stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iisvesi
Luontoarvoja > Hydrologiaa

Iisveden lahdenpohjukassa sijaitsee vedenkorkeuden mittausasema, jonka vuosina 1910–2023 mittaamia pinnantasoja käytetään seuraavassa. Karttoihin on järven vedenpinnan korkeudeksi merkitty 97,9 metriä mpy.  Pinnankorkeus on kuitenkin vaihdellut korkeudesta 97,07 metriä (HW, mitattu 17.4.1942) korkeuteen 98,46 metriä (NW, 10.6.1988). Keskimääräinen yläkorkeus (MHW) on ollut 98,01 metriä ja alakorkeus (MNW) 97,45 metriä mpy.
Iisveden keskivirtaamaa (MQ) ei anneta missään suoraan, vaan sen suuruutta tulee arvioida alapuolella virtaavan Nokisenkosken virtaamatiedoista. Vanha, vuonna 1977 julkaistu, arvio keskivirtaamasta on Vesihallituksen koski-inventoinnista, jossa sen arvoksi ilmoitettiin 40 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) . Tuoreempi arvio on hieman pienempi 33 m³/s. Tämä arvo sisältää myös Niiniveden kautta tulevaa virtaamaa, joka pitäisi vähentää pois. Jos suhteutetaan keskivirtaamia valuma-alueiden pinta-aloihin, päästään karkeasti arvioiden lähelle oikeaa tulosta. Nokisenkosken valuma-alueen pinta-ala on noin 4 205 neliökilometriä ja jos siitä vähentää Niiniveden valuma-alueen pinta-alan, saadaan pinta-alaksi 3 980 neiökilometriä. Silloin saadaan pinta-aloilla suhteuttamalla 33 m³/s keskivirtaamalla Iisveden keskivirtaamaksi 31 m³/s.
Vesistösuhteet

Iisvesi–Virmasvesi–Rasvanki sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Iisveden–Virmasveden alueeseen (14.722) järvi kuuluu.
Iisvesi muodostaa järvikompleksin alimman järvialtaan. Siihen virtaa vettä Virmasvedestä Lietesalmen kautta ja Rasvangista Pulkkilansalmen ja Airosalmen kautta. Iisvesi laskee Niiniveteen sekä Tervon kanavaa että Vaajasaaren ja Eteissaaren ohittavista salmista, Säynätsalmesta, Vaajavirrasta ja Putaansalmesta. Nämä virtaukset vastaavat suurimmasta osasta järvenosaan tulevasta vedestä. Niiden lisäksi on pieniä ojia. Pohjoispään Haapalahteen laskevat lyhyet Haapajoki ja Välipuro, itäiseen rantaan laskeva Tervalammen laskuoja, Kekkolanlahteen laskeva Lahdenpuro, Rieponlahdessa Venehiekanlahteen laskeva johto-oja, Mustolanmäellä Saaroslammen ja Rantolammen laskuojat, edellisten viereen Rantolahteen laskevat Sormulanpuro ja Ruunapuro, kaakkoispään rantaan lyhyt puro Kohiseva ja lopuksi järvenosan suurin joki Suonenjoki.
Suonenjoki on Suonenjoen valuma-alueen (14.78) laskujoen ja sen valuma-alueen pinta-ala on 337 neliökilometriä. Iisveden valuma-alueen pinta-ala on sama kuin koko Iisveden-Virmasveden alueen (14.722) valuma-alueen pinta-ala eli 3 667 neliökilometriä. Virmasveden alueen lasku-uoma on Niinivedestä alkava Nokisenkoski, jonka valuma-alueen pinta-ala on 4 205 neliökilometriä ja keskivirtaama (MQ) on 40 kuutiometriä sekunnissa . Iisveden keskivirtaamaksi saadaan suhteuttamalla Nokisenkosken keskivirtaama valuma-alueiden pinta-aloihin, eli se on noin 35 kuutiometriä sekunnissa . Suurin osa tästä vedestä vaikuttaisi virtaavan Vaajavirran läpi, sillä se on mainittu lasku-uomana erikseen.
Historiaa

