Chrysler
Historia > Chryslerin syöksykierre 1972–1980

Konsernin uutta vuosikymmentä leimasivat itseriittoisuus, kaksi energiakriisiä, penninvenytys, byrokratia sekä kasvanut inflaatio, jotka yhdessä työnsivät yhtiön konkurssin partaalle. Toisaalta, samaan aikaan yhtiön insinöörit ja suunnitteluosasto työskentelivät uusien teknisten ratkaisujen kehittämiseksi. Aikakauden innovaatioita olivat muun muassa elektroninen sytytys, moottorin tietokoneohjaus, autojen painonpudotus sekä vuoden 1960 malliston jälkeen ensimmäisen, täysin uuden amerikkalaisen Chrysler Corporation -henkilöauton suunnittelutyö. Vuonna 1980 Chrysler oli enää vain pelkkä varjo siitä maailmanlaajuisesta mahtiyhtiöstä, joka se oli aiemmin ollut. Yhdysvaltain liittovaltion pelastuspaketti löi konsernin otsaan huonon yhtiön leiman pitkäksi aikaa ja samalla se loi pohjan kahdelle tulevalle täyskäännökselle.
Vuonna 1972 vuosikymmenen vaihteen hevosvoimasota oli vain muisto, ja moottoreiden tehot laskivat alas muutoinkin, kuin uuden nettohevosvoima-mittaustavan pakottamina. Chryslerilla olivat asiat kuitenkin kohdallaan, Rootes- ja Mitsubishi badge-engineering -mallien myötä yhtiöllä oli Yhdysvaltojen pienten autojen markkinoista 25 % osuus, Dodge Dartin ja Plymouth Valiantin pitäessä compact-luokasta hallussaan 40 % siivua. Yhdysvaltain henkilöautomarkkinoiden kokonaismyynnistä Chryslerilla oli 17 % osuus. Kaikkiaan konsernin koti- ja kansainvälisten markkinoiden myyntiluvut saavuttivat uuden ennätyksen ja yhtiö myi ao. vuonna noin kaksi miljoonaa autoa. Chryslerin elektroninen sytytysjärjestelmä oli ajettu sisään niin, että se oli viimeistenkin moottoreiden varusteena mallivuoden '72 loppuun mennessä. Savusumun haittoja vastaan Chryslerilla kehitettiin Cleaner Air System, jossa osa pakokaasuista kierrätettiin takaisin palotilaan, jolloin palotapahtuman lämpötila laskee alemmas. Samaan pyrittiin sähkötoimisella automaattirikastimella, joka aiempaa tarkemmin ja nopeammin laski polttoaineseoksen rikastusta alemmas sekä sytytysennakkoa aiempaa tarkemmin ohjanneella OSAC (Orifice spark advance control) -järjestelmällä.
Vuosi 1973 oli viimeinen halvan bensiinin vuosi. Yhdysvalloissa kehitetyt, vielä primitiiviset saastelaitteet, söivät moottoreiden tehoja ja lisäsivät niiden polttoaineenkulutusta, yhdessä jatkuvasti kasvaneen painon myötä. Chrysler-konsernin kokonaistuotanto Yhdysvalloissa kasvoi edellisestä vuodesta 13,1 prosenttia, Yhdysvaltojen teollisuuden kokonaiskasvun ollessa 9,5%. Myyntiluvut ympäri maailmaa jatkoivat kasvuaan ja konserni myi noin 2,2 miljoonaa autoa. Yhtiön nettotulos oli 1,1 miljardia dollaria, uusi ennätys sekin. Samaan aikaan Britannian autoteollisuuden ongelmat alkoivat heijastua Yhdysvaltoihin. Plymouth Cricket -nimellä Yhdysvalloissa myyty Hillman Avenger alkoi kärsiä laatuongelmista, jotka lukuisten muiden syiden ohella painoivat mallin myyntilukemat pohjamutiin. Vuonna 1971 Yhdysvaltojen markkinoille lanseerattu pikkuauto (amerikkalaisittain) poistettiin vähin äänin myynnistä vuoden 1973 lopussa, kesken mallivuoden. Vuonna 1973 Yhdysvalloissa astui voimaan liittovaltion laki, jonka mukaan henkilöauton etupuskurin on kestettävä 5 mph (8 km/h) ja takapuskurin 2,5 mph (4 km/h) vauhdilla tapahtuvat törmäykset muotoaan muuttamatta. Tämä määräys vaikutti suuresti sekä amerikkalaisten että tuontiautojen ulkonäköön.
