stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hugsvinnsmál
Kirjallisuutta > Käännöksiä ja tekstilaitoksia

Finnur Jónsson (toim.). 1967–1973 [1912–1915]. Den norsk-islandske skjaldedigtning, 1A–1B, 2A–2B. Copenhagen: Rosenkilde & Bagger, 2A: 167–197; 2B: 185–210 (sisältää tanskankielisen käännöksen).
Gering, Hugo (toim.). 1907. Hugsvinnsmál. Eine altisländische Übersetzung der Disticha Catonis. Kiel: Lipsius & Tischer.
Halldór Hermannsson (toim.). 1958. Hugsvinnsmál. Teoksessa Halldór Hermannsson, The Hólar Cato. An Icelandic Schoolbook of the Seventeenth Century. Ithaca & New York: Cornell University Press, 63–83.
Tuvestrand, Birgitta (toim.). 1977. Hugsvinnsmál. Handskifter och kritisk text. Lundastudier i nordisk språkvetenskap, A.29. Lund: Studentlitteratur.
Aiheesta muualla

Hugsvinnsmál Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages -projektin sivustolla
Fyrsta Málfrœðiritgerðin Old Norse etexts -sivustolla
Huomattavien henkilöiden ryhmä

Huomattavien henkilöiden ryhmä (engl. Eminent Person's Group) oli Kansainyhteisön vuonna 1986 asettama ryhmä, jonka tarkoituksena oli arvioida tulisiko Kansainyhteisön liittyä kansainvälisiin talouspakotteisiin Etelä-Afrikkaa vastaan.
Ryhmä perustettiin, koska Kansainyhteisön kokouksessa Nassaussa, Bahamalla ei ollut päästy asiasta yhteisymmärrykseen: Kansainyhteisön kehitysmaajäsenet olivat kannattaneet pakotteita, kun taas Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Margaret Thatcher kannatti "rakentavan yhteistyön" politiikkaa Etelä-Afrikan hallituksen kanssa ja vastusti pakotteita. Huomattavien henkilöiden ryhmän muodosti seitsemän valtiomiestä ja sen puheenjohtajina toimivat Australian entinen pääministeri Malcolm Fraser sekä Nigerian entinen johtaja kenraali Olusegun Obasanjo. Ryhmän tavoitteena oli pyrkiä aloittamaan neuvottelut Etelä-Afrikan hallituksen ja vastarintaryhmien välillä ja sen tuli raportoida tilanteesta puolen vuoden kuluttua Lontoossa pidetyssä Kansainyhteisön kokouksessa.
Etelä-Afrikan presidentti P.W. Botha pyrki vakuuttamaan, että maa oli matkalla muutokseen ja suostui ryhmän vierailuun maassa ja salli ryhmän tavata myös vankilassa olleen Nelson Mandelan. Ryhmän työ alkoi myönteisesti ja ryhmä alkoi muodostaa "neuvottelumallia", eli joukkoa myönnytyksiä kiistan molemmilta osapuolilta, joka olisi mahdollistanut varsinaisten neuvottelujen aloittamisen. Myönnytyksiin kuului muun muassa hallituksen joukkojen vetäminen pois townshipeista, osittainen hätätila peruttaisiin ja kielletyt poliittiset järjestöt sallittaisiin ja poliittiset vangit vapautettaisiin. ANC puolestaan lupautui aseellisen kamppailun keskeyttämiseen.
Hallitus suhtautui ehdotuksiin aluksi myönteisesti ja perui hätätilan ja kumosi vihatut "passilait". Toukokuussa 1986 presidentti Botha alkoi kuitenkin perääntyä mahdollisista neuvotteluista ja lopulta toukokuun 19. ryhmän vielä ollessa maassa hallitus toteutti sotilasiskut ANC:n ja PAC:n sotilastukikohtiin Botswanassa, Zimbabwessa ja Sambiassa ja laajensi aikaisemman alueellisen hätätilan koko maahan. Huomattavien henkilöiden ryhmä katsoi tämän tahalliseksi provokaatioksi ja poistui samana iltana Etelä-Afrikasta. Raportissaan se suositteli Kansainyhteisön asettavan laajat ja velvoittavat talouspakotteet Etelä-Afrikalle.
Leann Hunley

