stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paholainen luultavasti

| Paholainen luultavasti> Le Diable probablement |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Bresson
Käsikirjoittaja:  Robert Bresson
Tuottaja:   Stéphane Tchalgadjieff  Daniel Toscan du Plantier 
Säveltäjä:  Philippe Sarde
Kuvaaja:  Pasqualino De Santis
Leikkaaja:  Germaine Lamy
Pääosat:   Antoine Monnier  Tina Irissari  Henri de Maublanc 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Sunchild Productions
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   15. kesäkuuta 1977 Suomessa 1979 
Kesto:  95 min.
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paholainen luultavasti (Le Diable probablement) on Robert Bressonin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1977. Sen keskeisintä henkilöä näyttelee Antoine Monnier.
Paholainen luultavasti perustuu Bressoniin pohdintoihin. Se kuvaa pariisilaisnuorten elämää ja käsittelee monia ajankohtaisia aiheita, saastumista, ekokatastrofeita, politiikan mädännäisyyttä ja uskonnon rappiota.
Tuotanto ja levitys

Paholainen luultavasti oli tuotantonsa alkuvaiheissa suurissa vaikeuksissa, sillä ohjaajille rahoitusta myöntänyt komissio ei suostunut antamaan tukea Bressonille. Hän sai mahdollisuuden elokuvan toteuttamiseen, kun kulttuuriministeri Michel Guy henkilökohtaisesti vaikutti rahoituksen saamiseen. Elokuva kuvattiin Pariisissa kesällä 1976.
Elokuvaa ei valittu vuoden 1977 Cannesin elokuvajuhlien virallisen esitysten joukkoon. Bresson kielsi sen esittämisen juhlien merkittävässä sivutapahtumassa ja antoi syyksi sen, ettei pitänyt enää Cannesista, sillä se saastutti vesiä. Berliinin elokuvajuhlilla Paholainen luultavasti sai toiseksi merkittävimmän palkinnon, Hopeisen karhun. Ennen palkinnon myöntämistä elokuvaohjaaja Rainer Werner Fassbinder ja kriitikko Derek Malcolm olivat uhanneet lähteä tuomaristosta, jos heidän tukeaan Bressonin elokuvalle ei tuoda julkisuuteen.
Suomessa Paholainen luultavasti sai ensi-iltansa vasta 1979, jolloin se nousi kymmenen parhaan joukkoon elokuvakerholehti Projektion järjestämässä kriitikkoäänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista.
Aiheesta muualla

Paholainen luultavasti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paholainen luultavasti Elonet.
Ambergris Caye

San Pedro
Ambergris Caye on saari Karibianmerellä. Se kuuluu Belizen valtiolle, jonka suurin saari se on. Saarella on yksi kaupunki, San Pedro. Sen asukasluku on noin 16 000 (2024). 
Saaren asukkaiden tärkein elinkeino on matkailu.
Mia Laiho

| Mia Kaarina Laiho |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. lokakuuta 1969 (ikä 55) Helsinki
Poliitikko
Asema:  Kansanedustaja 2015–
Vaalipiiri:  Uusimaa
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Mia Kaarina Laiho (s. 28. lokakuuta 1969 Helsinki) on kokoomuslainen kansanedustaja Uudeltamaalta. Laiho on Lastenliiton hallituksen puheenjohtaja  ja Terhokoti-säätiön hallintoneuvoston jäsen. Laiho on tunnettu aktiivisena alkoholin sekä muiden päihteiden käytön vastustajana. Laiho on koulutukseltaan lääketieteen tohtori ja sisätautien erikoislääkäri.
Laiho toimii kaupunginvaltuutettuna kotikaupungissaan Espoossa ja on kaupunginhallituksen jäsen. Hän on myös Uudenmaanliiton maakuntahallituksen puheenjohtajan varajäsen.
Politiikka

