stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Quảng Bìnhin maakunnassa, Bắc Trung Bộn alueella Vietnamissa.
Lähin kaupunki:  Đồng Hới
Pinta-ala:  857,54 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Vườn quốc gia Phong Nha – Kẻ Bàng 
Tyyppi:  nature park in Vietnam (käännä suomeksi) 
Perustettu:  1990
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto (vietn. Vườn quốc gia Phong Nha-Kẻ Bàng) on Vietnamin Quảng Bìnhin maakunnassa sijaitseva suuri kansallispuisto. Vuonna 2003 puistosta tehtiin Unescon maailmanperintökohde, ja se on siitä asti kuulunut maailmanperintöluetteloon. Puisto on uusin ja järjestykseltään viides maailmanperintökohde Vietnamissa.
Kansallispuisto sijaitsee noin 500 kilometriä Vietnamin pääkaupungista Hanoista etelään. Lännessä kansallispuisto rajautuu Laosille kuuluvaan Hin Namnon luonnonsuojelualueeseen. Kansallispuisto sijaitsee kalkkikivialueella. Pinta-alaa puistolla on 857,54 km² ja puskurivyöhykkeellä puolestaan 1 954 km². Kansallispuisto luotiin suojelemaan yhtä maailman suurimmista karstialueista. Alueella sijaitsee 300 luolaa sekä kalkkikivialueen metsiä.
Kansallispuisto on saanut nimensä Phong Nhan luolasta ja Kẻ Bàngin metsästä. Brittiläinen tutkimusryhmä löysi puistosta huhtikuussa 2009 maailman suurimman luolan, Sơn Đoòngin. Pituutta luolalla on yli viisi kilometriä, korkeutta 200 metriä ja leveyttä 150 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto Unescon sivuilla (englanniksi)
Phong Nha-Kẻ Bàngin kansallispuisto Vietnamtourism.comin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Phong Nha-Kẻ Bàng
Näkymä kansallispuistoon.
Phong Nha -luola kansallispuistossa.
Kanada talviolympialaisissa 2022

Vuonna 2022 järjestetyissä Pekingin talviolympialaisissa kilpaili 215 kanadalaista urheilijaa 14 eri lajissa.
Maa osallistui diplomaattiseen boikottiin eikä lähettänyt valtiovallan edustajia kisoihin.
Luettelo Helsingin saarista

Tämä artikkeli on luettelo Helsingin saarista. Artikkelissa on lueteltu ensin Helsingin nykyiset saaret ja sitten entiset saaret. Saarten ruotsinkieliset nimet on merkitty sulkuihin.
Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö
Entiset saaret

Nämä saaret ovat joko maankohoamisen tai useimmissa tapauksissa salmien täyttämisen vuoksi yhdistyneet mantereeseen.
Hanasaari (Hanaholmen) Nykyisen Hanasaaren voimalaitoksen kohdalla
Hernesaari (Ärtholmen)
Hevossaari (Hästholmen)
Hietasaari (Sandholmen) Nykyisen Länsiterminaali 1:n kohdalla
Iso-Pässi (Stora Bässen) Länsiväylän kohdalla Ruoholahdessa
Kanasaari Hanasaaren vieressä
Kellosaari Nykyisen Kellosaaren voimalaitoksen kohdalla
Kyläsaari Nykyisessä Toukolanrannassa
Lammassaari Vanhankaupunginlahdella Raittiusyhdistys Koiton kesäsiirtola.
Laukkasaari Sipulisaari (Lökholmen) Katajanokan edustalla
Lehdessaari ja Pieni Lehdessaari (Lövholmen, Lilla Lövholmen) Vuosaaren satamassa
Munkkisaari (Munksholmen) Nykyisen Hietalahden telakan kohdalla
Pannukakku Nykyisen Merihaan alueella
Pikku-Pässi (Lilla Bässen) Salmisaaren vieressä nykyisen voimalaitoksen alueella
Salmisaari Tammasaari (Märrholmen) Nykyisen Kaapelitehtaan kohdalla
Siltasaari (Iso- ja Pieni Siltasaari) Nykyisen Metallitalon kohdalla
Saukko (Uttern) Nykyisen Jätkäsaaren länsiosassa, entisen konttisataman kohdalla
Iso ja Pieni Verkkosaari (Nätholmen) Sörnäisissä Kulosaaren sillan pohjoispuolella
Vuosaari (Nordsjö)
Entiset saaret > Takaisin saariksi

