stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seinäjoen tangomarkkinat

| Seinäjoen Tangomarkkinat |
| --- | --- |

Tyyppi:  musiikkifestivaali
Ajankohta:  Heinäkuun puoliväli
Tapahtumapaikka:  Seinäjoki-areena Seinäjoen keskusta
Paikkakunta:  Seinäjoki
Ensimmäisen kerran:  1985
Osallistujia:  250-400
Kävijöitä:  111 000
Johtaja:  Kimmo Heinonen (puheenjohtaja) Pasi Ojala (toimitusjohtaja)
Järjestäjä:  Seinäjoen Tangomarkkinat Oy
Kotisivut
Seinäjoen tangomarkkinat on vuosittain heinäkuun puolivälissä Seinäjoella, Etelä-Pohjanmaalla järjestettävä tangoon keskittyvä musiikkifestivaali. Se on yksi Suomen suurimmista kesätapahtumista. Vuonna 2019 tapahtumaan osallistui yli 111 000 kävijää.
Keskeinen osa Seinäjoen tangomarkkinoita on tangokuningas- ja tangokuningatarkilpailu. Kahtena ensimmäisenä vuonna ainoastaan Tangokuningas valittiin Tangolaulukilpailun voittajaksi, mutta 1987 alkaen myös Tangokuningatar. Poikkeuksellisesti vuosina 2009–2012 miesten ja naisten keskuudesta valittiin ainoastaan yksi henkilö Tangokuninkaalliseksi. Vuosi 2011 on ainoa, jolloin ei valittu uutta tangokuningasta lainkaan.
Osa tapahtumaa on tangon sävellys- ja sanoituskilpailu. Kilpailussa etsitään uusia tangokappaleita ja kahden parhaimman tangon tekijät saavat rahapalkinnon. Kilpailu on järjestetty markkinoiden alusta lähtien vuosittain, poikkeuksina vuodet 1987 ja 1988. Tangosävellys- ja -sanoituskilpailu ei ole saavuttanut samanlaista suosiota ja näkyvyyttä kuin tangokuninkaallisten valinta.
Tango Finlandia -palkinto

Seinäjoen tangomarkkinoilla on vuodesta 2004 lähtien jaettu Tango Finlandia -tunnustuspalkintoa ansiokkaasta toiminnasta suomalaisen tangon hyväksi. Palkinnon arvo on 10 000 euroa ja sen saajan on oltava Suomen kansalainen. Vuosina 2014, 2015 ja 2016 palkintoa ei jaettu ja vuonna 2017 myönnetty palkinto on toistaiseksi viimeisin.
Tango Finlandia -palkinto > Palkinnon saajat

2004 kapellimestari Atso Almila ja Seinäjoen kaupunginorkesteri
2005 tangokuningas Jari Sillanpää
2006 tangokuningatar Arja Koriseva
2007 tanssinopettajat Leena ja Åke Blomqvist
2008 muusikko Jarmo Tinkala
2009 Finlanders-yhtye
2010 juontaja Heikki Hietamies
2011 laulaja Reijo Taipale
2012 muusikko, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja Mika Toivanen
2013 laulaja Markus Allan
2017 talousneuvos Seppo Kulmala
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seinäjoen tangomarkkinat Wikimedia Commonsissa
Seinäjoen tangomarkkinat
Tangokuninkaallisia, Elävä arkisto, Yleisradio
Tangomarkkinat Yle.fi:ssä[vanhentunut linkki]
Ignaz Semmelweis

Ignaz Semmelweis (1860)
Ignaz Philipp Semmelweis [zemelvais] (unk. Semmelweis Ignác Fülöp); (1. heinäkuuta 1818 Buda, Itävallan keisarikunta – 13. elokuuta 1865 Oberdöbling, Wienin läh.) oli unkarinsaksalainen lääkäri ja synnytysopin professori, joka löysi lapsivuodekuumeen syyn ja vakiinnutti antiseptiikan ja käsien desinfioinnin yleisiksi lääketieteellisiksi käytännöiksi.
Työskennellessään Wienin kätilösairaalan johtajana Semmelweis havaitsi vuonna 1847, että lääketieteen ylioppilaiden ja kätilöiden hoitamien synnytysten jälkeisessä äitiyskuolleisuudessa (lapsivuodekuolleisuus) oli erittäin suuri ero. Lääkärien ja alan ylioppilaiden osastolla kuolleisuus oli huomattavasti korkeampi (13–18 %) kuin koulutettujen kätilöjen tai kätilöharjoittelijoiden osastolla (2 %).
Perintö

