stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ōtsun välikohtaus
Välikohtauksen jälkeen

Keisari Meiji ilmoitti avoimesti pahoittelut välikohtauksesta. Pietariin lähetettiin 10 000 sähkettä, joissa toivotettiin kruununperillisen pikaista paranemista. Kun Nikolai keskeytti Japanin vierailun ja kun keisari pahoitteli tapausta, eräs nainen leikkasi kurkkunsa auki Kioton hallintorakennuksen edessä osoittaakseen japanilaisten surun tapauksen johdosta.
Japanin hallitus yritti tuomita Tsudan 116. artikkelin lakipykälällä, jossa todettiin, että se, joka yrittää murhata keisarin, keisarinnan tai kruununprinssin Japanissa, tuomitaan kuolemaan. Tuomari Kojima Iken sai hallituksen vakuuttumaan, että 116. artikkeli ei päde tässä tapauksessa, ja Tsuda sai elinkautisen.
Tapauksen jälkeen sisä- ja ulkoministerit Saigo Tsugumichi ja Aoki Shuzo erosivat. Venäjän hallitus hyväksyi Japanin hallitukselta anteeksipyynnön, mutta monet historioitsijat ovat pohtineet, miten Nikolain murhayritys oikeasti otettiin vastaan Japanissa ja mikä sen rooli oli 14 vuotta myöhemmin syttyneessä Venäjän ja Japanin vastaisessa sodassa.
Myöhemmät tapahtumat

Poliisimies Tsuda, joka yritti murhata Nikolain, lähetettiin kärsimään elinkautista Kushiroon Hokkaidon saarelle, jossa hän kuoli saman vuoden syyskuussa ”sairauteen” hämärissä olosuhteissa.
Tsudan kiinni ottaneet rikšakuskit Mukaihata Jizaburo (1854–1928) ja Kitagaichi Ichitaro (1859–1914) saivat kutsun venäläiseen sotalaivaan, jolla Nikolai oli saapunut Japaniin. Venäläiset matruusit tarjosivat heille lounaan ja heidät palkittiin kunniamitaleilla. He saivat 2 500 jenin palkkion sekä 1 000 jenin eläkkeen, joka oli tuohon aikaan omaisuus. Japanin media ylisti heitä kansallissankareina. Japanin ja Venäjän sodassa 1904–1905 suhtautuminen heihin muuttui ja heidän sukujaan alettiin solvata palveluksesta viholliselle. Miehet menettivät eläkkeensä, heitä syytettiin vakoilusta ja heidät tuomittiin vankilaan.
Nikolai rikšassa Nagasakissa.
Juhani Paasikivi

Juhani Marcus Varma Paasikivi (7. huhtikuuta 1930 Viipuri – 6. marraskuuta 2004 Tukholma) oli suomalainen lääketieteen tohtori, joka toimi 1980-luvulla IBM:n johtavana lääkärinä Tukholmassa.
Juhani Paasikiven isä oli everstiluutnantti Juhani Wilhelm Paasikivi (1901–1942), joka toimi Helsingin ilmatorjuntakomentajana vuodesta 1938 alkaen ja jatkosodan aikana Maaselän ryhmän it-komentajana. Juhani Paasikiven äiti oli ruotsalaissyntyinen Märtha Elisabeth Nyström (1899–1983) ja isoisä presidentti Juho Kusti Paasikivi.
Juhani Paasikivi julkaisi muistelmateoksen Monumentin sukua vuonna 1999. Vuonna 2000 häntä haastateltiin television Itse asiassa kuultuna -ohjelmasarjassa.
Juhani Paasikiven puoliso vuodesta 1954 oli virolaissyntyinen Ellen Truu. Heidän poikiaan ovat on kirjailija Mikael Paasikivi (s. 1957) ja everstiluutnantti Joakim Paasikivi (s. 1960).
Teoksia

