stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyrynsalmi
Historia

Hyrynsalmen vanhimmasta asutuksesta kertovat kunnan keskiosista löytyneet kivikautiset asuinpaikat. Vakinaisesti seutu asutettiin 1550-luvulla, jolloin seudulle muutti savolaisia uudisasukkaita. Venäläiset tuhosivat asutuksen 1570- ja 1580-luvuilla ja uudelleen alue asutettiin vasta Täyssinän rauhan jälkeen 1595.
Hyrynsalmen seutu kuului aluksi Limingan ja myöhemmin Paltamon seurakuntaan, mutta erotettiin omaksi seurakunnaksi jo 1786. Ristijärven, Suomussalmen ja Puolangan kappelit erosivat Hyrynsalmesta vasta 1800-luvun jälkipuoliskolla. Jakob ja Carl Rijfin rakentama Hyrynsalmen kirkko valmistui 1786.
Väestö sai toimeentulonsa pääasiassa maataloudesta ja poronhoidosta. Raudanpolton hyrynsalmelaiset aloittivat jo keskiajalla. Kunnan alueelta on löytynyt lukuisia rautahyttejä eli raudanpolttopaikkoja. Kaunislehdon talomuseolla on jäljennös Moisiovaaran Kokkojärven Hyttiniemen hytistä, jota on käytetty 1500-luvulla. Hyrynsalmelaiset olivat myös käteviä käsistään, käsityötaitoa edustivat mm. tervaveneet, reet ja naisten puvut. Tommi-puukon takomisen aloitti seppä Kalle Keränen Oravivaaran Mustalahden talossa vuoden 1870 tienoilla.
Hyrynsalmen väkiluku pysyi pitkään alhaisena. Vielä 1770 alueella oli vain 24 taloa. Seuraavalla vuosisadalla asukasluku alkoi kuitenkin kasvaa nopeasti. Vuonna 1920 asukkaita oli jo 2 408. Asukasluku kasvoi tasaisesti 1960-luvulle saakka, jolloin poismuutto käänsi väkiluvun nopeaan laskuun. Vuonna 1960 asukkaita oli 6 098, 1970 5 016 ja 1985 4 257. Asukasluku on ollut tästä asti jatkuvassa laskussa ja vuonna 2011 asukasluku oli enää vain 2 722.
Historia > Hyrynsalmen kirkko

Hyrynsalmen ristikirkko on valmistunut vuonna 1786. Tyyliltään kirkko on tuolle ajalle tunnusomainen ristikirkko, jonka hallitsevana piirteenä kohoaa normaalia kookkaampi kahdeksankulmainen keskustorni. Kirkossa on 700 istumapaikkaa ja alttaritaulun on maalannut oululainen Gustaf Hedman 1830-luvulla.
Talvisodan aikana kirkkoon koottiin Suomussalmen taisteluissa kaatuneet.
Hallinto

Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista kolmetoista on keskustan ja neljä SDP:n hallussa kaudella 2021–2025.
Vuosien 2015 ja 2016 konsernitilinpäätösten perusteella Hyrynsalmi täyttää uuden kuntalain mukaiset kriisikuntakriteerit. Arviointiryhmä kuitenkin katsoi, että Hyrynsalmen kunnalla on edellytykset palvelujen järjestämiseen ja turvaamiseen kuntalaisille itsenäisenä kuntana, koska kunnalla on toimiva säästöohjelma ja talous on paranemassa nopeasti.
Väestö

