stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bill Russell

| Bill Russell |
| --- | --- |
 Russell vuoden 1960 aikoihin.
Henkilötiedot
Koko nimi:  William Felton ”Bill” Russell
Syntynyt: 12. helmikuuta 1934 Monroe, Louisiana, Yhdysvallat
Kuollut: 31. heinäkuuta 2022 (88 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  208 cm
Paino:  100 kg
NBA-varaus:  2. varaus 1956 (St. Louis Hawks)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1953–1956:  San Franciscon yliopisto
Seurajoukkueet
1956–1969:  Boston Celtics
Maajoukkueet
1956:   Yhdysvallat
Ottelut (pisteet):  8 (113)
Valmennusura
1966–1969 1973–1977 1986–1987:  Boston Celtics Seattle SuperSonics Sacramento Kings
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 |  |  |
William Felton ”Bill” Russell (12. helmikuuta 1934 Monroe, Louisiana – 31. heinäkuuta 2022) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän pelasi ammattilaisena NBA-seura Boston Celticsissä saavutettuaan sitä ennen olympiakultaa. Keskushyökkääjä Russell jäi joukkuepelien historiaan etenkin voittamiensa 11 ammattilaissarjan mestaruuden ansiosta: pohjoisamerikkalaisessa huippu-urheilussa hänen kanssaan tasoissa mestaruuksien määrässä on NHL:ssä pelannut jääkiekkoilija Henri Richard, joka voitti Montreal Canadiensin pelaajana 11 Stanley Cupia. Bill Russell voitti viidesti NBA:n arvokkaimman pelaajan palkinnon ja tuli valituksi 12 kertaa sarjan tähdistöön. Russell johti joukkueensa Celticsin 11 mestaruuteensa vain 13 kauden kuluessa.
Russellin pelinumero 6 jäädytettiin kaikilta seuroilta elokuussa 2022. NBA kunnioittaa näin Russellin elämää sekä perintöä. Hän on NBA:n historian ensimmäinen pelaaja, jonka pelinumero on jäädytetty kaikilta joukkueilta.
Saavutuksia

olympiakultaa Yhdysvalloille Melbournesta 1956
11 NBA-mestaruutta pelaajana (1957, 1959–1966, 1968–1969)
kaksi NBA-mestaruutta pelaaja–päävalmentajana Boston Celticsissä 1968 ja 1969
NBA:n arvokkain pelaaja 1958, 1961–1963, 1965
NBA:n ykköstähdistössä 1959, 1963, 1965
NBA:n kakkostähdistössä 1958, 1960–1963, 1964, 1966–1968
12 kertaa NBA:n tähdistöottelussa 1958–1969 (paras pelaaja 1963)
Sports Illustrated -lehden vuoden urheilija 1968
NBA:n 25-vuotisjuhlan tähdistössä 1970
Celtics jäädytti Russellin pelinumeron 6 vuonna 1972
koripallon Hall of Fameen 1975
ammattimaisten amerikkalaisten koripallokirjoittajien valitsema NBA:n historian suurin pelaaja 1980
NBA:n 35-vuotisjuhlan tähdistössä 1980
NBA:n 50-vuotisjuhlan tähdistössä 1996 (NBA:n 50 merkittävintä pelaajaa)
FIBA Hall of Fameen 2007
Bartolomeo Tromboncino

Tromboncinon teoksen Lamentationum Jeremie... liber primus und secundus tenor osa.
Bartolomeo Tromboncino (n. 1470 – 1535 tai myöhemmin) oli italialainen säveltäjä.
Elämä

Tromboncino syntyi Veronassa ja varttui luultavasti Mantovassa. Hän asui ja työskenteli Mantovassa noin vuoteen 1500 saakka. Tromboncino murhasi petollisen vaimonsa vuonna 1499. Toisin kuin Carlo Gesualdo, Tromboncino mahdollisesti jätti henkiin miehen, jonka kanssa vaimo oli häntä pettänyt. Lähteet asiasta ovat jokseenkin ristiriitaisia. Tromboncino ei saanut teosta tuomiota.
Tromboncino kuoli luultavasti Venetsiassa.
Musiikki

