stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ágioi Theódoroi (saari)
Maantiede

Kallioinen Ágioi Theódoroin saari sijaitsee Egeanmeressä Kreetan edustalla. Saari on osa Chanián kuntaa. Pinta-alaa Ágioi Theódoroilla on 0,8152 neliökilometriä. Keskimäärin saarella on korkeutta merenpinnasta 61,33 metriä. Korkein kohta on 152 metriä merenpinnan yläpuolella. Ágioi Theódoroin vieressä sijaitsee pieni Theodoropoúlan (”Pieni Theódoros”) eli Glarákin (”Pieni lokki”) saari.
Ágioi Theódoroi on phryganan peittämä. Saaren maaperä on suhteellisen kuiva. Ágioi Theódoroilla vallitsee tyypillinen välimerenilmasto, eli kesät ovat kuumia ja vesisadetta saadaan vähän.
Saarelle on tuotu Kreetan vuoristoista uhanalaisia kri-kri-vuohia eli ”kreetalaisia villivuohia”. Nykyisin saaren kri-kri-populaatiolla on kokoa noin 80 yksilöä. Vuohien turvana saarella on vartija, eikä siellä sallita ihmisen toimintaa tai oleskelua. Sinne on kuitenkin järjestetty veneretkiä, joiden aikana saarella viivytään muutamia tunteja. Kri-krin lisäksi siellä tavataan nisäkkäistä myös rusakkoa. Saarella tavattavia lintuja ovat pikkulepinkäinen, keltanokkaliitäjä, välimerenhaukka, muuttohaukka ja karimetson alalaji Phalacrocorax aristotelis desmarestii. Uhkia saaren luonnolle ovat esimerkiksi vuohien laiduntaminen sekä isorottien pesiviin lintuihin kohdistama häirintä.
Historia

Saari on tunnettu aikoinaan muun muassa nimillä Letoa, Toullouros ja Akytos. Minolaisen kauden aikana se oli pyhä paikka.
Venetsialaiset kutsuivat saarta nimellä San Todaro tai San Theodoro. Venetsialaiset rakensivat Kreetaa hallitessaan Ágioi Theódoroin korkeimmalle paikalle monikulmaisen Turluru-nimisen linnoituksen vuonna 1574, sillä he pelkäsivät osmanien maihinnousua Kreetalle. Myös alemmaksi saarelle rakennettiin monikulmainen pienempi San Theodoro -niminen linnoitus. Yhteensä linnoituksille tuli hintaa noin 21 500 dukaattia, mikä oli suuri rahasumma tuohon aikaan. Linnoitusten päällikkö asui yhdessä 70 aseistetun miehensä kanssa saarella pysyvästi, ja he vartioivat Plataniáksen rannikkoa. Linnoituksen miehet eivät kuitenkaan pärjänneet osmaneille, jotka nousivat maihin 13. kesäkuuta 1645 Kreetalle. Linnoituksen päällikkö esitti osmaneille antautuvansa ja avasi heille portit. Kun osmaneita oli porttien sisäpuolella runsaasti, puolustajat sytyttivät ruudin palamaan ja räjäyttivät näin itsensä yhdessä linnoituksen ja osmaneiden kanssa. Osmanit jatkoivat räjäytyksestä huolimatta maihinnousua Kreetalle. Ágioi Theódoroin saari palautui venetsialaisten hallintaan vuosiksi 1650–1699, minkä jälkeen osmanit valloittivat sen takaisin itselleen.
Nykyisin saarella on pieni Pyhien Theodorosten kirkko sekä muutamia linnoitusten raunioita.
Hirviölegenda