Jätkäsaari yhdistettiin aikoinaan täyttämällä mantereeseen, mutta Ruoholahdenkanavan rakentaminen teki siitä jälleen saaren. Nihti ja Sompasaari yhdistettiin 1950–1960-luvuilla mantereeseen Sörnäisten sataman alueiksi, mutta sittemmin molemmat erotettiin jälleen mantereesta kanavilla. Laajasalo oli alkujaan saari, joka kasvoi mantereeseen kiinni. Myöhemmin rakennettiin Degerön ja Tammisalon kanavat, jolloin Tammisalo erkani Laajasalosta ja näistä tuli taas saaria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helsingin saaret Wikimedia Commonsissa
Entisiä saaria kartalla
Philip Whalen

| Philip Whalen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1923
Kuollut: 2002 (78–79 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Kirjallinen suuntaus: beat
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Philip Whalen (20. lokakuuta 1923 Portland, Oregon, Yhdysvallat – 2002) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kuului beat-kirjailijoihin.
Whalen oli Yhdysvaltojen maavoimien palveluksessa vuoteen 1946. Hän opiskeli Reed Collegessa, josta hän valmistui 1951 ja muutti ensin San Franciscoon ja sitten Los Angelesiin, jossa hän sai työtä mutta palasi kuitenkin Portlandiin, jossa hän oli aiemmin asunut isänsä kanssa. Hän asui välillä lännessä ja 1955 tutustui Allen Ginsbergiin ja Jack Kerouaciin. Vuosikymmenen lopulla hän sai ensimmäiset runonsa julkaistuksi ja sai sen ansiosta kutsuja yliopistoihin lukemaan runojaan ja opettamaan.
Whalen oli opettajana Japanissa Kiotossa 1956–1957 ja 1958–1971. Yhdysvaltoihin palattuaan hän asettui pian zenkeskukseen, ja myöhemmin hänet vihittiin munkiksi. Hän joutui sydänleikkaukseen ja sokeutui, jolloin opetustyö loppui.
Suomennettuja runoja

Jätevesisinkki (The Slop Barrel): 1, 2, III, IV. Suom. J. K. Ihalainen. Julkaisussa Kirjo : kirjallisuus- ja kulttuurilehti 2010:2 (Käännös teoksesta Overtime – Selected poems, 1999)
Aiheesta muualla

Philip Whalen, Homepage at EPC Buffalo (englanniksi)
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (326–350)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Aku Ankan taskukirja -luettelot
|  1–25 |  26–50 |  51–75 |  76–100 |
|  101–125 |  126–150 |  151–175 |  176–200 |
|  201–225 |  226–250 |  251–275 |  276–300 |
|  301–325 |  326–350 |  351–375 |  376–400 |
|  401–425 |  426–450 |  451–475 |  476–500 |
|  501–525 |  526–550 |  |  |
|  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 1–25 |  Teemanumerot 26–54 |  Teemanumerot 26–54 |
|  Erikoisnumerot |  Erikoisnumerot | Taskarin parhaat | Taskarin parhaat |
| Taskarin sankarit | Taskarin sankarit | Taskarin tähtihetket | Taskarin tähtihetket |
|  Mini-taskarit |  Mini-taskarit |  In English |  In English |
Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 326–350. Ne ilmestyivät alun perin vuosina 2007–2009.
2009

