stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uuden-Seelannin jalkapalloliiga
Aiheesta muualla

Liigan virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vartiotorni

Isosaaren vartiotorni.
Ranskalaisen tykistöyksikön vartiotorni Sarajevossa.
Vartiotorni Saksassa.
Vartiotorni on eräänlainen linnoitustyyppi, jota on käytetty historian saatossa useassa maailmanosassa. Se eroaa tavallisesta tornista siinä, että sen päätarkoitus on luoda korkea, turvallinen paikka, jota sotilastiedustelijat voivat käyttää hyväkseen. Vartiotorneja käytetään myös muun muassa vankiloiden ympäristöjen tarkkailemiseen, sekä pakoyrityksien estämiseen.
Nykyisin vartiotornien sotilaallinen käyttö on vähentynyt, sillä käyttöön on otettu muita tehokkaampia sotilastiedustelutapoja, kuten tiedustelusatelliitit ja miehittämättömät ilma-alukset.
Vako

Vako Oy oli jatkosodan aikana Suomen hallussa olleilla alueilla Itä-Karjalassa vuosina 1941–1944 toiminut vähittäiskauppaa harjoittanut yritys, jossa olivat osakkaina yhtä suurilla osuuksilla Tukkukauppojen Oy, SOK, OTK ja Kesko Oy. Yhtiön toimitusjohtajana oli Aarne Koskelo.
Vakon ensimmäinen myymälä avattiin Vitelessä 17. syyskuuta 1941, ja vuoden lopussa yhtiöllä oli jo 60 toimipaikkaa. Lokakuun lopulla 1943 toimipaikkoja oli 193. Vako Oy:llä oli Helsingissä hankintakonttori, joka huolehti tavaroiden ostosta ja suomalaisen henkilökunnan palkkauksesta, sekä Äänislinnan, Aunuksenlinnan, Vienan ja Repolan piirikonttorit. Henkilökuntaa Vako Oy:llä oli vuoden 1944 alussa 1 200, joista 450 suomalaisia ja loput itäkarjalaisia, joille yhtiö oli järjestänyt kursseja kaupan alalla. Vähittäismyynnistä muodostivat säännöstellyt elintarvikkeet yli 75 prosenttia, ja hinnat olivat samat kaikissa Vakon myymälöissä.
Vakolla oli myös ravitsemis- ja majoitusliikkeitä, noin 60 prosenttia näistä oli metsätyömaaruokaloita. Yhtiöllä oli Hotelli Äänislinna Äänislinnassa ja pienempi Hotelli Aunus Aunuksenlinnassa. Lisäksi Vakolla oli useita parturiliikkeitä, valokuvaamo Aunuksenlinnassa ja jalkinekorjaamo Äänislinnassa. Vakolla oli myös tuotantolaitoksia kuten myllyjä, leipomoita, virvoitusjuomatehtaita, teurastamoita, makkaratehdas, einestämö ja kalastamo. Yhtiö osti myös paikalliselta väestöltä turkiksia, parkkia, koreja, puuastioita, marjoja, sieniä ynnä muuta.
Kirjallisuutta

Seppo Simonen : Vako Oy. Kaupallista toimintaa Itä-Karjalassa 1941–44. SOK ja OTK, Helsinki 1971
Vaarallinen McCoy

| Vaarallinen McCoy> The Real McCoy |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Russell Mulcahy
Käsikirjoittaja:   William Davies  William Osborne 
Tuottaja:   Martin Bregman  Willi Bär  Michael Scott Bregman 
Säveltäjä:  Brad Fiedel
Kuvaaja:  Denis Crossan
Leikkaaja:  Peter Honess
Lavastaja:  Kim Colefax
Pääosat:   Kim Basinger  Val Kilmer  Terence Stamp 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Bergman / Baer Production  Capella Films 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1993
Kesto:  106 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaarallinen McCoy on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva jonka on ohjannut Russell Mulcahy, ja sen ovat käsikirjoittaneet William Davies ja William Osborne. Sen pääosia näyttelevät Kim Basinger, Val Kilmer ja Terence Stamp.
Juoni

