stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mike Love
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mike Love Wikimedia Commonsissa
| n k The Beach Boys |
| --- | --- |
 Brian Wilson  Mike Love  Al Jardine  Bruce Johnston   Carl Wilson  Dennis Wilson  Blondie Chaplin  Ricky Fataar  David Marks 
Studioalbumit:  Surfin’ Safari  Surfin’ U.S.A.  Surfer Girl  Little Deuce Coupe  Shut Down Volume 2  All Summer Long  The Beach Boys’ Christmas Album  The Beach Boys Today!  Summer Days (And Summer Nights!!)  Beach Boys’ Party!  Pet Sounds  Smiley Smile  Wild Honey  Friends  20/20  Sunflower  Surf’s Up  Carl and the Passions - "So Tough"  Holland  15 Big Ones  Love You  20 Golden Greats  M.I.U. Album  L.A. (Light Album)  Keepin’ the Summer Alive  The Beach Boys  Still Cruisin'  Summer In Paradise  Stars and Stripes, Vol. 1  The Smile Sessions  That´s Why God Made The Radio 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Rollaattori

Nelipyöräinen jarruilla ja kassilla varustettu rollaattori.
Rollaattori tai kävelyteline (harvemmin myös kävelypyörä)  on liikkumisrajoitteisen henkilön kävelyä helpottava apuväline. Rollaattorissa on kahdesta neljään pyörää. Kaksipyöräisessä rollaattorissa takapyörien tilalla on tallat. Rollaattorissa saattaa olla istuinlevy, jonka päällä käyttäjä voi tarvittaessa levähtää. Rollaattorissa voi olla myös työntökahvoihin kiinnitetyt jarrut, sekä esimerkiksi kori tavaroiden säilyttämistä varten.
Rollaattori antaa tukea kävellessä. Rollaattorin käyttö ehkäisee kaatumisia ja niistä aiheutuvia vammoja, joille erityisesti osteoporoosi altistaa. Rollaattori mahdollistaa rajoitetun omatoimisen liikkumisen ja kuntoilun myös heikkovoimaisille sekä edesauttaa toimintakyvyn ylläpitoa.
Rollaattorin keksi polion vammauttama ruotsalainen Aina Wifalk (k. 1983). Wifalk esitteli rollaattorin idean Ruotsin valtion keksintörahastolle 1978.
Giacomo Nizzolo

| Giacomo Nizzolo |
| --- | --- |
 Giacomo Nizzolo Dunkerquen 4 pv ajossa 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Pituus:  184 cm
Paino:  72 kg
Joukkue:  Q36.5 Pro Cycling Team
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2008 2009 2010:  Filmop Sorelle Ramonda Bottoli Parolin Bottoli Nordelettrica Ramonda Trevigiani Dynamon Bottoli
Ammattilaisjoukkue(et)
2011 2012 2013 2014–2018  2019−2021   2022–2023 2024–:  Team Leopard-Trek RadioShack-Nissan-Trek RadioShack-Leopard-Trek Trek Factory Racing / Trek-Segafredo Dimension Data / NTT Pro Cycling / Team Qhubeka Assos Iarael - Premier Tech Q36.5 Pro Cycling Team
Suurimmat voitot
 Maantieajon EM-kulta 2020 Tour de Wallonie 2012 Italian ympäriajo, pistekilpailu 2015, 2016, etappi  Maantieajon Italian-mestaruus 2016, 2020 GP Kanton Aargau 2016 Gran Piemonte 2016 
 Tiedot päivitetty: 5. tammikuuta 2024 
Aiheesta muualla
it.giacomonizzolo.com
Giacomo Nizzolo (s. 30. tammikuuta 1989 Milano) on italialainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään kirimies. Hän aloitti ammattilaisuransa 2011, ja edusti luxemburgilais-yhdysvaltalaista tallia, nimeltään viimeksi Trek-Segafredo, vuoteen 2018 saakka. Kausilla 2019–2021 hän ajoi eteläafrikkalaisessa Dimension Data / NTT Pro Cycling / Team Qhubeka Assos -joukkueessa, vuosina 2022–2023 Israel - Premier Techissä ja vuodesta 2024 lähtien Q36.5 Pro Cycling Teamissa. Hän on kilpaillut myös ratapyöräilyssä. Hän voitti pistekilpailun Italian ympäriajossa sekä 2015 että 2016, vaikkei voittanut kummallakaan kerralla yhtään etappia. Hän voitti maantieajon Euroopan-mestaruuden 2020 sekä Italian-mestaruuden 2016 ja 2020. Ensimmäisen Grand Tourin etappivoittonsa hän saavutti Italian ympäriajossa 2021.
Saavutuksia

Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives, Pro Cycling Stats
PlayStation Vita

| PlayStation Vita |
| --- | --- |


Kehittäjä:  Sony
Tuotesarja:  PlayStation
Sukupolvi:  8. sukupolvi
Julkaisu:  JP 17. joulukuuta 2011 EU 22. helmikuuta 2012 NA 22. helmikuuta 2012 
Valmistusmaa:  Japani
Laitteisto:   CPU: ARM Cortex-A9 MPCore  GPU: PowerVR SGX543MP4+ 
Muisti:  512 MB RAM, 128 MB VRAM
Tallennusväline:  Kts. Tallennusväline
Verkkopalvelu:  PlayStation Network
Pelit:  Luettelo PlayStation Vita -peleistä
Edeltäjä:  PlayStation Portable
Kotisivut:  http://psvita.com
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
PlayStation Vita (jap. プレイステーション・ヴィータ, tunnetaan myös nimillä PSVita ja PSV) on Sonyn tekemä kädessä pidettävä pelikonsoli eli nk. käsikonsoli. Konsoli julkaistiin Japanissa 17. joulukuuta 2011. Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa konsoli julkaistiin 22. helmikuuta 2012.
PS Vitan ”limited edition” -versio julkaistiin Pohjois-Amerikassa 15. helmikuuta 2012, viikkoa ennen virallista julkaisua 3G-mallin kanssa (Wi-Fi-malli Kanadassa). PS Vitan valmistus lopetettiin maaliskuussa 2019.
Myynti

Laitteen myynti alkoi Japanissa hyvää vauhtia, mutta ensimmäisen viikon ennätyksien jälkeen luvut putosivat roimasti. Markkina-analyytikot uskovat saman ilmiö toistuvan myös muilla markkinoilla. Ilman hinta-alea tutkimusyhtiöt ennustivat PS Vitan menestyksen jäävän erittäin laihaksi.lähde?
Sonyn Shuhei Yoshidan mukaan Vita ei saavuttanut myyntitavoitteita: laite myi 10–15 miljoonaa kappaletta kun taas edellinen PlayStation Portable myi 80 miljoonaa kappaletta. Yoshidan mukaan eräs virhe oli käyttää omia muistikortteja, joiden myötä asiakkaiden oli maksettava enemmän muistikorteista. Lisäksi takaosan kosketusohjaus oli tarpeeton ja nosti laitteen kustannuksia. Kehitysversiossa oli mukana tuki ulkoisiin näyttöihin kytkemiseen, mutta se otettiin pois kuluttajille julkaistavasta versiota vähäisen säästön vuoksi. Suurimmaksi ongelmaksi Yoshida mainitsee resurssien jakamisen kahden eri alustan välillä (kotikonsolit ja käsikonsolit) ja näitä resursseja ei ollut riittävästi.
Laitteisto

Vitassa on kaksi analogista sauvaa, kuuden akselin liikkeentunnistusjärjestelmä, viiden tuuman kapasitiivinen kosketusnäyttö, Bluetooth ja Wi-Fi. Laite sisältää ARM Cortex-A9 neliydinprosessorin ja PowerVR SGX543MP4+ neliydingrafiikkasuorittimen. Laitteessa on 512 MB RAM muistia ja 128 MB VRAM muistia.
Vitasta on kaksi eri versiota: 3G & GPS sekä ilman näitä kahta. Edeltäjästään eroten, Vita ei sisällä videoulostuloa tai irrotettavaa akkua.
Sonyn mukaan laitteella pystyy täyden latauksen jälkeen pelaamaan 3–5 tuntia, katsomaan videota viisi tuntia tai kuuntelemaan musiikkia jopa yhdeksän tuntia näytön ollessa pois päältä.
Mallimerkintä ensimmäisen sukupolven versiolle on PCH-1000.
Muut mallit > Slim

PlayStation Vita "Slim" malli (mallimerkintä PCH-2000) on toisen sukupolven versio Vitasta, joka on kevyempi ja ohuempi alkuperäiseen verrattuna.
Mallissa on myös halvempi IPS LCD-näyttö alkuperäisen OLED-näytön sijaan.
Slim mallissa ei ole 3G ja GPS tukea.
Muut mallit > PlayStation TV

