stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Randy de Puniet
Tulokset kilpailuittain

Lihavoitu kilpailu tarkoittaa paalupaikkaa, kursivoitu nopeinta kierrosta.
| Kausi | Luokka | Pyörä | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | 125cc | Honda | JPN   | MAL   | SPA   | ITA   | FRA 17 | MAD   | NED   | GBR   | GER   | CZE   | IMO   | CAT   | AUS   | ARG   |  |  |  |  | - | 0 |
| 1999 | 125cc | Aprilia | MAL 20 | JPN 15 | SPA Kesk. | FRA 11 | ITA 19 | CAT 9 | NED Kesk. | GBR Kesk. | GER 15 | CZE Kesk. | IMO Kesk. | VAL 10 | AUS 21 | RSA Kesk. | BRA 18 | ARG 10 |  |  | 18. | 26 |
| 2000 | 125cc | Aprilia | RSA 14 | MAL Kesk. | JPN 10 | SPA 13 | FRA 12 | ITA 9 | CAT 13 | NED Kesk. | GBR 10 | GER Kesk. | CZE Kesk. | POR 7 | VAL 18 | BRA 9 | PAC Kesk. | AUS 13 |  |  | 17. | 50 |
| 2001 | 250cc | Aprilia | JPN Kesk. | RSA Kesk. | SPA 18 | FRA Kesk. | ITA Kesk. | CAT 8 | NED 13 | GBR Kesk. | GER 5 | CZE 6 | POR 17 | VAL 10 | PAC 11 | AUS Kesk. | MAL 12 | BRA 13 |  |  | 13. | 50 |
| 2002 | 250cc | Aprilia | JPN 3 | RSA 6 | SPA Kesk. | FRA 3 | ITA 5 | CAT 4 | NED Kesk. | GBR 6 | GER Kesk. | CZE 6 | POR Kesk. | BRA Kesk. | PAC Kesk. | MAL 6 | AUS 6 | VAL 4 |  |  | 9. | 119 |
| 2003 | 250cc | Aprilia | JPN Kesk. | RSA 2 | SPA 3 | FRA 2 | ITA Kesk. | CAT 1 | NED Kesk. | GBR 8 | GER 3 | CZE 1 | POR 3 | BRA 3 | PAC 6 | MAL 5 | AUS Kesk. | VAL 1 |  |  | 4. | 208 |
| 2004 | 250cc | Aprilia | RSA 2 | SPA 2 | FRA 2 | ITA 4 | CAT 1 | NED 4 | BRA 8 | GER 5 | GBR 3 | CZE 2 | POR 3 | JPN 11 | QAT Kesk. | MAL 5 | AUS Kesk. | VAL 3 |  |  | 3. | 214 |
| 2005 | 250cc | Aprilia | SPA Kesk. | POR 3 | CHN 8 | FRA 2 | ITA Kesk. | CAT 6 | NED 8 | GBR 1 | GER 6 | CZE 8 | JPN 5 | MAL 4 | QAT Kesk. | AUS 7 | TUR Kesk. | VAL 8 |  |  | 8. | 138 |
| 2006 | MotoGP | Kawasaki | SPA Kesk. | QAT Kesk. | TUR 12 | CHN 12 | FRA Kesk. | ITA 13 | CAT Kesk. | NED 14 | GBR 12 | GER Kesk. | USA 12 | CZE 14 | MAL 13 | AUS 11 | JPN Kesk. | POR 10 | VAL Kesk. |  | 16. | 37 |
| 2007 | MotoGP | Kawasaki | QAT Kesk. | SPA 13 | CHN 8 | TUR 8 | FRA Kesk. | ITA Kesk. | CAT 5 | GBR 6 | NED Kesk. | GER Kesk. | USA 6 | CZE 8 | RSM Kesk. | POR Kesk. | JPN 2 | AUS 6 | MAL 4 | VAL 9 | 11. | 108 |
| 2008 | MotoGP | Honda | QAT 9 | SPA Kesk. | POR 15 | CHN 13 | FRA 9 | ITA Kesk. | CAT Kesk. | GBR 12 | NED Kesk. | GER 8 | USA 6 | CZE 16 | RSM Kesk. | IND 13 | JPN 12 | AUS 9 | MAL 10 | VAL 15 | 15. | 61 |
| 2009 | MotoGP | Honda | QAT 10 | JPN 11 | SPA 4 | FRA 14 | ITA 8 | CAT 8 | NED 7 | USA 9 | GER Kesk. | GBR 3 | CZ 10 | IND 12 | SMR 12 | POR 11 | AUS 8 | MAL Kesk. | VAL 11 |  | 11. | 106 |
| 2010 | MotoGP | Honda | QAT 6 | SPA 9 | FRA 7 | ITA 6 | GBR 6 | NED 6 | CAT 4 | GER Kesk. | USA   | CZE 10 | IND 13 | SMR 13 | ARA Kesk. | JPN 9 | MAL 10 | AUS 10 | POR 6 | VAL 10 | 9. | 116 |
| 2011 | MotoGP | Ducati | QAT Kesk. | SPA Kesk. | POR 10 | FRA Kesk. | CAT Kesk. | GBR 12 | NED Kesk. | ITA 14 | GER 13 | USA DNS | CZE 12 | IND 8 | SMR 14 | ARA 12 | JPN 10 | AUS 6 | MAL C | VAL Kesk. | 16. | 49 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.depuniet.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
RN Vettor Pisani (1896)