Laiho nousi eduskuntaan vuoden 2018 kevään aikana. Laiho sai kokonaisuudessaan 3952 ääntä kevään 2015 eduskuntaavaleissa yltäen varasijalle. Hänelle avautui paikka, kun kokoomuksen kansanedustaja Outi Mäkelä siirtyi Nurmijärven kunnanjohtajaksi.
Eduskunnassa Laiho toimii sosiaali- ja terveysvaliokunnan varapuheenjohtajana  sekä sivistysvaliokunnan varajäsenenä.  Laiho on myös sekä eduskunnan syömishäiriö- että tuki- ja liikuntaelinryhmän puheenjohtaja. Hän toimii eduskunnassa varapuheenjohtajana eläinten hyvinvointiryhmässä sekä munuais- ja maksaryhmässä.
Laiho on myös jäsenyydet Maanpuolustustiedotuksen suunnittelukunnassa sekä vapaaehtoisen maanpuolustuksen neuvottelutoimikunnassa.
Eduskunnassa Laiho on keskittynyt ammattiosaamisensa myötä sosiaali- ja terveyspolitiikan kysymyksiin. Hän on vaatinut esimerkiksi tehokkaampaa hoitojonojen purkua, harvinaissairauksien hoidon keskittämistä, uusien lääkehoitojen käyttöönottoa ja hoidon laaturekistereitä.
Laiho oli ehdolla kokoomuksen Uudenmaan piirin puheenjohtajaksi huhtikuussa 2018 mutta ei tullut valituksi tehtävään, kun äänestys päättyi tasatulokseen ja puheenjohtajuus ratkaistiin arvalla.
Eduskuntavaaleissa 2019 Laiho sai 5 664 ääntä ja tuli valituksi eduskuntaan.
Elämä ja ura

Laiho on syntynyt vuonna 1969 Helsingissä, jossa hän myös kävi peruskoulun ja lukion. Laiho on valmistunut Tampereen yliopistosta lääkäriksi vuonna 1996. Laiho on väitellyt lääketieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2014 keuhkoveritulpasta ja laskimotromboosista.
Laiho on tehnyt töitä perusterveydenhuollosta aina vaativaan erikoissairaanhoitoon asti. Hän työskenteli yli 10 vuotta päivystyksessä. Ennen eduskuntaan nousua hän johti Helsingissä Haartmanin ja Malmin päivystyksiä sekä sosiaali- ja kriisipäivystystä.
Laiho valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran 2013. Hän on toiminut sen jälkeen myös Espoon kaupunginhallituksen jäsenenä.
Vuonna 2020 tammikuussa Laiho valittiin Suomen ensimmäisissä aluevaaleissa Länsi-Uudenmaan aluevaltuustoon. Laiho sai Kokoomuksessa eniten ääniä.
Laiho on kolmen lapsen äiti ja toiminut aiemmin myös Kilonpuiston ja Etelä-Tapiolan lukion johtokunnan puheenjohtajana.
Poliittisia näkemyksiä

Laiho on pitänyt ”vastuuttomana toimintana” sitä, että Terveyden ja hyvinvoinnin laitos on tieteelliseen tutkimukseen perustuen lausunut, ettei huumausaineiden käytöstä rankaiseminen ole tehokas keino huumeongelman ratkaisemisessa.
Laiho on ollut huolissaan suomalaisten alkoholin käytöstä ja vaatinut alkoholin saatavuuden rajoittamista. Laiho on kuitenkin äänestänyt eduskunnassa päinvastoin alkoholiveron alentamisen ja myynnin helpottamisen puolesta.
Laiho on ollut huolissaan suomalaisen tieteen tilasta.
Laiho on tehnyt lakialoitteen, jossa vaaditaan lasten parissa työskentelevien rikostaustan tarkistamista ennen työsuhteen alkua.
Laiho on jättänyt eduskuntaan useamman kirjallisen kysymyksen lasten ja nuorten päihdehoidon puutteista ja päihdeohjelman tarpeesta.  Hän on tehnyt myös lakialoitteen sähköpotkulaudoilla päihteiden alaisena ajamisesta. Laiho toivoo sähköpotkulaudoilla ajamiseen promillerajaa ja päihtyneenä ajamisesta rangaistavaa tekoa.
Laiho on jättänyt keväällä 2020 lakialoitteen jolla leikattaisiin avustuksia saavien liikunta- ja nuorisojärjestöjen rahoitusta, mikäli ne eivät sitoudu päihteiden käytön ehkäisemiseen.
Laiho on ollut kansalaisaloite Terapiatakuun kannattaja.
Lokakuussa 2024 Laiho esitti, että säästösyistä suljettaviksi suunniteltuja museokohteita voisivat pitää auki järjestötoimijat ja vapaaehtoiset.
Volkswagen Transporter (T7)

