stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaskelotti

| Kaskelotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hammasvalaat Odontoceti
Heimo::  Physeteridae
Suku::  Physeter
Laji::  macrocephalus
Kaksiosainen nimi
 Physeter macrocephalus  Linnaeus, 1758 
Synonyymit
 Physeter australasianus Desmoulins, 1822  Physeter australis Gray, 1846  Physeter catodon Linnaeus, 1758 
 Esiintymisalueet sinisellä ja keskittymät mustalla
Katso myös
   Kaskelotti Wikispeciesissä   Kaskelotti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaskelotti (Physeter macrocephalus tai Physeter catodon) on suurin hammasvalaista. Koiras kasvaa keskimäärin 16 metriä pitkäksi. Lajin tunnistaa suuresta kulmikkaasta päästä ja poikkeuksellisesti pään vasemmassa reunassa sijaitsevasta hengitysaukosta. Kaskeloteilla on eläinkunnan suurimmat aivot, ja niiden päässä on lisäksi suuri ontelo, joka on täynnä valaanpääöljyä. Laji on levinnyt laajalle alueelle, ja sitä tavataan lähes kaikista meristä. Se on kuitenkin luokiteltu vaarantuneeksi, ja aiemmin lajia verotti raskas ambran ja öljyn takia käyty valaanpyynti. Kaskelottinaaraat elävät pienissä ryhmissä, mutta vanhat koiraat yksin. Naaraat synnyttävät pitkän raskausajan jälkeen yhden poikasen. Ravinnokseen kaskelotit käyttävät erityisesti kalmareita.
Ulkonäkö ja koko

Kaskelotti on suurin hammasvalaista, ja lisäksi lajin koiraiden ja naaraiden välinen ero on suurin valaista. Koiraat kasvavat noin 16-metrisiksi ja voivat painaa 45 tonnia. Naarat sen sijaan jäävät keskimäärin 11-metrisiksi ja painavat noin 15 tonnia. Kaskelotilla on suuri neliömäinen pää, joka käsittää lähes kolmanneksen koko ruumiin pituudesta. Lajinimi macrocephalus tarkoittaakin suurta päätä. Kaskelotin tunnistaa helposti siitä, että se on ainoa valaslaji, jonka sierainaukko sijaitsee pään vasemmalla puolella. Kaskelotin tunnusomaisen viistosti vasemmalle nousevan vesihöyrypatsaan tunnistaakin jo kaukaa.
Kaskelottien suuressa päässä on myös suuret aivot, jotka painavat täysikasvuisilla uroksilla keskimäärin 7,8 kiloa. Ne ovat eläinkunnan suurimmat, vaikkakaan eivät erityisen suuret lajin kokoon verrattuna. Päässä on lisäksi suuri ontelo, spermaseettielin, joka on täynnä valaanpääöljyä. Valas pystyy viilentämään ja lämmittämään öljyä ja siten auttamaan itseään sukeltamaan ja nousemaan pintaan.
Kaskelotit ovat yleensä tummanharmaita, mutta joskus niiden suut ovat sisältä kirkkaan valkoisia ja vatsassa on valkoisia läiskiä. Niiden rintaevät ovat ruumiiseen nähden pienet ja melamaiset ja pyrstöevät kolmiomaiset. Pieni selkäevä on myös matala ja yleensä pyöreähkö.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kaskelotin levinneisyysalue on hyvin laaja, ja sitä tavataan lähes kaikilta merialueilta. Niitä elää myös monissa suljetuissa tai osittain suljetuissa sisämerissä, kuten Välimeressä, Ohotanmeressä, Kalifornianlahdella ja Meksikonlahdella. Kaskelotit elävät yleensä alueilla, joissa meren syvyys on vähintään 600 metriä ja ovat harvinaisia alle 300 metrin syvyisessä vedessä.
Pohjois-Atlantilla arvioitiin Yhdysvaltain Kansallisen Valtameri- ja Ilmakehähallituksen (NOAA) laskentoihin perustuen olleen vuonna 1998 noin 4 700 kaskelottia. Tarkkoja maailmanlaajuisia kaskelottien laskentoja ei ole suoritettu, mutta joidenkin vuosina 1996–2001 suoritettujen alueellisten laskentojen perusteella karkea arvio valaiden laskennallisesta vähimmäismäärästä maailman merissä olisi NOAA:n mukaan noin 200 000 yksilöä.
Käyttäytyminen > Elintavat