Tromboncino tunnetaan parhaiten frottola-laulujen säveltäjänä. Hän sävelsi myös jonkin verran uskonnollista musiikkia.
Batnfjordsøra

| Batnfjordsøra |
| --- | --- |
 Kylänraittia vuonna 2007.
 Batnfjordsøra
 Koordinaatit: 62°53′41″N, 7°40′54″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Møre ja Romsdal
Kunta:  Gjemnes
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,4 km²
Väkiluku (2022):  379
 – Väestötiheys:  947,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Batnfjordsøra on taajama Gjemnesin kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 379 vuonna 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Batnfjordsøra Wikimedia Commonsissa
Bartolomeo da Bologna

Bartolomeo da Bologna oli italialainen säveltäjä 1400-luvun alkupuolella.
Bartolomeo oli kotoisin Bolognasta tai sen läheltä ja vietti osan elämästään Ferrarassa. Hän oli benediktiini, jonka tiedetään varmuudella olleen Ferrarassa urkurina vuonna 1407. Hänet on mainittu olleen elossa vielä alkuvuodesta 1427, mutta tätä myöhemmästä ajasta ei ole tietoa.
Teoksia

Bartolomeo da Bolognalta on säilynyt seitsemän teosta:
kaksi messun osaa Gloria ja Credo
balladi Arte psalentes
ballatat Morir desio ja Vince con lena
rondeau Mersi chiamando
virelai Que pena maior
Aiheesta muualla

Bartolomeo da Bologna International Music Score Library Project (englanniksi)
HOASM: Bartolomeo da Bologna (englanniksi)
Beroia

Beroia (m.kreik. Βέροια, lat. Beroea) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Beroia, kaupunki Makedoniassa, nykyinen Véroia Kreikassa
Beroia, kaupunki Syyriassa, nykyinen Aleppo Syyriassa
Bersée

| Bersée |
| --- | --- |
 Saint-Étiennen kirkko
 vaakuna
 Bersée
 Koordinaatit: 50°28′57″N, 3°08′44″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Nord
Arrondissementti:  Lille
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,9 km²
Väkiluku (2020):  2 271 
 – Väestötiheys:  207 as./km²
Kunnan numero:  59071
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bersée on kunta Pohjois-Ranskassa Nordin departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Lillen kaupungista etelään.
Neljä hyvää jumalaa
Kunnassa on ollut kirkko jo 1200-luvulla. Nykyisen Saint-Étiennen kirkon vanhin osa on vuonna 1558 valmistunut etelälaiva. Vuosina 1617–1620 tehdyissä rakennustöissä valmistui kirkon 31 metriä korkea torni. Vuonna 1881 tehdyissä muutostöissä kirkon sisustus uusittiin täysin.
Kalvaarioryhmä Neljä hyvää jumalaa on rakennettu 1800-luvun alussa. Siinä on takoraudasta tehty kaksoisristi, jossa roikkuu neljä identtistä Kristusta, ja jotka katsovat neljään eri suuntaan. Muistomerkki on tehty neljälle Ricourtin veljekselle, jotka joutuivat 1700-luvun lopulla vastavallankumouksellisista sympatioista epäiltyinä lähtemään maanpakoon Saksan Westfaleniin.
Urheilu

Kunnassa on Pariisi–Roubaix maantiepyöräkilpailussa käytettävä kivitieosuus eli pavé. Auchy-lez-Orchies - Bersée osuuden pituus on 2 670 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bersée Wikimedia Commonsissa
Blagoi Blagoev