Vanhinta tunnettua vesiliikennettä edustivat tervaveneet, joilla kuljetettiin 1600-luvulla Iisvedeltäkin tervaa Saimaan kautta Lappeenrantaan. Tervanvienti hiljeni kuitenkin 1700-luvulla, kun Venäjän raja työntyi länteen päin. Samalla alkoi kehittymään Savon sahateollisuus. Tervan kuljetusreittiä voitiin hyödyntää tukkipuun uitossa. Puut sahattiin aluksi Sorsakosken sahalla.
Iisveden lahdenpohjukkaan, eli Iisvedenpäähän, alkoi liikennöidä ensimmäisenä Sourun rautaruukin siipirataslaiva Lintu. Vuonna 1886 aloitti höyrylaiva Alli aikataulun mukaisen matkustajaliikenteen reitillä Iisvesi-Karttula-Niinivesi. Vuonna 1895 käynnistyi H.G. Portanin omistama laiva, joka tunnettiin kansan suussa nimellä ”Porttu”, liikennöinnin Iisvedeltä Viitasaarelle. Kaksikko sai nopeasti kilpailijoita esimerkiksi höyrylaiva Nilakasta, Pielavedestä, Karttulasta ja Metsän Tapiosta, jotka liikennöivät samassa vesistössä. Matkustajalaivojen lisäksi järvessä liikennöi puutavaraa hinaajilla uittamalla, lotjilla ja pienemmillä veneillä kuljetettamalla. Vesiliikenne vilkastui edelleen, kun Savon rata ja siitä Iisveden pohjukkaan rakennettu pistoraide valmistuivat vuonna 1889. Iisveden sataman ympärille alkoi kerääntyä asutusta, josta muodostui kohtalaisen vilkas taajama. Korholan kartanon omistaja Heikki Peura rakensi rautatien viereen Issvedenpäähän vuonna 1895 sahalaitoksen. Sahan ja puutavaraliikkeiden vaatima uitto alkoi heikentää Iisvedenpään vedenlaatua. Kymi Oy lahdenpohjukkaan oman sahan vuonna 1906 ja vuonna 1908 siellä käynnistyi Heikki Peuran rullatehdas. Vuonna 1924 perustettiin jauholahden rantaan Iisveden Metsä Oy, jonka sahaustoiminta on edelleen käynnissä. Junarataa jatkettiin Kinnulanniemeen vuonna 1925, missä varastoitiin sahatavaraa.
Järveen tulevan vesiliikenteen laivakoko saattoi kasvaa sen jälkeen, kun Kiesimän, Neiturin ja Kerkonkosken sulkukanavien ja Säynätsalmen avokanavan kanavaketju valmistui. Säynätsalmen kanava valmistui vuosien 1925–1926 rakentamisen jälkeen ja sulkukanavien vuonna 1927. Viimeinen höyrylaiva, joka liikennöi Iisvedellä vuoteen 1986 saakka, oli Metsän Tapio.
Aiheesta muualla

Uutisia: Iisvesi, Suonenjoki
Iisveden rantapaviljonki
https://www.doria.fi/bitstream/handle/10024/155067/Raportteja_17_2018.pdf;jsessionid=200BF2DF8F78A44F54B98017A7BE4244?sequence=5
Rautalammin reitti
Suontienselkä–Paasvesi
Pielavesi – Säviänvirran kanava – Haapajärvi – Pieksänjärvi
Iisvesi – Rasvanki – Virmasvesi – Hirvijärvi–Kallioselkä–Ahveninen–Suovu ‎
Nilakka – Kolun kanava – Äyskoski
Koskelovesi-Miekkavesi – Nokisenkoski – Niinivesi – Säynätsalmen kanava – Iisvesi
Kiesimä – Kerkonkosken kanava – Sonkari – Vesantojärvi – Kiesimän kanava – Neiturin kanava
Konnekoski – Hankavesi – Myhinkoski – Myhinjärvi
Konnevesi – Kellanvirta – Liesvesi – Vanginvesi – Korholankosket – Kynsivesi–Leivonvesi – Simunankoski – Kuusvesi
Armisvesi – Hankavesi – Kuuhankavesi – Venejoki
Lievestuoreenjärvi – Sahinjoki
Uurainen – Nurminen – Ahveninen
Tarvaalankoski – Saraavesi
(14.7)
Hankavesi
Murmansk

| Murmansk (Мурманск) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Murmanskin alue Venäjällä, alla Murmanskin kaupunki alueella.
 Murmansk
 Koordinaatit: 68.9690°N, 33.0788°E 
Valtio:   Venäjä
Oblasti:  Murmanskin alue
Perustettu:  4. lokakuuta 1916
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  150,55 km²
Väkiluku (2024)  ():  266 681
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK) 
Postinumero:  183000–183059
Suuntanumero(t):  +7 8152
 