Aikuiset naaraat elävät yleensä pienissä ryhmissä, kun sen sijaan aikuiset koiraat elävät yksin. Keskimäärin 12 naarasta ja niiden jälkeläiset muodostavat yhden perheyksilön. Naaraat pysyvät usein samassa ryhmässä koko ikänsä ja elävät trooppisissa vesissä. Koiraat sen sijaan lähtevät 4–21-vuotiaina ja muodostavat ryhmiä, joissa on muita samankokoisia ja -ikäisiä koiraita. Nämä ryhmät pienenevät hiljalleen, kun vanhenevat koiraat muuttavat lähemmäksi napa-alueita ja päätyvät elämään yksin. Ne palaavat enää vain satunnaisesti trooppisiin vesiin lisääntymään.
Käyttäytyminen > Ravinto

Kaskelottien ravinto koostuu lähinnä useista suurista eläimistä, jotka elävät myös merten syvissä vesissä. Niiden pääravintoa ovat kalmarit, mutta ne syövät myös haita, rauskuja ja muita kaloja. Kaskelotit käyttävät ravinnon löytämiseen kaikuluotausta. Ravintoa etsiessään ne voivat tehdä jopa kaksi tuntia kestäviä sukelluksia kolmen kilometrin syvyyteen, eli syvemmälle kuin mikään muu nisäkäslaji.
Käyttäytyminen > Lisääntyminen

Koiraat saavuttavat sukukypsyyden 10-vuotiaina, mutta lisääntyvät ensimmäisen kerran vasta noin 19-vuotiaina, jolloin ne ovat 13-metrisiä. Naarat tulevat sukukypsiksi 7–11-vuotiaina, jolloin ne ovat 9 metriä pitkiä. Lisääntymisaikana uros- ja naaraskaskelotit kokoontuvat laumoiksi, joihin kuuluu kaikenikäisiä naaraita, poikasia, nuoria yksilöitä sekä 1–5 kookasta urosta. Uros parittelee vatsa vasten vatsaa kiimaan tulleen naaraan kanssa. Pian sen jälkeen se lähtee laumasta etsimään uusia parittelukumppaneita. Pitkän tiineyden päätteeksi naaras synnyttää noin 4 metrin mittaisen poikasen. Aluksi se tönii jälkeläisensä varovasti vedenpintaan hengittämään. Poikanen liikkuu kauan emonsa seurassa. Emo imettää sitä yli kaksi vuotta, ja voi kulua jopa seitsemän vuotta, ennen kuin se synnyttää uuden jälkeläisen.
Käyttäytyminen > Kommunikaatio

Parven kaskelotit viestivät keskenään ääntelyllä kuten muutkin valaslajit. Jokaisella kaskelottiparvella on oma murteensa naksautuksia ja laulua. Emot vastaavat poikasen ääntelyyn erityisellä, vain poikasille tarkoitetulla naksausten sarjalla. Samoin naksautusten kuvio voi muuttua vastaanottajan koon mukaan. Kaskelottien viestintää ei tunneta kovinkaan hyvin. Kaskelottien ääntely voi yltää veden alla jopa 240 desibelin äänenvoimakkuuteen, mikä tekee siitä eläinmaailman kovimman äänen.
Suojelu ja uhat

Kaskelotteja on pyydetty jo kauan, ja laajamittainen pyynti aloitettiin Pohjois-Atlantilla vuonna 1712. Toiminnan keskuksena oli Nantucketin saari. Kaskelotteja ei pyydetty lihan takia, vaan lähinnä ambran ja valasöljyn takia. Pyynti jatkui vuoteen 1988 ja oli suurimmillaan vuoden 1950 tienoilla, jolloin pyydettiin 25 000 yksilöä vuodessa, mikä heikensi dramaattisesti valaspopulaatiota. Kaskelottien pyynti on käytännössä loppunut Kansainvälisen valaanpyyntikomission kiellettyä kaupallisen valaanpyynnin.
Kaskelotit ovat nykyään melko hyvin turvassa valaanpyynnin uhalta. Pitkään jatkuneella pyynnillä on kuitenkin edelleen vaikutuksia, sillä muun muassa suurimpien lisääntymiskykyisten koiraiden pyynti on vähentänyt raskauksien määrää. Muita kaskelotteihin kohdistuvia uhkia ovat takertuminen kalastusverkkoihin ja törmäykset laivoihin.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee kaskelotin vaarantuneeksi lajiksi, mutta laji ei ole välittömässä uhassa kuolla sukupuuttoon. Joitain populaatiota pitää kuitenkin tarkkailla. Tyynenmeren itäosissa valaanpyynti oli erittäin runsasta ja syntymämäärät ovat edelleen hyvin pieniä. Välimeren populaatiota uhkaa erityisesti kalastusverkot ja törmäykset laivoihin.
Kaskelotti kirjallisuudessa

