stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirjavalampi (Luumäki)

| Kirjavalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  61°00′56″N, 27°12′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskuoja:  oja Myllyojaan 
Järvinumero:  14.186.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  86,2 m  
Pituus:  720 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  2,024 km  
Pinta-ala:  8,516 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKirjavalampi 
Kirjavalampi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Pöljön kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,5 hehtaaria, se on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Hujajärven–Konnikkajoen valuma-alueeseen (14.186) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86,2 metriä mpy.
Forefather

| Forefather |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1997–
Tyylilaji:  black metal
Kotipaikka:  Leatherhead, Iso-Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Athelstan   Wulfstan  
Levy-yhtiö:  Seven Kingdoms
Infobox OKNimi-testi OK: 
Forefather on vuonna 1997 perustettu brittiläinen kahden jäsenen black metal -yhtye. Se toimii nykyään Seven Kingdoms -nimisen levy-yhtiön alaisuudessa. Yhtye on julkaissut toiminta-aikanaan kuusi kokopitkää albumia, joista viimeisimmän, Steadfastin, 11. helmikuuta 2008. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät anglosaksista historiaa, kansallista ylpeyttä sekä keskiaikaa.
Diskografia > Kokopitkät

Deep into Time (1999)
Legends Untold (2000)
The Fighting Man (2000)
Engla Tocyme (2002)
Ours is the Kingdom (2006)
Steadfast (2008)
Last of the Line (2011)
Curse of the Cwelled (2015)
Tales From a Cloud-Born Land (2017)
Aiheesta muualta

Yhtyeen kotisivut
Forefather Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Forefather Last.fm:ssä (englanniksi)
Forefather Myspacessa (englanniksi)
Fransu

Fransu-tekniikka (myös franssi, ripsu tai typsy) on solmintatapa, jolla valmistetaan pääasiassa tekstiilien reunakoristeeksi tarkoitettua pitsiä. Perinteisesti fransuja on käytetty mm. sängynpeitteissä, pöytäliinoissa sekä kirkkotekstiileissä. Fransu on tunnettu ympäri Suomea, mutta runsaammin tekniikkaa on käytetty erityisesti länsirannikolla, etenkin Keski-Pohjanmaalla  ja Etelä-Pohjanmaalla. Fransut valmistetaan useimmiten joko puuvilla- tai pellavalangasta.
Fransua solmitaan yleensä vasemmalta oikealle. Solmimisessa on tärkeää, että solmu kiristetään riittävän lujaksi ja oikealle paikalleen. Fransua tehdessä työvälineenä voi olla konkari, joka on puusta valmistettu teline. Siihen kiinnitettynä työtä on helpompi tehdä. Fransuja voi solmia myös kudotun kankaan pitkäksi jätettyihin loimilankoihin, tai langat voi kiinnittää esimerkiksi virkkuukoukulla kankaan reunaan ennen solmimista, jolloin fransuja ei tarvitse erikseen ommella siihen kiinni. Fransujen loppupäähän solmitaan yleensä tupsut, mutta ne jätetään pois, jos fransua käytetään välipitsinä keskellä tekstiiliä.
Fransureunainen liina vuodelta 1929
Aiheesta muualla

http://www.kaspaikka.fi/koti/rimpimai/fransutekniikkaa/index.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.kaspaikka.fi/savonlinna/skyosti/fransun_tekovaiheet.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Giuseppe Agostino

Giuseppe Agostino vuonna 2008.
Giuseppe Agostino (25. marraskuuta 1928 Reggio Calabria – 24. maaliskuuta 2014) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Santa Severinan arkkipiispaksi sekä Crotonen piispaksi 21. joulukuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Ferro, jota avustivat Antonio Mauro ja Santo Bergamo.
Agostinon johtamat hiippakunnat yhdistyivät 30. syyskuuta 1986 Crotone-Santa Severinan arkkihiippakunnaksi. Agostino jatkoi sen arkkipiispana, kunnes sai uuden nimityksen Cosenza-Bisignanon arkkipiispaksi 6. kesäkuuta 1998. Hän jäi eläkkeelle 18. joulukuuta 2004.
Kelloseppävertaus

