stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tiia Valtanen
Seurajoukkueet > Seinäjoen Maila-Jussit

Valtanen siirtyi Seinäjoen Maila-Jusseihin kaudeksi 2022 yksivuotisella sopimuksella. Valtanen pelasi osittain Jussittarien Suomensarjan joukkueessa ja Superia pelaavassa edustuksessa. Valtanen allekirjoitti kauden jälkeen kaksivuotisen sopimuksen Jussittarien kanssa. Jussittaret voittivat pronssia kaudella 2024. Valtanen löi tuolla kaudella 24:ssä runkosarjaottelussa 23 juoksua.
Seurajoukkueet > Mailattaret

Valtanen siirtyi Mailattariin kaudeksi 2025 yksivuotisella sopimuksella, johon sisältyi vuoden lisäoptio.
Kati Hurme

Kati Hurme (s. 1968) on suomalainen entinen esteratsastaja ja estevalmentaja ja nykyinen urheilutoimittaja ja urheiluselostaja.
Hurme aloitti ratsastuksen jo alle kouluikäisenä ja kävi ratsastustunneilla Husön, Tuomarinkylän, Eriksnäsin ja Karlvikin ratsastuskouluissa. 14-vuotiaana vuonna 1982 hänelle ostettiin ensimmäinen oma hevonen Satin, jolla hän alkoi vuonna 1983 kilpailla esteratsastuksessa Veikko Heikkilän valmentamana ja oli jo samana vuonna mukana juniorien PM-joukkueessa. Hän voitti juniori- ja nuorten ratsastajien tasolla kymmenen SM- ja PM-mitalia, joista viisi oli kultamitaleja. Vuonna 1984 hän sai käyttöönsä hollantilaisruuna Metropolitanin (kilpailunimi Pohjola Metropolitan), jolla hän voitti vuonna 1988 nuorten ratsastajien Euroopan mestaruuden Chaudfontainessa, Belgiassa. Vastaavantasoiseen suomalaissaavutukseen ylsi uudelleen vasta 25 vuotta myöhemmin Elmo Jankari, joka voitti kenttäratsastuksessa nuorten ratsastajien EM-kultaa vuonna 2013.
Hurmeen isä Veikko toimi hänen urheilumanagerinaan ja hänellä oli jo junioriaikoina sponsorisopimukset Volvo-Auton ja Pohjolan kanssa. Mirri Kynsilehdon tavoin hän kuului junioriaikoinaan myös vuonna 1985 perustettuun Enso-Gutzeitin sponsoroimaan Enso-Teamiin, joka tuki lahjakkaita nuoria ratsastajia.
Hurme muutti ulkomaille Englantiin valmentautumaan ja kilpailemaan vuonna 1986 ylioppilaskirjoitustensa jälkeen ja siirtyi 1989 Hollantiin, 1992 Saksaan ja 1993 Belgiaan. Vuonna 1988 Metropolitanin loukkaannuttua hänen tärkeimmäksi kilparatsukseen tuli Vancouver (kilpailunimi Pohjola Vancouver). Ratsukko osallistui noin neljäänkymmeneen Grand Prix-, maailmancup- ja Nations Cup -luokkaan keräten sijoituksia, maailmancup-luokissa seitsemän kertaa. Suomen Nations Cup -joukkueessa ratsukko kilpaili vuosina 1991–1993, ja Hurme ja Vancouver edustivat Suomea myös seniorien EM-kilpailuissa vuonna 1991. Helsinki International Horse Show'ssa Hurme keräsi vuosien varrella kolme luokkavoittoa, muiden muassa kansainvälisen kaksintaisteluratsastusluokan voiton Metropolitanilla vuonna 1986 ollessaan vasta juniori.
Vancouver-ratsu loukkaantui vuonna 1994, ja 1990-luvun alun lama sai Hurmeen sponsorit vetäytymään. Hän lopetti kansainvälisen kilpailu-uransa ja palasi Suomeen, ryhtyi valmentajaksi, perusti perheen ja opiskeli ensin tradenomiksi, sitten urheilujournalistiksi. Hän on muun muassa toiminut kansainvälisten ratsastuskilpailujen selostajana Yleisradiolle ja Eurosportille ja esimerkiksi Helsinki International Horse Shown lehdistöpalvelussa sekä kirjoittanut lehtijuttuja.
Hurme edusti koko kilpailu-uransa ajan Suomen Kenttäratsastusseuraa. Hän toimi Suomen Ratsastajainliiton (SRL) Lounais-Suomen aluevalmentajana esteratsastuksessa vuosina 2000–2007. Hänet on nimitetty SRL:n Huippuvalmentajaksi ja hän toimii edelleen estevalmentajana. Lisäksi hän kasvattaa estehevosia.
Hurme on kolmen lapsen äiti.
Kirjallisuutta