Leann Hunley vuonna 2008.
Leann Hunley (s. 25. helmikuuta 1955 Forks, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hunley kiinnostui näyttelemisestä 1970-luvun lopulla, jolloin hän asui Havaijilla. Ensimmäiset esiintymisensä hän teki Hawaii Five-O -sarjassa. Vuonna 1982 hän sai Anna Dimeran roolin saippuasarjasta Päivien viemää. Hän voitti myöhemmin roolityöstään parhaan naissivuosanäyttelijän Daytime Emmy -palkinnon.
Vuonna 1986 Hunley siirtyi Dynastiaan, jossa hän näytteli pari vuotta Dana Waring Carringtonia. Hunleylla on sen jälkeen ollut rooleja esimerkiksi sarjoissa Murhasta tuli totta, Dawson’s Creek ja Gilmoren tytöt. Vuonna 2007 hän palasi takaisin Päivien viemää -sarjaan.
Aiheesta muualla

Leann Hunley Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Deutsche Synchronkartei
Hunsdiecker-reaktio

Yleinen esimerkki Hunsdiecker-reaktiosta
Hunsdiecker-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa karboksyylihappojen hopeasuola reagoi halogeenin kanssa muodostaen organohalogenidin ja hiilidioksidia. Ensimmäisen kerran tämäntyyppisen reaktion raportoi venäläinen kemisti Aleksandr Borodin vuonna 1861, mutta se on nimetty saksalaisten Hans ja Cläre Hunsdieckerin mukaan, jotka esittivät reaktion patentissaan vuodelta 1939.
Reagenssit ja mekanismi

Hunsdiecker-reaktio tapahtuu hyvin monille karboksyylihapoille ja niiden suoloille. Alun perin on käytetty hopeasuoloja, mutta myös elohopea-, tallium- tai mangaanisuolojen käyttäminen on mahdollista. Halogeeneista parhaiten reagoi bromi ja reaktio onkin käytetyin orgaanisten bromidien valmistukseen. Myös kloori ja jodi reagoivat Hunsdiecker-reaktiolla. Hunsdiecker-reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa hopeakarboksylaatin hopeaioni reagoi halogeenin kanssa muodostaen liukenemattoman hopeahalogenidisuolan. Toisena tuotteena reaktiossa muodostuu niinkutsuttu hypohaliitti. Tämä hypohaliitti on epästabiili ja hajoaa homolyyttisesti, jolloin muodostuu orgaaninen radikaali ja halogeeniradikaali. Tästä orgaanisesta radikaalista eliminoituu hiilidioksidimolekyyli ja muodostuu alkyyli- tai aryyliradikaali. Tämä radikaali reagoi halogeenimolekyylin kanssa muodostaen organohalogeeniyhdisteen. Tuotteena syntyvässä organohalogeenissa on yksi hiiliatomi vähemmän kuin lähtöaineessa.
Kuun maisema

| Kuun maisema |
| --- | --- |
Kirjailija:  Mika Waltari
Kieli:  suomi
Genre:  pienoisromaani
Julkaistu:  kirjoitettu 1946, julkaistu 1953
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuun maisema on Mika Waltarin kirjoittama pienoisromaani. Waltari kirjoitti sen vuonna 1946, mutta se julkaistiin vasta vuonna 1953 samannimisessä kokoelmassa. Useille kielille käännetty pienoisromaani kuuluu Waltarin arvostetuimpaan tuotantoon.
Juoni

