stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mark English

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mark English vuonna 2022. |  Mark English vuonna 2022. |  Mark English vuonna 2022. |  |
Maa:  Irlanti
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Zürich 2014 | 800 m |  |
|  Pronssia | München 2022 | 800 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Praha 2015 | 800 m |  |
|  Pronssia | Glasgow 2019 | 800 m |  |
Mark English (s. 18. maaliskuuta 1993 Letterkenny, Irlanti) on irlantilainen keskimatkojen juoksija, joka kilpailee 800 metrillä. Hän juoksi vuonna 2021 Castellónissa Irlannin ennätyksen 1.44,71. Myös hallissa hän on juossut maansa ennätyksen 1.46,10 (2021). Hän edustaa St. Eunan's Letterkennyä.
English voitti pronssia vuoden 2014 EM-kisoissa Zürichissä ajalla 1.45,03. Hän oli mukana myös 2013 MM-kisoissa Moskovassa, mutta jäi tuolloin alkueriin. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui välierissä, Lontoon MM-kilpailuissa 2017, Berliinin EM-kilpailuissa 2018, Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa alkuerissä. Hän karsiutui 2022 Eugenen MM-kilpailuissa 800 metrin välierissä sekä saavutti Münchenin EM-kilpailuissa pronssia ajalla 1.45,19. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 800 metrin välierissä. Vuonna 2024 hän karsiutui 800 metrillä alkuerissä Rooman EM-kilpailuissa ja välierissä Pariisin olympialaisissa.
Vuonna 2015 English saavutti hopeaa 800 metriltä sisäratojen EM-kilpailuista Prahasta ajalla 1,47,20. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän sai pronssia ajalla 1.47,39. Sisäratojen EM-kilpailuissa Toruńissa 2021 hän karsiutui välierissä. MM-hallikilpailuissa hän karsiutui alkuerissä Sopotissa 2014 ja Belgradissa 2022.
Käännös suomeksi
John Soane

| John Soane |
| --- | --- |
 John Soane. Thomas Lawrencen maalaus, noin 1828-1829.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1753 Goring
Kuollut: 20. tammikuuta 1837 (83 vuotta) Lontoo
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Arkkitehti
Taidesuuntaus:  uusklassismi
Merkittävät työt:  Bank of England, Dulwich College Picture Gallery, Sir John Soane's Museum
John Soane, alun perin John Soan, (10. syyskuuta 1753 Goring – 20. tammikuuta 1837 Lontoo) oli brittiläinen arkkitehti. Hänet tunnetaan omaperäistä ja kekseliäistä uusklassismia edustaneista rakennuksistaan.  Soanea pidetään yhtenä 1800-luvun alkupuolen huomattavimmista Ison-Britannian arkkitehdeista.
John Soane pääsi vuonna 1768 töihin Lontoon kaupungin kehitystöistä vastanneen arkkitehti George Dance nuoremman toimistoon. Vuonna 1772 Soanista tuli arkkitehti Henry Hollandin apulainen, ja vuodesta 1772 Soane opiskeli myös Royal Academy of Artsissa. Soane sai kuningas Yrjö III:lta matka-apurahan Italiaan vuonna 1778.  Apurahan turvin tehdyllä Grand Tourilla Soane tutustui moniin vaikutusvaltaisiin maanmiehiinsä, mikä auttoi häntä saamaan tilauksia.
Kotimaahan palattuaan John Soane saavutti kohtalaista menestystä maalaiskartanojen suunnittelijana kunnes hän sai nimityksen Britannian keskuspankin eli Bank of Englandin pääarkkitehdiksi vuonna 1788. Nimitykseen lienee vaikuttanut se, että Soane tunsi pääministeri William Pitt nuoremman, jonka Kentin kartanoon Soane oli tehnyt laajennuksen. Tätä nimitystä seurasi useita muita valtiollisia virkanimityksiä, ja vuonna 1806 Soane seurasi Dancea Royal Academy of Artsin arkkitehtuurin professorin virassa. Vuonna 1831 Soane aateloitiin.
Soanen arkkitehtonista tyyliä on luonnehdittu pyrkimyksenä vähentää klassiset muotoelementit rakenteen kannalta olennaisiin. Hän käytti suunnitelmissaan usein matalia kupoliholveja ja ylhäältä lankeavaa valoa, ja hän oli taitava sisätilojen järjestelijä.  Soanen töistä parhaimpiin kuuluu Bank of Englandin pääkonttorin uudelleenrakentaminen vuosina 1788–1833. Muita merkittäviä rakennuksia ovat Lontoon Dulwich College Picture Gallery (1811–1814) sekä hänen oma talonsa Lontoon Lincoln’s Inn Fieldsissä (1812–1813), joka toimii nykyisin Soanen kotimuseona.  Soanen suunnittelemasta laajasta Bank of Englandin pääkonttorista ei ole nykyisin juuri mitään jäljellä 1920–1930-luvuilla tehtyjen muutostöiden jälkeen. Soanen kotimuseo on sen sijaan säilynyt lähes ennallaan, ja se on yksi monimuotoisimmista ja nerokkaimmista sisätiloista, joita on koskaan rakennettu. Soane käytti siellä runsaasti kattoikkunoista lankeavaa valoa ja peilejä. Soanen erikoislaatuinen koti on täynnä antiikin patsaita ja reliefejä sekä hautaesineistöä.
Soane oli myös merkittävä opettaja. Toimiessaan Royal Academy of Artsin professorina hän piti sarjan pikkutarkasti valmisteltuja luentoja. Soane oli opettajana vaativa, laajasti lukenut ja suhtautui arkkitehtuuriin suurella intohimolla.
Kuvagalleria