Erään legendan mukaan aikoinaan ei Ágioi Theódoroia eikä sen vieressä olevaa pientä Theodoropoúlan saarta ollut olemassa. Eräänä aamuna auringon noustessa Plataniáksen asukkaat näkivät suuren hirviön ja sen poikasen nousevan merestä Plataniáksen edustalla ja uhkaavan kylän asukkaiden taloja. Legendan toisen version mukaan hirviö oli valtava karhu, jolla oli pentu mukanaan. Asukkaat kauhistuivat hirviön karjunnasta ja juoksivat katsomaan mitä tapahtui.
Paikalliset asukkaat lähtivät nuolien ja heitettävien keihäiden kanssa tappamaan hirviön. Hirviö osoittautui harmittomaksi ja alkoi valmistautua hyökkäykseen suojellakseen itseään ja poikastaan. Hirviöiden lähestyessä eräs kylän nainen polvistui rukoilemaan Neitsyt Mariaa ja Pyhää Georgiosta, jotta kylä asukkaineen pelastuisi. Tämän jälkeen hirviö poikasineen muuttui kahdeksi suureksi kiveksi eli Ágioi Theódoroiksi ja Theodoropoúlaksi. Suuri luola Ágioi Theódoroissa on legendan mukaan hyökkäävän hirviön kita.
Yhden version mukaan merestä nouseva hirviö tahtoi niellä viereisen Agía Marínan kylän. Kreikkalaisen mytologian meren jumala Poseidon pelasti kylän muuttamalla hirviön kiveksi eli nykyiseksi Ágioi Theódoroiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ágioi Theódoroi Wikimedia Commonsissa
Saari Wikimapiassa (englanniksi)
Kreetan saaret
| --- | --- |
Pääsaari:  Kreeta
Alisaariryhmät:   Dionysadit Dragonáda  Gianysáda  Paximáda 
Muut pienemmät saaret:   Aféntis Christós  Ágioi Pántes  Ágioi Theódoroi  Ágios Nikólaos  Ágria Gramvoúsa  Chrysí  Día  Elafonísi  Elása  Gávdos  Gavdopoúla  Gkrántes  Ímeri Gramvoúsa  Kolokythiá  Koufonísi  Kymó  Kyriamádi  Lazaréta  Léon  Makronísi  Mikronísi, Iraklion  Mikronísi, Lasíthi  Móchlos  Palaiósouda  Paximádia Megálo Paximádi  Mikró Paximádi  Pontikonísi  Pseíra  Síderos  Soúda  Spinalónga  muita saaria 
Ágioi Theódoroi auringonlaskun aikoihin Plataniáksen yläkylästä nähtynä.
Ágioi Theódoroin saarta.
Luola Ágioi Theódoroilla. Legendan mukaan luola oli hirviön kita.
Ahtubinsk

| Ahtubinsk А́хтубинск |
| --- | --- |
 vaakuna
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Astrahanin alue
Perustettu:  1959
Kaupungiksi:  1959
Väkiluku (2008):  42 600
Aikavyöhyke:  UTC+4 (MSK+1)
 
 http://www.adm-akhtubinsk.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ahtubinsk (ven. Ахту́бинск) on kaupunki Astrahanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan haaran Ahtuban rannalla 292 kilometriä Astrahanista pohjoiseen. Kaupunki on Ahtubinskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Volgogradin ja Astrahanin välinen rautatie (Vladimirovkan ja Ahtuban asemat). Asukkaita on 42 600 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki syntyi vuonna 1959, kun Vladimirovkan, Petropavlovkan ja Ahtuban taajamat liitettiin toisiinsa. Nykyisin Ahtubinskissa on laivanrakennus- ja elintarviketeollisuutta sekä Ahtubinskin lentotukikohta Venäjän valtion koelentokeskuksineen (ilmavoimien koelento- ja koulutuskeskus). Kaupunki on Baskuntšak-järvellä tuotettavan suolan välilastauspaikka.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ahtubinskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Aigiroessa

| Aigiroessa> Αἰγιρόεσσα |
| --- | --- |
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  ?
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Aiolis
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aigiroessa (m.kreik. Αἰγιρόεσσα, lat. Aegiroessa) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa nykyisen Turkin alueella.
Aigiroessan historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintipaikkaa tunneta. Sen olemassaolo tiedetään lähinnä Herodotokselta, joka mainitsee sen yhtenä Aioliin kahdestatoista kaupungista (dodekapolis). Kaupunki on ollut olemassa poliksena ainakin molemmin puolin 400- ja 300-lukujen vaihdetta eaa. Aigiroessan on ehdotettu sijainneen lähellä Smyrnaa nykyisen Belkahven paikalla. Kaupungin nimeä on ehdotettu myös Elaian kaupungin varhaisemmaksi nimeksi.
Paavo Aho