 www.citymurmansk.ru 
 Rekisterilaatan koodi: 51 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Murmansk (ven. Му́рманск, kiltinänsaameksi Мурман ланнҍ, pohjoissaameksi Murmánska, koltansaameksi Muurman; suom. myös Muurmanski, aiemmin Muurmanni; ven. vuosina 1916–1917 Romanov-na-Murmane) on asukasluvultaan maailman suurin pohjoisen napapiirin pohjoispuolella sijaitseva kaupunki.
Murmansk sijaitsee Kuolan niemimaan luoteisosassa Kuolanvuonon pohjukassa. Se on Murmanskin alueen hallinnollinen keskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 307 257 henkeä. 25 kilometriä Murmanskista koilliseen sijaitsee Severomorsk.
Kaupungin suojainen satama, Murmanskin satama, on jäätön ympäri vuoden Golfvirran ansiosta. Alueella on ydinkäyttöisten alusten ja sukellusveneiden tärkeitä laivastotukikohtia. Kaupunkiin johtaa tärkeä rautatie, Muurmannin rata.
Väestö

1990-luvulla on alkanut muuttoliike pois kaupungista mm. työttömyyden takia.
Väestö > Asukasluvun kehitys

| Vuosi | 1926 | 1931 | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&09000.&&&&009 000 | &&&&&&&&&&029194.&&&&0029 194 | &&&&&&&&&0119000.&&&&00119 000 | &&&&&&&&&0221874.&&&&00221 874 | &&&&&&&&&0308642.&&&&00308 642 | &&&&&&&&&0380817.&&&&00380 817 | &&&&&&&&&0468039.&&&&00468 039 | &&&&&&&&&0336137.&&&&00336 137 | &&&&&&&&&0307257.&&&&00307 257 |
Historia

Murmanskin perustamisen syynä oli rautatien rakentaminen Pietarista 1915–1916 Golfvirran lämmittämän Pohjoisen jäämeren rannalle. Näin ympärysvallat, ensisijaisesti Ranska, kykenivät toimittamaan Venäjälle sotatarvikkeita, jotta Venäjä puolestaan pystyisi ylläpitämään itärintamalla riittävän suurta sotilaallista painetta Saksaa ja Itävalta-Unkaria vastaan, vähentäen ranskalaisten rasitusta.
Näistä sotatarvikkeista muodostui Brest-Litovskin rauhansopimuksen solmimisen jälkeen syy, miksi britit nousivat maihin pohjoisessa ja pyrkivät estämään saksalaisia saamasta haltuunsa tarvikkeita ja samalla sulaa satamaa pohjoisesta.
Stalinin vainojen aikaan 1930-luvulla alueen suomalaisia teloitettiin ja lähetettiin vankileireille.
Murmansk oli liittoutuneiden sotasatamana myös toisessa maailmansodassa. Saksalaiset pommittivat Murmanskia.
Toisen maailmansodan ansioista Murmansk nimettiin Neuvostoliiton sankarikaupungiksi vuonna 1985.
Liikenne

Murmanskin satama
Muurmannin rata
Murmanskin lentoasema
Urheilu

Murmanskilaiset urheiluseurat, jääpalloseura HK Murman ja jalkapalloseura FC Sever, ovat maailman pohjoisimmat palloilulajien ammattilaisseurat. Murman pelaa Venäjän Superliigassa ja Sever kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Ystävyyskaupungit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Akureyri, Islanti   Vesisaari, Norja   Groningen, Alankomaat  |   Jacksonville, Yhdysvallat   Minsk, Valko-Venäjä  |   Tromssa, Norja   Szczecin, Puola  |
Näkymä Murmanskiin Omni Hotel Murmanskin pihalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Murmansk Wikimedia Commonsissa
| n k Neuvostoliiton sankarikaupungit |
| --- | --- | --- |
|  Brestin sankarilinnoitus  Kertš  Kiova  Leningrad  Moskova  Minsk  Murmansk  Novorossijsk  Odessa  Sevastopol  Smolensk  Tula  Volgograd  |  Brestin sankarilinnoitus  Kertš  Kiova  Leningrad  Moskova  Minsk  Murmansk  Novorossijsk  Odessa  Sevastopol  Smolensk  Tula  Volgograd  |  |
| n k Murmanskin alue |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Murmansk
| Piirit |  Kantalahti  Koutero  Kuola  Lovozero  Petsamo  Turja  |  |
| Suljetut alueet |  Aleksandrovsk  Ostrovnoi  Severomorsk  Vidjajevo  Zaozjorsk  |  |
| Kaupungit |  Apatiitti  Gadžijevo  Kantalahti  Kirovsk  Koutero  Kuola  Montšegorsk  Murmansk  Olenegorsk  Ostrovnoi  Poljarnyi  Poljarnyje Zori  Severomorsk  Snežnogorsk  Zaozjorsk  Zapoljarnyi  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Kildinstroi  Molotšnyi  Murmaši  Nikkeli  Parkkina  Revda  Safonovo  Tumannyi  Umba  Ylä-Tuuloma  Zelenoborski  |  |
Murmanskin keskustaa.
Murmanskin satamaa.
Luettelo Kiinan kansantasavallan presidenteistä

