stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fraser Stoddart
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fraser Stoddart Wikimedia Commonsissa
| n k Nobelin kemianpalkinnon saajat |
| --- | --- |
1901–1925:  1901: van ’t Hoff  1902: H. E. Fischer  1903: Arrhenius  1904: Ramsay  1905: von Bayer  1906: Moissan  1907: Buchner  1908: Rutherford  1909: Ostwald  1910: Wallach  1911: M. Curie  1912: Grignard, Sabatier  1913: Werner  1914: Richards  1915: Willstätter  1918: Haber  1920: Nernst  1921: Soddy  1922: Aston  1923: Pregl  1925: Zsigmondy 
1926–1950:  1926: Svedberg  1927: Wieland  1928: Windaus  1929: Harden, von Euler-Chelpin  1930: H. Fischer  1931: Bosch, Bergius  1932: Langmuir  1934: Urey  1935: F. Joliot-Curie, I. Joliot-Curie  1936: Debye  1937: Haworth, Karrer  1938: Kuhn  1939: Butenandt, Ružička  1943: de Hevesy  1944: Hahn  1945: Virtanen  1946: Sumner, Northrop, Stanley  1947: Robinson  1948: Tiselius  1949: Giauque  1950: Alder, Diels 
1951–1975:  1951: McMillan, Seaborg  1952: Martin, Synge  1953: Staudinger  1954: Pauling  1955: du Vigneaud  1956: Hinshelwood, Semjonov  1957: Todd  1958: Sanger  1959: Heyrovský  1960: Libby  1961: Calvin  1962: Perutz, Kendrew  1963: Ziegler, Natta  1964: Hodgkin  1965: Woodward  1966: Mulliken  1967: Eigen, Norrish, Porter  1968: Onsager  1969: Barton, Hassel  1970: Leloir  1971: Herzberg  1972: Anfinsen, Moore, Stein  1973: E. O. Fischer, Wilkinson  1974: Flory  1975: Cornforth, Prelog 
1976–2000:  1976: Lipscomb  1977: Prigogine  1978: Mitchell  1979: Brown, Wittig  1980: Berg, Gilbert, Sanger  1981: Fukui, Hoffmann  1982: Klug  1983: Taube  1984: Merrifield  1985: Hauptman, Karle  1986: Herschbach, Lee, Polanyi  1987: Cram, Lehn, Pedersen  1988: Deisenhofer, Huber, Michel  1989: Altman, Cech  1990: Corey  1991: Ernst  1992: Marcus  1993: Mullis, Smith  1994: Olah  1995: Crutzen, Molina, Rowland  1996: Curl, Kroto, Smalley  1997: Boyer, Walker, Skou  1998: Kohn, Pople  1999: Zewail  2000: Heeger, MacDiarmid, Shirakawa 
2001–:  2001: Knowles, Noyori, Sharpless  2002: Fenn, Tanaka, Wüthrich  2003: Agre, MacKinnon  2004: Ciechanover, Hershko, Rose  2005: Grubbs, Schrock, Chauvin  2006: Kornberg  2007: Ertl  2008: Shimomura, Chalfie, Tsien  2009: Ramakrishnan, Steitz, Yonath  2010: Heck, Suzuki, Negishi  2011: Shechtman  2012: Lefkowitz, Kobilka  2013: Karplus, Levitt, Warshel  2014: Betzig, Hell, Moerner  2015: Lindahl, Modrich, Sancar  2016: Sauvage, Stoddart, Feringa  2017: Dubochet, Frank, Henderson  2018: Arnold, Smith, Winter  2019: Goodenough, Whittingham, Yoshino  2020: Charpentier, Doudna  2021: List, MacMillan  2022: Bertozzi, Meldal, Sharpless  2023: Bawendi, Brus, Jekimov  2024: Baker, Hassabis, Jumper 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  Google Scholar  Leopoldina  ORCID  ResearcherID  Scopus 
Muut:  SNAC  IdRef
Otto von Friesen

| Otto von Friesen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1870 Kulltorp, Ruotsi
Kuollut: 10. syyskuuta 1942 (72 vuotta) Uppsala, Ruotsi
Koulutus ja ura
Instituutti:  Uppsalan yliopisto
Tutkimusalue:  kielitiede, riimukirjoitus
    
