stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marsin napalakit

Marsin pohjoisen napalakin vesijää-alue erottuu selvästi spiraalimaisena muodostumana kartalla.
Marsin napalakit ovat jäätiköitä, jotka sijaitsevat Marsin pohjois- ja etelänavan ympärillä. Ne vaihtelevat kooltaan vuodenaikojen mukaan, sillä ne koostuvat osin hiilidioksidijäästä, joka sublimoituu helposti Marsin mitassa lämpimänä vuodenaikana planeetan kaasukehään. Napalakkien ydin on vesijäätä. Pohjoinen napalakki on eteläistä suurempi, koska Mars on kaukana Auringosta juuri Marsin pohjoisen keskikesällä. Marsin napalakeissa on ylhäältä päin katsoen spiraalimaisesti muodostuneita kanjoneita, joiden arvellaan syntyneen ajan mukana haihtumis-jähmettymisprosessin tuloksena. Aikaisemmin niitä pidettiin tuulen tuivertamina. Napalakkien lähelle kehittyy Marsin syksyllä vuodenaikoina udusta ja pilvistä koostuva napahuntu.
Marsin napalakit koostuvat ytimeltään vesijään ja hiilidioksidijään kerroksista, ja talvella ne laajenevat suurelle alueelle. Nopeimmillaan ne vetäytyvät jopa 100 km/päivävauhtia. ja peittävät maksimissaan noin 10% planeetan pinnasta. Napalakkeja ympäröi kylmänä vuodenaikana napahuntu.
Vuodenaikojen vaikutus napalakkeihin

| Longitudi  Ls | Marsin etäisyys  Auringosta  AU | Pohjoinen | Eteläinen |
| --- | --- | --- | --- |
| 0° (360°) | 1,56 | kevätpäiväntasaus | syyspäiväntasaus |
| 90° | 1,65 | kesäpäivänseisaus | talvipäivänseisaus |
| 180° | 1,45 | syyspäiväntasaus | kevätpäiväntasaus |
| 270 | 1,38 | talvipäivänseisaus | kesäpäivänseisaus |
Vuodenaikojen vaikutus napalakkeihin > Pohjoinen napalakki

Marsin pohjoinen hiilidioksidinapalakki alkaa kasvaa syyspäiväntasauksen tienoilla (Ls 180°) kasvaen laajimmilleen (Ls 325°) ja on taas sublimoitunut takaisin kaasukehään Marsin asemassa Ls 70°. Pohjoinen napahuntu häviää suureksi osaksi kun Ls on noin 25°, mutta kokonaan se katoaa välillä Ls=54°-106°. Talvella pohjoisen napalakin alueelle tiivistyy hiilidioksidijääpilviä noin ajalla Ls=109. Napalakin reuna pysähtyy jostain syystä paikoilleen Ls = 55° - 70° noin leveydellä 70°, ainakin pituusasteiden 135-300 välillä.
Vuodenaikojen vaikutus napalakkeihin > Eteläinen napalakki

Marsin eteläinen napalakki laajenee jopa eteläiselle leveydelle 50°. Eteläinen hiilidioksidinapalakki alkaa kasvaa Marsin etelän syksyllä kun Ls=45°, on suurimmillaan kevättalvella kun Ls=145° ja on sublimoitunut takaisin alkukesästä kaasukehään, kun Ls=235°. Nopeinta hiilidioksidin sublimoituminen kaasukehään on kun Ls=228°, ja napalakin vetäytyminen on nopeinta perihelissä, kun Ls=245°. Napalakki vetäytyy vakionopeudella, kun Ls>285°.
Marsin pohjoinen napalakki

