stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dr. Hook & The Medicine Show

Dr. Hook & The Medicine Show oli newjerseyläinen rockyhtye, joka vuonna 1975 lyhensi nimekseen Dr. Hook. Yhtyeen laulajat olivat Ray Sawyer ja Dennis Lacorriere. Yhtye oli aktiivinen vuosina 1967–1985.
Yhtyeen tunnetuimmat kappaleet ovat ”Sylvia’s Mother” ja ”The Cover of the Rolling Stone”. Kappaleet on tehnyt Shel Silverstein, joka ei ollut yhtyeen varsinainen jäsen.
Mohammad Hussein Fadlallah

Mohammad Hussein Fadlallah
Mohammad Hussein Fadlallah (arab. محمد حسين فضل الله‎, Muḥammad Ḥusayn Faḍl Allāh; 16. marraskuuta 1935 Najaf, Irak – 4. heinäkuuta 2010) oli libanonilainen shiialainen uskonoppinut ja suurajatolla.
Fadlallah syntyi Irakissa, johon hänen vanhempansa olivat muuttaneet eteläisestä Libanonista vuonna 1928. Hän oli mukana perustamassa Irakissa Nuri al-Malikin johtamaa Islamilainen Da’wa -puoluetta. Vuonna 1966 Fadlallah asettui Libanoniin, jossa hän nousi maassa uskonoppineena johtavaan asemaan. Häntä pidettiin länsimaissa Hizbollah’n alkuaikojen johtajana, mutta hän itse kiisti tämän. Fadlallah opetti vastarintataistelija Ragheb Harbia. Hän teki aikoinaan läheistä yhteistyötä Irakissa teloitetun Mohammad Baqir al-Sadrin kanssa. Ajoittain Fadlallah yhdisti itsensä Hizbollah’han, mutta ajoittain hän arvosteli sen näkökulmia.
Yhdysvallat epäili Fadlallah’ta vuoden 1983 autopommi-iskusta, jonka uhreina olivat Libanonissa toimineet monikansalliset joukot. Beirutin autopommi-isku 1985 sattui lähellä Fadlallah’n kotia. Siinä kuoli 85 ihmistä, mutta Fadlallah itse selviytyi vahingoittumattomana. Hän väitti vuonna 1985 Hizbollah’n Al-Ahed-lehdessä, ettei Israelia voinut pitää vastaavalla tavalla turvallisuuteen ja rauhaan oikeutettuna kuin alueen muita valtioita. Vuonna 1995 Bill Clintonin hallinto jäädytti Fadlallah’n varat epäiltyjen terrorismikytkösten johdosta. Vuonna 2006 Israel pommitti Fadlallah’n kotia, mutta hän ei ollut paikalla.
Fadlallah edusti progressiivisia näkemyksiä naisten oikeuksien suhteen. Hän kannatti naisten oikeutta puolustautua perheväkivaltaa vastaan. Hän tuomitsi tyttöjen sukupuolielinten silpomisen ja kunniamurhat. Fadlallah johti perjantaisin rukouksia Iranin rahoittamassa Hosseinein-moskeijassa Beirutin eteläosissa. Hän johti myös orpolasten hyväksi toiminutta Al-Aytam-järjestöä. Fadlallah oli naimisissa Najat Noureddinin kanssa ja hänellä oli yksitoista lasta. Myös hänen vanhimmasta pojastaan tuli uskonoppinut.
Uutishuone