Taskukello.
Kelloseppävertaus tai analogia kellontekijästä tai vertaus kellontekijästä (engl. watchmaker analogy) on teleologinen argumentti, jolla pyritään todistamaan jumalan olemassaoloa. Argumentissa päätellään analogian kautta, että kun kello vaikuttaa suunnitellulta, sen takana on suunnittelija ja sama koskee kaikkia muitakin kelloa muistuttavia asioita.
Varhaisin tunnettu kelloseppävertaus on Ciceron vertaus siitä, että koska vesikello ei ole voinut itsestään rakentua, on sen takana tekijä, ja koska maailma ja ihmiset eivät voi itsestään rakentua, on niidenkin takana tekijä.
Argumenttia mekaanisempiin kelloihin ovat käyttäneet muun muassa René Descartes ja Robert Boyle apuvälineenään kaikkeuden rakenteen selittämistä ja jumalan suhdetta siihen. Myöhemmin analogia näytteli suurta roolia luonnollisessa teologiassa. Nykypäivänä sen johdannaisia käytetään "älykkään suunnittelun" piirissä todisteena siitä, että kaikkeus tai eliöt tai jokin osa siitä on vaatii älykkään tahon ohjelmointia tai suoraa vaikutusta tai epäsuoraa ohjaamista.
Kuuluisimman kellontekijävertauksen teki teologi William Paley vuonna 1802. Paleyn argumentti joutui haastetuksi, kun Charles Darwin kehitti teorian luonnonvalinnasta, joka kykenee aikaansaamaan suunnitelluilta vaikuttavia kokonaisuuksia luonnonlakeja käyttäen.
Kelloseppävertaus koki paluun, kun 1980-luvulla kreationistit keksivät käyttää sitä todisteluna sen puolesta, että evoluutio ei ole tiedettä. 1990-luvulla älykäs suunnittelu jatkoi kreationismin aloittamalla tiellä; älykkään suunnittelun kannattajat ovat omassa tiedestandardissaan esittäneet, että se suunnitelmallisuus, jota evoluutioteorian kannattajat väittävät näennäiseksi on aitoa suunnitelmallisuutta.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Kellon vertaaminen luonnolliseen kohteeseen

Kelloseppäväitteessä asetetaan kellolle vertailukohteeksi jokin luonnollinen kohde. Väite esitetään seuraavassa muodossa:
Kun katsotaan kelloa, on helppoa havaita, että se on suunniteltu ja rakennettu ja tästä päätellään, että tämän suunnittelun ja rakentamisen takana on älykäs kellontekijä.
Vastaavasti jos katsotaan jotain luonnollista ilmiötä X (eliö, aurinkokunta, kaikkeus) voidaan nähdä, että sen takana täytyy olla suunnittelua ja joku älykäs taho on suunnitellut ja rakentanut sen. Tämä kaikki kertoo, että takana olevan voiman täytyy olla mahtava luoja.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Kellon vertaaminen luonnolliseen kohteeseen > Kritiikki

Tässä muodossa esitettynä kelloon vertaaminen ei toimi alkuehtona argumentille, se toimii pikemminkin retorisena keinona. Argumentti sanoo yksinkertaisesti, että jos sinusta tuntuu, että asia on jotenkin, on se juuri niin. Argumentit, jotka liittyvät voimakkaasti "tarkoituksenmukaisuuteen" ovat yleisiä biologisissa ilmiöissä. Tuntuu edelleen sopivalta sanoa, että "silmän tarkoitus" on aikaansaada näkökyky. Kelloseppäargumentti on kuitenkin pätevä ainoastaan, jos ihmisen intuitio on erehtymätön. Tukena intuition erehtymättömyydelle on tarjottu muun muassa Descartesin veracitas dei -periaatetta siitä, että intuitiomme ei petä, koska Jumala on totuudellinen ja tiedon lähde, joka ei halua valehdella meille ja joka kertoo totuuden henkisessä yhteydessä intuitiomme kautta.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Turingin testi

