stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vegaanihaaste
Tausta

Järjestäjien mukaan kampanjan tavoitteena on tehdä kokeilujaksosta mahdollisimman helppoa. Kampanjan mukaan 80% jatkaa haasteen jälkeen vegaaneina tai pääsääntöisesti kasvisperäistä ruokaa syövinä. Lähes kaikki osallistujat ilmoittivat vähentävänsä lihankulutusta haasteeseen osallistumisen jälkeen. Vegaanihaaste järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2013.
Vegaanihaasteen eteneminen

Osallistuminen on ilmaista. Osallistujat saavat kuukauden ajan päivittäin sähköpostiinsa uutiskirjeen, joka sisältää ravitsemustietoa, käytännön vinkkejä, ruokareseptejä sekä asiaan liittyviä artikkeleita. Kampanja jakaa sivujensa mukaan vain tieteellistä tietoa aiheesta. Kampanjaa on suunnittelemassa laillistettu ravitsemusterapeutti.
Osallistuja voi saada myös oman ohjaajan haasteeseen halutessaan, johon voi olla kuukauden ajan yhteydessä.
Osallistumisen syitä

Haasteeseen osallistuvilla on monenlaisia syitä osallistua – esimerkiksi eettiset syyt ja ympäristösyyt. Maaseudun tulevaisuuden mukaan kampanjansivuilla luetellaan kahdeksan syytä osallistua vegaanihaasteeseen. Vegaaninen ruokavalio säästää ympäristöä, ilmastoa, vettä, ihmisten terveyttä ja eläimiä. Kampanjan mukaan vegaanista ruokavaliota noudattamalla ei jää mistään paitsi ja voi jopa herkutella. Lisäksi syynä mainitaan että kasvisruoan kokeileminen on aikaisempaa helpompaa.
Osallistumisen syitä > Eläimet

Vegaanihaasteen tiedotteen mukaan jokainen osallistuja säästää kuukauden aikana 33 eläimen hengen, yli 70000 litraa vettä sekä 344 kilometrin automatkaa vastaavan määrän kasvihuonepäästöjä. Vuoden aikana kasvissyöjä säästää kampanjan mukaan 225 kalaa, sisältäen muille tuotantoeläimille syötetyt kalat, 151 merenelävää sekä 30 maaeläintä, kuten lammasta ja lehmää.
Osallistumisen syitä > Ympäristösyyt

Vegaanihaasteen tiedotteen mukaan lihantuotanto aiheuttaa myös eroosiota, metsäkatoa, lajien sukupuuttoa, vesipulaa sekä vesistöjen rehevöitymistä. Kampanjan mukaan kolmannes maapallon jäätömästä pinta-alasta on joko maaeläinten laidunmaata tai sillä viljellään ruokaa maaeläimille.
Osallistumisen syitä > Terveys

Kampanja myös mainostaa vegaaniruoan olevan terveellisempää – sillä se sisältää vähemmän tyydyttyneitä rasvahappoja ja enemmän kuitua ja antioksidantteja. Vegaanihaasteen tiedote kertoo kasvissyöjillä olevan alhaisempi kuolleisuus sydäntauteihin, sekä pienempi riski kakkostyypin diabetekseen, eturauhasen ja paksusuolen syöpään sekä sydän- ja verisuonitauteihin.
Osallistumisen syitä > Uteliaisuus

Kiinnostus kasvisruokailuun kasvaa jatkuvasti. ScenoProt-tutkimuksessa 76% nuorista uskoo kasvisruoan syönnin yleistyvän lähitulevaisuudessa ja 51% nuorista ajattelee lihansyönnin vähenevän.
Kampanja vuosittain > 2013

Vegaanihaaste järjestettiin ensimmäisen kerran. Osallistujia oli alle tuhat.
Kampanja vuosittain > 2017

Vuonna 2017 kampanja järjestettiin neljättä kertaa, ja mukana olivat silloin muiden muassa Jari Sarasvuo, Maija Vilkkumaa ja Vilma Alina. Tammikuun lopussa järjestettiin Suomen ensimmäiset vegaanimessut. Vegemessujen tuottaja on Suvi Auvinen.
Kampanja vuosittain > 2018

