stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjoinen armeijaryhmä
Komentajat

Pohjoisen armeijaryhmän komentajat:
sotamarsalkka Wilhelm von Leeb tammikuu 1941 – tammikuu 1942
sotamarsalkka Georg von Küchler tammikuu 1942 – tammikuu 1944
sotamarsalkka Walter Model tammi–toukokuu 1944
kenraalieversti Georg Lindemann maalis–kesäkuu 1944
kenraalieversti Lothar Rendulic tammi–maaliskuu 1945
kenraalieversti Walter Weiss maaliskuu–huhtikuu 1945
Päivät kuin unta (vuoden 2024 elokuva)

| Päivät kuin unta |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mika Kiiskinen
Käsikirjoittaja:   Mika Kiiskinen  Kirsi Helin  Jesse Kiisinen 
Tuottaja:  Kirsi Helin
Säveltäjä:  Jesse Kiiskinen
Kuvaaja:  Mika Kiiskinen
Leikkaaja:  Mika Kiiskinen
Lavastaja:  Kirsi Helin
Pääosat:   Risto Tuorila  Mari Perankoski  Raimo Karppinen  Tino Nummela  Eetu Nevala  Joonas Pietilä  Juho Piispanen  Martta Entonen  Ansa Timonen  Elmeri Töyry 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  MowowFilm
Levittäjä:  Mowowfilm
Ensi-ilta:   2024-08-3030. elokuuta 2024  
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Päivät kuin unta on suomalainen draamakomediaelokuva, joka tuotiin ensi-iltaan 30. elokuuta 2024.
Mika Kiiskisen ohjaama Päivät kuin unta kertoo parikymppisestä Eskosta, joka lähtee 1974 kolmen kaverinsa kanssa etsimään pappansa jättämää perintöä.
Pitkälti Paimiossa ja muualla Varsinais-Suomessa kuvatun elokuvan ovat käsikirjoittaneet Mika Kiiskinen, Kirsi Helin ja Jesse Kiiskinen. Elokuvan pääosissa ovat Risto Tuorila, Mari Perankoski, Raimo Karppinen, Tino Nummela, Eetu Nevala, Joonas Pietilä, Juho Piispanen, Martta Entonen, Ansa Timonen ja Elmeri Töyry.
Elokuvan on tuottanut Mowowfilm, joka myös levittää elokuvan elokuvateattereihin.
Elokuva ei saanut Elokuvasäätiön tukia.
Arvosteluja

Helsingin Sanomien kriitikon mukaan Päivät kuin unta ei ole millään mittatikulla ammattimainen työ. Sen kuvaus, kuvakoot ja leikkaus ovat kömpelöitä ja epäjohdonmukaisia, äänitys suttua, tyylilaji poukkoilee ja juoni ei etene.
FilmiFINin mukaan se on ylipitkä, dramaturgialtaan alkeellinen ja teknisesti vaatimaton tee-se-itse-elokuva, joka ei jäsenny toimivaksi kokonaisuudeksi. Näyttelijäntyö saa kuitenkin kiitosta.
Leena Virtanen, Helsingin Sanomat
Henri Waltter Rehnström, Turun Sanomat
Jussi U. Pellonpää, FilmiFIN
Emmi Koivumäki, Film-o-Holic
Maija Kääntä, Kulttuuritoimitus
Aiheesta muualla

Päivät kuin unta -elokuvan traileri Youtubessa
Päivät kuin unta -elokuvan nettisivut
Malkakatto

Malkakattoja Helsingin Seurasaaressa
Malka- eli tuohikatto on yksi historiallisesti käytetty kattojen katetyyppi. Se oli yleisessä käytössä Suomessa aina 1860-luvulle saakka.
Malka eli malko on kattopuu, joka estää olkikaton olkia tai myös tuohikaton tuohia nousemasta ylös ja joka ulottuu harjalta räystäälle. Malkojen päät ovat harjalla ristissä ja tavallisesti puutapilla yhdistetyt. Ristikkojen varassa lepää harjapuu eli harakkapuu. Piirumaloissa on vielä pystytapit, jotka estävät pitkittäispuita liukumasta alas. Pienet malat tehdään riu’uista (riukumalka) ja yksinkertaisemmat oksaisista hakopuista (hakomalka).
Malkakaton vesieristeenä on koivuntuohi. Koska tuohi haurastuu nopeasti auringossa, tuohilevyjen suojaksi ladottiin malkoja, jotka samalla pitävät kattotuohia paikoillaan. Malat tehtiin säänkestävyyden vuoksi kuusiriu'uista halkaisemalla ja asennettiin paikoilleen halkaistu puoli alaspäin. Malkojen päälle asennettiin painopuita ja toisinaan vielä kiviä estämään tuulen tuhoja.
Malka- ja painopuita uusimalla ja siten kattotuohia auringolta ja tuulelta suojaamalla tuohinen vesieriste saattoi kestää jopa ihmisiän.
Aiheesta muualla

