Liikuntatieteellinen Seura
Liikuntatieteellisen Seuran historia

Helmikuussa 1933 perustettu Liikuntatieteellinen Seura nähtiin tarpeelliseksi, koska "liikuntakasvatusta harrastavilla henkilöillä ei ole ainakaan Helsingissä aikaa pysytellä aikansa tasalla". Lisäksi kiinnostivat "liikunnan fysiologiset ja terveydelliset aspektit”. LTS:n jäsenkunta koostui aluksi suomenkielisen porvarillisen liikuntaelämän eliitistä. Vuosina 1946–1955 seura toimi Suomen Urheiluakatemian nimellä. Vuonna 1956 seura otti käyttöön alkuperäisen nimensä.
Seurassa alkoi vuodesta 1960 vaikuttaa toimitusosasto, joka halusi herättää keskustelua ja saada julki tutkittua liikuntatietoa. Tämä johti Stadion-lehden perustamiseen vuonna 1963. Liikuntatutkimus sai julkaisukanavan ja seura oman lehden, joka ilmestyy nykyisin Liikunta & Tiede -nimellä.
Seuran toimintamahdollisuudet paranivat, kun opetusministeriö myönsi vuonna 1967 varat pääsihteerin palkkaamiseen. Urheilusta ja kuntoliikunnasta tuli osa yhteiskuntapolitiikkaa 1960-luvulla. LTS:n vuonna 1967 järjestämät ensimmäiset Liikuntapoliittiset neuvottelupäivät toivat julki ajatuksen urheilun kolmijaosta kilpaurheiluun, kuntoiluun ja liikuntakasvatukseen. Periaateohjelmassaan 1970-luvun alussa LTS julisti: "Seuran tuli toiminnallaan pyrkiä edistämään ihmisten hyvinvointia ja sen mahdollisimman tasaista jakautumista. [...] Liikkuminen oli sisällytettävä ihmisen biologisiin perustarpeisiin."
Suunnittelu-usko oli luja 1960–1970-luvuilla. LTS järjesti vuonna 1969 liikuntasuunnittelua käsitelleen seminaarin. Seura osallistui myös vuonna 1971 valmistuneen ensimmäisen liikuntatieteellisen tutkimuksen kehittämissuunnitelman laatimiseen. Seuraavana vuonna seura kiirehti opetusministeri Marjatta Väänäselle jätetyssä julkilausumassa liikuntalain valmistelua.
Erityisliikuntaan LTS kiinnitti huomiota 1960-luvulla. Vuosina 1976–1978 se toteutti kunnallisen erityisryhmien liikunnan kokeiluprojektin. Erityisliikunnasta tuli tärkeä osa LTS:n toimintaa 1980-luvulla.
Seuran rooli monitieteisten tutkimushankkeiden ideoijana ja toteuttajana korostui 1980-luvulla. Rakennettiin liikunnan mallikuntaa, hahmoteltiin lapsille omaa liikuntakulttuuria ja vauhditettiin tiedonvälitystä muun muassa kokoamalla tietoa suomalaisesta liikuntakirjallisuudesta ja -tutkimuksesta. Historia-projekti loi pohjaa alan vakavalle tutkimukselle. Liikunnan tulevaisuus -projekti hahmotteli mahdollisia tulevaisuuksia.
Projektien myötä laajeni julkaisutoiminta. Kymmenessä vuodessa LTS julkaisi yli 40 kirjaa. Liikunta ja Tiede -lehden rinnalla alkoi vuonna 1990 ilmestyä englanninkielinen Motion – Sport in Finland -lehti. Tutkimustiedon popularisointi ja välittäminen korostui 1990-luvulta lähtien. Moniste-sarjan korvasi Impulssi-sarja, jossa ilmestyi 27 raporttia.
Aika 1960-luvulta 1980-luvulle oli LTS:n järjestämien seminaarien kulta-aikaa. Vuosittain seura järjesti 4–5 koulutustilaisuutta. Aiheita riitti – sen takasi liikuntakulttuurin kiihtynyt muutos. Vaikka liikuntatieteellinen koulutustarjonta on myöhemmin lisääntynyt, välittää LTS yhä tilaisuuksissaan tutkittua tietoa ja käsittelee liikuntakulttuurin ajankohtaisia aiheita.
Liite ry:n liikuntalääketieteen ja kuntotestauksen toiminnot saivat uuden kotipesän Liikuntatieteellisestä Seurasta 2000-luvun alussa.
LTS toimii edelleen liikuntatieteen yleisseurana, joka tekee yhteistyötä niin tieteen, hallinnon kuin järjestöjen kanssa.