stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Giovanni Battista Grassi

| Giovanni Battista Grassi |
| --- | --- |
 Giovanni Battista Grassi.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1854 Rovellasca
Kuollut: 4. toukokuuta 1925 Rooma
Kansalaisuus:  italialainen
Koulutus ja ura
Oppilaat:  Guido Grandi
Tutkimusalue:  entomologia, malaria
Palkinnot:  Darwin-mitali 1896
Giovanni Battista Grassi (27. maaliskuuta 1854 Rovellasca, Italia – 4. toukokuuta 1925 Rooma, Italia) oli italialainen eläintieteilijä, joka tutki muun muassa malariaa ja sitä kantavia hyttysiä, mehiläisten embryologiaa, loisia ja erityisesti viinikirvoja, ankeriaiden muodonmuutosta ja vaellusta sekä termiittejä. Grassi osoitti, että vain Anopheles-suvun hyttyset kantavat malarialoista. Hän toimi myös senaattorina.
Elämä ja tutkimustyö

Battista Grassi suoritti lääketieteellisen yliopistotutkinnon Pavian yliopistossa Camillo Golgin ja Giulio Bizzozero opetuksessa. Valmistumisensa jälkeen hän tutki lääketieteellisesti kiinnostavia loismatoja, erityisesti hakamatoa, komparatiivisen anatomian laitoksella Sapienzan yliopistossa Roomassa.
Vuodesta 1878 eteenpäin hän työskenteli ensin Messinassa tutkien nuolimatoja ja sen jälkeen Heidelbergissä Karl Gegenbaurin ja Otto Bütschlin seurassa. Heidelbergissä hän myös avioitui Maria Koenenin kanssa.
Vuonna 1883 Grassista tuli komparatiivisen eläintieteen professori Catanian yliopistossa, jossa hän perehtyi heisimatoihin ja ankeriaiden elinkaareen. Samalla hän tutki mureenoja Roomassa. Cataniassa Grassi alkoi opiskella entomologiaa, ja kirjoitti varsinaisten tieteellisten julkaisujensa ohella entomologiasta oppilastekstin I Progenitori degli insetti e dei miriapodi (suom. Hyönteisten ja tuhatjalkaisten synty ja kehitys) vuonna 1886. Hän alkoi myös perehtyä malariaan, ja työskenteli Raimondo Felettin kanssa erityisesti lintumalariaa tutkien.
Grassi toimi vuodesta 1895 entomologina Roomaa kiertävässä malariantutkimusryhmässä, johon kuuluivat hänen lisäkseen Angelo Celli, Amico Bignami, Giuseppe Bastianelli ja Ettore Marchiafava. Hän osoitti Anopheles claviger -hyttyslajin levittävän malariaa ihmisissä. Vuosien 1900 ja 1902 välillä Grassi, Gustavo Pittaluga ja Giovanni Noé tekivät malariantutkimusta Agro Portuensessa, Fiumicinossa, Tiber-joella ja Capacciossa.
Grassi jätti malarian tutkimisen vuonna 1902 ja alkoi perehtyä leishmaniaasia aiheuttavaan hietakärpäseen (Phlebotomus papatasii) sekä viinirypäleiden tuholaisena tunnettuun viinikirvalaji Phylloxera vastatrixiin. Endeemisen malarian palatessa Italiaan ensimmäisen maailmansodan seurauksena hän jatkoi hyttystutkimuksiaan ja teki niitä kuolemaansa saakka.
Julkaisut

Osittainen luettelo Grassin töistä:
Rapporti tra la malaria e peculiari insetti (zanzaroni e zanzare palustri). R. C. Accad. Lincei 7:163-177. (1898)
Ancora sulla malaria. R. C. Accad. Lincei 8:559-561. (1899)
Resoconto degli studi fatti sulla malaria durante il mese di gennaio. R. C. Accad. Lincei. 8:100-104. (1899, yhteistyössä A. Bignamin ja G. Bastianellin kanssa)
Studii di uno Zoologo sulla Malaria. Atti dei. Linncei. Mem. Cl.sc.fis.ecc. 3(5), No. 91:299-516.6 (1901)
Tunnustukset

