 | 672 |
| 4. |  Špela Rogelj | 100 | 60 | 26 | 60 | 32 | 36 | 18 | 60 | 45 | 26 | 36 | 50 | 32 | 581 |
| 5. |  Yūki Itō | 40 | 16 | 29 | 29 | 29 | 26 | 45 | 50 | 26 | 36 | 32 | 40 | 36 | 434 |
| 6. |  Maja Vtič | 22 | 32 | 36 | 40 | 26 | 22 | 40 | 24 | 40 | 20 | 40 | 36 | 40 | 418 |
| 7. |  Eva Pinkelnig | 16 | 0 | 45 | 50 | 12 | 40 | 29 | 26 | 50 | 40 | 45 | 29 | 26 | 408 |
| 8. |  Sarah Hendrickson | 29 | 45 | 32 | 0 | 14 | 0 | 32 | 16 | 13 | 16 | 60 | 60 | 80 | 399 |
| 9. |  Jacqueline Seifriedsberger | 36 | 50 | 7 | 24 | 50 | 50 | 26 | 40 | 20 | 13 | 18 | 18 | 18 | 370 |
| 10. |  Nita Englund | 13 | 11 | 24 | 6 | 36 | 32 | 16 | 36 | 22 | 80 | 22 | 26 | 8 | 332 |
Maailmancupin loppupisteet > Naiset > Suomalaisten sijoitukset

Maiden välisessä cupissa Suomi sijoittui 10:ksi 121 pisteellä.
| # | Hyppääjä | Pisteet | 1>  | 2>  | 3>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24. | Julia Kykkänen | 121 |  |  |  |
Orion RX50

Orion RX-50
Orion RX50 on Kiinassa valmistettu mopo, jossa on Lifanin valmistama 49,5 cc:n ilmajäähdytteinen nelitahtimoottori. Moottori perustuu vastaavaan Honda Monkeyn 49 cm³ pystysylinterikoneeseen.
Tekniset tiedot

| Merkki ja malli | Orion RX50 |
| --- | --- |
Valmistaja: Zhejiang Jiajue Apollo Vehicle Manufacturer Co. Ltd, Kiina
Myyty Suomessa: 2007– ?
Moottori: Lifan 49 cm3 pystysylinteri
Moottorin tyyppi: 4-tahti
Jäähdytys: ilma
Iskutilavuus: 49,5 cm³

Puristussuhde: 9:1
Kaasutin: Jing ke PZ19 19mm
Tankki: 8,3 l
Kytkin: käsikytkin
Vaihteita: 4
Käynnistys: sähkö ja poljin
Voimansiirto: ketjuveto
Renkaat:: etu 110/70-17, taka 130/70-17
Pituus/leveys/korkeus: 2080 x 830 × 1235 mm
Istuinkorkeus: 940 mm
Paino: 118 kg
Istuimien lukumäärä: Kahdelle rekisteröity
Aiheesta muualla

Käyttäjän käsikirja (Rokomera Tukku Oy)
Orion RX50 motot.net:ssä
Valmistajan verkkosivu
Varaosia (Kone-Glans)
Neuvostoliiton 7. armeija

Neuvostoliiton 7. armeijan joukkoja Karjalankannaksella
7. armeija (ven. 7-я а́рмия (7А)) oli Neuvostoliiton puna-armeijan yhtymä, joka perustettiin vuonna 1939. Se keskitettiin talvisodan aikana Karjalankannakselle.
Talvisota