| Volkswagen Transporter T7 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Turkki
Valmistaja:  Volkswagen Nutzfahrzeuge
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2024–
Muut nimet:  Volkswagen Caravelle
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Volkswagen Transporter T6
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Transit Custom II
Iskutilavuus:  1,5–2,0 l
Teho:  110–125 kW
Käyttövoima:  bensiini diesel sähkö
Vaihteisto:  6-vaihteinen automaatti 7-vaihteinen automaatti
Volkswagen Transporter T7 on Volkswagen Transporterin seitsemännen sukupolven malli. Mallia valmistetaan pakettiauton lisäksi Caravelle-henkilönkuljetusversiona.
Volkswagen Transporter T7 (2024–)

Syksyllä 2024 esitelty seitsemännen sukupolven Transporter on tekniikaltaan sama auto kuin Ford Transit Custom.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volkswagen Transporter (T7) Wikimedia Commonsissa
Volkswagen.fi – Transporter
Rodolfo Valenzuela Núñez

Rodolfo Valenzuela Núñez
Rodolfo Valenzuela Núñez (s. 26. kesäkuuta 1954) on guatemalalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1980 ja nimitettiin Verapazin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 19. helmikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gerardo Humberto Flores Reyes, jota avustivat Giovanni Battista Morandini ja Victor Hugo Martínez Contreras.
22. helmikuuta 2001 Valenzuela Núñezista tuli Verapazin piispa.
Välimerenmyrtti

| Välimerenmyrtti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Myrttikasvit Myrtaceae
Suku::  Myrtit Myrtus
Laji::  communis
Kaksiosainen nimi
 Myrtus communis  L. 
Katso myös
   Välimerenmyrtti Wikispeciesissä   Välimerenmyrtti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Välimerenmyrtti eli myrtti (Myrtus communis) on ikivihreä puuvartinen myrttikasvilaji. Laji voi kasvaa pensaaksi tai pieneksi puuksi, jonka korkeus on lähes viisi metriä. Välimerenmyrtin lehdet ovat 3–5 senttimetrin pituisia ja tuoksuvat hyvänhajuiselle öljylle. Kukat ovat viisiterälehtisiä ja yleensä valkoisia. Kasvi tuottaa hedelminä sinimustia marjoja.
Kuva kirjasta: Prof. Dr. Otto Wilhelm Thomé: Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz 1885.a
Välimerenmyrttiä esiintyy luonnonvaraisena Välimeren seudulla Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Sitä viljellään myös huonekasvina. Se on Suomessa vanhimpia huonekasveja, ja sitä kasvatettiin yleisesti jo 1800-luvulla. Nykyään huonekasvina käytetään välimerenmyrtin pienempilehtistä lajiketta morsiusmyrttiä (Myrtus communis 'Microphylla').
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Välimerenmyrtti (Myrtus communis)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Välimerenmyrtti (Myrtus communis)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Myrtus communis (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Myrtus communis (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Myrtus communis (myrtle) (englanniksi)
Plant List: Myrtus communis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q6122027  Wikispecies: Myrtus communis  APDB: 149071  APNI: 129729  BOLD: 365982  Calflora: 10645  CoL: 73SR3  Ecocrop: 7900  EoL: 2508590  EPPO: MYVCO  EUNIS: 175977  FNA: 200014805  FoIO: MYRCOM  GBIF: 3180085  GRIN: 24898  iNaturalist: 78159  IPNI: 599719-1  ITIS: 506164  IUCN: 203365  MoBotPF: 282870  NBN: NBNSYS0500000329  NCBI: 119949  NZOR: ae8c9817-b133-439a-975f-ea1ad7437751  Observation.org: 119935  Open Tree of Life: 475714  PalDat: Myrtus_communis  PFI: 3341  Plant List: kew-132410  PLANTS: MYCO9  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:599719-1  RHS: 11311  Tropicos: 22102175  WFO: wfo-0000248712
Belizen hurrikaani 1931