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kansi | Numero | Ilmestynyt | Sivuja | Tunniste | Inducks |
| – Kannen piirtäjä Giorgio Cavazzano. | 349: Kassavirta | 2009 | 256 | ISBN 978-951-32-2637-4 | Inducks |
– Kannen piirtäjä Giorgio Cavazzano.:  Salaliitto, s. 5, tarina Michael T. Gilbert, piirrokset Giorgio Cavazzano. Tarinakoodi D 2006-332.  00 Tuplanolla, s. 31, tarina Fausto Vitaliano ja Marco Bosco, piirrokset Andrea Freccero, Francesco D'Ippolito, Marco Mazzarello ja Vitale Mangiatordi. Tarinakoodi I TL 2735-1P.  Karski kapteeni, s. 63, tarina Per Hedman, piirrokset Joaquín Cañizares Sanchez. Tarinakoodi D 2005-048.  Omituinen yövieras, s. 100, tarina ja piirrokset Marco Gervasio. Tarinakoodi I TL 2709-3.  Haarukkahirmu, s. 114, tarina Riccardo Secchi, piirrokset Alessandro Perina. Tarinakoodi I TL 2711-1.  Pahan ilman lunnaat, s. 144, tarina Alberto Savini, piirrokset Vincenzo Arcuri. Tarinakoodi I PK 24-1.  Parrasvalojen säihke, s. 178, tarina Nino Russo, piirrokset Danilo Barozzi. Tarinakoodi I TL 2529-5.  Salaisuus syvyyksissä, s. 191, tarina Per Hedman, piirrokset Antoni Bancells Pujadas. Tarinakoodi D 2005-177.  Musta morsian, s. 226, juoni Abramo Barosso, käsikirjoitus Giampaolo Barosso, piirrokset Romano Scarpa, tussaus Rodolfo Cimino. Tarinakoodi I TL 355-B.
– Kannen piirtäjä Giorgio Cavazzano.: Ei muita painoksia.

| – Kannen piirtäjä Andrea Freccero. | 350: Vuosisadan rakkaustarina | 2009 | 256 | ISBN 978-951-32-2638-1 | Inducks |
– Kannen piirtäjä Andrea Freccero.:  Vaalipeliä, s. 5, tarina Paul Halas, piirrokset Massimo Fecchi, tussaus Fecchi Studio. Tarinakoodi D 2005-217.  Uskomaton ystävänpäivä, s. 40, tarina Carlo Panaro, piirrokset Ottavio Panaro. Tarinakoodi I TL 2673-2.  Kolmen kopla, s. 60, tarina Riccardo Pesce, piirrokset Valerio Held. Tarinakoodi I TL 2689-5.  Syvyyksien erakko, s. 84, tarina Casty, piirrokset Giorgio Cavazzano, tussaus Sandro Zemolin (?). Tarinakoodi I TL 2577-1.  00 Tuplanolla, s. 129, tarina Fausto Vitaliano ja Marco Bosco, piirrokset Andrea Freccero, Francesco D'Ippolito, Marco Mazzarello ja Vitale Mangiatordi. Tarinakoodi I TL 2735-1P.  Saiturimestari, s. 165, tarina ja piirrokset Andrea Ferraris. Tarinakoodi I TL 2690-1.  Kuin lastu laineilla, s. 197, tarina Rudy Salvagnini, piirrokset Silvia Ziche. Tarinakoodi I TL 2750-3.  Hiljainen huijaus, s. 205, tarina ja piirrokset Lucio Leoni, tussaus Emanuela Negrin. Tarinakoodi I PK 68-1.
– Kannen piirtäjä Andrea Freccero.: Ei muita painoksia.
Pitkä-Kaupparinen

| Pitkä-Kaupparinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Rautalampi
Koordinaatit:  62°32′39″N, 26°43′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Konneveteen 
Järvinumero:  14.711.1.045
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,3 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  150 m  
Rantaviiva:  2,082 km  
Pinta-ala:  5,437 ha  
Suurin syvyys:  20,2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPitkä-Kaupparinen 
Pitkä-Kaupparinen  on Pohjois-Savossa Rautalammilla  Hanhitaipaleen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,4 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Konneveden lähialueeseen (14.711) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,3 metriä mpy.
Kantola (Hämeenlinna)