Bank of Englandin eteläfasadi
Osinkotoimisto, Bank of England
Bank of Englandin pohjapiirustus
Soane Museumin julkisivu
Seti I:n sarkofagi Soane Museumissa. Piirros Illustrated London News –lehdestä vuodelta 1864.
Dulwich College Picture Galleryn sisätiloja.
Ben Pattison

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bem Pattison EM-kilpailuissa 2022. |  Bem Pattison EM-kilpailuissa 2022. |  Bem Pattison EM-kilpailuissa 2022. |  |
Maa:  Iso-Britannia
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Budapest 2023 | 800 m |  |
Maa:  Englanti
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Pronssia | Birmingham 2022 | 800 metriä |  |
Ben Pattison (s. 15. joulukuuta 2001) on brittiläinen keskimatkojen juoksija. Hänen päämatkansa on 800 metrin juoksu.
Pattison sijoittui Győrin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 neljänneksi 400 metrin juoksussa. Seuraavan vuoden Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 1.50,68. Hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021. Hän saavutti Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa 2022 Englannin edustajana pronssia 800 metrillä ajalla 1.48,25. Münchenin EM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla kuudes.
Pattison saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2023 pronssia 800 metrillä ajalla 1.44,83. Pariisin olympialaisissa 2024 hän karsiutui 800 metrin välierissä.
Pattison juoksi 800 metrin ennätyksensä 1.42,27 Monacossa 12. heinäkuuta 2024.
Sisterssiläiset

