stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sm1
Tekniikka

Sm1 on teknisesti lähes samanlainen kuin uudempi Sm2, joskin siinä on muutamia eroja, kuten teräsrunko, teräsjouset ja kyljissä olevat rakennetta tukevat pokkaukset. Sm1- ja Sm2-yksiköitä voi kytkeä yhteen myös keskenään enintään kuuden yksikön (12 vaunun) junaksi, mutta käytännössä laiturien pituus rajoittaa määrän viiteen. Täyttä kuuden yksikön junaa käytetään kuitenkin Ilmalan varikon ja Helsingin päärautatieaseman välisissä siirtoajoissa.
Yhteen Sm1-junayksikköön kuuluu kaksi vaunua. Sm1 on varsinaisesti junayksikön moottorivaunun tyyppimerkintä. Junayksikön toinen vaunu on moottoriton ohjausvaunu, ja sen tyyppimerkintä on Eio. Ennen saneerausta vaunujen 6241–6250 tyyppimerkintä oli Eiob. Sekä moottori- että ohjausvaunussa on ohjaamo, joten junaa voidaan kääntämättä ajaa kumpaan suuntaan tahansa, mikä on paikallisliikenteessä suuri etu veturivetoisiin juniin verrattuna.
Sm1:n huippunopeus on 120 kilometriä tunnissa. Junalla ei voidakaan ajaa esimerkiksi R-linjaa, koska hitaan kiihtyvyyden ja nopeuden vuoksi aikataulussa ei pysyttäisi. Junan kori on terästä, ja siinä on SIG-telit, joiden ajo-ominaisuudet eivät ole erityisen hyvät. Tämä ilmenee junan kulkiessa tärisevänä ja heiluvana kyytinä.  Talvella junassa on ollut lähinnä paineilmalaitteiden jäätymisongelmia.lähde? Liukkailla keleillä liikkeellelähtöä haittaa hiekoituslaitteiden puuttuminen. Tämän takia junien on ollut etenkin syksyisin toisinaan hankalaa pysyä lähiliikenteen tiukoissa aikatauluissa.
Sarjan yleisin lempinimi on Sami, mutta joskus myös Sakari-Matti. Sarjan yksiköillä on omat yksilönumerot. Numerot ovat kohonumeroina junan molemmissa päissä ohjaamon sivuikkunoiden alapuolella sekä maalattuna junan helmaan. Numerot ovat 6001/6201–6050/6250 (Sm1-vaunun numero / ohjausvaunun numero).
Saneeraus

Kaikki Sm1-yksiköt on saneerattu 1990-luvulla, ja ne ovat siten VR:n silloisissa punavalkoisissa väreissä. Ensimmäinen, vuonna 1994 saneerattu yksikkö oli 6006/6206, joka poikkeaa ratkaisuiltaan myöhemmin saneeratuista malleista. Sen maalaus oli saneerauksesta huolimatta pysynyt punakeltaisena, ja siihen oli asennettu ulostyöntyvillä astinlaudoilla varustetut uudenlaiset liukuovet. Lisäksi eteisten ja matkustajaosastojen väliset heiluriovet oli korvattu sähkötoimisilla liukuovilla. Saneerattu 6006/6206 liikennöi M-linjalla koekäytössä vuosina 1994–1996, sillä Vantaankosken rata oli tuolloin ainoa, jossa oli koejunan ovien vaatimat korkeat laiturit kaikilla liikennepaikoilla. Koekäytön jälkeen saneeraus aloitettiin laajamittaisena, ja ensimmäiset punavalkoiseksi maalatut, saneeratut Sm1-rungot saatiin liikenteeseen alkuvuonna 1996. Niihin oli koejunasta poiketen asennettu normaalit haitariovet portaineen, eikä sisätilojen väliovia muutettu. Saneerauksen myötä yksiköiden sisusta peruskorjattiin täysin, ja vanhat matkatavaraosastot muutettiin matkustajaosastoiksi. Myös junan ohjaamot uudistettiin täysin, ja niihin asennettiin ilmastointi. Hieman muusta sarjasta ulkonäöltään eronneet, ns. protosarjan yksiköt (6001/6201–6005/6205) muutettiin saneerauksen myötä muiden sarjan junien kaltaisiksi. Viimeinen saneerattu Sm1-yksikkö on 6026/6226, joka otettiin takaisin liikenteeseen syksyllä 2000.
Romuttaminen

