stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viron keskustapuolue
Historia > Ratasin aika

Savisaaren väistyminen ja Ratasin nousu puolueen johtoon avasi keskustapuolueelle oven hallitukseen. Pian Ratasin valinnan jälkeen Taavi Rõivasin johtama hallitus kaatui epäluottamusäänestykseen Rõivasin Reformipuolueen hallituskumppanien vedettyä siltä tukensa pois. Ratasin keskustapuolue aloitti tämän jälkeen hallitusneuvottelut sosiaalidemokraattien ja Isänmaan ja Res Publican liiton kanssa. Ratasin I hallitus astui virkaansa marraskuussa 2016 ja sitä seurasi Ratasin II hallitus vuosina 2019–2021. Keskustapuolue osallistui myös Kaja Kallaksen I hallitukseen. Se joutui lähtemään hallituksesta kesäkuussa 2022, sillä Kallaksen mukaan keskustapuolue ei kyennyt asettamaan Viron kansallisia etuja omien etujensa edelle.
Syksyllä 2023 Ratasin seuraajaksi puheenjohtajana valittiin Tallinnan pormestari Mihhail Kõlvart. Tammikuussa 2024 kuusi keskustapuolueen kansanedustajaa erosi puolueesta, syynä olivat heidän mukaansa puoluejohdon sisäiset erimielisyydet ja Kõlvartin passiivinen osallistuminen valtakunnanpolitiikkaan.
Ideologia

Keskustapuolueen virallinen aatesuunta on keskustalaisuus. Kuitenkin perinteisesti sosiaaliliberalismilla on ollut vankka asema puolueessa. Keskustapuolueen kannattajakuntaan kuuluu pääasiassa alempaa keskiluokkaa, eläkeläisiä ja muita keskituloisia vähemmän ansaitsevia. Keskustapuolue on vastustanut erityisesti Viron reformipuolueen ajamaa joissain asioissa hyvinkin liberaalia talouspolitiikkaa, ja se onkin ajautunut ristiriitoihin liberaalien kanssa. Puoluehan on kannattanut siirtymistä tasaverosta Suomen mallin mukaiseen progressiiviseen tuloverotukseen.
Keskustapuolueen toimintaan kuuluu myös populismi, jolla sen on sanottu houkutelleen erityisesti maan venäläisväestöä puolueen kannalle. Erityisesti puolueen suuri kannatus venäläisten keskuudessa (yli 80 prosenttia) on herättynyt voimakkaita tunteita virolaisten keskuudessa. Juuri patsaskiistan aikana keskustapuoluetta ja erityisesti Savisaarta on syytetty venäläisten liiallisesta mielistelystä. Puolueen ja Savisaaren läheinen toiminta Yhtenäisen Venäjän kanssa ja Viron entisten miehittäjien kanssa on saanut vastustusta kansallismielisten, isänmaallisten ja konservatiivisten puolueiden ja piirien keskuudessa.
Aiheesta muualla

Keskustapuolue (viroksi, venäjäksi)
Keskustapuolueen entinen puheenjohtaja Edgar Savisaar vuonna 2006.
Viron presidentinvaali 2016

Viron presidentinvaali on epäsuora vaali, jossa valitaan Viron presidentti. Ensimmäinen kierros järjestettiin 29. elokuuta 2016, toinen ja kolmas kierros 30. elokuuta 2016. Koska kukaan ei saavuttanut Riigikogun kolmessa suljetussa lippuäänestyksessä riittävää enemmistöä, seuraava vaihe käytiin 24. syyskuuta valitsijamieskokouksessa. Koska sekään vaihe ei tuottanut tulosta, palattiin riigikoguun, jossa äänestettiin 3. lokakuuta 2016.
Vaalitapa