Carlo Collodin kirjassa Pinokkio kaskelotti nimeltä Monstro nielaisee Gepetton veneen.
Herman Melvillen romaanissa Moby Dick esiintyvä valkoinen valas oli kaskelotti.
Jules Vernen romaanissa Sukelluslaivalla maapallon ympäri esiintyy suuri lauma kaskelotteja.
Douglas Adamsin kirjassa Linnunradan käsikirja liftareille kaskelotti ilmestyy yllättäen korkealle planeetan ilmakehään ja putoaa sieltä pohtien samalla olemassaoloaan ennen kuin iskeytyy planeetan pintaa vasten.
Aiheesta muualla

Animal Diversity Web ADW – Physeter catodon, sperm whale University of Michigan, Museum of Zoology. Viitattu 28.10.2019. (englanniksi)
Wagner, Eric: The Sperm Whale’s Deadly Call Smithsonian Magazine.  joulukuu 2011. Viitattu 29.10.2019. (englanniksi)
Robson, David: Singing duets helps sperm whales to bond New Scientist.  29.10.2008. Viitattu 29.10.2019. (englanniksi)
Kaskelotin koko suhteessa ihmiseen.
Kaskelotti yläpuolelta.
Kaskelotin pyyntiä vuodelta 1850.
ISO 3166-2:SL

Sierra Leonen maakunnat.
ISO 3166-2:SL on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Sierra Leonelle. ISO 3166-2:SL on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää kolmen maakunnan ja yhden alueen koodit.
Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Sierra Leonen maakoodi ”SL”. Toinen osa on aluekohtainen kirjaintunnus.
| Koodi | Alue |
| --- | --- |
SL-E: Itäinen maakunta
SL-N: Pohjoinen maakunta
SL-S: Eteläinen maakunta
SL-W: Läntinen alue
How Many Sisters? (albumi)

| How Many Sisters? How Many Sisters |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundtrack Studio, Helsinki
 Julkaistu: 1983
 Formaatti: LP, MC
 Tuottaja(t): Pedro Hietanen
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 33.42
 Levymerkki: Kerberos
How Many Sistersin muut julkaisut
|   | How Many Sisters? 1983 | Stolen Moments 2003 |
How Many Sisters? on samannimisen lauluyhtyeen nimikkoalbumi vuodelta 1983. Albumin on julkaissut Ab Discophon Oy Kerberos-levymerkillä LP:nä KEL 650 ja musiikkikasettina KEC 650. Tuottaja on Pedro Hietanen ja sovitukset on tehnyt Markku Johansson. Äänittäjänä on ollut Iain M. Churches SoundTrack-studioilla. Kansitaiteilija ja valokuvaaja on Erik Uddström. Levykannen on tehnyt Kirjapaino E. Kuronen.
Kappaleet

Kuningaskobra (- The Snake Charmer -) – 2.57 (säv. J. Powell & L. Whitcup, san. Saukki)
Valoa ikkunassa – 3.08 (säv. Eino A. Hurme)
Bongo, bongo, bongo (Sivistys) (- Civilization -) – 2.54 (säv. B. Hilliard & C. Sigman, san. Kullervo)
Vanhan veräjän luona – 2.10 (säv. Kari Aava, san. Rauni Kouta)
Tulenliekki – 3.03 (säv. Antonio Brave, san. Orvokki Itä)
Lazzarella – 2.50 (säv. D. Modugno & R. Pazzaglia, san. Saukki)
Istanbul – 2.44 (säv. N. Simon & J. Kennedy, san. Kullervo)
Pieni sydän – 2.24 (säv. Walter Rae, san. Tatu Pekkarinen)
Tiikerihai (- Tiger Shark -) – 3.25 (säv. P. Hodginson, san. A. Lohimies)
Muistatko Monrepos'n – 2.33 (säv. E. Lindström, san. A. Runne)
Sä kaunehin oot (- Bei Mir Bist Du Schön -) – 2.43 (säv. S. Secunda & J. Jacobs, san. M. Maja)
Koivu ja sydän – 2.51 (säv. T. Kärki, san. R. Helismaa)
Kokoonpano

