stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jan Costin Wagner
Aiheesta muualla

Jan Costin Wagnerin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Haastattelu sivustolla Krimi-forum.net (Arkistoitu – Internet Archive)
"Befragung" sivustolla Alligatorpapiere.de
"Mann ohne Format" Haastattelu Jan Costin Wagner romaanin Im Winter der Löwen johdosta, U mag, 29.1.2009
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Irving Wallace

| Irving Wallace> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1916 Chicago, Yhdysvallat
Kuollut: 29. kesäkuuta 1990 (74 vuotta)
Ammatti:  kirjailija,  elokuvakäsikirjoittaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Irving Wallace (19. maaliskuuta 1916 Chicago, Yhdysvallat – 29. kesäkuuta 1990 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Wallace kirjoitti elokuvakäsikirjoituksia 1950-luvulla mutta siirtyi sitten pelkästään kirjoittamaan viihderomaaneja, joita hän kirjoitti 35. Aiheet hän otti ajankohtaisista tapahtumista. Monien pohjalta syntyi elokuvia. Ensimmäinen menestysteos oli 1960 ilmestynyt The Chapman Report. Hän teki yhdessä muiden kanssa myös tietokirjoja, kuten Listojen kirjan. Hän oli pitkään Yhdysvaltojen luetuimpia romaanikirjailijoita.
Suomennetut teokset

Tohtori Chapmanin raportti (The Chapman Report), suom. Aira Sinervo, Helsinki: Tammi 1961 Sarja: Kuukauden kirja 1: 5
David Wallechinsky, Irving Wallace, Amy Wallace, Listojen kirjan (The Book of Lists), suom. Kalevi Haikara. Helsinki: Otava 1979
Pakopaikka (The Pigeon Project), suom. Pentti Kuusikko, Helsinki: Otava 1980 ISBN 951-1-05758-8
Vaihdettu nainen (The Second Lady), suom. Minna Lehtonen, Helsinki: Otava 1981 951-1-06240-9
Kaikkivaltias (The Almighty), suom. Sirkka Salonen, Helsinki: Otava 1983 ISBN 951-1-07303-6
Ihme (The Miracle), suom. Marja Haapio, Espoo: Weilin + Göös 1985 ISBN 951-35-3375-1
Kunniavieras (The Guest Of Honour), suom. Heikki Sarkkila, Hyvinkää: Viihdeviikarit 1989 ISBN 951-611-287-0
Aiheesta muualla

Irving Wallace Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Wallu

Wallu (oik. Harri Vaalio, s. 1956 Kärkölä) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä, joka on piirtänyt 1970-luvulta asti erilaisia sarjoja, muun muassa Punaniska-sarjaa Helsingin Sanomiin sekä Mikrokivikautta tietokonelehtiin. Painotuksena uralla ovat olleet tietokonelehdet. Wallu palkittiin Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnolla vuonna 2022.
Wallun varhaisimpia strippejä julkaistiin 1970-luvulla Non Stop -lehdessä lukijoiden osastolla. Wallun vanhin jatkuvasti ilmestyvä sarja on Armas (tunnetaan myös nimellä Lämsänperäläiset), joka on ilmestynyt vuodesta 1977. Se ilmestyi aluksi sanomalehtistrippinä ja sittemmin myös sivun kokoisena muun muassa Rondossa.
Wallu toimi 1980-luvulla luokanopettajana Kärkölän kunnan Vuokkoharjun koulussa ja Wallun luokka pääsi mukaan Lämsänperäläisiin. Sarjakuvasta on sanottu löytyneen myös muita Kärkölän asukkaita. Wallu voitti Kemin sarjakuvakilpailun vuosina 1981 ja 1982. 1980-luvun alussa OK-lehti julkaisi Wallun Rokratio-sarjakuvaa ja Hessu-kissa alkoi ilmestyä Lastenmaa-lehdessä vuonna 1985.
1980-luvulla Wallu kuvitti Tecnopressin ja Sanoman kustantamia Prosessori-, Tietokone- ja Mikrobitti-lehtiä. Prosessorissa ilmestyi Missä vika, kun projekti meni pieleen? -opetussarjakuva. Lisäksi Wallu toimi taittajana, ensimmäiseksi Mikrobitissä. Myös Mikrobitti-yhteistyö johti sarjakuvaan, kun Mikrokivikausi kelpuutettiin lehden sivuille vuonna 1985. Vuosikymmeniä jatkunut sarja siirtyi hetkeksi Skrolli-lehteen vuonna 2014.
KyöPelit-sarja alkoi ilmestyä Pelit-lehdessä vuonna 1993 ja Wallu työskenteli myös Pelit-lehden taittajana ollen digitaalisen taittamisen pioneereja Suomessa.
Wallu piirsi ja kirjoitti Mikkonen-sarjakuvaa Nokia Datan Softari-lehteen vuosina 1989–1990.
1990-luvun alussa Wallun Punaniska-sarjakuvaa julkaistiin Helsingin Sanomissa ja myöhemmin omana sarjakuvalehtenään.
Wallu on tehnyt kuvituksen muun muassa kirjaan Amigan pelintekijän opas (1992). Wallun oma tietokoneaiheinen lastenkirja on Hiiri Pikkulan tietokone (1989). Hän on piirtänyt myös postikortteja.
Aiheesta muualla