Museoviraston restaurointikuvasto, katsottu 23.8.2022
Talotohtori (Arkistoitu – Internet Archive)
Bergara

| Bergara Vergara |
| --- | --- |

 vaakuna
 Bergara
 Koordinaatit: 43°7′3″N, 2°24′48″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Baskimaa
Maakunta:  Gipuzkoa
Perustettu:  1268
Hallinto:  
 – Pormestari:  Juan Jesús Alberdi Landa
Väkiluku (2015):  14 780
 
 http://www.bergara.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bergara (esp. Vergara) on Gipuzkoan maakunnassa sijaitseva kunta Baskimaan itsehallintoalueella Pohjois-Espanjassa. Bergaran väkiluku on noin 14 800 (2015).
Kuvia

Kunnantalo
San Pedro Ariznoakoa eliza (Iglesia de San Pedro de Ariznoa)
Egino Mallea jauregia (Palacio Egino Mallea)
Irizar jauregia (Palacio Irízar)
Moiua dorrea (Palacio Moiua)
Bergarako Errege Mintegia (Seminario de Nobles de Vergara)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bergara Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bergara
Käännös suomeksi
Irun

| Irun Irún |
| --- | --- |
 Plaza Zabaltza
 lippu:  vaakuna
 Irun
 Koordinaatit: 43°20′16.13″N, 1°47′19.72″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Baskimaa
Maakunta:  Gipuzkoa
Perustettu:  28. helmikuuta 1776
Hallinto:  
 – Alcalde:  José Antonio Santano Clavero
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  42,40 km²
Korkeus:  5 m
Väkiluku (2017):  61 855
 
 http://www.irun.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sijainti Guipúzcoan maakunnassa
Irun (baskiksi Irun, esp. Irún) on kaupunki Espanjan Baskimaassa. Kaupunki sijaitsee Ranskan rajan tuntumassa 18 kilometriä Donostiasta itään päin.
Kuvia

Luis Mariano Plaza
Junkaleko Andre Mariaren eliza (esp. Iglesia de Nuestra Señora del Juncal)
Urdanibia jauregia
Kirjasto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irun Wikimedia Commonsissa
VOD

VOD (lyhenne sanoista video on demand) tarkoittaa ladattavaa tai suoratoistettavaa bittimuotoista videotiedostoa, jota levitetään esimerkiksi internetin kautta. Suomen kielessä käytetään myös termiä tilausvideo, kirjaimellisesti termi kääntyy muotoon "videota kysynnän mukaan". VOD:n vastakohtana ovat fyysiset tallennusmuodot, kuten DVD-levy. Esimerkiksi musiikille on olemassa vastaavia nettipalveluita.
VOD toimii joko siten, että videotiedosto ladataan katsojan tietokoneelle, tai se esitetään suoratoistona (engl. streaming), jolloin tiedosto ei tallennu tietokoneelle. Ladattavassakin videotiedostossa voi olla erilaisia ns. DRM-rajoituksia.  VOD-järjestelmissä katsoja voi valita haluamansa tiedoston, jonka katsoo verkossa tai interaktiivisessa eli vuorovaikutteisessa televisiojärjestelmässä.
Ensimmäinen VOD-palvelu suomessa oli vuonna 2005 julkaistu SF Anytime -palvelu Teliasoneran asiakkaille.
Ennen VOD termin yleistymistä Pay per View (PPV) oli osin sitä vastaava käsite. VOD palveluiden yleistyttyä Pay per View -termi on käytössä lähinnä yksittäistapauksissa ja suorissa lähetyksissä kuten ammattinyrkkeilyn mestaruusottelut. PPV:n historia yltää aian 1950-luvulle, jolloin ensimmäisin järjestelmiä testattiin. Se liittyy enemmän television kehitykseen kun taas VOD liittyy suoraan internetin kehittymiseen.
Louisa Swain