| RN Vettor Pisani |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  1. helmikuuta 1892
Laskettu vesille:  23. syyskuuta 1896
Palveluskäyttöön:  1. toukokuuta 1898
Poistui palveluskäytöstä:  12. kesäkuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 397-6 614 t
Pituus:  105,7 m
Leveys:  18,04 m
Syväys:  7,2 m
Koneteho:  13 000 ihp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  500-504
Aseistus
Aseistus:  12 × 152 mm tykkiä 4-6 × 120 mm tykkiä 14 × Hotchkiss 57 mm tykkiä 6-8 × Hotchkiss 37 mm tykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea
RN Vettor Pisani (ital. Regia Nave Vettor Pisani) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1898 palvelukseen otettu Vettor Pisani -luokan panssariristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta, missä köli laskettiin 1. helmikuuta 1892. Alus laskettiin vesille 23. syyskuuta 1896 ja liitettiin laivastoon 1. toukokuuta 1898.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 12. kesäkuuta 1920.
Richard Brautigan

Richard Brautigan (30. tammikuuta 1935 Tacoma, Washington – 14. syyskuuta 1984 Montana) oli yhdysvaltalainen hippiliikkeestä innoittunut runoilija-kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Taimenenkalastus Amerikassa (Trout Fishing in America, 1967) ja Melonin mehu (In Watermelon Sugar, 1968), joka on psykedeelinen tarina vapaan rakkauden kommuunista erikoisessa ”vesimelonikaupungissa”. Brautigan ampui itsensä 49-vuotiaana.
Elämä ja ura

Brautigan muutti kotiosavaltiostaan Washingtonista San Franciscoon 1950-luvun puolivälissä. Siellä hän tapasi Allen Ginsbergin ja Lawrence Ferlinghettin, ja hänestä tuli melko aktiivinen beat-runoilijaryhmän jäsen. Hänen kolme tärkeintä teostaan – A Confederate General from Big Sur, Trout Fishingin America ja In Watermelon Sugar – syntyivät 1960-luvun loppupuolella.
Brautiganin pääteoksesta Trout Fishing in America (1967) tuli suosittu yliopisto-opiskelijoiden keskuudessa, ja sen pokkariversiota myytiin pari miljoonaa kappaletta. Kirjalla ei ole juuri mitään tekemistä taimenenkalastuksen kanssa, ja se on petollisen helppoa luettavaa: jokaisella sivulla on itsenäinen kertomus, jolloin kirjaa voi lukea melkein missä järjestyksessä vain. Brautiganin sanotaankin tehneen kirjallisuudelle saman, minkä Grateful Dead -yhtye teki musiikille: molemmista on helppo nauttia huumeiden vaikutuksen alaisena.
Brautiganista tuli yksi ajan kulttihahmoista Kurt Vonnegutin ja Tom Robbinsin ohella, mutta hänen suosionsa ei kestänyt yhtä kauan kuin heidän. Brautigan kuitenkin julkaisi yhteensä kymmenen romaania, 12 runokokoelmaa, novellikokoelmaa 1980-luvun puoleenväliin kestäneen elämänsä aikana. Hän alkoholisoitui, kärsi masennuksesta ja vetäytyi jo 1970-luvun alussa erakoksi Montanan osavaltioon. Hänet löydettiin lokakuussa 1984 ilmeisesti aseella itsemurhan tehneenä.
Vuonna 1979 perustettu folkrockyhtye sai Brautiganin kunniaksi nimen Trout Fishing in America, ja hänen muistolleen omistettiin Illinois’ssa vuonna 1990 perustettu kirjallinen aikakauslehti Kumquat Meringue.
Suomennetut teokset