Vaarallinen McCoy -elokuvassa taitava murtovaras pääsee ehdonalaiseen vapauteen oltuaan vankilassa kuusi vuotta Karen McCoy (Basinger), ja haluaa lopettaa rikollisen elämänsä jotta voi viettää aikaa poikansa kanssa, mutta Jack Schmidt (Terence Stamp) sieppaa hänen poikansa kiristääkseen hänet tekemään murron Atlantan pankkiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kim Basinger  | … |  Karen McCoy   |
|  Val Kilmer  | … |  J.T. Barker   |
|  Terence Stamp  | … |  Jack Schmidt   |
|  Gailard Sartain  | … |  Gary Buckner   |
|  Zach English  | … |  Patrick   |
|  Raynor Scheine  | … |  Baker   |
Lähde:
Aiheesta muualla

The Real Mccoy (1993) American Film Institute – AFI. Viitattu 25.11.2022. (englanniksi)
The Real McCoy Filmaffinity. Viitattu 25.11.2022. (englanniksi)
The Real McCoy 1993 Letterboxd. Viitattu 25.11.2022. (englanniksi)
Valkialampi (Mikkeli, Kuomiokoski)

| Valkialampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°25′34″N, 27°09′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Kieluvaiseen 
Järvinumero:  14.972.1.070
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  89,4 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  0,802 km  
Pinta-ala:  3,467 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkialampi 
Valkialampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Kuomiokosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 340 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Kallaveden alueeseen (14.972) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,4 metriä mpy.
Sushma Swaraj

| Sushma Swaraj |
| --- | --- |

Intian ulkoministeri
 26. toukokuuta 2014 – 30. toukokuuta 2019  
Pääministeri:  Narendra Modi
Edeltäjä:  Salman Khurshid
Seuraaja:  Subrahmanyam Jaishankar
Lok Sabhan oppositiojohtaja
 21.12. 2009 – 26.5. 2014  
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. helmikuuta 1952 Ambala
Kuollut: 6. elokuuta 2019 (67 vuotta) New Delhi
Puoliso:  Swaraj Kaushal
Lapset:  1
Tiedot
Puolue:  Intian kansanpuolue (BJP)
Koulutus:  juristi
Tutkinnot:  Punjabin yliopisto, Chandigarh
Sushma Swaraj (14. helmikuuta 1952 – 6. elokuuta 2019) oli intialainen poliitikko, joka valittiin maansa ulkoministeriksi toukokuussa 2014. Hän oli Intian kansanpuolueen, BJP:n, johtaja parlamentin alahuoneessa. Koulutukseltaan hän oli juristi.
Tausta ja yksityiselämä

Sushman isä Hardev Sharma oli aktiivinen Intian kansanpuolueen edeltäjän, hindumielisen RSS:n jäsen. Sushma toimi RSS:n opiskelijajärjestössä.
Swaraj aloitti opintonsa S.D. College of Ambala Cantonment -opistossa, jossa hän opiskeli valtiotiedettä ja sanskritia valmistuen kandidaatiksi. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Punjabin yliopistossa pääaineenaan oikeustiede, mistä hän valmistui vuonna 1973.
Swaraj oli naimisissa Mizoramin osavaltiossa vaikuttaneen poliitikon ja juristinm, Swaraj Kushalin, kanssa. Parilla oli yksi tytär..
Tausta ja yksityiselämä > Terveydentila ja kuolema

Vuonna 2016 diabetesta sairastavan Sushman ilmoitettiin tarvitsevan munuaissiirteen. Useat kansalaiset tarjoutuivat luovuttajiksi. Vedoten terveyssyihin Sushma ei asettunut ehdolle vuoden 2019 vaaleissa. Hän kuoli sydänkohtaukseen 6. elokuuta 2019.
Kuolemansa jälkeen, vuonna 2020, hänelle myönnettiin Intian toiseksi korkein kunniamerkki Padma Vibhushan.
Ura

Swaraj aktivoitui poliittisesti vuonna 1977, kun hän osallistui Indira Gandhia vastustaviin mielenosoituksiin. Sushma sai näkyviä paikkoja politiikassa aluksi Haryanan osavaltion toimielimissä. Hänet valittiin osavaltion parlamenttiin ja työministeriksi vuonna 1977, 25-vuotiaana. Swaraj oli Intian historian nuorin ministeri osavaltion tasolla.
Hän ei päässyt liittovaltion parlamenttiin Lok Sabhaan kolmella yrittämällä  (1980, 1984 ja 1989), mutta tuli valituksi parlamentin ylähuoneeseen 1990. Sen jälkeen hän oli vuoroin ala- vuoroin ylähuoneessa. Vuoden 2009 vaaleissa hän sai paikan Lok Sabhassa murskaavalla 389 000 äänen erolla vastaehdokkaaseensa. Vuonna 2014 äänimarginaali oli vielä isompi. Vuosina 2009–2014 Swaraj oli opposition johtaja Lok Sabhassa; Sonia Gandhin lisäksi Swaraj on ainoa nainen, joka toiminut tässä tehtävässä.
Vuonna 2014 Swaraj nousi Intian ulkoministeriksi. Hän toimi virassa vuoteen 2019, kunnes jätti politiikan.
Kunnianosoituksia