Myös muun muassa Alan Turingin kehittämä Turingin testi nojaa ajatukseen siitä, että jos ihminen ei erota kohdetta älykkäästä, on se älykäs. Tässä suhteissa muun muassa evoluutioalgoritmit, jotka tuottavat "tarkoituksenmukaisia ja toimivia ratkaisuja" ovat älykkäitä. "Suunnittelun" takana on siis äly, jonka määritelmä on hieman eroava siitä miten se arkielämässä koetaan. Tämä näkemys ei tämän poikkeavan määrittelynsä vuoksi ole ristiriidassa edes David Humen näkemyksen kanssa, koska Hume esitti, että "suunnitellunkaltaisuus" on vain harha, mielen oikku, määrittelemällä "suunnitellun" ja "älyn" eri tavalla.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Suunnittelijan nimeäminen

Suurimmassa osassa kelloseppäargumenteissa tekijä joka merkitsee "suunnittelijaa" on jätetty nimeämättömäksi. Jossain määritelmissä se on "järjestys" tai jotkin sen synonyymit, kuten "toimiva kompleksisuus" tai "informaatio". Muissa tapauksissa "se vain on selvästi älykkään luojan aikaansaannos".
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Kehittynyt kelloseppäanalogia

Joskus kelloseppävertausta esitetään kehitetymmän analogian kautta muodossa:
On olemassa kohde X (kivi) joka ei vaadi selitystä, "joka on ollut aina".
On olemassa kohde Y (kello, hiirenloukku) joka vaatii selitystä, ja jonka tiedämme olevan älyn aikaansaannos.
On olemassa kohde Z (eliö, aurinkokunta) jonka alkuperä on kenties tuntematon mutta jolla on paljon yhteisiä piirteitä Y:n kanssa ja vähemmän yhteisiä piirteitä X:n kanssa.
→ Z on älyn aikaansaannos.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Kehittynyt kelloseppäanalogia > Kritiikki

Tämä argumentin ongelmana on testaamattomissa oleva analogia. Toisaalta tiedämme myös että ihminen on kekseliäisyydestään huolimatta saanut paljon ideoita luonnossa olevista ilmiöistä. Tällöin yhteisiä piirteitä luonnollisten kohteiden ja suunniteltujen kappaleiden kanssa löytyy väistämättä – olipa luonnollisen kohteen syntytapa sitten mikä tahansa. Emme pysty erottamaan näemmekö analogiassamme suunnitelmallisuutta luonnossa vai luonnollisuutta suunnitellussa. Kumpikin lopputulos vaatii piilotetun oletuksen joko siitä että kyseessä on joko "suunnitelmallisuus luonnossa" tai "luonnollisuus suunnitellussa", jolloin kyseessä on kehäpäättely, jolloin argumentti itsessään on epäpätevä.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Kompleksisuutta käyttävät argumentit

Argumentit jotka käyttävät kompleksisuutta tai sen muita vastaavia muotoja ovat muotoilleet kelloseppävertausta eteenpäin:
Ilmiö X:n (DNA, aurinkokunta, galaksi, maailmankaikkeus...) täytyy olla syntynyt joko:
sattumalta.
luonnonlain kautta
älyn kautta
→ kellon tapauksessa kumpikaan, ei kohta 1 eikä kohta 2 kelpaa selitykseksi joten se on olemassa älyn kautta. Sama koskee myös X:ää, joten X on syntynyt älyn kautta.
Kellon tapauksessa tiedämme että luonnolliset tapahtumasarjat eivät voi tuottaa sitä, sen täytyy siis olla suunniteltu. Vastaavasti jonkun toisen ilmiön Y kompleksisuus tarkoittaa että senkin takana on suunnittelija. Tämä argumentin muoto on yksinkertainen karsiva päättely. Kolme vaihtoehtoa on tarjottu ja kun kaksi otetaan pois, jää jäljelle yksi. Tässä tapauksessa jäljelle jäävä vaihtoehto on "älykäs taho".
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Kompleksisuutta käyttävät argumentit > Kritiikki

