stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jared Cohon

Jared Leigh Cohon (1947–2024) oli yhdysvaltalainen insinööri ja professori, joka toimi Carnegie Mellon -yliopiston kahdeksantena rehtorina 1997–2013.
Cohon suoritti alemman korkeakoulututkinnon yhdyskuntatekniikasta Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1969. Kolme vuotta myöhemmin hän sai maisterin paperit Massachusetts Institute of Technologystä, jossa hän väitteli tohtoriksi vuonna 1973. Samana vuonna Cohon aloitti ympäristötekniikan professorina Johns Hopkinsin yliopistossa, jossa hän työskenteli vuoteen 1992 asti. Vuodet 1992–1997 Cohon oli Yalen yliopiston metsätaloustieteiden ja ympäristötutkimuksen tiedekunnan dekaani ja professori.
Presidentti Bill Clinton nimesi Cohonin vuonna 1995 U.S. Nuclear Waste Technical Review Boardiin. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin toimiston puheenjohtajaksi. Vuonna 1996 Cohonille myönnettiin Joan Hodges Queneau Award, joka annetaan insinööritieteen saavutuksesta ympäristönsuojelussa.
Cohonista tuli Carnegie Mellon -yliopiston rehtori vuonna 1997. Hänen hallintoaikanaan yliopistoon rakennettiin uusia rakennuksia ja laboratorioita. Yliopisto perusti myös uusia kampuksia Kalifornian Piilaaksoon ja Qatariin. 16 vuoden jälkeen Cohon luopui rehtorin virasta 2013, ja hänen seuraajakseen valittiin Subra Suresh.
Jake Jervis

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jake Mario Jervis
Syntymäaika: 17. syyskuuta 1991
Syntymäpaikka: Wolverhampton, Yhdistynyt kuningaskunta
Pituus: 191 cm
Seura
Seura: Kuopion Palloseura
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 | Birmingham City | 2 | (0) |
| 2010 | Hereford United (laina) | 7 | (2) |
| 2010–2011 | Notts County (laina) | 10 | (0) |
| 2011 | Hereford United (laina) | 4 | (0) |
| 2011 | Swindon Town (laina) | 12 | (3) |
| 2012 | Preston North End (laina) | 5 | (2) |
| 2012 | Carlisle United (laina) | 5 | (3) |
| 2012 | Tranmere Rovers (laina) | 4 | (1) |
| 2012 | Portsmouth (laina) | 3 | (1) |
| 2013 | Elazığspor | 4 | (1) |
| 2014 | Portsmouth | 15 | (4) |
| 2014–2015 | Ross County | 27 | (4) |
| 2015–2018 | Plymouth Argyle | 108 | (27) |
| 2018–2020 | Luton Town | 12 | (0) |
| 2018–2019 | AFC Wimbledon (laina) | 23 | (2) |
| 2019–2020 | Salford City (laina) | 20 | (4) |
| 2020– | SJK | 50 | (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jake Mario Jervis (s. 17. syyskuuta 1991 Wolverhampton, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Jervis on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Jeanette Biedermann