Martti Peltomäki: Ratsastuksen ilot ja itkut.  Helsinki: Suomen Ratsastajainliitto, 1995.  ISBN 951-96627-5-8
Porisontti

Porisontti on taidekollektiivi SWartin ja muusikko Tapani Rinteen toteuttama ääni- ja valotaideteos. Se sijaitsee Porin rautatieaseman viereisessä Porttaali-nimisessä alikulkutunnelissa. Porisontti avattiin yleisölle 23.9.2022.
Teoksen toteutus

Porisontti sijoittuu 90 metriä pitkän alikulkutunnelin lasivitriineihin. Vitriinien lasipinnat on käsitelty ja niiden takana on vaihtuva valaistus, joka koostuu noin 70 valaisimesta. Visuaalisesti tunnelin läpi kulkee silmän korkeudessa piirtyvä tyylitelty horisonttilinja. Tapani Rinne on luonut teosta varten äänimaiseman, joka on voimakkaimmillaan tunnelin keskiosassa.
Teokseen on luotu neljä erilaista sävellystä, jotka vaihtuvat vuodenaikojen mukaan. Rinne on kertonut muistelleensa, millaisia ääniä hän kuuli lapsuutensa ja nuoruutensa Porissa. Lisäksi hän mietti, millaista äänimaisema on nykyajan kaupungissa eri vuodenaikoina. Hänen päässään lähti soimaan Pori-soundtrack, jonka hän on kertonut toteuttaneensa puhaltimilla ja elektroniikalla. Myös valaistuksen värimaailma muuttuu sävellysten tahtiin neljä kertaa vuodessa. Teoksen toteuttamisen mahdollisti Taiteen edistämiskeskuksen myöntämä erityisavustus.
Taiteilijat

SWart on Sitowise Oy:n sisällä toimiva taidekollektiivi. Siihen kuuluvat ympäristötaiteilija ja maisema-arkkitehti Suvi Saastamoinen, valotaiteilija Anssi Mäkinen sekä hortonomi ja maisema-arkkitehti yo. Teo Rinne. Tapani Rinne on Porista kotoisin oleva muusikko ja säveltäjä, joka tunnetaan mm elektronista musiikkia soittavan RinneRadion jäsenenä.
Teoksen sijoituspaikka

Porttaalitunneli on Arkkitehti Esa Piirosen suunnittelema, ja se avattiin käyttöön vuonna 1998. Tunnelin näyttelyvitriinit olivat ennen Porisontti-teoksen toteutusta vajaakäytöllä useita vuosia. Porttaalitunneli on osa vuonna 2002 perustettua Porin kansallista kaupunkipuistoa, joka ulottuu Kirjurinluodosta keskustan kautta Isomäen urheilukeskuksen alueelle. Valotaideteoksen toteutuksella haluttiin parantaa tunnelin yleisilmettä ja elävöittää kaupunkikuvaa. Tunnelin välittömään läheisyyteen sijoittuu Laura Lehenkarin julkinen teos Poritiisi.
Golem

| Golem |
| --- | --- |
 Golem ja rabbi Löw.
Ominaisuudet
Tuntomerkit:  mudasta tai savesta tehty ihmismäinen olento
Kansanperinne
Kansanperinteen tyyppi:  juutalainen tarusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Golem on juutalaisessa tarustossa esiintyvä olento, joka on muodostettu maasta tai savesta ja herätetty eloon heprealaisen aakkoston luomisvoiman avulla.
Historia