Tämän argumentin heikkous on siinä, että jos on olemassa luonnollinen tapahtumasarja joka aikaansaa ilmiön Y, ei se ole suunniteltu. Emme kuitenkaan tiedä kaikkia luonnonlakeja. On aina mahdollista että on olemassa luonnonlaki joka saa ilmiön aikaan. Kello on perustellusti suunnittelun tulos, koska olemme havainneet ihmisten aikaansaavan kelloja. Jos vain hyväksyisimme että ilmiön Y takana on "äly" jota ei voida havaita ja jonka toimintamekanismi ylittää ymmärryksemme, estyisi tieteen kehitys. Tieteen tehtävänä on myös löytää luonnon ennästään tuntemattomia lainalaisuuksia. Argumentti on Aukkojen jumala -argumentti niin kauan, kunnes keksitään keino jolla voidaan erottaa asia jota mikään luonnonlaki ei voi mitenkään tuottaa.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Dembskin laajennus kelloseppävertaukseen

William Dembski on esittänyt kirjassaan The Design Revolution uuden laajennuksen kelloseppävertaukseen yhdistämällä kellojen kompleksisuuden uniformitarianismin tapaan tehdä yleistyksiä siten, että jos ainoat tavat joilla olemme havainneet jonkin piirteen syntyneen on jokin ja muita syntytapoja ei ole havaittu, pidetään tätä tiedettyä tapahtumasarjaa kenties vääränä mutta perusteltuna ja muita kenties mahdollisina, mutta ei perusteltuina.
Tässä muodossaan kelloseppävertaus on loogisessa muodossaan
Kellot ovat suunniteltuja.
Kellot ja eliöt ovat "kompleksisia".
Emme tiedä, että olisi olemassa jotain joka tuottaisi "kompleksisuutta" ilman älyä.
→ Myös eliöt on suunniteltu.
Kelloseppävertauksen loogiset muodot > Dembskin laajennus kelloseppävertaukseen > Kritiikki

Tieteessä vastaavia analogioita kuitenkin pidetään teorioina, jotka tulisi voida falsifioida jollain tavalla. Älykkään suunnittelijan tapauksessa tämä voisi kuitenkin tapahtua vain "uuden luonnollisen prosessin keksimisen" eli "tietämättömyyden poistamisen" kautta. Tämäkin "analogia -argumentti" on siis ainoastaan kätkettyä tietämättömyyteen vetoamista. Mutta jos unohdamme tämän ja pidämme tätä analogiapäätelmää pätevänä, ei meidän enää tarvitsisi tutkia mitään, koska voisimme varmistua asiasta vain sen pohjalta mitä jo tiedämme.
Kelloseppävertauksen historia