| Sisterssiläinen sääntökunta> Ordo Cisterciensis |
| --- | --- |
 Sisterssiläisen sääntökunnan vaakuna
Perustettu:  1098
Perustaja:  Robert de Molesme
Tyyppi:  Katolinen sääntökunta
Päämaja:  Piazza del Tempio di Diana, 14,  Rooma, Italia
Apottikenraali:  Dom Mauro-Giuseppe Lepori
Kattojärjestö:  Katolinen kirkko
Aiheesta muualla
www.ocist.org
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sisterssiläinen sääntökunta (Ordo cisterciensis) eli sisterssiläiset on katolinen sääntökunta, jossa on luostareita sekä nunnille että munkeille. Se perustettiin vuonna 1098 Cîteaux´n apottiluostarin aloitettua toimintansa. Sääntökunnan perustaja oli Robert de Molesme eli kanonisoinnin jälkeen Robert Pyhä (k. 1110). Hän halusi noudattaa tiukasti pyhän Benedictuksen luostarisääntöä. Perustaja itse oli benediktiinimunkki, mutta näki benediktiinien ajautuneen liian kauas esikuvansa pyhän Benedictuksen ohjeista ja halusi perustaa luostariyhteisöjä, joissa elettäisiin täysin omavaraisina ja keskityttäisiin rukoukselle, opiskelulle ja työlle. Ensin he pitivät itseään reformoituina benediktiineinä, mutta vaihtoivat pian habituksensa valkoiseksi osoittaakseen elävänsä toisin kuin mustaa käyttävät benediktiinit ja ottivat nimekseen ensimmäisen luostarin mukaisen nimen. Nimi sisterssiläinen (ranskaksi cistercien) tulee Cisterciumista, joka on Cîteaux´n kylän latinankielinen nimi.
Kaikkein tunnetuin sisterssiläinen oli pyhä Bernhard Clairvauxlainen (1090, Fontaine-lès Dijon – 20. elokuuta 1153, Clairvaux), jonka ansiota on sääntökunnan voimakas kehitys 1100-luvun alkupuolella. Järjestön luostarit eroavat muista vastaavista arkkitehtuurinsa ja ornamentiikkansa yksinkertaisuuden ja koruttomuuden vuoksi. Asuina jäsenillä on valkoinen kaapu, jossa on musta skapulaari ja huppu. Siksi jäseniä kutsutaan joskus "valkoisiksi benediktiineiksi" tai "bernhardilaisiksi" pyhän Bernhardin mukaan.
Myös naisille oli sääntökunnan mukaisesti toimivia luostareita, joista tunnetuin lienee ranskalaisen Port-Royalen luostari.
Historia > Länsimainen luostarijärjestelmä ja pyhä Benedictus

Benedictus Nursialaisen laatimassa säännössä luostarielämän keskeisin sisältö oli Jumalan tahdon toteuttaminen, joka toteutui ensi kädessä kahdeksan päivittäisen hetkipalveluksen(seitsemän päiväsaikaan ja yksi yöaikaan) toteuttamisella ja tämä rytmitti koko vuorokauden. Näiden hetkipalvelusten ohessa munkkien päivittäistä työtä säätelivät työnteko, lukeminen, ateriat ja uni, sillä Benedictus, joka oli saanut oppinsa erämaamunkeilta, joiden mukaan "laiskuus oli sielun vihollinen", piti tarpeettomana sallia ainoatakaan vapaata joutohetkeä.
Vuonna 909 tai 910 perustettiin Clunyn luostari lähelle Mâconin kaupunkia, Burgundin maakunnan eteläiseen osaan. Tämä tapahtuma merkitsi uudistumista koko läntisessä luostarielämässä. Cluny merkitsi uutta rohkeata pyrkimystä ja siinä onnistuttiin nousemaan pois aiemmalta kaltevalta pinnalta ja uudistamaan luostarielämää todelliseen pyhän Benedictuksen kirjaamassa hengessä. Useat aikakauden munkit ja apotit toivat julki tyytymättömyytensä sääntökunnan tilaan, joka oli heidän mielestään liian maallistunut ja suuntautui liiaksi luostarielämän ulkopuolisiin toimintoihin. 1000- ja 1100-luvuilla tuli esiin useita reformiyrityksiä, jotka halusivat tiukemmin noudattaa pyhän Benedictuksen sääntökunnan periaatteita ja palata jälleen alkuperäiseen ja unohtuneeseen ajatukseen autiomaaelämästä. Bruno Kölniläinen perusti Chartreusen luostarin ja samaan aikaan perustettiin myös muita, säännöissään tiukempia luostareita, jotka eristäytyivät ulkopuolisesta maailmasta.lähde?
Historia > Ranskan vallankumouksen jälkeen