Kuvaus hessukissa.fi-sivustolla
Mikrokivikausi-sarjakuvat 1985–2013 luettavana netissä
Hessu-kissa-sarjakuvat 1985–2011 luettavana netissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Muut:  Europeana
Gösta Wangel

Gösta Wangel nuoruusvuosinaan.
Gustaf (Gösta) Adolf Wangel (29. lokakuuta 1927 Tampere – 17. tammikuuta 1997) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti.
”Jösse” Wangel edusti SM-sarjassa Tapparan edeltäjää TBK:ta ajalla 1943–1953. Hän voitti yhden Suomen-mestaruuden ja viidesti pronssia. Maajoukkueessa Wangel esiintyi 10 kertaa.
Kauden ulkopuolella kesäaikaan Wangel harjoitti kiinniottotaitojaan tuntikausia ja päivittäin lähinaapurinsa Aarne Honkavaaran kanssa, jonka laukauksia hän torjui.
Jääkiekon ohella Wangel toimi maalivahdin tehtävissä junioritasolla jalka-, jää- ja käsipallossa. Jalkapallossa hän voitti Ilveksen riveissä A-nuorten piirimestaruuden vuonna 1943 ja yleisen sarjan piirimestaruuden TBK:ssa vuonna 1950. Käsipallossa Wangel saavutti A-nuorten pm-hopeaa ja jääpalloa hän pelasi TBK:n suomensarja -joukkueessa.
Wangel on aateloitu Tapparan Hall of Fame -kunniagalleriaan numerolla 6.
Rainis

Rainis Neuvostoliiton postimerkin aiheena satavuotisjuhlansa kunniaksi 1965.
Rainis (oikealta nimeltään Jānis Pliekšāns, 11. syyskuuta 1865 Dunava, Jēkabpilsin alue, Venäjän Kuurinmaa – 12. syyskuuta 1929 Jūrmala, Latvia) oli latvialainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, asianajaja ja latvian kirjakielen kehittäjä.
Rainisin tärkeimpiä töitä ovat Uguns un nakts ('Tuli ja yö', 1905, ei suomennettu), Zelta zirgs (Kultahevonen, 1909, suomennettu osittain Helsingin yliopiston opiskelijatyönä vuonna 1994), Indulis ja Ārija (1911, suomennettu 2016, julkaisija: Rozentāls-seura) sekä Goethen Faustin latviannos. Näytelmä Joosef ja hänen veljensä (suomentanut Jussi Snellman, 1922) on hänen kansainvälisesti tunnetuin kirjallinen saavutuksensa. Se perustuu yleismaailmallisesti tunnettuun ja suosittuun raamatulliseen aiheeseen, johon on liitetty sekä kristillistä että muinaisegyptiläistä ylösnousemisuskoa. Hänen töillään oli merkittävä vaikutus latviankielisen kirjallisuuden kehittymiseen, ja hänen töidensä sisältämällä etnisellä symboliikalla oli ollut keskeinen vaikutus Latvian nationalismin, kansallisen kulttuurin synnyttämisessä niin sanotun kansallisen heräämisen aikakautena.
Kaiken kaikkiaan Rainis kirjoitti 12 runokokoelmaa ja 20 näytelmää sekä artikkeleita ja muistelmia sekä tuhansia sivuja käännöksiä. Rainisin teksteissä toistuvat aiheet ovat peräisin klassisesta kirjallisuudesta, Raamatusta ja latvialaisesta kansanperinteestä. Nämä yhdistyvät hänen omiin aatteisiinsa, joissa tärkeää osaa esitti sosiaalinen oikeudenmukaisuus.
Lapsuus ja nuoruus

