Suomen hallintolainkäyttö
Valituskelpoinen hallintopäätös, valitusoikeus ja toimivaltainen tuomioistuin

Valituksen voi pääsääntöisesti tehdä päätöksestä, jolla viranomainen on ratkaissut hallintoasian tai jättänyt sen tutkimatta. Viranomaisella tarkoitetaan tällöin valtion virastoa ja laitosta, hyvinvointialueen ja hyvinvointiyhtymän viranomaista, Ahvenanmaan maakunnan viranomaista, kunnallista viranomaista, itsenäistä julkisoikeudellista laitosta sekä muuta julkista hallintotehtävää hoitavaa.
Jos asiassa sovelletaan muun lain nojalla pakollista oikaisuvaatimusmenettelyä, josta on säännökset hallintolaissa, päätökseen ei saa hakea muutosta valittamalla, vaan muutoksenhakumahdollisuus hallintotuomioistuimeen koskee vasta oikaisuvaatimukseen annettua päätöstä. Oikaisuvaatimusmenettely on hallintomenettelyä, ei lainkäyttöä.
Valittamalla ei saa hakea muutosta päätökseen, joka koskee vain asian valmistelua tai täytäntöönpanoa. Valittamalla ei myöskään saa hakea muutosta hallinnon sisäiseen määräykseen, joka koskee tehtävän tai muun toimenpiteen suorittamista. Virhe valmistelussa voi kuitenkin olla peruste myöhemmälle valitukselle varsinaisesta hallintopäätöksestä. Myöskään hallintoviranomaisen päätöksentekoon osalistuneen henkilön esteellisyydestä ei saa erikseen valittaa, mutta esteellisyyttä koskeva väite voi toimia perusteena valitukselle pääasiassa.
Valituksen kohde saattaa erityslainsäädännön mukaan olla muukin kuin tavanomainen hallintopäätös. Vaalilain (Arkistoitu – Internet Archive) mukaan muutosta haetaan päätökseen, jolla vaalien tulos on vahvistettu.
Hallintopäätökseen saa hallintoprosessilain mukaan hakea muutosta valittamalla se, johon päätös on kohdistettu (ns. adressaatti), se, jonka oikeuteen, velvollisuuteen tai etuun päätös välittömästi vaikuttaa ja se, jonka valitusoikeudesta laissa erikseen säädetään. Erityislainsäädännössä voi olla tästä poikkeavia määritelmiä. Etenkin ympäristö-, vesi- ja luonnonvaralainsäädännössä on hallintoprosessilain yleissäännöstä väljempiä asianosaismääritelmiä. Esimerkiksi ympäristönsuojelulain (Arkistoitu – Internet Archive) järjestelmässä valittamiseen oikeutettuja asianosaisia ovat myös kaikki ne, joiden oikeutta tai etua asia, käytännössä ympäristöön vaikuttava hanke, saattaa koskea. Valitusoikeus pohjautuu tällöin usein hankkkeen todennäköisellä vaikutusalueella olevan kiinteistön, muun alueen tai rakennuksen omistukseen tai hallintaan tai yhteisalueen osakkuuteen, eikä välittömyysvaatimusta ole. Tällaisissa asioissa esiintyy tyypillisesti myös yksityisten välisiä osapuoliasetelmia, esimerkiksi luvan hakija adressaattina toisaalta ja haittaa kärsivät asianosaiset toisaalta. Samankaltainen viranomaisosapuolen ja kahden vastakkaisen yksityisen asianosaistahon välinen asetelma syntyy myös erityislainsäädännön nojalla hakemuksella hallintoviranomaisessa vireille pantavissa hallintopakkoasioissa, jolloin kaikilla näillä on valitusoikeus.
Eräissä ulkomaalaislain mukaisissa asioissa valitusoikeus saattaa olla myös yksityisen asianosaisen työnantajalla. Valtion virkaan tai virkasuhteeseen nimittämistä koskevaan päätökseen saa valtion virkamieslain pääsäännön mukaan muutosta hakea kukin viran hakija. Lastensuojelulain (Arkistoitu – Internet Archive) mukaisissa asioissa muutosta saa useissa tilanteissa hakea lapsen vanhempi ja huoltaja sekä henkilö, jonka hoidossa ja kasvatuksessa lapsi on tai on välittömästi ennen asian valmistelua ollut. 12 vuotta täyttänyt lapsi saa hakea erikseen muutosta häntä itseään koskevissa lastensuojeluasioissa. Vaalilain (Arkistoitu – Internet Archive) mukaan valitusoikeus on sillä, jonka etua tai oikeutta päätös loukkaa, sekä jokaisella vaaleissa ehdokkaana olleella henkilöllä ja ehdokashakemuksen antaneella puolueella ja yhteislistalla sillä perusteella, että päätös on lainvastainen. Lisäksi saavat päätöksestä valittaa sillä perusteella, että vaalit on toimitettu virheellisessä järjestyksessä ja että se on saattanut vaikuttaa vaalien tulokseen: 1) jokainen asianomaisessa vaalipiirissä, hyvinvointialueella tai kunnassa äänioikeutettu henkilö; ja 2) aluevaaleissa hyvinvointialueen jäsen ja kuntavaaleissa kunnan jäsen.
