stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andamaaniendrongo
Levinneisyys

Andamaaniendrongoa tavataan Andamaanien saarilla. Sen on kuvattu olevan vielä yleinen. Se luokitellaankin elinvoimaiseksi, vaikka sen kanta lienee pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Alankomaiden maahockeymaajoukkue

Alankomaiden maahockeymaajoukkue edustaa Alankomaita maahockeyn maajoukkueturnauksissa.
Alankomaat on menestynyt hyvin maahockeyn mestaruuskilpailuissa ja olympialaisissa. Maalla on yhdeksän olympiamitalia, joista kaksi on kultaista. Maailmanmestaruuden Alankomaat on voittanut kolme kertaa ja MM-mitaleita on yhteensä yhdeksän. Euroopan-mestaruus on mennyt Alankomaihin viidesti ja mitaleita EM-tasolta maalla on yhteensä kuusitoista.
Parhaat saavutukset

Lähde: The-sports.org
Parhaat saavutukset > Olympialaisissa

Kultaa (1996, 2000)
Hopeaa (1928, 1952, 2004, 2012)
Pronssia (1936, 1948, 1988)
Parhaat saavutukset > Maailmanmestaruuskilpailuissa

Kultaa (1973, 1990, 1998)
Hopeaa (1978, 1994, 2014, 2018)
Pronssia (2002, 2010)
Parhaat saavutukset > Euroopan-mestaruuskilpailuissa

Kultaa (1983, 1987, 2007, 2015, 2017)
Hopeaa (1970, 1978, 1991, 1995, 1999, 2005, 2011)
Pronssia (1974, 2009, 2013, 2019)
Parhaat saavutukset > Champions Trophy

Voittaja: 1981, 1982, 1996, 1998, 2000, 2002, 2003, 2006
Parhaat saavutukset > Maailmanliiga

Voittaja: 2013
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maajoukkueen sivut Alankomaiden maahockeyliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Netherlands national field hockey team
Käännös suomeksi
Aknīste

| Aknīste |
| --- | --- |

 vaakuna
 Aknīste
 Koordinaatit: 56°9′43″N, 25°44′51″E 
Valtio:   Latvia
Kunta:  Aknīste
Väkiluku (2020)  ():  1 055
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.akniste.lv 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aknīste (saks. Oknist, liett. Aknysta, puol. Oknista) on pieni kaupunki Kaakkois-Latviassa Liettuan rajalla, Selonian historiallisessa maakunnassa. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1991. Vuonna 2020 siellä oli 1 055 asukasta.
Historia

Aknīste mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1298. Arkeologisten kaivauksien perusteella alueella on asunut latvialaisten esivanhempia jo 2. vuosituhannella eKr. Saksalaisten ristiretkeläisten saavuttua Baltiaan Aknīste säilytti itsenäisyytensä suhteellisen kauan, kunnes vuonna 1251 liettualainen ruhtinas Mindaugas omaksui kristinuskon ja lahjoitti alueen Liivinmaan ritarikunnalle. Mindaugas kuitenkin luopui kristinuskosta jo vuonna 1260 ja peruutti lahjan. Vasta vuonna 1388 alue joutui täysin saksalaisritareiden vallan alle.
1600-luvulla alue joutui osaksi Puola-Liettuaa. Liivinmaan sodan aikana (1558-1583) muodostettiin Kuurinmaan herttuakunta, johon myös Selonia kuului. Vuoden 1660 tienoilla herttua Jakob Kettler aloitti kanavaprojektin, jonka oli tarkoitus yhdistää Väinäjoki Susejan kautta Lielupe-jokeen. Hanke ei koskaan tullut valmiiksi. Kaupungista tuli osa Venäjän keisarikuntaa vuonna 1795 Puolan kolmannen jaon jälkeen. Alue jakautui väliaikaisesti, kun Aknīsten kartano siirtyi osaksi Kaunasin kuvernementtia Susējan kartanon pysyessä Latviassa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana, elokuussa 1915, Saksan armeija miehitti alueen. Sodan lopulla alkoi vapaustaistelu, kun Latvia julistautui itsenäiseksi. Marraskuussa 1918 puna-armeija hyökkäsi alueelle. Kesällä 1919 aknīstelaisen J. Valdmaniksen johdolla ympäröiviin metsiin muodostettiin "vihreiden partisaanien" ryhmiä, jotka yhteistyössä Liettuan armeijan kanssa vapauttivat Ilūksten alueen puna-armeijalta. Kansainvälisen komission ja Puolan välityksellä suhteet normalisoitiin. Latvian raja muodostettiin ja suoristettiin komission suosituksesta. Sittemmin kaupunki palautettiin Liettualta Latvialle vastineeksi Palangasta, josta tuli osa Liettuaa.
Toisessa maailmansodassa natsi-Saksa miehitti Latvian ja suuri osa Aknīsten väestöstä tapettiin, sillä kaupungin asukkaista noin 43 prosenttia oli juutalaisia. Sodan jälkeen kaupunki joutui Neuvostoliitolle. Sodanjälkeisiä vuosia leimasi taloudellinen ja hallinnollinen kaaos, kun pieniä kolhooseja muodostettiin väkisin ja hallinnolliset rajat muuttuivat jatkuvasti. Vakaus saavutettiin vasta vuoden 1967 hallintouudistuksen myötä. Aknīstelle myönnettiin kaupunginoikeudet vuonna 1991.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aknīste Wikimedia Commonsissa
Aknīsten kotisivut (latviaksi)
MariAnne Häggander