Budapestin lääketieteellinen yliopisto on nykyään hänen nimeään kantava Semmelweis-yliopisto.
Semmelweisin uranuurtajatyö antoi lähtökohdan englantilaiselle kirurgi Joseph Listerille, joka kehitti antiseptiikan perusteet: hän käytti karbolihappoon kastettuja siteitä ja myöhemmin sumutinta, joka levitti karbolisumua leikkaussalin ilmaan. Lister piti Semmelweisin työtä suuressa arvossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Isak Rantanen: Suuria lääkäreitä, I. P. Semmelweisista kertova osio
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Pestin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan professorit vuonna 1863. Semmelweis ylärivissä neljäntenä vasemmalta.
Separaatio (matematiikka)

Separaatio topologiassa on topologisen avaruuden  X joukon  E\subseteq X jako kahdeksi osajoukoksi  A ja  B, jotka toteuttavat seuraavat ehdot:
E=A\cup B,
A\neq \emptyset \neq B,
{\overline {A}}\cap B=\emptyset =A\cap {\overline {B}}.
{\overline {A}} tarkoittaa joukon A sulkeumaa.
Sen sijaan leikkauksen  {\overline {A}}\cap {\overline {B}} ei tarvitse olla tyhjä.
E:n separaatio  \{A,\ B\} merkitään  E=A\mid B.
Mikäli  E:llä ei ole separaatiota, on se yhtenäinen.
Esimerkkejä

Olkoon  E\subset \mathbb {R}  ja  E=\ ]0,2[\ \setminus \ \{1\}. Toisin sanoen  E=A\cup B, jossa  A=\ ]0,1[ ja  B=\ ]1,2[. Nyt  {\overline {A}}=\ [0,1] ja  {\overline {B}}=\ [1,2], joten  {\overline {A}}\cap B=\emptyset =A\cap {\overline {B}}. Täten  E separoituu. Huomaa, että  {\overline {A}}\cap {\overline {B}}=\{1\}\neq \emptyset .
Seksuaalioikeudet

Seksuaalioikeudet ovat kansainvälisten seksuaaliterveys- ja perhesuunnittelujärjestöjen tekemä laajennus ihmisoikeuksiin. Seksuaalioikeuksilla pyritään suojelemaan yksilön seksuaalista itsemääräämisoikeutta, koskemattomuutta sekä hyvinvointia.  Niissä käsitellään edellä mainittujen perusoikeuksien lisäksi oikeuksia seksuaaliseen nautintoon, lisääntymiseen, intiimeihin ihmissuhteisiin, seksuaaliterveuspalveluihin, tutkittuun tietoon sekä seksuaalikasvatukseen.
Seksuaalioikeuksia koskevia julistuksia on kaksi: Seksuaaliterveyden maailmanjärjestön (World Association for Sexual Health, WAS) ja Kansainvälisen perhesuunnittelujärjestöjen liiton (International Planned Parenthood Federation, IPPF). Niiden lisäksi seksuaalioikeuksia käsitellään kansainvälisten ihmisoikeusjuristien kokoamassa Yogyakartan periaatteissa sekä muiden toimijoiden kuten The Institute for Advanced Study of Human Sexuality:n julkilausumassa.
Seksuaaliterveyden maailmanjärjestön Seksuaalioikeuksien julistus

Seksuaaliterveyden maailmanjärjestö (World Association for Sexual Health, WAS) julkaisi Seksuaalioikeuksien julistuksen vuonna 1999 Hongkongissa seksologian maailmankonferenssissa. Julistuksen pääkohdat ovat:
Oikeus seksuaaliseen vapauteen.
Oikeus seksuaaliseen itsemääräämiseen, loukkaamattomuuteen ja ruumiilliseen turvallisuuteen.
Oikeus seksuaaliseen yksityisyyteen.
Oikeus seksuaaliseen tasa-arvoon.
Oikeus seksuaaliseen mielihyvään.
Oikeus seksuaalisten tunteiden ilmaisuun.
Oikeus vapaaseen seksuaaliseen liittymiseen.
Oikeus tehdä vapaita ja vastuullisia valintoja lisääntymisestä.
Oikeus tieteeseen perustuvaan tietoon seksuaalisuudesta.
Oikeus kattavaan seksuaalikasvatukseen.
Oikeus seksuaaliterveyspalveluihin.
Kansainvälisen perhesuunnittelujärjestöjen liiton seksuaalioikeudet

