stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amerikanhaapana
Levinneisyys

Amerikanhaapana pesii Pohjois-Amerikan luoteisosissa Alaskassa, Kanadassa, Suurilla Järvillä sekä paikoin Uudessa Englannissa. ja muuttaa talveksi etelämmäksi aina Meksikonlahdelle, Tyynen valtameren ja Atlantin rannikoille. Muuttomatkoilla amerikanhaapanoita harhautuu Eurooppaan säännöllisesti. Suomessa se on vuosittainen vierailija, lähestulkoon kaikki havainnot koskevat koiraita naaraiden vaikeasta määritettävyydestä johtuen.
Amerikanhaapana pesii myös Islannissa, joskin se on siellä harvinainen.
Elinympäristö

Avoimet kosteikot, suot ja rantaniityt.
Lisääntyminen

Pesii maassa suojaisassa paikassa lähellä vesirajaa, kermanvärisiä munia tulee 6–12.
Ravinto

Amerikanhaapana syö vesikasveja ja niiden juuria, maissa myös mehevää ruohoa, sekä toisinaan hyönteisiä ja etanoita.
Aiheesta muualla

Amerikanhaapana (englanniksi)
Pöysä, Hannu & Markkanen, Katri 1982: Amerikanhaapana Anas americana* Parikkalan Siikalahdella. - Lintumies 2.1982 s. 98. LYL.
Amerikanhaapana Lintukuva-verkkopalvelussa
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Mareca americana:  Wikidata: Q28106685  Wikispecies: Mareca americana  Avibase: D201EB7230F20770  BirdLife: 22680163  BOW: amewig  CoL: 3Y3C6  eBird: amewig  EoL: 52231957  GBIF: 2498155  iNaturalist: 485176  IRMNG: 10515258  ITIS: 175095  IUCN: 22680163  NatureServe: 2.104824  NBN: NHMSYS0021276046  NCBI: 75832  Neotropical: amewig  Observation.org: 799  Paleobiology Database: 335673  Paleobiology Database: 335673  Xeno-canto: Mareca-americana 
Anas americana:  Wikidata: Q703790  ABA: amewig  ADW: Anas_americana  BioLib: 8455  BOW: amewig  CoL: DGMY  eBird: amewig  EPPO: ANAXAM  EUNIS: 100626  EURING: 1800  Fauna Europaea: 96497  Fauna Europaea (new): b35ffd8a-5f06-4855-b84b-b4713c64e0e4  GBIF: 2498154  GNAB: american-wigeon  IBC: american-wigeon-anas-americana  iNaturalist: 6985  IRMNG: 10839935  ITIS: 175094  NBN: NBNSYS0000000264  OBIS: 158940  Open Tree of Life: 656788  Paleobiology Database: 83436  WoRMS: 158940  Laji.fi: MX.26361 
Parvi aterialla.
Naisten Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu 1964

Vuoden 1964 naisten Suomi–Ruotsi-maaottelu käytiin Helsingin Olympiastadionilla 12. ja 13. syyskuuta.
Tulokset