Armeija, jonka esikunta oli Agalatovassa, keskitettiin ennen talvisotaa Karjalankannakselle. Neuvostoliiton XIX armeijakunta vasemmalle Suomenlahden rannalle ja L armeijakunta oikealle. Armeijan reservinä oli X panssariarmeijakunta, 138. jalkaväkidivisioona, 49. jalkaväkidivisioona sekä vasta alueelle saapuva 150. jalkaväkidivisioona. Armeijan tukena oli lisäksi noin 300 lentokonetta.
Armeijan tehtävänä oli hyökätä Suomenlahden rannikon suunnassa ensimmäisenä tavoitteena todennäköisesti Suvanto ja lopullisena tavoitteena Helsinki.
Joulukuussa 1939 Neuvostoliiton pääsotaneuvosto totesi puna-armeijan kärsineen merkittäviä tappiota ja epäonnistuneen Suomen valtaamisessa lyhyessä ajassa kuten alkuperäinen suunnitelma edellytti. Pääsotaneuvosto arvioi tehdyiltä suunnitelmilta puuttuneen todellisuuspohjan ja totesi suomalaisten puolustuskykyä aliarvioidun merkittävästi. Tästä syystä pääsotaneuvosto päätti perustaa Suomea vastaan uuden johtoportaan Luoteisen Rintaman, jonka perustamisen yhteydessä puna-armeijan yhtymien komentajia vaihdettiin. Luoteis-Rintaman komentajaksi nimitettiin 1. luokan armeijankomentaja Semjon Timošenko.
Samassa yhteydessä 7. armeija jaettiin kahteen armeijaan joukkojen suuren määrän vuoksi. Kevennetty 7. armeija jatkoi Länsi-Kannaksella uuden komentajansa (2. luokan armeijakomentaja) Kirill Meretskovin johtamana ja Itä-Kannakselle perustettiin uusi 7. armeijan oikea ryhmä, jonka komantajaksi tuli suomalaissyntyinen armeijakunnankomentaja Vladimir D. Grendahl (aik. Wladimir Gröndahl). Uuteen ryhmään liitettiin 49. ja 150. jalkaväkidivisioona. Myöhemmin 26. joulukuuta 1939 ryhmästä muodostettiin 13. armeija Pääsotaneuvoston antamalla käskyllä numero 0691.
Talvisota > Kokoonpano sodan alussa

XIX armeijakunta
24. kivääridivisioona
43. kivääridivisioona
70. kivääridivisioona
123. kivääridivisioona
L armeijakunta
49. kivääridivisioona
90. kivääridivisioona
142. kivääridivisioona
X panssariarmeijakunta
19. jalkaväkidivisioona
erillinen panssariprikaati
Talvisodan jälkeen

Jatkosodan alkaessa 7. armeija oli edelleen Karjalankannaksella. Heinäkuussa 1941 varsinaisesti alkaneen saksalaisten ja suomalaisten hyökkäysvaiheen aikana 7. armeijaa komensi kenraaliluutnantti Filipp Danilovitš Gorelenko. Gorolenko vapautettiin tehtävistään 24. syyskuuta 1941 ja siirrettiin puna-armeijan kaaderihallinnon käyttöön. Samana päivänä 7. armeija nimettiin uudelleen 7. erilliseksi armeijaksi (7 Er.A) ja siirrettiin samalla suoraan Stavkan alaisuuteen. Tämän uuden erillisen armeijan johtoon Stalin nimitti henkilökohtaisesti armeijakenraali Kirill Afanasjevitš Meretskovin 24. syyskuuta 1941 alkaen.
Talvisodan jälkeen > Kokoonpano 1941 kesällä

Neuvostoliiton 54. divisioona
Neuvostoliiton 71. divisioona
Neuvostoliiton 168. divisioona
Neuvostoliiton 237. divisioona
26. Linnoitusalue
tykistö, pioneeri ja lentoyksiköitä
Talvisodan jälkeen > Kokoonpano 1944

XXXVII kaartin armeijakunta
IV armeijakunta
Komentajat

2. luokan armeijan komentaja Vsevolod Jakovlev,  – 9. joulukuuta 1939
2. luokan armeijan komentaja Kirill Meretskov,  9. joulukuuta 1939 –
kenraaliluutnantti Filipp Gorelenko,  – 24. syyskuuta 1941
armeijakenraali Kirill Meretskov,  24. syyskuuta 1941 –
kenraaliluutnantti Alksei Krutikov,  29. tammikuuta 1943 – 27. elokuuta 1944
Lakkauttaminen