Padma Vibhushan
Siviilimeriitin ritarikunta (Espanja, suurristi)
Lisäksi Intian hallitus päätti alkuvuodesta 2020 nimetä kaksi valtion instituuttia Swarajin mukaan: ulkomailla asuvia intialaisia yhdistävä kulttuurikeskus Sushma Swaraj Bhavan (aik. Pravasi Bharatiya Kendra) ja diplomaatteja kouluttava Sushma Swaraj Institute of Foreign Service (aik. Foreign Service Institute).
Galleria

Swaraj yhdessä yhdysvaltalaisen virkaveljensä John Kerryn kanssa vuonna 2014.
BJP:n vaaliohjelman kansikuva vuodelta 2014, jossa Swaraj kuvattu yhdessä muiden puolueen nimekkäiden ehdokkaiden kanssa.
Swaraj ja Modi
Swaraj puhumassa YK:n 73. yleiskokouksessa vuonna 2018
Vartiovene Turja

Vartiolaiva Turja (VL Turja, nykyinen Petsamo) oli Lapin rajavartioston vartiolaiva, joka rakennettiin vuonna 1928 Helsingissä Hietalahden telakalla. Laiva oli vartiotehtävissä Petsamon vesillä vuoteen 1939. Talvisodan alkaessa se poltettiin ja upotettiin  3. joulukuuta 1939 Liinahamarin satamassa, etteivät venäläiset saisi sitä käyttöönsä. Välirauhan aikana hylky nostettiin ja korjattiin Trifonassa. Rajavartiolaitos luovutti aluksen 1941 merivartiostolle. Se oli jatkosodassa vartioaluksena, mutta ajettiin 1944 Norjan ympäri Turkuun.
Turja luovutettiin 19. joulukuuta 1944 rajavartiolaitoksesta annetun lain nojalla rajavartiolaitokselle, kun merivartiosto liitettiin rajavartiolaitokseen. Alus oli sitten rajavartiostolla ja tullilla. Alukselle asennettiin 1953 uusi 200 hevosvoiman moottori ja 1954 tutka. Se muutettiin kuljetusalukseksi vuonna 1972, minkä jälkeen se jatkoi uusissa tehtävissään Turun saaristossa.
Se myytiin 1977 Vaasassa asuneelle yksityiselle harrastajalle siviilikäyttöön. Vuonna 1985 laivan osti Söråkerissa Ruotsissa asunut H. E. Sjögren, joka muutti 1986 laivan nimeksi Petsamo. Vuonna 1993 laiva myytiin ruotsalaiselle Klart Skepp Stocksund Ab:lle, joka muutti sen matkustaja-alukseksi.
Aluksen pituus on 22,73 metriä, leveys 4,60 metriä ja syväys 2,70 metriä. Voimanlähteenä on nykyisin 300 hevosvoiman Volvo Penta-dieselmoottori, alkuaan aluksessa oli kuulamoottori.
Vapaus, yhtenäisyys ja solidaarisuus -puolue

| Vapaus, yhtenäisyys ja solidaarisuus -puolue> Partidul Libertății, Unității, Solidarității |
| --- | --- |
  
Perustettu:  15. joulukuuta 2018
Johtaja:  Dacian Cioloș
Ideologia:  liberalismi sosiaaliliberalismi
Poliittinen kirjo:  keskusta–keskusta-oikeisto
Värit:  oranssi
Edustajainhuone USR:n kanssa:  55 / 330
Senaatti USR:n kanssa:  25 / 136
Euroopan parlamentti:  4 / 32
Kansainväliset jäsenyydet:  Renew Europe
Nuorisojärjestö:  Generația PLUS
Kotisivu:  www.ro.plus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vapaus, yhtenäisyys ja solidaarisuus -puolue (rom. Partidul Libertății, Unității, Solidarității, lyh. PLUS) on romanialainen keskustalainen puolue. Kaikissa tähänastisissa vaaleissa puolue on tehnyt yhteistyötä Pelastakaa Romania -liiton kanssa ja muodosti virallisen vaaliliiton parlamentti- ja paikallisvaaleihin 2020.
Historia