Hyrynsalmella asui 31.12.2021 yhteensä 2139 henkeä. Näistä suomenkielisiä oli 2097 eli 98% väestöstä. Ruotsinkielisiä oli 5 eli 0,2%. Vieraskielisiä oli kunnassa 37 eli 1,7%. Vieraskielisistä ryhmistä merkittävin ovat venäjänkieliset (15 puhujaa).
Väestöstä 84,3% kuului vuonna 2021 Suomen evankelis-luterilaiseen kirkkoon ja 2,2% muihin uskonnollisiin yhdyskuntiin. 13,5% ei kuulunut mihinkään uskonnolliseen yhdyskuntaan.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Hyrynsalmen väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 4 428 | 4 428 |
| 1985 | 1985 |    | 4 225 | 4 225 |
| 1990 | 1990 |    | 4 066 | 4 066 |
| 1995 | 1995 |    | 3 906 | 3 906 |
| 2000 | 2000 |    | 3 486 | 3 486 |
| 2005 | 2005 |    | 3 096 | 3 096 |
| 2010 | 2010 |    | 2 736 | 2 736 |
| 2015 | 2015 |    | 2 422 | 2 422 |
| 2020 | 2020 |    | 2 263 | 2 263 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Hyrynsalmella oli 2 326 asukasta, joista 1 271 asui taajamassa, 1 026 haja-asutusalueilla ja 29:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Hyrynsalmen taajama-aste on 55,3 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Hyrynsalmen kirkonkylä.
Liikenne

Valtatie 5 tulee Ristijärveltä ja jatkuu Suomussalmelle. Seututie 891 alkaa Hyrynsalmelta valtatieltä 5, ja kulkee Hyrynsalmen keskustan, Haapolan, Väisälän, Kytömäen ja Rasinkylän kautta Puolangalle Leipivaaraan. Seututie 892 eroaa seututieltä 891 Hyrynsalmen Kytömäessä. Sieltä se kulkee Suomussalmelle Ämmänsaareen. Seututie 904 risteää Härmänkylällä kantatie 89 kanssa ja ylittää Vartiuksen radan Hyrynsalmen kunnanrajalla. Sieltä tie jatkuu Karhuvaaran ja Kypärävaaran kautta Hyrynsalmelle ja liittyy siellä valtatiehen 5 kaksi kilometriä keskustan eteläpuolella. Yhdystie 8890 alkaa Ristijärveltä seututieltä 888 ja kulkee Emäjoen länsipuolta Karpinvaaran ja Oravivaaran kautta Hyrynsalmelle.
Vaakuna

Hopeisessa kentässä sininen aaltokoroinen paalu, jossa kultainen tervatynnyri. Vaakunan on suunnitellut A.Liuksiala.
Koulut

Hyrynsalmen yhtenäiskoulu (vuodesta 2013 lähtien, luokat 1-9) ja Moisiovaaran koulu. Lukio aloitti toimintansa vuonna 1981 mutta lakkautettiin vuonna 2011.
1950- ja 60-luvuilla Hyrynsalmella toimi lähes 20 koulua.
1960-luvun lopulla raju muuttoliike ravisteli Hyrynsalmea. Väki väheni, syntyvyys aleni, ja tämä näkyi vuosi vuodelta yhä selvemmin kansakoululaitoksessa. Luokkakokojen pienentyessä edessä oli koulujen lakkauttaminen:
Karpinvaaran koulu v. 1965, Karhuvaaran koulu v. 1966, Lietekylän koulu v. 1967, Hakokylän koulu v. 1968, Teerijärven koulu v. 1968,
Kyrön koulu v. 1971, Paljakan koulu v. 1971, Hoikan koulu v. 1983, Oravivaaran koulu v. 1983, Pekankylän koulu v. 1986, Ilvesjärven koulu v. 1986, Tapanikylän koulu v. 1991?, Luvankylän koulu v. 1998, Haapolan koulu v. 1996, Väisälän koulu v. 2008, Nivan koulu (nykyinen Hyrynsalmen yhtenäiskoulu) v. 2013, Iston koulu v. 2013.
Uskonnolliset yhteisöt

