stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekon European Trophy 2012
Osallistuvat joukkueet

| Divisioona | Joukkue | Kaupunki | Areena * | Kapasiteetti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Pohjoinen | Oulun Kärpät |  Oulu | Oulun Energia Areena | 6,614 |
| Pohjoinen | Eisbären Berlin |  Berliini | O2 World | 14,200 |
| Pohjoinen | Red Bull Salzburg |  Salzburg | Eisarena Salzburg | 3,600 |
| Pohjoinen | Luleå HF |  Luleå | Coop Norrbotten Arena | 6,200 |
| Pohjoinen | Kometa Brno |  Brno | Kajot Arena | 7,200 |
| Pohjoinen | Mountfield České Budějovice |  České Budějovice | Budvar Arena | 6,421 |
| Pohjoinen | Plzeň 1929 |  Plzeň | ČEZ Aréna | 8,420 |
| Pohjoinen | Hamburg Freezers |  Hampuri | O2 World | 12,947 |
| Etelä | Linköpings HC |  Linköping | Cloetta Center | 8,500 |
| Etelä | HV71 |  Jönköping | Kinnarps Arena | 7,038 |
| Etelä | Sparta Praha |  Praha | Tipsport Arena | 13,150 |
| Etelä | Piráti Chomutov*** |  Chomutov | Multifunkční aréna Chomutov | 5,250 |
| Etelä | KalPa |  Kuopio | Kuopion Jäähalli | 5,225 |
| Etelä | Slovan Bratislava |  Bratislava | Slovnaft Arena | 10,000 |
| Etelä | UPC Vienna Capitals |  Wien | Albert Schultz Eishalle | 7,000 |
| Etelä | JYP |  Jyväskylä | Synergia-areena | 4,628 |
| Itä | TPS |  Turku | HK Areena | 11,820 |
| Itä | Tappara |  Tampere | Hakametsä | 7,800 |
| Itä | Djurgårdens IF |  Tukholma | Hovet | 8,094 |
| Itä | SC Bern |  Bern | PostFinance-Arena | 17,131 |
| Itä | Bílí Tygři Liberec |  Liberec | Tipsport Arena | 7,500 |
| Itä | ČSOB Pojišťovna Pardubice |  Pardubice | ČEZ Aréna | 10,194 |
| Itä | Brynäs IF |  Gävle | Läkerol Arena | 8,585 |
| Itä | HC Fribourg-Gottéron |  Fribourg | BCF Arena | 6,900 |
| Länsi | Färjestad BK |  Karlstad | Löfbergs Lila Arena | 8,647 |
| Länsi | Frölunda Indians |  Göteborg | Scandinavium | 12,044 |
| Länsi | HIFK |  Helsinki | Helsingin jäähalli | 8,200 |
| Länsi | Jokerit |  Helsinki | Hartwall Areena | 13,349 |
| Länsi | ZSC Lions |  Zürich | Hallenstadion | 10,700 |
| Länsi | Adler Mannheim |  Mannheim | SAP Arena | 10,600 |
| Länsi | ERC Ingolstadt |  Ingolstadt | Saturn Arena | 4,815 |
| Länsi | EV Zug |  Zug | Bossard Arena | 7,015 |
Note (*): pelipaikkana ei välttämättä ollut kotijoukkueen nimetty kotiareena.
Note (***): Slavia Praha vetäytyi toukokuussa. Piráti Chomutov korvasi Slavia Prahan.
Benoît Magimel

Benoît Magimel vuonna 2016.
Benoît Magimel (11. toukokuuta 1974 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa 12-vuotiaasta asti ja kuuluu nykyisin ranskalaisen elokuvan suuriin tähtiin.
Magimel eli vuosia ranskalaisen näyttelijättären Juliette Binochen kanssa, jonka hän tapasi elokuvan Vuosisadan rakkaustarina (Les Enfants du Siècle, 1999) kuvauksissa. Hänellä on Julietten kanssa tytär. Magimel voitti parhaan miesnäyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla elokuvasta Pianonopettaja (La Pianiste, 2001).
Valikoitu filmografia