Romaani kertoo kahden päähenkilön, Joelin ja mustatukkaisen Miriamin tarinan lapsuudesta aikuisuuteen, noin 30-vuotiaiksi. Tarinan kertoja Joel on romaanin alussa 12-vuotias poika, joka viettää kesälomaa vanhan kelloseppäsetänsä ja tätinsä luona pienessä kauppalassa. Vanhusten koti kuvataan ahdistavan pikkuporvarilliseksi, säästäväiseksi, siistiksi ja ankaran moraaliseksi. Kesän lopussa taloon muuttaa myös kasvattitytär Miriam.
Joel vierailee perheessä loma-aikoina vuosien mittaan, ja hänen ja Miriamin välille syntyy eroottinen jännite, joka ei johda kuitenkaan suudelmaa ja kömpelöitä hyväilyjä pidemmälle. Miriam on vilkas ja esiintymishaluinen tyttö, joka ei sopeudu ympäristön ahtaisiin sääntöihin. Nuoret varttuvat aikuisiksi, ja Joel ryhtyy opiskelemaan itämaisia kieliä. Miriam alkaa kasvattivanhempiensa vastusteluista huolimatta näyttelijäksi, mutta valehtelee heille käyvänsä kauppaopistoa. Kun he kuulevat lopulta totuuden, tädin ja Miriamin välille syttyy riita ja setä kuolee yllättäen seuraavana päivänä. Miriam saa häneltä perinnön, vaikka sukulaiset pitävät häntä syypäänä sedän kuolemaan.
Tarinan lopussa tätikin on kuollut ja Joel ja Miriam tapaavat hänen vanhassa talossaan, kumpikin vanhentuneena ja elämän kolhimana. Miriam on solminut järkiavioliiton varakkaan liikemiehen kanssa ja luopunut näyttelijänurastaan. Joel on haavoittunut rintamalla, ja hänen kätensä on amputoitu. He rakastelevat ensimmäisen kerran, mutta se ei tuota iloa vaan korostaa entistä enemmän heidän yksinäisyyttään.
Teemat

”Kuun maisema” viittaa teoksessa ensinnäkin konkreettisesti Kuun ”lohduttomaan kraatterimaisemaan”, jota tähtitiedettä harrastava setä tarkastelee kaukoputkensa läpi. Toisaalta se vertautuu ensin sedän ja tädin talossa vallitsevaan ahdistavaan tunnelmaan, sitten sodan raunioittamaan maailmaan, ja lopulta päähenkilöiden sisäiseen tyhjyyteen. Erityisen arvostelevasti Kuun maisema suhtautuu uskontoon ja ankariin tapakristittyihin.
Panu Rajalan mielestä Kuun maisemassa on sama sanoma kuin Sinuhe egyptiläisessä, mutta yksioikoisemmin esitettynä. Hänen mukaansa Kuun maiseman teemoja ovat ihmisten vieraus toisilleen, heidän kehittymisensä eri suuntiin ja herkkien tunteiden kovettuminen. Se on kahden ihmisen epäonninen kehityskertomus, sillä yhteiskunnan paineet murtavat päähenkilöiden parhaat mahdollisuudet.
Vastaanotto

Kuun maisema julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1953 samannimisessä kokoelmassa, jossa olivat lisäksi pienoisromaanit Jokin ihmisessä, Jäinen saari, Ennen maailmanloppua, Pariisilaissolmio ja Ihmisen vapaus. Kokoelma sai hyvän vastaanoton, sillä peräti kolme professoria kirjoitti siitä kiittävän arvostelun: he olivat Lauri Viljanen, V. A. Koskenniemi ja Rafael Koskimies. Sekä Koskenniemi että Koskimies vertasivat Waltarin pienoisromaaneita jopa Maupassantiin. Waltari sai kokoelmasta myös valtionpalkinnon. Toisaalta modernistit eivät pitäneet Waltarista, ja esimerkiksi Tuomas Anhavan mielestä teos oli ”Waltarinkin työksi harvinaisen kehno” ja ”vetisenmakeaa” viihdekirjallisuutta.
Kokoelma käännettiin myös englanniksi nimellä Moonscape and other stories, ja se sai hyvän vastaanoton. Lisäksi pienoisromaani tai kokoelma on käännetty espanjaksi, kiinaksi, kroatiaksi, saksaksi ja viroksi.
60-vuotishaastattelussaan Waltari nimesi Kuun maiseman läheisimmäksi teoksekseen. Kriitikko Hannu Marttilan mukaan pienoisromaani on ”täydellistä Waltaria”.
Kuusi erottavaa askelta

