stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zhang Mengxue

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio 2016 | 10 m ilmapistooli |  |
| Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailut  | Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailut  | Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa |  Teheran 2016 | 10 m ilmapistooli |  |
Zhang Mengxue (s. 6. helmikuuta 1991 Jinan, Kiina) on kiinalainen ampuja ja olympiavoittaja.
Zhang voitti olympiakultaa 10 metrin ilmapistoolissa Rion olympialaisissa 2016. Samana vuonna hän voitti myös Aasian mestaruuden.
Zhang Ning

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Zhang Ning |  Zhang Ning |  Zhang Ning |  |
Maa:   Kiina
Naisten sulkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | kaksinpeli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Birmingham 2003 | kaksinpeli |  |
|  Hopeaa | Anaheim 2005 | kaksinpeli |  |
|  Hopeaa | Madrid 2006 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Sevilla 2001 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Kuala Lumpur 2007 | kaksinpeli |  |
Zhang Ning (s. 19. toukokuuta 1975) on kiinalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008 Zhang voitti kultaa. Zhang on myös voittanut naisten kaksinpelin kultaa sulkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Birminghamissa 2006 ja Anaheimissa 2007.
Zamenis

| Zamenis |
| --- | --- |
 Pensaskäärme (Zamenis longissimus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Käärmeet Serpentes
Heimo::  Tarhakäärmeet Colubridae
Alaheimo::  Varsinaiset tarhakäärmeet Colubrinae
Suku::  Zamenis  Wagler, 1830
Katso myös
   Zamenis Wikispeciesissä   Zamenis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zamenis on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmesuku, jossa on kuusi lajia. Niitä tavataan Euroopassa ja Lähi-idässä. Sukua pidettiin aiemmin osana kiipijäkäärmeiden sukua (Elaphe).
Lajit

Zamenis hohenackeri
Zamenis lineatus
Pensaskäärme (Zamenis longissimus)
Zamenis persicus
Tikaskäärme (Zamenis scalaris)
Leopardikäärme (Zamenis situla)
William H. Daniels

| William H>  Daniels |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1901 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 14. kesäkuuta 1970 (68 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaaja
William H. Daniels (1. joulukuuta 1901 Cleveland, Ohio – 14. kesäkuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän oli neljä kertaa ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi. Palkinnon Daniels sai vuoden 1948 elokuvasta Alaston kaupunki.
Osittainen filmografia

Ahneus (Greed, 1924)
Grand Hotel (Grand Hotel, 1932)
Päivälliset klo 8 (Dinner at Eight, 1933)
Kamelianainen (Camille, 1936)
Ninotchka (1939)
Alaston kaupunki (The Naked City, 1948)
Winchester '73 – kohtalon ase (Winchester '73, 1950)
Glenn Miller Story (The Glenn Miller Story, 1954)
Ilmojen kiitäjät (Strategic Air Command, 1954)
Rytmin kuningas – Benny Goodman (The Benny Goodman Story, 1956)
Kissa kuumalla katolla (Cat on a Hot Tin Roof, 1958)
Aiheesta muualla

William H. Daniels Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
William H. Daniels Elonetissä.
William Francis Butler

| William Francis Butler |
| --- | --- |
 Kenraalimajuri Butler vuonna 1898.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1838 Suirville, Tipperaryn kreivikunta
Kuollut: 7. kesäkuuta 1910 (71 vuotta) Bansha, Tipperaryn kreivikunta
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1858–1905
Taistelut ja sodat:  Kolmas ašantisota Zulu-sota Urabi-kapina Sudanin sota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Ylennykset:  kenraalimajuri (1892) kenraaliluutnantti (1900)
William Francis Butler (31. lokakuuta 1838 – 7. kesäkuuta 1910) oli irlantilaissyntyinen brittiläinen armeijan upseeri. Hän palveli sotilasuransa aikana Kanadassa ja teki siellä pitkiä tiedusteluretkiä. Sen jälkeen hän osallistui useisiin Brittiläisen imperiumin Afrikan siirtomaasotiin, kuten zulu-sotaan ja Sudanin sotaan. Hän toimi Etelä-Afrikan brittijoukkojen komentajana vähän ennen toisen buurisodan alkua vuosina 1898–1899 mutta erosi tehtävästä kesken. Hän jäi eläkkeelle kenraaliluutnanttina vuonna 1905 ja omistautui irlantilaisen kulttuurin ja kielen edistämiselle. Hän kirjoitti useita kirjoja.
Elämäkerta

