stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tom Jones
Ura > Veropakolaisuus

Vuonna 1974 Britannian verolait olisivat edellyttäneet Jonesin maksavan lähes koko omaisuutensa pois veroina, minkä välttääkseen hän ei enää voinut palata Britanniaan edes lyhyeksi aikaa. Jones joutui elämään Yhdysvaltain ja Barbadoksen välillä matkustellen, sillä hän ei verosyistä saanut myöskään oleskella Yhdysvalloissa kuutta kuukautta kauempaa kerrallaan. Vuonna 1976 Jones muutti vaimoineen Dean Martinilta ostamaansa kartanoon Bel Airissa Kaliforniassa.
Ura > Suosion notkahdus

Vuoteen 1971 mennessä Jones oli myynyt jo yli 30 miljoonaa levyä. Jones sai 1960-luvun lopulta vuoteen 1972 asti vielä hittejä kappaleilla "Delilah", "She's a Lady", "Till" ja "Young New Mexican Puppeteer", mutta niiden jälkeen hän katosi 15 vuodeksi Britannian hittilistoilta.
Jones yritti aloittaa elokuvauraa 1970-luvulla, mutta kaikki hänen elokuvaprojektinsa kariutuivat. Hän esiintyi kuitenkin muutamassa televisioelokuvassa. Vuonna 1980 hän teki lyhytikäisen sarjan Tom Jones: Coast to Coast.
1980-luvun alussa Jonesin ura oli aallonpohjassa. Hänen esiintymislavansa pienenivät vuosi vuodelta, ja hän teki joitain country-albumeja, jotka eivät menestyneet country-listojen ulkopuolella. Jonesin pitkäaikainen manageri ja rakas ystävä Gordon Mills kuoli syöpään 1986. Hänen tilalleen Jones otti managerikseen poikansa Mark Woodwardin.
Ura > Paluu huipulle

Uusi manageri Woodward alkoi uudistaa Jonesin imagoa ja nuorentaa taustajoukkoja. Jones sai pitkästä aikaa menestystä listoilla vuonna 1987 kun "A Boy from Nowhere" nousi brittilistojen kakkoseksi. Jones esiintyi myös menestysmusikaalissa Matador. Samana vuonna Jones esiintyi Channel 4:n musiikkiohjelmassa The Last Resort. Hänen siinä esittämänsä versio Princen kappaleesta "Kiss" ja siitä seuraavana vuonna levytetty menestyssingle osoittautuivat hänen urallaan käännekohdaksi, joka nosti hänet takaisin maineeseen uudella nuorekkaalla imagolla.
1990-luvun alussa Jones teki normaalien kiertueiden ja vaisusti myyneiden levytysten lisäksi useita hyväntekeväisyyskonsertteja ja hyväntekeväisyyslevytyksiä. Hän aloitti myös nuorelle yleisölle tarkoitetun televisiosarjan The Right Time, joka jäi tosin lyhytikäiseksi.
Vuonna 1993 Jones teki levytyssopimuksen Interscopen kanssa ja tuloksena oli The Lead and How to Swing It, jonka singlestä "If I Only Knew" tuli hitti Britanniassa. 1990-luvulla Jones esiintyi muutamassa elokuvaroolissa omana itsenään.
Jones esiintyi Glastonburyn festivaalilla 1995 yhtenä pääesiintyjistä.
Vuonna 1999 Jones levytti albumin Reload, joka sisältää Jonesin ja tunnettujen laulajien duettoja. Reloadista tuli Jonesin ensimmäinen brittilistan ykkösalbumi vuoden 1975 jälkeen, ja myös siltä otetut singlet menestyivät hyvin. Levyn menestyksen ansiosta Madame Tussaudsin vahakabinetti palautti Jonesin galleriaansa 20 vuoden poissaolon jälkeen.
Ura > 2000-luku