| Kantola |
| --- | --- |
 Kantolan eteläosan teollisuusrakennuksia Vanajavedeltä nähtynä.
 Kaupungin kartta, jossa Kantola korostettuna.  Luettelo Hämeenlinnan kaupunginosista
Kaupunki:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°59′18″N, 24°29′12″E
Kaupunginosa nro:  19
Postinumero(t):  13110
Kantola on Hämeenlinnan 19. kaupunginosa, joka sijaitsee keskustasta katsoen etelässä, Vanajaveden toisella puolella. Kantola koostuu pääosin 1950-luvulta alkaen rakentuneesta teollisuusalueesta sekä pienestä asuinalueesta, jossa on kaksi kerrostaloa ja noin 15 pientaloa. Tulevaisuudessa kaupunki on kaavaillut Kantolaan lisää asumista ja palveluja teollisuustoiminnan väistyessä hitaasti pois alueelta. Kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa vuonna 2014 avattu Kantolan tapahtumapuisto, Kantolanniemen siirtolapuutarha, Hämeenlinnan kiipeilykeskus Hänkki, Lihateollisuuden tutkimuskeskus sekä Hämeen Sanomien toimitalo. Suurimmat Kantolassa nykyään toimivat teollisuuslaitokset ovat Lujabetonin betonitehdas ja Vanajan Keksien keksitehdas. Vuodesta 1960 Kantolassa toimineen keksitehtaan alkuperäinen toimija oli OTK:n omistama Kantolan Keksi. Niiden lisäksi alueella on muun muassa auto- ja rautakauppoja. Kantolan eteläosassa sijaitsevat viljasiilot ympäröivine rakennuksineen ovat eräitä Hämeenlinnan korkeimmista rakennuksista.
Historiaa

Kantolan rautakautiset polttokenttäkalmistot on merkitty muinaismuistoiksi.
1700-luvulla Kantolaniemen alueella oli peltoja, harjanteella metsää ja rannoilla niittyjä. Niemen koko itäosa oli kosteaa niittyä. 1800-luvulla Kantolanniemeä hallitsi Kantolan tila, joka oli osa Vanajan piispankartanoa. Nykyisin siitä on jäljellä enää 1800-luvun lopun kivinavetta. Vuonna 1933 niemen kärkeen rakennettiin 7,8 hehtaarin kokoinen siirtolapuutarha.
Kantolanniemi alkoi teollistua 1930-luvulla, ja kehitys vain kiihtyi sotien jälkeen. OTK:n Puu Osakeyhtiön (vuodesta 1964 Sotka Oy) tehtaat valmistuivat 1948–1949 ja OTK:n Hämeenlinnan mylly (Vanajan mylly), rehutehdas ja jakeluvarasto 1950-luvulla. Vuosikymmenen keskivaiheilla nousi myös Lihateollisuuden tutkimuskeskuksen punatiilinen toimitalo Luukkaankadulle ja Maustepalvelu Oy:n toimitilat. Kantolan keksitehdas ja viljasiilot valmistuivat 1960.
Kantolan siiloihin valmistui syyskuussa 2017 Pohjoismaiden suurin seinämaalaus eli muraali. Sen on tehnyt australialainen taiteilija Guido van Helten. Viljasiilot omistaa nykyisin valtionyhtiö Suomen Viljava Oy.
Myllärinkadun vanhoja teollisuusrakennuksia vuonna 2002, etualalla näkyvä rakennus on sittemmin purettu.
Pohjanmaan höyrylaivayhtiö