MariAnne Häggander (s. 23. lokakuuta 1951) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja (sopraano).
Häggander opiskeli 1970-luvulla konservatoriossa ja teatteriopistossa Göteborgissa. Hänet kiinnitettiin vuonna 1978 Tukholman kuninkaalliseen oopperaan, jossa hän työskenteli vuoteen 2004 saakka. Häggander aloitti kansainvälisen uransa esiintymällä Elisabettana Giuseppe Verdin Don Carlosissa Savonlinnan oopperajuhlilla vuonna 1979. Sittemmin hän esiintyi muun muassa Bayreuthin musiikkijuhlilla (1981–1986). Hän tuli tunnetuksi rooleista Richard Wagnerin ja Richard Straussin oopperoissa. Konserttilaulajana Häggander on tulkinnut suurimuotoisia orkesteriteoksia, yksinlauluja ja kamarimusiikkia.
Häggander sai Svenska Dagbladetin oopperapalkinnon vuonna 1984 ja hovilaulajan arvonimen 1990-luvun alussa. Vuonna 2004 Häggander nimitettiin professoriksi Göteborgin yliopiston teatteri- ja musiikkikorkeakouluun.
Made in India

| Made in India Alisha Chinai |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1995
 Tyylilaji: pop-folk, indipop
 Levy-yhtiö: Magnasound
Made in India on Intialaisen laulaja Alisha Chinain studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Kappaleet

Made in India
Lover Girl
Dil
Tu Kahaan
Ek Baar Do Baar
Aajaa
Mere Saath
Oo La La
Dhadkan
Made in India (Remix)
De De
Andrea Raaholt

| Andrea Raaholt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Norja
Tennispelaaja
Kätisyys:  oikea
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Andrea Raaholt (s. 17. huhtikuuta 1996 Ålesund) on norjalainen tennispelaaja. Raaholt edusti Norjaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Andrea Raaholt ITF:n sivuilla (englanniksi)
Aliou Boubacar Diallo