Taimenenkalastus Amerikassa.  (Trout Fishing in America)  Suomentanut Jarkko Laine. Otava, 1974.  ISBN 951-1-01419-6.
Melonin mehu.  (In Watermelon Sugar)  Suomentanut Jarkko Laine. Otava, 1975.  ISBN 951-1-02081-1.
Kartanon peto: kauhuromanttinen lännenromaani.  (The Hawkline Monster)  Suomentanut Jarkko Laine. Otava, 1977.  ISBN 951-1-04183-5.
Unelmien Babylon: salapoliisitarina 1942.  (Neliosainen kuunnelma, (Dreaming of Babylon: A Private Eye Novel 1942))  Suomentanut ja dramatisoinut Timo Kanerva. Yleisradio, 1990.
Suomennetut teokset > Suomennettuja runoja

Julkaisussa Parnasso 1971; nro 2. Runot suomentanut Jarkko Laine.
Helmikuinen taivastanssi
Kahvilassa
Karman työkalupakki: osat 1–4
1. Hanki kylliksi syötävää ja syöse. 2. Etsi rauhallinen nukkumapaikka ja nuku siellä
Lentämisen käsikirja
Lesken valitus
Marraskuun kolmantena
Negatiivinen kahle
Norsunluutornia vasten
Onko sinulla koskaan ollut tunne kuin haavoitetulla lehmällä
Ravintola
Kirjallisuutta

Boyer, Jay. Richard Brautigan. Boise State University, 1987.
Chénetier, Marc. Richard Brautigan. Methuen, 1983.
Foster, Edward Halsey. Richard Brautigan. Twayne Publishers, 1983.
Aiheesta muualla

Biography, (Arkistoitu – Internet Archive) Richard Brautigan (englanniksi)
Iso-Heikkilä (täsmennyssivu)

Iso-Heikkilä voi viitata seuraaviin:
Iso-Heikkilä, Turun kaupunginosa
Iso-Heikkilän isännät, Toivo Lyytikäisen teos
Iso-Heikkilän metsäkaupat Toivo Lyytikäisen teos
Iso-Heikkilän isäntä ja hänen renkinsä Kalle, Hella Wuolijoen ja Bertolt Brechtin teos vuodelta 1946
Iso-Heikkilänpuisto Turussa
Iso-Heikkilän tähtitorni Turussa
1947 Iso-Heikkilä, asteroidi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iso-Heikkilä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
RER