| Lopputulokset | pisteet |
| --- | --- |
Suomi: 53
Ruotsi: 64
| Laji | 1>  | 2>  | 3>  | 4>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m | U-B. Wieslander (R) 11,8 s | G. Cederström (R) 12,0 s | M. Koivusaari (S) 12,4 s | B. Johansson (S) 12,5 s |
| 200 m | U-B. Wieslander (R) 24,2 s | E. Östberg (R) 25,1 s | H. Turpeinen (S) 25,5 s | T. Vahtera (S) 25,5 s |
| 400 m | E. Östberg (R) 55,8 s | E. Haimi (S) 57,0 s | Y. Johansson (R) 57,1 s | H. Turpeinen (S) 60,2 s |
| 800 m | G. Olausson (R) 2.12,5 min.s | E-L. Kalliolahti (S) 2.12,9 min.s | E. Pellinen (S) 2.14,2 min.s | Y. Johansson (R) 2.25,8 min.s |
| 80 m aidat | S. Norrlund (S) 11,0 s | U-B. Wieslander (R) 11,0 s | E-M. Lindström (S) 11,8 s | G. Kalmark (R) 12,4 s |
| 4 x 100 m viesti | Suomi (Turpeinen, Johansson, Vahtera, Koivusaari) 47,8 s | Ruotsi (Andersson, Lasner, Castor, Larsson) 47,9 s |  |  |
| Pituus | G. Cederström (R) 604 cm | I. Stenbrink (R) 577 cm | M. Koivusaari (S) 568 cm | B. Johansson (S) 565 cm |
| Korkeus | L. Kaarna (S) 170 cm (SE) | M. Lidholt (R) 167 cm | A. Falkengren (R) 164 cm | R-M. Soppi(S) 160 cm |
| Kiekko | W. Freivald (R) 47,24 m | M. Mäkinen (S) 46,55 m | M-L. Karttunen (S) 42,02 m | K. Sahlin (R) 41,72 m |
| Keihäs | I. Almqvist (R) 52,32 m | S. Toivola (S) 51,37 m | K. Launela (S) 50,37 m | B. Johansson (R) 41,05 m |
| Kuula | M. Mäkinen (S) 14,18 m | G-B. Flink (R) 13,78 m | V. Tuovinen (S) 12,87 m | M. Laver (R) 11,82 m |
Lisätietoa

lajeissa pisteet 5, 3, 2, 1 ja viestissä pisteet 5, 2
Kaarna hyppäsi uuden Suomen ennätyksen korkeushypyssä
keihäänheitossa Almqvist ja Toivola heittivät uudet Ruotsin ja Suomen ennätykset
100 m:n ja 200 m:n juoksuissa Wieslander sivusi juoksuajoillaan Ruotsin ennätyksiä
Suomen pikaviestijoukkue juoksi uuden Suomen ennätyksen
pituushypyssä Cederström hyppäsi Ruotsin uuden ennätyksen kahdesti
Amerikansuomalainen kirjallisuus

Amerikansuomalainen kirjallisuus ja kustannustoiminta oli vilkkaimmillaan ensimmäisen siirtolaissukupolven keskuudessa 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä. Suurin osa siitä oli sidoksissa amerikansuomalaisten järjestötoimintaan. Taustayhteisönsä mukaan julkaisut voidaan jakaa uskonnolliseen kirjallisuuteen, raittiuskirjallisuuteen, sosialistiseen kirjallisuuteen ja muuhun kirjallisuuteen.
Kirjankustannustoiminta

Tiettävästi ensimmäiset Yhdysvalloissa julkaistut suomenkieliset painotuotteet olivat vuosina 1858–1859 ilmestyneet kuusi englannin kielestä käännettyä uskonnollista ja raittiusaiheista kirjasta. 1880-luvulla toiminut lestadiolainen Amerikan Suomalainen Kirjallisuuden Seura julkaisi aapisen ja muutamia uskonnollisia teoksia. Suurimmat kustannusliikkeet toimivat yleensä sanomalehtien yhteydessä. Yksi vanhimmista oli Brooklynissä vuonna 1894 perustettu Suomalais-Amerikkalainen kustannusyhtiö. Sanomalehti Siirtolaisen ohella se julkaisi aikakauslehteä Edistys sekä yli 70 pientä kirjaa, joista suuri osa oli käännöskirjallisuutta. Järjestöistä riippumattomista lehtiliikkeistä kirjankustannustoimintaa harjoittivat myöhemmin erityisesti Päivälehti sekä jossain määrin New Yorkin Uutiset.
Kirkollisista kustantajista suurin oli Suomi-synodin Hancockissa toiminut Suomalainen Luterilainen Kustannusliike, joka julkaisi useita erilaisia lehtiä, vuosijulkaisuja sekä muun muassa virsikirjoja, aapisia, raamatunhistorioita ja vakavahenkisiä romaaneja. Lestadiolaisten ja muiden uskonnollisten ryhmien kustannustoiminta keskittyi aikakausjulkaisuihin, juhlajulkaisuihin ja seurakuntatoiminnassa tarvittaviin kirjoihin.
Erityisen runsasta oli amerikansuomalainen sosialistinen kirjallisuus. Sosialistien kustannustoiminta keskittyi liikkeen sanomalehtien, Työmiehen, Raivaajan, Toverin sekä kanadalaisten Työkansan ja Vapauden yhteyteen. Ne julkaisivat varsinkin sosialismin teoriaa käsitteleviä teoksia, kaunokirjallisuutta ja erilaisia kaunokirjallis-aatteellisia vuodenaikajulkaisuja. Kolme yhdysvaltalaista sosialistilehteä toimivat kirjankustannusalalla yhteistyössä, jota kommunistilehdet myöhemmin jatkoivat.
Myös kirjakauppa oli keskittynyt lehtiliikkeiden yhteyteen. Vilkkaimmin toimivat Suomalaisen Luterilaisen Kustannusliikkeen ja sosialistilehtien kirjakaupat, jotka välittivät myös Suomessa julkaistua kirjallisuutta. Kirjoja myytiin myös postitse ja asiamiehien välityksellä. Raittiusseurojen, sosialistiosastojen ja kansallisseurojen yhteyteen perustettiin lainakirjastoja ja lukutupia, joihin kauno- ja tietokirjallisuuden ohella tilattiin sanomalehtiä.
Muu kirjallisuus

