stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jousi (ase)
Kirjallisuutta

Hyytinen, Timo: Arma Fennica 4, Suuri jousikirja: Jouset, jousiammunta, jousimetsästys.  (Uudistettu painos)  Jyväskylä:  Arma Fennica, 2008.  ISBN 978-952-5687-05-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaarle Knuutinpojan jousiampujat.
Perinnejousimetsästäjäin liitto (Arkistoitu – Internet Archive).
Jousiammuntalinkkejä.
Suomen Jousimetsästäjäin Liitto.
Jousen rakennusohje (Arkistoitu – Internet Archive).
Oldest Neolithic bow discovered in Europe
E. A. Virtanen : Lapin jousimiehet, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1936, s. 45, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Varsijousi

Compound bow -Taljajousi PSE Archery
Karl Gustaf Konrad Nyman

Karl Gustaf Konrad ”Kalle” Nyman (tunnettu myös salanimillä Bernhard Back ja Eckstein; 12. marraskuuta 1882 Helsinki – 27. elokuuta 1937 Port Arthur, Ontario) oli suomalainen sortokausien aktivisti, joka tunnetaan parhaiten Verikoirat-salaseuran johtohahmona. Lisäksi hän oli mukana työväenliikkeen toiminnassa ja Nymania on kutsuttu myös anarkistiksi. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli farmaseutti.
Elämäkerta > Varhaiset vuodet

Helsingissä syntyneen Nymanin vanhemmat olivat kelloseppä Karl Oskar Nyman ja Hanna Elisabeth Löfholm. Hän kirjoitti ylioppilaaksi yksityisestä Läroverket för gossar och flickor -oppikoulusta vuonna 1900 ja aloitti opinnot Polyteknillisessä opistossa, mistä hänet kuitenkin erotettiin. Tämän jälkeen Nyman työskenteli kolmen vuoden ajan apteekissa ja opiskellen samalla farmasiaa Helsingin yliopistossa. Passiivista vastarintaa harjoittaneeseen kagaaliin kuulunut Nyman toimi vuoden 1902 kutsuntalakkojen aikana puhujana Mäntsälän seudulla. Toimintansa vuoksi hän joutui pakenemaan viranomaisia Tornion kautta Pohjois-Ruotsiin, josta Nyman jatkoi Tukholmaan vuonna 1903. Pääkaupungissa hän tutustui ruotsalaiseen anarkistiin Hinke Bergegreniin, joka vaikutti tuolloin myös sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa. Omaksuttuaan radikaaleja ajatuksia Bergegreniltä, Nyman palasi Malmön kautta Suomeen vuoden 1905 alussa. Hän lähti mukaan aktivistien sekä ruotsinkielisen Helsingfors Svenska Arbetarförening -työväenyhdistyksen toimintaan, työskennellen yhdistyksen julkaiseman Arbetaren-sanomalehden päätoimittajana vuodet 1905–1906. Nyman oli myös sosialidemokraattisen puolueen jäsen.
Elämäkerta > Verikoirat

Aktivistien toimeksiannosta 22-vuotias Nyman otti kevättalvella 1905 komentoonsa teini-ikäisistä koulupojista koostuneen ryhmän, jolle hän antoi nimeksi Verikoirat. Terroristiryhmäksi luokiteltava Verikoirat syyllistyi saman vuoden aikana ainakin kolmeen, mahdollisesti jopa viiteen, poliittiseen murhaan eri puolilla Helsinkiä. Kohteiksi valikoitui sekä venäläisiä että suomalaisia poliiseja, mutta Nymanin johdolla ryhmä surmasi yhdessä työläisaktivistien kanssa myös 20-vuotiaan viilarin Arvo Virtasen, jota epäiltiin ilmiantajaksi. Verikoirien piti alun perin toteuttaa vain aktiivisen vastustuspuolueen sisäpiiriltä tehtäväkseen saamia iskuja. Lopulta olivat suunnittelemassa kuitenkin vain Nyman ja pari muuta innoikkainta poikaa, kun yhteydet eivät aktivistien salamyhkäisen ja hajautetun organisaation vuoksi toimineet. Lisäksi osa aktivistiliikkeen johtoa oli maanpaossa ulkomailla.
Murhien ohella Verikoirat levitti aktivistien propagandalehtisiä sekä teki pommi-iskuja, joista tunnetuin on syyskuun alussa 1905 Eerikinkadun poliisiasemaa vastaan tehty attentaatti. Myöhemmin samana syksynä Nyman, hänen nuorempi veljensä K. E. Primus-Nyman, lukiopoika Arvi Nikolainen sekä runoilija Gunnar Björling matkustivat Karjalan kannakselle Koivistoon, jossa heidän tarkoituksensa oli murhata metsästysretkellä ollut keisari Nikolai II. Tämä oli kuitenkin jo palannut Pietariin, ennen kuin joukko pääsi perille.
Elämäkerta > Pankkiryöstöt