Giovanni Battista Grassille myönnettiin Royal Societyn Darwin-mitali vuonna 1896. Italian posti julkaisi hänen kuvaansa kantavan muistopostimerkki vuonna 1955.
Aiheesta muualla

Dipartimento di Biologia Animale e dell'Uomo – Battista Grassi: uno zoologo per la malaria (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Himetop: Grassin elämään liittyneitä paikkoja (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 2  Alankomaat  Vatikaani 
Tieteilijät:  International Plant Names Index 
Taiteenala:  Scientific illustrators 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Rosa Lappi-Seppälä

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 4. marraskuuta 1974 (ikä 50)
Pelipaikka: hyökkääjä
Junioriseurat
1982–1986: KäPa
1987–1988: Valtti
1989–1990: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1990–2000 | HJK | – | (–) |
| 1994-1995 | → Anderlecht | – | (–) |
| 1996-1997 | → Barry University | – | (–) |
| 1998 | → Miami Gliders | – | (–) |
| 1999–2000 | → ACF Torino | 20 | (6) |
| 2000–2001 | → AC Foroni | 25 | (14) |
| 2001 | FC United | – | (–) |
| 2001–2002 | → Fiammamonza | 14 | (6) |
| 2002–2004 | HJK | – | (–) |
| 2002–2003 | → ACF Milan | – | (–) |
| 2005 | FC Espoo | – | (–) |
| 2006 | Åland United | – | (–) |
| 2007–2008 | PuiU | – | (–) |
Maajoukkue
| 1995–2002 |  Suomi | 21 | (1) |
Valmennusura
2012–2013: EIF
2014: KoiPS
2017: Suomi TU20
2018: Suomi TU23
2019–2021: FC Honka
2024–: Como
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Rosa Lappi-Seppälä (s. 4. marraskuuta 1974) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Pelaajaurallaan Lappi-Seppälä voitti muun muassa kahdeksan Suomen mestaruutta ja pelasi 21 A-maaottelua.
Ura > Pelaajana

Lappi-Seppälä aloitti jalkapallon kahdeksanvuotiaana Käpylän Pallossa, josta hän siirtyi Puotinkylän Valtin kautta Helsingin Jalkapalloklubin junioreihin vuonna 1989. Ensimmäisen SM-sarjaottelunsa Lappi-Seppälä pelasi vuonna 1990. HJK:ssa hän voitti vuosina 1991–2000 kahdeksan Suomen mestaruutta ja viisi Suomen Cupia. Hän edusti pääsarjatasolla myös FC Unitedia, FC Espoota, Ålanbd Unitedia ja Puistolan Urheilijoita. Vuodesta 1994 lähtien Lappi-Seppälä pelasi kesät Suomessa ja talvikauden ulkomailla Belgiassa, Yhdysvalloissa ja Italiassa useassa eri seurassa. Belgiassa hän voitti mestaruuden Anderlehtin joukkueessa ja edusti Yhdysvalloissa USL-liigan Miami Glidersia. Vuodesta 1999 lähtien hän pelasi neljä kautta Italian Serie A:ssa, jossa hänen parhaat saavutukset olivat toinen sija ja cup-voitto AC Foronissa vuonna 2002. Lappi-Seppälä oli tuolloin myös koko liigan kolmanneksi paras maalintekijä 18 maalillaan.
Lappi-Seppälä pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa vuonna 1995, jonka jälkeen hän palasi maajoukkueeseen jälleen 1998. Maajoukkueessa Lappi-Seppälä pelasi 21 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Ura > Valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Lappi-Seppälä on toiminut valmentajana. Hän on valmentanut EIF:n naisten joukkuetta vuodesta 2012. Lisäksi hän on toiminut tyttöjen aluevalmentajana Etelä-Suomen alueella. Vuonna 2023 hän siirtyi Saudi-Arabian naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Tehtävä päättyi jo saman vuoden lokakuussa Saudi-Arabian jalkapalloliiton kerrottua, ettei hän enää jatka maajoukkueen valmentajana.
Hän siirtyi syksyllä 2024 naisten Serie A:ssa pelaavan FC Comon valmennusryhmään apuvalmentajana.
Yksityiselämä