Jeanette Biedermann, 2018
Jeanette Biedermann (s. 22. helmikuuta 1980 Berliini) on saksalainen laulaja ja näyttelijä. Hänestä käytetään usein pelkästään nimeä Jeanette.
Jeanette esiintyi kuusivuotiaana Kinderzirkus Lilliputissa Berliinissä. Hän osallistui vuonna 1999 Bild-Schlagerwettbewerb -kilpailuun selviytyen voittajaksi 270 000 kilpailijan joukosta. Tämän jälkeen hän julkaisi ensisinglensä Das tut unheimlich weh mikä on hänen ainoa levytyksensä saksaksi tähän mennessä. Vuonna 1999 hän sai roolin suositusta saippuaoopperasta Gute Zeiten, schlechte Zeiten, jossa hän näytteli Marie Balzeria. Muutamaan kuukautta myöhemmin hän teki levytyssopimuksen Polydor-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi syyskuussa 2000 ensimmäisen englanninkielisen singlensä Go Back, joka nousi Saksan singlelistan sijalle 8. Singleä seurasi debyyttialbumi Enjoy! sekä toinen single Will You Be There.
Jeanette julkaisi toisen albuminsa Delicious vuotta myöhemmin ja se myi kultaa Saksassa. Albumilta julkaistiin singlet How It's Got To Be/No Style, No More Tears sekä Sunny Day, joka oli mukana albumin uudella painoksella. Hän myös voitti vuoden naisartistin Echo-palkinnon. Vuonna 2002 hän julkaisi kolmannen albuminsa Rock My Life, joka myös myi kultaa. Albumin julkaisun jälkeen hän lähti menestyksekkäälle kiertueelle, josta julkaistiin myös dvd. Jeanette myös äänitti dueton yhdessä Ronan Keatingin kanssa kappaleesta We've Got Tonight, josta tuli top-10 hitti Saksan lisäksi myös Itävallassa.
Vuonna 2003 hän jätti levy-yhtiönsä ja solmi uuden sopimuksen Kuba/Universal Records yhtiön kanssa. Tulevan Break On Through albumin ensimmäinen single Rockin' On Heaven's Floor oli top-10 hitti sekä Saksassa, Itävallassa että Sveitsissä. Albumilta julkaistiin myös kaksi muuta singleä - No Eternity ja Hold The Line. Albumia seurasi Jeanetten suurin kiertue, josta myös julkaistiin dvd. Break On Through on tähän mennessä Jeanetten ainoa platinaa myynyt albumi. Menestyksen siivittämämä hän julkaisi marraskuussa 2004 Merry Christmas joulualbumin sekä The Infant Light singlen. Samana vuonna hän myös jätti roolinsa Gute Zeiten, schlechte Zeiten sarjassa.
Albumi Naked Truth julkaistiin keväällä 2006, mutta se ei ollut edellisten albumeiden kaltainen menestys. Siltä julkaistiin kuitenkin neljän singleä Run With Me, Bad Girls Club, Endless Love sekä Heat Of The Summer. Albumin julkaisun ja lyhyen kiertueen jälkeen Jeanette päätti pitää taukoa laulajanurastaan ja keskittyä näyttelemiseen. Vuonna 2008 hän saikin roolin uudesta Anna und die Liebe sarjasta, joka nousi suureen suosioon Saksassa.
Keväällä 2009 Jeanette palasi musiikin pariin Undress To The Beat singlellä ja samannimisellä albumilla. Albumilta julkaistiin vielä kaksi muuta singleä - Material Boy (Don't Look Back) sekä Solitary Rose, jota soitettiin myös Anna und die Liebe sarjassa. Hänen oli tarkoitus lähteä Solitary Rose Tour nimiselle kiertueelle, mutta joutui peruuttamaan sen, koska hänen isällään diagnosoitiin keuhkosyöpä. Jeanette jätti Anna und die Liebe sarjan vuoden 2010 alussa, mutta palasi takaisin vuonna 2011.
Levytykset

| --- | --- |
 Albumit 2000: Enjoy!  2001: Delicious  2002: Delicious (Limited Spring Edition)  2002: Rock My Life  2003: Rock My Life (Gold Edition)  2003: Break On Through  2004: Break On Through (Platinum Edition)  2004: Merry Christmas  2006: Naked Truth  2009: Undress To The Beat DVD:t 2002: Delicious Live  2003: Rock My Life Tour  2004: Break On Through Tour  2006: Naked Truth Live At Bad Girls Club:  Singlet 1999: (Das Tut Unheimlich Weh)  2000: Go Back  2001: Will You Be There  2001: How It’s Got To Be/No Style!  2002: No More Tears  2002: Sunny Day  2002: Rock My Life  2002: We’ve Got Tonight (Ronan Keatingin kanssa)  2003: It’s Over Now  2003: Right Now  2003: Rockin’ On Heaven’s Floor  2004: No Eternity  2004: Hold The Line  2004: Run With Me  2004: The Infant Light  2005: Bad Girls Club  2006: Endless Love  2006: Heat Of The Summer  2009: Undress To The Beat  2009: Material Boy (Don't Look Back)  2009: Solitary Rose
Jeanette Granberg Stjernström