| Louisa Swain |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1800/1801 Norfolk, Virginia, USA
Kuollut: 25. tammikuuta 1880 Lutherville, Maryland, USA
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  ompelija
Puoliso:  Steven Swain (vih. 1821 (?))
Lapset:  4
Louisa Ann Swain (s. Gardner, 1800/1801 Yhdysvallat – 25. tammikuuta 1880 Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ompelija ja ensimmäinen nainen, joka äänesti laillisesti Yhdysvaltain yleisvaaleissa 6. syyskuuta 1870.
Elämäkerta

Louisa Gardnerin tarkkaa syntymäaikaa ei tunneta. Syntymävuodeksi mainitaan joko 1800 tai 1801. Hän syntyi Norfolkissa Virginiassa kveekariperheeseen. Isä oli merikapteeni mutta katosi merellä. Swain jäi täysorvoksi ollessaan noin 10-vuotias. Tämän jälkeen hänet lähetettiin orpokotiin, jossa hän oppi neulomaan, kehräämään ja kutomaan. Hänet palkattiin pariin perheeseen ompelijaksi.
Vuoden 1821 tienoolla Louisa meni naimisiin tuolitehtaan omistajan Steven Swainin kanssa. Parille syntyi neljä lasta, ja perhe asui Baltimoressa. Sittemmin perhe muutti Ohioon ja myöhemmin Indianaan. Yksi lapsista muutti Laramien kaupunkiin Wyomingin territorioon, jonne myös vanhemmat muuttivat myöhemmin.
Elämäkerta > Wyomingissa

Wyomingin lainsäädäntöelin antoi naisille yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden joulukuussa 1869. 21 vuotta täyttäneet naiset saivat äänestämisen lisäksi asettua ehdolle vaaleissa ja toimia valamiehistössä.
Swainin, joka oli aina aikaisin jalkeilla, oli alun perin tarkoitus käydä tapansa mukaan aamukävelyllä ja ostamassa hiivaa paikalliselta leipurilta 6. syyskuuta 1870. Hänellä oli yllään kotivaatteet, mutta kuitenkin puhdas essu ja hilkka sekä pieni ämpäri hiivaa varten. Äänestäminen oli alkanut Wyomingissa samana päivänä ja kyseessä olivat ensimmäiset vaalit sen jälkeen, kun territoriossa saivat myös naiset äänestää. Aamukävelyllä Swain poikkesi reitiltään äänestämään.
Aikalaislähteiden, Laramien ja muiden wyomingilaisten lehtien mukaan, Swainista tuli ensimmäinen nainen, joka äänesti laillisesti sitten vuoden 1807. Hänen jälkeensä seuraava äänestämässä käynyt nainen äänesti puoli tuntia myöhemmin (Augusta C. Howe Cheyennessa). Laramien paikallislehden mukaan 93 naista äänesti vaaleissa, mutta Swain oli ainoa, joka mainittiin nimeltä. Yhdysvaltain perustuslain 19. lisäys, jonka nojalla naisille taattiin äänioikeus samassa määrin kuin miehille, hyväksyttiin vasta 50 vuotta myöhemmin.
Äänestyspäivän tarkat yksityiskohdat ovat hämärän peitossa. On myös esitetty, että Swain valittiin yhteisönsä vanhimpana ensimmäiseksi naisäänestäjäksi Laramiessa. Swain oli noin seitsemänkymppinen.
Elämäkerta > Viimeiset vuodet

Pian vaalien jälkeen Swainin pariskunta muutti Marylandiin, jossa yksi hänen tyttäristään asui. Swain jäi leskeksi lokakuussa 1872 miehensä kuoltua. Swain itse kuoli 25. tammikuuta 1880 Luthervillen kaupungissa. Hänet on haudattu miehensä viereen Friends Burial Ground -hautausmaalle Baltimoreen.
Perintö ja muistaminen