Elämä on pitkä joki (La Vie est un long fleuve tranquille, 1988)
Vierasmaalaiset (Les Ritals, 1991) (TV)
Viha (La Haine, 1995)
Varkaat (Les Voleurs, 1996)
Déjà mort - Ei tässä elämässä (Déjà mort, 1998)
Vuosisadan rakkaustarina (Les Enfants du Siècle, 1999)
Aurinkokuningas tanssii (Le Roi danse, 2000)
Pianonopettaja (La Pianiste, 2001)
Kahden tulen välissä (Nid de guêpes, 2002)
Purppuravirrat 2 – Ilmestyskirjan enkelit (Les Rivières pourpres II - Les anges de l'apocalypse, 2002)
Charlie sanoo (Selon Charlie, 2006)
Aiheesta muualla

Benoît Magimel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Benoît Magimel NNDB:ssä
Julia Clair

Julia Clair
Julia Clair (s. 20. maaliskuuta 1994 Saint-Dié-des-Vosges, Ranska) on ranskalainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SC Xonrupt-seuraa ja käyttää Fischerin suksia.
Clair voitti nuorten MM-kisoissa joukkuekilpailussa hopeaa Erzurumissa 2013 ja pronssia vuotta myöhemmin Val di Fiemmessä. Maailmancupissa Clairin paras sijoitus on maaliskuussa 2014 Planicassa hypätty kolmas tila. Talviolympialaisissa 2014 Sotšissa Clair sijoittui naisten normaalimäessä yhdeksänneksitoista.
Käännös suomeksi
Baglietto

Baglietton logo veneen kyljessä.
Baglietto on vuonna 1854 perustettu italialainen laivanrakennusyritys. Sen perusti Pietro Baglietto Varazzeen lähelle Genovan satamaa. Se rakentaa huviveneitä, kuten purjeveineitä ja moottoriveneitä, mutta jo varhain sen ohjelmaan on kuulunut rahtialuksia, lauttoja ja kalastusaluksia. Nykyisin sillä on Varazzen lisäksi toinen telakka La Speziassa.
Apu (ratsastus)

Ratsastajalla on tasapainoinen, itsenäinen istunta, joten hän voi antaa toisiinsa vaikuttamattomia apuja.
Apu on merkki, jonka ratsastaja antaa hevoselle osoittaakseen, mitä tämän tulisi tehdä. Avut voidaan jakaa "luonnollisiin" ja "keinotekoisiin".
Luonnolliset avut

Luonnolliset avut ratsastaja voi toteuttaa ilman apuvälineitä omalla ruumiillaan. Minkä tahansa avun väärinkäyttö voi olla hevosen koulutuksen kannalta haitallista, mutta hevosen suun herkkätuntoisuuden vuoksi kovia tai karkeaotteisia käsiä pidetään yleensä pahimpana virheenä, jonka ratsastaja voi apujen käytössä tehdä. Luonnolliset avut annetaan pohkeilla ja reisillä (niin kutsuttu yläpohje), käsillä, istunnalla ja äänellä.
Kaikkia apuja käytetään tilanteesta riippuen laajalla skaalalla hyvin kevyestä hyvin voimakkaaseen. Täytyy kuitenkin muistaa, ettei laiskemmanpuoleistakaan hevosta tarvitse koskaan potkaista, vaan yleensä on hyvä palata kevyisiin apuihin ja korjata tekniikka jolla avut on annettu.
Myös jalkojen, istunnan ja käsien asennot vaihtelevat riippuen ratsusta ja halutusta vaikutuksesta. Esimerkiksi pohkeen asento on erilainen laukannostossa, hevosen taivutuksessa ja takaosan muodon kohennuksessa.
Hevosta koulutettaessa pyritään aina siihen, että se vastaa pienimpiin mahdollisiin apuihin sen sijaan, että ratsastaja joutuisi käyttämään apuja ronskisti saadakseen hevosen reagoimaan. Tästä syystä pitkälle koulutetut hevoset voivat olla vaikeita ratsastaa, sillä ne reagoivat ratsastajan pieniinkin liikkeisiin satulassa. Ne luulevat ratsastajan virheitä (esimerkiksi reisien puristusta tai horjahdusta) ohjeiksi ja toimivat koulutuksensa mukaan. Ratsastajan on varmistuttava aina siitä, ettei hevosen "tottelemattomuus" johdu hänen omista virheistään.
Ratsastajan koulutuksessa pyritään siihen, että hän oppii käyttämään eri apuja toisistaan riippumatta. Ratsastajan ensimmäinen tavoite on oppia ratsastamaan häiritsemättä hevosta siten, että hän istuu satulassa rennosti ja tasapainossa, pitää tasaisen kuolaintuntuman ja kykenee pitämään pohkeensa kiinni hevosen kyljessä. Vasta tämän opittuaan ratsastaja voi alkaa ohjata hevosta siten, että auttaa tätä.
Apujen käytössä pyritään myös niiden hetkellisyyteen. Hevonen pysyy herkkänä avuille ja ymmärtää ratsastajaansa parhaiten, kun avun käyttö loppuu heti hevosen reagoitua siihen toivotulla tavalla ja suoritettua halutun liikkeen. Esimerkiksi pohkeen puristuksen tulisikin loppua heti, kun hevonen on siirtynyt haluttuun nopeampaan askellajiin, ja samoin käsillä ja ohjalla tehtävän pidätteen myödätä heti kun hevonen on siirtynyt toivottuun hitaampaan askellajiin tai pysähtynyt. Avuilla pyydetäänkin yleensä nimenomaan muutosta senhetkiseen liikkeeseen; niillä muistutetaan sen jatkamisesta vain siinä tapauksessa, että hevonen tuntuu olevan aikeissa hidastaa tai nopeuttaa vauhtiaan tai lopettaa pyydetyn liikkeen ennen aikojaan. Jos hevonen reagoi apuun liian voimakkaasti eli esimerkiksi lisää vauhtiaan liikaa, ratsastajan tulee muistaa hevosen kuitenkin reagoineen periaatteessa oikein. Paras tapa korjata tilanne onkin keskeyttää ei-toivottu liike tai askellaji rauhallisesti ja pyytää haluttua asiaa uudelleen, tällä kertaa varovaisemmin tai selvemmin. Koulutuksellisista syistä ei koskaan ole mielekästä rangaista hevosta liian innokkaasta reaktiosta ratsastajan apuihin tai siitä, ettei se ymmärrä mitä siltä halutaan.
Luonnolliset avut > Pohje