Jeanette Granberg Stjernström, Maria Röhlin piirros vuodelta 1853.
Jeanette Granbergin Drottning Kristina Mindre Teaternissa 1850.
Jeanette (Johanna) Granberg Stjernström, kirjailijanimi Georges Malméen (19. lokakuuta 1825 ‒ 2. huhtikuuta 1857) oli ruotsalainen näytelmäkirjailija ja kääntäjä.
Granbergit olivat tukholmalainen porvarisperhe. Isä oli tunnettu kirjailija Per Adolf Granberg, äiti Jeannetta Vilhelmina Hedmansson. Jeanette ja hänen sisarensa Louise saivat aikaansa nähden hyvän koulutuksen ja harrastivat nuoresta pitäen kirjoittamista. Molemmat olivat Ruotsissa ensimmäisiä näytelmäkirjailijoita, ja he myös käänsivät näytelmiä. 22-vuotiaan Jeanette Granbergin esikoisnäytelmä oli tendenssinäytelmä Filantropen, joka esitettiin vuonna 1847 Djurgårdsteaternissa. Samana vuonna esitettiin hänen komediansa Mor och döttrar eller Namnförväxlingen Mindre Teaternissa. Kymmenen vuoden aikana ennen Granbergin kuolemaa esitettiin Tukholman näyttämöillä, erityisesti Mindre Teaternissa, 26 Granbergin käännöstä ja 17 alkuperäisnäytelmää. Koska siihen aikaan ei pidetty sopivana, että nainen kirjoitti näytelmiä, hänen nimeään ei esiintynyt ilmoituksissa, joskin yleisesti tiedettiin hänen kirjoittavan. Hän kirjoitti kaksi ajankohtaisia ongelmia sisältävää yhteiskunnallista näytelmää, Tidningsskrifvaren ja Ett blad ur samhällslifvets mysterier (molemmat 1851). Todellinen menestysnäytelmä oli hänen nimimerkillä ”NEJ och två gånger NEJ” kirjoittamansa Läsarepresten (1850), joka esitettiin Mindre Teaternissa 21 kertaa. Historiallinen ajankuva Fyra dagar af konung Gustaf III:s regering (1850) esitettiin Mindre Teaternissa 35 kertaa, ja Albert Bonniers förlag julkaisi sen kirjana.
Näyttelijä Edvard Stjernström oli perustanut teatteriseurueen, jonka kanssa hän esiintyi Suomessa suuremmissa kaupungeissa. Hän palasi seureensa kanssa Tukholmaan ja vuokrasi Mindre Teaternin tilat, jossa hän alkoi tehdä esityksiä. Hän kihlautui Granbergin kanssa ja käännätti sisaruksilla teatterilleen ranskalaisia näytelmiä. Avioliiton Stjernber ja Jeanette Granberg solmivat 1854. Granberg oli monin tavoin mukana miehensä teatterin menestyksen tekijänä, sillä hän opasti myös näyttämöllepanossa ja oli tarkka talousasioissa. Hänen kääntämänsä Mélesvillen kansankomedia Den Ondes besegrare esitettiin vuoden 1855 ensi-illan jälkeen peräti 163 kertaa.
Teatterin näytelmät olivat pikemmin kevyttä viihdettä kuin klassikoksi muodostuvia draamoja, mikä ei tarkoita, etteikö niissä olisi otettu kantaa. Granberg-Stjernström kuului ennen Krimin sodan puhkeamista liberaaleihin aktivisteihin, ja siinä mielessä hän halusi kääntää F. A. Arnaultin menestyksekään tendenssinäytelmän Les cosaques. Sensuuri kuitenkin puuttui siihen, ja näytelmän nimeksi tuli Fransmän och ryssar. Kun se vihdoin ehti 1854  näyttämölle, oli venäläisvihakin hiipunut, eikä näytelmästä tullut menestystä.
Granberg kärsi huonosta terveydestä koko ikänsä, ja hän kuoli lapsivuoteeseen. Sen jälkeen Edvard Stjernström meni naimisiin Louise Granbergin kanssa.
Näytelmiä