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Hyrynsalmella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Hyrynsalmen seurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Hyrynsalmen alueella toimii Pohjois-Suomen ortodoksiseen seurakuntaan kuuluva Kainuun ortodoksinen kappeliseurakunta. Kirkon sisäisiä herätysliikkeitä edustaa paikkakunnalla herännäisyys. Muita kirkkokuntia edustavat helluntaiherätykseen kuuluva Hyrynsalmen helluntaiseurakunta sekä Suomen Vapaakirkkoon kuuluva Hyrynsalmen Vapaaseurakunta.
Kunnantalo

Hyrynsalmen kunnantalo valmistui vuonna 1984. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jouni Koiso-Kanttila ja siinä toimii myös kirjasto.
Matkailu ja nähtävyydet

Hyrynsalmella järjestetään vuosittain Pölhövaaran Vuorisuolla Suopotkupallon MM-kisat. Talvisin pidetään Umpihankifutiksen MM-kisat Ukkohallassa. Kesällä 2009 Hyrynsalmen Ukkohallassa järjestettiin Cable wakeboardingin (kaapelivesilautailu) EM-kisat. Ukkohallan Cablewakeboard-rata on maailman pohjoisin, ja se valmistui vuonna 2008.
Komulanköngäs sijaitsee Hyrynsalmen Syväjoessa lähellä Ukkohallaa. Köngäs on 12 metrin korkuinen ja kaksihaarainen. Suosittu patikointireitti, UKK-reitti, kulkee aivan Komulankönkään vierestä.
Kaunislehdon talomuseo sijaitsee Hyrynsalmen Oravivaarassa. Museo avattiin 20.6.1973.
Teerijärvenkylällä sijaitsee Kuivajärven lintutorni. Tornille on opasteet Jorolan luota, josta on polku perille asti.
Upea luontonähtävyys, kallioinen erämaalampi Vuorilampi, sijaitsee Hyrynsalmen kirkonkylältä noin kymmenen kilometriä Kuhmoon päin.
Lammen ympäri kiertää hiukan yli kaksi kilometriä pitkä luontopolku. Luontopolun varrella on laavupaikka.
Hiidenkirkko ja Vorlokin rotkolaaksot ovat syviä kalliorepeämiä, joiden pohjalla voi olla lunta ja jäätä vielä keskikesän helteilläkin. 
Vorlokin rotkolaakso on UKK-reitillä, välillä Hyrynsalmi - Komulanköngäs. Hiidenkirkko sijaitsee Hakokylässä Ylä-Tervajärven itäpäässä. Lähilaavu löytyy vastapäiseltä rannalta, Hiidenkirkolta Hakokylän tietä n. 4 km kirkonkylän suuntaan.
Löytöjoen terva- ja tärpättitehdas eli niin sanottu Hallan Ukon tervauuni sijaitsee Hallan tilan naapurissa Löytöjoen varressa, noin 16 kilometrin päässä Hyrynsalmen kirkonkylältä. Tehtaan rakennutti vuonna 1924 Johan Alfred Heikkinen eli Hallan Ukko. Heikkinen oli valtiopäivämies ja monipuolinen elinkeinojen kehittäjä.
Yhteensä noin 3 km:n mittainen luontopolku kulkee Paljakanvaaran laen aarniometsässä ja tarjoaa harvinaisen tilaisuuden tutustua suurelta osin luonnontilaiseen metsäekosysteemiin. Luontopolku alkaa Mustarindan pihamaalla sijaitsevalta julkisessa käytössä olevalta kodalta. Reittivaihtoehtoja on kolme, joista punaisella merkattu reitti (700 m) johtaa Paljakanvaaran näkötornille, jolta näkyy suotuisalla säällä samanaikaisesti 12 Kainuun korkeinta vaaraa. Talvella tornille pääsee lumikengillä.
Ruokakulttuuri

Hyrynsalmen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla puoliseen eli lounaaseen kuuluvat ruoat: Hallan ukon suolastus eli suolakala (särki, ahven, muikku tai siika), suolaliha (poroa tai naudanlihaa), imelletty pottuteos eli ruiskuorinen perunapiirakka sekä pottu- ja ohrarieska, juomana kotikalja.
Tunnettuja hyrynsalmelaisia