Kaunokirjallisuuden ohella siirtolaiset tarvitsivat monenlaisia opas- ja tietokirjoja. Niistä ensimmäisiä olivat Swen Tuuva -lehden toimittajan Matti Fredin 1870- ja 1880-lukujen vaihteessa painamat Suomalainen lääkäri kirja Amerikan siirtolaisille sekä kielenoppaat Engeska (sic) ja Lakkarikirja. Sanakirjoista laajin oli V. S. Alanteen laatima Suomalais-englantilainen sanakirja.
Jokaisella aateryhmällä oli omat aapisensa, laulukirjansa ja kalenterinsa. Sisällöltään vaihtelevista kalentereista ja almanakoista tärkeimpiä olivat Päivälehden julkaisema Siirtokansan kalenteri, Suomi-synodin Kirkollinen kalenteri ja eri kustantajien työväenkalenterit. Sosialistit julkaisivat käännetyn teoreettisen kirjallisuuden lisäksi paljon liikkeen toimintaa ja aatteellista perustaa käsitteleviä kirjasia ja sen hajaannuksen synnyttämiä kiistakirjoituksia. Erilaiset järjestöt tuottivat lukuisia juhlajulkaisuja ja historiikkeja. Varsinaisia historiantutkimuksia olivat muun muassa Salomon Ilmosen, Viljami Rautasen ja Elis Sulkasen teokset sekä myöhemmät osavaltioiden siirtolaishistoriat. Suomeksi ilmestyi myös käännettyä kaunokirjallisuutta kuten Mark Twainin, Upton Sinclairin, August Strindbergin ja Maksim Gorkin teoksia.
Amerikansuomalainen kaunokirjallisuus alkoi hiipua 1930-luvun alussa, jolloin kirjallisuuden tuottamisen olisi pitänyt siirtyä toisen sukupolven tehtäväksi. Myöhemmin toimintaansa jatkoi lähinnä vain suomenkielinen sanomalehdistö. Englanninkielistä kirjallisuutta siirtolaiset eivät juurikaan tuottaneet, vaikka 1920-luvulla ilmestyikin muutama englanninkielinen nuorisojulkaisu.
Aiheesta muualla

