stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Torpedovene S2
Palvelus > Uppoaminen

Reposaaren luotsiasemalta saatiin näköhavainto vaikeuksissa olevasta aluksesta Outoorinmatalan ja Säpin välissä. Jyrkkä aallokko keinutti sitä voimakkaasti, kunnes suurehko hyökyaalto kaatoi sen kyljelleen ja edelleen ylösalaisin. Alus tuli vielä hetkeksi näkyviin, ilmeisesti jo kyljelleen kääntyneenä, mutta katosi lopullisesti aseman näköpiiristä kello 13.25. Myöhemmin luotsiasemalle saatiin tieto, että näkyvistä kadonnut alus oli S2, jonka mukana hukkui koko  53 miehen miehistö.
Torpedoveneen uppoaminen herätti vilkkaan keskustelun onnettomuuden syystä. Aluksen uppoamispaikalla Outoorin matalan luona meren syvyys pienenee jyrkästi, mikä synnyttää varsinkin länsi- ja luoteismyrskyllä erittäin terävän ja jyrkän ristiaallokon. Tämän katsottiin myöhemmissä tutkimuksissa olleen veneen uppoamisen tärkein syy. Myöskään venäläisiltä perittyjen veneiden ominaisuuksia ei tunnettu riittävästi. Minkäänlaisia vakaustaulukoita tai painolastilaskelmia ei ollut käytettävissä.
Myös saattueen toiminnasta löydettiin puutteita. Aluksille ei ollut hankittu ajanmukaista sääennustetta ennen kohtalokasta matkaa, vaikka sellainen olisi ollut saatavilla. Jälkeenpäin kritisoitiin erityisesti saattuetta Klas Hornin komentosillalta johtaneen komentaja Roosin toimintaa. Itsepäisen miehen maineessa ollut komentaja pyrki todennäköisesti loppuun saakka viemään osastonsa Vaasaan. Aluksille annettiin varsin myöhään käsky hakeutua suojasatamiin. Silloinkin käsky oli niin ylimalkainen, että eri alusten päälliköt tulkitsivat sitä eri tavoin. Komentaja Roos leimattiin yleisesti syylliseksi S2:n miehistön kohtaloon.
Asian tutkiminen jäi kesken. Tutkinnan ollessa vielä käynnissä komentaja Roos sai surmansa virkamatkan aikana, kun vuotaneesta pakoputkesta peräisin ollut hiilimonoksidi eli häkä täytti hänen makuuhyttinsä yöllä tehdyn matkan aikana.
Palvelus > Hylyn nosto

Uponnut alus löydettiin 10. kesäkuuta 1926 kauppias Semmi Haapajan ja kapteeni P. Aarnion etsintöjen tuloksena. Hylyn nostoa ryhdyttiin suunnittelemaan heti. Se oli vain 15 metrin syvyydessä, joten nosto-operaation ei katsottu voivan muodostua liian vaativaksi. Pohja ylöspäin merenpohjassa makaava alus pyrittiin nostamaan pumppaamalla sen runkoon ilmaa, mikä saikin aluksen keulan nousemaan pintaan, mutta mutapohjaan imeytynyttä perää ei saatu irrotetuksi edes vesisuihkujen avulla.
Puolustusministeriön keinot oli käytetty loppuun, joten nostotyö annettiin yksityisen pelastusyhtiön tehtäväksi. Työn sai tehdäkseen Tolfvan AB, joka toi paikalle voimakkaan höyrykäyttöisen erikoisrakenteisen nostoalus S/S Stannumin (myöh. laivastolle ostettuna sukellusveneiden pelastusalus Mursu). 
Aluksen runkoon pumpattiin jälleen ilmaa hylyn keventämiseksi, ja rungon alle ujutettiin vaijereita. Kymmenen päivän työn jälkeen torpedovene kellui jälleen pinnalla, tällä kertaa tosin vain ponttonien avulla.
Alus hinattiin Porin Reposaaren sataman redille, jossa se käännettiin oikeaan asentoonsa, tyhjennettiin vedestä ja tarkastettiin alustavasti. Hylystä löydettiin 23 merisotilaan ruumiit, jotka kuljetettiin rantaan. Loput 30 miestä jäivät kateisiin. Ruumiit nouti Paska-Erkkona tunnettu Frans Iisak Erkko, jolla ei ollut hajuaistia. Työkseen hän tyhjensi ulkokäymälöitä. S2 siirrettiin myöhemmin Helsinkiin, jossa se tarkastettiin perusteellisemmin ja lopulta romutettiin.
Palvelus > Seuraukset ja muistaminen

