stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renia Spiegel
Koti

Spiegel syntyi vuonna 1924 juutalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli Bernard Spiegel ja hänen äitinsä oli Rose. Hänen isänsä oli maanomistaja. Renialla oli häntä kuusi vuotta nuorempi sisko Ariana, joka vaihtoi myöhemmin nimensä Elizabethiksi.
Elämä ja päiväkirja

Spiegel aloitti päiväkirjansa kirjoittamisen vuonna 1939 ollessaan 15-vuotias. Hän kirjoitti siihen elämästään ensin Neuvostoliiton miehittämässä Puolassa ja sitten Natsi-Saksan miehityksestä, jonka aikana vuonna 1942 Przemyśliin perustettiin ghetto. Hän kuoli noin viikko sen jälkeen kun oli täyttänyt kahdeksantoista. Saksalaiset sotilaat ampuivat hänet sen jälkeen kun he olivat löytäneet hänen piilopaikkansa ullakolta talosta, jonne hän oli piiloutunut kun oli paennut ghetosta.
Hän kirjoitti miltei kuolemaansa asti ja onnistui toimittamaan päiväkirjat poikaystävälleen Zygmunt Schwarzerille ennen kuolemaansa. Schwarzer jäi myöhemmin kiinni ja joutui Auschwitziin, mistä kuitenkin selvisi hengissä. Hänestä tuli myöhemmin Yhdysvaltojen armeijan lääkäri. Hän löysi vuonna 1950 Renian siskon Elizabethin ja äidin Rosen New Yorkista ja toimitti heille Renian päiväkirjat.
Hänen sisarensa sanoi, ettei pystynyt lukemaan siitä kuin osan, koska itki niin paljon lukiessaan. Elizabeth ja hänen äitinsä säilyttivät päiväkirjoja pankin tallelokerossa, jossa ne olivat noin 70 vuotta. Elizabethin tytär Alexandra Bellak käännätti ne puolasta englanniksi, koska halusi saada tietoja tädistään. Kääntämisen jälkeen hän päätti julkaista ne.
Renia Spiegelin päiväkirjoja on verrattu Anne Frankin päiväkirjaan.
Aiheesta muualla

Mäkelä, Katariina: Natsit ampuivat ullakolla piileskelleen 18-vuotiaan Renian kuoliaaksi 1942 - nyt hänen salainen päiväkirjansa julkaistaan Iltalehti.  13.9.2019. Viitattu 15.9.2019.
Renia Spiegel; kääntäneet puolasta Blasiak, Anna & Dziurosz, Marta: Hear, O Israel, Save Us Smithsonian Magazine.  marraskuu 2018. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi) Otteita päiväkirjasta.
Stubley, Peter: Diary of ‘Polish Anne Frank’ murdered by Nazis aged 18 to be published after lying untouched for 70 years The Independent.  13.9.2019. Viitattu 15.9.2019. (englanniksi)
Risto Niini

Risto Ilmari Niini (vuoteen 1926 Lind; 16. tammikuuta 1907 Pori – 20. huhtikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen fyysikko ja professori sekä Akavan puheenjohtaja. Hän oli 1945–1950 Helsingin Teknillisen Oppilaitoksen matemaattisten aineiden yliopettaja ja vuodesta 1950 Helsingin yliopiston teoreettisen fysiikan ylimääräinen professori. Vuosina 1950–1956 hän oli Akavan hallituksen puheenjohtaja ja vuodesta 1957 Akavan puheenjohtaja.
Jatkosodan aikana Niini tutki ydinasetta. Hänen tiedetään selostaneen ydinpommin periaatetta opiskelijoilleen ja tutkineen atomiräjähdyksen kriittistä massaa jo vuonna 1939.
Risto Niinin veljiä olivat Ammattikasvatushallituksen pääjohtaja Aarno Niini ja Teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professori Eino Niini.
Aiheesta muualla

Muiluvuori, Jukka: / Niini, Risto (1907–1968). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Rørosin rautatieasema

| Røros |
| --- | --- |

Perustiedot
Sijainti:  62.574°N, 11.3791°E
Osoite:  Johan Falkbergets veg 7374 Røros
Kunta:  Røros
Valtio:  Norja
Avattu:  1877
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Norges Statsbaner
Rørosin rautatieasema (norj. Røros stasjon) on rautatieasema Rørosissa, Etelä-Trøndelagin läänissä, Norjassa. Se avattiin vuonna 1877, jolloin Rørosin rata valmistui. Rautatieasema sijaitsee noin 400 kilometrin päässä Oslon keskusrautatieasemasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rørosin rautatieasema Wikimedia Commonsissa
SGS