Kansainvälisen perhesuunnittelujärjestöjen liitto (International Planned Parenthood Federation, IPPF) julkaisi vuonna 2007 julistuksen, joka käsitteli seksuaalioikeuksia. Julistus sisältää seuraavat pääkohdat:
Oikeus tasa-arvoon ja elämään vapaana kaikesta syrjimisen muodoista
Oikeus vapaaseen ja aktiiviseen yhteiskunnalliseen osallistumiseen
Oikeus elämään, vapauteen, turvallisuuteen ja ruumiilliseen koskemattomuuteen
Oikeus yksityisyyteen ja luottamuksellisiin terveyspalveluihin
Itsemääräämisoikeus ja oikeus sen tunnustamiseen lain edessä
Oikeus ajattelun- ja sananvapauteen
Oikeus terveyteen sekä oikeus hyötyä lääketieteen kehittymisestä
Oikeus tietoon ja koulutukseen
Oikeus päättää naimisiinmenosta ja lasten hankinnasta
Oikeus vaatia näiden oikeuksien toteutumista
Historiaa

Seksuaalioikeuksien määritteleminen alkoi toden teolla 1990-luvulla. Tuolloin perhesuunnittelun ja sukupuolitautien hoidon ohella alettiin kiinnittää laajempaa huomiota seksuaaliterveyden kysymyksiin. Kairossa 1994 pidetty YK:n väestö- ja kehityskonferenssi oli käännekohta, kun 180 valtiota hyväksyi siellä tavoitteen, jonka mukaan seksuaali- ja lisääntymisterveyteen liittyvää tietoa ja palveluita sekä luotettavia ehkäisyvälineitä tuli olla jokaisen ihmisen ulottuvilla vuoteen 2015 mennessä. Keskeisenä tavoitteena oli äitiys- ja imeväiskuolleisuuden alentaminen, hiv-tartuntojen ennalta ehkäisy sekä naisten ja tyttöjen aseman parantaminen.
Keskustelu laajeni vähitellen koskemaan myös seksuaalioikeuksia. Niiden keskeinen sisältö on, että jokaisella yksilöllä tai parilla on oikeus tietoisesti ja vastuullisesti päättää omaan elämäänsä liittyvistä asioista, kuten läheisen ihmissuhteen solmimisesta, avioitumisesta, lasten hankkimisesta ja ehkäisyn käytöstä.
Tilanne Suomessa

Keskeisinä tavoitteina seksuaalioikeuksien edistämisessä 2000-luvulla on nähty hoidosta riippuvaisten ihmisten seksuaalioikeuksien toteutuminen (esim. pitkäaikaissairaat, vammaiset, vanhukset, mielenterveyden ongelmista kärsivät), seksuaalivähemmistöjen sekä vaihtoehtoryhmien seksuaalioikeuksien toteutuminen (esim. homoseksuaalit, sadomasokistit, polyamorian kannattajat) sekä nuorten seksuaalioikeuksien parantuminen.
Sexpo-säätiö on ottanut seksuaalioikeuksien edistämisen 2010-luvun tavoitteekseen. Tavoite näkyy mm. koulutuspäivien aiheissa, kannanotoissa ja vuonna 2011 käynnistyneessä EHJÄ-hankkeessa, joka pyrkii vähentämään poikien ympärileikkauksia.
Aiheesta muualla

Sexual rights: an IPPF declaration
Yogyakarta Principles
Luettelo Debora Vaarandin suomennetuista runoista

