stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mogotšan piiri

Mogotšan piiri Taka-Baikalian aluepiirin kartalla.
Mogotšan piiri (ven. Могочинский район, Mogotšinski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 25 500 neliökilometriä. Asukkaita on 24 100 henkeä (vuonna 2009).
Mogotšan piiri sijaitsee Taka-Baikalian aluepiirin koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tungirin-Oljokman piiri, idässä Amurin alueeseen, kaakossa Kiinaan, etelässä Gazimurski Zavodin ja Sretenskin piireihin sekä lännessä Tšernyševskin ja Tungokotšenin piireihin.
Piirin hallinnollinen keskus on Mogotšan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Amazarin, Davendan, Kljutševskin ja Ksenjevkan kaupunkimaiset taajamat sekä Sbegan ja Semiozernyin maalaiskunnat. Asutuskeskuksia on yhteensä 36.
Piirin läpi kulkee Trans-Siperian rautatie. Rakenteilla on Tšitan ja Habarovskin välinen M58-valtatie. Piirikeskuksesta on matkaa aluepiirin pääkaupunkiin Tšitaan maanteitse 630 kilometriä.
Talous perustuu rautatieliikenteeseen, kultaesiintymien hyödyntämiseen ja metsäteollisuuteen. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Maatalous tuottaa perunaa, vihanneksia, maitoa, lihaa ja munia. Asukkaat harjoittavat myös metsästystä ja keräilyä.
Mogotšassa toimii rautatie- ja kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy Mogotšinski rabotši (”Mogotšan työläinen”). Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä.
Aiheesta muualla

Mogotšan piiri Taka-Baikalian aluepiirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Mogotšan piiri Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
Aginskoje¹ • 
Aginskoje¹ • 
Akša • 
Aleksandrovski Zavod • 
Balei • 
Borzja • 
Duldurga¹ • 
Gazimurski Zavod • 
Gornyi • 
Hilok • 
Kalar • 
Kalga • 
Karymskoje • 
Krasnokamensk • 
Krasnyi Tšikoi • 
Kyra • 
Mogoitui¹ • 
Mogotša • 
Nertšinsk • 
Nertšinski Zavod • 
Olovjannaja • 
Onon • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
Petrovsk-Zabaikalski • 
Priargunsk • 
Šelopugino • 
Šilka • 
Sretensk • 
Tšernyševsk • 
Tšita • 
Tšita • 
Tungir–Oljokma • 
Tungokotšen • 
Uljoty • 
Zabaikalsk
¹= kuuluu Agan Burjatian piirikuntaan
Mielummin vanha kuin aikuinen

| Mielummin vanha kuin aikuinen Kauko Röyhkä & Narttu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhtikuu 1987, Millbrook Studio
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Måns Groundstroem
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 39.57 63:27 (Vuoden 2000 CD-painos)
 Levy-yhtiö: Euros
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Kulta-aika 1986 | Mielummin vanha kuin aikuinen 1987 | Paha maa 1988 |
Mielummin vanha kuin aikuinen on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin sekä LP- että CD-formaateissa vuonna 1987. Albumista julkaistiin vuonna 2000 remasteroitu CD-versio, joka sisältää myös Paha maa -minialbumin.
Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi A1 "Matkustaa" säv. Maritta Kuula ja Kauko Röyhkä sekä B4 "Kolme asetelmaa" säv. Heikki Tikka, Kauko Röyhkä ja Jarmo Heikkinen. Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.
Kappaleet > A-puoli

Matkustaa – 3.27
Ennen olin kokonaan toinen – 3.24
Huippumies – 4.06
Pikku Tiina – 2.50
Mielummin vanha kuin aikuinen – 6.12
Kappaleet > B-puoli

Mainostaulujen taakse – 3.56
Voi ei – 2.58
300 mk – 2.18
Kolme asetelmaa – 3.13
Chirico – 4.23
Soitellaan – 3.10
Kappaleet > Vuoden 2000 CD-painos: Paha maa -minialbumi

Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi 1 "Paha maa" säv. Kauko Röyhkä ja Tommi Viksten / 2 "Pois valoista" säv. Kauko Röyhkä ja Heikki Tikka / 5 "Väärässä filmissä" säv. Kauko Röyhkä ja Heikki Tikka.
Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.
Paha maa – 5.36
Pois valoista – 4.14
Olen messias – 3.55
Majavalakki – 2.56
Väärässä filmissä – 3.53
Degalii – 2.56
Kokoonpano

Kauko Röyhkä – laulu
Tommi Viksten – kitara
Mats Huldén – rytmikitara
Jari Paulamäki – basso (pois lukien Paha maa -EP)
Heikki Tikka – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Måns Groundstroem – tuottaja, äänittäjä
Juha Heininen – äänittäjä
Jani – kansi
Mogotša

| Mogotša Могоча |
| --- | --- |
 Näkymä Mogotšaan

 Mogotša
 Koordinaatit: 53°44′N, 119°46′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Taka-Baikalian aluepiiri
Piiri:  Mogotša
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23 km²
Väkiluku (2009):  11 700
 – Väestötiheys:  509 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mogotša (ven. Мого́ча) on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Amazariin laskevan Mogotša-joen suussa 709 kilometriä (rautateitse) Tšitasta koilliseen. Kaupunki on Mogotšan piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rautatie. Asukkaita on 11 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1908 rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1930 siitä tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1950 kaupunki. Nykyään Mogotšassa toimii rautatieliikenteen sekä kaivosteollisuuden yrityksiä. Kaupungissa on viisi koulua, lasten musiikki- ja urheilukoulut, lasten luomistyön keskus, kerhotalo, kotiseutu- ja rautatiemuseo sekä piirisairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy Mogotšinski rabotši (”Mogotšan työläinen”).
Aiheesta muualla

Mogotša Taka-Baikalian tietosanakirjassa (venäjäksi)
Taka-Baikalian aluepiirin kaupungit
Pääkaupunki: Tšita

Balei | Borzja | Hilok | Krasnokamensk | Mogotša | Nertšinsk | Petrovsk-Zabaikalski | Šilka | Sretensk
lippu
Mikkosten maailma

| Mikkosten maailma |
| --- | --- |

Tyyli:  Tositelevisio-ohjelma
Pääosissa:  Timo T. A. Mikkonen, Nina Mikkonen, Matias Mikkonen
Alkuperämaa:   Suomi
Esitetty:  8. maaliskuuta 2009 – 14. toukokuuta 2009
Jaksoja:  Pilottijakso ja 6 jaksoa (7)
Tuotanto
Tuottaja(t):  Arto Kivinen, Marko Terva-aho
Vastaava(t) tuottaja(t):  Aarni Kuorikoski
Tuotantoyhtiö(t):  Blue Media
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Mikkosten maailma oli Nelosella esitetty tositelevisiosarja, jossa seurattiin Nina ja Timo T.A. Mikkosen perheen arkea. Sarja avautui Suomen televisiohistoriassa poikkeuksellisesti siten, että katsojat saivat päättää ensimmäisen pilottijakson 8. maaliskuuta 2009 jälkeen tekstiviestiäänestyksellä esitetäänkö sarja kokonaisuudessaan. Myönteinen tulos julkistettiin 12. maaliskuuta suorassa Maria!-ohjelman lähetyksessä.
Mikkosten Maailma lopetettiin toukokuussa 2009. Ohjelma katsojaluvut putosivat nopeasti alun runsaasta 300 000 katsojasta alle puoleen. Nelosen mukaan sarjasta ei ollut alun perin tarkoituskaan tehdä pitkäikäistä, mutta silti alhaiset katsojaluvut olivat pettymys. Myöhemmin selvisi, että ohjelman jatkamisen puolesta tulleet äänet tulivat vain muutamasta puhelinliittymästä.
Vuoden 2010 alussa sarja julkaistiin DVD:nä.
Sisältö