Tämä on luettelo Kiinan kansantasavallan presidenteistä.
Vuosina 1954–1975 presidentin virka tunnettiin nimellä Kansantasavallan puhemies. Vuosina 1975–1982 virka oli lakkautettu ja Kiinan kansankongressin puhemiehellä oli presidentin valtuudet. Presidentin virka palautettiin vuoden 1982 perustuslakiuudistuksessa, mistä alkaen presidentti on toiminut Kiinan kansantasavallan valtionpäämiehenä.
I Perustuslaki (1954–1975) > Kiinan kansantasavallan puhemies

| Järjestys | Presidentti (elinvuodet) | Presidentti (elinvuodet) | Virka-kausi | Kansankongressi | Varapresidentti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Mao Zedong (1893–1976) | 27. syyskuuta 1954 – 27. huhtikuuta 1959 | I | Zhu De |
| 2 |  | Liu Shaoqi (1898–1969) | 27. huhtikuuta 1959 – 31. lokakuuta 1968 | II, III | Song Qingling Dong Biwu |
| virkaatekevä |  | Dong Biwu (1886–1975) | 31. lokakuuta 1968 – 17. tammikuuta 1975 | III | virka täyttämättä |
II ja III perustuslaki  (1975–1982) > Kiinan kansankongressin puhemiehet

| Järjestys | Presidentti (elinvuodet) | Presidentti (elinvuodet) | Virka-kausi | Kansankongressi | Varapresidentti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Zhu De  (1886–1976) | 17. tammikuuta 1975 – 6. heinäkuuta 1976 | IV | Song Qingling Dong Biwu |
| 2 |  | Song Qingling  (1893–1981) | 6. heinäkuuta 1976 – 5. maaliskuuta 1978 | IV |  |
| 3 |  | Ye Jianying  (1897–1986) | 5. maaliskuuta 1978 – 18. kesäkuuta 1983 | V | Song Qingling  |
IV. Perustuslaki (vuodesta  1983) > Kiinan kansantasavallan presidentti

| Järjestys | Presidentti (elinvuodet) | Presidentti (elinvuodet) | Virka-kausi | Kansankongressi | Varapresidentti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 |  | Li Xiannian (1909–1992) | 18. kesäkuuta 1983 – 8. huhtikuuta 1988 | VI | Ulanhu |
| 4 |  | Yang Shangkun (1907–1998) | 8. huhtikuuta 1988 – 27. maaliskuuta 1993 | VII | Wang Zhen |
| 5 |  | Jiang Zemin (1926–2022) | 27. maaliskuuta 1993 – 15. maaliskuuta 2003 | VIII,  IX | Hu Jintao |
| 6 |  | Hu Jintao (s. 1942) | 15. maaliskuuta 2003 – 14. maaliskuuta 2013 | X,  XI | Zeng Qinghong   Xi Jinping |
| 7 |  | Xi Jinping (s. 1953) | 14. maaliskuuta 2013 – | XII | Li Yuanchao |
American Ballet Theatre

