stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Käänteisalkio
Esimerkkejä

Kokonaislukujen joukossa pari  (\mathbb {Z} ,*) sisältää vain muutaman käänteisalkion eli käänteisluvun, kun laskutoimitus  * on kertolasku. Selvästikään luvulla 2 ei ole käänteislukua olemassa, koska sen pitäisi olla  {\tfrac {1}{2}}\notin \mathbb {Z} . Ainoat luvut, jolla on olemassa käänteisluvut, ovat -1 ja 1. Näiden käänteisluvut ovat luvut itse.
Jos määritetään erikoinen laskutoimitus  a\star b=a+b-1 kokonaislukujen joukossa. Jos valitaan ensin kokonaisluku  s, voidaan laskea sille käänteisalkio ehdosta  a+b-1=1. Sillä on oikeanpuoleinen käänteisluku  -s=2-s, koska  a\star b=s\star (-s)=s+(2-s)-1=1. Sama voidaan osoittaa vasemmanpuoleisesti.
Funktioiden joukossa  {\mathcal {F}}(X), missä  X on funktioiden määrittely- ja arvojoukko, identtinen kuvaus  id(x)=x on yhdisteen  \circ  neutraalialkio. Silloin voidaan määritelmän mukaan kirjoittaa  id\circ f=f=f\circ id. Jos  f\in {\mathcal {F}}(X) on bijektio, on  f^{-1}\in {\mathcal {F}}(X) funktion  f käänteiskuvaus laskutoimituksen  \circ  suhteen ja  f\circ f^{-1}=id=f^{-1}\circ f. Muilla joukon  f\in {\mathcal {F}}(X) alkioilla, jotka eivät ole bijektioita, ei ole käänteiskuvausta.
Käänteisalkiot algebrassa

Lukujoukko ja laskutoimitus muodostavat parin, joka voi olla monoidi. Monoidilla ei tarvitse olla käänteisalkioita, vaikka sillä on neutraalialkio. Sen sijaan ryhmällä on käänteisalkiot, sillä se saadaan monoidista vaatimalla jokaiselle alkiolle yksikäsitteinen käänteisalkio. Kun ryhmälle tehdään laajennus toisella laskutoimituksella, tulee vähintään additiivisella laskutoimituksella olla käänteisalkiot. Tätä algebraa kutsutaan renkaaksi. Jos sekä additiivisella- että multiplikatiivisella laskutoimituksella on molemmilla olemassa käänteisalkiot, kutsutaan sitä kunnaksi.
Aiheesta muualla

Ray Mayer’s notes: Binary operations on sets (Arkistoitu – Internet Archive)
Kantasienet

| Kantasienet |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota  Whittaker ex Moore
Alakaaret 
 Avokantaiset Agaricomycotina  Ruostesienet Pucciniomycotina  Nokisienet Ustilagniomycotina 
Katso myös
   Kantasienet Wikispeciesissä   Kantasienet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kantasienet (Basidiomycota) on suuri sienikunnan kaari. Sen jäseniä yhdistää itiöiden muodostuminen nuijanmuotoisissa alustoissa joiden nimi on basidium. Kaareen kuuluu noin 22 300 lajia yli 1400 suvussa eli 37 % kuvatuista sienilajeista. Eniten sienilajeja kuuluu toiseen sienikunnan kaareen kotelosienet, Ascomycetes.
Kaari jaetaan kolmeen taksoniin, jotka on uusimmissa tutkimuksissa määritelty lähinnä alakaariksi.
Avokantaiset (Agaricomycotina, Agaricomycetes, vanh. Basidiomycetes,  johon kuuluvat itiöemiä tuottavat kantasienet sekä ruokasienet
Ruostesienet (Pucciniomycotina, vanh. Teliomycetes), jotka ovat kasvien loisia
Nokisienet ja pöhösienet (Ustilaginomycotina), jotka elävät myös kasvien loisina.
Useimmat suuria itiöemiä muodostavat sienet ovat hymenomykeetteihin lukeutuvia kantasieniä. Näitä ovat esimerkiksi helttasienet, tatit, orakkaat, haarakkaat, kupusienet ja käävät.
Kuollutta kasviainesta lahottavat kantasienet ovat ekosysteemeissä hyvin tärkeitä selluloosan ja ligniinin hajottajia. Ruostesienet ja nokisienet ovat mikroskooppisia sieniä, jotka elävät loisina kasveilla. Ne aiheuttavat monille viljelyskasveille kasvitauteja. Joidenkin kantasienten itiöemiä kerätään laajalti ihmisravinnoksi, ja herkkusieniä viljellään tässä tarkoituksessa teollisesti.
Pienet, loisina elävät kantasienet voidaan jakaa useampaankin ryhmään, ja mikroskooppiset ja molekyylirakenteen tutkimukset paljastavat uusia yhteyksiä näiden sienten välillä. Muitakin luokkajakoja kuin yllä mainittu kolmijako on esitetty.
Aiheesta muualla