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Moskovan olympialaisten mitalikolmikko. Jurik Vardanjan mestarina ja vasemmalla Blagoi Blagoev hopeamitalistina. |  Moskovan olympialaisten mitalikolmikko. Jurik Vardanjan mestarina ja vasemmalla Blagoi Blagoev hopeamitalistina. |  Moskovan olympialaisten mitalikolmikko. Jurik Vardanjan mestarina ja vasemmalla Blagoi Blagoev hopeamitalistina. |  |
Maa:   Bulgaria
Miesten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | 82,5 kg |  |
|       Hylätty | Montréal 1976 | 82,5 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lille 1981 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Ljubljana 1982 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 1983 | 90 kg |  |
|  Hopeaa | Thessaloniki 1979 | 82,5 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Varna 1979 | 82,5 kg |  |
|  Kultaa | Lille 1981 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Ljubljana 1982 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 1983 | 90 kg |  |
|  Hopeaa | Itä-Berliini 1976 | 82,5 kg |  |
|  Hopeaa | Vittorio 1984 | 90 kg |  |
Blagoi Blagoev (bulg. Благой Благоев, s. 4. joulukuuta 1956) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Blagoev osallistui Montréalin 1976 olympialaisissa alle 82,5-kiloisten sarjaan ja sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 362,5 kg. Hän nosti tempauksessa 162,5 kg ja työnnössä 200 kg. Hän menetti kuitenkin mitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti hopeaa samassa sarjassa tuloksella 372,5 kg; tempauksessa tulos oli 175 kg ja työnnössä 197,5 kg. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei voinut osallistua itäblokin maiden olympiaboikotin vuoksi.
Blagoev voitti maailmanmestaruuden alle 90-kiloisten sarjassa vuosina 1981, 1982 ja 1983. Hän voitti Euroopan-mestaruuden alle 82,5-kiloisissa vuonna 1979 sekä alle 90-kiloisissa vuosina 1981, 1982 ja 1983. Lisäksi hän saavutti yhteistuloskilpailussa yhden MM-hopean ja kaksi EM-hopeaa vuosina 1976–1984.
Blagoev teki urallaan 23 maailmanennätystä: viisitoista tempauksessa, yhden työnnössä ja seitsemän yhteistuloksessa.
Belize City

| Belize City |
| --- | --- |

 lippu
 Koordinaatit: 17°30′N, 88°11′W 
Valtio:  Belize
Alue:  Belize
Väkiluku (2015):  60 963 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Memorial Park, Belize City
The Swing Bridge, Belize City
Belize City on Belizen suurin kaupunki ja maan entinen pääkaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuonna 2015 noin 61 000 asukasta. Belize City sijaitsee Belizejoen suulla Karibianmeren rannikolla. Silloisen Brittiläisen Hondurasin pääkaupunki siirrettiin vuonna 1970 Belmopaniin. Belize City on kuitenkin Belizen alueen pääkaupunki.
Historia

Belize Cityn perustivat vuonna 1638 brittiläiset uudisasukkaat nimellä Belize Town. Kaupungin paikalla oli aiemmin ollut mayojen asutusta. Belize City sijaitsi hyvällä paikalla meren rannalla ja joen suulla, joten siitä tuli brittiläisille tärkeä kauppapaikka. Alueelle tuotiin Afrikasta orjatyövoimaa työskentelemään metsähakkuissa.
3.–10. syyskuuta 1798 Belizen rannikolla käytiin taistelu aluetta puolustavien brittien ja sitä havittelevien espanjalaisten välillä. Espanjalaiset olivat jo aiemmin vuosina 1716, 1724, 1733, 1747, 1751 ja 1779 yrittäneet valloittaa Belizeä itselleen. Taistelut päättyivät brittiläisten voittoon, ja nykyään Belize on ainoa englanninkielinen maa Keski-Amerikassa. 10. syyskuuta on nykyisin Belizessä kansallinen juhlapäivä.
Hurrikaani Hattie tuhosi kaupungin lähes kokonaan lokakuussa 1961. Yli 300 ihmistä kuoli.
Ystävyyskaupungit

Ann Arbor, Michigan
Evanston, Illinois
Kaohsiung
Prairie View, Texas
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belize City Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Belize City Wikivoyagessa (englanniksi)
Balzanin palkinto

Vuoden 2008 Balzan-palkinnon saajat Italian presidentin Giorgio Napolitanon (keskellä) kanssa.
Balzanin kansainvälinen palkinto on sveitsiläinen palkinto, joka on myönnetty vuodesta 1961 järjestöille tai yksittäisille kansalaisille, jotka ovat tehneet työtä humaaniselle ja kulttuurilliselle työlle. Palkinnon summa on noin miljoona Sveitsin frangia.
Vuosittain jaetaan kaksi palkintoa kirjallisuudesta, ihmistieteistä ja taiteista sekä kaksi palkintoa matematiikasta ja luonnontieteistä. Tarkempi ala vaihtelee vuosittain. Esimerkiksi vuonna 2018 palkinnot jaetaan sosiaaliantropologiasta, maailmanhistorian tutkimuksesta, virtausdynamiikasta ja kemiallisesta ekologiasta.
Aiheesta muualla