Paavo Aho (synt. Golovatscheff, 22. joulukuuta 1891 Helsinki – 19. huhtikuuta 1918 Kouvola) oli suomalainen yleisurheilija ja toimittaja.
Elämä > Urheilu-ura

Aho sijoittui vuoden 1912 olympialaisissa kuudenneksi kuulantyönnön kahden käden yhteistuloskilpailussa tuloksella 23,30 (12,72 + 10,58) ja kymmenenneksi tavallisessa kuulantyönnössä tuloksella 12,40.
Aho oli juoksemassa Suomen ennätystä 4 x 100 metrillä kesällä 1908 Tampereen SLU:n joukkueessa ja Tampereen Pyrinnössä seuraavana vuonna. Aho saavutti kaikki SM-mitalinsa Tampereen Pyrinnössä. Hän oli voittamassa jo 17-vuotiaana vuonna 1909 4 x 100 metrin juoksun ensimmäistä Suomen mestaruutta. Aho sai molempien käsien kuulantyönnön yhteistuloksissa kultaa 1911, hopeaa 1910 ja 1912. Antiikin kiekonheitosta tuli SM-pronssia 1911 ja 1912. Balttilaisissa kisoissa Malmössä 1914 Aho sijoittui kuulantyönnössä toiseksi.
Elämä > Toimittajana

Paavo Aho kirjoittautui ylioppilastutkinnon jälkeen opiskelijaksi Helsingin yliopistoon, mutta joutui isänsä kuoltua jättämään opiskelut ja siirtyi työelämään. Aho aloitti tamperelaisen Aamulehden toimitusharjoittelijana, josta hän siirtyi 1912 Haminan Lehteen ja 1918 Kouvolan Sanomiin.
Syksyllä 1917 Aho oli perustamassa Haminan suojeluskuntaa ja hänet valittiin myös sen päälliköksi. Sisällissodan aikana punaiset vangitsivat Ahon Kotkassa 29. maaliskuuta 1918. Hänet surmattiin myöhemmin Kouvolan ja Korian joukkomurhissa.
Aigilia

| Aigilia> Αἰγιλία.Sijainti |
| --- | --- |
 Aigilia
Koordinaatit:  37°47′33″N, 23°54′35″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Lagonísi, Kalývia Thorikoú, Saronikós, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Antiokhis
 :  Ptolemais (vsta 224 eaa.)
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Aigilieus (Αἰγιλιεύς)
Bulen jäseniä:  6
 :  7 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aigilia (m.kreik. Αἰγιλία) eli Aigilos (Αἴγιλος) (lat. Aegilia/Aegilus) oli antiikin aikainen alun perin Antiokhis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Aigilia sijaitsi Attikan lounaisrannikolla Thorain ja Anaflystoksen demosten välisellä alueella. Sijaintipaikkana pidedään nykyistä Lagonísia tai sen lähistöä Kalývia Thorikoússa. Alue tunnettiin antiikin aikana viikunoistaan.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Antiokhis ja sillä oli alun perin 6 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 224/223 eaa. Ptolemais-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli bule-edustajia hellenistisellä kaudella 7. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Aigilieus (Αἰγιλιεύς).
Aigiliassa tiedetään olleen teatteri.
Kauko Ahlström

Kauko Ahlström
Kauko Kalervo Ahlström (25. heinäkuuta 1914 Helsinki – 3. maaliskuuta 1983) oli suomalainen keilaaja ja kauppaneuvos.
Urheilu-ura

