stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Prometheus-leiri
Prometheus-leiritoiminta Ruotsissa

Vuonna 2009 Ruotsissa perustettiin Protus Sverige -yhdistys eli Protus suomalaisen Prometheus-leirin tuen sisarjärjestöksi. Järjestöt perustuvat samoille periaatteille ja keskittyvät samoihin päiväteemoihin, mutta ruotsalaiset leirit ovat kestoltaan suomalaisia pidempiä ja niihin sisältyy myös useampia teemoja. Protus on uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton järjestö, jota tukee Människan-säätiö. Protus järjestää Ruotsissa Protus-leirejä (Protus Camps), joilla nuoret pohtivat ihmisyyden olemusta eri näkökulmista kuten biologisena olentona, osana luontoa, tuntevina ja uskovina olentoina sekä sosiaalisten ryhmien ja yhteiskunnan jäseninä. Tavoitteena on myös lisätä nuorten itsetuntoa, iloa ja toisten kunnioitusta. Käsiteltäviä aiheita ovat muun muassa rakkaus, ihmissuhteet, seksi, yksinäisyys, kuolema, suru, onni, usko, ystävyys, raha, päihteet ja mahdollisuudet. Leirin teemoja käsitellään keskustelun, ryhmätöiden ja leikin avulla. Jokainen leiripäivä on jaettu käytännön osaan, toimintaosaan, keskusteluosaan ja vapaa-aikaan.
Kesällä 2009 järjestettiin Tukholman saaristossa ensimmäiset kaksi leiriä: 10-päiväinen leiri 16–18-vuotiaille ja 12-päiväinen leiri 14–16-vuotiaille. Seniorileirillä käytetään 14–16-vuotiaiden leiriä enemmän tiedollista sisältöä, kuten länsimaisen ajattelun historiaa. Yli 18-vuotiailla on mahdollisuus hakeutua Protusin ohjaajakoulutukseen. Leiriläiset voivat päästä seuraavan vuoden ohjaajakoulutukseen leirin käytyään.
Prometheus-leiri kirjallisuudessa

Prometheus-leiri esitellään suomalaisena sosiaalisena innovaationa teoksessa 100 sosiaalista innovaatiota Suomesta. Salla Simukan nuortenkirja Kipinä (2006) sijoittuu Prometheus-leirille.
Prometheus-leirin käytäntöjä

Prometheus-leirillä järjestetään mahdollisuus sekasaunaan sukupuolitettujen saunavuorojen lisäksi. Jokainen saa protu-leirillä päättää siitä pitääkö saunassa uima-asua vai ei. Leireillä korostetaan sitä, ettei alastomuus saunassa ole seksuaalinen asia.  Ennen vuotta 2010 alaikäisten tupakointia ei rajoitettu leirillä.
Aiheesta muualla

Prometheus-leirin tuki ry.
Prometheus-leirin tuki ry Facebookissa
Protu-lehti Prometheus-leirin tuki ry:n jäsenlehti
Näyttelijä ryhtyi ohjaajaksi. Helsingin Sanomat 12.3.2007.
Protus Sverige. (ruotsiksi)
Pyry Ojala: Prometheus-leirillä kannustetaan itsenäiseen ajatteluun (Arkistoitu – Internet Archive). Yle Kymenlaakso 14.6.2011.
Tuppurainen, Simo: Tiedostava ja kriittinen yksilö yhteiskunnassa. Prometheus-leirin tuki ry:n leiritoiminnan tarkastelua.  Pro gradu -työ: Tampereen yliopisto, aluetiede, 2008.  Verkkoversio (PDF).[vanhentunut linkki]
Kati Niemelä: Rippikoulu ja Prometheus-leiri aikuistumisriitteinä  14.10.2002. Kirkon tutkimuskeskus. Arkistoitu 31.5.2008. Viitattu 13.6.2010.
Prometheus-koru.
Prometheus (Lukianos)

| Prometheus> Προμηθεύς.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Lukianos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  satiiri
Julkaistu:  100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Aapo Junkola
Julkaistu:  1996
ISBN:  952-90-8072-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Prometheus (m.kreik. Προμηθεύς; lat. Prometheus) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka liittyy Prometheus-myyttiin.
Historia

Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla, ja hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan. Hänen teoksensa Prometheus on parodia Aiskhyloksen Prometheis-trilogiaan kuuluneen tragedian Kahlehdittu Prometheus avauksesta. Toisaalta teoksen on nähty jatkavan Platonin Protagoras-dialogin perintöä; Platonin dialogissa Prometheus esiintyy Protagoraan puheessa ihmiskunnan hyväntekijänä. Yleisesti Prometheus-myytin pohjana on ollut Hesiodoksen kuvaus teoksissa Jumalten synty ja Työt ja päivät.
Teoksella on joissain käsikirjoituksissa otsikko Prometheus eli Kaukasus. Näin se on ilmeisesti haluttu erottaa Lukianoksen teoksesta Sille joka sanoi ”Olet kirjallinen Prometheus”. Prometheus esiintyy myös Lukianoksen satiirissa Jumalien keskusteluja.
Sisältö

Lukianoksen teos on muodoltaan dialogi eli keskustelu. Se on jaettu 21 lyhyeen lukuun. Teoksen tyyli muistuttaa Jumalien keskusteluja sekä menippolaista satiiria.
Keskustelu sijoittuu Kaukasus-vuorelle ja siinä esiintyvät titaani Prometheuksen lisäksi Hermes ja Hefaistos. Nämä ovat ristiinnaulitsemassa Prometheusta vuoren rinteelle Zeuksen käskystä, koska tämä oli huijannut ylijumalaa uhrilihojen jaossa, tehnyt ihmiset savesta ja varastanut tulen jumalilta ihmisille. Prometheus kuitenkin haastaa Hermeen ja Hefaistoksen oikeudenkäyntiä muistuttavaan keskusteluun: hän pyytää näitä toimimaan syyttäjinään ja alkaa itse pitää puolustuspuhetta itselleen.
Prometheus vastaa Zeukselta peräisin olleisiin syytöksiin sanomalla, että tämä on vain pikkumainen, jos suuttuu leikinteosta uhrilihojen jaossa noin paljon. Ihmisten luominen taas oli jumalille hyödyksi, koska seurauksena autio maa on tullut asutetuksi ja kaunistetuksi, ja jumalienkin autuus ilmenee paremmin, kun sitä voi verrata ihmisiin. Tuli taas on luonteeltaan sellainen, ettei sitä voi todella varastaa; kukaan ei menetä tultaan, vaikka joku toinen käyttäisikin sitä oman tulensa sytyttämiseen.
Hermes kuitenkin vastaa, että Zeus olisi vain suuttunut Prometheuksen puolustuksesta lisää ja lähettänyt entistä useampia kotkia nokkimaan tämän maksaa.
Kirjallisuutta > Suomennos

Lukianos: Prometheus. Teoksessa Lukianos: Satiireja.  (Sisältää teokset: Prometheus; Uni eli Kukko; Pariksen valinta; Zeus tutkittavana; Kharon; Viisauksia kaupan; Matka manalaan eli tyranni; sekä Ikaromenippos eli taivaankulkija. Kreikan kielestä suomentanut Aapo Junkola. Käännöksen tarkistus ja esipuhe: Martti Leiwo)  Tampere:  A. Junkola, 1996.  ISBN 952-90-8072-7
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä

Lucian: Prometheus. Teoksessa Lucian: Works, s. 241.  (Volume II. Loeb Classical Library)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1915; 1960.  0674990609  Teoksen verkkoversio.
Lucian: Prometheus. Teoksessa  Lucian of Samosata: Works.  (Volume 1)  Echo Library, 2007.  ISBN 1406861723  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Lucian: Prometheus. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Lucian: Prometheus on Caucasus. (englanniksi)
Psykokemikaalit

Psykokemikaalit on kemikaaleja, joita käytetään kemiallisina aseina, joiden vaikutus perustuu erilaisiin psykologisiin vaikutuksiin sekä suorituskyvyn heikkenemiseen. Mahdollisia vaikutuksia ovat muun muassa hallusinaatio, delirium, pelkotila tai paniikki.
Psykokemikaaleja