Ranskan vallankumouksen aattona 64 luostaria noudatti tiukkaa sääntöä, mutta yksikään niistä ei säästynyt vallankumouksen pyörteiltä. Vallankumouksen jälkeen oli jäljellä vain tusinan verran sääntökunnan luostareita, jotka olivat hajaantuneet eri puolille saksalaiseen keisarikuntaa. Kun Trappen luostari vuorollaan pakkoluovutti maansa ja munkit ajettiin pois luostarista, niin viimeinen noviisimestari, dom Augustin de Lestrange pakeni Sveitsiin, jonne häntä seurasi 21 munkin joukko. Siellä hän 1. kesäkuuta 1791 perusti uudelleen Stricte Observance La Valsaisnten ja määräsi sille vielä ankarammat säännöt kuin apotti Rancé oli aikoinaan määrännyt.lähde?
Vähitellen liike alkoi uudelleen voittaa alaa Euroopassa, mutta se ei levinnyt laajemmalle ennen kuin Napoleonin tappion jälkeen vuonna 1815. Järjestön ensimmäinen uusi yleiskokous pidettiin Roomassa vuonna 1869. Vuonna 1891 valittiin järjestölle kenraaliapotti. Hänen tunnetaan arvonimellä Sisterssiläinen sääntökunnan puheenjohtaja.
Ranskassa trappistit kokoontuivat yhteen vuonna 1892 nimellä: «Cisterciens réformés de Notre-Dame de la Trappe ». Vuodesta 1898 alkaen sääntökunnan yleishallinto on pidetty Cïteaux’ssa, joka saatiin takaisin sääntökunnalla hivenen ennen vuotta 1892. Sääntökunnan puheenjohtajan sijaintipaikka on Rooma. Vuonna 1902 trappistit muuttivat nimensä reformoiduksi sisterssiläissääntökunnaksi.
Luettelo Sisterssiläisluostareista

Sääntökunnan päätöksen mukaan kaikki sisterssiläisluostarit on omistettu "Taivaiden kuningattarelle". Tämän päätöksen mukaisesti jokaisen luostarin nimeen liitetään "Neitsyt Marian ... luostari".
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Saksa

Disibodenberg (Rheinland-Pfalz) – Kotisivut
Ebrach (Baijeri)
Himmerod (Rheinland-Pfalz) – Kotisivut
Maulbronnen luostari (Baden-Württemberg)
Otterberg (Rheinland-Pfalz)
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Belgia

Nämä belgialaiset luostarit ovat erikoistuneet oluen panemiseen ja tuottavat trappistioluita.
Achel (Limbourg) – Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Orval (Luxemburg) – Kotisivut
Rochefort (Namur)
Saint-Sixte (Westvleteren-oluet, Flanderi) – Kotisivut
Scourmont (Chimay-oluet ja juustot, Hainaut) – Kotisivut
Westmalle (Antwerpen) – Kotisivut
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Itävalta

Munkkiluostarit
Stift Heiligenkreuz
Stift Lilienfeld – Kotisivut
Stift Neukloster
Stift Rein
Stift Rein-Hohenfurth
Stift Schlierbach
Stift Stams
Territorialabtei Wettingen-Mehrerau
Stift Wilhering
Stift Zwettl
Nunnaluostarit
Abtei Mariastern (Gwiggen)
Kloster Marienfeld
Abtei Marienkron
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Ranska

Abbaye Notre-Dame d'Aiguebelle (Drôme) Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Abbaye Notre-Dame de Longpont (Longpont)
Abbaye de Bonnecombe (Aveyron) Sivut turisteille (Arkistoitu – Internet Archive)
Cadouin (Dordogne) Sivut turisteille
Abbaye de Clairvaux (Aube) Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Abbaye de Royaumont (Val-d'Oise) Kotisivut
Abbaye de Sénanque (Vaucluse) Kotisivut
Abbaye de Silvacane (Bouches-du-Rhône) Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Abbaye de Sturzelbronn (Moselle)
Abbaye de Sylvanès Kotisivut
Abbaye du Thoronet (Var) Sivut turisteille (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Ruotsi

Alvastran luostari
Gudsbergan luostari
Nydalan luostari
Roma, Gotlanti
Varnhemin luostari (Luostari osittain tuhottu vuonna 1566)
Ås (Halland) (luostari tuhottu vuonna 1535)
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Norja

Lysekloster – Vallis Lucida, valon laakso. perustettiin Fountainsista käsin.
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Sveitsi

Abbaye de Bonmont (Vaud) Kotisivut
Abbaye de Montheron (Vaud)
Abbaye de la Maigrauge (Fribourg) Valokuvia luostarista
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Yhdistynyt kuningaskunta

