stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kansainvälinen jousiammuntaliitto

| Kansainvälinen jousiammuntaliitto> World Archery Federation |
| --- | --- |
Laji:   jousiammunta 
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  WA
Perustettu:  1931
Sijainti:   Lausanne, Sveitsi
Presidentti:  Uğur Erdener
Jäsenyydet:   Kansainvälinen olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansainvälinen jousiammuntaliitto (engl. World Archery Federation, WA) on kansainvälinen jousiammunnan kattojärjestö. WA:n tehtävänä on  edistää ja säännellä jousiammuntaa maailmanlaajuisesti ja kehittää lajia yli 160 jäsenyhdistyksen kanssa kansainvälisten tapahtumien, kehitysaloitteiden ja markkinoinnin avulla. Järjestö vastaa kansainvälisten jousiammuntatapahtumien sääntöjen ja määräysten laatimisesta, jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailujen järjestämisestä sekä lajin edustamisesta olympialaisissa, paralympialaisissa ja maailmanmestaruuskilpailuissa. WA:n päämaja sijaitsee Lausannessa, Sveitsissä.
Kansainvälinen jousiammuntaliitto perustettiin vuonna 1931 puolalaisten aloitteessta nimellä Federation internationale de Tir à l'Arc. Samassa yhteydessä pidettiin ensimmäiset tauluammunnan MM-kilpailut. Miesten ja naisten kilpailut olivat ohjelmassa alusta lähtien tasaveroisina. Euroopan mestaruuskilpailut aloitettiin vuonna 1958. Vuonna 2011 järjestö vaihtoi nimensä mutooon World Archery Federation.
Sarjakeltano

| Sarjakeltano |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Ukonkeltanot Hieracium
Lajiryhmä::  Sarjakeltanot Hieracium Umbellata-ryhmä
Laji::  umbellatum
Kaksiosainen nimi
 Hieracium umbellatum  L. 
Katso myös
   Sarjakeltano Wikispeciesissä   Sarjakeltano Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sarjakeltano (Hieracium umbellatum) on ukonkeltanoiden (Hieracium) sukuun kuuluva kasvilaji tai yleisnimitys sarjakeltanoiden (Hieracium Umbellata-ryhmä) lajiryhmän edustajalle.
Tulkittaessa sarjakeltano yhdeksi muuntelevaksi lajiksi, se kasvaa 5–100 cm korkeaksi kasvupaikan viljavuudesta riippuen. Varsi on kalju tai lähes kalju ja siinä on 10–30 kappaletta suikeita lehtiä, jotka pienenevät ylöspäin mentäessä. Kukinto on keltaisista mykeröistä koostuva sarjamainen mykeröstö, jossa on vaihteleva määrä mykeröitä. Karuimmilla kasvupaikoilla mykeröitä saattaa olla vain yksi. Sarjakeltano kukkii heinä–elokuussa. Sarjakeltano on Suomessa yleinen etelässä suunnilleen napapiirin korkeudelle asti, joskin sitä esiintyy paikoitellen pohjoisempanakin.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sarjakeltano (Hieracium umbellatum)
Pohjolan kasvien pauloissa: Hieracium umbellatum - sarjakeltano
Den virtuella floran: Flockfibbla (Hieracium umbellatum) (ruotsiksi)
ITIS: Hieracium umbellatum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Hieracium umbellatum (englanniksi)
Flora of China: Hieracium umbellatum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q968658  Wikispecies: Hieracium umbellatum  BioLib: 41863  CoL: 6M8YX  EoL: 486356  EPPO: HIEUM  EUNIS: 157093  FNA: 200024031  FoC: 200024031  GBIF: 3135329  GRIN: 412965  iNaturalist: 55909  IPA: 22914  IPNI: 224435-1  IRMNG: 10207332  ITIS: 503040  MichiganFlora: 376  NatureServe: 2.131633  NBN: NHMSYS0000857319  NCBI: 268065  Observation.org: 6866  Open Tree of Life: 1095913  PFI: 6647  Plant List: gcc-36668  PLANTS: HIUM  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:224435-1  Tropicos: 2702693  VASCAN: 3239  WisFlora: 3857  WFO: wfo-0000080102  WoRMS: 1091579  Laji.fi: MX.200035
Ensio Helaniemi