| Uutishuone |
| --- | --- |
Tyyli:  draamakomedia
Kestoaika:  50 min.
Pääosissa:  Krista Kosonen Eero Ritala Samuli Vauramo Juho Milonoff Noora Peltokukka Svante Martin
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  5. tammikuuta – 23. maaliskuuta 2009
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  12
Tuotanto
Tuottaja(t):  Tuula Jääskeläinen
Vastaava(t) tuottaja(t):  Teea Hyytiä
Ohjaaja(t):  Lauri Nurkse
Käsikirjoittaja(t):  Kaisa Pylkkänen   Pentti Halonen
Säveltäjä(t):  Pessi Levanto
Leikkaaja(t):  Jussi Lehto   Suvi Ryhänen
Kuvaaja(t):  Mika Orasmaa   Sari Aaltonen
Tuotantoyhtiö(t):  Jarowskij
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Uutishuone on Yle TV1:n Kotikatsomon kevään 2009 kausisarja. Sarjassa on 12 osaa, joista ensimmäinen esitettiin 5. tammikuuta ja viimeinen 23. maaliskuuta.
Uutishuone sijoittuu vuosille 1968–1979 sen aikaiseen Yleisradion televisiouutistoimitukseen. Sarja seuraa toimituksessa työskentelevien toimittajien elämää, jonka taustana ovat sen aikaiset tapahtumat ja uutiset.
Sarjan ovat käsikirjoittaneet Kaisa Pylkkänen ja Pentti Halonen, ohjannut Lauri Nurkse ja tuottanut Jarowskij. 
Sarjan tunnuskappaleen "Yhdessä yössä" esittää Vuokko Hovatta. Sarjan musiikin on säveltänyt Pessi Levanto. Tunnusmusiikin lisäksi sarjassa käytettiin muuhun suomalaiseen draamaperinteeseen verrattuna erityisen paljon sarjan kuvaaman ajan laulettua musiikkia.
Yleisradion uutistoimituksessa 1967–1981 toimitussihteerinä työskennellyt Olli Kiiskinen syytti 2009 sarjan käsikirjoittajia ideavarkaudesta. Kiiskinen oli kirjoittanut Uutishuone-nimisen muistelmakäsikirjoituksen joka on ollut saatavissa Kiiskisen verkkosivuilla osoitteessa www.uutishuone.com. Televisiosarjan toisen käsikirjoittajan Kaisa Pylkkäsen mukaan televisiosarja ei perustunut Kiiskisen muistelmatekstiin vaikka sitä olikin käytetty yhtenä lähteenä.
Rooleissa

Krista Kosonen – Raija Aalto, uutistoimittaja
Samuli Vauramo – Vesa Suominen, uutistoimittaja
Noora Peltokukka – Irma Andersson (myöh. Viitamäki), uutistoimituksen sihteeri
Svante Martin – Martti Keskitalo, uutistoimituksen päällikkö
Juho Milonoff – Keijo Hujanen, uutistoimittaja
Eero Ritala – Pertti Aalto, Raijan aviomies
Antti Luusuaniemi – Lauri Viitamäki, kansanedustaja
Elena Leeve – Liisa "Lissu" Kuulas, uutistoimittaja
Jari Pehkonen – Juhani Korhonen, Raijan isä
Tiina Weckström – Suoma Korhonen, Raijan äiti
Riitta Elstelä – Elsa Sipilä, toimituksen vahtimestari
Pentti Halonen – Pesonen, kuvanauhaleikkaaja
Pasi Kuivalainen – Jokke
Jorma Hellström – Eikka
Joni Pitkonen – toimittaja Pekka
Nicke Lignell – Aarne, säämies
Malla Malmivaara – Helena Mäntylä, Miss Suomen perintöprinsessa
Carl-Kristian Rundman – Vesan isä
Inka Kallén – Anneli "Antsa" Koponen
Jouko Martikainen – mies pressiklubilla
Pekka Lehtosaari – pankinjohtaja
Kari Rissanen – studio-ohjaaja
Martti Rautiainen – ohjaaja
Elias Koskimies - ohjaaja
Juhani Laitala – Kesäkadun herra
Nora Lähteenmäki – Hilkka Hujanen
Leena Pöysti – Marjatta
Julius Pillai – Luis, chileläinen mies
Jaksot