Pohkeen tulisi istunnan ohella olla tärkein apu. Pohkeet hallitsevat hevosen takaosaa ja ohjaavat sitä liikkumaan eteenpäin, käyttämään enemmän voimaa, astumaan sivuittain ja taipumaan oikein. Pohje on tärkein hevosta eteenpäin ajava apu, mutta erittäin tärkeä myös kokoamisessa, hidastamisessa sekä pysädyksessä. Jos pohje on liian irtonainen kyljestä, ei istuntaa voida käyttää oikein ja varsinkin kuumempi hevonen sivuuttaa tällöin hidastavat avut.
Eurooppalaistyyppisessä ratsastuksessa pohje sijoittuu normaaliasennossa hiukan satulavyön taakse ja kantapää on osapuilleen samalla pystysuoralla linjalla ratsastajan vartalon keskilinjan kanssa. Sitä ei tästä asennosta ole tarkoituksenmukaista siirtää enempää kuin noin kymmenen senttiä eteen- eikä taaksepäin silloinkaan, kun pohjetta käytetään edessä tai takana.
Molempien pohkeiden tasainen puristus hevosen kylkiin perusasennossa kehottaa hevosta lisäämään vauhtia tai siirtymään nopeampaan askellajiin (kuten käynnistä raviin). Riippuen samanaikaisten pidättävien apujen (istunta ja kädet) voimakkuudesta pohkeet voivat pyytää hevoselta myös lennokkuutta, kokoamista tai peruutusta. Peruutusta pyytäessään ratsastaja pyytää pohkeilla liikettä, mutta suuntaa askeleen sitten taakse kevyin ohjasottein, jolloin hevonen peruuttaa. Ensin tulee aina pohje, sitten ohja. Ennen peruutusta hevosen on oltava hyvin avuilla, joten aloittelijoille peruutus on turhan vaikea liike oikein suoritettuna. Peruuttamisen pyytäminen vetämällä ohjia on väärin, eikä hevonen voi silloin liikkua rennosti ja halukkaasti vaan vastustelee peruutusta.
Kun toinen pohje on perusasennossa tai hieman sen takana ja puristaa hieman toista pohjetta enemmän, hevosen tulisi "väistää" pohkeen painetta astumalla sivulle. Riippuen pidättävien apujen käytöstä tätä voidaan käyttää erilaisiin sivuttaisliikkeisiin kuten pohkeenväistöön, käännökseen etu- tai takaosalla tai piruettiin.
Kun toinen pohje on taaempana mutta passiivinen tukevassa roolissa ja toinen pohje perusasennossa mutta aktiivinen, hevosen tulisi taipua jälkimmäisen suuntaan aktiivisen pohkeen ympärille. Esimerkiksi ympyrää myötäpäivään ratsastettaessa ratsastaja pitää vasemman eli ulkopohkeensa hieman taaempana ja käyttää sisäpohjettaan  aavistuksen edempänä pyytääkseen hevosta taipumaan ympyrän kaarelle. Tämä pohjeapu on tärkeä myös, kun pyritään taipumista vaativiin liikkeisiin kuten taivutusväistöihin tai piruettiin.
Laukkaa nostettaessa hevosta valmistellaan ensin puolipidätteellä (istunta tiivistyy, pohje kiinni, mahdollisesti kevyt ohjasote ylöspäin) ja kun hevonen kevenee, siirretään ulkopohjetta pari senttiä taakse, ja sisäpohkeella annetaan varsinainen laukannostomerkki puristaen.
Luonnolliset avut > Istunta