Chrysler esitteli uudet C-koriset mallinsa vuodelle 1974, juuri samaan aikaan kun energiakriisi iski päälle lokakuussa 1973 ja romahdutti täyskokoisten automallien kysynnän. Ostajien siirtyessä pienempiin autoihin, konsernin A-korimallien (Dart ja Valiant) optiolistoille lisättiin suurempien mallien varusteita. A-koristen autojen osuus yhtiön myynnistä nousi yli 50 prosenttiin. Autojen valmistuksessa käytettyjen nimikkeiden (osat, komponentit) määrä karsittiin lähes kertarykäisyllä 21 000:sta 15 000:een. Moottorien öljynvaihtoväliksi nostettiin 6 kk/5000 km. Puolen vuoden vaihtoväli oli käytössä vuoteen 2013 asti. Uutta vuodelle 1974 olivat törmäyksessä periksiantava ohjauspylväs, ovien turvapalkit, uudet hydraulisesti iskuja absorboineet puskurit, suljettu jäähdytysjärjestelmä ja ainoastaan ao. vuonna käytössä ollut järjestelmä, joka esti moottorin käynnistämisen, mikäli turvavyö oli kytkemättä. Chrysler-autot saivat kojelaudan alta esiintaittuvan sulakerasian, ja pysty- ja syvyyssuunnassa säädettävän ohjauspyörän. Massiivisempi kojelaudan verhoilu imi itseensä melua aiempaa tehokkaammin.
Vuonna 1975 ottomoottoristen henkilöautojen päästömääräyksiä monissa Yhdysvaltain osavaltioissa kiristettiin katalysaattoripakolla, tiukimmat määräykset olivat jälleen Kaliforniassa. Markkinoille esiteltiin B-korinen Chrysler Cordoba, ensimmäinen Chrysler, joka ei ollut full-size -kokoluokkaa. Rootes Group tuotti tappiota ja työllisyyden turvaamiseksi Britannian hallitus myönsi Chryslerille 100 miljoonan dollarin tukipaketin. Chrysler Corporationin myynti Yhdysvalloissa putosi 24 % vuoden 1974 lukemista, ja maailmanlaajuisesti myynti putosi 2,5 miljoonaan yksikköön. Yhtiön menetykset yhden vuoden aikana olivat 260 miljoonaa dollaria, niistä 55 miljoonaa muodostui alle tasearvonsa myydyn Airtemp-divisioonan aiheuttamista alaskirjauksista. Yhtiön markkinaosuus Yhdysvalloissa laski 15:een prosenttiin, mutta trucks-luokan autojen siivu markkinoista nousi 13 prosenttiin. Kiitos tästä kuului erityisesti erilaisilla varustepaketeilla höystettyjen Dodge D -sarjan pick-upien myynnin kasvusta. Heinäkuussa 1975 Lynn Townsend, mies joka aiemmin oli nostanut Chryslerin kansainväliseksi jättiyhtiöksi, joutui omistajien vaatimuksesta eroamaan. Hänen tilalleen hallituksen puheenjohtajaksi nimettiin konsernin aiempi johtaja John Riccardo, jonka paikan taas otti Ed A. Cafiero, aiempi varajohtaja.