| Jakso | Nimi | Aika | Uutistapahtuma(t) (tärkeimmät) | Ensiesitys | 1>  uusinta | 2>  uusinta | 3>  uusinta | 4>  uusinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Olet kohtaloni | 1968 | Prahan kevät Vanhan valtaus | 05.01.2009 | 07.01.2009 | 01.04.2012 | 02.04.2012 | 02.06.2019 |
| 2. | Ei aika mennyt koskaan palaa | 1969 | Kuukävely | 12.01.2009 | 14.01.2009 | 08.04.2012 | 09.04.2012 | 09.06.2019 |
| 3. | Rötösherramarssi | 1970 | "Protestivaalit" | 19.01.2009 | 21.01.2009 | 15.04.2012 | 16.04.2012 | 16.06.2019 |
| 4. | Elämältä kaiken sain | 1972 | Münchenin olympialaiset | 26.01.2009 | 28.01.2009 | 22.04.2012 | 23.04.2012 | 23.06.2019 |
| 5. | Luvannut en ruusutarhaa | 1972 | Zavidovo-vuoto | 02.02.2009 | 04.02.2009 | 29.04.2012 | 30.04.2012 | 30.06.2019 |
| 6. | Puhu hiljaa rakkaudesta | 1973 | Chilen sotilasvallankaappaus | 09.02.2009 | 11.02.2009 | 06.05.2012 | 07.05.2012 | 07.07.2019 |
| 7. | Rokkibeibi | 1974 | Watergate-skandaali | 16.02.2009 | 18.02.2009 | 13.05.2012 | 14.05.2012 | 14.07.2019 |
| 8. | Pump pump | 1976 | Soweton mellakat Libanonin sisällissota | 23.02.2009 | 25.02.2009 | 20.05.2012 | 21.05.2012 | 21.07.2019 |
| 9. | Häirikkö | 1977 | Aeroflotin konekaappaus | 02.03.2009 | 04.03.2009 | 27.05.2012 | 28.05.2012 | 28.07.2019 |
| 10. | Syksyn sävel | 1978 | Salora-juttu Rissalan lentoturma | 09.03.2009 | 11.03.2009 | 03.06.2012 | 04.06.2012 | 04.08.2019 |
| 11. | Njet, njet | 1979 | Iranin vallankumous Kemijoen patokiista | 16.03.2009 | 18.03.2009 | 10.06.2012 | 11.06.2012 | 11.08.2019 |
| 12. | Pelkistettyä todellisuutta | 1979 | Afganistanin sota | 23.03.2009 | 25.03.2009 | 17.06.2012 | 18.06.2012 | 18.08.2019 |
Aiheesta muualla

Uutishuoneen verkkosivusto, Yle Vintti
Uutishuone Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Olli Kiiskisen Uutishuone-muistelmakäsikirjoitus
Vuoroin vieraissa | Tuliportaat | Angela ja ajan tuulet | Raid | Seitsemän | Yhteinen huone 
 Venny | Pelkovaara | Tahdon asia | Uudisraivaaja | Poikkeustila | Harvoin tarjolla | Uutishuone | Alamaailma
Maa ja vapaus (elokuva)