Kyltti St Michelin aseman vieressä.
B-linjan RER-juna La Plainen asemalla Saint-Denis’ssä, Pariisin pohjoispuolella.
C-linjan kaksikerroksinen juna
C-linjan RER-juna Musée d'Orsayn asemalla.
RER (Réseau express régional d'Île-de-France) on Pariisia ja sen esikaupunkialuetta Ranskassa palveleva kaupunkiraideverkosto. RER on paikallisjunan ja metron välimuoto: se koostuu maanpäällisistä, omia raiteitaan käyttävistä reiteistä Pariisin lähiöissä, jotka yhdistyvät toisiinsa  kaupungin keskustan alla olevilla metrotunneleilla. RER-junat käyttävät Pariisin metron kanssa erillisiä raiteita, mutta keskustassa verkostoilla on useita vaihtoasemia.
RER koostuu viidestä linjasta, joista kukin jakautuu useampaan haaraan. Reittien yhteispituus on 587 km, ja pysäkkejä niillä on 257, joista 33 on maanalaisia asemia Pariisin keskustan alueella. Suurin osa reiteistä (A, B ja D) kohtaa Châtelet - Les Hallesin asemalla Pariisin ydinkeskustassa.
Verkosto on rakennettu vaiheittain. Linja A avattiin vuonna 1969, B vuonna 1977, C 1979 ja D vuonna 1987. Uusin E-linja avattiin liikenteelle vuonna 1999. Sille avattiin kolme uutta asemaa vuonna 2024, ja länsilaajennuksen odotetaan valmistuvan vuonna 2026.
Järjestelmän luonteesta johtuen sitä liikennöivät sekä Ranskan valtion rautatieyhtiö SNCF että Pariisin kaupungin liikennelaitos RATP. Liikennöintivastuu on jaettu yhtiöiden kesken linjoittain. Samanlainen järjestely on toteutettu muun muassa Brysselin seudulla sekä  Saksan,
Sveitsin ja Itävallan suurten kaupunkien S-Bahn-järjestelmissä.
RER:n lisäksi Pariisin seudulla, pääosin Île-de-Francen alueella, liikennöivät myös SNCF:n Transilien-junat, joiden reitit ulottuvat yleensä kauemmaksi Pariisista kuin RER-linjojen. Toisin kun RER, ne eivät kulje Pariisin läpi, vaan niiden pääteasemana on jokin Pariisin rautatieasemista. Kuitenkin yksi RER:n linjoistakin, D-linjan haara D4, ulottuu jopa Île-de-Francen ulkopuolelle Malesherbesiin Loiret'n departementtiin, Centre-Val de Loiren alueelle.
Historia

Osa nykyisistä RER-radoista oli olemassa jo 1900-luvun alkupuolella ja muodosti osan SNCF:n rataverkkoa. Lähiliikennejunatkaan eivät tuolloin kulkeneet Pariisin keskustan läpi vaan niiden pääteasemina käytettiin samoja rautatieasemia, joista kaukoliikenteenkin junat lähtivät.
Pariisin väestö kasvoi voimakkaasti 1950-, 1960- ja 1970-luvuilla. Autoistuminen alkoi ja asuinalueita rakennettiin yhä kauemmaksi keskustasta. Autoistumisesta huolimatta Pariisin metro oli raskaasti kuormittunut erityisesti ruuhka-aikaan. Lisäksi asemien lyhyet välimatkat tekivät metrolla liikkumisesta hidasta.
Ratkaisuna pidettiin 1960-luvun alussa yhdistää esikaupunkilinjoja. Järjestelmän nimeksi tuli RER eli réseau express régional. RERin alkuperäiseen suunnitelmaan kuului yksi itä-länsisuuntainen linja ja kaksi pohjois-eteläsuuntaista linjaa. RATP osti kaksi kannattamatonta SNCF:n linjaa itselleen tavoitteena yhdistää ne kaupungin keskustan läpi kulkevilla tunneleilla. Uudesta yhdistetystä linjasta tuli RER A. SNCF:n:llä oli jo Pariisin eteläisiin esikaupunkeihin johtava rautatielinja, Ligne de Sceaux, jota kaupungin puoleisessa päässä oli jo aikaisemmin jatkettu tunnelissa Luxembourgin puiston äärelle saakka. Kun sitä jatkettiin kaupungin läpi Gare du Nordille, saatiin aikaan linja, joka johti pohjoisessa Charles de Gaullen lentoasemalle saakka. Siitä linjasta tuli RER B. Linjat ylittivät odotukset. Nykyään  RER A on maailman käytetyin kaupunkilinja yli 300 miljoonalla matkustajalla vuodessa.
Kuitenkin näistä kahdesta linjasta aiheutuvien runsaiden kulujen vuoksi päätettiin, että seuraavan linjan tekisi SNCF. Vuonna 1979 SNCF avasi linjan RER C yhdistämään Gare d'Austerlitziltä ja Gare d'Orsayltä alkaneet esikaupunkiradat. Tämä linja kulkee keskustassa useita kilometrejä Seinen eteläpuoleisten (Rive Gauche) rantakatujen alla. Pariisin länsilaidalla sen Pontoiseen johtava haara C1 kulkee muutaman kilometrin matkan Pariisia kiertävää vanhaa kehärataa, Petite Ceinture-ratalinjaa pitkin. 1980-luvulla SNCF rakensi myös linjan RER D. 1990-luvulla avattiin myös RER E. RER-linjojen asemavälit ovat huomattavasti pitempiä kuin metrolinjojen.
Reitit