Auvo Kostiainen: Features of Finnish-American Publishing (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vårdö

| Vårdö |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°14′40″N, 20°22′30″E
Maakunta:  Ahvenanmaan maakunta
Seutukunta:  Ålands skärgård
Kuntanumero:  941
Hallinnollinen keskus:  Vårdö
Pinta-ala ilman merialueita:  102,10 km² 296:nneksi suurin 2022 
Kokonaispinta-ala:  572,55 km² 199:nneksi suurin 2022 
– maa:  101,71 km²
– sisävesi:  0,39 km²
– meri:  470,45 km²
Väkiluku:  468 304:nneksi suurin 31.8.2024 
– väestötiheys:  4,60 as./km² (31.8.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  16,7 %
– 15–64-v.:  53,3 %
– yli 64-v.:  30,0 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  4,0 %
– ruotsinkielisiä:  83,4 %
– muut:  12,5 %
Kunnallisvero:  19,00 % 4:nneksi suurin 2024 
Kunnanjohtaja:  Andreas Johansson
www.vardo.ax
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näkymä yli Vårdön kylästä länteen
Venevajoja Västra Simskälassa
Vårdö on Suomen kunta, joka sijaitsee Ahvenanmaan maakunnassa. Vårdön asukasluku on 468 (31. elokuuta 2024) ja pinta-ala 572,55 km² (1. tammikuuta 2022), josta 101,71 km² on maata, 0,39 km² sisävesiä ja loput 470,45 km² merta. Vårdön naapurikunnat ovat Föglö, Kumlinge, Lumparland, Saltvik, Sottunga ja Sund.
Maantiede ja luonto

Vårdö sijaitsee välittömästi Ahvenanmantereen itäpuolella. Kunta on yksikielisesti ruotsinkielinen, ja 83,4 prosenttia sen asukkaista on ruotsinkielisiä. Kunnan vaakunan on suunnitellut Matts Dreijer ja se on vahvistettu vuonna 1952.
Vårdön pääsaari on pinta-alaltaan Ahvenanmaan saarista viidenneksi suurin. Muita huomattavia saaria ovat Västra Simskäla, Östra Simskäla, Sandö ja Töftö. Suurin osa Vårdön saarista on hyvin pieniä ja ne ovat levittäytyneet laajalle alueelle Ahvenanmantereen itäpuolelle. Kunnan eteläosan asutut saaret ovat melko reheviä, pohjoisosan saaret sen sijaan paikoin hyvinkin karuja. Ympärivuotista asutusta on vain pääsaarella ja sen suurehkoilla lähisaarilla. Vårdön ja Kumlingen välillä on Teilin merenselkä, Vårdön ja Sundin välillä taas Vargatanselkä. Lounaisosassaan Vårdö rajoittuu Lumparnin selkään.
Maantiede ja luonto > Kylät

Kunnassa on 13 kylää: Bergö, Bussö, Grundsunda, Ledsöra, Listersby, Lövö, Mickelsö, Sandö, Simskäla, Töftö, Vargata, Vårdö ja Ängö.
Vårdön suurin kylä on pääsaaren keskiosassa sijaitseva Vargata, jossa sijaitsevat kauppa ja Ålandsbankenin konttori. Kirkko ja peruskoulu sijaitsevat vajaan kilometrin päässä Vargatasta itään. Kirkon naapureina ovat rukoushuone ja vuodelta 1877 oleva pappila, joka on rakennettu tuhotusta Bomarsundin linnoituksesta tuoduista tiilistä. Listerbyn itäpuolella sijaitsee vuodesta 1998 asti toiminut Vårdön tuulivoimalaitos.
Historia