Moore, R.T 1980: Taxonomic proposals for the classification of marine yeasts and other yeast-like fungi including the smuts. Botanica marina 23/6 pp. 361-373. Studiengesellschaft zur Erforschung von Meeresalgen
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q174698  Wikispecies: Basidiomycota  AusLichen: 30173424  CoL: BM  EoL: 5664  EPPO: 1BASIP  GBIF: 34  iNaturalist: 47169  IndexFungorum: 90050  ITIS: 623881  MycoBank: 90050  NCBI: 5204  NZOR: 05d71028-e72e-49e8-ad74-0211ea111628  Open Tree of Life: 634628  Paleobiology Database: 212608  PPE: basidiomycota  SpeciesFungorum: 90050  Tropicos: 100364590  WoRMS: 21890
Kansallinen Liittoneuvosto

| Kansallinen Liittoneuvosto |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1994
Johtaja:  Väinö Kuisma
Ideologia:  Uusnatsismi
Poliittinen kirjo:  äärioikeisto
Jäsenjärjestöt:  Kansallis-Demokraattinen Puolue Arjalainen Germaaniveljeskunta Arjalaisen Veren Liitto Suomen Kansallinen Rintama
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansallinen Liittoneuvosto oli Pekka Siitoinin ja Väinö Kuisman 1994 Vehmaalla perustama uusnatsiryhmien katto-organisaatio. Kansallisesta Liittoneuvostosta tehtiin dokumentti Sieg Heil Suomi.selvennä
Ideologia

Kansallinen Liittoneuvosto oli avoin uusnatsijärjestö, kuten kaikki jäsenryhmät. Kansallinen Liittoneuvosto sekoitti myös natsismia ja okkultismia, Siitoin oli kuuluista satanisti, Kuisma harrasti suomalaista uuspakanuutta ja Arjalaisen Veren Liitto harjoitti esoteerisia veriseremonioita.
Organisaatiot

Kansallinen Liittoneuvoston jäsenet olivat Kansallis-Demokraattinen Puolue jota johti Pekka Siitoin, Arjalainen Germaaniveljeskunta jota johti Väinö Kuisma, Arjalaisen Veren Liitto jota johti Kristian Arje ja Suomen Kansallinen Rintama jota johti Kai Aalto. Liittoneuvosto käytti symboolinaan kalevalaista "runolaulajien käsiä".
Vaalit

Vuonna 1996 Siitoin pyrki kaupunginvaltuustoon Naantalin iskulauseella "Natsi-Siitoin valtuustoon" ja oli viidenneksi suosituin ehdokas, mutta ei tullut valituksi D'Hondtin menetelmän takia koska osallistui omalla listallaan. Arjalainen Germaaniveljeskunta (myöhemmin Isänmaallinen Oikeisto) onnistui myös edustajan Hartolan kaupunginvaltuustoon.
Ruanda