Viron presidentin valitsemisen vaalilaissa parlamentti eli riigikogu kutsutaan ensin valitsemaan presidenttiä. Laki vaatii vähintään 68 ääntä riigikogun 101 jäseneltä eli kahden kolmasosan enemmistöä. Äänestyskierroksia käydään kolme kahden päivän aikana.
Jos parlamentin jäsenten vaalit epäonnistuvat näissä kolmessa äänestyksessä, Riigikogun puhemies kutsuu erityisen vaalikokouksen (vir. valimiskogu). Se koostuu 101 riigikogun jäsenestä ja tuolloin 234 valitsijasta, jotka paikalliset viranomaiset (kaupungit ja kunnat) lähettivät. Kuntien edustajista 10 tuli Tallinnasta, neljä edustajaa Tartosta, Narvasta ja Pärnusta, kaksi edustajaa yli 10 000 asukkaan kaupungeista ja lopuilla kunnilla yksi edustaja/kunta. Vaalikokouksen valitsijat äänestävät kaksi kierrosta. Valitun tulee saada valitsijakokouksen äänistä yli puolet eli tässä tapauksessä 168 ääntä. Mikäli ensimmäinen kierros ei tuota vaadittua tulosta, kaksi eniten ääniä saanutta on toisen vaalikouksen äänestyksessä ja vaatimus on edellee sama eli 168 ääntä.
Mikäli vaalikokous toisellakaan kierroksella vaadittua tuosta, valinta palaa 101-jäseniseen riigikoguun.
Vaalit olivat salaiset.
Edeltävät keskustelut ja presidenttiehdokkaiden nimeäminen

Viron vuoden 2016 presidentinvaalit käytiin Toomas Hendrik Ilveksen 10-vuotisen presidenttiyden jälkeen. Uuden presidentin valinta näytti hyvin epäselvältä. Lähtötilanteessa ehdokkaita oli useita. Vahvinta kannatusta kansalaisten keskuudessa sai aiemmin ulkoministerinä toiminut, sitoutumaton Marina Kaljurand. Kansansuosiolla ei vaaleissa ollut suoraa vaikutusta, koska valinnan tekivät ensin riigikogun edustajat ja mikäli siellä ei löytynyt 2/3-osan riigikogukannatusta, valinnassa oli mukana lisäksi kuntien edustajat.
Sosialidemokraattinen puolue luopui omasta ehdokkaastaan ja tuki aiemmin ulkoministerinä toiminutta sitoutumatonta Marina Kaljurandia, joskin valitsijoilla on vapaat kädet antaa äänensä kenelle haluavat. Puolue päätyi ratkaisuun ennen vaalikokousta, jotta vaali onnistuisi, eikä valinnan tarvitsisi palata parlamentin päätettäväksi.
Mielipidekyselyt

| Kyselyn tekijä> Kyselyn tekijä.Kyselyn tekijä | Ajankohta> Ajankohta.Ajankohta | Vastaajia> Vastaajia.Vastaajia | Kaljurand Sit>  | Savisaar Sit>  | Tarand Sit>  | Kallas Ref | Rüütel EKRE | Ergma IRL | Paet Eef | Helme EKRE | Jõks Sit>  | Nestor SDE | Reps Kesk |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| TNS Emor | syyskuu 2016 | 1009 | 40 % | – | – | 18 % | – | – | – | 6 % | 5 % | 7 % | 8 % |
| Turu-uuringute AS | elokuu 2016 | 1003 | 22 % | 15 % | 6 % | 17 % | – | – | 2 % | 5 % | 8 % | 3 % | 3 % |
| TNS Emor | elokuu 2016 | 1505 | 30,4 % | – | – | 22,3 % | – | – | – | 6 % | 6,9 % | 4,9 % | 7,8 % |
| Turu-uuringute AS | kesäkuu 2016 | – | 29 % | 14 % | 6 % | 9 % | – | – | 2 % | 4 % | 8 % | 2 % | 1 % |
| TNS Emor | kesäkuu 2016 | 1375 | 25 % | 14 % | 6 % | 11 % | – | – | 4 % | 5 % | 11 % | 2 % | 2 % |
| TNS Emor | huhtikuu 2016 | 1293 | 30 % | 14 % | 10 % | 12 % | – | – | – | 5 % | 3 % | 2 % | – |
| Turu-uuringute AS | tammikuu 2016 | 1001 | 23 % | 14 % | 9 % | 8 % | 5 % | 4 % | 3 % | – | – | 3 % | – |
| TNS Emor | joulukuu 2015 | – | 20,3 % | 12,6 % | 9,5 % | 10,6 % | 3,2 % | 4 % | 2,9 % | – | – | 1,4 % | – |
| TNS Emor | elokuu 2015 | 1203 | 14,3 % | 13,2 % | 10,1 % | 11,2 % | 3,4 % | 5,4 % | 4,8 % | – | – | 2,3 % | – |
| TNS Emor | maaliskuu 2015 | 1251 | 10,4 % | 13 % | 9,6 % | 13 % | 3,6 % | 6,7 % | – | – | – | 1,3 % | – |
Ensimmäinen riigikogu-vaihe