Long-term tolbutamide treatment after myocardial infarction : A clinical and biochemical study of 178 patients without overt diabetes, väitöskirja.  Almqvist & Wiksell 1970
Monumentin sukua ; suom. Kauko I. Rumpunen. Otava 1999
Outlandos d’Amour

| Outlandos d’Amour The Police |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi-maaliskuussa 1978
 Julkaistu: marraskuussa 1978
 Tuottaja(t): Stewart Copeland, Sting, Andy Summers
 Tyylilaji: Uusi aalto
 Kesto: 38.14
 Levy-yhtiö: A&M
The Policen muut julkaisut
|   | Outlandos d’Amour 1978 | Reggatta de Blanc 1979 |
Singlet albumilta Outlandos d'Amour
 ”Roxanne” Julkaistu: 7. huhtikuuta 1978  ”Can’t Stand Losing You” Julkaistu: 14. elokuuta 1978  ”So Lonely” Julkaistu: 3. marraskuuta 1978
Outlandos d’Amour on The Police -yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Vinyylilevyllä on kaksi puolta, joista molemmilla on viisi kappaletta. Albumin kokonaiskesto on 38 minuuttia ja 14 sekuntia.
Stewart Copeland lainasi 1 500 puntaa studioaikaan veljeltään Miles Copelandilta. Albumi äänitettiin jaksoittain tammikuusta 1978 Nigel Grayn 16-raitaisessa Surrey Sound -studiossa, jota ei ollut aiemmin kokeiltu. Gray oli opetellut studiotekniikkaa tuottamalla tuntemattomien yhtyeiden demoja 4-raitaisella laitteistolla sekä vuokrannut studiota harjoitustilaksi. Hän muutti sen 16-raitaiseksi siirtyen ammattimaisemmaksi.
Ajatuksena oli julkaista albumi omakustanteena Illegal Records -merkillä, kuten ensimmäinen single "Fall Out". Miles Copelandin onnistuttua myymään "Roxannen" A&M-yhtiölle se sai samalla etuoikeuden julkaista albumi ja maksoi valmiista nauhasta 10  000 punnan ennakon tulevia tekijänoikeusmaksuja vastaan.
Sting kommentoi albumille tekemiään sanoituksia myöhemmin seuraavien albumien myötä minäkeskeisiksi viitaten erityisesti "So Lonely" ja "Can't Stand Losing You" -kappaleisiin: "Monien biisieni sisältöhän oli 'olen niin yksinäinen, miten kauheaa'."
"Roxanne" sai ideansa Pariisin punaisten lyhtyjen alueella alkuaikojen kiertueella. Sen introssa kuultava pianosointu on vahinko Stingin istuttua epähuomiossa koskettimistolle. Toisen tarinan mukaan hän olisi horjahtanut pää edellä pianoon.
"Be My Girl - Sally" sisältää brittihuumorilla sävytetyn Andy Summersin lausuman tarinan erään miehen avioseksielämästä. "Masoko Tangalla" ei ole varsinaista sanoitusta, vaan Sting käyttää onomatopoeettisia äänteitä.
Albumin hittejä olivat "Roxanne" ja "Can't Stand Losing You". Viimeksi mainitussa on instrumentaaliväliosa, josta yhtye muokkasi lavaimprovisaatioiden kautta seuraavan albumin nimikappaleen "Reggatta de Blanc."
Kappaleet

Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Sting, ellei toisin merkitty.
Kappaleet > 1. puoli

"Next to You" - 2:50
"So Lonely" - 4:49
"Roxanne" - 3:12
"Hole in My Life" - 4:52
"Peanuts" - 3:58 (Sting, S. Copeland)
Kappaleet > 2. puoli

"Can't Stand Losing You" - 2:58
"Truth Hits Everybody" - 2:53
"Born in the 50's" - 3:40
"Be My Girl - Sally" - 3:22 (A. Summers, Sting)
"Masoko Tanga" - 5:40
Esiintyjät