Yksi tunnetuimmista psykokemikaaleista on 3-kinuklidinyylibentsilaatti eli BZ. BZ oli tarkoitettu haavojen hoitoon, mutta se aiheutti pieninä annoksina käyttäjässä voimakkaan hämmentyneisyystilan. Suuret annokset BZ:a aiheuttaa deliriumin. Se voi lamauttaa myös keskushermoston. BZ:n vaikutus saattaa kestää päiviä. Se on kuitenkin kiinteää, mikä huonontaa sen käyttöä aseena. CIA on tutkinut BZ:n kaltaisia aineita. Eräs niistä aiheuttaa kahden viikon deliriumin.
Myös LSD eli lysergihapon dietyyliamidi on tunnettu psykokemikaali. LSD aiheuttaa käyttäjässä euforian tunteen, jota seuraa paniikki, masennus sekä kuolemisen tunne. LSD voidaan liuottaa veteen tai alkoholiin. LDS:n käytön tutkiminen oli myös osa MKULTRAa. Sen tarkoituksena oli löytää keinoja aivopestä ihmisiä.
Psalmi 151

| Psalmi 151> Raamattu Vanha testamentti Deuterokanoniset kirjat.Synty ja käyttö |
| --- | --- |
Ajoitus:  1. vuosisata eaa. tai 1. vuosisata jaa.
Käyttäjä:  ortodoksinen kirkko
Teksti
Genre:  psalmi
Alkukieli:  heprea ja muinaiskreikka
Alkuperä:  Septuaginta
Lukuja:  1

Katso myösLuettelo Raamatun kirjoista
Psalmi 151 (kreik. Ψαλμός ΡΝΑʹ, Psalmos 151) on nimi, joka on annetty lyhyelle psalmille, joka on osana suurinta osaa kreikankielisen Vanhan testamentin eli Septuagintan kopioita, mutta ei kuulu masoreettiseen tekstiin. Sen hepreankielinen versio löydettiin Qumranista Kuolleenmeren kääröjen joukosta 1956, luolasta 11.
Septuagintassa psalmilla ei kuitenkaan ole numeroa, vaan sen otsikkona on "Tämä psalmi on laitettu Daavidin nimiin ja se on ilman numeroa. Kun hän löi Goljatin yhdessä taistelussa". Suurin osa tutkijoista uskoo, että se on kirjan kokoajien ja kääntäjien Septuagintaan tekemä lisäys.
Kirjan otsikko osoittaa, että sen kirjoitti kuningas Daavid filistealaista Goljatia vastaan käydyn taistelun jälkeen. Teksti kertoo, kuinka Daavid oli veljistään vähäisin, ja kuitenkin Jumala valitsi hänet voidelluksi kuninkaaksi. Se muistuttaa, kuinka Daavid surmasi Goljatin tämän omalla miekalla.
Ortodoksinen kirkko ja orientaaliortodoksiset kirkot lukevat psalmin osaksi Raamatun kaanonia. Katoliset, protestantit ja suurin osa juutalaisista pitää sitä apokryfisenä. Se on kuitenkin liitteenä joissakin katolisissa Raamatuissa, kuten joissakin Vulgatan painoksissa, sekä joissakin ekumenisissa käännöksissä, kuten englanninkielisessä New Revised Standard Versionissa.
Kirjallisuutta

”Psalmi 151”, Vanhan testamentin apokryfikirjat.  (Toimituskunta: Juhani Pihkala ym. 2. korjattu painos (1. painos 2009))  Helsinki:  Kirjapaja, 2010.  ISBN 978-951-607-780-5
Aiheesta muualla

Psalmit 151-154. Apokryfikirjat.com.
Pudasjärven vaakuna

Pudasjärven vaakuna
Pudasjärven pitäjän vanha sinetti
Pudasjärven vaakuna on Pudasjärven kaupungin tunnus. Vaakunan aiheen Otava ja karhu pohjautuvat pitäjän vanhaan sinettiin. Pudasjärven vaakuna on samalla ensimmäinen suomalainen kunnallisvaakuna, jossa esiintyi aiemmin kuusikoroksi kutsuttu havukoro.
Vaakunan selitys on ”kultakentässä musta, kävelevä, punavaruksinen karhu, jonka yläpuolella musta, kuusikoroinen lakio, jossa Otavan seitsentähtinen tähtikuvio; kukin tähti kultaa, viisisakarainen.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pudasjärven kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. elokuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. syyskuuta samana vuonna.
Psarantónis

| Psarantónis> Ψαραντώνης |
| --- | --- |
 Psarantónis esiintymässä lyyransa kanssa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Antónis Xyloúris
Syntynyt: 6. syyskuuta 1937 (ikä 87) Anógeia, Kreikka
Muusikko
Laulukielet:  kreikka
Soittimet:  Lyyra 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Psarantónis (kreik. Ψαραντώνης, oik. Antónis Xyloúris, kreik. Αντώνης Ξυλούρης, s. 6. syyskuuta1937 lähde? Anógeia, Kreikka) on Kreetan saarella syntynyt kreikkalainen säveltäjä, laulaja ja kreetalaisen lyyran soittaja. Psarantónis on laulaja–säveltäjä Níkos Xyloúriksen (1936–1980) sekä Giánnis Xyloúriksen (s. 1943) veli. Veljesten isä soitti myös lyyraa.
Psarantónis tyttärineen esiintymässä.
Ura