Linjat A ja C kulkevat Pariisin läpi länsi-itä-suunnassa, linjat B ja D sen sijaan pohjois-eteläsuunnassa, kun taas linjalla E on pääteasemansa keskellä Pariisia. Junan kulkiessa Pariisin läpi idästä länteen tai etelästä pohjoiseen, sen tunnuskirjaimeen lisätään pariton numero (1, 3, 5 tai 7), päinvastaiseen suuntaan kuljettaessa parillinen numero (2, 4, 6 tai 8).  Nämä numerot yhdessä kirjaimen kanssa osoittavat oheisen taulukon mukaisesti, minne juna on menossa, mutta eivät ilmaise, mistä se on tulossa. Pariisin itäpuolella linjan C haara C8 kääntyy kiertämään lähes rengasmaista reittiä Pariisin eteläpuolitse länteen niin, että päättyy lopulta lähelle Versaillesia, vaikka Versailles onkin Pariisin länsipuolella.
| Linja | Pääteasema | Yhtiö |
| --- | --- | --- |
| A1 | Saint-Germain-en-Laye | RATP |
| A2 | Boissy-Saint-Léger | RATP |
| A3 | Cergy-le-Haut | SNCF |
| A4 | Marne-la-Vallée - Chessy | RATP |
| A5 | Poissy | SNCF |
| B2 | Robinson | RATP |
| B3 | Aéroport Charles de Gaulle 2 - TGV | SNCF |
| B4 | Saint-Rémy-lès-Chevreuse | RATP |
| B5 | Mitry - Claye | SNCF |
| C1 | Pontoise | SNCF |
| C2 | Massy - Palaiseau | SNCF |
| C3 | Argenteuil | SNCF |
| C4 | Dourdan-la-Forêt | SNCF |
| C5 | Versailles - Rive Gauche | SNCF |
| C6 | Saint-Martin d'Étampes | SNCF |
| C7 | Saint-Quentin-en-Yvelines | SNCF |
| C8 | Versailles - Chantiers | SNCF |
| D1 | Orry-la-Ville - Coye | SNCF |
| D2 | Melun | SNCF |
| D4 | Malesherbes | SNCF |
| E1 | Nanterre-La Folie | SNCF |
| E2 | Chelles - Gournay | SNCF |
| E4 | Tournan | SNCF |
Karttoja

RER- ja Transilien-junaverkostojen kartta. RER-junat on merkitty karttaan ympyröillä, Transilien-junat neliöillä.
RER-rataverkon keskeisin osa Pariisissa ja sen läheisyydessä. Punainen = linja A, sininen = linja B, keltainen = linja C, vihreä = linja D, violetti = linja E.
Ranuanjärvi

| Ranuanjärvi |
| --- | --- |
 Ranuajärvi kansanopistolta kuvattu.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ranua
Koordinaatit:  65°55′45″N, 26°34′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Ranuanjoki
Järvinumero:  61.463.1.002 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,8 m 
Rantaviiva:  23,28 km 
Pinta-ala:  4,624 km² 
Tilavuus:  0,0104 km³ 
Keskisyvyys:  2,24 m 
 fiRanuanjärvi 
Ranuanjärvi on Iijoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Ranuan kunnassa Etelä-Lapissa. Järven pinta-ala on noin 4,6 km², ja sen korkeustaso on 142,8 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi on matala, keskisyvyys on vain 2,24 metriä ja suurin vedensyvyys 8,41 metriä. Vetensä Ranuanjärvi saa pohjoisesta Luhtajärvestä sekä luoteesta Kangaslammesta. Järvi on kapean Ranuansalmen kautta yhteydessä sen eteläpuolella sijaitsevaan matalaan Takajärveen, jonka kautta se laskee Ranuanjokeen.
Ranuanjärvessä on kymmenkunta saarta, joista suurimmat ovat Peltosaari ja Lehtosaari. Asutusta järven ympärillä on ollut jo varhain. Ranuan kirkonkylä sijaitsee järven rannalla. Rantaviivaa on noin 23 kilometriä.
Suomen ympäristökeskuksen vuonna 2013 tekemien mittausten mukaan Ranuanjärven vedenlaatu on tyydyttävä. Järvi on kärsinyt happikadosta, ja sitä on ilmastettu vuosina 1988–1991. Ilmastus ja hapettaminen aloitettiin uudelleen helmikuussa 2001. Järven kunnossapitotoimiin kuuluvat myös hoitokalastukset, joita on suoritettu satunnaisesti vuodesta 1980 alkaen. Vuonna 2000 hoitokalastuksessa pyydettiin kaikkiaan 6 000 kilogrammaa kalaa, eli noin 12 kilogrammaa hehtaaria kohti. Vuonna 2001 saalis oli 14 000 kilogrammaa (noin 28 kg/ha) ja vuonna 2004 20 000 kilogrammaa (noin 40 kg/ha). Järvellä on suoritettu myös vesikasvillisuuden niittämistä. Järvi kärsii myös leväongelmista, ja siinä on esiintynyt sinilevää useina vuosina.
Järven jäällä Ranuanjärven leirintäalueen rannassa järjestetään vuosittain helmikuussa Ranuan jääravit -hevosurheilutapahtuma.
Replicas