Ensimmäinen hylätty Sm1-yksikkö 6008/6208 vaurioitui 2009 Riihimäellä vaihtoliikkeen mentyä pitkäksi ja junan ajettua raiteensulun yli, eikä sitä korjattu enää takaisin ajokuntoon. 6008/6208 seisoi jonkun aikaa VR:n Hyvinkään konepajalla, jossa sitä pidettiin varaosalähteenä vielä käytössä oleville sarjansa junille. Se hylättiin lokakuussa 2009 ja on sittemmin romutettu. Lokakuuhun 2014 mennessä kaikki jäljellä olevat Sm1-junat yksikköön 6021/6221 saakka poistettiin liikenteestä, ja osa yksiköistä siirrettiin varaosalähteiksi Hyvinkään konepajalle ennen siirtymistä romutukseen.
Sarjan hylkäys aloitettiin uusien Sm5-lähijunien tultua liikenteeseen vuodesta 2009 lähtien, ja toisen tilaussarjan toimitusten alkaessa alkuvuonna 2016 VR:llä oli riittävästi korvaavaa kalustoa kaikkien Sm1-junien tilalle. Joulukuusta 2015 lähtien liikenteessä oli enää yhteensä kuusi Sm1-yksikköä: 6028/6228, 6034/6234, 6037/6237, 6041/6241, 6044/6244 ja 6049/6249. Kaupallisesta matkustajaliikenteestä nämä viimeiset Sm1-junat poistuivat huhtikuussa 2016.
Liikenteestä poistetut yksiköt seisoivat pitkään Ilmalan varikolla, mutta varikon tilatarpeen vuoksi kalusto siirrettiin kesä–lokakuussa 2016 Joensuun ratapihalle ja Hyvinkään konepajalle. Sm1-yksiköt siirrettiin Joensuun ratapihalta huhti–toukokuussa 2021 Pieksämäelle romutukseen. Vuonna 2019 Sm1-yksiköitä oli romutettu 48 kappaletta, eli kaikki paitsi vaunuparit 6001/6201 ja 6035/6212, jotka oli tarkoitus säästää Suomen Rautatiemuseolle.
Tekniset tiedot > Perustiedot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Sm1 | Sm1 + Eio |
Valmistaja: Valmet, Strömberg
Valmistusvuodet: 1968–1974
Lukumäärä: 50
| Numerot | 6001–6050 | 6001/6201–6050/6250 |
| Istumapaikkoja | 90 | 180 |
| Pituus | 25,9 metriä | 53,3 metriä |
Nopeus: 120 km/h
Moottori: 4 × Strömberg GHAU/H 7226
Moottoriteho: 860 kilowattia
| Paino työkunnossa | 61 tonnia | 97 tonnia |
| Akselijärjestys | Bo'Bo | Bo'Bo + 2'2' |
Tekniset tiedot > Valmistusvuodet (numerot)

1968 (6001–6003)
1969 (6004–6005)
1970 (6006–6020)
1971 (6021–6031)
1972 (6032–6040)
1973 (6041–6050)
Aiheesta muualla

Sähköjuna tulee Suomeen[vanhentunut linkki] YLE Elävä arkisto
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sm1 Wikimedia Commonsissa
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Sm1-yksiköt 6006/6206 ja 6037/6237 Helsingin rautatieasemalla vuonna 2011. Keskellä taustalla näkyy Sm2 yksikkö 6086/6286.
Sm1-yksikkö 6001/6201 entisellä Hyvinkään konepajalla kesäkuussa 2020. Ikkunoilla olevissa lapuissa lukee ”Museointivaraus / Suomen Rautatiemuseo. Ei saa romuttaa”.
Li–Fraumenin oireyhtymä

Li–Fraumenin oireyhtymä on autosomissa dominoivasti periytyvä harvinainen oireyhtymä, joka altistaa useille syöville. Syöville tyypillistä on, että ne puhkeavat melko nuorena ja toistuvat. Li–Fraumenin oireyhtymän monesti aiheuttamia syöpiä ovat muiden muassa pehmytkudossarkoomat, rintasyövät ja aivokasvaimet. Oireyhtymän aiheuttavat p53:n mutaatiot.
Oireyhtymä on nimetty Frederick Pei Lin ja Joseph F. Fraumeni nuoremman mukaan.
Heinolan vesitorni

