stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rex Tillerson

| Rex Tillerson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 69. ulkoministeri
 1. helmikuuta 2017 – 31. maaliskuuta 2018  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  John Kerry
Seuraaja:  Mike Pompeo
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1952 (ikä 72) Wichita Falls, Texas
Ammatti:  Exxon Mobilin toimitusjohtaja 2006–2016 Boy Scouts of American johtaja 2010–2012
Tiedot
Puolue:  republikaani
 Nimikirjoitus
Rex Wayne Tillerson (s. 23. maaliskuuta 1952 Wichita Falls, Texas, Yhdysvallat) on liikemies. Hän oli Yhdysvaltojen 69. ulkoministeri. Hän oli öljy-yhtiö Exxon Mobilin hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja 2006–2016. Forbes-lehti arvioi hänet vuonna 2014 maailman 26. vaikutusvaltaimmaksi ihmiseksi.
Yhdysvaltain presidentiksi valittu Donald Trump ilmoitti joulukuussa 2016, että Tillerson on hänen ehdokkaansa Yhdysvaltain uudeksi ulkoministeriksi. Senaatin ulkosuhteiden valiokunta hyväksyi Tillersonin ehdokkuuden 22. tammikuuta 2017. Senaatti vahvisti hänen nimityksensä 1. helmikuuta 2017 äänin 56–43. Neljä demokraattia äänesti häntä puoltaen.
Presidentti Trump ilmoitti Tillersonin erottamisesta 13. maaliskuuta 2018 ja nimesi tiedustelupalvelu CIA:n johtajan Mike Pompeon ehdokkaakseen uudeksi ulkoministeriksi. Ero astui voimaan 31. maaliskuuta 2018. Tillerson ehti olla virassa vain runsaan vuoden, ja hän oli siten Yhdysvaltain historian lyhytaikaisimpia ulkoministereitä. Häntä on myös nimitetty yhdeksi maansa historian huonoimmista ulkoministereistäkenen mukaan?.
The Intercept -julkaisun mukaan erottamisen syy olisi ollut se, että Tillerson esti Saudi-Arabian hyökkäyksen Qatariin, mistä arabimaat suuttuivat. Osasyynä olisi ollut se Saudi-Arabian kruununprinssi Mohammed bin Salman oli tulossa vierailulle Yhdysvaltoihin.
HDD Jesenice