Fondazione Internazionale Balzan "Premio" (italiaksi, saksaksi, ranskaksi, englanniksi)
Bill Richardson

| Bill Richardson |
| --- | --- |

New Mexicon 30. kuvernööri
 1. tammikuuta 2003 –1. tammikuuta 2011  
Varakuvernööri:  Diane Denish
Edeltäjä:  Gary Johnson
Seuraaja:  Susana Martinez
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1947 Pasadena, Kalifornia
Kuollut: 1. syyskuuta 2023 (75 vuotta) Chatham, Massachusetts
Puoliso:  Barbara Richardson
Tiedot
Puolue:  Demokraatit
Aiheesta muualla
www.billrichardson.com
William Blaine "Bill" Richardson III (15. marraskuuta 1947 – 1. syyskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, New Mexicon kuvernööri 2003–2011, energiaministeri Bill Clintonin hallituksessa 1998–2001 ja Yhdysvaltain YK-lähettiläs 1997–1998.
Richardson asettui ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaaleihin, mutta jättäytyi pois kisasta. Hän ilmoitti tukevansa Barack Obamaa. Tämän johdosta Hillary Clintonin tukija James Carville vertasi Richardsonia Juudas Iskariotiin.
Kolme Richardsonin neljästä isovanhemmasta oli Meksikon kansalaisia ja Richardson puhui sujuvaa espanjaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bill Richardson Wikimedia Commonsissa
Beroe

Beroe (lat.; m.kreik. Βερόη, Beroē) voi viitata seuraaviin:
Beroe eli Augusta Trajana eli Irenopolis, antiikin aikainen kaupunki Traakiassa, nykyinen Stara Zagora Bulgariassa
Beroe, antiikin aikainen linnoitus Moesiassa, nykyinen Piatra Frecăţei Romaniassa
PFK Beroe Stara Zagora, bulgarialainen jalkapalloseura
Bartholomeus van der Helst

| Bartholomeus van der Helst |
| --- | --- |
 Kloveniersdoelenin johtajat, 1655, 171 × 283 cm, Amsterdamin museo, Amsterdam.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1613 Haarlem, Alankomaat
Kuollut: 16. joulukuuta 1670 Amsterdam, Alankomaat
Kansalaisuus:  Alankomaat
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  Barokki, Alankomaiden kultakauden maalaustaide
Bartholomeus van der Helst (1613 Haarlem – 16. joulukuuta 1670 Amsterdam) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari. Van der Helst oli yksi aikansa johtavista muotokuvamaalareista, joka tunnetaan erityisesti jättimäisistä ryhmämuotokuvistaan. Hän maalasi kuitenkin myös joitakin arkista elämää kuvaavia laatukuvia ja uskonnollisia maalauksia.
Van der Helst oli omana aikanaan hyvin arvostettu. Hänen uransa sivuaa vahvasti Rembrandtia ja vertailu on ollut pitkään luonteva lähtökohta tulkinnoille. Van der Helstin ryhmämuotokuvia pidettiin kauan kultakauden jälkeenkin Rembrandtin töiden veroisina. Nykyaikainen tulkinta arvostaa kuitenkin Rembrandtin henkilökohtaisempaa ilmaisua enemmän kuin van der Helstin selkeää realismia.
Elämä ja ura

Van der Helst oli haarlemilaisen majatalonpitäjän poika, joka opiskeli maalaamista Amsterdamissa todennäköisesti Nicolaes Pickenoyn (1588–1653/1656) opastuksella. Jo vuonna 1639 van der Helst sai merkittävän tilauksen, kun hänet palkattiin maalaamaan suuri kaartilaisten ryhmämuotokuva Kloveniersdoelenin musketöörien halliin. Myös Rembrandt von Rijniltä (1606–1669) tilattiin samaan tilaan ryhmämuotokuva, josta tuli Yövartio (1642).
Ryhmämuotokuva Kapteeni Roelof Bickerin ja luutnantti Jan Michielsz. Blaeuwin kaartinkomppania (1639–1643) oli menestys. Van der Helst syrjäytti Rembrandtin Amsterdamin yläluokan halutuimpana muotokuvamaalarina ja piti asemansa 1670-luvun alkuun saakka. Van der Helst sai tilauksia myös ulkomailta, mikä oli ajan hollantilaiselle maalarille hyvin harvinaista. Hän maalasi myös hallitsijaperheeseen kuuluneen Oranjen prinsessan Mary Henrietta Stuartin virallisen muotokuvan.
Tyyli ja teokset