Kampanjaan osallistui yli 11000 ihmistä. Julkkiksista kampanjassa mukana olivat näyttelijöistä Riku Nieminen, Anna-Leena Sipilä, Eero Ritala, elokuvaohjaajajista Aku Louhimies ja Katja Gauriloff, sekä julkkispappi Kai Sadinmaa. Vuonna 2018 vegaanihaasteeseen osallistui 200 ravintolaa, jotka sitoutuivat pitämään tammikuun ajan ruokalistallaan yhden vegaanisen aterian.
Kampanja vuosittain > 2019

Vuonna 2019 vegaanihaasteeseen osallistuivat muun muassa Tuomas Enbuske, Toimittaja Baba Lybeck, näyttelijä Ville Myllyrinne sekä ohjaaja Selma Vilhunen. Haaste rikkoi aikaisemmat ennätykset yli 13000 osallistujalla. Osallistujat säästivät yhteensä 430000 eläintä kampanjan aikana tiedotteen mukaan.
Kampanja vuosittain > 2020

Vuoden 2020 haasteeseen osallistuivat muun muassa näyttelijä Johannes Holopainen, Paleface, James Nikander (Musta barbaari), valokuvaaja Meeri Koutaniemi, kirjailija Katja Kettu ja Hesburgerin perustaja Heikki Salmela. Salmela näki haasteen helppona kokkitaustansa vuoksi.
Vegaanihaasteessa oli tammikuun toisella viikolla jo 18000 osallistujaa ja tammikuussa 21000. Haasteen tiedotteen mukaan osallistujat säästivät 693000 eläimen hengen osallistumalla haasteeseen.
Kampanja vuosittain > 2021

Vuoden 2021 tammikuussa haasteeseen osallistui 25000 ihmistä. Osallistujamäärä oli isompi kuin aikaisempina vuosina tähän asti. Haasteen ottivat vastaan vuonna 2021 julkisuuden henkilöistä muusikot Mariska, Anssi Kela, Maija Vilkkumaa ja Vesta. Muita vegaanihaasteen osallistujia olivat kirjailija Tommi Kinnunen ja näyttelijät Niina Lahtinen, Minka Kuustonen ja Maaria Nuoranne. Urheilijoista mukana olivat lumilautailija Enni Rukajärvi ja ultrajuoksija Juha Jumisko.
Vuonna 2021 haasteessa on mukana yliopistojen ja virastojen ruokapalveluita, jotka sitoutuvat tarjoamaan päivittäin vegaanisen aterian tammikuun ajan. Ruokapalveluista mukana olivat muun muassa Helsingin yliopiston Unicafe ja Turun yliopiston Unica. Ruokapalveluiden kampanja on toteuttu yhteistyössä Ilmastokestävä kasvisruoka -kampanjan kanssa.
K-kaupat olivat mukana vastaavankaltaisessa Lihaton lokakuu-kampanjassa vuonna 2021.
Kampanja vuosittain > 2022

S-kaupat olivat mukana vegaanihaasteessa. Lidl kertoi tammikuussa viettävänsä vastaavankaltaista Veganuary-kampanjaa. K-kaupat julkaisivat nettisivuillaan Vegaanihaasteetta varten kuukaudeksi ruokareseptejä.
Kampanja vuosittain > 2023

S-ryhmän kaupat olivat mukana vegaanihaasteessa vuonna 2023, mutta K-kaupat eivät Keskon mukaan osallistuneet kampanjaan.
Aiheesta muualla

Vegaanihaaste.fi (Arkistoitu – Internet Archive) – kampanjan viralliset sivut
Joonas Ahonen

