stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isomesitangara

| Isomesitangara |
| --- | --- |
 Koiras ja naaras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Mesitangarat Cyanerpes
Laji::  cyaneus
Kaksiosainen nimi
 Cyanerpes cyaneus  (Linnaeus, 1766) 
Alalajit
 C. c. brevipes  C. c. carneipes  C. c. cyaneus  C. c. dispar  C. c. eximius  C. c. gemmeus  C. c. gigas  C. c. holti  C. c. pacificus  C. c. tobagensis  C. c. violaceus 
Katso myös
   Isomesitangara Wikispeciesissä   Isomesitangara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isomesitangara (Cyanerpes cyaneus) on laajalla alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isomesitangara on 11–13 cm pitkä, lyhytpyrstöinen ja pitkä- sekä käyränokkainen lintu. Koiras on pesimäasussaan väritykseltään pääosin sinisen ja mustan kirjava. Selkä ja siivet ovat mustat ja siivissä on sininen raita. Pää on mustaa maskia lukuun ottamatta sininen. Päälaen höyhenet ovat vaaleanturkoosit. Siipien alustojen keltaiset höyhenet näkyvät vain lennossa. Koiraan jalat ovat punaiset. Pesimäajan ulkopuolella koiras on väritykseltään vihreä ja muistuttaa naarasta, mutta sen selkä on musta. Naaras on väritykseltään vaalean mintunvihreä ja sen kellertävässä vatsassa on vihreitä juovia. Naaraan jalat ovat väriltään punertavat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa isomesitangaran levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panaman. Lisäksi lajia tavataan muun muassa Kuubassa, Alankomaiden Antilleilla ja Trinidadissa ja Tobagossa. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Venezuelassa, Boliviassa, Amozonasin alueen Brasiliassa, Surinamessa, Guayanassa ja Ranskan Guayanassa. Lajin elinympäristöä ovat monenlaiset trooppiset metsät. Lajia tavataan niin kuivissa, kosteissa kuin märissäkin metsissä ja metsien reunamailla. Isomesitangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 100 metrin korkeudella merenpinnasta.
Elintavat

Isomesitangarat liikkuvat useimmiten ryhminä tai liittyneinä sekaparviin. Linnun ravinnosta suurimman osan muodostaa kukkien mesi. Lisäksi laji syö hedelmiä ja marjoja sekä puiden lehvästöistä hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Isomesitangaran pesimäkausi kestää tammikuulta heinäkuulle. Kuppimainen pesä sijaitsee puussa ja naaras munii kaksi valkoista, leveämmästä päästään ruskeapilkullista munaa.
HMS Disa (1877)

| HMS Disa |
| --- | --- |
 HMS Disa 1892

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Karlskronan telakka
Laskettu vesille:  21. huhtikuuta 1877
Palveluskäyttöön:  6. elokuuta 1877
Poistui palveluskäytöstä:  21. kesäkuuta 1925
Tekniset tiedot
Uppouma:  550 t
Pituus:  52,42 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,05 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  2 x Woolfs-kompound-höyrykonetta 590 hv
Nopeus:  11,75 solmua
Miehistöä:  71
Aseistus
Aseistus:  1 x 27,4 cm M/74 -tykki 1 x 12,2 cm M/73 -tykki 2 x kymmenpiippuista 12 mm ksp M/75 -konekivääriä
HMS Disa oli Ruotsin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu 1. luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1877. Alus otettiin palveluksen vielä samana vuonna 6. elokuuta. Alus valmistettiin teräksestä ja oli varustettu kahdella mastolla, joihin kyettiin nostamaan kaikkiaan 430 m² purjeet. Alukselle asennettiin vuonna 1892 uusi tulenjohtotorni, jonka suojana oli 51 millimetrin panssarointi. Se siirrettiin vuonna 1915 emälaivaksi.
Palvelus