| HDD Jesenice |
| --- | --- |
Perustettu:  2013
Entiset nimet:  Team Jesenice (2013–2014)
Kaupunki:   Jesenice
Kotiareena:  Dvorana Podmezakla
– kapasiteetti:  5 800
Sarjataso:  AlpsHL  Slovenia 
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Anze Pogacar
Päävalmentaja:   Gaber Glavič
Kapteeni:   Gašper Glavič
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HDD Jesenice sloveeniksi Hokejsko drsalno društvo Jesenice on slovenialainen jääkiekkojoukkue Jesenicen kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2013 ja pelaa Alps Hockey Leaguessa.
Joukkueen kotiareena on nimeltään Dvorana Podmezakla. Se on rakennettu vuonna 1978 ja sinne mahtuu 5 800 katsojaa.
Joukkue on voittanut Slovenian mestaruuden kolmesti – vuosina 2015, 2017 ja 2018. Vuosina 2016 ja 2019 se oli finaalissa häviävänä osapuolena. Alps Hockey Leaugessa ja sen edeltäjä INL:ssa Jesenice ylsi vuosina 2015–2019 joka vuosi välieriin.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Ian Sotlar | L | 2024 | Ljubljana, Slovenia |  |
| 33 |  | Žan Us | L | 2025 | Ljubljana, Slovenia |  |
|   |  | Žiga Kogovšek | L | 2025 | Jesenice, Slovenia |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 8 |  | Žiga Urukalo | L | 2025 |  |  |
| 79 |  | Jack Lyons | L | 2025 | Mississauga, Ontario, Kanada |  |
| 86 |  | Rožle Bohinc | L | 2024 |  |  |
|   |  | Dejan Adrović | L | 2025 | Ljubljana, Slovenia |  |
|   |  | Tim Borse | R | 2024 | Jesenice, Slovenia |  |
|   |  | Nejc Brus | L | 2025 |  |  |
|   |  | Tim Dolinar | L | 2025 |  |  |
|   |  | Rok Frešer | R | Juniori | Maribor, Slovenia |  |
|   |  | Maks Selan | L | 2025 | Jesenice, Slovenian ST, Jugoslavia |  |
|   |  | Ožbe Šlibar | L | 2025 | Kranj, Slovenia |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 11 |  | Martin Bohinc | L | H | 2025 | Ljubljana, Slovenia |
| 14 |  | Tjaš Lesničar | L | KH | 2025 | Jesenice, Slovenia |
| 19 |  | Gašper Seršen | L | H | 2024 |  |
| 31 |  | Erik Pance | L | VLH | 2024 | Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia |
| 88 |  | Anže Prostor | R | H / P | 2025 | Kranj, Slovenia |
|   |  | David Baloh | R | H | 2025 | Jesenice, Slovenia |
|   |  | Tadej Čimžar | L | KH | 2025 | Kranj, Slovenia |
|   |  | Jaša Jenko | R | OLH | 2025 | Kranj, Slovenia |
|   |  | Gregor Koblar | L | VLH / KH | 2025 | Jesenice, Slovenia |
|   |  | Jakob Pečnik | L | H | 2025 | Ljubljana, Slovenia |
|   |  | Santeri Sillanpää | R | H | 2025 | Paimio, Suomi |
|   |  | Luc Slivnik | R | H | 2025 |  |
|   |  | Urban Sodja | R | VLH | 2024 | Jesenice, Slovenian ST, Jugoslavia |
|   |  | Jakob Stan | R | H | 2024 | Jesenice, Slovenia |
|   |  | Jaka Šturm | L | LH | 2025 | Jesenice, Slovenia |
|   |  | Erik Svetina | L | H | 2025 |  |
|   |  | Olli Valtola | L | KH / VLH | 2025 | Turku, Suomi |
|   |  | Miha Zajc | L | H | 2025 | Ljubljana, Slovenia |
Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Gaber Glavič
Apuvalmentaja: Aleš Sodja
Maalivahtivalmentaja: Urban Avsenik
Huoltopäällikkö: Jože Remar
Toimitusjohtaja: Anze Pogacar
Ryan Zinke

| Ryan Zinke |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 52. sisäministeri
 1. maaliskuuta 2017 – 2. tammikuuta 2019  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Sally Jewel
Seuraaja:  David Bernhardt
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1961 (ikä 63) Bozeman, Montana, Yhdysvallat
Puoliso:  Lolita Hand
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.zinke.house.gov
Ryan Keith Zinke (s. 1. marraskuuta 1961) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja entinen Yhdysvaltain sisäministeri. Vuosina 2015–2017 hän toimi Montanan osavaltion edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Hän on entinen laivaston eliittijoukkojen upseeri. Joulukuussa 2016 presidentiksi valittu Donald Trump ilmoitti että Zinke on hänen ehdokkaansa sisäministeriksi. Senaatti vahvisti Zinken nimityksen 1. maaliskuuta 2017 ja hän astui virkaansa samana päivänä.
Trumpin toiveiden mukaisesti hän edisti öljynporaus- ja hiilikaivoshankkeita sisäministerinä. Joulukuussa 2018 Zinken ilmoitettiin olevan eroamassa.
Alan Happi

| Alan Happi> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2012-
Jäsenet:  Tuukka Riihinen, kitara, laulu, Jesse Heimonen, rummut Niklas Piispala, kitara, laulu, Soni Ahola, basso
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alan Happi on suomalainen rockyhtye. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat Kulje kanssani, Planeetta Äx ja Kissoja ja koiria. Alan Happi soittaa energistä alternativerockistaan, jossa yhdistyy eri genrejä, melodisuus, suomalainen melankolia ja omaperäinen soundi. Yhtye on myös lämmitellyt lavalle mm. Olavi Uusivirtaa.
Diskografia > Albumit

Vieraassa talossa   -Lp (2024)
Diskografia > Singlet

Alan Happi - ep (2017)
Puujumala - single (2018)
Kulje kanssani - single (2018)
Planeetta Äx - single (2019)
Tuhannet vuodet-kokoelma albumi (2020)
Rajojemme ylitys - single (2020)
Salama kertaa kuus - single (2020)
Haamuja - single  (2022)
Vaatteet -single  (2022)
En kuuntele Loiria (2024)
Diskografia > Musiikkivideot