Fountains Abbey (raunioina)
Luettelo Sisterssiläisluostareista > Viro

Padisen luostari
Virossa oli kaksi sisterssiläisjärjestön miesluostaria ja kolme nunnaluostaria. Padisen lisäksi Kärknassa, itäisessä Virossa sijaitsi miesluostari.
Nunnaluostarit sijaitsivat Tallinnassa, Lihulassa ja Tartossa. Tallinnan luostarin kirkko oli P.Mikaelin kirkko, Kärknan ja Padisen kirkot olivat Marialle pyhitetyt. Sisterssiläisluostareista vain Mikaelin luostari Tallinnassa on edelleen käytössä, mm ruotsinkielisen seurakunnan kirkkona. Tarton luostarin tarkkaa sijaintia ei tiedetä. Muut ovat arkeologisia raunioita.
Huomautuksia

↑  Robert de Molesme eli 1029–1111, hän oli ranskalainen luostarielämän uudistaja ja häntä pidettiin katolisen kirkon pyhänä.
↑  Vallombrosiaanien sääntökunta syntyi Italiassa 1039 ja sen perustajana oli Giovanni Gualberto (995–1073). Sääntökunta tunnustettiin vuonna 1070.
Aiheesta muualla

Järjestön Euroopan luostareiden ja keskusten kotisivut(ranskaksi)
Sisterssiläisten kulttuuriyhdistys(ranskaksi)
Sisterssiläinen arkkitehtuuri(ranskaksi)
Luostarit Pohjoismaissa keskiajalla Kirkkohistorian essee (KH130) keväällä 1996.  Web archive 2007
Emilia Widstrand

Emilia Widstrand (s. 28. elokuuta 1992) on ruotsalainen näyttelijä.
Filmografia

Hamrell: Noita perheessä (En häxa i familjen, 2000)
Marcimain: Autiotalon salaisuus (Det brinner!, 2002), minisarja
Gustavsson: Det luktar Urban (2005), lyhytelokuva
Gustafsson: Percy, Buffalo Bill och jag (2005)
Aiheesta muualla

Emilia Widstrand Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Societas Sanctae Birgittae

Societas Sanctæ Birgittæ (SSB) on korkeakirkolliseen liikkeeseen kuuluva tertiaarisääntökunnan luonteinen veljistö ja sisaristo sekä papeille että maallikoille Ruotsin kirkossa.
Societas Sanctæ Birgittæ on perustettu 1920 ja sillä on nykyään noin 200 jäsentä. Sitä johtavat konfessori, joka valitaan SSB:n pappien joukosta, sekä superior, joka valitaan sisarten joukosta. SSB:n piispallisena visitaattorina toimi pitkään Bertil Gärtner.
SSB:n pyrkimyksenä on sekä yksilöiden että seurakuntien toteuttama rukouselämän ja ehtoollisenvieton lisääminen ja uudistuminen, saarna ja opetus kuuliaisena Jumalan sanalle ja kirkon tunnustukselle sekä sielunhoidon ja ripin lisääntynyt käyttö. SSB:llä on hyvät suhteet roomalaiskatoliseen Birgittalaissääntökuntaan.
Societas Sanctæ Birgittæ kokoontuu vuosittain yleiskapituliin Vadstenaan, mikä huipentuu pontifikaalimessuun Pyhän Birgitan "taivaallisena syntymäpäivänä" 23. heinäkuuta Vadstenan luostarikirkossa. Lisäksi SSB kokoontuu konventteihin kolme kertaa vuodessa eri puolille maata ja joskus ulkomaille. Sekä yleiskapitulin että konventtien jumalanpalvelukset ovat avoimia kaikille.
SSB:llä on ollut pitkään jäseniä paitsi Tanskassa, Isossa-Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa, myös Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa. Jo kaksi vuotta SSB:n perustamisen jälkeen, vuonna 1922, suunniteltiin yhteisön suomalaisen haaran perustamista. Asiaa ajoivat tuolloin Amos Anderson ja turkulainen lehtori Julius Finnberg. He järjestivät Naantalissa vuosittain Birgitta-vesperin vuodesta 1921 vuoteen 1930, kunnes paikallinen kirkkoherra kielsi tilaisuuksien järjestämisen pitäen niitä katolisina. Myös muun muassa Helsingin Olaus Petri församlingenin kirkkoherra Folke Palmgren ja kanttori Torsten Stenius olivat SSB:n jäseniä. Vuonna 2007 SSB:n kevätkonventti pidettiin Suomessa Nauvossa.
Kirjallisuutta