PlayStation TV (myös nimellä PlayStation Vita TV, mallimerkintä VTE-1000) on televisioon kytkettävä malli. Mallissa ei ole itsessään näyttöä eikä ohjaimia mutta se tukee Sonyn DualShock 3 ja DualShock 4 -ohjaimia.
Mallissa on Ethernet- ja HDMI-liitännät. TV mallissa ei ole 3G ja GPS tukea.
Tallennusväline

Ensimmäisen sukupolven Vita ei sisällä sisäistä tallennustilaa. Toisen sukupolven Slim malli ja TV malli sisältävät 1 GB sisäistä Flash-muistia.
Tallennusväline > PlayStation Vita -kortti

Pelit ja ohjelmistot tuodaan laitteeseen PlayStation Storen sijasta myös flash-korttien avulla. 5-10% kortin tilasta on uudelleenkirjoitettavaa, joten käyttäjä voi ostamisen jälkeen tallentaa kortille pelitallennuksensa.
Tallennusväline > PlayStation Vita -muistikortti

PlayStation Vitassa muistikortteja käytetään muun muassa pelitilanteen tallentamiseen, verkkopalvelusta ladattaville peleille, lisäosille sekä muuhun sisältöön kuten kuville ja musiikille. Vitassa käytettävien muistikortit vaihtelevat neljästä gigatavusta 64 gigatavuun. Vitaan käyvät ainoastaan sen omat muistikortit.
Järjestelmä

PlayStation 3:sta ja PlayStation Portablesta poiketen Vita ei sisällä XrossMediaBaria. Sen sijaan järjestelmässä on kosketusnäytölle optimoitu LiveArea-ohjelmisto. Vitassa on myös tuki trophyille, toisin kuin PSP:ssä. Laitteella voi myös joissakin peleissä pelata muun muassa PlayStation 3 -pelaajia vastaan.
Konsolin käyttämä Vita OS on suunniteltu niin, että sitä voidaan hyödyntää myös puhelimissa ja tablet-tietokoneissa.
Pelit

Laite on myös taaksepäin yhteensopiva PlayStation Portablen pelien kanssa, jotka voi ladata PSN Storesta. Vita ei ole yhteensopiva PSP-pelien kanssa jotka on julkaistu vain UMD-levyllä, koska tallennusmedialle ei ole fyysistä liitäntätukea Vitassa.
Osa Vita-peleistä eivät ole toimivia PlayStation Vita TV -mallissa mikäli peli vaatii kallistusanturin tai mikrofonin käyttöä.
Sovellukset

Vuoden 2011 Gamescom-tapahtumassa Sony ilmoitti Facebookin, Skypen, Netflixin, Twitterin ja foursquaren tulevan saatavaksi PlayStation Storesta. Lukuun ottamatta Skypeä näistä on sittemmin tullut ladattavia. Muita sovelluksia ladattavana on myös Music Unlimited ja Flickr.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta PlayStation Vita Wikimedia Commonsissa
Englanninkielisen Wikipedian luettelo Playstation Vita -peleistä (englanniksi)
Vitan mallimerkinnät ja versiot
| n k Käsikonsolit |
| --- | --- |
Varhaiset:  Microvision  elektroniikkapelit 
Nintendo:  Game & Watch  Game Boy (Pocket  ·  Light)  Game Boy Color  Game Boy Advance (SP  ·  Micro)  DS (Lite)  DSi  DSi XL  3DS  2DS  3DS XL  New 3DS  New 3DS XL  New 2DS XL  Switch Lite 
Bandai:  WonderSwan  WonderSwan Color  SwanCrystal 
GamePark/ GamePark Holdings:  GP32  GP2X  XGP  XGP Mini  XGP Kids 
SNK:  Neo Geo Pocket  Neo Geo Pocket Color  Neo Geo X 
Sega:  Game Gear  Nomad  Mega Jet 
Sony:  PocketStation  PlayStation Portable  PlayStation Vita 
Muut:  Atari Lynx  Gamate  Watara Supervision  Game.com  Gizmondo  N-Gage  Tapwave Zodiac  PC Engine GT / TurboExpress  Pandora  Pepper Pad  GameKing  iRiver G10  SHIELD Portable 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:PlayStation Vita
Vasemmalla PlayStation Vita -kortti ja oikealla muistikortti.
Käännös suomeksi
Lamotrigiini
Aiheesta muualla