Golemiin on mahdollinen viittaus psalmissa 139:16. Antiikin aikana taikuuden harjoittajat uskoivat yleisesti, että oli mahdollista luoda keinotekoisia ihmisiä. Juutalaisen mystiikan teoksessa Sefer yetzirahissa kerrotaan, että ihmisestä voi tulla ”alemman tason luoja” valjastamalla aakkosten okkultistinen voima yhteen jumalallisten nimien kanssa. Tämä perustuu siihen, että Jumalakin käytti maailmaa luodessaan sanoja, aakkosia ja jumalallisia nimiä. Hepreankielisen luomiskertomuksen voikin lukea niin, että Jumala loi maailman lausumalla nimen ”Jahve”. Joidenkin Sefer yetzirahin kommentoijien mukaan myös jotkut Raamatun henkilöt loivat golemeja, kuten patriarkka Abraham ja profeetta Jeremia.
Juutalaisessa lakiteoksessa Talmudissa keskustellaan golemien luomisesta. Kahden tietäjän kerrotaan luoneen pienen vasikan sapattiaterioita varten. Rabbi Ravan kerrotaan luoneen ihmisen ja lähettäneen sen rabbi Zeiralle, joka palautti sen tomuksi.
Keskiajalla oli yleistä uskoa siihen, että mystikot pystyivät luomaan golemin maasta okkultististen voimien avulla. Esimerkiksi tietäjä Solomon ibn Gabirolin kerrottiin luoneen itselleen palvelijattaren. Golemista tuli keskiajalla kiinteä osa juutalaista kansantarustoa. Tunnetuimmat golemit olivat Chelmin rabbi Elian ja Prahan rabbi Löwin luomat golemit, joista rabbi Löwin golem oli tarkoitettu suojelemaan juutalaisvastaisilta väkivaltaisuuksilta. Golem oli varhaisissa taruissa pääsääntöisesti täydellinen palvelija, jonka suurimmat puutteet olivat mestarinsa kirjaimellinen tulkinta ja mekaaninen totteleminen. Samalla hahmoon tuli myös pelottavia aineksia. Golemilla ei yleensä kerrota olevan omaa tahtoa tai puhekykyä, joskin joissakin tarinoissa sen kerrotaan lausuneen varoitussanoja taivaasta. Koska golemilla ei ole sielua, siltä ei edellytetä 613 käskyn noudattamista.
Nykyisin tunnetuin golem-tarina on rabbi ja kirjailija Yudel Rosenbergin 1900-luvulla kirjassaan Miflaot maharal julkaisema tarina rabbi Löwin golemista. Siinä golem jouduttiin tuhoamaan, kun siitä oli tullut liian vahva ja arvaamaton. Prahassa sijaitsee yhä Vanhauusi synagoga (Staronová Synagóga), jonne golemin jäänteet on tarinan mukaan piilotettu. Synagogan ullakolle, jonne saviolento on suljettuna sinetöiydyn oven takana, johtaa pienet tikapuut. Etsinnöistä huolimatta golemia ei ole löydetty.
Valmistus

Golemin valmistamiseksi on erilaisia ohjeita. Niissä kehotetaan usein puhdistautumaan ja pukeutumaan valkoiseen kaapuun opiskeltaessa Sefer yetzirahia. Vuorelta otetaan viljelemätöntä maata, siihen sekoitetaan elävää vettä, ja siitä muovataan ruumis. Sitten aletaan lausumaan heprealaisia aakkosia tietyssä järjestyksessä ja yhdessä jumalallisten nimen kanssa. Paperille kirjoitetut kirjaimet sijoitetaan golemin suuhun tai kiinnitetään sen päähän, ja ne tekevät näin veistoksesta elävän. Kirjainten poistaminen puolestaan palauttaa veistoksen epäeläväksi. Tarvittavista taikasanoista on erilaisia kuvauksia. Yhden käsityksen mukaan, koska golem luodaan lausumalla Jumalan salainen nimi, se pystytään palauttamaan tomuksi lausumalla sama nimi takaperin. Toisen käsityksen mukaan golemiin tuodaan henki kirjoittamalla sen otsaan sana emet, ‘totuus’, ja se surmataan poistamalla ensimmäinen kirjain, jolloin jää sana met, ‘kuolema’.
Toisessa menetelmässä neuvotaan suorittamaan tanssi olennon ympäri tavalla, jonka kerrotaan jäljittelevän Midrašissa kuvattua Jumalan toimintaa hänen luodessaan Aadamin.
Kulttuuriviitteet