Kissoja ja koiria (2016)
Matkalla vapaita (2017)
Puujumala (2018)
Kulje kanssani (2018)
Planeetta äx (2019)
Salama kertaa kuus (2020)
Rajojemme ylitys (2020)
Aiheesta muualla

Alan Happi Instagramissa
Alan Happi Facebookissa
Alan Happi Spotifyssä
Filmfare

| Filmfare |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  Aikakauslehti
Perustettu:  1952
Kotikunta:  Mumbai
Kotimaa:   Intia
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
www.filmfare.com
Filmfare on englanninkielinen aikakauslehti, joka käsittelee intialaista elokuvateollisuutta. Sitä julkaisee The Times Group. Filmfare on Intian suosituin viihdelehti, jota lukee intialainen yhteisö ympäri maailmaa.lähde?
Se organisoi ja sponsoroi palkintogaaloja Intian elokuvateollisuuksille kieliryhmittäin. Filmfare Awards -gaalassa palkitaan hindinkielisiä, Filmfare Awards South -gaalassa tamilin-, telugun-, malajalamin- ja kannadankielisiä ja Filmfare Awards East -gaalassa palkitaan bengalin-, assamin- ja orijankielisiä elokuvia.lähde?
Alexander Acosta

| Alexander Acosta |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva vuodelta 2017.
Yhdysvaltain 27. työministeri
 28. huhtikuuta 2017 – 19. heinäkuuta 2019  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Tom Perez
Seuraaja:  Eugene Scalia
syyttäjä
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1969 (ikä 56) Miami, Florida, Yhdysvallat
Puoliso:  Jan Williams
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Rene Alexander (Alex) Acosta (s. 16. tammikuuta 1969) on Yhdysvaltain aiempi työministeri. Hän on työskennellyt myös syyttäjänä.
Presidentti Donald Trump nimitti Acostan ehdokkaakseen maan työministeriksi 16. helmikuuta 2017 tehtävään alun perin kaavaillun Andrew Puzderin luovuttua ehdokkuudestaan. Senaatti vahvisti Acostan nimityksen 27. huhtikuuta. Acosta on koulutukseltaan lakimies, ja hän on uransa eri vaiheissa toiminut sekä yksityisellä sektorilla, yliopistoviroissa että keskeisissä liittovaltion oikeus- ja työmarkkinahallinnon tehtävissä. Acosta on kotoisin Miamista, Floridasta, jonne hänen vanhempansa olivat aikoinaan saapuneet Kuubasta.
Syyttäjänä ollessaan Acosta järjesti sopimuksella sittemmin itsemurhan tehneelle miljonäärille Jeffrey Epsteinille seksuaalirikosoikeudenkäynnissä lyhyen vankilatuomion. Asiasta aiheutuneen kohun vuoksi Acosta erosi työministerin tehtävästä heinäkuussa 2019. Trump nimitti toistaiseksi tehtävää hoitamaan varatyöministeri Patrick Pizzellan.
Väinö Komu

Väinö Paavali Komu (7. kesäkuuta 1928 Pyhäjärvi Ol – 9. joulukuuta 2013 Lahti) oli suomalainen kuvanveistäjä ja äidinkielenopettaja.
Komu valmistui filosofian kandidaatiksi 1950 ja toimi äidinkielenopettajana 1953–1977. Hän kävi Lahden taideyhdistyksen piirustuskoulun 1955–1956 ja opiskeli Harjulan vapaaopiston kuvanveistoryhmässä 1955–1959. Komu käytti veistoksiensa materiaaleina pronssia, punasavea, puuta ja kiveä.
Väinö Komun kirjallisessa tuotannossa keskeistä on hänen kotiseutunsa Pohjois-Pohjanmaalla. Komun voimakas kiinnostus kansanperinteeseen ja opinnoissa kansatieteeseen näkyy erityisesti hänen pääteoksessaan Heittopelto-Heittola.
Veistoksia

Laulupuu, Kankolan päiväkoti, Lahti 1986
Pyhäjärvisen työn kunniaksi, Pyhäjärvi 1991
Pikkusiili emonsa kanssa, Sirkkulan ala-aste, Salo 2006
Tiedon ja taidon portaat, Tiirismaan koulu, Lahti 2009
Kirjallista tuotantoa