Van der Helstin varhaisissa muotokuvissa näkyy Rembrandtin ja van der Helstin opettajan Pickenoyn vaikutus. 1640-luvun alussa Amsterdamin taidemarkkinoilla oli kuitenkin käynnissä muutos. Flaamilaisen Anthony van Dyckin (1599–1641) klassinen, värikäs, selkeä ja elegantti tyyli oli syrjäyttämässä Rembrandtin ja hänen seuraajiensa luonnosmaisemman ihmiskuvauksen, monokromaattisemman paletin ja chiaroscuro-valaistuksen. Uusi tyyli miellytti rikkaita ostajia. Van der Helst omaksui muutoksen nopeasti ja hänestä tuli Amsterdamin johtava muotokuva- ja ryhmämuotokuvamaalari. Van der Helst maalasi myös joitakin laatukuvia ja uskonnollisia kuvia, mutta niitäkin hallitsee usein henkilöiden kuvaus.
Tyyli ja teokset > Yksittäiset muotokuvat ja pari- ja perhemuotokuvat

ja hänen vaimonsa  parina maalatut muotokuvat vuodelta 1642.
Van der Helst oli tilaustöitä maalaava muotokuvamestari. Häneltä tunnetaan yli sata muodollista muotokuvaa. Suuri osa yksittäismuotokuvista ovat asettelultaan ja väripaletiltaan hyvin samankaltaisia lähi- tai puolikuvia, esimerkkinä kuvapariksi maalatut Andries Bickerin (1586–1652) muotokuva ja hänen vaimonsa Catharina Gansneb Tengnagelin (1595–1652) muotokuva vuodelta 1642.
Van der Helst maalasi myös ilmaisuvoimaisia, värikkäitä ja rentoja muotokuvia ja perhekuvia, esimerkkinä Pieter Lucaszn van de Vennen ja Anna de Carpentierin muotokuva (1652) ja Gerard Andriesz Bickerin muotokuva (1640–1652).
Tyyli ja teokset > Ryhmämuotokuvat

Van der Helst tunnetaan jättimäisistä ryhmämuotokuvistaan. Hän oli Amsterdamin siviilikaartien suosiossa ja maalasi useita kaartilaisten ryhmämuotokuvia, joista tunnetuimmat ovat Kapteeni Roelof Bickerin ja luutnantti Jan Michielsz. Blaeuwin kaartinkomppania (1639–1643) ja Münsterin rauhan juhla 18. kesäkuuta 1648 Pyhän Yrjön kaartin päämajassa Amsterdamissa (1648). Van der Helst maalasi myös pienempiä ryhmämuotokuvia. Kloveniersdoelenin johtajat (1655) kuvaa siviilikaartin rakennuksista vastaavat johtajat rennossa illanvietossa. Lattialla on avattujen simpukoiden kuoria ja yhden kuvatun kädessä viinilasi.
Van der Helstin ryhmämuotokuville olivat tyypillisiä kuvattujen itsetietoiset ja itsevarmat asennot. Henkilöt oli maalattu selkeästi ja tunnistettavasti. Värit olivat kirkkaat ja maalausjälki varma ja rento. Varsinkin Münsterin rauhan juhlaa kuvaavaa maalausta pidettiin kauan yhtenä Alankomaiden kulta-ajan mestariteoksista. Jälkipolvet ovat verranneet työtä Rembrandtin Yövartioon, joka ennakoi paremmin tulevaa taidekäsitystä. Van der Helstin töitä on pidetty aikansa maksavia asiakkaita ja muotia kosiskelevina, eikä niiden arvostus ole säilynyt Rembrandtin tasolla nykyaikaisen taideyleisön silmissä. Van der Helstin maalaukset ovat silti 1600-luvun taiteen tärkeimpiä ryhmämuotokuvia. Vaikka yksi van der Helstin kaartiryhmäkuvista on esillä Amsterdamin Rijksmuseumin tärkeimpänä pidetyssä Yövartija-salissa, siitä löytyy vain vähän tietoja.
Tyyli ja teokset > Yhteisteokset