Kuusi erottavaa askelta (engl. Six degrees of separation) tarkoittaa ajatusta, että kuka tahansa ihminen voi saada yhteyden kehen tahansa muuhun enintään kuudesta lenkistä muodostuvan yhteysketjun välityksellä. Ajatuksen on alkujaan esittänyt unkarilainen kirjailija Frigyes Karinthy vuonna 1929. Se on tullut yleisesti tunnetuksi John Guaren vuonna 1990 ensiesitetystä näytelmästä Six Degrees of Separation ja Fred Schepisin ohjaamasta samannimisestä elokuvasta (1993).
Kuusi erottavaa askelta -idea liittyy ajatukseen kutistuvasta maailmasta eli siihen, että liikenne- ja viestintävälineiden avulla ihmiset voivat olla keskenään yhteydessä laajemmalti ja helpommin kuin aikaisemmin. Näin muodostuu aiempaa tiheämpiä tuttavuusverkostoja. Ilmiötä on tutkittu muun muassa verkkoteorian avulla. Sitä on myös kritisoitu osoittamalla sen puutteita eristyneiden yhteisöjen avulla, jotka tekevät idean tyhjäksi tai tekevät siitä vain kaupunkilegendan.
Monet sosiaalisen median toteutukset, kuten Facebook ja LinkedIn perustuvat osittain tähän ilmiöön. Vuosina 1997–2001 toimi ilmiön mukaan nimetty, Andrew Weinreichin perustama SixDegrees.com-sivusto.
Aiheesta muualla

Barabási, Albert-László: Linkit : verkostojen uusi teoria.  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-66-6
Mika Kuusisto

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Albertville 1992 | 4 × 10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 1991 | 4 × 10 km |  |
Mika Juhani Kuusisto (s. 13. joulukuuta 1967 Jurva) on entinen suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Hän oli viestijoukkueessa voittamassa pronssia Val di Fiemmen MM-kisoissa 1991 ja Albertvillen olympialaisissa 1992. Hän hiihti molemmissa kilpailuissa avausosuuden. Val di Fiemmessä Kuusisto oli henkilökohtaisilla matkoilla 10 kilometrillä 19:s ja 30 kilometrillä 24:s (molemmat perinteisen tyylin kilpailuja). Albertvillessä hän oli 30 kilometrin perinteisellä 26:s ja 50 kilometrin vapaalla 23:s.
Kuusisto edusti seuratasolla Ilmajoen Kisailijoita ja voitti Suomen mestaruuden vapaan tyylin 50 kilometrillä vuonna 1990 ja takaa-ajohiihdossa vuonna 1991. Hän on koulutukseltaan koululiikunnan ohjaaja, ammatikseen hän on tällä hetkellämilloin? maanviljelijä.
Kuuno

Kuuno tai Kuno on Konradista johdettu etunimi, josta Keski-Euroopassa käytetään muotoa Kunibert. Suomen ortodoksisessa kalenterissa Kuuno on liitetty nimeen Konon. Suomessa Kuuno on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu nimeksi alle 76 ja Kuno 118 miehelle.
Tunnettuja Kuunoja

Kuuno Honkonen (1922–1985), suomalainen korkeushyppääjä ja SKDL:n kansanedustaja
Kuuno Sevander (1898–1989), Neuvostoliitossa toiminut suomalaissyntyinen näyttelijä, laulaja ja teatteriohjaaja
Kuuno A. Talvioja (1865–1933), suomalainen kirjallisuustieteilijä
Tunnettuja Kunoja