John Kriza ja Lupe Serrano American Ballet Theatren esityksessä vuonna 1957.
American Ballet Theatre (ABT) on New Yorkissa toimiva balettiseurue. Sillä on vuosittain kahdeksan viikon näytäntökausi Metropolitan-oopperassa, muun aikaa vuodesta se tekee kiertueita.
Seurue aloitti toimintansa vuonna 1940. Se on alusta asti tehnyt laajoja kiertueita koko maassa, ja tavoittaa vuosittain noin 450 000 katsojaa. Se on esiintynyt myös 42 muussa maassa 30 ulkomaankiertueellaan.
Mihail Baryšnikov oli American Ballet Theatren taiteellinen johtaja vuosina 1980–1989. Hän myös tanssi seurueessa ja loi sille koreografioita. Muita tunnettuja koreografeja ovat olleet Antony Tudor, Agnes DeMille, Jerome Robbins, Michael Kidd, Eliot Feld ja Twyla Tharp. Mihail Fokin muokkasi monia koreografioitaan ABT:lle sopiviksi.
Elina Miettinen on ensimmäinen suomalainen ballerina, joka on saanut kiinnityksen American Ballet Theatreen.
Jensen Huang

| Jensen Huang |
| --- | --- |
 Jensen Huang syyskuussa 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. helmikuuta 1963 (ikä 61) Tainan, Taiwan
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  liikemies
Puoliso:  Lori Mills
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Jensen Huang Jen-hsun (kiin.: 黃仁勳; pinyin: Huáng Rénxūn; s. 17. helmikuuta 1963 Tainan, Taiwan) on taiwanilaissyntyinen yhdysvaltalainen liikemies, joka oli mukana perustamassa yhdysvaltalaista puolijohdeyhtiötä Nvidiaa. Hän on toiminut yhtiön toimitusjohtajana sen perustamisesta lähtien.
Tausta

Huang syntyi taiwanilaisen perheen toisena poikana. Hänen isänsä oli kemiantekniikko, ja äiti alakoulun opettaja. Perhe muutti Thaimaahan Huangin ollessa viisivuotias. Vanhemmat kuitenkin päättivät, etteivät he jäisi asumaan sinne pysyvästi Vietnamin sodan vuoksi. Huangin äiti opetti lapsilleen kymmenen satunnaista englanninkielistä sanaa päivässä mahdollista Yhdysvaltoihin muuttoa varten.
Huang muutti yhdeksänvuotiaana veljensä kanssa Yhdysvaltoihin setänsä luokse Tacomaan Washingtoniin. Heidän vanhempansa jäivät Thaimaahan. Setä lähetti veljekset Oneida Baptist Instituteen, jota hän luuli virheellisesti arvostetuksi sisäoppilaitokseksi. Koulu oli kuitenkin vaikeiden lasten kasvatukseen tarkoitettu uskonnollinen koulu. Veljeksiä kiusattiin jatkuvasti, ja heitä uhkailtiin veitsellä.
Kahden vuoden päästä Huangin vanhemmat saapuivat Yhdysvaltoihin, ja erottivat lapset koulusta. Perhe asettui Oregoniin Portlandin esikaupunkiin. Siellä Huang opiskeli Aloha High Schoolissa. Hän pelasi koulussa paljon pöytätennistä ja sai kansallista huomiota. Huang valmistui vuonna 1981 ja jatkoi opintojaan Oregonin osavaltionyliopistossa. Hän valmistui koulusta sähkötekniikan kandidaatiksi 1984.
Ura

Huang sai opintojensa jälkeen töitä puolijohdevalmistaja AMD:ltä. Vuoden työskentelyn jälkeen hän vaihtoi LSI Logic Corporationille. Työn ohessa Huang valmistui Stanfordin yliopistosta sähkötekniikan maisteriksi.
Huang perusti Nvidian mikrosirujen parissa työskenneleiden Chris Malachowskyn ja Curtis Priemin kanssa. Huang valittiin joukosta toimitusjohtajaksi. Yrityksen tavoitteena oli valmistaa näytönohjaimia videopeliteollisuudelle. Yrityksen alkupääoma oli 40 000 dollaria, mutta se hankki pian 20 miljoonan dollarin sijoituksen. Tämän myötä yritys selviytyi ensimmäisistä vuosista ja saavutti mainetta puoliojohdemarkkinoilla. Nvidia listattiin pörssiin vuonna 1999. Huang tatuoi yrityksen logon vasempaan olkapäähänsä, kun yhtiön osakkekurssi oli sata dollaria osakkeelta.
Nvidia laajeni peliteollisuudesta muun muassa tekoälyn ja mobiililaskennan alueille. Huangista tuli miljardööri, sillä hän omisti 3,5 prosenttia Nvidian osakkeista. Hänestä tuli yksi Yhdysvaltojen parhaiten palkatuista toimitusjohtajista.
Huang perusti vaimonsa kanssa hyväntekeväisyysjärjestön vuonna 2007, joka teki lahjoituksia muun muassa kansanterveysaloitteille ja San Franciscon lahden ympäristön alueen järjestöille.
Suosio