PubChem: Lamotrigine (englanniksi)
DrugBank: Lamotrigine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lamotrigine (englanniksi)
ChemBlink: Lamotrigine (englanniksi)
Kouristuksen estolääkkeet
| GABAergiset |
| --- | --- |
GABAAR PAM: Barbituraatit: barbeksakloni • fenobarbitaali • metarbitaali • metyylifenobarbitaali • pentobarbitaali • primidoni • Karbamaatit: felbamaatti • Bentsodiatsepiinit: diatsepaami • klobatsaami  • klonatsepaami • kloratsepaatti • loratsepaami • midatsolaami • nimetatsepaami • nitratsepaami • tematsepaami • Muut: bromidi (kaliumbromidi, natriumbromidi) • imepitoiini • paraldehydi • stiripentoli
GABA-T -inhibiittorit: Rasvahapot (ja liittyvät): valproaatti • valpromidi • valproaatti pivoksiili • vigabatriini
Muut: GABAR-reseptorinaktivoijat: progabidi • GAT-1 -inhibiittorit: tiagabiini
| Kanavamodulaattorit |
| --- | --- |
Natrium-salpaajat: Hydantoiinit: etotoiini • fenytoiini • fosfenytoiini • mefenytoiini • Karboksamidit: eslikarbatsepiiniasetaatti • karbamatsepiini • okskarbatsepiini • Muut: lakosamidi • lamotrigiini • rufinamidi • topiramaatti • tsonisamidi
Kalsium-salpaajaat: Oksatsolidiinidionit: etadioni • parametadioni • trimetadioni • Suksinimidit: etosuksimidi • fensuksimidi • mesuksimidi • Gabapentinoidit: gabapentiini • pregabaliini
Kalium-avaajat: retigabiini
| Muut |
| --- | --- |
Hiilihappoanhydraasi-inhibiittorit: Sulfonamidit: asetatsolamidi • etoksotsolamidi • sultiaami
Muut: beklamidi • brivarasetaami • etirasetaami • kannabidioli • levetirasetaami • perampaneeli
Pohjois-Carolina

Pohjois-Carolina ([-karolina] tai [-karoliina], engl. North Carolina ['nɔ:rθ ˌkærə'laınə]) on Yhdysvaltojen osavaltio. Se liittyi liittovaltioon 12. osavaltiona 21. marraskuuta 1789. Osavaltio on nimetty Englannin kuninkaan Kaarle I:n mukaan. Sen asukasluku vuonna 2014 oli 9 943 964.
Maantiede

Pohjois-Carolinan rajanaapureita ovat Etelä-Carolina etelässä, Georgia lounaassa, Tennessee lännessä ja Virginia pohjoisessa. Osavaltion itäosaa leimaa Atlantin vuorovesien huuhtoma rannikko ja tasanko. Länttä kohti maisema muuttuu kukkulaisemmaksi, ja länsiosassa kohoavat Appalakkien vuoret.
Osavaltion pääkaupunki on Raleigh, ja suurimmat kaupungit Charlotte, Raleigh, Greensboro, Durham sekä Winston-Salem.
Osavaltion itäisin 2/5 on rannikkotasankoa, seuraavat 2/5 kukkulaista maastoa ja läntisin viidennes on osa Appalakkeja.
Pohjois-Carolinan ilmasto on Yhdysvaltojen itäosien vaihtelevimpia, sillä osavaltion alueella on korkeuseroja yli 2 100 metriä ja se ulottuu 480 km rannikolta sisämaahan.
Heinäkuu on Pohjois-Carolinan vuoden kuumin kuukausi. Raleighissa keskimääräinen ylin lämpötila on silloin 31,1 astetta.
Pohjois-Carolinan kartta (iso kartta)
Blue Ridge Mountains.
Atlantin rannikkoa Pohjois-Carolinassa.
Historia

Etelä- ja Pohjois-Carolina olivat samaa osavaltiota vuoteen 1729 asti. Ne saivat nimensä Ranskan Kaarle IX:n ja Englannin Kaarle I:n ja II:n kunniaksi.
Yhdysvaltain sisällissodan lähestyessä Pohjois-Carolina liittyi Etelävaltioiden Konfederaatioon eli Amerikan valtioliittoon (engl. Confederate States of America).
Wrightin veljekset lensivät ensilentonsa Pohjois-Carolinassa vuonna 1903.
Hallinto