Ohjelmassa seurattiin Mikkosten perheen arkipäivää sekä kuultiin heidän mielipiteitään ja kannanottojaan ajan ilmiöihin. Mikkoset muun muassa lukivat sanomalehtiä tuoreeltaan ja ottivat kantaa päivän polttaviin aiheisiin. Lisäksi ohjelmassa nähtiin perheen poikien toimittamat lyhyet ”Poikien uutiset”, joissa kerrottiin perheen tapahtumista viikon varrelta.
Aiheesta muualla

Mikkosten maailma Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uutinen jonka mukaan ohjelman saamat kyllä-äänet tuli vain muutamasta numerosta.
Mogoro

| Mogoro (Mòguru) |
| --- | --- |

 Sijainti Oristanon maakunnassa
 Mogoro
 Koordinaatit: 39.684°0′0″N, 8.777°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Oristano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  48,99 km²
Korkeus:  136 m
Väkiluku:  4 157
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09095
Suuntanumero(t):    0783
Rekisterikilpi:  OR
 
 http://www.comune.mogoro.or.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mogoro (sardiksi Mòguru) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 4 157 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 48,99 neliökilometriä. Se sijaitsee 136 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mogoro Wikimedia Commonsissa
Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Minervan temppeli (Assisi)

Minervan temppeli, nykyään Santa Maria sopra Minervan kirkko.
Minervan temppeli on antiikin roomalainen, Minervalle omistettu temppeli. Se sijaitsee Assisissa Keski-Italiassa. Minerva oli viisauden ja rauhan jumalatar. Uusien tutkimusten mukaan temppeli lienee kuitenkin ollut Herculeen temppeli. Nykyään rakennus on nimeltään Santa Maria sopra Minerva.
Rakennuksen julkisivussa on kuusi korinttilaista pylvästä, ja sen ulkoseinät ovat myös säilyneet. Sen sisällä on Francesco Appianin ja Martino Knollerin sekä monen muun merkittävän taiteilijan maalauksia.
Rakennuksen sisäosat ovat nykyään pääosin 1700-luvun asussa. Alttarin takana on latinankielinen kirjoitus, jossa kerrotaan, että ...tämä kunniakas temppeli, alun perin omistettu Minervalle, väärän tiedon jumalattarelle, on nyt omistettu oikean viisauden äidille.
Historiaa

Temppeli rakennettiin arviolta vuosina 28–25, keisari Augustuksen hallintokaudella. Sen jälkeen kun pakanatemppelit oli suljettu 400-luvulla, jäi rakennus vaille käyttöä. Sen muuttivat kirkoksi noin sata vuotta myöhemmin benediktiinimunkit. Kirkko sai nimen San Donato. Vuoden 1212 toukokuulta on säilynyt asiakirja, jossa munkit vuokraavat rakennuksen sadaksi vuodeksi eteenpäin.
1400-luvulla rakennus sai uutta käyttöä, kun siitä tuli Assisiin kaupungintalo ja sen tiloissa oli myös tuomioistuin ja vankila. Vuonna 1539 paavi Paavali III määräsi, että rakennus pitää muuttaa jälleen kirkoksi. Kirkolle annettiin nimi Santa Maria Sopra Minerva. Tuolloin alkoivat kunnostustyöt, jotka kestivät aina 1600-luvulle saakka. Silloin valitettavasti hävitettiin temppelin cella, sillä rakennusta pidennettiin. Lisäksi rakennettiin kellotorni, Torre del Popolo. Saksalainen runoilija Goethe teki matkan Italiaan vuonna 1786 ja sanoi, että temppeli oli ensimmäinen hänen näkemänsä  hyvässä kunnossa ollut antiikin ajan rakennus.
Kun Napoleonin joukot miehittivät Italiaa 1810-luvulla, munkit pakotettiin luopumaan kirkosta. Se palautettiin heille vuonna 1918.
Viime vuosina rakennusta on kunnostettu ja töiden yhteydessä on löydetty antiikin aikaista lattiaa ja seinien jäännöksiä. Vuonna 2012 on tehty sopimus, jonka mukaan benediktiinimunkit saavat hallita rakennusta seuraavat sata vuotta.
Aiheesta muualla