Alus poistettiin vuonna 1925 palveluksesta, minkä jälkeen siitä tehtiin maalilaiva. Vuoden 1927 taisteluammunnoissa HMS Drottning Victoria upotti maalina olleen aluksen.
Isopáramotyranni

| Isopáramotyranni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tyrannit Tyrannidae
Suku::  Páramotyrannit Agriornis
Laji::  lividus
Kaksiosainen nimi
 Agriornis lividus  (Kittlitz, 1835) 
Alalajit
 A. l. fortis  A. l. lividus 
Katso myös
   Isopáramotyranni Wikispeciesissä   Isopáramotyranni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isopáramotyranni (Agriornis lividus) on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isopáramotyranni on noin 26 cm ja on heimonsa suurikokoisin laji. Selästään ja päästään laji on ruskea ja siivistään musta. Linnun kurkku on valkoinen ja siinä on tiheästi mustia pystyraitoja. Isopáramotyrannin nokka on koukkupäinen. Lajin vatsa on väriltään selkää vaaleampi ja alaperä on punaruskea. Alalajin A. l. fortis yksilöt ovat nimialalajia tummempia ja kookkaampia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Isopáramotyrannia tavataan Chilen pohjoisosista maan eteläkärkeen sekä Argentiinasta. Linnun elinympäristöä ovat avoimet ruohikot ja pensaikkoiset alueet. Laji välttelee metsiä ja asutettuja alueita. Isopáramotyrannin elinympäristöt sijaitsevat useimmiten alle 2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ravinto ja pesiminen

Isopáramotyranni syö hyönteisiä, sammakoita, liskoja, pienikokoisia jyrsijöitä sekä lintujen munia ja poikasia. Lajin pesimäkausi kestää lokakuusta marraskuulle ja pesä on kuppimainen suurikokoinen rakennelma pensaikon suojissa ja rakennetaan risuista ja heinistä. Naaras munii kahdesta neljään kermanvalkeaa punapilkullista munaa.
Isopropyyliasetaatti

| Isopropyyliasetaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-propyyliasetaatti
CAS-numero:  108-21-4
PubChem CID:  7915
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H10O2
Moolimassa:  102,1 g/mol
Ulkomuoto:  väritön neste
Sulamispiste:  −73 °C (200 K)
Kiehumispiste:  89 °C (362 K)
Tiheys:  0,88 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 4,3 g/100 ml (27 °C)
Isopropyyliasetaatin kemiallinen kaava on C5H10O2 ja rakennekaava CH3COOCH(CH3)2. Isopropyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä 2-asetoksipropaani ja 2-propyyliasetaatti. Se on etikkahapon 1-metyylietyyliesteri.
Isopropyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 102,1 g/mol, sulamispiste − 73 °C, kiehumispiste 89 °C, tiheys 0,88 g/cm3, liukoisuus veteen 4,3 g/100 ml 27 °C:n lämpötilassa, leimahduspiste 2 °C c.c., itsesyttymislämpötila 460 °C ja CAS-numero 108-21-4.
Valmistus ja käyttö

Isopropyyliasetaattia valmistetaan isopropanolin ja etikkahapon välisellä esteröintireaktiolla. Katalyyttinä käytetään happoja kuten rikkihappoa tai p-tolueenisulfonihappoa. Isopropyyliasetaattia käytetään liuottimena ja liuottaa muun muassa selluloosaa, selluloosajohsanniaisa ja hartseja. Sitä voidaan käyttää myös hajusteissa.
Aiheesta muualla

Isopropyyliasetaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Diosgeniini

| Diosgeniini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (1S,2S,4S,5'R,6R,7S,8R,9S,12S,13R,16S)-5',7,9,13-tetametyylispiro[5-oksapentasyklo[10.8.0.02,9.04,8.013,18]ikos-18-eeni-6,2'-oksaani]-16-oli
CAS-numero:  512-04-9
PubChem CID:  99474
SMILES:  CC1CCC2(C(C3C(O2)CC4C3(CCC5C4CC=C6C5(CCC(C6)O)C)C)C)OC1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C27H42O3
Moolimassa:  414,606 g/mol
Sulamispiste:  204–207 °C
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Diosgeniini (C27H42O3) on steroidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste, jota esiintyy useissa kasveissa. Yhdistettä käytetään steroidien synteesiin ja sen bioaktiivisia ominaisuuksia esimerkiksi syöpien hoidossa tutkitaan.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa diosgeniini on kiteistä ainetta. Se on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Diosgeniini on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on -129. Diosgeniinin rakenteessa on steroideille tyypillisen fuusioituneen rengasrakenteen lisäksi spirosyklinen asetaaliryhmä. Diosgeniini eristettiin ensimmäisen kerran jamsseihin kuuluvasta lajista Dioscorea tokoro ja sitä on monien muidenkin suvun kasvien juurakoissa noin 5–6 %. Lisäksi yhdistettä esiintyy muun muassa sarviapiloissa, kolmilehdissä, sarsaparilloissa ja sudenmarjoissa. Kasveissa diosgeniini muodostaa sokeriosan kanssa dioskiiniglykosidin.
Valmistus ja käyttö

