stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valosapeli

Sininen valosapeli
Valosapeli tai valomiekka (engl. lightsaber) on kuvitteellinen ase Tähtien sodan maailmassa. Se on energiamiekka, jonka terä on magnettisesti keskitettyä plasmaa. Se on yleensä noin 90-senttinen ja sen metallikahva on yleensä 27-senttinen. Valomiekaksi nimitetään myös lapsille tarkoitettua lelua, jolla lapset leikkivät Tähtien sodan hahmoja. Lelut on yleensä tehty muovista.
Valosapelit ovat jediritarikunnan ja sithien säädyn tunnusase. He käyttävät niitä sekä fyysiseen taistelemiseen että laseraseiden ammusten torjumiseen. Erikoistehostesuunnittelija John Stears suunnitteli valosapelit alkuperäiseen Tähtien sota -elokuvaan sekä muihin alkuperäisen trilogian elokuviin, joissa valosapelien terät toteutettiin rotoskooppauksen avulla, kun taas esiosatrilogiaan ja jatko-osatrilogiaan ne toteutettiin digitaalisilla efekteillä. Vuonna 2008 valosapeleita pidettiin elokuvahistorian suosituimpana aseena.
Kuvaus

Valosapelit ovat Voimaa käyttävien henkilöiden aseita, Obi-Wan Kenobin kuvaillessa sitä seuraavasti: ”Ei yhtä sattumanvarainen ja kömpelö kuin sädease. Sivistyneemmän aikakauden tyylikäs ase.” Valosapelin voimanlähteenä toimii kyberkristalli. Jättiläismäisiä versioita näistä kristalleista käytettiin myös Kuolemantähden superlaserin voimanlähteenä
Kuvaus > Tyypit

Valosapelit kuvaillaan käsin tehdyiksi aseiksi, sillä oman aseen rakentaminen oli osa jedin tai sithin koulutusta. Jokainen valosapeli on ainutlaatuinen, vaikka ne myös muistuttavat toisiaan, jos niiden rakentajat tuntevat toisensa. Kreivi Dooku ja Asajj Ventress käyttävät yksiteräisiä valosapeleita, joiden kahvat ovat kaarevia. Kaksiteräinen valosapeli  kuvailtiin ensimmäisen kerran Legends-jatkumoon kuuluvissa Tales of the Jedi -sarjakuvissa ja sellainen  nähtiin ensimmäistä kertaa elokuvassa Pimeä uhka. Jälkimmäisessä sellaista käytti Darth Maul.
Tähtien sodan alkuperäisessä oheismateriaalissa esiteltiin useita uusia valosapelityyppejä, kuten lyhyitä valosapeleita ja valosapeleita, joiden terien pituutta pystyi muuttamaan. Star Wars Rebels -animaatiosarjassa Ezra Bridger käytti alkuperäisen valosapelinsa kahvaa myös laseraseena. Samassa sarjassa Galaktisen Imperiumin inkvisiittorit käyttivät ainutlaatuista versiota kaksiteräisestä valosapelista. Niiden kahvat ovat pyöreät ja terät voivat kieppua 360 astetta kahvan ympäri. Elokuvassa The Force Awakens Kylo Ren käyttää valosapelia jonka kahvasta tulee myös kaksi hyvin pientä vaakasuoraa terää, tehden sapelista keskiaikaisen miekan muotoisen ristiterävalosapelin. Hänen sapelinsa terä on epävakaa, melkein liekehtivän näköinen, mikä johtuu siitä, että sapelin kyberkristalli on haljennut.
Populaarikulttuuri

Valomiekkaa voi käyttää myös Nintendon pelisarjassa Super Smash Bros.
Ratchet & Clank 3:ssa on mahdollista saada kaksiteräinen valosapeli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maailman suurin valosapeli nähtiin Lontoossa Star Wars The Complete Saga blu-ray DVD-boksin julkistamistilaisuudessa
Valosapeli Tähtien sodan virallisilla sivuilla (englanniksi)
Valosapeli Wookieepediassa (englanniksi)
Valosapeli Jedipediassa
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2018

Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2018 järjestettiin 8.–9. syyskuuta Mikkelissä. Kilpailujen järjestävänä seurana oli Mikkelin Kilpa-Veikot. Viestijuoksun SM-kilpailut kisattiin Mikkelissä viidettä kertaa.
Yleisen sarjan mitalistit > Miehet

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 41,03 | Tuomas Rouvali | Elmo Lakka | Ilari Manninen | Teemu Keronen |
| 2. | Helsingin Kisa-Veikot | 41,24 | Matias Linkoaho | Hannes Siitonen | Jonathan Hyvärinen | Roni Ollikainen |
| 3. | Esbo IF | 41,58 | Jonathan Brace | Roope Saarinen | Benjamin Stendahl | Tuukka Huuskola |
4 × 400 m
| 1. | Helsingfors IFK | 3.16,14 | Gustav Klingstedt | Don-Zheni Ekoebve | Jaakko Lehtilä | Erik Back |
| 2. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 3.16,18 | Juho Seppänen | Elmo Lakka | Teemu Keronen | Petteri Monni |
| 3. | IF Sibbo-Vargarna | 3.17,01 | Eljas Aalto | Mikael Granqvist | Edward Lindberg | Anton Kunnas |
4 × 800 m
| 1. | Naantalin Löyly | 7.44,83 | Aatu Koivisto | Christian Vänttinen | Elias Tuominen | Markus Teijula |
| 2. | Joensuun Kataja | 7.49,83 | Teemu Ruippo | Arttu Vattulainen | Jiri Karjalainen | Samu Mikkonen |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 7.55,38 | Matias Linkoaho | Aki Nummela | Eero Saleva | Panu Jantunen |
4 × 1 500 m
| 1. | Helsingin Kisa-Veikot | 15.40,42 | Aki Nummela | Panu Jantunen | Eero Saleva | Topi Raitanen |
| 2. | Lahden Ahkera | 15.51,23 | Hannu Granberg | Ossi Kekki | Martti Siikaluoma | Wilho Hautala |
| 3. | Joensuun Kataja | 16.07,05 | Jiri Karjalainen | Mika Kotiranta | Samu Mikkonen | Arttu Vattulainen |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Esbo IF | 42.15,01 | Jonathan Ekberg | Mikko Ruokolainen | Elmo Koivunen |  |
| 2. | Keski-Uudenmaan Yleisurheilu | 44.31,87 | Jaakko Määttänen | Kalle Gauriloff | Joni Rouhiainen |  |
| 3. | Espoon Tapiot | 44.36,65 | Tuomo Salonen | Artturi Oila | Jani Lehtinen |  |

