stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lauri Hakala
Valmennusura

Jo peliuransa aikana Hakala oli aktiivinen lentopallon ja urheiluvalmennuksen kehittäjä. Hän istui kaksi kautta Lentopalloliiton hallituksessa (2009–2011) ja kirjoitti valmennusaiheista blogia ennen penkin päähän siirtymistä.
Lentopallouransa Hakala päätti kesällä 2011, minkä jälkeen hän siirtyi lopullisesti valmentajan hommiin. Ensiksi hän valmensi Yhdysvaltain yliopistosarjan kestomenestyjiin kuuluvassa Pepperdine Universityn riveissä kaudella 2011–2012. Hakala toimi yliopistojoukkueen apuvalmentajana Yhdysvaltain olympia- ja MM-kultavalmentaja Marv Dunphyn alaisuudessa. Dunphy voitti urallaan lisäksi viidesti Yhdysvaltain NCAA- mestaruuden.
Kaudella 2012–2013 Hakala työskenteli venäläisen naislentopallojoukkue Dinamo Kazanin riveissä vapaaehtoisena valmentajana. Kazan voitti sekä Venäjän Superliigan että Cupin. Lisäksi joukkue eteni Mestareiden liigassa puolivälieriin asti.
Venäjältä Hakala jatkoi Slovenian lentopalloliigaan, jossa hän toimi ACH Volley Ljubljanan apuvalmentaja kauden 2013–2014.  Kausi päättyi Slovenian mestaruuteen. Hakala toimi myös Slovenian miesten lentopallomaajoukkueen apuvalmentajana kevään ja kesän 2014. Täten hän oli ACH:n päävalmentaja Luka Slaben aisaparina sekä ACH:ssa, että Slovenian maajoukkueessa.
Kuopiolaisen LEKA Volleyn päävalmentajaksi Hakala kiinnitettiin kaudeksi 2014–2015. LEKA Volley sijoittui seurahistoriansa ensimmäisellä liigakaudella seitsemänneksi ja putosi puolivälierissä jatkosta mestaruuden voittaneelle Kokkolan Tiikereille. Pian LEKA Volleyn ensimmäisen liigakauden jälkeen julkaistiin Hakalan kahden vuoden jatkopesti. Hakala valmensi LEKAn toisella kaudellaan runkosarjan neljänneksi. Pudotuspeleissä LEKA hävisi pronssiottelut Hurrikaanille voitoin 2–0.
Kesällä 2015 Hakala toimi Suomen B-maajoukkueen päävalmentajana Euroopan kisoissa. Tehtävään hänet valitsi A-maajoukkueen päävalmentaja Tuomas Sammelvuo, joka johti A-maajoukkueen peliä samaan aikaan lentopallon Maailmanliigassa. Sammelvuo perusteli valintaa muun muassa Hakalan kansainvälisellä kokemuksella, sekä hänen kanssaan samansuuntaisella valmennusfilosofialla. Vuotta myöhemmin Hakala oli kuukauden päivät A-maajoukkueen valmennusryhmän apuna lentopallomaajoukkueen valmistautuessa kesän Maailmanliigan otteluihin.
Hakalan kolmas kausi LEKAn peräsimessä keskeytyi marraskuussa 2016, kun hän päätyi pitkälle sairauslomalle. Valmennusvastuun LEKAssa otti Tapio Nissi. Hakala palasi valmennukseen kesällä 2017, kun Hollannin naisten maajoukkue julkisti uuden staffinsa ennen World Grand Prix'n alkua. Rion 2016 olympianelonen Hollanti sijoittui myös WGP:ssa kuuden parhaan joukkoon. Lisäksi se lunasti paikan 2017 MM-kisoihin voittamalla Rotterdamin karsintaturnauksen.  Kaudet 2017–2019 Hakala valmensi seuratasolla Ruotsin Elitserienissä, seurassa Sollentuna VK. Kevällä 2019 Hakala aloitti työt Suomen Olympiakomiteassa, joukkuepelien lajiryhmävastaavana.
Pelaajaura