Psarantónis alkoi soittaa lyyraa 13-vuotiaana, ja ensimmäinen julkinen esiintyminen oli perinteisessä hääjuhlassa. Erityyppisten lyyrien lisäksi hän soittaa nykyisin mandoliinia, tzouraa, daoulia ja laoútoa, joka muistuttaa mandoliinia. Psarantóniksen vanhoilla albumeilla soittimina on käytetty pääasiassa lyyraa sekä kahta laoútoa. Toisinaan albumeilla on käytetty myös esimerkiksi askomantoúraa eli kreetalaista säkkipilliä. Nykyisin albumeilla käytetään lyyran ja laoúton lisäksi enemmän soittimia, kuten esimerkiksi vrodolyraa ja lyrakia.
Psarantónis julkaisi ensimmäisen singlensä Eskéftika na s' arnithó (Εσκέφτηκα να σ' αρνηθώ) vuonna 1964, jonka jälkeen ilmestyneitä levytyksiä ovat esimerkiksi Kritikí Xastería (Κρητική Ξαστερία), Saïtémata (Σαϊτέματα), Pigés (Πηγές), Anastorímata (Αναστορήματα), Ta merákia tou Psarantóni (Τα μεράκια του Ψαραντώνη), Apó flóges i Kríti Zosméni (Από φλόγες η Κρήτη ζωσμένη), Palió krasí 'nai i sképsi mou (Παλιό κρασί 'ναι η σκέψη μου), Apó Kardiás (Από Καρδιάς), Nogó (Νογώ), Idaíon Ándron (Ιδαίον Άνδρον) ja Rizítika (Ριζίτικα).
Psarantónis on esiintynyt Ukrainassa, Itävallassa, Luxemburgissa, Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa, Australiassa, Kanadassa sekä Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Psarantónis Wikimedia Commonsissa
Psarantóniksen kotisivut (kreikaksi) (englanniksi)
Psarantónis Last.fm:ssä (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Prytani

Arkontit
Arkontti
Basileus
Polemarkki
Thesmothetai
Muut virkamiehet
Prytani
Strategos
Nomothetai
Muita virkamiehiä...
Toimielimet
Ekklesia eli kansankokous
Bule eli neuvosto
Areiopagi
Heliaia
Muuta
Ostrakismos
Prytani (m.kreik. πρύτανις, prytanis; monikossa πρυτάνεις, prytaneis) oli antiikin Ateenassa bulen eli neuvoston virkamies. Prytaneja oli kerrallaan 50, ja heidän toimikautensa pituus oli kymmenesosa vuodesta. Heidän tehtäviinsä kuuluivat muun muassa bulen ja ekklesian koollekutsuminen, ulkomaisten lähettiläiden vastaanottaminen sekä poliksen eli kaupunkivaltion juoksevien asioiden hoitaminen. Prytanit palvelivat tehtävässä joka päivä virkakautensa ajan.
Tehtävät