Syksyn 1905 suurlakon aikana Nyman kuului Helsingin suurlakkokomiteaan ja oli myös organisoimassa rautatieläisten lakkoa Viipurin ja Valkeasaaren välisellä radalla. Samalla hän toimi SDP:n puoluehallinnon toimeksiannosta puolueen ja venäläisten vallankumouksellisten välisenä yhteyshenkilönä yhdessä August Rissasen kanssa. Luomiensa kontaktien johdosta Nyman auttoi helmikuussa 1906 Venäjän valtionpankin Helsingin konttorin ryöstäneitä latvialaisia bolševikkeja pakenemaan Keravan kautta Tampereelle. Ryöstön ja pakomatkan yhteydessä joukkio surmasi viisi henkilöä. Nyman pidätettiin itse Hangon satamasta maaliskuun alussa, kun hän yritti paeta maasta. Nyman asetettiin syytteeseen Hämeenlinnassa tapahtuneesta dynamiittivarkaudesta sekä hieman myöhemmin pankkiryöstäjien avustamisesta. Toisen oikeudenistunnon jälkeen hänet laskettiin vapaaksi, eikä Nyman enää saapunut paikalle seuraavaan. Oikeudenkäynneistä Arbetaren-lehteen kirjoittanut Anton Caselius tuomittiin myöhemmin raastuvanoikeuden loukkaamisesta kahden ja puolen kuukauden vankeusrangaistukseen.
Syyskuussa 1906 Nyman teki yhdessä helsinkiläisten työläisaktivistien kanssa murron Yhdyspankin Hakaniemen konttoriin, mutta saalis jäi pieneksi. Mukana oli myös tuolloin Suomessa vaikuttanut ”Unkarin poikana” tunnettu vallankumouksellinen, jonka todellinen henkilöllisyys ei ole selvinnyt. Laivalla Tukholmaan paennut viiden miehen joukko pidätettiin muutaman viikon kuluttua samasta asunnosta, jossa majaili myös ruotsalaisia anarkisteja. Pidätettyihin suomalaisiin kuului Nymanin lisäksi myös Helsingin punakaartin päällikkönä toiminut Kaarlo Luoto sekä yleisurheilijana tunnettu talonmies Mikko Ketelä. Miesten hallusta löytyi aseita ja räjähdysaineita, joita oli tarkoitus käyttää jonkin ruotsalaisen pankin ryöstämiseen. Saaliilla puolestaan piti rahoittaa vallankumouksellista toimintaa.
Nyman sai myöhemmin Suomessa kolmen vuoden ja viiden kuukauden kuritushuonetuomion muun muassa osallisuudestaan Helsingin pankkiryöstöön. Vankilasta vapautumisensa jälkeen hän ei enää jatkanut poliittista toimintaansa, vaan muutti vuonna 1908 Pohjois-Amerikkaan, jossa hän suoritti yliopistollisen apteekkaritutkinnon. Nyman sai oman apteekkinsa vuonna 1922 ja hän työskenteli apteekkarina Kanadan Ontariossa kuolemaansa saakka. Hän oli myös mukana Scandinavian Socialist Federation of Canada -järjestössä.
Tuomari Nurmio