Aikakaudelle tyypillisesti van der Helst maalasi useita teoksia yhteistyössä muiden taiteilijoiden kanssa. Usein erikoistunut mestari maalasi esimerkiksi muotokuvan taustan maiseman tai keskittyi kankaiden kuvaamiseen. Rembrandtin ja Tizianin tapaan myös van der Helst johti isoa ateljeeta kuin liikeyritystä. Avustajat maalasivat mestarin ohjauksessa ja erikoistuivat tiettyjen yksityiskohtien maalaamiseen. Hyvä esimerkki yhteistyöstä on laatukuva Paimentolaispoika, lampaat ja vuohet (n. 1647), johon van der Helst maalasi pojan ja Jan Baptist Weenix (1621–1659) maiseman ja eläimet. Ludolf Bakhuizen (1630–1708) maalasi usein maisemat van der Helstin myöhäiskauden muotokuvien taustalle.
Teoksia

Kapteeni Roelof Bickerin ja luutnantti Jan Michielsz. Blaeuwin kaartinkomppania, 1639–1643, 235 × 750 cm, Rijksmuseum, Amsterdam.
Lapsen muotokuva kuolinvuoteella, 1645, 63 × 86.5 cm, Alankomaiden kulttuuriperintösäätiö, Rijswijk.
Sophia Tripin, Joan Coymansin vaimon muotokuva, 1645, 74 × 64 cm, yksityiskokoelma.
Paimentolaispoika, lampaat ja vuohet, n. 1647, 148 × 147,3 cm, yksityiskokoelma. Van der Helst on raaputtanut signeerauksensa pojan kaulukseen, Weenix oikeaan ylänurkkaan.
Oranjen prinsessa Mary Stuartin muotokuva (1631–1660), 1652, 199.5 × 170 cm, Rijksmuseum, Amsterdam.
Pieter Lucaszn van de Vennen, Anna de Carpentierin ja heidän lapsensa perhemuotokuva, 1652, 187.5 × 226.5 cm, Eremitaasi, Pietari.
Maalari Paul Potterin muotokuva, 1654, 99 × 80 cm, Mauritshuis, Haag.
Abraham del Courtin ja hänen vaimonsa Maria de Kaersgieterin muotokuva, 1654, 146.5 cm, Museum Boijmans Van Beuningen, Rotterdam
Amsterdamin Nieuwmarkt, 1666, 201 × 220 cm, Eremitaasi, Pietari.
Jan Jacobsz. Hinlopenin (1626–1666) ja hänen vaimonsa Lucia Wijbrantsin (1638–1719) muotokuva, 1666, yksityiskokoelma.
Vara-amiraali Johan de Liefden muotokuva, 1668, 139 × 22 cm, Rijksmuseum, Amsterdam.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bartholomeus van der Helst Wikimedia Commonsissa
Hendrik-Jacobus Scholten: Oranjen prinsessa Mary Stuart Bartholomeus van der Helstin ateljeessa, 1850–1870, 46 × 59 cm, Rijksmuseum, Amsterdam. 1800-luvulla maalattu tilannekuva. Van der Helst oikealla.
Gerard Andriesz Bickerin muotokuva, 1640–1652, 94 × 70.5 cm, Rijksmuseum, Amsterdam.
Münsterin rauhan juhla 18. kesäkuuta 1648 Pyhän Yrjön kaartin  päämajassa Amsterdamissa, 1648, 232 × 547 cm, Rijksmuseum, Amsterdam.
Bartolomeo Giuseppe Guarneri

Niccolò Paganinin omistama, Bartolomeo Guarnerin rakentama Il Cannone-viulu.
Bartolomeo Giuseppe Guarneri (1698 Cremona – 1744 Cremona), kutsuttu myös nimellä del Gesù oli italialainen viulunrakentaja. Hänen isoisänsä oli viulunrakentaja  Andrea Guarneri, Guarnerin viulunrakentajasuvun perustaja.
Elämänvaiheita