Ensimmäisellä kierroksella riigikogussa oli mukana vain kolme ehdokasta. Hallituspuolueet, reformipuolue ja sosiaalidemokraatit, olivat sopineet , että heillä on vaalissa yksi ehdokas kullakin kierroksella. Ensimmäisellä kierroksella heillä oli riigikogun puhemies, sosiaalidemokraattien Eiki Nestor, joka sai 40 ääntä. Opposition eli Keskustan ehdokas Mailis Reps sai 26 ääntä ja sitoutumaton Allar Jõks 25 ääntä. Paikalla oli 99 kansanedustajaa 101 parlamentin jäsenestä. Tyhjää äänesti kahdeksan kansanedustajaa.
Toisessa äänestyksessä entinen pääministeri ja EU:n liikennekomissaari, Reformipuolueen ehdokas Siim Kallas sai 45 ääntä. Kallas korvasi sopimuksen mukaisesti Nestorin toisella kierroksella. Pääoppositiopuolue Keskustan ehdokas Mailis Reps sai 32 ääntä ja riippumaton ehdokas, entinen oikeuskansleri Allar Jöks sai 21 ääntä. Kaksi eniten ääniä saanutta meni iltapäivällä käydylle kolmannelle äänestyskierrokselle.
Riigikogu ei onnistunut valitsemaan uutta presidenttiä vaalien kolmannella kierroksella. Kumpikaan äänestyksessä ehdolla olleista ehdokkaista eli Siim Kallas ja Mailis Reps ei saanut vaadittavaa kahden kolmasosan äänisaalista. Siim Kallas sai 42 ääntä ja Mailis Reps 26 ääntä. Tyhjiä ääniä jätettiin peräti 30. Näin vaali siirtyi vaalikokoukseen, johon tuli riigikogu-edustajien lisäksi kaupunkien ja kuntien edustajat.
Vaalikokous - kaksi tuloksetonta vaalikierrosta

Vajaa kuukausi riigikogu-vaalien jälkeen riigikogun ja kaupunkien/kuntien edustajat - kaikkiaan 335 edustajaa kokoontui 24. syyskuuta Estonia-teatteriin valitakseen uuden presidentin. Valinta vaati 168 edustajan äänet.
Sitoutumaton kansansuosikki Marina Kaljuraid luopui ulkoministeriydestä ennen vaalikousta. Hän oli erityisen suosittu naisten, nuorten ja venäjänkielisten keskuudessa. Kaljuraid oletti tekemällään ratkaisulla saavansa päähallituspuolueen eli reformipuolueen edustajien tuen vaalikokouksessa. Vaalikokouksen ensimmäiselle kierrokselle osallistui viisi presidenttiehdokasta. Siim Kallaksen ja Mailis Rapsin ehdokkuudet tulivat automaattisesti, koska he olivat mukana riigikogu-vaiheen kolmannella vaalikierroksella. Muut ehdokkaat tarvitsivat vähintään 21 vaalilautakunnan jäsenen hyväksynnän. Vaaditut allekirjoitukset keräsivät Marina Kaljurand, Mart Helme ja Allar Jõks. Ensimmäisellä kierroksella Allar Jõks sai 83 ääntä, Siim Kallas 81 ääntä, Mailis Reps 79 ääntä, Marina Kaljurand 75 ääntä ja Mart Helme 16 ääntä. Koska kukaan ei onnistunut saamaan 168 ääntä, pidettiin vaalien toinen kierros, johon osallistuivat kaksi eniten ääniä saanutta ehdokasta ensimmäiseltä kierrokselta eli Jõks ja Kallas.
Vastoin odotuksia vaalikokouksen toinenkaan kierros ei tuonut ratkaisua presidentinvalintaan, sillä vaalissa jätettiin 60 tyhjää äänestyslippua. Kallas sai 138 ja Jõks 134 ääntä.  Tulos oli ainutlaatuinen, sillä aiemmissa vaaleissa vastaavassa tilanteessa eli vuoden 1996, 2001 ja 2006 vaaleissa oli saatu valittua uusi presidentti. Viime vaiheessa mukana olleet ehdokkaat Kallas ja Jõks luopuivat tämän jälkeen ehdokkuudestaan.
Vaali takaisin parlamenttiin