Kaarle Ensio Ilmari Helaniemi (vuoteen 1936 Helenius, 15. lokakuuta 1926 Helsinki – 23. joulukuuta 2009) oli suomalainen diplomaatti, arvoltaan varatuomari. Hän oli suurlähettiläs Lagosissa 1971–1973, sitten ulkoasiainministeriön oikeudellisen osaston päällikkö 1976–1978, suurlähettiläs Haagissa 1978–1983, sen jälkeen Itä-Berliinissä 1983–1986, ulkoministeriön neuvottelevana virkamiehenä 1986–1989 ja suurlähettiläs Brysselissä 1989–1991.
Hänen isänsä oli vakuutusjohtaja Ilmari Helaniemi.
Arzachena

| Arzachena (Alzachèna, Altzaghèna) |
| --- | --- |

 lippu
 Sijainti Sassarin maakunnassa
 Arzachena
 Koordinaatit: 41.080°0′0″N, 9.387°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Sassari
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  230,85 km²
Korkeus:  85 m
Väkiluku:  13 650
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07020-21
Suuntanumero(t):    0789
Rekisterikilpi:  SS
 
 http://www.comunearzachena.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arzachena (galluuriksi Alzachèna, sardiksi Altzaghèna) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 13 650 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 230,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 85 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arzachena Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
Odo Clunylainen

| Odo Clunylainen |
| --- | --- |
 Odo Clunylainen
Henkilötiedot
Syntynyt: 878
Kuollut: 18. marraskuuta 942 Tours
Kansalaisuus:  ranskalainen
Ammatti:  apotti
Odo Clunylainen (878 tai 879 Akvitania – 18. marraskuuta 942 Tours) oli Clunyn luostarin toinen apotti ja merkittävä luostarilaitoksen uudistaja.
Lapsuus ja nuoruus

Odo syntyi aatelisperheeseen, ja hänen isänsä nimi oli Abbo. Nuori Odo kasvatettiin Anjoun kreivi Fulk II:n ja Akvitanian herttua Vilhelm I:n hoveissa. Odon elämänkerturi Johannes Salernolaisen mukaan Odon vanhemmat olisivat pyhittäneet hänet lapsena pyhälle Martinukselle, 300-luvulla eläneelle Toursin piispalle. Odo sai nuorena alkeiskoulutuksen, jonka jälkeen hänet lähetettiin Akvitanian herttua Vilhelm I:n hoviin, jossa hänestä tuli sotilas. Odo sai 19-vuotiaana tietää pyhityksestään ja jätti välittömästi Vilhelmin hovin omistautuakseen Pyhän Martinuksen kanoniseen elämään. Odo vietti neljä vuotta Pariisissa 900-luvun alussa ja opiskeli siellä neljä vuotta musiikkia ja teologiaa kuuluisan oppineen Remigius Auxerren johdolla. Kotiin palattuaan hän vietti vuosia lähes erakkona pienessä sellissä opiskellen ja rukoillen.
Noin 30-vuotiaana Odo päätti ryhtyä munkiksi Baumen luostariin, jonka apottina toimi Berno. Herttua Vilhelm perusti vaimonsa Ingelbergan kanssa Clunyn luostarin vuonna 910, ja Bernosta tuli sen ensimmäinen apotti. Clunyn luostarin perustamiskirjassa luostari vapautettiin kaikesta maallisesta vallasta, ja se asetettiin apostolien Pietarin ja Paavalin valvonnan sekä paavin suojeluksen alaiseksi ja määrättiin noudattamaan benediktiinien sääntöä, jonka läntisen luostarilaitoksen isä Benedictus Nursialainen oli laatinut luostarielämän ohjeistoksi  500-luvulla. Odo oli yksi Clunyn perustamiskirjan allekirjoittajista.
Clunyn apottina