Heinolan vesitorni
Heinolan vesitorni on Heinolassa sijaitseva vuonna 1951 valmistunut tiilirakenteinen vesitorni. Tornin on suunnitellut arkkitehti Kaarlo Könönen. Se on rakennettu keskustan tuntumaan harjun laelle. Ylimmässä kerroksessa, 45 metrin korkeudessa, sijaitsee näköalakahvila.
Frankfurt am Main

| Frankfurt am Main |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Frankfurt am Main
 Koordinaatit: 50°06′41″N, 08°40′50″E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Hessen
Perustettu:  Ennen vuotta 794
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Mike Josef (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  248,31 km²
Korkeus:  112 m
Väkiluku (2023):  775 800
 – Väestötiheys:  3 124 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  60001–60599, 65901–65936
Suuntanumero(t):  069, 06109, 06101
 
 www.frankfurt.de 
 Lähteet: = Pinta-alat ja väkiluvut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frankfurt am Main  kuuntele ääntämys (ohje), lyhyemmin Frankfurt, on kaupunki keskisessä Saksassa Hessenin osavaltiossa. Sen väkiluku on noin 780 000 ja se on osavaltionsa suurin ja maan viidenneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Mainjoen varrella Hessenin eteläosassa. Frankfurt am Mainin metropolialueen väkiluku on noin 5,9 miljoonaa.
Vuonna 843 Frankfurtista tehtiin itäfrankkien valtakunnan pääkaupunki, ja 1200-luvulla siitä tuli oma kaupunkivaltionsa, Frankfurtin vapaakaupunki. Vuonna 1866 se liitettiin Preussiin ja vuonna 1871 yhdistyneeseen Saksaan.
Frankfurt on kansainvälisesti huomattava talouselämän keskus ja Saksan merkittävin finanssikeskus. Siellä sijaitsevat muun muassa Euroopan keskuspankki, Deutsche Bundesbank, Frankfurtin arvopaperipörssi ja Frankfurtin messut (Frankfurter Messe). Kaupunki on niin ikään merkittävä maa- ja ilmaliikenteen solmukohta.
Frankfurtissa on huomattavan arvokas taidekokoelma. Tunnettuja frankfurtilaisia rakennuksia ovat muun muassa raatihuone der Römer 1400-luvulta, Goethen syntymäkoti sekä tuomiokirkko, joka on alkuaan vuodelta 852. Kaupungin yliopisto on perustettu vuonna 1914. Toisen maailmansodan ilmapommitukset vahingoittivat Frankfurtia pahoin, muun muassa vanhakaupunki tuhottiin lähes kokonaan.
Frankfurtin kolme keskeistä nähtävyyttä sijaitsevat toistensa läheisyydessä vanhassakaupungissa: Kaiserdom St. Bartholomäus, Römerberg ja Paavalinkirkko (saks. Paulskirche).
Frankfurtista käytetään virallista nimeä Frankfurt am Main (Frankfurt Main-joen varrella), jos on asianmukaista erottaa se Puolan rajalla sijaitsevasta Frankfurt an der Oderista.
Ilmasto