Butler syntyi 13. lokakuuta vuonna 1838 Suirvillessä Tipperaryn kreivikunnassa. Hänen vanhempansa olivat Richard (1792 – maaliskuu 1870) ja Ellen Butler (k. 1849), ja hän oli perheen seitsemäs lapsi. Thomas Butler, Ormonden 10. jaarli oli yksi hänen esivanhemmistaan. Perhe kuului Irlannin liberaaliin yläluokkaan, jolla oli yhteyksiä Englannin lisäksi myös Manner-Eurooppaan.
Butler aloitti vuonna 1847 jesuiittakoulun Tullabegissa, mutta myöhemmin Irlannin nälänhädän aikana perhe köyhtyi merkittävästi, jolloin hänet otettiin säästösyistä kahden muun veljensä tavoin pois opiskelemasta. Nälänhädän jatkuessa irlantilaisia maanviljelijöitä, joista suurin osa oli katolisia, alettiin karkottaa perheineen kodeistaan, sillä he eivät pystyneet toimittamaan maanomistajille näiden osuuksia sadosta. Myös Butlerin isä Richard osallistui maanviljelijäperheiden karkotuksiin, ja ainakin kerran hän otti Butlerin mukaan seuraamaan häätöprosessia. Nälänhädän hellittäessä Butlerin perheen pojat jatkoivat ennen pitkää opiskelujaan. Butler aloitti opinnot Dublinissa.
Butlerin lapsuuden lempilukemistoon kuuluivat James Fenimore Cooperin intiaaniromaanit, millä oli vaikutuksensa hänen myöhempään suhtautumiseensa Kanadan alkuperäisasukkaisiin. Dublinissa opiskellessaan hän luki mielellään paljon myös englantilaista kirjallisuutta, kuten William Shakespearen ja Walter Scottin teoksia sekä Alfred Tennysonin runoutta.
Päätettyään opintonsa ja vietettyään jonkin aikaa vanhempiensa luona Butler päätti lähteä sotilasuralle, vaikka isä aluksi vastusti ajatusta. Perheellä ei ollut varaa ostaa hänelle upseerin pestiä, joten Butlerin isä otti yhteyttä sir Richard Dohertyyn, joka oli vanha veteraani ja perheen tuttava. Butlerin tavattuaan Doherty suostui suosittelemaan häntä upseeriksi suoraan ilman viran ostamista.
Elämäkerta > Sotilasuran alku

Butler läpäisi Burlington Housessa järjestetyn upseerikokeen, ja hänestä tuli 69. jalkaväkirykmentin vänrikki 17. syyskuuta 1858. Yksikkö oli sama, jossa Richard Doherty oli aiemmin palvellut.
Butler oli kaksi vuotta sijoitettuna Fermoyhin Corkin kreivikunnassa, minkä jälkeen hänet siirrettiin rykmentin päämajaan Burmaan. Rykmentti siirrettiin vuonna 1862 Madrasiin Intiaan, ja seuraavana vuonna Butler ylennettiin luutnantiksi. 69. jalkaväkirykmentin palatessa Burmasta vuoden 1864 alkupuolella Butler vietti kaksi päivää St. Helenan saarella. Tällä oli häneen suuri vaikutus, sillä hän ihaili suuresti Napoleon Bonapartea, joka aiemmin oli ollut karkotettuna saarelle. Butler vieraili St. Helenalla myöhemmin vielä kahdesti uudelleen.
69. jalkaväkirykmentin kaksi komppaniaa sijoitettiin kesällä 1866 Kanaalisaarille. Butlerin asemapaikaksi määräytyi Guernseyn suurin kaupunki Saint Peter Port.
Elämäkerta > Kanadassa