Sting – bassokitara, laulu
Stewart Copeland – rummut, laulu
Andy Summers – kitara, laulu
Otavamedia

| Otavamedia Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1934
Toimitusjohtaja:  Anne Mantila
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  aikakauslehtien kustantaminen
Tuotteet:  aikakauslehdet, verkkopalvelut
Liikevaihto:   75,0 milj. € (2023)
Liikevoitto:   11,0 milj. € (2023)
Henkilöstö:   241 (2023)
Emoyhtiö:  Otava Oy
Tytäryhtiöt:  Lakiperintä Oy
Omistaja:  Otava Oy
Kotisivu:  otavamedia.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Otavamedian aiempi logo
Ilmo Valjakan suunnittelema Otavamedian entinen toimitalo, jossa yhtiön pääkonttori toimi vuosina 1987–2020.
Yhtyneiden Kuvalehtien toimitalona vuosina 1957–1987 ollut Hietalahdenranta 13. Suunnittelijat Märta Blomstedt ja Matti Lampén.
Otavamedia Oy (aikaisemmin Yhtyneet Kuvalehdet Oy) on suomalainen vuonna 1934 perustettu aikakauslehtiä ja verkkopalveluita kustantava yhtiö.
Historia

Otava ja Werner Söderström perustivat yhtiön omien aikakauslehtiensä julkaisijaksi. Nykyisin yhtiö kuuluu Otava-konserniin, joka syntyi vuonna 1998 Otavan lunastaessa itselleen WSOY:n osuuden Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n, Suuri Suomalainen Kirjakerho Oy:n ja Acta Print Oy:n osakkeista. WSOY:n piti irrottautua yhtiöstä, koska se oli fuusioitunut Sanoma Oy:n kanssa. Yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja oli Jorma Reenpää vuosina 1934–1960. Yhtyneet Kuvalehdet osti vuonna 1988 kilpailevan Lehtimiehet Oy:n julkaisutoiminnan. Yhtiön nykyinen nimi otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 2010.
Otavamedian toimitalona oli aiemmin arkkitehti Ilmo Valjakan suunnittelema Maistraatinportti 1 Helsingin Länsi-Pasilassa. 2020-luvun taitteessa yhtiö muutti lähelle uuteen Tripla-kauppakeskukseen. Sieltä pääkonttori siirrettiin 1. helmikuuta 2024 Otavan toimitaloon Uudenmaankatu 10:een.
Liiketoiminta

Otavamedia kustantaa Suomessa yhteensä 22 yleisöaikakauslehteä, joita ovat muun muassa Seura, Anna, Suomen Kuvalehti, Kotiliesi ja Tekniikan Maailma. Ne tavoittavat kuukaudessa noin 1,5 miljoonaa lukijaa. Lisäksi Otavamedia julkaisee yli 15 verkkopalvelua, jotka tavoittavat kuukaudessa yli 2,5 miljoonaa suomalaista. Suosittuja sivustoja ovat esimerkiksi Suomenkuvalehti.fi, Kaksplus.fi ja Anna.fi.
Otavamedia OMA on erikoistunut suunnittelemaan ja toteuttamaan yrityksille omia medioita sekä digipalveluissa että printissä.
Otavamedian lisäksi Otava-konserniin kuuluvat myös Kustannusosakeyhtiö Otava, Like Kustannus, Kustannusosakeyhtiö Moreeni, Kustannusosakeyhtiö Nemo, Otavan Kirjapaino, Suomalainen Kirjakauppa, Otavan Uudet liiketoiminnat.
Otavamedia omistaa 60 % WordDive Oy:stä.
Otavamedian kustantamat lehdet ja painetun lehden lukijamäärät