Aliou Boubacar Diallo (s. 18. marraskuuta 1959 Kayes) on malilainen liikemies ja poliitikko.
Käytyään koulunsa Malissa Diallo suoritti taloustieteen ja varainhoidon tutkinnon Université de Picardiessa Ranskassa. Palattuaan kotimaahansa hän perusti elokuva- ja videoalan yrityksen sekä ulkomaankauppaliikkeen, joka erikoistui Malin valtion velkakirjojen hankkimiseen. Diallo alkoi investoida kaivostoimintaan, ja vuonna 2012 hän perusti Wassoul’Orin kultakaivoksen Kodiéraniin. Malin sisällissodan aiheuttamien levottomuuksien takia kaivos joutui keskeyttämään toimintansa, mutta se avattiin uudelleen vuonna 2017.
Diallo on perustanut myös johtamansa Petroma-yhtiön, joka sai luvan öljyn ja kaasun etsintään vuonna 2007. Se on löytänyt Bamakon läheltä Bourakebougousta vety- ja metaanikaasuesiintymän, jossa on aloitettu kokeellinen vetysähkön tuotanto. Diallo on perustanut myös logistiikka- ja liikenneyhtiö Transports LFD:n ja kauppayhtiö Comptoirs LFD:n. Hänen omistamansa Sodinaf -yhtiö harjoittaa malminetsintää Norsunluurannikolla.
Diallo on osallistunut hyväntekeväisyys- ja kehitystoimintaan 1990-luvulta lähtien. Vuonna 2012 hän perusti Maliba-säätiön, joka on toimittanut apua sisällissodan uhreille sekä rahoittanut koulutus-, terveys- ja infrastruktuurihankkeita. Toukokuussa 2012 Diallo julkaisi rauhanvetoomuksen, jossa hän ehdotti kaivostulojen oikeudenmukaista jakamista Malin kaikkien alueiden kesken.
Tammikuussa 2013 Diallo perusti Alliance démocratique pour la paix (ADP-Maliba) -puolueen, joka osallistui saman vuoden kansalliskokousvaaleihin saaden kaksi edustajanpaikkaa. Vuonna 2015 sen puheenjohtajaksi valittiin Amadou Thiam Diallon siirtyessä kunniapuheenjohtajaksi.
Diallo oli Ibrahim Boubacar Keïtan presidentinvaalikampanjan tärkein rahoittaja vuonna 2013, mutta hän veti tukensa pois vuonna 2016. Diallo asettui ADP-Maliban ehdokkaaksi vuoden 2018 presidentinvaaleissa, joissa hän tuli ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi saaden 8,03 prosenttia äänistä. Dialloa tuki vaaleissa Nioron vaikutusvaltainen hamallistijohtaja Bouyé Haïdara.
Diallo myi osuutensa kultakaivosyhtiö Wassoul’Orista arabisijoittajille kesällä 2019. Kaupan taustalla arveltiin olleen muun muassa kalliiksi tullut vaalikampanja.
Mari-Ann Nykänen

| Mari-Ann Nykänen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. helmikuuta 1983 (ikä 41)
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  kakkospolttaja
Sisäpelirooli:  etenijä
Seura:  Joensuun Maila
Tehtävä:  junioripäällikkö, juniorivalmentaja
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2002  2005–2006  2007  2008 :    Fera   Fera   Viinijärven Urheilijat   Fera 
Mari-Ann Nykänen (s. 3. helmikuuta 1983) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija. Hän pelasi Superpesistä Rauman Ferassa ja Viinijärven Urheilijoissa.
Nykänen pelasi 78 Superpesiksen runkosarjaottelua. Hän löi 2+9 juoksua, toi 55 juoksua ja keräsi 228 kärkilyöntipistettä, joista 161 ykköspesälle.
Nykänen toimii Joensuun Mailan junioripäällikkönä. Lisäksi hän valmentaa junioripelaajia Joensuun Mailassa ja Viinijärven Urheilijoissa.
Andrei Blaier

| Andrei Blaier> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. toukokuuta 1933 Bukarest, Romania
Kuollut: 1. joulukuuta 2011
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Andrei Blaier (15. toukokuuta 1933 Bukarest, Romania –  1. joulukuuta 2011) oli romanialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Blaierin elokuvista on esitetty Suomessa Apoi s-a nascut legenda (1968, Ja niin syntyi legenda), esitetty 1972 TV1:llä; Diminetile unui baiat cuminte (1966, Herkän nuoruuden aamut), esitetty 1970 TV1:llä. Elokuvien Padurea pierduta (1972, Kadotettu metsä) ja Prin cenusa imperiului (1975, Leikki nimeltä sota) esityspaikoista ei ole tietoa.
Andrea Pisano

Andrea Pisano
Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
St. Reparata, 1340.
Andrea Pisano (myös Andrea da Pisa, 1270–1349) oli italialainen kuvanveistäjä ja arkkitehti.
Andrea Pisano oli Giovanni Pisanon oppilas ja oppi ensimmäisenä kultasepän ammatin, mikä auttoi häntä rahoittamaan myöhemmät työnsä. Hän auttoi opettajaansa Pisassa ja Venetsiassa muun muassa palatsien kanssa ennen kuin lähti Firenzeen. Siellä Andrea Pisano työskenteli vuosia tuomiokirkon ovien parissa. Elämänsä viimeiset pari vuotta hän työskenteli pääarkkitehtina Orvieton tuomiokirkon teossa, jonka oli muotoillut ja aloittanut Lorenzo Maitani. Andrea Pisanolla oli itselläänkin oppilaita. Hänellä oli myös kaksi poikaa, jotka olivat itsekin kuvanveistäjiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrea Pisano Wikimedia Commonsissa
Kuvia teoksista
Andrea Riseborough