7. armeija lakkautettiin 1945.
Nachtmahr

| Nachtmahr |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  EBM industrial
Kotipaikka:  Itävalta
Laulukieli:  saksa
Jäsenet:  Thomas Rainer, laulu  
Aiheesta muualla
www.nachtmahr.at/
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nachtmahr on itävaltalaisen Thomas Rainerin sooloprojekti. Rainer tunnetaan paremmin L'Âme Immortellen laulajana.
Diskografia > Albumit

Feuer Frei! (2008)
Alle Lust will Ewigkeit (2009)
Mädchen in Uniform (2010)
Semper Fidelis (2010)
Veni Vidi Vici (2012)
Feinbild (2014)
Diskografia > EP:t

Kunst ist Krieg (2007)
Katharsis (2008)
Aiheesta muualla

Nachtmahrin viralliset sivut
Nachtmahr @ Myspace
Nikolai Rynin

Nikolai Rynin
Nikolai Aleksejevitš Rynin (ven. Николай Алексеевич Рынин, 12. joulukuuta 1887 – 28. heinäkuuta 1942) oli venäläinen insinööri ja opettaja sekä eräs Neuvostoliiton avaruuslentojen pioneereja.
Hän aloitti työuransa rautatieinsinöörinä. Vuonna 1906 hän alkoi kiinnostua lentokoneista. Hän tutki työnsä ohella ilmailun tekniikkaa. Hän opetteli lentämään kuumailmapallolla ja lentokoneella. Neuvostoliitossa hän eteni Leningradissa ilmailu- ja avaruustekniikkaa opettavaksi professoriksi, joista aiheista hän kirjoitti useita popularisoivia teoksia.
Huhtikuussa 1918 Rynin julkaisi ”Byloye”-lehdessä Nikolai Kibalchichin kuvauksen miehitetystä rakettialuksesta. Vuosien 1928 ja 1932 välillä hän julkaisi yhdeksänosaisen Avaruustekniikan tietosanakirjan Mezhplanetnye Soobschniya (”Interplanetaarinen viestintä”). Sarjan yksi osa käsittelee Konstantin Tsiolkovskia, jonka työhön Ryninin työ paljolti perustui. Rynin oli kirjeenvaihdossa muun muassa yhdysvaltalaisen rakettitutkijan Robert H. Goddardin kanssa, ainakin vuonna 1926.
Rynin kuoli natsi-Saksan piirittämässä Leningradissa nälkään vuonna 1942.
Aiheesta muualla

Encyclopedia of Astrobiology, Astronomy, and Spaceflight entry
B. F. Tarasov, Nikolai Rynin and Russia's Beginnings in Aerospace, translated by John Decker, 2000.
Rynin, N.A. Interplanetary Flight and Communication. Washington, D.C.: NASA and NSF, 1970-71. (NASA TT F-640, TT F-642 through TT F-648) (Holdings: Vol. 1, Nos. 1 and 3; Vol. II, Nos. 4 and 6, Vol. III, Nos. 7, 8 and 9).
Nikola Jorgić

Nikola Jorgić oli Bosnian serbi Dobojin alueelta. Hän palveli paikallisessa puolisotilaallisessa ryhmässä. 26. syyskuuta 1997 hänet tuomittiin kansanmurhasta Saksassa. Tämä oli ensimmäinen osallistujia vastaan voitettu oikeudenkäynti Bosnian kansanmurhassa. Jorgić tuomittiin elinkautiseen osallistumisesta Bosnian kansanmurhaan.
Tausta