Pohjanmaan höyrylaivayhtiö (Österbottniska Ångfartygs-Bolaget, stiftadt af Grefve Berg) oli vuonna 1857 perustettu Pohjanmaan rannikkokaupunkien ja Pietarin väliä liikennöinyt laivayhtiö. Se sai keisari Aleksanteri II:lta Pietarista keisarillisella sinetillä varustetun kirjeen, jossa annettiin lupa käyttää keisarin nimeä uudessa laivassa.
Yksi yhtiön perustajista oli apteekkari ja yritysjohtaja Erik Julin. Yhtiön osakepääomaksi tuli 225 000 hopearuplaa, joka jakautui 2 250 osakkeeseen. Lisäksi yhtiö sai valtiolta korottoman 150 000 ruplan lainan.
Yhtiön historia oli myrskyisä. Ristiriidoista keskusteltiin sanomalehtien välityksellä. Valtionlainan takaisinmaksu aiheutti vaikeuksia. Kun ensimmäinen maksuerä erääntyi 1862, pystyi yhtiö hädin tuskin selviytymään siitä. Usko yhtiöön oli 1860-luvun alussa heikko. Sadan ruplan nimellisarvoisia osakkeita myytiin 10 ruplalla, kunhan ostaja sitoutui vastaamaan lisäksi valtionlainasta 66 2/3 ruplan edestä.
Menestys parani myöhemmin, ja vuosina 1864–1875 pystyttiin osinkoakin jakamaan melkein joka vuosi. Kilpailu kuitenkin kiristyi ja yhtiön kalusto kului. Yhtiö purettiin vuonna 1875.
Kate Allen (triathlonisti)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Allen vuonna 2008 |  Allen vuonna 2008 |  Allen vuonna 2008 |  |
Maa:   Itävalta
Triathlon
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | triathlon |  |
Katherine Jessie Jean ”Kate” Allen (s. 25. huhtikuuta 1970 Geelong, Australia) on australialais-itävaltalainen triathlonisti ja olympiavoittaja. Allen voitti Ateenan olympialaisissa kultaa. Neljä vuotta myöhemmin Pekingin olympialaisissa hän sijoittui sijalle 14. Hän on ollut maailmancupissa parhaimmillaan kolmas vuonna 2007.
Kaipiaislammi

| Kaipiaislammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°52′38″N, 23°48′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jänhijoen valuma-alue (35.97)
Laskujoki:  ei ole 
Järvinumero:  35.973.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 135 m 
Rantaviiva:  0,624 km 
Pinta-ala:  0,01066 km² 
 fiKaipiaislammi 
Kaipiaislammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 80 metriä. Lampeen laskee yksi oja, mutta laskuojia sillä ei ole. Lammen vedet suotuvat suolla oleviin ojiin ja virtaavat sieltä Pusunojan kautta Vaihijokeen tai Hylönjärveen. Järven rantaviiva on 0,62 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaaston ympäröimää soista metsää. Pohjoisrannalle on rakennettu asunto, jonne johtaa tie Susikkaasta.
Pohjanmaan käräjäoikeus

Vaasan oikeustalo
Pohjanmaan käräjäoikeuden tuomiopiiriin kuuluvat Pohjanmaan ja Keski-Pohjanmaan maakunnat, ja se on Vaasan hovioikeuspiiriin kuuluva kaksikielinen käräjäoikeus.
Pohjanmaan käräjäoikeuden tuomiopiiriin kuuluu 23 kuntaa. Sen toimintaan sisältyy myös yrityssaneerausten, ulosottovalitusten ja maaoikeusasioiden käsittely. Yrityssaneerausasioissa käräjäoikeuden tuomiopiiriin kuuluvat Etelä-Pohjanmaan, Keski-Suomen, Pohjanmaan ja Satakunnan käräjäoikeuksien tuomiopiirit. Ulosottovalituksia koskevissa asioissa käräjäoikeuden tuomiopiiriin kuuluvat Etelä-Pohjanmaan, Keski-Pohjanmaan, Keski-Suomen, Pohjanmaan ja Satakunnan ulosottovirastojen toimialueet.
Käräjäoikeuden kansliat sijaitsevat Vaasassa ja Kokkolassa, minkä lisäksi käräjäoikeudella on istuntopaikka Pietarsaaressa.
Katie Volding

Katie Louise Volding (s. 13. helmikuuta 1989) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Teen Angel (1997–1998) ja televisioelokuvassa Au Pair (1999).
Aiheesta muualla

Katie Volding Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Karl Olivecrona