Berno laati testamenttinsa vuonna 926. Hän jakoi alaisuudessaan olleiden luostareiden kokonaisuuden kahteen osaan ja jätti siitä Odolle puolet. Tähän osaan kuuluivat Clunyn, Massayn ja Déolsin luostarit. Bernon kuoltua vuonna 927 Odosta tuli Clunyn apotti, ja hän alkoi vaatia kuninkailta ja paaveilta etuoikeuksia Clunyn perustamiskirjan määräysten turvaamiseksi. Heti ensimmäisenä vuonnaan apottina Odo sai Länsi-Frankian kuninkaalta Rudolfilta tätä koskevan peruskirjan. Vuonna 931 hän sai paavi Johannes XI:ltä vielä pidemmälle menevän peruskirjan, jossa Clunylle myönnettiin oikeus ottaa vastaan kenet tahansa toisen luostarin munkki, koska useimmat muut luostarit ”poikkesivat tarkoituksestaan”. Näin Odo loi mielikuvan Clunysta malliluostarina, ja pian häntä pyydettiin uudistamaan tai jopa ottamaan suoraan alaisuuteensa useita muita luostareita ja saattamaan ne noudattamaan benediktiinien sääntöä. Näitä luostareita olivat muun muassa Romainmôtier (929), Aurillac (n. 930), Fleury (n. 930), Sarlat (n. 930), Tulle (n. 930), Clermontin Saint-Allyre (n. 933), Saint-Pierre-le-Vif (Sens) (n. 933), Saint-Pierre-le-Vif (Sens) (n. 930) ja Aventinuksen Pyhän Marian luostari (noin 940), Montecassino (noin 940) ja Toursin Saint-Julien (942). Näiden luostareiden odotettiin noudattavan ruokavaliota, hiljaisuutta, rukousta, siveyttä sekä vetäytymistä koskevia vaatimuksia, jotka oli määrätty Clunyn sääntökirjassa.
Useimmat yllä mainituista luostareista sijaitsivat Ranskan eteläosissa ja Italiassa, joiden valtaapitäviin Odolla oli hyvät henkilökohtaiset suhteet. Odolla oli erityisen hyvät suhteet Rooman ruhtinas Alberic II:n kanssa, ja ruhtinas pyysi Odoa auttamaan Rooman ja sen lähialueiden luostareiden uudistamisessa. Odo keräsi lisäksi suuren määrän lahjoittajia Clunyn lähistöltä. Odon kaudella Clunyn luostari sai ainakin 82 maalahjoitusta. Monet lahjoitukset tarjottiin pro anima eli lahjoittajan sielun pelastamiseksi.
Odo kirjoitti myös useita merkittäviä teoksia, kuten Collationes ja De vita sancti Gerardi. De vita sancti Gerardi kuvaa esimerkillistä soturia, joka taistelee yksinomaan rauhan puolesta, kieltäytyy verenvuodatuksesta ja käy säännöllisesti messussa.
Jälkimaine

Odon ensimmäinen elämäkerta laadittiin pian hänen kuolemansa jälkeen, mutta hänen saavutuksiaan alettiin arvostaa vasta Clunyn kuudennen apotin Hugo Clunylaisen kaudella. Silloin rakennettiin Odolle omistettu kappeli, ja Odon muistopäivää alettiin viettää juhlallisemmin. Lisäksi laadittiin uusi versio hänen elämäkerrastaan. Myöhemmin Odoa jopa pidettiin luostarin ensimmäisenä isänä. Odon tärkein merkitys lienee siinä, että hän uudisti luostarilaitosta ja solmi läheiset suhteet Rooman paaviin.
Kansainvälinen lainelautaliitto

| Kansainvälinen lainelautaliitto> International Surfing Association |
| --- | --- |

Laji:   lainelautailu 
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  ISA
Perustettu:  1964
Sijainti:   Cardiff, Kalifornia, Yhdysvallat
Presidentti:  Fernando Aguerre
Jäsenyydet:   Kansainvälinen olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansainvälinen lainelautaliitto (engl. International Surfing Association, ISA) on kansainvälinen lainelautailun kattojärjestö. ISA on lainelautailun maailmanlaajuinen hallintoelin. ISA:n päämaja sijaitsee Cardiffissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Kansainvälinen lainelautaliitto on perustettu vuonna 1964. ISA:han kuuluu hetkellä 108 kansallista liittoa viidestä maanosasta.
Franciszek Nowicki

Franciszek Nowicki
Franciszek Henryk Siła-Nowicki (29. tammikuuta 1864, Krakova – 3. syyskuuta 1935 Zawoja) oli Nuorta Puolaa edustanut runoilija, vuorikiipeilijä, sosialistinen aktivisti ja tatravuorilla olevan Orla Perć-retkeilyreitin suunnittelija.
Elämä