Ruandan tasavalta eli Ruanda on pienehkö keskiafrikkalainen sisämaavaltio. Sen rajanaapureita ovat lännessä Kongon demokraattinen tasavalta, pohjoisessa Uganda, etelässä Burundi ja idässä Tansania. Sen pinta-ala on noin 26 000 neliökilometriä ja asukkaita on noin 13 miljoonaa. Ruanda on brittiläisen kansainyhteisön 54. jäsen (vuodesta 2009), vaikka sillä on historiallisia siteitä pikemminkin ranskankieliseen maailmaan Belgian entisenä siirtomaana.
Maantiede

Ruanda sijaitsee lähes Afrikan keskuksessa, vain muutaman asteen päiväntasaajasta etelään. Maalla ei ole meriyhteyttä. Sen rajana Kongon demokraattiseen tasavaltaan toimii Kivujärvi ja Ruzizin jokilaakso. Muita rajanaapureita ovat pohjoisessa Uganda, idässä Tansania ja etelässä Burundi.
Vuonna 2010 arvioitiin, että maassa oli neljä yli sadantuhannen asukkaan kaupunkia: Kigali (noin 1,029 miljoonaa asukasta), Ruhengeri (117 000), Gisenyi (113 000) ja Butare (107 000).
Ruanda on pääasiassa ruohotasankoa ja maasto on kumpuilevaa. Lukuisten mäkien ja kumpujen vuoksi maa tunnetaan myös nimellä tuhansien mäkien maa (Pays des mille collines). Pohjoisessa on korkeampaa vuoristoa ja maan luoteisosassa tulivuoria. Kongojoen ja Niilin vesistöjen raja kulkee pohjoisesta etelään läntisen Ruandan poikki noin 2 700 metrin korkeudessa.
Maan tärkeimmät kansallispuistot ovat Akageran kansallispuisto Tansanian rajalla, Nyungwen kansallispuisto maan kaakkoisosan kukkuloilla ja vuorigorilloistaan tunnettu Parc des Volcans maan luoteisosan vuorilla.
Historia > Varhainen historia

Nykyisen Ruandan alueella ovat pisimpään asuneet twat. Hutut tulivat alueelle noin vuodesta 1000 alkaen. Twat väistyivät heidän tieltään asteittain.
Tutsit muuttivat nykyisen Ruandan alueelle 1300-luvulla. Perimätiedon mukaan tutsit tulivat Afrikan sarven alueelta ja vähitellen alistivat hutut valtaansa. He perustivat alueelle kuningaskunnan ja feodaalijärjestelmän tutsiaateliston ja läänitysten kera. Joillakin alueilla hutut jatkoivat elämäänsä omissa yhteisöissään ja joillakin alueilla oli rauhallista yhteiseloa nimellisesti tutsikuninkaan alaisuudessa. Kuningaskunnassa hutut alistuivat maaorjuuteen eli sitoutuivat työskentelemään tutsien hyväksi vastikkeena karjan ja laidunten vuokrasta.
Historia > Siirtomaa-aika

Ruandan alue julistettiin Berliinin sopimuksessa 1885 Saksan siirtomaa-alueeksi. Alueelle perustettu Saksan siirtomaahallinto nojasi paljolti maata ennestäänkin hallinneisiin tutseihin. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen nykyisen Ruandan ja Burundin alue luovutettiin Kansainliiton mandaattialueena Belgialle nimellä Ruanda-Urundi. Vuonna 1946 alueesta tuli Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue, jota Belgia edelleen hallinnoi. Belgian hallinnassa maa oli vuoteen 1962.
Belgian rotuerotteluun perustunut hallinto nojasi alkuun korkea-arvoisemmaksi ryhmäksi määriteltyihin tutseihin, mutta 1950-luvulla belgialaisten politiikka kääntyi suosimaan aikaisemmin pakkotyöhön alistettua hutuenemmistöä, jonka tasa-arvovaateet alkoivat käydä äänekkäämmiksi ja saada yhä enemmän ymmärrystä. Käännekohdaksi muodostui hutujen kapina vuonna 1959, jossa vanhaa tutsimonarkiaa edustanut kuningas, Kigeli V, menetti asemansa. Kuninkaallinen perhe ja kymmeniätuhansia sen kannattajia lähti maanpakoon.
Historia > Itsenäisyys