| Maa ja vapaus> Tierra y Libertad |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ken Loach
Käsikirjoittaja:  Jim Allen
Tuottaja:  Rebecca O'Brien Marta Esteban i Roca Ken Loach
Säveltäjä:  George Fenton
Kuvaaja:  Barry Ackroyd
Leikkaaja:  Jonathan Morris
Pääosat:   Ian Hart  Rosana Pastor  Frederic Pierrot  Tom Gilroy  Iciar Bollain 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia, Espanja, Saksa
Tuotantoyhtiö:  PolyGram Filmed Entertainment Road Movies Filmproduktion Parallax Pictures Messidor Films
Levittäjä:  Gramercy Pictures
Ensi-ilta:  1995
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti, espanja, katalaani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maa ja vapaus on Ken Loachin ohjaama elokuva vuodelta 1995. ”Tierra y Libertad”, suomeksi ”maa ja vapaus”, on tunnus, jonka Espanjan sisällissodan aikaiset miliisit omaksuivat itselleen. Elokuva Maa ja vapaus kuvaa tätä sotaa tai pikemminkin sen alkuvaiheita.
Espanjan sisällissodan alussa kommunisteilla oli suhteellisen pieni merkitys. Esimerkiksi trotskilaisella POUM-järjestöllä oli tasavallan riveissä vähintään yhtä suuri vaikutus. Niinpä sisällissotaan lähtevä nuori englantilainen David Carr päätyy taistelemaan kansainvälisissä joukoissa POUMin riveissä vaikka on kommunistisen puolueen jäsen.lähde?
Vähitellen elokuvassa käy ilmi sisällissodan vastakkainasettelu: kommunistit ovat enemmän kiinnostuneita POUMin ja anarkistisen CNT/FAI:n tuhoamisesta kuin fasismin vastaisesta sodasta. Tämän saa Carr verisesti nähdä. Hän pettyy ja repii kommunistisen puolueen jäsenkirjan. Carr selviytyy kuitenkin nykyajan Englantiin asti, ja hänen hautajaisissaan toverit nostavat nyrkit pystyyn kommunistitervehdykseksi. Carr ei koskaan unohtanut ihanteitaan edes pahimmalla hetkellään.lähde?
Elokuvan tarina muistuttaa suuresti George Orwellin kirjaa Katalonia, Katalonia. Sekä Orwellin kirja että tämä elokuva ovat todisteita siitä, etteivät kaikki vasemmistolaisesti ajatelleet ihmiset Espanjan sisällissodassa olleet stalinisteja, kuten myöhempi historiankirjoitus joskus väittää pyrkiessään esittämään Espanjan sisällissodan länsimaisen sivistyksen ja stalinistien barbarian väliseksi. Tällaisena historiankirjoituksen puheenvuorona elokuva täyttää paikkansa.kenen mukaan?
Samalla elokuva kuvaa aatteellista maailmaa, joka on mahdollisimman kaukana nykyajan "historian lopun" aatteettomuudesta. Se kuvaa, kuinka tavalliset espanjalaiset ihmiset halusivat rakentaa sosialismia kukin omalla tavallaan. Tarvitaan "sosiologista mielikuvitusta", jotta voitaisiin ymmärtää maailmaa, jossa politiikka on jatkuvan väittelyn kohteena ja jossa tämän väittelyn tulokset olivat kuolemanvakavia asioita. Elokuva on hyvä lähtökohta niille jota haluavat tutustua työväenliikkeen historiaan.kenen mukaan? Elokuvassa kerrotaan, mistä Espanjan sisällissodassa ja siihen liittyneessä vasemmistolaisessa vallankumouksellisessa liikkeessä oli kyse.lähde?
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ian Hart  | … |  David Carr   |
|  Rosana Pastor  | … |  Blanca   |
|  Frederic Pierrot  | … |  Bernard   |
|  Tom Gilroy  | … |  Lawrence   |
|  Iciar Bollain  | … |  Maite   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti elokuvan arvostelussa, että Ken Loach saattaisi olla yksi elokuvan suurista kirkkaine ajatuksineen ja puhtaine sydämineen, ellei niin usein jäisi polkemaan yksityiskohtiin suurten linjojen sijasta. Lopussa elokuva puhkeaa Yläsen mukaan kauniseen paatokseen.
In Flames

| In Flames |
| --- | --- |

 In Flames esiintymässä Rock am Ringissä vuonna 2017.
Tiedot
Toiminnassa:  1990–
Tyylilaji:  melodinen death metal heavy metal alternative metal
Kotipaikka:   Göteborg, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Anders Fridén, laulu (1995–)  Björn Gelotte, kitara, rummut (1995–)  Chris Broderick, kitara (2022–)  Liam Wilson, basso (2023–)  Tanner Wayne, rummut (2018–) 
Entiset jäsenet:  Johan Larsson, basso (1993–1997)  Glenn Ljungström, kitara (1993–1997)  Jesper Strömblad, kitara, rummut (1993–2010)  Daniel Svensson, rummut (1998–2015)  Peter Iwers, basso (1997–2016)  Niclas Engelin, kitara (1997–1998, 2011–2022)  Bryce Paul, basso (2018–2023) 
Levy-yhtiö:   Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
In Flames on ruotsalainen yhtye, joka on soittanut useaa metallin tyylilajia, muun muassa melodista death metallia, josta he ovat tunnetuimpia. Yhtye perustettiin 1990-luvun alussa Göteborgissa. In Flames on yhdessä Dark Tranquillityn ja At the Gatesin kanssa niin sanotun Göteborg-soundin kehittäjiä. Yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli kaksi miljoonaa levyä.
In Flamesin uudempi musiikillinen tyyli eroaa huomattavasti monista muista melodisista death metal -yhtyeistä. Kitaroissa kuuluu paljon teknomaisia efektejä ja soolo-osuuksissa käytetään harvemmin monimutkaista "tilutusta", mutta yhtyeen rytmiikka näkyykin kaikkien soittimien puolesta värikkäämpänä. Kielisoittimien vire on usein hyvin matala.
Historia > Alkuajat, Lunar Strain