Frankfurtin varhaisimmat lämpötilamittaukset ovat joulukuulta 1695. Jatkuvaa tilastointia on vuodesta 1826. Frankfurt ja Reinin-Mainin alue sijaitsevat Ylä-Reinin tasangon pohjoisosassa, joka on ilmastoltaan Saksan lämpimimpiä seutuja. Kaudella 1961–1990 vuotuinen keskilämpötila oli 9,7 °C (vrt. Berliini 8,9 °C, Bremen 8,8 °C, Essen 9,6 °C, Hampuri 9,0 °C, München 7,6 °C, Stuttgart 8,7 °C).
Marras–joulukuussa on yhdestä kahteen päivittäistä aurinkotuntia. Tammikuussa vuorokauden ylin lämpötila on keskimäärin 3,8 °C ja alin vastaavasti −1,1 °C (kausi 1971–2000). Lumipeitettä on keskimäärin seitsemän vuorokauden ajan tammikuussa ja sen syvyys ylittää harvoin kymmenen senttimetriä. Taunuksessa Frankfurtin luoteisosassa lunta on kuitenkin runsaammin. Keskimäärin kymmenenä päivänä vuodessa lämpötila kohoaa yli 30 °C:een. Satunnaiset sadekuurot ja ukonilmat tekevät ilmastosta sangen vaihtelevan. Päivittäisiä aurinkotunteja on kesäisin 7–8. Varsinkin keskikaupungilla ilma on toisinaan hiostavan kuumaa.
Kesä–elokuussa keskilämpötilat ovat 17,1...19,4 °C ja joulu–helmikuussa vastaavasti 1,6...2,7 °C. Alin mitattu lämpötila (−21,6 °C) on tammikuulta 1929 ja korkein (+39,2 °C) elokuulta 2003. Kaudella 1971–2000 vuoden keskilämpötila kohosi 0,4-astetta 10,1 °C:een. Mikroilmastollisten erojen johdosta keskikaupungilla lämpötilat ovat keskimäärin 0,6 °C korkeampia kuin lentoasemalla. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 611 millimetriä (1971–2000). Eniten sadetta saadaan heinäkuussa (keskimäärin 63 mm), ja vähiten helmikuussa (38 mm). Vallitseva tuulensuunta on länsi.
Kesäpäivänseisauksen aikaan päivän pituus Frankfurtissa on noin 16 tuntia 20 minuuttia. Keskipäivällä auringon kulma on 63°23 (auringon deklinaatio: 23°26) ja säteilyteho 1 089 W/m2. Talvipäivänseisauksessa vastaavat luvut ovat 8 tuntia 4 minuuttia,  16°31 (-23°26) ja 269 W/m2.
Väestökehitys

Vuonna 1520 Frankfurt am Mainin väkiluku oli noin 10 000. Vuoteen 1605 väestön määrä kaksinkertaistui. Väkiluku kaksinkertaistui edelleen vuoteen 1810, jolloin kaupungissa oli 40 000 asukasta. Teollistumisen myötä väkiluvun kasvu kiihtyi niin, että  vuonna 1875 Frankfurtissa oli 100 000 asukasta. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin väestön määrä oli yli kaksinkertaistunut 230 000:een. Vuonna 1925 väkiluku oli 467 000. Hoechst am Mainin (31 439 asukasta 1925) liittäminen Frankfurtiin ja vuoden 1928 kuntaliitokset kasvattivat kaupungin väkiluvun 548 000:een.lähde?
Toinen maailmansota oli kohtalokas Frankfurtin väestökehitykselle. Kaupunki oli 30 000:lla juutalaisellaan Saksan toiseksi suurin juutalaiskeskittymä vuonna 1933. Vuoteen 1945 mennessä 12 000 juutalaista oli murhattu, loput oli karkotettu tai he olivat paenneet. Sodan loputtua kaupungissa oli noin 100 juutalaista. Sodassa sai surmansa 4 800 frankfurtilaista siviiliä ja 12 700 sotilasta. Brittien ilmahyökkäyksessä 22. maaliskuuta 1944 sai surmansa 1 001 ihmistä. Vuonna 1939 Frankfurtin väkiluku oli ollut noin 554 000, joulukuussa 1945 se oli enää 358 000. Sotaa edeltänyt taso saavutettiin 1951. Suursodassa tuhottuja koteja korvaamaan rakennettiin vuosina 1945–1964 yli 150 000 asuntoa.
Vuonna 1963 väkiluku saavutti siihen astisen huippunsa, 691 257 asukasta. Vuoteen 1986 mennessä se laski 592 411:een. Vuodenvaihteessa 2009–2010 Frankfurtin virallinen väkiluku oli 679 664. 23 vuodessa kasvua kertyi 14,7 prosenttia. Ulkomaiden kansalaisten lukumäärä oli 166 177 ja heidän osuutensa kaupungin väestöstä vuonna 2010 oli 24,3 prosenttia. 2010-luvulla Frankfurtin väestönkasvu jatkui, ja positiivisen muuttotaseen ohella luonnollinen väestönmuutos oli positiivinen, mikä on Saksassa melko tavatonta. 2020-luvun taitteessa Frankfurtin väkiluku oli 763 380 eli noin 12 prosenttia korkeampi kuin 2010-luvun taitteessa. Frankfurtin kantasaksalainen väestö oli naisenemmistöinen, kun taas ei-saksalaiseksi tilastoitu väestö oli miesenemmistöinen. Kaikkiaan ei-saksalaisen väestön osuus oli 29,5 prosenttia.
Kaupunginosat

