stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dorothea Viehmann
Aiheesta muualla

Christian Fuchs: Dorothea Viehmann Nee Pierson
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Dorothea Viehmann
Käännös suomeksi
Edward F. McLaughlin

Edward F. McLaughlin (1926 – 18. tammikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen yritysjohtaja, joka toimi ABC Radio Networksin hallituksen puheenjohtajana vuosina 1972–1986.
McLaughlinin ura radiossa alkoi vuonna 1958 Oaklandissa. Vuonna 1964 hänestä tuli sanfranciscolaisen KGO-aseman myyntijohtaja. ABC Radion hallituksen puheenjohtajaksi hänet nimitettiin 1972, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1986 saakka. Vuonna 1987 McLaughlin perusti EMF Radio -nimisen tuotantoyhtiön, jonka ohjelmiin kuuluu muun muassa The Rush Limbaugh Show.
Edward F. McLaughlin nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1995.
Edward Fitzgerald

Edward Fitzgerald -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Edward Fitzgerald (1763–1798), irlantilainen lordi ja vallankumouksellinen
Edward Fitzgerald (1809–1883), brittiläinen runoilija
Edward Fitzgerald (1891–1966), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Edward Aloysius Fitzgerald (1893–1972), yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Edward Fitzgerald”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Civilization III

| Sid Meier's Civilization III |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Firaxis Games (Windowsille) Westlake Interactive, Aspyr Media (Macintoshille)
Julkaisija:  Infogrames (Windowsille)  MacSoft, Aspyr Media (Macintoshille)
Jakelija:  Steam ja GOG.com
Ohjaaja:  Sid Meier
Suunnittelija:  Jeff Briggs Soren Johnson
Säveltäjä:  Roger Briggs
Pelisarja:  Civilization
Julkaistu:  NA 30. lokakuuta 2001EU 16. marraskuuta 2001
Lajityyppi:  vuoropohjainen strategiapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli (lisäosan avulla)
Ikäluokitus:  ESRB: E   (Everyone)   ELSPA: 3+   PEGI: 3
Alusta:  Microsoft Windows, Macintosh
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Sid Meier’s Civilization III (yleisesti Civilization III tai Civilization 3) on Firaxis Gamesin kehittämä ja Infogramesin alun perin 2001 Windowsille julkaisema Civilization-strategiapelisarjan videopeli. Westlake Interactive ja Aspyr Media kehittivät ja Macsoft ja Aspyr Media julkaisivat pelistä Macintosh-version.
Pelaaminen

Pelin tarkoituksena on kehittää pelaajan oma valtakunta maailman johtavaksi valtioksi perustamalla kaupunkeja, kehittämällä teknologiaa ja laajentamalla kulttuuria. Peli alkaa vuodesta 4000 eaa. ja päättyy 2050 jaa. Pelin perusrunko keskittyy maailmankartalle, jossa siirretään yksiköitä kuten muissakin vuoropohjaisissa strategiapeleissä. Valtakunnan hallitseminen sen sijaan hoidetaan erilaisista valikoista. Jokaisella sivilisaatiolla on erityisominaisuuksia, joista on hyötyä jollakin pelin osa-alueella, ja jotka määrittelevät pelaajalla pelin alussa olevat teknologiat. Jokaisella sivilisaatiolla on myös oma sotilasyksikkö, joka liittyy sen historiaan. Sivilisaatioita ovat Atsteekit, Babylonia, Englanti, Egypti, Intia, Irokeesit, Japani, Kiina, Kreikka, Persia, Ranska, Rooma, Saksa, Venäjä, Yhdysvallat ja Zulut. Pelaajan kansan lisäksi pelissä on luonnollisesti muitakin kansoja. Näiden kanssa voi käydä kauppaa, solmia sopimuksia tai sotia.
Pelissä pelaaja toimii sivilisaationsa hallitsijana ja hallitsee sen kaikkia perusasioita kaupunkien tuotannosta armeijan hallintaan, teknologian kehitykseen ja valtiomuotoon. Jokaisella valtakunnalla on oma hallitusmuoto, joka vaikuttaa muun muassa tuotantoon, armeijan tukemiseen, kansalaisten onnellisuuteen ja korruptioon. Kun hallitusmuotoa vaihtaa, valtakunta ajautuu muutaman pelivuoron ajaksi anarkiaan. Kaupungin asukkailla on mieliala (onnellinen, tyytyväinen, tyytymätön), johon vaikuttavat esimerkiksi ylellisyystuotteet ja sotaväsymys. Jos tyytymättömiä asukkaita on enemmän kuin onnellisia, syntyy mellakka, jolloin kaupunki ei tuota mitään ja tilanne on selvitettävä, tai mellakat yltyvät ja esimerkiksi rakennuksia saattaa tuhoutua mellakoitsijoiden takia.
Pelaaminen > Resurssit