http://www.expedia.fi/Tempio-Romano-Di-Minerva-Assisi-Historic-Center.d6073794.nahtavyydet
https://www.travalour.com/attraction/12163-church-of-santa-maria-sopra-minerva-in-assisi
Edward J. Smith

| Edward J>  Smith |
| --- | --- |
 Edward J. Smith
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1850 Hanley, Staffordshire, Iso-Britannia
Kuollut: 15. huhtikuuta 1912 (62 vuotta) Atlantin valtameri
Ammatti:  merikapteeni
Vanhemmat:  Edward Smith   Catherine Hancock
Puoliso:  Sarah Eleanor Pennington
Lapset:  Helen Melville Smith (1898–1973)
Edward John Smith (27. tammikuuta 1850 − 15. huhtikuuta 1912) oli englantilainen merikapteeni, joka muistetaan RMS Titanicin päällikkönä.
Edward Smith syntyi Hanleyn kylässä Staffordshiressä. Hänen vanhempansa olivat Edward ja Catherine Smith. Smith aloitti merenkulun 13-vuotiaana. Vuonna 1880 hän meni White Star Linen palvelukseen. Ensimmäisen päällikkyytensä Smith sai vuonna 1887 ja 1904 hänestä tehtiin kommodori.
Vaikka joidenkin lähteiden mukaan Smithin oli tarkoitus vetäytyä eläkkeelle linjalaiva RMS Titanicin neitsytmatkan jälkeen, hän aikoi Halifaxin paikallislehden mukaan pysyä Titanicin päällikkönä, kunnes yhtiö saisi suuremman aluksen. 14. huhtikuuta Titanic törmäsi Pohjois-Atlantilla jäävuoreen ja upposi. Smith hukkui laivansa mukana määrättyään pelastamaan naiset ja lapset ensin.
Hänen ruumiinsa kohtalosta on sekavaa tietoa: joissakin lähteissä kerrotaan, että hänet olisi löydetty pinnalta ja tunnistettu rinnassa olleesta, Gibraltarin kalliota esittäneestä tatuoinnista. Toiset lähteet taas väittävät, että hän olisi sulkeutunut umpinaiseen ohjaushyttiin varmistaakseen, että menisi aluksensa mukana pohjaan. Mikään virallinen lähde ei kuitenkaan vahvista kumpaakaan väitettä. Hän ei kuitenkaan ollut eloonjääneiden joukossa eikä hänen ruumistaan ainakaan virallisesti löytynyt.
Walter Lordin mukaan oli varsin selvää, että kaikesta taidostaan huolimatta edes Smith ei ollut kyllin pätevä Titanicin päälliköksi – koska kukaan ei ollut. Laiva oli paljon suurempi kuin mikään siihenastisista aluksista, ja sen ohjailuun pätivät aivan omat sääntönsä, jotka opittiin vasta paljon myöhemmin vielä suurempien laivojen, kuten ranskalaisen S/S Normandien ja RMS Queen Maryn valmistuttua. Lord mainitsee erikseen, että moni pelastunut kummasteli sitä, että koko alkumatkan alus teki pieniä suunnanmuutoksia. Smith oli todennäköisesti huomannut laivan olevan tavoiltaan omaleimainen ja siksi hän halusi perehtyä sen ominaisuuksiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edward J. Smith Wikimedia Commonsissa
Mr. Brooks