Ruanda itsenäistyi 1. heinäkuuta 1962 ja sen johtoon nousivat nyt hutupoliitikot. Hutujen ja tutsien jännitteet kytivät kuitenkin pinnan alla ja räjähtivät lopulta 1990-luvun alussa.
Historia > Kansanmurha

Ruandan ja Burundin presidenttejä kuljettanut lentokone ammuttiin alas 6. huhtikuuta 1994. Burundin presidentti Cyprien Ntaryamira ja Ruandan presidentti Juvénal Habyarimana saivat surmansa. Kone syöksyi Ruandan presidentin omaan puutarhaan. Edelleenkään ei tiedetä varmasti, kuka koneen pudotti. Yleinen käsitys ja Ruandassa virallinen totuus on, että asialla olivat sisällissodan rauhansopimukseen tyytymättömät äärihutut. Huhtikuussa 1994 radiossa kuitenkin kuulutettiin, että tutsit olivat ampuneet koneen alas. Muutama tunti koneen putoamisesta alkoi silmitön tappaminen. Hutujen tavoitteena oli hävittää kaikki tutsit maasta.
Muun muassa kolonialismin aikana syntyneet etniset jännitteet käynnistivät huhtikuussa 1994 tämän hallituksen organisoiman massiivisen kansanmurhan, joka jatkui noin 100 päivää. Ruandan joukkomurhaa on pidetty kansanmurhana, johon ulkopuoliset, muun muassa YK eivät puuttuneet tarpeeksi voimakkaasti. Tutsijohtoinen kapinallisryhmittymä Ruandan isänmaallinen rintama (RPF) löi lopulta hutujoukot ja keskeytti kansanmurhan heinäkuussa 1994. Yli kaksi miljoonaa kostotoimia pelännyttä hutua pakeni maasta, monet heistä Kongoon. Hutujen ja tutsien väliset levottomuudet ovat jatkuneet Kongon puolella.
Historia > Kansanmurhan jälkeen

Vuosina 1997–2002 ruandalaiset joukot puuttuivat hutujen ja tutsien välisiin levottomuuksiin naapurimaassa, jonka nimi oli aluksi Zaire, myöhemmin Kongon demokraattinen tasavalta. Vuosina 2003, 2005 ja 2007 vapautettiin joukkoarmahduksilla monia kansanmurhan aikaisista teoista vangittuja vankeja. Osasyynä on ollut vankiloiden täyttyminen.
Politiikka > Presidentinvaalit 2024

