Luettelo Songwriters Hall of Fameen valituista lauluntekijöistä
Tin Pan Alley (1880–1953) > Ragtime, jazz, swing ja big band

Eddie DeLange (valittu 1989)
Yhdysvaltalainen sanoittaja ja orkesterinjohtaja Edgar DeLange (1904–1949) teki 1930- ja 1940-luvulla musiikkia muun muassa Jimmy Van Heusenin kanssa. 1930-luvulla hän johti Will Hudsonin kanssa Hudson–DeLange Orchestraa ja perusti myöhemmin oman yhtyeensä. 1940-luvulla hän sanoitti myös elokuvamusiikkia. Hänen tunnettuja kappaleitaan ovat ”Moonglow”, ”Solitude” ja ”Darn That Dream”.
Duke Ellington (valittu 1971)
Ted Fiorito (valittu 1970)
Yhdysvaltalainen pianisti, säveltäjä ja orkesterinjohtaja Theodore Fiorito (1900–1971) aloitti muusikon uransa 1910-luvun lopulla ja esiintyi orkesterinjohtajana 1970-luvulle asti. Hän sävelsi 1920-luvulla lukuisia tunnetuksi tulleita jazz- ja populaarimusiikin kappaleita, mukaan lukien ”Toot, Toot, Tootsie”, ”No, No, Nora” ja ”Laugh, Clown, Laugh”. Monet hänen sävellyksistään sanoitti Gus Kahn. 1930-luvulta eteenpäin hän keskittyi säveltämisen sijasta orkesterinjohtajan uraansa.
Johnny Green (valittu 1972)
Yhdysvaltalainen säveltäjä John Green (1908–1989) sävelsi 1930-luvulla menestyskappaleet ”Body and Soul”, ”Out of Nowhere” ja ”I Cover the Waterfront”. Monet hänen kappaleistaan sanoitti Edward Heyman. Green sävelsi paljon elokuvamusiikkia voittaen neljä Oscar-palkintoa yhteensä 14 ehdokkuudesta. 1950-luvulla hän toimi MGM-elokuvayhtiön musiikillisena johtajana ja esiintyi 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa kapellimestarina radiossa ja eri sinfoniaorkestereissa.
Gordon Jenkins (valittu 1982)
Yhdysvaltalainen säveltäjä ja orkesterinjohtaja Gordon Jenkins (1910–1984) soitti 1930-luvulla pianoa Isham Jonesin yhtyeessä ja sovitti musiikkia muun muassa Jonesille, Benny Goodmanille ja Paul Whitemanille. Hän sävelsi elokuvamusiikkia 1940-luvulta lähtien, äänitti oman orkesterinsa kanssa ja työskenteli 1950-luvulla myös TV-tuottajana. Jenkinsin Frank Sinatralle sovittama ”It Was a Very Good Year” palkittiin Grammy-palkinnolla vuonna 1965. Hänen muita tunnettuja teoksiaan ovat sarjasävellys Manhattan Tower sekä pop-listaykköshitit ”P. S. I Love You” ja ”San Fernando Valley”.
James P. Johnson (valittu 1970)
Yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä James Price Johnson (1894–1955) vaikutti kehittämällään stride-pianotyylillä huomattavasti varhaisen jazzpianonsoiton kehitykseen. Hän sävelsi 1910-luvulta 1940-luvulle yli 200 kappaletta, joista tunnetuimpiin kuuluvat ”The Charleston” ja ”If I Could Be with You One Hour Tonight”. Hän sävelsi myös klassista musiikkia ja äänitti itse suuren määrän merkittäviä pianonauhoituksia.
Isham Jones (valittu 1970)
Yhdysvaltalainen säveltäjä ja orkesterinjohtaja Isham Jones (1894–1956) johti 1920- ja 1930-luvulla suosittua tanssiyhtyettä ja sävelsi useita menestyskappaleita, joista monet sanoitti Gus Kahn. Hänen tunnettuihin sävellyksiinsä kuuluvat ”On the Alamo”, ”I’ll See You in My Dreams”, ”It Had to Be You” ja Marty Symesin sanoittama ”There Is No Greater Love”.
