stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Éamon Ó Cuív

Éamon Ó Cuív vuonna 2015.
Éamon Ó Cuív, (s. 23. kesäkuuta 1950) on irlantilainen poliitikko. Ó Cuív edustaa Fianna Fáil-puoluetta Dáil Éireannissa, Irlannin parlamentissa vuodesta 1992.
Éamon Ó Cuív on Irlannin entisen presidentin ja taoiseachin, Éamon de Valeran lapsenlapsi.
Zucchero

| Adelmo Fornaciari |
| --- | --- |
 Zucchero vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. syyskuuta 1955 (ikä 69)
Ammatti:  muusikko, laulaja-lauluntekijä, äänitetuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Zucchero
Laulukielet:  italia, englanti
Aktiivisena:  1970–
Tyylilajit:  blues, rock, R&B, soul, gospel, funk, pop
Soittimet:  kitara, bassokitara, rummut, laulu
Levy-yhtiöt:  Polydor Records, Universal Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Zucchero (oik. Adelmo Fornaciari, joskus myös nimellä Zucchero Fornaciari, s. 25. syyskuuta 1955 Roncocesi, Reggio Emilian maakunta) on italialainen rockmuusikko sekä laulaja-lauluntekijä, joka nousi 1990-luvulla kansainväliseen suosioon karheaäänisenä laulajana. Hänen musiikissaan on vaikutteita bluesista, gospelista, soulista ja muista afroamerikkalaisista tyylilajeista. Hänen tunnetuimpia hittejään ovat ”Diamante”, ”Il Volo / My Love”, ”Baila (Sexy Thing) / Baila morena” sekä Paul Youngin kanssa tehty duetto ”Senza una donna (Without a Woman)”. Zucchero on esiintynyt yhdessä myös muun muassa Stingin, Luciano Pavarottin, Andrea Bocellin, Elton Johnin, Brian Mayn, Eric Claptonin, Randy Crawfordin, Miles Davisin ja B. B. Kingin kanssa.
Zuccheron taiteilijanimi tarkoittaa sokeria.
Diskografia

Un po' di Zucchero (1983)
Zucchero & The Randy Jackson Band (1985)
Rispetto (1986)
Blue's (1987)
Oro Incenso & Birra (1989)
Miserere (1992)
Spirito DiVino (1995)
Bluesugar (1998)
Shake (2001)
Fly (2006)
Chocabeck  (2010)
Black Cat  (2016)
The Best of Zucchero Sugar Fornaciari's Greatest Hits (1996)
Zu & Co. (2004)
All the Best  (2007)
La Sesion Cubana (2012)
All The Best + Zu & Co. (2014)
Käännös suomeksi
Échame la Culpa

| ”Échame la Culpa” Luis Fonsi & Demi Lovato |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Vida
 Julkaistu: 17. marraskuuta 2017
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Andrés Torres, Mauricio Rengifo
 Tyylilaji: latinopop
 Kesto: 02.53
 Levy-yhtiö: Universal Latin, Republic Records, Island Records
Luis Fonsi muut singlet
| ”Kissing Strangers (Remix)” 2017 | ”Échame la Culpa” 2017 | ”Calypso” 2018 |
Demi Lovaton muut julkaisut
| ”Tell Me You Love Me” 2017 | ”Échame la Culpa” 2017 | ”I Believe” 2018 |
Échame la Culpa on puertoricolaisartisti Luis Fonsin ja yhdysvaltalaislaulaja Demi Lovaton kappale. Se julkaistiin Fonsin kymmenennen, Vida-studioalbumin toisena singlenä 17. marraskuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Fonsi, Alejandro Rengifo, Andrés Torres ja Mauricio Rengifo, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. Kappaleesta on toteutettu myös englanninkielinen miksattu versio nimeltään "Not on You" joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2018.
Kappaleesta tuli kaupallinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Espanjassa, Guatemalassa, Hondurasissa, Itävallassa, Libanonissa, Meksikossa, Panamassa, Perussa, Sloveniassa ja Uruguayssa. Lisäksi se pääsi listan kymmenen parhaan joukkoon Belgiassa, Italiassa, Portugalissa, Puolassa, Ruotsissa, Saksassa, Slovakiassa, Sveitsissä ja Unkarissa. Yhdysvalloissa sen paras sijoitus oli Billboard Hot 100-listan sija 47. "Échame la Culpa" myi platinaa tai enemmän kymmenessä eri valtiossa, mukaan lukien timanttia Brasiliassa ja Meksikossa.
Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin vuorokausi ennen singlejulkaisua. Video sijoittuu ensin Lovaton makuuhuoneeseen, jonka jälkeen Fonsi ja Lovato tapaavat toisensa hylätyssä varastossa ja pitävät juhlat. Video keräsi ensimmäisen vuorokauden aikana yli 17,4 miljoonaa näyttökertaa, joka teki siitä Lovaton katsotuimman musiikkivideon.
Käännös suomeksi
Almfelt