Rosa Lappi-Seppälän isä on suomentaja Jyrki Lappi-Seppälä ja isoisä oli arkkitehti Jussi Lappi-Seppälä. Hänen puolisonsa on urheilutoimittaja Mitri Pakkanen.
Muuta

Lappi-Seppälä on voittanut myös salibandyn Suomen mestaruuden VFT:ssä kaudella 1998–1999.
Michelle Karvinen

| Michelle Karvinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1990 (ikä 34) Rødovre, Tanska
Kansalaisuus:   Tanska  Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pituus:  166 cm
Paino:  69 kg
Seura
Seura:  Frölunda HC
Sarja:  Svenska damhockeyligan
Pelinumero:  33
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Rødovre Mighty Bulls U-20 University of North Dakota Espoon Blues Luleå HF Ladies Team Lugano KRS Vanke Rays  Malmö Redhawks
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Suomi 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Hämeenlinna 2009 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sveitsi 2011 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2015 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2017 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2021 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2024 | jääkiekko |  |
Michelle Karvinen (s. 27. maaliskuuta 1990 Rødovre, Tanska) on tanskalais-suomalainen jääkiekkoilija. Hänen äitinsä on tanskalainen ja isänsä Heikki Karvinen suomalainen, ja hänellä on molempien maiden kansalaisuudet.
Maajoukkueura

Karvinen on pelannut Suomen nuorten maajoukkueissa ja naisten maajoukkueessa. Aikuisten arvokilpailuissa hän pelasi ensimmäistä kertaa vuoden 2009 MM-kilpailuissa, jolloin hän oli asunut IIHF:n sääntöjen vaatimat kaksi peräkkäistä kautta Suomessa. Vuoden 2009 MM-kilpailuissa hän voitti pronssia ja hänet valittiin All Stars -kentälliseen. Turnauksessa hän teki viidessä ottelussa viisi maalia ja antoi kaksi maalisyöttöä. Ennen Vancouverin olympialaisia helmikuussa 2010 hän oli pelannut Suomen maajoukkueessa 66 A-maaottelua ja tehnyt niissä 32 maalia ja antanut 30 maalisyöttöä.
Vancouverin olympialaisissa Karvinen teki muun muassa näyttävän soolomaalin pronssiottelussa Ruotsia vastaan, jonka Suomi lopulta voittikin. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen myös Sveitsin MM-kilpailuissa 2011, jossa hänet nimettiin turnauksen All stars -kentälliseen. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2012 ja 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 Suomi jäi viidenneksi, mutta Karvinen valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Hän voitti turnauksen maali- ja pistetilaston. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen Ruotsin MM-kilpailuissa 2015 ja neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen 2016. Vuonna 2017 Karvinen kuului Suomen MM-pronssijoukkueeseen. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti toisen kerran olympiapronssia. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän oli saavuttamassa Suomen ensimmäistä MM-hopeaa ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän kuului Suomen pronssijoukkueisiin MM-kilpailuissa 2021 ja olympialaisissa 2022. Hän pelasi kuudenneksi sijoittuneessa Suomen MM-]oukkueessa 2022. Hän sai MM-pronssia 2024.
Karvinen on pelannut 26.4.2024 mennessä 378 naisten maaottelua ja kerännyt niissä tehopisteet 163+209=372. Olympialaisissa hän on tehnyt 24 ottelussa 12 maalia ja antanut 11 maalisyöttöä. MM-kilpailuissa hän on tehnyt pelaamissaan 60 ottelussa 22 maalia ja antanut 34 maalisyöttöä (tilanne 27.5.2023).
Muuta

Karvisen isoveli Jannik pelaa Tanskan pääsarjaa Rødovressa ja on myös esiintynyt Tanskan ikäkausimaajoukkueissa.
Karvinen suunnitteli vuoden 2019 naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen logon.
Karvinen avioitui naisen kanssa toukokuussa 2024.
Miisa

| Miisa |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  23. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Mysa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miisa on suomenkielinen naisen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli annettu Suomessa yhteensä noin 1 580 naispuoliselle henkilölle. Vuosina 1920–1939 syntyneille nimi on väestötietojärjestelmässä kirjattu vain muutamalle henkilölle, 1940–1970-luvuilla nimenkantajia on kirjattu alle sata, mutta 1980-luvulta alkaen nimen suosio on kasvanut.
Miisan nimipäivä on 23. syyskuuta. Etunimi lisättiin suomenkieliseen nimipäiväalmanakkaan vuonna 2010.
Tunnettuja Miisa-nimisiä