Vuonna 1867 Butler lähti 69. jalkaväkirykmentin mukana Kanadaan, missä feeniläisten hyökkäykset aiheuttivat huolta ja uhkasivat aluetta. Butler ratsasti toimessaan säännöllisesti 1 500 mailia kuukaudessa. Hän matkusti Irlantiin vuonna 1869 ja harkitsi armeijasta eroamista, sillä hänellä ei ollut varaa ostaa itselleen vapaata kapteenin paikkaa yletäkseen arvoasteikossa. Hän lähti Englantiin ja yritti taivutella ylempiään tunnustamaan hänen kyvykkyytensä siinä kuitenkaan onnistumatta.
Englannissa Butler sai kuulla Garnet Wolseleyn organisoivan retkikuntaa Redjoen kapinan selvittelyyn. Butler lähetti ensin Wolseleylle pyynnön liittyä tämän esikuntaan ja matkusti sitten Kanadaan saamatta vielä edes vastausta. Heidän tavatessaan Torontossa Wolseleyllä ei ollut tarjota Butlerille paikkaa, mutta Butler keksi, että voisi lähteä Yhdysvaltojen puolelle tutkimaan väitteitä feeniläisten järjestäytymisestä Wolseleyn joukkoja vastaan. Samalla hän voisi myös vierailla Redjoen siirtokunnassa. Wolseley hyväksyi suunnitelman.
Kesäkuussa 1870 Butler aloitti tiedusteluretken. Hän suuntasi ensin Saint Pauliin Minnesotassa, missä ei havainnut mitään merkkejä sotilaallisesta toiminnasta. Seuraavaksi hän suuntasi Redjoen siirtokuntaan, missä hän aikoi kerätä tiedustelutietoa. Hän kuitenkin paljastui pienessä yhteisössä helposti, ja hänen sallittiin tavata sen johtaja Louis Riel, joka vakuutti olevansa rauhantahtoinen. Butler poistui Redjoen siirtokunnasta ja matkusti Fort Francesiin Ontarioon, mistä hän johdatti Wolseleyn retkikunnan siirtokuntaan.
Butler oli Wolseleyn retkikunnan tavoitteiden täyttymisen jälkeen haluton lähtemään Redjoen siirtokunnasta. Hän otti loppuvuonna 1870 Manitoban varakuvernööri Adams George Archibaldilta vastaan tehtävän matkustaa Kanadan uusien läntisten alueiden halki. Hän lähti matkaan 24. lokakuuta 1870 ja kiersi Saskatchewanissa ja Manitobassa yhteensä yli 2 700 mailia. Butlerin raportti saapui Archibaldille maaliskuussa 1871. Siinä hän esitt, että kanadalaiset voisivat länteen levittäytyessään kohdella tasangon alkuperäisasukkaita paremmin kuin yhdysvaltalaiset, jotka hänen mukaansa kävivät alkuperäisasukkaita vastaan ”tuhoamissotaa”. Kanadan pääministeri John A. Macdonald hallituksineen oli raporttiin tyytyväinen.
Vietettyään jonkin aikaa Englannissa Butler sai keväällä 1872 kuulla, että Ontariosta nykyisen Petrolian kaupungin läheltä oli löydetty öljyä mailta, joihin hän oli sijoittanut varojaan. Butler myi maa-alueet ja matkusti saamillaan varoilla jälleen Kanadaan. Hän seurasi talvella 1872–1873 tekemällään matkalla jonkin aikaa aiemman tutkimusretkensä reittiä mutta poikkesi siitä pohjoiseen kohti Athabascajärveä. Keväällä jäiden lähdettyä hän matkasi Peacejokea pitkin Brittiläisen Kolumbiaan ja lopulta Tyynenmeren rantaan.
Butlerin suosituksesta perustettiin toukokuussa 1873 North-West Mounted Police, joka on nykyisen Kanadan ratsupoliisin edeltäjä.
Elämäkerta > Myöhemmät vaiheet