SGS voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Etelä-Georgian ja Eteläisten Sandwichsaarten maatunnus
SGS Thomson, STMicroelectronics -yrityksen nimi vuoteen 1998
Suomen Geologinen Seura
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SGS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
SGR 1806-20

| SGR 1806-20 |
| --- | --- |
 SGR 1806-20 sijainti taivaalla
Fyysiset ominaisuudet
Muuttujatyyppi:  Pulsari
Astrometriset ominaisuudet
Tähdistö:  Jousimies
Rektaskensio (J2000):  18h 08m 39,32s
Deklinaatio (J2000):  −20° 24' 39,5"'
Etäisyys:  50 000 valovuotta
SGR 1806-20 on magnetartähti Jousimiehen tähtikuviossa 50 000 valovuoden päässä Maasta. Sen magneettikentän voimakkuudeksi arvioitiin pyörimisnopeuden hidastumisen perusteella 1015 gaussia eli 100 miljardia teslaa.
Tähdenjäristys halkaisi tähden kuoren kymmeniä tuhansia vuosia sitten, mitä seuranneen räjähdyksen aiheuttamat gammasäteet havaittiin Swift-teleskoopilla 27. joulukuuta 2004.
Ryūhei Kawada

Kawada toimistossaan Tokiossa.
Ryūhei Kawada (jap. 川田 龍平; s. 12. tammikuuta 1976) on japanilainen sitoutumaton vihreä poliitikko. Hän sai ylähuonepaikan vuoden 2007 vaaleissa. Hän on ollut pitkään HIV-positiivinen; hän on yksi lukuisista hemofiliapotilaista, jotka saivat tartunnan verituotteista 1980-luvun aikana. Tapaukset johtivat skandaaliin ja lopulta kolmeen vankeustuomioon, joista pisin oli kahden vuoden mittainen. Kaikki tuomitut olivat skandaalin keskipisteeseen joutuneesta Green Cross Corporationista.
Kawada on toiminut television uutistenlukijana ja luennoinut Matsumoton yliopistossa.
Kawada kuuli HIV-tartunnastaan vuonna 1986 äidiltään Etsuko Kawadalta, joka myös on nykyisin politiikassa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (japaniksi), (englanniksi)
Rolf Åkerfelt

Rolf Rafael Åkerfelt (s. 13. heinäkuuta 1941 Tammisaari) on suomalainen kilpauransa päättänyt ratameloja.
Åkerfelt kilpaili veljensä Rainer Åkerfeltin kanssa Rooman kesäolympialaisissa 1960 miesten 1 000 metrin kajakkikaksikoissa, missä he etenivät keräilyerien kautta välieriin joissa karsiutuivat loppukilpailusta. Melonnan olympiafinalisti Harry Åkerfelt oli veljesten serkku.
Rolf Åge Berg

Rolf Åge Berg (s. 14. huhtikuuta 1957 Stjørdal) on norjalainen mäkihyppääjä. Hän edusti aktiiviurallaan syntymäkaupunkinsa seuroja IL Stjørdal ja Blink.
Berg sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 normaalimäessä viidenneksi ja suurmäessä 52:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän oli normaalimäessä kymmenes ja suurmäessä viidestoista.
Berg voitti maailmancupin osakilpailun St. Moritzin normaalimäessä helmikuussa 1986. Lisäksi hän oli toinen Gstaadin normaalimäessä kaksi päivää myöhemmin ja kolmas Bischofshofenissa tammikuussa 1986. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupin kilpailuissa kaikkiaan 22 kertaa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi kaudella 1985–1986. Keski-Euroopan mäkiviikon yhteispisteissä hän oli viides vuodenvaihteessa 1985–1986 ja kahdeksas 1984–1985.
Reisan kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Raisi, Tromssan ja Finnmarkin lääni, Norja
Pinta-ala:  806 km²
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Reisa nasjonalpark
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1986
Hallinto:  Nasjonalparkstyret for Reisa nasjonalpark og Ráisduottarháldi landskapsvernområde
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Raisin kansallispuisto (norj. Reisa nasjonalpark, pohjoissaameksi Ráissa álbmotlaš meahcci) sijaitsee Norjassa Raisin kunnassa, Tromssan ja Finnmarkin läänissä. Puiston pohjoispuolella virtaa Raisinjoki, ja etelässä puisto rajautuu Suomeen. Kansallispuiston suojelualueita on myös Suomen puolella. Itäraja ulottuu Ruijan ylänköön. Lännessä puisto jakaa rajan 80 neliökilometrin suuruisen Ráisduottarháldin maisema-alueen kanssa, jolla sijaitsee myös Ráisduottarháldin tunturiryhmä. Maisema-alue rajautuu luoteessa Suomen Käsivarren pohjoisimpaan osaan. Lounaassa puisto jakaa rajan Käsivarren erämaa-alueen kanssa. Pinta-alaltaan Raisin kansallispuisto on 806 neliökilometriä. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1986 ”säilyttämään kaunis ja lähes koskematon vuoristo- ja laaksoalue sekä sen kasvit, eläinkunnat sekä geologiset esiintymät”. Čáravárrin vuorenhuippu on kansallispuiston korkein kohta (906 metriä merenpinnan yläpuolella). Kansallispuiston alueella on Norjan rikkain arktinen kasvisto.
Suunnitelmissa on myös laajentaa puiston aluetta Ruijan ylängön puolelle.
Maantiede, maisemat, geologia

