stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nato
Historia > Kylmä sota

Pääajan kylmän sodan aikaa Nato piti yllä joukkoja, muttei osallistunut mihinkään sotilastoimiin. Vuonna 1962 Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy päätti siirtää osan Yhdysvaltain ydinaseista Naton komentoon. Tätä ei pidetty ydinsulkusopimuksen vastaisena, koska Yhdysvaltain joukot hallitsivat ydinaseita aina sotaan asti; sen aikana ydinsulkusopimus ei olisi voimassa.lähde?
Vuoden 1963 Nato-operaatio Big Lift esitteli kykyä nopeaan joukkojen vahvistamiseen Euroopassa, kun 14 500 miestä lennätettiin Yhdysvalloista Länsi-Saksaan. Yhdysvallat ja Englanti pääsivät 27. marraskuuta 1965 sopimukseen Naton vakituisen ydinasekomitean perustamisesta. Samalla Yhdysvallat ilmoitti lisäävänsä Naton käyttöön Euroopassa luovuttamiensa ydinräjähteiden määrää 5000 kappaleesta 6000:een. Vuonna 1966 Nato ilmoitti, että se pitää oikeuden käyttää ydinaseita ensimmäisenä, jos se olisi tarpeellista jäsenmaiden puolustamiseksi.
Vuoden 1974 Turkin Kyproksen miehityksen vuoksi Kreikka vetäytyi Naton sotilaallisista rakenteista, mutta se hyväksyttiin takaisin vuonna 1980 Turkin avustuksella..lähde?
30. toukokuuta 1978 Nato ilmoitti tavoitteekseen paitsi turvallisuuden ylläpitämisen, myös liennytyksen. Tämän ilmoituksen otaksuttiin tarkoittavan, että se pitäisi yllä tarpeeksi joukkoja vastaamaan Varsovan liiton hyökkäystä vastaan, muttei ryhtyisi kilpavarusteluun..lähde?
Kuitenkin Varsovan liiton ydinkapasiteetin kasvaessa, Naton ministerit hyväksyivät niin sanottujen euro-ohjusten, Yhdysvaltain risteily- ja Pershing II -taistelukentän ballististen ohjusten sijoituksen Eurooppaan. Kun Varsovan liitto sijoitti 1983–1984 uudenaikaisia keskimatkan SS-20-ohjuksia Eurooppaan, Nato vastasi sijoittamalla uusia Pershing II -ohjuksia, jotka saavuttaisivat Moskovan muutamissa minuuteissa. Päätös synnytti rauhanliikkeen mielenosoituksia ympäri Eurooppaa..lähde?
Demokratiaan siirtynyt Espanja liittyi Natoon 30. toukokuuta 1982. Vuonna 1986 Espanjassa järjestettiin Nato-jäsenyydestä kansanäänestys, jossa enemmistö (52,54 %) kannatti hallituksen esitystä Natossa pysymisestä.
Kylmän sodan aikana Nato ylläpiti ja koulutti CIA:n ja MI6:n tuella salaisia vastarinta-armeijoita Euroopassa Neuvostoliiton miehityksen varalta. Niiden olemassaolo pysyi salassa vuoteen 1990 asti, jolloin Italian pääministeri Giulio Andreotti tunnusti operaatio Gladion olemassaolon.
Historia > Kylmän sodan jälkeen