Eläkkeelle siirryttyään Butler toimi useissa koulutukseen liittyvissä tehtävissä ja piti puheita irlantilaisesta identiteetistä ja elämäntyylistä. Hän oli poliittisesti voimakkaan kansallismielinen ja uskoi vahvasti siihen, että irlantilaisten tuli rakentaa omaa kansallista identiteettiään ja edistää riippumattomuuttaan. Lisäksi hän oli hyvin kiinnostunut iirin kielen suojelemisesta ja tuki Gaelic League -järjestöä, vaikka häntä arveluttivatkin sen kapeakatseiset pyrkimykset muun muassa korkeakoulutuksen suhteen.
Liberaalipuolue pyysi vuonna 1905 Butleria tuloksetta ehdokkaakseen East Leedsin vaalipiiriin siinä toivossa, että hän saisi kerättyä kannatusta ja ääniä vaalipiirin katolisilta äänestäjiltä. Butler sai asiasta kirjeitä useilta liberaalipuolueen johtohahmoilta, kuten Henry Campbell-Bannermanilta ja Herbert Gladstonelta. Vuonna 1907 hänestä tuli kansallisen opetuslautakunnan jäsen, vuonna 1908 Irlannin kansallisen yliopiston akateemisen senaatin jäsen ja vuonna 1909 Irlannin Privy Councilin jäsen.
Butler kuoli 7. kesäkuuta 1910 Banshassa Tipperaryssä, missä hän oli asunut koko eläkeaikansa. Hänen hautajaisensa pidettiin kolme päivää myöhemmin, ja niitä valvoi Cashelin arkkipiispa Thomas Fennelly. Hänet haudattiin saattokulkueen jälkeen Killardrighiin.
Kirjallinen ura

Butlerin kirjallinen tuotanto on lähes 20 teoksen laajuinen. Siihen kuuluu historiallista kirjallisuutta, elämäkertoja ja Butlerin oman sotilasuran tapahtumien kuvauksia.
Butler kirjoitti läntisessä Kanadassa viettämästään ajasta kirjan The Great Lone Land, jossa hän arvosteli muun muassa sitä, millaisia kielteisiä vaikutuksia eurooppalaisten asutuksella oli paikallisiin alkuperäisasukkaisiin. Hän huomautti myös, että eurooppalaisten tietämys alkuperäisasukkaista rajoittui usein tietoon parhaasta tavasta pettää näitä. Teoksesta otettiin vuonna 1873 jo neljäs painos, ja samana vuonna Butler julkaisi toisen samanaiheisen teoksen The Wild North Land.
Butler julkaisi 1882 anonyymisti invaasiokirjallisuuden lajiin kuuluvan kertomuksen The Invasion of England: Told Twenty Years After. Kertomus kuvaa Saksan voittoisaa hyökkäystä Englantiin. Hänen samana vuonna julkaistu romaaninsa Red Cloud, joka kertoi intiaaniheimon viimeisen selviytyjän ja irlantilaismiehen ystävyydestä, nousi suureen suosioon, ja se käännettiin 1920-luvulla myös iiriksi.
Butlerin teos The Campaign of the Cataracts hänen kokemuksistaan Sudanin sodassa ilmestyi vuonna 1887. Myöhemmin häneltä julkaistiin myös Charles George Gordonin, George Pomeroy Colleyn ja Charles Napierin elämäkerrat vuosina 1889 ja 1890. Erityisesti Gordonin elämäkerrasta tuli hyvin suosittu, ja siitä julkaistiin uusia painoksia 1890-, 1900-, 1910- ja 1920-luvuilla.
Butlerin vanhempi tytär kirjoitti loppuun hänen omaelämäkertansa, jonka Butler oli aloittanut maaliskuussa 1909. Se julkaistiin vuonna 1911.
Yksityiselämä

Butler avioitui vuonna 1877 sotilaallisiin aiheisiin perehtyneen taidemaalarin Elizabeth Thompsonin kanssa. He saivat kolme poikaa ja kaksi tytärtä.
Butlerin ystäväpiiriin kuuluivat kenraali Charles George Gordon ja Victor Hugo, johon Butler tutustui Kanaalisaarilla vuonna 1866.
Lordi Colin Campbell väitti vuonna 1886 Butlerin olleen yksi neljästä hänen vaimonsa kanssa suhteessa olleesta miehestä. Butleria vastaan ei ollut juurikaan todisteita, mutta hän kieltäytyi todistamassa oikeudessa, mitä pidettiin hänen maineelleen vahingollisena.
Tunnustukset