Heinäkuun 15. 2024 järjestettävien presidentinvaalien odotetaan olevan tiukasti kontrolloitu. Presidentti Kagame julistettiin voittajaksi vuoden 2017 vaaleissa 99 prosentilla äänistä, eivätkä vuoden 2024 vaalien tulosten arvella eroavan siitä paljon. Riippumattomat tarkkailijat päättelivät, että edellisiä vaaleja varjostivat monet sääntöjenvastaisuudet, kuten poliittinen pelottelu, epäreilut rekisteröintikäytännöt ja väitetyt petokset äänestyksen aikana.
Kagame on hallinnut Ruandaa vuodesta 1994 lähtien arviolta 800 000 tutsin ja maltillisen hutun kansanmurhan jälkeen. Tämä olisi 66-vuotiaan Kagamen neljäs virallinen toimikausi. Vuonna 2015 tehtiin kiistanalainen perustuslain muutos, joka antoi hänelle mahdollisuuden asettua ehdokkaaksi kahdelle viiden vuoden lisäkaudelle, mikä lisäisi hänen toimikautensa 40 vuoteen. Käytännössä Kagame voi pysyä presidenttinä elämänsä loppuun.
Ruandaa hallitseva isänmaallinen rintama (RPF) on estänyt varteenotettavia kilpailijoitaan asettumasta ehdolle pelottelun, pidätysten ja oikeudellisten toimien avulla. Merkittävä kilpailija presidentinvaaleissa on Frank Habineza, Ruandan vihreiden demokraattipuolueesta. Kagamen suorapuheinen kriitikko Diane Rwigara on estetty asettumasta ehdolle. Vaalilautakunta hyväksyi vain kaksi ehdokasta ​​Kagamen lisäksi. Rouva Rwigara kirjoitti X:ssa Kagamelle: "Miksi et anna minun olla ehdokkaana? Tämä on toinen kerta, kun [olet] huijannut minulta oikeuteni kampanjaan." 42-vuotias People Salvation Movementin (PSM) johtaja kertoi BBC:n Newsday-ohjelmassa voivansa olla ehdolla tällä kertaa. "Edustan suurta enemmistöä ruandalaisista, jotka elävät pelossa eivätkä saa olla vapaita omassa maassaan." Vaalilautakunnan mukaan rouva Rwigara ei pystynyt todistamaan, että hänellä ei ole rikosrekisteriä ja että hän olisi syntynyt Ruandassa.
Hallinto

Ruanda on parlamentaarinen tasavalta, jossa on presidentti. Presidentin toimikausi on seitsemän vuotta. Ruandasta tuli parlamenttivaaleissa 15. tammikuuta 2008 maailman ensimmäinen maa, jossa naiset saivat enemmistön parlamenttiin.
Hallinto > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuonna 2024 julkaiseman raportin mukaan presidentti Paul Kagamen johtama Ruandan isänmaallinen rintama (RPF) on hallinnut maata siitä lähtien, kun se syrjäytti vuoden 1994 kansanmurhasta vastuussa olevat voimat ja päätti vuonna 1990 alkaneen sisällissodan. Vaikka hallinto on säilyttänyt vakauden ja talouskasvun, se on myös tukahduttanut poliittista erimielisyyttä laaja-alaisella valvonnalla, pelottelulla, sekä maanpaossa olevien toisinajattelijoiden salamurhilla. kidutuksilla ja mielivaltaisilla luovutuksilla.
Hallinto > Aluejako

Ruanda jaetaan poliittis-hallinnollisesti eritasoisiin yksikköihin. Aluehallinnon ylimmän tason ovat vuodesta 2006 lähtien muodostaneet neljä maakuntaa (provinces; ruandaksi intara) – Pohjoinen, Etelä, Itä ja Länsi – ja pääkaupunki Kigalin muodostama hallintoalue. Maakunnat ja Kigali jakautuvat aluehallinnon toisella tasolla piireihin (districts; ruandaksi uturere). Nämä jakautuvat sektoreihin (sectors; ruandaksi imirenge); ja edelleen soluihin (cells; ruandaksi utugari). Aluehallinnon alimmalla tasolla ovat kylät (villages; ruandaksi imidugudu). Maassa on 30 piiriä, 416 sektoria, 2 148 solua ja 14 837 kylää.
Vuonna 2006 tehdyn aluehallinnon uusjaon yhtenä tavoitteena oli luoda monikulttuurisia hallintoalueita ja näin vähentää vastakkainasettelua.
Maakunnat on esitelty tiiviisti oheisessa taulukossa ja sijaintikartassa.
| Maakunta | Hallintokeskus | Pinta-ala (km²) | Väkiluku (2012) | Asukastiheys (hlöä/km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kigali | Kigali | &&&&&&&&&&&&0730.&&&&00730 | &&&&&&&&01132686.&&&&001 132 686 | &&&&&&&&&&&01552.&&&&001 552 |
| Pohjoinen | Byumba | &&&&&&&&&&&03436.&&&&003 436 | &&&&&&&&01726370.&&&&001 726 370 | &&&&&&&&&&&&0502.&&&&00502 |
| Itä | Rwamagana | &&&&&&&&&&&09813.&&&&009 813 | &&&&&&&&02595703.&&&&002 595 703 | &&&&&&&&&&&&0265.&&&&00265 |
| Etelä | Nyanza | &&&&&&&&&&&06118.&&&&006 118 | &&&&&&&&02589975.&&&&002 589 975 | &&&&&&&&&&&&0423.&&&&00423 |
| Länsi | Kibuye | &&&&&&&&&&&06233.&&&&006 233 | &&&&&&&&02471239.&&&&002 471 239 | &&&&&&&&&&&&0396.&&&&00396 |
Väestö