En aristokrat och en liberal: berättelse. Europeiska följetongen, 99-1523599-2 ; 1848:2. Stockholm: Bonnier. 1848.
Carl XII vid Pultava eller sista resursen: komedi i två akter. Stockholm: Bonnier. 1850.
Fyra dagar af konung Gustaf III:s regering: Historisk Tidsbild i Fyra Akter. Stockholm: Bonnier. 1854.
Hjertat. Stockholm. 1854.
I Finland: Dramatisk tidsbild i tre akter och fem tablåer. 1854.
Läsare-presten: skådespel i fyra akter. Stockholm: Bonnier. 1854.
Tidningsskrifvaren: skådespel i fem akter. Stockholm: Bonnier. 1854.
Cylinder-uret. Stockholm. 1855.
Jan & Dean

| Jan & Dean |
| --- | --- |
 Jan & Dean vuonna 1964
Tiedot
Tyylilaji:  surf
Kotipaikka:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Entiset jäsenet:  Jan Berry   Dean Torrence  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jan & Dean oli yhdysvaltalainen popduo, jonka suurin suosio ajoittui 1950-luvun loppuun ja 1960-luvun alkupuoliskolle. Duon jäsenet olivat Jan Berry (3. huhtikuuta 1941 – 26. maaliskuuta 2004) ja Dean Torrence (s. 10. maaliskuuta 1940). Duo oli surfmusiikin pioneereja. Heidän menestynein kappaleensa oli Berryn ja Brian Wilsonin kirjoittama ”Surf City”, joka nousi sekä Billboardin että Cashboxin listaykköseksi vuonna 1963. Muita yhtyeen top ten -hittejä olivat ”Drag City” (1963), ”The Little Old Lady from Pasadena” (1964) ja ”Dead Man’s Curve” (1964).
Suurimpien surf-menestysvuosien 1963–1964 jälkeen duo etsi musiikillista suuntaansa ja saavutti pikkuhittejä kuten ”You Really Know How to Hurt a Guy” ja ”I Found a Girl”. Aktiivinen musiikinteko duona päättyi Berryn auto-onnettomuuteen 12. huhtikuuta 1966. Yhtye palasi lavoille 1970-luvun alussa ja keikkaili aina vuoteen 2004, jolloin Berry kuoli.
Diskografia > Albumit

The Jan & Dean Sound - 1960
Jan & Dean's Golden Hits - 1962
Jan & Dean Take Linda Surfin' - 1963
Surf City (and Other Swingin' Cities) - 1963
Drag City - 1963
Dead Man's Curve / The New Girl In School - 1964
Ride The Wild Surf - 1964
The Little Old Lady From Pasadena - 1964
Command Performance - Live in Person - 1965
Jan & Dean's Pop Symphony No. 1 (in 12 Hit Movements) - 1965
Jan & Dean Golden Hits Volume 2 - 1965
Folk 'N Roll - 1965
Jan & Dean Meet Batman - 1966
Filet Of Soul: A "Live" One - 1966
Popsicle - 1966
Jan & Dean Golden Hits, Volume Three - 1966
Save For A Rainy Day - 1966
Save For A Rainy Day - 1967
Carnival Of Sound - 1968
Jan & Dean Anthology - 1971
Gotta Take That One Last Ride - 1974
One Summer Night/Live - 1982
Silver Summer - 1985
Port To Paradise - 1986
Save For A Rainy Day - 1996
Carnival Of Sound - 2010
Filet Of Soul Redux: The Rejected Master Recordings - 2017
Diskografia > Singlet