Planum Boreum on Marsin pohjoisnavan ympärillä oleva alava alue, joka sijaitsee keskellä suurta Vastitas Borealis-nimistä alankoa. Alue oli muinoin merta. Siellä on vesijäästä koostuva napalakki jota ympäröi vaihteleva hiilidioksidijään kenttä. Kun hiilidioksidijää sublimoituu Marsin kaasukehään, se paljastaa tummia dyynikenttiä. Täällä syntyy kesäisin pölymyrskyjä. Pohjoisessa napalakissa on nopeiden tuulten puhaltamia kanjoneita, jotka näyttävät koostavan spiraalimaisen kuvion. Jäähän uurtuneet kanjonit paljastavat ruskeita pölykerroksia ja valkeita jääkerroksia.
Vuonna 1999 Hubblen teleskooppi havaitsi alueelta 1750 km:n läpimittaisen hurrikaania muistuttavan pilvimuodostuman, jonka myrskyn silmän läpimitta oli 320 km. Marsin pohjoisen napalakin säde on 600 km, ja se on jopa 3 km paksu. Se sisältää vettä 1,2 miljoonaa km³. Talvella pohjoinen napalakki laajenee hiilidioksidijääkerroksena 62–63,5°, jopa 55° leveysasteelle asti.. Kesällä se sulaa noin 83° leveydelle. Pohjoisen talvi on Marsissa lämpimämpi kuin etelän talvi, sillä  Mars on silloin lähempänä Aurinkoa, vaikka kääntääkin pohjoisnavan pois Auringosta Marsin kaamokseen.
Keväällä napalakin reunoilla on 15% painosta pölyä, ja se on vesijäätä, mutta navoille mentäessä vesijään osuus pienenee, ja hiilidioksidijään määrä kasvaa. Navalla on lähes yksinomaan kuivaa hiilidioksidijäätä, ja käytännössä ei lainkaan pölyä. Marsin pohjoinen napalakki oli lokakuun 15. päivän tienoilla 1996 laajimmillaan, 70 leveysasteen tienoilla. Pohjoinen napalakki muistuttaa silloin kulmiomaista kuusikulmiota. Marsin keskikeväällä tammikuussa 1997 napalakki oli 70 leveysasteella, ja varhain Marsin kesällä maaliskuussa 1997 noin 80-82 leveysasteelle pysyvän vesijään alueelle. Pohjoisen napalakin ulkopuolella näkyy silloin erillisiä jään alueita, jotka useimmiten jäisiä kraatterien pohjia..
Planum Boreumissa on valtava tulen kuluttama kanjoni, Chasma Boreale. Se on 100 km leveä, 2 km syvä. Marsin pohjoisnapaa ympäröi kolme suurta tummaa dyynikenttää 75°–85° pohjoista leveyttä. Suurin on Olympia Undae, joka ulottuu 100°:lta itäistä pituutta 240°:lle itäistä pituutta. Abalos Undae sijaitsee pituusasteiden 261° itäistä ja 280° itäistä välissä ja Hyperboreale Undae asteiden 311° itäistä ja 341° itäistä välissä.
Marsin eteläinen napalakki

Planum Australe on Marsin eteläisen napalakin alue, mikä ulottuu 75° leveysasteen eteläpuolelta etelänavalle. Alue on korkeaa kraatterien täyttämää ylänköä. Marsin eteläinen napalakki on 350 km:n läpimittainen, tutkamittausten mukaan jopa 3,7 km:n paksuinen enimmäkseen vesijäästä ja myös hiilidioksidijäästä koostuva "kakku", joka kehittää talvella ympärilleen tavallisesti 55° eteläiselle leveysasteelle ulottuvan sydäntalvella metrin paksuisen hiilidioksidijään alueen. Marsin kuori ei ole juuri painunut jään painosta kasaan, niin kuin Maan jäätikköalueella, sillä Marsin kuori on Maan kuorta jäykempi.
Kesällä sulamaton napalakin ydinalue lienee enimmäkseen vesijäätä, joka päällä on 8-10 metriä hiilidioksidijäätä. Napalakin ympärillä on myös ikiroutaa. Heijastavin napalakin osa on 85% hiilidioksidijäätä, 15% vesijäätä. Eteläisellä napalakilla hiilidioksidijään lämpötila on -125 °C, vesijään lämpötila on -95 °C, ja jäättömien kohtien -55 °C. Napalakin keskus on 150 km pohjoiseen varsinaisesta etelänavasta. Eräiden tietojen mukaan se on paikassa 83° eteläistä leveyttä, 60° itäistä pituutta. Itäisellä alueella liikkuu matalapaineita, jotka johtuvat Hellasin ja Argyren altaista. Ne luovat valkeaa lunta, läntisellä alueella on tummempaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Marsin eteläinen napalakki
Accumulation and erosion of south polar layered deposits in the Promethei Lingula region, Planum Australe, Mars
Planum Australe on Google Mars.
Stratigraphy and Topography of McMurdo Crater area, Planum Australe, Mars
Topographic maps of the Martian South Pole
USGS map of Planum Australe
Planum Boreum, Marsin pohjoinen napa-alue.
Patriot Front