Kylmän sodan päättyminen tarkoitti suurvaltapoliittisen jännitteen laantumista ja johti Naton tarkoituksen uudelleenarviointiin. Kylmän sodan päättymisen ja Varsovan liiton hajoamisen jälkeen suuntauksena on ollut entisten Varsovan liiton maiden ja Neuvostoliitosta itsenäistyneiden maiden liittyminen Naton jäseneksi.lähde?
Ensimmäinen Naton laajeneminen tapahtui Saksojen yhdistyessä 3. lokakuuta 1990, jolloin Saksan demokraattisesta tasavallasta tuli osa Saksan liittotasavaltaa ja sotilasliittoa, kuten sovittiin 2+4-sopimuksessa (saks. Zwei-plus-Vier-Vertrag) Saksojen ja miehitysvaltojen välillä Moskovassa 12. syyskuuta 1990. Neuvostoliiton hyväksymisen saavuttamiseksi sovittiin, ettei ulkomaisia joukkoja tai ydinaseita sijoitettaisi Itä-Saksaan.
Vuoden 1991 lopulla Venäjä piti jäsenyyttä Natossa maan poliittisena tavoitteena pitkällä tähtäimellä.
Naton laajeneminen jatkui, kun siihen liittyivät entiset Varsovan liiton maat Puola, Unkari ja Tšekki 12. maaliskuuta 1999, ja edelleen 29. maaliskuuta 2004, kun Slovenia sekä entisen Varsovan liiton maat Bulgaria, Romania ja Slovakia sekä entiset neuvostotasavallat Viro, Latvia ja Liettua liittyivät puolustusliiton jäseniksi. 1. huhtikuuta 2009 Albania ja Kroatia liittyivät myös Naton jäseniksi.lähde?
Nato ei voi vuonna 1990 Venäjän kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan sijoittaa Saksan itäpuolella oleviin jäsenmaihinsa pysyviä joukkoja kuten Baltiaan. Saksan itäpuolella olevien jäsenmaiden turvallisuus perustuu Naton nopeantoiminnan joukkoihin, vaikka niiden itäpuolella voi olla operaatiovalmiudessa 40 000-80 000 venäläistä sotilasta.
Historia > Sotilasoperaatiot Balkanilla > Bosnian sodassa 1994–1995

Ensimmäinen Naton sotilastoimi oli 28. helmikuuta 1994 neljän Bosnia-Hertsegovinan serbien lentokieltoa rikkoneen koneen ampuminen alas Bosnia ja Hertsegovinan yllä. Ensimmäinen laajempi sotilaallinen operaatio oli ilmavoimien operaatio Deliberate Force, jonka tavoitteena oli vähentää Bosnian serbiarmeijan kykyä uhata tai hyökätä turva-alueille ja YK:n joukkoja vastaan. Operaatio suoritettiin Bosnia ja Hertsegovinassa 30. elokuuta – 20. syyskuuta 1995.lähde?
Vuosina 1994–1997 Naton ja sen naapureiden välillä muodostettiin yhteistyöelimiä, kuten rauhankumppanuus, Välimeren dialogi ja euroatlanttinen yhteistyöneuvosto.lähde?
Historia > Sotilasoperaatiot Balkanilla > Kosovon sodassa 1999

Naton toinen merkittävä sotilaallinen operaatio Allied Force suoritettiin Kosovon sodassa 23. maaliskuuta – 10. kesäkuuta 1999. Tällöin Nato suoritti 11-viikkoisen ilmapommituskampanjan Jugoslaviaa vastaan. Operaatiosta käytettiin termiä ”humanitaarinen operaatio”, sillä tarkoituksena oli estää Slobodan Miloševićin etniset puhdistukset ja tuoda Kosovon pakolaisille apua maajoukkojen avulla. Koska sodanjulistusta ei ikinä tehty, Jugoslavia syytti Natoa julistamattomasta ja YK:n peruskirjan vastaisesta aggressiosta.lähde?
Edellisenä vuonna Kosovossa oli ollut albaanisissien ja Serbian sisäministeriön joukkojen välinen sota, jonka aikana väitettiin, että oli tapettu useampia etnisiä albaaneja. (Serbien siviilien menehtyneistä ei ole tarkkaa tietoa.) Vuoden 1999 puolella oli sattunut Račakin välikohtaus, jossa kuoli yli 40 albaania. Nato asettui sodan aikana tukemaan KLA:ta, huolimatta siitä, että ennen pommituksia KLA:ta kutsuttiin terroristijärjestöksi. Kampanjan jälkeen puhdistusten uhrien määräksi paljastui 2 100. Human Rights Watch laski operaation vaatineen 489–528 siviiliuhria. Unicefin arvion mukaan kuolleita oli ”yli 1200”. Lopputuloksena Jugoslavia suostui Naton asettamiin ehtoihin ja Serbian joukot vetäytyivät Kosovosta. Slobodan Milošević jäi edelleen valtaan. 7. toukokuuta kolme Naton risteilyohjusta tuhosi Belgradin Kiinan suurlähetystön. Sodan jälkeen perustettiin KFOR, Nato-vetoinen joukko YK:n valvonnassa, joka suoritti sotilastehtävää Kosovossa.lähde?
Yhdysvallat vastusti yritystä hakea operaatiolle YK:n turvallisuusneuvoston hyväksyntä, koska se Yhdysvaltain ulkoministeri Madeleine Albrightin mukaan heikentäisi Naton auktoriteettia, kun taas Ranskan ja muiden Nato-maiden mukaan liittouma tarvitsisi YK:n valtuutuksen. Jugoslaviassa Nato toimi ensimmäisen kerran suvereenia valtiota vastaan ilman YK:n hyväksyntää Venäjän asettuessa tukemaan Jugoslaviaa turvaneuvostossa. Huhtikuussa 1999 Washingtonissa torjuttiin Saksan ehdotus Naton luopumisesta ydinaseilla suoritettavan ensi-iskun mahdollisuudesta.
Historia > Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen

Naton peruskirjan viidenteen artiklaan vedottiin ensimmäisen kerran 12. syyskuuta 2001 Yhdysvaltoja vastaan tehtyjen terrori-iskujen jälkeen. Nato vahvisti 4. lokakuuta iskujen olleen hyökkäys Pohjois-Atlantin sopimuksen mukaan. Liittolaiset asettuivat yksiselitteisesti Yhdysvaltain tueksi ja vahvistivat viidennen artiklan käyttöönoton. Nato-maat sitoutuivat tukemaan Yhdysvaltoja muun muassa lupaamalla satamansa, lentokenttänsä ja ilmatilansa sen käyttöön. Myös Naton yhteisiä AWACS-ilmavalvontakoneita ja valmiusjoukkoihin kuuluvia sota-aluksia annettiin terrorismin vastaiseen toimintaan.lähde?
Artikla 5 ei kuitenkaan johtanut Naton yhteiseen operaatioon, vaan operaatio al-Qaida-verkoston tuhoamiseksi Afganistanissa käynnistettiin Yhdysvaltain johdolla. Naton rajallinen rooli operaatiossa herätti arvostelua apuaan tarjonneissa eurooppalaisissa liittolaisissa. Nato suoritti kahdeksan tehtävää, joista ensimmäiset kaksi: Operation Eagle Assist ja Operation Active Endeavour vastineeksi peruskirjan velvoitteille. Tästä solidaarisuudenosoituksesta huolimatta 10. helmikuuta 2003 Ranska ja Belgia käyttivät veto-oikeuttaan estämään Naton joukkojen lähetyksen Turkkiin ennen Irakin sotaa. Saksa ei käyttänyt veto-oikeuttaan mutta ilmaisi sille tukensa. Myöskään Turkki ei sallinut käyttää maaperäänsä hyökkäykseen Irakiin.lähde?
Historia > Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen > Afganistanissa

16. huhtikuuta 2003 Nato otti ensimmäisen kerran vastaan tehtävän maantieteellisen vastuualueensa ulkopuolella ottaessaan vastuun Afganistanin ISAF-rauhanturvajoukoista. Päätös tehtiin Saksan ja Alankomaiden ehdotuksesta ja kaikki Nato-maat hyväksyivät sen yksimielisesti. Toimivalta alueella siirrettiin Natolle 11. elokuuta. 31. heinäkuuta 2006 Nato-johtoinen joukko otti haltuunsa sotilasoperaatio Etelä-Afganistanissa Yhdysvaltain johtamalta terrorismin vastaiselta koalitiolta.lähde?
Vuonna 2008 Yhdysvallat varoitti Naton olevan jakautumassa kahteen leiriin, elleivät eurooppalaiset ota enemmän vastuuta Afganistanin operaatiosta. Yhdysvaltain mukaan sotilasliitto ei saa jakautua niihin, jotka suostuvat taistelemaan ja niihin, jotka eivät suostu.
Historia > Organisaatiomuutos 2003

19. kesäkuuta 2003 toteutettiin suuria muutoksia Naton johtorakenteessa kun Headquarters of the Supreme Allied Commander, Atlantic lakkautettiin. Uusi sotilaallinen päämaja Allied Command Transformation (ACT) perustettiin Norfolkiin, Yhdysvaltain Virginiaan. Supreme Headquarters Allied Powers Europesta (SHAPE) tuli tässä yhteydessä Headquarters of Allied Command Operations (ACO).
Historia > Vuodesta 2014