Entinen pääministeri ja komissaari Dacian Cioloș suunnitteli alkujaan uuden puolueen (Romania yhdessä -liike, rom. Mişcarea România Împreună) perustamista maaliskuussa 2018. Lakitekniset asiat eivät kuitenkaan edistyneet viranomaisten taholta ja kahdeksan kuukautta myöhemmin Cioloș ilmoitti, että on vetänyt ko. puolueen hakemuksen pois. Cioloșin mukaan syyt viivästyksiin olivat poliittisesti motivoituneita..
15. joulukuuta Cioloș ilmoitti, että samanmieliset kollegat, jotka halusivat pysyä nimettöminä, olivat tehneet hakemuksen Vapaus, yhtenäisyys ja solidaarisuus -puolueen perustamiseksi auttaakseen Cioloșia uuden puolueen perustamisessa. Seuraavan 24 tunnin kuluessa puolue sai 7500 jäsenhakemusta.
Tammikuussa 2019 PLUS järjesti ensimmäisen puoluekokouksensa, jossa Cioloș valittiin ylivoimaisella enemmistöllä (99,17%) puolueen puheenjohtajaksi. Pari päivää tämän jälkeen meppi ja valtio-opin professori Cristian Preda, joka oli alkujaan valittu Kansan Liike -puolueen listalta vuonna 2014 ja jättäytyi sitoutumattomaksi, ilmoitti liittyvänsä PLUS-puolueeseen Cioloșin kutsusta. Preda ei kuitenkaan lähtenyt enää ehdolle, vaan ilmoitti tukevansa uuden puolueensa ehdokkaita..
Näkemyksiä

PLUS ei ole toistaiseksi määritellyt omaa ideologiaansa kovinkaan tarkkaan, mutta sen manifeston mukaan puolue mm.
Uskoo ihmisten meriitteihin ja rehellisyyteen sekä haluaa politiikan olevan läpinäkyvää.
Kannattaa Romanian jäsenyyttä Natossa ja Euroopan unionissa.
Korostaa hyvää hallintoa ja vaatii poliitikkoja kantamaan vastuunsa.
Rohkaisee aktiiviseen kansalaisuuteen ja uskoo kansalaisyhteiskuntaan.
USS Amphitrite

USS Amphitrite voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
USS Amphitrite, ex -USS Tonawanda nimetty Amphitriteksi vuonna 1869
USS Amphitrite (BM-2), Amphitrite-luokan monitori
USS Amphitrite (ARL-29), Achelous-luokan korjausalus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”USS Amphitrite”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vartiotykkivene 1

| Vartiotykkivene 1 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Neuvostoliitto
Palveluskäyttöön:  25. elokuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  palautus Neuvostoliittoon 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  29 t
Pituus:  22,6 m
Leveys:  3,4 m
Syväys:  0,6 m
Nopeus:  17,5 solmua
Aseistus
Aseistus:  2 × 450 mm torpedoa 1 × 75 mm tykki 9 × konekivääri 6 × syvyyspomminpudotinta
Vartiotykkivene 1 (VTV 1) oli Suomen merivoimissa palvellut panssaroitu vartiovene. Sen keulakannelle oli pääaseeksi asennettu T-28-panssarivaunun torni 76,2 mm tykkeineen. Alun perin se oli Neuvostoliiton laivaston Panssarivene 251. Se oli yksi viidestä jatkosodassa suomalaisten sotasaaliiksi saamista aluksista.
Palvelus