Patriot Frontin logo
Patriot Front on valkoista ylivaltaa ajava yhdysvaltalainen liike, joka irtautui uusnatsistisesta Vanguard Americasta elokuussa 2017. Vuonna 2022 se oli Anti-Defamation Leaguen mukaan vastuussa 80 %:sta Yhdysvalloissa levitetystä valkoisen ylivallan materiaalista. Toimintamalleihin ovat kuuluneet yksityisesti suunnitellut ja etukäteen ilmoittamattomat mielenosoitukset, propagandan levittäminen sekä ilkivalta.
Patriot Front tavoittelee uutta järjestelmää, joka ajaa Yhdysvaltain perustajien jälkeläisten eli valkoisten miesten asiaa. Liike katsoo edustavansa yhdysvaltalaista fasismia tai nationalismia ja keskittyvänsä vaalimaan Yhdysvaltain eurooppalaista etnistä ja kulttuurista perimää. Liikkeen perusti Thomas Ryan Rousseau Texasissa, jonka ulkopuolella se on ollut aktiivisin Massachusettsissa, Michiganissa, Virginiassa, Pennsylvaniassa ja Utah'ssa. Vuonna 2018 Patriot Front siirtyi suorasukaisen antisemitistisestä ja valkosuprematistisesta kielenkäytöstä monitulkintaisempiin poliittisiin sloganeihin, joihin kuuluvat "America First", "Better Dead Than Red", "Two Parties, One Tyranny" ja "Reclaim America". Vuonna 2021 Patriot Front kuitenkin suuntasi propagandaansa Yhdysvaltain juutalaisten instituutioita vastaan. Unicorn Riotin julkaisema tietovuoto tammikuussa 2022 paljasti liikkeen sisäistä yksityistä viestintää, jossa muun muassa kiistettiin holokausti ja syytettiin juutalaisia valkoisia vastaan suunnatusta narratiivista. Vuoden 2022 lopussa ja vuonna 2023 Patriot Front palasi myös julkisessa viestinnässään suorempaan antisemitistiseen ja valkosuprematistiseen itseilmaisuun.
Patriot Frontin keskeinen taktiikka on ollut flash-tyyppisten mielenosoitusten järjestäminen ilman ennakkoilmoitusta. Liike on myös vandalisoinut afroamerikkalaisten muistomerkkejä ja Black Lives Matterille omistettuja kohteita sekä varastellut sateenkaarilippuja. Patriot Front on usein esiintynyt pro-life-tapahtumissa ja pitää aborttia yhdysvaltalaisten tuhoamiseksi suunnattuna.
Bois de Vincennes

| Bois de Vincennes |
| --- | --- |
 Puistokäytävä Bois de Vincennesissä
Tyyppi:  englantilainen puisto
Lähin kaupunki:  Pariisi
Koordinaatit:  48.83°N, 2.4333°E
Pinta-ala:  995 ha
Perustettu:  1855–1856
Rakennuttaja:  Napoleon III
Suunnittelija:  Jean-Charles Alphand
Kotisivut
Bois de Vincennesin järvimaisemaa.
Bois de Vincennes on puisto Pariisin itäosassa, Vincennesin kaupungin ja linnan eteläpuolella. Puisto kuuluu Pariisin 12. arrondissementtiin. Sitä ei kuitenkaan yleisesti mielletä Pariisin osaksi, sillä se sijaitsee muusta Pariisista lähes erillään Périphérique-kehätien ulkopuolella, joka muualla on Pariisin rajana. Alueella ei ole asukkaita, ja se on julkisessa käytössä.
Bois de Vincennesin pinta-ala on 995 hehtaaria, ja se on Pariisin suurin viheralue. Siellä sijaitsevat muun muassa Vincennesin eläintarha (Zoo de Vincennes) ja Vincennesin ravirata.
Sijainti ja alueen luonne