Vuonna 1993 Jesper Strömblad päätti erota Ceremonial Oath -yhtyeestä, jossa hän soitti yhdessä Anders Fridénin ja Anders Iwersin (Tiamat) kanssa.
Strömblad halusi tehdä uudenlaista musiikkia ja lyöttäytyi yhteen Johan Larssonin ja Glenn Ljungströmin kanssa muodostaakseen In Flamesin. Ryhmä teki demon ja sen lähettäminen Wrong Again Recordsille tuotti levytyssopimuksen. Välittömästi sopimuksen solmimisen jälkeen yhtye aloitti kirjoittamaan albumia Lunar Strain, josta tuli suuri underground-menestys. Tuohon aikaan In Flamesissa oli jonkin verran väliaikaisia soittajia, joita lainattiin myös muista yhtyeistä. Yhtyeen alkuvaiheen kokoonpanoissa ovat olleet mukana muun muassa Mikael Stanne (Dark Tranquillity), Henke Forss (Dawn) ja Daniel Erlandsson (Eucharist, Arch Enemy).
Seuraavaksi In Flames julkaisi minialbumin Subterranean, jonka avulla yhtye pääsi sopimukseen saksalaisen levy-yhtiö Nuclear Blastin kanssa. Vokalisti Anders Fridénin ja rumpali Björn Gelotten liityttyä yhtyeeseen oli In Flamesilla ensi kertaa täysi kokoonpano.
Historia > The Jester Race, Whoracle ja Colony

The Jester Race -albumin avulla In Flames saavutti maailmanlaajuista menestystä erityisesti Euroopassa ja Japanissa. Yhtye lähti festivaalikiertueelle Samaelin, Grip Incin ja Kreatorin kanssa, mikä tiesi näkyvyyttä. Hajanaiset konsertit siellä täällä muutaman seuraavan vuoden aikana saivat Larssonin ja Ljungströmin eroamaan yhtyeestä juuri Whoraclen ilmestymisen jälkeen. Peter Iwers ja Niclas Engelin rekrytoitiin yhtyeeseen levytysten loppupuolella ja heidän soveltuvuuttaan testattiin Dimmu Borgirin kanssa tehdyn pienen kiertueen muodossa.
Yhtyeen palattua Ruotsiin onnistuneelta Japanin ensikiertueelta Engelin erosi yhtyeestä. Syynä oli pääosin keskittyminen Gardenianiin, hänen toiseen yhtyeeseensä. Samalla kokoonpanoa muutettiin siten, että Gelotte siirtyi kitaraan (tämä kun oli kitaristi alun perin) ja Daniel Svensson (Sacrilege) rekrytoitiin rumpuihin. Tällä kokoonpanolla äänitettiin Colony, yhtyeen suurin menestys siihen mennessä. Albumin jälkeen tehty Colonization-kiertue vei yhtyettä ympäri maailmaa Eurooppaan, Yhdysvaltoihin ja Japaniin.
Historia > Clayman