Tämä on luettelo Debora Vaarandin suomennetuista runoista.
Suomennetut runot

Pihlaja: kahdeksan eestiläistä naisrunoilijaa, valik. ja suom. Aino Kaasinen. Lahti: A. Kaasinen (omakustanne) 1983 ISBN 951-99491-1-9
Uusien sulkien kasvaminen: kymmenen nykyvirolaista runoilijaa', toim. Pirkko Huurto, Paul-Eerik Rummo, Helsinki: Tammi 1984 ISBN 951-30-5991-X
Purje: merirunoutta neljällä kielellä, Helsinki: Otava 1980 ISBN 951-1-05866-5
20 nykyvirolaista runoilijaa, toim. Raili Kilpi-Hynynen & Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969
Kaltio: pohjoissuomalainen aikakauslehti
Runon jäljillä, toim. Hannu-Pekka Lappalainen, Helsinki: Kirjayhtymä 1987 ISBN 951-26-3047-8
Runon suku: valikoima suomeksi elävää käännöslyriikkaa, toim. Jarkko Laine, Helsinki: Otava 1991 ISBN 951-1-11447-6
Viron kirjakieli, toim. Pertti Virtaranta & Seppo Suhonen, suom. Johanna Laakso, 2. uud. p., Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 1975 ISBN 951-717-400-4
Suomennetut runot > Runot antologioittain

Alakuloisuus (Nukrus)
Auschwitz: Matkalaukkuja (Oswiecim), suom. Aino Kaasinen, teoksessa: Pihlaja'
Auschwitz: Miksi jalat ovat niin kipeät? (Oswiecim)
Auschwitz: Mustat poppelit savusivat taivaalle (Oswiecim)
Auschwitz: Olemme vankeja (Oswiecim)
Auschwitz: Silmälaseja (Oswiecim)
Auschwitz: Tie, vain kiviä ja soraa (Oswiecim)
Auschwitz: Vasta eilen, kesäkuun aamuna (Oswiecim)
Hartaasti
Hiroshiman lentäjä (Hirošima lendur)
Linnunruoho ja sisar (Linnurohi ja õde)
Maantiellä (Maanteel)
Nukun myrskyssä joka on muualla (Magan tormis mis mujal)
Nyt ja aina (Nüud ja alati)
On saapunut tuskallisten syysvärien aika (On saabunud valusate sügisvärvide aeg)
Puutarha (Aed)
Pääsiäissaari
Silmät (Silmad)
Sinä jälleen sinä elät vankikopissa aina vain tyrmässä (Sina jälle elad sa vangitornis muudkui türmis)
Suvisella tulisijalla huurtuneella niityllä (Suvisel tuleasemel, härmatand aasal)
Sydän (Silmad)
Talvi (Talv): 1–5
Turdus musicus (Turdus musicus)
Tuulen valossa kun syysyöhön astun on minun kuljettava (Tuule valgel käima pean, kui sügisöösse astun)
Balladi (Ballaad), suom. Irmeli Pääkkönen
Hymisten (Üminal), suom. Aimo Rönkä
Kallioilla (Kaljude peal), suom. Irmeli Pääkkönen
Kassarin nurmilla (Kassari murumõte), suom. Pirkko Huurto
Linnunruoho ja sisar (Linnurohi ja õde), suom. Saima-Liisa Laatunen
Maalaislapset (Maalapsed), suom. Johanna Laakso
Maantiellä (Maanteel), suom. Aimo Rönkä
Puutarha (Aed), suom. Saima-Liisa Laatunen
Ikkunallasi kyyhkyt,
Jos unelmat voisivat elää
Valaiden elämä, myös teoksissa Runon jäljillä ja Runon suku
Vanha kirja
Yksinkertaiset asiat (Lihtsad asjad)
Yö (Öö)
Saarenmaan yllä, suom. Unto Äärelä & Irmeli Pääkkönen, julkaisussa: Kaltio 1980, nro 3
Talviyö, suom. Hannele Lempinen, julkaisussa: Kaltio 1982; nro 6
Öö, suom. Tauno Lähteenkorva, julkaisussa: Kaltio 1980, nro 3
Auschwitz: Hiukseni irtosivat juuriaan myöten
Auschwitz: Miksi jalat on niin kipeät?
Auschwitz: Mustat poppelit savusivat taivaalle
Auschwitz: Olemme vangit
Auschwitz: Tie, vain kiveä ja soraa
Ihmiset katsovat merelle (Inimesed vaatavad merele), myös teoksessa Purje: merirunoutta neljällä kielellä
Auschwitz: Eilen vielä, kesäkuisena aamuna
Auschwitz: Matkalaukut painavat
Auschwitz: Mustat poppelit savuna taivaalla
Auschwitz: Päässäni liikkuvat hiusteni juuret
Auschwitz: Tie, kiveä ja murskaa
Nikolai Semjonov