Frankfurtissa on 46 kaupunginosaa. Alueeltaan laajin on Sachsenhausen, jossa 59,19 km²:n alueella asuu noin 55 000 ihmistä. Useimmat kaupunginosat ovat esikaupunkeja ja entisiä itsenäisiä kuntia, jotka Frankfurt on imaissut sisäänsä. Eräät kaupunginosat, kuten 54 000 asukkaan Nordend, saivat alkunsa Gründerzeit-nimellä kutsutun nopean kasvun aikana 1800-luvulla. Toiset taasen ovat alun perin kuuluneet muihin kaupunginosiin ja kasvaneet niistä edelleen omiksi kaupunginosikseen, kuten Dornbusch ja Frankfurter Berg.
1800-luvun puoliväliin asti Frankfurt am Mainin alue käsitti nykyiset kaupunginosat Altstadt, Innenstadt, Bahnhofsviertel, Gutleutviertel, Gallusviertel, Westend, Ostend, Riederwald, Sachsenhausen sekä osia Nordendistä. Vuodesta 1877 alkaen lukuisia ympäristökuntia liitettiin Frankfurtin kaupunkiin.
Kaupunginosat > Kaupunginosien väkiluku ja pinta-ala

| Nr>   | Kaupunginosa  | Pinta-ala (km²)  | Asukasluku  | Ulkomaiden kansalaisia  | Ulkomaiden kansalaisia (%)  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | Altstadt | 0,51 km² | 3 475 | 1 122 | 32,3 % |
| 02 | Innenstadt | 1,52 km² | 6 577 | 2 529 | 38,5 % |
| 03 | Bahnhofsviertel | 0,53 km² | 2 125 | 810 | 38,1 % |
| 04 | Westend-Süd | 2,47 km² | 17 288 | 3 445 | 19,9 % |
| 05 | Westend-Nord | 1,67 km² | 8 854 | 2 184 | 24,7 % |
| 06 | Nordend-West | 3,07 km² | 28 808 | 5 162 | 17,9 % |
| 07 | Nordend-Ost | 1,69 km² | 26 619 | 5 580 | 21,0 % |
| 08 | Ostend | 5,40 km² | 26 955 | 7 213 | 26,8 % |
| 09 | Bornheim | 2,66 km² | 27 184 | 6 240 | 23,0 % |
| 10 | Gutleutviertel | 2,20 km² | 5 843 | 1 953 | 33,4 % |
| 11 | Gallus | 4,22 km² | 26 716 | 11 012 | 41,2 % |
| 12 | Bockenheim | 8,04 km² | 34 740 | 9 034 | 26,0 % |
| 13 | Sachsenhausen-Nord | 4,24 km² | 30 374 | 6 507 | 21,4 % |
| 14 | Sachsenhausen-Süd | 34,91 km² | 26 114 | 4 847 | 18,6 % |
| 15 | Flughafen | 20,00 km² | 211 | 14 | 6,6 % |
| 16 | Oberrad | 2,74 km² | 12 828 | 3 113 | 24,3 % |
| 17 | Niederrad | 2,93 km² | 22 954 | 6 569 | 28,6 % |
| 18 | Schwanheim | 17,73 km² | 20 162 | 3 532 | 17,5 % |
| 19 | Griesheim | 4,90 km² | 22 648 | 8 029 | 35,5 % |
| 20 | Rödelheim | 5,15 km² | 17 841 | 4 863 | 27,3 % |
| 21 | Hausen | 1,26 km² | 7 178 | 2 135 | 29,7 % |
| 22/23 | Praunheim | 4,55 km² | 15 761 | 3 197 | 20,3 % |
| 24 | Heddernheim | 2,49 km² | 16 443 | 3 194 | 19,4 % |
| 25 | Niederursel | 7,22 km² | 16 394 | 3 671 | 22,4 % |
| 26 | Ginnheim | 2,73 km² | 16 444 | 4 024 | 24,5 % |
| 27 | Dornbusch | 2,38 km² | 18 511 | 3 482 | 18,8 % |
| 28 | Eschersheim | 3,34 km² | 14 808 | 2 657 | 17,9 % |
| 29 | Eckenheim | 2,23 km² | 14 277 | 3 674 | 25,7 % |
| 30 | Preungesheim | 3,74 km² | 13 568 | 3 442 | 25,4 % |
| 31 | Bonames | 1,24 km² | 6 362 | 1 288 | 20,2 % |
| 32 | Berkersheim | 3,18 km² | 3 400 | 592 | 17,4 % |
| 33 | Riederwald | 1,04 km² | 4 911 | 1 142 | 23,3 % |
| 34 | Seckbach | 8,04 km² | 10 194 | 1 969 | 19,3 % |
| 35 | Fechenheim | 7,18 km² | 16 061 | 5 635 | 35,1 % |
| 36 | Höchst | 4,73 km² | 13 888 | 5 279 | 38,0 % |
| 37 | Nied | 3,82 km² | 17 829 | 5 224 | 29,3 % |
| 38 | Sindlingen | 3,98 km² | 9 032 | 2 076 | 23,0 % |
| 39 | Zeilsheim | 5,47 km² | 11 984 | 2 555 | 21,3 % |
| 40 | Unterliederbach | 5,85 km² | 14 350 | 3 511 | 24,5 % |
| 41 | Sossenheim | 5,97 km² | 15 853 | 4 235 | 26,7 % |
| 42 | Nieder-Erlenbach | 8,34 km² | 4 629 | 496 | 10,7 % |
| 43 | Kalbach-Riedberg | 6,90 km² | 8 482 | 1 279 | 15,1 % |
| 44 | Harheim | 5,02 km² | 4 294 | 446 | 10,4 % |
| 45 | Nieder-Eschbach | 6,35 km² | 11 499 | 1 978 | 17,2 % |
| 46 | Bergen-Enkheim | 12,54 km² | 17 954 | 2 764 | 15,4 % |
| 47 | Frankfurter Berg | 2,16 km² | 7 149 | 1 715 | 24,0 % |
|  | Frankfurt am Main | 248,33 km² | 679 571 | 165 418 | 24,3 % |
Kaupunginosat > Innenstadt