"Gör också våra kalla hjärtan brinnande." Societas Sanctæ Birgittæ 1920-2020. Ed. by Oloph Bexell, Gunilla Gren-Eklund, Fredrik Samtell and Andreas Wejderstam. Skelleftea: Artos 2020, 550 pages. ISBN 978-91-7777-152-4.
Fredrik Santell, "SSB:s medlemmar; Utländska kopplingar", p. 271–272.
Societas Sanctæ Birgittæ 1920-1970. Festskrift. 1970
Sigtrygg Serenius: Societas Sanctae Birgittae och kyrkolivet i Finland. s. 65-67
Societas Sanctæ Birgittæ 1971-1995. Festskrift. 1995
Bengt Ingmar Kilström: Högkyrkligheten i Sverige och Finland under 1900-talet. Helsingborg 1990, ISBN 91-7830-052-5
Aiheesta muualla

Societas Sanctae Birgittae
Kuvia SSB:n yleiskapitulista 2007
Bäckström

Bäckström on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bror Bäckström (1939–2023), suomalainen parturimestari ja käsityöneuvos
Edvard Bäckström (1841−1886), ruotsalainen runoilija ja sanomalehtimies
Ernst Gustav Bäckström (1882–1963), suomalainen laivansuunnittelija
Harald Bäckström (1870–1933), suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Johannes Bäckström (1939–2025), suomalainen diplomaatti
Kai Bäckström (s. 1979), suomenruotsalainen näyttelijä
Lars Bäckström (1925–2006), ruotsalainen runoilija, kriitikko ja toimittaja
Maija-Liisa Bäckström (1922–2012), suomalainen maisteri ja historiantutkija
Miriam Bäckström (s. 1967), ruotsalainen valokuvataiteilija
Nicklas Bäckström (s. 1987), ruotsalainen jääkiekkoilija
Niklas Bäckström (s. 1978), suomalainen jääkiekkoilija
Nils Bäckström (s. 1986), ruotsalainen jääkiekkoilija
Olof Bäckström (1922–1998), suomalainen sähköinsinööri, keksijä ja teollinen muotoilija.
Runar Bäckström (1902–1991), suomalainen toimitusjohtaja, diplomi-insinööri ja insinöörieversti
Smoolanninajokoira

| Smoolanninajokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ruotsi
Määrä:  Suomessa rekisteröity 65
Rodun syntyaika:  1700-luvun loppu 1800-luvun alku
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen ja ketun ajo
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  smålandstövare, chien courant du Småland, sabueso de Småland, smalandi hagijas
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat #129
Ulkonäkö
Paino:  15–22 kglähde?
Säkäkorkeus:  uros 46–54 cm narttu 42–50 cm
Väritys:  black & tan tai liver & tan
Smoolanninajokoira (ruots. smålandsstövare) on ruotsalainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n ryhmään 6. Rodusta huolehtii Ruotsissa Svenska Smålandsstövareföreningen ja Suomessa Suomen Ajokoirajärjestö.
Ulkonäkö

Smoolanninajokoira on ruotsalaisista ajokoirista pienin. Se on vankkarakenteinen, voimakas ja jalo rotu. Rungon tulisi olla lähes neliömäinen. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja tummanruskeat; maksanruskeilla yksilöillä hieman vaaleammat (mieluiten hasselpähkinän sävyiset). Koiran ilme on rauhallinen. Korvat ovat riippuvat ja kärjistään pyöristyneet. Häntä voi olla joko pitkä tai synnynnäisesti töpö; pitkä häntä on asennoltaan joko sapelimaisesti kaartuva tai suora; myös puolipitkiä häntiä esiintyy. Smoolanninajokoiran liikkeet on vaivattomat ja yhdensuuntaiset. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 46–54 cm (ihanne 50 cm) ja narttujen 42–50 cm (ihanne 46 cm) välillä.
Karvapeite on keskipitkä, tiiviisti rungonmyötäinen ja karhea. Pääväri on joko musta tai maksanruskea, jossa on tan-merkit (sävy vaihtelee kullanruskeasta punaruskeaan) silmien yläpuolella, kuonon sivuilla, kaulan alla, rinnassa, vatsassa, raajoissa, reisien sisäpuolella, käpälissä, hännän alla ja peräaukon ympärillä. Ainoastaan pienet valkoiset merkit rinnassa ja käpälissä hyväksytään.
Luonne ja käyttäytyminen