Vuonna 2008 Yhdysvaltain kongressi hyväksyi julkilausuman, jonka nojalla 6. syyskuuta nimettiin Louisa Swainin päiväksi. Päivää juhlitaan Swainin entisessä kotikaupungissa Laramiessa muun muassa museokierroksin.
Swainin muistoa vaalivan museon edustalla olevalla aukiolla on häntä esittävä pronssinen John Bakerin veistämä patsas, joka on nimeltään The Franchise ja esitää Swainia tämän ollessa matkalla äänestämään ensimmäistä kerta. Patsas sijaitsee vain korttelin päässä paikasta, jossa Swain alun perin äänesti.
Wyomingissa toimii Swainin nimeä kantava säätiö, joka pyrkii tekemään työtä demokratian ja ihmisoikeuksien puolesta.
The Franchise -patsas Laramiessa.
Mykrä

Mykrä on karjalalaislähtöinen sukunimi. Karjalan kielessä ja Suomen itäisissä murteissa mykrä-sana merkitsee myyrää.
Nimen etymologiaa

On todennäköistä, että jossakin vaiheessa Karjalassa nimi on johtunut Myyrästä Mykräksi (tai toisin päin). Suomalaisen Nimikirjan (Otava 1984) mukaan "etenkin karjalaiselle nimistölle luonteenomaiseen eläinaiheiseen henkilönnimistöön lukeutuu myös Mykrä 'myyrä', joka on voitu antaa nimettävälle paitsi eräänlaisena vertailunimenä tai asuinpaikan nimen perusteella, myös mm. siksi, että tällaisten nimitysten käyttö lisä-, suku- tms. niminä on ollut ympäristössä entuudestaan tuttua".
Rautamalmin ja rautioiden historiaa tutkinut V. Kalevi Sassi tuo kirjassaan Kautta kiven ja kannon (Gummerus 2003) esille mielenkiintoisen kytköksen mykrä-nimen juontumisesta rautakreivien ja malminkaivajien lisä- ja pilkkanimistä mäkrä, mäyrä, mekriä, myyrä, mykrä; ruotsiksi mäyrä = grävling = "kreivinpoika".
Myyrä-nimen muuttumisesta Mykräksi on viitteitä ainakin eteläiseltä Karjalankannakselta. Uudenkirkon Mykrät muuttivat 1790-luvulla Kivennapaan kuuluneelta Terijoelta, jossa nämä Mykrät on kirkonkirjoihin kirjattu Myyriksi. Terijoen kirkonkirjoissa kumpaakin nimeä käytetään eri ajankohtina samankin henkilön kohdalla.
Myyry ja Myyryläinen sukunimet taas viittaavat Suomalaisen Nimikirjan (Otava 1984) mukaan "alun perin kivijalkaa tai rajamerkkiä, pyykkiä tarkoittavaan sanaan 'myyry' (< ruots. mur)". Saman teoksen mukaan kuitenkin jotkin vanhat myyry-kantaiset nimet saattaisivat olla yhdistettävissä Myyrä-nimeen.  Sukunimen Myyryläinen kerrotaan myös syntyneen ammatin mukaisesta nimestä Muurmies Mikkelin seudulla (muuri on tarkoittanut itämurteissa myös uunia ja tulisijaa, muurmies niiden tekijää eli muuraria).
Mykrä-nimen muunnokset ja varhaisimmat maininnat

Varhaisimmissa arkistolähteissä Mykrä-nimeä esiintyy monissa erilaisissa nimiasuissa. Suomalaisen Nimikirjan (Otava 1984) mukaan Jääskessä mainitaan Olli Myggrä 1558, Peer Myckrä 1682, Kiteellä Petruska Mygräeff 1618, Carnulcka Mychraieff 1641 eli Kårnilka Myckrin 1647, Hiitolassa Michell Ollsson Mygrä vuodelta 1638 ja Antreassa Anders Mykrä 1727.
Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen Nimiarkiston sukunimikortiston tietojen mukaan mainitaan Viipurin läänin voudintileissä Jääskessä Olli Mickre jo 1544. Käkisalmen läänin maakirjassa mainitaan Kiteellä Petruska Condrathieff Mÿgräeff 1631 ja Cornilka Mygroieff 1631 sekä Hiitolassa Oluff Mykre 1631, Michill Ollsson Mygrä 1638 ja Lars Mäckrä 1646.
Itäsuomalaista liikkuvuutta 1600-luvulla käsittelevässä teoksessa Viipurin Karjalasta ovat muuttaneet pois 1620–40 Mikko Mykrä Jääskestä (s. 1603) ja 1655–97 Olli Mykrä Kivennavalta (s. 1679). Viimeksi mainitut ovat ilmeisesti "karanneet" pakoon veroja tai väenottoja Käkisalmen läänin puolelle.
Karjalankannaksen seurakuntien kirkonkirjoissa yleisesti käytettyjä nimivariaatioita 1700- ja 1800-luvuilla ovat mm. Mygrä, Myggrä, Myckrin ja Myckrä. Suomen kielen tullessa 1800-luvun lopussa virkakieleksi karjalankielisillä alueilla, alkavat kirkonkirjoissa sukunimet olla nykyisessä asussaan. Siirtolaisten mukana on Pohjois-Amerikkaan viety sukunimi Mykra; siis Ä-kirjain korvattu A-kirjaimella.
Mykrä-nimi paikannimistössä