Innenstadt (myös Neustadt) on Frankfurtin keskeinen kaupunginosa, kantakaupunki. Se muodostaa puolikuumaisen kehän Vanhankaupungin pohjois- ja itäpuolelle. Muita naapurikaupunginosia ovat Bahnhofsviertel lännessä, Westend luoteessa, Nordend pohjoisessa ja Ostend idässä. EteIässä Innenstadt rajoittuu Main-jokeen. Vastarannalla sijaitsee Sachsenhausenin kaupunginosa. Frankfurtin merkittävin kauppakatu, Zeil, sijaitsee Innenstadtissa, kuten myös keskeiset aukiot Hauptwache, Konstablerwache ja Roßmarkt.Kaupunginosan huomattavia rakennuksia ovat Vanha Ooppera (Alte Oper), 47 metriä korkea myöhäiskeskiaikainen Eschenheimer Turm, Arvopaperipörssi (die Börse), Oikeustalo (Justizpalast) ja Hotel Frankfurter Hof. Neljänneskilometrin korkuinen pilvenpiirtäjä Commerzbank Tower ja kaksisataametrinen Main Tower sijaitsevat niin ikään Innenstadtissa.
Kaupunginosat > Sachsenhausen

Sachsenhausenin kaupunginosa on sekä pinta-alaltaan että asukasluvultaan Frankfurtin suurin. Sen osuus kaupungin alueesta on 24 % ja väkiluvusta 8 %. Varhaisin maininta Sachsenhausenista on vuodelta 1192. Se sijaitsee Mainjoen eteläpuolella. Puhekielessä sitä kutsutaan myös nimellä Dribb de Bach (dribbe = tuolla puolen eli joen toisella puolella; vastakohtana Hibb de Bach eli joen tällä puolen). Kaupunginosan omaleimaisuutta kuvaa, että sitä luonnehditaan "kaupungiksi kaupungissa". Keskiajalla Sachsenhausenissa asui lähinnä kalastajia, maatyöläisiä ja käsityöläisiä. 1700- ja 1800-luvuilla kaupunginosaan muutti myös hyvätuloista väkeä ja siitä tuli suosittu ulkoilupaikka. Sachsenhausenissa sijaitsee erinäisiä perinteikkäitä ja osin hyvin vanhoja omenaviinikapakoita (Apfelwein-Kneipe). Kaupunginosan ilmettä on kohennettu remontoimalla rakennuksia sekä houkuttelemalla alueelle kapakoiden lisäksi pieniä kauppoja ja ateljeita. Museumsufer eli "museoranta" sijaitsee Sachsenhausenissa.
Kaupunkikuva