Ihmistä lähellä ; teksti Ulla Aartomaa ; valokuvat Teemu Töyrylä. V. Komu, Lahti 1990
Heittopelto Heittola : talon ja suurperheen vaiheet 1836-1932. V. Komu, Lahti 1995
Kun vielä jäheillä seelattiin : Kuivaniemen talonpoikaispurjehduksesta. Kuivaniemen kotiseutuyhdistys, Kuivaniemi 1999
Matinniemen maakauppias 1858-1935. V. Komu, Lahti 2001
Maalaispoikana 1930-luvulla. Väinö Komu, Lahti 2008
Opintielle 1939. Väinö Komu, Lahti 2010
Tyyntä ja myrskyä Tikannokalla. Väinö Komu, Lahti 2012
Huutolaistytöstä pitokokiksi. Väinö Komu, Lahti 2013, Sylvi Niskasen (1901-1988) elämäkerta
Toimituksia

Terttu Komun runoja, toimittanut Väinö Komu. 2005
Anni Ruotsalainen : Omaa väkeä ja naapureita. Väinö Komu, Lahti 2007
Aiheesta muualla

Päijät-Häme-wiki : Väinö Komu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Suihkukaivoveistos Pyhäjärvisen työn kunniaksi Pyhäjärvellä (1991).
Varuillaan (1991) ja Pikkusiili (1988) ovat olleet vuodesta 2006 Salossa Sirkkulan koulun pihalla.
Gatito Fernández

Gatito Fernández vuonna 2014.
Roberto Júnior ”Gatito” Fernández (s. 29. maaliskuuta 1988) on paraguaylainen ammattilaisjalkapalloilija, joka toimii maalivahtina paraguaylaisessa Cerro Porteño -seurassa ja Paraguayn maajoukkueessa. Hänen lempinimensä ”Gatito” tarkoittaa espanjaksi ”pientä kissaa”, mikä erottuu hänen nopeudestaan ja ketteryydestään maalivahtina.
Varhainen ura

Gatito Fernández on entisen paraguaylaisen maajoukkueen maalivahdin, Roberto ”Gato” Fernándezin poika. Gatito Fernández aloitti uransa Cerro Porteñossa, joka on yksi Paraguayn suurimmista jalkapalloseuroista.
Seuraura

Fernández pelasi lainalla kolmessa eri joukkueessa, argentiinalaisessa Estudiantesissa, argentiinalaisessa Racing Clubissa ja alankomaalaisessa Utrechtissa. Fernández pelasi myös lyhyitä jaksoja brasilialaisissa joukkueissa Esporte Clube Vitória, Figueirense ja Botafogo. Nykyään hän pelaa toista kertaa Cerro Porteñossa, jossa hän pelasi aikaisemmin vuosina 2007–2014.
Kansainvälinen ura

Fernández debytoi Paraguayn maajoukkueessa vuonna 2011. Hän on sittemmin ollut tärkeä osa Paraguayn joukkuetta useissa Copa América -turnauksissa. Hänen merkittävimmät suorituksensa ovat olleet ratkaisevia rangaistuspotkukilpailuissa, joissa hän on johdattanut maansa voittoihin.
Pelityyli

Fernándeziä pidetään erittäin ketteränä ja reaktiivisena maalivahtina, joka pystyy venymään nopeasti ja estämään vaikeat laukaukset. Hänen erikoisosaamisensa on rangaistuspotkujen torjuminen, mikä on auttanut häntä saamaan mainetta niin seurassa kuin maajoukkueessakin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gatito Fernández Wikimedia Commonsissa
Reince Priebus