Bois de Vincennes muodostaa Pariisista itään työntyvän kielekkeen, joka on lähes erillään muusta Pariisista Boulevard Périphériquen ulkopuolella.
Puisto sijaitsee tasaisessa maastossa hieman Seinen ja Marnen yhtymä­kohdan pohjois­puolella. Se on suurelta osin metsäistä aluetta, mutta siellä on myös nurmikoita sekä neljä järveä, jotka purot yhdistävät toisiinsa.
Vincennesin kaupunki, joka sijaitsee viheralueen pohjoispuolella, sai nimensä metsän mukaan, kun se Ranskan vallankumouksen jälkeen muodostettiin omaksi kunnakseen.
Bois de Vincennes kuuluu kokonaan Pariisiin, mutta se rajoittuu suoraan seitsemään muuhun kuntaan. Ne ovat Pariisista katsottuna myötäpäivään lueteltuina Saint-Mandé, Vincennes, Fontenay-sous-Bois, Nogent-sur-Marne, Joinville-le-Pont, Saint-Maurice ja Charenton-le-Pont.
Bois de Vincennesissä toimii keväisin tivoli Foir du Trône ja siellä esiintyvät toisinaan myös sirkukset.
Sijainti ja alueen luonne > Laajuus

Bois de Vincennesin pinta-ala on 9,95 neliökilometriä. Se on Pariisin laajin viheralue, hieman suurempi kuin sitä muistuttava Bois de Boulogne kaupungin länsilaidalla (8,46 km²). Se käsittää 10 prosenttia Pariisin kunnan pinta-alasta, ja se on melkein yhtä laaja kuin Pariisin keskustan arrondissementit ensimmäisestä kuudenteen yhteensä. Vertailun vuoksi voidaan todeta, että New Yorkin Central Parkin pinta-ala on vain 3,41 km² ja Lontoon suurimman puiston Richmond Parkin 9,55 km², kun taas Helsingin keskuspuiston pinta-ala on noin 10 km² ja maailman suurimman kunnallisen puiston, Los Angelesin Griffith Parkin, noin 17 km². Bois de Vincennes on kuitenkin pienempi kuin eräät hieman kauempana Pariisista sijaitsevat laajat metsät; puiston alueesta vain noin 500 hehtaaria on metsää.
Bois de Vincennesin suurin pituus lännestä itään on noin viisi kilometriä, ja sen leveys pohjois-eteläsuunnassa on suurimmillaan noin kolme kilometriä.
Sijainti ja alueen luonne > Vesistöt

Bois de Vincennesissä on neljä tekojärveä, jotka saavat vetensä alueen keinotekoisista puroista:
Lac de Gravelle kaakossa, josta vettä virtaa muihin järviin;
Lac des Minimes koillisessa. Järveen laskee Rivière de Joinville -joki ja siinä on neljä saarta, joista suurin on Porte Jaune.
Lac Daumesnil, suurin, alueen länsilaidalla. Siihen tuo vettä Ruisseau de Gravelle. Siinä on kaksi saarta, Île de Reuilly ja Île de Bercy, joihin kumpaankin johtaa silta. Sen rannalla on Pagode de Vincennes ja tiibetinbuddhalainen temppeli Kagyu-Dzong.
Lac de Saint-Mandé, luoteessa, johon Ruisseau de Gravelle tuo vettä.
Koska alueen maaperä on hiekkainen, siellä ei luonnostaan ollut lainkaan puroja tai järviä lukuun ottamatta Lac de Saint-Mandéta, joka sekin täytettiin 1700-luvulla ja kuivatettiin metsätöiden yhteydessä. Nykyiset järvet ja purot ovat keinotekoisia, ja ne kaivettiin Jean-Charles Alphandin johdolla, kun puisto perustettiin. Niiden pohjat on päällystetty sementillä, jotta ne eivät tyhjenisi vedestä (aluksi pohjat olivat savea).
Lac de Gravelle on alueen korkeimmalla kohdalla, ja kolme muuta järveä saavat siitä vetensä. Lac de Gravelleen pumpataan vettä Seinestä Austerlitzin pumppaamossa. Alkujaan vesi pumpattiin niihin Marnesta. Lac de Saint-Mandé oli erillään purojen verkosta ja sai vetensä purosta, joka laski alueelle Montreuil-sous-Bois’sta. Se oli kuitenkin pahanhajuinen, mistä usein valitettiin, ja lopulta Alphand yhdisti myös sen Lac de Gravellen verkkoon.
Historia > Kuninkaallinen metsästysmaa