Golem on kirjoitettu moniin kaunokirjallisiin teoksiin. Rabbi Löwin golem oli esikuvana kauhu- ja jännityskirjailija Gustav Meyrinkin kirjaan Golem (Der Golem, 1915) ja saksalaiseen elokuvaan Golem: miten hän tuli maailmaan (1920). Kirjassa on paljon samankaltaisuuksia Frankensteinin hirviön kanssa. Myös Terry Pratchettin fantasiakirjassa Savijaloilla golemit ovat keskeisessä osassa. Golem esiintyy myös Michael Grantin fantasiakirjasarjassa Mahtavat 12.
Golem on mukana useissa rooli- ja tietokonepeleissä. Näitä ovat mm. Clash of Clans, Clash Royale, RuneScape, Final Fantasy, Heroes of Might and Magic ja Dungeons & Dragons. Golem tulee esiin myös Minecraftissa, tosin raudasta tehtynä versiona. Peleissä nimitys on laventunut tarkoittamaan monenlaisia keinotekoisia olentoja, ja golemit on usein lisäksi tyypitetty rakennusmateriaalinsa mukaan (esimerkiksi kivi-, savi-, liha- ja rautagolemeihin).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Golem Wikimedia Commonsissa
Prahalainen synagoga, jonka ullakolla golemin jäänteiden kerrotaan yhä olevan.
Tukholman yliopisto

| Tukholman yliopisto> Stockholms universitet |
| --- | --- |
  
 Ilmakuva Tukholman yliopiston Södra huset -kampuksesta, jossa sijaitsevat yliopiston hallinnolliset tilat.
Perustettu:  1878
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  Astrid Söderbergh Widding
Henkilökunta:  5 600 (2019)
Opiskelijoita:  33 147, 27 057 (päätoimisia) (2019)
Sijainti:  Tukholma,  Ruotsi
Sivusto:  www.su.se
Yliopiston Arrhenius-laboratorio Norra Djurgårdenissa.
Tukholman yliopisto (ruots. Stockholms universitet) on ruotsalainen valtiollinen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1878 Tukholman korkeakouluna (ruots. Stockholms högskola). Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1960. Vuoden 1970 jälkeen suurin osa yliopiston toiminnasta on keskittynyt yliopiston kampukselle Frescatin alueelle Östermalmin pohjoisosaan.
Vuonna 2019 Tukholman yliopistossa opiskeli noin 27 000 päätoimista opiskelijaa.
Yksiköt

Tukholman yliopistossa on neljä tiedekuntaa:
Humanistinen tiedekunta (ruots. Humanistiska faktulteten)
Oikeustieteellinen tiedekunta (ruots. Juridiska faktulteten)
Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta (ruots. Matematisk-naturvetenskapliga faktulteten)
Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta (ruots. Samhällsvetenskapliga fakulteten)
Tunnettuja professoreja

Viktor Rydberg, kulttuurihistorian professori vuonna 1884.
Svante Arrhenius, sai Ruotsin ensimmäisen Nobel-palkinnon (kemianpalkinto vuonna 1903)
Sofja Kovalevskaja, Ruotsin ensimmäinen naisprofessori vuonna 1884.
Hans von Euler-Chelpin, Nobelin kemianpalkinto vuonna 1929.
Maailman 500 huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Tukholman yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 78. Se luokiteltiin vertailussa Ruotsin kolmanneksi parhaaksi yliopistoksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tukholman yliopisto (ruotsiksi)
| n k Ruotsin yliopistot ja korkeakoulut |
| --- | --- |
Yliopistot:  Chalmers  Göteborg  Karlstad  Karoliininen instituutti  Keski-Ruotsi  Kuninkaallinen teknillinen  Linköping  Linné  Luulajan teknillinen  Lund  Maatalousyliopisto  Malmö  Tukholma  Uumaja  Uppsala  Örebro 
Korkeakoulut:  Blekingen teknillinen  Borås  GIH  Gävle  Halmstad  Kristianstad  Konstfack  Kuninkaallinen taidekorkeakoulu  Maailman merenkulkuyliopisto  Mälarinlaakso  Ruotsin maanpuolustuskorkeakoulu  Södertörn  Taalainmaa  Tukholman draamakorkeakoulu  Tukholman kauppakorkeakoulu  Tukholman kuninkaallinen musiikkikorkeakoulu  Tukholman taideyliopisto  Väst 
| n k Euroopan pääkaupunkien yliopistojen institutionaalinen verkosto (UNICA) |
| --- | --- |
Jäsenet:  Amsterdam  Ankara (AU)  Ankara (METU)  Ateena  Belgrad  Berliini (FU)  Berliini (HU)  Bratislava  Bryssel (ULB)  Bryssel (VUB)  Budapest (Loránd Eötvös)  Budapest (Semmelweis)  Bukarest  Bukarest (ASE)  Dublin  Edinburgh  Helsinki  Kiova  Kööpenhamina  Lausanne  Lissabon (ULisboa)  Lissabon (NOVA)  Ljubljana  Lontoo  Luxemburg  Madrid  Madrid (UC3M)  Madrid (UAM)  Moskova (HSE)  Moskova (Lomonosov)  Moskova (RUDN)  Nikosia  Oslo  Pariisi (PSL)  Pariisi III  Praha  Reykjavík  Riika  Rooma (FI)  Rooma III  Rooma (Sapienza)  Rooma (Tor Vergata)  Sarajevo  Skopje  Sofia  Tallinna (TU)  Tallinna (TUT)  Tirana  Tirana (UPT)  Tukholma  Varsova  Vilna  Wien  Zagreb
Vapaa Valinta