| Reince Priebus |
| --- | --- |

Valkoisen talon kansliapäällikkö
 20. tammikuuta 2017 – 31. heinäkuuta 2017  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Denis McDonough
Seuraaja:  John F. Kelly
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1972 (ikä 52) Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Puoliso:  Sally Sherrow
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Reinhold Richard "Reince" Priebus [raɪns ˈpriːbəs] (s. 18. maaliskuuta 1972) on yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän oli Republikaanien kansallisen komitean puheenjohtaja kolmen kauden ajan, 2011–2016, ja Valkoisen talon kansliapäällikkö presidentti Donald Trumpin virkakauden ensimmäiset kuusi kuukautta heinäkuun 28. päivään 2017 saakka, jolloin hänen tilalleen nimitettiin kenraali John F. Kelly.
Priebus on tehnyt pitkän uran puoluetoiminnassa. Hän aloitti osavaltiotasolla. Hänen johtaessaan Wisconsinin republikaaneja puolue menestyi hyvin ja voitti uusia paikkoja liittovaltion alahuoneessa, sai enemmistön osavaltion parlamentissa ja kuvernöörin viran. Priebus on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Uskonnoltaan hän on ortodoksi.
Puoluetta repineen esivaalikamppailun jälkeen Priebus kehotti republikaaneja yhdistymään Donald Trumpin ehdokkuuden taakse. Marraskuussa 2016 Trump nimitti hänet Valkoisen talon kansliapäälliköksi 20.1.2017 alkaen.
Heinäkuun lopulla 2017 Donald Trump erotti Priebusin epäillen häntä Valkoisen talon henkilökunnasta peräisin olevista monista tietovuodoista lehdistölle. Juuri ennen erottamista Trumpin viikkoa aiemmin nimittämä uusi viestintäjohtaja Anthony Scaramucci kutsui uutta esimiestään Priebusia The New Yorker -lehdelle ”v***n vainoharhaiseksi skitsofreenikoksi”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Reince Priebus Wikimedia Commonsissa
| n k  Valkoisen talon kansliapäälliköt |
| --- | --- | --- |
|  Steelman  Adams  Persons  O'Donnell  M. Watson  Haldeman  Haig  Rumsfeld  Cheney  Jordan  J. Watson  J. Baker  Regan  H. Baker  Duberstein  Sununu  Skinner  J. Baker  McLarty  Panetta  Bowles  Podesta  Card  Bolten  Emanuel  Rouse (vt.)  Daley  Lew  McDonough  Priebus  Kelly  Mulvaney (vt.)  Meadows  Klain  Zients  Wiles  |  Steelman  Adams  Persons  O'Donnell  M. Watson  Haldeman  Haig  Rumsfeld  Cheney  Jordan  J. Watson  J. Baker  Regan  H. Baker  Duberstein  Sununu  Skinner  J. Baker  McLarty  Panetta  Bowles  Podesta  Card  Bolten  Emanuel  Rouse (vt.)  Daley  Lew  McDonough  Priebus  Kelly  Mulvaney (vt.)  Meadows  Klain  Zients  Wiles  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Santtu Raitala

| Santtu Raitala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1991 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Suomi
Raviohjastaja
Kotirata:   Killeri
Lisenssi:  D
Voittosumma:  10 629 067 €
Starttien määrä:  15 169
Voittoja:  2102
1000. voitto:  2019
2000. voitto:  2022
Tilastot päivitetty:  10.1.2023
Santtu Raitala (s. 18. marraskuuta 1991) on 2020-luvun menestynein suomalainen raviohjastaja. Raitala on ollut useana vuotena peräkkäin eniten vuodessa voittoja ajanut ohjastaja, hän on voittanut lukuisia suurkilpailuja niin lämminverisillä kuin suomenhevosilla sekä ravikuninkuuden kolme kertaa peräkkäisinä vuosina. Hänet on myös useaan otteeseen palkittu alansa parhaana.
Raitala on palkittu Suomessa vuoden raviohjastajana kuudesti peräkkäin, vuosina 2019-2024 ja urheilutoimittajat ovat valinneet hänet samoina vuosina vuoden parhaaksi raviurheilijaksi.
Uran alku

Raitala suoritti raviohjastajan kurssin 16-vuotiaana. Hän aloitti kilpailemisen poniohjastana vuonna 2006. Ponikuninkuusraveissa Raitala voitti kuningatarkilpailun vuonna 2009 Zilvia-ponin ohjastajana.
Voittomäärät