Joonas Ahonen (s. 9. huhtikuuta 1984) on suomalainen pianisti.
Pianisti Joonas Ahosen toimintakenttä ulottuu 1700-luvun lopun musiikin esittämisestä fortepianolla aikamme musiikin kantaesityksiin. Uuden musiikin kokemusta Ahonen kerrytti erityisesti vuosinaan Klangforum Wien -ensemblen jäsenenä.
Ahosen viimeaikaisiin esiintymisiin lukeutuvat Unsuk Chinin Pianokonsertto Basel Sinfoniettan solistina, Philipp Maintzin Pianokonsertto Marin Alsopin johtaman RSO Wienin solistina, Bernhard Ganderin Ahoselle omistaman konserton kantaesitys SWR:n sinfoniaorkesterin kanssa sekä resitaalit Parman Casa della Musicassa ja Buenos Airesin Teatro Colónissa. Vakituisen duopartnerinsa viulisti Patricia Kopatchinskajan kanssa Ahonen on esiintynyt mm. Lontoossa, Gstaadissa, Kööpenhaminassa ja Wienissä sekä kiertueella Japanissa. Duon ensilevytys ”Le monde selon George Antheil” ilmestyi vuonna 2022 Alpha-merkillä.
Ruotsalaisen BIS-yhtiön katalogista löytyvät Ahosen levytykset Charles Ivesin pianosonaateista sekä BIT20 ensemblen ja Baldur Brönnimannin kanssa taltioitu Ligetin Pianokonsertto. Tuorein levytys on viulisti Pekka Kuusiston kanssa kalifornialaiselle Yarlung-yhtiölle taltioitu Symmetria Pario – Creation.
Ahosen opettajina Sibelius-Akatemiassa olivat Tuija Hakkila-Helasvuo ja Liisa Pohjola. Syksystä 2023 alkaen hän toimii professorina Kölnin musiikkikorkeakoulussa Pierre-Laurent Aimardin seuraajana.
Kilpailut

Ahonen on menestynyt Jyväskylän kansallisessa pianokilpailussa 2001 sekä kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa 2002
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Javier Portillo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Javier García Portillo
Syntymäaika: 30. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Aranjuez, Madrid, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Hércules
Pelinumero: 9
Junioriseurat
1994–2001: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2002 2002–2006 2004 2005–2006 2006–2007 2007–2010 2010–2011 2011–2012 2012– | Real Madrid Castilla Real Madrid → Fiorentina (laina) → Club Brugge (laina) Gimnàstic Tarragona Osasuna Hércules Las Palmas Hércules | 23 (15) 31 (6) 11 (1) 24 (8) 34 (11) 40 (3) 42 (6) 34 (8) 110 (36) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. toukokuuta 2015.
Javier García Portillo (s. 30. maaliskuuta 1982 Aranjuez, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Hérculesia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura

Vuonna 1994 Portillo liittyi Real Madridin junioreihin. Seitsemän kauden aikana junioreissa hän teki yhteensä 150 maalia ja rikkoi näin Raúlin nimissä olleen aikaisemman ennätyksen. Vuonna 2002 hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa Real Madridin kanssa. 6. lokakuuta 2002 Portillo teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kotiottelussa Deportivo Alavésia vastaan. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan korkeimmalla sarjatasolla viisi maalia kymmenessä ottelussa. Hän teki maalin myös Mestarien liigassa saksalaista Borussia Dortmundia vastaan 2–1 päättyneessä lohkovaiheen ottelussa.
Heinäkuussa 2004 Portillo lainattiin Italian Serie A:ssa pelanneeseen Fiorentinaan. Kesken kauden 2004–2005 Real Madridiin valmentamaan tullut Vanderlei Luxemburgo halusi Portillon palaavan takaisin Espanjaan. Seuraavaksi kaudeksi hänet kuitenkin jälleen lainattiin, tällä kertaa belgialaiseen Club Bruggeen.
Yhden kauden lainasopimuksen jälkeen hän palasi Madridiin. Joukkueen uudeksi valmentajaksi oli tullut Fabio Capello ja uusi hankinta Ruud van Nistelrooy oli myös liittynyt joukkueeseen. Lisäksi Real Madridissa aikaisemmin pelanneet hyökkääjät Raúl, Ronaldo ja Antonio Cassano olivat edelleen mukana, täten Portillolle ei löydetty enää roolia joukkueessa ja niin hänen sopimuksensa purettiin. Myöhemmin samana kesänä hän teki kaksivuotisen sopimuksen Espanjan korkeimmalle sarjatasolle nousseen Gimnàstic de Tarragonan kanssa.
Kausi 2006–2007 sujui Portillolta henkilökohtaisesti hyvin, tehtyään 11 maalia 34 ottelussa. Gimnàstic ei kuitenkaan säilynyt pääsarjassa vaan putosi takaisin Segunda Divisióniin. Heinäkuussa 2007 hänet hankittiin Osasunaan Real Madridiin palanneen Roberto Soldadon korvaajaksi. Portillo jäi navarralaisjoukkueessa kuitenkin vähälle peliajalle ja teki kahden ja puolen kauden aikana vain kolme maalia. Tammikuun 2010 siirtoikkunan kynnyksellä Portillo ja Osasuna purkivat vuoteen 2011 ulottuneen sopimuksensa, minkä jälkeen hän siirtyi pykälää alemmas Segunda Divisióniin sarjanoususta taistelleen alicantelaisen Hérculesin riveihin.
Saavutukset