Raisinjoki halkoo tunturiylänköä ja Raisinlaaksoa eli Raisinvankkaa. Siellä sijaitsee vesiputouksia, joista Mollis (Molliskurkkii, Mollisfossen) on suurin 269 metrin korkeudellaan ja 140 metrin vapaapudotuksellaan. Toinen alueen vesiputouksista on Iimonputous (Imofossen), jonka läheisyydessä esiintyy runsaasti hiidenkirnuja.
Kauempana pohjoisessa jyrkkä vuori muodostaa vaikuttavan kanjonin. Tunturit ovat muodostuneet eri kerroksista: alimpana on kallioperä, jonka yläpuolella on 200 metriä korkea hiekka- ja kivikerrostuma sekä päällimmäisenä pintakivikerros. Lähempänä Suomen rajaa maisema muuttuu nummi- ja suomaisemaksi.
Kasvillisuus ja eläimistö

Alueen kasvillisuus ja linnusto ovat maan rikkaimpia geologisten esiintymien ja vaihtelevan kallioperän takia. Se on elinehto happamille ja kalkkipitoisille lajeille. Putkilokasveja on rekisteröity kaiken kaikkiaan 525, ja kaikista Norjan 230 tunturikasvilajista kansallispuiston alueella esiintyy 193 lajia. Sieltä löytyy myös itäisen Euraasian kasvilajeja, ja jokea ympäröi hieno ja tiheä lehtimetsä. Kasvillisuusvyöhykkeellä esiintyy sinisiä kukkalajeja, kuten kellosinilatvoja ja lapinalppiruusuja, sekä tulikuusioita ja liekovarpioita. Muita harvinaisia lajeja ovat myös jokilaakson lajit, kuten lapinkaurake, pienijuhannuskukka, siperiansinivalvatti, pikkulehdokki ja harajuuri. Pikkulehdokki on äärimmäisen harvinainen tällä alueella; se kasvaa suurina esiintyminä Baikaljärvellä ja Itä-Siperian alueella.
Petolinnut, kuten piekana, maakotka, hiiripöllö, tuulihaukka sekä tunturihaukka viihtyvät hyvin ankarilla tunturialueilla. Joskus kansallispuiston alueella voi nähdä myös merikotkia. Yhteensä lintulajeja on havaittu laakson alueella 140, mukaan lukien kuikka ja kuikkien sukuun kuuluva kaakkuri. Kaikkein harvinaisimpia lajeja ovat metsähanhi, kiljuhanhi ja laulujoutsen. Muita alueella eläviä eläimiä ovat ahma, ilves ja naali. Pohjoissaamenkielinen nimi Njállaávzi merkitsee “naalien rotkoa”. Naalikanta on selvästi taantumassa. Petoeläimille on tarjolla paljon poronlihaa. Myös ruskeakarhuja voi tavata kansallispuiston alueella.
Raisinlaaksossa kutee lohen lisäksi meritaimen, ahven, made, hauki ja siika.
Kulttuuriperintö