Vaalikokouksen valinta ei siis onnistunut, joten se palautui takaisin riikikogulle. Riigikogun puhemies Eiki Nestorin johdolla käydyissä neuvotteluissa Reformipuolueen suosikkina presidentiksi oli entinen pitkäaikainen puolustusministeri ja diplomaatti Jüri Luik, mutta Keskusta ja kansalliskonservatiivinen EKRE eivät kannattaneet Luikia. Sen jälkeen kompromissiehdokkaaksi valikoitui Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsen Kersti Kaljulaid. Kaljulaidin valinnalle riigikogun suurimmista puolueista löytyi kannatusta yli vaadittavan 68 edustajan. EKRE ei kannattanut myöskään Kaljulaidin valintaa hänen tasa-arvoisen avioliittokäsityksensä vuoksi.  Puolueiden kompromissiehdokkaaksi valittu Kaljulaid tuli odotusten mukaisesti valituksi. Hänen puolestaan äänesti 101:stä kansanedustajasta 81 eli yli tarvittavan 68 äänen. Kaljulaid oli riigikogun äänestyskierroksella ainoa ehdokas.
Asiasta muualla

President of the Republic of Estonia Elections vvk.ee. Viitattu 10.2.2021. (englanniksi)
Virosta tuli EU:n puheenjohtajamaa Kaljulaidin presidenttiyden alkuvaiheessa. Kuva kesäkuun 2017 aloitustapahtumasta Tallinnassa. Vasemmalla silloinen Viron pääministeri Jüri Ratas, keskellä EU-komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker ja presidentti Kaljulaid oikealla.
Retrohelmet

| Retrohelmet |
| --- | --- |

Kestoaika:  42 minuuttia
Verkko:  MTV3
Esitetty:  23. toukokuuta 2015 –   19. joulukuuta 2015
Jaksoja:  15+1
Tuotanto
Tuottaja(t):  Tanja Huutonen
Vastaava(t) tuottaja(t):  Sari Valtanen
Ohjaaja(t):  Tanja Huutonen
Käsikirjoittaja(t):  Tanja Huutonen
Leikkaaja(t):  Pauline Kuusela
Kuvaaja(t):  Olli Janatuinen
Tuotantoyhtiö(t):  MTV3
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Retrohelmet on touko–syyskuussa 2015 MTV3-kanavalla esitetty ohjelma, jossa esitettiin MTV:n arkistoista digitoituja musiikkivideoita, joita on esitetty alun perin ohjelmissa kuten Levyraati, Toivotaan toivotaan sekä Desibeli Appelsiini. Musiikkivideoiden lisäksi ohjelmassa haastateltiin videoilla esiintyviä artisteja ja kappaleiden tekijöitä. Ohjelmaa juonsi Tanja Huutonen, joka myös ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti ohjelman.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Esityspäivä | Katsojaluvut |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Coverhitit | 23. toukokuuta 2015 | 408 000  |
| 2 | Retrohuumori | 30. toukokuuta 2015 | 269 000  |
| 3 | Kasarisynkistely | 13. kesäkuuta 2015 | alle 192 000  |
| 4 | Retrohuumori II | 20. kesäkuuta 2015 | 297 000  |
| 5 | Suomirock | 27. kesäkuuta 2015 | 324 000  |
| 6 | Kasaridisko | 4. heinäkuuta 2015 | 249 000  |
| 7 | Retrorakkaus | 11. heinäkuuta 2015 | alle 118 000  |
| 8 | Kasarikaihoa | 18. heinäkuuta 2015 | 225 000  |
| 9 | Kasaridisko II | 25. heinäkuuta 2015 | 281 000  |
| 10 | Isänmaa ja työ | 1. elokuuta 2015 | 368 000  |
| 11 | Suomirock II | 8. elokuuta 2015 | 244 000  |
| 12 | Lastenlaulut | 15. elokuuta 2015 | 239 000  |
| 13 | Lauluja naisista | 22. elokuuta 2015 | 252 000  |
| 14 | Coverhitit II | 29. elokuuta 2015 | 215 000  |
| 15 | Tähtien unohdetut esitykset | 5. syyskuuta 2015 | 236 000  |
| 16 | Jouluspecial | 19. joulukuuta 2015 | 379 000  |
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut

Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut ovat ratamelonnan tärkeimmät arvokilpailut yhdessä olympialaisten ratamelonnan kanssa. Kilpailujen organisoinnista vastaa Kansainvälinen Kanoottiliitto. Ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin Vaxholmissa 1938, ja vuodesta 1970 kilpailut on järjestetty vuosittain olympiavuosia lukuun ottamatta.
Ratamelonnan MM-kilpailuissa on kilpailu alusta saakka kajakilla ja kanadalaiskanootilla yhden, kahden ja neljän henkilön luokissa. Kilpailumatkoina ovat nykyisin 200, 500, 1 000 ja 5 000 metriä sekä 4 × 200 metrin viesti. Aiemmin on kilpailtu myös 10 000 metrillä sekä 4 × 500 metrin viestissä.
Kilpailut

|  | Vuosi | Kaupunki | Maa |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1938 | Vaxholm |  Ruotsi |
| 2. | 1948 | Lontoo |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 3. | 1950 | Kööpenhamina |  Tanska |
| 4. | 1954 | Mâcon |  Ranska |
| 5. | 1958 | Praha |  Tšekkoslovakia |
| 6. | 1963 | Jajce |  Jugoslavia |
| 7. | 1966 | Itä-Berliini |  Itä-Saksa |
| 8. | 1970 | Kööpenhamina |  Tanska |
| 9. | 1971 | Belgrad |  Jugoslavia |
| 10. | 1973 | Tampere |  Suomi |
| 11. | 1974 | México |  Meksiko |
| 12. | 1975 | Belgrad |  Jugoslavia |
| 13. | 1977 | Sofia |  Bulgaria |
| 14. | 1978 | Belgrad |  Jugoslavia |
| 15. | 1979 | Duisburg |  Länsi-Saksa |
| 16. | 1981 | Nottingham |  Yhdistynyt kuningaskunta |
| 17. | 1982 | Belgrad |  Jugoslavia |
| 18. | 1983 | Tampere |  Suomi |
| 19. | 1985 | Mechelen |  Belgia |
| 20. | 1986 | Montreal |  Kanada |
| 21. | 1987 | Duisburg |  Länsi-Saksa |
| 22. | 1989 | Plovdiv |  Bulgaria |
| 23. | 1990 | Poznań |  Puola |
| 24. | 1991 | Pariisi |  Ranska |
| 25. | 1993 | Kööpenhamina |  Tanska |
| 26. | 1994 | México |  Meksiko |
| 27. | 1995 | Duisburg |  Saksa |
| 28. | 1997 | Dartmouth |  Kanada |
| 29. | 1998 | Szeged |  Unkari |
| 30. | 1999 | Milano |  Italia |
| 31. | 2001 | Poznań |  Puola |
| 32. | 2002 | Sevilla |  Espanja |
| 33. | 2003 | Gainesville |  Yhdysvallat |
| 34. | 2005 | Zagreb |  Kroatia |
| 35. | 2006 | Szeged |  Unkari |
| 36. | 2007 | Duisburg |  Saksa |
| 37. | 2009 | Dartmouth |  Kanada |
| 38. | 2010 | Poznań |  Puola |
| 39. | 2011 | Szeged |  Unkari |
| 40. | 2013 | Duisburg |  Saksa |
| 41. | 2014 | Moskova |  Venäjä |
| 42. | 2015 | Milano |  Italia |
| 43. | 2017 | Račice |  Tšekki |
| 44. | 2018 | Montemor-o-Velho |  Portugali |
| 45. | 2019 | Szeged |  Unkari |
Mitalitaulukko 1938–2009

