stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Klassinen elektronin säde

Klassinen elektronin säde, joka tunnetaan myös Lorentzin säteenä tai Thomsonin sironnan pituutena, on klassiseen fysiikkaan ja suhteellisuusteoriaan, mutta ei kvanttimekaniikkaan perustuva arvio elektronin säteelle.  Sen suuruus on
missä  e on elektronin varaus eli alkeisvaraus,  m_{\mathrm {e} } elektronin massa,  c valonnopeus ja  \varepsilon _{0} tyhjiön permittiivisyys eli sähkövakio.
CGS-järjestelmän Gaussin yksiköissä, elektronin säde voidaan laskea yksinkertaisemmin
sillä näissä yksiköissä on kolmen merkitsevän numeron tarkkuudella
Klassisen elektro­statiikan mukaan energia, joka tarvitaan keräämään palloon, jonka säde on  r_{e}, varaus  e siten, että varaustiheys pallon sisällä on vakio, on
Jos taas varaus on pallon pinnalla, tarvittava energia on
Jos näistä jätetään pois kerron 3/5 tai 1/2 ja jos oletetaan, että tämä vastaa elektronin suhteellisuusteorian mukaista massa­energiaa (E=mc²) ja jos yhtälöstä ratkaistaan säde  r_{e}, saadaan elektronin massalle edellä oleva arvio.
Toisin sanoen klassinen elektronin säde on suunnilleen se säde, joka elektronilla pitäisi olla, jos sen massan oletetaan johtuvan kokonaan sen elektro­staattisesta potentiaalienergiasta eikä kvanttimekaniikkaa oteta huomioon. Nykyisin tiedetään, että näin pienillä etäisyyksillä elektronin käyttäytymistä ei voida ymmärtää muutoin kuin kvantti­mekaniikan ja kvanttikenttäteorian avulla, minkä vuoksi klassisen elektronin säteen ei enää katsota vastaavan elektronin todellista sädettä. Kuitenkin klassista elektronin sädettä käytetään yhä liki­arvona klassisella rajalla toimivissa teorioissa kuten Thomsonin sironnan epä­relati­vistisessa teoriassa ja relativistisessa Klein-Nishinan kaavassa. Klassinen elektronin säde ilmaisee myös suunnilleen sen etäisyyden, jolla renormalisointi tulee tärkeäksi kvantti­elektro­dynamiikassa.
Klassinen elektronin säde on yksi kolmesta atomi­fysiikassa tärkeästä pituus­yksiköistä, joista kaksi muuta ovat Bohrin säde  a_{0} ja elektronin Comptonin aallonpituus  \lambda _{e}.   Klassinen elektronin säde on muodostettu elektronin massan  m_{e}, valonnopeuden  c ja elektronin varauksen  e avulla.  Bohrin säde on muodostettu elektronin massan ja varauksen sekä Planckin vakion  h avulla, Comptonin aallon­pituus taas elektronin massan, Planckin vakion ja valon­nopeuden avulla. Jokainen näistä kolmesta pituudesta voidaan muodostaa toisistaan kertomalla tai jakamalla muut hienorakennevakiolla  \alpha :
Samaan tapaan kuin klassinen elektronin säde määritellään, voidaan millä tahansa massalla  m_{0} ajatella olevan sähkömagneettinen säde
missä  k_{C} on Coulombin vakio,  \alpha  hienorakennevakio ja  \hbar  redusoitu Planckin vakio.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Ilmari Krohn

| Ilmari Krohn |
| --- | --- |
 Ilmari Krohn työpöytänsä ääressä vuonna 1937.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ilmari Henrik Reinhold Krohn
Syntynyt: 8. marraskuuta 1867 Helsinki
Kuollut: 25. huhtikuuta 1960 (92 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Oppilaat:  Otto Andersson Toivo Haapanen Armas Launis Eino Roiha A. O. Väisänen
Tutkimusalue:  taidemusiikki, kansanmusiikki
Tunnetut työt:  Musiikin teorian oppijakso I–V
Palkinnot:  Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1954
 Laaja kirkkomusiikkituotanto (kantaatteja, oratorioita, Psalttari). 
Ilmari Henrik Reinhold Krohn [kru:n] (8. marraskuuta 1867 Helsinki – 25. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja musiikkitieteilijä. Ilmari Krohn kuului Krohnin saksalaisperäiseen sukuun; hänen isänsä oli kansanrunouden tutkija Julius Krohn. Julius Krohnin äidin suku oli toiselta puoleltaan inkeriläinen.
Elämä