Rauno Ahonen (s. 1962), näyttelijä
Juho Alfred Heikkinen (1863–1938), poromies, aktivisti ja kansanedustaja
Taisto Heikkinen (1937–2011), sammakkoprofessori ja sääennustaja
Jukka Hulkkonen (s. 1955), metsänhoitaja ja pankinjohtaja, kauppaneuvos
Riku Mattila (s. 1960), muusikko ja tuottaja
Raija Oranen (s. 1948), kirjailija
Matti Rusanen, (s. 1955), pikajuoksija
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hyrynsalmen kunnan kotisivut
Tilastokeskus - Hyrynsalmen kunnan avainluvut
| n k Kainuun maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hyrynsalmi  Kajaani  Kuhmo  Paltamo  Puolanka  Ristijärvi  Sotkamo  Suomussalmi 
Entiset kunnat:  Kajaanin maalaiskunta  Vuolijoki 
Hyrynsalmen kirkko
Hyryntie eli seututie 891 Hyrynsalmen keskustassa kaakkoon päin nähtynä
Vuonna 1998 lakkautettu Haapolan koulu tammikuussa 2021
Hyrynsalmen kunnanraja
Ihmiskeskeisyys

Ihmiskeskeisyys eli antroposentrismi (< kr. άνθρωπος, anthropos, 'ihminen', κέντρον, kentron, 'keskus') on filosofinen näkökanta, jonka mukaan ihminen on maailman keskipiste tai sen tärkein itsenäinen kokonaisuus. Siinä ihminen nähdään luonnosta erillisenä ja sen yläpuolella olevana, ja ihmiselämällä katsotaan olevan luontaista arvoa siinä kun eläimet, kasvit ja mineraaliluonnonvarat ovat vain ihmisen hyödyksi käytettäviä resursseja.
Ihmiskeskeisyys on monen länsimaisen uskonnon ja filosofian perususkomus. Ajattelutavan juuret on nähty Raamatun luomiskertomuksessa, jossa ihminen luodaan Jumalan kuvaksi valtaamaan maan ja hallitsemaan muita olentoja. Tämä käsitys esiintyy paitsi juutalaisessa ja kristillisessä teologiassa, myös Aristoteleen Politiikassa ja Immanuel Kantin moraalifilosofiassa.
Arvostelijoiden mielestä ihmiskeskeisessä ajattelussa liioitellaan ihmisen merkitystä kaikkeuden osana. Sillä onkin usein perusteltu luonnovarojen vapaata riistoa. Joidenkin ympäristöetiikan kannattajien mukaan myös luonnonsuojelu ja luonnonvarojen säästäminen voidaan kuitenkin yhdistää ihmiskeskeiseen lähtökohtaan, sillä luonnon säästäminen parantaa ihmisten hengitysilman laatua ja tulevien sukupolvien elämää. Ympäristöeettiset ajattelijat ovat haastaneet ihmiskeskeisyyden 1970-luvulta lähtien myös kyseenalaistamalla ihmisen aseman muiden eliöiden yläpuolella sekä antamalla luonnolle itseisarvon, joka ei riipu sen hyödyllisyydestä ihmiselle. Tämän biosentrisen filosofian mukaan ihminen on vain yksi laji muiden joukossa.
Feministit ovat arvostelleet ihmiskeskeisyyttä patriarkaaliseksi, ja he ovat tuoneet sen vastineeksi ekofeminismin, joka korostaa naisen ja luonnon yhteyttä sorron kohteena.
Ihmeiden oppikurssi