"Baby Talk"/"Jeanette, Get Your Hair Done" - 1959
"There's A Girl"/"My Heart Sings" - 1959
"Clementine"/"You're On My Mind" - 1959
"White Tennis Sneakers"/"Cindy" - 1960
"We Go Together"/"Rosie Lane" - 1960
"Gee"/"Such A Good Night For Dreaming" - 1960
"Judy's An Angel"/"Baggy Pants" - 1961
"Don't Fly Away"/"Julie" - 1961
"Heart and Soul"/"Those Words" "Midsummer Night's Dream" - 1961
"Wanted, One Girl"/"Something A Little Bit Different" - 1961
"A Sunday Kind Of Love"/"Poor Little Puppet" - 1961
"Tennessee"/"Your Heart Has Changed Its Mind" - 1962
"My Favorite Dream"/"Who Put The Bomp" - 1962
"Frosty the Snowman"/"She's Still Talkin' Baby Talk" - 1962
"Linda"/"When I Learn How To Cry" - 1963
"Surf City"/"She's My Summer Girl" - 1963
"Honolulu Lulu"/"Someday (You'll Go Walking By)" - 1963
"Drag City"/"Schlock Rod (Part 1)" - 1963
"Dead Man's Curve"/"The New Girl In School" - 1964
"The Little Old Lady From Pasadena"/"My Mighty G.T.O." - 1964
"Ride The Wild Surf"/"The Anaheim, Azusa & Cucamonga Sewing Circle,Book Review and Timing Association" - 1964
"Sidewalk Surfin'"/"When It's Over" - 1964
"(Here They Come) From All Over The World"/"Freeway Flyer" - 1965
"You Really Know How To Hurt A Guy"/"It's As Easy As 1, 2, 3" - 1965
"It's A Shame To Say Goodbye"/"The Submarine Races" - 1965
"I Found A Girl"/"It's A Shame To Say Goodbye" - 1965
"A Beginning From An End"/"Folk City" - 1965
"Norwegian Wood"/"I Can't Wait To Love You" (from Folk 'N Roll) - 1966
"Batman!"/"Bucket T" - 1966
"Popsicle"/"Norwegian Wood" - 1966
"Fiddle Around"/"A Surfer's Dream" - 1966
"School Day"/"The New Girl In School" - 1966
"Summertime, Summertime"/"California Lullaby" - 1966
"Like A Summer Rain"/"Louisiana Man" - 1966
"Yellow Balloon"/"Taste Of Rain" - 1967
"Hawaii"/"Tijuana" - 1967
"Fan Tan"/"Love and Hate" - 1967
"Vegetables"/"Snow Flakes on Laughing Gravy's Whiskers" - 1967
"Only A Boy"/"Love and Hate" - 1967
"I Know My Mind"/"Laurel and Hardy" - 1968
"Girl, You're Blowing My Mind"/"In The Still Of The Night" - 1968
"Jennie Lee"/"Vegetables" - 1972
"Gonna Hustle You"/"Summertime, Summertime" - 1973
"Summer Means Fun"/"Gonna Hustle You" - 1973
"Fun City"/"Totally Wild" - 1975
"Sidewalk Surfin'"/"Gonna Hustle You" - 1976
"Ocean Park Angel"/ "Blue Moon" - 1982
"Oh What A Beautiful Morning"/"Wa Ishi Nichi Shiow" - 1987
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan & Dean Wikimedia Commonsissa
Jaime Nunó