Jones esiintyi vuoden 2000 alussa Washingtonissa vuosituhatjuhlissa presidentti Bill Clintonin kutsusta. Sen jälkeen hän lähti uransa pisimmälle maailmankiertueelle. Samana vuonna hän äänitti kappaleen ”Perfect World” Disneyn animaatioon Keisarin uudet kuviot. Jones sai vuoden 2000 Brit Awards -palkinnon vuoden parhaana miesartistina.
Vuonna 2001 Jones sai Silver Clef -palkinnon elämäntyöstään.
Jones julkaisi seuraavan albuminsa Mr. Jones vuonna 2002. Vuonna 2003 Jones julkaisi neljän CD:n kokoelman uransa ajalta sekä Greatest Hits -kokoelmalevyn. Hän sai Brit Awardin merkittävästä panoksestaan musiikille.
Vuonna 2004 Jones julkaisi Jools Hollandin kanssa tehdyn albumin Tom Jones & Jools Holland. Singlestä "Sex Bomb" tuli vuonna 2004 suuri hitti Yhdysvaltain klubilistoilla.
Jonesin 65-vuotisjuhlakonsertissa 28. toukokuuta 2005 Pontypriddissa oli 25 000 hengen yleisö. Konsertti oli Jonesin ensimmäinen syntymäkaupungissaan vuoden 1964 jälkeen.
Kuningatar Elisabet II löi Jonesin ritariksi 29. maaliskuuta 2006. Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriluokan merkin (OBE) Jones oli saanut vuonna 1999.
Vuonna 2008 julkaistulla albumilla 24 Hours oli ensi kertaa lauluja, joita Jones itse on ollut kirjoittamassa.
Ura > 2010-luku

Jones esiintyi vuonna 2010 Help for The Heroes -konsertissa 50 000 ihmiselle.
Jones teki 90 minuuttia kestäneen esiintymisen Red Cross Ball -hyväntekeväisyystapahtumassa ja kuittasi siitä Daily Mirrorin mukaan 3,73 miljoonaa euroa, suurimman yhdestä keikasta maksetun summan.
Jones oli Kuningatar Elisabet II:n 60-vuotisen hallitsijakauden kunniaksi järjestetyn konsertin pääesiintyjiä.
Jones on vuodesta 2012 alkaen ollut The Voice UK -kykyjenetsintäohjelman yksi neljästä tuomarista.
Jones esiintyi yhdessä Jessie J:n kanssa vuoden 2015 Grammy-gaalassa.
Jonesin omaelämäkerta Over The Top And Back julkaistiin syksyllä 2015.
Tyyli

Jones on aina ollut hyvin monipuolinen laulaja ja on esittänyt erityylistä musiikkia. Hän kertoi haastattelussa 2000-luvulla:
»Olen muuntautumiskykyinen ja pidän hyvin erityyppisistä lauluista. Monet artistit, jotka aloittivat uransa 1960-luvulla, ovat edelleen mukana samoissa kuvioissa, mutta minä halusin päästä eteenpäin. Kyllä minä edelleen esitän monista niistä lauluista, joita tein silloin, mutta kokeilut uuden materiaalin parissa on se juttu, joka pitää minut liikkeessä. Se on jännittävää ja siinä on enemmän haastetta. Mutta en koskaan lähde yrittämään sellaista, josta en usko selviytyväni. En missään nimessä yrittäisi muuttaa tyyliäni täydellisesti.»
Jones on itse tehnyt vain kolme omaa kappaletta.
Yksityiselämä