| Lehti | Tyyppi | Perustettu | Päätoimittaja | Lukijamäärä S2010/K2011 | Lukijamäärä 2016 | Lukijamäärä 2018 | Lukijamäärä 2019 | Lukijamäärä 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alibi | rikoslehti | 1979 | Mika Lahtonen | 168 000 | 60 000 | 52 000 | 67 000 | 52 000 |
| Anna | naistenlehti | 1963, Otavamedian vuodesta 1980 | Emma Koivula | 367 000 | 261 000 | 233 000 | 188 000 | 145 000 |
| Deko | asumisen lehti | 2004 | Saija Hakoniemi | 137 000 | 115 000 | 107 000 | 114 000 | 97 000 |
| Erä | harrastelehti | 1977 | Sami Rainisto | 291 000 | 201 000 | 161 000 | 201 000 | 179 000 |
| Golflehti | harrastelehti |  | Jere Jaakkola | 112 000 | 96 000 | 101 000 | 160 000 | 175 000 |
| Hymy | sensaatiolehti | 1959 | Erkki Meriluoto | 336 000 | 149 000 | 126 000 | 117 000 | 94 000 |
| Kaksplus | perhelehti |  | Erkki Meriluoto | 128 000 | 65 000 | 49 000 | seuranta lopetettu |  |
| Kanava | yhteiskunnallinen lehti | 1973 | Matti Kalliokoski |  |  |  |  |  |
| Kippari | harrastelehti |  | Sami Rainisto | 84 000 | 66 000 | 53 000 | 68 000 | 72 000 |
| Kotiliesi | naistenlehti | 1922 | Saija Hakoniemi | 444 000 | 250 000 | 199 000 | 216 000 | 217 000 |
| Kotiliesi Käsityö | naistenlehti |  | Saija Hakoniemi |  | 196 000 | 195 000 | 148 000 | 156 000 |
| Kotilääkäri | terveyslehti | 1889, Otavamedian vuodesta 1934 | Emma Koivula | 153 000 | 122 000 | 100 000 | 85 000 | 63 000 |
| Koululainen | lasten ja varhaisnuorten lehti | 1944 | Erkki Meriluoto | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa |
| Maalla | asumisen lehti |  | Saija Hakoniemi |  | 126 000 | 103 000 | 108 000 | 98 000 |
| Metsästys ja Kalastus | harrastelehti | 1911, Otavamedian vuodesta 1981 | Sami Rainisto | 438 000 | 234 000 | 206 000 | 218 000 | 203 000 |
| Parnasso | kirjallisuuslehti | 1951, Otavamedian 1960-luvun lopulta lähtien | Matti Kalliokoski | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa |
| Seura | yleisaikakauslehti | 1934 | Erkki Meriluoto | 542 000 | 357 000 | 281 000 | 224 000 | 199 000 |
| Seura SuperRistikot & Sudokut | ristikkolehti |  | Erkki Meriluoto | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa |
| Suomen Kuvalehti | yhteiskunnallinen lehti | 1916 | Matti Kalliokoski | 315 000 | 285 000 | 293 000 | 270 000 | 313 000 |
| Tekniikan Maailma | tekniikan lehti | 1953, Otavamedian vuodesta 1988 | Sami Rainisto | 616 000 | 280 000 | 253 000 | 285 000 | 261 000 |
| TM Rakennusmaailma | rakentamislehti |  | Sami Rainisto | 173 000 | 148 000 | 160 000 | 154 000 | 133 000 |
| TV-maailma | TV-lehti |  | Erkki Meriluoto | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa | ei lasketa |
| Vauhdin Maailma | urheilulehti | 1965 | Reijo Ruokanen | 132 000 | 94 000 | 80 000 | 69 000 | 58 000 |
| Vene | harrastelehti | 1966 | Reijo Ruokanen | 143 000 | 86 000 | 71 000 | 88 000 | 76 000 |
| Viva | harrastelehti | 2005 | Saija Hakoniemi | 105 000 | 103 000 | 82 000 | 91 000 | 90 000 |
Kirjallisuutta

Karlsson, Risto: Kansikuva uusiksi – 60 vuotta elämää ja ihmisiä Yhtyneissä Kuvalehdissä. Yhtyneet Kuvalehdet 1996. ISBN 951-9435-65-4
Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815–2015.  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-27838-2
Aiheesta muualla

Otavamedia Oy
Pilke, Helena: Seitsemän sukupolvea, 200 vuotta kustannustoimintaa Kirja-arvostelu teoksesta Salokannel, Juhani: Hengen paloa & painettua sanaa. Renqvist-Reenpäät kustantajina 1815–2015. Otava, 2015. (Agricolan kirja-arvosteluja, 26.5.2015.)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 2
Osuuskauppa Mäki-Matti