Ihmeiden oppikurssi (eng. A Course In Miracles), myös ACIM tai Kurssi (The Course), on yhdysvaltalaisten kliinisen psykologian professoreiden, Helen Schucmanin William Thetfordin avustuksella kirjoittama itseopiskelumenetelmän kuvaileva kirja, vaikkakaan Schucman ei nimeä heitä kirjoittajiksi. Schucman on väitteidensä mukaan saanut kirjan saneluna "sisäiseltä ääneltä", joka hänen mukaansa on Jeesuksen ääni. Kirja tähtää lukijan henkiseen vapautumiseen pelosta, eli egosta. Kurssi on opetukseltaan ei-dualistinen. Sen mukaan kokemamme maailma on aistiharha, josta voidaan vapautua noudattamalla Kurssin opettamaa kokonaisvaltaista anteeksiantoa.
Ihmeiden oppikurssin englanninkielinen alkuperäisversio 'vastaan otettiin' seitsemän vuotta ja julkaistiin ensimmäisen kerran 1976. Suomalainen käännös valmistui, seitsemän vuoden käännöstyön jälkeen 2002.   Pirkko Pelkonen käänsi suomen kielisen version.
Ihmeiden oppikurssi koostuu kolmesta osasta: Tekstiosasta, Oppilaan työkirjasta sekä Opettajan käsikirjasta. Kurssin oikeudet omistaa amerikkalainen The Foundation for Inner Peace -niminen yhdistys.
Tällä hetkellä Kurssin sanoman kuuluisimpiin opettajiin kuuluu muun muassa Marianne Williamson, Gary Renard ja David Hoffmeister.
Kurssi itse esittelee itsensä näin:
"Tämä on Ihmeiden oppikurssi. Se on pakollinen kurssi. Vapaaehtoista on vain se, milloin suoritat sen. Vapaa tahto ei tarkoita, että voisit määritellä opetussuunnitelman. Se tarkoittaa vain, että voit valita, mitä haluat opiskella tiettynä ajankohtana. Kurssin päämääränä ei ole opettaa rakkauden merkitystä, sillä se ylittää sen, mitä voidaan opettaa. Kurssin päämääränä on kuitenkin poistaa esteet rakkauden läsnäolon tietoisuuden tieltä, sillä rakkauden läsnäolo on sinun luonnollinen perintöosasi. Rakkauden vastakohta on pelko, mutta sillä mikä on kaikenkattavaa ei voi olla vastakohtaa. Tämä kurssi voidaan sen vuoksi tiivistää hyvin yksinkertaisella tavalla seuraavasti:
Mitään todellista ei voi uhata.
Mitään epätodellista ei ole olemassa.
Siinä on Jumalan rauha."
Kurssi on kirjoitettu jambisen pentametrin runon silosäkeen runomittaan, jota muun muassa William Shakespere käytti teoksissaan.
Suhde raamattuun

Vaikka kurssi käyttää juutalais-kristillistä terminologiaa, se sisällöltään muistuttaa enemmän buddhalaisia opetuksia. Kurssista löytyy useita satoja kohtia, jossa se oikaisee raamattua ja kertoo, mitä sen vertauksilla todella tarkoitettiin.
Kritiikkiä

Useimmat kritiikin esittäjistä ovat perinteisen kristinuskon kannattajia.
Benedict J. Groeschel, vaikkakin on Schucmanin ja Thetfordin ystävä, on arvostellut Ihmeiden oppikurssia ja siihen liittyviä järjestöjä. Groeschel löytää kirjasta joitakin osia, joita hän kutsuu "vakaviksi ja vaarallisiksi kristillisen teologian vääristymiksi", ja kirjoittaa, että kurssi on "hyvä esimerkki väärästä ilmoituksesta" ja että "siitä on... tullut hengellinen uhka monille."
Skeptikko Robert T. Carroll kritisoi Ihmeiden oppikurssia "pienteollisuudeksi", joka on liiaksi kaupallistettu ja luonnehtii sitä "parannelluksi kristinuskoksi", sanoen että sen opetukset eivät ole alkuperäisiä ja toteaa että niitä on poimittu "eri lähteistä, idästä ja lännestä".
Idän pikajunan arvoitus (vuoden 1974 elokuva)