| Tuomari Nurmio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Hannu Juhani Nurmio
Syntynyt: 21. marraskuuta 1950 (ikä 74) Helsinki
Ammatti:  muusikko (koulutus: oikeustieteen kandidaatti)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Tuomari Nurmio Hande Nurmio Judge Bean Jr. Judge Barnhill Judge Bone Dumari
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1977–
Tyylilajit:  rock, blues, folk
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Dusty Ramblers Orpojen tuki Köyhien ystävät Viides kolonna Meatballs Kylmät todistajat Paljaat uneksijat The Barnhill Boys Korkein oikeus Kongontien orkesteri Hunajaluut Paratiisin puutarhaorkesteri Dumari ja Spuget
Levy-yhtiöt:  Johanna Kustannus ja Nordic Notes 
Aiheesta muualla
tuomarinurmio.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hannu Juhani ”Tuomari” Nurmio (s. 21. marraskuuta 1950 Helsinki) on suomalainen rockmuusikko. Hän on kirjoittanut noin 200 laulua. Nurmion tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat muun muassa ”Valo yössä”, ”Oi mutsi, mutsi”, ”Hän on täällä tänään”, ”Ramona”, ”Lasten mehuhetki”, ”Punainen planeetta”, ”Tonnin stiflat”, ”Kurjuuden kuningas”, ”Rannanjärvi elää” ja ”Dumari”.
Elämä

Hannu Nurmio on syntynyt Helsingissä ja asui siellä elämänsä ensimmäiset vuosikymmenet. 1990-luvulla hän asui Riihimäellä, vuonna 2002 hän muutti Espooseen, vuonna 2015 Helsinkiin ja neljän vuoden kuluttua takaisin Espooseen. Nurmion vanhemmat olivat Viljo Johannes Nurmio (1923–1963), joka oli lakimies  ja Laila Porttinen . Oppikoulua hän kävi Kalliossa Helsingin Toisessa Lyseossa eli Tossussa ja jäi muun muassa kerran luokalleen. Vaihdettuaan Suomalaiseen yhteiskouluun hän alkoi menestyä paremmin. Rokkibändi Edisonin sähköbasso vaihtui akustisempaan tyyliin, kun hän tapasi rippikoululeirillä Mustasaaressa folk- ja musiikkihenkisiä ystäviä, joiden kanssa hän myös soitteli kitaraa ja myöhemmin vietti aikaansa Töölön suunnalla.
Nurmio kirjoitti ylioppilaaksi  Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1971.
Nurmio aloitti opintonsa Helsingin yliopistossa 1971 opiskelemalla yleistä historiaa, mutta siirtyi pian oikeustieteeseen. Ennen muusikonuraansa Nurmio työskenteli oikeustieteen opintojensa ohella toimittajana, ensin Soihdunkantaja-lehdessä ja myöhemmin Ohjelmakeskuksen julkaiseman Uusi Laulu -lehden päätoimittajana.
1980-luvun alussa hän oli jo “päättänyt pyhästi” lopettaa opintonsa, mutta pyörsi päätöksensä ajatellen, että “tehty duuni valuisi hukkaan”. Musiikillisen läpimurtonsa jälkeen hän jatkoi sitkeästi opintojaan. Lopputyön nimi oli “Kidutuksen kielto kansainvälisessä oikeudessa”. Hän valmistui oikeustieteiden kandidaatiksi vuonna 1983. Toisin kuin yleensä kerrotaan, ettei hän olisi tehnyt päivääkään koulutustaan vastaavaa työtä, hän on itse asiassa tehnyt sitä muutaman päivän ajan. Hän nimittäin ajoi erään leskirouvan vahingonkorvauskannetta ja voitti tapauksen. “Olen siis voittanut sata prosenttia jutuistani.” Hän sai myös tarjouksen toimia Matti Wuoren avustajana, mutta ei ottanut tuota työtä vastaan.
Musiikkiura > 1970-luku