Otto von Friesen (11. toukokuuta 1870 Kulltorp – 10. syyskuuta 1942 Uppsala) oli ruotsalainen kielitieteilijä. Hän toimi ruotsin kielen professorina Uppsalan yliopistossa vuosina 1906–1935 ja oli Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1929. Von Friesen tutki erityisesti riimuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otto von Friesen Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Esaias Tegnér nuorempi | Ruotsin akatemia, tuoli 9 1929–1942 | Seuraaja: Einar Löfstedt |
Kuohu

| Kuohu |
| --- | --- |
 Kuohun kyläkauppa
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Kuohu-Vesanka
Koordinaatit:  62.265°N, 25.45°E
Kaupunginosa nro:  55
Väkiluku:  700
Postinumero(t):  41930
Kuohun koulu
Kuohu on kaupunginosa, kylä ja taajama Jyväskylän länsiosassa, valtatie 23:n varressa aivan Petäjäveden kunnan rajalla.  Kylä tunnetaan ehkä parhaiten Suomen rallissa usein ajetusta Kuohun erikoiskokeesta. Haapamäki–Jyväskylä-rata kulkee Kuohun kylän kautta.
Merkittäviä tapahtumia Kuohun historiassa

Kuohun kylä syntyi 1800-luvun lopulla paikkakunnalla alkaneen myllytoiminnan ympärille. 1920-luvulta lähtien merkittävä työnantaja oli Kuohu Oy:n sahalaitos. Kuohulla oli myös terva- ja tynnyritehdas. Suojärven kunnasta evakkoon lähtenyt Toras Oy osti sahan vuonna 1940. Parhaimmillaan saha työllisti 70 henkeä vakituisesti, ja talvisin puunkuljetuksessa saattoi olla työssä jopa 200 miestä ja hevosta.
Kuohu kuului vuoden 2009 kuntaliitokseen saakka Jyväskylän maalaiskuntaan, ja Toraksen sahan ansiosta se oli työpaikoiltaan omavarainen. Asukkaiden työpaikat olivat kävelymatkan päässä kotoa. Saha lopetti toimintansa 1980-luvun alussa, jonka seurauksena asukkaita muutti pois ja Kuohun asukasluku putosi 600 hengestä neljäänsataan.  Kuohun kohdalla oli aiemmin rautatieseisake, joka poistettiin käytöstä 1984.lähde?
Vuonna 1965 järjestetty Jukolan viesti lähti liikkeelle Kuohulta. Vuonna 1987 järjestetty hiihtosuunnistuksen SM-kilpailu kilpailtiin Kuohun ja Sarvenperän alueella.lähde?
Kuohulta on lähtöisin maailmallakin tunnettu pullovesi Kuohun kirkas. Se oli aikanaan ensimmäinen pulloveden myynnin aloittanut yritys Suomessa. Se palkittiin vuonna 2005 maailman toiseksi parhaana pullovetenä Berkeley Springsin kansainvälisessä laatu- ja makukilpailussa Länsi-Virginiassa.
Kylän palvelut

Kuohulla toimivat pitkään Kuohun baari ja kyläkauppa Nuutinen. Ne lopettivat toimintansa 27. maaliskuuta 2010. Toiminta loppui, kun alusta alkaen toimintaa hoitaneet omistajat siirtyivät eläkkeelle. Baari toimi Kuohulla vuodesta 1969 asti ja ehti täyttää maaliskuun alussa 41 vuotta. Kylällä toimi pitkään oma postikonttori. Asiamiesposti lopetti toimintansa 26. helmikuuta 2010. Kuohulla oli aloittanut 1. marraskuuta 2012 kyläkaupan tiloissa uusi kyläkauppa, nimeltään Kuohun Kauppa, joka oli erikoistunut lähiruokaan, ja jonka yhteydessä oli ollut myös kahvilatoimintaa. Kuohun Kauppa lopetti toimintansa lauantaina 11.6.2017. Kesällä 2020 Kuohun koulun vanhempaintoimikunta yhteistyössä muiden Kuohun yhdistysten kanssa, rakensi laavun Iso-Lampsijärven rannalle. Kuohulla on kylätalo, jossa järjestetään erilaisia tapahtumia ja juhlia. Kuohun kylätalo on rakennettu vuonna 1927.lähde?
Tunnettuja kuohulaisia