Cicero on tuottanut vanhimman tunnetun kellovertauksen teoksessaan De natura deorum Hänestä jos näemme vesikellon tai aurinkokellon, se kertoo että se ei ole olemassa itsestään. Ja koska ei voida kuvitella kuinka universumi voisi olla itsestään, on senkin takana taho joka on sen tehnyt.
René Descartes tuotti ajatuksen siitä, että ihmiset ja eläimet ovat Jumalan luomia kellokoneita. Eläimet ovat pelkkiä kellokoneita, mutta koska ihmisellä oli tietoisuus, oli ihmisillä lisäksi sielu.
Robert Boylen kelloseppävertauksessa universumin ja luonnollisten lakien takana on Jumala, joka on luonut universumin, laittanut sen liikkeelle vaikuttamatta tapahtumien kulkuun sen jälkeen. Koska ihmisten kellojen säännönmukainen toiminta on älyn tuotos on universumin lainomainen toiminta samoin.
Robert Hooken Micrographia teoksessa esiintyvässä kellovertauksessa Jumalan todisteena toimii se, että ihmiset tekevät kelloja eri tavoilla aikaansaaden samaa toimintaa kertoi siitä, että kellot olivat suunniteltuja. Luonto tekee vain yhdellä tavalla ja äly monilla eri ratkaisutavoilla. Koska eliöt tekevät samoja asioita hieman erilaisilla ratkaisuilla, on eliötkin älyn aikaansaannoksia.
Voltairen teoksessa A Treatise on Metaphysics esiintyy väite siitä, että kelloseppävertaus todistaa älyn vaikutusta, ei kuitenkaan välttämättä Jumalaa. Koska ihminen ei voi tuottaa ihmistä, on tämä äly ihmistä mahtavampi, mutta enempää Voltairen mukaan ei voitu sanoa.
Laplacen kelloseppävertauksessa argumenttina oli, että aurinkokunnan rakenne voidaan selittää ainoastaan sillä, että joku älykäs taho on rakentanut sen. Mitään muuta selitystä ei Laplacen mukaan ollut, jolloin äly on ainut vaihtoehto. Nykyisin aurinkokunnan rakennetta selitetään fysiikan laeilla.
Thomas Painen mukaan ihmisen tietoisuus ja kyky tuottaa koneita tulee universumin koneistuksesta ja rakenteesta. Koska ihminen havaitsee sääntöjä lakeja ja rakenteita, pystyy hän niitä myös keksimään. Ihmisten keksinnöt ovat siis ainoastaan Jumalan älyn heijastumia, jonka taitotiedosta kaikki tieteet ja filosofiat ovat lähtöisin.
William Paley on kaikista kuuluisin kelloseppäanalogian tekijä. Hänen Natural Theology -teoksessaan esitetyssä analogiassa se että kun löydämme ruohikosta kiven, tiedämme heti, että se on voinut vain olla siinä aina. Kiveä ei tarvitse selittää. Mutta jos löydämme ruohikosta taskukellon, tiedämme heti, että joku on tehnyt kellon ja tuonut tai pudottanut sen ruohikkoon. Paley vetosi kellon kompleksiseen rakenteeseen ja että eliöt, esimerkiksi ruohonkorret ja hyönteiset, ovat paljon monimutkaisempia kuin kello. Täten ne on suunniteltu paljon hienommin kuin kello, joten niiden takana on ihmistä älykkäämpi suunnittelija, Jumala. Paley huomasi myös, että luonnossa on paljon kärsimystä. Ratkaisuksi tähän Omnipotentin paradoksiin Paley tarjosi sitä, että elämä on enemmän nautintoa kuin kipua : Tämän hän katsoi kertovat siitä, että Jumalalla on kaikesta huolimatta hyvä tahto.
Richard Dawkinsin kirja Sokea kelloseppä vastasi kelloseppäargumenttiin siten, että kompleksiset systeemit rakentuvat vähittäin evoluution, eli "sokean kellosepän" seurauksena.
Aiheesta muualla

The Internet Encyclopedia of Philosophy:Paley's Watchmaker Argument
Paley's formulation of the teleological argument
Giuseppe Amari

Giuseppe Amari (18. syyskuuta 1916 San Nicolò Po – 8. elokuuta 2004) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. kesäkuuta 1940 ja nimitettiin Cremonan hiippakunnan johtoon 5. maaliskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Ferrari, jota avustivat Virginio Dondeo ja Natale Mosconi.
Amari sai 15. maaliskuuta 1978 nimityksen Veronan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 1992.
Fragen

Fragen-tietokanta (Frames on Gender) sisältää feministisiä klassikkotekstejä feminismin toisen aallon ajalta, joka Suomessa alkoi 1960-luvun loppupuolella. Hankkeeseen osallistuvan EU-maiden lisäksi Turkki ja Kroatia. Tekstit ovat alkukielisiä. Entisistä sosialistimaista peräisin olevat tekstit ovat vasta 1990-2000-luvulta, sillä siellä feministinen keskustelu ei aiemmin ollut mahdollista. Suomalaisten panoksena on Katarina Eskolan, Birgitta Bouchtin, Carita Nyströmin ja Märta Tikkasen tekstejä. Hankkeen koordinoija Suomessa on Tampereen yliopiston Tasa-arvotiedon keskus Minna.
Aiheesta muualla