Almfelt on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2079. Suku on lähtöisin Almbyn kyläsrä Örebrosta, missä Peter Almqvist syntyi. Hänestä tuli Kreivi Dohnan rykmentin pastori ja hän avioitui rykmentin kapteenin Wittrockin tyttären kanssa. Vaimo oli kotoisin Holsteinista.
Suvun tunnettuja jäseniä ovat:
Lorentz Peter Almqvist (1739-1807), joka palveli sekä Preussin (1762) että Puolan (1764) joukoissa. Palattuaan kotimaahansa Almqvist siirrettiin Suomeen kevyeen ratsuväkeen vuonna 1771. Hänet aateloitiin vuonna 1772 nimellä Almfelt. 1785 hänestä tuli Jämtlandin rykmentin eversti ja vuonna 1789 hän osallistui valtiopäiville, jossa hänet samoin kuin muut kuningas Kustaa III:n vastustajat vangittiin. Almfelt vietti tämän jälkeen kaksi vuotta Varbergin vankilalinnoituksessa.
Johan Almqvist (1743-1801). Hän liittyi vapaaehtoisena Ruotsin armeijaan, mutta siirtyi sitten Preussin ja Puolan palvelukseen, mistä palattuaan aateloitiin nimellä Almfelt.
Échelle-hilaspektrometri

Échelle-hilaspektrometri on optinen hila -järjestelmä, jota voidaan käyttää spektrometriassa. Tässä hilatyypissä heijastavan hilan urat on muotoiltu siten, että heijastuvan valon määrä on optimoitu tiettyyn suuntaan ja korkeammilla diffraktion kertaluvuilla. Tällöin päästään suureen suhteelliseen tarkkuuteen ja voidaan havaita parhaimmillaan muutaman miljardisosan suuruisia muutoksia valon aallonpituudessa, kuten  esimerkiksi eksoplaneettojen etsinnässä käytettävässä HARPS-mittalaitteessa.
Agents Forever

| Agents Forever Agents & Jorma Kääriäinen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1995
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Esa Pulliainen & Vesa Anttila
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 34.50
 Levy-yhtiö: EMI Parlophone
Listasijoitukset
  19.
Agentsin & Jorma Kääriäisen muut julkaisut
|   | Agents Forever 1995 | Agents Is Back! 1996 |
Agentsin muut julkaisut
| Half and Half 1990 | Agents Forever 1995 | Agents Is Back! 1996 |
Agents Forever on Agentsin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Levy on yhtyeen ensimmäinen solisti Jorma Kääriäisen kanssa.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 19, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Kappaleet