Mikko Hannula - Urheiluruudun toimittaja
Kauko Ketolainen - kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä
Pauli Koskinen - kuvataiteilija
Pentti Koskinen - uimahyppääjä
Ismo Leikola - stand up -koomikko
Heikki Määttänen - näyttelijä
Heikki Määttänen vanhempi ja Paavo Suoranta - kaukopartiomiehiä, jotka sodan jälkeen johtivat tiedustelun peiteorganisaatiota, puutavaraliike Kuohun Pilke Oy:tä
Teppo Nuorva - laulaja ja lauluntekijä
Raimo Pasanen - vuoden 1970 lyöjäkuningas pesäpallon mestaruussarjassa
Palvelut ja toimet

Kuohun päiväkotikoulu, kaksi päiväkotiryhmää, esiopetusryhmä ja 4 ensimmäistä luokkaa
Liikuntasali
Pesäpallokenttä
Luistelukaukalo
Kuohun kirkas - hiilihapottoman luonnonveden pullottamo
Huoltoasema ja kylmäasema
Kuohun paloasema (Kuohun VPK)
Hius- ja kynsistudio Sunna
Halkosampo - Koivuklapin valmistaja
Lepikon Oy - Kylpytynnyreiden valmistaja
Aiheesta muualla

Kuohun kyläyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuohun VPK (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuohun kylätalo
Kuohun koulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuohu in Facebook
Jyväskylän kaupunginosat suuralueittain
| --- | --- |
01 Kantakaupunki: 1. Keskusta (Kirkkopuisto) · 2. Harju · 3. Puistola (Aren aukio; Tourujoki) · 4. Lutakko · 5. Mattilanpelto · 6. Mäki-Matti (Hippos; Rautpohja)  · 9. Kukkumäki · 11. Nisula (Viitaniemi) · 12. Taulumäki · 14. Tourula (Kangas) · 29. Mannila
02 Kypärämäki-Kortepohja: 7. Kypärämäki (Köhniö) · 8. Savela · 17. Kortepohja (Haukkala; Kortesuo; Laajavuori; Ylioppilaskylä)
03 Lohikoski-Seppälänkangas: 13. Lohikoski  (Holsti; Kyyhkysenmäki; Lahjaharju; Paloniemi) · 19. Seppälänkangas  (Heinälampi) · 48. Tyyppälä · 64. Ankeriasjärvi
04 Huhtasuo: 15. Kangasvuori (Pupuhuhta; Rasinrinne; Seppälä) · 20. Huhtasuo (Huhtakeskus; Kangaslampi; Sulku)
05 Kuokkala: 22. Ristonmaa · 23. Kuokkala (Ainolanranta; Kekkola; Pohjanlampi; Tikka) · 24. Kuokkalanpelto · 25. Ristikivi · 26. Nenäinniemi · 27. Hämeenlahti (Samulinniemi)
06 Keltinmäki-Myllyjärvi: 18. Keltinmäki (Keltinkeskus; Mustalampi; Myllyjärvi; Mäyrämäki; Ylä-Myllyjärvi) · 35. Taka-Keljo · 36. Hanhiperä · 37. Valkeamäki (Köhniöntaus)
07 Keljo: 10. Keljo (Keljonkeskus; Tarhamäki; Valkola) · 21. Keljonkangas (Sarvivuori) · 28. Sääksvuori · 30. Etelä-Keljo
08 Halssila: 16. Halssila  (Aittorinne; Kivistö; Tuohimutka)
09 Säynätsalo: 31. Säynätsalo · 32. Lehtisaari · 33. Muuratsalo (Haikka) · 34. Kinkovuori
10 Tikkakoski-Nyrölä: 58. Nyrölä · 60. Kuikka · 61. Tikka-Mannila · 62. Tikkakoski · 63. Kuukanpää
11 Palokka-Puuppola: 41. Palokka · 42. Mannisenmäki · 43. Rippalanmäki · 44. Haukkamäki · 45. Kirri · 46. Heikkilä · 47. Pappilanvuori · 49. Hiekkapohja · 50. Matinmäki · 51. Jylhänperä · 52. Puuppola · 53. Saarenmaa · 57. Vertaala
12 Vaajakoski-Jyskä: 65. Sulunperä · 66. Jyskä · 67. Väinölä · 68. Haapaniemi · 69. Vaajakoski (Wessmanninmäki) · 70. Kaunisharju · 71. Tölskä · 72. Kanavuori · 73. Hupeli (Kairahta) · 74. Laajaranta  (Vuoritsalo) · 75. Oravasaari · 76. Pohjola · 77. Pitkäjärvi · 78. Leppälahti · 79. Mehtovuori
13 Kuohu-Vesanka: 38. Ruoke · 54. Vesanka (Perälä) · 55. Kuohu · 56. Varsalanperä
14 Korpilahti: 80. Kirkonmäki · 81. Ikolanmäki · 82. Iloniemi · 83. Kemppaisenmäki · 84. Kotamäki · 85. Tähtiniemi · 86. Korpiaho-Heinosniemi · 87. Tikkala (Moksi; Sarvenperä; Tikkala) · 88. Hirvimäki-Puolakka (Saakoski) · 89. Vespuoli (Oittila; Putkilahti)
Juha Kankkunen