Kuno Becker (s. 1978), meksikolainen näyttelijä
Kuno Fischer (1824–1907), saksalainen filosofi, uuskantilaisuuden perustaja
Kuno Klemm (1888–1945), saksalainen kenraalimajuri
Kuno Nevakari (1913–1984), suomalainen hammaslääketieteen professori
Kuno Nyman (1887–1982), suomalainen pankinjohtaja ja kansanedustaja (RKP)
Kuno Pajula (1924–2012), virolainen luterilainen arkkipiispa
Fiktiivisiä Kuunoja

Kuuno Kaakkuri, Disney-hahmo
Kuuno, henkilö romaanissa Simpauttaja
Raili Hulkkonen

| Raili Hulkkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. tammikuuta 1946 Kurikka
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  meikkitaiteilija, maskeeraaja, kosmetologi
Raili Hulkkonen (s. 15. tammikuuta 1946 Kurikka) on suomalainen maskeeraaja,  meikkitaiteilija, kosmetologi ja yrittäjä, joka tunnetaan useiden julkisuuden henkilöiden meikkaajana, muun muassa Linnan juhliin. Hulkkonen on ammattimeikkauksen pioneeri, sillä hän on ollut luomassa useiden suomalaisten julkkisnaisten tyyliä – presidenttien rouvista suosikkilaulajiin.
Ura

Hulkkonen työskentelee freelancerina. Hän on toiminut maskeeraajana televisiotuotannoissa, kuten Vain elämää ja Tanssii tähtien kanssa -ohjelmissa, sekä monissa elokuvissa. Hän järjestää meikkikursseja ja lanseerasi vuonna 2019 omaa nimeään kantavan meikkisarjan by Raili.
Hulkkonen päätyi kauneusalalle sattumalta ystävänsä ehdotuksesta. Vuonna 1965 hän valmistui Ritva Norriksen kosmetologikoulusta. Samana vuonna hän aloitti uransa Terttu Stenbergin kampaamon kosmetologina ja oli teatterimaskeeraaja Lilli Markkasen opissa. Myöhemmin hän työskenteli Max Factorilla ja teki 1970- ja 1980-luvuilla tavaratalokiertueita. Vuonna 1983 Hulkkonen ryhtyi yksityisyrittäjäksi. Hän on tehnyt töitä myös Lumenelle.
Vuonna 2014 ilmestyi toimittaja Pirkko Vekkelin Hulkkosesta kirjoittama elämäkerta Raili Hulkkonen - kauneuden suurlähettiläs.
Yksityiselämä

Hulkkonen on perheensä esikoinen ja hänellä kolme vuotta nuorempi sisar. Hänen vanhempansa olivat kauppiaita. Hulkkosella on aviomies, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1972, tytär ja kolme lastenlasta.
Hulkkonen on harrastanut nuorena balettia. Nykyään hän harrastaa sauvakävelyä. Hulkkonen on sairastanut rintasyövän.
Kirjallinen tuotanto

Irmeli Castrén, Raili Hulkkonen: Palapelimeikki.  Gummerus, 2002.  ISBN 951-20-6061-2
Irmeli Castrén, Raili Hulkkonen: Kaikkien aikojen parhaat meikkivinkit.  Gummerus, 2005.  ISBN 951-20-6900-8
Osmo Kuusisto