| Belizen hurrikaani |
| --- | --- |

Laantui::  12. syyskuuta 1931
Alin paine::  952 mbar
Kovin tuuli::  215 km/h
Kuolleita::  2 500
 Hurrikaanin reitti.  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Belizen hurrikaani 1931 oli luokan 4 hurrikaani, joka osui Belize Cityyn 10. syyskuuta 1931. Se surmasi arviolta 2 500 henkeä.
Telan kaupunki Hondurasissa tuhoutui kokonaan, ja 150 kuoli. Presidentti Hoover määräsi laivaston alukset yhteistyössä Punaisen Ristin kanssa toimittamaan hätäapua. Miinanaraivaaja USS Swan (AM-34) lähetettiin heti Trujillosta kriisialueelle.
Santelit

| Santelit |
| --- | --- |
 Santalum paniculatum
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Santalales
Heimo::  Santelipuukasvit Santalaceae
Suku::  Santelit Santalum  L. (1753)
Katso myös
   Santelit Wikispeciesissä   Santelit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Santelit eli santelipuut (Santalum) on santelipuukasveihin eli santelikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Se sisältää 19 lajia, joita kasvaa Intiasta Australiaan ja Tyynenmeren saarille Oseaniaan. Tunnetuin laji on pensaaksi tai pieneksi puuksi kasvava intiansanteli (Santalum album), joka tunnetaan hyväntuoksuisesta puuaineksestaan.
Lajeja

Santalum acuminatum
intiansanteli eli santelipuu (Santalum album)
Santalum ellipticum
Santalum fernandezianum
Santalum haleakalae
Santalum insulare
Santalum lanceolatum
Santalum paniculatum
Santalum papuanum
Santalum pyrularium
Santalum spicatum
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Santalum
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q339027  Wikispecies: Santalum  APNI: 61406  BioLib: 109777  BOLD: 292383  CoL: 7C8S  eFloraSA: Santalum  EoL: 53007  EPPO: 1SNAG  FloraBase: 21329  FNA: 129143  FoAO2: Santalum  GBIF: 2889778  GRIN: 10699  iNaturalist: 68658  IPNI: 30113685-2  IRMNG: 1379114  ITIS: 195929  NCBI: 35973  NZOR: 8122a631-a4ed-4b8a-b853-6652a5e34d4f  Open Tree of Life: 1028940  PLANTS: SANTA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30113685-2  Tropicos: 40029399  VicFlora: bf370dec-2e32-4a48-ba72-f553f0fa30a8  WFO: wfo-4000033961
HMS Black Prince (81)