Raisinlaakso on kolmen historiallisen kulttuurin – saamelaisen, kveeniläisen ja norjalaisen – kohtaamispaikka. Jokaisella kansallisuudella on juuret syvällä alueen historiassa. Saamelaiset ovat asuttaneet aluetta jo 1000-luvulta lähtien. 1700-luvulla suomalaiset saapuivat alueelle ja toivat mukanaan jokilaivan osaksi laakson kulttuuria. Lisäksi kveeniläistä kulttuuria pääsee ihastelemaan Haltin kansallispuistokeskuksessa.
Raisinlaakso ja ympäröivät tunturialueet ovat olleet tärkeitä metsästys-, saalis- ja kalastusalueita. Esimerkiksi riekkojen pyydystämistä on jatkettu. Mäntymetsää hyödynnettiin entisaikaan muun muassa puutavaran lähteenä ja tervanpoltossa, jotka tuottivat merkittäviä tuloja monille maatiloille 1900-luvulle saakka. Tervamiilujen jäänteitä voidaan nähdä monissa paikoissa.
Alueen hoito ja käyttö

Kansallispuisto ja viereiset tunturi- ja ylänköalueet ovat porojen laidunmaita. Retkeilyharrastajille on tarjolla Raisinlaaksossa  hyvät ulkoilumahdollisuudet. He voivat käydä kävelemässä retkireiteillä tai tehdä veneretkiä Raisinjoella. Tunturissa on myös mahdollista yöpyä tunturimökeissä, esimerkiksi Norjan retkeily-yhdistyksen omistamassa Nedrefosshytta-mökissä, joka sijaitsee Kalottireitin varrella.
Raisinjoen pohjoisosassa voi kalastaa lohta, meritaimenta ja ahventa. Lohta on pyydetty 8–13 tonnia vuodessa. Kalastusoikeus on jaettu maanomistajien ja vakituisten asukkaiden kesken.
Aiheesta muualla

Raisin kansallispuiston kotisivu (norjaksi ja englanniksi)
Raisin kansallispuiston ja Ráisduottarháldin suojelualueen hallinto (norjaksi)
Norjan kansallispuistot
Blåfjella–Skjækerfjella
Breheimen
Børgefjell
Dovre
Dovrefjell–Sunndalsfjella
Femundsmarka
Folgefonna
Forlandet
Forollhogna
Fulufjellet
Færder
Gutulia
Hallingskarvet
Hardangervidda
Indre Wijdefjorden
Jomfruland
Jostedalsbreen
Jotunheimen
Junkerdal
Làhku
Langsua
Lierne
Lofotodden
Lomsdal–Visten
Møysalen
Nordenskiöld Land
Nordre Isfjorden
Nordvest-Spitsbergen
Raet
Rago
Reinheimen
Reisa
Rohkunborri
Rondane
Saltfjellet–Svartisen
Sassen–Bünsow Land
Seiland
Sjunkhatten
Skarvan og Roltdalen
Stabbursdalen
Sør-Spitsbergen
Varangerhalvøya
Ytre Hvaler
Øvre Anárjohka
Øvre Dividal
Øvre Pasvik
Ånderdalen
Ryūe Nishizawa