Civilization III:ssa on strategia-, ylellisyys- ja bonusresursseja. Resursseja voidaan löytää vain niille tyypillisissä maastotyypeissä ja ne voivat tuottaa ylimääräistä ruokaa, mineraaleja tai rahaa, mikäli ne ovat kaupungin vaikutuspiirissä. Bonusresursseilla ei ole muuta tarkoitusta. Strategisista ja ylellisyysresursseista voidaan käydä kauppaa, mutta bonusresursseista ei. Mikäli resurssi sijaitsee sivilisaation kulttuurirajojen ulkopuolella, sen voi ottaa käyttöönsä rakentamalla sen kohdalle siirtokunnan ja tekemällä siirtokunnasta tien johonkin kaupunkiin. Resurssit kulkevat eri kaupunkeihin teitä ja rautateitä pitkin tai joko meri- tai ilmateitse, jolloin tarvitaan joko satama tai lentokenttä tuonti- ja vientikaupunkiin. Sataman lisäksi resurssin kuljettamiseksi meriteitse tarvitaan riittävä teknologia kuljettamaan rahti merien (keksimällä tähtitieteen) tai valtamerien (keksimällä navigaatio tai magnetismi) halki.
Pelaaminen > Tiede ja tekniikka

Kehitys tieteessä jaetaan neljään aikakauteen (antiikkiin, keskiaikaan, teolliseen aikaan ja nykyaikaan). Jotta uudelle aikakaudelle voi siirtyä, pelaajan on keksittävä edelliseltä aikakaudelta kaikki teknologiat, joita ei erikseen ole merkitty vapaaehtoisiksi. Teknologiat mahdollistavat uusien yksiköiden, rakennusten ja ihmeiden rakentamisen sekä uusia hallitusmuotoja, antavat bonuksia eri osa-alueisiin ja paljastavat uusia resursseja kartalta. Kulttuuri on pelisarjan uusin osa-alue, joka määrittelee valtiorajat. Jokaisella kaupungilla, joka on rakentanut kulttuuria tuottavia rakennuksia, kuten temppeleitä, kirjastoja ja katedraaleja, on kulttuuriarvo (cultural rating). Vasta perustetun kaupungin kulttuuriarvo on 1, eli valtionraja ulottuu vain yhden ruudun päähän. Kulttuuriarvon kasvaessa, myös rajat ulottuvat kauemmaksi.
Pelaaminen > Taistelu

Vaikka pelin voittamiseksi ei vaaditakaan taistelua, on käytännössä mahdotonta pelata läpi taistelematta kertaakaan. Sotilasyksiköillä on yleensä vähintään kolme osumapistettä. Yksiköt keräävät taisteluista kokemusta ja voivat saada lisää osumapisteitä. Osumapisteiden ohella jokaisella sotilasyksiköllä on arvot hyökkäys- ja puolustustaistelusta ja liikkumisesta. Suuret kaupungit, joet ja linnoittautuminen antavat bonuksia puolustukseen. Koska satunnaisnumerogeneraattori lopulta ratkaisee taistelun, keihäsmiehenkin on mahdollista voittaa taistelupanssarivaunu, minkä vuoksi taistelusysteemi suunniteltiin uusiksi Civilization IV:ssä.
Pelaaminen > Editori

Pelissä on editori, jolla voi muokata pelin perinpohjaisesti. Editorilla voi muokata pelin sääntöjä, karttoja, skenaarioita ja ulkonäköä. Pelin fanijoukot ovat tehneet peliin useita modeja ja skenaarioita, jotka keskittyvät tiettyyn maailmanhistorian vaiheeseen, esimerkiksi toiseen maailmansotaan. Tällöin peliä on muokattu paljolti editorilla.
Lisäosat