Osuuskauppa Mäki-Matin logoja vuosilta 1950 ja 1967 (myös alin on vuodelta 1967).
Osuuskauppa Mäki-Matti oli Jyväskylässä ja koko Keski-Suomessa vuosina 1905–1983 toiminut osuuskauppa, joka kuului edistysmieliseen osuuskauppaliikkeeseen. Sittemmin valtakunnalliseksi muuttunut lähikauppaketju Siwa sai alkunsa osana Mäki-Mattia.
Perustaminen

Osuuskauppa Mäki-Matti perustettiin vuonna 1905 ja sen ensimmäinen kauppa toimi Mäki-Matin työläiskaupunginosassa nykyisen Voionmaankatu 9:n kohdalla. Paikalla on nykyisin muistopatsas, joka on koottu kaupparakennuksen perustusten kivistä. Osuusliikkeen perustajia olivat konduktööri J. Koskiniemi, jarrumies J. A. Virtanen, työnjohtajat G. A. Söderlund ja Aapeli Aho sekä toimittaja E. G. Väätäinen. Alkuajan jäsenistössä oli paljon rautatieläisiä.
Suurliike muodostuu

Mäki-Matti laajeni nopeasti. Vuonna 1915 avattiin Mäki-Matin myymälät Kauppakadulla ja Tourulassa ja 1916 Vaajakoskella. Vuonna 1916 toiminnan pääpaikaksi muodostui niin sanottu Spetsin tontti (Kauppakatu 32), johon Mäki-Matti rakennutti vuonna 1929 valmistuneen, arkkitehti Georg Jägerroosin suunnitteleman kivitalon. Nykyisin se tunnetaan Kauppakulman nimellä. Samana vuonna 1916 Mäki-Matin johtajaksi palkattiin kotkalainen J. E. Heikkilä, jonka johdossa yrityksestä kasvoi suurliike. Mäki-Matilla oli useita pitkäaikaisia ja tarmokkaita toimitusjohtajia. Heikkilä oli johtajana vuodet 1916–1932 ja hänen jälkeensä Kalle Järvinen 1932–1958, kauppaneuvos Erkki Luoto 1958–1977 ja kauppaneuvos Arvo Perälä 1977–1983.
Kilpailu Keskimaan kanssa

Suomen osuuskauppaliikkeen jakautuessa 1916–1917 jäsenistöltään työläistaustainen Mäki-Matti siirtyi edistysmieliseen osuuskauppaliikkeeseen, jonka keskuskaupaksi tuli Osuustukkukauppa (OTK). Alueen pellervolaisen osuuskauppaliikkeen toimintaa jatkamista kannattaneet, muun muassa monet opettajat, perustivat uuden osuuskaupan Jyväskylään nimellä Osuuskauppa Keskimaa. Mäki-Matti menestyi paremmin kaupunkialueella ja Keskimaa maaseudulla 1980-luvulle asti. Vuoteen 1946 mennessä Mäki-Matti oli kasvanut niin, että sen palveluksessa oli 528 henkeä. Vuoteen 1944 mennessä perustettu 61 Mäki-Matin myymälää. Keskimaan henkilökunta oli samaan aikaan 383 henkeä.
Oma tuotanto

Mäki-Matti aloitti myytävien tuotteiden valmistuksen jo 1920-luvulla ja ravintolatoiminnan sotien välisenä aikana. Muiden osuuskauppojen tapaan myös Mäki-Matissa toimi säästökassa. Mäki-Matin leipomo perustettiin 1916 (entinen Mäki-Matin leipomorakennus on nykyisin Tanssisali Lutakko) ja 1921–1957 osuusliikkeellä oli oma juomatehdas. Sota-aikana 1942 aloitti toimintansa meijeri ja sen yhteydessä 1958 maitojauhetehdas. Ne toimivat Lutakossa.
Erkki Luoto toimitusjohtajana