Krohn opiskeli Helsingin yliopistossa estetiikkaa ja nykyiskansain kirjallisuutta sekä Richard Faltinin johdolla ja Leipzigin konservatoriossa musiikinteoriaa, sävellystä, pianonsoittoa ja urkujensoittoa. Jo opiskeluvuosinaan hän keräsi suomalaisia kansansävelmiä. Hän kiinnostui erityisesti hengellisistä sävelmistä ja käsitteli niitä ensimmäisessä suomalaisessa musiikkitieteen alan väitöskirjassa Über die Art und Entstehung der geistlichen Volksmelodien in Finland (1899). Krohnia voidaan pitää Suomen musiikkitieteen perustajana: hän toimi vuodesta 1900 alkaen yliopiston ensimmäisenä musiikin historian ja teorian dosenttina ja hoiti musiikkitieteen ylimääräistä professuuria vuosina 1918–1935. Hän myös pani alulle v. 1911 musiikintutkijoiden tutkijayhteisön, joka rekisteröitiin myöhemmin (1916) nimellä Suomen musiikkitieteellinen seura.
Krohn opetti Helsingin Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa, Helsingin musiikkiopistossa (nykyinen Sibelius-Akatemia) ja Helsingin kirkkomusiikkiopistossa. Kirkkomuusikkona hän toimi Tampereella Aleksanterin kirkossa (1894–1905) ja Helsingin eteläisessä (Sörnäisten) suomalaisessa seurakunnassa Kallion kirkossa (1911–1944; Kallion kirkko rakennettiin vuonna 1912). Hän sävelsi pääasiassa hengellistä musiikkia, kuten kuoro- ja yksinlauluja, viisi kantaattia, oratoriot Ikiaartehet ja Voittajat, Johannes-passion, oopperan Tuhotulva (1916–18) ja ainoana säveltäjänä maailmassa koko Psalmien kirjan sisältävän Psalttarin.
Ikiaartehet on ensimmäinen suomalainen oratorio, ja tekstin kirjoitti puoliso Hilja Haahti. Krohn ja Haahti vierailivat Roomassa pääsiäisenä 1911 ja Krohn kiinnostui armenialaisesta liturgiasta. Oratoriossa on kolme kuvaelmaa, ja ne sijoittuvat alkukristittyjen aikaan. Oratorion kantaesitys oli vuonna 1914. Soitinnusta arvosteltiin, ja Krohn uudisti oratoriota 1930-luvun alussa. Uusi versio kantaesitettiin vuonna 1935.
Krohn oli tuottelias tutkija, ja hän käsitteli hengellisen musiikin lisäksi muun muassa Richard Wagnerin, Anton Brucknerin ja Jean Sibeliuksen tuotantoa. Hän kehitti kattavan musiikinteorian, joka käsitti rytmi-, sävel-, sointu-, kontrapunkti- ja muoto-opin. Krohnin tutkijantyölle olivat ominaisia pyrkimys ilmiöiden täydelliseen systematisoimiseen, klassistinen estetiikka, sisällön kuvailu, kansalliset ja uskonnolliset painotukset sekä konservatiivisuus. Hän toimi myös musiikkiarvostelijana. Ilmari Krohn vihittiin Helsingin yliopistossa teologian kunniatohtoriksi vuonna 1955. Hän sai elämäntyöstään Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1954.
Ilmari Krohnin 1. puoliso vuodesta 1893 oli Emilie von Dittmann (1870−1905) ja 2. puoliso vuodesta 1906 kirjailija Hilja Haahti. Ensimmäisestä avioliitosta syntyneitä poikia olivat lääkäri ja runoilija Ensio Kurki-Suonio (1896−1993), säveltäjä Felix Krohn (1898−1963) ja Helsingin Johanneksen seurakunnan kirkkoherra ja hengellisen kansanmusiikin tutkija, teologian tohtori Erkki Kurki-Suonio (1901−1985).
Teoksia