Ahlström saavutti neljä mitalia Helsingissä 1954 käydyissä keilailun MM-kilpailuissa. Hän voitti hopeaa kahdeksan miehen joukkuekilpailussa sekä pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa, parikilpailussa Onni Kydön parina ja viiden miehen joukkuekilpailussa.
Helsinkiläistä keilaseura Kehrää edustanut Ahlström voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuosina 1944, 1946 ja 1956 – useampaan mestaruuteen on mieskeilaajista yltänyt vain Lasse Lintilä. Parikilpailun Suomen mestaruuden hän voitti J. M. Petäjän kanssa vuonna 1946 ja nelimiehisjoukkueiden Suomen mestaruuden vuosina 1944 ja 1956. Hän toimi Suomen Keilailuliiton puheenjohtajana vuosina 1940–1971 ja valittiin tämän jälkeen liiton kunniapuheenjohtajaksi. Hän toimi myös kansainvälisen keilailuliiton puheenjohtajana 1973–1977.
Ahlströmin ennätystulokset olivat yhdellä sarjalla 300 pistettä, johon hän ylsi kahdesti, kahdella sarjalla 499 pistettä, neljällä sarjalla 950 pistettä, viidellä sarjalla 1217 pistettä, kuudella sarjalla 1414 pistettä, seitsemällä sarjalla 1623 pistettä, kahdeksalla sarjalla 1880 pistettä, yhdeksällä sarjalla 2094 pistettä, kymmenellä sarjalla 2289 pistettä ja 12 sarjalla 2636 pistettä.
Ennen parhaita keilailuvuosiaan Ahlström harrasti yleisurheilua Helsingin Kisa-Veikkojen riveissä ja voitti Suomen mestaruuden vauhdittomassa kolmiloikassa vuonna 1935.
Työura

Kauko Ahlström johti isänsä perustamaa yritysryvästä: ravintolatukku E. Ahlströmiä, valaisintehdas Turun Lamppua ja keittiövälinetehdas Opaa. Hän oli isänsä kuoltua suurin omistaja ja hallitusten jäsen muissakin perheen yrityksissä, jotka työllistivät vuonna 1963 yhteensä 761 työntekijää. Niistä suurimpia olivat valaisinvalmistaja ja sähköalan tukkuliike Idman Oy, Oy Peltiteos Ab (nyk. Opa Muurikka Oy), Keravan Puuteollisuus Oy, itäsaksalaisten Wartburg- ja Trabant-autojen maahantuoja Oy Rego Ab sekä ravintolatukuksi kehittynyt Oy E. Ahlström & Co Ab. Perheelle kuuluivat myös teknokemiantehtaat Kafatek Oy ja Kasvinsuojelu Oy, TV-vastaanottimien maahantuoja Telemarkkinointi Oy, Ravintoloitsijain Keskusvarasto Oy, itäsaksalaista valokuvausfilmiä maahantuonut Orwo Oy, kaihdinvalmistaja Averma Oy ja tuontiagentuuri Erino Oy.
Ahlströmillä oli luottamustehtäviä myös muun muassa Oy Bowling Ab:ssa, Fenno-Filmissä, Fennada-Filmissä, Polttoaine-osuuskunnassa, Suomen Messuissa, kirjapaino Libriksessä, Metalli­teollisuuden­harjoittajain Keskus Oy:ssä sekä vakuutusyhtiöissä Yrittäjäin Vakuutus, Kalervo, Vakuutus Oy Imatra-Karjala ja Pohjola.
Koulutukseltaan Kauko Ahlström oli ekonomi. Hän sai vuonna 1964 kauppaneuvoksen arvonimen.
Yksityiselämä

Myös Kauko Ahlströmin isä Einar Ahlström ja tytär Hilkka Ahlström olivat menestyneitä keilaajia ja pikajuoksijoita. Ahlströmin toinen puoliso vuodesta 1945 oli näyttelijä Liisa Tuomi. Ensimmäisestä avioliitosta syntynyt poika Antti Ahlström oli ravitsemustieteen professori.
Skotin kieli

| Skotti |
| --- | --- |
 Kielen levinneisyys Skotlannissa
Oma nimi:  Scots
Tiedot
Alue:  Skotlanti Pohjois-Irlanti Irlanti Englanti
Virallinen kieli:   Skotlanti
Puhujia:  yli 1,5 miljoonaa (1996)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielenhuolto:  Scots Tung
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalainen kielikunta
Kieliryhmä:  germaaniset kielet länsigermaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  sco
ISO 639-3:  sco
 Ohje 
Puhuttua skottia
Skotti (omakielinen nimi: Scots leid) on germaanisiin kieliin kuuluva englannin murre tai lähisukukieli. Sitä puhutaan enimmäkseen Skotlannissa ja joissakin osissa Pohjois-Irlantia, jossa se tunnetaan ulsterinskottina, mutta jonkin verran myös muualla Britanniassa. Sen puhujia on yli 1,5 miljoonaa. Skotin kielen asemasta on kiistelty; jotkut pitävät sitä englannin kielen murteena ja jotkut määrittelevät sen omaksi kielekseen. Raja skotin ja englannin välillä on häilyvä, ja se on esimerkki murrejatkumosta.
Historia