Bulen käytännön työn järjestämiseksi ja ylimmän vallan kierrättämiseksi bulen jäsenten joukosta toimi aina viisikymmentä miestä, yhden fylen eli ”heimon” kaikki bule-edustajat, kerrallaan prytaneina. Prytaneiden tehtävänä oli päivystäminen, juoksevien asioiden hoitaminen sekä bulen ja ekklesian koollekutsuminen tarvittaessa. Prytaneille voitiin tuoda asioita, jotka vaativat bulen ja ekklesian huomiota ja käsittelyä.
Prytanit kokoontuivat Prytaneionissa sekä Agoralla Buleuterionin lähellä sijainneessa Tholoksessa eli Prytanikonissa, joka toimi erityisesti päivystys- ja ruokailupaikkana. Prytanien esimies eli epistates (ἐπιστάτης τῶν πρυτανέων, epistatēs tōn prytaneōn) valittiin joka päivä arvalla prytanien joukosta. Kukin epistates oli yhden päivän periaatteessa valtion ylin johtaja ja hänen hallussaan olivat valtion sinetti sekä valtionrahastoina toimineiden temppelien avaimet.
Epistetes toimi ainakin 400-luvulla eaa. myös bulen puheenjohtajana, ja myös ekklesian puheenjohtajana, mikäli se kokoontui kyseisenä päivänä. Noin vuodesta 378/377 eaa. lähtien puheenjohtaja valittiin monimutkaisemmalla menettelyllä. Siinä epistetes valitsi arpomalla yhdeksän proedrosta (πρόεδρος, monikossa πρόεδροι, proedroi), toisin sanoen eräänlaisen puhemiehistön, yhden henkilön kustakin fylestä joka ei ollut sillä hetkellä prytanivuorossa. Näistä yhdeksästä valittiin puolestaan yksi, joka toimi toisena episteteena (ἐπιστάτης τῶν προέδρων, epistatēs tōn proedrōn) eli puhemiehistön johtajana ja samalla bulen puheenjohtajana. Sama henkilö saattoi toimia epistateena vain yhden päivän vuoden aikana.
Prytaneiat ja hallintokalenteri

Prytanivuoroja varten vuosi oli jaettu kymmeneen tavallisesti 35 tai 36 päivän pituiseen jaksoon eli prytaneiaan (πρυτανεία, monikossa πρυτανεῖαι, prytaneīai). Kunkin prytaneian hoitivat yhden fylen 50 bule-edustajaa, jonka jälkeen vuoro siirtyi seuraavalle fylelle.
Prytanivuorot ja niiden pituudet määriteltiin erillisen hallintokalenterin avulla. Se oli toinen Ateenan kalentereista attikalaisen kalenterin eli uskonnolliset juhlat käsittäneen kuu-aurinkokalenterin ohella.
Hallintokalenteri seurasi attikalaisen kalenterin tavoin 354-päiväistä kuuvuotta. Vuosi ja ensimmäinen prytaneia alkoivat attikalaisen vuoden alusta eli yleensä ensimmäisestä kesäpäivänseisausta seuranneesta uudestakuusta, toisin sanoen Hekatombaion-kuun ensimmäisenä päivänä. Koska prytaneia-kausia oli kymmenen ja ne olivat kuukuukautta pidempiä, ne eivät vastanneet muutoin kuukalenterin kuukausia, vaan osuivat useamman puolelle. Normaalivuonna neljän ensimmäisen prytaneian pituus oli 36 päivää ja muiden kuuden prytaneian pituus 35 päivää. Tasausvuosina, jolloin kalenteriin lisättiin ylimääräinen kuukausi kuu- ja aurinkokalenterien tahdistamiseksi, neljän ensimmäisen prytaneian pituus oli 39 päivää ja muiden pituus 38 päivää.
Prytaneiat ja niiden vastaavuus attikalaisen kalenterin kuukausien ja nykyisen kalenterin kuukausien kanssa:
|  | Päiviä> normaalivuosina | Päiviä> tasausvuosina | Kuukausi (n> ).Kuukausi (n.) | Nykyinen kuukausi (n> ).Nykyinen kuukausi (n.) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 36 | 39 | Hekatombaion–Metageitnion | heinä-syyskuu |
| 2. | 36 | 39 | Metageitnion–Boedromion | elo-lokakuu |
| 3. | 36 | 39 | Boedromion–Pyanopsion | syys-marraskuu |
| 4. | 36 | 39 | Pyanopsion–Maimakterion | loka-joulukuu |
| 5. | 35 | 38 | Maimakterion–Poseideon–Gamelion | marras-helmikuu |
| 6. | 35 | 38 | Gamelion–Anthesterion | tammi-maaliskuu |
| 7. | 35 | 38 | Anthesterion–Elafebolion | helmi-huhtikuu |
| 8. | 35 | 38 | Elafebolion–Munikhion | maalis-toukokuu |
| 9. | 35 | 38 | Munikhion–Thargelion | huhti-kesäkuu |
| 10. | 35 | 38 | Thargelion–Skiroforion | touko-heinäkuu |
Psyykikko