Rainis syntyi Varslavānin tilalla Dunavan alueella Jēkabpilsin kunnassa. Hänen isänsä Krišjānis Pliekšāns (noin 1828–1891) oli varakas vuokraviljelijä. Hänellä sanotaan olleen suomensukuisten vatjalaisten sukujuuria, joiden Latviassa elänyttä alaryhmää kutsutaan kreevineiksi. Perheeseen kuuluivat myös äiti Darta (o.s. Grikovska, noin 1828–1899) ja kaksi sisarta Līze (1854–1897) ja Dora (1870–1950). Opiskellessaan Riian kaupungin kymnaasissa hän tapasi ja ystävystyi Pēteris Stučkan kanssa, joka myöhemmin avioitui Rainisin Dora-siskon kanssa. Myöhemmin Stučkasta tuli sosialisti, kommunistipuolueen lehden päätoimittaja ja liikkeen keskeinen vaikuttaja.
Rainisin lapsuus- ja nuoruusvuodet kuluivat monikielisessä ympäristössä. Liettualaiset, puolalaiset ja valkovenäläiset maat olivat vieressä, ja rahvas puhui lisäksi latviaa ja latgallin kieltä. Kaikki nämä alueet kuuluivat Venäjään, jossa virallinen kieli oli venäjä, mutta Latviassa sivistyksen kieli oli edelleenkin saksa.
Työskentely maanpaossa

Maanpako kesti vuoteen 1920 saakka. Maanpaossa vietetyt vuodet (1905–1920) olivat Rainisin tuotannossa merkittävin vaihe.
Paluu Latviaan

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Latvia itsenäistyi, ja vuonna 1920 Rainis ja Aspazija palasivat kotimaahan juhlittuina sankareina. Kumpikin osallistui nuoren valtion kulttuurielämään ja politiikkaan.
Itsenäisessä Latviassa Jānis Pliekšāns osallistui perustuslain laatimiseen 1920 ja maan parlamentin Saeiman työskentelyyn (vuosina 1922, 1925 ja 1926 valitut Saeiman kokoonpanot) sosiaalidemokraattien ryhmässä. Hän toimi myös Latvian kansallisteatterin johtajana (1921–1925) ja opetusministerinä.
Rainis oli tuottelias myös kotiinpaluun jälkeen. Maanpaossa kirjoitettu mutta vuonna 1920 ilmestynyt Krauklītis (’Korppi’) pohjaa kansanlauluaiheisiin, veljen ja sisaren rakkauteen mutta myös sankaruuteen ja petturuuteen. Tuolta ajalta ovat muun muassa näytelmät Ilja Muromietis (1923, ’Ilja Muromalainen’) ”vanhuuden tragedia”, jonka nimihahmo on traagisen kohtalon kokeva muinaisvenäläinen sankari; Mīla stiprāka par nāvi (1927, ’Rakkaus on kuolemaa vahvempi’), jossa aihe on jälleen Latvian historiasta tunnettu legenda Turaidan ruususta Maijasta; Rīgas ragana (1928, ’Riian noita’), jonka päähenkilö on Pietari Suuri. Monia aiheita jäi Rainisilta kesken.
Jānis Pliekšāns kuoli vuonna 1929 kesähuvilallaan Jūrmalassa. Hänet on haudattu Riian uudelle hautausmaalle, joka on sittemmin nimetty Rainisin hautausmaaksi. Rainisin lapsuudenaikainen kotitalo Tadenava on museona Dunavassa. Tadenava oli vuokrattuna hänen isällään pojan lapsuusiässä.
Teokset > Suomennetut teokset