Nurmio keikkaili jo 1970-luvun puolivälissä eri kokoonpanojen kanssa ja soolona muun muassa nimellä Hande Nurmio sekä erityisesti yhtyeensä Dusty Ramblers kanssa, joka levytti kappaleen "Oi mutsi mutsi" kokoelma-EP:lle Stadin Spartakiadit vuonna 1977. Köyhien ystävät keikkaili jo loppuvuodesta 1978 esittäen joitakin myöhemmille levyille päätyneitä kappaleita.
Nurmio yritti 1970-luvun lopulla parin vuoden ajan saada levytyssopimusta Love Recordsilta. Hän lähetti sinne demonauhojaan sekä myös pelkkiä laulutekstejään, toivoen että joku muu voisi niitä levyttää. Lopulta hänelle annettiin tasan yksi mahdollisuus: “Olin eräänlainen väliinputoaja. Levy-yhtiön näkökulmasta olin vasemmistolainen takinkääntäjä enkä autenttinen, ei-poliittinen rock-artisti, vaikka juuri rock-musaa olin rämistellyt jo varhaisteini-iästä asti.”
Nurmio julkaisi ensimmäisen singlensä, Love Recordsin antaman armopalan, yhtyeensä Orpojen tuki kanssa toukokuussa 1979. Singlellä soittivat studiomuusikot Hasse Walli (kitara), Make Lievonen (basso) Ahti Marja-aho (viulu), Pedro Hietanen (hanuri), Ronnie Österberg (rummut).
Singlen B-puolen kappaletta "Valo yössä" tarjottiin MTV:n Syksyn sävel -kilpailuun, mutta se ei tullut valituksi. Kun kilpailuun lähetetyistä mutta mukaan kelpaamaattomista kappaleista koostettiin ohjelma “Syksyn sävelen satoa”, kappaletta ei huolittu mukaan edes siihenkään. Myöskään levy-yhtiö ei uskonut kappaleeseen, vaan piti sen tekstiä liian kirjallisena. Sen alkumuoto olikin Hämäläis-Osakunnan lehdessä ilmestynyt runo Juopon reissu. Sen yhtenä innoituksen lähteenä oli runoilija Lauri Viita legendaarisine taksiajeluineen. Kappaleesta tuli kuitenkin odottamatta suuri hitti: se oli kolme kuukautta Suomen singlelistan ykkösenä. Sen sijaan A-puolen vanhasta virrestä "Oi Herra, jos mä matkamies maan" tehty blues-sovitus "Kurja matkamies maan" herätti suurta pahennusta ja sen soittoa Yleisradiossa vältettiin ensimmäisen soittokerran jälkeen. Myöskään Raha-automaattiyhdistys ei hyväksynyt sitä levyautomaatteihinsa, ja siksi levystä tehtiin kohta uusi painos, jossa A-puoleksi oli valittu "Oi mutsi mutsi". Nyt yhtyeeksi oli vaihtunut Köyhien ystävät, joka soitti enemmän rautalanka-tyylisesti kitara-rummut-basso-pohjalta. Mukana ei ollut enää haitaria eikä viulua. Tällä kokoonpanolla tehtiin ensimmäinen LP-levy Kohdusta hautaan. Siitä tuli suuri menestys.
Musiikkiura > 1980-luku