Alus löydettiin Pukkion lähettyviltä 25. elokuuta 1941. Se oli ajettu rantaan, jotta olisi vältetty uppoaminen rannikkotykistön osuttua siihen. Suomalaiset korjasivat aluksen, joka liitettiin laivastoon nimellä vartiotykkivene 1.  Alus oli jo lokakuussa mukana Someriin tehdyssä iskussa, jolla oli tarkoitus selvittää saaren puolustusta.
Kesäkuun alussa 1942 alus siirrettiin Ääniselle. Se osallistui ainoaan alusten väliseen taisteluun 2.–3. syyskuuta Andomanniemen länsipuolella Äänisen eteläpäässä. Taisteluun kahta Neuvostoliiton laivaston vartiovenettä vastaan osallistuivat VTV-1:n lisäksi tykkiveneet Ilmari, Karhumäki. Kumpikaan osapuoli ei kärsinyt merkittäviä vaurioita.
VTV 1 oli ainoa suomalainen sota-alus, joka tuotiin pois Ääniseltä. Se nostettiin junaan kesäkuun lopulla 1944 ja kuljetettiin Suomeen. Alus luovutettiin 1944 rauhansopimuksen mukaisesti Neuvostoliitolle muiden sotasaalisveneiden kanssa.
Aluksen päällikkönä oli luutnantti E. Innanmaa.
Vaatturi

Vaatturi tekemässä puvun ensimmäistä sovitusta asiakkaalle.
Räätälinverstas. Kuva vuodelta 1568.
Vaatturi eli räätäli (vanhentuneelta nimitykseltään kraatari) on käsityöläinen, joka tekee ammatikseen vaatteita ja tarvittaessa uudistaa ja korjaa niitä.  Termit ovat vanhastaan sukupuolittuneita: sekä vaatturi että räätäli tarkoittavat useimmiten miesten vaatteiden valmistajia, kun taas naisten vaatteita tilaustyönä tekeviä kutsutaan pukuompelijoiksi.
Historia ja nimitykset

Ennen vaateteollisuuden syntyä räätälit tekivät suuren osan vaatteista niin kaupungeissa kuin maaseudullakin. Yksinkertaisempia vaatteita tehtiin puhdeaskareina kodeissa. Maaseudulla vaatteet tehtiin lähes kokonaan itse. Pyhävaatteet, kuten tumma puku, saatettiin teettää räätälillä, koska kaupoissa ei ollut pukuja kovin moneen lähtöön. Isojen talojen isäntien, kauppiaiden, kirkon ja virkamiesten puvut olivat lähes poikkeuksetta räätälin tekemiä.
Isaac Merritt Singer patentoi ompelukoneen vuonna 1851. Singer markkinoi konettaan aluksi kotiompelijoille, koska ajatteli, ettei räätälien ammattiylpeys sallisi koneen käyttöä. 1860-luvun alussa alkoi kuitenkin ilmestyä vaatturiverstaita joissa ommelttiin vaatteita koneilla sarjatyönä. Aikaisemminkin räätälit olivat valmistaneet yksinkertaisempia vaatteita varastoon, mutta nyt valmisvaateteollisuus erkani omille urilleen ja lähti laajenemaan nopeasti. Yhä pienenevä joukko räätäleitä valmisti vaatteita edelleen käsityönä, mutta he eivät kyenneet kilpailemaan perusvaatetuksen valmistuksessa teollisuuden kanssa. Räätälit säilyttivät kuitenkin asemansa korkealuokkaisten miestenpukujen valmistajina.
Sana räätäli viittaa perinteiseen ammatinharjoittajaan. Vaatturi on uudissana, joka luotiin 1800-luvun lopulla, samoihin aikoihin kun vaatteiden teollinen valmistus alkoi syrjäyttää räätälin valmistamia vaatteita. Paikkari oli ammattikuntalaitoksen aikana mestarintutkintoa suorittamattoman vaatturin nimitys. Kaikissa kielissä ei ole vastaavaa perinteistä ja modernia ilmaisua, vaan esimerkiksi ruotsiksi sanotaan aina skräddare ja englanniksi tailor.
Vaatturitoiminta muuttui Suomessa vaiheittain tilaustöiden kysynnän vähetessä, vaateteollisuuden lisääntyessä ja valmisvaatteiden tullessa markkinoille yksittäiskappaleiden valmistukseksi ja toisaalta kokonaan tai osittain sarjatyöksi: Vaatturiliike saattoi valmistaa yksittäistuotteita varastoon ja tuottaa samanaikaisesti sarjatuotantona vaatteita. Myös valmisvaatteiden välitys oli mahdollista.
Vaatturin ammatti nykyään