Psyykikko (engl. psychic < muinaiskreik.  ψυχικός 'sieluun liittyvä') tarkoittaa henkilöä, joka väittää omistavansa paranormaaleja kykyjä. Sana on laina englannin kielestä. Yhdenkään psyykikon olemassaolosta ei ole saatu tieteellisen konsensuksen varmistusta. Heidän on laajalti väitetty käyttävän toiminnassaan taikatemppuja, huijausta ja itsepetosta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Risto Selin: Viestejä haudan takaa: Psyykikko James van Praaghin menestystarina (Arkistoitu – Internet Archive). Skeptikko 2/1999. (PDF)
Pseudopunakuviokeramiikka

Pseudopunakuviotekniikalla koristeltu amfora, n. 480–450 eaa.
Pseudopunakuviokeramiikka viittaa antiikin aikaiseen etruskilaiseen keramiikkaan, joka jäljitteli kreikkalaista punakuviokeramiikkaa. Aidossa punakuviokeramiikassa koristelun punaiset hahmot oli tehty jättämällä vaasin savipohja maalaamatta tummalla, jolloin hahmot jäivät polttamisen jälkeen punaiseksi. Pseudopunakuviokeramiikassa hahmot sen sijaan maalattiin punaisella maalilla tummalle tai vaaleammalle taustalle.
Esimerkkejä

Krateeri, n. 480–450 eaa.
Amfora, 400-luku eaa.
Skyfos, n. 450–400 eaa.
Malja, 200-luku eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta pseudopunakuviokeramiikka Wikimedia Commonsissa
Pseudodokumentti

Pseudodokumentti on televisio-ohjelma tai elokuva, jossa fiktiivinen tarina esitetään todellisista tapahtumista kertovien dokumenttien tyyliä jäljitellen tai parodioiden.
Pseudodokumentteja

The Blair Witch Project
Borat
Brooklyn 99
Hei me rokataan!
Joyboys Story
Konttori
Lennetään!
Moderni perhe
Paranormal Activity
REC / REC 2
Reno 911
Roskasakki
Unohdetut kuvat
Zelig
Aiheesta muualla

Roscoe, Jane & Hight, Craig: Faking It – Mock-Documentary and the Subversion of Factuality.  Manchester University Press, 2001.  ISBN 0-7190-5641-1  Katkelmia teoksesta GoogleBooks-palvelussa. (englanniksi)
Pterokarpaanit

Pterokarpaanien perusrakenne koostuu fuusioituneista bentsokromeenirenkaasta (ympäröity vihreällä) ja bentsofuraanirenkaasta (ympäröity sinisellä)
Pterokarpaanit ovat isoflavonoideihin kuuluvia aromaattisia orgaanisia yhdisteitä, joita tavataan hernekasveista. Niissä ne ovat tärkeässä roolissa puolustautumisessa patogeeneja vastaan eli ne siis toimivat fytoaleksiineina.
Rakenne ja ominaisuudet

Pterokarpaanien perusrakenteessa on fuusioituneena bentsokromeenirengas ja bentsofuraanirengas ja tätä rakennetta kutsutaan pterokarpiinirakenteeksi. Aromaattisissa ryhmissä on usein kiinnittyneenä substituentteja kuten hydroksyyli- ja hiilivetyryhmiä. Pterokarpaanit ovat kiraalisia ja optisesti aktiivisia yhdisteitä. Niiden ominaiskiertokyky on melko suuri, tyypillisesti –150 – –300.
Ensimmäiset pterokarpaaneihin kuuluvat yhdisteet eristettiin vuonna 1874 veripihkapuihin (Pterocarpus) kuuluvista lajeista ja ne saivat nimensä suvun tieteellisen nimen mukaan. Tämän jälkeen ryhmään kuuluvia yhdisteitä on eristetty muistakin hernekasveista esimerkiksi pisatiini herneestä, faseoliini ruusupavusta ja glyseoliini soijapavusta. Kasvit muodostavat pterokarpaaneja isoflavoneista. Biosynteesissä isoflavoni hydroksyloidaan entsymaattisesti 2'-hydroksi-isoflavoniksi. Tämän jälkeen isoflavonireduktaasi pelkistää isoflavonin kaksoissidoksen yksinkertaiseksi sidokseksi, jolloin muodostuu dihydroisoflavonijohdannainen. Tästä muodostuu pterokarpiinirakenne pterokarpiinisyntaasientsyymin katalysoimana.
Kasveissa pterokarpaanit toimivat fytoaleksiineina ja kasvit tuottavat niitä kohdatessaan stressiä esimerkiksi bakteerien, sienitautien, voimakkaan UV-säteilyn tai vahingoittumisen vuoksi. Monilla yhdisteistä on antibakteerisia ja sienten kasvua estäviä ominaisuuksia. Eläinkokeissa eräiden pterokarpaanien on todettu lisäävän luumassaa ja jotain niistä on tutkittu antiretroviraaleina HIV:tä vastaan.
Margitta Pufe