Ilta – 2.59 (alkup. Geronimo, säv. Hank Marvin, suom. san. Jorma Kääriäinen)
Antaudun (kuin hullu rakkauteen) – 3.13 (alkup. Fools Rush in (Where Angels Fear to Tread), säv. Johnny Mercer & Rube Bloom, suom. san. Kääriäinen)
Sanoit liian paljon – 3.22 (alkup. Felicia, säv. John Pisano, suom. san. Pertti Reponen)
Katsoin veteen – 2.44 (alkup. Old Man River, säv. Hammerstein Kern, suom. san. Timo Kiiskinen)
Olen syytön – 3.34 (alkup. It’s Allright, säv. Bob Burnett, Jim Holden & Jimmy O’Neill, suom. san. Reponen)
Yksinäinen kaupunki – 3.03 (alkup. Lonesome Town, säv. Baker Knight, suom. san. Kääriäinen)
Tähti kaukainen – 2.57 (alkup. Young Wings Can Fly, säv. Bob Hilliard & Mort Garson, suom. san. Kääriäinen & Pekka Eronen)
Muukalainen – 2.53 (alkup. Night Rider, säv. Doc Pomus & Mort Shuman, suom. san. Kääriäinen)
Pikku Mona – 3.03 (alkup. Good Golly Miss Molly, säv. Robert Blackwell, suom. san. Kääriäinen)
Sydämein sulle suon – 2.49 (alkup. Pledging My Love, säv. Don Robey & Ferdinand Washington, suom. san. Reponen)
Mies yksin on – 2.56 (alkup. Tobacco Road, säv. John D. Loudermilk, suom. san. Reponen)
The Loop – 4.06 (säv. Esa Pulliainen & Vesa Anttila)
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Esa Pulliainen  Heikki Sandrén  J-P Virtanen  Jorma Kääriäinen  Kai Pulliainen  Vesa Anttila  Heikki Raine – trumpetti (kappale 3) :  Tuotanto Esa Pulliainen – tuottaja, miksaaja, äänittäjä  Vesa Anttila – tuottaja, miksaaja, äänittäjä  Mika Jussila – masteroija  Eero Heikkinen – kansikuva  Pasi Haaranen – valokuvat
Aiheesta muualla

Agents Forever discogs.com -sivustolla
Andienmustarastas

| Andienmustarastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastaat Turdus
Laji::  chiguanco
Kaksiosainen nimi
 Turdus chiguanco  Lafresnaye & d'Orbigny, 1837 
Alalajit
 Turdus chiguanco conradi  Turdus chiguanco chiguanco  Turdus chiguanco anthracinus 
Katso myös
   Andienmustarastas Wikispeciesissä   Andienmustarastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Andienmustarastas (Turdus chiguanco) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Andienmustarastasta esiintyy Etelä-Amerikan länsiosissa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Agadez (alue)

| Agadezin alue région de Agadez |
| --- | --- |
 Hiekkadyynejä Arakaossa.
 Alueen sijainti Nigerissä.
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Agadez
Pinta-ala:  667 799 km²
Väkiluku (2021):  647 300
Agadezin alue (ransk. région de Agadez) on hallintoalue Nigerin pohjoisosassa. Sen keskus on Agadezin kaupunki. Alueen pinta-ala on 667 799 neliökilometriä. Asukasmääräksi arvioitiin 647 300 henkeä vuonna 2021.
Maantiede