| HMS Black Prince |
| --- | --- |
 HMS Black Prince

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  1. joulukuuta 1939
Laskettu vesille:  27. elokuuta 1942
Palveluskäyttöön:  30. marraskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  maaliskuu 1962
Loppuvaihe:  romutettu 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 950 t (tyhjä) 7 350 t (kuormattu)
Pituus:  156,05 m
Leveys:  15,39 m
Syväys:  5,41 m
Koneteho:  62 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  530
Aseistus
Aseistus:  4 x kaksiputkista 5,25″ (133 mm) Mk I -tykkiä 3 x neliputkista QF 2 naulan -ilmatorjuntatykkiä 6 x kaksiputkista Oerlikon 20 mm 6 x 21″ (533 mm) torpedoputkea
HMS Black Prince (viirinumero 81) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bellona-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1939 laivaston hätäohjelmassa Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1939 telakkanumerolla 1 049. Alus laskettiin vesille 27. elokuuta 1942 ja otettiin palvelukseen reilua vuotta myöhemmin 30. marraskuuta 1943.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Alus suojasi Jäämeren saattueita, kunnes se siirrettiin etelämmäs valmistautumaan maihinnousuun Euroopan mantereelle. Valmistautumisaikana alus suoritti iskuja saksalaisia rannikkosaattueita vastaan. Alus oli 26. huhtikuuta 1944 vastaisena yönä hävittäjien tukemana Bretagnen rannikolla taistelussa, jossa upotettiin Saksan laivaston torpedovene T29 ja vaurioitettiin T24:ää ja T27:ää.
Normandian maihinnousussa alus oli Utah Beachia tukevassa Force A:ssa. Alus siirrettiin elokuussa Välimerelle Etelä-Ranskan maihinnousuun, mistä se siirrettiin Aegean merelle. Lokakuussa alus sai siirron edelleen Itä-Intian laivastoon.
Alus suojasi lentotukialusrynnäköitä Sumatralle ja Malesiaan japanilaisten öljyntuotantoalueita ja lentokenttiä vastaan. Alus liitettiin 16. tammikuuta 1945 brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, jossa se osallistui Okinawan ympäristön taisteluihin sekä Japanin kotisaarten pommituksiin ennen siirtoaan Hongkongiin.
Syyskuussa alus oli osastossa, joka palautti Hongkongin Britannian valvontaan. Japanin antauduttua alus jäi Kauko-Itään, kunnes se lainattiin 1946 Uuden-Seelannin laivastolle.
Black Prince palasi 1. huhtikuuta 1962 modernisoimattomana Kuninkaallisen laivaston valvontaan. Alus myytiin romutettavaksi maaliskuussa 1962 ja hinattiin 5. huhtikuuta Aucklandista. Alus saapui toukokuussa romutettavaksi Mitsui and Companylle Osakaan Japaniin.
Kuusenpihkavoide

Esimerkki teollisesti valmistetusta ja CE-merkitystä kuusenpihkavoiteesta.
Kuusenpihkavoidetta on aina tehty myös itse.
Kuusenpihkavoide on perinteinen haavanhoitomuoto, joka on saanut uuden tulemisensa tieteellisten ja kliinisten tutkimusten perusteella 2000-luvulla. Haavojen pihkahoidolla on todella vanhat perinteet: haavoihin sitä ovat käyttäneet jo ainakin muinaiset egyptiläiset. Pohjoismaissa ja Venäjällä havupuiden pihkaa on käytetty perinteisesti tuoreisiin ja tulehtuneisiin haavoihin, ja siitä on maininta ruotsalaisen Benedictus Olain lääkärikirjassa vuodelta 1578. Pihkavoidetta on myös kokeiltu Pohjois-Suomen terveyskeskuksissa vaikeahoitoisten haavojen hoitoon menestyksellä. Osalla pihkavoiteista on Suomessa Valviran myöntämä CE-merkki ja ne kuuluvat lääkinnälliset laitteet ja tarvikkeet -kategoriaan – ensimmäisenä suomalaisena luonnontuotteena.
Luonnon pihka on monimutkainen seos, jonka pääkomponentteja ovat diterpeeneihin kuuluvat hartsihapot (esimerkiksi abietiinihappo, dehydroabietiinihappo, isopimaarihappo), lignaanit ja kumarihappo. Komponenttien pitoisuus pihkassa riippuu siitä, mistä havupuusta pihka on kerätty, ja minkälaisesta pihkasta on kysymys (”fysiologinen” valutuspihka vaiko ”kypsynyt” havupuun runkopihka (”calluspihka”).
Biologiset vaikutukset