Bois de Vincennes on jäännös metsästä, joka vanhalla ajalla peitti koko Pariisin seudun Keskiajalla se oli lähellä Seinen ja Marnen yhtymäkohtaa sijainnut metsäalue, jota pidettiin viljelykseen kelpaamattomana. Kun Hugo Capet asettui asumaan Île de la Citélle, Bois de Vincennestä tuli hänen metsästys­alueensa. Tämän jälkeen se pysyi useita vuosisatoja yksinomaan Ranskan kuninkaan käytössä. Filip II Augustin aikana sitä ympäröi 12 kilometrin pituinen aitaus. Sen läheisyyteen rakennettiin useita kuninkaallisia palatseja ja kartanoita, muun muassa Château de Vincennes. Perimätiedon mukaan juuri tässä metsässä Ludvig Pyhä jakoi oikeutta tammen alla.
Ludvig Pyhä jakaa oikeutta tammen alla (ransk. Saint Louis rendant la justice sous le chêne de Vincennes), Pierre-Narcisse Guérinin maalaus vuodelta 1816.
Ludvig Pyhä jakaa oikeutta tammen alla (ransk. Saint Louis rendant la justice sous le chêne de Vincennes), Georges Rouget'n maalaus vuodelta 1826.
Ludvig XIV hylkäsi alueen muutettuaan Versailles’hin, mutta Ludvig XV pani siellä toimeen uudistustöitä. Sinne rakennettiin kävelyteitä, ja alue avattiin yleisölle.
Historia > Armeijan harjoitusalue

Ranskan vallankumouksen aikana metsä otettiin sotaväen harjoitus­alueeksi. Armeija sai käyttöönsä 166 hehtaarin laajuisen alueen, jonne rakennettiin muun muassa ampumarata, asevarasto ja kasarmeja.
Historia > Julkinen puisto

Vuosina 1855–1856 Bois de Vincennesissä suoritettiin Napoleon III:n määräyksestä insinööri Jean-Charles Alphandin ja Jean-Pierre Barillet-Deschampsin johdolla uudelleen­järjestelyjä, joiden tarkoituksena oli tehdä siitä Pariisin länsilaidalla sijaitsevan Bois de Boulognen vastinpari, keisarin lupauksen mukaan ”suunnaton puisto Itä-Pariisin työteliäälle väestölle”. Se suunniteltiin englantilaiseen puutarha­tyyliin, sinne istutettiin useita eri puulajeja ja sinne kaivettiin tekojärviä ja puroja. Se täydensi yhdessä Parc des Buttes-Chaumontin ja Parc Montsouris’n kanssa suunnitelman, jonka mukaan pääkaupungin laidoille oli muodostettava laaja puistoalue kaikkien pääilmansuuntien suuntaan. Bois de Vincennesin vierellä sijainnut Parc de Charenton erotettiin Charenton-le-Pontin kunnasta vuonna 1865 ja yhdistettiin Bois de Vinennesiin, joka aiottiin liittää pääkaupunkiin.
Napoleon III luovutti Bois de Vincennesin Pariisin kaupungin omistukseen vuonna 1860. Hallinnollisesti se oli kuitenkin edelleen jaettuna Vincennesin, Fontenay-sous-Bois'n, Nogent-sur-Marnen, Joinville-le-Pontin, Saint-Mauricen, Saint-Mandén ja Charenton-le-Pontin kuntien kesken. Virallisesti se liitettiin Pariisin 12. arrondissementtiin vasta 18. huhtikuuta 1929 annetulla asetuksella.
Metsän keskellä on joukko pittoreskeja rakennuksia ja rakennelmia kuten siltoja, keinotekoisia vesiputouksia, kioskeja ja ravintoloita. Alphandin ehdotuksesta myönnettiin lupia alueen kaupalliselle hyväksikäytölle, edellyttäen että yrittäjien oli rahoitettava osa rakennustöistä ja palautettava rakennusten omistusoikeus valtiolle. Näin syntyi joukko ravintoloita Porte Jaunelle sekä Lac de Saint-Mandén ja Lac de Gravellen rannoille.
Suurin osa vuoden 1900 olympiakisojen kilpailuista pidettiin Bois de Vincennesissä, joka tuolloin ei virallisesti vielä kuulunut Pariisiin. Linna siirtyi vuonna 1934 Vincennesin kunnan omistukseen. Vuoden 1931 kansainvälinen siirtomaiden näyttely pidettiin osittain Bois de Vincennesissä, ja sen yhteydessä alueelle rakennettiin Palais de la Porte Dorée sekä eläintarha Zoo de Vincennes.
Pariisin kaupunki on huolehtinut alueen teistä vuodesta 1930 lähtien. Monet tiet on nykyisin suljettu autoliikenteeltä ja varattu jalankulkijoille ja pyöräilijöille.
Hallinto