Skottien nimitys Scot on lainattu latinasta, ja sillä tarkoitettiin Skotlantia. Alun perin skotin kielellä tarkoitettiin laajalti Skotlannissa puhuttua gaelin kieltä, mutta sen jälkeen kun skotit 900-luvulla olivat valloittaneet aiemmin Northumbriaan kuuluneen Lothianin maakunnan, nimitys siirtyi vähitellen tarkoittamaan siellä puhuttua englannin murretta. Muinaisenglantia oli puhuttu nykyisen Skotlannin eteläosissa jo 600-luvulla, mutta englannin varsinainen leviäminen alkoi vasta 1200-luvulla. Nykyinen skotti kehittyi Lothianin murteesta, ja viimeistään 1400-luvulla se alkoi kehittyä itsenäisesti englannin kieleen nähden. 1700-luvulla alkoi standardienglannin leviäminen, ja englanti korvasi monen aiemmin skottia puhuneen äidinkielen. 1840-luvulla Skotlannin opetushallitus päätti, että skotti on merkityksetön ja sen opettamista ei jatkettaisi. Skotti ei kuitenkaan kuollut käytöstä, mutta sen taantuminen jatkuu edelleen.
Uusi testamentti käännettiin skotiksi 1984.
Nykypäivä

Skotin kieltä puhutaan Skotlannin Alamailla (Lallands). Ylämaat (Hielans) puolestaan ovat gaelin kielen aluetta. Skotti ja gaeli ovat täysin eri kieliä: gaeli kuuluu kelttiläisiin kieliin, kun taas skotti on osa germaanista kieliryhmää. Molemmat ovat kuitenkin indoeurooppalaisia kieliä. Skotin kielellä on virallinen asema alueellisena kielenä. Peruskouluissa ei opeteta skottia, mutta sitä saatetaan käsitellä englannin kielen tunneilla. Skottia voi opiskella yliopistoissa kuten Edinburgh ja Glasgow. 1900-luvun puolessa välissä alkoi ns. skotin renessanssi, kun kirjailijat alkoivat käyttää kieltä.
Skotin kielen puhujien määrästä ei ole tarkkaa tietoa, ja osa kielen puhujista pitää puhettaan vain murteena. Viimeisin virallinen tieto kielen puhujista on vuoden 1996 väestönlaskennassa saatu tulos 1,5 miljoonaa puhujaa. Vuoden 2001 väestönlaskennassa ei kysytty skotin kielen taitoa. Tämä synnytti kampanjan kielen puolesta ja skotin kielen taitoa kysyttiin taas vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaali | Dentaali | Alveolaari | Postalveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | m |  | n |  |  | ŋ |  |
| Klusiili | p | b |  | t | d |  |  | k | g | ʔ |
| Affrikaatta |  |  |  | dʒ |  |  |  |
| Frikatiivi | f | v | θ | ð | s | z |  |  | x | h |
| Approksimantti |  |  | l ~ ɹ |  | j | ʍ | w |  |
| Tremulantti |  |  | r |  |  |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Takainen |
| --- | --- | --- |
| Suppea | i | u |
| Lähes suppea | ɪ |  |
| Puolisuppea | e | ø | o |
| Puoliväljä | ɛ | ʌ | ɔ |
| Väljä | a | ɑ |
Lähde:
Kielen piirteet