Tutkimus on osoittanut, että luonnon pihka on laajakirjoisesti ja voimakkaasti antimikrobinen eri mikrobeja (bakteerit, sienet, homeet) kohtaan. Antimikrobinen ominaisuus perustuu siihen, että pihkan hartsihapot rikkovat mikrobisolun seinämän ja solukalvon monin eri tavoin. Sen seurauksena mikrobisolu ei pysty tuottamaan energiaa ja mikrobiklooni kuolee. Tämän antiseptisen vaikutusmekanismin vuoksi mikrobit eivät myöskään pysty muodostamaan resistenttejä mikrobikantoja pihkaa vastaan. Mikrobiologiset tutkimukset ovat osoittaneet, että luonnon pihka tehoaa myös antibiooteille resistenteiksi tulleisiin mikrobikantoihin (esimerkiksi MRSA ja VRE).
Kuusenpihkavoide vaikuttaa sekä grampositiiviisiin että gramnegatiivisiin bakteereihin.
Kuusenpihkavoiteella on todettu in vitro laboratoriotutkimuksissa tulehdusta rauhoittavia anti-inflammatorisia ominaisuuksia. Kliinisissä potilaskokeissa voiteen on havaittu tehostavan ihohaavojen paranemista ja vähentävän kipua.
Kuusenpihkavoiteen käytössä tulee huomioida henkilöt, joilla on yliherkkyys luonnon hartseja kohtaan. Kuusenpihkavoide aiheuttaa heillä paikallisen allergisen ihottuman (allerginen kosketusekseema), eikä salvaa voi siten käyttää.
Kuusenpihkavoiteen käyttö

Haavojen ja ihovaurioiden hoitoon on saatavilla apteekeista teollisesti, ilman kuumentamista, kuusen pihkasta valmistettua pihkasalvaa. Kuusenpihkavoiteen myynti ja markkinointi haavanhoitotuotteena edellyttää, että viranomainen (Valvira) on rekisteröinyt tuotteen haavanhoitotuotteeksi ja että tuotteella on EU-direktiivin edellyttämä CE-merkki. Pihkaa saa kerätä tai valuttaa puun rungosta vain puun omistajan luvalla.
Kaupallista pihkasalvaa voi laboratorio- ja kliinisten kokeiden mukaan käyttää tehokkaana luonnonmukaisena hoitovaihtoehtona ihohaavojen, nirhaumien ja halkeamien, ihotulehdusten, palovammojen, kynsivallin tulehduksen ja alkuvaiheen kynsisienen hoitoon. Salva ei ole kosmeettinen tuote tai yleisvoide, ja se ei sovellu allergisten ihottumien hoitoon tai henkilöille, joilla on yliherkkyys luonnon hartseja kohtaan.
Bratsbergin kirkko

| Bratsbergin kirkko Bratsberg kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Trondheim, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1850
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  220
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bratsbergin kirkko (norj. Bratsberg kirke) on Trondheimin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1850.
Kirkko on hirsirakenteinen ristikirkko, jonka torni on lännessä ja suorakulmainen kuori idässä. Kirkkoa laajennettiin vuonna 1905 ja kunnostettiin vuosina 1972 ja 2016. Siellä on noin 220 istumapaikkaa. Sisätiloissa on kolmeen kirkkosiipeen sijoitetut pylväsgalleriat. Saarnastuoli on kuorin oikealla reunalla ja on peräisin kirkon valmistumisajalta. Kirkossa on kolmiosainen alttari, jonka keskellä on kuva Kristuksen taivaaseenastumisesta.
Kirkkoa ympäröi 6 hehtaarin laajuinen hautausmaa, jolla sijaitsee kellotapuli. Kirkon länsipuolella on myös kirkon toimistotilat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bratsbergin kirkko Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  KulturNav
Qadiriyya