Lähde: Sports123.com
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Unkari | 166 | 130 | 111 | 407 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 102 | 79 | 67 | 248 |
| 3 |  Saksa | 82 | 62 | 53 | 198 |
| 4 |  Itä-Saksa | 73 | 36 | 35 | 144 |
| 5 |  Romania | 45 | 70 | 64 | 179 |
| 6 |  Venäjä | 32 | 26 | 26 | 84 |
| 7 |  Ruotsi | 29 | 34 | 44 | 107 |
| 8 |  Puola | 26 | 58 | 55 | 139 |
| 9 |  Kanada | 16 | 21 | 18 | 55 |
| 10 |  Länsi-Saksa | 15 | 22 | 26 | 63 |
| 11 |  Italia | 13 | 18 | 11 | 42 |
| 12 |  Norja | 13 | 14 | 12 | 39 |
| 13 |  Valko-Venäjä | 13 | 9 | 7 | 29 |
| 14 |  Espanja | 11 | 15 | 23 | 49 |
| 15 |  Tanska | 11 | 13 | 15 | 39 |
| 16 |  Tšekkoslovakia | 9 | 15 | 21 | 45 |
| 17 |  Australia | 9 | 12 | 13 | 34 |
| 18 |  Slovakia | 9 | 6 | 7 | 22 |
| 19 |  Ranska | 8 | 14 | 19 | 41 |
| 20 |  Bulgaria | 8 | 10 | 24 | 42 |
| 21 |  Jugoslavia | 8 | 8 | 5 | 21 |
| 22 |  Suomi | 7 | 3 | 1 | 11 |
| 23 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 5 | 5 | 5 | 15 |
| 24 |  Yhdysvallat | 5 | 3 | 2 | 10 |
| 25 |  Tšekki | 4 | 17 | 9 | 30 |
| 26 |  Ukraina | 4 | 8 | 17 | 29 |
| 27 |  Uusi-Seelanti | 4 | 5 | 3 | 12 |
| 28 |  Liettua | 4 | 3 | 8 | 15 |
| 29 |  Itävalta | 3 | 6 | 12 | 21 |
| 30 |  Kuuba | 3 | 4 | 5 | 12 |
| 31 |  Israel | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 32 |  Latvia | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 33 |  Belgia | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 34 |  Uzbekistan | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 35 |  Serbia | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 36 |  Azerbaidžan | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 37 |  Meksiko | 1 | 0 | 1 | 1 |
| 38 |  Serbia ja Montenegro | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 39 |  Kiina | 0 | 4 | 5 | 9 |
| 40 |  Alankomaat | 0 | 4 | 4 | 8 |
| 41 |  Argentiina | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 42 |  Slovenia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 43 |  Moldova | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 44 |  Portugali | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 45 |  Kazakstan | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 45 |  Etelä-Afrikka | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Kansainvälisen kanoottiliiton sivusto (englanniksi)
Rebellion Developments

| Rebellion Developments |
| --- | --- |
Perustettu:  1992
Kotipaikka:  Oxford, Englanti
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit, sarjakuvat
Tytäryhtiöt:  Rebellion Liverpool, Abaddon Books, 2000 AD, Solaris Books
Kotisivu:  rebellion.co.uk
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rebellion Developments (lyhyesti Rebellion) on Oxfordissa Englannissa sijaitseva videopelien kehittäjä.
Yhtiöllä on myös sarjakuvien julkaisua sen ostettua 2000 AD yhtiön.
Yhtiö osti Core Design studion vuonna Eidos Interactivelta, mutta tuoteoikeudet kuten Tomb Raider jäivät Eidosille.
Pelit