Civilization III on julkaistu kaksi lisäosaa: Play the World ja Conquests. Play the World lisää moninpelimahdollisuuden ja kahdeksan uutta sivilisaatiota. Conquests lisää historiallisia skenaarioita ja kahdeksan uutta sivilisaatiota. Lisäksi molemmat lisäosat tuovat muutamia pienempiä lisäominaisuuksia peliin. Play the World lisäsi sivilisaatioihin arabit, Karthagon, keltit, korealaiset, mongolit, Osmanien valtakunnan ja viikingit. Conquests lisäsi Alankomaat, Bysantin, heettiläiset, inkat, mayat, Portugalin ja sumerit.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 90 % (perustuu 259 arvosteluun)
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
GameSpot: 9,2/10
IGN: 9,3/10
Peli on saanut myönteisiä arvioita ja pisteytys Metacritic-kerääjäsivustolla on 90/100.
Aiheesta muualla

Sid Meier's Civilization III MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Eduard Hauser

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sapporo 1972 | viesti |  |
Eduard "Edi" Hauser (s. 26. maaliskuuta 1948) on sveitsiläinen maastohiihdon olympiamitalisti. Hän edusti aktiiviurallaan SC Obergoms -seuraa, ja on pituudeltaan 172 cm.
Hauser hiihti ankkuriosuuden Sveitsin saavuttaessa viestipronssia Sapporon olympialaisissa 1972. Hän sijoittui samoissa kilpailuissa 15 kilometrillä 11:nneksi ja 30 kilometrillä 14:nneksi. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän oli 15 kilometrillä 17:s, 30 kilometrillä 25:s ja viestissä viides. Lake Placidissa 1980 hän sijoittui 30 kilometrillä 15:nneksi ja viestissä seitsemänneksi.
Hauser jakoi Albert Gigerin kanssa Engadin Skimarathonin voiton 1973. Hän sijoittui epävirallisen maastohiihdon maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 1973–1974.
Hauser on työskennellyt poliisina.
Dorotheenstadtin hautausmaa

Suurmiesten hautoja Dorotheenstadtin hautausmaalla: Obeliskinmuotoinen hautakivi on Fichten, punagraniittinen Hegelin hauta.
Martti Lutherin patsas hautausmaan pääkäytävällä.
Dorotheenstadtin hautausmaa on Berliinin keskustassa sijaitseva pieni hautausmaa, jonne on haudattu monia Saksan historian merkkihenkilöitä. Hautausmaa on Mitten kaupunginosassa lähellä Friedrichstrassen pohjoispäätä. Hautausmaan pinta-ala on 17 000 neliömetriä.
Hautausmaa perustettiin vuonna 1763, jolloin alue oli vielä kaupungin porttien ulkopuolista laidunmaata. Ensimmäiset hautaukset tehtiin vuonna 1770. Hautausmaa laajennettiin kolminkertaiseksi vuosina 1814–1826. Humboldt-yliopiston läheisyyden vuoksi sinne haudattiin myöhemmin monia professoreita ja oppineita. Monet hautakivet ovat 1800-luvun tunnetuimpien saksalaisten kuvanveistäjien ja arkkitehtien suunnittelemia. Hautausmaan takana kulkevan Hannoversche Strassen levennys leikkasi vuonna 1889 osan hautausmaan alueesta, jolloin muun muassa Johann Gottlieb Fichten ja Georg Wilhelm Friedrich Hegelin haudat jouduttiin siirtämään. Hautausmaa vaurioitui toisessa maailmansodassa.
Kylmän sodan aikana Dorotheenstadt oli osa Itä-Berliiniä, ja hautausmaalle haudattiin monia Itä-Saksan merkittäviä kulttuurihenkilöitä. Kuuluisuuksien hautaaminen sinne on jatkunut myöhemminkin. Hautausmaalle saa nykyisin haudata Dorotheenstadtin seurakunnan sekä entisen Itä-Saksan taideakatemian jäseniä.
Hautausmaan pääkäytävällä on Ernst Waegenerin vuonna 1909 tekemä marmorinen kopio Johann Gottfried Schadowin Wittenbergiin veistämästä Martti Lutherin patsaasta. Se sijaitsi alkujaan Dorotheenstadtin kirkossa, joka tuhoutui sodan pommituksissa. Patsas pystytettiin hautausmaalle 1975.
Dorotheenstadtin hautausmaan vieressä on Berliiniin asettuneita hugenotteja varten vuonna 1780 perustettu ranskalainen hautausmaa.
Tunnettuja hautausmaalle haudattuja