Pohjois-Carolinan lainsäädäntövaltaa käyttää kaksikamarinen osavaltion parlamentti. Ylähuoneessa eli senaatissa on 50 jäsentä, alahuoneessa eli edustajainkokouksessa on 120 jäsentä. Sekä senaatin että alahuoneen jäsenet valitaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan, eikä kausien määrää ole rajoitettu. Ylintä toimeenpanovaltaa käyttää kuvernööri.
Pohjois-Carolina on jaettu sataan piirikuntaan.
Talous

Pohjois-Carolinan bruttokansantuote vuonna 2010 oli 425 miljardia dollaria. Se oli Yhdysvaltojen osavaltioista yhdeksännellä tilalla.
Pohjois-Carolinan maanviljelystuotannosta puolet on karjataloutta, puolet peltokasveja kuten tupakkaa, soijapapuja, maissia sekä kasvihuone- ja taimitarhatuotteita.
Talous > Liikenne

Pohjois-Carolinassa on kaikkiaan 32 lentoasemaa. Suurimmat niistä ovat Charlotte-Douglasin kansainvälinen lentoasema ja Raleigh-Durhamin kansainvälinen lentoasema.
Pohjois-Carolinassa on kolme satamaa: Moreheadissa, Southportissa ja Wilmingtonissa.
Väestö

Pohjois-Carolinan 9,5 miljoonasta asukkaasta 22 % on afroamerikkalaisia. Osuus on suurempi kuin Yhdysvalloissa keskimäärin (tiedot vuosilta 2010-2012).
Kulttuuri

Pohjois-Carolina oli ensimmäinen osavaltio, joka on laittanut varoja sinfoniaorkesterin ja taidemuseon perustamiseen. Pohjois-Carolinan taidemuseo Raleighissa on kasvanut yli 40 gallerian kokonaisuudeksi, ja sisäänpääsy sen peruskokoelmiin on edelleen yleisölle ilmainen.
Pohjoiscarolinalaisiin jazzmuusikoihin kuuluvat John Coltrane, Thelonious Monk, Billy Taylor ja Nina Simone.
Tyypillinen pohjoiscarolinalainen ruokalaji on grillattu sianliha. Lexingtonissa järjestetään vuosittain grillausfestivaalit. Vuonna 2011 niille osallistui 160 000 kävijää.
Urheilujoukkueisiin kuuluvat jalkapalloseura Carolina Panthers ja koripalloseura Charlotte Hornets sekä jääkiekkoseura Carolina Hurricanes. Osavaltiossa on myös kuuluisia golfkenttiä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Carolina Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain hallinnolliset alueet |
| --- | --- | --- |
| Osavaltiot |  Alabama  Alaska  Arizona  Arkansas  Colorado  Connecticut  Delaware  Etelä-Carolina  Etelä-Dakota  Florida  Georgia  Havaiji  Idaho  Illinois  Indiana  Iowa  Kalifornia  Kansas  Kentucky  Louisiana  Länsi-Virginia  Maine  Maryland  Massachusetts  Michigan  Minnesota  Mississippi  Missouri  Montana  Nebraska  Nevada  New Hampshire  New Jersey  New Mexico  New York  Ohio  Oklahoma  Oregon  Pennsylvania  Pohjois-Carolina  Pohjois-Dakota  Rhode Island  Texas  Tennessee  Utah  Vermont  Virginia  Washington  Wisconsin  Wyoming  |  |
| Liittopiiri |  Washington (DC)  |  |
| Saarialueet |  Amerikan Samoa  Guam  Pohjois-Mariaanit  Puerto Rico  Yhdysvaltain Neitsytsaaret  |  |
| Erillisalueet |  Bajo Nuevo ja Serranilla kiistanalaisia  Bakerinsaari  Howlandinsaari  Jarvis  Johnstonin atolli  Kingmanin riutta  Midwaysaaret  Navassa  Palmyran atolli  Wakensaari  |  |
 luettelo Yhdysvaltain osavaltioista ja territorioista  intiaanireservaatti 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  NARA  IdRef 
Pohjois-Carolinan taidemuseo Raleighissa.
Eerikin Pippuri

