stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magnia Urbica

Magnia Urbican kuva roomalaisessa kolikossa.
Magnia Urbica (200-luku) oli roomalainen keisarinna ja keisari Carinuksen vaimo. Carinus julisti hänet Augustaksi ja antoi hänelle arvonimen Mater castrorum, senatus ac patriae (suom. armeijan, senaatin, ja isänmaan äiti). Magnia Urbica sai luultavasti Carinuksen kanssa myös pojan, Nigrinianuksen, mutta saattaa olla että tämä oli itse asiassa Carinuksen isän, Caruksen, tyttären Paulinan poika. Kun Carinus murhattiin heinäkuussa 285, uusi keisari Diocletianus antoi kirota Carinuksen ja hänen sukulaistensa muiston (Damnatio memoriae). Magnia Urbican nimi raapustettiin pois piirtokirjoituksista.
Käännös suomeksi
Madonnanlilja

| Madonnanlilja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Liliales
Heimo::  Liljakasvit Liliaceae
Suku::  Liljat Lilium
Laji::  candidum
Kaksiosainen nimi
 Lilium candidum  L. 
Katso myös
   Madonnanlilja Wikispeciesissä   Madonnanlilja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lilium candidum
Madonnanlilja (Lilium candidum) on valkoinen lilja, jota on pidetty eurooppalaisessa maalaustaiteessa siveyden ja puhtauden vertauskuvana ja se on omistettu Neitsyt Marialle.
Historia

Madonnanliljaa on viljelty niin kauan, että sen alkuperän selvittäminen on vaikeaa. Todennäköisesti lilja on peräisin Anatoliasta. Kreetan saarella on säilynyt minolaisen kulttuurin loistokaudelta noin 4 000 vuotta vanha fresko, jossa on kuvattu madonnanliljoja. Keskiaikaisten luostarien puutarhoissa sitä kasvatettiin lääkekasvina, jolla lääkittiin 
naistentauteja.
Hoito

Toisin kuin muut liljat, madonnanlilja istutetaan matalaan. Sipulin ylimmän kärjen päälle saa tulla vain ohut multakerros. Mullan tulee olla voimakasta ja mielellään kalkkipitoista. Madonnanlilja kukkii heinäkuussa ja kasvaa noin puolitoistametriseksi.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Madonnanlilja – Lilium candidum
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q159811  Wikispecies: Lilium candidum  APDB: 160980  APNI: 6395917  BioLib: 42050  BOLD: 430055  CoL: 6PYBX  Ecocrop: 7304  EoL: 1003297  EPPO: LILCA  EUNIS: 188128  FloraBase: 44571  FoIO: LILCAN  GBIF: 2753090  GRIN: 22128  iNaturalist: 223666  IPNI: 537512-1  IRMNG: 10456198  ITIS: 503451  NatureServe: 2.158307  NBN: NBNSYS0000033918  NCBI: 83802  NZOR: 4ca06891-0c34-4590-aa04-2ba6b21d9859  Observation.org: 119389  Open Tree of Life: 616511  PalDat: Lilium_candidum  PFI: 6807  Plant List: kew-280671  PLANTS: LICA22  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:537512-1  RHS: 10162  Tropicos: 18404345  WoI: 2  WFO: wfo-0000684813
Magnentius