Real Madrid :
Mestarien liiga: 2002
Intercontinental Cup: 2002
UEFA Super Cup: 2002
Primera División: 2003
Supercopa de España: 2003
Aiheesta muualla

Javier Portillon tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Josie Bissett

Josie Bissett (syntymänimeltään Jolyn Christine Heutmaker, s. 5. lokakuuta 1970 Seattle) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Jane Mancinina television saippuasarjassa Melrose Place vuosina 1992–1997 ja 1998–1999.
Bissett syntyi Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa ja valmistui Thomas Jefferson High Schoolista. Hän meni vuonna 1992 naimisiin toisen Melrose Place -tähden, Rob Estesin kanssa, mutta pari erosi vuonna 2006. Avioliitosta syntyi kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Josie Bissett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Jura (saari)

Jura
Vanha maatila Juralla
| --- | --- |
Muut nimet:  Diùra
Sijainti:  Argyll ja Bute, Skotlanti Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Sisä-Hebridit
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  Beinn an Òir, 785 m
Pinta-ala:  366,92 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  196
Suurin kaupunki:  Craighouse
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jura (gaeliksi Diùra) on Sisä-Hebridien saariryhmään kuuluva saari Islayn saaren koillispuolella Skotlannin länsirannikolla. Saaren suurin asutuskeskus on Craighousen kylä saaren itärannalla. Kylässä sijaitsee saaren ainoa viskitislaamo Isle of Jura sekä hotelli, kauppa ja kirkko. George Orwell kirjoitti saarella romaanin Vuonna 1984.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jura (saari) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jura, Scotland
Käännös suomeksi
Joinville-le-Pont