Bartolomeo Guarneri aloitti uransa isänsä oppipoikana ehkä vuonna 1720. Ajat olivat vaikeat, sillä monet Cremonan viuluverstaista joutivat tuolloin lopettamaan toimntansa tai ne päätyväit Stradivariuksen alaisuuteen. Guarneri jätti isänsä verstaan vuonna 1722, eikä oli varmaa tietoa missä hän on sen jälkeen oleskellut.
Tuolta ajalta on säilynyt erittäin harvinainen merkitä, jossa Bartolomeo Guarneri käyttää signeerausta Andreae Nepos, joka tarkoittaa sitä että hän yritti toimia itsenäisesti isänsä verstaan ulkopuolella. Asiakirjamerkintöjen mukaan hän osallistui vuonna 1728 erään majatalon remontointiin. Vuonna 1730, isän sairastuttua, hän palasi isänsä verstaaseen päätoimiseksi viulunrakentajaksi.
Elämänsä viimeisinä vuosina, vuosina 1740 -1744, Bartolomeo Guarneri kehitti viulunrakentamisensa mestarilliseksi. Hänen rakentamistaan viuluista tuli sekä esteettisesti että tekniksesti erittäin korkeatasoisia.
Aiheesta muualla

http://instrumentbank.canadacouncil.ca/instruments/1729-guarneri-del-gesu-violin (Arkistoitu – Internet Archive)
Belisario Porras Barahona

| Belisario Porras Barahona |
| --- | --- |
 Valokuvassa 1910-luvulta.
Panaman presidentti
 1912 – 1916  
Edeltäjä:  Pablo Arosemena
Seuraaja:  Ramón Maximiliano Valdés
Panaman presidentti
 1918 – 1920  
Edeltäjä:  Pedro Antonio Díaz
Seuraaja:  Ernesto Tisdel Lefevre
Panaman presidentti
 1920 – 1924  
Edeltäjä:  Ernesto Tisdel Lefevre
Seuraaja:  Rodolfo Chiari
Henkilötiedot
Syntynyt: 1856 Las Tablas, Los Santosin maakunta
Kuollut: 28. elokuuta 1942 Panama City
Belisario Porras Barahona (1856 – 28. elokuuta 1942) oli Panaman presidentti kolmeen otteeseen vuosina 1912–1916, 1918–1920 ja 1920–1924. Porras oli muodollisesti liberaali, mutta häntä on kuvailtu tarkemmin kansallistunteeseen tai harvainvallan vastustukseen vedonneena populistina.
Elämäkerta > Nuoruus

Belisario Porras Barahona syntyi Las Tablasin kaupungissa nykyisen Panaman Los Santosin maakunnassa vuonna 1856. Panama oli vielä tuolloin osa Kolumbiaa. Porras varttui isoäitinsä luona, mutta lähti lopulta opiskelemaan isänsä luokse Kolumbian pääkaupunki Bogotáan. Myöhemmin hän valmistui politiikan ja lain opinnoista Kolumbian kansallisesta yliopistosta vuonna 1881.
Elämäkerta > Poliittisen uran alku

Opintojensa jälkeen Porras palasi Panamaan, jossa hän työskenteli liberaalipuolueen (Partido Liberal) parissa. Kolumbian liberaalit aloittivat niin sanotun tuhannen päivän sodan maan konservatiiveja vastaan vuonna 1899. Mukaan sotaan ajautui myös Panaman alue. Panamassa monet näkivät sodan mahdollisuutena suuremmalle autonomialle tai jopa itsenäisyydelle. Tukea antoi kanavahankkeesta kiinnostunut Yhdysvallat. Porras vastusti tuen hankkimista Yhdysvalloilta peläten tämän ajavan Panaman Yhdysvaltojen siirtomaaksi. Panama julistautui joka tapauksessa itsenäiseksi Yhdysvaltojen suojeluksessa vuonna 1903. Myöhemmin Yhdysvallat osti Panaman kanavayhtiön oikeudet ranskalaisilta. Panaman uusi itsenäinen hallinto riisti Porrasilta kansalaisuuden vuosiksi 1905–1906 hänen Yhdysvaltojen vastaisten mielipiteiden takia. Porras vietti suurimman osan aikaansa vuosien 1905 ja 1912 välillä perheensä luona Las Tablasissa.