Istunnan määritelmästä on mielipide-eroja, mutta useimmiten sen katsotaan käsittävän ratsastajan lantion ja istuinluut sekä reidet, joiden kaikkien on oltava liikkuvia ja tasapainossa voidakseen myötäillä ratsun liikettä. Istunta on avuista vaikeimmin kehitettäviä, koska ratsastajan on ensin opittava rentoutumaan ja istumaan hevosen selässä hytkymättä ja poukkoilematta. Vasta tämän jälkeen istuntaa voi kehittää apuna. Ihmisen painopiste sijaitsee hieman lantion yläpuolella. Kääntämällä lantiotaan hieman taaksepäin (vetäen vatsaa sisään pitäen ylävartalon silti "pitkänä") ratsastaja siirtää painopistettään, ja hevonen hidastaa tai pysähtyy. Työntämällä lantiotaan hieman eteenpäin ratsastaja rohkaisee painopisteen siirtämisellä hevosta liikkumaan eteenpäin.
Yleensä istunta satulassa on neutraali ja vain myötää hevosen liikkeitä pidättämättä tai hoputtamatta. Yleensä ratsastajan lantion tulisi vastata hevosen lantion asentoa ja hartioiden hevosen lapojen asentoa. Näin ratsastaja voi myödätä liikettä oikein, pysyä tasapainossa ja ohjata hevosta vähimmällä vaivalla.
Istuntaa voidaan käyttää pidättävänä apuna keskeyttämällä hetkeksi sen hevosta myötäilevä liike. Tähän liitetään usein käsi- ja pohjeapuja.
Painon siirtäminen enemmän toiselle istuinluulle rohkaisee hevosta taipumaan. Tähän tulisi aina liittää pohjeavut niin, että sisäpohje kehottaa hevosta taipumaan ja ulkopohje pitää liikettä yllä. Myös kädet pyytävät taipumista suoralla tai epäsuoralla ohjasavulla. Tätä apuyhdistelmää käytetään muun muassa vaativammassa pohkeenväistössä, jossa ulkopohje pyytää hevosta astumaan ristiin, sisäohja tukee sivuliikettä, ja sisäpuolen istuinluu ja pohje ylläpitävät taivutusta liikkeen suunnassa.
Toinen istuinluu voi myös painaa eteen ja sivulle rohkaistaessa hevosta nostamaan laukan. Istunta-apua tukevat asianmukaiset käsi- ja pohjeavut.
Istuntaa voi käyttää myös eteenpäin ajavana apuna. Tällöin ratsastaja siirtää lantiotaan ja painaa istuinluitaan satulaan samaan tapaan kuin otettaessa vauhtia keinussa. Tätä tekniikkaa ei yleensä pidetä suositeltavana, koska sitä pidetään epämiellyttävänä hevoselle ja vahingollisena ratsastajan joustavuudelle. Pohkeiden tulisi olla tärkein ajava apu.
Luonnolliset avut > Ääni