| Osmo Kuusisto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. marraskuuta 1936
Kuollut: 20. helmikuuta 2002 (65 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Osku
Pelipaikka:  puolustaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1960–1970
Seurat:  Töölön Vesa (SM-sarja) Jokerit (SM-sarja)
Osmo Kuusisto (21. marraskuuta 1936 – 20. helmikuuta 2002) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edusti pääsarjaurallaan Töölön Vesaa ja Jokereita. Hän oli samalla Jokerien historian ensimmäinen kapteeni.
Kuusiston kasvattajaseura oli Helsingin Kullervo, mutta ensimmäiset pääsarjaottelunsa hän pelasi Töölön Vesassa kausilla 1960–1961, 1961–1962 ja 1962–1963. Hän toimi joukkueen kapteenina, ja jatkoi tehtävässään kaudella 1967–1968, jolloin seura muutettiin Helsingin Jokereiksi. Pääsarjassa Kuusisto edusti Jokereita vain kauden 1969–1970, minkä jälkeen hän pelasi vielä pari kautta seuran kakkosjoukkueessa, Peikoissa. Sen jälkeen hän lopetti jääkiekkouransa, jatkaen ylipalomiehen ammattiaan Helsingin palolaitoksella, josta jäi eläkkeelle vuonna 1991. Jääkiekkouransa jälkeen Kuusisto harrasti kaukalopalloa Töölön Vesan ikämiehissä sekä pelastuslaitoksen omassa joukkueessa. Niistä hän saavutti kymmeniä mestaruusmitaleja.
Kuusisto tunnettiin kovaotteisena puolustajana, jolla oli myös hyvä luistelutaito. Sen sijaan taklaukset ja laukaukset eivät kuuluneet hänen vahvuuksiinsa. Kuusisto otti Jokerien virallisen sarjahistorian ensimmäisen jäähyn 23. marraskuuta 1967 pelatussa ottelussa Karhu-Kissoja vastaan. Kyseessä oli viiden minuutin rangaistus.
Osmo Kuusisto kuoli leukemiaan 20. helmikuuta 2002.
Hublot

Hublot kronografi
Hublot  [yblo] on sveitsiläinen luksuskellojen valmistaja, jonka perusti italialainen kelloseppä Carlo Crocco vuonna 1980. Hublot on luksustuotteisiin erikoistuneen ranskalaisen LVMH:n omistama.
Hublot käyttää kelloissaan ETA SA:n ja Valjoux’n koneistoja, mutta on Swatch Groupin asettamien rajoitusten jälkeen kehittänyt oman Valjoux-tyyppisen Unico-koneiston. Hublot’n tunnetuin malli on useita design-palkintoja voittanut Big Bang, jonka hinnat ulottuvat jalokivillä varustettujen kellojen kymmeniin tuhansiin euroihin.
Hublot sponsoroi Ferrarin F1-tallia, ja valmistajalla onkin Ferrari-aiheisia kellomalleja.
Kuusi muistiota seuraavalle vuosituhannelle

Kuusi muistiota seuraavalle vuosituhannelle (ital. Lezioni americane: Sei proposte per il prossimo millennio) on vuonna 1993 postuumisti ilmestynyt kokoelma Italo Calvinon tekstejä. Teoksen on julkaissut suomeksi Loki-kirjat vuonna 1995 ja sen on suomentanut Elina Suolahti.
Aiheesta muualla

Tuukka Tomperi: Calvinon reader (Arkistoitu – Internet Archive). Niin & näin 4/1997.
Kuuasema

Taiteilijan näkemys kuuasemasta, jossa on hallimaisia rakennelmia. Taustalla näkyy laskeutuneita kuualuksia.
Kuuasema on ehdotus pysyvälle tukikohdalle Kuussa, jonne lennetään kuualuksin. Ihmiset joutuvat käyttämään käytännössä kaasukehättömässä Kuussa avaruuspukuja ja asumaan paineistetussa tilassa. Liikenne Maahan ja takaisin hoidetaan rakettikäyttöisillä aluksilla, joita ei ainakaan alkuvaiheessa liikkune kovin usein.lähde?
Kuuaseman vastustajat sanovat kuuaseman olevan tarpeeton, koska monet aseman toiminnoista voidaan hoitaa kauko-ohjattavin tai automaattisin robotein tai luotaimin. Monet kuulennot ja pitkä oleskelu Kuussa saattavat vaarantaa ihmishenkiä. Lennot kuuasemalle ja itse asema ovat kalliita, ja rahat voitaisiin käyttää vaikkapa maata uhkaavien asteroidien torjuntaan. Kuuaseman vastustajatkin myöntävät, että asema olisi vähintään kuulentojen veroinen seikkailu.lähde?
Ehdotettuja tai suunniteltuja kuuasemia