Kultahevonen, lyhentäen suom. Pirkko Huurto, 1994 (näytelmä)
Se pysyy, joka muuttuu, suomentaneet Mirja Hovila ja Marja Leinonen, Rozentāls-seura, 2016 ISBN 978-951-98671-8-2
Teokset > Muut

näytelmiä:
Indulis un Ārija (Indulis ja Ārija, 1911)
Zelta Zirgs (Kultainen hevonen)
Pūt, vējiņi (Tuule, tuuli 1913)
Jāzeps un viņa brāļi (Josef ja hänen veljensä)
Spēlēju, dancoju (Soitin, tanssin)
Daugava (1916)
runokokoelmia:
Klusā grāmata (Hiljainen kirja)
Vēja nesta lapas (Lehvät tuulessa)
Tie, kas neaizmirst (He, jotka eivät unohda)
Gals un sākums (Alku ja loppu)
Ave sol
Sveika, brīvā Latvija (Tervehdys, vapaa Latvia).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rainis Wikimedia Commonsissa
letonika.lv Rainisin koko tuotanto on luettavissa latviaksi verkossa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia 2  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  IdRef 
Janis Pliekšāns 15-vuotiaana.
Rainis
Rainis ruplan kolikossa.
R.E.M.

| R> E.M. |
| --- | --- |
 R.E.M. Padovassa, Italiassa heinäkuussa 2003.
Tiedot
Toiminnassa:  1980–2011
Tyylilaji:  Vaihtoehtorock
Kotipaikka:  Athens, Georgia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Michael Stipe,  Laulu   Mike Mills,  Basso, piano   Peter Buck,  kitara  
Levy-yhtiö:  I.R.S.   Warner Brothers Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
R.E.M. oli yhdysvaltalainen Athensissa, Georgian osavaltiossa vuonna 1980 perustettu rockyhtye. Yhtye julkaisi yhteensä 15 studioalbumia, ja sen kokoonpanoon kuuluivat 30 vuoden ajan laulaja Michael Stipe, basisti Mike Mills ja kitaristi Peter Buck. Alkuperäisjäseniin kuulunut rumpali Bill Berry jätti yhtyeen 1997. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2011.
Historia > Ennen perustamista

R.E.M:n Mike Mills ja Bill Berry tapasivat ensi kertaa vuonna 1974 ja alkoivat soittaa samoissa yhtyeissä kuten Shadowfax (1974-1975, yhtye nimettiin Gandalfin hevosen mukaan) ja The Backdoor Band. Molemmat soittivat lähinnä cover-versioita suosikkiyhtyeidensä hiteistä. 4. tammikuuta 1979 Mills, Berry ja valokuvausta harrastanut Michael Stipe aloittivat samanaikaisesti opiskelun Georgian yliopistossa (UGA) Athensissa.
Peter Buck oli lopettanut opiskelunsa ja työskenteli athenslaisessa Wuxtry Recordsissa myyjänä. Alkuvuodesta 1979 hän ystävystyi Michael Stipen kanssa. Stipe oli kiinnittänyt Buckin huomion levyliikkeessä, koska molemmilla oli samankaltainen musiikkimaku (Patti Smith, Television, The Velvet Underground jne.).
Bill Berrysta tuli maaliskuussa 1979 WUOGerz-yhtyeen rumpali. WUOG oli UGA:n radioasema ja yhtyeen muodostivat pääasiassa aseman työntekijät. Eräs WUOG:n työntekijöistä oli Berryyn ihastunut Kathleen O’Brien, joka tunsi Buckin opiskeluajoiltaan Emory-collegessa. O’Brien sai Berryn mukaan WUOGerziin.
Kesällä 1979 Peter Buck ja hänen veljensä Ken muuttivat asumaan entiseen kirkkoon (St Mary’s Episcopal Church) Oconee-kadulla Athensissa. Buck pyysi Stipea muuttamaan myös, koska heidän huoneessaan oli tilaa vielä yhdelle. Kirkossa asui ja vieraili paljon väkeä, mukaan lukien Kathleen O’Brien. Buck ja Stipe alkoivat jamitella yhdessä ja tällöin Buck huomasi Stipen lauluntekijäntaidot. Joulukuussa 1979 O’Brien esitteli Bill Berryn Buckille ja Stipelle ja kolmikko alkoi suunnitella yhteistä yhtyettä. Berry vaati, että heidän olisi otettava mukaan hänen pitkäaikainen ystävänsä, basisti Mike Mills. Yhtye aloitti harjoittelun kirkossa alkuvuodesta 1980. Buckista tuli yhtyeen kitaristi, vaikka hän hädin tuskin osasi soittaa.
Historia > Alkuvuodet, Chronic Town (1980–1982)