Vuonna 2000 ilmestyi Clayman, joka myi jo muutamassa kuukaudessa enemmän kuin edeltäjänsä Colony. Tehtyään kiertueita muun muassa Dream Theaterin, Slipknotin, Testamentin sekä Methods of Mayhemin kanssa, maailmankiertue oli odotettua. Yhtye suuntasi Japaniin ja Eurooppaan, jotka oli ajoitettu kahden Pohjois-Amerikan kiertueen väliin. Japanissa Jesper vastaanotti palkinnon BURRN!-lehdeltä vuoden parhaana säveltäjänä.
In Flamesin listamenestys oli mainittavaa: muun muassa Japanissa neljäntenä sekä yhtyeenä että Clayman levynä, Kanadan mahtavimman metallilehden Brave Words & Bloody Knucklesin listoilla kolmantena, Metal Maniacsissa ensimmäisenä. Kappaleesta "Only for the Weak" tehtiin musiikkivideo ja yhtye lähti pienelle kiertueelle Eurooppaan, joka koostui 13 esiintymistä. Kiertuetta seurasi kesäfestivaaleja (muun muassa Rock Machina, Wacken Open Air) sekä livealbumi The Tokyo Showdown, joka on toistaiseksi yhtyeen ainoa kokoelmalevy.
Historia > Reroute to Remain

Uuden albumin levytyksen tullessa ajankohtaiseksi halusi yhtye kokeilla uutta studiota ja tuottajaa, joiksi valikoituivat Dug Out -studio ja Daniel Bergstrand. Reroute to Remain tuli ulos ja tulokset olivat uskomattomat: kiertueita tuli huomattavasti lisää ja pääesiintymisiä oli paljon. Esiintymiset Slipknotin, Mudvaynen, Soulflyn ja Slayerin kanssa antoivat heille mahdollisuuden soittaa musiikkia erilaisille yleisöille. Yhtyeellä oli kaksi pääesiintymistä Pohjois-Amerikassa, yksi Euroopassa, lukuisia festivaaleja, sekä mukana myös Linkin Parkin tuuraaminen Ruotsin suurimmassa festivaalissa, Hultsfredissa. In Flamesin paidoissa luki tällöin [Link]in Flames. Päivä Hultsfredin keikan jälkeen yhtyettä pyydettiin mukaan Metallican konserttiin Espanjan Madridissa, missä he saivat soittaa 30 000 ihmiselle.
Historia > Soundtrack to Your Escape

Soundtrack to Your Escape -levyn työstö alkoi, kun yhtye vuokrasi talon Tanskasta tehdäkseen valmisteluja. Viime levyä tehdessä tämä huomattiin sujuvaksi, mutta tällä kertaa haluttiin kauemmaksi Ruotsista, jotta häiriöt vähenisivät minimiin. Tuloksena syntyi 11 kappaletta ja kaksi muuta syntyi, kun yhtye muutti isompaan taloon Tanskassa saadakseen enemmän rauhaa ja lepoa. Vain rummut äänitettiin Dug Out -studiolla. Uuden levyn tultua ulos monet pitivät sitä floppina, ja osa faneista kääntyi heitä vastaan. Levyä pidettiin aikaisempaa "kevyempänä" tavarana, ja sen kappaleita sanottiin jopa nu metaliksi. Mutta Andersin sanojen mukaan, "Monet kääntyivät meitä vastaan, mutta se on luonnollista ja jo hetken kuunneltuaan levyä (STYE), he pitivät sitä jo hyvänä."
Soundtrack to Your Escapen jälkeen In Flames julkaisi vuonna 2005 kahdesta DVD:stä ja kahdesta CD:stä koostuvan Used & Abused... In Live We Trust -paketin, joka sisältää livemateriaalia, musiikkivideoita ja haastatteluita.
Historia > Come Clarity ja A Sense of Purpose