Diosgeniinia saadaan jamssien juurakoista happohydrolyysillä. Yhdiste on merkittävä pregnenolonin ja keltarauhashormonin sekä niiden johdannaisten synteesin lähtöaine. Näissä synteeseissä diosgeniinin spiroasetaaliryhmä puretaan etikkahappoanhydridillä, muodostunut tuote hapetetaan kromitrioksidilla ja muodostuneesta yhdisteestä saadaan pelkistyksien jälkeen steroidihormoneja.
Diosgeniinilla on syöpäsolujen kasvua hillitseviä ominaisuuksia. Sitä ja sen johdannaisia tutkitaan mahdollisina syöpälääkkeinä.
Aiheesta muualla

Food Component Database (FooDB): Diosgenin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Diosgenin (englanniksi)
Distelfink

Distelfink (englantia; pennsylvaniansaksan tikliä tarkoittavasta sanasta dischdelfink) on tyylitelty lintuaihe, joka on yleinen Yhdysvaltain Pennsylvanian tienoon saksalaisperäisten asukkaiden kansantaiteessa.
Aku Ankka -tarinassaan Kolmoistikliaisen merkki Don Rosa esittää, että Hepsun ja Mummo Ankan ladonpäätyyn maalattu kolminkertainen distelfink, suomennoksessa "tikliainen", on Hannu Hanhen onnekkuuden alkusyy. Kolmoistikliainen maalattiin latoon Hannun yhtä lailla onnekkaan äidin, Dora Ankan, syntymäpäivänä.
Aiheesta muualla

Esimerkki distelfink-kuviosta
Isosaari (Tampere)

Isosaari
| --- | --- |
Sijainti:  61°38′38″N, 023°54′44″E, Tampere, Teisko Suomi
Vesialue:  Näsijärvi, Paarlahti
Pinta-ala:  0,434 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Isosaari (eli niin kutsuttu Kuusniemen saari) on 43,4 hehtaarin kokoinen saari Tampereen Paarlahdessa. Se sijaitsee Teiskon alueella Kuusniemen kylässä, noin 18 kilometrin päässä Tampereen keskustasta. Saari on suunnilleen 1,5 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä.
Metsäisellä saarella on useita loma-asuntoja.
Isosaaren länsipäähän on vuonna 1987 perustettu 1,6 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue. Kyseessä on lehto, jossa kasvaa pääasiassa metsälehmuksia ja haapoja. Rauhoitettua lehtoneidonvaippaa esiintyy siellä runsaasti.
Huvilat Kesämaa ja Suviranta

Isosaaren länsi- ja itäkärjessä on Kesämaa- ja Suviranta-nimiset rantahuvilat. Pirkanmaan maakuntakaavassa ne on määritelty osaksi maakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Länsipuolella sijaitseva Kesämaa on jugendpiirteitä sisältävä hirsihuvila, jonka on 1900-vuosikymmenellä suunnitellut arkkitehti Wivi Lönn. Talon rakennutti Tampereen reaalilyseon rehtori Eino Sakari Yrjö-Koskinen. Hänen kuolemansa jälkeen huvilan osti professori Herman Ossian Hannelius. Tampereen kaupungin vuonna 2008 julkaiseman selvityksen mukaan Kesämaa on säilyttänyt hyvin alkuperäisen ilmeensä. Se on luokiteltu rakennustaiteellisesti ja maisemallisesti erittäin merkittäväksi kohteeksi.
Saaren itälaidalle vuonna 1937 valmistunut Suviranta on puolestaan sekoitus funktionalismin muotokieltä ja perinteistä hirsirakentamista. Huvilan rakennutti ja suunnitteli omaan käyttöönsä Elli Kuusniemi, joka kuului saaren aikoinaan omistaneeseen Kuusniemen talon väkeen. Tampereen kaupungin mukaan Suvirannalla on sekä kulttuurihistoriallista että maisemallista arvoa.
Kulkkilan Isosaari