| Replicas Tubeway Army |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhtikuu 1978 – 19. helmikuuta 1979
 Studio : Gooseberry Sound Studios ja Regents Park Recording Company, Lontoo
 Julkaistu: huhtikuu 1979
 Tyylilaji: uusi aalto, synthpop, punk
 Kesto: 42.02
 Levy-yhtiö: Beggars Banquet
Listasijoitukset
  Britannian albumilista: 1.
Tubeway Armyn muut julkaisut
| Tubeway Army 1978 | Replicas 1979 |   |
Singlet albumilta Replicas
 ”Down in the Park” Julkaistu: 1979  ”Are ’Friends’ Electric?” Julkaistu: 1979
Replicas on brittiläisen uuden aallon yhtyeen Tubeway Armyn toinen ja viimeinen studioalbumi. Sen julkaisi Beggars Banquet Records huhtikuussa 1979. Albumi nauhoitettiin Gooseberry Sound Studiosissa ja Regents Park Recording Companyssa Lontoossa joulukuusta 1978 helmikuuhun 1979.
Replicasin kappale ”Are ’Friends’ Electric?” sijoittui Britannian singlelistan 1. sijalle, jonka jälkeen albumi puolestaan sijoittui Britannian albumilistan 1. sijalle.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Gary Numan.
Kappaleet > Vuoden 1979 alkuperäinen versio ja vuoden 1995 CD-uudelleenjulkaisu

Me! I Disconnect from You – 3.23
Are ”Friends” Electric? – 5.25
The Machman – 3.08
Praying to the Aliens – 4.00
Down in the Park – 4.24
You Are in My Vision – 3.15
Replicas – 5.01
It Must Have Been Years – 4.02
When the Machines Rock – 3.15
I Nearly Married a Human – 6.31
Kappaleet > Vuoden 1997 remasteroidun CD-uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

Do You Need the Service? – 3.40
The Crazies – 2.54
Only a Downstat – 3.36
We Have a Technical – 8.04
We Are So Fragile – 2.56
I Nearly Married a Human 2 – 6.38
Kappaleet > Vuoden 2008 Redux-CD-uudelleenjulkaisu > Ensimmäinen levy

We Are So Fragile – 2.55
Do You Need the Service? – 3.39
I Nearly Married a Human 2 – 6.38
Kappaleet > Vuoden 2008 Redux-CD-uudelleenjulkaisu > Toinen levy

Me! I Disconnect from You – 3.24
Are ”Friends” Electric? – 5.25
The Machman – 3.08
Praying to the Aliens – 4.08
Down in the Park – 4.24
Do You Need the Service? – 3.42
Only a Downstat – 3.35
We Have a Technical – 8.00
You Are in My Vision – 3.22
Replicas – 5.02
It Must Have Been Years – 4.04
When the Machines Rock – 3.15
The Crazies – 2.54
I Nearly Married a Human 3  – 6.24
Kappaleet > Vuoden 2008 Redux-CD-uudelleenjulkaisu > Kolmas levy