Jones asuu nykyisin Los Angelesissa. Hänen kerrotaan pitävän huolta ikääntyvästä äänestään esimerkiksi käyttämällä matkustaessaan ilmankostutinta, jotta hänen kurkkunsa ei kuivaisi.
Jones oli naimissa Melinda "Linda" Woodwardin kanssa vuodesta 1957 tämän kuolemaan huhtikuussa 2016 asti. Jonesilla on avioliitostaan poika Mark Woodward (s. 1957). Hänellä on myös lyhyestä suhteesta poika Jonathan (s. 1988), jota Jones ei ole kuitenkaan halunnut tavata. Vuonna 1983 Jonesista tuli isoisä, kun Markille syntyi poika.
Jones oli aina uskoton vaimolleen, mutta he pysyivät siitä huolimatta naimisissa. Jones makasi oman kertomansa mukaan parhaimmillaan 250 naisen kanssa vuosittain. Hänen suhteistaan vakavin oli Supremes-laulaja Mary Wilson 1960-luvun lopulla. Vuosina 1973–74 Jonesilla oli paljon lehtijulkisuutta saanut suhde Miss Maailman 1973 Marjorie Wallacen kanssa. Elämäkerturi Robin Eggar kutsuu kyltymätöntä Jonesia hurmaavaksi mutta laskelmoivaksi seksiaddiktiksi.
Jones kertoi itse haastattelussa:
»Ilman vaimoani olisin ollut naimisissa jo viisi tai kuusi kertaa. Olen pohtinut asiaa monelta kantilta ja uskon tämän olevan kaikkein edullisin tilanne. Jos me eroaisimme, ei minulla olisi asiat yhtään paremmin, eikä hän ole koskaan sanonut haluavansa lähteä, joten miksi minun pitäisi muuttua? Hän hyväksyy sen, että minulla on suhteeni, vaikkei siitä pidäkään eikä sano etteikö se haittaisi. Hän vain käskee minua olemaan varovainen.»
Jones sanoo, ettei monista 1970-luvun tähdistä poiketen ole koskaan käyttänyt huumeita. Hän on aina juonut paljon alkoholia, mutta pitää huumeidenkäyttöä tuhoisana artistin esiintymiskyvylle. "En koskenut huumeisiin, koska näin, mitä se sai aikaan. Kokaiini ja kaikki se sonta, jota viihdealan ihmiset vetivät vessassa – se ei näyttänyt houkuttelevalta. Ja sen lisäksi pilvi haisi karmealta."
Vuonna 2011 Jones vähensi alkoholinkäyttöään ja laihdutti yli 13 kilogrammaa kivikautisella ruokavaliolla. Jones lopetti hiustensa värjäämisen vuonna 2009. Hänelle on tehty useiden nenän ja hampaiden korjausleikkausten lisäksi alaleuan rasvaimuja ja silmäpussien pienennys. Hän on käynyt 1990-luvulla myös kasvojenkohotuksessa. Vuonna 1989 häneltä leikattiin äänihuulikyhmyt.
Tom Jones Suomessa

Helsinki, Finlandia-talo (1988)
Turku, Elysée Arena (10. toukokuuta 1995)
Turku, Elysée Arena (17. maaliskuuta 1997)
Parainen, Rowlit-festivaali (heinäkuu 2000)
Turku, Elysée Arena (8. syyskuuta 2001)
Helsinki, Hartwall Areena (9. syyskuuta 2001)
Tampere, Tampere-talo (10. syyskuuta 2001)
Helsinki, Hartwall Areena (20. toukokuuta 2003)
Turku, Elysée Arena (21. toukokuuta 2003)
Helsinki, Hartwall Areena (20. syyskuuta 2009)
Pori, Pori Jazz (14. heinäkuuta 2011)
Turku, Turun linnan juhla (22. elokuuta 2012)
Jyväskylä, Satama Yö -festivaalilla 12. kesäkuuta 2015.
Vaasa, Vaasa Festivaali (23. heinäkuuta 2016)
Naantali, Naantali Sunfest (2. elokuuta 2019)
Oulu, Club Teatria (3. elokuuta 2019)
Pori, Pori Jazz (13. heinäkuuta 2023)
Jonesin oli myös määrä esiintyä Turun Down By The Laituri -festivaalilla 25. heinäkuuta 2018, mutta esiintyminen peruuntui Jonesin sairastumisen vuoksi.
Saavutukset ja palkinnot