Miisa Grekov, o.s. Rotola-Pukkila, Mmiisas (s. 1995), suomalainen videobloginpitäjä
Miisa Lindén (s. 1957), suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja
Miisa Nuorgam (s. 1992), saamelainen toimittaja ja e-urheiluvaikuttaja
Miisa Päällysaho (1970–2016), suomalainen eurodance-esiintyjä
Miisa Turunen (s. 2005), salibandyn pelaaja
Pahojen poikien lauluja 1–2

| Pahojen poikien lauluja 1–2 Juha "Watt" Vainio |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1976–1979
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: CD, C-kasetti
 Tyylilaji: huumorimusiikki
 Levy-yhtiö: Audiovox Records Oy
Pahojen poikien lauluja 1–2 on Audiovox Recordsin vuonna 1992 julkaisema kokoelma-albumi. Kokoelma-albumi sisältää Juha ”Watt” Vainion tekemiä "pornolauluja" vuosilta 1976–1979. Albumi sai jatkoa vuonna 1997, kun Porno-ooppera / Pahojen poikien lauluja 3 -kokoelma julkaistiin CD:nä. Molemmat levyt myivät kultaa. Lauluja julkaistiin myös karaokelevyllä.
Levyn artistit esiintyivät salanimillä. Vainio esiintyi kappaleissa salanimellä Junnu Kaihomieli. Hän kirjoitti kappaleet ja myös lauloi joissain. Useassa laulussa on jokin tuttu melodia, joista tekijänoikeussuojat olivat umpeutuneet: esimerkiksi kappale ”Kumi-Roope” on rivompi versio kansanlaulusta ”Rosvo-Roope”. Vuonna 1979 Vainio oli mukana tekemässä myös toisen kasetillisen näitä ralleja. Kappaleita julkaistiin CD:llä vasta vuonna 1992.
Kappaleiden alkuperäisiä master-nauhoja ei ole enää jäljellä.
Kappaleet

Junnu Kaihomieli – Paljaana
Lenita Lauren – Kersantti
Junnu Kaihomieli – Keskussairaalassa
Aino Akti – Iltasatu
Asko Kamppi – Pohjolan pidot
Carita – Pillurock
Junnu Kaihomieli – Lukretsia Ja kasanova
Aino Akti – Lehtimiehen moraali
Asko Kamppi – Kumi-Roope
Carita – Oi Jussi
Aino Akti – Kerrankin tarpeekseen
Junnu Kaihomieli – Turakainen Thaimaassa
Junnu Kaihomieli – Aina mielessä
Aino Akti – Marssi
Sanna ja Aatu – Sanna
Junnu Kaihomieli – Saarnaaja
Lenita Lauren – Syylä
Aino ja Lenita – Sikermä
Junnu Kaihomieli – Kun mä kuolen
Aino Akti – Nakkilassa
Asko Kamppi – Paksu poika
Junnu Kaihomieli – Isoäidin kalsarit
Lenita Lauren – Nousee, laskee
Kaikki levyn artistit – Kalle-Kustaa
Lähdesammalet

| Lähdesammalet |
| --- | --- |
 Purolähdesammal (Philonotis fontana)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Bryopsida aitosammalet
Alaluokka::  Bryidae hiirensammalet
Lahko::  Bryales
Heimo::  Bartramiaceae omenasammalet
Suku::  Lähdesammalet Philonotis  Brid.
Katso myös
   Lähdesammalet Wikispeciesissä   Lähdesammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lähdesammalet (Philonotis) on omenasammalten heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu kuusi Suomessa esiintyvää lajia.
Ulkonäkö

Lähdesammalten lehdet ovat sinertävän kellertäviä ja aika lyhyitä. Varsi on punainen ja siittiöpesäkkeistöt kukkamaisia.
Suomessa esiintyvät lähdesammallajit