Mykrä-nimeä esiintyy suomalais-karjalaisessa paikannimistössä. Esiintymät painottuvat voimakkaasti Itä-Suomeen, lähinnä muinaiskarjalaisten asuinalueille. Suurin osa paikannimistöstä viittaa selkeästi eläinnimistöön, mutta joillakin Mykrien asuinalueilla on vakiintuneeseen käyttöön syntynyt Mykrä-nimisistä asukkaista johtunut paikannimi.
Antreassa on ollut Mykränlahti, Mykränjoki, Mykränpelto, Mykränaho, Mykränmäki ja Mykrän ylikäytävä sekä Mykrä-Mallat -niminen tila; Hiitolassa Mykränkylä, Mykränjoki ja Mykränsilta sekä Pienmykrän ja Suurmykrän tilat; Impilahdella Mykrävaara sekä Mykräsenvaara, Mykräsenlahti ja Mykräsenniemi; Jaakkimassa Mykrämäki; Jääskessä Mykränmäki ja Mykrän Rantaniitty sekä Mykrän Suurenkivenmäki ja -kallio; Kirvussa Mykrälä; Kurkijoella Mykräkallio ja Mykränmökki; Nuijamaalla Mykrämäki; Parikkalassa Mykränniemi; Pielisjärvellä Mykrälääsö ja Mykräsaari; Rautjärvellä Mykriensaari, Mykräharju ja Mykräniemi; Rääkkylässä Mykränsalmi ja Mykräsaari; Salmissa Mykränmäki; Suojärvellä Mykrälampi; Uudellakirkolla Mykrienpesienmäki; Valkjärvellä Mykräsuo; Vuoksenrannassa Mykremäki.
Mykrä-nimeä esiintyy kuitenkin myös Pohjois-Pohjanmaan ja Lapin paikannimistössä. Nämä pohjoisen Suomen paikannimet johtunevat lähinnä maa- ja vesimyyrän suuresta määrästä alueella. Lounais-Suomen nimiesiintymät juontuvat siirtokarjalaisista.
Nimen säilymisestä talon (tilan) nimenä kerrottakoon esimerkkinä linja Mykrien alkuhämäriltä aina luovutetun alueen seurakuntien lakkauttamisen aikoihin asti. Jääsken/Antrean Saviniemessä on kirkonkirjojen mukaan ollut Kannaksen Mykrien kantavanhempien torppa ainakin jo 1720-luvulta asti, jonka isännän Pekka Matinpoika Mykrän (s. n. 1689) nimeä ko. torppa on sinnikkäästi kantanut aikojen ja olosuhteiden vaihtumisesta huolimatta. Vielä Antrean rippikirjoissa 1943–50 on Saviniemi n:o 1 (B) nimetty Mykräksi, vaikka viimeiset maininnat Mykrä-sukuun kuuluvista Saviniemessä ovat 1800-luvun alussa. Talon isännäksi Antrean viimeisessä rippikirjassa on merkitty talollinen Matti Matinpoika Mallat.
Mykrä-nimi nykyään

1980-luvun alussa Mykriä oli Suomalaisen Nimikirjan (Otava 1984) mukaan 294 nimenkantajaa. Syyskuussa 2002 elossa olevia sukunimeltään Mykriä oli Väestörekisterikeskuksen tietokannassa 277 henkilöä. Näistä 143 oli miespuolisia ja 134 naispuolisia. Suomessa asuvia näistä oli 255 ja ulkomailla 22. Ihmisiä, joiden entinen sukunimi on ollut Mykrä löytyy kaikkiaan 109. Lisäksi väestörekisteristä löytyy tietoja 142 jo kuolleesta Mykrä -nimisestä henkilöstä. Väestörekisterikeskuksen tietokantaa on alettu kerätä 1970-luvun alussa, joten kovin pitkälle historiaan eivät tiedot ulotu. Tämänhetkisestä tilanteesta ne antavat kuitenkin hyvän kuvan.
Tunnettuja Mykriä