Isosaaren vieressä on huomattavasti pienempi saari, joka kuuluu Kulkkilan kylään ja tunnetaan nimellä Kulkkilan Isosaari. Siellä sijaitsee Isosaaren leirikeskus.
Disney-murrealbumit

Disney-murrealbumit ovat Disneyn ankkamaailmaan sijoittuvia sarjakuva-albumeita, jota on käännetty suomen murteille. Kaikki sarjakuvat ovat Carl Barksin piirtämiä. Osa albumeista on myös julkaistu erikseen suomeksi.
Luettelo Disney-murrealbumeista

Isoon taloon ankka.  (Roope-tarinoota Etelä-Pohojanmaan murteella. Etelä-Pohojanmaan murteelle kääntäny Joose Tammelin)  Helsinki Media, 1998.  ISBN 951-32-0609-2
Kui, sanos Aku.  (Kaikkest paremppi Ankka-jutui Turu murttel. Turu murttel kääntäny Veepee Lehto)  Helsinki Media, 1999.  ISBN 951-32-0838-9
Rotsi on mut byysat puuttuu.  (Viisi Barks-klassikkoa nykystadin slangille kääntänyt Sami Garam. Viisi Barks-klassikkoa nykystadin slangilla)  Helsinki Media, 2000.  ISBN 951-32-0965-2
Kyä viksup päriää.  (Barksin tarinoita Tampereen murteella. Tampereen murteelle kääntänyt Katariina Kallio. Julkaistu myös kirjakielellä nimellä Yrittänyttä ei laiteta)  Helsinki Media, 2001.  ISBN 951-32-1190-8
Avojalakanen Ankka.  (Barksin ankkasarijoja oululaisella ilimasulla. Oulun murteelle kääntänyt Ilkka Mannermaa)  Sanoma Magazines Finland, 2002.  ISBN 951-32-1340-4
Voe tokkiisa, Aku.  (Barksin parraeta savoks viänneltynä. Savon murteelle kääntäneet Markus Miettinen ja Jaakko Seppälä. Julkaistu myös kirjakielellä nimellä Outo lintu)  Sanoma Magazines Finland, 2003.  ISBN 951-32-1506-7
Kaik lutviutuup.  (Ankat haastaat ko Etelä-Karjalas. Simpeleen seudun murteelle kääntänyt Helena Anttonen. Julkaistu myös kirjakielellä nimellä Meiltähän tämä käy)  Sanoma Magazines Finland, 2004.  ISBN 951-32-1683-7
Joulu on jo ovela.  (Ankoitten saikkauksia peräpohjalaismurtheela. Tornionjokilaakson murteelle kääntänyt Terttu Rousu)  Sanoma Magazines Finland, 2005.  ISBN 951-32-1876-7
Aiheesta muualla

STT: Murresarjakuvien menestystarina saa jatkoa. MTV3.fi 24.2.2000.
Isoloisnokkeli

| Isoloisnokkeli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loisnokkelit Buphagidae
Suku::  Loisnokkelit Buphagus
Laji::  africanus
Kaksiosainen nimi
 Buphagus africanus  Linnaeus, 1766 
Katso myös
   Isoloisnokkeli Wikispeciesissä   Isoloisnokkeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isoloisnokkeli, aikaisemmalta nimeltään keltanokkeli (Buphagus africanus) on Saharan eteläpuolisessa Afrikassa elävä loisnokkeleihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isoloisnokkeli on noin 19–21 senttiä. Lajin selkä ja pää ovat väriltään harmahtavan ruskeat. Alaselkä ja perä ovat väritykseltään vaalean kellertävän ruskeat. Vatsa on vaalean ruskea. Nokka on keltainen ja punakärkinen. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nuoret linnut ovat väritykseltään vaaleampia kuin aikuiset. Isoloisnokkeli muistuttaa ulkonäöltään lähisukulaistaan loisnokkelia (Buphagus erythrorhynchus) mutta on vaaleampi, ja loisnokkelin nokka on täysin punainen.
Elinympäristö ja kanta