Philonotis arnellii – pikkulähdesammal
Philonotis caespitosa – ojalähdesammal
Philonotis calcarea – kalkkilähdesammal
Philonotis fontana – purolähdesammal
Philonotis seriata – särmälähdesammal
Philonotis tomentella – kalliolähdesammal
Wake up Frankie

| Wake up Frankie |
| --- | --- |
 Wake up Frankie '23
Tiedot
Toiminnassa:  2017–
Tyylilaji:  alternative metal, metal,thrashmetal,
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kassu Meriläinen, laulu   Otto Halli, kitara   Vesku Pääkkönen, kitara   Dimitris Kavvadas, basso   Veikka Laru, rummut  
Levy-yhtiö:  Ranka Kustannus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wake up Frankie on suomalainen metalliyhtye, joka käyttää musiikistaan termiä ”thrashrock".
Wake up Frankien perustivat vuonna 2017 kitaristit Otto Halli ja Vesku Pääkkönen. Bändi täydentyi alkuvuodesta 2018 laulaja Kasperi Meriläisestä, basisti Dimitris Kavvadaksesta ja rumpali Joni Huovilasta. Bändi julkaisi tänä aikana thrashmetal-tyylisen omakustanne-kasetin "#djentisdead". 
Wake up Frankie voitti Tuska-torstai-kilpailun 2019. Tässä vaiheessa yhtyeen alkuperäinen rumpali Joni Huovila jätti bändin ja tilalle tuli Jari Rantanen.
Vuonna 2020 Wake up Frankie julkaisi omakustanne-EP:n "Green is the New Black". 
Keväällä 2022 yhtye solmi levytyssopimuksen Ranka Kustannuksen kanssa ja 8. syyskuuta 2023 julkaistiin Wake up Frankien debyyttialbumi ”Thrashrockin’ Beats”. Joonas Parkkosen ja Rami Nykäsen tuottama levy sisältää groove/alternative-metallin, hard rockin, sekä 1990- ja 2000-luvun alun nu metalin sekoitusta.
Keväällä 2023 Jari Rantanen jätti yhtyeen ja Veikka Larusta tuli yhtyeen uusi rumpali. Syksyllä 2023 Wake up Frankie ja Fullsteam Agency solmivat Suomen kattavan keikkamyyntisopimuksen.
Diskografia

#djentiesdead - demo 2017
Homebrew Statement - EP 2018
Green is the New Black - EP 2020
Shotgun Prophecy - video single, 2021
Thrashrockin' Beats (LP, releses 8.9.2023
Säpin majakka

Säpin majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Eurajoki Suomi
Sijaintipaikka:  Säppi 
Vesistö:  Selkämeri 
Suojelualue:  Selkämeren kansallispuisto 
| --- | --- |
Arkkitehti:  Hampus Dalström 
Korkeus:  28,21 m
Materiaali:  tiili 
Väri:  Valkoinen 
Luokitus:  valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö (d) 
Osa kohdetta:  Säpin majakkayhteisö ja luotsiasema (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1873 
Automatisoitu:  1962 
| --- | --- |
Valon korkeus:  34,8 m
Valonkanto:  18,5  km 
Valon ominaisuudet:  Fl(2+1) W 30s 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN055 
Admiralty:  C4398 
List of Lights:  28979 
MarineTraffic:  1000005988 
NGA:  116-17448 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Säpin majakka (ruots. Sebbskärs fyr) sijaitsee metsäisellä Säpin saarella Porin edustalla. Saari on Eurajoen kunnan Luvian alueella. Majakka valmistui 1873 ja sen on suunnitellut arkkitehti Axel Hampus Dahlström. Majakan 28 metriä korkea tiilitorni on kalkittu valkoiseksi. Vuonna 1930 tornia vahvistettiin 15 cm:n paksuisella teräsbetonikuorella. Majakka automatisoitiin vuonna 1962.
Porin porvarit pystyttivät Säpin saarelle jo 1700-luvulla merimerkiksi noin 20 metriä korkean riukukaasan, jonka vieressä poltettiin merkkitulta. Vuonna 1852 saarelle rakennettiin kuusikulmainen valoton tunnusmajakka.
Majakan rakennukset ja kulttuuriympäristö