Erkki Mykrä (s. 1948), kuvanveistäjä
Otto Mykrä (s. 2003), jääkiekkoilija
Hannu Mykrä (s. 1954), pikajuoksija
Sophie Taxell o.s. Mykrä (1911–1996), taidemaalari
Aiheesta muualla

http://www.mykrat.net
Puistokiilakki

| Puistokiilakki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Hävinnyt  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Alalahko::  Araneomorpha
Yläheimo::  Araneoidea
Heimo::  Ristihämähäkit Araneidae
Suku::  Larinioides
Laji::  ixobolus
Kaksiosainen nimi
 Larinioides ixobolus  (Thorell, 1873) 
Puistokiilakki eli puistoristihämähäkki (Larinioides ixobolus) on yksi Suomessa ennen eläneistä hämähäkkilajeista. Se on levinnyt Länsi-Euroopasta Keski-Aasiaan. Lajin määritteli ensimmäisen kerran Tamerlan Thorell vuonna 1873.
Talviolympialaiset 1956

Vuoden 1956 talviolympialaisten avajaisseremoniat.
Vuoden 1956 talviolympialaiset järjestettiin Cortina d’Ampezzossa, Italiassa. Kisojen avajaiset olivat 26. tammikuuta ja päättäjäiset 5. helmikuuta 1956. Kisat piti järjestää jo vuonna 1944, mutta niitä ei pidetty toisen maailmansodan vuoksi. Kilpailut julisti avatuksi Italian presidentti Giovanni Gronchi. Urheilijoiden valan vannoi Giuliana Chenal-Minuzzo ja olympiatulen sytytti Guido Caroli. Kyseessä oli ensimmäiset televisioidut talviolympialaiset.
Neuvostoliitto osallistui ensimmäisen kerran talviolympialaisiin, ja sijoittui heti ensimmäiseksi mitalitaulukossa.
Lajit

Vuoden 1956 talviolympialaisten ohjelmassa oli 22 kilpailutapahtumaa kahdeksassa urheilulajissa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Alppihiihto   Jääkiekko   Pikaluistelu  |   Pohjoismaiset hiihtolajit  Maastohiihto   Mäkihyppy   Yhdistetty  |   Rattikelkkailu   Taitoluistelu  |
Osallistujat

Vuoden 1956 talviolympialaisiin otti osaa 821 urheilijaa 32 maasta.
Alankomaat
Australia
Belgia
Bolivia
Bulgaria
Chile
Espanja
Iran
Islanti
Iso-Britannia
Italia
Itävalta
Japani
Jugoslavia
Kanada
Etelä-Korea
Kreikka
Libanon
Liechtenstein
Neuvostoliitto
Norja
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksojen yhteisjoukkue
Suomi
Sveitsi
Tšekkoslovakia
Turkki
Unkari
Yhdysvallat
Mitalitaulukko

Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin osallistunut Neuvostoliitto.
| Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1956 talviolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 7 | 3 | 6 | 16 |
| 2 |  Itävalta | 4 | 3 | 4 | 11 |
| 3 |  Suomi | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 4 |  Sveitsi | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 5 |  Ruotsi | 2 | 4 | 4 | 10 |
| 6 |  Yhdysvallat | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 7 |  Norja | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 8 |  Italia | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 9 |  Saksojen yhteisjoukkue | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 10 |  Kanada | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 11 |  Japani | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 25 | 23 | 24 | 72 |
Lähde: Cortina d'Ampezzo 1956 olympic.it. Viitattu 22.1.2016. (englanniksi)
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2016

Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2016 pelattiin huhtikuussa 2016. A-lohko pelattiin Puolassa ja B-lohko Kroatiassa.
Joukkueet

| --- | --- |
 Lohko A  Itävalta   Slovenia   Puola   Japani   Italia   Etelä-Korea:  Lohko B  Ukraina   Iso-Britannia   Liettua   Kroatia   Viro   Romania
BY Draconis -muuttuja