Raitala on toinen ohjastaja, joka on ohjastanut vuoden aikana yli 400 voittoa Suomessa. Jorma Kontion jälkeen toisena merkkipaalun saavuttanut Raitala voitti Suomen Hippoksen tilastojen mukaan 402 lähtöä vuonna 2022.  Raitala on myös viides ja nuorin raviohjastaja Suomessa, joka on voittanut yli 300 lähtöä vuodessa. Hän saavutti rajapyykin ensimmäisen kerran vuonna 2021. Raitala on saavuttanut 300 vuosittaisen voiton rajan neljä kertaa perättäin, vuosina 2021-2024. Hän on Jorma Kontion lisäksi toinen suomalainen ohjastaja, joka on ohjastanut yli 300 voittoa useampana kuin yhtenä vuotena.
Raitala on ollut Suomen voitokkain ohjastaja vuodesta 2019 lähtien. Vuonna 2020 ravit olivat tauolla kaksi kuukautta.
| Vuosi | Voitot |
| --- | --- |
2019: 279
2020: 277
2021: 357
2022: 402
2023: 338
2024: 333
Raitala pääsi tuhannen voiton klubiin syksyllä 2019.
1000. voitto 25. lokakuuta 2019 Kuopiossa Gognap-ruunalla.
2000. voitto 4. lokakuuta 2022 Jyväskylässä  Sweet Gold -tammalla.
Raitalalla on myös vuoden aikana hevosenomistajille ajetun palkintorahan ennätys. Hänen ohjastamansa hevoset ansaitsivat vuonna 2022 yhteensä 2 352 077 euroa.
Hänellä on myös ohjastajaliigavoittojen ennätys. Raitala oli vuoden 2023 menestynein ohjastaja kahdeksalla eri maakuntaradalla ja vuonna 2022 seitsemällä eri maakuntaradalla. Kuuden ohjastajaliigan voittajia Suomessa on kaksi, Raitala vuonna 2021 ja Jorma Kontio vuonna 1989. Oulun ja Jyväskylän raviratojen voitokkain hän on ollut peräkkäin vuodesta 2017 vuoteen 2023.
Kilpailusaavutuksia

Ravikuninkuuden Raitala on voittanut kolmesti Evartin ohjastajana, vuosina 2020 ja 2021 Seinäjoella sekä Forssassa 2022. Suur-Hollola-ajon Raitala voitti kylmäveristen kilpailussa Evartilla vuonna 2020 ja lämminveristen kilpailussa MAS Champilla 2021. Raitala on voittanut suurkilpailuista Killerin Eliitin kolme kertaa ja St. Legerin kahdesti MAS Champilla sekä Willow Pridella. Vuoden 2023 heinäkuussa Mikkelin St Michel -raveissa hän ohjasti lyhyen matkan Suomen ennätykset sekä suomenhevosissa Evartilla että lämminverisissä Hierro Bokolla sekä 4-vuotiaiden lämminveristen pitkän matkan Suomen ennätyksen Sands Gangsterilla.
Pihtiputaalla asuva Raitala on ohjastajana voittanut neljä kansainvälistä lämminveristen suurkilpailua.
Seinäjoki Race 2019 / Atupem
Finlandia-ajo 2020 / Zarenne Fas
Seinäjoki Race 2020 / Willow Pride
St. Michel 2020 / Hierro Boko.
Suurimpiin kuuluvia ikäluokkakilpailulja Raitala on voittanut useita.
Lämminveristen Kriterium 2019 / Raskolnikov Frido
Ruotsissa tammojen E3-kilpailun lyhyt matka 2022 / Dea Grif, voitto oli Raitalan ensimmäinen suurkilpailuvoitto ulkomailla.
Suuri Suomalainen Derby 2024 / Lightning Stride
Suomenhevosten Kriterium 2024 / Alarik Huikea
Kansainvälisiin ohjastajakilpailuihin Raitala on osallistunut Suomen edustajana vuodesta 2022.
EM-kilpailussa Belgiassa vuonna 2022 Raitala oli viides.
MM-kilpailussa 2023 Raitala oli neljäs. Kilpailun osalähdöt ajetttiin Hollannissa, Belgiassa ja Saksassa.
Valmentajaura

Raitala omistaa Jockas Rita -suomenhevostamman, joka on ainoa Raitalan valmennuksessa oleva hevonen. Jockas Rita voitti uransa ensimmäiset 18 kilpailua. Tämä uran alun voittoputki on suomenhevosten ennätys. Voittoputki katkesi, kun kärryjen apuaisan irtoaminen aiheutti loppusuoran laukan Jockas Rita on voittanut yhden suurkilpailun, Tammaderbyn. Jokivarren Kunkun varsaa etsinyt Raitala osti Jockas Ritan Seppo Suuroselta sen ollessa yksivuotias.
Santtu Raitala ohjasti Atupemin voittoon Seinäjoki Racessa vuonna 2019.
Nate Diaz