Rudolf Bahro, poliittinen kirjailija
Johannes R. Becher, runoilija
Wilhelm Beuth, ”Preussin teollisuuden isä”
August Boeckh, historioitsija
Dietrich Bonhoeffer, teologi
August Borsig, teollisuusmies
Bertolt Brecht, näytelmäkirjailija
Paul Dessau, säveltäjä
Johannes Dieckmann, itäsaksalainen poliitikko
Hanns Eisler, säveltäjä
Johann Gottlieb Fichte, filosofi
John Heartfield, taiteilija
Georg Wilhelm Friedrich Hegel, filosofi
Christoph Wilhelm Hufeland, lääketieteilijä
Franz Krüger, Preussin hovimaalari
Heinrich Gustav Magnus, fyysikko
Heinrich Mann, kirjailija
Herbert Marcuse, filosofi
Heiner Müller, näytelmäkirjailija
Christian Daniel Rauch, kuvanveistäjä
Johann Gottfried Schadow, kuvanveistäjä
Hermann Schievelbein, kuvanveistäjä
Karl Friedrich Schinkel, arkkitehti
Anna Seghers, kirjailija
Heinrich Strack, arkkitehti
Friedrich August Stüler, arkkitehti
George Tabori, teatteriohjaaja
Rudolf Wagner-Régeny, säveltäjä
Helene Weigel, näyttelijä
Arnold Zweig, kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dorotheenstadtin hautausmaa Wikimedia Commonsissa
Eduard Hrennikov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eduard Hrennikov |  Eduard Hrennikov |  Eduard Hrennikov |  |
Maa:   Venäjä
Miesten hiihtosuunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hinterstoder 1998 | viesti |  |
|  Kultaa | Krasnojarsk 2000 | viesti |  |
|  Kultaa | Borovets 2002 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Borovets 2002 | viesti |  |
|  Kultaa | Åsarna 2004 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Åsarna 2004 | sprintti |  |
|  Kultaa | Åsarna 2004 | viesti |  |
|  Kultaa | Kittilä 2005 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Kittilä 2005 | viesti |  |
|  Kultaa | Moskova 2007 | keskimatka |  |
|  Kultaa | Moskova 2007 | pitkä matka |  |
|  Kultaa | Moskova 2007 | sprintti |  |
|  Kultaa | Moskova 2007 | viesti |  |
|  Hopeaa | Krasnojarsk 2000 | lyhyt matka |  |
|  Hopeaa | Borovets 2002 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Rusutsu 2009 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Kittilä 2005 | keskimatka |  |
Eduard Hrennikov (ven. Эдуард Хренников; s. 19. toukokuuta 1973) on venäläinen hiihtosuunnistaja ja moninkertainen maailmanmestari. Hän on voittanut 13 maailmanmestaruutta, joista seitsemän on henkilökohtaisilta matkoilta ja kuusi viestistä. Moskovan MM-kisoissa 2007 hän voitti kultaa kaikilta matkoilta.
Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Hrennikov on voittanut vuosina 2000, 2003, 2006 ja ollut kolmas 2001.
Disturbance

| Disturbance Hour of Penance |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 2002 – tammikuu 2003, 16th Cellar Studios
 Julkaistu: huhtikuu 2003
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Stefano Morabito
 Tyylilaji: tekninen death metal, brutaali death metal
 Kesto: 38.59
 Levy-yhtiö: Xtreem Music Osmose Productions (2011)
Hour of Penancen muut julkaisut
|   | Disturbance 2003 | Pageantry for Martyrs 2005 |
Disturbance on italialaisen death metal -yhtyeen Hour of Penancen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Xtreem Music.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Enrico Schettino
Der Zorn Gottes – 0.57 (säv. intro, instrumentaali)
Rise and Oppress – 3.51
Mystification as Law – 2.20
From Hate to Suffering – 4.49
Inhaling Disbelief – 4.00
N.E.M.A. – 5.23
Spires – 3.09
Soul Addicted – 3.08
Dawn of Cerberus – 2.43
Blood Tribute – 8.39
Kokoonpano

Mike Viti – laulu, bassok
Enrico Schettino – kitara, äänittäjä, miksaaja, kansitaiteen konsepti
Francesco De Honestis – kitara
Mauro Mercurio – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Stefano Morabito – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Andrea Cipolla – kansitaide, layout
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi.net:
The Metal Observer: 9/10
Aiheesta muualla

Disturbance Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Disturbance Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Edward Francis

Edward Francis (3. kesäkuuta 1930 – 11. huhtikuuta 2017) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1957 ja nimitettiin Sivagangain hiippakunnan piispaksi 3. heinäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Justin Diraviam ja Marianus Arokiasamy.
Francis jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 2005.
Edward Fitzgerald (vallankumouksellinen)