Vuonna 1976 konserni korvasi pitkäikäiset Dodge Dart- ja Plymouth Valiant -mallinsa hieman suurempikokoisilla Aspen- ja Volaré -malleilla. Mallien esiinmarssia ryyditettiin massiivisilla mediakampanjoilla, mutta autoista muodostui Chryslerille pian painajainen. Mallit oli kiirehditty markkinoille energiakriisin aiheuttaman suurten mallien myynnin romahtamisen seurauksena liian vähäisellä testauksella. Autoissa oli runsaasti takaisinkutsuja aiheuttavia vikoja sekä valmistuksen laatuongelmia, jotka aiheuttivat Chryslerille kirvelevän kolauksen maineeseen ja runsaasti rahanmenetystä. Euroopassa Simca 1307 voitti "Vuoden Auto" -tittelin.
Vuonna 1977 yhtiön tilanne näytti hetken hieman valoisammalta. Aspen- ja Volaré -mallien laatua oli kohennettu ja markkinoille tuotiin niihin pohjautuvat, intermediate-kokoluokan M-koriset, Dodge Diplomat- ja Chrysler LeBaron -mallistot. Autoelektroniikan jatkuvan lisääntymisen myötä Huntsvillen tehdasta laajennettiin. Yhtiö teki ao. vuonna voittoa 163 miljoonaa USD.
Vuonna 1978 Chrysler Corporationin johtajaksi nimetään Lee Iacocca, joka alkaa järjestämään yhtiön asioita uuteen uskoon. Hän lopettaa joitain hankkeita, käynnistää uusia ja ajaa tuotannossa läpi laadunkohotusohjelman. Huntsville saa sarjatuotantoon Chrysler EVIC (Electronic Vehicle Information Center) -ajotietokoneen. Uudistetut B-sarjan vanit jatkavat Yhdysvaltojen myyntilistojen pitkään jatkunutta dominointia. Euroopassa esitellään uusi Chrysler Horizon, joka voittaa "Vuoden Auto" -tittelin. Yhdysvaltain markkinoille mallista kehitetään Dodge Omni- ja Plymoth Horizon, jotka ovat ensimmäiset amerikkalaisvalmisteiset, etuvetoiset subcompact-luokan automallit. Britanniassa markkinoille tuodaan uusi Chrysler Sunbeam -malli. Chrysler Defense aloittaa suunnittelemansa M1 Abrams -taisteluvaunun valmistuksen. Chrysler esitteli kehittämänsä lukkoturbiinin. Yhtiön tappio ao. vuonna oli 200 miljoonaa USD. PSA ostaa Chrysler Europe -yhtiön nimelliseen yhden dollarin hintaan, mutta ottaa samalla vastuun yhtiön veloista. Chrysler Corporationille jää lisäksi optio PSA:n osakkeisiin.
Vuonna 1979 Iacocca oli pakotettu hakemaan Yhdysvaltain liittohallitukselta hätärahoitusta, koska yhtiön pääluotottajat kieltäytyivät investoimasta yhtiöön, jonka ne katsoivat jo tekevän kuolemaa. Presidentti Carterin hallinto ei antanut yhtiölle suoraa rahallista tukea, mutta lupasi sille 1,5 miljardin USD:n lainatakuun. Joukkoirtisanomisien uhatessa ne osavaltiot, joissa Chryslerilla oli toimintoja, lainasivat yhtiölle rahaa, samoin kuin esim. ranskalainen PSA. Ammattiliitot ja työläiset suostuivat leikkaamaan palkkojaan. Yhtiön tappio vuonna 1979 oli 1,1 miljardia ja autojen myynti maailmanlaajuisesti oli ainoastaan 1,8 miljoonaa yksikköä.
Vuonna 1980 Chryslerin maritime-toimintoihin kuulunut Chrysler Boats myydään, moottorienvalmistusta lukuun ottamatta, Texas Marine International -yhtiölle. Chryslerin tappiot ovat 1,7 miljardia, mutta se kykenee silti loppuvuodesta tuomaan markkinoille uudet, K-koriset, etuvetoiset Plymouth Reliant- ja Dodge Aries -mallistonsa. Yhtiön autojen maailmanlaajuinen myynti laski vielä 1,2 miljoonaan yksikköön, mutta Reliantin ja Ariesin myötä yhtiön pitkä yö alkoi päättyä ja aurinko jälleen nousta.