stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pranab Mukherjee
Yksityiselämä

Mukherjee oli naimisissa ja hänellä oli vaimonsa Suvran kanssa kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär. Hänen vanhempansa olivat Kamada Kinkar Mukherjee ja Rajlakshmi Mukherjee. Hänen isänsä oli vapaustaistelija, joka oli yli kymmenen vuotta vankeudessa vastustettuaan Intian brittihallintoa.
Mukherjee suoritti Bachelor of Laws -tutkinnon oikeustieteessä ja Master of Arts -tutkinnot historiantutkimuksessa ja politiikan tutkimuksessa. Hänelle myönnettiin myös kunniatohtorin arvo (Doctor of Letters). Ennen poliittista uraansa hän työskenteli opettajana, toimittajana ja asianajajana.
Kirjat

Mukherjee kirjoitti kirjat Mid-term Poll (julkaistu 1969), Beyond Survival: Emerging Dimensions of Indian Economy (1984), Off the Track (1987), Saga of Struggle and Sacrifice (1992) ja Challenges Before the Nation (on Indian National Congress) (1992).
Kuolema

Mukherjee kuoli 31. elokuuta 2020 monielinvaurio-oireyhtymään. Hän oli joutunut reilut kaksi viikkoa aiemmin hätäleikkaukseen aivoissa olleen veritulpan takia. Sairaalassa hänet testattiin myös COVID-19-positiiviseksi. Mukherjee oli koomassa leikkauksen jälkeen, ja hänen terveytensä romahti nopeasti 31. elokuuta, kun keuhkoinfektio aiheutti septisen sokin.
Kunnianosoituksia

Bharat Ratna (Intia, 2019)
Padma Vibhushan (Intia, 2008)
Norsunluurannikon kansallinen ritarikunta (Norsunluurannikko, 2016)
Makarios III:n ritarikunta (Kypros, 2017)
Dave Manson

| Dave Manson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. tammikuuta 1967 (ikä 57) Prince Albert, Saskatchewan, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1986–2002
Seurat:  Chicago Blackhawks (NHL) Edmonton Oilers (NHL) Winnipeg Jets (NHL) Phoenix Coyotes (NHL) Montreal Canadiens (NHL) Dallas Stars (NHL) Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  11. varaus, 1985 Chicago Blackhawks
David Manson (s. 27. tammikuuta 1967 Prince Albert, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen, uransa lopettanut ammattilaisjääkiekkoilija, joka edusti NHL-liigassa pelatessaan seitsemää eri seuraa. Nykyään Manson toimii jääkiekkojoukkueiden valmentajana ja omistaa myös Extreme Pita -ravintolaketjun ravintoloita Kanadassa.
Chicago Blackhawks varasi Mansonin ensimmäisen kierroksen 11. varausnumerolla NHL:n varaustilaisuudessa 1985. Pelatessaan Winnipeg Jetsissä hän toimi myös joukkueensa varakapteenina.
Manson tunnettiin aikanaan taitavasta ja kovasta fyysisestä pelityylistään, ja hän oli koko liigan parhaimpia taklaajia. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Manson pelasi 63 ottelua ja teki niissä tehot 1 + 8 = 9 ja sai 146 jäähyminuuttia. Tämän takia Manson joutui hakemaan vauhtia NHL-uraansa Chicagon farmiseurasta.
1990-luvun puolestavälistä 2000-luvun alkuun Manson vaihtoi seuraa yllättävän nopealla tahdilla, kun Winnipegistä Phoenixiin muuttanut Jets kauppasi hänet Montreal Canadiensiin, josta matka jatkui kolmannen kauden puolessavälissä takaisin Chicagoon, josta hänet viimeisellä kaudellaan myytiin Dallas Starsiin. Tämän jälkeen Manson pelasi kaksi kautta Torontossa, jonka jälkeen pelasi AHL-liigassa kaksi ottelua tehopisteittä, sillä siirtyi otteluiden jälkeen takaisin Dallasiin, jossa pelasi viimeisen kautensa (34 ottelua) tehoilla 0 + 1 = 1.
Uransa aikana Manson istui rangaistusaitiossa varsin tiuhaan, sillä 3 000 rangaistusminuutin rajapyykki ei jäänyt kovinkaan kauas, sillä NHL-uran päätyttyä lopullisesti Manson oli istunut NHL-kaukaloiden rangaistusaitioissa yhteensä 2 792 jäähyminuuttia, vain 1 103 NHL-ottelun aikana.
Diomedeen tammat