| Väestötiedot   vuonna 2024 |
| --- | --- |

Väkiluku:  13 623 302
Väestönkasvu:  1,62 %
Syntyvyys:  25 / 1 000 henkilöä
Kuolleisuus:  5,7 / 1 000 henkilöä
Elinajanodote:  66,6
Lapsikuolleisuus:  24,9 / 1 000 syntymää
Nettomaahanmuutto:  -3,1 / 1 000 henkilöä
Lukutaitoisia:  75,9 % väestöstä
Ikärakenne
Mediaani-ikä:  20,8 vuotta
0–14-vuotiaat:  37,2
15–64-vuotiaat:  59,7
65 vuotta täyttäneet:  3,1
 Tiedot ovat pääosin vuodelta 2024 ja perustuvat arvioon. Tieto lukutaidosta on vuodelta 2021. 
Alkuperäisväestö koostuu kolmesta etnisestä ryhmästä. Suurin ryhmä, hutut, ovat maanviljelyä harjoittavia bantuja. Tutsit, jotka olivat vuoteen 1959 asti noudatetun feodaalisen karjanpitoon perustuvan järjestelmän johtava kasti, ovat lähinnä karjankasvattajia. Twa-pygmien uskotaan olevan alueen vanhin, ennen bantujen kansanvaellusta alueella asunut, ryhmä. Hutuista ja tutseista puhuminen on nykyään Ruandassa kiellettyä ja maassa korostetaan yhtenäistä ruandalaista identiteettiä.
Melkein kaikki ruandalaiset puhuvat ruandaa äidinkielenään. Muut viralliset kielet opitaan yleensä vieraina kielinä. Ranskaa osaa kahdeksan prosenttia ja englantia kolme prosenttia ruandalaisista. Ruandan kieli eli kinyarwanda on siis ihmisten yleisimmin äidinkielenään puhuma kieli. Ranska oli perinteisesti virallinen valtakieli 50 vuotta kestäneen Belgian siirtomaavallan perintönä, mutta englanti on alkanut ottaa ranskan asemaa käytetyimpänä eurooppalaisena kielenä. Tähän on vaikuttanut se, että kansanmurhan jälkeen maahan palanneet monet ulkomailla koulutetut ruandalaiset olivat opiskelleet englanniksi muun muassa Ugandassa, Keniassa ja Tansaniassa. Englanti otettiin vuonna 2009 maan kansainväliseksi koulukieleksi. Turismin kieli maassa on englanti. Kinyarwandan lisäksi sekä englanti että ranska ovat maan virallisia kieliä.
Kristinusko on Ruandan valtauskonto. Vuosien 2019–2020 arvion mukaan protestantteja oli 45,1 %, roomalaiskatolisia 38,2 %, adventisteja 12,6 % ja muslimeja 2,1 %. Muihin uskontoihin kuuluvia oli 1 % ja uskonnottomia 1,1 %. Vuonna 2001 roomalaiskatolisia oli 56,5 %, protestantteja 26 %, adventisteja 11,1 % ja muslimeja 4,6 %.
YK:n vuosituhattavoitteista monia on saavutettu maan aiemmasta sekasorrosta huolimatta. Vuonna 2008 ala-asteikäisistä lapsista 97 prosenttia kävi koulua. Sukupuolten tasa-arvon edistäminen eteni hyvin, naisten osuus parlamentissa oli maailman suurimpia. Malarian ja HIVin esiintyvyys on vähentynyt, ja HIVin hoitoon on YK:n ohjelman mukaan ilmaiset ARV-lääkkeet ja hoito saatavilla.
Puhtaan juomaveden saatavuus oli kasvanut merkittävästi vuodesta 2000, ja siihenkin liittyvä tavoite arvioitiin saavutettavan vuoteen 2015 mennessä. Sen sijaan lapsi- ja äitiyskuolleisuuteen sekä köyhyyteen liittyvät tavoitteet tuottavat suuria vaikeuksia.
Ruandan väestöstä 53 % on alle 19-vuotiaita ja 85 % väestöstä osaa lukea ja kirjoittaa.
Talous