Vårdön alueelle on muodostunut pysyvä asutus huomattavasti myöhemmin kuin Ahvenanmantereelle. Ensimmäinen asiakirjamaininta Vårdöstä on vuodelta 1367. Vårdössä sijaitsee 1500-luvun alussa rakennettu, 1700- ja 1800-luvuilla laajennettu kirkko. Vårdön seurakunta muodostettiin Sundin kappeliksi 1500-luvulla. Vuonna 1544 sen tiedetään jo varmasti olleen olemassa, koska tuona vuonna kruunu takavarikoi siltä toisen kirkonkellon. Seurakunta itsenäistyi vuonna 1866, mutta nykyisin Vårdön ja Sundin seurakunnat toimivat jälleen yhdistyneinä.
Vårdön kautta kulki historiallinen, Tukholman ja Turun välinen Suuri Postitie, joka otettiin käyttöön Ruotsin postilaitoksen perustamisen myötä vuonna 1638. Tie saapui Sundin puolelta Bomarsundin laiturista Vargatanselän yli Vargatan laituriin, josta se eteni Vårdön pääsaaren poikki itärannalle Hullvikiin ja edelleen Teilin selän yli Kumlingeen. Tien reitti on merkitty puisin kilometripaaluin.
Suuren Pohjan sodan aikana Vårdön Lövö valittiin Ahvenanmaan kongressin pitopaikaksi, koska se sijaitsi suunnilleen postitien puolivälissä ja koska sillä oli hyvä satama. Kongressin aikana kylän asukasluku kasvoi tilapäisesti yli kahteentuhanteen.
Vårdön asukasluku oli suurimmillaan 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa, jolloin kunnassa asui lähes tuhat henkeä. Myös monet pienehköt ja melko syrjäiset saaret olivat tällöin asuttuja. Jo 1900-luvun alusta lähtien väkiluku kuitenkin laski poismuuton vuoksi. Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan Vårdössä oli 552 asukasta, kymmenen vuotta myöhemmin asukkaita oli 460 ja vuoden 1985 lopussa enää 381. Viime vuosikymmeninä väkiluku on jälleen alkanut nousta; vuoden 2001 alussa Vårdössä oli 409 asukasta.
Tunnettuja vårdöläisiä

Vårdöstä olivat kotoisin seuraavat henkilöt:
Otto Andersson (1879–1969), musiikintutkija ja säveltäjä
Anni Blomqvist (1909–1990), kirjailija, asui Simskälassa, mutta sijoitti Myrskyluodon Maijan tapahtumat Väderskärin saarelle Vårdön pohjoisosaan
Robert Mattson (1851–1935), laivanvarustaja ja kauppaneuvos
Aili Nordgren (1908–1995), kirjailija
Runar Salminen (1912–1989), kirjailija
Sally Salminen (1906–1976), kirjailija.
Talous

Suurimmat yhteisöveron maksajat vuonna 2016 olivat Ålands Linfärjetrafik Ab, kasvihuone-
ja kalanvljelyä harjoittava Rosenbacken Ab ja kiinteistöalalla toimiva Mulingskär Ab.
41,6 prosenttia Vårdön työvoimasta sai vuonna 2015 elantonsa maa-, metsä- ja kalataloudesta, mikä teki kunnasta Suomen toiseksi alkutuotantovaltaisimman Lestijärven jälkeen.
Tarkasteltaessa kesäasuntojen määrää suhteessa vakituisten asuntojen määrään Vårdö on Tilastokeskuksen mukaan Suomen kolmanneksi mökkivaltaisin kunta Kustavin ja Puumalan jälkeen. Vuonna 2013 Vårdössä oli 514 kesämökkiä ja 185 vakituista asuntoa. Kesämökkejä oli siten lähes kolminkertainen määrä vakituisiin asuntoihin verrattuna.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Vårdön väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 387 | 387 |
| 1985 | 1985 |    | 379 | 379 |
| 1990 | 1990 |    | 386 | 386 |
| 1995 | 1995 |    | 404 | 404 |
| 2000 | 2000 |    | 409 | 409 |
| 2005 | 2005 |    | 426 | 426 |
| 2010 | 2010 |    | 452 | 452 |
| 2015 | 2015 |    | 441 | 441 |
| 2020 | 2020 |    | 444 | 444 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuoden 2017 taajamarajauksen mukaan Vårdössä ei ole lainkaan taajamia. Vuoden 2017 lopussa Vårdössä oli 430 asukasta, joista 415 asui haja-asutusalueilla ja 15:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa.
Hallinto

Vårdön kunnanvaltuustossa istuu yhdeksän kunnanvaltuutettua. Vuoden 2023 kuntavaaleissa kaikki valtuutetut valittiin Vårdölistan-listalta.
Seurakunnat

Vuoden 2022 aluejaon mukaan Vårdössä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Pohjois-Ahvenanmaan seurakunta (ruots. Norra Ålands församling
Seurakunta toimii myös Sundin, Getan ja Finströmin kuntien alueella.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Vårdön alueella toimii Turun ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Vårdön kunnan nykyisellä alueella.
Vårdö församling (liitetty jossain vaiheessa Sund-Vårdö församlingiin)
Sund-Vårdö församling (yhdistetty vuoden 2022 alussa Finström-Geta församlingin kanssa kanssa Norra Ålands församlingiksi)
Liikenneyhteydet