Magnentius kolikossa. Labarumin kuva kääntöpuolella.
Flavius Magnus Magnentius (n. 303 – 11. elokuuta 353) oli roomalainen usurpaattori vuosina 350–353.
Magnentius oli syntyperältään frankki ja toimi keisari Constansin alaisena legioonankomentajana Galliassa. Vuoden 350 tammikuussa hän murhautti Constansin ja huudatti itsensä sotilaiden tuella uudeksi keisariksi. Hän sai nopeasti valvontaansa valtakunnan läntiset provinssit.
Murhatun Constansin veli Constantius II hallitsi Rooman itäosia, kun taas Tonavan suunnalla hallitsi toinen usurpaattori nimeltä Vetranio. Magnentius yritti aluksi neuvotella Constantiuksen ja Vetranion kanssa vallanjaosta. Neuvottelut sujuivat kuitenkin nihkeästi ja Magnentiuksen asema huononi pian merkittävästi, kun Vetranio ilmoitti luopuvansa vallasta Constantiuksen hyväksi. Neuvottelujen aika oli ohi ja ratkaisua lähdettiin hakemaan taistelukentältä.
Magnentius oli itse pakanauskontojen kannattaja, mutta voittaakseen edessä olevat taistelut hän tarvitsi myös kristittyjen tukea. Niinpä hän muun muassa antoi lyödä kolikoita, joissa oli kääntöpuolella Kristuksen monogrammi ”khii rhoo”. Magnentiuksen mahdollisuuksia saada tukea keisariudelleen heikensi kuitenkin taloudellinen tilanne: hän joutui korottamaan veroja niin paljon, että varsinkin varakas yläluokka alkoi vihata häntä.
Sota sujui aluksi Magnentiuksen kannalta melko hyvin, ja Constantius tarjosi välillä jopa sovintoratkaisua. Mutta Magnentius torjui tarjouksen. Ehkäpä hän päätteli, että hänellä olisi mahdollisuuksia voittaa koko valtakunta itselleen, sillä hän oli onnistunut kasaamaan suuren ja iskukykyisen armeijan. On myös mahdollista, että hän piti Constantiuksen sovinnollisia puheita pelkkänä ajanpeluuna.
Magnentiuksen ja Constantiuksen joukot kohtasivat syksyllä 351 Mursa Majorin taistelussa, joka oli ehkäpä koko 300-luvun verisin taistelu. Kentälle jäi yli 50 000 kaatunutta. Ja lopputulos oli, että Magnentius kärsi murskaavan tappion. Hän joutui vetäytymään ensin Italiaan ja sitten Galliaan, yrittäen samalla kerätä uusia joukkoja.
Lopullinen ratkaisu tapahtui kesällä 353. Magnentiuksen joukot hävisivät jälleen taistelun, tällä kertaa Mons Seleucissa. Tämän jälkeen sotilaat totesivat, että oli aika hylätä Magnentius ja pyrkiä voitokkaan keisari Constantiuksen suosioon. Magnentius totesi tilanteensa toivottomaksi ja teki itsemurhan.
Magnentiuksen kapina heikensi vaarallisella tavalla Rooman ulkoisten rajojen puolustusta. Armeijan resursseja haaskattiin sisäisiin valtataisteluihin, vaikka valtakuntaa uhkasivat vihamieliset voimat monelta suunnalta. Toisaalta ei voida tietää, miten hyvä keisari Magnentius olisi ollut, jos hän olisi voittanut kamppailun vallasta. Hänestä säilyneet historialliset kuvaukset ovat hänen vihamiestensä kirjoittamia ja siten hyvin kielteisiä. Jääkin arvailun varaan, oliko Magnentiuksella lahjakkuutta esimerkiksi hallinnon järjestämiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Magnentius Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Constans | Rooman keisari | Seuraaja: Constantius II |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  IdRef
Maciste ja manalan valtiatar

| Maciste ja manalan valtiatar> Maciste, l’uomo più forte del mondo |
| --- | --- |
 Elokuvan ranskalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Antonio Leonviola
Käsikirjoittaja:  Antonio Leonviola, Giuseppe Mangione, Marcello Baldi
Tuottaja:  Elio Scardamaglia
Säveltäjä:  Armando Trovajoli
Kuvaaja:  Alvaro Mancori
Leikkaaja:  Otello Colangeli
Tuotantosuunnittelija:  Franco Lolli
Lavastaja:  Franco Lolli
Pääosat:  Mark Forest, Moira Orfei, Paul Wynter
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Leone Film
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  10. lokakuuta 1961 (Italia) 2. marraskuuta 1962 (Suomi)
Kesto:  99 min. (Italia)
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  542 591 821 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
DBCult
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maciste ja manalan valtiatar (ital. Maciste, l’uomo più forte del mondo, ”Maciste, maailman vahvin mies”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Antonio Leonviola. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Lou Degni alias Mark Forest.
Juoni