Häijään sittemmin suljettu ja purettu Vapaa Valinta -myymälä.
Vapaa Valinta oli Länsi-Suomessa toiminut halpakauppaketju. Myymälät sijaitsivat pääosin Satakunnan, Varsinais-Suomen ja Pirkanmaan alueella. Ensimmäinen myymälä perustettiin vuonna 1974 nimellä Nokian Tekstiili. Nimi Vapaa Valinta otettiin käyttöön 1978.
Vuonna 2000 Vapaa Valinnalla oli seitsemän myymälää Tampereella, kaksi Turussa sekä muun muassa Harjavallassa, Huittisissa, Mouhijärven Häijäässä, Ikaalisissa, Kokemäellä, Lempäälässä, Loimaalla, Nokialla, Pirkkalassa, Raumalla, Ulvilassa, Laitilassa, Valkeakoskella ja Vammalassa. Ketjun pääkonttori oli Pirkkalassa.
Tokmanni-konserni osti Vapaa Valinta -ketjun lokakuussa 2004. Vuoteen 2014 mennessä Vapaa Valinta -myymälät muutettiin Tokmanneiksi.
Katarina Sunesdotter

| Katarina Sunesdotter |
| --- | --- |
 Katarina Sunesdotterin hautamonumentti Gudhemin luostarikirkossa,  kuvattuna 1905
Ruotsin kuningatar
Valtakausi:  1243/1244 - 2. helmikuuta 1250
Edeltäjä:  Sofia Eerikintytär
Seuraaja:  Helena Pedersdotter Strange (kiistelty) tai Rikissa Tanskalainen

Syntynyt:  noin 1215
Hautapaikka:  Gudhemin luostarikirkko, Itä-Götanmaa
Puoliso:  Eerik XI Eerikinpoika
Suku:  Bjälbo
Isä:  Sune Folkesson
Äiti:  Helena Sverkersdotter
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Katarina Sunesdotter, myös Katarina av Ymsborg ; (n. 1215 – 17. tammikuuta 1251- helmikuu 1253) oli ruotsalainen aatelinen ja Ruotsin kuningatar kuningas Erik XI Erikssonin puolisona vuosina 1243/1244–1250.
Suku

Katarina oli Sune Folkessonin ja Helena Sverkersdotterin, kuningas Sverker nuoremman tyttären tytär.
Avioliitto

Hän avioitui vuonna 1244 kuningas Erik XI Erikssonin kanssa, avioliitto oli lapseton. Puoliso kuoli 2. helmikuuta 1250.
Leskikuningatar

Kesäkuun 11. päivänä 1250 hän teki suuren lahjoituksen Gudhemin luostarille, jonne hän aikoi mennä nunnaksi. Samana vuonna hän testamenttasi Söderköpingin kaupungin sisarelleen Benedictalle.
Perintö

Katarina Sunesdotteria kuvaava veistos on Hagatorgetilla Söderköpingissä, jonka on tehnyt kuvanveistäjä S. Dahlström vuonna 1965. Hänen puolisostaan on tehty puuveistos Hjo'hon.
Kirjallisuutta

Conradi Mattsson, Agneta: Riseberga kloster. Birger Brosa & Filipssönerna, Vetenskapliga skrifter utgivna av Örebro läns museum 2, 1998, ISBN 91-85642-24-X
Harrison, Dick: Jarlens sekel - En berättelse om 1200-talets Sverige, Ordfront, Stockholm, 2002, ISBN 91-7324-999-8
Asiasta lisää