Andrea Riseborough vuonna 2012.
Andrea Riseborough (s. 20. marraskuuta 1981 Newcastle, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan elokuvissa The Death of Stalin (2017), Battle of the Sexes (2017), Birdman (2014), Oblivion (2013), Welcome to the Punch (2013), Disconnect (2013), Shadow Dancer (2012), W.E, (2011) Brighton Rock (2010), Made in Dagenham (2010), Ole luonani aina (2010), Happy-Go-Lucky (2008) ja Venus (2006) sekä televisiosarjoissa Koomikon kuolema, Bloodline, Syyttäjän todistaja ja Black Mirror.
Aiheesta muualla

Andrea Riseborough Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luettelo vuoden 1997 miehittämättömistä avaruuslennoista

Vuonna 1997 laukaistiin yli sata satelliittia, vuonna toteutettiin monia yhteislaukaisuja, joilla pyrittiin rakentamaan yhdysvaltalaisia matalan kiertoradan tietoliikennekonstellaatioita.
Epäonnistuneet laukaisut

20.5.1997, Kosmos (2342) (Tselina-2 #19), Zenit-2, Baikonurin kosmodromi
Aiheesta muualla

Kapustin Jarrocket.de/space/space.html Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
Jonathan McDowellin avaruussivusto
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1996 | Miehittämätön avaruustoiminta 1997 | Seuraaja: Vuosi 1998 |
Andrei Belousov

| Andrei Belousov> Андре́й Рэ́мович Белоу́сов |
| --- | --- |

Venäjän puolustusministeri
 14.5. 2024 alkaen  
Edeltäjä:  Sergei Šoigu
Venäjän varapääministeri
 21.1. 2020 – 7.5. 2024  
Venäjän talousministeri
 21.5. 2012 – 14.6. 2013  
Edeltäjä:  Elvira Nabiullina
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1959 (ikä 65) Moskova
Ammatti:  taloustieteilijä
Tiedot
Koulutus:  taloustieteen tohtori, 2006
Tutkinnot:  Moskovan valtionyliopisto
Aiheesta muualla
government.ru
Andrei Belousov (s. 17. maaliskuuta 1959) on venäläinen taloustieteilijä, joka nimitettiin Venäjän puolustusministeriksi toukokuussa 2024. Edellisessä hallituksessa hän oli varapääministeri.
Belousov opiskelli taloustiedettä Moskovan valtionyliopistossa ja väitteli vuonna 2006.
Belousovilla ei ole sotilastaustaa, mutta hänellä on osaamista ja kiinnostustaa korkean teknologian aseita, kuten droneja kohtaan. Vuonna 2023 Belousov ilmoitti suunnitelmista rakentaa 18 000 suurta ja keskikokoista dronea vuonna 2024. Hän käynnisti uuden toimialan, miehittämättömien ilmailujärjestelmien valmistuksen.
On myös arveltu, että Kreml toivoo, että Belousovin kokemus taloustieteilijänä tehostaisi sotilasmenoja ja vähentäisi korruptiota.
Marcellino Taiji Tani

Marcellino Taiji Tani (s. 13. helmikuuta 1953 Kansai) on japanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Urawan hiippakuntaan 21. maaliskuuta 1986 ja nimitettiin sen johtoon 10. toukokuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Takeo Okada, jota avustivat Rafael Masahiro Umemura ja Francis Keiichi Sato. Vuonna 2003 Urawan hiippakunnan uudeksi nimeksi tuli Saitama.
Tani erosi tehtävistään 27. heinäkuuta 2013.
Marcellinus (biografi)