Vuosikymmenen alkaessa Nurmio oli jo tunnettu ja suosittu artisti. Toinen LP-levy Maailmanpyörä palaa ilmestyi vajaa vuosi ensimmäisen jälkeen. Se oli tyylillisesti täysin erilainen. Yhtyeenä oli nyt Viides kolonna. Aiempi yhtye Köyhien ystävät jatkoi suosiotaan ilman Nurmiota nimellä Agents.
Kolmas levy Lasten mehuhetki ilmestyi vuonna 1981. Se tehtiin jälleen eri kokoonpanolla kuin edellinen. Nurmio itse soitti kitaraa ja lauloi, rummuissa oli Köyhien ystävien Juha Takanen, bassossa ja koskettimissa Ahti Marja-aho ja puhaltimissa Pentti Lahti. Levyn tyyli poikkesi jälleen edellisestä, ja se oli sekä musiikillisesti että sanoituksellisesti yhtenäinen teemallinen kokonaisuus. Musiikkityyliltään levy oli raaempi ja rosoisempi, Nurmion säröinen kitara oli pääosassa ja sitä tukivat puhaltimet ja viulu. Levyn nimikappaleesta ”Lasten mehuhetki” tuli hitti ja Suomi-rockin klassikko.
Vuonna 1982 ilmestynyt Punainen planeetta oli taas tyyliltään erilainen, edellistä levyä seesteisempi. Sen muusikkokaarti oli taas hieman vaihtunut, joskin Ahti Marja-aho oli edelleen mukana.
Vuonna 1984 ilmestyneellä albumilla Meet the Meatballs tyyli oli jälleen muuttunut. Nyt monet muusikoista esiintyivät vieraskielisillä salanimillä: mm. Nurmio itse nimellä Judge Bean Jr., kitaristi Olli Haavisto nimellä Ollie Squeezer ja rumpali Zape Leppänen nimellä Z. de Calvado. Kaikki kappaleet olivat englanninkielisiä.
Käytettyä rakkautta-albumi ilmestyi vuonna 1986, ja se oli jälleen suomenkielinen. Tyyliltään se oli lähempänä iskelmää. Levyn hittikappaleita olivat mm. Miehen elämää ja Ramona. Itse hän kertoo levyä tehdessään halunneensa kritisoida sitä, että hänen kappaleensa otettiin aina hyvin vakavasti, niitä kuunneltiin hartaasti ja teksteiltä odoteltiin aina jotakin syvällistä, siksi hän halusi tehdä kevyemmän levyn myös tekstiensä puolesta . Monia tämän levyn kappaleita hän alkoi esittää yksin kitaran säestyksellä tekemillään soolokeikoilla.
Albumi Kuu ilmestyi vuonna 1988. Se oli tyyliltään lähellä bluesia. Levyn ehkä tunnetuin kappale on kuitenkin tango Siihen loppui satumaa.
Tuomari Nurmio keskittyi 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa vaihteeksi kuvataiteisiin ja järjesti näyttelyn ”Erä rypistettyjä, litistettyjä, hakattuja ja maalattuja auton konepeltejä” Helsingissä Galerie Pelinissä. Romutaidenäyttely sai enemmän huomiota mediassa kuin hänen levyjulkaisunsa.
Musiikkiura > 1990-luku

Vuonna 1991 Tuomari Nurmio teki levyn Hullu puutarhuri. Levyllä soittaa kymmenmiehinen torvi- ja lyömäsoitinyhtye, jonka kanssa äänitettiin myös Ylen sisäiseen käyttöön tuotettu albumi Tuomari Nurmio & Hugry Tribal Marching Band (1992).
Vuonna 1994 ilmestyi WSOY:n kustantama runokirja Karvainen sielu.
Sen jälkeen Tuomari Nurmio paneutui iskelmäperinteeseen levyttämällä muun muassa vanhoja amerikkalaisia ja italialaisia iskelmiä levyllä Karaokekuningas (1995) ja seuraavana vuonna hän esitti isolle tanssiorkesterille sovitettuja versioita omista suomenkielisistä klassikoistaan levyllä Tanssipalatsi.
Suurien orkesterisovitusten jälkeen Tuomari Nurmio yllätti kuulijat jo vuoden kuluttua siirtymällä äärimmäisyydestä toiseen levyllä Luuta ja nahkaa (1997). Karuja tekstejä säestää vain Nurmion soittama säröinen akustinen kitara. Levyn tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluvat jo keikkaklassikoiksi muodostuneet ”Rannanjärvi elää!” ja ”Kova luu”.
Vuosituhannen vaihteessa julkaistulla 1999-levyllä on 2000-luvun helsinkiläisten kapakoiden jukeboksi-hitti ”Tonnin Stiflat”, jonka sanoitus kunnioittaa aitoa 1950-luvun Sörkan ja Kallion alueen puhekieltä, stadin slangia, kuten myös uudemmat laulut ”Bum!Bum!Bum!” ja ”Dumari”. Vuonna 2000 Tuomari Nurmiolle osoitettiin kunniaa hänen 50-vuotisjuhlansa aikoihin valmistuneella tribuuttilevyllä Tuomarin todistajat, jolla esiintyi useita nuoren polven artisteja muun muassa Ville Valo, Jonna Tervomaa, Tehosekoitin, YUP ja Nylon Beat.
Musiikkiura > 2000-luku