Kuten Bois de Boulognea lännessä, ei Bois de Vincennesiäkään yleensä mielletä kuuluvaksi varsinaiseen Pariisiin intra muros (entisten muurien, nykyisin Boulevard Périphériquen sisäpuolella). Se on kokonaan julkista aluetta, eikä siellä ole vakinaisia asukkaita muutamia vartijoita lukuun ottamatta. Hallinnollisesti se kuitenkin kuuluu Pariisin 12. arrondissementtiin ja on jaettu Picpusin ja Bel-Airin korttelien kesken. Pariisin kaupunki huolehtii sen kunnossapidosta ja istutuksista, päättää sen käytöstä ja myöntää tarvittavat luvat siellä pidettäviin yleisötilaisuuksiin sekä ylläpitää siellä toimivia julkisia laitoksia kuten puutarhakoulua (École du Breuil), eläintarhaa ja kasvitieteellistä puutarhaa (Parc floral de Paris).
Kun Bois de Vincennesiä kuitenkin ympäröivät lähes joka puolelta Val-de-Marnen departementtiin kuuluvat kunnat, näiden kuntien ja Pariisin kaupungin välille on syntynyt kiistoja alueen käytöstä, poliisitoimesta ja kunnossapidosta. Naapurikuntien toivomuksista huolimatta Pariisi on kieltäytynyt yhteishallinnosta.
Rakennuksia ja laitoksia

Bois de Vincennesin alueella:
kasvitieteellinen puutarha Parc floral de Paris
eläintarha Parc zoologique de Paris
ravirata Hippodrome de Vincennes
palatsi Château de Vincennes
Fort de Vincennes, jossa toimii useita Ranskan puolustusministeriön alaisia laitoksia
Institut national du sport, de l'expertise et de la performance (INSEP)
puutarhakoulu École de Breuil
opetustarkoituksia palveleva maatila Ferme Georges-Ville
Jardin tropical de Paris, Pariisin trooppinen puutarha, joka perustettiin vuoden 1907 siirtomaanäyttelyn yhteydessä;
viiden kokeilevan teatterin käytössä oleva Cartoucherie
linnoitus Redoute de Gravelle;
linnoitus Redoute de la Faisanderie (nykyisin purettu)
Pagode de Vincennes, buddhalainen temppeli Lac Daumesnilin rannalla vuoden 1931 kansainvälistä siirtomaanäyttelyä varten rakennetuissa Kamerunin ja Togon paviljongeissa, sekä sen yhteydessä tiibetinbuddhalaisuuden keskus Kagyu-Dzong
yliopistoalue Centre universitaire de Vincennes, joka perustettiin 1969 ja jossa alun perin toimi myöhemmin Saint-Denis’hin siirretty Pariisin VIII yliopisto
pyöräilystadion Vélodrome Jacques-Anquetil, joka tunnetaan myös nimellä Cipale
kasarmialue Quartier Carnot
Kulkuyhteydet

Seitsemän Pariisin metron asemaa on lähellä Bois de Vincennesin reunoja. Sen pohjoispuolitse kulkee linja 1, jolla on puiston läheisyydessä asemat Saint-Mandé ja Bérault sekä Château de Vincennes, joka on linjan itäinen pääteasema. Alueen luoteispuolitse kulkee linja 8, jolla on puiston läheisyydessä asemat Porte Dorée, Porte de Charentoni, Liberté ja Chenton-Écoles.
RER-linjan A asema Gare de Vincennes sijaitsee lähellä Bois de Vincennesin koillisreunaa. Sen haara A2 jatkuu lähellä alueen koillis- ja itäreunaa, missä sillä ovat Fontenay-sous-Bois'n, Nogent-sur-Marnen ja Joinville-le-Pontin asemat.
Bois de Vincennesin läpi kulkevat RATP:n bussilinjat 46, 112 ja 325. Sen läheisyydessä kulkevat useat muutkin linjat.
Kulkuyhteydet > Alueen tiet

Bois de Vincennesin läpi kulkee useita teitä. Monet niistä suljettiin 1990-luvulla moottoriajoneuvoilta ja varattiin jalankulkijoille, pyöräilijöille ja ratsastajille. Joulukuun 1999 myrskyn jälkeen liikenteeltä suljettiin turvallisuussyistä vielä joukko teitä. Tämä alkujaan tilapäiseksi tarkoitettu järjestely muutettiin myöhemmin pysyväksi, sillä alueella päätettiin tehdä havaintoja siitä, miten luonto kehittyy myrskyn jälkeen, kun ihminen ei asiaan puutu.
Kuvia