S2:n uppoaminen sai aikanaan huomattavasti julkisuutta ja järkytti niin merivoimien henkilökuntaa, suomalaisia merenkulkijoita kuin suurta yleisöäkin. Onnettomuuden ja sen synnyttämän julkisuuden seurauksena perustettiin vuonna 1926 Suomen Laivastoyhdistys, nykyinen Meriliitto, jonka alkuvuosien tehtäväksi muodostui erityisesti ajanmukaisen sotalaivaston hankkiminen Suomelle. Yhdistyksen toiminta vaikutti merkittävästi vuonna 1927 säädetyn laivastolain syntyyn sekä panssarilaivojen Ilmarinen ja Väinämöinen, merivoimien sukellusvenelaivaston ja uusien moottoritorpedoveneiden hankintaan 1930-luvulla.
Torpedoveneen hylystä löytyneet 23 vainajaa siunattiin Porin Reposaaren yhteishautaan 15. elokuuta 1926. Onnettomuudessa menehtyneille pystytettiin kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema muistomerkki Reposaaren kirkkomaalle onnettomuuden vuosipäivänä vuonna 1930. Lisäksi hylyn löytäneen kauppias Haapakan talon seinässä Kirkkokadulla on S2:n muistolaatta. Suomen merivoimat muistaa onnettomuuden uhreja laskemalla muistomerkille seppeleen vuosittain.
Aluksen torpedoputken runko kääntötelineineen oli esillä Sotamuseon Suomenlinnan Maneesi-näyttelytilassa Autonomiasta Atalantaan -näyttelyssä. Toinen pääkone on kunnostettuna näytteillä Forum Marinumissa Turussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Torpedovene S2 Wikimedia Commonsissa
Pohjanlahden Laivastokilta
Elonet: Finlandia-katsaus 488 (1960): Torpedovene S2:n onnettomuusuhrien siunaus 1925 ja muistojuhla 1960
Matti E. Mäkelä : Pohjanlahden murhenäytelmästä tänään 10 vuotta, Helsingin Sanomat, 04.10.1935, nro 267, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuolemanlaiva S 2:n kumppanina Pohjanlahdella, Hakkapeliitta, 05.10.1937, nro 40, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
S2 sisaraluksineen
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten maraton

| Lajit yleisurheilunMM-kilpailuissa 2019   |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | miehet | naiset |  |
| 200 m | miehet | naiset |  |
| 400 m | miehet | naiset |  |
| 800 m | miehet | naiset |  |
| 1 500 m | miehet | naiset |  |
| 5 000 m | miehet | naiset |  |
| 10 000 m | miehet | naiset |  |
| 100 m aj |  | naiset |  |
| 110 m aj | miehet |  |  |
| 400 m aj | miehet | naiset |  |
| 3 000 m ej | miehet | naiset |  |
| 4 × 100 m | miehet | naiset |  |
| 4 × 400 m | miehet | naiset | seka |
| Maraton | miehet | naiset |  |
| 20 km kävely | miehet | naiset |  |
| 50 km kävely | miehet | naiset |  |
| Korkeushyppy | miehet | naiset |  |
| Seiväshyppy | miehet | naiset |  |
| Pituushyppy | miehet | naiset |  |
| Kolmiloikka | miehet | naiset |  |
| Kuulantyöntö | miehet | naiset |  |
| Kiekonheitto | miehet | naiset |  |
| Moukarinheitto | miehet | naiset |  |
| Keihäänheitto | miehet | naiset |  |
| Seitsenottelu |  | naiset |  |
| Kymmenottelu | miehet |  |  |
n · k · 
Miesten maraton -vuonna 2019 Dohassa.
Miesten maraton yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 oli Dohassa 5. lokakuuta 2019 järjestetty maraton.
Aikataulu

| Päivämäärä | Aika | Kierros |
| --- | --- | --- |
| 5. lokakuuta | 23.59 | Loppukilpailu |
Turing Space Industries