| Nate Diaz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1985 (ikä 39) Stockton, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Aktiivisena:  2004–
Pituus:  183 cm
Paino:  77 kg
Painoluokka:  kevytsarja (2004–2015) välisarja (2010–2011, 2016–)
Kätisyys:  vasen
Taistelutyyli:  brasilialainen jujutsu, nyrkkeily
Seura:  Cesar Gracie Jiu-Jitsu
Tilastot
Ottelut:  34
Voitot:  21
– tyrmäyksellä:  4
– luovutuksella:  13
– päätöksellä:  4
Tappiot:  13
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  10
Aiheesta muualla
www.diazbrothers.com
Nathan Donald Diaz (s. 16. huhtikuuta 1985 Stockton, San Joaquin piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän ottelee UFC:ssä kevytsarjassa. Diaz voitti The Ultimate Fighter 5 -vapaaotteluturnauksen. Hän otteli UFC:n kevytsarjan mestaruudesta 2012, mutta hävisi Benson Hendersonille tuomariäänin. Hänen veljensä on vapaaottelija Nick Diaz. Diaz tunnetaan gangsterimaisuudestaan ja suorasta puheestaan.
Vapaaottelu-ura

Diaz otteli ensimmäisen vapaaottelunsa WEC järjestössä 21. lokakuuta 2004. Vastassa hänellä oli Alejandro Garcia, jonka Diaz voitti triangelikuristuksella kolmannessa erässä. Sittemmin Diaz otteli vaihtelevasti eri järjestöissä, kuten Pancrasessa ja Strikeforcessa. WEC:ssä hän otteli kolmen voiton jälkeen kevyensarjan mestaruudesta Hermes Françaa vastaan, mutta hävisi ottelun käsilukolla toisessa erässä.
Vapaaottelu-ura > Ultimate Fighter

Diaz otteli Ultimate Fighter 5 kevytsarjan turnauksessa. Hän oli Jens Pulverin joukkueessa. Turnaus oli 16 ottelijan pudotuspelimenetelmällä. Diaz kohtasi avauskierroksella Rob Emersonin, jonka hän voitti toisessa erässä kuristuksella. Toisella kierroksella Diaz voitti samassa joukkueessa kilpailleen Corey Hillin triangelikuristuksella ensimmäisessä erässä. Välierässä Diaz kohtasi Gray Maynardin, jonka hän voitti giljotiinikuristuksella toisessa erässä ja eteni loppuotteluun. Ultimate Fighter 5 loppuottelussa Diaz kohtasi Manvel Gamburyanin, jonka hän voitti luovutuksella Gamburyanin loukattuaan olkapäänsä kesken ottelun.
Vapaaottelu-ura > UFC

Turnausvoiton jälkeen Diaz sai pidempi aikaisen sopimuksen UFC:n kanssa ja otteli syyskuussa 2007 UFC Fight Night: Thomas vs. Florian tapahtumassa. Hän kohtasi Júnior Assunçãon, jonka Diaz voitti giljotiinikuristuksella ensimmäisessä erässä.
2008 Diaz voitti kolmesta kamppailusta kaksi triangelikuristuksella Alvin Robinsonia ja Kurt Pellegrinoa vastaan. Molemmista kamppailuista hän saavutti Illan luovutus -palkinnon. Vuoden viimeinen kamppailu Josh Neeriä vastaan päättyi Diazin voittoon hajaäänin. Ottelu palkittiin Illan kamppailu -palkinnolla.
Diaz pääsi ottelemaan ensimmäistä kertaa päätapahtumaan UFC 94:ssa tammikuussa 2009, jossa hän kohtasi Clay Guidan. Diaz hävisi kamppailun hajaäänin. Se palkittiin edellisen ottelun tavoin Illan kamppailu -palkinnolla. Diaz kohtasi seuraavaksi Joe Stevensonin kesäkuussa 2009, jonka hän hävisi toistamiseen tuomariäänin. Ottelu palkittiin Illan kamppailu -palkinnolla. Diaz otteli vielä kolmannen kerran 2009 vuoden puolella Melvin Guillardia vastaan UFC Fight Night: Diaz vs. Guillard -tapahtumassa. Diaz voitti kamppailun giljotiinikuristuksella toisessa erässä. Diaz sai palkinnoksi vielä Illan luovutus -palkinnon.
Vuosi 2010 alkoi tappiolla, kun hän hävisi Gray Maynardille hajaäänin UFC Fight Night: Maynard vs. Diaz -tapahtumassa tammikuussa. Kamppailun jälkeen Diaz siirtyi välisarjaan.