Franciszek Nowickin isä oli eläintieteilijä ja puolalaisen luonnonsuojelun pioneeri Maksymilian Nowicki 
ja äiti Antonina Kasparek, jonka veli oli kansainvälisen oikeuden professori, Jagellon yliopiston rehtori Franciszek Kasparek.
Yliopistossa opiskellessaan Nowicki toimitti yhdessä Kazimierz Tetmajerin, Andrzej Niemojewskin, Artur Górskin kanssa sosialistista lehteä Ognisko. Joitakin vuosia myöhemmin hän oli mukana perustamassa Puolan sosiaalidemokraattista puoluetta (Polska Partia Socjalistyczno-Demokratyczna). Vuodesta 1894 lähtien hän opetti toisen asteen oppilaitoksessa (gimnazjum).
In 1924 Nowicki jäi eläkkeelle, ja vuonna 1934 hänestä tuli puolalaisten kirjailijoiden yhdistyksen kunniajäsen (Związek Zawodowy Literatów Polskich).
Nowicki julkaisi runoja ja tarinoita ja käänsi Goethen tuotantoa.
Käännös suomeksi
Henryk Gruth

Henryk Gruth
Henryk Gruth (s. 2. syyskuuta 1957 Ruda Śląska, Puola) on yksi kaikkien aikojen maineikkaimmista puolalaisista jääkiekkoilijoista. Puolustajana pelannut Gruth edusti kotimaassaan GKS Katowicea ja GKS Tychya. Hän ehti pelata myös kauden Sveitsissä ZSC Lionsissa, jossa saavutti 7 maalia ja 19 syöttöä.
Maajoukkue

Puolan jääkiekkomaajoukkueessa Gruth pelasi vuosien 1980, 1984, 1988 ja 1992 talviolympialaisissa sekä 17 kertaa MM-kisoissa. Maataan hän edusti kaikkiaan 248 kertaa ja keräsi maaotteluissa 109 tehopistettä.
Saavutuksia

IIHF Hall of Fame vuonna 2006.
Aiheesta muualla

Gruthin pelaajaprofiili sivustolla eurohockey.net
Gruthin pelaajaprofiili sivustolla sports-reference.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansainvälinen judoliitto

| Kansainvälinen judoliitto> International Judo Federation |
| --- | --- |
Laji:  judo
Tyyppi:  urheilujärjestö
Toimialue:  kansainvälinen
Lyhenne:  IJF
Perustettu:  1951
Sijainti:   Budapest, Unkari
Presidentti:  Marius Vizer
Jäsenyydet:   Kansainvälinen olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen judoliitto (engl. International Judo Federation, IJF) on kansainvälinen judojärjestö. Kansainvälinen judoliitto järjestää esimerkiksi Judon maailmanmestaruuskilpailut.
Eri maanosissa on omia järjestöjä kuten Euroopan judoliitto.
Kansainvälinen judoliitto perustettiin vuonna 1951. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tokiossa vuonna 1956. Kansainvälinen olympiakomitea hyväksyi judon mukaan Tokion olympiakisoihin vuonna 1964. Münchenin 1972 olympiakisoista lähtien se on kuulunut vakituisesti olympiaohjelmaan.
Aiheesta muualla

International Judo Federation (englanniksi)
Kazimierz Lipień

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kazimierz Lipień (oikealla) vuonna 1976. |  Kazimierz Lipień (oikealla) vuonna 1976. |  Kazimierz Lipień (oikealla) vuonna 1976. |  |
Maa:   Puola
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 |  62 kg |  |
|  Pronssia | München 1972 |  62 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Teheran 1973 | 62 kg |  |
|  Kultaa | Katowice 1974 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | Sofia 1971 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | Minsk 1975 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1977 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | México 1978 | 62 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ludwigshafen 1975 | 62 kg |  |
|  Kultaa | Leningrad 1976 | 62 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 1978 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1973 | 62 kg |  |
|  Pronssia | Katowice 1972 | 62 kg |  |
|  Pronssia | Bukarest 1979 | 62 kg |  |
Kazimierz Lipień (6. helmikuuta 1949 Jaczków, Puola – 13. marraskuuta 2005 New York, Yhdysvallat) oli puolalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja sekä maailman- ja Euroopan mestari.
Lipień voitti olympiakultaa 62 kilon sarjassa Montrealissa 1976. Hän hävisi Neuvostoliiton Nelson Davidianille pistein 10–6, mutta varmisti kultamitalinsa voittamalla Unkarin László Réczin pistein 13–4. Münchenin olympiakisoissa 1972 Lipień sai pronssia. MM-kultaa hän voitti Teheranissa 1973 ja Katowicessa 1974, mutta Minskissä 1975 hän jäi hopealle hävittyään Nelson Davidianille. Myös EM-kisoissa hän saavutti useita mitalisijoja.
Kazimierz Lipieńin kaksoisveli Józef Lipień saavutti 57 kilon sarjassa olympiahopeaa Moskovassa 1980 ja voitti Pertti Ukkolan Montréalissa 1976, vaikka jälkimmäinen veikin sitten kultaa. Maailmanmestaruuden Józef Lipień voitti vuonna 1973, eli samoissa kisoissa veljensä kanssa.
Saavutuksia