Turing Space Industries (aiemmin TRI tai Turing Robotic Industries) on yritys, jonka on tarkoitus rakentaa tietoturvaan painottuvaa mobiiliteknologiaa.
Aiemmat puhelinjulkistukset

Ensimmäinen yhtiön julkistama tuote oli Turing Phone. Tämän jälkeen yhtiö julkaisi vuonna 2017 Appassionato-puhelinmallin.
Yritys käytti Salossa sijaitsevia Nokian vanhoja tuotantotiloja. Se vuokrasi Nokian vanhan koetehtaan keväällä 2016, mutta tammikuuhun 2018 mennessä se ei ollut aloittanut siellä tuotantoa.
Yritys haki helmikuussa 2018 konkurssia. Yrityksellä oli n. 1,9 miljoonaa euroa velkoja, joiden velkojia olivat muun muassa Shenzen Turing Industries, Ilkka Matinpalo ja Salon IoT Park. Yritys asetettiin konkurssiin 5. helmikuuta 2018. Perustaja Steve Chao kertoi kuitenkin, että yrityksen toiminta jatkuisi Salossa. Yrityksen toiminta on lakannut 14. tammikuuta 2020.
HubblePhone

Turing julkaisi uuden puhelimensa, HubblePhonen, vuonna 2018. Puhelimen pääsuunnittelijana on toiminut suomalainen Paavo Pietola. Se on tarkoitus julkaista kesäkuussa 2020 ja se käyttää sekä Sailfish OS:ää että Androidia. Puhelimen hinnaksi on kerrottu  2 750 $. Alan julkaisuissa suunnitelmia on pidetty kunnianhimoisina, mutta kahden edellisen puhelinmallin toimitusvaikeuksien takia puhelimen julkaisua on pidetty epävarmana.
Puhelimen sovelluskauppa toimii ainoastaan kryptovaluutalla. Alkuvaiheessa kauppa hyväksyy vain BitHubble-kryptovaluuttaa. Myös puhelimen ennakkotilaus tehdään ostamalla Bitcoineilla puhelimen arvosta BitHubble-valuuttaa.
Uglies

| Uglies> Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Scott Westerfeld
Kieli:  englanti
Genre:  nuoret tieteisfiktio
Julkaistu:  2005–2007

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uglies on yhdysvaltalaiskirjailija Scott Westerfeldin neliosainen, nuorille suunnattu tieteiskirjasarja, joka julkaistiin vuosina 2005–2007. Sarjaan kuuluvat romaanit Uglies, Pretties, Specials ja Extras. Samaan maailmaan sijoittuu myös Westerfeldin kirjasarja Impostors.
Tulevaisuuteen ajoittuva kirjasarja kertoo dystooppisesta yhteiskunnasta, jossa jokaiselle tehdään 16-vuotiaana pakollinen kauneusleikkaus. Tally Youngbloodin ystävä ei suostu operaatioon, vaan pakenee. Tallylle annetaan vaihtoehdoiksi joko löytää ystävänsä tai luopua omasta leikkauksestaan, joka avaisi oven parempaan elämään.
Kirjasarjan ensimmäisestä osasta on tekeillä samanniminen elokuva, joka julkaistaan Netflixin mukaan vuonna 2024. Elokuvan ohjaa McG ja päähenkilö Tally Youngbloodia näyttelee Joey King.
Osat > Pääteokset

Uglies (2005)
Pretties (2005)
Specials (2006)
Extras (2007)
Osat > Liittyvät teokset > Impostors

Impostors (2018)
Shatter City (2019)
Mirror’s Edge (2021)
Youngbloods (2022)
Osat > Liittyvät teokset > Muut teokset