Oberlandesgericht sai selville, että puolisotilaallinen ryhmä oli liittynyt Bosnian serbien hallituksen terroristiseen toimintaan. Jorgić, joka oli asunut Saksassa 1969–1997, oli syyllistynyt moniin rikoksiin. Yksi rikoksista oli verilöyly Grabskassa, jossa 22 ihmistä mukaan lukien vanhuksia ja vammaisia teloitettiin ennen kuin loput kyläläiset häädettiin. Hänen katsotaan olevan syyllinen myös seitsemän kyläläisen kuolemaan Sevarlijessa. Saksan Bundesgerichtsof hyläsi hänen valituksensa tuomiosta 30. huhtikuuta 1999. Euroopan ihmisoikeuksien tuomioistuin hyläsi 12. heinäkuuta 2007 Jorgićin valituksen.
Maksim Sokolović ja Novislav Đajić

Toinen Saksan tuomioistuimen antama Bosnian kansanmurhaan liittyvä tuomio oli Maksim Sokolovićille. Sokolović tuomittiin 29. marraskuuta 1999 rikoksista, avunnannosta ja Genevan yleissopimuksen vakavista rikkomuksista. Vuonna 2001 Sokolović tuomittiin yhdeksän vuoden vankeuteen rikoskumppanuudesta Kalesijassa. Hänet vapautettiin yhdeksän vuoden jälkeen.
Myös Novislav Đajić (s. 1963) sai syytteen osallistumisesta kansanmurhaan, mutta tuomioistuin ei saanut riittävää varmuutta rikollisesta vakaumuksesta. Đajić todettiin syylliseksi neljääntoista murhaan ja yhteen murhayritykseen. Đajićin valitettua tuomiostaan Baijerin valituskamari sai selville, että rikokset oli tehty kesäkuussa 1992 Focan hallinnollisella alueella. Baijerin korkeampi alueellinen tuomioistuin tuomitsi Đajićin 23. toukokuuta 1997 viideksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin ennenaikaisesti ja karkotettiin kolmanteen valtioon.
Oral Fixation Volumes 1 & 2

| Oral Fixation Volumes 1&2 Shakira |
| --- | --- | --- |

Boksi-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 2005
 Julkaistu: 5. joulukuuta 2006
 Tuottaja(t): Shakira ja Rick Rubin
 Tyylilaji: pop, latin pop
 Levy-yhtiö: Epic
Shakiran muut julkaisut
| Oral Fixation Vol. 2 2005 | Oral Fixation Volumes 1&2 2005 | Oral Fixation Tour 2007 |
Oral Fixation Volumes 1 & 2 on Shakiran vuonna 2006 julkaistu kolmen levyn musiikkiboksi. Julkaisu sisältää Shakiran aikaisemmin ilmestyneistä levyistä espanjankielisen albubin Fijación Oral Vol. 1 ja englanninkielisen albumin Oral Fixation Vol. 2 sekä bonus-DVD:n, jolla on viisi musiikkivideota ja kolme MTV-esiintymistä.
Olli Ojajärvi

Olli Ojajärvi (s. 1971) on suomalainen jazzmusiikin saksofonisti ja säveltäjä.
Ojajärvi aloitti saksofonistin uransa jo varhaisina teini-iän vuosinaan nuorisolle suunnatuissa big bandeissa soittamalla. Hän opiskeli Pop & Jazz Konservatoriossa sekä Sibelius-lukiossa ja vuodesta 1991 alkaen Sibelius-Akatemian jazzosastolla. Jo tuossa vaiheessa Ojajärvi oli aktiivinen toimija Helsingin musiikkielämässä; hän esimerkiksi osallistui Don Huonojen ja Samuli Edelmannin keikkoihin ja levytyskokoonpanoihin. 1990-luvun loppupuolella Ojajärvi soitti rumpali Mikko Hassisen kanssa Argus-kokoonpanossa ja esiintyi UMO Helsinki Jazz Orchestran nuorten solistien konsertissa (1997). Vuonna 2000 hän pääsi jakamaan UMO Helsinki Jazz Orchestran toisen tenorisaksofonistin paikan Manuel Dunkelin kanssa. 1990–2000-lukujen vaihteessa Ojajärvi myös perusti So So -kokoonpanon, joka alkoi ammentaa vaikutteitaan vaihtelevista aineksista ja myöhemmin kuvasi edustamaansa tyylilajia nimellä "drum'n'organ". Vuonna 2003 Ojajärvelle myönnettiin Suomen Saksofoniseuran Josef Kaartinen -palkinto.
Ojajärvi ja hänen tapaansa kokoonpanossa tenorisaksofonia soittanut Jussi Kannaste perustivat vuonna 2004 rumpali Jussi Lehtosen ja basisti Ville Huolmanin kanssa Kannaste-Ojajärvi Quartetin (K/O/Q). Kvartetti teki Suomen Jazzliiton kiertueen joulukuussa 2004 ja julkaisi debyyttialbuminsa First Draft Terravox-levymerkillä vuonna 2005. Ojajärven oma Olli Ojajärvi Trio julkaisi levytyksen Out of Mind Ricky-Tick Recordsilla vuonna 2009.
Ojajärvi on tehnyt saksofoninsoiton opettajan töitä Pop & Jazz Konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa.
Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina

| Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Arto Koskinen
Käsikirjoittaja:  Arto Koskinen
Tuottaja:  Jouko Aaltonen Marianne Mäkelä Venla Hellstedt Esther van Messel Gitte Hansen
Säveltäjä:  Tapani Rinne
Kuvaaja:  Pini Hellstedt Tahvo Hirvonen Teemu Salminen Olli Huttunen
Leikkaaja:  Joona Louhivuori
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Sveitsi
Tuotantoyhtiö:  Illume First Hand Films
Ensi-ilta:  29. syyskuuta, 2017
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi englanti ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina on Arto Koskisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017.
Elokuva on teollisuusdokumentti Nokia-matkapuhelinyrityksestä. Siinä kerrotaan yrityksen tarina sen tekemistä ensimmäisistä elektronisista tuotteista aina sen matkapuhelinyksikön myyntiin Microsoftille vuonna 2014 saakka ja sen aiheuttamiin vaikutuksiin Suomessa. Elokuvassa haastatellaan monia Nokian entisiä työntekijöitä. Haastattelut on yhdistetty toisiinsa erilaisten arkistokuvien sekä dramatisoitujen kohtauksien avulla.
Oral-B

| Oral-B |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  suuhygieniatuotteet
Omistaja:  Procter & Gamble
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Perustettu:  1950
Edelliset omistajat:  The Gillette Company
Kotisivu:  oralb.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oral-B-hammasharjoja- ja lankoja
Oral-B on suuhygieniatuotteiden tuotemerkki jonka omistaa yhdysvaltalainen Procter & Gamble. Tuotemerkillä myydään muun muassa hammastahnoja, hammasharjoja, suuvesiä ja hammaslankoja.
Historiaa lyhyesti

Oral-B:n kehittäjä on yhdysvaltalainen Dr. Robert Hutson.  Hän keksi maailman ensimmäisen pehmeäharjaksisen hammasharjan. Tämän vuoksi hammasharjan suosio kehittyi ja vuonna 1950 Dr. Hutson lanseerasi ensimmäisen Oral-B-hammasharjansa. Vuonna 1969 Oral-B:stä tuli ensimmäinen hammasharja kuussa, kun Apollo 11:n jäsenillä oli sellainen mukana. Ensimmäisen Oral-B-hammasharjan nimi oli Oral-B 60, koska siinä oli 60 harjasta. Vuonna 1984 Gillette osti Oral-B:n ja tuolloin myös Gilletteen kuulunut Braun alkoi valmistaa Oral-B:n kanssa sähköhammasharjoja. Vuonna 2006 Oral-B siirtyi P&G:n alaisuuteen. Nimessä Oral-B 'B' tarkoittaa sanaa brush eli harja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oral-B:n Pohjoismaiden-kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Oral-B
Käännös suomeksi
Napapohjoinen