Maailman vahvin mies Maciste löytyy tällä kertaa tuhansia vuosia sitten kaukaiselta mantereelta, jossa maan alla asuvat salaperäiset myyrämiehet tulevat öisin ulos luolistaan kaappaamaan orjia timantti- ja kultakaivoksiinsa. Maciste lähtee tummaihoisen apurinsa Bangon kanssa vapauttamaan valoa karttavien myyrämiesten orjuuttamaa Aranin prinssiä Lothia, mutta he joutuvat vangiksi näiden maanalaiseen valtakuntaan, jota hallitse pimeyteen tuomittu julma kuningatar Halis Mojab. Macisteen rakastuva kuningatar saa tietää olevansa kotoisin maan päältä ja pakenee, mutta saa valon sokaisemana surmansa. Maciste murtautuu kahleistaan, vapauttaa orjat ja romahduttaa myyrämiesten luolat.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mark Forest  | … |  Maciste   |
|  Moira Orfei  | … |  kuningatar Halis Mojab   |
|  Paul Wynter  | … |  Bango   |
|  Gianni Garko  | … |  Kathar   |
|  Enrico Glori  | … |  ylipappi Kahab   |
|  Raffaella Carrà  | … |  Saliurà   |
|  Roberto Miali  | … |  Loth   |
|  Nando Tamberlani  | … |  Khur, Aranin kuningas   |
|  Carla De Foscari  | … |     |
|  Rosalia Gavo  | … |     |
|  Graziella Granata  | … |  kuningattaren palvelijatar   |
|  Jeanine Hendy  | … |  soittaja   |
|  Grazia Campori  | … |     |
|  Maria Lombardo  | … |     |
|  Luciana Vivaldi  | … |     |
|  Franca Polesello  | … |     |
|  Cinzia Cam  | … |     |
|  Bruna Mori  | … |     |
|  Anna Di Martino  | … |     |
|  Gloria Hendy  | … |  Tulac   |
Tuotanto ja vastaanotto

Maciste ja manalan valtiatar on Antonio Leonviolan toinen peplum-elokuva samana vuonna ilmestyneen Maciste kauhujen maassa jälkeen. Se on myös Mark Forestin toinen Maciste-filmi sen jälkeen kun ohjaaja Carlo Campogalliani oli herättänyt italialaisen mykkäelokuvan henkilöhahmon henkiin vuoden 1960 lopulla ensi-iltansa saaneessa  Kuninkaiden laakson jättiläisessä. Elokuva on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Rooman Cinecittàssa, Tor Caldaran luonnonsuojelualueella ja Umbrian marmorilouhoksilla. Armando Trovajolin säveltämää musiikkia käytettiin myös samaan aikaan tuotetussa Umberto Scarpellin Il gigante di Metropolisissa. Manalan valtiattaressa esiintyy Leonviolan edellisen elokuvan tavoin myös toinen kehonrakentaja Paul Wynter, joka oli voittanut Mr. Universe -kilpailun vuonna 1960.
Elokuva on lapsellisesta juonestaan ja heikoista näyttelijäsuorituksistaan huolimatta melko viihdyttävä toimintaseikkailu, jota on kutsuttu ”tyylilajin pieneksi helmeksi”. Sen suurimpia ansioita ovat mielikuvitukselliset visuaaliset oivallukset, joita sittemmin hyödynnettiin monissa muissa peplum-filmeissä. Ajatus maanalaisesta valtakunnasta on lainattu edellisenä vuonna julkaistusta George Palin Aikakoneesta. Moira Orfein esittämä Manalan valtiatar tuo tarinaan dramaattista jännitettä ja lihaskimppu Forest on pääosassa hieman luontevampi kuin muissa elokuvissaan. Näppärä tieteisfiktion, sadismin ja erotiikan yhdistelmä teki Manalan valtiattaresta aikanaan melkoisen yleisömenestyksen. Se tuotti Italiassa yhteensä 543 miljoonan liiran pääsylipputulot.
Macisten ja manalan valtiattaren Suomen ensi-ilta oli Helsingin Savoy-elokuvateatterissa 2. marraskuuta 1961. Sitä mainostettiin ”mittavaksi historialliseksi ensiesitykseksi”: Maailman voimakkain mies uskomattomissa seikkailuissa! Hämmästyttävä voimainkoitos – Maciste ja ”Musta Herkules” Paul Wynter vastakkain! Pimeyden lumoava ruhtinatar kietoo Macisten tenhovoimaansa... Maciste, maailman vahvin mies, joka tarumaisilla voimillaan vapauttaa kokonaisen kansan Manalan orjuudesta! Jo muutaman päivän kuluttua elokuvaa kehuttiin ”ehdottomaksi yleisömenestykseksi”. Samalla nimellä tunnetaan Suomessa myös toinen peplum-elokuva, Riccardo Fredan ohjaama Maciste all’Inferno (”Maciste helvetissä”) vuodelta 1962.
DVD-julkaisut