Isoloisnokkelit elävät laajalti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja erityisesti sen itäosissa. Laji elää savannimailla, joilla pidetään karjaa ja liikkuu luonnostaankin nisäkkäitä kuten muita sorkkaeläimiä, jotka tarjoavat linnuille ravintoa.
Isoloisnokkelikanta on pienentynyt viime aikoina. Yksi syy on karjan desinfioinnin lisääntyminen, mikä tappaa karjan loiset, joita isoloisnokkelit syövät. Desinfektioaineet saatavat tappaa myös lintuja, jotka syövät myrkyllisiksi tulleita loisia kuten punkkeja. Isoloisnokkelit ovat hävinneet muutamilta alkuperäisiltä levinneisyysalueiltaan.
Elintavat ja lisääntyminen

Isoloisnokkelit saattavat kerääntyvät erityisesti karjan, sarvikuonojen ja virtahepojen selkiin ruokailemaan. Yhdessä eläimessä voi näitä lintuja olla jopa kymmenittäin.
Isoloisnokkelien pesimäaika vaihtelee sadekausien ja ruokapöytinä toimivien eläinten liikkeiden mukaan. Yksi isoloisnokkelipari voi pesiä vuodessa jopa kolme kertaa. Pesä rakennetaan puun tai kiven koloon. Materiaalina on kuiva ruohoja nisäkkäiden selästä kiskotut karvatupot. Naaras munii pesään kahdesta kolmeen munaa. Hautominen kestää noin kahden viikon ajan ja poikaset poistuvat pesästään kuukauden kuluttua kuoriutumisestaan. Sekä naaras että koiras huolehtivat hautomisesta ja poikasten ruokkimisesta. Tosin vain naaras hautoo munia yöllä. Pesivällä parilla on kahdesta kolmeen muuta lintua auttajinaan.
Isoloisnokkeli ja eläimet

Isoloisnokkeleista on sekä hyötyä että haittaa karjalle, sarvikuonoille ja virtahevoille. Linnut varoittavat nisäkkäitä äänillään ja lentelemällä niiden ympärillä.
Isoloisnokkelit syövät nisäkkäiden loisia. Suurimmaksi osaksi ravinto koostuu punkeista ja kärpäsistä, mutta myös täitä ja kirppuja syödään. Syödessään isoloisnokkelit voivat kuitenkin vahingoittaa eläimiä, koska ne syövät myös nisäkkäiden verta ja lihaa. Näin ne suurentavat loisten tekemiä haavoja ja haittaavat niiden parantumista. Tästä huolimatta eläimet antavat isoloisnokkeleiden olla selässään.
Isositraattilyaasi

Malli Escherichia coli-bakteerin isositraattilyaasin rakenteesta
Isositraattilyaasi on entsyymi, joka katalysoi isositruunahapon reversiibeliä hajottamista glyoksyylihapoksi ja meripihkahapoksi. Entsyymiä esiintyy bakteereissa, kasveissa ja sienissä ja se on osa glyoksylaattikiertoa. Isositraattilyaasin EC-numero on EC 4.1.3.1 ja CAS-numero 9045-78-7.
Rakenne ja toiminta