| Marcellinus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 300–500-luku?
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Aikakausi:  myöhäisantiikki
Tyylilajit:  elämäkerta
Pääteokset:  Thukydideen elämäkerta
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Marcellinus (n. 300–500-luku?) oli antiikin roomalainen kirjailija, joka kirjoitti historioitsija Thukydideen elämäkerran Thukydideen elämä. Hänestä itsestään ei tiedetä muutoin mitään.
Marcellinuksen teoksen Thukydideen elämä (Vita Thucydidis) alku käsikirjoituksessa noin vuodelta 1100. Codex Palatinus Graecus 252, folio 1r.
Marcellinuksen ja hänen teoksensa ajoitusta ei tunneta kovin hyvin. Teoksessa olevien kirjallisten viittausten perusteella sitä ei ole kirjoitettu ainakaan ennen 100-lukua. Käytetyn terminologian perusteella ainakin tekstin nykyinen muoto on vasta 500-luvulta. ”Marcellinus” oli hyvin yleinen nimi myöhäisantiikin aikana, ja siitä voi päätellä vain vähän. Erään ehdotuksen mukaan kyseinen Marcellinus olisi sama kuin se Marcellinus, joka kokosi skolioita 100-luvulla eläneen Hermogenes Tarsoslaisen retoriikan alan teoksesta Oikeudellisista kysymyksistä (Peri tōn staseōn). Tällöin hän olisi elänyt 300- tai 400-luvulla.
Thukydideen elämä on mukana joissakin Thukydideen Peloponnesolaissodan antiikin aikaisissa kommentaareissa, ja se on myös painettu joihinkin teoksen laitoksiin. Elämäkerran otsikon mukaan se oli koottu Thukydideen teoksen skolioista. Tämän vuoksi se on sekalainen kokoelma aineistoa ja sisältää myös ristiriitaisuuksia. Teos vaikuttaa olleen tarkoitettu johdannoksi Peloponnesolaissotaan käytettäväksi retoriikkakouluissa. Koska kirjoittaja eli niin pitkään Thukydideen itsensä jälkeen, hänen elämäkertaansa tulee lukea kriittisesti.
Anna Karolina Orzelska

Anna Orzelska , Louis de Silvestren maalaus vuodelta 1724.
Anna Karolina Orzelska (23. marraskuuta 1707 – 27. syyskuuta 1769) oli puolalainen aatelisnainen ja seikkailijatar. Hänen isänsä oli Saksin vaaliruhtinas ja Puolan kuningas August Väkevä ja hänen äitinsä oli ranskalaisen viinikauppiaan tytär Henriette Rénard.
Elämänvaiheita

August Väkevä ja Henriette Rénard tapasivat kun kuninkaan joukot piirittivät Varsovaa Suuressa Pohjan sodassa vuonna 1706. Varsova oli raunioina ja Puolan talous romahtanut kun Rénard synnytti tyttärensä. Äidin suhde hallitsijaan oli ohi ja Anna kasvoi köyhyydessä.
Anna Orzelskan lapsuudesta tiedetään hyvin vähän. Hän ei saanut juuri minkäänlaista koulutusta. Äiti ja tytär muuttivat Ranskaan, Pariisiin, missä eli täysin tietämättömänä isästään vuoteen 1723 saakka, kunnes hänen velipuolensa, kreivi Frederick Augustus Rutowsky löysi hänet. Samana vuonna August Väkevä tunnusti isyytensä.
Anna Karolinasta tehtiin Orzelskan kreivitär ja virallisen dokumentin mukaan isä lahjoitti vuonna 1726 palatsin tyttärelleen. Aikalaistodistusten mukaan Anna Orzelskan käytöksessä oli paljon moitittavaa. Hän oli rahvaanomainen, hänellä oli paljon miessuhteita, hän joi paljon ja tupakoi. Erityisen paljon hän piti ratsastuksesta, metsästyksestä ja tanssista. Huomiota herätti myös hänen tapansa käyttää miesten vaatteita.
Vuonna 1728 August Väkevä ilmoitti tarvitsevansa tyttärensä palveluksia. Tyttärestä tuli vakooja. Hänet esiteltiin Preussin kruununperijälle, tulevalle Fredrik Suurelle. Hänen uskotaan olleen Fredrikin ainoa fyysinen naissuhde. Tuleva hallitsija omisti Orzelskalle sävellyksiään ja runojaan.
Palkkioksi vakoilustaan Orzelska sai isältään 300 000 taaleria myötäjäisrahaa. Tyttärensä huvittamiseksi August Väkevä järjesti Puolan armeijan harjoitukset tämän palatsin puutarhaan. Orzelska solmi vuonna 1730 avioliiton Karl Ludvig von Schleswig-Holstein-Sondenburgin kanssa. Avioliitosta syntyi yksi poika. Liitto oli onneton ja päättyi kolme vuotta myöhemmin eroon.
Eron jälkeen Orzelska asettui Venetsiaan, missä hänen elämänsä kerrotaan olleen skandaalinkäryistä.
Käännös suomeksi
Maantiivistäjä