Elokuvan laajakangasversio on julkaistu DVD:llä Italiassa ainoastaan italiankielisenä versiona. Amerikkalaisen Retromedian julkaiseman Voittamattoman Herkuleen kylkiäisenä tuleva Mole Men Against the Son of Hercules (”Myyrämiehet vastaan Herkuleen poika”) -niminen versio on heikkotasoinen tv-kopio.
Aiheesta muualla

Maciste ja manalan valtiatar Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Maciste ja manalan valtiatar Elonet.
Pieniä tutkielmia

Pieniä tutkielmia (m.kreik. Μικρά φυσικά, Mikra fysika; lat. Parva naturalia) on nimensä mukaisesti kokoelma Aristoteleen lyhyempiä luonnontieteellisiin tutkimuksiin perustuvia psykologiaa ja ruumiin toimintaa käsitteleviä tutkielmia. Ne liittyvät läheisesti Sielusta-teokseen, ja käsittelevät muun muassa muistia, aistimista ja unia. Teosten näkökulma on kuitenkin Sielusta-teosta empiirisempi.
Historia

Pieniä tutkielmia kokoaa yhteen laskutavasta riippuen seitsemän tai yhdeksän Aristoteleen kirjoittamaa tutkielmaa. Kokoelma ja sen nimi ei kuitenkaan ole peräisin Aristoteleelta itseltään tai edes antiikin ajalta, vaan se on muodostunut keskiajalla. Kokoelma on tunnettu latinankielisellä nimellään Parva naturalia viimeistään 1200-luvun lopulla, jolloin Aegidius Roomalainen viittasi kyseisiin tutkielmiin tällä nimellä. Kokoelmasta käytettiin myös nimiä Parvi libri ja Parvi libri naturales (”Pieniä kirjoja luonnontieteestä”).
Kokoelman tekstit täydentävät Aristoteleen psykologian alan pääteosta Sielusta. Tutkielmien välillä on viittauksia toisiinsa. Simo Knuuttilan mukaan tämä voi tarkoittaa sitä, että tutkielmat on mahdollisesti kirjoitettu samoihin aikoihin, sekä sitä, että jo Aristoteles itse on saattanut pitää tutkielmia toisiinsa liittyvinä. Toisaalta Aristoteles vaikuttaa usein muokanneen teoksiaan jälkeenpäin. Aristoteleen teos Eläinten liikkeestä muistuttaa Pieniä tutkielmia -kokoelman teoksia sekä sisällöltään että lähestymistavaltaan.
Kokoelman tutkielmat käännettiin latinaksi 1100-luvulla. Vilhelm Moerbekelainen teki uuden käännöksen 1260-luvulla. Keskiajalla näitä teoksia tutkittiin yhdessä Sielusta-teoksen kanssa, ja muun muassa Albert Suuri teki Pienistä tutkielmista lyhennetyn parafraasin oman Sielusta-teoksensa osaksi. Myös Tuomas Akvinolainen tutki ja hyödynsi kyseisiä tutkielmia.
Osat