Helmikuun lopussa 1980 Kathleen O’Brien pyysi uutta nelikkoa esiintymään syntymäpäivillään 5. huhtikuuta 1980. Sitä ennen yhtye harjoitteli tiukasti ohjelmistoaan, joka muodostui covereista kuten "There She Goes Again", "(I'm Not Your) Steppin’ Stone" ja "Honky Tonk Women" sekä kourallisesta omia lauluja kuten "All The Right Friends" ja "Permanent Vacation". Kirkossa pidetyillä syntymäpäiväjuhlilla vielä nimetön yhtye (joidenkin lähteiden mukaan he esiintyivät nimellä Twisted Kites) saavutti 300-600 hengen yleisössä suuren suosion ja esiintyminen poiki heille välittömästi pari uutta esiintymistä.
Ennen keikkaa 19. huhtikuuta 1980 11:11 Koffee Klubilla yhtye oli päättänyt ottaa nimekseen sanakirjasta löytyneen "R.E.M:n". Muita harkittuja vaihtoehtoja olivat muun muassa "Negro Eyes", "Slut Bank" ja "Cans Of Piss". Tuon Koffee Klubin keikan jälkeen yhtyettä tuli tapaamaan UGA:n lakiopiskelija Bertis Downs, josta oli tuleva R.E.M:n juristi.
Toukokuussa R.E.M. esiintyi eri puolilla Athensia. 6. kesäkuuta 1980 yhtyeellä oli ensimmäinen keikka Athensin ulkopuolella. Esiintymismatkalla Atlantassa he pysähtyivät paikalliseen Wuxtry Recordsin toimipisteeseen, jossa liikkeenhoitaja Mark Methe videokuvasi heidät esittämässä yhtyeen siihen mennessä säveltämiä lauluja. Tämä on varhaisin tunnettu R.E.M.-äänitys.
Heinäkuussa 1980 yhtye esiintyi ensi kertaa Georgian ulkopuolella: kaikilla kolmella keikalla Pohjois-Carolinassa oli mukana R.E.M:n tuleva manageri Jefferson Holt. Loppuvuodesta Holt muuttii Athensiin ja alkoi työskennellä yhtyeen mukana. Berry tapasi vanhan ystävänsä Ian Copelandin, joka oli perustanut F.B.I. (Frontier Booking International) -ohjelmatoimiston. Ian Copeland oli The Police -yhtyeen Stewart Copelandin sekä Miles Copelandin veli. Miles Copeland oli perustanut levy-yhtiön I.R.S. Records.
Alkuvuodesta 1981 Holt alkoi yhtyeen managerina. 8. helmikuuta R.E.M. kävi ensimmäisen kerran studiossa nauhoittaen Joe Perryn Bombay Studiolla kahdeksan laulua. Näitä äänityksiä ei kuitenkaan koskaan käytetty. Sen sijaan kasettikopiona julkaistiin Mitch Easterin Drive-In Studiolla Winston-Salemissa 14. huhtikuuta|14./15. huhtikuuta tehdyistä äänityksistä "Sitting Still", "White Tornado" ja R.E.M:n ensimmäinen hitti, collage-radioasemien suosikki "Radio Free Europe". Näitä kasetteja yhtye lähetti klubeille, lehdille ja muutamille levy-yhtiöille.
R.E.M. palasi studioon ja heinäkuussa ilmestyi heidän ensimmäinen singlensä "Radio Free Europe", joka julkaistiin Hib-Tone -levymerkillä Johnny Hibbertin tuottamana ja miksaamana. Yhtye keikkaili yhä ahkerammin, nyt Athensin ulkopuolella Copelandin F.B.I:n kautta. Myös uusia lauluja syntyi koko ajan, muun muassa "Gardening At Night", jota Stipe pitää yhtyeen ensimmäisenä "oikeana lauluna".
Tammi-helmikuussa 1982 R.E.M. äänitti materiaalia uudelle EP-levylle. "Radio Free Europe" oli saanut hyviä arvosteluja lehdissä ja yhtye oli alkanut saada mainetta tiiviin keikkailunsa ansiosta.  Ian Copelandin suositusten ansiosta Miles Copeland kiinnitti R.E.M:n I.R.S. Recordsille keväällä 1982 ja 24. elokuuta 1982 ilmestyi EP Chronic Town Mitch Easterin tuottamana.
Jäsenet

Michael Stipe (laulu)
Peter Buck (kitara)
Mike Mills (basso, piano)
Bill Berry, erosi yhtyeestä lokakuussa 1997 (rummut)
Jäsenet > Kiertuemuusikot 2004–2011