Yhtiö tunnetaan muun muassa Alien vs. Predator -peleistä ja Sniper Elite -pelisarjasta.
Yritys on tehnyt omien pelien lisäksi käännöksiä eri alustoille muiden yrityksien kehittämistä peleistä.
René Dubos

René Dubos
René Jules Dubos (20. helmikuuta 1901 Saint-Brice-sous-Forêt, Ranska – 20. helmikuuta 1982 New York, New York, USA) oli ranskalais-yhdysvaltalainen mikrobiologi. Hän toimi professorina Rockefeller-yliopistossa, New Yorkissa vuosina 1956–1971. Dubos osoitti 1930-luvulla ensimmäisenä ihmisenä, että antibiootteja voidaan eristää bakteereista. Hän kirjoitti elämänsä aikana yli kaksikymmentä kirjaa, joista ainakin kaksi on suomennettu.
Suomennetut teokset

Pasteur ja uudenaikainen tiede. Suomentanut Reino Tuokko, WSOY, Porvoo 1966
Inhimillinen eläin, 1968 (suom. 1973)
Palkinnot

Pulitzerin tietokirjallisuuspalkinto (1969) kirjalla Inhimillinen eläin
Ratamo (televisiosarja)

| Ratamo |
| --- | --- |

Tyyli:  rikosdraama, nordic noir
Kestoaika:  42 minuuttia
Luoja(t):  Roope Lehtinen Mikko Pöllä Timo Varpio
Perustuu:  Taavi Soininvaaran romaaneihin
Pääosissa:  Samuli Vauramo Saara Kotkaniemi Andrei Tsumak
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  C More MTV3
Esitetty:  C More: 6. syyskuuta 2018 –  8. marraskuuta 2018 MTV3: 6. tammikuuta 2019 – 10. maaliskuuta 2019
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  10
Ikäraja:   / 
Sisältömerkintä:   
Tuotanto
Tuottaja(t):  Mari Kinnunen
Vastaava(t) tuottaja(t):  Riina Kullas Roope Lehtinen
Ohjaaja(t):  Veikko Aaltonen
Käsikirjoittaja(t):  Timo Varpio
Säveltäjä(t):  Mauri Sumén
Leikkaaja(t):  Jari Heikkinen
Lavastaja(t):  Päivi Kettunen
Kuvaaja(t):  Jari Mutikainen
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Ratamo on suomalainen rikosdraamasarja, joka julkaistiin syksyllä 2018 C More -suoratoistopalvelussa ja esitettiin televisiossa MTV3-kanavalla alkuvuodesta 2019. Sarjan pääosissa näyttelevät Samuli Vauramo, Saara Kotkaniemi ja Andrei Tsumak. Sarja pohjautuu Taavi Soininvaaran vuonna 2016 julkaistuun romaaniin Venäläinen vieras, jonka pohjalta televisiokäsikirjoituksen on tehnyt Timo Varpio. Sarjan on ohjannut Veikko Aaltonen.
Ratamon tuotantobudjetti oli 3,4 miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 110 000 euroa.
Juoni