Napapohjoinen on kartalla suunta, joka osoittaa kohti pohjoisnapaa.
Napapohjoisen suunta riippuu käytetystä karttaprojektiosta sekä pisteen pituus- ja leveysasteesta. Karttalehden alueella napapohjoisen suunta saattaa vaihdella. Napapohjoisen ja karttapohjoisen ero on napaluvunkorjaus.
Napapohjoinen ei yhdy karttapohjoiseen kuin erikoistapauksissa. Tällaisia erikoistapauksia ovat muun muassa Mercatorin projektio, johon laaditun kartan napaluvunkorjaus on koko kartan alueella nolla, ja Gauss-Krüger-projektion keskimeridiaani, jonka kohdalla karttapohjoinen ja napapohjoinen yhtyvät.
Napapohjoinen merkitty mustilla nuolilla. Huomaa, että nuolet eivät ole yhdensuuntaisia. Kartta laadittu Gauss-Krüger-projektioon keskimeridiaanina 27 astetta itäistä pituutta.
Napapiirin rakastavaiset

| Napapiirin rakastavaiset> Los amantes del círculo polar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Julio Médem
Käsikirjoittaja:  Julio Médem
Tuottaja:   Fernando Bovaira  Fernando de Garcillán  Enrique López-Lavigne  Txarly Llorente 
Säveltäjä:  Alberto Iglesias
Kuvaaja:  Gonzalo Fernández Berridi
Leikkaaja:  Iván Aledo
Lavastaja:   Montse Sanz  Satur Idarreta 
Pääosat:   Najwa Nimri  Fele Martínez 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Espanja
Tuotantoyhtiö:   Sogetel (Sociedad General de Televisión)  Alicia Produce  Luna Productions 
Levittäjä:  AltaVista Netflix
Ensi-ilta:  4. syyskuuta 1998
Kesto:  108 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Napapiirin rakastavaiset (esp. Los amantes del círculo polar) on espanjalainen, osittain Suomeen sijoittuva Julio Médemin ohjaama elokuva vuodelta 1998. Sen pääosissa näyttelevät Najwa Nimri ja Fele Martínez. Elokuva voitti kaksi Goya-palkintoa vuonna 1999.
Napapiirin rakastavaiset kertoo Otton ja Anan epätavallisen rakkaustarinan. Nämä tapaavat ensimmäisen kerran jo lapsina ja myöhemmin näiden vanhemmat menevät keskenään naimisiin. Sisarpuolten yhteys katkeaa moniksi vuosiksi, mutta aikuisikään ehdittyään he tapaavat uudestaan Suomen Lapissa traagisin seurauksin.
Elokuvan teemoja ovat rakkaus, kuolema, kohtalo, luonto ja elämän sattumanvaraisuus. Sen musiikin on säveltänyt Pedro Almodóvarin elokuvien vakiosäveltäjä Alberto Iglesias, ja elokuva saikin musiikista toisen Goya-palkintonsa.
Eräs elokuvan tärkeistä musiikkikappaleista on Olavi Virran ja Harmony Sistersin esittämä Sinitaivas-tango. Elokuvan kuvauspaikkoja olivat muun muassa Madrid, Helsinki, Lohja ja Rovaniemi. Suomalaiseen näyttelijäkaartiin kuuluivat Petri Heino ja Outi Alanen.
Nikola Kalinić

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. tammikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Solin, Jugoslavia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: AS Roma (lainalla Atlético Madridista)
Pelinumero: 19
Junioriseurat
: Hajduk Split
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2009 | Hajduk Split | 53 | (32) |
| 2006 | → Istra 1961 (laina) | 2 | (0) |
| 2007 | → Šibenik (laina) | 7 | (4) |
| 2009–2011 | Blackburn Rovers | 44 | (7) |
| 2011–2015 | FK Dnipro | 86 | (37) |
| 2015–2017 | Fiorentina | 69 | (27) |
| 2017–2018 | → Milan (laina) | 31 | (6) |
| 2018– | Atlético Madrid | 17 | (2) |
| 2019– | → Roma (laina) | 12 | (2) |
Maajoukkue
|  | Kroatia U17 | 20 | (16) |
|  | Kroatia U19 | 12 | (11) |
|  | Kroatia U21 | 6 | (4) |
| 2008–2018 | Kroatia | 42 | (15) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 7. joulukuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. joulukuuta 2019.
Nikola Kalinić (s. 5. tammikuuta 1988 Solin) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa AS Romaa lainalla espanjalaisesta Atlético Madridista. Pelipaikaltaan molempijalkainen Kalinić on hyökkääjä.
Ura