Nato sijoitti Itä-Euroopan maihin pienet ”keihäänkärkijoukot” vuodesta 2014. Tämä oli vastaus Venäjän toimiin Ukrainassa. Kaikki Nato maat tuomitsivat jyrkästi Venäjän sen vallattua Krimin niemimaan Ukrainalta.
Vuodesta 2017 Yhdysvaltain presidentti Donald Trump vaati Nato-maita maksamaan suurempia osuuksia yhteiseen budjettiin. Vuonna 2019 Trump julisti leikkaavansa Nato-tukiaan huomattavasti.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan Nato on lähettänyt yli 40 000 sotilasta Naton ja Venäjän väliselle raja-alueelle. Nato lähetti sotilaita muun muassa Bulgariaan, Romaniaan, Unkariin ja Slovakiaan.lähde?
Naton rauhankumppanuus

Naton rauhankumppanuusohjelma (engl. Partnership for Peace) on tarkoitettu luottamuksen luomiseksi ja yhteistyön kasvattamiseksi Naton ja siihen kuulumattomien maiden välillä.lähde?
Nato ei puolusta rauhankumppaneihin kohdistuvia hyökkäyksiä, sillä puolustusyhteistyön 5. artikla takaa puolustuksen vain Naton jäsenille. Asia nousi esiin, kun rauhankumppanimaana ollut Venäjä liitti itseensä toisen Naton rauhankumppanimaan Ukrainan eteläisen Krimin alueen. Liitos tehtiin kansanäänestyksen jälkeen jota ei kansainvälisesti hyväksytty.
Naton rauhankumppanuusjäsenmaita ovat:
| --- | --- |
  Armenia   Azerbaidžan   Bosnia ja Hertsegovina   Georgia   Irlanti   Itävalta   Kazakstan   Kirgisia   Malta   Moldova :    Serbia   Sveitsi   Tadžikistan   Turkmenistan   Ukraina   Uzbekistan   Valko-Venäjä   Venäjä 
↑
↑
Nato ja Valko-Venäjä toimivat yhteistyössä marraskuuhun 2021 saakka, jolloin käytännön yhteistyö siviili- ja sotilastasolla jäädytettiin. Valko-Venäjä oli mukana rauhankumppanuusohjelmassa vuodesta 1995 lähtien.
Venäjä oli aiemmin rauhankumppani, mutta Venäjän hyökkäyksestä Ukrainaan johtuen suhde on jäädytetty ja Venäjä on suurin uhka Naton jäsenmaiden turvallisuudelle.
Itälaajentuminen

Venäjän presidentti Vladimir Putin on väittänyt Yhdysvaltain ulkoministerin James Bakerin luvanneen 9. helmikuuta 1990 Neuvostoliitolle, ettei Nato laajentuisi enää enempää itään, ja että tämä lupaus olisi myöhemmin petetty. Historioitsija Mary Elise Sarotten mukaan Nato ei ole pettänyt Venäjää.
Länsi-Saksan liittokansleri Helmut Kohl sanoi vuonna 1990 Neuvostoliiton johtajalle Mihail Gorbatšoville, että Naton joukkoja ei sijoiteta itäiseen Saksaan. Baker kysyi Gorbatšovilta, voiko Nato sijoittaa joukkoja Itä-Saksaan sen yhdistyessä Länsi-Saksaan, mutta ei antanut lupauksia, ja Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush ei hyväksynyt rajoituksia, joten Gorbatšovin syyskuussa 1990 allekirjoittama sopimus käsitteli vain Saksaa. Se mahdollisti Naton laajenemisen Itä-Saksaan vastineena talousavusta Venäjälle.
Putin vakuutti vuonna 2002, että jokainen maa saa valita turvallisuusratkaisunsa. Baltian maiden Nato-liitos oli tuolloin ajankohtainen.
Tutkija Mark Kramerin mukaan Bakerin keskustelu koski vain Saksaa, ei tietenkään Varsovan liiton maita, koska Varsovan liitto ja Neuvostoliitto olivat vielä olemassa. Yhdysvaltain hallinto ei suostunut minkäänlaiseen toimivallan rajaamiseen Itä-Saksassakaan, eikä sitä siksi kirjattu edes sopimusluonnoksiin. Saksa vain lupasi Neuvostoliitolle, että se lähettää sinne vain saksalaisia Nato-sotilaita.
Itälaajentuminen > Suomen liittyminen Natoon