Ääntä tulisi ratsastettaessa käyttää apuna mahdollisimman vähän, mutta se voi hyvin käytettynä olla erinomainen keino kommunikoida hevosen kanssa. Ääntä käytetään joskus moitteena (esimerkiksi tiukka "hyi!") tai yleisemmin hevosta kehuttaessa. Tietyt äänet kuten kielen naksautus voivat auttaa rohkaisemaan hevosta eteenpäin, ja rauhoittavat äänet voivat rauhoittaa hermostunutta tai kimmastunutta hevosta. On kuitenkin huomattava, että tiettyjen lajien kilpailuissa (kuten kouluratsastuskilpailuissa) äänen käytöstä saa virhepisteitä, ja monissa muissakaan lajeissa äänen liikakäyttöä ei pidetä asianmukaisena. Ääniavut ovat kuitenkin erittäin yleisiä liinajuoksutuksessa.
Hevoset oppivat helposti sanallisia käskyjä kuten "seis" tai "ravia". Sanojen merkityksellä ei ole väliä, kunhan niitä käytetään johdonmukaisesti. Äänen sävyllä ja painotuksella voi kuitenkin olla vaikutusta. Rauhallinen ääni tehostaa hidastuskäskyjä, ja innokas ääni voi voimistaa eteenpäin ajavia apuja. Hellä äänensävy sopii hevosen kehumiseen ja ärähtävä tai muriseva sävy torumiseen. Ääniavut (kuten mitkä tahansa avut) voivat kuitenkin menettää tehonsa liikakäytössä. Ratsastettaessa onkin parasta käyttää mieluummin pohjetta, käsiä ja istuntaa kuin ääntä. Ratsuksi koulutettavalle hevoselle opetetaan usein ensin liinajuoksutuksessa sanalliset komennot siirtyä eri askellajeihin tai pysähtyä, ja samoja komentoja käytetään aluksi myös ratsastajan istuessa satulassa yhdistäen ne muihin apuihin, kunnes ääntä ei enää tarvita.
Ratsastuskoulujen tuntihevoset kuulevat ratsastuksenohjaajan tai -opettajan oppilaille suunnatut ohjeet ja tottelevat helposti pikemminkin näitä komentoja kuin ratsastajaa, mikä saattaa antaa väärän vaikutelman siitä, että oppilas hallitsisi ratsunsa. Samoin jotkin kokeneet näyttelyhevoset tottelevat pikemminkin äänentoiston kaiuttamia kehotuksia vaihtaa askellajia kuin omia ratsastajiaan tai taluttajiaan. Kokenut ratsastaja pitääkin huolta, että hevonen todella odottaa ja kuuntelee hänen apujaan eikä suorita siirtymisiä ja liikkeitä muiden sanallisista komennoista sen kummemmin kuin vanhasta muististakaan.
Keinotekoiset avut

Keinotekoiset avut ovat välineitä, joita ratsastaja käyttää tehostaakseen luonnollisia apuja tai pitääkseen hevosen kurissa. Niitä ei tulisi käyttää liikaa, koska tämä saattaa johtaa hevosen turtumiseen luonnollisillekin avuille ja saattaa aiheuttaa hevosessa pelkoa ja epäluottamusta ihmisiä kohtaan. Keinotekoisten apujen äärimmäinen käyttö saattaa täyttää eläinrääkkäyksen tuntomerkit, ja monilla hevosurheilujärjestöillä on tiukat säännöt niiden käyttöä koskien.
Keinotekoiset avut > Kuolaimet ja suitsitus

Yleisin keinotekoinen apu on päitsien tai suitsien kanssa käytettävä kuolain tai hackamore, joiden avulla ratsastaja voi käsillään vaikuttaa hevosen suuhun ja turpaan. Riippuen mallista ja ratsastajan taidoista näiden välineiden vaikutus voi vaihdella hyvin lempeästä erittäin ankaraan. Jotkin hevoset voidaan kouluttaa työskentelemään ilman suitsia, mutta näin menetellään yleensä vain näytöstarkoituksessa rajatulla alueella. Ratsastaminen ilman suitsia voi olla vaarallista erityisesti avoimessa maastossa, jos hevonen säikkyy tai pyrkii karkuun, koska koulutettukin hevonen on saaliseläin ja saattaa koulutuksestaan huolimatta paeta paniikinomaisesti.
Keinotekoiset avut > Kannukset