Teshiman taidemuseo
Ryūe Nishizawa (jap. 西沢立衛, Nishizawa Ryūe, s. 7. helmikuuta 1966 Kanagawan prefektuuri) on palkittu japanilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti Kazuyo Sejiman kumppanina SANAA-arkkitehtitoimistossa (”Sejima and Nishizawa and Associates”), joka sai Pritzker-palkinnon vuonna 2010. Hänellä on kuitenkin ollut myös oma toimisto vuodesta 1997 lähtien. Nishizawa valmistui Jokohaman kansallisesta yliopistosta vuonna 1990 ja toimii nykyään yliopiston professorina.
Sejima valmistui Nishizawaa aiemmin ja perusti oman toimistonsa ”Kazuyo Sejima and Associates” vuonna 1987 työskenneltyään ensin Toyō Itōlle. Myös Itōlle töitä tehnyt Nishizawa, siihen aikaan vielä opiskelija, oli yksi ensimmäisistä hänen palkkaamistaan henkilöistä. Toimisto sai vähitellen mainetta. Nishizawa halusi perustaa oman yrityksensä, mutta pari päättikin muodostaa vuonna 1995 yhteisen SANAA-toimiston. Kaksikon omat toimistot ovat keskittyneet sen jälkeen lähinnä pienimuotoisiin hankkeisiin.
SANAA-toimisto tunnetaan ”hienostuneen yksinkertaisesta arkkitehtuurista, virtaavista tiloista ja rakennusten harkitusta sopeuttamisesta ympäristöönsä”. Nishizawan yhdessä Sejiman kanssa suunnittelemista rakennuksista merkittävimpiin kuuluvat esimerkiksi Kanawazan nykytaiteen museo, O-Museum Naganon prefektuurissa, Toledon taidemuseon lasipaviljonki, New Museum New Yorkissa ja Rolex Learning Centre Lausannessa. Suurin osa toimiston töistä on rakennettu Japaniin, mutta pari on työskennellyt 2000-luvulta lähtien myös kansainvälisten hankkeiden parissa Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Merkittävästä yhteisestä urasta huolimatta molemmilla arkkitehdeilla on ollut myös laaja kirjo itsenäisiä hankkeita. Nishizawan omiin projekteihin lukeutuvat muun muassa Tokion Moriyama House ja Towadan kaupungin taidekeskus Towada Art Center. Sekä asuintalon että taidemuseon toiminnot on niissä hajautettu erikokoisiin kuutiomaisiin tiloihin. Vuonna 2010 valmistui vuorostaan Seton sisämeren Teshiman saarelle Nishizawan yhdessä taiteilija Rei Naitōn kanssa suunnittelema Teshiman taidemuseo. Museo koostuu pelkistetyn yksinkertaisesta luonnonvoimille avoimesta galleriatilasta, jota suojaa kahdella ellipsin muotoisella aukolla puhkottu betonikuori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SANAA Wikimedia Commonsissa
Office of Ryue Nishizawa 西沢立衛建築設計事務所
Ristiretkiaika

Ennallistus Perniön puvusta 1100-luvulta.
Ristiretkiaika eli Suomen varhaiskristillinen aika (1025–1300 jaa. tai 1050–1300 jaa.) on Suomen rautakauteen liittyvä arkeologinen periodinimitys. Ristiretkiajan päättyessä Suomessa alkoi keskiaika.[lähde? ]
Nimitys

Kun nimitys "ristiretkiaika" otettiin käyttöön 1800-luvun lopulla Karjalan tutkimuksen yhteydessä, tähän vaiheeseen ajoittuvien arkeologisten löytöjen uskottiin olevan samanaikaisia kuin Suomeen tehdyt (todelliset tai tarunomaiset) ristiretket. Nimitys on osaksi perusteeton, sillä varsinaiset ristiretket Pyhälle maalle aloitettiin vasta 1090-luvulla. Itämeren piirissä voidaan ristiretkistä puhua varmuudella vuoden 1147 jälkeen, kun paavi Eugenius III:n bullassa luvattiin synninpäästö pakanoille, jotka ottivat ristin kantaakseen.
Nykyisin tiedetään, että ristiretket eivät alkaneet heti viikinkiajan jälkeen, vaan kristinusko sai kannatusta vaikuttaen rinnakkain pakanallisen alkuperäisuskomusten kanssa tietyissä osissa Lounais-Suomea. Parempi nimitys aikakauden alkupuoliskolle lienee varhaiskristillinen aika (1050–1155).
Päättyminen

Ristiretkiajan katsotaan päättyvän, kun Suomen alueen asukkaat siirtyvät selvästi kristillisiin hautaustapoihin. Länsi-Suomessa tämä tapahtuu lopullisesti vuoteen 1250 tultaessa, Itä-Suomessa ja Karjalassa  myöhemmin. Kristinuskon leviäminen Suomeen oli kuitenkin alkanut jo aikaisemmin. Ristiretkiajan katsotaan olleen rauhatonta aikaa, sillä Suomi jäi keskelle kahden laajentumishaluisen valtakunnan (Ruotsi ja Novgorod) sekä kirkkokunnan (katolinen ja ortodoksinen) yhteentörmäystä.
Ristiretkiaikaan ajoittuvat löydöt ovat peräisin lähinnä Lounais-Suomesta, Hämeestä, Etelä-Savosta ja Laatokan Karjalasta. Pienempi määrä asutusta oli muuallakin.
Riitta-Stiina Päätalo

Riitta-Stiina Päätalo (o.s. Neulikko), tunnetummin Riitu Päätalo (8. helmikuuta 1896 – 7. heinäkuuta 1974) oli kirjailija Kalle Päätalon äiti. Hän esiintyy yhtenä tärkeimmistä henkilöhahmoista Päätalon omaelämäkerrallisessa Iijoki-sarjassa. Riitu oli naimisissa  Hermanni Päätalon kanssa vuodesta 1913 asti. He saivat kahdeksan lasta, josta yksi kuoli muutaman kuukauden ikäisenä.
Elämäkerta