Suomi liittyi Natoon vuonna 2023. Sitä ennen maan suhteesta Natoon oli käyty julkista keskustelua jo 1990-luvulta alkaen. Suomi oli myös yhteensovittanut kalustoaan Naton kanssa ja kuului Naton rauhankumppaneihin.
Suomen ja Naton isäntämaasopimus toteuttiin solmimalla yhteisymmärryspöytäkirja, joka määritti sen, miten Naton ja sen jäsenvaltioiden joukot voivat perustaa tukikohtia ja tuoda joukkoja Suomen alueelle sekä rauhan että kriisin aikana. Yhteisymmärryspöytäkirja velvoitti Suomea tarjoamaan tukea, tietoja ja suojelusta näille joukoille. Yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoitti vuonna 2014 Suomen puolesta Jarmo Lindberg.
28. helmikuuta 2022 Taloustutkimus julkaisi Ylen kyselyn tulokset, jonka mukaan 53 prosenttia suomalaisista kannatti Suomen liittymistä sotilasliitto Naton jäseneksi. 28 prosenttia suomalaisista vastustaa ja 19 prosenttia on kannastaan epävarmoja. Taloustutkimus toteutti kyselyn samaan aikaan, kun Venäjä aloitti laajamittaisen hyökkäyksen Ukrainaan. Kyselyn tietojen kerääminen aloitettiin keskiviikkona 23. helmikuuta 2022, eli päivää ennen Venäjän hyökkäystä. Kyseessä oli historiallinen muutos suomalaisten suhtautumisessa Nato-jäsenyyteen. Jäsenyyden kannattajien määrä oli noussut 34 prosenttiyksikköä vuodesta 2017, jolloin Yle kysyi asiaa edellisen kerran. Silloin jäsenyyden kannalla oli vain 19 prosenttia suomalaisista.
Ylen toukokuun 2022 alussa Taloustutkimuksella teettämän kyselyn mukaan 76 prosenttia suomalaisista kannatti Nato-jäsenyyttä, ja 12 prosenttia vastusti sitä. Eduskunnan puolustusvaliokunta puolsi Nato-jäsenyyden hakemista 10. toukokuuta 2022 julkaistussa lausunnossaan.
12. toukokuuta 2022 presidentti Sauli Niinistö ja pääministeri Sanna Marin julkistivat yhteisen lausunnon, jossa kannattivat Suomen Nato-jäsenyyttä. 15. toukokuuta valtioneuvosto hyväksyi selonteon, jossa se esitti, että tasavallan presidentti päättäisi Suomen hakevan jäsenyyttä eduskuntaa kuultuaan. Ulkoasiainvaliokunta antoi hakemusta puoltavan mietinnön, jonka eduskunnan täysistunto hyväksyi 17. toukokuuta äänin 188–8. Samana päivänä Niinistö teki valtioneuvoston esityksestä päätöksen hakea jäsenyyttä ja ulkoministeri Pekka Haavisto allekirjoitti hakemuksen. Suomen Nato-lähettiläs Klaus Korhonen luovutti hakemuksen 18. toukokuuta henkilökohtaisesti Naton pääsihteeri Jens Stoltenbergille sotilasliiton päämajassa Brysselissä.
Suomi liittyi Natoon 4. huhtikuuta 2023 viimeisen jäsenmaan Turkin hyväksyttyä jäsenyyden.
Kirjallisuutta