Sarja alkaa siitä, kun pääministerin (es. Martin Bahne) autonkuljettaja löytyy ammuttuna. Asiaa tutkii aluksi KRP, mutta kun selviää että samalla on kadonnut myös korkeimman turvaluokituksen asiakirjoja, mukaan tulee myös Supo. KRP:n puolella tutkintaa johtaa rikoskomisario Elina Linden (es. Saara Kotkaniemi) ja Supon puolella Arto Ratamo (es. Samuli Vauramo).
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samuli Vauramo  | … |  rikostutkija Arto Ratamo, Supo   |
|  Saara Kotkaniemi  | … |  rikoskomisario Elina Linden, KRP   |
|  Andrei Tsumak  | … |  Arkadi Akulov   |
|  Jukka Puotila  | … |  Jussi Ketonen, Supon johtaja   |
|  Jon-Jon Geitel  | … |  Esa Jokela, Supo   |
|  Juha Kukkonen  | … |  Matti Rissanen, KRP   |
|  Martin Bahne  | … |  Martti Koskela, pääministeri   |
|  Marjaana Maijala  | … |  Leila Tiainen, uusi pääministeri   |
|  Erkki Saarela  | … |  Ahti Viitala, ulkoministeri   |
|  Jarkko Niemi  | … |  Teemu Jalo, pääministerin avustaja   |
|  Alina Tomnikov  | … |  pääministeri Koskelan naisystävä   |
|  Iikka Forss  | … |  Petro Nikula   |
|  Ivan Mathias Petersson  | … |  Juri Burov   |
|  Jari Virman  | … |  Manu Sirén   |
|  Linnea Skog  | … |  Nelli Ratamo   |
|  Kai Vaine  | … |  Anssi Tiainen   |
|  Olivia Pesonen  | … |  Aada Tiainen   |
|  Ellen Hölttä  | … |  Siiri Tiainen   |
|  Timo Torikka  | … |  Ossi Jaatinen   |
|  Tom Petäjä  | … |  rekkakuski   |
|  Johannes Holopainen  | … |  Mikael Sahlstedt   |
|  Saija Lentonen  | … |  Marita Yläjoki   |
|  Tiina Rinne  | … |  Aila Nikula   |
Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu C Moressa | Ensiesitys MTV3:lla | Ikäraja | Katsojaluvut1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pääministeri | 6. syyskuuta 2018 | 6. tammikuuta 2019 |    | 412 000 |
| 2 | Sotamies | 13. syyskuuta 2018 | 13. tammikuuta 2019 |   | 295 000 |
| 3 | Tyttö | 20. syyskuuta 2018 | 20. tammikuuta 2019 |   | 339 000 |
| 4 | Liikemies | 27. syyskuuta 2018 | 27. tammikuuta 2019 |   | 292 000 |
| 5 | Isoveli | 4. lokakuuta 2018 | 3. helmikuuta 2019 |   | 245 000 |
| 6 | Kontakti | 11. lokakuuta 2018 | 10. helmikuuta 2019 |    | 319 000 |
| 7 | Ansa | 18. lokakuuta 2018 | 17. helmikuuta 2019 |   | 287 000 |
| 8 | Idiootti | 25. lokakuuta 2018 | 24. helmikuuta 2019 |   | 239 000 |
| 9 | Riidankylväjä | 1. marraskuuta 2018 | 3. maaliskuuta 2019 |    | 275 000 |
| 10 | Lähtökäsky | 8. marraskuuta 2018 | 10. maaliskuuta 2019 |   | alle 301 000' |
1 Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä televisiossa
Aiheesta muualla

Sarjan traileri YouTubessa
Rebelhead

Rebelhead on tamperelainen englanniksi laulava ja junttimetalliksi itseään kutsuva yhtye, joka perustettiin vuonna 2001. Rebelheadin debyyttilevy Fightback nauhoitettiin vuoden 2005 kesä–heinäkuussa Studio Karatessa, Jyväskylässä.
Jäsenet

Aki – laulu
Mikko Tuliniemi – kitara
Jorma "Jore" Rantalainen – basso
Ville – rummut
Julkaisut

Studioalbumit
Fightback (2005,  Whirlwind Records)
A Glorious Lack of Sophistication (2011)
Too Much (2014)
Aiheesta muualla

Rebelhead Meteli.netissä
http://www.myspace.com/rebelhead
Reina Regente (1906)

| Reina Regente |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ferrol
Kölinlasku:  1896
Laskettu vesille:  1906
Palveluskäyttöön:  1908
Loppuvaihe:  romutettu 1926
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 287 t
Pituus:  102,7 m
Leveys:  16,12 m
Syväys:  6,06 m
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  497
Aseistus
Aseistus:  10 × 140 mm tykkiä 12 × 6 naulan tykkiä 2 × 1 naulan tykkiä 8 × konekivääriä 3 × torpedoputkea
Reina Regente oli Espanjan laivaston vuonna 1906 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä. Espanjan kärsittyä tappion sodassa Yhdysvaltoja vastaan maan talous oli liian heikko laivaston laajentamiseksi, minkä seurauksena alus oli viimeinen valmistunut risteilijä pariin vuosikymmeneen.