Mervi Hiltunen
Anna-Mari Kähärä
Kirsi Rissanen
ISO 3166-2:TV

Tuvalun kartta.
ISO 3166-2:TV on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Tuvalulle. ISO 3166-2:TV on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää yhden kaupungin (Funafuti) ja kuuden atollin koodit.
Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Tuvalun maakoodi ”TV” ja toinen osa on kolmikirjaiminen aluekohtainen tunnus.
| Koodi | Alue |
| --- | --- |
TV-FUN: Funafuti
TV-NIT: Niutao
TV-NKF: Nukufetau
TV-NKL: Nukulaelae
TV-NMA: Nanumea
TV-NMG: Nanumanga
TV-NUI: Nui
TV-VAI: Vaitupu
Kompanjärvi

| Kompanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  61°53′46″N, 24°02′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Paloveden alue (35.32)
Laskuoja:  oja Paloveteen 
Järvinumero:  35.321.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,4 m  
Rantaviiva:  1,161 km  
Pinta-ala:  3,9 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKompanjärvi 
Kompanjärvi  on Pirkanmaalla Ruovedellä Juurakonperän kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,9 hehtaaria ja se on 550 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paloveden lähialueeseen (35.321) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,4 metriä mpy.
Hugo Holsti

Hugo Holsti.
Hugo Östen Leonard Holsti (28. syyskuuta 1850 Hämeenlinna – 21. tammikuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentti 1883–1886 ja ylimääräinen professori 1886–1911. Hän julkaisi tohtorinväitöskirjan Om typhus recurrens och särskidt dess senaste epidemi i Helsingors (1877) sekä tilastollisia yhteenvetoja eri tautien esiintymisestä Suomessa.
Hänen isänsä oli Rudolf Israel Holsti ja poikansa Östen Holsti.
Ilmatar

Ilmatar Robert Wilhelm Ekmanin maalauksessa (1860).
Ilmattaret eli Ilman immet ovat kalevalaisessa kansantarustossa esiintyviä taivaalla asuvia jumalaisia neitoja. Ilmatar ja ilman impi muistuttavat Pohjan neitoja, sillä nekin istuvat ajoittain taivaankannella. Ilman impi mainitaan joskus myös kapeeksi ja luonnottareksi.[lähde? ]
Kansanrunouden pohjalta kootussa Kalevalassa Ilmatar liittyy Väinämöisen ja maailman syntymään. Ilmatar tylsistyy oloonsa impenä taivaalla ja laskeutuu meren selälle. Tuuli hedelmöittää hänet. Sotka etsii pesäpaikkaa ja huomaa Ilmattaren polven, jolle se tekee pesän ja munii siihen munansa. Polvea alkaa kuumoittaa ja Ilmatar heilauttaa sitä, jolloin munat putoavat ja särkyvät. Särkyneistä munankuorista syntyy maailma.
Väinämöinen syntyy Ilmattaresta vanhana miehenä. Kansanrunoissa Ilmatar ei synnytä Väinämöistä, vaan Väinämöinen syntyy yksin tai Iro-neidosta.
How Much More

| How Much More> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1996–
Kotipaikka:  Kemi, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mikko Koivulehto, laulu   Tuomo Pfaler, koskettimet   Sami Tuomivaara, kitara   Tome Jacku, rummut   Ralle, basso  
Levy-yhtiö:  MFU Records, 1996–   V.R. Label 2015-
Infobox OKNimi-testi OK: 
How Much More on Kemissä 1996 perustettu rockyhtye. Vuonna 2002 How Much More osallistui Rockin Suomen-mestaruuskilpailuun ja sai semifinaalissa eniten yleisön ääniä. Yhtyeen kitaristi Sami Tuomivaara palkittiin kisojen parhaana kitaristina. 2005 How Much More julkaisi esikoisalbuminsa How Much More oman osuuskuntansa kautta.
Ensimmäinen digisingle "Hey" julkaistiin 13. lokakuuta 2015.
Eminent Wait -albumi julkaistiin 4. joulukuuta 2015.
Julkaisut