Ruandan taloudellinen kehitys on ollut voimakasta vuoden 1994 kansanmurhan jälkeen. Hallitus esitteli vuonna 2000 kunnianhimoisen kehitysstrategian (Vision 2020), jonka tavoitteena oli nostaa Ruanda vuoteen 2020 mennessä keskituloiseksi maaksi. Painopisteenä on yksityisen sektorin kehittäminen. Ruandan vuosittainen talouskasvu on ollut vuodesta 2000 lähtien noin seitsemän prosenttia vuodessa ja se on yksi Afrikan nopeimmin kasvavista talouksista. Maailmanpankki arvioi Ruandan vuonna 2019 maailman 29. helpoimmaksi paikaksi yritystoiminnalle ja samalla maailman ainoaksi köyhäksi maaksi (LIC, low-income country) 30 parhaan maan  joukossa. Tämä on houkutellut maahan ulkomaisia investointeja. Ruandan bruttokansantuote BKT (GDP) henkeä kohden oli vuonna 1994 146 dollaria, vuonna 2017 774 dollaria ja vuoden 2018 loppuun mennessä sen arvioitiin nousevan 820 dollariin. Ruanda arvioitiin vuonna 2017 Afrikan kolmanneksi vähiten korruptoituneeksi maaksi Seychellien ja Botswanan jälkeen. Kuitenkin suuresta kehityksestä huolimatta  edelleen 39 % väestöstä elää hallituksen tilastojen mukaan köyhyydessä ja 16 % äärimmäisessä köyhyydessä. Työttömyysprosentti on 16,7. Haasteena on teollisuuden ja palvelusektorin kehittäminen maan taloutta hallinneen maatalouden rinnalle.
Ruanda on yksi Afrikan tiheimmin asutuista valtioista (n. 550 as./km2). Sillä on vain vähän luonnonvaroja ja teollisuutta. Ruandan merkittävimpiä luonnonvaroja ovat kulta, maakaasu ja vesivoima ja vientituotteita kahvi ja tee. Turismi, varsinkin luontomatkailu, on myös merkittävä tulonlähde. Matkailijoita houkuttavat kansallispuistot gorilloineen sekä Kivujärven hienot rannat.
YK:n maatalousjärjestön FAO:n mukaan Ruandan työllisestä työvoimasta 72 % työskentelee maataloussektorilla, joka tuottaa 33 % maan bruttokansantuotteesta. Maatalouden tärkeimmät vientituotteet ovat tee ja kahvi. Maatalouden ongelmilla on suora yhteys maaseudun köyhyyden kanssa, vaikka myös maatalous on kehittynyt maassa huomattavasti viime vuosina.  Keskimääräinen perheviljelmän koko on puolitoista hehtaaria. Kahvin ja teen lisäksi maassa kasvatetaan myyntiin myös pyretriiniä, kasviperäistä hyönteismyrkkyä.
Talous > Liikenne