1965: Grammy-palkinto "Paras uusi artisti"
1967: "Paras vokalisti" Yhdysvaltain tiskijukkien äänestyksessä.
1967: Rikkoi kaikkien aikojen lipunmyyntiennätykset kahdessa Lontoo arvostetuimmassa esiintymispaikassa, The Talk of Town -yökerhossa sekä Palladium teatterissa.
1969: Variety Club of Great Britain -säätiön myöntämä "Vuoden viihdepersoona" -palkinto.
1969: "Paras TV-esiintyjä"
1969: "Paras mieslaulaja"
1969: "Paras TV-artisti"
1970: Amerikan viihdeteollisuuden Fiars Club -yhdistyksen myöntämä "Vuoden viihdyttäjä" -palkinto.
1970: Rikkoi New Yorkin Madison Square Gardenin lipunmyyntiennätyksen.
1972: Valittiin maailman seksikkäimmäksi mieheksi erään naistenlehden äänestyksessä.
1992: Pyydettiin osallistumaan The World Choir -tapahtumaan Cardiffin Arms Park Stadionilla.
1999: Brittiläisen imperiumin upseerin arvonimi (Officer of the British Empire, OBE) uuden vuoden kunniamerkkien jaossa.
2000: Bambi-palkinto (Saksalaisen TV-lehden Bild und Funkin vuosittain myöntämä TV- ja mediapalkinto) "Vuoden comebackin" johdosta.
2003: World Award -palkinto "merkittävästä musiikillisesta ansiosta" (Outstanding Contribution to Music)
2003: World Music Avard -palkinto Monacossa "merkittävästä musiikillisesta elämäntyöstä" (Lifetime Achievement Award for Outstanding Contribution to Music)
2006: Ritarin arvo palveluksista musiikin hyväksi kuningatar Elisabet II:n vuosittaisessa uuden vuoden kunniamerkkien jaossa.
2010: Kunniapalkinto Music Industry Trusts' Award -gaalassa Lontoossa, pitkän uransa kunniaksi.
Filmografia

| Elokuva | Rooli | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Hex | - | 1973 |
| Silk n' Sabotage | Valokuvaaja | 1994 |
| Vauhtikaksikko (The Jerky Boys) | Itseään | 1995 |
| Mars hyökkää! | Itseään | 1995 |
| Agnes Browne | Itseään | 1999 |
Filmografia > Tv-esiintymiset

| TV-ohjelma | Rooli | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Fresh Prince of Bel-Air | Itseään | 1991 |
| The Simpsons | Itseään | 1992 |
| Duck Dodgers | Itseään | - |
Studioalbumit