Majakka ja majakkamestarin talo ovat vuodesta 2000 alkaen olleet vuokrattuina Säppi 2000 ry:lle. Yhdistyksen tarkoituksena on vaalia ja edistää majakkakulttuurin säilyttämistä Säpin majakkasaarella. Yhdistys tekee pienimuotoista kunnostus- ja hoitotöitä sekä pitää majakkaa avoinna vierailijoille.
Toisessa majakanvartijan rakennuksessa on vuodesta 1959 toiminut Porin lintutieteellisen yhdistyksen lintuasema, joka on Ahvenanmeren Signilskärin jälkeen Suomen toiseksi vanhin.
Asuinrakennusten ohella suojaisan umpipihan muodostavaan majakan rakennusryhmään kuuluu kaksikerroksinen aitta. Sivummalla on sauna ja vanhojen talousrakennusten jäännöksiä.
Majakan rakennusten ohella saaren rakennuskantaan kuuluu saaren länsirannalla Luustuvannokassa jonkin matkan päässä majakasta sijaitseva entinen luotsiasema. Saaren pohjoisrannassa on vanha kämppärakennus. Myös vanhan tunnusmajakan rauniot nykyisestä majakasta luoteeseen ovat vielä nähtävissä.
Museovirasto on määritellyt Säpin majakkayhteisön ja luotsiaseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Itse majakan ja luotsiaseman rakennusten ohella  valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön rajaukseen kuuluu myös koko Säpin saari.
Kansainvälinen majakka- ja majakkalaivaviikonloppu on järjestetty Säpin majakalla vuosina 1998, 1999, 2002-2006, 2008, 2010, 2011 ja 2014-2017.
Kirjallisuutta

Wahlroos, Lasse: Säppi, Selkämeren loisto.  Säppi 2000, 2008.  ISBN 978-952-92-3041-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Majakan torni (Säppi, Luvia) Selkämeri. Kansallispuisto. Metsähallitus. Arkistoitu 9.8.2016. Viitattu 22.5.2016.
Kansallisarkisto: Rakennushallitus - Rakennushallituksen piirustukset II (kokoelma), Luotsiasemat, majakat, radiosondit, merimerkit, sillat, laiturit ja satamalaitokset - 1-5. [Såbbskär, luotsiasema, majakka]. (RakH II Ihb. 106:/- -) (jpg) Arkistolaitoksen digitaaliarkisto. Arkistolaitos. Arkistoitu 19.9.2016. Viitattu 12.6.2016.
Kansallisarkisto: Luotsi- ja majakkalaitos - Luotsi- ja majakkalaitoksen arkisto - Majakat - Säppi; majakka lähikuvassa 1890-1890 (Uaba:806) (jpg) Arkistolaitoksen digitaaliarkisto. Arkistolaitos. Viitattu 12.6.2016.
Suomen majakat
| --- | --- |
Majakat:   Bengtskär  Bogskär  Flötjan  Gustaf Dalén  Gustavsvärn  Harmaja  Helsinki  Isokari  Jussarö  Kaijakari  Kalbådagrund  Kallan  Kallo  Kemi I  Kemi II  Keminkraaseli  Kokkola  Kotka  Kristiina  Kylmäpihlaja  Kökarsören  Lågskär  Längden  Marhällan  Marjaniemi  Merikarvia  Märket  Nahkiainen  Norrskär  Nyhamn  Oulu 1  Oulu 2  Oulu 3  Pietarsaari  Pori  Porvoo  Raahe  Rauma  Ritgrund  Rönnskär  Russarö  Sandbäck  Strömmingsbådan  Stubben  Suomen leijona  Suomenlinna  Sälgrund  Säppi  Sälskär  Söderskär  Tainio  Tankar  Tauvo  Tiiskeri  Ulkokalla  Utgrynnan  Utö  Vaasa  Valassaaret  Yttergrund 
Suomen majakat, joista 1940 ja 1944 tuli Venäjän majakkoja:   Hanhipaasi  Heinäluoto  Lounatrivi  Narvi  Numeroniemi  Pohjoiskorkia  Ristiniemi  Ruuskeri  Seiskari  Seivästö  Someri  Sortanlahti  Tytärsaari  Vaitolahti 
Suomen entiset majakat:   Glosholm  Heiskanen  Leppäniemi  Nyhamn  Pohjoisrivi  Porkkala  Rönnskär  Sirnitsä  Söderskär
Aromanian kieli