Über die Art und Entstehung der geistlichen Volksmelodien in Finland. Väitöskirja. Helsingfors. 1899.
Sävelten alalta: kirjoituksia ja mietelmiä. Otava, Helsinki. 1899.
Rytmioppijakso lukkari- ja urkurikouluja varten. WSOY, Helsinki. 1907.
Musiikin teorian oppijakso I: Rytmioppi. WSOY, Helsinki. 1911–1914.
Musiikin teorian oppijakso II: Säveloppi (melodiikka). WSOY, Helsinki. 1916.
Musiikin teorian oppijakso III: Harmoniaoppi. WSOY, Helsinki. 1923.
Musiikin teorian oppijakso IV: Polyfoniaoppi. WSOY, Helsinki. 1927.
Musiikin teorian oppijakso V: Muoto-oppi. WSOY, Helsinki. 1937.
Liturgisen säveltyylin opas. WSOY, Helsinki. 1940.
Der Formenbau in den Symphonien von Jean Sibelius. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki. 1942. ISSN 0066-2011
Der Stimmungsgehalt der Symphonien von Jean Sibelius 1–2. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki. 1945–1946. ISSN 0066-2011
Sävelmuistoja elämäni varrelta. WSOY, Helsinki. 1951.
Anton Bruckners Symphonien: Untersuchung über Formenbau und Stimmungsgehalt 1–3. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki. 1955–1959. ISSN 0066-2011
Kirjallisuutta

Autio, Veli-Matti: ”Krohn, Ilmari (1867–1960)”, Suomen kansallisbiografia, osa 5, s. 457–459.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-446-0  / Teoksen verkkoversio.
Bereczky, János: Ilmari Krohnin vaikutus unkarilaiseen kansanmusiikintutkimukseen.  (Diss. Jyväskylä studies in the arts, 80)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 2001.  ISSN 0075-4633  ISBN 951-39-1114-4
Laitinen, Martti: Kohti uutta Ilmari Krohnin teosluetteloa – lähteenä säveltäjän omatekoiset teosluettelot. Suomen musiikkitiede 100 vuotta: Juhlasymposiumin satoa. Toimittanut Anna-Elena Pääkkölä. Helsinki. Suomen musiikkitieteellinen seura, 2012. Teoksen verkkoversio.
Laitinen, Martti: Uupumaton uurastus: Tarkastelu Ilmari Krohnin elämänvaiheista ja sävellystuotannosta kevääseen 1905 asti. Musiikkitieteen pro gradu -tutkielma. Helsingin yliopisto, Filosofian, historian, kulttuurin ja taiteiden tutkimuksen laitos, 2014. Teoksen verkkoversio.
Mantere, Markus: Varhaisen suomalaisen musiikkitieteen oppihistoriaa: Tutkimuskohteena Ilmari Krohnin persoona ja tieteellinen profiili. Musiikki, 2012, 42. vsk, nro 2, s. 40–56.  ISSN 0355-1059
Mantere, Markus: ”Jeesus Kristus on suora tie”: Kristillinen maailmankuva Ilmari Krohnin musiikillisen ajattelun taustatekijänä. Musiikki, 2012, 42. vsk, nro 3–4, s. 28–47.  ISSN 0355-1059
Mantere, Markus ym. (toim.): Ilmari Krohn: Tutkija, säveltäjä, kosmopoliitti.  (DocMus-tohtorikoulun julkaisuja, 15)  Helsinki:  Taideyliopiston Sibelius-Akatemia, 2020.  ISSN 2341-8257  ISBN 978-952-329-144-7
Peitsalo, Peter (toim.): Krohn-symposium 1999.  (Kirkkomusiikin ja Kuopion osastojen yhteinen vuosikirja. Kirkkomusiikin osaston julkaisuja, 22)  Helsinki:  Sibelius-akatemia, 2000.  ISSN 0787-7838  ISBN 952-9658-71-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ilmari Krohn Wikimedia Commonsissa
Ilmari Krohn. 375 humanistia 30.1.2015. Helsingin yliopisto.
Krohn, Ilmari hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Temppelikalliolla, Suomen Kuvalehti, 05.11.1927, nro 45, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  IdRef 
Nuorena maisterina Ilmari Krohn kiersi Suomea ja keräsi kansanmusiikkia. Kuva 1880-luvulta.
Toni Vahela