| Mr>  Brooks |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bruce A. Evans
Käsikirjoittaja:   Bruce A. Evans  Raynold Gideon 
Tuottaja:   Jim Wilson  Kevin Costner  Raynold Gideon 
Säveltäjä:  Ramin Djawadi
Kuvaaja:  John Lindey
Leikkaaja:  Miklos Wright
Lavastaja:  Anne Kuljian
Pääosat:   Kevin Costner  Demi Moore  Dane Cook  William Hurt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Element Films  Relativity Media  Eden Rock Media  Tig Productions  Metro-Goldwyn Mayer 
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 1. kesäkuuta 2007  Suomi 14. syyskuuta 2007 
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  20 000 000 dollaria
Tuotto:  48 121 965 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mr. Brooks on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Bruce A. Evans. Elokuvan pääosissa näyttelevät Kevin Costner, Demi Moore, Dane Cook ja William Hurt. Costner on myös yksi elokuvan tuottajista.
Juoni

Elokuva kertoo menestyvästä liikemiehestä, Earl Brooksista, jolla on suuri salaisuus. Hän on kenenkään tietämättä myös sarjamurhaaja, josta poliisi käyttää nimeä ”sormenjälkitappaja”. Brooksin mukana kulkee hänen mielikuvituksensa tuote, alter egonsa Marshall, joka ohjailee Brooksin toimia ja käyttäytymistä.
Toteutettuaan jälleen yhden murhakeikan, Brooksilla onkin silminnäkijä. Murha-asunnon naapuritalon asukas Baffert onnistuu valokuvaamaan Brooksin avoimesta ikkunasta ja päättää ottaa yhteyttä Brooksiin. Yllättäen hän ei ryhdykään kiristämään poliisilla, vaan tahtoo mukaan seuraavalle keikalle. Kaksikon perässä on etsivä Tracy Atwood.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Costner  | … |  Earl Brooks   |
|  Demi Moore  | … |  Tracy Atwood   |
|  Dane Cook  | … |  Baffert / Herra Smith   |
|  William Hurt  | … |  Marshall   |
|  Marg Helgenberger  | … |  Emma Brooks   |
|  Ruben Santiago-Hudson  | … |  Hawkins   |
|  Danielle Panabaker  | … |  Jane Brooks   |
|  Aisha Hinds  | … |  Nancy Hart   |
|  Lindsay Crouse  | … |  Lister   |
|  Jason Lewis  | … |  Jesse Vialo   |
|  Reiko Aylesworth  | … |  Sheila   |
|  Matt Schulze  | … |  Thorton Meeks   |
|  Yasmine Delawari  | … |  Sunday   |
|  Traci Dinwiddie  | … |  Sarah Leaves   |
Mr. Children

| Mr>  Children |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1988–
Tyylilaji:  poprock, progressiivinen rock
Kotipaikka:   Japani
Laulukieli:  japani
Jäsenet:  Kazutoshi Sakurai   Ken’ichi Tahara   Keisuke Nakagawa   Hideya Suzuki  
Levy-yhtiö:  Toy's Factory  
Aiheesta muualla
www.mrchildren.jp
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mr. Children (jap. ミスターチルドレン), lempinimeltään ”Misuchiru” (jap. ミスチル), on japanilainen vuonna 1988 perustettu rockyhtye. Sen muodostavat laulaja Kazutoshi Sakurai, kitaristi Ken’ichi Tahara, basisti Keisuke Nakagawa ja rumpali Hideya Suzuki. Se on yksi Japanin menestyneimmistä yhtyeistä: Mr. Children on myynyt yhteensä yli 50 miljoonaa levyä ja sai 1990-luvun puolivälissä läpimurrollaan aikaan ”Mr. Children -ilmiön”, kun singlejä ”Cross Road” ja ”Innocent World” sekä albumia Atomic Heart myytiin kutakin yli miljoona kappaletta.
Mr. Children on toiminut nykyisessä muodossaan vuodesta 1989. Yhtyeen ensimmäinen suuren levy-yhtiön kautta julkaistu albumi Everything ilmestyi vuonna 1992. Läpimurtonsa yhtye teki vuosina 1993–1994, ja vuoteen 1996 saakka kaikki yhtyeen julkaisemat singlet myivät yli miljoona kappaletta. Mr. Childrenistä tuli pian yksi keskeisimmistä japanilaisista rockyhtyeistä, jolla on ollut merkittävä vaikutus maan musiikkielämään. Yhtye juhlisti kymmenvuotista taivaltaan vuonna 2002, kun sen laulaja Sakurai sai aivoverenkiertohäiriön, josta hän kuitenkin toipui, ja Mr. Children jatkoi uraansa toiselle vuosikymmenelle. Vuonna 2004 yhtyeen kappale ”Sign” sai Japan Record Award -palkinnon; se oli yhtyeen toinen palkinto vuoden 1994 singlen ”Innocent World” jälkeen.
Yhtye työskentelee Toy's Factory -levy-yhtiölle ja sen faniklubin nimi on ”Father & Mother”.
Diskografia