BY Draconis -muuttuja on muuttuva tähti, jonka puolijaksolliset valonvaihtelut johtuvat tähden pyörimisestä. Valonvaihtelun jakso on muutamasta tunnista 120 päivään ja voimakkuus noin 0,02–0,5 magnitudia. Tähti on tyyppiä G, K tai M.
Joillakin tähdillä on roihupurkauksia, ja joillakin BY Dra -tähdillä havaitaan myös lähekkäisen seuralaistähden aiheuttamia pieniä muutoksia kromosfäärin aktiivisuudessa ja valonvoimakkuudessa.
Nightmare (albumi)

| Nightmare Avenged Sevenfold |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 2009 – huhtikuu 2010
 Julkaistu: 27. heinäkuuta 2010
 Tuottaja(t): Mike Elizondo
 Tyylilaji: heavy metal, alternative metal, hard rock
 Kesto: 66.47
 Levy-yhtiö: Warner Bros., Sire, Hopeless
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Avenged Sevenfoldin muut julkaisut
| Live in the LBC & Diamonds in the Rough 2008 | Nightmare 2010 | Welcome to the Family (EP) 2010 |
Singlet albumilta Nightmare
 ”Nightmare” Julkaistu: 18. toukokuuta 2010  ”Welcome to the Family” Julkaistu: 19. lokakuuta 2010  ”So Far Away” Julkaistu: 5. huhtikuuta 2011
Nightmare on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen, Avenged Sevenfoldin viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 27. heinäkuuta 2010 Warner Bros. Recordsin kautta. Albumin tuottajana toimi Mike Elidonzo. Albumi on yhtyeen ensimmäinen levytys, jolla rumpuja ei soita yhtyeen alkuperäinen rumpali The Rev. Hän kuitenkin osallistui jokaisen kappaleen sävellystyöhön ja on luonut jokaiselle kappaleelle rumpuraidat. Sullivanin taustalaulut jätettiin levylle kunnianosoituksena. Albumilla rumpuja soitti Dream Theaterin pitkäaikainen rumpali Mike Portnoy, jonka Sullivan oli nimennyt suurimmaksi vaikuttajakseen.
Nightmare oli ilmestymisviikollaan Billboard 200 -listan ensimmäisellä sijalla myyden 163 000 kappaletta ilmestymisviikkonsa aikana. Tämä ylitti yhtyeen aiemman studioalbumin, Avenged Sevenfoldin myyntiennätyksen. Levy oli myös yhtyeen ensimmäinen Billboardin ensimmäisen sijan saavuttanut albumi. Suomessa albumi sijoittui Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan sijalle 1.
Kappaleiden kirjoittaminen ja nauhoittaminen

Vuoden 2009 lopulla, lähes kaksi vuotta Avenged Sevenfoldin edellisen studioalbumin ilmestymisestä yhtye aloitti uuden albuminsa kappaleiden työstämisen. Yhtye kuvaili tulevaa albumiaan haastatteluissa ”persoonalliseksi ja eeppiseksi teokseksi, joka vie kuulijansa hyvin pimeälle matkalle”. Yhtye työsti albumin kappaleita jatkuvasti aina vuoden lopulle asti, jolloin työskentelyyn tuli tauko - yhtyeen kannalta hyvin surullisissa merkeissä.
yhtyeen rumpalin,  ruumis löydettiin hänen kotoaan. Tämä traaginen tapaturma keskeytti albumin kappaleiden sävellyksen välittömästi. Sullivanin kuolinsyyksi varmistettiin kipulääkkeiden ja alkoholin yliannostus. Myöhemmin Dream Theaterin pitkäaikainen rumpali Mike Portnoy or lupautui nauhoittamaan albumin rumpuraidat. Portnoy oli ollut Sullivanin suurin innoittaja.
Kun albumin nauhoitukset oli saatu päätökseen huhtikuussa 2010, yhtyeen kitaristi Zacky Vengeance tiedotti yhtyeen virallisella MySpace-profiilisivulla, että ”nauhoitukset oli saatu päätökseen, ja albumi tulisi olemaan sanoinkuvaamattoman taidokas”. Muut yhtyeen jäsenet yhtyivät samaan, ja parin seuraavan kuukauden aikana julkaistuissa lehdistötiedotteissa yhtye antoi faneilleen lupaavan kuvan tulevasta albumistaan.