Vårdössä sijaitsevasta Hummelvikin satamasta on autolauttayhteys Kumlingeen, Brändöhön ja Kustaviin sekä linja-autoyhteys Maarianhaminaan. Töftön kautta on lossiyhteys Sundin Prästöhön, josta alkavaa päätietä 2 pitkin on noin 35 kilometrin matka Maarianhaminaan ja vajaan 20 kilometrin matka pohjoisen Ahvenanmaan keskustaajamaan Godbyhyn. Kunnan pohjoisosassa sijaitseviin Simskälan saariin on niin ikään lossiyhteys. Vårdön alueisiin kuuluviin Ängön ja Bussön saariin on kierrettävä maanteitse Maarianhaminan, Lemlandin ja Lumparlandin kautta. Kesäisin liikennöi polkupyörälautta Simskälasta Saltvikin Tengsödavikiin.
Kulttuuri > Murre

Vårdön alue on historiallisesti ruotsinkielistä aluetta. Vårdön ruotsinkielinen murre luetaan ahvenanmaanruotsin Länsi--Ahvenanmaan murteisiin. Ahvenanmaa muodostaa linkin Suomen ruotsalaismurteista Uplannin ja Sörmlannin murteisiin. Manner-Ahvenanmaalla puhuttu Länsi-Ahvenanmaan murre on lähimpänä Uplannin murteita.
Kulttuuri > Nähtävyyksiä

Vårdön kirkko
Ahvenanmaan koulumuseo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vårdön kunnan kotisivut suomeksi (Arkistoitu – Internet Archive)
Tilastokeskus - Vårdön avainluvut
Vårdön kirkko
Toimimaton tuulimylly Holmsklinttenillä
Suuren postitien muistoksi on sen reitti merkitty pylväin Ahvenanmaalla.
Miinalautta Porkkala

| Porkkala |
| --- | --- |
 Miinalautta Porkkala

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Olkiluodon telakka
Laskettu vesille:  1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  680 t
Pituus:  44 m
Leveys:  10 m
Syväys:  2 m
Koneteho:  1 100 kW
Propulsio:  2 x diesel
Nopeus:  11 solmua
Miehistöä:  19
Aseistus
Aseistus:  12,7mm ITKK, 7,62mm PKM, 40mm KRKK ja merimiinat
Miinat:  Miinoja
Miinalautta Porkkala (kylkinumero 91, aiemmin 777) on Suomen merivoimien Pansio-luokan miinalautta. Aluksella on suuri miina- ja kuljetuskapasiteetti. Se on varustettu koneellisilla miinojen lastaus- ja laskulaitteilla ja kykenee lähes samoihin tehtäviin kuin merivoimien miinalaivatkin.
Valmistus

Alus tilattiin toukokuussa 1990 Olkiluodon telakalta. Se kastettiin kumminaan Inge-Maj Boström ja otettiin palvelukseen 29. lokakuuta 1992.
Palvelus

Alus on Suomenlahden meripuolustusalueen 5. miinalaivueessa kotitukikohtanaan Upinniemi. Aluksen kummipaikkakunta on Porkkalan kylä. Porkkala on Inkoon kunnan kummialus.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
5.Miinalaivue (Arkistoitu – Internet Archive)
Alkaanit

Metaani on yksinkertaisin alkaani
Alkaani on hiilivety, jossa hiiliatomien välillä on vain yksinkertaisia kovalenttisia sidoksia. Niitä kutsutaan myös tyydyttyneiksi hiilivedyiksi, sillä ne sisältävät suurimman mahdollisen määrän vetyä hiiliatomia kohden. Jos alkaanissa ei ole rengasta eli se on asyklinen, sen yleinen molekyylikaava on CnH2n+2. Syklisen alkaanin kaava on vastaavasti CnH2n.
Isomeria > Asyklisten alkaanien isomeria