Lähde
Yleisen sarjan mitalistit > Naiset

|  |  | Aika | 1>  osuus | 2>  osuus | 3>  osuus | 4>  osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
4 × 100 m
| 1. | Tampereen Pyrintö | 45,86 | Lotta Harala | Iina Lehtimäki | Maria Huntington | Reetta Hurske |
| 2. | Keski-Uudenmaan Yleisurheilu | 46,25 | Elina Kujala | Sanni Mahonen | Eveliina Määttänen | Kerttu Latvala |
| 3. | Helsingfors IFK | 46,79 | Jasmin Showlah | Lotta Kemppinen | Matilda Bogdanoff | Jenna Jokela |
4 × 400 m
| 1. | Veitsiluodon Kisaveikot | 3.47,76 | Ida Ravaska | Veera Pudas | Erika Utriainen | Mette Baas |
| 2. | Turun Urheiluliitto | 3.48,26 | Emma Hyvärinen | Sunna Penttinen | Viola Westling | Aino Paunonen |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 3.49,13 | Charlotta Bützow | Oona Hujanen | Kira Kruuti | Amira Chokairy |
4 × 800 m
| 1. | Lahden Ahkera | 8.54,29 | Sanna Erkinheimo | Pinja Kotinurmi | Sini Rajaniemi | Kristiina Mäki |
| 2. | Jyväskylän Kenttäurheilijat | 8.56,63 | Heini Ikonen | Venla Saari | Janette Niemi | Lotta Mäkinen |
| 3. | Helsingin Kisa-Veikot | 9.05,63 | Rauha Buchwald | Oona Hujanen | Mona Jäppinen | Moona Latvala |
3 × 3 000 m kävely
| 1. | Lappeenrannan Urheilu-Miehet | 46.13,97 | Elisa Neuvonen | Sanna Neuvonen | Tiia Kuikka |  |
| 2. | Lapuan Virkiä | 46.16,56 | Heta Veikkola | Sanna Mäenpää | Anniina Kivimäki |  |
| 3. | Laitilan Jyske | 46.35,62 | Jonna Voronkoff | Maria Antola | Venla Laiho |  |
Lähde
Vajra

Tiibetinbuddhalainen vajra.
Vajra (hindiksi वज्र vajr, tiibetiksi རྡོ་རྗེ། dorje) tai salamavaltikka on vajrayana-buddhalaisuudessa esiintyvä symbolinen esine. Vajra kuvastaa tantrisen polun ylivoimaisuutta, maskuliinisuutta, suurta myötätuntoa ja taitavia tekoja. Vajran keskiosa ilmentää todellisuuden perimmäistä luonnetta ja sen haaroittuvat päät yleensä symboloivat vajrayana-buddhalaisuudessa tärkeitä buddhaperheitä.
Vajraa käytetään soittokellon kanssa. Kello kuvastaa tällöin feminiinisyyttä, viisautta ja śūnyatāa. Yhdessä vajra ja soittekello symboloivat valaistumisen nondualistista luonnetta. Seremonioissa vajraa pidellään oikeassa kädessä ja soittokelloa vasemmassa kädessä.
Etymologia

Vajra on sanskritia ja tarkoittaa timanttia ja salamaa. Sana on sukua suomenkielisille sanoille vasara ja vaaja.
Taiteessa

Vajra esiintyy vajrayana-buddhalaisessa taiteessa Vajradharan, Vajrasattvan, Vajrapanin ja Mahasthamapraptan käsissä. Vajrasta on olemassa myös muunnos, johon kuuluu kaksi ristikkäin asetettua vajraa: se tunnetaan nimellä kaksoissalamavaltikka eli viśvavajra. Kaksoissalamavaltikka on Amoghasiddhin tunnus. Se on kuvattu esimerkiksi Param Vir Chakra -mitalissa, joka Intian armeijan korkein mahdollinen ansiomitali (vrt. Ison-Britannian Viktorian risti tai Yhdysvaltain Medal of Honor). Myös Bhutanin vaakunassa on kaksoissalamavaltikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vajra Wikimedia Commonsissa
Bhutanin vaakuna.
Viimeinen kesä (vuoden 2007 elokuva)

| Viimeinen kesä> Der geköpfte Hahn |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Radu Gabrea
Käsikirjoittaja:  Radu Gabrea
Perustuu:  Eginald Schlattnerin romaaniin
Tuottaja:  Radu Gabrea
Säveltäjä:  Thomas Osterhoff
Kuvaaja:  Walter Kindler
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Romania Itävalta
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen kesä (Der geköpfte Hahn) on Radu Gabrean ohjaama saksankielinen elokuva vuodelta 2007. Se kertoo aikuisuuden kynnyksellä elävien nuorten ystävyydestä ja rakkaudesta pienessä romanialaisessa kaupungissa vuonna 1944.
Juoni