| Idän pikajunan arvoitus> Murder on the Orient Express |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sidney Lumet
Käsikirjoittaja:  Paul Dehn
Tuottaja:  John Brabourne
Säveltäjä:  Richard Rodney Bennett
Kuvaaja:  Geoffrey Unsworth
Leikkaaja:  Anne V. Coates
Tuotantosuunnittelija:  Tony Walton
Pukusuunnittelija:  Tony Walton
Pääosat:  Albert Finney Lauren Bacall Sean Connery Ingrid Bergman
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  EMI Films
Levittäjä:  Mokép Netflix Paramount Pictures Warner Bros. Home Entertainment Studio Canal Paramount Home Entertainment Gloria Film Studiocanal (käännä suomeksi) Lumière Thorn EMI Carlotta Films The Criterion Channel (käännä suomeksi) Rete 4 HBO Max
Ensi-ilta:  24. marraskuuta 1974
Kesto:  128 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Idän pikajunan arvoitus (Murder on the Orient Express) on brittiläinen vuonna 1974 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu Agatha Christien samannimiseen romaaniin. Elokuvan on ohjannut Sidney Lumet ja käsikirjoittanut Paul Dehn.
Elokuva sai kuusi Oscar-ehdokkuutta: naissivuosasta, miespääosasta, kuvauksesta, puvustuksesta, musiikista ja käsikirjoituksesta. Ingrid Bergman voitti palkinnon parhaasta naissivuosasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Albert Finney  | … |  Hercule Poirot   |
|  Anthony Perkins  | … |  Hector McQueen   |
|  John Gielgud  | … |  Edward Beddoes (kirjassa Edward Masterman)   |
|  Jean-Pierre Cassel  | … |  Pierre Michel   |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Mary Debenham   |
|  Sean Connery  | … |  eversti Arbuthnot   |
|  Wendy Hiller  | … |  prinsessa Natalia Dragomiroff   |
|  Rachel Roberts  | … |  Hildegarde Schmidt   |
|  Michael York  | … |  kreivi Rudolf Andrenyi   |
|  Jacqueline Bisset  | … |  kreivitär Helena Andrenyi   |
|  Ingrid Bergman  | … |  Greta Ohlsson   |
|  Lauren Bacall  | … |  Harriet Belinda Hubbard (kirjassa Caroline Martha Hubbard)   |
|  Denis Quilley  | … |  Gino Foscarelli (kirjassa Antonio Foscarelli)   |
|  Colin Blakely  | … |  Cyrus Hardman   |
|  Martin Balsam  | … |  senior Bianchi (kirjassa monsiuer Bouc)   |
|  Richard Widmark  | … |  Samuel Edward Ratchett   |
|  George Coulouris  | … |  tohtori Constantine   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoi tyylikkään elokuvan ”puksuttavan eteenpäin” kiinnostavammin kuin myöhemmät Christie-filmatisoinnit. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Idän pikajunan arvoitus (vuoden 1974 elokuva) Wikimedia Commonsissa
Roger Ebert: Murder on the Orient Express Roger Ebert.  1.1.1974. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
How we made the original Murder on the Orient Express The Guardian.  13.11.2017. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
Nathan, Ian: Murder On The Orient Express Review Empire.  28.7.2006. Viitattu 3.4.2021. (englanniksi)
Höytiäisen valuma-alue

Höytiäisen valuma-alue (vesistöaluetunnus 04.8) on Vuoksen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 1 491,23 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 21,35 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Pyhäselkä, johon vesistön, ja samalla suurimman järven Höytiäisen, laskujoki Höytiäisen kanava laskee.
Valuma-alue