| vuosi | Albumi | Korkein listasijoitus> UK | Korkein listasijoitus> US | Korkein listasijoitus> US Country | Korkein listasijoitus> CAN |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1965 | Along Came Jones | 11 | — | — | — |
| 1965 | What's New Pussycat | — | 114 | — | — |
| 1965 | A-tom-ic Jones | — | — | — | — |
| 1965 | It's Not Unusual | — | 54 | — | — |
| 1966 | From the Heart | 23 | — | — | — |
| 1966 | Green, Green Grass of Home | 3 | 65 | — | — |
| 1967 | Funny Familiar Forgotten Feelings | — | — | — | — |
| 1967 | 13 Smash Hits | 5 | — | — | — |
| 1968 | Delilah | 1 | — | — | — |
| 1968 | The Tom Jones Fever Zone | — | 14 | — | 25 |
| 1968 | Help Yourself | 4 | 5 | — | 3 |
| 1969 | This Is Tom Jones | 2 | 4 | — | 4 |
| 1970 | Tom | 4 | 6 | — | 4 |
| 1970 | I (Who Have Nothing) | 10 | 23 | — | 21 |
| 1971 | Tom Jones Sings She's a Lady | 9 | 17 | — | 12 |
| 1972 | Close Up | 17 | 64 | — | 19 |
| 1973 | The Body and Soul of Tom Jones | 31 | 93 | — | — |
| 1974 | Somethin' Bout You Baby I Like | — | — | — | — |
| 1975 | Memories Don't Leave Like People Do | — | — | — | — |
| 1977 | Say You'll Stay Until Tomorrow | — | 76 | 3 | 63 |
| 1977 | What a Night | — | — | — | — |
| 1978 | The Country Side of Tom Jones | — | — | — | — |
| 1979 | Rescue Me | — | — | — | — |
| 1979 | Do You Take This Man | — | — | — | — |
| 1981 | Darlin' | — | 179 | 19 | — |
| 1982 | Country | — | — | 21 | — |
| 1983 | Don't Let Our Dreams Die Young | — | — | 9 | — |
| 1984 | Love Is on the Radio | — | — | 40 | — |
| 1985 | Tender Loving Care | — | — | 54 | — |
| 1989 | At This Moment | 34 | — | — | — |
| 1991 | Carrying a Torch | 44 | — | — | — |
| 1994 | The Lead and How to Swing It | 55 | — | — | — |
| 1998 | From The Vaults | — | — | — | — |
| 1999 | Reload | 1 | — | — | 15 |
| 2002 | Mr. Jones | 36 | — | — | — |
| 2004 | Tom Jones & Jools Holland (with Jools Holland) | 5 | — | — | — |
| 2008 | 24 Hours | 32 | 105 | — | — |
| 2010 | Praise & Blame | 2 | — | — | — |
| 2012 | Spirit in the Room |  | — | — | — |
| 2015 | Long Lost Suitcase |  | — | — | — |
| 2021 | Surrounded by Time |  | — | — | — |
Judas Maccabeus

Judas Maccabeus (HWV 63) on Georg Friedrich Händelin vuonna 1747 säveltämä kolmiosainen oratorio, jonka libreton kirjoitti Thomas Morell. Morellin teksti perustuu Vanhan testamentin apokryfikirjoihin kuuluvan makkabilaiskirjojen kertomukseen juutalaisesta kapinajohtajasta Juudas Makkabista sekä osittain myös Flavius Josephuksen teoksessa Antiquitates Judaicae olevaan kertomukseen samoista tapahtumista.
Händel sävelsi oopperan Cumberlandin herttua Wilhelmin kunniaksi tämän kukistettua Cullodenin taistelussa Skotlannin jakoiittien kapinan.  Händelin aikana Cumberlandia voitiin verrata antiikin aikaiseen juutalaiseen kapinanjohtaja Juudas Makkabiin, sillä osa Cumberlandin voittamista jakobiiteista oli katolisia, joiden voitiin ainakin epäillä aikovan käännyttää protestanttiset englantilaisetkin pakolla katolilaisuuteen, samoin kuin Juudas Makkabin aikana seleukidit yrittivät pakottaa juutalaiset luopumaan uskonnostaan.  Toisaalta katoliset saattoivat rinnastaa teoksen aikansa tapahtumiin toisinkin päin ja verrata sorrettujen katolisten puolesta taistelleita jakobiitteja makkabilaisiin.
Eräissä Händelin teoksista laadituissa luetteloissa teokseen viitataan myös tunnuksilla HG xii tai HHA 1/24.
Juoni