Studio- ja livealbumit
Everything (1992)
Kind of Love (1992)
Versus (1993)
Atomic Heart (1994)
Shinkai (1996)
Bolero (1997)
Discovery (1999)
1/42 (1999)
Q (2000)
It's a Wonderful World (2002)
Shifuku no oto (2004)
I Love U (2005)
Home (2007)
Supermarket Fantasy (2008)
Sense (2010)
Kokoelmalevyt
Mr. Children 1992–1995 (2001)
Mr. Children 1996–2000 (2001)
B-Side (2007)
Mr. Children 2001–2005 ＜micro＞ (2012)
Mr. Children 2005–2010 ＜macro＞ (2012)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mr. Children Wikimedia Commonsissa
Yhtyeen viralliset kotisivut (japaniksi)
Minerve-luokka (sukellusvene)

| Minerve |
| --- | --- |
 Piirros alustyypistä

Tekniset tiedot
Uppouma:  673 t (pinnalla) 870 t  (sukellus)
Pituus:  68,1 m
Leveys:  5,6 m
Syväys:  4 m
Koneteho:  2 x Vickers-Normand-dieselmoottoria, 1 800 bhp 2 x sähkömoottoria 1 230 shp
Nopeus:  14,2 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  42
Aseistus
Meritorjunta:  6 x 550 mm torpedoputkea 3 x 400 mm torpedoputkea 1 x 75 mm kansitykki 2 x 13,2 mm konekivääriä
Minerve-luokka oli Ranskan merivoimien kuuden sukellusveneen (ransk. Sous-marins de grande patrouille) muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa.
Suunnittelu

Luokka pohjautui Ranskan amiraliteetin 630-tonnin sukellusveneiden suunnitelmiin, mutta niiden moottorin tehoa ja aseistusta oli parannettu. Aluksissa oli kuusi 550 millimetrin torpedoputkea, joista neljä keulassa ja kaksi perässä. Näiden lisäksi oli kolme 400 millimetrin torpedoputkea.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Minerve | Arsenal de Cherbourg | 17. elokuuta 1931 | 23. lokakuuta 1934 | 15. syyskuuta 1936 | haaksirikkoutunut 19. syyskuuta 1945 |
| Junon | Chantiers et Ateliers Normand, Le Havre | 9. kesäkuuta 1932 | 15. syyskuuta 1935 | 20. syyskuuta 1937 | palveluksesta 6. joulukuuta 1954 romutettu 1960 |
| Vénus | Chantiers Worms, Rouen | 27. kesäkuuta 1932 | 6. huhtikuuta 1935 | 15. marraskuuta 1936 | miehistönsä upottama Toulonissa 27. marraskuuta 1942 |
| Iris | Ateliers et Chantiers Dubigeon, Nantes | 1. heinäkuuta 1932 | 23. syyskuuta 1934 | 15. syyskuuta 1936 | alusluettelosta 1. helmikuuta 1950 |
| Pallas | Chantiers et Ateliers Normand | 19. lokakuuta 1936 | 25. elokuuta 1938 | 12. kesäkuuta 1939 | miehistönsä upottama 9. marraskuuta 1942 Oranissa |
| Céres | Chantiers Worms | 8. elokuuta 1936 | 9. joulukuuta 1938 | 15. heinäkuuta 1939 | miehistönsä upottama 9. marraskuuta 1942 Oranissa |
Mma Ramotswe