| Nikolai Nikolajevitš Semenov> Никола́й Никола́евич Семёнов |
| --- | --- |
 Semjonov v. 1956
Henkilötiedot
Koko nimi:  Никола́й Никола́евич Семёнов
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1896
Kuollut: 25. syyskuuta 1986 (90 vuotta) Moskova
Kansalaisuus:   Neuvostoliittolainen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Abram Ioffe
Oppilaat:  
Tutkimusalue:  Reaktiokinetiikka, Fysiikka
Tunnetut työt:  Ketjureaktio
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto, Lomosovin kultamitali
Nikolai Nikolajevitš Semjonov (kirjallisuudessa myös nimillä Semenov, Semionov tai Semenoff) (15. huhtikuuta (J: 3. huhtikuuta) 1896 Saratov – 25. syyskuuta 1986 Moskova) oli neuvostoliittolainen fyysikko ja kemisti. Hänet palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla vuonna 1956 palamisen reaktion mekanismin selvittämisestä. Vuoden 1956 palkinto oli jaettu Semjonovin ja Cyril Norman Hinshelwoodin kesken.
Akateeminen ura

Semjonov aloitti opintonsa Pietarin yliopistossa v. 1913 ja oli sittemmin luennoitsijana Tomskin valtionyliopistossa. Tomsksta Semjonov palasi takaisin Pietariin, jossa oli fyysikko Abram Ioffen oppilaana ja valmistui yliopistosta v. 1917. Seuraavana vuonna Semjonov muutti Samaraan ja osallistui Venäjän sisällissotaan amiraali Koltšak'n valkoisessa armeijassa. Semjonov palasi Pietariin v. 1920, jolloin hän otti johtaakseen ns. elektroni-ilmiö-laboratoriota. Seuraavana vuonna Semjonov nimitettiin Ioffe-instituutin varajohtajaksi ja v, 1928 professoriksi. Vuonna 1944 hänestä tuli Moskovassa olevan Venäjän tiedeakatemian alaisuudessa toimivan kemiallisen fysiikan laitoksen johtaja.
Tieteellinen työ

Semjonov keksi yhdessä Pjotr Kapitsan kanssa v. 1922 tavan mitata atomiytimen magneettikenttä. Tätä mittausmenetelmää kehittivät myöhemmin Otto Stern ja Walther Gerlach, ja se tunnetaan Sternin–Gerlachin kokeena. Vuonna 1925 tutki kaasujen adsorptiota ja kemikaalien kondensaatiota, ja v. 1927 kaasujen ionisoitumista ja muodosti teorian (Vladimir Fock'n kanssa) dielektrisen yhdisteen termiselle elektronipurkaukselle (esim. spark gap-kytkin).
Semjonovin tieteellinen tutkimustyö oli pääasiassa kaasufaasikinetiikkaa. Semjonov selvitti jo 1920-luvulla ketjureaktion teoriaa ketjureaktion haarautumisen ja pilkkoutumisen kautta. Semjonovin mukaan nämä kilpailevat prosessit ovat keskeisimmät palamisen kemian reaktioissa kuten kaasuräjähdys. Hänen v. 1935 julkaistussa kirjoittamassaan kirjassa on tuotu julki erityyppisiä ketjureaktioita. Semjonov kehitti myös teorian ketjureaktion haarautumisen viivästymiselle, jota esiintyy tyypillisesti kylmäliekkipalamisessa. Semjonovin kirjoittamista kirjoista on julkaistu sittemmin englanninkielinen käännös.
Muuta ansiota

Semenoville annettiin v. 1969 Lomonosov-kultamitali (nimetty Mikhail Lomonosov'n mukaan) ansioistaan kemiallisessa fysiikassa.  Semenov oli Venäjän tiedeakatemian jäsen sekä Royal Societyn (1958) ja Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemian (1963) ulkomaalaisjäsen. Lisäksi Semjonoville myönnettiin useita Neuvostoliiton valtionpalkintoja.
W. G. Sebald

| W>  G. Sebald.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. toukokuuta 1944 Wertach, Saksa
Kuollut: 14. joulukuuta 2001 (57 vuotta) Norfolk, Britannia
Kansalaisuus:  saksalainen
Ammatti:  kirjailija, kirjallisuudentutkija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa, englanti
Aiheesta muualla
www.wgsebald.de
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Winfried Georg Maximilian Sebald (18. toukokuuta 1944 Wertach, Saksa – 14. joulukuuta 2001 Norfolk, Britannia) oli saksalaissyntyinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
W. G. Sebald opiskeli muun muassa Sveitsissä ja Englannissa. Vuonna 1970 hän muutti pysyvästi Englantiin Norwichiin, jossa hän toimi eurooppalaisen kirjallisuuden professorina University of East Angliassa.
Sebald tunnetaan esseistisen proosan taitajana. Essee, tutkielma ja matkakirja yhdistyvät hänen tuotannossaan omaksi lajityypikseen.
Huomionosoitukset