Valuma-alue sijaitsee pääasiassa Juuan, Polvijärven ja Kontiolahden kunnissa ja vähäisessä määrin Joensuun kaupungin ja Liperin kunnan alueella.
Ensimmäisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta, jotka enemmän sisennettyinä laskevat ensimmäiseen yläpuolella sijaitsevaan vähemmän sisennettyyn alueeseen tai valuma-alueeseen:
Höytiäisen kanavan alue (04.81)
Höytiäisen alue (04.82)
Rauanjoen valuma-alue (04.83)
Kiskonjoen valuma-alue (04.84)
Kuhnustanjoen valuma-alue (04.85)
Tuopanjoen valuma-alue (04.86)
Venejoen valuma-alue (04.87)
Pääuoma

Höytiäisen valuma-alueen pääuomasta ei ole tässä käytettävissä kirjallisia tietoja. Sen voi kuitenkin määrittää etsimällä esimerkiksi valuma-alueeltaan suurimpiä jokia valuma-alueen sisältä. Koska Höytiäisen valuma-alue laskee Pyhäselkään Höytiäisen kanavaa pitkin, on se pääuoman alajuoksua. Kaavan lähdejärvi Höytiäinen muodostaa pääuoman keskusjärven, jonka kautta yläpuoliset vesistöt laskevat alas. Pääuoman yläjuoksuksi valitaan sellainen joki, jonka valuma-alue on suurin, sillä tällaiset joet ovat myös virtaamiltaan suurimpia. Valuma-alueen suurimmat joet ovat Kiskonjoki ja Rauanjoki, joiden valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 256 neliökilometriä  ja 221 neliökilometriä . Kiskonjoki alkaa Miihkalinjärvestä, johon laskee etelästä pieni puro. Pääuoman pituus voidaan arvioida yhdistämällä Höytiäisen kanavan (9 km), Höytiäisen järvenselän (27 km), Kiskonjoen (31 km), Miihkalinjärven selän (1 km) ja puron (2 km) arvioidut pituudet. Pääuoman kokonaispituudeksi saadaan tällöin noin 70 kilometriä.
Höytiäisen valuma-alueen pääuoman sivu-uomia > Kiskonjoki

| Sivujoen nimi     | Etäisyys Höytiäisestä (km) | Uoman kohta   | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Joki laskee Häytiäiseen Rauanlahdella.
| Nisän kanava | 8 | Kanava | 2 |  | 48 | 2,2,2,2,–,3 |  |
| Multapuro | 10 | Kanava |  |  | 51 | 2,2,2,–,–,3 |  |
| Lipasjoki | 13 | keskijuoksu | 15 |  | 35 | 2,2,2,2,–,3 |  |
| Keltapuro | 22 | keskijuoksu |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
| Toivalanpuro | 23 | keskijuoksu |  |  | 18 | 2,2,2,–,–,3 |  |
| Teeripuro | 24 | keskijuoksu |  |  | 15 | 2,2,2,–,–,3 |  |
| Moskuunpuro | 28 | yläjuoksu |  |  | 12 | 2,2,2,–,–,3 |  |
| Suolamminpuro | 30 | yläjuoksu |  |  |  | 2,2,2,–,–,– |  |
Joki alkaa Miihkalinjärvestä.
Lähteet: 1 = luettu Wikipedian suomenkielisestä artikkelista, 2 = katsottu tai mitattu Karttapaikka- verkkopalvelusta, 3 = määritetty VALUE- verkkopalvelun avulla
Aiheesta muualla

Mononen, Paula: Höytiäisen reitin vesistöalueen tila ja siihen vaikuttaneet tekijät vuosina 1978–1990.  (monistesarja, nro 296)  Helsinki:  Vesi- ja ympäristöhallitus, 1991.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.4.2022).
Darfurin konflikti

Sudan; Darfur merkitty vihreällä.
Darfurin konflikti on Sudanissa, läntisessä Darfurin maakunnassa vuodesta 2003 käynnissä ollut aseellinen konflikti, jonka seurauksena oli Yhdistyneiden kansakuntien arvion mukaan vuoteen 2008 mennessä kuollut jopa 300 000 ihmistä. Kotinsa on joutunut jättämään 2,5 miljoonaa ihmistä. 200 000 pakolaista on paennut länteen, Tšadin puolelle.
Osapuolet