Oratoriossa kuvatut tapahtumat ovat ajalta 170–160 eaa., jolloin Juudeaa hallitsi Seleukidien valtakunta, joka aikoi hävittää juutalaisen uskonnon.  Kun juutalaisten käskettiin palvoa Zeusta, monet heistä tottelivat, sillä muuten he olisivat joutuneet suoranaisen vainon kohteeksi, mutta osa kieltäytyi. Yksi kieltäytyneistä oli ikääntynyt pappi Mattatias, joka tappoikin erään pakanallisen uhrin suorittaneen maanmiehensä. Hajotettuaan mahan pakanallisen alttarin Mattatias vetäytyi kukkuloille ja kokosi ympärilleen muita, jotka olivat halukkaita taistelemaan uskonsa puolesta.
Händelin musiikki kuvastaa juutalaisten mielialoja, jotka vaihtelevat masennuksesta ja epätoivosta riemuun.
Juoni > Ensimmäinen osa

Kansa suree johtajansa Mattatiaan kuolemaa, mutta tämän poika Simon yrittää palauttaa heidän uskonsa ja kutsuu heidät aseisiin. Simonin veli, Juudas Makkabi omaksuu johtajan roolin ja innoittaa kansaa ajatuksilla Jahven mahdin heille suomasta vapaudesta ja voitosta.
Juoni > Toinen osa

Kansa on ollut voittoisa, mutta Juudasta huolettaa, että turhamaisuus saisi kansan pitämään voittoa omana ansionaan. Kun tietoon tulee uutinen, että seleukidien komentaja Gorgias valmistelee vastahyökkäystä, kansan riemu vaihtuu valituksiin ja epätoivoon. Juudas rohkaisee jälleen kansaa ja tähdentää, että pakanajumalien alttarit on hävitettävä ja että vääriä uskontoja on vastustettava.
Juoni > Kolmas osa

Juutalaiset ovat saavuttaneet ratkaisevan joukon, mitä kuvastaa laulu See, the Conqu’ring Hero Comes!. Tietoon tulee uutinen, että Rooma on halukas liittoutumaan Juudaan kanssa Seleukidien valtakuntaa vastaan. Kansa riemuitsee siitä, että rauha on vihdoin palannut heidän maahansa.
Ensiesitys

Teos sai ensiesityksensä Covent Gardenissa 1. huhtikuuta 1747, ja siitä tuli yksi Händelin suosituimmista oratorioista. Eri osia esittivät seuraavat henkilöt:
Juudas: John Beard (tenori)
Israelilainen mies: Caterina Galli (mezzosopraano)
Israelilainen nainen: Elisabetta de Gambarini (sopraano)
Simon, Juudaan veli: Thomas Reinhold (basso)
Eupolemus, juutalaisten lähettiläs Roomassa: Thomas Reinhold
Kuuluisa koraali See, the Conqu’ring Hero Comes! (Riemuitse tytär Siionin) ei alun perin kuulunut oratorioon, vaan Händel sävelsi kesällä 1747 seuraavaa oratoriotaan Joshua varten. Kun se tuli erityisen suosityksi, Händel lisäsi sen myöhemmin, todennäköisesti vuonna 1751, myös Judas Maccabaeus -oratorioon, ja näin sillä on oikeutettu paikkansa molemmissa oratorioissa.
Orkesterointi

Sävellyksen orkesteroinnissa esiintyvät seuraavat soittimet:
viulut (I ja II)
alttoviulut
sellot
kontrabassot
huilut
nokkahuilut (I ja II)
oboet (I ja II)
huilut (I ja II)
käyrätorvet (I ja II)
trumpetit (I, II ja III)
fagotit (I ja II)
patarummut
urut
kosketinsoitin
Henkilöt

Oratoriossa esiintyvät seuraavat henkilöt ja kuorot:
Juudas Makkabi (tenori)
Simon, hänen veljensä (basso)
israelilainen nainen (sopraano)
israelilainen mies (mezzosoprano)
Eupolemus, juutalaisten lähettiläs Roomassa (altto)
ensimmäinen sanansaattaja (altto)
toinen sanansaattaja (basso)
israelilaisten kuoro
nuorten kuoro
neitojen kuoro
Levytyksiä