Karl Olivecrona
Karl Olivecrona (1897 – 1980) oli ruotsalainen oikeusteoreetikko, joka kuului skandinaavisen realismin eli Uppsalan koulukunnan merkittävimpiin edustajiin. Hän toimi prosessioikeuden professorina Lundin yliopistossa.
Olivecronan opettajana toimi Axel Hägerström, jolta hän sai paljon vaikutteita. Hän itse käsitteli etenkin oikeuden olemassaoloon liittyviä kysymyksiä. Olivecronan mukaan oikeudellisia ja ylipäätänsä normatiivisia ilmiöitä, kuten omistusoikeus ja raha, ei ole todellisuudessa olemassa vaan niissä on kyse pelkästään kielellisistä ilmauksista, psykologisista ilmiöistä ja ulkoisista teoista. Oikeusnormit ovat vapaita imperatiiveja (ruots. fristående imperativer), jotka erottaa tavallisista käskyistä se, ettei niiden takana ei ole mitään tiettyä käskijää tai tahtoa. Nämä vapaat imperatiivit ovat tehokkaita, jos ne herättävät ihmisten mielessä mielteitä ja ideoita siitä, että pitää toimia imperatiiveissa tarkoitetulla tavalla. Oikeudessa on siis Olivecronan mukaan kyse esitieteellisessä yhteiskunnassa vallitsevaan kuvitelmaan maagisten käytäntöjen tehokkuudesta verrattavasta suuresta illuusiosta. Olivecronan mukaan oikeuden tehokkuus perustuu organisoituun pakkoon, jonka käyttöä oikeus sääntelee, mutta tämän pakon vaikutus on pääsääntöisesti vain epäsuora, ihmisten alitajuntaan kätketty.
Olivecrona oli poliittiselta kannaltaan oikealla, ja toisen maailmansodan aikana hänestä tuli yksi Natsi-Saksan politiikan merkittävimpiä puolustajia Ruotsissa. Sodan jälkeen hän luonnehti saksalaismyönteisyyttään pelkästään taktiseksi.
Teoksia

Law as Fact (1. painos 1939, 2. painos 1971)
Om lagen och staten (1940)
Lagens imperativ (1942)
The Problem of Monetary Unit (1957)
Katie Swan

| Katie Swan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1999 (ikä 25)
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tennispelaaja
Palkintorahat:  639 315 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  206. (18.6.2018)
Voitot/tappiot:  175–106
Grand Slam -turnauksissa
Wimbledon:  2. kierros (2018)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  293  (26. helmikuuta 2018)
Voitot/tappiot:  45–39
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Katie Swan (s. 24. maaliskuuta 1999 Bristol) on brittiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan WTA-listan sijalla 206 kesäkuussa 2018.
Swan sai Wimbledonissa 2016 villin kortin pääsarjaan. Hän sai villin kortin myös vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Katie Swan WTA:n sivuilla (englanniksi)
Katie Swan ITF:n sivuilla (englanniksi)
Katija Pevec

Katija Mira Pevec (s. 1. maaliskuuta 1988 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tulkitsi Lauren Zelmerin roolin Nickelodeonin televisiosarjassa Just for Kicks. Muuten hänellä on ollut muiden muassa osat elokuvissa Air Bud: Spikes Back (2003), Sleepover (2004) ja Sinun, minun ja meidän (2005).
Aiheesta muualla

Katija Pevec Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Poliittinen broileri

Poliittinen broileri on politiikassa käytetty negatiivissävytteinen termi, jolla tarkoitetaan henkilöä, joka on lähtenyt mukaan politiikkaan olematta juuri ollenkaan mukana työelämässä. Käsitteen kehitti RKP:n kansanedustaja Jutta Zilliacus 1970-luvulla kuvaamaan nuorina politiikkaan ponnahtaneita henkilöitä. Myöhemmin käsitteellä on voitu tarkoittaa myös poliitikkoa, joka on urallaan muuten osoittanut kokemattomuuttaan.
Kaipia

Kaipia on suomalainen etunimi ja sukunimi.
Kaipia etunimenä

Etunimenä Kaipia on harvinainen. Kaipia on ensisijaisesti miehen nimi, mutta Lappeelta on tieto siitä naisen nimenä. Se kuuluu muinaissuomalaiseen nimityyppiin, jonka muita nimiä ovat Arpia, Jousia, Nousia, Rautia ja Tornia. Kaipia oli suomen nimipäiväkalenterissa 18. helmikuuta 1929–1949. Nastolassa on tunnettu Kaipiasta lyhentymä Kaipi.
Tunnettuja Kaipioita