Bogus to Bubbly: An Insider’s Guide to the World of Uglies (2008)
Tripodien aika

Tripodien aika 1, Viimeinen tukikohta (WSOY 1979). Kansikuva: Hannu Taina
Tripodien aika on John Christopherin (oikea nimi Samuel Youd) 1967-1968 julkaistu, nuorille tarkoitettu tieteisseikkailu, jossa on kolme osaa: Viimeinen tukikohta 1967, Lyijykaupunki 1968 ja Tulinen pyörre 1968. Nämä kirjat on julkaistu myös yhteisniteenä.
Keskiaikaisen kulttuurin tasolle taantunutta maailmaa hallitsevat Tripodit, joilla on kolme kaupunkia tukikohtanaan Maan päällä. Englanniksi on myöhemmin ilmestynyt When the Tripods Came (1988), joka sijoittuu alkuperäistä kirjasarjaa edeltävään aikaan. Kirja kertoo kuinka tripodit alun perin saivat ihmiset hallintaansa ja miten viimeiset vapaat eurooppalaiset perustavat tukikohdan Valkoisille vuorille eli Alpeille.
Tiivistelmä

Tripodien aika on post-apocalypse-teemainen kirjasarja, jossa Tripodit ovat orjuuttaneet ihmiskunnan. Tripodit ovat jättimäisiä, kolmijalkaisia koneita, jota ohjaa näkymätön muukalaisyhteisö (myöhemmin nimetty "Mestareiksi"). Ihmisen yhteiskunta on suurelta osin maalaismainen muutamasta linnoituksesta suurempiin kyliin, ja se teollisuus mitä on olemassa on Tripodit valvonnassa ja ohjauksessa. Elämäntapa muistuttaa keskiajan elämää, mutta nykyajan pieniä esineitä, kuten kelloja, käytetään edelleen.
Kun ihminen täyttää 14 vuotta, hänen päähänsä laitetaan implantti, jota kutsutaan "kapiksi". Kappi tekee ihmisen tottelevaiseksi, mutta on ihmisiä, jotka ovat jostain syystä säästyneet implantin laittamiselta.
Kirjasarjan juoni > Viimeinen tukikohta

Maailma on taantunut keskiaikaisen kulttuurin tasolle, jota hallitsevat ujeltavat, kolmijalkaiset koneet, Tripodit. Will on 13-vuotias poika, joka asuu kuvitteellisessa Englannin kylässä Whertonissa. Hän saa tietää, että ulkomaailmaa hallitsevat kamalat koneet, Tripodit. Willin mukana on hänen serkkunsa Henry ja ranskalainen teini nimeltä Guy Quellot (alkutekstissä Jean-Paul), lempinimeltään "Kuikelo" (alkutekstissä "Beanpole"). Romaani huipentuu, kun Henrylle ja Kuikelolle paljastuu, että aikaisemmin kun Tripodit vangitsivat Willin tämän kainaloon laitettiin paikannuslaite. Kun Henry ja Kuikelo poistavat laitteen, lähellä oleva Tripodi hyökkää, mutta pojat voittavat sen. He saavat tietää, että Valkoisilla vuorilla sijaitsee turvapaikka. Siispä pojat aloittavat vaarallisen matkan kohti turvapaikkaa.
Kirjasarjan juoni > Lyijykaupunki

Turvapaikassaan Valkoisten vuorten uumenissa Euroopan viimeiset vapaat ihmiset laativat suunnitelman maailmaa vallitsevien Tripodien kukistamiseksi. Mutta ensin on saatava selville, mitä nuo ujeltavat kolmijalkaiset metallihirviöt ovat ja kuinka ne toimivat. Will lähetetään kahden toverinsa kanssa uhkarohkealle tiedustelumatkalle tripodien pääpaikkaan Lyijykaupunkiin.
Kirjasarjan juoni > Tulinen pyörre

Tripodien alistamat ihmiset nousevat vastarintaan. Nuoret kapinalliset lähtevät turvapaikastaan Valkoisilta vuorilta toteuttamaan suunnitelmaa maailman vapauttamiseksi. Rajun ratkaisutaistelun tiimellyksessä Will kumppaneineen joutuu Mestarien kaupunkiin tulisen pätsin äärelle.
Sovitukset

Tripodeista on tehty vuonna 1984 Britanniassa ja Suomessakin esitetty TV-sarja, joka ei tosin kata koko tripodiseikkailua. BBC:n kallis sarja jäi kesken, koska rahat sen tuottamiseen loppuivat. TV-sarjassa tripodit ovat hieman erilaisia kuin tripodikirjojen kannessa kuvatut. Tripodien ajassa näkyy vahvasti H.G. Wellsin Maailmojen sota -romaanin vaikutus, jossa myös on valtavia kolmijalkaisia metallihirviöitä.
Aiheesta muualla