Erkki Luoto nimitettiin Mäki-Matin toimitusjohtajaksi 1953. Hänen lähes parikymmentä vuotta kestäneellä johtajakaudellaan osuuskauppa jatkoi vankkaa kasvuaan. Mäki-Matilla oli 98 toimipaikkaa ja hieman vajaa 600 työntekijää 1954. Mäki-Matti avasi ensimmäisen valintamyymälänsä, ensimmäisenä Jyväskylässä, vuonna 1956. Kauppakatu 32:n tontille valmistui uusi Centrum-tavaratalo, joka avattiin joulukuussa 1960. Tuolloin Mäki-Matilla oli kaikkiaan 109 toimipaikkaa. Äänekosken ja Suolahden osuuskaupat sulautuivat Mäki-Mattiin 1965, jolloin se vahvisti asemaansa talousalueensa suurliikkeenä hieman yli tuhannen työntekijän henkilökunnalla ja siitä tuli neljänneksi suurin E-liikkeen osuusliike Suomessa. Mäki-Matilla oli tuolloin yhteensä 153 toimipaikkaa Keski-Suomessa.
Fuusiot

Pienten osuuskauppojen fuusiot olivat käynnissä 1950-luvulta lähtien, mutta fuusioiden määrä lisääntyi 1970-luvulla. Tuolloin Pohjoisen Keski-Suomen osuusliikkeet (suurimpana oli Paavonseutu) yhdistettiin Mäki-Mattiin. Arvo Perälän toimitusjohtajakaudella Mäki-Mattiin liitettiin Jämsän Osuusliike ja Korpilahdella toiminut Pohjois-Päijänteen Osuusliike, minkä jälkeen Mäki-Mattia voitiin pitää koko maakunnan kattavana osuuskauppana. Lopulta fuusio nielaisi myös Mäki-Matin. Sen toiminta loppui vuonna 1983, kun se liittyi koko maan osuusliikkeiden (Elantoa lukuun ottamatta) ja niiden omistaman OTK:n kanssa valtakunnalliseksi E-osuuskunta Ekaksi (nyk. Tradeka).
Kansanedustaja Sakari Knuuttila kuvaa muistelmissaan Mäki-Matin loppua surulliseksi: ”- - hyvin menestynyt Mäki-Matti menetti omaisuutensa. Fuusiotilanteessa Mäki-Matilla oli hallussaan kaavoitettu marketin tontti ja rahaa kassassa rakentamisen toteuttamiseksi. Fuusion jälkeen EKA-liike otti rahat ja myi tontin ja lopetti Jyväskylässä kaikki suurimmat kaupat lukuun ottamatta alun perin Mäki-Matin piirissä kehitettyjä Siwoja. Näin menestynyt Mäki-Matin tarina muuttui tragediaksi.”
Aiheesta muualla

Osuuskauppa Mäki-Matin kuvia Arjenhistoria.fi -sivustolla
Osuusliike Mäki-Matin muistokivi, Jyväskylän Voionmaankatu.
Mäki-Matin pääkonttori ja tavaratalo Jyväskylässä vuoden 1970 asussa
Pabilsag

Pabilsag tai Pa-bil-sag on mesopotamialainen jumala. Hän oli Isinin kaupungin suojelusjumala ja Nininsina-jumalattaren puoliso. Kaksi Larakin kaupungista peräisin olevaa tekstiä kertovat Pabilsagin matkasta Nippuriin, jossa hän antoi tuulen jumala Enlilille lahjoja. Pabilsagin lisänimi oli "villihärkä jolla on moniväriset jalat".
Harri Paarma

Harri (Harry) Bengt Armas Paarma (sukunimi vuoteen 1934 Broms ja 1934–1945 Paatsalo; 4. elokuuta 1901 Ristiina – 18. lokakuuta 1970 Hämeenlinna) oli suomalainen tiedustelu-upseeri ja sotakirjailija.
Elämä