Eginald Schlattnerin romaaniin perustuva elokuva kertoo toisen maailmansodan vaikutuksista transilvanialaiseen Făgărașin seutuun, jossa asuu saksalaisia, unkarilaisia, romanialaisia ja juutalaisia. Suvaitseva monikulttuurinen yhteisö saa kärsiä natsien ja sodanuhkan alla. Elokuvan tarina kerrotaan vapaamielisen ja vauraan saksalais-unkarilaisen perheen teinipojan näkökulmasta. Hän liittyy parhaan kaverinsa mukana enempiä ajattelematta Hitler-Jugendin jäseneksi. Pojat ihastuvat rikkaan talon ja juutalaisen elokuvakoneenkäyttäjän tyttäriin, mutta sota-ajan tuomat ristiriidat saavat vanhan kyläidyllin ja nuoruuden viattomuuden nopeasti katoamaan.
Aiheesta muualla

Viimeinen kesä Internet Movie Databasessa
Viimeinen kesä (kuvateos)

| Viimeinen kesä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Hans Wagner   Eila Pennanen
Kieli:  suomi
Genre:  valokuvateos
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1985
Sivumäärä:  112 s.
ISBN:  951-20-2504-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viimeinen kesä on vuonna 1985 julkaistu suomalainen valokuvateos. Se koostuu kesällä 1939 Suomea kiertäneen saksalaisen valokuvaajan Hans Wagnerin ottamista värivalokuvista. Kirjan nimi viittaa viimeiseen raskaita sotavuosia edeltäneeseen kesään. Teos on myöhemmin julkaistu myös ainakin nimillä Kohtalon vuosi 1939 (1990) ja Kesä 1939 (1992).
Wagnerin vierailun taustaa

Suomi oli saanut järjestettäväkseen vuoden 1940 kesäolympialaiset. Tehdäkseen maata tunnetuksi ennen kisoja, Suomen matkailijayhdistys päätti kutsua saksalaisen valokuvaajan Hans Wagnerin kiertomatkalle Suomeen. Tarkoitus oli myöhemmin julkaista kuvateos hänen ottamistaan väri- ja mustavalkokuvista. Matkallaan Henning testasi uusia väridiafilmejä. Värikuvaus oli vielä tuohon aikaan erittäin harvinaista Suomessa, muualla maailmallakin se alkoi yleistyä vasta 1950-luvulla.
Syksyllä 1939 syttyneen sodan vuoksi olympialaiset jäivät kuitenkin järjestämättä ja myös kirjan julkaisu peruuntui. Wagner kävi vielä vuonna 1941 kirjeenvaihtoa suomalaisen kustantajan kanssa. Hän ilmoitti, että teokseen on valmiina 40 kuvaa kuvateksteineen. Tämän jälkeen ne kuitenkin unohtuivat arkoistoihin yli neljänkymmenen vuoden ajaksi, kunnes kuvat jälleen löydettiin ja julkaistiin vihdoin kirjana vuonna 1985.
Viimeinen kesä koostuu lähes kahdestasadasta ainutlaatuisesta värivalokuvasta, jotka kuvaavat Suomea ja suomalaista elämänmenoa kesällä 1939. Kuvien lisäksi se sisältää kirjailija Eila Pennasen kirjoittaman 12-sivuisen katsauksen 1930-luvun Suomeen sekä tilastotietoja samalta ajalta.
Alkuperäisestä kirjasta otettiin kolme painosta. Vuonna 2019 ilmestyi kirjan neljäs uusittu painos Viimeisen kesän maisemia : akamatkailua Suomessa 1939–2019, jonka on toimittanut Jussi Jäppinen.
Wagnerin reitti Suomessa