| Joinville-le-Pont |
| --- | --- |
 Joinville-le-Pontin silta
 vaakuna
 Joinville-le-Pontin sijainti Pariisin suurkaupunkialueella
 Joinville-le-Pont
 Koordinaatit: 48°49′17″N, 02°28′22″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Val-de-Marne
Arrondissementti:  Nogent-sur-Marne
Kantoni:  Charenton-le-Pont
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,3 km²
Väkiluku (2014):  18 410
 – Väestötiheys:  8 004,3 as./km²
Postinumero:  94340
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joinville-le-Pont on Ranskan kunta Île-de-Francen alueella Val-de-Marnen departementissa. Se sijaitsee Pariisin itäisillä esikaupunkialueilla Marnen varrella Bois de Vincennesin itäpuolella. Joinville-le-Pontissa on arviolta 18 410 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2,3 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joinville-le-Pont Wikimedia Commonsissa
Pariisin esikaupunkialueen kunnat
| Väkiluku | Kunnat |
| --- | --- |
yli 2 000 000: Pariisi
yli 75 000: Argenteuil · Asnières-sur-Seine · Aulnay-sous-Bois · Boulogne-Billancourt · Champigny-sur-Marne · Colombes · Créteil · Montreuil · Nanterre · Rueil-Malmaison · Saint-Denis · Saint-Maur-des-Fossés · Versailles · Vitry-sur-Seine
yli 50 000: Antony · Aubervilliers · Le Blanc-Mesnil · Bondy · Cergy ·  Clichy · Courbevoie · Drancy · Évry · Fontenay-sous-Bois · Issy-les-Moulineaux ·  Ivry-sur-Seine · Levallois-Perret ·  Maisons-Alfort · Neuilly-sur-Seine ·  Noisy-le-Grand ·  Pantin · Sarcelles · Sartrouville
yli 25 000: Alfortville · Athis-Mons · Bagneux · Bagnolet · Bezons · Bobigny · Champs-sur-Marne · Charenton-le-Pont · Châtenay-Malabry · Châtillon · Chatou · Chelles · Le Chesnay · Choisy-le-Roi · Clamart · Clichy-sous-Bois · Conflans-Sainte-Honorine · Corbeil-Essonnes · La Courneuve · Draveil · Élancourt · Épinay-sur-Seine · Ermont · Franconville · Fresnes · Gagny · Garges-lès-Gonesse · Gennevilliers · Goussainville · Guyancourt · L'Haÿ-les-Roses · Houilles · Livry-Gargan · Malakoff · Mantes-la-Jolie · Massy · Meaux · Melun · Meudon · Montigny-le-Bretonneux · Montrouge · Les Mureaux · Neuilly-sur-Marne · Nogent-sur-Marne · Noisy-le-Sec · Palaiseau · Le Perreux-sur-Marne · Pierrefitte-sur-Seine · Plaisir · Poissy · Pontault-Combault · Pontoise · Puteaux · Rosny-sous-Bois · Saint-Cloud · Saint-Germain-en-Laye · Saint-Ouen · Sainte-Geneviève-des-Bois · Sannois · Savigny-sur-Orge · Savigny-le-Temple · Sevran · Stains · Suresnes · Taverny · Thiais · Trappes · Tremblay-en-France · Les Ulis · Vanves · Vigneux-sur-Seine · Villejuif · Villemomble · Villeneuve-Saint-Georges · Villepinte · Villiers-le-Bel · Villiers-sur-Marne · Vincennes · Viry-Châtillon · Yerres
alle 25 000: 1 470 muuta kuntaa, joista merkittävimmät Auvers-sur-Oise · Bougival · Le Bourget · Chantilly · Chessy · Crépy-en-Valois · Écouen · Enghien-les-Bains · Étampes · Fontainebleau · Gisors · Maintenon · Maisons-Laffitte · Marly-le-Roi · Montfermeil · Montmorency · Orly · Orsay · Le Raincy · Rambouillet · Roissy-en-France · Rungis · Saclay · Saint-Cyr-l'École · Sceaux · Sèvres · Le Vésinet
José Rujano

| José Rujano |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  José Humberto Rujano Guillen
Syntynyt: 18. helmikuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Venezuela
Pyöräilijä
Lempinimi:  Jojo
Pituus:  162 cm
Paino:  50 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  mäkimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2003–2006 2006 2007 2008 2009 2010 2010 2011–2012 2013 2014 2015:  Colombia-Selle Italia Quick·Step - Innergetic Unibet.com Caisse d'Epargne Ceramica Flaminia ISD-Neri Loteria de Boyaca Androni Giocattoli Vacansoleil-DCM Boyacá se atreve - Liciboy Gobernación de Merida
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, mäkikilpailu 2005, 2 etappia  Aika-ajon Venezuelan-mestaruus 2007, 2009, 2013 
 Tiedot päivitetty: 11. tammikuuta 2024 
José Humberto Rujano Guillen (s. 18. helmikuuta 1982 Santa Cruz de Mora, Merida) on venezuelalainen maantiepyöräilijä.
Rujano sijoittui vuoden 2005 Italian ympäriajossa kolmanneksi vain 45 sekuntia voittaja Paolo Savoldellille hävinneenä, Gilberto Simoni oli kilpailun toinen, 17 sekuntia Rujanoa nopeampana. Venezuelalainen oli kolmas kilpailun 13. ja 14. etapilla, toinen 17. osuudella ja voitti 19. etapin. Lisäksi hän voitti mäkikilpailun, maglia verden sekä sai yritteliäimmän ajajan tunnustuksen.
Italian ympäriajossa 2011 hän voitti 13. etapin ja nousi myös 9. etapin voittajaksi, kun Alberto Contador hylättiin dopingkäryn vuoksi. Kokonaiskilpailussa Rujano sijoittui kuudenneksi.
Rujano on voittanut Vuelta Al Tachira -etappiajon vuosina 2004, 2005 ja 2010, Clasico Banfoandes -etappikilpailun 2005,  Kolumbian ja Venezuelan ympäriajon 2009 sekä Tour de Langkawi -etappiajon vuonna 2010. Lisäksi hän voitti Venezuelan maantieaika-ajomestaruuden 2007, 2009 ja 2013.
Jättiläismanner