Kannukset kiinnitetään ratsastajan saappaisiin. Niitä käytetään tehostamaan pohjeapuja, ei rangaistusvälineinä. Kannusta voidaan käyttää monin erin tavoin kevyestä hipaisusta terävään näpäytykseen. Vain istuntansa ja pohkeensa hyvin hallitsevien kokeneiden ratsastajien tulisi käyttää kannuksia. Oikein käytettynä ne tehostavat pohjeapuja siten, että ratsastajan tarvitsee käyttää pohjetta vain hyvin hienovaraisesti eikä hän näytä tekevän jaloillaan juuri mitään.
Vaikka näkemys siitä mikä voima kannusten käytössä lasketaan rääkkäykseksi vaihtelee, kannuksia ei ainakaan saisi käyttää siten, että niistä tulee hevosen kylkiin haavoja. Hevosen kyljillä kannuksen käyttöalueella kasvavaa valkoista arpikarvaa ei katsotakaan hyvällä. Monilla ratsastusjärjestöillä on tiukat säännöt koskien kannusten käyttöä, muotoa (yleisimmin sallitaan tylppäkärkiset kannukset) ja sallittua pituutta. Pyörälliset kannukset eli kannukset, joiden päissä on pienet pyörivät levyt voivat järjestöstä riippuen olla sallitut. Lännenratsastuksessa tällaiset rullapäiset kannukset ovat melko yleisiä.
Keinotekoiset avut > Piiska

Piiska on raippaa pidempi ja taipuisampi, ja siinä on päässä siima. Piiskaa käytetään tarvittaessa korostamaan ratsastajan apuja ja kohdistamaan niitä tiettyyn ruumiinosaan. Piiskaa voidaan käyttää myös hevosen koulutuksessa esimerkiksi opetettaessa askellajien kokoamista tai esimerkiksi piaffen kaltaisia liikkeitä joko ratsailta tai maasta käsin. Tällöin sillä kosketetaan hevosta kevyesti. Piiskan pituus mahdollistaa esimerkiksi hevosen jonkin jalan koskettamisen satulastakin käsin, jolloin hevonen ymmärtää siirtää juuri tätä jalkaa. Hevonen totutetaan piiskaan ja opetetaan reagoimaan siihen oikein (eli esimerkiksi siirtämään kosketettua jalkaa tai lisäämään vauhtia) koulutuksen alkuvaiheissa palkitsemalla halutunlaisista reaktioista.
Piiskan ohuuden, taipuisuuden ja pitkän varren vuoksi sillä lyöminen aiheuttaa varsin terävää kipua. Piiskalla lyöminen ei myöskään ole tarkoituksenmukaista; kosketus tai korkeintaan napautus piiskan varrella riittävät kohdistamaan avun tai tehostamaan sitä. Sekä piiskaa että raippaa pidetään ratsastaessa normaalisti sisäkädessä lepäämässä takaviistoon reittä vasten. Tästä asennosta pieni ranneliike tuottaa tarvittaessa sopivan tehostenapautuksen pohkeen taakse.
Piiskoja on erilaisia:
Kouluratsastuspiiskaa (myös kouluraippa tai koulutuspiiska) käytetään koulutustarkoituksessa ratsastettaessa ja tehostamaan pohjeapuja, mikäli hevonen ei reagoi niihin. Piiska on yleensä noin 90 cm pitkä ja sen päässä on lyhyt siima. Sitä voidaan käyttää pelkällä ranneliikkeellä irrottamatta kättä ohjista. Kouluratsastuskilpailuissa minkäänlaista piiskaa tai raippaa ei saa käyttää, ja radalle ratsastaminen sellaisen kanssa johtaa suorituksen hylkäämiseen. Naistensatulaa käytettäessä piiska välittää pohjeavut hevosen oikeanpuoleiselle kyljelle.
Juoksutuspiiska on hyvin pitkävartinen (yleensä noin 180 cm) ja -siimainen (150–180 cm). Sitä käytetään liinajuoksutuksessa, jolloin etäisyys hevosen ja kouluttajan välillä vaatii erityisen pitkää piiskaa; toisaalta sillä melko harvoin varsinaisesti kosketaan hevoseen, vaan tärkeämpi on siiman paukahduksen eteenpäin liikkumista rohkaiseva vaikutus sekä hevosen oppima oikea reagointi piiskan eri asentoihin. Juoksutuspiiskaa saatetaan joskus myös käyttää rohkaisemaan hevosta eteenpäin maasta käsin, mikäli hevonen ei esimerkiksi halua hypätä esteen yli tai nousta traileriin. Juoksutuspiiska korvaa ratsastajan pohjeavut.
Ajopiiska on kouluratsastuspiiskaa pidempi ja juoksutuspiiskaa lyhyempi. Se on tarkoitettu ajoon ja korvaa ratsastajan pohjeavut. Ajopiiskaa käytetään tavallisesti koskettamalla hevosen takaosaa tai selkää tai paukauttamalla sen siimaa hevosen yläpuolella.
Keinotekoiset avut > Raippa