Albumit
How Much More (MFU Records, 2005) omakustanne
Eminent Wait (2015)
Singlet ja EP:t
Neurotic Mind (MFU Records, CD Single, 2004) omakustanne
This Kind Of Song (CD Single, 2003) demo
I Feel Divine (CD Single, 2002) demo
Aiheesta muualla

How Much More MySpace-sivustolla
How Much More Stage FM-sivustolla
How Much More[vanhentunut linkki] Purevolume-sivustolla
Iranin kansallislaulu

| Iranin kansallislaulu |
| --- | --- |
 Kansallislaulun nuotit
Valtio:   Iran
Säveltäjä:  Hassan Riahi
Sanoittaja:  useita
   Kansallislaulu soitettuna 
Iranin islamilaisen tasavallan kansallislaulu (pers. ‏سرود ملی جمهوری اسلامی ایران‎, Sorud-e melli-ye Jomhuri-ye Eslāmi-ye Irān) on Iranin kansallislaulu. Sen on säveltänyt Hassan Riahi, ja laulun sanat on kirjoittanut komitea. Uutta kansallislaulua alettiin suunnittelemaan sen jälkeen, kun maan hengellinen johtaja suurajatollah Ruhollah Khomeini kuoli vuonna 1989. Lisäksi Iran oli vastikään kärsinyt tappioita sodassa Irakia vastaan, joten uudesta kansallislaulusta järjestettiin kilpailu kansallisen mielialan kohentamiseksi. Uusi kansallislaulu otettiin käyttöön vuonna 1990.
Laulu tuo esiin Iranin islamilaisen vallankumouksen uskonnollisen ja poliittisen vakaumuksen.
| Sanat | Translitteraatio | Käännös |
| --- | --- | --- |
|  سر زد از افق مهر خاوران  فروغ دیده‌ی حق باوران  بهمن فر ایمان ماست  پیامت ای امام، استقلال  آزادی، نقش جان ماست  شهیدان، پیچیده در گوش زمان فریادتان  پاینده مانی و جاودان  جمهوری اسلامی ایران |  Sar zad az ofoq mehr-e xāvarān   Foruġ-e dide-ye haq bāvarān  Bahman, farr-e Imāne māst  Payāmat ey Emām, esteqlāl  Āzādi, naqš-e jān-e māst  Ŝahidān, pičide dar guš-e zamān faryādetān  Pāyande māni o jāvedān  Jomhuri-ye Eslāmi-ye Irān  |  Ylhäältäpäin horisontista nousee itäinen aurinko,  Valo totuuteen uskovien silmissä.  Bahmanin kuukausi on uskomme loisto.  Oi imaami, sinun viestisi itsenäisyydestä ja vapaudesta, on painautunut sieluihimme.  Oi marttyyrit! Teidän metelinne kaikuu ajan korvissa:  kestävä, jatkuva, ikuinen,  Iranin islamilainen tasavalta. |
ISO 3166-2:TO

Tongan kartta.
ISO 3166-2:TO on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Tongalle. ISO 3166-2:TO on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää viiden alueen koodit.
Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Tongan maakoodi ”TO” ja toinen osa on aluekohtainen numero.
| Koodi | Alue |
| --- | --- |
TO-01: Eua ‘Eua
TO-02: Ha‘apai
TO-03: Niuas
TO-04: Tongatapu
TO-05: Vava‘u
Kokkolan tuulipuisto

| Kokkolan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
 Kokkolan tuulipuisto elokuussa 2012
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Kokkola
Rakentaminen alkoi:  2002
Sähköverkkoon:  kesäkuu 2003 
Valmistunut:  2003
Lopetettu:  2015 (2016)
Kustannus:  2 miljoonaa € 
Perustaja:  PVO-Innopower Oy 
Rakennuttaja:  PVO-Innopower Oy 
Omistaja:  PVO-Innopower Oy 
Operaattori:  PVO-Innopower Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Korkeus:  0 m 
Tuulivoimalat:  2 × WWD-1 (1 MW) 
Kapasiteetti:  2 MW  
Kokkolan tuulivoimapuisto oli Kokkolan kaupungin edustalle Kokkolan sataman aallonmurtajille kaupungin vuokraamalle alueelle rakennettu tuulipuisto, jossa oli kaksi PVO-Innopowerin vuonna 2003 valmistuneet 1,0 megawatin Winwind-tuulivoimalaa. Lokakuussa 2015 Innopower tiedotti voimaloiden purkamisesta.
Yleistä