Are ”Friends” Electric? (Renegade Soundwave Mix) – 5.15
Replicas (Early Version 2) – 5.05
Down in the Park (Early Version 2) – 4.23
Are ”Friends” Electric? (Early Version 2) – 5.28
Replicas (Early Version 3) – 5.00
Are ”Friends” Electric? (Renegade Soundwave Instrumental) – 5.14
Arvostelut

AllMusic:
musicOMH:
Record Collector:
RN Vincenzo Giordano Orsini

| RN Vincenzo Giordano Orsini |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri navali Odero, Sestri Ponente
Kölinlasku:  2. helmikuuta 1916
Laskettu vesille:  23. huhtikuuta 1917
Palveluskäyttöön:  12. toukokuuta 1917
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 8. huhtikuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  709 t (standardi) 914 t (kuormattu)
Pituus:  73,54 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,34 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  15 500 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  98
Aseistus
Aseistus:  6 × 102 mm tykkiä 2 × 40 mm tykkiä 4 × 450 mm torpedoputkea 10 × miinaa
RN Vincenzo Giordano Orsini (ital. Regia Nave Vincenzo Giordano Orsini) oli Italian kuninkaallisen laivaston Sirtori-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 2. helmikuuta 1916. Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1917 ja liitettiin laivastoon muutamaa viikkoa myöhemmin 12. toukokuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Aluksen miehistö upotti aluksensa 8. huhtikuuta 1941.
Ranuanjoki

| Ranuanjoki |
| --- | --- |
Alkulähde:  Takajärvi, Ranua
Laskupaikka:  Siuruanjoki
Maat:  Suomi
Pituus:  30 km
Alkulähteen korkeus:  142,8 m
Ranuanjoki on joki Ranuan kunnassa entisessä Lapin läänissä. Sen alkulähteenä on Ranuan kirkonkylällä sijaitsevat Takajärvi ja Ranuanjärvi. Kantatien 78 rinnalla virtaavan joen pituus on noin 30 kilometriä, ja se laskee Siuruanjokeen Asmuntin kylässä lähellä Pudasjärven kunnanrajaa.
Joki virtaa läpi pääosin asumattoman alueen, ja suurin osa sen valuma-alueesta on suoperäistä metsätalousmaata. Joen vesi on humuspitoista ja erittäin ravinteikasta, johtuen muun muassa haja-asutuksen Ranuan- ja Takajärville aiheuttamasta kuormituksesta sekä valuma-alueen suoperäisyydestä.
Joen tärkeimmät saaliskalat ovat hauki, särki, ja ahven, alajuoksulla lisäksi harjus. Muita joessa runsaasti esiintyviä kalalajeja ovat seipi, kivennuoliainen sekä kivisimppu. 1990-luvulla joella kalastettiin ainoastaan kotitaloustarpeita silmällä pitäen, vuotuisen kokonaiskalansaaliin ollessa alle 400 kilogrammaa.
Irgoli

| Irgoli (Irgòli) |
| --- | --- |

 Sijainti Nuoron maakunnassa
 Irgoli
 Koordinaatit: 40.410°0′0″N, 9.630°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Nuoro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  75,30 km²
Korkeus:  26 m
Väkiluku:  2 309
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  08020
Suuntanumero(t):    0784
Rekisterikilpi:  NU
 
 http://www.comune.irgoli.nu.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Irgoli (sardiksi Irgòli) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 2 309 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 75,30 neliökilometriä. Se sijaitsee 26 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Irgoli Wikimedia Commonsissa
Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
Richard Dybeck

Richard Dybeck
Richard Dybeck (1. syyskuuta 1811 Odensvi, Västmanland, Ruotsi – 28. kesäkuuta 1877 Södertälje, Ruotsi) oli ruotsalainen muinaistutkija, etnologi ja säveltäjä. Hän kirjoitti sanat Ruotsin kansallislauluun Du gamla, du fria.
Dybeck oli kiinnostunut riimuista ja matkusti pitkiä matkoja etsiessään riimukiviä. Vuonna 1868 hän löysi Uplannista kiinnostavan Yttergärde-kiven, jossa mainitaan Ulf-niminen mies, joka sai perityksi peräti kolme danegeldiä.
Teoksia

"Du gamla, du fria", sanat kansansävelmään (1844)
"Mandom, mod och morske män", sanat kansansävelmään (1858)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Köpingsprofiler (Arkistoitu – Internet Archive)