Herakles pyydystää Diomedeen tammat. Roomalainen mosaiikki, n. 300-luku.
Diomedeen tammat olivat kreikkalaisessa mytologiassa neljä ihmislihaa syövää hevosta. Traakian jättiläiskuningas Diomedeen omistamat suurenmoiset hevoset olivat villejä ja hillittömiä, jonka vuoksi niiden syöttökaukalot oli tehty kuparista ja hevoset oli kahlehdittu rautaketjuilla. Bukefaloksen, Aleksanteri Suuren ratsun, kerrottiin olevan näiden tammojen jälkeläinen.
Herakleen kahdeksas urotyö

Herakleen kahdeksas urotyö, jonka hän sai Eurystheukselta, oli Diomedeen tammojen varastaminen. Herakles purjehti paikalle mukanaan joukko vapaaehtoisia, ja he voittivat vaivatta paikalla olleet hevosten hoitajat. Kun hevoset oli ajettu meren rantaan niiden lastaamiseksi laivaan, Diomedes saapui paikalle pelastaakseen omaisuutensa. Herakles jätti hevoset Abderoksen, Hermeen pojan, vahdittaviksi, mutta tammat tappoivat tämän raahaamalla tätä perässään. Seuranneessa taistelussa Herakles tappoi Diomedeen syöttämällä tämän omille hevosilleen pystyäkseen hallitsemaan nyt kylläisiä hevosia.
Tuotuaan hevoset mukaanaan Herakles antoi ne Eurystheukselle. Kirjoittajasta riippuen tämä joko päästi ne menemään ja ne vaelsivat Olympos-vuorelle, jossa ne joutuivat villipetojen tappamiksi, tai sitten Eurystheus pyhitti hevoset Heralle ja antoi niiden jatkaa sukuaan.
Djiboutin väestö

Djiboutin väestönkehitys
Djiboutin väestö on jakaantunut kahteen pääryhmään; somaliklaani Issat ja Afarit. Loppuosa koostuu eurooppalaisista (enimmäkseen ranskalaisista ja italialaisista), arabeista ja etiopialaisista. Jännitteet afarien ja issojen välillä olivat syinä Djiboutin sisällissotaan 1990-luvun alussa.
Somalien osuus Djiboutin väestöstä koostuu enimmäkseen Issoista, jotka muodostavat enemmistön ja gadabuurseista ja isaaqeista, jotka kaikki ovat läheisiä sukulaisia Dir-klaanin alaklaaneina. Issat  muodostavat osan ciise Madoobe Dir:istä, kun taas gadabuursit ja isaaqit ovat osa Mahe Dir:iä, Mohammed Hiniftireä.
Ranska ja arabia ovat maan viralliset kielet, mutta myös somali ja afar ovat laajalti puhuttuja.
Suurin osa Djiboutin ihmisistä on kaupunkiväestöä; loppuosa paimentolaisia. Terveys, hygienia ja koulutus ovat palveluina melko köyhiä molemmissa, kaupungissa ja maalla.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Djibouti#Demographics
Delhin yliopisto

| Delhin yliopisto> University of Delhi दिल्ली विश्वविद्यालय |
| --- | --- |
  
 Yliopiston päärakennus.
Motto:  निष्ठा धृति: सत्यम्
Perustettu:  1922
Tyyppi:  Julkinen
Kansleri:  Venkaiah Naidu
Sijainti:  Delhi,  Intia
Sivusto:  www.du.ac.in
Delhin yliopisto (DU) on Intian valtion ylläpitämä yliopisto, joka toimii Delhin kaupungissa. Se on perustettu 1922 ja siellä voi suorittaa sekä perus- että jatkotutkintoja. Vuonna 2011 se pääsi 398. sijalle maailman yliopistoja luokittelevassa QS-arvioinnissa. Yliopistolla on kaksi kampusta kaupungin etelä- ja pohjoisosissa.
Vuonna 2007 yliopistossa suoritti tutkinnon 9 909 opiskelijaa, joista noin kolmannes oli miehiä.
Delhin yliopisto kuuluu Intian kärkiyliopistojen kansainvälistymiseksi käynnistettyyn Institution of Eminence -ohjelmaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Delhin yliopisto Wikimedia Commonsissa
University of Delhi (yliopiston kotisivut) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:University of Delhi
Käännös suomeksi
Damián Escudero