Antti Kaipia, salibandypelaaja
Osmo Kaipia (1927–1975), pesäpalloilija
Arja Kaipia, kirjailija Helvi Erjakan (1909–1975) käyttämä salanimi
Kanada kesäolympialaisissa 1952

Kanada osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952 107 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa kolme mitalia, joista yksi oli kultainen ja kaksi hopeista. Kisojen mitalitilastossa Kanada ylsi 21. sijalle.
Mitalistit > Kultaa

George Genereux — ammunta, haulikko
Mitalistit > Hopeaa

Kenneth Lane ja Donald Hawgood  — melonta, C-2 10 000 m
Gérard Gratton — painonnosto, keskisarja (75 kg)
Kaipiaisten taistelu

Kaipiaisten taistelu käytiin vuonna 1789 Venäjän ja Ruotsin välillä. Taistelu käytiin 15. heinäkuuta Kaipiaisissa, joka sijaitsee nykyään Kouvolan kaupungissa. Ruotsalaisten ja suomalaisten sotilaiden vetäytyminen Mäki-Kouvolaan aamulla 16. heinäkuuta päätti taistelun.
Taistelun kulku

Kenraali Lars Fredrik von Kaulbars hyökkäsi Kustaa III:n käskystä venäläisten Kaipiaisissa sijaitsevia asemia vastaan. Kaulbarsin pääjoukko käsitti noin 1 300 sotilasta. Kenraalin avuksi oli määrätty eversti Friesendorffin joukko-osasto, joka käsitti noin 1 000 sotilasta. Kaulbars hyökkäsi venäläisiä vastaan odottaen, että Friesendorfin osasto liittyisi taisteluun sen ollessa käynnissä. Eversti Friesendorff osasto koukkasi Enäjärven kautta. Osasto juuttui huonon tien takia maastoon ja ei ikinä päässyt mukaan päätaisteluun Kaipiaisissa.
Ylivoimainen venäläinen noin 4 000 sotilaan osasto piti asemansa ja käynnisti kenraali Denisovin johdolla useita vastahyökkäyksiä. Kaulbarsin joukot onnistuivat torjumaan vastahyökkäykset. Nämä hyökkäykset kuitenkin tyrehdyttivät Kaulbarsin aloitekyvyn ja hän ei saanut hyökkäystä jatkettua. Taistelu päättyi noin kello 21:00 aikaan. Kaulbars päätti vetäytyä takaisin Mäki-Kouvolaan, koska Friesendorffin lisäjoukkoja ei saapunut ja hänen asemansa alkoi muodostua kestämättömäksi. Venäläiset häiritsivät vetäytymistä, joka päättyi seuraavana aamuna.
Taistelun tulos

Taistelussa Ruotsin armeija menetti kaikkiaan 265 sotilasta kaatuneina ja alle sata haavoittuneena. Paikallisen väestön sato kärsi joukkojen tallatessa pellot ja useita rakennuksia tuhoutui. Taistelun jälkeen Kustaa III jatkoi sotatoimia lähinnä Kymenlaakson alueella. Taistelu vaikutti osittain siihen ettei Hattujen sodassa menetettyjä alueita pystytty valtaamaan takaisin. Kustaa III olisi tarvinnut sotamenestystä Kaipiaisissa voidakseen jatkaa taisteluja Etelä-Karjalan suunnassa.
Aiheesta muualla

Professori Matti Ylätalon esitelmä aiheesta
Kaihinlampi

| Kaihinlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°51′49″N, 25°31′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskuoja:  oja Heinäjärveen 
Järvinumero:  14.444.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  154,4 m  
Pituus:  1,3 km  
Leveys:  350 m  
Rantaviiva:  3,418 km  
Pinta-ala:  15,049 ha  
Tilavuus:  0,0003222 km³ 
Keskisyvyys:  2,14 m  
Suurin syvyys:  4,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaihinlampi 
Kaihinlampi tai Kaihilampi on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Heinäpohjan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 1,3 kilometriä pitkä, 350 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 15,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 322 200 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 4,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.