| Eerikin Pippuri |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1997
Toimitusjohtaja:  Cetin Harman
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Toimiala:  pikaruoka
Tuotteet:  pitaleivät, kebab, salaatit, falafel
Liikevaihto:   2,0 milj. EUR (2020)
Tilikauden tulos:   23 000 EUR (2020)
Omistaja:  Cetin Harman
Kotisivu:  eerikinpippuri.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eerikinkadun alkuperäinen ravintola tammikuussa 2018
Eerikin Pippuri on vuonna 1997 perustettu suomalainen Lähi-idän tyylistä ruokaa tarjoava pikaruokaketju. Kebabia, pitaleipiä, falafelia ja salaatteja tarjoavalla Eerikin Pippurilla on kaksi toimipistettä, joista yksi sijaitsee Helsingissä, yksi Vantaalla. Ketjun toimintaa ylläpitää Harman Foods Oy -yritys, jonka toimitusjohtajana toimii turkkilaistaustainen Cetin Harman.
Ravintolat on sisustettu turkkilaiseen tyyliin muun muassa itämaisilla matoilla. Vuonna 2014 Eerikin Pippuri valittiin City-lehden lukijaäänestyksessä yhdeksi Helsingin parhaimmista ”yöruoan” tarjoajista.
Toimipisteet

Ensimmäinen ravintola avattiin nimensä mukaisesti osoitteeseen Eerikinkatu 17 syksyllä 1997. Alkuperäisen Eerikinkadun toimipisteen menestyksen taustalla olivat muun muassa pitkät aukioloajat, ja ravintolaa laajennettiin vuonna 2006 viereiseen toimitilaan.
Kaksi muuta ravintolaa avattiin kauppakeskus Forumiin vuosina 2008 ja 2015. Ketjua laajennettiin edelleen marraskuussa 2017, kun neljäs toimipiste avattiin Kauppakeskus Ruoholahteen. Kaksi toimipistettä avattiin vuonna 2018 Vantaalle kauppakeskus Myyrmanniin ja Tampereelle kauppakeskus Ratinaan. Vuonna 2019 ketju laajeni kauppakeskus Itikseen. Forumin, Ratinan sekä Itiksen ravintolat ovat myöhemmin sulkeutuneet pysyvästi.
Keepin’ the Summer Alive

| Keepin’ the Summer Alive The Beach Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 1979–helmikuu 1980
 Julkaistu: 4. maaliskuuta 1980
 Tuottaja(t): Bruce Johnston
 Tyylilaji: rock and roll, country rock, poprock
 Kesto: 33.10
 Levy-yhtiö: Brother Caribou CBS
Listasijoitukset
  54.  75.
The Beach Boysin muut julkaisut
| L.A. (Light Album) 1979 | Keepin’ the Summer Alive 1980 | Ten Years of Harmony 1981 |
Keepin’ the Summer Alive on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Beach Boysin 24. studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 1980. Albumin on tuottanut yhtyeen jäsen Bruce Johnston, ja se on viimeinen studioalbumi, jossa on mukana rumpalisti Dennis Wilson, joka kuoli joulukuussa 1983.
Albumi oli parhaimmillaan sijalla  75. Yhdysvaltojen albumilistalla. Isossa-Britanniassa paras sijoitus oli 54.lähde?
Kappaleet

”Keepin’ the Summer Alive” -nimikkokappaleessa on mukana Eagles-yhtyeen kitaristi Joe Walsh.
Kappaleet > A-puoli

Keepin’ the Summer Alive – 3.43
Oh Darlin – 3.52
Some of Your Love – 2.36
Livin’ with a Heartache – 4.06
School Day (Ring! Ring! Goes the Bell – 2.52
Kappaleet > B-puoli

Goin’ On – 3.00
Sunshine – 2.52
When Girls Get Together – 3.31
Santa Ana Winds – 3.14
Endless Harmony – 3.10
Arvostelut