Agadezin alue käsittää 52,6 prosenttia Nigerin pinta-alasta. Se rajoittuu etelässä Diffan, Zinderin ja Maradin alueisiin, lännessä Tahouan alueeseen ja Maliin, pohjoisessa Algerian ja Libyaan ja idässä Tšadiin.
Alue kuuluu geologisesti Oullimindenin ja Tšadjärven altaisiin. Luonnonalueita ovat Aïrvuoristo, etelän Tadressin ja koillisosan ylätasangot, Aïrvuoristoon liittyvät Talakin ja Irharzerin tasangot, Ténérén autiomaa sekä Fachin, Kawarin ja Djadon keitaat. Hyötykaivannaisiin kuuluvat uraani, kivihiili, kassiteriitti, suola, maaöljy, kupari ja jalometallit.
Alueella vallitsee kuuma ja kuiva subtrooppinen aavikkoilmasto. Lämpötila voi nousta päivällä 46 asteeseen ja painua yöllä nollan alapuolelle. Vuotuinen sademäärä Agadezissa vaihtelee nollasta 250 millimetriin ja on keskimäärin 135 millimetriä. Sateita saadaan kesä-syyskuussa. Vallitseva tuuli on pohjoisesta tai koillisesta puhaltava harmattan.
Pysyviä vesistöjä ei ole. Sadevesi keräytyy vadeihin ja altaisiin. Alue on pääosin aavikkoa sekä lännessä ja lounaassa pensas- ja heinäaroa. Metsiä on lähinnä Aïrvuoristossa ja palmulehtoja Bilman departementissa. Ténérén autiomaassa ei ole kasvillisuutta juuri lainkaan. Köyhtynyt eläinkunta käsittää gaselleja, mendesinantilooppeja, harjalampaita, keltapaviaaneja, gepardeja ja strutseja, joista osa on ehkä jo kokonaan hävinnyt. Alueella sijaitsee 77 360 neliökilometrin laajuinen Aïrin ja Ténérén luonnonsuojelualue.
Hallinnollinen jako ja asutus

Agadezin alue jakautuu vuodesta 2011 lähtien kuuteen departementtiin, neljään kaupunkikuntaan ja 11 maalaiskuntaan. Departementit ovat Aderbissinat, Arlit, Bilma, Iférouane, Ingall ja Tchirozérine. Kaupunkikunnat ovat Agadez, Arlit, Bilma ja Tchirozérine. Maalaiskuntia ovat Aderbissinat, Dabaga, Dannet, Dirkou, Djado, Fachi, Gougaram, Iférouane, Ingall, Tabelot ja Timia. Perinteinen hallinto käsittää Aïrin sulttaanikunnan, sulttaanin alaiset heimoryhmät sekä Bilman, Dirkoun, Djadon ja Fachin kantonit, jotka kuuluivat ennen siirtomaa-aikaa Bornun sulttaanin alaisuuteen
Kaupunkiväestön osuus on 44,7 %. Luku on huomattavasti korkeampi kuin Nigerissä keskimäärin (16,2 %). Muuttoliike maaseudulta ja muilta alueilta kohdistuu varsinkin kaivoskaupunki Arlitiin. Agadez, Arlit ja Dirkou toimivat myös Länsi-Afrikasta Algeriaan, Libyaan ja Eurooppaan suuntautuvan muuttoliikkeen välietappeina. Nomaditalouksien osuus oli vuoden 2012 väestönlaskennassa 27,9 % (koko maassa 2 %).
Asukkaista 60 % on tuaregeja, 24 % hausoja, 5 % djermoja, 5 % kanureja, 2 % fulbeja, 2 % arabeja ja 1 % tubuja. Aïrvuoriston alkuperäisväestön muodostivat tuaregien tieltä etelään väistyneet hausat, jotka asuvat nykyään lähinnä Agadezin ja Arlitin kaupungeissa. Kanureita ja tubuja on Kawarissa ja sen lähialueilla. Puhutuin kieli on tuaregikieli tamašek. Ingallissa puhutaan songhaikieli tasawaqia. Vallitseva uskonto on islam, mutta alueella on myös jonkin verran kristittyjä.
Liikenne, talous ja palvelut