In Flamesin kahdeksas levy Come Clarity ilmestyi helmikuussa 2006. Levyn ensimmäinen raita Take This Life on myös Guitar Hero 3:n bonuskappale. Levy kohosi suoraan Suomen ja Ruotsin musiikkilistojen kärkikymmenikköön, ja myös Pohjois-Amerikassa levymyynti sujui hyvin. Levyn sisältö on hieman rankempaa mitä kaksi aikaisempaa levyä, mutta musiikki ei kuitenkaan ole samanlaista mitä esimerkiksi Whoraclen aikoina. Tämän levyn myötä yhtye on saanut hieman vanhempiakin faneja jälleen mukaan kuvioihin.
Yhtyeen yhdeksäs studioalbumi A Sense of Purpose julkaistiin 4. huhtikuuta 2008. Uusi single The Mirror's Truth julkaistiin 7. maaliskuuta 2008 vain Euroopassa. 12. helmikuuta 2010 In Flames ilmoitti kitaristi Jesper Strömbladin eronneen yhtyeestä.
Vuonna 2010 In Flames äänitti yhteistyössä australialaisen elektronisen musiikin yhtyeen Pendulumin kanssa kappaleen ”Self vs Self”, joka julkaistiin Pendulumin Immersion-albumilla. Seuraava albumi Sounds of a Playground Fading julkaistiin vuonna 2011. Albumilla soittaa kitaraa Niclas Engelin, joka oli ollut yhtyeessä jo vuosina 1997–1998.
Historia > 2012-2021

Yhtyeen yhdestoista albumi Siren Charms julkaistiin vuonna 2014.
Vuonna 2018 yhtye ilmoitti uuden rumpalin olevan yhdysvaltalainen Tanner Wayne, joka korvaa yhtyeestä lähteneen Joe Rickardin. Rickard soitti vuonna 2016 julkaistulla albumilla Battles. Pitkäaikainen rumpali Daniel Svensson ilmoitti lähtevänsä yhtyeestä vuonna 2015 keskittyäkseen perhe-elämään. Yhdysvaltalainen Bryce Paul liittyi yhtyeeseen basistiksi Peter Iwersin tilalle vuonna 2016.
Vuonna 2019 julkaistulla albumilla I, the Mask yhtye tavoitteli raskaampaa soundia.
Koronapandemian aiheuttamien matkustusrajoituksien vuoksi yhtye jäi pois "The Metal Tour Of The Year" -kiertueelta.
Historia > Foregone

Kesäkuussa 2022 yhtye julkaisi musiikkivideon kappaleeseen "State Of Slow Decay", joka sai ensisoiton Sweden Rock Festival -tapahtumassa. Syyskuussa 2022 yhtye ilmoitti seuraavan albumin Foregone tulevan helmikuussa 2023.
Yhtye ilmoitti kesäkuussa 2023 basisti Bryce Paulin jättävän yhtyeen. Korvaajaksi ilmoitettiin Liam Wilson.
Taustatietoa

In Flames, Dark Tranquillity ja At the Gates ovat melodisen death metalin pioneereja. Yhtyeiden perustajajäsenet olivat kaikki kotoisin Göteborgista, kavereita keskenään ja kiinnostuneita samanlaisesta musiikista. Lopulta he jakautuivat näihin kolmeen yhtyeeseen, joiden musiikillinen suunta oli sama.
Jesper Strömblad perusti In Flamesin kirjoittaakseen musiikkia, joka yhdistää Iron Maidenin melodisen kitaratyylin death metalin raakuuden kanssa, mitä hän ei ollut koskaan kuullut kenenkään tehneen. Kirjoittaessaan kappaleita Jesper päätti myös käyttää koskettimia, mikä oli harvinaista tuolloin death metalissa. Koskettimien raskaasta käytöstä huolimatta yhtye kieltäytyy palkkaamasta kokopäivästä kosketinsoittajaa.
Konsertointi Suomessa