Yksinkertaisin alkaani on metaani (CH4). Se on ainoa alkaani, joka muodostuu yhdestä hiiliatomista. Samaan tapaan etaani (CH3CH3) on ainoa kahdesta ja propaani (CH3CH2CH3) kolmesta hiiliatomista muodostuva suoraketjuinen alkaani. Neljästä hiiliatomista on kuitenkin mahdollista muodostaa kaksi erilaista asyklistä alkaania: butaani ja 2-metyylipropaani eli isobutaani. Butaanin ja isobutaanin molekyylikaava on sama C4H10, mutta niiden rakenne on erilainen – ne ovat toistensa rakenteellisia isomeereja. Asyklisten alkaanien isomeerien määrä kasvaa merkittävästi yhdisteen atomimäärän kasvaessa:
| Molekyylikaava | Isomeerien lkm>  |
| --- | --- |
C5H12: 3
C6H14: 5
C7H16: 9
C8H18: 18
C9H20: 35
C10H22: 75
C15H32: 4 347
C20H42: 366 319
C30H62: 4 111 846 763

Asyklinen alkaani voi kiertyä hiili-hiili-sidostensa kautta. Tämän vuoksi se on konformaatioisomerialtaan hyvin monipuolinen. Positiivisen osittaisvarauksen omaavat vetyatomit kuitenkin pääsääntöisesti ovat mahdollisimman kaukana toisistaan minimienergiaperiaatteen mukaisesti.
Isomeria > Sykloalkaanien isomeria

Sykloalkaanit ovat konformaatioisomerialtaan asyklisiin alkaaneihin verrattuna jäykempiä. Esimerkiksi syklopropaanin hiili-hiili-sidosten on mahdotonta kiertyä rengasrakenteen särkymättä. Kiertyminen mahdollistuu vasta riittävän isoilla sykloalkaaneilla – C25 ja sitä suurempien sykloalkaanien vetyatomien kiertyminen ei juurikaan eroa enää suoraketjuisien alkaanien kiertymisestä. Yleisimmillä sykloalkaaneilla C3-7 kiertyminen on kuitenkin äärimmäisen rajoittunutta.
Muotonsa vuoksi alkyyliryhmiä sisältävillä sykloalkaaneilla voi esiintyä cis-trans-isomeriaa. Tällöin alkyyliryhmät ovat renkaan samalla tai eri puolella.
Nimeäminen > Haaraketjuisten alkaanien nimeäminen

Haaraketjuisten eli iso-alkaanien nimen keskiosa määräytyy pisimmän yhtenäisen hiiliketjun mukaan. Ketjun haarat ilmaistaan tällöin tiettyinä funktionaalisina ryhminä, alkyyleinä. Alkyylit ovat yksinkertaisesti alkaaneja, joista puuttuu yksi vetyatomi. Alkyyliryhmä ja sen paikka ilmaistaan yhdisteen nimen alkuosassa. Esimerkiksi butaani, jonka toiseen (2.) hiileen on liittynyt metyyli, on nimeltään 2-metyylibutaani. Pisimmän hiiliketjun laskeminen aloitetaan sieltä, mistä funktionaaliseen ryhmään on lyhyin matka. Jos funktionaalisia ryhmiä on useita ja kummastakin päästä ensimmäisiin ryhmiin on yhtä pitkä matka, laskeminen aloitetaan sieltä, mistä myös matka seuraavaan funktionaaliseen ryhmään on lyhyempi.
Nimeäminen > Sykloalkaanien nimeäminen