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Damián Ariel Escudero
Syntymäaika: 20. huhtikuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Rosario, Argentiina
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 170 senttimetriä
Seura
Seura: Grêmio
Pelinumero: 24
Junioriseurat
: Vélez Sarsfield
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2008 2008–2010 2008–2009 2010– 2011– | Vélez Sarsfield Villarreal → Valladolid (laina) Boca Juniors → Grêmio (laina) | 84 (18) 13 (1) 15 (0) 13 (0) 31 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. joulukuuta 2011.
Damián Ariel Escudero (s. 20. huhtikuuta 1987 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Grêmiota ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Escudero on argentiinalaisen Vélez Sarsfieldin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 4. maaliskuuta 2006 ottelussa Newell's Old Boysia vastaan. Ennen vuoden loppua hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueessa.
Vuoden 2007 Copa Libertadoresissa hän oli joukkueensa tärkeimpiä hyökkäyssuunnan pelaaji ja teki turnauksessa 4 maalia, kun joukkue eteni neljännesvälieriin saakka.
Kaudeksi 2008–2009 Escudero siirtyi espanjalaiseen Villarrealiin 12 miljoonan dollarin siirtokorvauksella. Sopimus oli pituudeltaan viisivuotinen. Hän siirtyi kuitenkin lainalle ensimmäiseksi kaudeksi Valladolidiin, Villarrealin ulkomaalaiskiintiön ollessa täynnä. Kauden jälkeen hän palasi Villarrealiin.
Aiheesta muualla

Tilastot BDFutbol -sivustolla
David Thompson (poliitikko)

| David John Howard Thompson |
| --- | --- |
 David Thompson vuonna 2010.
Barbadoksen pääministeri
 2008–2010  
Edeltäjä:  Owen Arthur
Seuraaja:  Freundel Stuart
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. joulukuuta 1961  Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 23. lokakuuta 2010 (48 vuotta)  Mapps, St. Philip, Barbados
David John Howard Thompson (25. joulukuuta 1961 Lontoo, Iso-Britannia – 23. lokakuuta 2010 Mapps, St. Philip, Barbados) oli barbadoslainen poliitikko, joka nousi Barbadoksen pääministeriksi vuonna 2008 ja toimi virassa kuolemaansa saakka. Hän edusti maansa demokraattista työväenpuoluetta. Hänestä tuli ministeri ensi kertaa vuonna 1991. Hän kuoli haimasyöpään 48-vuotiaana.
Thompsonin edeltäjä saarivaltion pääministerinä oli Owen Arthur.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Thompson Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Owen Arthur | Barbadoksen pääministeri  2008–2010 | Seuraaja: Freundel Stuart |
Raajärven kaivos