Riitu Päätalo oli kotoisin Taivalkosken Metsäkylästä, josta joutui alle kymmenvuotiaana huutolaiseksi vanhempien kuoltua. Riitun täti opetti hänelle kuppauksen taidon, jota Riitu harjoitti koko elämänsä ajan. Mentyään naimisiin Hermanni Päätalon kanssa he asettuivat Jokijärvelle Mäkelän vanhaan meijerikamariin.
He siirsivät mökin 1920-luvun alussa ostamalleen Kallioniemen tilalle.
Riitu oli vanhoillislestadiolainen, joskin taipuvainen vapaamielisyyteen, eikä koskaan väittänyt olevansa täydellinen uskovainen. Hän poltti mielellään piippua. Luonteeltaan Riitu oli kaksijakoinen, usein raudanluja ja kova etenkin lapsilleen kun he olivat pieniä, toisinaan tuntemattomienkin ihmisten vastoinkäymiset saivat hänet pois tolaltaan. Etenkin toisen poikansa Mannen puukotuksen ja kuoleman jälkeen hän vaipui usein synkkyyteen ja saattoi itkeä pienestäkin asiasta. Toisaalta Riitu oli valoisa, eikä vaipunut epätoivoon edes miehensä vaikean mielisairauden aikana, jolloin perheen toimeentulo oli riippuvainen kunnan tuesta, Kallen metsätöistä sekä Riitun vähäisistä kuppausrahoista.
Riitu Päätalo uskoi, toisin kuin isä Hermanni, poikansa Kallen kirjailijanlahjoihin alusta alkaen, ja kannusti tätä kehittämään lahjaansa.
Tulkitsijat

Pirjo Leppänen on esittänyt Riitu Päätaloa kolmessa Kalle Päätalo -aiheisessa elokuvassa sekä useissa näytelmissä.
Aiheesta muualla

Päätalon matkassa
Riitun poika-kirja
Saarijärven helluntaiseurakunta

| Saarijärven helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1972
Pääkirkko:  Matinkuja 1 43100 Saarijärvi
Jäseniä:  230 (2015)
TV:  TV7 UskoTV
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saarijärven helluntaiseurakunta on Saarijärvellä toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1972. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Saarijärven Pyyhkälässä Matintiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat sunnuntaijuhla, keskiviikon rukousilta, perjantai-illan teetupa ja lauantain nuortenilta. Viikolla kokoontuu kotisoluja ja muita pienryhmiä. Lapsille järjestetään viikoittain sunnuntaijuhlan yhdeydessä pyhäkoulu sekä kerran kuukaudessa yhdessä vapaaseurakunnan kanssa Kids’ Action Night. Majakka-kahvila toimii tiistaisin lähetyskirpputorin yhteydessä. Seurakunta tekee lähetystyötä Venäjällä muun muassa Vienan Karjalassa ja Komissa.
Saarijärven helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta sekä TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Historia

Helluntailiike saapui Saarijärvelle vuonna 1918 Martta Hellénin kokoustoiminnan seurauksena. Helluntailailainen toiminta vakiintui 1920-luvulta alkaen ja itsenäisiä seurakuntia on toiminut Mahlun ja Pajupuron kyläkunnilla sekä Pylkönmäen taajamassa. Saarijärven Helluntaiseurakunta on perustettu vuonna 1972. Seurakunta on rakentanut omat toimintatilat vuonna 1980.
Robert Rundo