Paarman vanhemmat olivat nimismies Bengt Wilhelm Broms ja Nadeschda Colliander. Paarma toimi ennen sotia Etsivän Keskuspoliisin Terijoen osaston toimistopäällikkönä ja oli myöhemmin Hämeen lääninverotoimiston tarkastajana.
Vaasan hovioikeus tuomitsi lokakuussa 1936 Paatsalon haltuunsa uskottujen valtion varojen kavalluksesta ja väärennyksistä 3 vuoden 2 kuukauden kuritushuonerangaistukseen ja olemaan kuusi vuotta maan palvelukseen kelpaamaton.
Kapteeni, sittemmin majuri Harri Paatsalo johti keväästä 1940 alkaen Päämajan tiedusteluosaston Petsamon alatoimistoa Rovaniemellä (Osasto Paatsalo) joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella. Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erilliseen Pataljoonaan 4. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.
Paarma kirjoitti omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta.
Teokset

Salaista tiedustelua napapiirillä 1939. Karisto 1970
Salaisen tiedustelun partiot 1940–1945. Karisto 1972 ISBN 951-23-0673-5
Osiris

Myöhäiskauden aikainen Osiris-patsaan pää, jolla on Osirikselle tyypillinen Ylä-Egyptin kruunu. Brooklyn Museum.
Osiris (muinaisegyptin Wsir tai Usir, luultavasti "mahtava") oli yksi tärkeimmistä muinaisegyptiläisten palvomista jumalista, joka hallitsi kuoleman valtakuntaa, teki maan hedelmälliseksi ja mahdollisti kuolemanjälkeisen elämän. Osiriksen uskottiin ammoin olleen ihmishallitsija, joka opetti ihmisille sivistystä ja maanviljelystaidot. Osiris oli egyptiläisessä mytologiassa sisarensa Isiksen mies ja Horuksen isä. Osiriksen sisaruksia olivat myös Neftys ja Seth. Osiris kuvattiin vihreä- tai mustakasvoiseksi muumioiduksi mieheksi, jolla oli Ylä-Egyptin kruunu ja käsissään paimensauva ja ruoska.
Osiriksen kultti oli hyvin vanha, ja kattoi lähes koko Egyptin historian dynastisen kauden. Vanhimmat maininnat Osiriksesta ovat 5. dynastian ajalta, jolloin Osiris mainittiin sekä yksityishenkilöiden mastaba-hautojen hautakirjoituksissa että faaraoiden pyramiditeksteissä. Niissä Osiris esiintyy yhtenä kolmesta tärkeimmästä jumalasta yhdessä auringonjumala Ran ja haukkajumala Horuksen kanssa.
Osiriksen palvonta tuli niin suosituksi, että se kilpaili jopa faaraoiden isän ja auringon jumalan Ran palvonnan kanssa. Taru Osiriksesta heijastaa muun muassa luonnon kiertokulkua. Joka vuosi egyptiläiset saivat seurata miten heidän maansa, oltuaan kuivaan vuodenaikaan aavikon lailla kuollut, heräsi Niilin tulvien vaikutuksesta henkiin. Tapahtumien syyksi pantiin kahden jumalan, Osiriksen ja Sethin (Setehin) välinen taistelu. Aavikkomaan jumala Seth yrittää joka vuosi vallata Osiriksen hallitseman Egyptin itselleen. Osittain hän onnistuukin tappamalla Osiriksen (eri aikoina tapahtumasta kerrottiin erilaisia tarinoita), mutta tämä herää henkiin ja karkottaa Sethin takaisin aavikolleen.
Osiris-myytistä muotoutui muinaisen Egyptin laajin myyttisikermä, jolla perusteltiin faaraon valtaa elävänä Horuksena, ja joka toisaalta tarjosi koko kansalle toivon ikuisesta elämästä Osiriksen valtakunnassa.
Ulkoasu