Olympiakultaa Montréalissa 1976 (sarja 62 kg)
Olympiapronssia Münchenissä 1972 (sarja 62 kg)
Olympiakisoissa kuudes 1980 (sarja 62 kg)
MM-kultaa Teheranissa 1973 ja Katowicessa 1974 (sarja 62 kg)
MM-hopeaa Sofiassa 1971, Minskissä 1975, Göteborgissa 1977 ja México Cityssä 1978
EM-kultaa 1975, 1976 ja 1978 (sarja 62 kg)
EM-hopeaa 1973 (sarja 62 kg)
EM-pronssia 1972 ja 1979 (sarja 62 kg)
Aiheesta muualla

Kazimierz Lipień – Sports Reference LLC. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Syke (yhtye)

Syke oli vuonna 1984 perustettu urjalalainen iskelmäyhtye, joka soitti myös saksalaista musiikkia. Yhtye lopetti toimintansa marraskuun 2013 lopussa.
Kokoonpano > Alkuperäinen kokoonpano

Vesa Ylösmäki (laulu, kitara)
Janne Suonpää (basso)
Veijo Heinonen (koskettimet)
Jari Ylösmäki (rummut)
Kokoonpano > Myöhempi kokoonpano

Vesa Ylösmäki (laulu, kitara)
Toni Välimäki (basso)
Mika Saarikoski (koskettimet)
Jari Ylösmäki (rummut)
Diskografia

Se oli aikaa (2000)
Noussut on kuu (2001)
Hellepäivät poutapilvineen (2002)
Villit bootsit (2003)
Parhaat – 20 suosituinta tanssihittiä (kokoelma) (2005)
Osaa mieskin rakastaa (2007)
Collections (kokoelma) (2008)
Jos leikin aloittaa (2010)
Sykettä kerrakseen (kokoelma) (2013)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Lippuritarimonni

| Lippuritarimonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Panssarimonnit Callichthyidae
Suku::  Dianema
Laji::  urostriatum
Kaksiosainen nimi
 Dianema urostriatum  Miranda Ribeiro, 1912  
Katso myös
   Lippuritarimonni Wikispeciesissä   Lippuritarimonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lippuritarimonni (Dianema urostriatum) on panssarimonneihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö

Lippuritatimonninaaraat voivat kasvaa 13 senttiä pitkiksi ja urokset 10 senttiä pitkiksi. Lippuritarimonnin selkä ja kyljet ovat harmaat ja vatsa on valkoinen. Pyrstössä on mustia ja valkoisia raitoja.
Alkuperä

Lippuritarimonni on kotoisin Brasiliasta, Amazonin altaan keskiosista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Lippuritarimonni on vilkas ja sävyisä pohjalla viihtyvä kala. Se liikkuu myös ylemmissä vesikerroksissa ja lepää myös kasvien lehdillä. Lippuritarimonnin viljely on hyvin vaikeaa.
Vesiolot ja ravinto

Lippuritarimonni tarvitsee vähintään 200 litran kokoisen akvaarion. Sille käy seura-akvaario, jossa on juurakoita ja tiheästi kasveja. Turveuutteen lisäys akvaarioon on suositeltavaa. Lippuritarimonnille sopiva veden happamuus on 5,5-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22-26 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen.
Mammutit

| Mammutit |
| --- | --- |
 Villamammutin malli Baselin luonnonhistoriallisessa museossa
 Plioseeni - Holoseeni 4,8–0,0037 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Norsueläimet Proboscidea
Heimo::  Norsut Elephantidae
Suku::  †Mammutit Mammuthus  Brookes, 1828
Synonyymit
 Archidiskodon Pohling, 1888  Parelephas Osborn, 1924  Mammonteus 
Lajit
 †Mammuthus africanavus  †Mammuthus creticus  †Kolumbianmammutti (Mammuthus columbi)  †Mammuthus exilis  †Mammuthus lamarmorai  †Etelänmammutti (Mammuthus meridionalis)  †Villamammutti (Mammuthus primigenius)  †Mammuthus rumanus  †Mammuthus subplanifrons  †Aromammutti (Mammuthus trogontherii) 
Katso myös
   Mammutit Wikispeciesissä   Mammutit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mammutit (Mammuthus) on pohjoisella pallonpuoliskolla elänyt norsujen heimon (Elephantidae) suku, johon kuului useita lajeja. Mammutit kehittyivät noin neljä miljoonaa vuotta sitten Afrikassa ja levisivät sieltä Eurooppaan, Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan. Villamammutti ja kolumbianmammutti katosivat useimmilta elinalueiltaan noin 10 000 vuotta sitten mahdollisesti kasvillisuuden muutoksen ja metsästyksen vuoksi, mutta Wrangelinsaarella villamammutin kääpiömuoto eli vielä tuhansien vuosien ajan sen jälkeenkin.
Nimi