2000-luvulla Tuomari Nurmio on etsinyt koko ajan uusia näkökulmia musiikkiinsa. Ennen kuulemattomista lauluista koostuvan Korkein Oikeus -trion kanssa soitetun live-levyn jälkeen ilmestyi Alamaailman Vasarat -yhtyeen säestyksellä tehty itämaista ja helsinkiläistä Kallion kulttuuria yhdistelevä teemalevy Kinaporin Kalifaatti (2005). Taustayhtyeessä on kosketinsoittaja, kaksi sellonsoittajaa, kaksi puhallinsoittajaa ja kaksi lyömäsoittajaa. Seuraavalla levyllä Tangomanifesti (2006) Tuomari Nurmio halusi uudistaa kaavoihin kangistunutta ja paikalleen jäänyttä suomalaista tangoperinnettä. Sillä kuultiin mm. argentiinalaisvaikutteinen milongaversio kappaleesta ”Valo yössä”.
Judge Bone’s Original Monstervision Freakshow oli Tuomari Nurmion studioyhtye, joka julkaisi vain yhden singlen, Welcome to Hellsinki. Single julkaistiin Suomessa järjestettyjen Euroviisujen kunniaksi keväällä 2007. Kappaleen laulusta vastaavat Mr. Lordi, Hanna Pakarinen, Timo Kotipelto, Pasi Rantanen, Jyrki 69 ja Judge Bone eli Tuomari Nurmio, joka on myös säveltänyt ja sanoittanut kappaleen. Kappaleen taustayhtyeessä soittavat mm. levyn tuottaja Nino Laurenne (kitara, taustalaulu) ja Roope Latvala (soolokitara) Single pysyi Suomen singlelistalla neljä viikkoa ja sijoittui parhaimmillaan ensimmäiseksi.
Tammikuussa 2007 nousi Suomessa listaykköseksi Sielun veljet -yhtyeen 17 vuotta aiemmin nauhoittama levy Otteita Tuomari Nurmion laulukirjasta, joka sisältää covereita Nurmion kappaleista. Sielun Veljet sai albumista kultalevyn. Englannin kielellä tehtyjä lauluja sisältävä duo-levy Judge Bone & Doc Hill: Big Bear’s Gate ilmestyi vuoden 2008 keväällä 22-Pistepirkon levymerkillä Bone Voyage. Sen seurauksena Tuomari Nurmio kävi esiintymässä mm. Pariisissa ja Berliinissä Judge Bone nimellä 22-Pistepirkon lämmitysesiintyjänä.
Syksyllä 2009 Nurmio teki lyhyen konserttisalikiertueen kokoonpanolla Tuomari Nurmio ja Hunajaluut. Johanna Kustannus julkaisi lokakuussa 2009 Nurmion 30-vuotisen uran kunniaksi seitsemän cd:n boksin Dumari – raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009. Nurmiolle myönnettiin boksista Emma-gaalan historian ensimmäinen Vuoden Kotimainen Erikoisjulkaisu -Emma.
Musiikkiura > 2010-luku