Sykloalkaanit nimetään liittämällä hiilivedyn nimeen syklo-etuliite.
| Hiiliatomien  määrä | Rakennekaava | Nimi |
| --- | --- | --- |
| 3 | (CH2)3 | Syklopropaani |
| 4 | (CH2)4 | Syklobutaani |
| 5 | (CH2)5 | Syklopentaani |
| 6 | (CH2)6 | Sykloheksaani |
Mikäli sykloalkaaniin on liittynyt hiiliketju, jonka sisältämien hiiliatomien lukumäärä on pienempi tai yhtä suuri kuin sykloalkaani-renkaan sisältämien hiiliatomien lukumäärä, yhdiste nimetään alkyylisubstituutin sisältävänä sykloalkaanina. Vastaavasti, jos sykloalkaanirenkaaseen on liittynyt hiiliketjultaan pidempi alkaani, yhdiste nimetään sykloalkaanisubstituutin sisältävänä alkaanina.
Sykloalkaanin hiiliketjun laskeminen aloitetaan substituentin sisältävästä hiiliatomista, josta toisen substituentin sisältävään hiiliatomiin on lyhyempi matka. Mikäli vaihtoehtoja on useita, pyritään lyhyimpään matkaan myös seuraavaan substituentin sisältävään hiiliatomiin (kolmas, neljäs...), kunnes eroavaisuus tietyn vaihtoehdon eduksi mahdollisesti löytyy. Mikäli lyhyimpien matkojen mukainen nimeämistyö johtaa useisiin vaihtoehtoihin, nimi valitaan aakkosjärjestyksen mukaan siten, että yhdisteessä ennemmin tuleva substituentti saa pienemmän numeron: esimerkiksi 1-etyyli-2-metyylisyklopentaani eikä 2-etyyli-1-metyylisyklopentaani. Tämä menettely pätee alkyyliryhmien lisäksi halogeeneihin.
Fysikaaliset ominaisuudet

Kaikki alkaanit ovat poolittomia. Alkaanit ovat lisäksi vettä kevyempiä, eivätkä liukene siihen käytännössä ollenkaan.
Fysikaaliset ominaisuudet > Asyklisten alkaanien ominaisuudet > Olomuodot

Haaroittumattomien alkaanien sulamis- ja kiehumispisteet suurenevat hiiliketjun pituuden kasvaessa:
| Nimi | Rakennekaava | Sulamispiste (°C) | Kiehumispiste (°C) |
| --- | --- | --- | --- |
| Metaani | CH4 | −182 | −162 |
| Etaani | CH3CH3 | −183 | −89 |
| Propaani | CH3CH2CH3 | −188 | −42 |
| Butaani | CH3CH2CH2CH3 | −138 | −0,5 |
| Pentaani | CH3(CH2)3CH3 | −130 | 36 |
| Heksaani | CH3(CH2)4CH3 | −95 | 69 |
| Heptaani | CH3(CH2)5CH3 | −91 | 98 |
| Oktaani | CH3(CH2)6CH3 | −57 | 126 |
| Nonaani | CH3(CH2)7CH3 | −54 | 151 |
| Dekaani | CH3(CH2)8CH3 | −30 | 174 |
| Undekaani | CH3(CH2)9CH3 | −26 | 196 |
| Dodekaani | CH3(CH2)10CH3 | −10 | 216 |

Sulamis- ja kiehumispisteiden kasvu n-alkaanin molekyylimassan kasvaessa johtuu molekyylien välisten van der Waalsin voimien eli dispersiovoimien kasvusta. Molekyylin koon kasvaessa elektronien paikkakohtaisen jakautumisen volatiliteetti kasvaa ja siten molekyylien saamat väliaikaiset dipolimomentit ovat suurempia.
Haaroittuneisuus alentaa alkaanin kiehumispistettä. Esimerkiksi n-pentaanin kiehumispiste on normaalipaineessa 36,1 °C, yhden haaran sisältävän isopentaanin (2-metyylibutaanin) 27,85 °C ja kaksihaaraisen neopentaanin (2,2-dimetyylipropaanin) 9,5 °C. Haaroittuneiden alkaanien alemmat kiehumispisteet selittyvät niiden muodoilla – pyöreämpinä niiden pinta-ala ja siten elektronien paikkakohtaisen jakautumisen volatiliteetti on pienempi, mikä heikentää niiden dispersiovoimia.
Huoneenlämpötilassa ja normaalipaineessa suoraketjuiset alkaanit metaanista butaaniin ovat kaasuja, pentaanista C17H36:een nesteitä ja siitä eteenpäin kiinteitä aineita.