Kuten monissa muissa Saksan suurkaupungeissa, myös Frankfurtissa kaupunkikuva on muuttunut olennaisesti toisen maailmansodan jälkeen. Syynä ovat toisaalta suurpommituksilla aiheutetut tuhot, toisaalta jälleenrakennustyyli, joka suosi katuverkon uudistamista autoliikenteelle sopivaksi. Vanhankaupungin yli neljästä tuhannesta ristikkotalosta vain yksi on säilynyt vahingoittumana: Haus Wertheym, joka sijaitsee Fahrtor-kaupunginportin liepeillä.
1900-luvun taitteessa toteutettiin merkittäviä katulinjauksia, kuten nelisataametrinen Braubachstraße, joka puhkaistiin Vanhankaupungin halki vuosina 1904–1906. Judengassen juutalaisgetto purettiin. Historiallisen Vanhankaupungin rippeitä on Römerbergin ympäristössä. Frankfurt-Altstadtin (Vanhankaupungin) nykyrajat vastaavat 1100-luvulla rakennetun kaupunginmuurin eli Stafenmauerin linjausta. Muurin jäännöksiä on säilynyt muun muassa Farhgassen varrella.
Kaupunkikuva > Vanhakaupunki

Katolinen tuomiokirkko Kaiserdom St. Bartholomäus myöhäisgoottilaisine torneineen oli Saksan keisareiden valinta- ja kruunauspaikka. Vanhankaupungin keskusaukiolla Römerbergillä sijaitsevat muun muassa raatihuone eli der Römer 1300-luvulta sekä  varhaisgoottilainen kirkko Alte Nikolaikirche. Frankfurtin evankelisena pääkirkkona vuoteen 1944 palvellut Paavalinkirkko rakennettiin 1789–1833 vuonna 1786 puretun keskiaikaisen Barfüßerkirchen paikalle. Kirkko toimi Frankfurtin kansalliskokouksen istuntopaikkana vuosina 1848-1849. Vanhankaupungin tärkeimpiä katuja on Neue Kräme. 1100-luvulla rakennettu 170-metrinen katu yhdistää vanhankaupungin tärkeimmät aukiot, Römerbergin etelässä ja Liebfrauenbergin pohjoisessa. Liebfrauenbergillä sijaitsee 1300-luvulla rakennettu Liebfrauenkirche sekä Liebfrauenbrunnen vuodelta 1770 ja vuonna 1775 valmistunut Zum Paradies/Grimmvogel, joka on eräs Frankfurtin harvoista säilyneistä barokkitaloista. Kaupungin kulinaarinen keskipiste on Kleinmarkthalle, uudisrakennus vuodelta 1954. Vanhankaupungin länsiosassa osoitteessa Großer Hirschgraben 23 sijaitsee Goethe-Haus, jossa Johann Wolfgang von Goethe syntyi ja asui vuoteen 1795. Nykyinen talo on toisessa maailmansodassa tuhoutuneen alkuperäisen talon paikalle rakennettu uudisrakennus vuodelta 1947. Irtaimisto huonekaluineen ja kirjoineen on sen sijaan alkuperäistä.
Kaupunkikuva > Museot