Fragen (Arkistoitu – Internet Archive)
Kultsi, suurensin kakaran

| Kultsi, suurensin kakaran> Honey, I Blew Up the Kid |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Randal Kleiser
Käsikirjoittaja:  Garry Goodrow Thom Eberhardt  Peter Elbling
Tuottaja:  Dawn Steel Edward S. Feldman
Säveltäjä:  Bruce Broughton
Kuvaaja:  John Hora
Leikkaaja:  Harry Hitner
Tuotantosuunnittelija:  Leslie Dilley
Pääosat:  Rick Moranis Marcia Strassman  Keri Russell  John Shea Lloyd Bridges   Robert Oliveri   John Bennett
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  1992
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Kulti, kutistin kakarat (1989)
Seuraaja:  Kulti, kutistin meidät (1997)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kultsi, suurensin kakaran (Honey, I Blew Up the Kid) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka on jatko-osa vuoden 1989 elokuvalle Kulti, kutistin kakarat. Elokuvan ohjasi Randal Kleiser ja sen julkaisi Walt Disney Pictures. Elokuvan pääosassa näyttelevät Rick Moranis, Marcia Strassman, Robert Oliveri ja Amy O'Neill, jotka uusivat roolinsa Wayne, Diane, Amy ja Nick Szalinskina. Uutena tulokkaana elokuvassa nähdään Keri Russell, joka näyttelee Mandya, Nickin rakkauden kohdetta ja lapsenvahtia Szalinskin perheen 2-vuotiaalle lapselle Adamille, joka altistuu vahingossa Waynen uudelle keksinnölle, kasvaen vähitellen valtaviin mittoihin.
Elokuvaa seurasi vielä yksi jatko-osa, tällä kertaa vuonna 1997 suoraan videolle julkaistu elokuva Kulti, kutistin meidät. Elokuvia seurasi myös vuosina 1997–2000 esitetty televisiosarja nimeltä Honey, I Shrunk the Kids: The TV Show.
Näyttelijät

| Näyttelijä | Rooli |
| --- | --- |
Rick Moranis: Wayne Szalinski
Marcia Strassman: Diane Szalinski
Robert Oliveri: Nick Szalinski
John Shea: Dr. Charles Hendrickson
Lloyd Bridges: Clifford Sterling
Keri Russell: Mandy Park
Amy O'Neill: Amy Szalinski
Ron Canada: Marshall Brooks
Joshua Shalikar: Adam Szalinski
Daniel Shalikar: Adam Szalinski
Gregory Sierra: Terence Wheeler
Michael Milhoan: Kapteeni Ed Myerson
Leslie Neale: Constance Winters
Vastaanotto > Lipputulot

Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. heinäkuuta 1992 2 492 teatterissa, joka oli noin kaksi kertaa enemmän kuin ensimmäinen elokuva. Elokuva oli lippukassan ykkönen avausviikonloppuna, jolloin se tuotti 11 083 318 yhdysvaltain dollaria. Elokuva tuotti yhteensä Yhdysvalloissa 58 662 452 dollaria.
Vastaanotto > Kritiikki

Elokuva on saanut yleisesti ottaen vaihtelevia arvioita. Rotten Tomatoes -verkkosivusto antoi elokuvalle 44-prosenttisesti hyväksytyn arvosanan perustuen 16 arvosteluun. Washington Postin kirjoittajat Desson Thompson ja Hal Hinson luonnehtivat elokuvaa yhdeksi vitsiksi. Chicago Timesin elokuvakriitikko Roger Ebert piti elokuvasarjan ensimmäistä osaa parempana.
Aiheesta muualla > Arvostelut

Kultsi, suurensin kakaran (1992) Leffatykki.
Kulti, suurensin kakaran Iltalehti.  18.6.2011.
Freeway