Toni Vahela (s. 12. joulukuuta 1984) on suomalainen beach volleyn pelaaja sekä lentopalloilija. Hän on voittanut urallaan muun muassa kolme kertaa Suomen mestaruuden beach volleyssa vuosina 2006, 2009 ja 2011 sekä edustanut yhdessä Timo Haaviston kanssa Suomea muun muassa beach volleyn maailmankiertueella. Vahela voitti lentopallon Suomen mestaruuden VaLePan riveissä kaudella 2011-12 pelaten kakkospassarin roolissa.
Ura > Beach volley

Vahela aloitti beach volleyn miesten pro-tourilla ensimmäisen kerran kesällä 2003, jolloin hänen parinaan pelasi Veli-Pekka Kutila. Kesän jälkeen pari vaihtui huippulentopalloilija Timo Haavistoon. Vahela voitti parinsa kanssa yhden Pro-Tourin osakilpailun muun muassa. Kesällä 2005 pari jatkoi yhdessä ja saavutti useita turnausvoittoja Pro-Tourilla, ja päätti kautensa finaaliturnauksessa neljännelle sijalle. Yhteistyö jatkui myös kesällä 2006 jolloin pari oli noussut Pro-Tourin suosikkelihin. Kauden päätteeksi Vahela voitti SM-kultaa Helsingissä pelatussa lopputurnauksessa yhdessä Timo Haaviston kanssa. Kaudella 2007 Vahela osallistui kerran Haaviston kanssa beach volleyn maailmankiertueen turnaukseen, ja kausi huipentui SM-finaaleihin jossa joukkue jäi neljänneksi.
SM-kultaa Vahela / Haavisto ovat voittaneet  2006, 2009,  2011 2013 ja 2015. SM-hopeaa on tullut vuosina 2008, 2010 ja 2012.
Ura > Lentopallo

Lentopallossa Vahela on edustanut SM-liigassa pelaavaa Vammalan Lentopallo. 1-sarjassa hän on edustanut Lahden Kimmoa. Hän voitti SM-hopeaa kaudella 2010–2011 ja SM-kultaa kaudella 2011-2012 VaLePan riveissä. Pelirooliltaan hän on lentopallossa passari. Kaudella 2012-13 Vahela pelaa Hurrikaani Loimaassa.
Muuta

Vahela toimi hetken Vammalan ammattikoulun liikunnanopettajana keväällä 2011 ja syksyllä 2011 Sylvään koululla liikunnanopettajan sijaisena.
Saavutukset

SM-kultaa 2012 (VaLePa, lentopallo)
SM-kultaa 2006, 2009, 2011, 2013, 2015 (beach volley)
SM-hopea 2011 (VaLePa, lentopallo)
SM-hopeaa 2008, 2010, 2012 ja 2014 (beach volley)
SM-neljäs 2005, 2007 (beach volley)
Peliparit

Veli-Pekka Kutila 2003
Timo Haavisto 2004-
Lasten ja nuorten arkkitehtuurikoulu Arkki

| Lasten ja nuorten arkkitehtuurikoulu Arkki ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1993 
Toimiala:  arkkitehtuurikoulu, taiteen perusopetus
Kotipaikka:  Tallberginkatu 1 C 106, 00180 Helsinki (Kaapelitehdas)
Rehtori:  Jaana Räsänen
Puheenjohtaja:  Minna-Mari Paija
Aiheesta muualla
[www.arkki.fi Sivusto]
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lasten ja nuorten arkkitehtuurikoulu Arkki tarjoaa arkkitehtuurin perusopetusta 4–19-vuotiaille Helsingissä, Espoossa ja Vantaalla. Oppilaitoksen tarjontaan kuuluvat lisäksi koululaisten loma-aikojen leirit ja teemakurssit sekä tilaustyöpajat esimerkiksi päiväkotien ja koulujen ryhmille.
Arkki tarjoaa opetusta muun muassa Helsingin Kaapelitehtaalla ja Vuosaaressa Vuotalolla. Espoossa Näyttelykeskus WeeGeellä, Koulumestarin koululla sekä Matinkylän lukiolla. Vantaalla opetusta annetaan Lastenkulttuurikeskus Pessissä.
Arkkitehtuurikoulun toiminnan taustajärjestönä toimii yleishyödyllinen Lasten ja nuorten arkkitehtuurikoulu Arkki ry. Yhdistys pyrkii tukemaan ja kehittämään lapsille ja nuorille suunnattua kasvatustyötä, joka liittyy arkkitehtuuriin, rakennettuun ympäristöön, kulttuuriympäristöön, esineelliseen ympäristöön sekä rakentamisen ekologisiin perusteisiin. Yhdistys tukee myös arkkitehtuurikasvatusta edistävää julkaisutoimintaa tuottamalla opetusmateriaalia kaikkien käyttöön.
Koulun yksi perustajajäsenistä Pihla Meskanen toimi koulun rehtorina vuoteen 2019 saakka. Vuodesta 2019 eteenpäin rehtorina on toiminut Jaana Räsänen.
Lasten ja nuorten arkkitehtuurikoulu Arkin opetussisältöjä ja tuotebrändiä on lisensoinut maailmalle vuonna 2013 perustettu Arkki International Oy.
Aiheesta muualla