Hans Wagner kiersi Suomea omalla autollaan. Kuukauden mittaisen matkansa aikana hänellä oli oppaana valokuvaaja Päivi Kosonen, joka oli jo aikaisemmin tutustunut Wagneriin ollessaan oppilaana tämän värivalokuvauskurssilla Saksassa. Matkallaan Wagner kiersi länsirannikkoa lukuun ottamatta koko Suomen.
Wagner aloitti kiertomatkansa Helsingistä, jonne hän saapui laivalla 24. kesäkuuta. Sieltä hän matkusti Suomenlahden rannikkoa pitkin Kannakselle ja Laatokan Karjalaan. Savonlinnasta Wagner jatkoi sisävesilaivalla Kuopioon ja sieltä edelleen autolla Pohjois-Karjalan ja Kainuun kautta Oulun. Oulusta matka jatkui Kemijoen vartta pitkin Rovaniemelle. Hänen reittinsä pohjoisin etappi oli Jäämeren rannalla sijaitseva Petsamo. Paluumatkallaan Wagner ajoi Keski-Suomen ja Hämeen läpi takaisin Helsinkiin. Saksaan hän palasi Ruotsin kautta, joten Wagner ehti vielä vierailemaan Turussa ja Ahvenanmaalla.
Wagnerin reitti: Helsinki – Porvoo – Kotka – Hamina – Viipuri – Lappeenranta – Imatra – Valamo – Sortavala – Punkaharju – Savonlinna – Varkaus – Kuopio – Joensuu – Kajaani – Oulu – Rovaniemi – Inari – Petsamo – Rovaniemi – Kemi – Oulu – Jyväskylä – Tampere – Hämeenlinna – Lahti – Helsinki – Turku - Ahvenanmaa.
Virpi Vairinen

Virpi Vairinen (s. 1986) on suomalainen runoilija ja kirjallisuudentutkija. Häneltä on ilmestynyt neljä runoteosta.
Vairinen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän valmistelee väitöskirjaa Don DeLillon tuotannosta Turun yliopistossa. Vairinen toimi runoussivusto Nokturnon päätoimittajana vuosina 2016-2021. Hän on ollut mukana Kolera-kollektiivissa ja toisena päätoimittajana vuoden 2017 Nuori Voima -lehden runousnumerossa. Hän on tehnyt myös useita yhteisteoksia eri alojen taiteilijoiden kanssa.
Vairisen esikoisteos Kuten avata äkisti oli Tanssiva karhu -palkintoehdokkaana 2016. Toinen teos Ilmanala oli Toisinkoinen-palkintoehdokkaana vuonna 2019. Neljäs runokokoelma Kaikki tapahtuu niin paljon oli Tanssiva karhu -ehdokas 2021. Vairiselle myönnettiin vuonna 2020 Silja Hiidenheimon muistostipendi teoksesta Kaikki tapahtuu niin paljon ja aktiivisesta toiminnasta runouden parissa.
Vairinen asuu Turussa. Hänen puolisonsa oli edesmennyt runoilija Marko Niemi.
Julkaisut

Kuten avata äkisti. Kolera, 2015.
Ilmanala. Kolera, 2017.
Maisemia joihin pelot sopivat. Poesiavihkot #15. Poesia, 2018.
Kaikki tapahtuu niin paljon. Poesia, 2020
Antiluuppi. Poesia, 2023
Aiheesta muualla

Virpi Vairisen verkkosivut
Vairinen Poesian verkkosivuilla
Videovuokraamon tyttö

| ”Videovuokraamon tyttö” Herra Ylppö & Ihmiset |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sata vuotta
 Julkaistu: 2008
 Tekijä(t): Hamid Moeini & Herra Ylppö
 Tuottaja(t): Rauli Eskolin & Janne Halmkrona
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 03.33
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Herra Ylpön & Ihmisten muut singlet
| ”Sata vuotta” 2007 | ”Videovuokraamon tyttö” 2008 | ”Pojat ei tanssi” 2009 |
"Videovuokraamon tyttö" on suomalaisen pop rock -yhtye Herra Ylpön & Ihmisten toinen single yhtyeen esikoisalbumilta Sata vuotta.
Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo.
Kappaleet