Viranomainen saa hakea muutosta valittamalla, paitsi asianosaisena, myös, jos valittaminen on tarpeen viranomaisen valvottavana olevan yleisen edun vuoksi. Valitusoikeudesta on erityislaeissa usein erityissäännöksiä, näin etenkin ympäristö-, maankäyttö- ja luonnonvaralainsäädännössä. Erilaisten ympäristö- ja asukasjärjestöjen valitusoikeus, joka näillä aloilla on nykyisin laajasti käytössä, perustuu kokonaan erityislakeihin. Sama koskee kunnan,  Saamelaiskäräjien tai paliskuntien valitusoikeutta. Myös viranomaisten valitusoikeudesta on hallintoprosessilain ulkopuolisia erityissäännöksiä. Merkittävänä poikkeuksena viranomaisen valitusoikeutta tarkoittavasta hallintoprosessilain pääsäännöstä on maankäyttö- ja rakennuslaki, jossa keskeisenä hallintoviranomaisena toimivan ely-keskuksen valitusoikeutta on 2017 merkittävästi rajoitettu. Veroasioissa on luotu prosessuaalinen kaksiasianosaissuhde, jossa verohallinnosta annetussa laissa säädetty Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö käyttää veronsaajien puhevaltaa verotusta koskevassa asiassa muutoksenhakuunkin oikeutettuna asianosaisena. Kunnnallisvalituksen erityispiirteistä säädetään kuntalaissa (Arkistoitu – Internet Archive).
Oikaisuvaatimukseen annettuun hallintoviranomaisen päätökseen saa hakea muutosta valittamalla vain se, joka on tehnyt oikaisuvaatimuksen. Jos hallintopäätöstä on oikaisuvaatimusmenettelyssä muutettu tai se on kumottu, oikaisuvaatimukseen annettuun päätökseen saa kuitenkin hakea muutosta valittamalla myös se, jolla on valitusoikeus asiassa.
Valituskelpoisessa päätöksessä on oltava valitusosoitus. Siinä on mainittava valitusviranomainen, valituskirjelmän toimittamismapaikka sekä valitusaika ja se, mistä se lasketaan, sekä selostettava säännökset valituskirjelmän sisällöstä ja valituksen perille toimittamisesta samoin kuin valtuksen käsittelystä perittävistä maksuista.
Pääsääntönä on muutoksenhaku yleiseen hallintotuomioistuimeen, hallinto-oikeuteen. Alueellisesti toimivaltainen on se hallinto-oikeus, jonka tuomiopiirissä on hallintopäätöksen tehneen viranomaisen toimialue. Jos päätöksen tehneen viranomaisen toimialue on useammassa kuin yhdessä tuomiopiirissä, toimivaltainen on se hallinto-oikeus, jonka tuomiopiirissä viranomaisen päätoimipaikka sijaitsee. Jollei tätä perustetta voida käyttää, toimivaltainen on se hallinto-oikeus, jonka tuomiopiirissä päätös on tehty. Jos päätöksen tehneen viranomaisen toimialueena on koko maa, toimivaltainen on se hallinto-oikeus, jonka tuomiopiirissä valittajan kotipaikka sijaitsee. Jos päätös koskee kiinteistöä tai aluetta, toimivaltainen on kuitenkin se hallinto-oikeus, jonka tuomiopiirissä pääosa kiinteistöstä tai alueesta sijaitsee. Jos asiassa ei muuten ole toimivaltaista hallinto-oikeutta, toimivaltainen on Helsingin hallinto-oikeus.
Useissa sosiaalietuuksia koskevissa asioissa hallintoprosessuaalisia valitusviranomaisia ovat ensi asteessa Sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunta sekä Tapaturma-asioiden muutoksenhakulautakunta ja toisessa ja viimeisenä asteena vakuutusoikeus. Vakuutusoikeuden päätöksiä koskee valituskielto, joten niihin ei saa hakea muutosta valittamalla, jollei laissa erikseen toisin säädetä. Korkein hallinto-oikeus voi kuitenkin purkaa vakuutusoikeuden päätöksen, jos asian käsittelyssä vakuutusoikeudessa on tapahtunut menettelyvirhe, joka on voinut olennaisesti vaikuttaa päätökseen. Lisäksi vakuutusoikeus itse voi eräissä tapauksissa poistaa lainvoimaisen päätöksensä ja määrätä asian uudelleen käsiteltäväksi. Poikkeuksena valituskiellosta ja korkeimman hallinto-oikeuden purkutoimivallasta vakuutusoikeuden päätökseen työtapaturma- ja ammattitautilain mukaisissa asioissa saa eräissä tapauksissa hakea muutosta korkeimmalta oikeudelta valittamalla, jos korkein oikeus myöntää valitusluvan.
Julkisia hankintoja koskevissa asioissa, kilpailu- ja valvonta-asioissa sekä immateriaalioikeudellisissa rekisteröintiasioissa (patentit, tavaramerkit, hyödyllisyysmallit, mallioikeudet, toiminimet, verkko-osoitteet) hallintoprosessuaalisena muutoksenhakutuomioistuimena on ensi asteessa markkinaoikeus ja ylimpänä asteena korkein hallinto-oikeus, jossa edellytetään valituslupaa.
Valtioneuvoston yleisistunnon ja eräiden muiden viranomaisten kuten Keskusverolautakunnan, Ahvenanmaan maakunnan hallituksen ja Saamelaiskäräjien päätöksistä valitus tehdään suoraan korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Tällöin ei vaadita valituslupaa. Poikkeuksena tästä valitustiestä on esimerkiksi laki viranomaisten toiminnan julkisuudesta (Arkistoitu – Internet Archive) (julkisuuslaki), jonka mukaiseen valtioneuvoston yleisistunnon päätökseen haetaan muutosta valittamalla hallinto-oikeuteen. Ministeriöiden päätöksiin haetaan nykyisin muutosta hallinto-oikeudessa, jollei suorasta valituksesta korkeimpaan hallinto-oikeuteen ole erikseen säädetty.