Butlerista tuli Bathin ritarikunnan jäsen vuonna 1874 arvolla Companion. Hänet ylennettiin jäsenluokkaan Knight Commander 25. marraskuuta 1886 ja edelleen luokkaan Knight Grand Cross kesäkuussa 1906. Lisäksi hän sai Sudanin sodasta useita arvomerkkejä.
Butleria ovat maininneet ihailevansa muun muassa Winston Churchill, John Ruskin ja Theodore Roosevelt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Francis Butler Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta William Francis Butler on Wikiaineistossa (englanniksi)
Butler vuonna 1883.
Vanity Fair -lehdessä julkaistu Leslie Wardin piirtämä karikatyyri Butlerista vuodelta 1907. Kuvatekstinä on A Radical General (suom. radikaali kenraali).
Ümit Ünal

Ümit Ünal
Ümit Ünal (s. 1965) on turkkilainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen ohjaamansa elokuva Sofra Sırları ('Ruokapöydän salat') sai ensi-iltansa 2018. Hänen teoksensa Bana Göre Kiyamet ('Tuomiopäivä minun mukaani') ilmestyi 2018. Parnassossa julkaistu Tuula Kojon suomentama kirjoitus "Lähi-idän jauheliha" ilmestyi alun perin turkkilaisessa verkkojulkaisussa Bianetissa. Se käsittelee turkkilaisten miesten harjoittamaa väkivaltaa Turkissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ümit Ünal Wikimedia Commonsissa
Ümit Ünal Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pirkko Helenius

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pirkko Helenius |  Pirkko Helenius |  Pirkko Helenius |  |
Maa:   Suomi
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rooma 1974 | pituushyppy |  |
Pirkko Kaarina Helenius (myöh. Suominen, s. 7. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija. Heleniuksen päälajina oli pituushyppy, mutta hän menestyi myös pikajuoksijana ja viisiottelijana.
Helenius voitti EM-pronssia pituushypyssä Roomassa 1974. Hänen tuloksensa 659 jäi sentin Tuula Rautasen Suomen ennätyksestä ja oli hänen uransa paras tulos.
Pirkko Helenius voitti Suomen mestaruuden pituudessa 1969, 1970, 1974 ja 1977. Viisiottelun mestari hän oli vuosina 1969 ja 1970. Sisäradoilla hän voitti Suomen mestaruuden 400 metrillä vuonna 1972, 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1970 ja pituushypyssä vuosina 1971 ja 1973.
Pieljekaise

Pieljekaise on numero 7 kartalla.
Kungsleden-vaellusreittiä
Pieljekaise on yksi Ruotsin kansallispuistoista. Se sijaitsee Arjeplogin kunnan alueella, Norrbottenin läänissä. Puisto on suurta koivumetsää, joka muistuttaa hieman aarnimetsää. Kansallispuiston eteläisessä osassa sijaitsee useita järviä. Puiston lävitse kulkee myös Kungsleden-vaellusreitti. Pinta-alaltaan kansallispuisto on 15 340 hehtaarin suuruinen. Se muodostettiin vuonna 1909.
Aiheesta muualla

Naturvårdsverket: Pieljekaise, Norrbottens län (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Ruotsin kansallispuistot
Abisko
Björnlandet
Blå Jungfrun
Dalby Söderskog
Djurö
Fulufjället
Färnebofjärden
Garphyttan
Gotska Sandön
Haaparannan saaristo
Hamra
Kosterhavet
Muddus
Norra Kvill
Padjelanta
Pieljekaise
Sarek
Skuleskugen
Sonfjället
Stenshuvud
Stora Sjöfallet
Store Mosse
Söderåsen
Tiveden
Tresticklan
Tyresta
Töfsingdalen
Vadvetjåkka
Åsnen
Ängsö
Zamboanga del Norte