Huang valittiin Fortune-lehden toimesta vuoden liikemieheksi vuonna 2017. Harvard Business Review valitsi hänet vuonna 2019 maailman parhaiten suoriutuneeksi toimitusjohtaksi. Hän oli samassa vertailussa toisella sijalla vuonna 2018 ja kolmannella sijalla vuonna 2017. Huang valittiin vuonna 2021 Time-lehden sadan vaikutusvaltaisemman ihmisen listalle.
Yksityiselämä

Huang tapasi Oregonin osavaltionyliopistossa opiskellessaan insinööriopiskelija Lori Millsin, jonka kanssa meni myöhemmin naimisiin. Heillä on kaksi lasta, Spencer Huang (kiin.: 黃勝斌; pinyin: Huáng Shèngbīn) ja Madison Huang (kiin.: 黃敏珊; pinyin: Huáng Mǐnshān).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jensen Huang Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF 
Huang tapaamassa Intian pääministeriä Narendra Modia syyskuussa 2023.
Jon Lech Johansen

Jon Lech Johansen Oslossa 2005
Jon Lech Johansen (s. 18. marraskuuta 1983 Harstad, Norja), tunnettu myös nimellä DVD Jon, on norjalainen koodinmurtaja, joka on murtanut kopiosuojauksia ja teknisiä käyttörajoitteita. Hän on julkaissut muun muassa DeCSS-nimisen tietokoneohjelman, jolla voidaan purkaa DVD-videolevyjen CSS-salaus. Viimeksi hän onnistui osittain murtamaan Applen iPhonen pakkoaktivoinnin.
Aiheesta muualla

So sue me, Jon Lech Johansenin verkkopäiväkirja (Arkistoitu – Internet Archive)
Chicagon baletti

Chicagon baletti oli Yhdysvaltojen Chicagossa toimiva balettiseurue. Sen perusti Ruth Page vuonna 1955. Seurueessa oli useita tunnettuja ensitanssijoita kuten Kenneth Johnson, Alicia Markova, Marjorie Tallchief ja Maria Tallchief. Vuonna 1969 seurue, joka oli toiminut viimeiset vuodet nimellä Ruth Page's International Ballet, lakkasi toimintansa.
Chicagon oopperalla oli ollut oma balettiryhmänsä jo vuodesta 1910. Adolph Bolm toimi sen balettimestarina 1920-luvulla.
Chicago Ballet Company lakkautettiin talousvaikeuksien takia 1978. Maria Tallchiefillä oli oma seurueensa nimeltä Chicago City Ballet vuodesta 1974 vuoteen 1987.
Šuğnon

Šuğnon (tadžikiksi Шуғнон) on vuoristo Pamirin länsiosassa Tadžikistanissa. Se toimii Ğundin ja sen sivujoen Šoxdaran vedenjakajana. Vuorijonon pituus on noin 80 kilometriä. Korkein kohta on Skalistyi (5 704 metriä). Huipuilla on jäätiköitä ja rinteillä vuoristoaroa ja niittyjä.
Ingo Molnár

Molnár vuonna 2005.
Ingo Molnár on unkarilainen Linux-käyttöjärjestelmäytimen kehittäjä, jonka kehitysalueisiin kuuluu vuoronnus. Muihin kehityskohtiin kuuluu "Exec Shield", joka on tarkoitettu suojaamaan tietoturvahyökkäyksiltä. Molnár työskentelee Red Hatille ja on toiminut muun muassa reaaliaikaominaisuuksien integroinnissa "-rt" (PREEMPT_RT) -projektissa.
Lauri Komulainen (näyttelijä)

| Lauri Komulainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Lauri Vilho Komulainen
Syntynyt: 25. helmikuuta 1934 Kajaani
Kuollut: 24. heinäkuuta 2011 (77 vuotta) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Elonet
    