Lauri Hakala aloitti uransa ulkomailla ennen kuin ehti pelata kotimaisessa pääsarjassa. Hakala pelasi saksalaisseura Bad Saulgaun riveissä kaudella 2001–2012. Seura nousi Saksan korkeimmalle sarjatasolle Bundesliigaan kauden päätteeksi. Suomalaispeluri jatkoi Bad Saulgaun riveissä kaudella 2002–2003, mutta loukkaantuminen päätti hänen pelinsä varhain Saksan pääsarjassa. Kahden polvileikkauksen jälkeen Hakala palasi keväällä takaisin kotimaahansa suorittamaan asepalveluksen. Varusmiespalveluksensa aikana Hakala pelasi lentopalloliigassa Napapiirin Pallokettujen riveissä kauden 2003–2004. Syksyllä 2004 Hakala muutti Havaijin Honoluluun opiskellakseen ja pelatakseen Yhdysvalloissa.
Kaudet 2005–2007 Hakala edusti University of Hawai'i Warriors- joukkuetta. Kauden 2005–2006 päätteeksi Hakala valittiin All-American- pelaajana liigan 1-tähdistöön. Suomalaispelaajista kyseisen arvostuksen on saanut vain naislentopalloilija Mariliisa Salmi BYU:ssa 1980-luvulla.
Kaudeksi 2007–2008 Hakala palasi Eurooppaan ja siirtyi Sveitsin NLA:ssa pelaavan Lausanne Université Clubin riveihin. Sveitsissä hän voitti kaudella 2007–2008 liigan mestaruuden lisäksi myös cup-kultaa. Lisäksi hänet valittiin vuoden lentopalloilijaksi Sveitsissä. Lausanne nousi liigahistorian ensimmäisenä joukkueena 0–3-tappioasemasta voittoon finaalisarjassa. Sveitsin kauden jälkeen Hakala päätyi olkapääleikkaukseen. Kauden 2008–2009 alun hän toimi Kempeleen Lentopallon apuvalmentaja toipuessaan leikkauksesta. Kuntouduttuaan hän esiintyi Isku-Volleyn paidassa. Isku voitti SM-pronssia sekä Suomen Cupin hopeaa.
Kauden jälkeen Hakala siirtyi Belgian Aquacare Haleniin vuodeksi, kunnes palasi jälleen takaisin Suomeen ja oululaisen Ettan riveihin. Liiganousija Etta ylsi runkosarjan 8. sijalta Mestaruusliigan välieriin asti. Hakala valittiin miesten maajoukkueryhmään kesäksi 2011, mutta polvivammojen vuoksi päätti lopettaa uransa.
Muuta

Hakala on kotoisin lentopalloilijoistaan tunnetulta Pieksämäeltä. Hakalan veljet Anssi Hakala ja Juhani Hakala ovat myös lentopalloilijoita. Anssi Hakala on pelannut satoja liigaotteluita ja Juhani Hakala useita kymmeniä. Hakalan veljeksistä Anssi ja Lauri ovat pelanneet muutaman kauden myös rantalentopalloa yhdessä. Juhani Hakala pelasi LEKA Volleyssa isoveljensä alaisuudessa kaudella 2015–2016.
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Vuoden lentopalloilija Sveitsissä 2008
Yhdysvaltain All-American -1. tähdistössä 2006
Vuoden valmentaja Ruotsissa 2018
Saavutukset > Joukkueessa

Sveitsin mestaruus 2008
Sveitsin Cup-kulta 2008
Saavutukset > Rantalentopallo

SM-hopea 2007, 2009
SM-pronssi 2004, 2005, 2006, 2008
Joukkueet pelaajana

2010–2011  Lentopalloseura Etta
2009–2010  Aquacare Halen
2008–2009  Tampereen Isku-Volley
2007–2008  Lausanne UC
2004–2007  University of Hawaii Warriors
2003–2004  Napapiirin Palloketut
2001–2003  Bad Saulgau
1989–2001  Pieksämäen Tsemppi
Maajoukkuevalmennus