| Vuosia | Esittäjät:  Judas Maccabaeus, Israelilainen nainen, Simon, Israelilainen mies, Sananjohtaja messenger, Israelilainen | Ohjaaja, orkesteri ja kuoro | Nimike |
| --- | --- | --- | --- |
| 1963 | Jan Peerce, Martina Arroyo, David Smith, Mary Davenport, Mary Davenport, Lawrence Avery | Thomas Scherman, Wienin valtionoopperan orkesteri ja Wienin akatemian kuoro | CD: VoxBox Cat: 5125 |
| 1971 | Alexander Young, Heather Harper, John Shirley-Quirk, Helen Watts, Patricia Clark, Jean Temperley | Johannes Somary, English Chamber Orchestra ja Amor Artis Chorale | CD: Vanguard Classics Cat: OVC 4072 |
| 1977 | Ryland Davies, Felicity Palmer, John Shirley-Quirk, Janet Baker, Paul Esswood, Christopher Keyte | Charles Mackerras, English Chamber Orchestra ja Wandsworth School Choir | CD: DGG Cat: 447692 |
| 1993 | Guy de Mey, Lisa Saffer, David Thomas, Patricia Spence, Brian Asawa, Leroy Kromm | Nicholas McGegan, Philharmonia Baroque Orchestra ja U.C. Berkley Chamber Chorus | CD: Harmonia Mundi Cat: HMX 2907374.75 |
Käännöksiä ja mukaelmia

Teos käännettiin vuonna 1866 saksaksi Händel-Gesellschaftin toimesta.
Juutalaiset viettävät vuosittain temppelin vihkimisen juhlaa eli hanukkaa saman kapinan muistoksi, joka on ollut aiheena myös Händelin oratorioon Judas Maccabaeus. Sen vuoksi teos onkin tullut suosituksi myös juutalaisten keskuudessa ja yhdistetty erityisesti hanukkaan. Aharon Ashman laati sen tekstistä vuonna 1932 makkabilaiskisoja varten hepreankielisen käännöksen, joka on tullut suosituksi Israelissa. Lisäksi israelilainen lastenrunoilija ja -kirjailija Levin Kipnis on kirjoittanut laulun See, the Conqu’ring Hero Comes sävelmällä laulettavan hanukkaan liittyvän lastenlaulun Hava Narima, joka ei ole alkutekstin käännös.
Aiheesta muualla

Georg Friedrich Händel: Judas Maccabaeus (Oratorion libretto) opera.stanford.edu.
So Rapid Thy Course Is (Oratorion osa 29, So Rapid Thy Course Is, äänite, Mary Gayle Greenen esittämänä) music.appstate.edu. Arkistoitu 27.7.2006. Viitattu 15.12.2017.
Lorentzin voima

Magneettikentän vaikutus positiivisesti ja negatiivisesti varatun hiukkasen rataan. Magneettikenttä osoittaa kuvassa katsojaan päin.
Fysiikassa Lorentzin voima on voima, jonka sähkömagneettinen kenttä aiheuttaa varattuun hiukkaseen. 
Hiukkaseen vaikuttaa sähkökentästä aiheutuva voima  \scriptstyle q\mathbf {E}  ja magneettikentästä aiheutuva voima  \scriptstyle q\mathbf {v} \times \mathbf {B} .  Yhdistettynä ne antavat Hendrik Lorentzin mukaan nimetyn Lorentzin voiman yhtälön
missä
Positiivisesti varattu hiukkanen kiihtyy yhtälön mukaan sähkökentän E osoittamaan suuntaan, mutta magneettikenttä B aiheuttaa hiukkaseen sekä magneettikenttää että nopeuden suuntaa vastaan kohtisuoran voiman. Siispä tasaisessa magneettikentässä hiukkanen joutuu ympyräliikkeeseen, jos siihen ei vaikuta muita voimia.
Oikean käden sääntö