Museumsufer ("museoranta") (Schaumainkai) sijaitsee Mainin rannalla Sachsenhausenin kaupunginosassa Eiserner Stegin ja Friedensbrücken välisellä alueella. Se on Saksan ja Euroopan keskeisiä museokeskittymiä. Museumuferin etelärannan yhdeksän museota ovat:
Deutschordenskirche/Frankfurter Ikonenmuseum ("Ikonimuseo")
Museum für Angewandte Kunst ("Taidekäsityömuseo"); avattu 1990
Museum der Weltkulturer ("Maailmankulttuurimuseo"); avattu 1904, kansatieteellinen museo
Deutsches Filmmuseum ("Saksan elokuvamuseo"); avattu 1984, aiheena elokuvataide ja elokuvahistoria
Deutsches Architekturmuseum (DAM) ("Saksan arkkitehtuurimuseo")
Museum für Kommunikation ("Viestintämuseo"); avattu 1958, entinen postimuseo
Städelsches Kunstinstitut ("Städelin taideinstituutti") (Städel); avattu 1816, perustajana pankkiiri ja mesenaatti Johann Friedrich Städel (1728–1816)
Liebieghaus (Städtische Galerie Liebieghaus); kuvanveistomuseo vuonna 1896 rakennetussa Liebieghausissa
Museum Giersch; avattu 2000, aiheena Reinin–Mainin alueen taide- ja kulttuurihistoria.
Pohjoisella rannalla Innenstadtin puolella sijaitsee kaksi museota:
Jüdisches Museum ("Juutalaismuseo"); avattu 1988, aiheena juutalaisten historia Frankfurtissa 1100-luvulta 1900-luvulle
Historisches Museum ("Historiallinen museo"); avattu 1878, aiheena Frankfurtin alueen kulttuurihistoria, sijaitsee Römerbergin aukiolla.
Naturmuseum Senckenberg on Saksan huomattavin luonnontieteellinen museo Berliinissä sijaitsevan Museum für Naturkunden ohella. Se sijaitsee ydinkeskustan ulkopuolella Johann Wolfgang Goethe-Universität -yliopiston välittömässä läheisyydessä.
Kaupunkikuva > Pilvenpiirtäjät

Frankfurt on harvoja eurooppalaisia kaupunkeja, jolla on pilvenpiirtäjistä (yli 150-metrinen rakennus) ja tornitaloista muodostunut "skyline". Tämän vuoksi kaupunkia on kutsuttu lempinimellä "Mainhattan", viittauksena New Yorkin Manhattanin kaupunginosaan. Useimmat Frankfurtin korkeat rakennukset sijaitsevat niin kutsutussa pankkikorttelissa (Bankenviertel) keskikaupungin länsiosassa. Vuoden 2020 alussa Frankfurtissa oli 17 yli 150-metristä rakennusta. Saksan ainoa pilvenpiirtäjäksi luokiteltava talo Frankfurtin ulkopuolella on Bonnin Post Tower.
Vuonna 1961 valmistunut 120-metrinen Henningerturm Sachsenhausenin kaupunginosassa oli Frankfurtin ensimmäinen rakennus, joka nousi Kaiserdomin läntistä tornia korkeammalle. 1970-luvulla kohosivat muun muassa noin 160-metriset Marriott-Hotel sekä Dresdner Bank. 257-metrinen Messeturm valmistui 1990 ja seitsemän vuotta myöhemmin kohosi 259-metrinen Commerzbank Tower. Frankfurtin korkein rakennelma on vuosina 1974–1978 rakennettu 337,5-metrinen Europaturm, jota frankfurtilaiset kutsuvat nimellä Ginnheimer Spargel. Se ei kuitenkaan ole pilvenpiirtäjä, vaan tietoliikenteen tarpeita varten rakennettu torni Bundesbankin, Grüneburgparkin ja Palmengartenin läheisyydessä. Torni suljettiin yleisöltä 1999 taloudellisten syiden vuoksi. Sen jälkeen kun myös Henningerturm vuonna 2002 suljettiin vierailijoilta, Maintower on ollut Frankfurtin ainoa yleisölle avoin rakennus, jossa pääsee ihailemaan maisemia kahdensadan metrin korkeudesta.
115-metrisen Japan Centerin 25:ssä kerroksessa on ravintola ja kaupungin korkeimman asuinrakennuksen, 110-metrisen Eurotheumin 22:ssa kerroksessa on yleisölle avoin baari 22nd Lounge. Epäsäännöllisin välein järjestetyn niin kutsutun Wolkenkratzer-festivaalin aikana myös muut pilvenpiirtäjät ovat yleisölle avoinna.
Kaupunkikuva > Kadut ja aukiot

Frankfurtin kaduista ja aukioista keskeisimpiin lukeutuvat ydinkeskustan Hauptwache ja siitä erkaneva kävelykatu Zeil.