2018       Suomen naisten lentopallomaajoukkue
2017       Hollannin naisten lentopallomaajoukkue
2015–2016  Suomen miesten lentopallomaajoukkue
2014       Slovenian miesten lentopallomaajoukkue
Seuravalmennus

2017–2019   Sollentuna Volleybollklubb (Elitserien, päävalm.)
2014–2017   LEKA Volley (Mestaruusliiga, päävalm.)
2013–2014  ACH Volley Ljubljana (Mestareiden Liiga, apuvalm.)
2011–2012  Pepperdine University Waves (NCAA, apuvalm.)
2008–2009  Kempeleen Lentopallo (SM-liiga, apuvalm.)
Jeffersonin piirikunta (Ohio)

Jeffersonin piirikunta (Jefferson County) on Yhdysvalloissa Ohion osavaltiossa sijaitseva piirikunta, jonka hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki on Steubenville.
Maantiede

Jeffersonin naapuripiirikuntia ovat Belmont etelässä, Harrison lounaassa, Carroll luoteessa, Columbianan piirikunta pohjoisessa ja Länsi-Virginian puolella Hancockin, Brooken sekä Ohion piirikunnat.
Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 69 709 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 92,1%, mustiin (5,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,1%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 39 453 ja köyhyysrajan alapuolella oli 16,9% väestöstä vuosina 2007–2011.
Jean-Baptiste Kpiéle Somé

Jean-Baptiste Kpiéle Somé (s. syyskuu 1930 Dano) on burkinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bobo-Dioulasson hiippakuntaan 11. huhtikuuta 1958 ja nimitettiin Diébougoun hiippakunnan piispaksi 18. lokakuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. tammikuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi André-Joseph-Prosper Dupont, jota avustivat Dieudonné Yougbaré ja Peter Poreku Dery.
Somé jäi eläkkeelle 3. huhtikuuta 2006.
Jean-Baptiste Grange

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jean-Baptiste Grange |  Jean-Baptiste Grange |  Jean-Baptiste Grange |  |
Maa:  Ranska
Miesten alppihiihto
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Garmisch-Partenkirchen 2011 | Pujottelu |  |
|  Kultaa | Vail / Beaver Creek 2015 | Pujottelu |  |
|  Pronssia | Åre 2007 | Pujottelu |  |
Jean-Baptiste Grange (s. 10. lokakuuta 1984 Saint-Jean-de-Maurienne, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä, pujottelun kaksinkertainen maailmanmestari ja maailmancup-voittaja.
Grange sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 alppiyhdistetyssä kolmanneksitoista. Hän saavutti pronssia pujottelussa Åren MM-kilpailuissa 2007. Hänen edelleen sijoittuivat Mario Matt ja Manfred Mölgg. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä neljänneksitoista. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurpujottelussa seitsemäs. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän voitti pujottelun maailmanmestaruuden. Schladmingin MM-kisoissa 2013 hän sijoittui pujottelussa 12:nneksi. Beaver Creekin MM-kisoissa 2015 hän voitti pujottelussa kultaa.
Grange sijoittui maailmancupin osakilpailussa kolmen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan toinen yhdistetyn kilpailussa Beaver Creekissä marraskuussa 2007. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti 17. joulukuuta 2007 pujottelukilpailussa Alta Badiassa. Tammikuussa 2008 hän voitti alppiyhdistetyn ja pujottelun Wengenissä sekä pujottelun Kitzbühelissä ja oli toinen pujottelukilpailussa Schladmingissa. Pujottelun maailmancupissa hän sijoittui toiseksi, alppiyhdistetyn cupissa neljänneksi ja kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi.
Grange voitti kauden 2008–2009 ensimmäisen maailmancup-pujottelun Levillä. Val d'Iseren yhdistetyn kilpailussa ja Alta Badian pujottelussa hän sijoittui toiseksi ennen kuin voitti Zagrebin pujottelun. Oltuaan vielä toinen Kitzbühelin ja kolmas Åren pujottelukilpailuissa hän voitti pujottelucupin mestaruuden. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Grange sijoittui kaudella 2009–2010 Levin pujottelussa kolmanneksi. Grange ei pystynyt osallistumaan Vancouverin vuoden 2010 talviolympialaisiin, koska hän loukkasi polvensa mc-suurpujottelussa Beaver Creekissä.
Kaudella 2010–2011 Grange voitti Levin, Kitzbühelin sekä Schladmingin pujottelut ja sijoittui Wengenin sekä Banskon pujotteluissa kolmanneksi. Pujottelucupissa hän oli toinen.
Johan Fredrik Stichaeus