Vuonna 2010 Tuomari Nurmiolta ilmestyi 4 erilaista DVD-julkaisua ja uusi albumi Paratiisin puutarha, joka julkaistiin CD:nä ja LP:nä lokakuussa 2010. Levy julkaistiin yhtä aikaa Nurmion musiikillisen elämäkerran, Dumari – Kohdusta hautaan ja Paratiisin puutarhaan, kanssa. Alun perin slangiprojektia varten keväällä 2011 kootusta Dumari ja Spuget -kokoonpanosta tuli hänen toistaiseksi pitkäaikaisin bändiprojektinsa. Bändissä soittaa peruskokoonpanon (Tuomari Nurmio, Mitja Tuurala, Miikka Paatelainen ja Markku Hillilä) lisäksi torvisektio Blosarit (Juho Viljanen, Janne Toivonen ja Antti Hynninen).
Nurmio julkaisi vuonna 2013 albumin Dumari ja Spuget, jonka sanoitukset ovat stadin slangia. Levy myi kultalevyyn oikeuttavat 10 000 kappaletta ja Tuomari Nurmio vastaanotti kultalevyn 12. toukokuuta 2014.
Seuraavana vuonna bändi julkaisi Dumari ja Spuget bailaa! cd-levyn ja Tavastian lavalla taltioidun ja konsertti-DVD:n samassa paketissa.
Vuoden 2015 keväällä Tuomari Nurmio levytti Hoedown-yhtyeen kanssa albumin Tales of Judge Bone, joka sisälsi englanninkielistä materiaalia.
Albumijulkaisu Ihmemaassa vuonna 2016 oli “autenttisen duon” Tuomari Nurmio ja Folk Liisan (Liisa Eskola) yhteinen albumi.
Dumarillumarei on Tuomari Nurmion 24. studioalbumi, joka julkaistiin 28. huhtikuuta 2017 levymerkillä Sony Music. Albumin vinyylipainos julkaistiin 12. toukokuuta 2017. Levy nousi Suomen virallisella listalla parhaimmillaan sijalle 6.
Yksityiselämä

Nurmiolla diagnosoitiin tammikuussa 2024 eturauhasen syöpä, johon hän on saanut elokuun loppuun saakka kestävää testosteronia ehkäisevää estrogeenihoitoa ja sädehoitoa.
Palkintoja

Musiikkilehti Soundin (numero 3/2005) kriitikkoäänestyksessä ”Kaikkien aikojen 50 parasta albumia” Kohdusta hautaan valittiin kaikkien aikojen parhaaksi suomalaiseksi rockalbumiksi. Punainen planeetta oli äänestyksen kahdeksas sekä Maailmanpyörä palaa ja Lasten mehuhetki sijoilla 14. ja 15.
Kultalevyn Nurmio on saanut levyistään Kohdusta hautaan, Käytettyä rakkautta, Tuhannen kapakan lauluja ja Dumari ja Spuget.
Tuomari Nurmio on saanut Juha Vainion sanoittajapalkinnon vuonna 1999, ja ainoana rock-muusikkona Eino Leinon palkinnon vuonna 2003, sekä Teosto-palkinnon Kinaporin kalifaatti -levystään vuonna 2005.
Näiden lisäksi hän on saanut muita tunnustuksia:
G. Pula-aho -patsas. Palkinto luovutettiin Leo Jokela Boozing Societyn 10-vuotisjuhlissa Bottalla Leo Jokelan syntymäpäivänä 24. tammikuuta 2003.
Soundi-palkinto. Rocklehti Soundi jakoi 30-vuotispäivänsä kunniaksi 18. maaliskuuta 2005 ensi kertaa Soundi-palkinnon merkittävälle musiikintekijälle. Tunnustuksen sai Tuomari Nurmio.
Erikois-Emma. Maaliskuussa 2009 Tuomari Nurmio sai elämäntyöstään erikois-Emman .
Emma-palkinto. Helmikuussa 2010 Tuomari Nurmio sai vuoden 2009 kotimainen erikoisjulkaisu Emma-palkinnon boksista Dumari – Raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009.
Helsinki-mitali. Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2011 Tuomari Nurmiolle myönnettiin Helsinki-mitali.
Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun vuoden sykkiläinen 2013
Helsingin yliopiston vuoden alumni 2016.
taiteilijaeläke 2018
Suomen Mensan vuoden 2022 Mensa-palkinto.
Diskografia > Studioalbumit