Raajärven rautakaivos toimi Raajärvellä Kemijärvellä lähellä Rovaniemen Misiä vuosina 1964–1975. Otanmäki Oy aloitti siellä rautamalmin tuotannon vuonna 1959 ja kaivostoiminta päättyi vuonna 1967. Kaivostoiminta siirtyi vuonna 1968 Rautaruukki Oy:lle, kun Otanmäki Oy fuusioitiin osaksi Rautaruukki Oy:tä. Kaivos kuului Misin rautamalmialueeseen jolla sijaitsivat myös Kärväsvaaran ja Leveäselän rautakaivokset. Misin alueelta louhittiin yhteensä yli 8 miljoonaa tonnia rautamalmia josta saatiin noin 3,5 miljoonaa tonnia rautamalmirikastetta. Raajärven osuus malmintuotannosta oli 6,5 miljoonaa tonnia. Enimmillään Raajärvellä työskenteli yli 200 työntekijää.
Raajärven kaivokselle johti 14 kilometriä pitkä Raajärven kaivosrata Misin rautatieasemalta. Rata oli käytössä vuosina 1963–1976. Kun liikenne radalla lopetettiin, pääosa ratapenkereestä muutettiin maantieksi, ja on nykyisin paikallistie 19772.
Rautaruukki lakkautti Raajärven kaivoksen 1975. Suurin osa työntekijöistä ja toimihenkilöistä siirtyi Kolariin Rautuvaaran kaivokseen. Raajärvellä sijaitsee kaivostoiminnan jäljiltä veden täyttämä avolouhos joka on aidattu. Veden syvyys louhoksessa on 47 metriä. Myös entinen kaivostorni on säilynyt.
Entinen Raajärven kaivoskylä on nykyisin matkailukäytössä. Kaivoskylä on ollut muun muassa Aki Kaurismäen Ariel-elokuvan ja saksalaisen Stalingrad-elokuvan kuvauspaikkana.
Kärväsvaaran kaivos

vuosina 1959–1967 toiminut Kärväsvaaran rautakaivos sijaitsi 13 kilometrin päässä Raajärven kaivoksesta. Malmia louhittiin yhteensä 1,1 miljoonaa tonnia. Paikalla on nykyisin pieni veden täyttämä avolouhos.
Leveäselän kaivos

Leveäselän kaivos sijaitsi kolmen kilometrin päässä Raajärven kaivoksesta. Kaivos oli toiminnassa vuosina 1969–1974 mutta se jouduttiin lopettamaan kaivoksen täytyttyä yllättäen vedellä. Nykyisin paikalla on veden täyttämä avolouhos jossa veden syvyys on 18 metriä. Avolouhoksen vieressä on vanha kaivostorni.
Aiheesta muualla

Westerlund, P., Nuutilainen, J., Hermonen, O. & Autio, M.: Otanmäki Oy, Raajärven kaivos. Vuoriteollisuus, 1964, 22. vsk, nro 2, s. 30-38.  Vuorimiesyhdistys. Lehden verkkoversio. (pdf) Viitattu 1.7.2020.
Pýrgoksen arkeologinen museo

| Pýrgoksen arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Πύργου |
| --- | --- |
 Pýrgoksen arkeologinen museo, entinen kunnallinen agora (dimotikí agorá) eli kauppahalli.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Pýrgos, Elis, Länsi-Kreikka, Kreikka
Perustettu:  2006 / 2015
Koordinaatit:  37°40′16″N, 21°26′26″E
 fiPýrgoksen arkeologinen museo 
   
Pýrgoksen arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Πύργου, Archaiologikó Mouseío Pýrgou) on arkeologinen museo Pýrgoksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Eliin alueyksikön alueelta löydettyä historiallista esineistöä.
Historia ja rakennus

Museo toimii Ernst Zillerin nimiin laitetussa uusklassisessa rakennuksessa, joka valmistui vuonna 1890 ja toimi 1960-luvulle saakka Pýrgoksen kunnallisena agorana (dimotikí agorá) eli kauppahallina. Sitä ehdotettiin museorakennukseksi jo vuonna 1962. Se luovutettiin kulttuuriministeriölle vuonna 1995. Rakennuksen kunnostaminen museoksi valmistui vuonna 2005. Museo aloitti alustavasti toimintansa vuonna 2006 ja pysyvä näyttely valmistui kokonaan vuonna 2013 tai 2015.
Koko korttelin täyttävän museorakennuksen pääsisäänkäynti on Karaïskáki-kadun puolelta, jossa sisäänkäyntiä reunustavat joonialaiset pylväät. Rakennus koostuu keskustilasta ja pohjois- ja eteläsiivestä. Sen pinta-ala on 3 168 neliömetriä, josta päänäyttelytilaa on 650 neliömetriä. Rakennuksessa on myös muita näyttelytiloja sekä muun muassa, toimisto-, varasto- ja konservointitiloja.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineistöä esihistorialliselta ajalta, antiikin ajalta ja bysanttilaiselta keskiajalta sekä myöhemmältäkin ajalta. Ajallisesti ne ulottuvat noin vuodesta 3000 eaa. aina 1800-luvulle saakka. Yksittäisiä museoesineitä on noin 1 700. Niihin lukeutuu muun muassa veistoksia, figuriineja eli pienoispatsaita, rakennusten koristeosia, hautakiviä, keramiikkaa, lasiesineitä, rahoja ja koruja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pýrgoksen arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Pýrgoksen arkeologinen museo.
Dekstraanisukraasi

Dekstraanisukraasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Dekstraanisukraasi muodostaa dekstraanipolysakkaridia liittämällä glukoosiyksiköitä toisiinsa. Glukoosin lähteenä toimii sakkaroosi. Entsyymiä esiintyy monissa bakteereissa esimerkiksi Leuconostoc- ja Streptococcus-sukujen lajeissa. Immobilisoitua dekstraanisukraasia käytetään dekstraanin bioteknillisessä valmistuksessa. Dekstraanisukraasin EC-numero on EC 2.4.1.5 ja CAS-numero 9032-14-8.
Dekstraanisukraasi on molekyylimassaltaan noin 160 kDa oleva proteiini. Dekstraanisukraasin aminohapoissa on runsaasti niin kutsuttuja happamia aminohappoja kuten asparagiinihappoja ja glutamiinihappoja. Luonnossa entsyymi käyttää substraattinaan vain sakkaroosia, mutta laboratorio-olosuhteissa se on saatu käyttämään myös muita lähtöaineita. Dekstraanisukraasin katalysoiman reaktion reaktiomekanismille on esitetty useita vaihtoehtoja. Kineettiset kokeet vahvistavat ehdotusta mekanismiksi, jossa entsyymillä on kaksi sakkaroosin sitoutumiskohtaa. Dekstraanisynteesin aluksi negatiivisesti varautunut aspartaattiryhmä reagoi sakkaroosin kanssa ja hajottaa sen fruktoosiksi ja glukoosin ja entsyymin väliseksi esteriksi. Toinen aktiivisen kohdan aspartaattiryhmä tekee saman toiselle sakkaroosimolekyylille. Tämän jälkeen entsyymi katalysoi glukoosiyksiköiden välisiä glykosidisten sidosten muodostumisia ja dekstraaniketju kasvaa. Ketju yleensä myös haaroittuu eli se ei ole lineaarinen.
Dave Matthews

| Dave Matthews |
| --- | --- |
 Dave Matthews etualalla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1967
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1989 –
Tyylilajit:  rock, vaihtoehtorock
Soittimet:  kitara, laulu
Yhtyeet:  Dave Matthews Band, Tribe of Heaven (1989–90)
Levy-yhtiöt:  RCA Records
Aiheesta muualla
www.davematthewsband.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
David John Matthews (s. 9. tammikuuta 1967) on Etelä-Afrikassa syntynyt, sittemmin Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut laulaja ja kitaristi yhtyeestä Dave Matthews Band. Hän on voittanut urallaan kaksi Grammy-palkintoa, toisen yhtyeensä kanssa ja toisen sooloartistina.
Sooloura

Vuonna 2003 Matthews julkaisi sooloalbumin Some Devil, joka myi platinaa, ja sen single Gravedigger voitti Grammy-palkinnon vuonna 2004. Albumin julkaisun jälkeen kiertueelle lähti Dave Matthews & Friends -niminen kokoonpano, johon kuuluu Matthewsin lisäksi muun muassa kitaristit Trey Anastasio ja Tim Reynolds.
Matthews on tehnyt kiertueen myös kahdestaan Tim Reynoldsin kanssa, josta on julkaistu Live at Luther College -niminen albumi vuonna 1999. Matthews on esiintynyt myös yksin useissa tapahtumissa ja teki toukokuussa 2006 pienimuotoisen kiertueen Englannissa.
Vierailevana artistina Matthews on esiintynyt muun muassa Béla Fleck and the Flecktones -yhtyeen albumilla Left of Cool, Santanan albumilla Supernatural ja Emmylou Harrisin albumilla Red Dirt Girl.
Polysytemia vera