Freeway (oikealta nimeltään Leslie Edward Pridgen, s. 1978 Philadelphia) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Hänen debyyttilevynsä Philadelphia Freeway julkaistiin vuonna 2003 Roc-A Fella Recordsilla. Albumi menestyi hyvin saaden kultalevyn ja sen menestynein single oli "What We Do" jossa esiintyi vierailevina artisteina Jay-Z ja Beanie Sigel. Hän julkaisi seuraavan albuminsa vasta vuonna 2007 ja se ei myynyt yhtä paljon kuin edeltäjänsä eikä sillä ollut erinäisiä hittejä.
Vuonna 2009 hän erosi Roc-A Fella Recordsilta ja Philadelphia Freeway 2 julkaistiin Real Talk Entertaimentillä. Hänen myöhemmät albuminsa Diamond In The Ruff, Free Will ja Think Free eivät menestyneet.
Yksityiselämä

Freeway on muslimi ja on suorittanut pyhiinvaelluksen Mekkaan. Hän kärsii munuaisen vajaatoiminnasta ja viimeisin levy Think Free käsittelee osittain tätä aihetta. Hän sai vuonna 2019 munuaistensiirron
Forbes–Corin tauti

Forbes–Corin tauti (myös Forbesin tauti, Corin tauti) on tyypin III glykogeenin varastoitumistauti.
Oireet

Forbes–Corin taudissa elimistön soluihin kertyy glykogeenia, joka on rakenteeltaan poikkeavaa ja heikentää tiettyjen elinten sekä kudosten toimintaa. Forbes–Corin tauti on jaoteltu neljään alatyyppiin, joista ensimmäinen ja kolmas aiheuttavat ongelmia pääasiassa maksassa ja lihaksissa. Toinen ja neljäs tyyppi koskevat yleensä vain maksaa. Ensimmäinen ja toinen alatyyppi ovat yleisimmät; tyyppien IIIc ja IIId glykogeenin varastoitumissairaudet ovat äärimmäisen harvinaisia. Forbes–Corin tautia sairastavilla voi esiintyä vauvaiästä asti hypoglykemiaa ja hyperlipidemiaa sekä kohonnut maksaentsyymien taso. Yleensä kasvun myötä lapselle kehittyy hepatomegalia. On kuitenkin tyypillistä, että maksan koko normalisoituu nuoruusiällä. Osalle potilaista silti kehittyvät myöhemmässä elämänvaiheessa kirroosi ja maksan vajaatoiminta. Forbes–Corin tautia sairastavilla lapsilla on usein hidastunut pituuskasvu, ja potilaat saattavat jäädä lyhytkasvuisiksi. Pienellä osalla potilaista esiintyy maksan adenoomia.
Forbes–Corin taudin ensimmäisessä tyypissä yleisiä varhaislapsuuden oireita ovat hypotonia ja lievä lihasheikkous, myopatia. Myopatia voi vaikeutua nuoreen aikuisikään tai keski-ikään mennessä. Lihasten heikkenemistä voi ilmetä sekä sydänlihaksessa että luurankolihaksissa. Mahdollisesta kardiomyopatiasta huolimatta Forbes–Corin tautiin ei yleensä liity sydämen vajaatoimintaa.
Syyt ja esiintyvyys

Forbes–Corin tauti johtuu AGL-geenin mutaatiosta, jonka seurauksena glykogeenia haaroittava entsyymi toimii puutteellisesti tai ei toimi lainkaan. Sairaudella on autosomaalinen, peittyvä periytymistapa.
Yhdysvalloissa Forbes–Corin taudin ilmaantuvuudeksi on arvioitu 1/100 000. Pohjois-Afrikan juutalaista syntyperää olevilla on kuitenkin kuvattu poikkeuksellisen laajaa esiintyvyyttä; näistä yhden henkilön 5 400:sta arvioidaan sairastavan Forbes–Corin tautia. Tyypin a Forbes–Corin taudilla on vielä korkeampi esiintyvyys (1/3 600) Färsaarilla. Tämä johtuu perustajavaikutuksesta. Tyypin a Forbes–Corin tauti on taudin ilmenemismuodoista yleisin; se kattaa noin 85 % kaikista tapauksista. Tyyppi b todetaan noin 15 %:lla potilaista. Tyypit c ja d ovat niin harvinaisia, että niiden oirekokonaisuudet ovat jääneet puutteellisesti kuvatuiksi.