Agadeziin johtavat päällystetyt maantiet RN11 Zinderistä ja RN25 Tahouasta. Jälkimmäinen jatkuu Arlitiin ja sieltä autiomaareittinä Algerian rajalle Assamakaan. Toinen tärkeä autiomaareitti johtaa Agadezista Bilmaan ja Dirkouun ja edelleen Libyan rajalle. Agadezissa on Mano Dayakin kansainvälinen lentoasema, Arlitissä lentokenttä ja Dirkoussa päällystetty kiitorata.
Alueen pääelinkeinot ovat kaivosteollisuus, karjanhoito ja maanviljely. Puutarha- ja keidasviljely tuottaa lähinnä vihanneksia, hedelmiä ja taateleita. Myytäväksi kasvatetaan muun muassa sipulia, valkosipulia ja tomaatteja. Karjanhoito perustuu etupäässä paimentolaisuuteen. Tuotantoeläimiä ovat kamelit, lampaat, vuohet, naudat, aasit, hevoset ja siipikarja. Kaivosteollisuus tuottaa uraania ja kivihiiltä. Jälkimmäinen käytetään Anou Arrarenin lämpövoimalassa uraanikaivosten ja kaupunkien tarvitseman sähköenergian tuotantoon. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Vientituotteita ovat uraanin lisäksi karja, nahka ja vuodat, maitotuotteet, taatelit, suola ja vihannekset.
Alakoulua käy 84,4 % ikäluokasta (tytöistä 84,6 %), yläkoulua 45,3 % (49,6 %) ja lukiota 20,5 % (19,7 %). Agadezissa on vuonna 2015 toimintansa aloittanut yliopisto. Terveyspalveluihin kuuluvat kuntien terveyskeskukset, piirisairaalat, aluesairaala ja kaivosyhtiöiden lääkärinvastaanotot. Alueella on neljä kulttuuritaloa. Agadezissa, Ingallissa ja Aïrvuoriston kunnissa järjestetään vuosittaiset kulttuurifestivaalit.
Matkailu ja nähtävyydet

Alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa Agadez moskeijoineen ja sulttaaninpalatseineen, Aïrvuoristo, Timian keidas, Ténérén hiekka-aavikko, Bilman suolalähteet ja Djadon rauniot. Matkailuteollisuus sai alkunsa 1980-luvun vaihteessa, mutta se on sittemmin kärsinyt maan pohjoisosan levottomuuksista. Alueella on hotelleja ja matkatoimistoja, jotka tarjoavat kiertomatkoja Aïrvuoristossa, Ténérén autiomaassa ja sen keitailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Agadezin alue Wikimedia Commonsissa
Agadezin alueneuvoston sivusto (ranskaksi)
Nigerin alueet () ja departementit
| --- | --- |
Agadez:   Arlit  Bilma  Tchirozérine 
Diffa:   Diffa  Maïné-Soroa  N’Guigmi 
Dosso:   Boboye  Dogondoutchi  Dosso  Gaya  Loga 
Maradi:   Aguié  Dakoro  Guidan Roumdji  Madarounfa  Mayahi  Tessaoua 
Tahoua:   Abalak  Birni-N'Konni  Bouza  Illéla  Keita  Madaoua  Tahoua  Tchintabaraden 
Tillabéri:   Filingué  Kollo  Ouallam  Say  Téra  Tillabéri 
Zinder:   Gouré  Magaria  Matameye  Mirriah  Tanout
York