Polttomoottorikäyttöinen maantiivistäjä, "lätkä".
Maata tiivistetään katutyömaalla käsijuntalla 1948.
Maantiivistäjä - myös (täry)jyrä, tärytin tai tärylevy ("tärylätkä") - on yleisnimi joukolle koneita, jolla voi tiivistää maa-aineksia. Tiivistäjien toiminta perustuu joko pelkkään massaan (jyrät) tai sen ohella myös iskuvoimaan (täryt). Tiivistäjien voimanlähteenä on lähes poikkeuksetta polttomoottori (bensiini tai diesel), harvoin sähkö tai paineilma. Käyttökohteet: Maa-ainesten tiivistys ennen rakentamista tai kaivantojen täytön jälkeen; tiivistys ennen maan pinnoittamista (asvaltti, pihakivetys, laatat) tai edellä mainittujen pinnoitteiden tiivistys, jolloin tiivistys perustuu lähinnä puhallushiekan tai vastaavan tiivistymiseen pihakivien tai –laattojen välissä. Laitteiden tiivistysteho vaihtelee maa-aineksesta ja laitteen ominaisuuksista riippuen noin 10 cm:stä jopa 60 cm:iin. Suurimpia tärylevyjä lukuun ottamatta nykyisten laitteiden äänenpainetaso jää yleensä alle 100 dB:iin.
Tyyppejä

Käyttötarkoituksen mukaan markkinoilla on useita erilaisia laitteita:
Tärylevy on pohjapinnaltaan nelikulmion muotoinen tiivistäjä. Kevyempiä (”yhteen suuntaan kulkevia”) malleja (noin 50–150 kg) ohjataan laitetta työntämällä/vetämällä; raskaampia (”kahteen suuntaan kulkevia”) malleja (noin 150–800 kg) mekaanisella suunnanvaihtajalla. Yli 800 kg laitteet ovat lähes poikkeuksetta kauko-ohjattavia.
Pyöreä tärylevy on suhteellisen pieni (noin 50–100 kg), erityisesti ahtaisiin paikkoihin suunniteltu käsikäyttöinen tiivistäjä. Käynnissä olevaa laitetta ohjataan kallistamalla sitä haluttua kulkusuuntaa vastaan.
Täryjuntta on suhteellisen pieni (noin 50–100 kg), erityisesti ahtaisiin paikkoihin suunniteltu käsikäyttöinen tiivistäjä. Pienestä pohjalevystä ja suuresta iskutehosta johtuen täryjuntta omaa suuren paikallisen tiivistyskyvyn. Laitetta ohjataan sitä kallistamalla.
(Täry)jyrä on raskasta (noin 2000-20 000 kg) tiivistyskalustoa suurten työalojen, kuten teiden pohjien tiivistykseen. Tämän luokan kevyimmät mallit ovat usein joko aisa- tai kauko-ohjattavia, raskaammat mallit lähes poikkeuksetta päältä ajettavia. Jyrä voi olla myös perässä vedettävä. Sileärumpuisia jyriä kutsutaan valssijyriksi, hammastettuja rumpuja sorkkajyriksi. Laitetta saatetaan tarkentavasti kutsua myös 1- tai 2-valssiseksi jyrärumpujen lukumäärän mukaan.
Täryttävien tiivistäjien ominaisuuksia

Tärkeimmät ominaisuudet
Työpaino (kg)
Iskuteho (J)
Keskipakoisvoima (kN)
Amplitudi (mm)
Taajuus (Hz)
Tärinäarvot (m/s²)
Työ- tai etenemisnopeus (m/min)
Pohjalevyn pinta-ala (cm²)
(Moottorin) teho (kW)
Anna Kashfi

Anna Kashfi elokuvassa Kuunsirpin yö.
Anna Kashfi (alkujaan: Joan O'Callaghan, (30. syyskuuta 1934 – 21. elokuuta 2015) oli lyhyen uran 1950-luvulla Hollywoodissa tehnyt intialaissyntyinen näyttelijä. Ensisijaisesti hänet tunnetaan parin vuoden avioliitosta Marlon Brandon kanssa. Heillä oli yhteinen poika Christian Brando, joka joutui vankilaan ammuttuaan sisarpuolensa poikaystävän. Christian Brando kuoli 49-vuotiaana.
Kashfin syntyperä ei ole koskaan selvinnyt. Muistelmissaan hän sanoo, että syntyi äitinsä avioliiton ulkopuolisesta suhteesta.
Filmografia

Tuhoava vuori (1956)
Taisteluhymni (1957)
Cowboy (1958)
Kuunsirpin yö (1959)