Lordi Fitzgerrald, Hugh Douglas Hamiltonin maalaama muotokuva.
Edward Fitzgerald (15. lokakuuta 1763 Kildaren kreivikunta, Irlanti – 4. kesäkuuta 1798 Lontoo, Iso-Britannia) oli irlantilainen lordi ja vallankumouksellinen, joka osallistui vuoden 1798 kapinan suunnitteluun.
Hän kuului vanhaan ja vaikutusvaltaiseen Fitzgeraldin aatelissukuun, joka oli asettunut Irlantiin 1100-luvulla. Hänen isänsä oli James Fitzgerald, Kildaren 20. jaarli ja sittemmin Leinsterin 1. herttua, joka sai ainoana Irlannin aatelissa herttuan arvon. Edward Fitzgerald liittyi nuorena Ison-Britannian armeijaan ja taisteli vuosina 1781–1783 sen riveissä Yhdysvaltain vapaussodassa. Hänet valittiin vuonna 1783 Irlannin parlamenttiin. Vieraillessaan vuonna 1792 Pariisissa hän sai vaikutteita Ranskan vallankumouksesta ja pian hänet erotettiin kumouksellisten puheidensa vuoksi armeijasta. Palattuaan Irlantiin Fitzgerald alkoi lähentyä sikäläisiä vallankumouksellisia ja liittyi 1796 United Irishmen -järjestöön, jonka tavoitteena oli irrottaa Irlanti Ranskan tuella Englannin vallasta ja tehdä siitä itsenäinen tasavalta. Järjestö nimitti hänet johtamaan sotilaskomiteaansa, jonka tarkoituksena oli valmistella kapinaa Irlannissa ja varmistaa sille Ranskan tuki. Vuonna 1796 Fitzgerald kävi Hampurissa ja seuraavana vuonna Lontoossa salaisia neuvotteluja Ranskan hallituksen kanssa suomalaisen Johan Anders Jägerhornin välityksellä.
Vaikka ranskalaiset eivät heti luvanneet sotilaallista tukea, Fitzgeraldin johtama sotilaskomitea ei lykännyt suunnittelemaansa kapinaa, jonka oli tarkoitus alkaa 23. toukokuuta 1798. Fitzgeraldin apurit jäivät jo maaliskuussa brittien vangeiksi, ja myös hän itse joutui pidätetyksi Dublinissa 19. toukokuuta. Tehdessään vastarintaa vangitsemisen yhteydessä häntä ammuttiin käsivarteen ja hän kuoli tulehtuneeseen haavaan kaksi viikkoa myöhemmin vankilassa Lontoossa. Kapina käynnistyi määrättynä päivänä, mutta britit onnistuivat lopulta kukistamaan sen.
Edward Fitzgerald (jääkiekkoilija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Edward Fitzgerald Antwerpenin olympialaisissa 1920. |  Edward Fitzgerald Antwerpenin olympialaisissa 1920. |  Edward Fitzgerald Antwerpenin olympialaisissa 1920. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Antwerpen 1920 |  |  |
James Edward "Ed" Fitzgerald (3. elokuuta 1891 – 18. huhtikuuta 1966) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi vuoden 1920 kesäolympialaisissa.
Hän oli puolustajana Yhdysvaltojen hopeaa voittaneessa joukkueessa.
Hän syntyi Northfieldissä.
Käännös suomeksi
Draculan ratsu

| Draculan ratsu |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ilkka Remes
Kieli:  suomi
Genre:  jännitys
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  245
ISBN:  978-951-0-34271-8
Sarja: Aaro Korpi
Edeltävä:  Hermes
Seuraava:  Operaatio Solaris
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Draculan ratsu on kirjailija Ilkka Remeksen vuonna 2008 julkaistu kuudes nuortenromaani, jonka päähenkilö on Aaro Korpi. Kirjan on kustantanut WSOY.
Juoni

Aaro Korpi joutuu isänsä suosittelemana Belgiaan hevosleirille porvoolaisen tyttöryhmän tulkiksi. Myöhemmin hän huomaa viereisellä tallilla, että todella huonokuntoinen kaakki myydään kahdeksallakymmenelläkuudella tuhannella eurolla eteenpäin Transylvaniaan ja Aaron ystävä Emma menee mukaan hevosten hoitajaksi. Aaro hyppää kuljetuksen kyytiin salaa ja ottaa yhteyttä kaveriinsa Nikoon Suomessa ja pyytää tätä apuun. Aaro ja Emma järjestävät auton kuljettajalle Sandrinelle ansan ja köyttävät tämän auton matkustamoon. Emma rupeaa ajamaan ja joku seuraa heitä. He pysähtyvät ja Niko saapuu paikalle ja auttaa heitä köyttämään seuraajat. Linnassa paljastuu, että Sandrine onkin salainen agentti.
Elinan surma (ooppera)