Konfliktin osapuolina ovat Sudanin hallitus, hallituksen tukemat arabipaimentolaisten puolisotilaalliset janjaweed-joukot ja maanviljelijäheimoista koostuneet ei-arabien kapinallisryhmät. Kriisin taustalla on nähty maanviljelijöiden ja paimentolaisten välinen resurssikilpailu. YK:n pääsihteeri Ban Ki-moonin mukaan kriisin taustalla on ilmaston lämpenemisen aiheuttama kuivuus, joka on johtanut yhä kovenevaan kilpailuun vesi- ja ruokavaroista viimeisen parin vuosikymmenen aikana.
Pääasiallisia kapinallisryhmiä on kolme: kaksi Sudanin vapautusarmeijan (SLA) osaa ja Gibril Ibrahimin johtama Justice and Equality Movement (JEM). Joukot ovat taistelleen paikallistasolla myös keskenään, lähinnä luonnonvarojen hallinnasta. Vuonna 2011 nämä kolme liittyivät SPLM-North-kapinallisten kanssa Sudanin vallankumousrintamaksi Sudan Revolutionary Front (SRF).
Janjaweed-joukkojen on todettu syyllistyneen etniseen puhdistukseen, johon on kuulunut laajamittaisia, systemaattisia ja suunniteltuja siviilien joukkomurhia ja -raiskauksia. Raiskaukset ovat olleet tehokas keino hajottaa paikallisia yhteisöjä, sillä raiskattu nainen on kulttuurin mukaan kunniaton ja huono. Miehen pitää jättää raiskattu vaimonsa ja perheen karkottaa raiskattu tyttärensä, jotta perheen kunnia säilyisi. Raiskattuja on jopa tapettu perheenjäsentensä toimesta. Näin kulttuurin ja identiteetin kannalta tärkeät perheiden ja sukujen siteet hajoavat.
Kameleilla ratsastavat Janjaweed-joukot ovat tehneet yllätyshyökkäyksiä mustien kyliin Sudanin ilmavoimien ensin pommitettua niitä, ja poistuneet pian tapettuaan ja raiskattuaan ensin ihmisiä, ja sytytettyään rakennuksia palamaan. Mustien aseistautuneet joukot ovat lähes aina tulleet apuun liian myöhässä vain todetakseen jo tehdyn tuhotyön. Useat kylät ovat autioituneet, ja tuhannet ovat joutuneet pakolaisiksi.lähde?
On kiistelty siitä, pitäisikö Darfurin tapahtumia luonnehtia kansanmurhaksi. Esimerkiksi Yhdysvallat on käyttänyt kyseistä termiä Darfurin tapahtumista. YK:n asiantuntijaryhmä päätyi kuitenkin vuonna 2005 siihen tulokseen, ettei Sudanin hallituksen ja janjaweedien julmuuksia voida osoittaa suunnitelmallisiksi eikä konfliktia voi siksi julistaa kansanmurhaksi.lähde?
Ensimmäiset sotarikossyytteet luettiin helmikuussa 2007, kun Haagin Kansainvälinen rikostuomioistuin (ICC) luki syytteet muun muassa Sudanin entiselle sisäministerille Ahmad Harunille ja janjaweed-komentaja Ali Koshaibille. Sudan on kieltäytynyt luovuttamasta syytettyjä.lähde?
Konflikti on myös uhannut laajentua, sillä aseellisia taisteluja ja massiivisia pakolaisvirtoja on Tšadin itäosissa. Tšad lähetti marraskuussa 2006 sotajoukkojaan Keski-Afrikan tasavaltaan tšadilaisten kapinallisten perään, jotka olivat sotkeutuneet Darfurin väkivaltaisuuksiin.lähde?