Johan Fredrik Stichaeus (22. helmikuuta 1778 Helsinki – 28. marraskuuta 1853 Askola) oli suomalainen virkamies ja maaherra.
Stichaeuksen vanhemmat olivat varapormestari Aleksanteri Stichaeus ja Patentia Kristina Ignatius ja puoliso vuodesta 1799 Fredrika Eleonora Ekholm.
Stichaeus työskenteli lakimiehen uralle ryhdyttyään muun muassa sotakomissariaatissa,  Savon ja Karjalan lääninhallituksessa varalääninsiliteerinä, Helsingin kämnerinoikeudessa, Helsingin kaupunginnotaarina vuodesta 1801 ja sotatuomarina. Hän oli Porvoon valtiopäivillä 1809 porvarissäädyn sihteeri, nimitettiin hallituskonseljin finanssitoimituskunnan esittelijäsihteeriksi, määrättiin 1812 prokuraattorin sijaiseksi. Hän hoiti 1816–1828 yleisen esittelijäsihteerin tehtäviä. Stichaeus oli Hämeen läänin ensimmäinen maaherra 1831–1841. Hän julkaisi kokoelman senaatin ja sen toimituskuntien antamia säännöksiä vuosilta 1809–1820.
Stichaeus teki kenraalikuvernöörin määräyksestä maassa laajoja tarkastusmatkoja, joista hän antoi senaatille valaisevia kertomuksia. Hän hoiti useita luottamustoimia, oli muun muassa Suomen palovakuutuskonttorin johtokunnan puheenjohtajana sekä jäsenenä Viipurin läänin isonjaon ja veron järjestelykomiteassa. Hän julkaisi kokoelman senaatin ja sen toimituskuntien antamia säännöksiä vuosilta 1809–1820. Kokoelmaa jatkoi sittemmin Pehr Törnqvist.
Jake E. Lee

| Jake E>  Lee |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1957 (ikä 67)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1980 -
Tyylilajit:  hard rock
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Ozzy Osbourne (1982 - 1987) Badlands (1988 - 1993)  Red Dragon Cartel (2014 - )
Levy-yhtiöt:  useita
Aiheesta muualla
www.jakeelee.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jake E. Lee, oikealta nimeltään Jakey Lou Williams (s. 15. helmikuuta 1957) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän tuli tunnetuksi Ozzy Osbournen kitaristina vuosina 1982-1987. Myöhemmin, lähdettyään yhtyeestä hän perusti Badlands-nimisen yhtyeen, joka toimi vuoteen 1993.
Badlandsin jälkeen Lee on julkaissut kolme sooloalbumia,  A Fine Pink Mist (2000), Retraced (2005) ja Runnin' With The Devil (2008).
Diskografia > Ozzy Osbourne

Bark at the Moon (1983)
The Ultimate Sin (1986)
Best of Ozz (1989, kokoelma)
Ten Commandments (1990, kokoelma)
The Ozzman Cometh (1997, kokoelma)
The Essential Ozzy Osbourne (2003, kokoelma)
Prince of Darkness (2005, kokoelma)
Diskografia > Badlands

Badlands demo (1989)
Badlands (1989)
Voodoo Highway (1991)
Dusk (1998)
The Best of Badlands (2006)
Diskografia > Sooloalbumit

A Fine Pink Mist (2000)
Retraced (2005)
Runnin' With the Devil (2008)
Diskografia > Red Dragon Cartel