Mannerlaattojen liikkeet Pangean jättiläismantereesta nykypäivään.
Jättiläismanner eli supermanner on useimpien tai kaikkien maapallon mantereiden yhteensulautumisessa syntynyt manner. Jättiläismantereita on Maan historiassa syntynyt useita kertoja viimeisen kolmen miljardin vuoden aikana. Jättiläismantereen synty ja pirstoaminen eli tektoninen sykli tapahtuu arviolta noin 250 miljoonan vuoden välein.
Jättiläismantereen synty muuttaa paljon maapallon ilmastoa ja elollista luontoa. Kun maapallolla on vain yksi meren ympäröimä jättiläismanner, eliöt eivät ole joutuneet kovin paljon eristyksiin toisistaan ja monimuotoisuus on pysynyt pienenä. Jättiläismantereen hajoamiset sen sijaan ovat joskus olleet nopean lajikehityksen aikaa.
Kun mantereet ovat yhdistyneet, merenpinta on yleensä alempana kuin mantereiden ollessa erillään. Tämä johtuu siitä, että merenpohja on jättiläismantereen aikana vanhempaa ja syvempää kuin hajonneiden mantereiden aikana.
Jättiläismantereen aikana maapallolla vallitsee mannerilmasto. Myös jäätiköiden syntyminen on todennäköistä, mikä laskee meren pintaa entisestään. Useaan mantereeseen jakautuneella maapallolla vallitsee meri-ilmasto ja jäätiköt ovat harvinaisia.
Kun jättiläismanner hajoaa, vallitseviksi tapahtumiksi tulevat maankuoren repeämiset ja siirrokset, joita seuraavat passiivisten mannerreunojen synty ja merenpohjan laajeneminen mantereen pirstaleiden väliin. Yhdistymisessä vallitseviksi tulevat törmäystapahtumat, mikä aiheuttaa esimerkiksi Andien kaltaisia vuoristoja.
Luettelo jättiläismantereista

Varmuudella tunnetaan vain neljä jättiläismannerta. Näistä ensimmäinen oli Rodinia, joka syntyi 1,3–1,1 miljardia vuotta sitten.
Vaalbara (noin 3,6 mrd. vuotta sitten)
Ur (noin 3 mrd. vuotta sitten)
Kenorland (noin 2,7 mrd. vuotta sitten)
Columbia (1,8–1,35 mrd. vuotta sitten)
Rodinia (1,1 mrd.–750 miljoonaa vuotta sitten)
Pannotia (630–570 miljoonaa vuotta sitten)
Gondwana (600–580 miljoonaa vuotta sitten)
Pangea (300–180 miljoonaa vuotta sitten)
Pangaea Ultima (400 miljoonan vuoden kuluttua)
Jonathan Nordbotten

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jonathan Nordbotten |  Jonathan Nordbotten |  Jonathan Nordbotten |  |
Maa:   Norja
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | joukkuekilpailu |  |
Jonathan Nordbotten (s. 14. heinäkuuta 1989) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ingierkollen og Rustad Slalomklubbia.
Alppihiihdon maailmancupissa Nordbotten kilpaili ensimmäisen kerran Beaver Creekin pujottelussa joulukuussa 2011. Maailmancupin pisteille hän selviytyi ensimmäisen kerran Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2012 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2016. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Val d’Isèren pujottelussa joulukuussa 2017.
Nordbotten sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 pujottelussa 13:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia.
Jonathan Nott