AllMusic:
Douglas DC-8

| Douglas DC-8 |
| --- | --- |
 NASA Dryden DC-8
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Douglas Aircraft Company
Ensilento:  30.5.1958
Esitelty:  18.9.1959 Delta Air Lines ja United Airlines
Tila:  alle 10 yksilöä käytössä rahti- ja yksityisliikenteessä
Valmistusmäärä:  556 
Valmistusvuodet:  1958–1972
Douglas DC-8
Ohjaamo
Finnairin Douglas DC-8-liikennekoneen OH-LFR vastaanotto Kaliforniassa 27. tammikuuta 1969. Keskellä Finnairin liikennelentäjä Erkki (oik. Per-Erik) Ehanti, hänen oikealla puolellaan insinööri Kurt Hedström, oikealla diplomi-insinööri Carl-Eric Calàs. Kone on sama kuin alemmassa kuvassa, ja on 2020-luvulla edelleen käytössä.
Kar-Airin Douglas DC-8-51 OH-KDM Helsingin lentoasemalla v. 1973.
Finnairin käytössä 1960-80-luvuilla olleen DC-8-simulaattorin ohjaamoa.
Finnairin DC-8-simulaattorin lentomekaanikon/toisen perämiehen työpistettä.
Douglas DC-8 eli DC-8 on nelimoottorinen, kapearunkoinen, pitkän ja keskipitkän toimintamatkan matkustajalentokone, jota valmisti yhdysvaltalainen Douglas Long Beachin tehtailla Kaliforniassa, Yhdysvalloissa, vuosina 1959–1972. Konetyyppi oli Boeing 707:n pahin kilpailija.  DC-8:n eri versioita valmistettiin 556 kappaletta. Tammikuussa 2020 säännöllisessä kaupallisessa käytössä oli enää 4 DC-8-koneyksilöä, kaikki rahtikoneita. Tämän lisäksi 5 muuta koneyksilöä on valtiollisessa tai järjestökäytössä, joihin kuuluu mm. yksi Finnairin käytössä aiemmin ollut kone.
Historiaa

DC-8 oli Douglasin lentokonetehtaan ensimmäinen matkustajalentokone, johon asennettiin suihkumoottorit. DC-8-konetta alettiin suunnitella vuonna 1955, sen ensilento tapahtui vuonna 1958 ja liikennöinti aloitettiin vuonna 1959. DC-8:n pahin kilpailija Boeing 707 ehti kuitenkin liikenteeseen jo vuonna 1958. Tämä vuoden 'myöhästyminen' oli merkittävä takaisku Douglasille, sillä Boeing 707 ehti vallata markkinat, mikä heikensi DC-8:n kysyntää.
DC-8 Series 10 oli alkuperäinen versio, jota valmistettiin vain 28 kappaletta Deltalle ja United Airlinesille. DC-8 Series 20 oli samanlainen, mutta siinä oli tehokkaammat moottorit ja suurempi kantavuus. Näitä koneita valmistettiin 34 kappaletta.
Kansainvälisiä reittejä varten suunniteltiin DC-8 Series 30 ja DC-8 Series 40. Series 30:ssä oli kolmanneksen suurempi polttoainekapasiteetti sekä vahvistettu runko ja laskeutumisteline. Series 40:ssä oli samanlainen, mutta siinä oli tehokkaammat ja hiljaisemmat Rolls-Roycen moottorit. Malli ei kuitenkaan ollut kovin suosittu.
DC-8 Series 50 oli lyhytrunkoinen malli, jossa oli tehokkaat moottorit. Tämä malli oli melko suosittu ja sitä valmistettiin 88 kappaletta.
DC-8 Super 60 teki ensilentonsa 1966 ja tämä malli osoittautui suosituksi. Tämä versio oli huomattavasti pidempi kuin Series 50. Sen suurin matkustajakapasiteetti oli 259, ja se oli suurin kapearunkoinen matkustajakonetyyppi, kunnes Boeing 757-300 tuli markkinoille 1999. Super 60 oli myös suurin matkustajakone jumbojetin eli Boeing 747:n tuloon saakka. Tätä mallia valmistettiin 88 kappaletta.
DC-8 Super 70 on Super 60:stä kehitetty malli, jossa on uudenaikaisemmat moottorit.
DC-8:sta oli myös rahtiversioita (F) sekä CF-malleja, joita voitiin muuttaa matkustaja- ja rahtikäytön välillä. Muun muassa Finnairilla oli DC-8-62CF-koneita vuodesta 1969 alkaen.
DC-8 oli aikanaan toiseksi suosituin matkustajalentokonetyyppi Boeing 707:n jälkeen. DC-8 on osoittautunut myös tekniseltä kestävyydeltään erinomaiseksi, monilla koneilla on lennetty yli 100 000 tuntia, ja ne ovat edelleen liikenteessä.