| Juha Kankkunen |
| --- | --- |
 Juha Kankkunen Helsinki City Grand Prix'ssa elokuussa 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Juha Matti Pellervo Kankkunen
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1959 (ikä 65) Laukaa, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1979–2002
Kartanlukija(t):   Juha Piironen  Fred Gallagher  Nicky Grist  Juha Repo
Entiset tallit:  Peugeot, Martini Lancia, Toyota  Ford, Subaru, Hyundai
Kilpailuja:  162
Maailmanmestaruuksia:  4 (1986, 1987, 1991, 1993)
Voittoja:  23
Palkintosijoja:  75
Erikoiskoevoittoja:  700
MM-pisteitä:  1140
Ensimmäinen kilpailu:  1000 Lakes Rally 1979
Ensimmäinen voitto:  Safari-ralli 1985
Viimeinen voitto:  Suomen ralli 1999
Viimeinen kilpailu:  Suomen ralli 2010
Aiheesta muualla
www.juhakankkunen.com
Juha Matti Pellervo Kankkunen (s. 2. huhtikuuta 1959 Laukaa) on suomalainen ralliautoilija ja rallin nelinkertainen maailmanmestari. Kankkunen on toiseksi nuorimpana toisen maailmanmestaruutensa saavuttanut kuljettaja. Hänet valittiin Suomessa Vuoden urheilijaksi ensimmäisenä ralliautoilijana vuonna 1993.
Kankkunen kasvoi perheensä maatilalla Laukaan Lankamaalla. Hän kilpaili ensimmäisen kerran 12-vuotiaana jääradalla.
Kankkunen voitti rallin MM-sarjassa kuljettajien maailmanmestaruuden neljä kertaa ja oli ensimmäinen kolmin- ja nelinkertainen maailmanmestari. Maailmanmestaruudet hän voitti vuosina 1986 (Peugeot), 1987 (Lancia), 1991 (Lancia) ja 1993 (Toyota). Hän ajoi MM-sarjaa myös Fordin, Subarun ja Hyundain talleissa. Ensimmäisen MM-rallivoittonsa hän saavutti Safari-rallissa 1985. Kaikkiaan Kankkunen voitti 23 MM-rallia. Hän voitti myös Pariisi–Dakar-rallin vuonna 1988.
Kankkusen kartanlukijana rallin MM-sarjassa ovat toimineet Juha Piironen, Fred Gallagher, Nicky Grist, Denis Giraudet ja Juha Repo. Menestyksekkäin Kankkunen oli Piirosen kanssa vuosina 1986–1993. Piirosen lopetettua uransa Kankkusen vierelle istui Nicky Grist. Jyväskylän suurajoissa 1993 kartanlukijana toimi Giraudet. Vuodesta 1997 lähtien Kankkusen kartanlukijana toimi Juha Repo.
Ura > Ensivoitosta kahteen maailmanmestaruuteen