Mma Ramotswen luoja Alexander McCall Smith signeeraamassa kirjojaan Helsingissä huhtikuussa 2007
Mma Ramotswe (Precious Ramotswe) on kirjailija Alexander McCall Smithin luoma fiktiivinen naishahmo. Mma Ramotswe on päähenkilö McCall Smithin Botswanaan sijoittuvassa Mma Ramotswe tutkii -kirjasarjassa (engl. The No 1 Ladies' Detective Agency). Kirjojen pohjalta on tehty myös televisiosarja.
Mma Ramotswe asuu Botswanassa Gaboronessa, minne hän myös on perustanut oman yksityisetsivätoimiston. Yritys on Botswanan ensimmäinen etsivätoimisto ja siinä työskentelee Mma Ramotswen lisäksi hänen sihteerinsä ja opetettavansa Grace Makutsi. Toimisto tulee taloudellisesti juuri ja juuri toimeen.
Mma Ramotswe on luonteeltaan viisas, älykäs, kärsivällinen ja empaattinen. Hän pyrkii toimimaan mahdollisimman oikeudenmukaisesti mutta samalla lempeästi. Mma Ramotswe on valmis antamaan anteeksi niille, jotka katuvat pahoja tekojaan, mutta muista piittaamattomille ihmisille hän antaa mielellään oivaltavasti suunnitellun opetuksen.
Näistä hänen ominaisuuksistaan johtuu, että kun asiakkaat pyytävät toimistosta apua jonkin asian selvittämiseen, Mma Ramotswe ei tyydy pinnallisiin vastauksiin. Sen sijaan hän selvittää ihmisten ja tapahtumien todellisen luonteen. Mma Ramotswe mietiskelee asioita usein rooibos-teekupin ja Mma Makutsin seurassa. Tultuaan ratkaisuun hän järjestelee asioita niin, että kaikki osapuolet voivat olla tyytyväisiä. Monesti tämä tarkoittaa keskustelua asiakkaiden ja muiden asianomaisten kanssa, jotta osapuolet alkaisivat ymmärtää toisiaan ja menneisyyden tapahtumat saataisiin soviteltua.
Mma Ramotswe on perinyt moraalinsa ja maailmankatsomuksensa suuresti rakastamaltaan edesmenneeltä isältään Obed Ramotswelta. Muita hänen ihailemiaan henkilöitä ovat kuningatar Elisabet II, Nelson Mandela sekä Sir Seretse Khama. Mma Ramotswe pohtii usein hieman surumielisesti, miten Botswana on muuttunut hänen lapsuusajoistaan, sillä hänen mielestään ihmiset välittivät silloin enemmän toisistaan.
Myös kauneusihanteet ovat muuttuneet Mma Ramotswen nuoruudesta. Mma Ramotswe, samoin kuin moni muu kirjan vanhemman polven botswanalainen, kannattaa kuitenkin yhä "perinteistä ruumiinrakennetta". Mma Ramotswe onkin ylpeä omasta, pyöreästä ulkomuodostaan.
Mma Ramotswella oli nuoruudessaan onneton avioliitto huonosti käyttäytyvän jazz-muusikon Note Mokotin kanssa. Eron jälkeen Mma Ramotswe on pysytellyt pitkään naimattomana, eikä hänellä ole lapsia. Nelissäkymmenissään hän kuitenkin lupautuu menemään naimisiin Gaboronessa arvostetun autonkorjaajan J.L.B. Matekonin kanssa, ja saa tämän seurauksena myös kaksi ottolasta nimiltään Motholele ja Puso.