Jaime Nunó
Jaume Nunó Roca (8. syyskuuta 1824 Girona – 18. heinäkuuta 1908 New York) oli katalonialainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän sävelsi muun muassa Meksikon kansallislaulun, Himno Nacional Mexicanon.
Jaume Nunó syntyi Gironassa, Kataloniassa vuonna 1824. Hänen molemmat vanhempansa kuolivat hänen ollessaan lapsi. Vanhempiensa kuoleman jälkeen Nunó asui setänsä luona Barcelonassa. Myöhemmin hän opiskeli musiikkia Severio Mercadanten johdolla Italiassa. Aikuisena Nunó siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa hän toimi kapellimestarina ja oopperanjohtajana. Nunó kuoli New Yorkissa vuonna 1908.
Jaime Pedro Gonçalves

Jaime Pedro Gonçalves (26. marraskuuta 1936 Manica – 6. huhtikuuta 2016) oli mosambikilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Beiran hiippakuntaan 17. joulukuuta 1967 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi sekä Ficuksen titulaaripiispaksi 19. joulukuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. maaliskuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Januário Machaze Nhangumbe, jota avustivat Alexandre José Maria dos Santos ja Alberto Setele.
Gonçalvesista tuli 3. joulukuuta 1976 Beiran piispa, ja 4. kesäkuuta 1984 hän sai nimityksen sen arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 14. tammikuuta 2012.
Jaime Pacheco

Jaime Moreira Pacheco (s. 22. heinäkuuta 1958 Paredes) on portugalilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kotimaansa liigassa parikymmentä vuotta. Hän pelasi 25 miesten maaottelua.
Pacheco edusti seuratasolla kotimaassaan Aliados Lordeloa vuoteen 1979, Portoa kausina 1979–1984, Sportingia kausina 1984–1986, jälleen Portoa kausina 1986–1989, Vitória Setúbalia kausina 1989–1991, Paços Ferreiraa kausina 1991–1993 sekä viimeisinä vuosinaan Bragaa, Rio Avea ja Paredesia. Hän voitti Portugalin liigamestaruuden vuonna 1988 sekä Portugalin cupin vuosina 1984 ja 1988. Vuonna 1987 hän voitti Euroopan cupin mutta pelasi vain kahdella ensimmäisellä kierroksella yhteensä neljä ottelua.
Pacheco pelasi Portugalin maajoukkueessa 25 maaottelua vuosina 1983–1990. Maaleja hän ei niissä tehnyt. EM-kilpailuissa 1984 hän pelasi täydet minuutit kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa sekä jatkoaikatappioon päättyneessä välieräottelussa Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 1986 hän pelasi täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa alkulohko-ottelussa, joista ensimmäisessä Portugali voitti Englannin. Tappio kahdessa muussa ottelussa tiesi putoamista jatkosta.
Pacheco aloitti valmentamisen jo pelaajauransa viime vuosina. Pisimpään hän on valmentanut Boavistaa, jonka hän johdatti liigamestaruuteen kaudella 2000–2001. Se oli seuran ensimmäinen liigamestaruus ja on vielä kaksikymmentä vuotta myöhemminkin ainoa. Hän on kotimaansa lisäksi valmentanut Espanjassa lyhyen aikaa sekä Saudi-Arabiassa, Kiinassa ja Egyptissä.
J. B. S. Estrup

| J>  B. S. Estrup |
| --- | --- |

Tanskan pääministeri
 11. kesäkuuta 1875 – 7. elokuuta 1894  
Monarkki:  Kristian IX
Edeltäjä:  Christen Fonnesbech
Seuraaja:  Tage Reedtz-Thott
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1825 Sorø, Tanska
Kuollut: 24. joulukuuta 1913 (88 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Tiedot
Puolue:  Højre
Jacob Brønnum Scavenius Estrup (16. huhtikuuta 1825 Sorø – 24. joulukuuta 1913 Kööpenhamina) oli tanskalainen valtiomies, joka toimi Tanskan pääministerinä yhtäjaksoisesti vuosina 1875–1894. Hän on Tanskan kaikkien aikojen pitkäaikaisin pääministeri. Estrupin politiikka oli hyvin konservativiista ja herätti voimakasta vastustusta. Koska hänen hallituksellaan ei ollut parlamentin alahuoneen eli kansankäräjien tukea, se turvautui usein erilaisiin väliaikais- ja poikkeuslakeihin, ja hänen valtakautensa jälkimmäinen vuosikymmen tunnetaan myös nimellä provisorietiden.
Ura