Magneettikentän aiheuttaman voiman suunta voidaan hahmottaa positiivisesti varautuneiden hiukkasten tapauksessa oikean käden säännön mukaisesti.
Oikean käden sääntöä käytettäessä peukalo, etusormi ja keskisormi asetetaan osoittamaan kohtisuorasti toisiaan vastaan kuvan osoittamalla tavalla. Magneettikenttä osoittaa keskisormen suuntaan ja hiukkasen nopeus etusormen suuntaan. Lorentzin voima osoittaa tällöin peukalon suuntaan, jos hiukkanen on positiivisesti varautunut. Negatiivisesti varautuneen hiukkasen tapauksessa voima osoittaa vastakkaiseen suuntaan.
Kuvassa on esitetty sääntö hieman toisella tapaa (eri sormia vastaa eri suureet), mutta lopputulos on sama.
Sovellukset

Lorentzin voima on olennainen sovelluksien kannalta esimerkiksi massaspektrometreissä ja syklotroneissa.
Kirjallisuutta

Lindell, Ismo; Sihvola, Ari: Sähkömagneettinen kenttäteoria 1. Staattiset kentät.  Helsinki:  Otatieto, 2013.  ISBN 978-951-672-354-2
Oikean käden sääntö. Virta I (peukalo) kuvaa positiivisten hiukkasten nopeuden suuntaa. Etusormi merkitsee magneettikentän B suuntaa ja keskisormi hiukkaseen kohdistuneen voiman F suuntaa.
Louhikokit

| Louhikokit |
| --- | --- |
 Louhikokki (Draconetta xenica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Callionymoidei
Heimo::  Louhikokit  Draconettidae  Jordan & Fowler, 1903
Suvut
 Centrodraco  Draconetta 
Katso myös
   Louhikokit Wikispeciesissä   Louhikokit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Louhikokit (Draconettidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät lämpimissä ja trooppisissa valtamerissä.
Lajit ja anatomia

Louhikokkien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 7–12 lajia kahdessa suvussa. Ne ovat melko pienikokoisia ja kasvavat 4–11 cm pitkiksi. Ruumiinmuodoltaan luohikokoit ovat pitkulaisia ja ne ovat suomuttomia. Lajien pää on suurikokoinen, suu sijaitsee kuonon päässä, sieraimia on kaksi kummallakin pään sivulla ja silmät ovat hyvin suuret. Kaloilla on kaksi selkäevää, joista ensimmäinen koostuu kolmesta ruodusta ja takimmainen on pitkä, myös rinta-, vatsa- ja peräevät ovat pitkät. Väriltään louhikokkilajit ovat usein punertavia.
Levinneisyys

Luohikokkeja tavataan laikuttaisesti Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyyneltämereltä Japanista Havaijille. Ne elävät lämpimissä vesissä mannerjalustojen reuna-alueilla tyypillisesti 300–550 metrin syvyydessä, nuoret kalat lähempänä pintaa. Louhikokkien elintavoista tiedetään hyvin vähän.
Lucius Caesennius Paetus

Lucius Caesennius Paetus (ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen sotilas ja poliitikko.
Paetus oli konsulina vuonna 61. Rooman keisari Nero nimitti hänet Kappadokian ja Galatian legaatiksi vuonna 62 ja hänelle annettiin vastuu Rooman ja Parthian välisen sodan jatkamiseksi Armeniassa. Paetus otti komentoonsa kaksi legioonaa, IV Scythican ja XII Fulminatan sekä apujoukot. Paetus johti joukkojaan epäpätevästi ja armeijan huolto oli puutteellinen. Hän vei armeijansa Taurusvuorten läpi Armeniaan mutta kärsi tappion Rhandeian taistelussa. Paetus kutsuttiin Roomaan, jossa Nero ei antanut hänelle muuta rangaistusta kuin moitteet.
Vuonna 70 keisari Vespasianus nimitti Paetuksen Syyrian maaherraksi ja hän valtasi Kommagenen Roomalle vuonna 72 tai 73.