Kankkusen ensimmäinen MM-rallivoitto tuli vuoden 1985 Safari-rallista. Samana vuonna hän voitti myös Norsunluurannikon rallin. MM-sarjassa hän sijoittui viidenneksi.
Kaudeksi 1986 Kankkunen siirtyi Toyotalta Peugeot'lle maailmanmestari Timo Salosen tallitoveriksi. Kankkunen voitti vuoden aikana Ruotsin rallin, Akropolis-rallin ja Uuden-Seelannin rallin. Sanremon rallissa kilpailun katsastajat hylkäsivät Peugeotit sääntöjen vastaisten sivuhelmojen vuoksi ja Lancian tallimääräyksen avustamana voittoon ajoi Markku Alén. Kauden päättyessä Alén oli MM-pisteissä ykkönen, mutta FISA hyväksyi 18. joulukuuta Peugeot'n protestin ja mitätöi Sanremon rallin tulokset, jolloin Kankkunen nousi maailmanmestariksi. Kankkunen keräsi MM-sarjassa 118 pistettä ja Alén 104. Timo Salonen varmisti suomalaisten kolmoisvoiton ja Peugeot voitti valmistajien mestaruuden.
Kankkusesta tuli vuonna 1986 nuorin MM-sarjan voittanut kuljettaja 27 vuoden ja 249 päivän ikäisenä. Tämän ennätyksen vei Colin McRae, joka voitti kauden 1995 mestaruuden 27 vuoden ja 109 päivän ikäisenä.
Kaudella 1987 Kankkunen voitti vain Yhdysvalloissa ajetun Olympus-rallin sekä kauden viimeisenä osakilpailuna ajetun RAC-rallin, mutta se riitti maailmanmestaruuteen. Toiseksi Kankkunen sijoittui Monte Carlo -rallissa ja Akropolis-rallissa sekä kolmanneksi Ruotsin rallissa. Kankkunen sai MM-sarjassa kokoon 100 pistettä, Italian Massimo Biasion 94 sekä Markku Alén 86. Kaikki kolme ajoivat Lancialla.
Ura > Välivuodet ja kolmas maailmanmestaruus

Vuoden 1988 alussa Kankkunen ajoi Pariisi–Dakar -rallin voittoon Peugeotilla.
Vuodeksi 1988 Kankkunen vaihtoi MM-ralliajokikseen Toyotan. MM-sarjassa hän ei saavuttanut menestystä. Heinäkuussa Kankkunen sijoittui Vatasen takana toiseksi Peugeotilla Pikes Peak -mäkiajossa Yhdysvalloissa. Joulukuussa hän voitti Pariisin lähellä ajetun Mestareiden kisan.
Vuonna 1989 Kankkunen ajoi Toyotalla MM-sarjassa kolmanneksi 46 pistettä mestari Massimo Biasionille hävinneenä. Kankkunen voitti kauden aikana vain Australian rallin. Vuonna 1990 Kankkusen ajokkina oli Lancia ja sijoitus MM-sarjassa jälleen kolmas, nyt 55 pistettä maailmanmestari Carlos Sainzin takana. Vuoden ainoan voittonsa Kankkunen ajoi jälleen Australian rallissa.
Vuonna 1991 Lancialla ajanut Kankkunen voitti ensimmäisenä kuljettajana kolmannen maailmanmestaruutensa. Hän voitti kauden 14 MM-rallista viisi: Safari-rallin, Akropolis-rallin, ensi kertaa kotimaansa Suomen rallin, Australian rallin sekä kauden päätteeksi ajetun RAC-rallin. Uuden-Seelannin rallissa ja Katalonian rallissa hän sijoittui toiseksi. MM-tuloksissa hän voitti Toyota-kuljettaja Carlos Sainzin seitsemällä pisteellä. Lancia voitti myös merkkimestaruuden. Huhtikuussa Kankkunen voitti EM-sarjaan kuuluneen Costa Smeraldan rallin Sardiniassa. Joulukuussa hän ajoi Espanjassa Jaraman radalla Mestarien kisan voittoon. Suomessa hän sijoittui Vuoden urheilija -äänestyksessä kolmanneksi.
Ura > Neljäs maailmanmestaruus ja valinta vuoden suomalaisurheilijaksi