Arkkitehtuuri valinnaisaineeksi alakouluun (22.2.2016) (archinfo.fi)
Alakoululaiset valitsevat arkkitehtuurin! (27.5.2016) (archinfo.fi)
Architects

| Architects |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2004–
Tyylilaji:  metalcore
Kotipaikka:   Brighton, Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Sam Carter   Adam Christianson   Alex Dean   Dan Searle  
Entiset jäsenet:  Tom Searle   Matt Johnson   Tom Hillier-Brook   Tim Lucas   Josh Middleton  
Levy-yhtiö:  Epitaph Records, UNFD, New Damage, Century Media, Distort, Thirty Days of Night, United by Fate, In at the Deep End  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Architects on brittiläinen metalcore-yhtye Brightonista, East Sussexista. Kitaristi ja rumpali Dan ja Tom Searle perustivat yhtyeen vuonna 2004.
Yhtyeen perustamisen jälkeen Searlen veljesten mukaan liittyi myös kitaristi Tim Hillier-Brook, basisti Tim Lucas ja laulaja Matt Johnson. Lucasin pian korvasi Alex Dean, kun taas Johnson jätti yhtyeen debyyttialbumi Nightmaresin (2006) julkaisun jälkeen. Hänet korvasi Sam Carter, joka nopeasti teki debyyttinsä yhtyeen toisella albumilla nimeltään Ruin (2007). Dead Swansin vuonna 2008 kanssa julkaistun Split EP:n jälkeen he allekirjoittivat Century Media Recordsin kanssa sopimuksen ja julkaisivat kolmannen albuminsa Hollow Crown levy-yhtiön kautta vuonna 2009. Vuonna 2011 julkaistiin The Here And Now, jolla yhtye otti askeleen enemmän melodisen post-hardcoren suuntaan, joka vieraannutti osan heidän faneistaan. Seuraavana vuonna he palasivat takaisin alkuperäiseen tyyliinsä albumilla Daybreaker, joka esitteli myös enemmän yhteiskunnallisia sanoituksia vastakohtana vanhemmille väkivaltaisille ja jopa humoristisillekin sanoituksille. Hillier-Brook lähti yhtyeestä albumin julkaisun aikaan, ja hänet korvasi Adam Christianson live-esityksissä.
Vuonna 2013 Architects lähti Century Medialta, julkaisten itsenäisesti dokumentin One Hundred Days: The Story of Architects Almost World Tour ja liittyi Epitaph Recordsille, jonka kautta he julkaisivat kuudennen albuminsa nimeltä Lost Forever // Lost Together (2014). Vuonna 2015 Christiansonista tuli yhtyeen pysyvä jäsen. Yhtyeen kitaristi ja säveltäjä Tom Searle kuoli sairastettuaan kolme vuotta ihosyöpää pian albumin All Our Gods Have Abandoned Us  julkaisun jälkeen vuonna 2016,. Syyskuussa 2017 yhtye julkaisi singlen "Doomsday" — viimeisen kappaleen, jonka kanssa Searle oli työskennellyt ennen kuolemaansa — ja ilmoitti Josh Middletonin olevan yhtyeen uusi kitaristi. Single on mukana heidän albumillaan Holy Hell, joka julkaistiin marraskuussa 2018 ja joka oli yhtyeen ensimmäinen, jonka kirjoittamisessa Tom Searle ei ollut mukana.
Kaikki yhtyeen jäsenet ovat vegaaneja, ja he päätyivät vegaaneiksi nähtyään useita dokumentteja aiheesta. He myös mainostavat Sea Shepherd Conservation Societya, ja Carter on yksi sen brittiläisistä sanansaattajista.
Historia > Perustaminen ja Nightmares (2002–2006)