Pieniä tutkielmia -kokoelman teokset käsittelevät Aristoteleen itsensä mukaan asioita jotka ”ovat yhteisiä sielulle ja ruumiille”. Tällaisia ovat aistiminen, muistaminen, into, himoitseminen ja muu haluaminen, nautinto, sekä tuska, jotka ovat yhteisiä kaikille eläimille. Lisäksi näihin kuuluu toimintoja, joista osa on yhteisiä vain joillekin eläville olennoille; näitä ovat valveillaolo ja nukkuminen, nuoruus ja vanhuus, sisäänhengitys ja uloshengitys, sekä elämä ja kuolema.
Osat > Aistimisesta ja aistittavista

Aistimisesta ja aistittavista (De sensu et sensibili) on Aristoteleen kirjoitus noin vuodelta 350 eaa. Se käsittelee aistien toimintaa ja perustuu hänen psykologisiin tutkimuksiinsa. Teos on keskeneräinen.
Saman nimisen teoksen (arabiaksi "al-'Aql wa 'l-ma'qul") kirjoitti myös Averroës, kommentaarina alkuperäiseen teokseen. Myös Tuomas Akvinolainen kirjoitti kommentaarin teokseen.
Osat > Muistista ja mieleen palauttamisesta

Muistista ja mieleen palauttamisesta (De memoria et reminiscentia) käsittelee muistin toimintaa. Aristoteles puhuu muistin toiminnasta sielun liikkeinä. Tätä on myöhemmin ryhdytty kutsumaan assosioinniksi, ja sitä pidetään perusteena sille, kuinka aivot toteuttavat muistin.
Osat > Nukkumisesta ja valveillaolosta

Nukkumisesta ja valveillaolosta (De somno et vigilia) käsittelee nukkumista, valvomista ja unettomuutta. Aristoteles kirjoitti teoksen noin vuonna 350 eaa.
Osat > Unista

Unista (De Insomniis) käsittelee unia ja selittää niiden syntyä. Aristoteles selittää unien olevan jälkikuvia aistimuksista.
Osat > Unen aikana tapahtuvasta ennustamisesta

Unen aikana tapahtuvasta ennustamisesta (De divinatione per somnum) käsittelee sitä, ennustavatko unet tulevia tapahtumia.
Osat > Pitkäikäisyydestä ja lyhytikäisyydestä

Pitkäikäisyydestä ja lyhytikäisyydestä (De longitudine et brevitate vitae) käsittelee sitä, mitkä eläimet ovat pitkä- ja mitkä lyhytikäisiä, ja mistä erot johtuvat.
Osat > Nuoruudesta ja vanhuudesta

Nuoruudesta ja vanhuudesta, elämästä ja kuolemasta, hengittämisestä (De juventute et senectute, De vita et morte, De respiratione) on usein erotettu kolmeksi erilliseksi tutkielmaksi, mutta ne voidaan nähdä myös yhtenä teoksena. Ne käsittelevät hengittämistä ja sydäntä elintoimintojen keskuksena. Aristoteles selvittää elämän ja kuoleman olevan seurausta tämän järjestelmän toiminnasta tai toimimattomuudesta. Samalla hän käsittelee ikääntymistä.
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristoteles: Pieniä tutkielmia. Teoksessa Aristoteles: Sielusta. Pieniä tutkielmia. Eläinten liikkeestä.  ((De anima. Parva naturalia. De motu animalium.) Suomennos ja selitykset Marke Ahonen, Tuija Jatakari, Simo Knuuttila, Kati Näätsaari, Juha Sihvola)  Helsinki:  Gaudeamus, 2006.  ISBN 951-662-546-0
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristotle: Aristotle’s Works.  (Volume VIII. On the Soul. Parva Naturalia. On Breath. Loeb Classical Library 288)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99318-7  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teokset