Dahl, Ann-Sofie: NATO: Historien om en försvarsallians i förändring.  Lund:  Historiska Media, 2019.  ISBN 978-91-7545-614-0  (ruotsiksi)
Kivinen, Olli: Nato ilman tunteilua.  Helsinki:  Suomen Atlantti-seura: Taloustieto, 2007.  ISBN 978-951-628-450-0  Julkaisun verkkoversio (PDF).
Krohn, Elias (toim.): 51 hyvää syytä sanoa Natolle ”kiitos ei”.  Helsinki:  Like: Suomen rauhanpuolustajat, 2003.  ISBN 952-471-160-5
Salomaa, Markku: Puhutaan Natosta. Docendo, 2015. ISBN 978-952-291-129-2
Sierla, Antti: Suomen mahdollisen Nato-jäsenyyden vaikutukset.  Helsinki:  Ulkoasiainministeriö, 2007.  ISBN 978-951-724-631-6  Julkaisun verkkoversio (PDF).
Nato 70 vuotta – arvioita puolustusliiton roolista ja Suomen kumppanuudesta. Karoliina Honkanen, Suomen Atlantti-Seura 2019
Pohjois-Atlantin Sopimus (epävirallinen suomennos). Suomen Atlantti-Seuran Uusi Nato? – 20 kysymystä ja vastausta raportin sivuilla 43-44.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nato Wikimedia Commonsissa
Naton virallinen sivusto (englanniksi, ranskaksi, ukrainaksi, venäjäksi)
Suomen erityisedustusto Natossa
Suomen Atlantti-Seura
Suomen Atlantti-Seura: Mikä Nato on?
Häkkinen, Teemu: Nato ja Suomen turvallisuusongelmat tutuiksi Agricola – Suomen humanistiverkko. 22.4.2015.
| n k  Pohjois-Atlantin liitto |
| --- | --- | --- |
| Jäsenvaltiot |  Alankomaat   Albania   Belgia   Bulgaria   Espanja   Islanti   Italia   Kanada   Kreikka   Kroatia   Latvia   Liettua   Luxemburg   Montenegro  Norja   Pohjois-Makedonia   Portugali   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi  Saksa   Slovakia   Slovenia   Suomi  Tanska   Tšekki   Turkki   Unkari   Viro   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat  |  |
| Rakenne |  Päämaja  Pääsihteeri  Supreme Headquarters Allied Powers Europe  Parlamentaarinen yleiskokous  Standardointisopimus  |  |
| Kahdenväliset suhteet |  Major non-NATO ally  Naton rauhankumppanuus  |  |
| Tunnukset |  Naton lippu  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Trove  Yle 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Dictionnaire historique de la Suisse  SNAC  IdRef 
Naton päämaja Brysselissä.
Naton nykyinen pääsihteeri Mark Rutte.
Naton laajentuminen vuodesta 1949.
Naton rauhankumppanuusohjelman harjoituksia vuonna 1996. Rauhankumppanuus ulotti Nato-yhteistyön Itä-Eurooppaan.
Yhdysvaltain laivaston USS Farragut -ohjushävittäjä tuhoamassa somalimerirosvojen venettä Adeninlahdella maaliskuussa 2010.
Syyskuun 11. päivän terroriteot saivat Naton vetoamaan peruskirjan viidenteen artiklaan ensimmäistä kertaa.
William Häkli

William Leonard Häkli
William Leonard Häkli (22. tammikuuta 1893 Hämeenlinna - 6. joulukuuta 1967) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat kauppias Johan Häkli ja Anna Vilmi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Märta Braxenin kanssa, josta hän erosi vuonna 1946 ja avioitui toisen kerran vuonna 1947 farmaseutti Ilta Saima Muroma omaa sukua Päiviön kanssa.
Opinnot

Häkli kirjoitti ylioppilaaksi PHelsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1913–1914.  Häkli kävi Nikolain ratsuväkiopistoa Pietarissa 1. lokakuuta 1914 – 1. joulukuuta 1914. Hän suoritti Sotakorkeakoulun komentajakurssin vuonna 1926 ja yleinen osaston vuosina 1927–1928 sekä Taistelukoulun orientoivan kurssin vuonna 1928.
Jääkärikausi

Häkli liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 25. helmikuuta, josta hänet siirrettiin 18. syyskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja edelleen vastaperustettuun pataljoonan haupitsipatteriin 13. joulukuuta 1916. Häkli otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota

Häkli saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan Jääkäritykistön 3. patteriin, missä joukossa hän otti osaa taisteluihin Kurussa, Muroleessa, Viljakkalassa ja Ylöjärvellä sekä Tampereella. Tampereen valloituksen jälkeen hänet siirrettiin tykistön uudelleen järjestelyn myötä jaosjohtajaksi Jääkäritykistöprikaatin 3. jääkäripatteriston 6. patteriin ja otti osaa taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Häkli palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 28. heinäkuuta 1918 päälliköksi Vuoristotykistöpatteriston 2. patteriin (patteristo tunnettiin myöhemmin nimellä Jääkäritykistöpatteristo). Seuraavaksi hänet siirrettiin 16. kesäkuuta 1920 komentajaksi kenttätykistörykmentti 2:n III patteristoon, ja edelleen 17. syyskuuta 1924 komentajaksi kenttätykistörykmentti l:n I patteristoon ja 16. toukokuuta 1928 alkaen komentajaksi Jääkäritykistörykmenttiin, kunnes hänet komennettiin 2. toukokuuta 1932 Sotakorkeakoulun opettajaksi ja 1. heinäkuuta 1933 Yleisesikuntaan, mistä määrättiin sotilasasiamieheksi Moskovaan. Moskovasta palattuaan hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1934 ja aloitti työnsä 4. maaliskuuta 1935 alkaen Kenttätykistörykmentti 2:n komentajana.
Talvi- ja jatkosota