Red Dragon Cartel (2014)
Aiheesta muualla

JakeELee.com
RedDragonCartel.com
Javorivin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Lvivin alue, Ukraina
Lähin kaupunki:  lähin kaupunkityyppinen taajama: Ivano-Frankove
Pinta-ala:  71,08 km²
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  4.7.1998
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Javorivin kansallispuisto (ukr. Яворівський національний природний парк, Javorivskyi natsionalnyi pryrodnyi park) on kansallispuisto Ukrainan Lvivin alueella. Vuonna 1998 perustetun kansallispuiston pinta-ala on 71,08 neliökilometriä. Kansallispuisto sijaitsee Ivano-Frankoven kaupunkityyppisen taajaman pohjoispuolella, noin 25-35 kilometriä Lvivistä luoteeseen.
Järvinäkymä.
Polku ja taukopaikka kansallispuistossa.
Yli 300-vuotias tammi ja vuosien 1914-1918 sotien hautojen muistoristi.
Timošan kallion aiemman luolaluostarin suuaukko.
Uimaranta, ilmeisesti Vereštšytsja-jokeen padotun tekojärven varrella kansallispuiston lounaisrajalta.
Kansallispuiston logo.
Javorivin kansallispuistoa juhlistava postimerkkiarkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Javorivin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Javorivskyi natsionalnyi pryrodnyi park (ukrainaksi) (yavorivskyi-park.in.ua)
Natsionalnyi pryrodnyi park "Javorivskyi" (ukrainaksi) (karpaty.info)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Яворівський національний природний парк
Käännös suomeksi
Jaroslav Bednář

| Jaroslav Bednář |
| --- | --- |
 Jaroslav Bednář (numero 21) Liberecin ja Slavia Prahan välisessä ottelussa lokakuussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1976 (ikä 47) Praha, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–2018
Aik. seurat:  HC Slavia Praha (Extraliga)   HC Sparta Praha (Extraliga)   JYP (SM-liiga)   HIFK (SM-liiga)   Manchester Monarchs (AHL)   Los Angeles Kings (NHL)   Florida Panthers (NHL)   Avangard Omsk (RSL)   Torpedo Nižni Novgorod (KHL)   HC Davos (NLA)   HC Lugano (NLA)   SC Bern (NLA)   HK Hradec Králové (Extraliga)
NHL-varaus:  51. varaus, 2001 Los Angeles Kings
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
Jaroslav Bednář (s. 9. marraskuuta 1976 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän on voittanut urallaan Venäjän-, Tšekin- ja Sveitsin-mestaruuden sekä MM-hopeaa.
Ammattilaisura

Bednář aloitti ammattilaisuransa kaudella 1994–1995 Slavia Prahan joukkueessa, johon hän palasi usean vuoden tauon jälkeen kaudella 2005–2006. Hän on edustanut myös Slavian paikallisvastustajaa Sparta Prahaa.
2000-luvun vaihteessa Bednář pelasi Suomen SM-liigassa JYP:n ja HIFK:n joukkueissa, ja oli kaudella 2000–2001 sarjan paras maalintekijä. Kauden jälkeen Los Angeles Kings varasi hänet NHL:ään vuoden 2001 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 56. Seuraavan kolmen kauden aikana hän pelasi 102 NHL-ottelua Kingsin ja Florida Panthersin paidassa.
Ennen paluutaan kotimaahansa Bednář pelasi kauden 2003–2004 loppupuoliskon ja kauden 2004–2005 Venäjällä Avangard Omskissa. Keväällä 2004 Bednář oli voittamassa Omskissa Venäjän superliigan mestaruutta. Kaudet 2005–2009 hän pelasi jälleen Slavia Prahassa. Kaudella 2007–2008 Bednář voitti Tšekin-mestaruuden. Hän teki pudotuspeleissä 10 maalia, eniten koko sarjasta, ja voitti pudotuspelien arvokkaimmalla pelaajalla annettavan Václav Pacina -palkinnon. Seuraavalla kaudella Bednář teki runkosarjassa 68 pistettä ja voitti liigan pistepörssin. Lisäksi hän oli syöttötilaston kärkinimi 41 maalisyötöllään.
Kaudeksi 2009–2010 Bednář siirtyi KHL-liigan Torpedo Nižni Novgorodiin, jossa hän pelasi vain yhden kauden. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Sveitsin pääsarjan HC Davosiin. Davosissa Bednář oli voittamassa Sveitsin-mestaruutta. Kesällä 2011 hän jätti Davosin ja teki kahden vuoden sopimuksen HC Luganon kanssa.
Vuonna 2013 Bednář palasi kotimaahansa pelaten pääsarjassa vielä viisi kautta Slavia Prahan ja HK Hradec Kraloven riveissä. Keväällä 2018 Bednář päätti pelaajauransa ja siirtyi Mountfield HK:n urheilujohtajaksi.
Muuta