Egyptiläiset kuvasivat Osiriksen muumioksi, jonka kädessä oli käyrä paimensauva ja ruoska, faaraon tunnukset. Hänen ihonsa oli musta tai vihreä symboloiden Niilin hedelmällistä mutaa tai Osiriksen roolia maanalaisena jumalana, mutta toisinaan hänet kuvattiin myös kasvoiltaan valkoiseksi, mikä saattoi symboloida muumiokääreitä. Osiris kuvattiin joko seisovana jalat yhdessä tai kuninkaan tapaan istumassa valtaistuimella. Keskivaltakunnan ajoista alkaen Osirikselle kuvattiin päähän Ylä-Egyptin valkoinen kruunu, mikä saattoi viitata jumalan alkuperään.
Osiriksen kehittyminen

Osiris oli ilmeisesti alun perin ennen kaikkea hedelmällisyyden jumala, joka vasta myöhemmin yhdistettiin suoraan maanviljelyyn. Osiriksen kultin levitessä tämä sulautti itseensä piirteitä muilta jumalilta. Esimerkiksi myytti Osiriksesta maanpäällisenä hallitsijana joka surmataan ja herätetään kuolleista on ilmeisesti peräisin Busiriksen kaupungissa palvotulta Andjety-jumalalta. Jo vanhan valtakunnan aikana Osiriksen keskeiseksi rooliksi muodostui hautajaiskultti ja tuonpuoleisuus, mistä kielivät jumalan saamat nimet kuten "ensimmäinen lännen asukkaista (vainajista)". Erityisen tärkeäksi muodostui myös Osiriksen rooli kuolleiden tuomarina.
Osiris-myytti

Armas Salosen ja Rostislav Holthoerin mukaan on egyptiläisten ja kreikkalaisten lähteiden, ennen kaikkea Plutarkhoksen De Iside et Osiriden perusteella voitu ennallistaa seuraava versio Osiris-tarusta:
Alussa oli kaaos, josta syntyi luojajumala Ra-Atum, joka hedelmöitti itse itsensä ja synnytti taivaanjumalatar Nutin ja maanjumala Gebin. Nämä puolestaan saivat lapset Osiris, Seth, Isis ja Neftys. Osiris ja hänen sisarvaimonsa Isis saivat hallittavakseen Ylä-Egyptin, Seth ja hänen sisarvaimonsa Neftys Ala-Egyptin.
Seth ei kuitenkaan ole tyytyväinen jakoon, vaan olisi halunnut itselleen Osiriksen hedelmällisen maan. Saadakseen haluamansa Seth surmaa hänet, paloittelee Osiriksen ruumiin ja levittää palat ympäri Egyptiä.
Tämän jälkeen sisarukset Isis ja Neftys lähtevät etsimään Osiriksen ruumiinosia. Pitkän etsinnän jälkeen he saavat koko ruumiin kasatuksi. Isis synnyttää Osirikselle Niilin suistossa, Hemmis-suon kaislikossa pojan Horuksen. Isiksen ollessa Horuksen luona Seth löytää jälleen Osiriksen ruumiin, paloittelee sen neljääntoista osaan ja heittää palat ympäri Egyptiä.
Taas Isis ja Neftys kokoavat palat, mutta eivät löydä Osiriksen siitintä, jonka Niilin kala on syönyt. Korvatakseen tämän puutteen Isis muovaa maagisen mallin sukupuolielimestä. Osiris kieltäytyy kuitenkin heräämästä henkiin ennen kuin hänen kuolemansa on kostettu.
Horuksen kasvettua aikuiseksi hän käy Sethin kanssa taisteluun, jossa Horus menettää silmänsä ja Seth sukupuolielimensä. Lopulta Horus voittaa, ja jumalten neuvosto antaa hänelle koko Egyptin kuninkuuden. Viisauden jumala Thoth palauttaa hänen silmäänsä näön sylkemällä siihen.
Osiris herää henkiin nielaistuaan salaperäisellä tavalla Horuksen silmän. Kuolleista herättyään hän ei kuitenkaan voi jäädä hallitsemaan eläviä, vaan siiryy Lännen maahan hallitsemaan ja tuomitsemaan kuolleita.