Aristotle:  On Sense and the Sensible (Arkistoitu – Internet Archive) (Aistimisesta ja aistittavista), käännös J. I. Beare (englanniksi)
Αριστοτέλης: Περί Αισθήσεως και αισθητών (Aistimisesta ja aistittavista) (muinaiskreikaksi)
Aristotle: On Memory and Reminiscence (Muistista ja mieleen palauttamisesta), käännös J. I. Beare (englanniksi)
Aristotle: On Sleep and Sleeplessness (Arkistoitu – Internet Archive) (Nukkumisesta ja valveillaolosta), käännös J. I. Beare (englanniksi)
Aristotle: On Dreams (Arkistoitu – Internet Archive) (Unista), käännös J. I. Beare (englanniksi)
Aristotle: On Prophesysing by Dreams (Unen aikana tapahtuvasta ennustamisesta), käännös J. I. Beare (englanniksi)
Αριστοτέλης: Περὶ τῆς καθ΄ ὕπνον μαντικῆς (Unen aikana tapahtuvasta ennustamisesta) (muinaiskreikaksi)
Aristotle: On Longevity and Shortness of Life (Arkistoitu – Internet Archive) (Pitkäikäisyydestä ja lyhytikäisyydestä), käännös G. R. T. Ross (englanniksi)
Αριστοτέλης: Περὶ ἀναπνοῆς (Hengittämisestä) (muinaiskreikaksi)
Magui

| Magui |
| --- | --- |

Valtiot:  Mali
Koordinaatit:  14°39′00″N, 11°01′59″W
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kolimbiné
Mittaustietoja
Pinta-ala:  247,4 km²
Suurin syvyys:  3 – 6 m
 fiMagui 
Magui on Senegalin sivujoen Kolimbinén muodostama järvi Kayesin alueen Kayesin piirissä Malissa. Sen pinta-ala on 247,4 neliökilometriä ja syvyys kolmesta kuuteen metriä.
Kuivan savannin keskellä sijaitseva Magui on kasvillisuudeltaan ja eläimistöltään poikkeuksellisen rikas. Se on tärkeä muuttolintujen pysähdyspaikka, jonka lajistoon kuuluvat muun muassa heinätavi, jouhisorsa, pronssi-iibis ja ruskohaikara. Järvellä harjoitetaan maanviljelyä, karjanhoitoa, kalastusta ja keräilyä. Se sai Ramsar-alueen statuksen vuonna 2004.
Zoltán Magyar

Zoltán Magyar (1976)
Zoltán Magyar (s. 13. joulukuuta 1953 Budapest) on entinen unkarilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Ykköstelineellään hevosella hän oli 1970-luvulla maailman paras: tuloksena kaksi olympiakultaa, kolme maailmanmestaruutta ja kolme Euroopan-mestaruutta.
Magyar sijoittui Münchenin 1972 olympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa kahdeksanneksi ja pistein 109,200 henkilökohtaisessa moniottelussa 29:nneksi. Hän oli unkarilaisjoukkueen toiseksi paras voimistelija. Montréalin 1976 olympialaisiin tullessaan hän oli hevosvoimistelun hallitseva maailman- ja Euroopan-mestari, ja nyt hän voitti hevosella myös olympiakultaa pistein 19,700. Joukkuekilpailussa hän saavutti neljännen sijan, kun Unkari hävisi vain 0,2 pisteellä Itä-Saksalle. Hypyssä hän oli viides 19,150 pisteellä ja moniottelussa jälleen toiseksi parhaana unkarilaisena yhdeksäs 113,425 pisteellä. Moskovan 1980 olympialaisissa Magyar voitti hevosella kultaa 19,925 pisteellä. Joukkuekilpailussa hän saavutti pronssia ja moniottelussa hän oli parhaana unkarilaisena yhdeksäs 115,225 pisteellä.
Magyar voitti hevosella maailmanmestaruuden kolmissa peräkkäisissä MM-kilpailuissa: Varnassa 1974, Strasbourgissa 1978 ja Fort Worthissa 1979. Myös Euroopan-mestaruuden hän voitti hevosella kolmissa peräkkäisissä kisoissa: Grenoblessa 1973, Bernissä 1975 ja Vilnassa 1977. Hänen paras moniottelun arvokisasijoituksensa oli neljäs sija EM-kisoissa 1975.
Urheilu-uransa jälkeen Magyar on toiminut muun muassa Unkarin Olympiakomitean varapuheenjohtajana ja siviilipuolella eläinlääkärinä.
Magnesiumkloraatti