Smoolanninajokoira on luonteeltaan uskollinen, rauhallinen ja ystävällinen. Se on myös hyvin tarkkaavainen.
Tätä rotua käytetään pääasiassa jänisten ja kettujen, mutta myös muun pienriistan (paitsi sorkkaeläinten), metsästykseen. Se on työssään monipuolinen ja kestävä, ja sille on tyypillistä sointuva haukku.
Eukleideen algoritmi

Eukleideen algoritmi on Eukleideen mukaan nimetty menetelmä, jonka avulla voidaan selvittää kahden kokonaisluvun suurin yhteinen tekijä (syt). Algoritmi perustuu jakoyhtälön perättäiseen käyttöön.
Eukleideen algoritmi etenee seuraavasti:
Ensin kirjoitetaan jakoyhtälö luvuilla a ja b
Seuraavaksi kirjoitetaan jakoyhtälö luvulle b ja edellisen jakoyhtälön jakojäännökselle
Aiempi jakojäännös jaetaan uudella jakojäännöksellä
Toistetaan niin usein, että jakojäännökseksi saadaan nolla.
Lukujen a ja b suurin yhteinen tekijä on viimeisin nollasta eroava jakojäännös
Esimerkkejä > Esimerkki 1.

Määritetään lukujen 48 ja 18 suurin yhteinen tekijä eli syt(48,18). 
Toisin sanoen a = 48 ja b = 18
a : b = 2 kokonaista ja jakojäännös on 12 (48:18 on 2 kokonaista ja 12 on jakojäännös)
b : 12 = 1 kokonainen ja jakojäännös on 6
12 : 6 = 2 ja jakojäännös on 0.
Suurin yhteinen tekijä luvuilla 48 ja 18 on siis 6 eli viimeinen luku, jolla esimerkissä jaettiin.
Esimerkkejä > Esimerkki 2.

Määritetään lukujen 112 ja 408 suurin yhteinen tekijä eli syt(112, 408).
Määritetään lukujen suurin yhteinen tekijä Eukleideen algoritmin avulla:
Lukujen 112 ja 408 suurin yhteinen tekijä on siis kahdeksan eli syt(112, 408)=8.
Esimerkkejä > Suoritus peräkkäisten jakokulmien avulla

Edellä johdetut laskutoimitukset voidaan kynällä ja paperilla laskettaessa suorittaa myös peräkkäisten jakokulmien avulla seuraavalla tavalla:
48|18
        -36| 2
     18| 12
    -12|  1
 12|  6
-12|  2
  0
408|112
                -336|  3
            112|  72
            -72|   1
         72| 40
        -40|  1
     40| 32
    -32|  1 
 32|  8
-32|  4
  0
Tässä käytetyt ja toisiinsa yhdistetyt jakokulmat ovat ns. italialaisia jakokulmia, joissa jaettava, jakaja ja osamäärä sijoitetaan seuraavasti:
jaettava | jakaja 
           | osamäärä.
Ensimmäisessä jakolaskussa on suurempi alkuperäisistä luvuista jaettavana, pienempi jakajana. Kussakin jakokulmassa on ylävasemmalla jaettava ja yläoikealla jakaja. Osamäärän kokonaisosa merkitään alaoikealle, kun taas alavasemmalla suoritetaan vähennyslasku, josta saadaan jakojäännös. Kun jakolasku on suoritettu, jaetaan edellisen jakolaskun jakaja saadulla jakojäännöksellä, mikä suoritetaan merkitsemällä se jakojäännöksen vasemmalle puolelle ja suorittamalla jakolasku tavalliseen tapaan. Näin jatketaan, kunnes jakojäännös on nolla, jolloin viimeinen sitä edeltänyt jakaja (tässä esimerkissä 8) on alkuperäisten lukujen suurin yhteinen tekijä.