The League of Freemen -fanisivusto (englanniksi)
Kattava fanisivusto (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Udraw

Alkuperäinen uDraw GameTablet, Wii Remote kytkettynä siihen.
uDraw GameTablet on yhdysvaltalaisen peliyhtiön THQ:n kehittämä pelaamiseen tarkoitettu piirustuslauta Wiille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Se julkaistiin Wiille vuonna 2010 ja PlayStation 3:lle sekä Xbox 360:lle vuonna 2011. Laite käyttää paineen tunnistavaa kynää. Udraw tunnistaa liikkeen joko Wii Remotella tai sisäisellä kiihtyvyysmittarilla. Udraw-pelilauta tulee Wii-konsolille Udraw Studio -pelin kanssa ja Xbox 360- sekä PlayStation 3 -konsoleille Udraw Instant Artist -pelin kanssa.
Suosittuja pelejä uDraw GameTabletille ovat muun muassa
Udraw Pictionary
Pictionary Ultimate Edition
Disney Princess: Enchanting Storybooks
Marvel Super Hero Squad: Comic Combat
SpongeBob SquigglePants
Dood Big Adventure
Zack de la Rocha

| Zack de la Rocha |
| --- | --- |
 Zack de la Rocha vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Zack de la Rocha 
Aktiivisena:  1988 -
Tyylilajit:  Rapcore Alternative rock Alternative metal Rap
Soittimet:  Laulu
Yhtyeet:  Inside Out Rage Against the Machine
Levy-yhtiöt:  Epic Records 
Aiheesta muualla
www.zdlr.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Zacharias Manuel "Zack" de la Rocha (s. 12. tammikuuta 1970 Long Beach, Los Angelesin piirikunta, Kalifornia) on funk-muusikko, muusikko, runoilija ja aktivisti, joka tunnetaan parhaiten yhdysvaltalaisen Rage Against the Machine -yhtyeen laulajana ja sanoittajana.
High schoolissa de la Rocha kiinnostui punk- ja hardcore-musiikista. Hän lauloi ja soitti kitaraa yhtyeessä nimeltä Hardstance. Hänen kiinnostuksensa yhtyeistä kuten Bad Religion ja Sex Pistols kääntyi yhtyeisiin kuten Minor Threat, Bad Brains ja The Teen Idles.
De la Rocha perusti yhtyeen nimeltään Inside Out, joka julkaisi singlen No Spiritual Surrender, Revelation Recordsin kautta vuonna 1990, ennen hajoamistaan.
De la Rocha kiinnostui hip hop -musiikista ja aloitti breikkaamisen paikallisissa klubeissa, joissa hän tapasi Tom Morellon ja Brad Wilkin. He perustivat Rage Against the Machinen, johon liittyi myös de la Rochan ystävä Tim Commerford.
Rage Against the Machinestä tuli yksi poliittisimmista yhtyeistä, jota soitettiin radiossa ja jonka musiikkivideoita näytettiin MTV:llä. De la Rocha taisteli henkilöiden, kuten Leonard Peltier ja Mumia Abu-Jamal, oikeuksista ja tuki Zapatista-liikettä Meksikossa.
Rage Against the Machinen toinen ja kolmas albumi olivat listaykkösiä Yhdysvalloissa, mutta eivät herättäneet poliittisesti liikettä, mitä de la Rocha olisi halunnut.
Lokakuussa 2000 de la Rocha lähti yllättäen Rage Against the Machinestä. Jotkut pitävät syynä Tim Commerfordin temppua MTV Video Music Awardseissa 2000.
De la Rocha ryhtyi myöhemmin työstämään sooloalbumiaan. Monia nimekkäitä yhteistyökumppaneita (muun muassa Trent Reznor, DJ Muggs ja ?uestlove) sisältänyt hanke meni kokonaan pieleen de la Rocha jätettyä ilmestymättä albumin viimeistelyvaiheisiin.
Siitä huolimatta muutamia hänen kappaleitaan, kuten "We Want It All" ja "March of Death", on julkaistu internetissä. "March of Death" on poliittinen kannanotto Irakin sotaan.
Aiheesta muualla