Bednářin sisarenpoika Jakub Vrána on yksi ikäluokkansa lahjakkaimmista jääkiekkoilijoista koko maailmassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jaroslav Bednář Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kai Nurminen | Aarne Honkavaara -palkinnon voittaja 2001 | Seuraaja: Vesa Viitakoski |
Joana Hählen

Joana Hählen
Joana Hählen (s. 23. tammikuuta 1992) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Skiclub Lenk im Simmentalia. Hän on sijoittunut parhaimmillaan arvokilpailuissa kuudenneksi olympialaisten syöksylaskussa sekä maailmancupin osakilpailuissa syöksylaskussa kolmanneksi ja supersuurpujottelussa toiseksi.
Nuorten MM-kilpailuissa Crans-Montanassa helmikuussa 2011 Hählen saavutti pronssia alppiyhdistetyssä. Roccarasossa maaliskuussa 2012 hän saavutti nuorten MM-hopeaa supersuurpujottelussa. Aikuisten arvokisadebyyttinsä hän suoritti Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017, jolloin hän sijoittui supersuurpujottelussa 13:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui syöksylaskussa 16:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli syöksylaskussa kuudes. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui supersuurpujottelussa 13:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Hählen kilpaili ensimmäisen kerran Beaver Creekin syöksylaskussa marraskuussa 2013 sijoittuen 40:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2013 oltuaan 29:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Val d’Isèren supersuurpujottelussa joulukuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Banskon syöksylaskussa tammikuussa 2020. Hän sijoittui samalla kaudella kolmanneksi Roza Hutorin supersuurpujottelussa. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui Courchevelin maailmancupfinaaleissa syöksylaskussa toiseksi. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui St. Antonin ensimmäisessä supersuurpujottelussa toiseksi. Kaudella 2023–2024 hän oli Val d’Isèren syöksylaskussa toinen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joana Hählenin kotisivut
Johan Fredrik Vilhelm Standertskjöld

Johan Fredrik Vilhelm (Wilhelm) Standertskjöld (21. kesäkuuta 1820 Sipoo – 31. joulukuuta 1866 Helsinki) oli suomalainen insinööri, sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.
Standertskjöldin vanhemmat olivat Johan Fredrik Standertskjöld ja Johanna Vilhelmina Mellin ja puoliso vuodesta 1848 Charlotta Maria Johanna von Kraemer. Juristi, virka- ja valtiopäivämies Karl Johan Robert Standertskjöld oli heidän poikansa. Standertskjöld oli kadetti Haminan kadettikoulussa 1834. Valmistuttuaan hän palveli vänrikkinä vuodesta 1841. Aliluutnantiksi Standertskjöld yleni 1844 ja luutnantiksi 1846. Hänet siirrettiin 1847 tie- ja vesikulkulaitosten johtokunnan palvelukseen 3. luokan insinöörinä, 2. luokan insinööri kapteenin arvolla hänestä tuli 1855 ja 1. luokan insinööri everstiluutnantin arvolla 1857. Hän oli tie- ja vesikulkulaitosten johtokunnan insinöörikunnan päällikkö kesäkuusta 1861.
Standertskjöld oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Johan Fredrik von Willebrand