Lauri Vilho Komulainen (25. helmikuuta 1934 Kajaani – 24. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Lauri Komulaisen vanhemmat olivat Vihtori Komulainen ja Hilja Rossi. Hän aloitti uransa Kajaanin Työväen Teatterin harjoittelijana 1951–1957 ja sai ensimmäisen kiinnityksensä Imatran teatteriin 1957–1959. Ura jatkui Mikkelin teatterissa 1959–1961 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1961–1967. Komulaisen pitkä rupeama Helsingin Kaupunginteatterissa alkoi 1967 ja päättyi 1993.
Komulaisen rooleja olivat muun muassa Jussi (Papin perhe), Lauri (Seitsemän veljestä), Volpone (Mosca), Pedro Jaquéras (Rouva Carrarin kiväärit) ja Doolittle (My Fair Lady). Hän näytteli My Fair Ladyn ohella myös useissa muissa musikaaleissa. Komulainen näytteli niinikään radiossa.
Teatterin lisäksi Komulainen näytteli muutamissa elokuvissa. Hän teki muun muassa Jukka Luukan roolin Seppo Wallinin ohjaamassa elokuvassa Maisa ja upseeri (1973), Maurin roolin Mauno Hyvösen ohjaamassa elokuvassa Tyly rakkaus (1982) ja Aarnon roolin Neil Hardwickin ohjaamassa elokuvassa Pieni yösoitto (1987).
Vaasan Palloseura

| Mitalit> Mestaruussarja, Veikkausliiga  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | 1945, 1948 |  |
|  Hopeaa | 1932, 1941, 1949, 1997, 1998 |  |
|  Pronssia | 1938, 2013, 2023 |  |
Suomen Cup 
|  Hopeaa | 1972 |  |
Liigacup 
|  Kultaa | 1999, 2000 |  |
|  Hopeaa | 1997, 2014 |  |
Vaasan Palloseura eli VPS on vuonna 1924 perustettu vaasalainen jalkapalloseura, joka pelaa Veikkausliigassa. VPS pelaa kotiottelunsa Hietalahden jalkapallostadionilla ja seuran tunnusvärit ovat musta ja valkoinen. VPS on voittanut Suomen mestaruuden kahdesti ja yltänyt hopealle viidesti ja pronssille kolmesti.
Historia > Ensimmäiset vuosikymmenet

VPS perustettiin 26. syyskuuta 1924 Fischerin kahvilassa. VPS osallistui jo ensimmäiselle SM-sarjakaudelle vuonna 1930. Seuran suuruuden aikaa oli 1940-luku, jolloin se voitti kaksi Suomen mestaruutta, vuosina 1945 ja 1948. Kauden 1977 jälkeen joukkue vajosi pitkiksi ajoiksi pääsarjan ulkopuolelle. Veikkausliigan käynnistyttyä vuonna 1990 VPS pelasi II-divisioonassa.
Historia > Paluu pääsarjaan

Vaasan Palloseura nousi puolalaisen Boguslaw Hajdasin valmentamana ensin Ykköseen vuonna 1991 ja syksyllä 1994 Veikkausliigaan sijoituttuaan sarjassa toiseksi Helsingin Ponnistuksen jälkeen.
Veikkausliiga-kaudelle 1995 VPS teki maltillisia hankintoja, joista merkittävimmäksi muodostui Jyrki Huhtamäen paluu kaksi kautta vieneen loukkaantumisen jälkeen. Joukkueelta ei odotettu paljon, mutta alkukausi oli silti pettymys, minkä vuoksi päävalmentaja Hajdas erotettiin kesäkuussa, kun VPS oli sarjassa viimeisenä. Tilalle nimettiin joukkueen puolalaislibero Tomasz Arceusz, jonka avuksi tuli vielä loppukaudesta Heikki Suhonen. Vahvan loppukauden myötä VPS sijoittui lopulta kymmenenneksi, ja säilyi viimeisenä joukkueena suoraan sarjassa.
Seuraavaksi päävalmentajaksi nimettiin Hannu Touru, joka toi edellisestä seurastaan MP:stä mukanaan maalivahti Jussi Jääskeläisen ja kärkipelaaja Juha Karvisen. Ykkösen KPV:stä saapuivat Juha Reini ja Tero Koskela sekä TPS:sta Kimmo Lipponen. Kaudella 1996 VPS pysyi juhannukseen asti sarjan viimeisenä, mutta nousi Karvisen maalien myötä mitalisarjan tuntumaan. Runkosarjan päätteeksi VPS kuitenkin hävisi sekä TPS:lle että RoPSille, minkä myötä joukkue joutui mitalisarjan sijaan putoamissarjaan. Siinä VPS sijoittui kuitenkin ensimmäiseksi.