Videovuokraamon tyttö – 3.33 (säv. Herra Ylppö, Hamid Moeini, san. Herra Ylppö, sov. Herra Ylppö & Ihmiset, Rake, Janne Halmkrona)
Kokoonpano

Herra Ylppö – laulu
Hamid Moeini – kitara
Jami Westergård – bassokitara
Jukka Kröger – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Rauli Eskolin – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Janne Halmkrona – vastaava tuottaja
Pauli Saastamoinen – masteroija
Joonas Brandt – valokuvat
Aiheesta muualla

Videovuokraamon tyttö discogs.com -sivustolla
Vikna (lehti)

| Vikna Вікна |
| --- | --- |
Perustettu:  1927
Lakkautettu:  1932
Päätoimittaja:  Vasyl Bobynskyi Stepan Tudor
Sitoutuneisuus:  vasemmistolainen
Kotikunta:  Lviv
Kotimaa:  Puola
Ilmestymistiheys:  kerran kuussa
Kieli:  ukraina
Vikna ukr. Вікна, ’Ikkunat’, oli neuvostomielinen kirjallisuus-, taide- ja poliittinen kuukausilehti. Se ilmestyi Lvivissä marraskuusta syyskuuhun . Se oli vuodesta 1929 kirjailijaryhmä Hornon äänenkannattaja.
Lehden päätoimittajina olivat Vasyl Bobynskyi ja Stepan Tudor, ja kirjoittajiin kuului lisäksi muita länsiukrainalaisia vasemmistokirjailijoita. Lehti julkaisi neuvostoukrainalaisten kirjailijoiden ja kriitikkojen teoksia ja katsauksia. Se julkaisi myös neuvostovenäläisten ja valkovenäläisten kirjailijoiden teosten käännöksiä. Lisäksi lehdessä julkaistiin kirjakatsauksia, teatteriliitettä ja artikkeleita, joissa arvosteltiin Dmytro Dontsovia, Vistnyk-ryhmää ja Puolan hallintoa, sekä kirjallisuus- ja taidekronikoita ja uutisia Neuvosto-Ukrainan kulttuurisesta ja poliittisesta kehityksestä. Lehti joutui sensuurin kohteeksi, se takavarikoitiin, ja Puolan viranomaiset lakkauttivat sen.
Lehden sisällöstä on julkaistu systemaattinen hakemisto ja luettelo siinä julkaistuista länsiukrainalaisista kaunokirjallisista teoksista.
Kirjoittajia

Vasyl Bobynskyi
Stepan Tudor
Jaroslav Halan
Oleksandr Havryljuk
A. Ivantšuk
Petro Kozlanjuk
Jaroslav Kondra
Stepan Masljak
Ivan Myhailjuk
V. Myzynets
Dmytro Ositšny
Myroslava Sopilka
K. Tkatš
Ville Vallaton iskee jälleen

| Ville Vallaton iskee jälleen> Dennis the Menace Strikes again |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Charles T. Kanganis
Käsikirjoittaja:   Hank Ketcham  Jeff Schechter  Tim McCanlies 
Tuottaja:  An Outlaw Production
Säveltäjä:  Graeme Revell
Leikkaaja:  Jeffrey Reiner
Pääosat:   Don Ricles  George Kennedy  Justin Cooper  Brian Doyle-Murray  Scot Thompson 'Carrot Top'  Betty White 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  72 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Ville Vallaton
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ville Vallaton iskee jälleen (Dennis the Menace Strikes again) on Warner Bros.in toinen osa vuonna 1993 valmistuneelle elokuvalle Ville Vallaton. Toisessa osassa ei ole yhtäkään ensimmäisen osan näyttelijää.
Juoni