PVO-Innopower Oy rakensi vuonna 2002 Ykspihlajan sataman Kokkolan kaupungin vuokraamille aallonmurtajille kaksi tuulivoimalaitosta. Ne olivat suomalaisen Winwindin yhden megawatin tuulivoimaloita (WWD-1), joiden perustukset valettiin suoraan aallonmurtajan kohdalle. Perustuksen halkaisija oli 16 metriä ja suurin paksuus 1,4 metriä. Tuulivoimaloiden napakorkeus oli 70 metriä ja tuuliturbiinin halkaisija 56 metriä. Tuulipuiston kustannus oli 2,6 miljoonaa euroa  ja ne vihittiin käyttöön toukokuussa 2003 . Tuulivoimapuiston sähkö siirrettiin satama-alueen verkossa muuntajan kautta kantaverkkoon.
Laajennusyritys

EPV Tuulivoima Oy ja PVO Innopower Oy tekivät Kokkolan kaupungille aloitteen tuulivoimapuiston laajentamiseksi ja kaupunki päättikin huhtikuussa 2010 käynnistää vaiheyleiskaavan laatimisen . Kaava-alueelle kaavailtiin aluksi seitsemän tuulivoimalaitoksen (voimalat nro 3–9) rakentamista ja niiden kapasiteetiksi arvioitiin mallista riippuen 21–35 megawattia. Voimaloiden sijaintipaikat olisivat olleet Pommisaari (nrot 3 ja 4), rannan edusta (nro 5), jätevedenpuhdistamon länsipuoli (nro 6) ja Outokummuntien pohjoispuoli (nrot 7, 8 ja 9). Aallonmurtajalla oli jo toiminnassa kaksi edellä esiteltyä voimalaa ja niiden eteläpuolella vielä kaksi poikkeusluvan saanutta tuulivoimalan paikkaa (voimalat nro 1 ja 2) . Voimaloiden tarvitsema muuntoasema sijoitettiin kaavassa sisääntuloväylän varteen. Kaava-alueen pinta-ala oli 2,4 neliökilometriä. Laajennus ei koskaan toteutunut.
Tuulipuiston purkaminen

Winwindin tuulivoimaloita vaivasivat erilaset laatuongelmat, jonka vuoksi niiden toimintavarmuus heikkeni kaiken aikaa. Kun Winwindillä alkoi mennä huonosti, oli varaosien saannissa ongelmia. PVO Innopower Oy, joka oli muuttanut nimensä Innopower Oy:ksi vuonna 2011, oli ostanut kaikki tuulivoimalaitoksensa Winwindiltä. Tämän vuoksi sen sähköntuotannossa ilmeni pitkiäkin katkoksia samalla kun sähkön hinta alkoi laskea alas. Lopulta Innopower päätti luopua tuulivoimasta. Se alkoi myydä tuulipuistoja ja purkaa niitä pois. Kokkolan tuulivoimalat olivat olleet vuonna 2015 jo puoli vuotta pysäytettynä varaosaongelmien vuoksi, kun yhtiö ilmoitti purkavansa ne. Purkulupa saatiin seuraavana vuonna.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Merituulivoiman kannattavuus Kokkolan seudun rannikolla (Arkistoitu – Internet Archive), Lappeenrannan teknillinen korkeakoulu
Ilmatar Energy