J. B. S. Estrupin isä oli historiantutkija Hektor Estrup. Estrup oli alkuperäiseltä koulutukseltaan maanmittari ja perittyään sekä ostettuaan nuorena useita suurtiloja hän toimi alkuun tilanomistajana. Hänet valittiin joulukuussa 1854 kansankäräjille (folketing), mutta sillä kertaa hän vetäytyi politiikasta jo puolen vuoden jälkeen. Vuonna 1864 hänet kuitenkin valittiin ylähuoneeseen eli maapäiville (landsting) niin sanotun maanomistajapuolueen edustajana. Estrup toimi sisäministerinä 1865–1869. Tässä asemassa hän vaikutti Tanskan rautatieverkon kehittämiseen, Esbjergin sataman perustamiseen sekä heinäkuussa 1866 hyväksyttyyn uuteen perustuslakiin, joka vahvisti suurmaanomistajien asemaa maapäivillä. Hänestä tuli vähitellen muotoutumassa olleen konservatiivisen Højre (”oikeisto”) -puolueen johtohahmo.
Estrupista tuli pääministeri heinäkuussa 1875. Kuningas Kristian IX:n vakaan tuen ansiosta hän säilytti asemansa yhdeksäntoista vuoden ajan, vaikka hallituksella ei aina ollutkaan takanaan enemmistöä kansankäräjillä. Estrupin politiikka oli konservatiivista ja hänen hallituksensa ajoi muun muassa puolustusmäärärahojen tuntuvaa lisäystä. Kun kansankäräjät hylkäsivät hallituksen esittämät suuret määrärahat linnoitusten vahvistamiseen, Estrup jatkoi politiikkansa kuninkaan valtuuttamien väliaikaisten budjettien avulla. Hän käytti tätä keinoa ensimmäisen kerran vuonna 1877 ja yhtäjaksoisesti vuosina 1885–1894, ja sai näin vastoin kansankäräjien tahtoa muun muassa rahoitettua Kööpenhaminan linnoittamisen maan puolelta. Oppositiossa ollut Venstre (”vasemmisto”) syytti Estrupia perustuslainvastaisesta menettelystä. Tanskan vasemmisto ajautui Estrupin valtakautena hajaannukseen. Ajan kuluessa Estrupin vastustus kuitenkin yhdisti ja vahvisti vasemmistoa, ja radikaalimmat suuntaukset kuten sosiaalidemokratia saivat lisää kannatusta. Estrupiin kohdistunut viha johti jopa epäonnistuneeseen murhayritykseen lokakuussa 1885. Estrupin hallitus tiukensi rikoslakia ja vahvisti poliisia levottomuuksien tukahduttamiseksi, mutta toteutti maltillisen vasemmiston tuella myös joitain sosiaalisia uudistuksia.
Vuonna 1894 Tanskan vasemmisto ja oikeisto hyväksyivät yhteisvoimin budjettilain, joka sisälsi uusia määrärahoja maanpuolustukseen, mutta peruutti Estrupin hallituksen aiemmat poliisia ja lehdistöä koskeneet päätökset. Estrup erosi samana kesänä omien puoluetoveriensa toiveesta, koska hänen katsottiin olevan esteenä hallitus- ja oppositiopuolueiden yhteistyön kehittämiselle. Hän jatkoi myöhemmin valtaan nousseiden vasemmistohallitusten näkyvänä kriitikkona. Estrup jäi pois maapäiviltä vuonna 1898, mutta kuningas nimitti hänet sinne takaisin vuonna 1900. Hän jatkoi vaikuttamista siellä, kunnes kuoli 88-vuotiaana joulukuussa 1913.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta J. B. S. Estrup Wikimedia Commonsissa
Jaime Rodríguez