Fedor-Malchow-Lyrikpreis, 1991 teoksesta Nach der Nature
Preis der LiteraTour Nord, 1994
Berliner Literaturpreis, 1994
Johannes-Bobrowski-Medaille, 1994
Mörike-Preis der Stadt Fellbach, 1997
Wingate Literary Prize, 1997
Heinrich-Böll-Preis, 1997
Prix du Meilleur livre étranger (essee) teoksesta Saturnuksen renkaat, 1999
Joseph-Breitbach-Preis, 2000
Heinrich-Heine-Preis der Stadt Düsseldorf, 2000
National Book Critic's Circle Award (postuumisti), 2002 teoksesta Austerlitz
Literaturpreis der Stadt Bremen (postuumisti), 2002
Wingate Literary Prize (postuumisti), 2002
The Independent Foreign Literature Prize (postuumisti) 2002 teoksesta Austerlitz
Teokset > Kaunokirjalliset teokset

Nach der Natur: Ein Elementargedicht.  Nördlingen:  Greno, 1988.  ISBN 3-89190-436-3
Schwindel: Gefühle.  Frankfurt am Main:  Eichborn, 1990.  ISBN 3-8218-4063-3
Die Ausgewanderten: Vier lange Erzählungen.  Frankfurt am main:  Eichborn, 1992.  ISBN 3-8218-4093-5
Die Ringe des Saturn: Eine englische Wallfahrt.  Frankfurt am Main:  Eichborn, 1995.  ISBN 3-8218-4130-3
Austerlitz.  München–Wien:  Hanser, 2001.  ISBN 3-446-19986-1
For Years Now: Poems by W.G. Sebald – Images by Tess Jaray.  London:  Short Books Ltd, 2001.  ISBN 1-904095-09-7
Unerzählt: 33 Texte und 33 Radierungen.  (Yhdessä Jan Peter Trippin kanssa)  München/Wien:  Hanser, 2003.  ISBN 3-446-20257-9
Campo Santo.  (Herausgegeben von Sven Meyer)  München/Wien:  Hanser, 2003.  ISBN 3-446-20356-7
Über das Land und das Wasser: Ausgewählte Gedichte 1964–2001.  (Herausgegeben von Sven Meyer)  München:  Hanser, 2008.  ISBN 978-3-446-23069-9
Gedichte aus dem Nachlass. Akzente: Zeitschrift für Literatur, Dezember 2011, nro 6.  München:  Hanser. ISSN 0002-3957
Teokset > Esseet ja kirjallisuustieteelliset teokset

Carl Sternheim. Kritiker und Opfer der Wilhelminischen Ära.  Stuttgart:  Kohlhammer, 1969.
Der Mythus der Zerstörung im Werk Döblins.  Stuttgart:  Ernst Klett, 1980.  ISBN 3-12-395800-0
Die Beschreibung des Unglücks: Zur österreichischen Literatur von Stifter bis Handke.  Salzburg/Wien:  Residenz-Verlag, 1985.  ISBN 3-7017-0422-8
A Radical Stage: Theatre in Germany in the 1970s and 1980s.  Oxford:  Berg, 1988.  ISBN 0-85496-038-4
Unheimliche Heimat: Essays zur österreichischen Literatur.  Salzburg/Wien:  Residenz-Verlag, 1991.  ISBN 3-7017-0694-8
Logis in einem Landhaus: Über Gottfried Keller, Johann Peter Hebel, Robert Walser und andere.  München–Wien:  Hanser, 1998.  ISBN 3-446-19503-3
Luftkrieg und Literatur: Mit einem Essay zu Alfred Andersch.  München/Wien:  Hanser, 1999.  ISBN 3-446-19661-7
Teokset > Haastatteluja