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Praha 1978 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Milano 1978 | kuulantyöntö |  |
Margitta Pufe (o.s. Ludewig, ent. Droese, s. 10. syyskuuta 1952 Gera, Thüringen) on itäsaksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän saavutti arvokisamitaleja kuulantyönnössä ja kiekonheitossa.
Margitta Droese sijoittui Montréalin 1976 olympialaisissa kuulantyönnössä kuudenneksi tuloksella 19,79 m. Milanon EM-hallikisoissa 1978 hän saavutti kuulantyönnössä hopeaa tuloksella 19,77 m. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän saavutti hopeaa kiekonheitossa tuloksella 64,04 m ja pronssia kuulantyönnössä tuloksella 20,58 m. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti Pufe-nimisenä kuulantyönnössä pronssia tuloksella 21,20 m ja sijoittui kiekonheitossa viidenneksi tuloksella 66,12 m.
Pufen uran parhaat tulokset olivat kuulantyönnössä 21,58 m (1978) ja kiekonheitossa 68,64 m (1979). Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli viestijuoksun EM-mitalisti Michael Droese.
Puhujan kasvatus

| Puhujan kasvatus, I–IV kirja> Institutio oratoria |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Quintilianus
Kieli:  latina
Genre:  retoriikka, kasvatus
Julkaistu:  95 jaa.
Suomennos
Suomentaja:  Aulikki Vuola
Kansitaiteilija:  Kari Salmi
Kustantaja:  Faros
Julkaistu:  2014
Sivumäärä:  399
ISBN:  978-952-5710-24-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Puhujan kasvatus (Institutio oratoria) on Quintilianuksen vuonna 95 jaa. julkaistu puhetaitoa ja kasvatusta käsittelevä teos. Tekijän alkuperäisenä tarkoituksena oli kirjoittaa katsaus puhetaidon erilaisiin suuntauksiin ja alan historiaan, mutta lopulta hän päätyi esittelemään myös omia näkemyksiään, koska hän halusi saada parannuksia etenkin oman aikansa puhujien alkeiskoulutukseen.
Quintilianuksen teos on 12 kirjaa sisältävä systemaattinen esitys puhujien kasvattamisesta lapsesta mestariksi. Teos on kokonaisuudessaan säilynyt nykypäiviin. Ensimmäiset kirjat käsittelevät alkeisopintoja, kirjat 3–6 puheen aihevalintaa (inventio), kirja 7 aiheen taiteellista jäsentelyä (dispositio), kirjat 8–10 tyyliä (elocutio), kirja 11 muistamisen helpottamista (memoria) ja esitystapaa (actio) sekä kirja 12 puhujalta edellytettävää yleissivistystä. Suomennos sisältää teoksen kirjat 1–4.
Institutio oratoria on vahvimmillaan opetustaidon alalla. Tähän vaikuttaa Quintilianuksen oma lakimies- ja opettajatausta. Hän oli teosta kirjoittaessaan toiminut 20 vuotta valtiollisena puhetaidonopettajana. Retoriikan klassikkoteosten kirjoittaja Cicero tarkasteli asiaa poliitikon näkökulmasta, kun Quintilianus oli valtion virkamies. Niinpä Quintilianus painottaakin antiikin Rooman huippuvirkamiesten kasvattamista ja puhetaidon opettamista heille.
Psykedelia

Psykedelia on psykedeeleihin eli psykedeelisiin päihteisiin liittyvää kulttuuria, johon kuuluvat esimerkiksi psykedeelinen musiikki ja kuvataide. Nimitys syntyi 1960-luvulla adjektiivista psykedeelinen (psychedelic). Sanan 'psykedeelinen' keksi vuonna 1956 psykiatri Humphry Osmond yhdistämällä kreikan kielen sanat psyche, ’sielu, mieli’ ja delein, ’ilmaista’..