Scott McCaughey (kitara ym.)
Bill Rieflin (rummut)
The Posies -yhtyeestään tunnettu muusikko Ken Stringfellow (koskettimet, kitara ym.) oli 2000-luvulla pitkään R.E.M:n kiertuekokoonpanossa. Viimeisimmällä vuoden 2008 kiertueella hän ei enää soittanut R.E.M:n mukana, mutta hänen nykyinen yhtyeensä The Disciplines esiintyi joissakin R.E.M.-konserteissa lämmittelijänä.
Diskografia

Murmur (1983)
Reckoning (1984)
Fables of the Reconstruction (1985)
Lifes Rich Pageant (1986)
Document (1987) (paras listasijoitus Suomessa 40.)
Green (1988)
Out of Time (1991) (paras listasijoitus Suomessa 4.)
Automatic for the People (1992) (paras listasijoitus Suomessa 2.)
Monster (1994) (paras listasijoitus Suomessa 1.)
New Adventures in Hi-Fi (1996) (paras listasijoitus Suomessa 1.)
Up (1998) (paras listasijoitus Suomessa 10.)
Reveal (2001) (paras listasijoitus Suomessa 3.)
Around the Sun (2004) (paras listasijoitus Suomessa 3.)
Accelerate (2008) (paras listasijoitus Suomessa 10.)
Collapse into Now (2011) (ilmestyi Yhdysvalloissa 8. maaliskuuta 2011)
Diskografia > Kokoelmat ja muut

Chronic Town (1982) (EP)
Dead Letter Office (1987) (julkaisemattomia lauluja ja single B-puolia)
Eponymous (1988)
In Time: The Best of R.E.M. 1988–2003 (2003) (paras listasijoitus Suomessa 8., mid-price-listalla nousi ykköseksi)
And I Feel Fine... The Best of the I.R.S. Years 1982–1987 (2006)
R.E.M. Live (2007)
Live at The Olympia (2009)
Part Lies, Part Heart, Part Truth, Part Garbage 1982–2011 (2011)
Complete Rarities: I.R.S. 1982–1987 (2014)
Complete Warner Bros. Rarities 1988–2011 (2014)
7IN—83–88 (2014)
R.E.M. Suomessa

R.E.M. on esiintynyt Suomessa kolmesti: Provinssirockissa Seinäjoella 4. kesäkuuta 1989 Green-albumia seuranneella maailmankiertueella, 29. tammikuuta 2005 Helsingin Hartwall-areenalla ja viimeksi 9. syyskuuta 2008 Helsingissä Finnair Stadiumilla.
Kirjallisuutta

David Buckley: R.E.M.: Fiction - An Alternative Biography. ISBN 1-85227-927-3. (englanniksi)
Tony Fletcher: REMARKS REMADE - The Story of R.E.M.. ISBN 0-7119-9113-8. (englanniksi)
Marcus Gray: It Crawled from the South - an R.E.M. companion. ISBN 0-306-80751-3. (englanniksi)
Rob Jovanovic and Tim Abbott: Adventures in Hi-Fi - The Complete R.E.M.. ISBN 0-7528-4618-3. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu. (englanniksi)
Murmurs: REM news, multimedia, file sharing & largest REM forum. (englanniksi)
REM fan site. (englanniksi)
REM news & multimedia (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
The REM Collector's Guide. (englanniksi)
REM Rock. (englanniksi)
File Under REM – The RetroWeb REM Page. (englanniksi)
2nd Largest REM Forum (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
rec.music.rem FAQ (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
REM Lyric Annotations FAQ. (englanniksi)
Suomenkielinen R.E.M.-postituslista (Arkistoitu – Internet Archive).
| n k R> E.M. |
| --- | --- |
 Michael Stipe  Peter Buck  Mike Mills  Bill Berry   Scott McCaughey  Bill Rieflin 
Studioalbumit:  Murmur  Reckoning  Fables of the Reconstruction  Lifes Rich Pageant  Document  Green  Out of Time  Automatic for the People  Monster  New Adventures in Hi-Fi  Up  Reveal  Around the Sun  Accelerate  Collapse into Now 
Kokoelmat ja muut:  Chronic Town (EP)  Dead Letter Office  Eponymous  In Time: The Best of R.E.M. 1988–2003  And I Feel Fine... The Best of the I.R.S. Years 1982–1987  R.E.M. Live  Live at The Olympia  Part Lies, Part Heart, Part Truth, Part Garbage 1982–2011  Complete Rarities: I.R.S. 1982–1987  Complete Warner Bros. Rarities 1988–2011  7IN—83–88
Wachowskin sisarukset