Architectsin kaikki alkuperäiset jäsenet kasvoivat Brightonin lähellä, ja olivat hyvin aktiivisia paikallisessa musiikkielämässä ennen yhtyeen perustamista. Sam Carter, joka oli rumpali ja opiskeli rumpuja Brighton Institute of Modern Musicissa ennen liittymistään yhtyeeseen, oli soittanut useissa paikallisissa yhtyeessä joskus rumpalina, joskus laulajana; yksi näistä yhtyeistä oli lämmitellyt Enter Shikaria Brightonissa.
Rumpali Dan Searle ja hänen veljensä kitaristi Tom Searle perustivat Architectsin vuonna 2004. Aluksi yhtyeen nimi oli "Counting the Days", ja sen kokoonpanossa olivat myös laulaja Matt Johnson, kitaristi Tim Hillier-Brook ja basisti Tim Lucas. Vuonna 2006 Tim Lucas päätti jättää yhtyeen keskittyäkseen akateemiseen uraansa. Hänet korvasi Alex Dean. Yhtye oli matkustanut ympäri Britanniaa monilla kiertueilla lämmittelemässä useita eri yhtyeitä (kuten Beecher ja Bring me the Horizon) mainostaen heidän Nightmares-debyyttialbumiaan. Yhtyeen jäsenten iän vuoksi he joutuivat alkuvuosinaan anomaan viikkoja lomaa collegesta tehdäkseen kiertueita kaikkialla maassa.
Historia > One Hundred Days -dokumentti ja Lost Forever // Lost Together (2013–2015)

Vuonna 2013 yhtye promotoi Daybreakeria edelleen, pääasiassa Yhdysvalloissa, ensin lämmittelemällä Enter Shikaria Yhdysvalloissa maaliskuussa Crossfaithin kanssa, ja sitten osana vuoden 2013 Amerikan Warped-kiertuetta kesäkuussa. Lisäksi he soittivat vuoden 2013 Download Festivalin päälavalla Donington Parkissa, Leicestershiressä, Isossa-Britanniassa. Ennen suuria keikkasuunnitelmiaan Yhdysvalloissa yhtye ei ollut itsevarma keikkailustaan siellä johtuen huonosta taloudellisesta menestyksestään kyseisessä maassa, ja he jopa olivat valmiita luovuttamaan Pohjois-Amerikan suhteen. Architects ilmoitti syyskuussa, että heidän kuudes albuminsa oli äänityksessä. Yhtye ilmoitti, että he olivat menossa kolmannelle kiertueellensa Yhdysvaltoihin vuoden 2013 marras-joulukuussa Protest The Heron kanssa, lämmittelijöinään The Kindred ja Affiance, sekä suunnittelevansa menevänsä Australiaan ennen vuoden 2013 loppua. Architectsin viimeinen Daybreakeria tukeva esitys oli on heidän ensimmäinen esiintymisensä Intiassa Saarang-kulttuurifestivaaleilla 11. tammikuuta 2014 romanialaisen rock-yhtye Grimusin kanssa.
Vuoden 2013 huhtikuun puolessavälissä Architects julkaisi trailerin dokumentistaan One Hundred Days: The Story of Architects Almost World Tour. Dokumentti oli tarina yhtyeen Almost World Tour -kiertueesta, jonka ohjaajana oli Tom Welsh. Elokuvan rahoitus hoidettiin yhteisön rahoittamana projektina Indiegogossa. Sen jälkeen, kun tavoitesumma elokuvalle oli saavutettu, Architects julkaisi klipin uudesta kappaleestaan nimeltä "Black Blood". Yhtye erosi Century Medialta ja liittyi Epitaph recordsille, joka toi heille mahdollisuuden päästä Amerikan markkinoille sekä jäsenten ihailemien yhtyeiden kuten Every Time I Dien ja Convergen joukkoon.
Architects julkaisi kuudennen Lost Forever // Lost Together-albuminsa 11. maaliskuuta 2014. Tuottajana albumilla oli Henrik Udd ja se äänitettiin göteborgilaisella Studio Fredmanilla. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Naysayer" ja "Broken Cross" sekä musiikkivideo kappaleelle "Gravedigger". Maalis-huhtikuussa yhtye kiersi Eurooppaa tukien albuminsa julkaisua, Stray From The Path ja Northlane päälämmittelijöinään. Euroopankiertueensa jälkeen huhti-toukokuussa he aloittivat letliven kanssa Yhdysvaltain kiertueensa,  jonka jälkeen he pääsivät lämmittelemään The Amity Afflictionia Australian kiertueella, sekä olemaan pääesiintyjänä kahdella omalla keikallaan kyseisessä maassa. Viimeisenä he kiersivät Kanadassa elo-syyskuussa.
18. helmikuuta 2015 Sam Carter ilmoitti, että kiertuejäsen Adam Christiansonista oli tullut Architectsin pysyvä jäsen.
Historia > All Our Gods Have Abandoned Us ja Tom Searlen kuolema (2015–2017)