Polysytemia vera on sairaus, jossa luuytimessä tuotetaan hallitsemattomasti verisoluja. Polysytemia veraan kuuluu muun muassa luuytimen ja veren liiallinen solukkuus sekä lisääntynyt valtimo- ja laskimotukoksien eli tromboosien riski . 95–98 % potilailla ilmenee mutaatio JAK2-geenissä, mutta myös muiden geenien mutaatioita on yhdistetty polysytemia veraan . Polysytemia vera alkaa, kun yhdessä luuytimen verisolujen kantasolussa tapahtuu pistemutaatio JAK2-geenin alueella. Tämä saa aikaan solun hallitsemattoman jakautumisen, jolloin kaikki kyseisestä solusta jakautuneet uudet solut kantavat mutaatiota JAK2-geenissä. Tämä johtaa nopeasti siihen, että suurin osa luuytimen kantasoluista kantaa kyseistä mutaatiota JAK2-geenissä. Luuytimen kantasoluista pistemutaatio välittyy solutuotannossa punasolujen esiasteille sekä veren valkosoluille . Polysytemia vera voi aiheuttaa potilaille kuolemaan johtavia komplikaatioita, kuten tukoksia, sekä edetä myelofibroosiksi tai akuutiksi myelooiseksi leukemiaksi , minkä vuoksi tauti lyhentää potilaiden elinikää . Sairauteen ei ole parantavaa hoitoa . Polysytemia vera ilmenee useimmiten 60-70 vuoden iässä, jonka jälkeen eliniän odote on noin 15 vuotta sairastumisiästä riippuen. Taudin vuotuinen maailmanlaajuinen ilmaantuvuus on arviolta 0,3-1,5/100 000 .
Geneettinen tausta

Polysytemia vera ei ole perinnöllinen sairaus vaan se saa alkunsa somaattisesta eli hankinnaisesta mutaatiosta luuytimen kantasoluissa. Polysytemia veraa sairastavilla potilailla on usein monimutkainen mutaatioverkko, johon kuuluu useita luuytimen kantasolujen sekä kypsien verisolujen mutaatioita. Yleensä taudin aloittava mutaatio on JAK2-geenin alueella. JAK2-geeni vaikuttaa solun kasvuun ja se sijaitsee kromosomin 9 lyhyessä käsivarressa . Taudin voi kuitenkin aiheuttaa myös jokin muu JAK2-geeniin tai muuhun solujen jakautumiseen vaikuttavaan geeniin kohdistunut mutaatio. Polysytemia veraan liittyvät mutaatiot vaikuttavat usein solun jakautumisen lisäksi solun kasvuun sekä solujen signaalireitteihin johtaen hallitsemattomaan verisolujen tuottoon. Polysytemia veralla on tyypillistä, että yhdessä solussa on useampia polysytemia veraan liittyviä mutaatioita. Suuri mutaatiotaakka lisää taudin vakavuutta .Polysytemia veraa on harvoissa tapauksissa ilmennyt usealla saman perheen jäsenellä, mikä viittaa siihen, että perinnöllisillä tekijöillä voi olla rooli sairauden kehittymisessä hankinnaisten mutaatioiden lisäksi . Perinnöllisten tekijöiden mahdollisesta osuudesta polysytemia veran kehityksessä ei kuitenkaan vielä ole tarkempaa tutkimustietoa. Polysytemia veraa ei luokitella perinnölliseksi sairaudeksi vaan sen pääasialliset syyt ovat hankinnaiset ei-perinnölliset mutaatiot. Hankinnaiset mutaatiot eivät periydy vaan ne vaikuttavat vain kyseiseen henkilöön.
Geneettinen tausta > V617F-mutaatio