Elinan surman esitys vuonna 1933
Elinan surma on Oskar Merikannon toinen, vuonna 1910 valmistunut viisinäytöksinen ooppera, joka perustuu Elinan surma-kansanrunoon. Varsinaisen libreton kirjoitti Jalmari Finne pohjaten sen Gustaf von Numersin vuonna 1891 kansanrunosta tekemään näytelmään. Finne lisäsi librettoon myös omia runojaan ja häälauluja Kantelettaresta. Verrattuna säveltäjän ensimmäiseen oopperaan Pohjan neitiin on ooppera hyvin dramaattinen ja säveltäjä itse kuvaili sitä sanoen:
»Tässä oopperassa on niin paljon voimakkaita tunnepurkauksia, joissa täyden orkesterin voima tulee kysymykseen. Tämä onkin kerrassaan dramaattinen teos, kun "Pohjan neiti" on lyyrillinen. Muutenkin tämä on ääretön askel eteenpäin "Pohjan neidistä", tuskin luulisi saman miehen tekemäksi.»
Teoksessa musiikki ei vie tehokkaasti dramaattisia eteenpäin vaan pikemminkin säestää niitä ja teoksesta puuttuu sinfonista jatkuvuutta. Teos esitettiin viisi kertaa Helsingissä ja muun muassa Savonlinnan toisilla oopperajuhlilla vuonna 1913.
Samaa aihetta käsittelee myös Jukka Linkolan ooppera Elina Pentti Saaritsan librettoon.
Diego Kostner

| Diego Kostner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. elokuuta 1992 (ikä 32) Brixen, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  HC Ambrì-Piotta
Sarja:  National League A
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  HC Lugano (NLA)
Diego Kostner (s. 5. elokuuta 1992 Brixen, Italia) on italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Ambrì-Piottassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Kostner on HC Gherdëinan kasvatti, mutta hän siirtyi jo 15-vuotiaana Sveitsiin Pikes Oberthurgaun junioreihin kaudeksi 2007–2008. Kaudella 2008–2009 Kostner voitti seuran U17-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 19+20=39. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi HC Luganon A-nuoriin, joiden sisäisen pistepörssin Kostner voitti tehoilla 16+19=35. Kaudella 2011–2012 hän nousi Luganon National League A -miehistöön. Kostnerilla oli Sveitsissä luodun junioriuransa ansiosta Sveitsin pelaajalisenssi, jonka ansiosta hän ei vienyt paikkaa joukkueen ulkomaalaiskiintiöstä. Kostnerin ensimmäinen NLA-kausi toi 35 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4.
Kaudella 2012–2013 Kostner teki 14 tehopistettä. Tammikuussa 2013 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Luganon kanssa. Kaudella 2013–2014 Kostner teki NLA:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+13=19. Kaudella 2015–2016 hän edusti Luganoa myös Spengler Cupissa, jonka finaalissa joukkue kuitenkin hävisi Kanadalle lukemin 4–3.
Kaudeksi 2016–2017 Kostner teki kaksivuotisen sopimuksen HC Ambrì-Piottan kanssa. Kaudella 2017–2018 hän oli 12 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Cory Emmertonin kanssa. Kostner voitti myös Ambrì-Piottan sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Marraskuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Kostner edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017, joista ensimmäisessä turnauksessa hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Kostner valittiin myös Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Italian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2018. Vuosien 2013, 2016 ja 2018 turnaukset päättyivät hopeaan. Vuosien 2015 ja 2016 turnauksissa Kostner toimi Italian varakapteenina. Vuoden 2018 turnauksessa hän jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Giulio Scandellan ja Thomas Larkinin kanssa.
Kostner pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisten karsintojen esikarsinnoissa hän toimi Italian varakapteenina ja jakoi kahdella osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Kostner jakoi myös Italian sisäisen tehotilaston voiton seitsemän muun pelaajan kanssa lukemalla +5. Yhteensä hän on pelannut 70 A-maaottelua tehopistein 9+12=21.
Kostner pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 sekä alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009 ja II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa.
Muuta

Kostnerin isä Thomas on entinen Italian pääsarjakiekkoilija, joka on sittemmin luonut uraa valmentajana.