Yrjö Karjunen (Don Rickles) herää uuteen päivään pirteänä, onhan hänen syntymäpäivänsä. Martta (Betty White) on herännyt jo aikaisin valmistelemaan syntymäpäiväkakkua. Yrjö käy aamupesulle ja muistuttaa Martalle, ettei kukaan saa häiritä häntä. Ville (Justin Cooper) omassa majassaan huomaa itsetekemästään kalenterista, että on Yrjö-sedän syntymäpäivä. Ville miettii, antaako lahjaksi ihanan ja limaisen sammakon vai liskon. "Antaa Yrjön valita", tuumaa Ville ja lastaa kaikki ötökät ja matelijat kärryynsä. Ville raahaa kärryn Karjusille sisälle portaita ylös Yrjön huoneeseen. Ville kuulee Yrjön olevan aamupesulla viereisessä kylpyhuoneessa. Hän päättää asetella kaikkien ötököiden ja matelijoiden purkit lattialle ja kurkkaa uudestaan kylpyhuoneen ovesta onko Yrjö jo tulossa. Villen huomaamatta Sammakko pääse pois purkista ja pääse livahtamaan kylpyhuoneeseen ja hyppää suoraan ammeeseen. Yrjö nousee nopeasti ammeesta huomattuaan sammakon ja pukee pyyhkeen lantiolle, mutta jokin osui hänen käteensä. Lisko oli kiivennyt pyyhkeeseen, jolloin Yrjö kaatuu suoraan ammeeseen. Noustuaan ylös pukee hän kylpytakin ja löytää sen taskusta hiiren, jolla on sievä rusetti. Yrjö marssii ulos kylpyhuoneesta "Ville!" huutaen. Yrjö-setä komentaa Villeä lähtemään heti pois, jolloin lisko puraisee häntä varpaaseen ja Yrjö kaatuu suoraan Villen kärryihin. Kärryt lähtevät liukumaan ovesta ulos. Juuri ennen rappusia Yrjö saa kaiteesta kiinni, mutta ampiainen pistää häntä käteen ja Yrjö rymistelee suoraan rappuset alas. Martta kiiruhtaa katsomaan mitä on tekeillä ja säikähtää ötököitä ja matelijoita, jolloin kakku hänen käsistään lentää suoraan Yrjön naamalle. Taas Ville juoksee Yrjön huudot perässä.
Villen vaari (George Kennedy) saapuu uudella avoautolla Vallattomien pihaan ja ilmoittaa myyneensä asuntoautonsa ja jäävänsä asumaan Vallattomien luokse. Yrjö ilahtuu, kun kuulee vaarin olevan Villen seurassa ja istuu rauhassa Martan kanssa terassilla. Vaari ja Ville lähtevät palokuntajuhliin, samoin Karjuset kuultuaan Villen vaarin olevan merenneitona. Juhlissa Yrjö tapaa vetreän ja hyväkuntoisen vanhuksen. Yrjö kiinnostuu heti, kuinka vanhus voi olla niin ketterä ja voimissaan. Hän tapaa Professorin (Brian Doyle-Murray), joka ilmoittaa kyseisen vanhuksen olevan vasta koekaniini ja ilmoittaa tutkimuksen valmistuvan 5–10 vuodessa. Vanhus muistuttaa professorille, ettei Yrjöllä ole aikaa odottaa tutkimuksen valmistumista. Professori ilmoittaa tutkimuksen maksavan 10 000 dollarin verran. Yrjö jää miettimään asiaa juhlien ajaksi ja reväytettyään selän tanssissa Villen vaaria vastaan ilmoittaa hän olevansa valmis kokeeseen. Yrjön lähdettyä astuvat professori ja vanhus autoon ja nauravat, kuinka helposti saivat Yrjön uskomaan. Vanhus ottaa pois naamarin ja tekohampaat, minkä alta paljastuu Professorin apuri Sylvester (Scot Thompson'Carrot Top').
Kaikin tavoin yrittävät professori ja hänen apurinsa nyhtää rahaa Yrjöltä, milloin juurella, nuorennuskoneella tai talon remontilla. Aina on joku, joka tuhoaa heidän katalat suunnitelmansa: Ville
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Justin Cooper  | … |   Ville Vallaton   |
|  Don Rickles  | … |   Yrjö Karjunen   |
|  Betty White  | … |   Martta Karjunen   |
|  Heidi Swedberg  | … |   Liisa Vallaton   |
|  Dwier Brown  | … |   Heikki Vallaton   |
|  George Kennedy  | … |   Vaari   |
|  Brian Doyle-Murray  | … |   Professori   |
|  Scot Thompson'Carrot Top'  | … |   Sylvester   |
|  Jacqueline Steiger  | … |   Tytti   |
Viimeinen kierros