Skotin kieli jaetaan neljään päämurteeseen: eteläinen, pohjoinen, keskinen sekä saaristo. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.
Skotin kieli on vanhakantaisempi kuin englannin kieli, ja se on säilyttänyt paljon anglosaksin kielen muotoja, jotka englannista ovat hävinneet. Siinä myös on vähemmän lainoja ranskasta ja latinasta kuin englannissa ja enemmän yhteisiä sanoja sekä sanontoja skandinaavisten kielten kanssa kuin englannissa. Sen ääntämys on lähempänä norjaa ja tanskaa kuin englannin.
Kiistelyn aiheena on usein ollut skotin kielen asema suhteessa englantiin, sillä jotkut pitävät kieltä englannin murteena. On kuitenkin esitetty skotin olleen oma, englannista erillinen kielensä ennen vuoden 1707 unionisopimusta, joka liitti Englannin ja Skotlannin kuningaskunnat yhteen Ison-Britannian kuningaskunnaksi. Varmuudella voidaan sanoa kysymyksessä olevan kielijatkumon, samalla tavoin kuin Iberian niemimaan romaanisissa kielissä.
Kielinäyte

»Aw human sowels is born free and equal in dignity and richts. They are tochered wi mense and conscience and shuld guide theirsels ane til ither in a speirit o britherheid.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Laulu "Auld Lang Syne" on yksi tunnetuimpia skottilaisia kansansävelmiä. Ohessa laulun sanat skotiksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Skotinkielinen Wikipedia
Lufe God abufe al and yi nychtbour as yi self (Rakasta Jumalaa yli kaiken ja naapuriasi kuten itseäsi), teksti talon kyljessä Edinburghissa
Barbro Ahonen

Barbro Linnea Ahonen (o.s. Lindström, s. 5. helmikuuta 1953 Helsinki) on entinen suomalainen pikajuoksija. Ahosen päämatka oli 400 metrin juoksu, jossa hän voitti ulkoradoilla Suomen mestaruuden vuonna 1977. Sisäradoilla hän voitti matkan Suomen mestaruuden kolme kertaa. Ahonen saavutti SM-mitaleja myös 200 metrin juoksussa ja 400 metrin aitajuoksussa. Hän edusti seuroja Esbo Idrottsförening ja Karis Idrottsklubb.
Saavutukset

Ulkoradat:
400 metrin juoksu
Suomen mestari: 1977
SM-hopea: 1980
SM-pronssi: 1978, 1979, 1982
200 metrin juoksu
SM-hopea: 1980
400 metrin aitajuoksu
SM-pronssi: 1979
Sisäradat:
400 metrin juoksu
Suomen mestari: 1977, 1979, 1980
Ennätykset

Ulkoradat:
200 metrin juoksu: 24,08 (1980), 24,0 (1980, käsiaika)
400 metrin juoksu: 53,3 (1980, käsiaika)
400 metrin aitajuoksu: 59,8 (1979, käsiaika)
Sisäradat:
400 metrin juoksu: 54,19 (1979)
Michael Aikman

| Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Australia. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Australia> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | kahdeksikko |  |
Alexander Michael Hirst Aikman (9. syyskuuta 1933 Geelong – 16. helmikuuta 2005 Malvern) oli australialainen soutaja. Hän saavutti pronssia kahdeksikossa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Australian venekunta hävisi Yhdysvalloille 4,0 sekuntia ja Kanadalle 2,1 sekuntia.
Sinclair Lewis

| Sinclair Lewis |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1885 Sauk Centre, Minnesota, Yhdysvallat
Kuollut: 10. tammikuuta 1951 (65 vuotta) Rooma, Italia
Kirjailija
Esikoisteos:  Our Mr. Wrenn (romaani, 1914)
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinto (1926)    Nobelin kirjallisuuspalkinto (1930) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Harry Sinclair Lewis (7. helmikuuta 1885 Sauk Centre, Minnesota – 10. tammikuuta 1951 Rooma, Italia) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1930.
Elämä > Nuoruus ja opiskelu

Sinclair Lewis syntyi 1885 Minnesotan Sauk Centressä. Hänen vanhempansa olivat lääkäri Edwin J. Lewis ja Emma Kermott Lewis. Hänen äitinsä kuoli 1891, ja hänen isänsä meni vuonna 1892 uudelleen naimisiin.
Lewis opiskeli 1903–1906 Yalen yliopistossa, missä hän toimitti Yale Literary Magazinea. Lewis jätti opinnot kesken, kun hän lähti työskentelemään Upton Sinclairin perustamaan sosialistiseen ihanneyhteisöön Helicon Home Colonyyn. Lewis palasi kuitenkin Yaleen ja valmistui vuonna 1908.
Elämä > Ura