Ruandassa on yhdeksän lentokenttää, joista neljän kiitotiet on päällystetty. Kivujärvellä on vesireittejä aluksille, joilla ei ole suuri syväys.
Maantie Kigalista Butaren kautta Bujumburaan on hyvässä kunnossa, ja se on pääasiallinen reitti Ruandasta Burundiin. Myös Cyangugusta pääsee Bujumburaan, mutta tie on huonompi. Tansanian Mwanzaan pääsee Rusumon rajakaupungin kautta. Ugandan Kampalaan kuljetaan Kabalen kautta. Kongon puolelle tehdään päiväretkiä Kivujärven yli Gomon alueelle. Eteläinen reitti kulkee Ruandan Cyangugusta Kongon Bukavuun, mutta seudulla on ollut levotonta.
Joukkoliikennettä hoitavat minibussit. Naapurimaihin verrattuna tiet ovat hyvässä kunnossa ja minibussilla matkustaminen miellyttävää, sillä niiden lasketaan olevan täynnä kun jokaisella istumapaikalla on yksi matkustaja.
Kulttuuri, media ja koulutus

Musiikki ja tanssi ovat tärkeä osa Ruandan kansallista perinnettä. Kansanlauluja säestetään tyypillisesti kahdeksankielisellä harppua muistuttavalla soittimella. Tansseja säestää rumpuorkesteri, johon kuuluu seitsemästä yhdeksään soittajaa. Uudempaa musiikkiperinnettä ovat uskonnolliset kuorolaulut, joita kuulee maan monissa kirkoissa. Kuuluisin tanssilaji on intore, jota aikoinaan esitettiin ainoastaan kuninkaallisille hovitanssina, mutta nykyisin myös julkisissa näytöksissä.
Tyypillinen käsityötuote on sisalista punottu kartiokantinen kori, igiseke eli agaseke. Näillä koreilla on myös symbolista merkitystä, ja nuoret naiset punovat sellaisen kapioitaan varten.
Kulttuuri, media ja koulutus > Media

Ruandan seuratuimmat joukkotiedotusvälineet ovat valtion ylläpitämä Ruandan radio ja televisio. Virallisten lukujen mukaan maassa oli (2019) yhteensä 34 radioasemaa, 14 televisioasemaa, 46 sanomalehteä ja 88 uutissivustoa. Sensuuri on läsnä kaikkialla ja lehdistön itsesensuuri tavallista. Valtionjohdon kirjallinen ja sarjakuvin tapahtuva "nöyryyttäminen" on kriminalisoitu, mikä rajoittaa lehdistön roolia poliittisen elämän arvioijana. Kansainvälisistä radiokanavista BBC, Deutsche Welle ja Voice of America lähettävät Kigalissa.
Toimittajat ilman rajoja -järjestön julkaisema vuosiraportti (2020) luokitteli järjestön pisteyttämästä 180 maasta Ruandan lehdistönvapaudessa sijalle 155, ja maa kuuluu maailmanlaajuisesti lehdistönvapauden viisiportaisella asteikolla toiseksi alimpaan, vaikean lehdistönvapauden luokkaan. Vuoden 1996 jälkeen kahdeksan toimittajaa on surmattu ja 35 on paennut ulkomaille. Ulkomaalaisten toimittajien on vaikea saada viisumia ja akkreditointia maahan.
Vuoden 2018 lopussa internetyhteys oli noin 29 prosentilla väestöstä. Sosiaalista mediaa seurasi noin 620 000 käyttäjää, suosituimpana alustana oli Facebook. Ruandan hallitus on yhä enemmän rajoittanut pääsyä ulkomaisille uutissivustoille, mikä johtuu osaksi monista ulkomaille paenneista toimittajista, jotka työskentelevät maanpaossa ja kirjoittavat verkkoon.