Raippa on lyhyt (noin 60 cm), jäykkä piiska, jossa on usein päässä läppä. Ratsastaja koskettaa raipalla pohkeen taakse tai hevosen lavalle tehostaakseen pohjeapuja, jos hevonen ei reagoi. Raippaa saatetaan käyttää myös kurinpitoon esimerkiksi silloin, kun hevonen kieltäytyy hyppäämästä esteen yli; tällöinkään raipalla "hakkaamisesta" ei ole hyötyä. Hevonen ei osaa yhdistää rangaistusta tiettyyn tapahtumaan, jollei se seuraa silmänräpäyksellisen välittömästi, ja koulutuksellisestikin on yleensä tarkoituksenmukaisempaa palkata hevonen oikeasta toiminnasta kuin rankaista väärästä. Positiivisen rankaisun käyttö eläinten kouluttamisessa ei ole enää nykypäivänä hyväksyttävää.
Useimmilla ratsastusjärjestöillä on raipan käyttöä ja enimmäispituutta koskevia sääntöjä. Säännöt kattavat useimmiten myös sen, kuinka monta kertaa raippaa saa kilpailun aikana käyttää, mihin hevosen osiin sitä saa käyttää (useimmat säännöt kieltävät raipan käytön missään hevosen pään lähettyvilläkään), ja missä tilanteissa sitä saa käyttää (esimerkiksi käyttö esteellä kieltäytymisen jälkeen sallitaan, mutta radalta poistumisen jälkeen "rangaistuksena" huonosta suorituksesta ei). Moni esteratsastaja käyttää raippaa satunnaisesti esteen lähestymisen loppuvaiheessa, jos hevonen ei tunnu olevan tulossa esteelle riittävän halukkaasti tai tarmokkaasti, mutta kilpailuissa tällainen tehostekäyttö joka esteellä johtaa hylkäykseen.
Vaikka nykyisin ja varsinkin kilpailuissa käytetään lähes poikkeuksetta teollisesti valmistettua raippaa, tarvittaessa tilapäisraipaksi käy aivan hyvin sopivan pituinen ja paksuinen puunoksa, josta on karsittu enimmät lehdet ja haarat.
Pohje on hieman perusasennon takana, jotta hevonen pysyisi ympyrän kaarella oikein. Suurin osa avuista annetaan istunnalla ja pohkeilla.
Ratsastajan oikea ohja taivuttaa hevosta oikealle. Hieman edessä oleva oikea pohje ja hieman takana oleva vasen pohje tukevat hevosen taivutusta.
Eteenpäin ajava istunta.
Voimaperäisiä pidättäviä apuja montélähdössä. Kilpailusääntöjen mukaan laukkaavaa hevosta on voimakkaasti pidäteltävä eli hidastettava avuin kunnes se siirtyy takaisin raviin.
Kannus kiinnitettynä ratsastajan nilkkaan
Yllä kouluratsastuspiiska, alla lyhyt raippa
Jokerien KHL-kausi 2015–2016

Jokerien KHL-kausi 2015–2016 oli jääkiekkoseura Helsingin Jokerien historian 49:s kausi, ja toinen, jonka se pelasi KHL:ssä. Joukkue pelasi läntisen konferenssin Bobrov-divisioonassa, johon kuuluivat Jokerien lisäksi Dinamo Minsk, Dinamo Riika, Medvešcak Zagreb, SKA Pietari, Slovan Bratislava sekä paluun sarjaan tehnyt Spartak Moskova.
Jokerit voitti ensimmäisenä Venäjän ulkopuolisena joukkueena divisioonan läntisessä konferenssissa, jossa se sijoittui toiseksi. Koko sarjassa Jokerit keräsi kolmanneksi eniten pisteitä. Pudotuspeleissä joukkue kuitenkin hävisi heti konferenssin puolivälierissä Torpedo Nižni Novgorodille voitoin 2–4.