Tuomari Nurmio ja Köyhien ystävät – Kohdusta hautaan (vinyyli-LP: Johanna JHN 2001), 1979, (CD: Johanna JHNCD 2001), 1988, (re-masteroitu CD: Johanna JHNCD 2001), 2000, (35-vuotis juhlapainos vinyyli-LP: Johanna JHN 2001), 2014
Tuomari Nurmio ja Viides kolonna – Maailmanpyörä palaa (Johanna JHN 2009), 1980, (Johanna JHNCD 2009), 1988, (re-masteroitu Johanna JHNCD 2009), 2003
Tuomari Nurmio – Lasten mehuhetki (Johanna JHN 2041), 1981, (Johanna JHNCD 2041), 1988
Tuomari Nurmio – Punainen planeetta (Johanna JHN 3005), 1982, (Johanna JHNCD 3005), 1989
Meatballs – Meet the Meatballs (Beta 4008), 1984
Tuomari Nurmio – Käytettyä rakkautta (Megamania MGM 2004), 1986, (Megamania MGMCD 2004), 1986
Tuomari Nurmio – Kuu (Megamania MGM 2015), 1988, (Megamania MGMCD 2015), 1988
Tuomari Nurmio & Hugry Tribal Marching Band (YLE CDY 86), 1992
Tuomari Nurmio – Hullu puutarhuri (Herodes HEROLP 04), 1992 (Herodes HEROCD 04), 1992
The Barnhill Boys – Hillbilly Spacecraft (Parlophone 7243-8 28433 2), 1994, (Tuomari Nurmiota englanniksi)
Tuomari Nurmio – Karaokekuningas (Herodes EMI 7243 8 33354 2 8), 1995
Tuomari Nurmio – Tanssipalatsi (Herodes EMI 7243 8 38248 2 3), 1996
Tuomari Nurmio – Luuta ja nahkaa (Johanna 10001 20802), 1997
Tuomari Nurmio – 1999 (Megamania 1000 121052), 1999
Tuomari Nurmio ja Korkein Oikeus (Megamania 1000 121772), 2002
Tuomari Nurmio & Alamaailman Vasarat – Kinaporin kalifaatti (Pyramid 1000 231382), 2005
Tuomari Nurmio & Kongontien Orkesteri – Tangomanifesti (Pyramid RAMCD 3147), 2006
Judge Bone & Doc Hill – Big Bear’s Gate (Bone Voyage Records Bone-0082), 2008
Tuomari Nurmio – Paratiisin puutarha (Ratas Music Group RATAS0310), 2010
Tuomari Nurmio – Dumari ja Spuget (Ratas Music Group RATAS0513), 2013
Tuomari Nurmio – Dumari ja Spuget bailaa! (Ratas Music Group RATAS0214), 2014, (cd ja konsertti-dvd)
Tuomari Nurmio & Hoedown – Tales of Judge Bone (Sony), 2015
Tuomari Nurmio & Folk Liisa – Ihmemaassa (Sony), 2016
Tuomari Nurmio — Dumarillumarei (Sony), 2017
Dumari ja Spuget – Usvaa putkeen (2019)
Tuomari Nurmio – Maailman onnellisin kansa (2021)
Tuomari Nurmio & Knucklebone Oscar – Believe It Or Not (2022)
Tuomari Nurmio & FOLX – Rajaseudun laki (Vallila Music House 6430072511236), 2023
Diskografia > Kokoelmat

Valitut Palat (Polarvox LJLP 1016), 1982
Valitut (Polarvox LJLP 1016), 1982 (Sama kuin edellinen, mutta nimi vaihdettiin, koska Valitut Palat -aikakauslehti närkästyi siitä)
Lasten mehuhetki + Kohdusta hautaan (Kasino KASIN-6), 1984
Extra (Euros EXLP-1), 1989, (Euros EXCD-1), 1989
24 karaattia (Pyramid RAMI 3033), 1990, (Pyramid RAMCD 3033), 1990
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Megamania 1000 121242), 1999
Lemmenloruja (Herodes EMI 7243 5 22639 2 9), 1999
Suomi huiput – 20 hittiä (EMI 7243 592296 2 1), 2003
Tuhannen kapakan lauluja (Megamania MGMCD 2212), 2005
Dumari – raskauttavaa todistusaineistoa 1979–2009 (Megamania MGMCD 2255), 2009 (sisältää 7 CD:tä)