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Katherine Briçonnet

Chenonceaun torni valmistui Katherine Briçonnet'n johdolla
Katherine Briçonnet (noin 1494–1526) oli ranskalainen aatelisnainen, Guillaume Briçonnet'n tytär ja Thomas Bohierin vaimo.
Varhaiset vuodet

Katherine Briçonnet oli ranskalainen aatelisnainen, Raoulette de Beaunen ja Guillaume Briçonnet'n tytär, Languedocin alueen talousjohtaja Ludvig XI :n hallituskaudella . Hän meni naimisiin Thomas Bohierin  kanssa, joka oli kuningas Kaarle VIII:n , Ludvig XII:n ja Frans I: n valtiovarain- ja veroministeri.
Rakennustyömaa

Hän vaikutti Château de Chenonceaun suunnitteluun. Hänen miehensä oli ostanut tontin, joka sisälsi aikaisemman linnoituksen rauniot 1200-luvulta, koska hän halusi rakentaa sinne renessanssilinnan.
Katherine johti rakennustöitä vuosina 1513–1521 tehden tärkeitä arkkitehtonisia päätöksiä hänen miehensä ollessa poissa [sodissa] .
Hänen vastuullaan oli erityisesti portaiden rakentaminen,ja nämä rakennettiin ajasta poikkeavasti suoraan eteneviksi eikä kierreportaina , joka oli sen aikainen tyyli rakentaa portaikot.
Rakennus muuten vastaa Renessanssin arkkitehtuurin periaatteita symmetria-akseleilla, joita rikkoo vain kappelin ja kirjaston muotokieli. Rakennuksen kulmiin on järjestetty pienet tornit, joissa on kylpyhuoneet ja varastotilat. Italialaistyylisen kirjaston puupaneelissa on nimikirjaimet TBK (Thomas Bohier ja Katherine).
Nimikirjaimet TBH (Thomas Bohier ja Katherine) ovat edelleen nähtävissä sekä oveen kaiverrettu motto: "S'il vient à point, me souviendra (Jos onnistun rakentamaan Chenonceaun, minut muistetaan).
Katherine Briçonnet'n johdolla valmistuneen linnan alkuperäinen osa tunnetaan nimellä Château des Dames (naisten linna), koska Diane de Poitiers ja Catherine de Médicis laajensivat sitä myöhemmin .
Kirjallisuutta

M. E. Aubry-Vitet, « Chenonceau », dans Revue des deux mondes(1867)
Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa

Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa sisältää vuonna 1918 Suomen sisällissodan voittaneiden valkoisten muistopatsaat ja vapaudenpatsaat. Listassa on myös sisällissodassa kaatuneiden valkoisten muistoksi pystytetyt erilaiset muistomerkit: patsaat, veistokset, muistopaikat ja muistolaatat. Luettelossa voi olla myös hautausmailla tai niiden lähellä olevia yleisiä, mutta ei yksittäisillä haudoilla olevia muistomerkkejä. Luettelossa patsaat ovat maakunnittain ja kunnittain ja kuntien alla kohteen nimen mukaisessa järjestyksessä. Tässä luettelossa on 168 muistomerkkiä.
Huomioita

↑  Sotasurmatiedoissa on neljä valkoisten puolella kaatunutta ahvenanmaalaista, joista vain Karkussa kaatunut Johannes (Jonas) Gammel on haudattu Ahvenanmaalle. Nuorisoseura ja Studentgillet keräsivät varat muistomerkkiin.
Kartanon koulu

| Kartanon koulu |
| --- | --- |
 Kartanon koulun vuosiluokkien 7-9 rakennus.
Sijainti:  Kaskitie 10, 04410 Järvenpää
Perustettu:  1968
Rehtori:  Petteri Roiha
Luokat:  1-9
Oppilaita:  n.1000
Verkkosivut
Kartanon koulu on Järvenpäässä sijaitseva yhtenäiskoulu. Koulussa on luokkien 1–9 lisäksi esiopetusta. Koulun rehtorina toimii Petteri Roiha. Oppilaita on noin 1000 ja henkilökuntaa noin 100. Kartanon koulu perustettiin vuonna 1968. Koulussa tehtiin mittava remontti vuosien 2003 ja 2004 aikana, jolloin suuri osa koulusta uudistui.
Koulu käsittää kaksi rakennusta, joista pienempi toimi syksyyn 2009 saakka erillään Kartanosta Pajalan kouluna, joka oli luokkien 1–6 alakoulu. Vanhempi Kartanon koulu oli puolestaan luokkien 7–9 yläkoulu.
Kati Sinenmaa