Robert Paul Rundo (s. 1990 Queens, New York) on yhdysvaltalainen uusnatsi. Hän on toiminut Rise Above Movement -liikkeen perustajana ja johtajana. Myöhemmin hän perusti myös hajautetusti toimivan Active Club -liikkeen.
Rundo varttui Queensissa. Vuonna 2009 hän hyökkäsi ystäviensä kanssa kahden latinomiehen kimppuun kaupassa ja jahtasi näitä, kunnes iski toista miehistä useita kertoja puukolla. Rundo tuomittiin kahden vuoden vankeusrangaistukseen, josta hän vietti vankilassa noin 20 kuukautta. Sittemmin hän perusti Rise Above Movement -liikkeen. Rundo sai vuonna 2018 kolmen muun henkilön kanssa syytteet liittovaltiollisten lakien rikkomisesta Rise Above Movementin toiminnan yhteydessä. Syytteet koskivat väkivallantekoja Huntington Beachilla 25. maaliskuuta 2017, Berkeleyssä 15. huhtikuuta 2017 ja San Bernardinossa 10. kesäkuuta 2017. Rundo yritti paeta Ukrainaan ja Moskovaan ennen joutumistaan pidätetyksi El Salvadorissa ja palautetuksi Yhdysvaltoihin vuonna 2018. Tuomari Cormac J. Carney hylkäsi syytteet vuonna 2019, koska piti mellakoinnin vastaista lakia perustuslain vastaisena. Rundo muutti Itä-Eurooppaan. Hän vietti aikaansa Serbiassa, Unkarissa, Bulgariassa, Kreikassa ja Serbitasavallassa. Tuomarin päätös syytteiden hylkäämisestä peruttiin vuonna 2021. Syytteitä nostettiin uudelleen, ja Rundo pidätettiin Romaniassa maaliskuussa 2023. Hänet palautettiin Yhdysvaltoihin. Hänen hallustaan löydettiin väärennetty kroatialainen henkilöllisyystodistus. Syyttäjien mukaan Rundo oli värvännyt ja kouluttanut ihmisiä väkivaltaan sekä osallistunut itse väkivaltaisuuksiin vuonna 2017. FBI:n todistuksen mukaan Rundosta on videoaineistoa lyömässä vastamielenosoittajia Huntington Beachilla ja poliisia Berkeleyssä.
21. helmikuuta 2024 tuomari Cormac J. Carney hylkäsi Rundon syytteet taas, koska hänen mukaansa syyttäjät olivat valikoivia eivätkä syyttäneet äärivasemmistolaisia. Liittovaltion syyttäjät kuitenkin määräsivät Rundon pidätettäväksi, koska he pitivät häntä paitsi vaarallisena yhteisölle, myös hänen pakonsa mahdollisuutta äärimmäisen suurena. Rundo pidätettiin San Diegon pohjoispuolella alle puolen vuorokauden kuluessa ja palautettiin liittovaltion vankilaan Los Angelesiin.
Rundo on luonut yhteyksiä eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten äärioikeistoliikkeiden välille sekä perinteisempien skinheadryhmien (kuten Hammerskinsin) ja nuoremman nettiin keskittyneen sukupolven välille. Tammikuussa 2021 hän perusti Active Club -liikkeen ja ryhtyi Denis Kapustinin kanssa kannustamaan tukijoitaan perustamaan sen nimissä toimivia paikalliskerhoja.
SG Flensburg-Handewitt

SG Flensburg-Handewitt on saksalainen käsipalloseura Flensburgista joka pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Bundesligassa. SG Flensburg-Handewitt on perustettu vuonna 1990.
Saavutukset

Saksan mestaruus: 1
2004
Saksan Cup 4
2003, 2004, 2005, 2015
Mestarien Liiga 1
2014
EHF Cup 1
1997
EHF Cup-voittajien Cup 2
2001, 2012
Robert Ruohtula

Robert Ruohtula (15. marraskuuta 1853 Kuhmoinen – 8. toukokuuta 1914 Luhanka) oli suomalainen kauppias, maanviljelijä ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Ruohtulan vanhemmat olivat maanviljelijä Jonas Jonaksenpoika ja Fredrika Jonaksentytär. Hänen veljensä oli maanviljelysneuvos Oskar Ruohtula. Ruohtula viljeli omistamaansa Ruohtulan taloa Luhangassa ja hänellä oli siellä myös kauppaliike noin 20 vuoden ajan. Tämän ohella Ruohtula oli perustamassa Luhangan säästöpankkia ja toimi pankin kamreerina 1900–1914.
Ruohtula oli kansanedustajana 1911–1914 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli myös Luhangan kuntakokouksen ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana.
Ruohtula oli naimisissa vuodesta 1874 Amanda Antintyttären kanssa. Ruohtula tunnettiin Luhangassa harvapuheisena mutta huumorintajuisena miehenä ja hänestä on jäänyt muistiin sanonta Sitä mieltä minäkin, sanoi Ruohtula valtiopäivillä.
SG Dresden Striesen

SG Dresden Striesen on saksalainen jalkapalloseura Dresdenistä.