| Ilmatar Energy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2011
Toimitusjohtaja:  Juha-Pekka Weckström
Kotipaikka:   Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  energia
Tuotteet:  uusiutuvan energian kehittäminen, rakennuttaminen ja tuotanto
Liikevaihto:  30 miljoonaa € (2020) 
Liikevoitto:  0,3 miljoonaa € (2020) 
Henkilöstö:  100 (2023)
Kotisivu:  ilmatar.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ilmatar Energy on Pohjoismaissa toimiva ranskalaisen Omnes-pääomasijoittajan hallinnoimien rahastojen pääomistama energiayhtiö. Omistajiin kuuluu myös konsernin johtoa ja työntekijöitä.  Ilmatar on uusiutuvan energian (tuulivoima, aurinkovoima) kehittäjä, rakennuttaja ja omistaja. Ilmatar käy kauppaa tuottamansa uusiutuvan sähkön osalta pohjoismaisessa sähköpörssissä Nord Poolissa ja solmii myös niin sanottuja pitkäaikaisia sähkönostosopimuksia (PPA-sopimuksia) suuryritysten kanssa. Ilmattaren aurinko- ja tuulivoimapuistot ovat yhtiön omistamia jopa koko niiden elinkaaren ajan.
Yhtiö myy sähköä yrityksille ja sähköpörssissä tapahtuvalla kaupankäynnillä. Vuonna 2019 Google solmi yrityksen kanssa sopimuksen 60 prosentista sen tulevan Piiparinmäen tuulivoimapuiston tuotannosta.
Maaliskuussa 2023 Ilmatar Energy ilmoitti, että kaikki sen sähkösopimusasiakkaat siirtyvät Väreen asiakkaiksi 1.5.2023 alkaen, jos kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyy kaupan.
Aurinkovoima- ja tuulivoimapuistoja

Ilmattaren verkkosivuilla on listattuna vuonna 2024 yli 20 aurinkovoimahanketta ja yli 40 maatuulivoima- sekä merituulivoimahanketta. Toimivia aurinkovoimapuistoja on vain yksi:
Joroinen (Joroinen), 5 MWp, käytössä 2023 alkaen
Ilmatar-yhtiön omistuksessa on seuraavat toimivat tuulivoimapuistot:
Rasakangas (Kurikka), 48 MW, käytössä 2022 alkaen
Palma (Somero), 17 MW, käytössä 2023 alkaen
Isokeidas (Isojoki), käytössä 2023 alkaen
Voimamylly (Humppila ja Urjala), 26 MW, käytössä 2023 alkaen
Jäkäläkangas, (Karvia), 20 MW, käytössä 2023 alkaen
Louhukangas (Alajärvi), 143 MW, käytössä 2023 alkaen
Möksy (Alajärvi), 78 MW, käytössä 2023 alkaen
Västervik (Kristiinankaupunki), 56 MW, käytössä 2023 alkaen
Ilmatar on rakentanut tai operoi seuraavia tuulivoimapuistoja:
Latamäki (Luhanka), 18 MW, käytössä 2014 alkaen. Ilmatar on tuulivoimapuiston rakentaja ja operaattori, mutta ei omistaja.
Niittysmäki-Konkanmäki (Leppävirta), 33 MW, käytössä 2017 alkaen. Tuulipuiston on Ilmattaren rakentama. Tuulipuisto tunnetaan myös nimellä Tetrituuli.[lähde? ]
Piiparinmäki (Pyhäntä ja Kajaani), 211 MW, käytössä 2021 alkaen. Ilmatar rakensi puiston, mutta ei ole omistaja, vaan operaattori.
Yhtiöllä on rakentamassa seuraavia tuulivoimapuistoja:
Korpilevonmäki (Säkylä), 38 MW, suunniteltu käyttöönotto 2025
Pahkakoski (Ii), 186 MW, suunniteltu käyttöönotto 2025
Kompaktius

Kompaktius on yksi topologian peruskäsitteistä. Kompakti avaruus X on sellainen joukko, että sen jokaisella avoimella peitteellä eli avoimista joukoista koostuvalla peitteellä on äärellinen osapeite.
Kompaktin avaruuden suljettu osajoukko on kompakti, ja kompaktin joukon kuva jatkuvassa kuvauksessa on kompakti. Jos X on kompakti eikä ole tyhjä joukko ja  f:X\to \mathbb {R}  on jatkuva, niin tällöin f saa X:ssä suurimman ja pienimmän arvonsa.
Kompakti avaruus on Lindelöf, ja kompakti metristyvä avaruus on N2. Ascolin lauseen mukaan yhtäjatkuvien kuvausten joukossa W on jokaisella W:n jonolla osajono joka suppenee tasaisesti kompaktin joukon jokaisessa kompaktissa osajoukossa.
Usein hyödyllinen tulos on Heinen–Borelin lause:  \mathbb {R} ^{n}:n 
normitopologialla varustettu osajoukko on kompakti tarkalleen silloin kun se on 
suljettu ja rajoitettu. Erityisesti jokainen reaalilukujen suljettu väli on kompakti.