Tieteiskirjailijat, elokuvantekijät ja avaruustaiteilijat ovat jo pitkään haaveilleet asumisesta ilmattomassa Kuussa paineistetuissa tiloissa. 1954 tunnettu tieteiskirjailija Arthur C. Clarke ehdotti kuutukikohtaa, jossa ilmalla täytettävät rakennelmat peitettäisiin kuuperällä niiden eristämiseksi ympäristöstä.
Kuutukikohdan rakentaminen oli amerikkalaisten suunnitelmissa jo 1950-luvulla. Armeijalla ja ilmavoimilla oli omat hankkeensa, joiden piti johtaa pysyvään tukikohtaan 1960-luvun loppuun mennessä. Kuulentoihin käytetyillä Saturn-sarjan raketeilla olisi lähetetty kuuhun yli sadassa laukauksessa tukikohdassa tarvittavat laitteet. Yhdysvaltalaiset astronautit kävivät Kuussa viimeksi Apollo 17-lennolla joulukuussa vuonna 1972. Tämän jälkeen NASA:n määrärahat eivät ole riittäneet suurten kuurakettien rakentamiseen, Maan kiertoradalle pääsee huomattavasti pienemmin raketein kuin Kuuhun. Neuvostoliiton miehitetty kuuohjelma epäonnistui täysin, kun N1-raketit räjähtelivät.
Yhdysvaltain avaruusjärjestö NASA aikoo rakentaa kuuaseman mahdollisesti Kuun etelänavalle Shackleton-kraatterin reunalle vuosina 2019–2024.  
Etelänavan Shackleton-kraatterista uskotaan ehkä löytyvän vettä, sillä kraatterin pohja on aina varjossa. Kuussa voidaan harjoitella tulevan Mars-lennon toimintoja, ja tutkia voimaperäisesti Kuun geologiaa sekä käyttää infrapunakaukoputkea. Sieltä voidaan louhia Helium-3:a, jota tulevaisuudessa ehkä käytetään fuusioreaktorissa. Kuun toiselle puolelle voidaan sijoittaa radioteleskooppi, jota Maan radiolähetykset eivät häiritse.
Kiina on ilmoittanut aikovansa rakentaa Kuuhun tutkimusaseman 2020-luvun aikana.
Kuuaseman rakenne