| York Jórvek |
| --- | --- |
 Ilmakuva Yorkista.
 Vaakuna
 Yorkin yhtenäishallintopiirin sijainti Englannissa ja North Yorkshiressä.
 fiYork 
 53°57′00″N, 1°04′59″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Yorkshire ja Humber
Kreivikunta:  North Yorkshire
Perustettu:  71
Hallinnon tyyppi:  Yhtenäishallintopiiri
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  34 km²
Metropolialue:  129 km²
Väestö
Väkiluku (2020):  165 000
Väestötiheys:  4 895 as./km²
Metropolialue:  196 000
Metropolialueen väestötiheys:  1 516 as./km²
 www.york.gov.uk 
York on noin 165 000 asukkaan katedraalikaupunki (city) ja 211 000 asukkaan yhtenäishallintopiiri North Yorkshiren kreivikunnassa Yorkshiren ja Humberinin alueella Pohjois-Englannissa. Yorkin kaupunki muodostaa viereisen Earswickin kylän kanssa 196 000 asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen. Yhtenäishallintopiiriin kuuluu Yorkin kaupungin lisäksi maaseutua ja kyliä. Sen alaisuudessa toimii yhteensä 31 kuntaa (civil parish), mutta Yorkin kaupunki on kunnallishallinnoton alue (unparished area), jonka hallinnosta vastaa yksinomaan yhtenäishallintopiirin valtuusto.
Yorkin talouselämä on riippuvainen matkailusta, jota kaupunkiin vetää sen lähes 2 000-vuotinen historia. Tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat Yorkin tuomiokirkko (York Minster), vanhakaupunki ja sen keskiaikaiset linnanmuurit sekä lukuisat museot (esimerkiksi National Railway Museum, York Castle Museum, Yorkshire Museum ja Jorvik Viking Centre). Yorkin yliopisto on yksi Britannian arvostetuimmista.
Yorkin historia

Kaupunki perustettiin vuonna 71 ja se oli Rooman vallan aikana Pohjois-Englannin hallinnollinen keskus. Latinaksi kaupungin nimi oli Eboracum. Keisari Septimius Severus kuoli kaupungissa vuonna 211. Kun keisari Constantius I Chlorus kuoli kaupungissa vuonna 306, armeija huusi Constantiuksen pojan Konstantinus Suuren keisariksi Yorkissa. Myöhäisantiikissa kaupungin merkitystä tuki sinne perustettu piispanistuin.
Viikingit valtasivat kaupungin vuonna 866 ja kutsuivat kaupunkia nimellä Jórvík. Sekä heidän aikanaan että sydänkeskiajalla York pysyi alueen taloudellisena ja kirkollisena keskuksena. Englannin kuninkaan hovi sijaitsi aika ajoin Yorkissa. York oli ja on yhä Englannin toisen arkkihiippakunnan keskuspaikka ja sen arkkipiispalla on nykyisin kunnia-asema anglikaanisessa maailmassa heti Canterburyn arkkipiispan jälkeen. Vuonna 1472 valmistunut Yorkin tuomiokirkko on pohjoisen gotiikan mahtavimpia taidonnäytteitä.
Myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa Yorkin merkitys väheni ja asukasluku pieneni. 1600-luvun loppupuolelle tultaessa se oli kuitenkin saavuttanut vanhan asemansa ja oli Lontoon ja Norwichin jälkeen Englannin kolmanneksi suurin kaupunki. Teollistuminen kuitenkin syrjäytti 1800-luvulla Yorkin Pohjois-Englannin taloudellisena keskuksena: Manchester, Liverpool, Leeds sekä Newcastle upon Tyne ympäristöineen ohittivat sen merkitykseltään, vaikka York pysyikin tärkeänä rautateiden risteysasemana.
Maantiede ja ilmasto

York sijaitsee tasangolla, jota reunustavat Penniinit, Pohjois-Yorkshiren nummialue ja Yorkshire Woldsin kukkulat. Ouse- ja Fossjoet kohtaavat kaupungissa.
Ousejoen tulvat ovat kaupungissa uhkana. Vuonna 2000 kaupunkia kohtasivat pahimmat tulvat 123 vuoteen.
Lämpimimpiä kuukausia ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on yli 19 astetta. Kylmimpiä ovat tammi- ja helmikuu, jolloin alin lämpötila käy nollan vaiheilla. Eniten sadetta saadaan joulukuussa, vähiten helmikuussa.
Maantiede ja ilmasto > Nähtävyyksiä

Yorkin katedraali York Minster
Rautatiemuseo The National Railway Museum
Linna York Castle museum
Maakuntamuseo Yorkshire museum
Viikinkimuseo Jorvik Viking Centre
Talous