V617F-mutaatio on JAK2-geenin 14. eksonissa tapahtuva mutaatio, joka löytyy suurimmalta osalta polysytemia vera potilailta. Tässä mutaatiossa valiini paikalla 617 on vaihtunut fenyylialaniiniksi. Mutaatio lisää muodostuvan proteiinin fosforylaatio-aktiivisuutta, jolloin mutatoituneilla klooneilla on etuja solunjakautumisessa. Tämä johtaa lopulta hallitsemattomaan solunjakautumiseen, minkä seurauksena valtaosa potilaan luuytimen kantasoluista sekä kypsistä verisoluista kantaa kyseistä mutaatiota ja jakautuu hallitsemattomasti. Tämä taas nostaa potilaiden verisuonien tukosriskiä liiallisen solumäärän vuoksi. Potilailla, joilla mutaatio on homotsygoottisena, on selkeämmät ja vakavammat oireet kuin heterotsygoottisilla potilailla. Yleisimmin mutaatio löytyy potilailta homotsygoottisena .
Geneettinen tausta > Muut mutaatiot polysytemia veran taustalla

Polysytemia veran valtamutaation, V617F, lisäksi potilailla on tavattu useita JAK2-geenin eksonien 12, 13, 14 ja 15 mutaatioita. Yleisimmät näistä ovat missense-mutaatioita missense-mutaatio, muita pistemutaatioita, deleetio-mutaatioita sekä duplikaatioita. Lyhyempien mutaatioiden lisäksi on tavattu potilaita, joilta JAK2-geenin 14. eksoni puuttuu kokonaan .
JAK2-geenin lisäksi muun muassa geeneissä TET2, DNMT3a, ASXL1, NF-E2 sekä LNK olevia mutaatioita on tavattu polysytemia vera potilailla. Myös näillä geeneillä on vaikutusta solun kasvuun, jakautumiseen sekä signalointiin .
Hoito

Polysytemia vera voidaan sairautena jakaa kahteen luokkaan: matalan ja korkean riskin sairauteen. Jos potilas on alle 60-vuotias eikä hänellä ole historiaa verisuonitukoksista, on sairaus matalariskinen. Jos taas potilas on yli 60-vuotias tai hänellä on verisuonitukoshistoriaa, on sairaus korkeariskinen. Sairauden riskiluokitus vaikuttaa sen hoitoon ja ennusteeseen . Näiden lisäksi potilaan elinajan odotteeseen vaikuttavat muun muassa pernan laajentumisen esiintyminen, liiallinen valkosolujen määrä (leukosytoosi), mutaatiotaakka sekä epänormaalin kromosomiston esiintyminen soluissa .
Polysytemia verassa hoito perustuu verisuonitukosten ehkäisyyn . Parantavaa hoitoa ei ole, sillä nykyhoitomuodot eivät vähennä leukemiaksi tai myelofibroosiksi etenemistä . Hoitona kaikille potilaille on päivittäinen pieni annos aspiriinia (75-100 mg) sekä hematokriittiarvon pito alle 45% . Lisäksi on tärkeää arvioida ja tehdä kohdennettuja toimenpiteitä valtimonkovettumiseen liittyvien riskitekijöiden vähentämiseksi .
Hematokriittiarvon eli veren punasolumäärien pienentäminen onnistuu verta poistamalla venesektion avulla. Venesektio ei välttämättä tuo toivottua lopputulosta, joten solumääriä voidaan poistaa myös lääkkeellisesti. Tämä tehdään sytoreduktiivisella hoidolla, joka pienentää kaikkien solujen määrää . Tätä hoitomuotoa käytetään, jos potilas siirtyy tai on korkeariskisessä ryhmässä. Lisäksi tätä suositellaan, jos matalan riskiluokituksen potilas kärsii venesektiosta tai itse sairaudesta johtuvista pahoista sivuoireista kuten etenevästä pernanlaajentumisesta tai liiallisesta valkosolujen tai verihiutaleiden määrästä .
Sytoreduktiivisessa hoidossa käytetään yleensä hydroksiureaa, interferoneita, ruksolitinibia tai busulfaania. Näistä hydroksiurea ja interferonit ovat ensisijaisia lääkehoitoja . Jos potilas on resistenssi tai yliherkkä hydroksiurealle eikä interferonit ole vaihtoehto, suositellaan seuraavaksi hoidoksi ruksolitinibia. Yli 65-vuotiaille voidaan tässä tapauksessa suositella myös busulfaania .