| Aromanian kieli |
| --- | --- |
Oma nimi:  armãneashce, armãneashti, rrămăneshti
Tiedot
Alue:  Kreikka, Albania, Romania, Pohjois-Makedonia, Serbia, Bulgaria ja Turkki
Puhujia:  123 000  korkeintaan 250 000
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  itaaliset kielet romaaniset kielet itäromaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  rup
ISO 639-3:  rup
 Ohje 
Aromanian murteet
Aromanian kieli tai Limba Armãneascã (armãneshce, armãneashti, rrămăneshti) on itäromaaninen kieli, jota puhutaan Kaakkois-Euroopassa. Sen puhujia kutsutaan aromanialaisiksi tai valakeiksi (joka on yleisnimitys Balkanilla asuvista yhteisöistä).
Kielellä on paljon yhteisiä ominaisuuksia modernin romanian kielen kanssa. Kielillä on mm. samanlainen ​​morfologia ja syntaksi sekä suuri yhteinen sanasto, joka periytyy latinasta. Suurin ero romanian ja aromanian välillä ovat eri kielistä peräisin olevat adstraatit eli kahden toisiinsa tasavertaisessa suhteessa olleen kielen välillä lainautumalla muodostuneet lainasanakerrostumat: romania on saanut paljon vaikutteita slaavilaisista kielistä, kun taas aromania on saanut enemmän vaikutteita kreikan kielestä, jonka kanssa sillä on ollut tiiviitä yhteyksiä.
Aiheesta muualla

Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Aromanian Language website
Στα Βλάχικα - In Vlach: A website about the Vlach language in Greece (Arkistoitu – Internet Archive)
Ethnologue entry for Aromanian (Arkistoitu – Internet Archive)
Aromanian Swadesh list of basic vocabulary words (from Wiktionary's Swadesh list appendix)
Asterios Koukoudis: Studies on the Vlachs
Greek Helsinki Human Rights Organization: Aromanians (Vlachs) in Greece
Conjugation of verbs in Aromanian and Istro-Romanian (Arkistoitu – Internet Archive)
Romanian and the Balkans, with some references to Aromanian (Arkistoitu – Internet Archive)
Greek Vlach website
Consiliul A Tinirlor Armanj - CTARM , webpage about Youth Aromanians and their projects
Armans Association from Serbia (Arkistoitu – Internet Archive)
Armans Cultural Association from Romania
Romaaniset kielet
aragonia
aromania
arpitaani
asturia
dalmaatti
emilia
espanja
friuli
galicia
istriotti
istro-romania
italia
katalaani
valencia
korsika
ladini
ladino
liguuri
monegassi
lombardi
mirandeesi
napoli
normanni
oksitaani
provensaali
picardi
piemonte
portugali
ranska
retoromaani
romania
moldavia
sardi
sisilia
taranto
valloni
venetsia
Särkänsalmen silta

| Särkänsalmen silta |
| --- | --- |
 Näkymä Särkän saaresta Luonnonmaalle ja Särkänsalmen sillalle.
Ajokaistoja:  2
Ylittää:  Särkänsalmen
Sijainti:  Naantali
Siltatyyppi:  Palkkisilta
Pituus:  noin 240 m
Korkeus:  alikulkukorkeus16,5  m
Liikenne päivässä:  5 600 ajoneuvoa ja kesällä noin 7 100 ajoneuvoa
Avattu liikenteelle:  14. heinäkuuta 1970
Koordinaatit:  60°27′40.3″N, 021°55′38.4″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Särkänsalmen silta on Naantalissa seututiellä 189 (Rymättyläntie) sijaitseva noin 240 metriä pitkä silta. Silta yhdistää toisiinsa Luonnonmaan ja Särkän saareen, josta kulkee pengertie Rymättylän ja Merimaskun pääsaaren Otavaan. Ennen vuoden 2009 kuntaliitoksia silta oli Naantalin ja Merimaskun rajalla.
Sillan alittavan vesiväylän syvyys on 5 metriä, ja sillan suurin sallittu alikulkukorkeus 16,5 metriä. Sillan alitse olisi kuitenkin mahdollista ajaa 17,0-metrisellä veneellä.