Johan Fredrik von Willebrand (13. elokuuta 1761 Karuna – 7. elokuuta 1809 Vehmaa) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Von Willebrandin vanhemmat olivat alikapteeni Ernst Gustaf von Willebrand ja Sofia Catharina Jägerhorn af Spurila ja puoliso vuodesta 1787 Elisabet Gadolin, piispa Jakob Gadolinin tytär. Von Willebrand oli vapaaehtoinen Turun läänin rykmentissä 1769, kersantti 1771, aliadjutantti 1779, luutnantti 1783 ja kapteeni 1787. Hän erosi palveluksesta 1790, mutta tuli uudestaan rykmentin kirjoille kapteenina joulukuussa 1792. Majuri aatelislippuerykmenttiin von Willebrandista tuli elokuussa 1796. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Kenraali, maaherra ja valtiopäivämies Ernst Gustaf von Willebrand oli Johan Fredrik von Willebrandin veli.
Joana Eidukonytė

| Joana Eidukonytė> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. lokakuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Liettua
Tennispelaaja
Pituus:  1,72  m
Kätisyys:  oikea
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  997. (4.6.2011)
Voitot/tappiot:  23–13
Nelinpeli
Paras sijoitus:  
Voitot/tappiot:  9–12
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Joana Eidukonytė (s. 2. lokakuuta 1994 Vilna) on liettualainen tennispelaaja. Eidukonytė edusti Liettuaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Joana Eidukonytė WTA:n sivuilla (englanniksi)
Joana Eidukonytė ITF:n sivuilla (englanniksi)
James Bond 007: Blood Stone

| James Bond 007: Blood Stone |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bizarre Creations n-Space (Nintendo DS)
Julkaisija:  Activision   JP Square Enix
Jakelija:  MGM Interactive
Ohjaaja:  Jeff Lewis
Käsikirjoittaja:  Bruce Feirstein
Säveltäjä:  Richard Jacques
Pelisarja:  James Bond
Pelimoottori:  Horizon
Julkaistu:  NA 2. marraskuuta 2010 AUS 3. marraskuuta 2010 EU 5. marraskuuta 2010 JP 13. tammikuuta 2011
Lajityyppi:  kolmannen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo, PEGI: 16
Alusta:  Nintendo DS, PlayStation 3, Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
James Bond 007: Blood Stone on Bizarre Creationsin kehittämä ja Activisionin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna 2010 Nintendo DS, PlayStation 3, Windows ja Xbox 360 -alustoille.
Pelissä on mukana erilaisilla kulkuneuvoilla ajamista ja lähitaistelua. Pelin tarina ei ole sidoksissa Bond-elokuvaan.
Kehitys

Suuren osan tarinasta kehittivät EON Productions -yhtiön Michael G. Wilson, Barbara Broccoli, David Wilson ja Gregg Wilson. Myös Bond-elokuvia käsikirjoittanut Bruce Feirstein oli mukana tarinan kehityksessä.
Vastaanotto

Pelaaja-lehti antoi pelille arvosanan 8/10 arvostelussaan.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daniel Craig   | … |  James Bond   |
|  Judi Dench   | … |  M   |
|  Joss Stone   | … |  Nicole Hunter   |
|  Rory Kinnear   | … |  Bill Tanner   |
|  David Tse  | … |  eversti Ping   |
|  James Goode  | … |  Rak   |
|  Laurentiu Possa  | … |  Stefan Pomerov   |
|  Luis Soto  | … |  Greco   |
|  Peter Polycarpou  | … |  kenraali   |
|  Ramon Tikaram  | … |  Bernin   |
|  Richard Dillane  | … |  Silk   |
|  Timothy Watson  | … |  tohtori Malcolm Tedworth   |
Aiheesta muualla

007: Blood Stone MobyGamesissa (englanniksi)
James Bond 007: Blood Stone Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Behind the Voice Actors -sivustolla (englanniksi)