Valmistumisensa jälkeen Lewis työskenteli toimittajana muun muassa Iowassa ja San Franciscossa, missä hän toimi lehdessä, joka oli tarkoitettu kuurojen opettajille. Lewis oli 25-vuotias, kun hän sai paikan newyorkilaisesta kustantamosta. Lewis alkoi kirjoittaa myös novelleja, ja hän oli noin 30-vuotias, kun hän pystyi siirtymään freelanceriksi.
Lewisin ensimmäinen romaani Our Mr. Wrenn julkaistiin 1914. Se sai hyvän vastaanoton kriitikoilta, mutta se ei myynyt kovinkaan hyvin.
Lewis julkaisi kaikkiaan viisi romaania vuosien 1914–1919 aikana, mutta yksikään niistä ei ollut taloudellisesti tuottoisa. Vasta hänen kuudes romaaninsa Valtakatu (1920) toi hänelle nimeä. Lewis julkaisi 1922 teoksen Babbitt: tarina amerikkalaisesta miehestä, hänen perheestään ja ainoasta hartaasta ystävyydestään. Teoksen nimi ”Babbitt” on siirtynyt sanana myös yleiskieleen. Se tarkoittaa erityisesti liikemiestä, joka ajattelemattomasti sopeutuu vallitseviin keskiluokkaisiin standardeihin.
Lewisin vuoden 1925 teos Tohtori Arrowsmith käsitteli satiirisesti lääketieteen ammattia. Siitä hänet palkittiin kaunokirjallisuuden Pulitzerilla. Lewis ei kuitenkaan vastaanottanut palkintoa, koska ei omien sanojensa mukaan arvostanut kilpailua, jossa teos tai kirjailija nostetaan toisten yläpuolelle. Lewis oli ensimmäinen Pulitzerista kieltäytynyt henkilö. Hänen seuraava merkittävä romaaninsa oli Elmer Gantry (1927), joka oli tietoinen hyökkäys protestanttisen kirkon tietämättömiä ja karkeita johtajia kohtaan. Autokuninkaassa (1929) Lewis puolestaan tutki amerikkalaisen ja eurooppalaisen yhteiskunnan arvoja.
Lewis palkittiin vuonna 1930 Nobelin kirjallisuuspalkinnolla. Hän oli ensimmäinen yhdysvaltalainen palkinnon saaja. Nobel-komitean perusteluissa Lewis sai palkinnon voimakkaasta ja graafisesta sanataiteestaan ja kyvystään luoda nokkeluudella ja huumorilla uudenlaisia henkilöhahmoja.
1930–1940-luvuilla Lewisin teokset eivät enää saavuttaneet 1920-luvun romaanien loistoa. Teoksessaan Meillä sitä ei voi tapahtua (1935) hän kuvasi fasistista vallankaappausta Yhdysvalloissa. Federal Theatre Project tuotti siitä näytelmän, jota 21 teatteriseuruetta esitti vuonna 1936. Romaani Kingsblood Royal (1947) käsitteli rotujen välisiä suhteita.
Elämä > Yksityiselämä

Lewis oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1942 tapahtuneen toisen eronsa jälkeen hän eli pääasiallisesti Euroopassa. Lewisin toinen vaimo oli toimittaja Dorothy Thompson. Hänellä oli 1917 ja 1930 syntyneet lapset. Vuonna 1917 syntynyt Wells kaatui 1944 toisessa maailmansodassa.
Lewis kuoli sydänsairauteen Roomassa 1951. Alkoholilla oli merkittävä rooli Lewisin elämässä ja kuolemassa. Saman aikakauden yhdysvaltalaiskirjailija Upton Sinclair kirjoitti olevan ihme, että Lewis eli edes 66-vuotiaaksi, mutta että menetettyjä elinvuosia traagisempaa oli luovuuden tyrehtyminen ja ilon puute.
Tyyli

Lewis kirjoitti romaaneja Yhdysvaltojen pikkukaupunkien elämästä ja niiden itseensä tyytyväisistä asukkaista. Hän kuvasi uudenaikaisia työssä käyviä naisia ja kirjoitti rotukysymyksestä ollen näissä asioissa aikalaisiaan edellä.