Zamboanga del Norten sijainti
Zamboanga del Norte on Filippiinien Zamboangan niemimaan alueella sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Dipolog. Sen naapureita ovat idässä Misamis Occidental ja etelässä Zamboanga del Sur ja Zamboanga Sibugay. Sen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 957 997.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zamboanga del Norte Wikimedia Commonsissa
Filippiinien hallinnollinen jako
| --- | --- |
Pääkaupunki:  Manila
Alueet:   Bicolin alue  Cagayan Valley  CALABARZON  Caraga  Cordilleran hallinnollinen alue  Davaon alue  Ilocosin alue  Itä-Visayas  Keski-Luzon  Keski-Visayas  Länsi-Visayas  MIMAROPA  Mindanaon autonominen muslimialue  Pohjois-Mindanaon alue  Pääkaupunkialue  SOCCSKSARGEN  Zamboangan niemimaa 
Provinssit:   Abra  Agusan del Norte  Agusan del Sur  Aklan  Albay  Antique  Apayao  Aurora  Basilan  Bataan  Batanes  Batangas  Benguet  Biliran  Bohol  Bukidnon  Bulacan  Cagayan  Camarines Norte  Camarines Sur  Camiguin  Capiz  Catanduanes  Cavite  Cebu  Cotabato  Davao del Norte  Davao del Sur  Davao de Oro  Davao Occidental  Davao Oriental  Dinagat Islands  Eastern Samar  Guimaras  Ifugao  Ilocos Norte  Ilocos Sur  Iloilo  Isabela  Kalinga  La Union  Laguna  Lanao del Norte  Lanao del Sur  Leyte  Maguindanao  Marinduque  Masbate  Misamis Occidental  Misamis Oriental  Mountain Province  Negros Occidental  Negros Oriental  Northern Samar  Nueva Ecija  Nueva Vizcaya  Occidental Mindoro  Oriental Mindoro  Palawan  Pampanga  Pangasinan  Quezon  Quirino  Rizal  Romblon  Samar  Sarangani  Siquijor  Sorsogon  South Cotabato  Southern Leyte  Sultan Kudarat  Sulu  Surigao del Norte  Surigao del Sur  Tarlac  Tawi-Tawi  Zambales  Zamboanga del Norte  Zamboanga del Sur  Zamboanga Sibugay
Pirkko Hannula

Pirkko Marjatta Hannula (26. tammikuuta 1947 Helsinki – 9. helmikuuta 2005) teki merkittävän uran urheilun järjestötoiminnassa sekä matkailun edistämisessä.
Pirkko Hannula oli 1960-luvulla SM-tason 800:n ja 1500 metrin juoksija Järvenpään Palon riveissä. Hän oli vuosien 1962 ja 1963 voittaneissa seuran 3 × 800 metrin viestijoukkueissa. Vuodesta 1970 hän edusti Mäntsälän Urheilijoita. Hän valmistui liikunnanohjaajaksi 1969. Lisäksi hän hankki englanninkielen ja kaupallisen markkinoinnin koulutusta.
Hannula oli vuonna 1970 ensimmäinen naispuolinen urheilutoimittaja TV:n Aikalisä-ohjelmassa. Seuraavana vuonna hän aloitti Suomen Urheiluliiton sihteeristössä ja oli Urheiluliiton toimistossa vuoteen 1980. Sen jälkeen hän toimi Helsingin vuoden 1983 yleisurheilun MM-kisojen kisasihteerinä vuosina 1980–1983 ja tehtävästä saadun kokemuksen ansiosta hän oli mukana vuoden 1984 Los Angelesin olympialaisten järjestelytehtävissä ja sen jälkeen Stuttgartin vuoden 1986 yleisurheilun EM-kisojen apulaispääsihteerinä. Sen jälkeen Hannula jatkoi vielä Lahden vuoden 1989 MM-hiihtojen pääsihteerinä vuosina 1987–1989.
Vuonna 1990 Pirkko Hannula aloitti uransa matkailualalla siirtyessään Joulumaa ry:n toimitusjohtajaksi, josta hän siirtyi seuraavana vuonna 1991 Matkailun edistämiskeskuksen kaukomarkkinoiden aluepäälliköksi, ensin Tokiossa ja vuodesta 1996 Singaporessa vuoteen 2000 asti. Aasiassa Hannula teki uraauurtavaa työtä Suomeen suuntautuvan matkailun markkinoinnissa ja kehittämisessä. Hänelle myönnettiin vuonna 1997 Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki.
Hannula palasi Helsinkiin Kaukomarkkinoiden aluepäälliköksi vuonna 2000. Tässä tehtävässä hän toimi vuoden 2004 loppuun asti.
Zhang Mengyu