| Viimeinen kierros> Last Orders |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fred Schepisi
Käsikirjoittaja:  Fred Schepisi
Perustuu:  Graham Swiftin romaaniin Viimeinen kierros
Tuottaja:  Fred Schepisi Elisabeth Robinson
Säveltäjä:  Paul Grabowsky
Kuvaaja:  Brian Tufano
Leikkaaja:  Kate Williams
Tuotantosuunnittelija:  Tim Harvey
Pukusuunnittelija:  Jill Taylor
Pääosat:   Michael Caine  Tom Courtenay  David Hemmings  Bob Hoskins  Helen Mirren  Ray Winstone 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa
Tuotantoyhtiö:  Scala Productions Winchester Films MBP (käännä suomeksi)
Levittäjä:  Sony Pictures Classics
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viimeinen kierros (Last Orders) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Fred Schepisin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläis-saksalainen elokuva, joka perustuu Graham Swiftin samannimiseen Booker-palkittuun romaaniin.
Juoni

1980-luvun Etelä-Lontoossa vanha lihakauppias kuolee, ja häntä jäävät suremaan lesken ohella vuosikymmenien aikaiset pubikaverit. Vainajan viimeinen tahto oli tulla tuhkatuksi ja sirotelluksi mereen Margatessa. Elokuva kuvaa ystäväjoukon vaiheikasta siirtymistä tälle tapahtumapaikalle.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Caine  | … |  Jack Dodds   |
|  Tom Courtenay  | … |  Vic Tucker   |
|  David Hemmings  | … |   Lenny   |
|  Bob Hoskins  | … |  Ray Johnson   |
|  Helen Mirren  | … |  Amy Dodds   |
|  Ray Winstone  | … |  Vince Dodds   |
|  JJ Feild  | … |  nuori Jack   |
|  Cameron Fitch  | … |  nuori Vic   |
|  Nolan Hemmings  | … |  nuori Lenny   |
|  Anatol Yusef  | … |  nuori Ray   |
|  Kelly Reilly  | … |  nuori Amy   |
|  Stephen McCole  | … |  nuori Vince   |
|  Laura Morelli  | … |  June Dodds   |
|  George Innes  | … |  Bernie   |
Valhalla (sarjakuva)

Viidennen Valhalla-albumin suomalainen kansi.
Valhalla on tanskalaisen Peter Madsenin piirtämä, vuonna 1978 alkanut humoristinen seikkailusarjakuva, joka perustui skandinaaviseen mytologiaan. Semic julkaisi suomeksi vain sarjakuvan viisi ensimmäistä albumia, mutta Tanskassa niitä ilmestyi viisitoista, joista viimeisin, sarjan päättävä Vølvens syner, vuonna 2009.
Sarjakuva kertoo Pohjolan jumalista ja perustuu suurimmaksi osaksi Eddan kertomuksiin. Sen päähenkilöitä ovat Thor ja hänen lähipiirinsä: vaimo Siv, ystävä Loki, isä Odin sekä ihmisottolapset Thjalfi (Tjalf) ja Röskva (Ruusu).