On esitetty erilaisia suunnitelmia ja arvailuja siitä, millainen tulevaisuuden kuuasema voisi olla.
Aseman rakentamisen yksi rajoitus on se, ettei Maasta voida kuljettaa kovin suuria määriä tarvikkeita kerralla.
On mahdollista, että ainakin alussa pienehköjä asuinyksiköitä eli moduuleja kuljetetaan kokonaisina rakettilaitteilla Kuun pinnalle. Nämä Kuun pinnalla olevat asuinmoduulit voivat myös olla pyörillä varustettua autoa tai peräkärryä muistuttavia.
Eräs usein ehdotettu ajatus on, että kuuasema rakennetaan kupolin, kuution tai lentokonehallin muotoisista puhallettavista telttamaisista rakenteista. Näin säästettäisiin painoa rakenteiden kuljetuksessa. NASA:lle avaruuspukuja tehnyt yhtiö tutkii Etelämantereella kuuasemalla mahdollisesti käytettävää tyhjiössäkin ilmanpitävää telttaa. Teltan kehittely on vielä vuonna 2008 kesken. Tulevien puhallettavien rakenteiden uskotaan olevan vuotamattomia tai puhkeamattomia, jos ihmiset eivät itse puhkaise rakenteita, tai meteoroidi tai avaruusromu ei osu niihin. Meteoroidipommituksen ja Auringon hiukkassäteilyn heikentämiseksi kuuasema voidaan mahdollisesti kaivaa kuuperän sisään, tai Kuun pinnalla oleva rakennelma peittää kuuaineksella, regoliitilla. Auringossa tapahtuu nimittäin joskus purkauksia, jotka aiheuttavat huomattavan säteilyriskin Maan ilmakehän ulkopuolella ollessaan voimakkaita.
Suuria ja varmasti tukevia rakennelmia voidaan kuljettaa osina tai elementteinä Maasta Kuuhun. Näistä voi rakentaa monen muotoisia rakennelmia.
Kuuperän regoliittia voitaisiin ehkä käyttää betonimaisten rakennuskivien tekoon. Kuuperästä voidaan ehkä louhia malmeja ja mineraaleja, joista voidaan tehdä tehtaassa kuuaseman osia. Kuuasema saatetaan rakentaa ikivanhaan laavatunneliin, jollaisia tiedetään oleva Kuussakin. Kuuasemasta pyritään ehkä tekemään omavarainen muun muassa kasvattamalla siellä kasveja kasvihuoneessa. Kuussa työskentely on toisenlaista kuin Maassa. Jos Kuussa esimerkiksi räjäytetään rakennuksen alustoja, sirpaleet lentelevät pitkälle ilmattomassa ympäristössä.
Pöly on Kuussa vakava ongelma, sitä saattaa tulla aseman sisälle avaruuspukujen mukana, ja se voi aiheuttaa terveyshaittoja ja ongelmia Kuussa toimiville liikennevälineille, koneille ja laitteille.
Hapen ja muiden tarveaineiden valmistaminen pinnan aineksesta

Kuukivellä on tehty kokeita, joiden mukaan kuukivestä irtoaa kuumennettaessa kaasumaisia aineita, myös happea. Kuumentamiseen voitaisiin käyttää aurinkoenergiaa koverien peilien avulla. Jos kuukiveä kuumennetaan 700 asteeseen, siitä irtoaa monia aineita, ja 1 050 asteessa irtoavat viimeisetkin aineet. Kuun pinnan aineen koostumus vaihtelee eri alueilla. 
Kuun pinnan mineraaleista ilmeniitti on paras raaka-aine hapen valmistamiseen vetyreduktiolla. Ilmeniitistä tule myös titaanirautaa, rutiilia. Ongelma on se, että reaktiossa tarvitaan kuuperässä harvinaista vetyä. Toinen tekniikka, magmaelektrolyysi tuottaa titaanipitoisesta mare-regoliitista happea. Siinä Kuun aines kuumennetaan laavaksi, magmaksi, johon johdetaan elektrodeille sähköä. Prosessin vaikeudet liittyvät magma-astian tyhjennykseen ja aketrodien puhdistamiseen.
On suunniteltu "hiekkamadoiksi" ristittyjä laitteita, jotka möyrisivät kuuperää ja käsittelisivät sitä itse koverilla peileillä, tai kuljettaisivat käsittelykeskukseen. Koska kuuperään vaikuttaa kosminen säteily, siihen syntyy fuusioreaktion ydinpolttoaineeksi sopivaa helium-3:sta.
Ehdotuksia kuuaseman paikaksi

Etelänavan lähellä oleva Shackleton-kraatteri
Pohjoisnavalla oleva Peary-kraatteri
Eratosthenes-kraatteri
Sinus Medii
Montes Apenninus
Kepler-kraatteri
Rauhallisuuden meri päiväntasaajalla
Tsiolkovski-kraatteri Kuun toisella puolella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla > Nasan kuuasema

Exploration strategy and architecture (PDF) nasa.gov. Arkistoitu 15.6.2017. Viitattu 24.4.2008.
Lunar outpost trailer (NASA) (Arkistoitu – Internet Archive)
Nasa proposes lunar outposts
Why the Moon? (Arkistoitu – Internet Archive)
Lunar Architecture