Häkli osallistui talvisotaan III armeijakunnan tykistökomentajana, osallistuen taisteluihin Karjalankannaksen itäisellä lohkolla suorittaen Tykistön komentajakurssin välirauhan aikana vuonna 1941. Jatkosotaan hän osallistui Karjalan Armeijan (Aunuksen Ryhmä) tykistökomentajana aina sodan loppuun saakka toimien samalla vuosina 1943–1944 7. divisioonan virkaatekevänä komentajana seitsemän kuukauden ajan. Jatkosodassa hän osallistui taisteluihin Aunuksen kannaksella ja Syvärillä. Sodan loppuvaiheessa hän toimi myös Kannaksen Joukkojen tykistökomentajana. Sotien jälkeen hän toimi tykistön tarkastajan erikoistehtävissä muun muassa sotavankien luovutuslautakunnan puheenjohtajana. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi vuonna 1944 ja siirtyi Häklin Kalustot Oy:n toimitusjohtajaksi toimien vuodesta 1956 ainoastaan yrityksessä omistajan roolissa. Hänet haudattiin Honkanummelle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Varavääpeli 11. helmikuuta 1918  Vänrikki, 26. huhtikuuta 1918  Luutnantti 24. joulukuuta 1918  Kapteeni 16. toukokuuta 1920  Majuri 6. joulukuuta 1924  Everstiluutnantti 16. toukokuuta 1928  Eversti 6. joulukuuta 1935  Yleisesikunta-upseerin arvonimi 21. kesäkuuta 1933 |      |  Vapaudenristi 1. lk. tammenlehvien kera  Vapaudenristi 1. lk.  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Saksan 2. lk. Rautaristi  Saksan Kotkan ritarikunnan 1. lk. kunniamerkki  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoona 27:n haupitsijaoksen toinen tykki tuliasemassa miehistöineen Riianlahdella syksyllä 1916.
Eugen Hänle

Eugen Hänle (k. 21. syyskuuta 1975) oli saksalainen lentokonesuunnittelija ja Glasflügel Segelflugzeugbau GmbH-lentokonetehtaan perustaja. Hänle perusti yhtiönsä vuonna 1962 yhdessä vaimonsa Ursulan kanssa. Glasfügel oli ensimmäinen yritys, joka valmisti yli sata lasikuiturakenteista lentokonetta.
Eugen Hänle kuoli lento-onnettomuudessa. Tämän jälkeen hänen yhtiönsä ajautui talousvaikeuksiin ja sen toiminta loppui vuonna 1982. Vuonna 1976 hänelle myönnettiin postuumisti Organisation Scientifique et Technique du Vol à Voile (OSTIV)-palkinto.
Eugen Hänlen suunnittelemat purjelentokoneet

Glasflügel H-30 GFK
Glasflügel H-301 Libelle
Glasflügel BS-1
Glasflügel H-101 Salto
Glasflügel 401 Kestrel
Glasflügel 604 Kestrel
Glasflügel H-20X Standard-Libelle
Glasflügel H-205 Club-Libelle
Glasflügel 206 Hornet
Glasflügel 303 Mosquito
Glasflügel 304
Glasflügel 402
Glasflügel Falcon
Aiheesta muualla

Der Nachfolger von Glasflügel
sailplane directory (Arkistoitu – Internet Archive)
Modelle für den Flugsimulator (Arkistoitu – Internet Archive)
OSTIV
Dietmar Geistmann: Die Entwicklung der Kunststoffsegelflugzeuge, ISBN 3-87943-483-2
Dietmar Geistmann: Segelflugzeuge in Deutschland, ISBN 3-613-01449-1.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB 
Glasflügel 401 Kestrel.
Glasflügel H-101 Salto.
Karl Hägg

Karl Axel Hägg (16. tammikuuta 1888 Porvoo – 22. toukokuuta 1956) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat työmies Gustaf Hägg ja Amanda Gustafsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Hilja Maria Meskasen kanssa.
Opinnot

Hägg kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Viipurin reaalikoulussa vuonna 1925. Hän suoritti liikuntakasvatuskurssin Jyväskylässä vuonna 1919 ja Divisioonantalousaliupseerikurssin vuonna 1938 sekä armeijan palotorjuntakurssin vuonna 1944.