Wachowskin sisarukset Lilly (vasemmalla) ja Lana vuonna 2012.
Wachowskin sisarukset eli Lana Wachowski (ent. Laurence ”Larry” Wachowski, s. 21. kesäkuuta 1965) ja Lilly Wachowski (ent. Andrew ”Andy” Wachowski, s. 29. joulukuuta 1967) ovat yhdysvaltalaisia elokuvaohjaajia ja -käsikirjoittajia. Heidät tunnetaan parhaiten Matrix-elokuvasarjasta.
Wachowskit ovat kotoisin Chicagosta. High schoolin jälkeen he opiskelivat tahoillaan yliopistoissa, mutta kumpikin jätti opintonsa kesken ja palasi kotikaupunkiinsa. He perustivat maalaus- ja remonttiyrityksen ja käsikirjoittivat sarjakuvia Marvelille. 1980-luvun lopulla he lukivat Roger Cormanin ja Jim Jeromen kirjan Corman on Corman, jonka innoittamina he kokeilivat elokuvan käsikirjoittamista. Ensimmäisestä Wachowskien myymästä käsikirjoituksesta tuotettiin Ammattitappajat (1995), mutta käsikirjoitusta muokattiin heidän jälkeensä niin paljon, että he olisivat lopulta halunneet nimensä pois elokuvan tekijätiedoista.
Wachowskit esittelivät Ammattitappajien tuottajalle Joel Silverille Matrixin käsikirjoituksen, mutta he halusivat myös ohjata elokuvan itse. Silver suostui tuottamaan sisarusparin esikoisohjauksena pienen budjetin rikosdraaman Bound, joka sai kriitikoilta erinomaisen vastaanoton. Sen jälkeen he pääsivät tekemään Matrixia.
Sisarukset tunnettiin aiemmin Wachowskin veljeksinä, kunnes vuonna 2012 Lana (ent. Larry) Wachowski kertoi julkisuudessa olleensa sukupuolenkorjausprosessissa ja käyttävänsä nimeä Lana. Hänen transsukupuolisuutensa oli ollut julkisuudessa jo pitkään, ja naiseksi pukeutuminen oli herättänyt huomiota jo kymmenen vuotta ennen kaapista ulos tulemista. Lilly Wachowski kertoi transsukupuolisuudestaan 8. maaliskuuta 2016 Windy City Timesille.
Työt > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Wachowskit toimineet> ohjaajina | Wachowskit toimineet> käsikirjoittajina | Wachowskit toimineet> tuottajina | Wachowskit toimineet> vastaavana tuottajina |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Ammattitappajat | Ei | Kyllä | Ei | Ei |
| 1996 | Bound | Kyllä | Kyllä | Ei | Kyllä |
| 1999 | Matrix | Kyllä | Kyllä | Ei | Kyllä |
| 2001 | The Matrix Revisited | Ei | Ei | Ei | Kyllä |
| 2003 | The Matrix Reloaded | Kyllä | Kyllä | Ei | Kyllä |
| 2003 | The Matrix Revolutions | Kyllä | Kyllä | Ei | Kyllä |
| 2003 | Animatrix | Ei | Kyllä | Kyllä | Ei |
| 2006 | V niin kuin verikosto | Ei | Kyllä | Kyllä | Ei |
| 2008 | Speed Racer | Kyllä | Kyllä | Kyllä | Ei |
| 2009 | Ninja Assassin | Ei | Ei | Kyllä | Ei |
| 2012 | Pilvikartasto | Kyllä | Kyllä | Kyllä | Ei |
| 2015 | Nouseva Jupiter | Kyllä | Kyllä | Kyllä | Ei |
| 2022 | The Matrix Resurrections | Lana Wachowski | Lana Wachowski | Lana Wachowski | Ei |
Työt > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Wachowskit toimineet> Luoja | Wachowskit toimineet> Showrunner | Wachowskit toimineet> Käsikirjoittaja | Wachowskit toimineet> Ohjaaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015–2017 | Sense8 | Kyllä | 1. kausi Wachowskit 2. kausi Lana Wachowski | 1. kausi Wachowskit 2. kausi Lana Wachowski | 1. kausi Wachowskit 2. kausi Lana Wachowski |