ZackDeLaRocha.Net (Arkistoitu – Internet Archive)
Rage Against the Machine
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rage Against the Machine  Evil Empire  The Battle of Los Angeles  Renegades 
Livealbumit:   Live & Rare  Live at the Grand Olympic Auditorium 
DVD:t ja VHS:t:   Rage Against the Machine  The Battle of Mexico City  Live at the Grand Olympic Auditorium 
Muut artikkelit:   Luettelo Rage Against the Machinen kappaleista  Inside Out  Audioslave
USF Verftet

| USF Verftet |
| --- | --- |
 USF Verftet vuonna 2010.
Osoite:  Georgernes verft 12
Sijainti:  Bergen, Norja
Rakennustyyppi:  kulttuurikeskus
Perustettu:  1993
Kerrosala:  12 000 m²
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
USF Verftet (lyhenne sanoista United Sardine Factories) on Norjan Bergenissä sijaitseva kulttuurikeskus. Siellä on tiloja konserteille, tanssi- ja teatteri- ja elokuvaesityksille, ateljeita sekä toimistoja. Keskuksessa käy töissä noin kolmesataa ihmistä. USF Verftet avattiin entiseen sardiinitehtaan rakennukseen vuonna 1993, ja sitä ylläpitää voittoa tavoittelematon Kulturhuset USF -säätiö.
Aiheesta muualla

Verkkosivut (norjaksi)
Yön maku

| Yön maku> Dangerous Girls: The Taste of Night |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  R. L. Stine
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2004
Suomennos
Suomentaja:  Mika Kivimäki
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  266
ISBN:  951-0-32076-5
Sarja: Vampyyrisiskokset
Edeltävä:  Vampyyrisiskokset
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Yön maku on jatko-osa R. L. Stinen kirjoittamaan nuortenkirjaan Vampyyrisiskokset. Kirja kertoo Destiny Welleristä ja hänen kaksoissisarestaan Livvy Welleristä.
Juoni

Destiny Weller ja hänen kaksoissisarensa Livvy olivat erittäin läheisiä, kunnes Livvy valitsi ikuisen elämän vampyyrina ja jätti Destinyn yksin. Destiny on valmis tekemään kaikkensa saadakseen sisarensa takaisin. Myös perheen lääkäri-isä paiskii töitä yötä päivää löytääkseen keinon parantaa tyttärensä. Samaan aikaan vampyyrinmetsästäjät keräävät joukkojaan, eikä Destiny kestä ajatusta sisarensa menettämisestä. Hän päättää varoittaa Livvyä oman henkensä uhalla. Livvy on voimiensa tunnossa, ja hänen mielestään kaksoset voivat olla yhdessä vain, jos Destinykin muuttuu vampyyriksi. Destiny tekee suunnitelman, jonka toteuttaminen vaatii valtavia uhrauksia.
USC School of Cinematic Arts

USC School of Cinematic Arts, aiemmalta nimeltään USC School of Cinema-Television (CNTV), on Yhdysvaltojen vanhin elokuvakoulu. Se perustettiin vuonna 1929 yhteistyössä Yhdysvaltain elokuva-akatemian kanssa. Koulu toimii Etelä-Kalifornian yliopiston (USC) yhteydessä Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Perustetussa tiedekunnassa olivat muun muassa Douglas Fairbanks, D. W. Griffith, William C. DeMille, Ernst Lubitsch, Irving Thalberg ja Darryl F. Zanuck. Muita mainittavia professoreja ovat olleet Drew Casper ja Alfred Hitchcock, Tomlinson Holman ja Mark Jonathan Harris.
Aiheesta muualla

USC School of Cinematic Artsin verkkosivut (englanniksi)
Triple Brutal

| Triple Brutal Austrian Death Machine |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 2014
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Daniel Castleman
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 46.27
 Levy-yhtiö: Artery Recordings
Austrian Death Machinen muut julkaisut
| Jingle All the Way (EP) 2011 | Triple Brutal 2014 | Quad Brutal 2024 |
Triple Brutal on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Austrian Death Machinen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 1. huhtikuuta 2014 levymerkillä Artery Recordings.
Kappaleet