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten taekwondo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten taekwondo.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Naisten taekwondo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Manchester 2019 | 67 kg |  |
|  Pronssia | Muju 2017 | 67 kg |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hồ Chí Minhin kaupunki 2018 | 62 kg |  |
Zhang Mengyu (kiin. 张梦宇, s. 11. elokuuta 1998) on kiinalainen taekwondoin.
Zhang on kilpaillut vuodesta 2015 lähtien aikuisten kilpailuissa, jolloin hän osallistui sotilaiden maailmankisoihin. Vuonna 2017 hän voitti ensimmäisen arvokisamitalin, kun hän oli kolmas Mujun MM-kilpailujen 67 kg sarjassa. Ensimmäisen arvokisamitalin Zhang voitti Aasian-mestaruuskilpailujen 2018 62 kg sarjassa, jonka loppuottelussa hän voitti vietnamilaisen Lâm Thị Hà Thanhin 10–2. Hän voitti myös ensimmäisen Grand Prix -kilpailun, kun hän oli voitokas Rooman turnauksessa vuonna 2018. Vuonna 2019 hän voitti Fujairahin avoimen turnauksen. Saman vuoden MM-kilpailuissa Zhang eteni aina loppuotteluun saakka 67 kg sarjassa. Hän voitti loppuottelussa turrkilaisen Nur Tatarin 18–9 saavuttaen uransa ensimmäisen arvokisavoiton.
Zac MacMath

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Zachary Michael MacMath
Syntymäaika: 7. elokuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: St. Petersburg, Florida, Yhdysvallat
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 188 senttimetriä
Paino: 80 kilogrammaa
Seura
Seura: Philadelphia Union
Pelinumero: 18
Junioriseurat
2006–2008: IMG Soccer Academy
2008–2010: Maryland Terrapins
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011– | Philadelphia Union | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. lokakuuta 2011.
Zachary Michael ”Zac” MacMath (s. 7. elokuuta 1991 St. Petersburg, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Major League Soccerin Philadelphia Unionia.
Seurajoukkueura

Ennen ammattilaisuraansa MacMath pelasi yliopistojalkapalloa Marylandin yliopiston joukkueessa Terrapinsissä vuosina 2008–2010. Maryland voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 2008 ja ylsi MacMathin aikana lisäksi kahdesti puolivälieriin. Joukkueen ykkösmaalivahtina toiminut MacMath valittiin muun muassa Atlantic Coast Conferencen tähdistöjoukkueeseen vuosina 2009–2010 ja kansallisen jalkapallovalmentajaliiton NSCAA:n tähdistöjoukkueeseen vuonna 2010. Kesällä 2010 hän kävi harjoittelemassa englantilaisseura Evertonissa maanmiehensä Tim Howardin opastuksessa.
MacMath siirtyi ammattilaiseksi kolmannen yliopistovuotensa jälkeen ja osallistui Major League Soccerin vuoden 2011 MLS SuperDraft -varaustilaisuuteen, jossa Philadelphia Union varasi hänet ensimmäisellä kierroksella numerolla viisi. Hän teki MLS-debyyttinsä 3. syyskuuta 2011 vierasottelussa Real Salt Lakea vastaan, missä hän korvasi loukkaantuneen Faryd Mondragónin puoliajalla.
Maajoukkueura

MacMath kuului Yhdysvaltain jalkapalloliiton IMG Soccer Academy -koulutusohjelmaan vuosina 2006–2008. Hän osallistui alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2007, missä hän pelasi kahdessa alkulohko-ottelussa.
Sittemmin MacMath on pelannut Yhdysvaltain alle 20-vuotiaiden joukkueessa muun muassa Milk Cup -harjoitusturnauksessa vuonna 2010, missä Yhdysvallat voitti mestaruuden, ja CONCACAFin alle 20-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zac MacMath Wikimedia Commonsissa
Zac MacMathin esittely Philadelphia Unionin sivustolla (englanniksi)
Zac MacMathin esittely Major League Soccerin sivustolla (englanniksi)