Isositraattilyaasi on rakenteeltaan samanlaisista alayksiköistä koostuva trimeeri tai tetrameeri. Aktiivisessa muodossa entsyymi sisältää fosforyloidun histidiiniaminohapon aktiivisessa kohdassaan. Isositraattilyaasin substraatti on isositruunahapon ja magnesiumionin muodostama kompleksi ja magnesiumioneja toimivat myös ei-välttämättöminä entsyymin aktivaattoreina. Myös eräät muut kahdenarvoiset metallikationit kuten mangaani-, koboltti- tai nikkeli-ionit voivat aktivoida isositraattilyaasia. Entsyymin katalysoiman reaktion mekanismi muistuttaa aldolaasin katalysoiman reaktion mekanismia. Aktiivisen kohdan negatiivisesti varautunut karboksylaattisivuketju deprotonoi isositruunahapon hydroksyyliryhmän ja hapen ja protonin väliset sidoselektronit muodostavat kaksoissidoksen hapen ja hiilen välille. Samanaikaisesti muodostuvan karbonyyliryhmän kanssa katkeaa kovalenttinen sidos kahden hiiliatomin väliltä ja muodostuva karbanioni ottaa vastaan protonin entsyymin aktiivisen kohdan happamalta aminohapolta. Näin muodostuu glyoksyylihappoa ja meripihkahappoa. Reaktion mekanismissa glyoksyylihappo vapautuu entsyymistä ennen meripihkahapon vapautumista.
Isositraattilyaasin inhibiittoreita ovat tuotteiden lisäksi muun muassa itakonihappo, fosfoenolipalorypälehappo, maleiinihappo ja 3-nitropropaanihappo. Glyoksyylihappo, maleiinihappo ja fosfoenolipalorypälehappo ovat kompetitiivisia inhibiittoreita, meripihkahappo on nonkompetitiivinen inhibiittori ja itakonihappo on unkompetitiivinen inhibiittori. Isositraattilyaasi kilpailee isositruunahaposta sitruunahappokiertoon osallistuvan isositraattidehydrogenaasin kanssa. Glyoksylaattikierron ollessa aktiivinen isositraattidehydrogenaasi fosforyloidaan jolloin se inaktivoituu.
Diskurssianalyysi

Diskurssianalyysi · Positivismi
Konfliktiteoria · Kriittinen teoria
Rakenteellinen funktionalismi
Sosiaalinen konstruktionismi
Émile Durkheim
Karl Marx · Max Weber
Julkinen sosiologia

Laki · Kasvatus
Poikkeavuus · Rikollisuus
Sosiaalinen verkosto
Stratifikaatio · Talous · Tiede
Tieto · Uskonto
Väestö · Yhteiskuntaluokka
Ympäristö · Armeija
Kaupunki
Habitus · Identiteetti · Normi
Jälkimoderni · Myöhäismoderni
Notkea moderni
Sosiaalinen pääoma · Valta
Morfologia · Syntaksi
Ortografia · Fonetiikka
Fonologia
Stilistiikka · Pragmatiikka
Dialektologia · Leksikologia
Historiallis-vertaileva kielitiede
Semantiikka
Kielifilosofia
Kielihistoria
Neurolingvistiikka
Psykolingvistiikka
Sosiolingvistiikka
Kieliteknologia
Käännöstiede
Diskurssianalyysi
Diskurssianalyysi (myös diskurssitutkimus) tarkoittaa analyysiä, joka kohdistuu kirjoitettuun, puhuttuun tai merkein viestittyyn kielen käyttöön tai muuhun merkittävään semioottiseen tapahtumaan. Näitä kutsutaan vaihtelevasti määritellen nimityksellä diskurssi. Olennainen ero diskurssianalyysin ja lingvistiikan välillä on, että diskurssianalyysi pyrkii tuomaan esiin diskurssin tuottajan (kielenkäyttäjän) sosiaalipsykologisia ominaisuuksia sen sijaan että keskittyisi esimerkiksi luonnollisten kielten rakenteiden ongelmien tutkimiseen.lähde? Diskurssianalyysin taustateorioihin kuuluu sosiaalisen konstruktionismin käsitys, että ihmisten tavat hahmottaa todellisuutta ovat sosiaalisesti rakentuneita.
Diskurssianalyysi muodostaa monitahoisen kokonaisuuden, jonka keskeinen ilmiö, kielenkäyttö, jäsentyy merkitysten, kommunikativiisuuden ja kulttuurisuuden ulottuvuuksille. Kulttuuriset merkitykset rakentuvat sosiaalisessa todellisuudessa, jota ilmentää ihmisten keskinäinen kommunikatiivinen ja symbolinen toiminta, kuten keskustelut, puheet ja kirjoitukset.
Diskurssianalyysista erottuu erilaisia painotuksia tai koulukuntia:
kielitieteelliset suuntaukset
tiedonsosiologiset suuntaukset
diskursiivinen psykologia
poststrukturalistisesti painottunut kriittinen diskurssianalyysi
Kriittinen diskurssianalyysi