Suomessa vaatturiksi opiskellaan ammattikoulun vaatturilinjalla. Ammatillisia jatkotutkintoja ovat vaatturin ammattitutkinto, vaatturimestarin erikoisammattitutkinto sekä mallimestarin erikoisammattitutkinto.
Nykyisin teollisuus toimittaa vaatteet suurimmalle osalle väestöstä ja vaatturit tekevät vaativia tilaustöitä, lähinnä pukuja. Vaatturintyönä tehty vaate on hintava, mutta sen istuvuus on parempi kuin muilla menetelmillä tehtyjen vaatteiden. Hyvä istuvuus on perinteisen miesten pukeutumisen keskeinen ominaisuus. Hyvin tehty puku istuu kuin "munankuori".
Tilaustyötä tekevät vaatturit voivat valmistaa pukujen lisäksi miesten päällysvaatteita ja juhlapukuja sekä naisten kävelypukuja sekä päällysvaatteita.
Tilaustyöksi kutsutaan perinteistä työmenetelmää jossa vaatteen osat harsitaan yhteen ja sovitetaan ainakin kahdesti valmistuksen aikana.
Mittatilauspuvut eivät ole perinteistä vaatturintyötä. Ne on mitattu yksilöllisesti, mutta ommeltu suoraan valmiiksi pukutehtaassa. Mittapuku sijoittuu hinnaltaan ja ominaisuuksiltaan valmisvaatteiden ja tilaustyön väliin.
Vaatturin ammatti on perinteinen käsityöammatti. Vaatturit käyttävät ompelukoneen lisäksi työssään useita tähän nimenomaiseen työhön suunniteltuja työvälineitä. Vaatturien käyttämiä työvälineitä ovat mm. syyrinki, patsukka, prässihevonen ja vaatturinkolmio.
Vaatturin tyypillinen työasento on työpöydällä istuminen, usein jakkara jalkojen alla. Näin vaatetta on helppo käännellä ja tutkia kun se on levitettynä viereen pöydälle, ja kulloinkin työn kohteena oleva kohta on helppo kääntää syliin työstettäväksi samalla kun muu osa vaatetta pysyy hyvin paikoillaan pöydällä. Ompelukonetyö tehdään toki tuolilla istuen ja silitys seisten.
Yhden puvun tekeminen vie noin 50 työtuntia: takin teko 35 ja housujen tekeminen 15. Frakin tekemiseen menee 60 tuntia.
Puvunteon vaiheet

Miesten puvun teko alkaa puvun mallin, kankaan ja vuorin valinnasta. Vaatturiliikkeessä on kattava valikoima kankaita, mutta asiakas voi teettää puvun myös esimerkiksi ulkomailta ostamastaan kankaasta. Jos kangas on heikkolaatuista tai tarkoitukseen sopimatonta, vaatturi saattaa kuitenkin kieltäytyä sen käytöstä. Seuraava vaihe on mittojen otto, joka tehdään vakioasiakkaillekin joka kerta uudelleen, koska kehon muoto muuttuu hieman iän myötä.
Ilman asiakkaan läsnäoloa kankaista leikataan mittojen mukaan kaavat, joiden perusteella leikataan puvun suurimmat kangaskappaleet ja niitä tukevat liinat. Puvuntakin kappaleet harsitaan kokoon ensimmäistä sovitusta varten, mutta hihoja ei tuolloin vielä ole. Housut ovat ensimmäisessä sovituksessa jo takkia valmiimmat, mutta tarkennuksia tehdään muun muassa lahkeiden pituuden osalta.
Ensimmäisen sovituksen jälkeen takki puretaan ja ommellaan kokoon tarvittavin korjauksin. Toisessa sovituksessa asiakkaan takissa on jo vuori ja taskut, mutta hihat puuttuvat yhä ja olkasauma on vain harsittu. Toisen sovituksen jälkeen ommellaan hartiat, kaulus, helma, kantit ja niskaripustin, tehdään napinlävet, lisätään olkapumpulit ja viimeistellään monia muitakin yksityiskohtia.
Kolmatta sovitusta varten jo lähes valmiista takista poistetaan harsinlangat ja se höyrytetään ja prässätään huolitelluksi. Housuista ommellaan kaikki vielä auki olevat saumat.
Pisimpiä saumoja lukuun ottamatta puku ommellaan yhä käsin. Räätälinpuku on käytännössä ikuinen: siihen jätetään väljennysvaraa muutaman kilon lihomisen varalta. Huonolaatuinen kangas saattaa tosin muuttaa vuosien kuluessa väriään niin, että valolta piilossa olleet väljennysvarat ovatkin nyt tummempia.
Vaatturi tekee myös muita pieniä korjauksia vanhoihin pukuihin, mutta isommat korjaustyöt saattavat tulla melkein yhtä kalliiksi kuin uuden puvun teko.
Räätäleitä ja vaattureita