Vuonna 1992 Kankkunen sijoittui Lancialla MM-sarjassa toiseksi kymmenen pistettä Carlos Sainzin takana. Kankkunen voitti vain maaliskuussa ajetun Portugalin rallin mutta sijoittui toiseksi Safari-rallissa, Akropolis-rallissa, Suomen rallissa, Australian rallissa, San Remon rallissa ja Katalonian rallissa sekä kolmanneksi Monte Carlo -rallissa ja RAC-rallissa.
Vuodeksi 1993 Juha Kankkunen siirtyi Lancialta ajamaan Toyotaa, kun taas hallitseva mestari Carlos Sainz muutti toiseen suuntaan. Kankkunen voitti kauden aikana Safari-rallin, Argentiinan rallin, Suomen rallin, Australian rallin sekä RAC-rallin ja varmisti neljännen maailmanmestaruutensa jo toiseksi viimeisessä osakilpailussa Kataloniassa, jossa hän kolmannen sijansa ansiosta nousi myös kaikkien aikojen eniten MM-pisteitä keränneeksi kuljettajaksi ohi Markku Alénin. Ruotsin rallissa Kankkunen sijoittui toiseksi. MM-tuloksissa hän oli 31 pistettä edellä Ford-kuljettaja François Delecouria. Toyota voitti tallien maailmanmestaruuden. Urheilutoimittajain Liitto valitsi Kankkusen vuoden 1993 parhaaksi suomalaisurheilijaksi. Kankkusen kunniaksi nimettiin Laukaassa oma tie, kun Lankamaan soratie nimettiin Juha Kankkusen tieksi.
Ura > Jälleen kolmossija ja Toyotan hylkäys

Vuonna 1994 Kankkunen jatkoi Toyotan tallissa. Hän voitti kauden kymmenestä MM-rallista vain Portugalin rallin, sijoittui Monte Carlo -rallissa, Uuden-Seelannin rallissa ja RAC-rallissa toiseksi sekä oli Akropolis-rallissa kolmas. Safari-ralli päättyi Kankkuselta rajuun ulosajoon kärkipaikalta, mutta sekä hän että kartanlukija Nicky Grist selvisivät suuremmitta vammoitta. Suomen rallissa Kankkunen ajoi ulos aivan kotimaisemissaan Lankamaan erikoiskokeella ja menetti siinä niin paljon aikaa, että sijoittui kilpailussa vasta yhdeksänneksi. MM-lopputuloksissa Kankkunen sijoittui kolmanneksi 23 pistettä tallitoverilleen Didier Auriolille hävinneenä. Toyota oli jälleen tallikilpailun ykkönen. Australian ralli ei tällä kertaa kuulunut MM-sarjaan ja siinä Kankkunen ajoi toiseksi Colin McRaen takana.
Vuonna 1995 ajettiin vain kahdeksan MM-osakilpailua, ja Kankkunen ajoi Portugalin rallissa toiseksi sekä Monte Carlossa, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa kolmanneksi. Suomen rallissa hän keskeytti jo ensimmäisellä erikoiskokeella. Ennen kauden päätösrallia kansainvälinen autoliitto FIA ilmoitti mitätöivänsä Toyota-tallin ja siten myös Kankkusen suoritukset koko kauden ajalta ja asettavansa tallin yhden vuoden kilpailukieltoon sääntöjen vastaisen turboahtimen vuoksi. Kankkusella olisi tuossa vaiheessa vielä ollut mahdollisuus taistella maailmanmestaruudesta. Hänen siihen saakka keräämänsä pisteet olisivat riittäneet MM-tuloksissa kolmanteen sijaan. Maailmanmestaruuden voitti Subaru-kuljettaja Colin McRae.
Ura > Vuodet 1996–1999