Muun muassa Teun A. van Dijk on kehittänyt kriittisen diskurssianalyysin (CDA) teoriaa. Hänen mukaansa CDA keskittyy diskurssin rooliin valta-aseman (uudelleen)tuottamisessa ja haastamisessa. Valta-asemalla tarkoitetaan tässä eliittien, instituutioiden tai ryhmien harjoittamaa sosiaalisen vallan käyttöä, josta seuraa sosiaalista eriarvoisuutta. Tämä eriarvoisuus voi ilmetä muun muassa poliittisena, kulttuurisena, etnisenä tai sukupuolten välisenä epätasa-arvona.
Van Dijkin mukaan eriarvoisuutta voidaan tuottaa monilla eri tavoilla, kuten valta-aseman avoimella tukemisella, legitimaatiolla, kieltämisellä, lieventämisellä ja salaamisella. CDA tutkii, millä rakenteilla, strategioilla tai muilla tekstin, puheen tai muun viestinnän tapahtumilla on merkitystä näissä valta-aseman uudelleentuottamisen muodoissa.
CDA ei pyri muiden diskurssianalyysin lähestymistapojen tavoin edistämään tietyn alan, paradigman, koulukunnan tai diskurssiteorian rakentumista. Sen sijaan CDA:ssa ollaan ensisijaisesti kiinnostuneita tietyistä yhteiskunnallisista kysymyksistä. Van Dijkin mukaan CDA:han luettavat teoriat, kuvaukset, metodit ja empiirinen työ on valittu tai laadittu siten, että ne edistävät sosiaalipoliittisten tavoitteiden toteutumista. Koska vakavat yhteiskunnalliset ongelmat ovat luonteeltaan kompleksisia, tämä yleensä edellyttää monitieteistä lähestymistapaa, missä erottelu teorian, kuvauksen ja sovelluksen välillä menettää merkitystään.
Keskittyminen yhteiskunnallisten ongelmien, kuten valta-aseman ja eriarvoisuuden perusteelliseen ymmärtämiseen ei kuitenkaan tarkoita, että teoreettinen tarkastelu hylättäisiin. Päinvastoin, ilman kompleksisia ja kehittyneitä teorioita perusteellinen ymmärrys ei ole mahdollista. Tälle teoreettiselle pyrkimykselle on olennaista analysoida valta-aseman ja diskurssin kompleksisia suhteita.
Kriittinen diskurssianalyysi > Arvostelu

CDA:ta on myös arvosteltu. Muun muassa Peter E. Jones on väittänyt, ettei tavallisten viestintää koskevien kysymysten ja kyseenalaistuksen perusteella voi rakentaa menetelmää politiikan ja ideologian kritiikkiin. Jonesin mukaan CDA pyrkii antamaan kuvan, että tekstin ideologista suuntautumista voidaan analysoida irrallaan sen poliittisesta tulkinnasta, ikään kuin pelkät semanttiset tai kieliopilliset ominaisuudet heijastaisivat tekstin ideologista suuntautuneisuutta. Näin ollen CDA on vain tietynlaisten tulkinnallisten preferenssien pukemista näennäisen objektiivisuuden kaapuun. Näitä preferenssejä ohjaavat muun muassa tietyt oletukset ja näkemykset politiikasta, ideologiasta ja diskurssin roolista ja tehtävistä yhteiskunnassa.
Isopropanoliamiini

| Isopropanoliamiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-aminopropan-2-oli
CAS-numero:  78-96-6
PubChem CID:  4
SMILES:  CC(CN)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H9NO
Moolimassa:  75,112 g/mol
Sulamispiste:  1,7 °C
Kiehumispiste:  159,5 °C
Tiheys:  0,961 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Isopropanoliamiini (C3H9NO) on alkanoliamiineihin eli aminoalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden ja lääkkeiden valmistukseen.