| Magnesiumkloraatti> Tunnisteet |
| --- | --- |
CAS-numero:  10326-21-3
PubChem CID:  25155
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Mg(ClO3)2
Moolimassa:  191,21
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  35 °C (heksahydraatti)
Tiheys:  1,8 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1420 g/l (25 °C)
Magnesiumkloraatti (Mg(ClO3)2) on magnesium- ja kloraatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa magnesiumkloraatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedelliset di- ja heksahydraatit (Mg(ClO3)2·2H2O ja Mg(ClO3)2·6H2O). Magnesiumkloraatti liukenee hyvin veteen ja myös etanoliin ja asetoniin. Aine on voimakas hapetin.
Magnesiumkloraattia valmistetaan hapettamalla magnesiumkloridia elektrolyyttisesti tai johtamalla magnesiumhydroksidin vesiliuokseen klooria. Yhdistettä käytetään puuvillan ja soijapapujen lehtien kuihduttamiseen ennen sadonkorjuuta ja magnesiumperkloraatin valmistamiseen.
Maciste contro i mostri

| Maciste contro i mostri |
| --- | --- |
 Elokuvan ranskalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Guido Malatesta
Käsikirjoittaja:   Arpad De Riso  Guido Malatesta 
Tuottaja:   Alfio Quattrini  Giorgio Marzelli 
Säveltäjä:   Gian Stellari  Guido Robuschi 
Kuvaaja:  Giuseppe La Torre
Leikkaaja:  Enzo Alfonsi
Lavastaja:  Mario Giorsi
Pääosat:   Reg Lewis  Margaret Lee  Luciano Marin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia  Jugoslavia 
Tuotantoyhtiö:   Eur Cinematografica  Caserbib 
Ensi-ilta:  25. huhtikuuta 1962 (Italia)
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  257 414 087 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
DBCult
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maciste contro i mostri (”Maciste vastaan hirviöt”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-jugoslavialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Guido Malatesta. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Reg Lewis. Elokuva on poikkeuksellisen heikko jopa oman tyylilajinsa edustajaksi, mutta se menestyi hyvin elokuvateattereissa.
Juoni

”Miljoona vuotta ennen Kristuksen syntymää” kivikautinen heimo pakenee jääkautta hedelmälliseen Auringon Laaksoon. Siellä elää dinosaurus, jonka voimamies Maciste tappaa pelastaen samalla heimon päällikön pojan Aidarin. Luolissa asuva naapuriheimo hyökkää Aidarin heimon kimppuun ja ryöstää heidän naisensa, jotka he aikovat uhrata jumalilleen. Maciste ja Aidar pelastavat naiset, mutta Maciste jää vangiksi. Maciste ja häntä auttanut heimopäällikkö Fuanin jalkavaimo Moha tuomitaan kuolemaan, mutta äkillinen maanjäristys auttaa heidät pakoon. Fuanin heimo ja heihin liittynyt ulma-heimo hyökkäävät Aidarin kylään, mutta paikalle saapuva Maciste auttaa torjumaan heidät. Maciste ja Moha lähtevät yhdessä etsimään uusia seikkailuja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Reg Lewis  | … |  Maciste   |
|  Margaret Lee  | … |  Moha   |
|  Luciano Marin  | … |  Aydar   |
|  Andrea Aureli  | … |  Fuan   |
|  Birgit Berger  | … |  Raja   |
|  Giovanni Pazzafini  | … |  ulmien päällikkö   |
|  Maria Kent  | … |     |
|  Fulvia Gasser  | … |  Agmin   |
|  Rocco Spataro  | … |  Nab   |
|  Mimmo Maggio  | … |     |
|  Nando Angelini  | … |     |
|  Nino Milano  | … |     |
|  Ivan Pengow  | … |  Agur   |
|  Tanja Snidersic  | … |     |
|  Dander Bitenc  | … |     |