Jonathan Nott (s. 25. joulukuuta 1962 Solihull) on brittiläinen kapellimestari.
Nottin isä työskenteli anglikaanikirkon pappina. Nott opiskeli kuoromusiikkia Cambridgen yliopistossa, laulua ja huilua Manchesterin Royal Northern College of Musicissa sekä orkesterinjohtoa Lontoon National Opera Studiossa. Nott debytoi Batignanon oopperafestivaalilla vuonna 1988 ja pääsi seuraavana vuonna kapellimestariksi Frankfurtin oopperaan. Sieltä hän siirtyi Hessisches Staatstheater Wiesbadeniin. Hän johti esimerkiksi Nibelungin sormuksen Siegfried Jerusalemin kanssa. Nott alkoi johtaa myös orkesterikonsertteja ja saavutti mainetta avantgardeohjelmiston tulkinnoillaan. Hän on levyttänyt aikansa säveltäjistä muiden muassa Iannis Xenakiksen, Luciano Berion, György Ligetin, Morton Feldmanin, Sofija Gubaidulinan, Wolfgang Rihmin, Mark-Anthony Turnagen ja Kurt Schwertsikin musiikkia. Vanhemmasta ohjelmistosta Nott on johtanut muiden muassa Franz Schubertin, Anton Brucknerin, Gustav Mahlerin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin, Giacomo Puccinin ja Igor Stravinskyn teoksia.
Nott toimi vuosina 1997–2002 Luzernin sinfoniaorkesterin, vuosina 2000–2003 Ensemble Intercontemporainin ja vuosina 2000–2016 Bambergin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Syyskuussa 2016 hän aloitti työskentelyn Tokion sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana ja tammikuussa 2017 Orchestre de la Suisse Romanden taiteellisena johtajana. Nott on vieraillut lukuisten orkesterien johdossa eri maissa ja johtanut myös nuoria soittajia Junge Deutsche Philharmonien ja Gustav Mahler Jugendorchesterin kapellimestarina. Hän perusti Gustav Mahler -kapellimestarikilpailun, jonka voittajiin ovat kuuluneet Gustavo Dudamel ja Lahav Shani.
KNM Oksøy

KNM Oksøy on ollut kolmen Norjan laivaston aluksen nimenä.
KNM Oksøy (FY907), miinanraivaaja
KNM Oksøy (T200), Isles-luokan miinanraivaaja
KNM Oksøy (M340), Oksøy-luokan miinanraivaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”KNM Oksøy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jättiläismaakotilot

| Jättiläismaakotilot |
| --- | --- |
 Akaattikotilo (Lissachatina fulica)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Lahko::  Maakeuhkokotilot Stylommatophora
Alalahko::  Achatinina
Yläheimo::  Achatinoidea
Heimo::  Jättiläismaakotilot Achatinidae  Swainson, 1840
Katso myös
   Jättiläismaakotilot Wikispeciesissä   Jättiläismaakotilot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jättiläismaakotilot eli akaattikotilot eli jättietanat (Achatinidae) on kotiloheimo, jonka lajeja tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.
Luokittelu

Jättiläismaakotilot jaetaan 12 alaheimoon, minkä lisäksi on pari sukupuuttoon kuollutta sukua ilman alaheimoa:
Heimo: Jättiläismaakotilot (Achatinidae)
Alaheimo: Achatininae
Alaheimo: Coeliaxinae
Alaheimo: Cryptelasminae
Alaheimo: Glessulinae
Alaheimo: Opeatinae
Alaheimo: Petriolinae
Alaheimo: Pyrgininae
Alaheimo: Rishetiinae
Alaheimo: Rumininae
Alaheimo: Stenogyrinae
Alaheimo: Subulininae
Alaheimo: Thyrophorellinae
Suku: †Arabicolaria
Suku: †Pacaudiella
Käännös suomeksi
John Stott

John Stott
John Robert Walmsley Stott CBE (27. huhtikuuta 1921 – 27. heinäkuuta 2011) oli brittiläinen teologi. Hän oli evankelikalismin kansainvälisellä tasolla näkyvimpiä hahmoja.
Stott syntyi Lontoossa agnostisen Arnold-isän ja kristityn Emily-äidin poikana. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa teologiaa sekä nykykieliä ja toimi vuosina 1950–1975 All Souls Churchin johdossa.
Stott julkaisi uransa aikana kristillisiä kirjoja, joita on käännetty myös suomeksi, esimerkiksi Kristinuskon perusteet. Hänellä oli keskeinen rooli Lausannen julistuksen (1974) työstämisessä.
Hän kuoli 90-vuotiaana heinäkuussa 2011.