Vuoden 1996 MM-sarjassa Kankkunen ajoi yksityistallin Toyotalla tehdastallin kärsiessä kilpailukieltoaan. Hän ajoi Suomen rallissa toiseksi, Aasian ensimmäisessä MM-osakilpailussa Indonesian rallissa kolmanneksi ja Ruotsin rallissa neljänneksi. MM-tuloksissa hän sijoittui seitsemänneksi.
Kaudella 1997 Kankkunen osallistui kahdeksaan MM-osakilpailuun neljästätoista tultuaan kesken kauden Ford-talli M-sportin kuljettajaksi Armin Schwarzin tilalle. Kankkunen ajoi palkintosijoille, toiseksi, ensimmäisen kerran kauden kahdeksannessa kilpailussa Akropolis-rallissa. Hän johti kilpailua mutta joutui tallinsa määräyksestä päästämään Carlos Sainzin ohitseen. Tämän jälkeen Kankkunen ajoi Uudessa-Seelannissa kolmanneksi sekä Suomessa, Indonesiassa ja kauden päättäneessä RAC-rallissa toiseksi. MM-pisteissä hän sijoittui neljänneksi.
Vuonna 1998 Kankkunen ajoi edelleen Fordilla. Hän sijoittui toiseksi Monte Carlo -rallissa, Safari-rallissa ja Britannian rallissa sekä kolmanneksi Ruotsin rallissa, Argentiinan rallissa, Akropolis-rallissa ja Suomen rallissa. MM-sarjassa hän sijoittui neljänneksi.
Vuonna 1999 Kankkunen voitti Subarulla ajaen vielä kaksi MM-rallia, Argentiinan ja Suomen. Toiseksi hän ajoi Monte Carlo -rallissa, Uuden-Seelannin rallissa ja Britannian rallissa. MM-pisteissä hän sijoittui jälleen neljänneksi.
Ura > Viimeiset kilpavuodet

Kaudella 2000 Kankkunen ajoi edelleen Subarulla. Hänen parhaiksi sijoituksikseen MM-ralleissa jäivät Safari-rallin kakkossija sekä Monte Carlo -rallin ja Akropolis-rallin kolmossija. MM-pisteissä hän sijoittui kahdeksanneksi.
Kaudella 2001 Kankkunen piti taukoa MM-sarjasta mutta ajoi Hyundailla Suomen rallissa, jossa hyvin mennyt kisa päättyi jarruvikaan. Hyundai tarjosi hänelle sopimusta koko kaudeksi 2002 mutta hän sopi vain seitsemän sorarallin ajamisesta.
Kaudella 2002 Kankkunen ajoi vain kerran MM-pisteille, Uuden-Seelannin rallissa viidenneksi. Argentiinan rallissa hän sijoittui seitsemänneksi, Ruotsin rallissa ja Safari-rallissa kahdeksanneksi sekä Britannian rallissa yhdeksänneksi.
Kilpauran jälkeen

Uransa jälkeen Kankkunen on kärsinyt alkoholiongelmista, joista hän on avoimesti puhunut.
Kankkunen on osakkaana vuonna 2002 perustetussa Juha Kankkunen Driving Academyssa, Kuusamossa toimivassa liukkaan kelin ajokoulussa. Vuonna 2010 FIA:n puheenjohtaja Jean Todt palkkasi Kankkusen konsultiksi työskentelemään Rallin MM-sarjan parissa.
Kankkunen oli kokoomuksen ehdokkaana vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa.
Kankkunen osallistui vuoden 2010 Neste Oil Ralliin Ford Focuksella ja sijoittui kahdeksanneksi. Kisan aikana Kankkunen ilmoitti kyseisen rallin jäävän hänen viimeiseksi rallikseen MM-tasolla. Kisan jälkeen Kankkunen palkittiin Abu Dhabi Spirit of the Rally -erikoispalkinnolla, joka jaetaan johtajuudesta, rehtiydestä, kunnioituksesta tai hyvästä joukkuehengestä. Vuonna 2010 Portugalin rallin historic-kulkueessa Kankkunen oli mukana BDA Escortilla ja kartanlukijana oli Nicky Grist lähde?.
Vuonna 2015 Kankkunen ajoi Valtra T234-traktorilla traktoreiden nopeusennätykseksi 130,165 kilometriä tunnissa.
MM-osakilpailuvoitot