Kati Sinenmaa (s. 1950 Laukaa) on suomalainen elämäntapa-aktivisti ja ITE-taiteilija, joka tunnetaan Pasilan kivilinnan rakentajana. Hän opiskeli 1989–1995 Helsingin yliopistossa fysiikkaa ja oli aktiivinen keskustelija varhaisissa Usenet-ryhmissä. Häntä pidettiin lahjakkaana luonnontieteissä, mutta hän keskeytti opintonsa ja jäi vuonna 1995 asunnottomaksi. Sinenmaasta on tehty vuonna 2005 dokumenttielokuva Kosminen näytelmä.
Pasilan kivilinna

Jäätyään asunnottomaksi Kati Sinenmaa päätyi omien sanojensa mukaan sattumalta teltan kanssa Pasilaan Puolen hehtaarin metsäksi kutsumaansa metsikköön, kivenheiton päähän Ilmalan junaseisakkeesta. Hän ryhtyi kokoamaan alueelle kivistä linnamaista rakennelmaa, johon on vuosien saatossa rakentunut silmämääräisesti satoja tonneja painava kivirakennelma, jonka rakentaminen jatkuu edelleen. Rakennelmaa ympäröi noin 200 metriä pitkä ja 0,5–2 metriä korkea aitaus, joka muodostuu erilaisista risuista, hiekasta ja mullasta. Alueella on jopa usean tonnin painoisia kiviä aseteltuina kivilinnan rakenteisiin.
Kivilinnan valmistamisessa Sinenmaalla ei ole ollut kertomansa mukaan apunaan muita työkaluja kuin lapio, rautakanki, sorkkarauta sekä lankkuja ja putken pätkiä, joiden avulla hän pystyi kaivamaan esille ja siirtelemään tonnienkin painoisia kiviä. Vuosina 1995–2008 hän myös asui linnaan rakentamassaan mökissä ympäri vuoden. Vuonna 2008 mökki paloi ja Sinenmaa joutui muuttamaan muualle.
Vuonna 2016 Liikennevirasto päätti aidata linnan turvallisuussyihin vedoten.
Aiheesta muualla

Kati Sinenmaan blogi
Ulla-Maija Vilmi: Kiven vierittäjä (Arkistoitu – Internet Archive), Vantaan Lauri 11.5.2006.
Sinenmaan rakentama Pasilan kivilinna Retkipaikassa
Marko Leppänen: Kodittomuuden muistomerkki (Arkistoitu – Internet Archive), Kirkko ja kaupunki 15.10.2012.
Esoteerinen maantiede ja periferiaterapia: Kivenpyörittäjän urbaani metsähovi
Pasilan kivilinna
Linnan kivimuureja
Apinat

| Apinat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Apinat Simiiformes  Haeckel, 1866
Heimot
 Platyrrhini Kierteishäntäapinat (Cebidae)  Yöapinat (Aotidae)  Pitheciidae  Atelidae Catarrhini Vanhan maailman häntäapinat (Cercopithecidae)  Gibbonit (Hylobatidae)  Isot ihmisapinat (Hominidae) 
Katso myös
   Apinat Wikispeciesissä   Apinat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apinat (Simiiformes) ovat kädellisten (Primates) lahkoon kuuluvia nisäkkäitä. Ryhmä jaetaan uuden maailman apinoihin (Platyrrhini) ja vanhan maailman apinoihin (Catarrhini).
Vanhan maailman apinat

Vanhan maailman apinoista käytetään myös nimeä kapeanenäapinat. Ryhmään kuuluvat lajit ovat alun perin kotoisin Afrikasta ja Aasiasta.
Yläheimo Cercopithecoidea – vanhan maailman häntäapinat. Ryhmään kuuluu 253 lajia häntäapinoiden heimosta (Cercopithecidae), muun muassa makakit ja paviaanit.
Yläheimo Hominoidea – ihmisapinat. Ryhmään kuuluu 19 lajia gibbonien (Hylobatidae) ja ihmisapinoiden (Hominidae) heimoista muun muassa oranki‚ gorillat, bonobo, simpanssi ja ihminen.