Arman Alizad, paremmin tunnettu tv-juontajana ja -tuottajana
Eirik Cronstedt, vapaaherra, talousneuvos
Hiski Salomaa, amerikansuomalainen kuplettilaulaja
Adolf Tillaeus, Venäjän keisarillisen perheen suomalainen hoviräätäli
Kyösti Vaskuri, maalaisräätäli, joka ei päässyt Revonlahden postitoimiston hoitajaksi
Gianni Versace, muotisuunnittelija
Kuvitteellisia räätäleitä

Aadolf Halme, Väinö Linnan romaanisarjassa Täällä Pohjantähden alla
Tahvo Kenonen, Maiju Lassilan romaanissa Tulitikkuja lainaamassa
Riimanni, Simo Puupposen eli Aapelin romaanissa Pikku Pietarin piha
Räätälit H. C. Andersenin sadussa Keisarin uudet vaatteet
Kraatari, yksi päähenkilöistä Sauvo Puhtilan sanoittamassa laulussa ”Kankaan kaunis Katriina”
Vartiossa

| Vartiossa Korsuorkesteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: iskelmä, rock [lähde? ]
 Kesto: 43.58
 Levy-yhtiö: Audiovox Records
Vartiossa on suomalaisen yhtyeen Korsuorkesterin studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997.
Kappaleet

Elämää juoksuhaudoissa – 3.12
Poranek – 2.43
Kesäilta saimaalla – 2.23
Kisällit kesällä – 2.34
Terijoen salavien alla – 2.59
Pennitön uneksija – 2.23
Ilta kannaksella – 3.14
Kun ilta ehtii – 2.37
Istanbul – 2.23
Hän sinun on (She Loves You) – 2.29
Tumma yö – 3.57
Vanha vääpeli – 3.36
Kirje sieltä jostakin – 3.00
Te uskoitte onneen ja työhön – 3.16
Vartiossa – 3.05
Tollin kaltaiset reseptorit

Tollin kaltaiset reseptorit eli TLR:t tai Toll:in kaltaiset reseptorit ovat ryhmä reseptoreita, joita on kaikissa selkärankaisten ja selkärangattomien luontaista immuniteettia ylläpitävissä soluissa, kuten makrofageissa ja neutrofiileissä. TLR:t ovat osa luontaista immuniteettia, joka suojaa eliöitä automaattisesti eri taudinaiheuttajilta eli patogeeneiltä. TLR:t eivät siis ole osa hankinnaista immuniteettia, jossa immuniteetin tulee ensin kehittyä jotakin patogeeniä kohtaan ennen kuin eliö voi tehokkaasti puolustautua sitä vastaan. TLR:t kuuluvat laajempaan malleja tunnistavien reseptorien (PRR:ien) ryhmään. Nämä "mallit" ovat tiettyjä kohtia aineissa, jotka patogeenit ovat tuottaneet. Näitä aineita sanotaan PAMP-molekyyleiksi tai TLR:ien ligandeiksi. Nämä aineet kuuluvat usein patogeenien perusrakenteeseen, jotta patogeenit eivät voi helposti piilottaa näitä rakenteita TLR:iltä tai muilta PPR:iltä. Jotkin TLR:t sitovat luontaisesti myös eliön solujen vaurioitumisessa vapautuvia aineita, kuten lämpöshokkiproteiineja. Selkärankaisissa TLR:t ovat lähes yksinomaan vain osa immuunipuolustusta, mutta monissa selkärangattomissa ne osallistuvat myös yksilönkehitykseen.
Ihmisissä on 10 eri tyyppistä TLR:ää, jotka on numeroitu yhdestä 10:neen (TLR1–10). Monissa muissa selkärankaisissa on osin samat TLR:t kuin ihmisissä, mutta joissakin lajeissa niitä on vähemmän ja joissakin enemmän. Selkärankaisista on tunnistettu yhteensä ainakin 28 TRL:ää vuoteen 2018 mennessä. Selkärangattomissa niitä taas on lajista riippuen jopa satoja.
On myös kehitetty lääkkeitä, jotka sitoutuvat TLR:iin agonisteina tai antagonisteina. Esimerkiksi imikimodi on TLR7-agonisti, joka toimii siten muun muassa syylälääkkeenä.