Neah 1, 2 – 1.07
I'll Be Back – 2.31
Chill Out Dickwad – 2.54
Prepare to Be Conquered – 3.13
One More Rep – 2.36
I Hope That You Leave Enough Room for My Fist – 3.51
Pumping and Humping – 2.34
Crom – 4.01
I Eat Green Berets for Breakfast – 2.51
Acting Advice – 0.29
You Lack Discipline (There Is No Bathroom) – 3.10
I Know Now Why You Cry – 4.19
I Lied – 2.22
Brutolitics – 0.31
Get Your Story Straight – 3.58
Brutal Recall – 0.35
I'm Not a Pervert – 03.00
It's Turbo Time – 02.25
Kokoonpano

Tim Lambesis – laulu, kitara
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Ahhhnold – laulu
James Gericke – kitara, bassokitara
Brandon Trahan – rummut
Jamey Jasta – laulu (kappale 5)
Ash Avildsen – laulu (kappale 4)
Lorenzo "The Main Event" Antonucci – laulu (kappale 7)
Jon Cooke – laulu (kappale 12)
Wes Hauch – soolokitara (kappale 2)
Kevin Schwartz – soolokitara (kappale 5)
Mark MacDonald – soolokitara (kappaleet 3 ja 18)
Chris Storey – soolokitara (kappale 6)
Dan Palmer – soolokitara (kappale 5)
Doc Coyle – soolokitara (kappale 8)
Sean Swafford – soolokitara (kappale 7)
Jason Suecof – soolokitara (kappale 17)
Christian Bass – rummut (kappale 13)
Kokoonpano > Tuotanto

Alan Douches – masteroija
Elmo Arteaga – avustava äänittäjä
Daniel Castleman – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Ed Repka – kansikuva
Arvostelut

Allmusic:
Metal Sucks: negatiivinen
Ultimate Guitar: 8/10
Aiheesta muualla

Triple Brutal Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Triple Brutal Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ylä-Syvärin kenttärata

Ylä-Syvärin kenttärata oli suomalaisten jatkosodan aikana 1942–1944 Aunuksen Karjalaan rakentama 750 mm:n raideleveyksinen kapearaiteinen rautatie, joka oli tarkoitettu Syvärin yläjuoksun varrella olevien joukkojen huoltokuljetuksiin.
Radan pituus oli 71,6 kilometriä ja se alkoi Muurmannin radan varrella sijaitsevalta Pajusuon liikennepaikalta. Rata kulki itään Jyvenjoelle josta oli erillinen sivuraide Syvärin rantaan.  Päärata jatkui Jyvenjoelta edelleen itään Vorubjevan kautta lähellä Äänisen rantaa ja Syväri-joen suuta olevaan Kallio-nimiseen paikkaan.
Radan rakentaminen oli hitaampaa ja vaikeampaa kuin oli laskettu. Rataa valmistui vuorokaudessa vain noin 130 metriä. Hinnaksi tuli noin miljoona silloista markkaa kilometriltä. Myös kaluston suhteen oli jatkuvia ongelmia.
Työtä hidastivat paitsi tulvien aiheuttamat ratapenkkarikot myös venäläisten partisaanien tuhotyöt.
Kenttärata valmistui 11. helmikuuta 1944, mutta sillä ehdittiin liikennöidä vain muutamia kuukausia ennen kuin suomalaiset joutuivat kesäkuussa 1944 vetäytymään alueelta. Viimeinen juna Ylä-Syvärin kenttäradalla kulki 20. kesäkuuta 1944.
Kirjallisuutta

Ylä-Syvärin kapearaiteinen rautatie: suomalaisten toisen maailmansodan aikana rakentaman kenttäradan historia, Eero-Eetu Saarinen, Museorautatieyhdistys 1979
Aiheesta muualla

Kuvia Ylä-Syvärin kenttäradalta (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylänen (Keuruu)

| Ylänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°09′44″N, 24°49′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Asunnanjärven valuma-alue (35.68)
Laskujoki:  oja Vähä-Piilemään 
Järvinumero:  35.689.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,4 m  
Rantaviiva:  0,744 km  
Pinta-ala:  2,97 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiYlänen 
Ylänen  on Keski-Suomessa Keuruulla Huhkonperän kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,0 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 200 metriä leveä.Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Letkujoen–Huhkojärven valuma-alueeseen (35.689) se kuuluu.