12. kesäkuuta 2015 Tom Searle ilmoitti yhtyeen alkavan demota uusia kappaleita ja hän oli innoissaan seitsemännen albumin julkaisemisesta. 6. maaliskuuta 2016 Epitaph Records julkaisi uuden kappaleen yhtyeeltä, "A Match Made in Heaven". Siitä tuli 27. toukokuuta julkaistun All Our Gods Have Abandoned Us -albumin ensimmäinen single. 11. huhtikuuta Architects julkaisi toisen singlensä "Gone with the Wind". 23. maaliskuuta Architects tiedotti Brightonissa pidettävästä julkaisukeikasta 27. toukokuuta, lämmittelijänään Counting Days. Johtuen yllättävän suuresta kysynnästä, verkkokauppa myi vahingossa enemmän lippuja kuin paikkoja oli, joka johti yhtyeen esiintymään toisen kerran heti seuraavana päivänä 28. toukokuuta. Architects julkaisi 20. toukokuuta kolmannen singlen albumilta nimeltään "Downfall". Samana päivänä he julkaisivat kiertueen Britanniassa marraskuulle 2016. Architects soitti myös useita keikkoja manner-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa kesän aikana. Tom Searlen mukaan albumi kertoo "joukosta ateisteja miettimässä, onko olemassa jotain suurempaa", ja syöpänsä vuoksi hänestä oli tullut paljon enemmän elämää mietiskelevä, ja albumi oli tämän mietiskelyn tulos.
20. elokuuta 2016 yhtyeen perustajajäsen, kitaristi ja lauluntekijä Tom Searle kuoli 28-vuotiaana sairastettuaan kolme vuotta melanoomaa. Hänen tilaansa ei oltu aikaisemmin tehty julki, vaikkakin hän viittasi siihen kappaleessa "C. A. N. C. E. R" albumilla Lost Forever // Lost Together. Searlen syöpä oli saatu kokonaan poistettua vuonna 2013 jalkaleikkauksen jälkeen, mutta syöpä olikin palannut. Hänet näytettiin 'In Memoriam" -osiossa vuoden 2017 BRIT awardseissa, ja Northlanen Mesmer-albumin kappale "Paragon" tehtiin kunnianosoituksena hänelle.
Tom Searlen kaksoisveli ja yhtyekaveri Dan Searle vahvisti julkilausumalla yhtyeen virallisella Facebook-sivulla, että heidän tulevat Australian, Britannian, sekä Euroopan kiertueensa kyllä järjestettäisiin, nyt vain tribuuttina hänen veljelleen. Yhtyeen tulevaisuudesta Dan kirjoitti "Haluamme jatkaa, se on tärkeä sanoa, ja tulemme tekemään töitä sen eteen, mutta emme tule julkaisemaan mitään musiikkia, josta emme oikeasti usko, että Tom olisi ollut ylpeä. Se, pystymmekö tämän toteuttamaan, on asia, jonka tulemme näkemään ajan kanssa".  Thy Art Is Murderin Sean Delander täytti Searlen paikan Australian kiertueella, ja Sylosisin Josh Middleton teki saman Euroopan kiertueella.