Yorkin talous perustuu nykyisin palvelusektoriin. Suurimmat työllistäjät ovat kaupunki itse, Norwich Union -vakuutusyhtiö sekä valtiollinen terveydenhuolto NHS.
1980-luvulle asti teollisuus oli paljon merkittävämpi työnantaja. Kaupungissa tehtiin suklaata ja tieteellisiä mittalaitteita. Myös rautateihin liittyi yritystoimintaa. Terry’s-suklaatehdas suljettiin 2005, Nestle ja British Sugar vähensivät väkeä pian sen jälkeen ja rautatievaunutehdas oli suljettu jo aikaisemmin.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennassa Yorkin väkiluku oli 198 051. Väestöstä 94 % oli valkoisia, mikä on yli Englannin ja Walesin keskiarvon (86 %).
Kaupunginvaltuustossa on vuoden 2015 vaalien jälkeen 15 työväenpuolueen edustajaa, 12 liberaalidemokraattia ja  12 konservatiivia ja neljä vihreää, kaksi Yorkin (valtakunnallisiin puolueisiin) sitoutumattomien valtuustoryhmän jäsentä ja kaksi kokonaan sitoutumatonta.
Palvelut > Koulutus

Yorkin yliopistolla on kaksi kampusta kaupungin laidalla Heslingtonissa. Kaupungissa on noin 50 alakoulua (5–11-vuotiaille) ja 9 yläasteen koulua.
Palvelut > Liikenne

Muiden roomalaisten perustamien kaupunkien tapaan York on hyvien maantieyhteyksien päässä. Kaupungin keskusta on ahdas, autoilua on rajoitettu ja kehätiellä on park and ride -pysäköintialueet, joista tulee viisi bussilinjaa keskustaan.
York sijaitsee Lontoosta pohjoiseen kulkevan pääradan varrella. Junamatka Lontooseen, Manchesteriin tai Edinburghiin kestää noin kaksi tuntia.
Manchesterin lentoasemalle pääsee suoralla junayhteydellä joka tunti. Yorkilla on myös jokisatama.
Urheilu

Kaupungin jalkapallojoukkue York City FC pääsi FA Cupin semifinaaleihin vuonna 1955. Nykyisin se pelaa alemmilla sarjatasoilla.
Rugbyssa Yorkin joukkue York City Knights pelaa kolmannen sarjatason huipulla.
Kaupungin laukkarata perustettiin 1731. Royal Ascot kilpailtiin sillä vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta York Wikimedia Commonsissa
Konstantinus Suuren patsas Yorkissa
Yorkin katedraalin (York Minster) läntinen osa torneineen.
Yhdysvaltain mafia

Yhdysvaltain mafia, joka tunnetaan myös italialais-amerikkalaisena mafiana on Yhdysvalloissa toimiva rikollisjärjestö, joka on ollut ja on yhä koko maan järjestäytynein rikollisorganisaatio. Yhdysvaltain mafia ei ole sama asia kuin Italian Cosa Nostra, mutta siitä huolimatta molemmat mafiat ovat olleet paljon yhteyksissä toisiinsa, ja ovathan jotkut mafiapäälliköt tuottaneet jälkeläisiä sekä Italiaan että Yhdysvaltoihin.
Yhdysvaltain mafia on laajimmillaan New Yorkissa, Chicagossa, Bostonissa, New Englandissa, Detroitissa, Buffalossa ja New Jerseyssä.
New Yorkin mafian päällystöä ovat ns. viisi perhettä: Bonannon, Colombon, Gambinon, Genovesen ja Lucchesen mafiaperheet. Näistä perheistä Lucchesen ja Gambinon perheet ovat heikentyneet puolenvaihtajien ja sisäisten riitojen takia, mutta kovia iskuja kokenut Colombon perhe on kuitenkin jälleen nousussa. FBI:n mukaan Genovesen perhe on kuitenkin voimakkain, suurin, rikkain ja vaikutusvaltaisin perhe koko Yhdysvaltain mafiassa, mahdollisesti myös voimakkain rikollisperhe koko maassa. Osaksi tämä johtuu siitä, että Genovesen perheessä on ollut vain kaksi petturia koko historian aikana ja lisäksi perheellä on ollut ja saattaa vielä nykyäänkin olla suhteita poliitikkoihin.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