1985: Kenia, Norsunluurannikko
1986: Ruotsi, Kreikka, Uusi-Seelanti
1987: Yhdysvallat, Iso-Britannia
1989: Australia
1990: Australia
1991: Kenia, Kreikka, Suomi, Australia, Iso-Britannia
1992: Portugali
1993: Kenia, Argentiina, Suomi, Australia, Iso-Britannia
1994: Portugali
1999: Argentiina, Suomi
Kirjallisuutta

Korhonen, Nita: Juha Kankkusen tie.  Helsinki:  Juha Kankkunen Driving Academy, 2008.  ISBN 978-952-92-4430-0
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juha Kankkunen Driving Academy
Juha Kärkkäinen: / Kankkunen, Juha (1959–) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 13.10.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Rallin kuljettajien maailmanmestarit
| n k Suomen vuoden urheilija |
| --- | --- |
Valitut:  1947: Mikko Hietanen, Lassi Parkkinen  1948: Heikki Hasu  1949: Viljo Heino  1950: Heikki Hasu  1951: Veikko Karvonen  1952: Veikko Hakulinen  1953: Veikko Hakulinen  1954: Veikko Hakulinen  1955: Voitto Hellsten  1956: Antti Hyvärinen  1957: Olavi Vuorisalo  1958: Vilho Ylönen  1959: Juhani Järvinen  1960: Veikko Hakulinen  1961: Kalevi Huuskonen  1962: Pentti Nikula  1963: Pentti Eskola  1964: Eero Mäntyranta  1965: Jouko Launonen  1966: Eero Mäntyranta  1967: Eero Tapio  1968: Kaarlo Kangasniemi  1969: Kaarlo Kangasniemi  1970: Kalevi Oikarainen  1971: Juha Väätäinen  1972: Lasse Virén  1973: Mona-Lisa Pursiainen  1974: Riitta Salin  1975: Heikki Ikola  1976: Lasse Virén  1977: Pertti Ukkola  1978: Helena Takalo  1979: Pertti Karppinen  1980: Pertti Karppinen  1981: Heikki Ikola  1982: Keke Rosberg  1983: Tiina Lillak  1984: Marja-Liisa Kirvesniemi  1985: Matti Nykänen  1986: Marjo Matikainen  1987: Marjo Matikainen  1988: Matti Nykänen  1989: Marjo Matikainen  1990: Päivi Alafrantti  1991: Kimmo Kinnunen  1992: Toni Nieminen  1993: Juha Kankkunen  1994: Jani Sievinen  1995: Jari Litmanen  1996: Heli Rantanen  1997: Mika Myllylä  1998: Mika Häkkinen  1999: Mika Myllylä  2000: Arsi Harju  2001: Sami Hyypiä  2002: Samppa Lajunen  2003: Hanna-Maria Seppälä  2004: Marko Yli-Hannuksela  2005: Janne Ahonen  2006: Jukka Keskisalo  2007: Tero Pitkämäki  2008: Satu Mäkelä-Nummela  2009: Aino-Kaisa Saarinen  2010: Minna Kauppi  2011: Kaisa Mäkäräinen  2012: Tuuli Petäjä-Sirén  2013: Tero Pitkämäki  2014: Iivo Niskanen, Sami Jauhojärvi  2015: Tero Pitkämäki  2016: Leo-Pekka Tähti  2017: Iivo Niskanen  2018: Iivo Niskanen  2019: Teemu Pukki  2020: Lukas Hradecký  2021: Matti Mattsson  2022: Iivo Niskanen  2023: Lauri Markkanen  2024: Aleksander Barkov 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Kankkusen vuoden 1993 Toyota Celica.
Kankkunen vuoden 2001 Suomen rallissa.