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Jaime Alberto Rodríguez Jiménez
Syntymäaika: 17. tammikuuta 1959 (ikä 65)
Syntymäpaikka: San Salvador,  El Salvador
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 175 cm
Lempinimi: La Chelona
Junioriseurat
:  C.D. Juventud Olímpica Metalio
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1975–1977 |  Alianza F.C. | - | (-) |
| 1978–1979 |  C.D. FAS | - | (-) |
| 1980 |  Club Léon | - | (-) |
| 1981–1982 |  Bayer Uerdingen | - | (-) |
| 1982–1985 |  Club Léon | 102 | (4) |
| 1985 |  Kokkolan Palloveikot | 9 | (2) |
| 1986–1987 |  Club Léon | 37 | (2) |
| 1987–1989 |  F.C. Atlas A.C. | 66 | (11) |
| 1990 |  Alianza F.C. | - | (-) |
| 1991–1992 |  NKK Soccer Club | 15 | (4) |
| 1992–1993 |  Yokohama Flügels | 2 | (0) |
| 1994 |  Alianza F.C. | - | (-) |
Maajoukkue
| 1979–1989 |  El Salvador | 30 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16.10.2021.
Jaime Alberto Rodríguez (s. 17. tammikuuta 1959, San Salvador, El Salvador) on elsalvadorilainen jalkapalloilija. Hän pelasi El Salvadorin maajoukkueessa 30 maaottelua vuosina 1979–1989.
Hän edusti maataan 1982 MM-kisoissa Espanjassa. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut muun muassa El Salvadorin maajoukkueen apuvalmentajana sekä maan jalkapalloliiton koordinaattorina. Lisäksi Rodriguez on valmentanut Alianz FC -seuraa ja hänellä on myös oma Chelona-niminen jalkapalloakatemia. Sen kasvatteja on muun muassa FC Jazzissa vuosina 1999-2001 Veikkausliigaa pelannut Víctor Dubón.
Vuonna 1985 Rodriguez edusti Kokkolan Pallo-Veikkoja jalkapallon SM-sarjassa. Hän oli ensimmäinen Suomen sarjoissa esiintynyt pelaaja, joka on ollut mukana MM-lopputurnauksessa. Rodriguez saapui Suomeen tutustuttuaan Meksikossa valokuvaaja Juha Tammiseen, joka järjesti hänet Martti Kuuselan avustuksella Kokkolaan. Visitti Suomeen jäi kuitenkin lyhyeksi. Rodriguez piti suomalaista jalkapalloilua amatöörimäisenä puuhasteluna, eikä viihtynyt maassa.
KPV:n jälkeen Rodriguez pelasi vielä muun muassa Japanissa, kunnes lopetti uransa vuonna 1994 kotimaansa Alianzissa.
Jake Kaminski

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jake Kaminski vuonna 2011. |  Jake Kaminski vuonna 2011. |  Jake Kaminski vuonna 2011. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten jousiammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2016 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belek 2013 | joukkuekilpailu |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Guadalajara 2011 | joukkuekilpailu |  |
Jake Kaminski (s. 11. elokuuta 1988 Buffalo) on yhdysvaltalainen jousiampuja. Hän on muun muassa voittanut hopeaa Lontoon 2012 ja Rio de Janeiron 2016 kesäolympialaisten joukkuekilpailuissa ja kultaa maailmanmestaruuskisoissa Belekissä Turkissa 2013.
Kaminski aloitti jousiammunnan kuusivuotiaana vuonna 1994 kotikaupungissaan Elmassa.