In Flames konsertoi Suomessa useaan otteeseen vuoden 2006 aikana. 14. ja 15. maaliskuuta yhtye soitti konsertit Tampereen Pakkahuoneella ja Helsingin Kulttuuritalolla, ja 18. kesäkuuta yhtye tuurasi yhdysvaltalaista Kornia Provinssirockissa. Vuoden lopuksi 12. ja 13. marraskuuta In Flames saapui Suomeen The Unholy Alliance -kiertueelle Slayerin, Lamb of Godin, Thine Eyes Bleedin ja Children of Bodomin kanssa Helsingin jäähalliin ja Hakametsän jäähalliin Tampereelle.
Vuonna 2007 yhtye esiintyi Turun Ruisrockissa ja 2008 Nummirockissa Kauhajoella ja Rockperryssä Vaasassa. 27. lokakuuta yhtye saapui Helsingin Kaapelitehtaalle yhdessä lämmittelijäbändien Gojiran ja Sonic Syndicaten kanssa. Vuonna 2009 In Flames konsertoi Turussa järjestettävässä Ruisrockissa heinäkuussa sekä 16.12. osana "Taste Of Chaos"-kiertuetta Helsingin jäähallissa muun muassa Killswitch Engagen kanssa.
In Flames konsertoi 2.7.2011 Sonisphere festivaaleilla ja 16.11. Helsingin jäähallissa. Keväällä 2012 yhtye konsertoi Seinäjoen Rytmikorjaamolla 27.4., Tampereen Pakkahuoneella 28.4, Oulun Teatrialla 29.4 ja Jyväskylän Lutakossa 30.4. Kesällä 2013 yhtye soitti Provinssirockissa. In Flames konsertoi Helsingin jäähallissa 4. marraskuuta 2014. Yhtye esiintyi myös yhtenä Tuska-festivaalin pääesiintyjistä 27. kesäkuuta 2015 sekä klubikiertueella 13.–17. lokakuuta 2015, jolloin yhtye esiintyi Tampereella, Turussa, Jyväskylässä, Seinäjoella ja Oulussa. Yhtye nähtiin 1. heinäkuuta 2017 Seinäjoella järjestettävillä Provinssi-festivaaleilla. Yhtye esiintyi Suomessa myös 14. marraskuuta 2017 Hartwall Arenalla Five Finger Death Punchin kanssa tehdyllä yhteiskiertueella. Yhtye nähtiin Hyvinkään Rockfest-festivaaleilla 8. kesäkuuta 2019. Yhtye soitti Suomessa kesällä 2022 kolme keikkaa: 1. heinäkuuta Seinäjoen Provinssissa, 8. heinäkuuta Oulun Rock in the City-festivaalilla sekä 9. heinäkuuta Tampereen Sauna Open Air -festivaaleilla. Yhtye esiintyi Helsingin jäähallissa pääesiintyjäkeikallaan 14. joulukuuta 2022 yhdessä At the Gatesin, Imminencen ja Orbit Culturen kanssa. Viimeksi In Flames esiintyi Suomessa Helsingin Tuska-festivaaleilla 1. heinäkuuta 2023. Seuraavan kerran yhtye konsertoi Helsingin jäähallissa 5. marraskuuta 2024 yhdessä Arch Enemyn ja Soilworkin kanssa.
Jäsenet

| --- | --- |
 Anders Fridén – laulu (1995–)  Björn Gelotte – kitara (1998–), rummut (1995–1998)  Chris Broderick – kitara (2022–) (kiertuekitaristi 2019–2022)  Liam Wilson – basso (2023–)  Tanner Wayne – rummut (2018–) Entiset jäsenet Johan Larsson – basso (1993–1997)  Glenn Ljungström – kitara (1993–1997)  Jesper Strömblad – kitara (1994–2010), rummut (1993–1994)  Daniel Svensson – rummut (1998–2015)  Peter Iwers – basso (1997–2016)  Joe Rickard – rummut (2016–2018)  Niclas Engelin – kitara (1997–1998, 2011–2022) (tauolla vuosina 2019–2022)  Bryce Paul – basso (2018–2023) :  Sessiojäsenet Daniel Erlandsson – rummut (EP:llä Subterranean)  Henke Forss – laulu (EP:llä Subterranean)  Jocke Göthberg – laulu (1995)  Anders Jivarp – rummut (EP:llä Subterranean)  Carl Näslund – kitara (albumilla Lunar Strain)  Mikael Stanne – laulu (albumilla Lunar Strain)
Diskografia > Studioalbumit

Lunar Strain (1994)
The Jester Race (1996)
Whoracle (1997)
Colony (1999)
Clayman (2000)
Reroute to Remain (2002)
Soundtrack to Your Escape (2004)
Come Clarity (2006)
A Sense of Purpose (2008)
Sounds of a Playground Fading (2011)
Siren Charms (2014)
Battles (2016)
I, the Mask (2019)
Foregone (2023)