Qadiriyyaan kuuluva zawiya Tripolissa.
Qadiriyya (arab. القادرية‎, al-Qādiriyya) on yksi vanhimmista ja laajimmin levinneistä suufilaisista veljeskunnista. Sen perustajahahmona nähdään Bagdadissa vaikuttanut saarnaaja Abd al-Qadir al-Djilani (1077–1166).
Qadiriyya jakautuu kahteen kehitykseltään rinnakkaiseen pääsuuntaukseen. Niistä toinen, jota kutsutaan myös djilalaksi tai djilanaksi, pitää Abd al-Qadiria jumalhahmona, ja se on aina ollut islamilaisten teologien kritiikin kohteena. Toinen suuntaus, jota yleisimmin kutsutaan qadiriyyaksi, poikkeaa muista suufilaisveljeskunnista lähinnä rituaaleiltaan. Se on jakautunut edelleen lukuisiksi haaroiksi, joiden näkemykset eroavat usein huomattavasti toisistaan.
Veljeskunta muodostui Bagdadissa 1200-luvun loppuun mennessä ja levisi sen jälkeen kaikkialle islamilaiseen maailmaan. Sen keskuksena toimii Abd al-Qadirin mausoleumi Bagdadissa, jonka johtajan määräysvalta tunnustetaan kuitenkin vain Irakissa ja Pakistanissa. Qadiriyyaan kuuluvat suufilaisyhteisöt eivät muodosta keskitettyä hierarkkista järjestelmää.
Veljeskunnan jäsenet osallistuivat kolonialismin vastaiseen taisteluun 1800-luvulla Sudanissa ja Algeriassa. Qadiriyya on tärkeä poliittinen voima Länsi-Afrikassa, jossa se edustaa yhteiskunnan konservatiivisimpia aineksia.
Leiran kappeli

| Leiran kappeli Leira kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2015.
Sijainti:  Trondheim, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1898
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leiran kappeli (norj. Leira kapell) on Trondheimin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1898.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leiran kappeli Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Tempen kirkko

| Tempen kirkko Tempe kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2010.
Sijainti:  Trondheim, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Nidarosin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1960
Suunnittelija:  Roar Tønseth
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  150
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tempen kirkko (norj. Tempe kirke) on Trondheimin kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen pitkäkirkko vuodelta 1960.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tempen kirkko Wikimedia Commonsissa
Harvoin tarjolla

| Harvoin tarjolla |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  50 min
Pääosissa:  Anna-Leena Härkönen Jari Nissinen Ona Kamu Puntti Valtonen Matleena Kuusniemi Marika Parkkomäki Ilkka Heiskanen
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV1
Esitetty:  14. tammikuuta 2008 – 31. maaliskuuta 2008
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  12
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Veikko Aaltonen
Käsikirjoittaja(t):  Johanna Hartikainen
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Harvoin tarjolla on Yle TV1:n kevään 2008 12-osainen kausisarja, jonka ensimmäinen osa esitettiin 14. tammikuuta 2008. Sarja kuvaa kuvitteellista omakotitaloaluetta Lyytinmäkeä. Sarja on kuvattu Helsingin Tapanilassa. Sarjan on käsikirjoittanut Johanna Hartikainen ja ohjannut Veikko Aaltonen.
27. helmikuuta julkaistiin sarjan soundtrack Harvoin tarjolla.
Kesällä 2011 kuvattiin sarjan tarinalle jatkoa oleva kuusiosainen sarja Maailma on valmis, joka esitettiin Yle TV2:lla syksyllä 2012.