Buddhalainen temppeli Pagode de Vincennes lac Daumesnilin rannalla on alkujaan yksi vuoden 1931 kansainvälisen siirtomaanäyttelyn paviljongeista
Tienristeys Carrefour de la Conservation vuonna 2004 ilmentää autoliikenteen vaikutuksia alueella
Île de Bercy, saari Lac Daumesnilissa
"Romanttinen kioski" ja luola Île de Reuillyssä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bois de Vincennes Wikimedia Commonsissa
Kirjallisuutta

Jean-Michel Derex: Histoire du bois de Vincennes: La forêt du roi et le bois du peuple de Paris.  L’Harmattan, 1997.  ISBN 2-7384-5591-3
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Bois de Boulogne
Lac de Saint-Mandé.
Lac Daumesnil syksyllä.
Pagode de Vincennes lähellä Lac Daumesniliä.
Miniatyyrikuva rukouskirjassa Les Très Riches Heures du Duc de Berry. Kuvassa näkyvät Bois de Vincennes ja Vincennesin linna..
Pariisin trooppinen puutarha
Bois de Vincennes
Bois de Vincennesin kautta kulkeva Route Saint-Louis kesällä
Käännös suomeksi
Katherine Tai

| Katherine Tai |
| --- | --- |

Valkoisen talon kauppaedustaja
 18. maaliskuuta 2021 –  
Presidentti:  Joe Biden
Edeltäjä:  Robert Lighthizer
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1974 (ikä 50) Connecticut, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Tutkinnot:  Yalen yliopisto Harvardin yliopisto
 Nimikirjoitus
Katherine Tai  (s. 18. maaliskuuta 1974)  on yhdysvaltalainen juristi, jonka Joe Biden nimitti Valkoisen talon kauppaedustajaksi virkakautensa alussa 2021. Tässä tehtävässä hän tulee työskentelemään kauppaministerin työparina. Tain odotetaan tukevan Bideniä Donald Trumpin "Amerikka ensin" -päätöksien purkamisessa, työpaikkojen luomisessa ja Kiinan rankaisemisessa kilpailun rajoittamisesta.
Tai on opiskellut Yalessa ja Harvardissa. Hänellä on kiinalaisia sukujuuria, hän puhuu sujuvasti mandariinikiinaa ja on opettanut englantia Guangzhoun yliopistossa. Hän on työskennellyt vuodesta 2017 edustajainhuoneen verotusta valmistelevassa komiteassa.
Barys Astana

| Barys |
| --- | --- |

Perustettu:  1999
Kaupunki:   Astana
Kotiareena:  Barys Arena
– kapasiteetti:  12 000
Sarja:  KHL
Konferenssi:  Itäinen
Divisioona:  Tšernyšov
Värit:                     

Puheenjohtaja:   Boris Ivanistšev
Päävalmentaja:   Galim Mambetalijev
Kapteeni:   Roman Startšenko
Omistaja:  Kazakstanin rautatiet
Yhteistyöseurat:  Nomad Astana (KAZ) Torpedo Ust-Kamenogorsk (KAZ) Snezhnye Barsy (MHL)
Saavutukset KHL:ssä
Divisioonan mestaruudet:  3 (2014, 2019, 2020)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alexander Koreshkov
Vitali Jeremejev (maalivahti)
Barys on Kazakstanin pääkaupungista Astanasta tuleva jääkiekkojoukkue, joka pelaa KHL:n itäisen konferenssin Tšernyšov-divisioonassa.
Barys perustettiin vuonna 1999 ja se pelasi ensimmäisen kautensa 2001–2002. Joukkue pelasi Kazakstanin mestaruussarjassa vuosina 2001–2007 ja Vysšaja Ligassa 2007–2008, minkä jälkeen se on pelannut KHL:ssä sarjan perustamisesta 2008 lähtien.
Ari-Pekka Selin toimi joukkueen päävalmentajana kaudella 2013–2014. Raimo Helminen kuului seuran valmennusryhmään kausilla 2013–2014 ja 2015–2016.
Nykyisin Barysin kakkosjoukkue pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa, jonka se voitti vuosina 2008 ja 2009.
Sarjahistoria

Kazakstanin mestaruussarja: 2001–2007
Vysšaja Liga: 2007–2008
KHL: 2008–