Nimen 'mammutti' alkuperää ja merkitystä ei tunneta. Sanaa alettiin käyttää Euroopassa 1600-luvulla, kun Richard Johnson raportoi Siperian samojedien löytämistä "maimenton" syöksyhampaista. Seuraavalla vuosisadalla nimi oli jo käytössä kaikissa Euroopan kielissä.
Lajiutuminen ja levinneisyys

Mammutit kuuluvat norsujen heimoon (Elephantidae). Mammutit ja varsinaiset norsut alkoivat kehittyä Afrikassa erilleen 4–5 miljoonaa vuotta sitten. Ensimmäiset mammuttilajit olivat Mammuthus subplanifrons ja Mammuthus africanavus. 2,5–3 miljoonaa vuotta sitten mammutit levisivät ympäri Eurooppaa, ja Euroopan varhaisimmat löydökset ovat olleet etelänmammutille (Mammuthus meridionalis) kuuluvia. Etelänmammutti levisi myös Pohjois-Amerikkaan Aasian ja Siperian kautta. Ilmaston muuttuessa myös kasvillisuus muuttui metsistä aroiksi ja aromammutti (Mammuthus trogonther) kehittyi Euraasiassa. Jääkautiseen ilmastoon sopeutunut villamammutti (Mammuthus primigenius) kehittyi edelleen aromammutista. Pohjois-Amerikassa etelänmammutista kehittyi kolumbianmammutti (Mammuthus columbi), ja kolumbianmammutista mahdollisesti edelleen Mammuthus jeffersonii, jonka olemassaolosta ei ole päästy yksimielisyyteen. Villamammutteja siirtyi Aasiasta Pohjois-Amerikkaan noin 100 000 vuotta sitten. Viimeisen jääkauden aikana ja sen lopulla villamammutteja eli suuressa osassa Eurooppaa, Pohjois-Aasiaa ja Pohjois-Amerikkaa, ja kolumbianmammutteja Pohjois-Amerikan eteläosissa. Suomesta löytyneet villamammuttien jäännökset on ajoitettu 31 000–22 000 vuoden taakse.
Ulkomuoto

Kooltaan mammutit olivat keskimäärin nykyisten norsujen kokoisia eli 2,75–3,4-metrisiä, mutta suurin laji, aromammutti (Mammuthus trogontherii), kasvoi säkäkorkeudeltaan 4,3-metriseksi. Kalifornian kääpiömammutit sen sijaan olivat 1,2–1,8-metrisiä. Villamammutin syöksyhampaat olivat 2,4–2,7 metriä pitkät, mutta pituusennätyksenä on 4,2 metriä. Kolumbianmammutin syöksyhampaat olivat samaa luokkaa villamammutin kanssa, ja suurimmat löydetyt norsueläinten syöksyhampaat kuuluivat Teksasista löydetylle kolumbianmammutille. Mammuttien syöksyhampaat erosivat nykynorsujen syöksyhampaista kaarevuudellaan ja käyryydellään. Yleisestä käsityksestä poiketen on hyvin epätodennäköistä, että mammutit olisivat käyttäneet syöksyhampaitaan lumen luomiseen kasvillisuuden päältä, sillä mammutit eivät suurimmaksi osaksi eläneet lumialueilla.
Ruokavalio

Villamammuttien ruokavalio koostui pääasiassa heinistä ja saroista. Löydettyjen mammuttiruhojen mahoista on löytynyt pajun, koivun, lehtikuusen ja lepän silmuja. Mammuttien epäillään myös syöneen paljon sammalta. Kolumbianmammutin lantajäännöksistä on löydetty myös suolamaltsojen, marunoiden, koivujen ja okakuusten jäänteitä.