”Auf ungeheuer dünnem Eis”: Gespräche 1971 bis 2001.  (Herausgegeben von Torsten Hoffmann)  Frankfurt am Main:  Fischer Taschenbuch, 2011.  ISBN 978-3-596-19415-5
Teokset > Suomennetut teokset

Austerlitz.  ((Austerlitz, 2001.) Suomentanut Oili Suominen)  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2423-1
Vieraalla maalla: Neljä kertomusta.  ((Die Ausgewanderten: Vier lange Erzählungen, 1992.) Suomentanut Oili Suominen)  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-2679-X
Saturnuksen renkaat: Pyhiinvaellus Englannissa.  ((Die Ringe des Saturn, 1995.) Suomentanut Oili Suominen)  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-8041-6
Huimaus.  ((Schwindel: Gefühle, 1990.) Suomentanut Oili Suominen)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5804-0
Ilmasota ja kirjallisuus.  ((Luftkrieg und Literatur, 1999.) Suomentanut Oili Suominen)  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7128-5
Merkintöjä Korsikasta . ((Campo Santo, 2003.) Sisältää osan alkuperäisteoksen teksteistä. Suomentanut Oili Suominen) Helsinki: Tammi, 2016. ISBN 978-951-31-7129-2
”Pieni retki Ajaccioon” (Kleine Exkursion nach Ajaccio)
”Campo Santo”
”Alpit meressä” (Alpen im Meer)
”Cour de l’ancienne école”
Luonnon mukaan.  ((Nach der Natur, 1988) Suomentanut Kari Aronpuro)  Helsinki:  Palladium & ntamo, 2022.  ISBN 978-952-725-639-8
Yli maan ja veden: Valittuja runoja 1964 - 2001.  (Saksasta ja englannista suomentaneet Tuomo Holopainen ja Jaakko Salemaa)  Helsinki:  ARTEMISIA edizioni, 2022.  ISBN 978-951-8904-35-2
= Lähteet=

Kaakinen, Kaisa: W. G. Sebald ja historian verkostot.  (Café Voltaire: Muistijälkiä. Esseitä saksankielisestä nykykirjallisuudesta)  Helsinki:  BTJ Kustannus, 2010.  ISBN 978-951-692-810-7
Schütte, Uwe: Figurationen: Zum lyrischen Werk von W. G. Sebald.  Eggingen:  Edition Isele, 2014.  ISBN 978-3-86142-584-7
Schütte, Uwe: Annäherungen: Sieben Essays zu W. G. Sebald.  Köln:  Böhlau Verlag, 2019.  ISBN 978-3-412-51381-8
Sebald, W. G.: ”Auf ungeheuer dünnen Eis”: Gespräche 1971 bis 2001.  Frankfurt am Main:  Fischer, 2011.  ISBN 978-3-596-19415-5
= Lähteet= > Kirjallisuutta

Angier, Carole: Speak, Silence: In Search of W. G. Sebald.  London:  Bloomsbury Publishing, 2021.  ISBN 978-1-5266-3479-5
Long, J. J.: W. G. Sebald: Image, Archive, Modernity. New York: Columbia University Press, 2008. ISBN 978-0-231-14512-1. (englanniksi)
Schley, Fridolin: Kataloge der Wahrheit: Zur Inszenierung von Autorschaft bei W. G. Sebald.  Göttingen:  Wallstein, 2012.  ISBN 978-3-8353-0960-9  (saksaksi)
Schütte, Uwe: W.G. Sebald - Leben und literarisches Werk.  Berlin:  De Gruyter, 2020.  ISBN 978-3-11-064811-9
= Lähteet= > Aiheesta muualla

G. W. Sebald -sivusto (saksaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka 2  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Sergatšin kihlakunta

Sergatšin kihlakunta Nižni Novgorodin kuvernementissa.
Sergatšin kihlakunta (ven. Серга́чский уе́зд, Sergatšski ujezd, tat. Сергач өязе, Sergaç öyäze - myös nimellä piirikunta) oli Nižni Novgorodin kuvernementtiin vuosina 1779-1929 kuulunut kihlakunta. Suurin osa Suomen tataarien esivanhemmista oli kotoisin Sergatšin kihlakunnan kylistä, etenkin Aktukista. Vuonna 1897 kihlakunnassa oli 159 117 asukasta, joista 73,8 % oli venäläisiä, 17,1 % tataareja ja 8,9 % mordvalaisia.