Kalinić debytoi 1. HNL:ssä ja pelasi lainaseurassaan omistajaseuraansa Hajduk Splitia vastaan marraskuussa 2005. Hän jäi nuoren ikänsä vuoksi vähälle peliajalle NK Istra 1961 -seurassa, mutta teki 12 ottelussa kolme maalia. Tämän jälkeen hän siirtyi lainalle HNK Šibenikiin, missä hän pelasi kahdeksan ottelua.
Kalinić palasi Hajduk Splitiin sopeuduttuaan Kroatian liigaan. Hän oli 17 liigamaalillaan kauden 2007–2008 sarjan toiseksi paras maalintekijä. Hän pelasi seurassa vuoteen 2009 ja teki 59 pelaamassaan liigaotteleussa 32 maalia.
Läpimurtokauden jälkeen Kalinić oli viikon koeajalla englantilaisessa Portsmouthissa. Häntä linkitettiin vahvasti myös Blackburn Roversiin. Siirto Roversiin varmistui elokuussa 2009. Sopimus oli lopulta neljävuotinen ja arvioitu palkka oli 6 miljoonaa puntaa. Kalinićin debyytti seurassa viivästyi, koska Rovers varmisti siirron vasta 13. elokuuta. Hän debytoi seurassa Sunderlandia vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa liigacupissa Peterborough Unitedia vastaan. Hän teki ensimmäisen Valioliiga-maalinsa voitollisessa ottelussa Wigan Athleticia vastaan. Vaikka hän teki Valioliigassa vain kaksi maalia, liigacupissa ja FA Cupissa syntyi yhteensä viisi osumaa.
Kauden 2010–2011 avausottelussa Evertonia vastaan Kalinić teki joukkueensa 1–0-voittomaalin. Kauden aikana pelaamissaan 18 liigaottelussa hän teki viisi maalia. Hän siirtyi Ukrainan liigan FK Dniproon kuuden miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2012. Hän pelasi seurassa neljän kauden aikana 86 Ukrainan pääsarjaottelua, joissa teki 37 maalia. Hän pelasi Dnipron kaikki 17 ottelua Eurooppa-liigan kaudella 2014–2015, ja teki viisi maalia, joista yhden tappiollisessa loppuottelussa Sevillaa vastaan.
Kalinić siirtyi Italian Serie A:n Fiorentinaan 5,5 miljoonalla eurolla kesällä 2015. Hän teki kahden kauden aikana 69 liigaottelussa 27 maalia. Hän teki kolme maalia Interiä vastaan syyskuussa 2015 ja Cagliaria vastaan lokakuussa 2016.
Milan hankki Kalinićin Fiorentinasta lainalle neljän vuoden mittaisella sopimuksella kesällä 2017. Hän teki kauden 2017–2018 aikana 31 Serie A -ottelussa kuusi maalia. Milanilla oli sopimuksessa ostovelvoite, jolloin sen tuli kauden 2017–2018 päättyessä ostaa Kalinić 20 miljoonalla eurolla. Siirtosumma oli lopulta 22,5 miljoonaa euroa. Milan kuitenkin myi Kalinićin jo runsaan kuukauden kuluttua Primera Divisiónin Atlético Madridiin 14,5 miljoonalla eurolla. Tulokaskaudellaan hän teki 17 liigaottelussa kaksi maalia. Kauden 2019–2020 hän pelaa lainalla Serie A:n AS Romassa.