Toisen maailmansodan päättymisen jälkeen Luciano alkoi Korsikan mafian avustuksella organisoida heroiinin salakuljetusta Turkista Ranskaan. Kun Turkki aloitti huumausaineiden vastaisen kampanjan, Luciano ja Korsikan mafia siirsivät toimintaansa Kaakkois-Aasiaan. 1950-luvulla Luciano ja hänen pitkäaikainen liittolaisensa Lansky yrittivät myös tehdä mafiasta vaikutusvaltaisen Latinalaisessa Amerikassa hankkimalla tuloja Kuuban pääkaupunki Havannaan perustuista kasinoista ja hotelleista. Kuuban presidentti Fulgencio Batista teki yhteistyötä mafiosojen kanssa, kunnes Fidel Castron johtamien 26. heinäkuuta -liikkeen  vallankumouksellisten valtaannousu aiheutti yhdysvaltalaisten omistuksessa olleiden kasinoiden ja hotellien sulkemisen. Kuuban vallankumouksen jälkeen Luciano siirtyi johtamaan mafian toimintaa Italiassa ja Lansky palasi takaisin Yhdysvaltoihin.
Vuonna 1957 mafiapäällikkö Joseph Barbara järjesti arviolta sadan yhdysvaltalaisen, kanadalaisen ja italialaisten mafioson tapaamisen Apalachin kaupungissa New Yorkissa. Mafiosojen kokous kuitenkin herätti yhdysvaltalaisten viranomaisten huomion ja FBI pidätti jopa 60 korkea-arvoista mafiapäällikköä. Ennen Apalachin kokousta FBI:n pitkäaikainen johtaja J. Edgar Hoover oli kiistänyt jyrkästi mafian olemassaolon Yhdysvalloissa, ja tapauksen on katsottu aloittaneen nykyisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen taistelun Yhdysvalloissa. Ensimmäinen mafian olemassaolon Yhdysvalloissa tunnustanut mafioso oli Joe Valachi, joka vuonna 1963 kertoi viranomaisille runsaasti arvokkaita tietoja Yhdysvaltain mafian jäsenistä ja toiminnasta. Genovesen mafiaperheen päällikkö Vito Genovese lupasi 100 000 Yhdysvaltain dollarin palkkion Valachin tappajalle, mutta silti Valachi kuoli rauhallisesti vankilassa vuonna 1971.
Historia > Nykyaika

2000-luvulla Yhdysvaltain mafiaa hallitsevimmista viidestä perheestä Gambinon ja Lucchesen perheet ovat hieman heikentyneet poliisin kanssa yhteistyötä tehneiden entisien jäsenien ja sisäisten riitojen takia, mutta Colombon perhe on hankkimassa lisää vaikutusvaltaa. Yhdysvaltain oikeusministeriön julkaiseman raportin mukaan mafia on yhä suurin Yhdysvalloissa toimiva järjestäytynyt rikollisjärjestö ja amerikkalaisitalialaisten mafia on vieläkin erittäin voimakas. 1990-luvulla Yhdysvaltain hallitus pyrki järjestelmällisesti kaatamaan mafiaa ja sai sen hetkellisesti heikommaksi. Syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen Yhdysvaltain hallitus joutui kuitenkin siirtämään voimavaransa Afganistaniin ja tämän ansiosta mafia vahvistui jälleen suhteellisen nopeasti.[lähde? ]
Tällä hetkellä Genovesen mafiaperhe on koko Yhdysvaltain hallitsevin, vaikutusvaltaisin ja järjestäytynein rikollisjärjestö.