Scott Joplin (valittu 1970)
Bert Kaempfert (valittu 1993)
Saksalainen säveltäjä ja orkesterinjohtaja Berthold Kämpfert (1923–1980) nousi artistina suosioon kappaleella ”Wonderland by Night” (1959) ja sävelsi 1960-luvulla useita menestyskappaleita sekä omalle orkesterilleen että muille esiintyjille, muun muassa Frank Sinatralle, Al Martinolle, Elvis Presleylle ja Nat King Colelle. Hänet tunnetaan lisäksi The Beatlesillä nauhoituttamistaan varhaisista kappaleista, jotka auttoivat yhtyettä saamaan levytyssopimuksen ja nousemaan maailmanlaajuiseen suosioon.
Lewis F. Muir (valittu 1970)
Yhdysvaltalainen säveltäjä ja ragtime-pianisti Lewis F. Muir (oik. Louis Meuer, 1884–1915) julkaisi ensimmäisen sävellyksensä ”Play That Barber-Shop Chord” vuonna 1910 ja sävelsi lukuisia tunnettuja ragtime-kappaleita. Hän teki yhteistyötä muun muassa L. Wolfe Gilbertin kanssa.
Ray Noble (valittu 1996)
Englantilainen säveltäjä ja orkesterinjohtaja Stanley Raymond Noble (1903–1978) 1920- ja 1930-luvulla johti jazzvivahteista tanssimusiikkia soittavaa New Mayfair Dance Orchestraa ja nauhoitti useita kappaleita laulaja Al Bowllyn kanssa. Hänen tunnettuihin sävellyksiinsä kuuluvat ”Love Is the Sweetest Thing”, ”The Very Thought of You” ja ”Cherokee”. Hän esiintyi myös elokuvissa ja teki radio-ohjelmaa Edgar Bergenin kanssa.
Andy Razaf (valittu 1972)
Yhdysvaltalainen sanoittaja Andy Razaf (oik. Andreamenentania Paul Razafinkerierfo, 1895–1973) teki 1920-luvulta 1940-luvulle sanoituksia muun muassa Eubie Blakelle, Paul Dennikerille ja Fats Wallerille, mukaan lukien jälkimmäisen suurimmat hitit ”Ain’t Misbehavin’” ja ”Honeysuckle Rose”. Muita Razafin tunnettuja sanoituksia ovat Euday L. Bowmanin ”Twelfth Street Rag”, Blaken ”Memories of You” sekä Benny Goodmanin ”Stompin’ at the Savoy”.
Vincent Rose (valittu 1970)
John Philip Sousa (valittu 1970)
Billy Strayhorn (valittu 1984)
Yhdysvaltalainen pianisti William Strayhorn (1915–1967) toimi 1930-luvun lopulta 1960-luvulle Duke Ellingtonin säveltäjänä ja sovittajana. Hän toimi läheisessä yhteistyössä Ellingtonin kanssa ja sävelsi useat orkesterin menestyskappaleista, mukaan lukien ”Chelsea Bridge”, ”Satin Doll” sekä orkesterin tunnuskappaleen ”Take the ’A’ Train”.
Fats Waller (valittu 1970)
Clarence Williams (valittu 1970)
Yhdysvaltalainen pianisti, säveltäjä ja orkesterinjohtaja Clarence Williams (1898–1965) johti 1920- ja 1930-luvuilla levyttäviä orkestereita, joissa soittivat useat varhaisen jazzin tärkeistä nimistä kuten Louis Armstrong, Sidney Bechet, Coleman Hawkins, King Oliver ja James P. Johnson. Williams menestyi musiikinjulkaisijana ja sävelsi useita standardeiksi nousseita kappaleita, mukaan lukien ”Royal Garden Blues”, ”Baby, Won’t You Please Come Home” ja ”Sugar Blues”.
Spencer Williams (valittu 1970)
Yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä Spencer Williams (1889–1965) sävelsi lukuisia menestyneitä kappaleita 1910- ja 1920-luvulla muun muassa Jack Palmerin ja Clarence Williamsin kanssa. Hän teki 1920-luvun puolivälissä musiikkia pariisilaisiin Folies Bergère -esityksiin. Williamsin tunnetuimpiin kappaleihin kuuluvat ”Basin Street Blues”, ”I’ve Found a New Baby”, ”I Ain’t Got Nobody” ja ”Everybody Loves My Baby”.
Victor Young (valittu 1970)