stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Agnostisismi
Agnostikkojen osuus väestöstä

Vuonna 2014 tehdyn tutkimuksen mukaan Hollannissa 31 % piti itseään agnostikkoina, 27 % korkeampaan voimaan uskovina (hollanniksi "ietsist"), 25 % ateisteina ja 17 % teisteinä.
Vuoden 2016 tehdyn kyselyn mukaan Suomessa 37 % väestöstä uskoi luterilaisen kirkon Jumalaan, 21 % uskoi johonkin muuhun korkeampaan voimaan ja 27 % ei uskonut Jumalaan tai korkeampaan voimaan.
Vuoden 2018 Alma-kyselyssä 33 % totesi uskovansa luterilaisen kirkon Jumalaan, 4 % jonkin muun kristillisen kirkon Jumalaan, johonkin muuhun korkeampaan voimaan uskoi 21 %, 29 % ei uskonut Jumalaan tai muuhun korkeampaan voimaan, ja 12 % ei osannut sanoa.
Suomalaisessa vuoden 2019 kyselytutkimuksessa 28 % vastaajista määritteli itsensä agnostikoksi. Itsensä kristityiksi määrittelevistä 24 % sanoi olevansa agnostikko. Agnostikko määriteltiin tutkimuksessa ihmisenä, ”jonka mukaan Jumalan olemassaoloa ei voi kukaan tietää”. Kaikista vastaajista 25 % sanoi uskovansa kristinuskon Jumalaan, 18 % sanoi uskovansa eri tavalla kuin kristinuskon opetuksessa, 19 % ilmoitti, ettei tiedä uskooko Jumalaan vai ei, 9 % epäili Jumalan olemassaoloa ja 24 % ei uskonut Jumalan olemassaoloon.
Agnostisismin kritiikki

Teistit voivat arvostella agnostisismia siitä, että se ei myönnä uskonnollisia totuuksia. Toisaalta fideistisen näkemyksen mukaan uskon Jumalaan tulee nojautua uskoon itseensä järjen sijasta. Ateististen arvostelijoiden mukaan agnostisismi ei eroa ateismista kuin nimeltään. Thomas Huxleyn aikalainen Friedrich Engels kutsui Huxleyn kantaa ”häpeileväksi ateismiksi”. Kriitikkojen mukaan agnostikot eivät ota huomioon, että olemassaoloväitteen esittävällä teistillä on todistuksen taakka. Filosofi Michael Scrivenin mukaan agnostisismi on päättämättömyyttä silloin, kun kyse ei ole itsensä suojelemisesta yhteisössä, jossa ateisteihin suhtaudutaan kielteisesti. Filosofi Julian Baggini on arvostellut agnostistista asennetta siitä, että johdonmukaisesti sen mukaan ei voitaisi sanoa, nouseeko aurinko huomenna, koska mikään kokemustieto ei ole täysin varma. Richard Dawkins on verrannut Jumalan olemassaoloa koskevan agnostisismin mielekkyyttä keijujen kaltaisten taruolentojen olemassaoloa koskevaan agnostisismiin.
Historiantutkija Nathan G. Alexanderin mukaan viktoriaanisen ajan Britannian keski- ja yläluokan keskuudessa oli kysyntää nimitykselle, joka tekisi eron työväenluokan piirissä leviävään ateismiin ja sen yhteydessä vaadittuihin yhteiskunnallisiin uudistuksiin. Huxleyn esittämä kuvaus ateismista ei ollut yhteensopiva ateistien sanomisten kanssa. Charles Bradlaugh kirjoitti vuonna 1864: ”Ateisti ei sano, ettei Jumalaa ole olemassa, mutta hän sanoo ’Minä en tiedä mitä sinä tarkoitat Jumalalla. Minulla ei ole mitään käsitystä Jumalasta. Minulle sanalla Jumala ei ole mitään selkeää ja määriteltävissä olevaa merkitystä. En kiellä Jumalaa, koska en voi kieltää mitään, mistä minulla ei ole minkäänlaista mielikuvaa.’” Esimerkiksi Charles Darwin myönsi, että agnostisismilla ja ateismilla ei ole periaatteessa muuta eroa kuin julkisivu. Hän kuitenkin katsoi, että ateismi sopii järkevälle sivistyneistölle, mutta suuret kansanjoukot eivät ehkä ole vielä siihen valmiita. G. W. Footen mukaan ”agnostikko on yksinkertaisesti ateisti silinterihatussa.”
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Thomas Henry Huxley loi sanan agnostisismi 1860-luvulla.
Vuorokausi

Vuorokausi on ajanlaskun yksikkö, joka perustuu Maan pyörähdysaikaan akselinsa ympäri. Päivän ja yön vuorottelu tekee vuorokaudesta keskeisen tavan jaksottaa jokapäiväistä elämää. Vuorokausi jakautuu 24 tuntiin, niistä jokainen 60 minuuttiin ja kukin minuutti 60 sekuntiin. Vuorokauden lyhenne on suomen kielessä vrk. Kansainvälisesti käytetään tunnusta d (lat. dies, engl. day).
Ajan mittaaminen perustuu nykyisin SI-järjestelmän sekuntiin, jonka pituus on määritelty cesiumatomin lähettämän säteilyn jaksonajan mukaan ja on siten riippumaton Maan pyörimisen vaihteluista. Tarkkaan ottaen on siis erotettava kellosta katsottu vuorokausi ja Maan pyörimiseen perustuvat erilaiset tähtitieteelliset vuorokaudet. Yleiskielessä  vuorokaudella tarkoitetaan tavallisesti joko kalenterivuorokautta, joka alkaa ja päättyy kello 0.00, tai yleensä 24 tunnin jaksoa.
Päivän ja yön vaihtelu

Suurimmassa osassa maapalloa jokaiseen vuorokauteen sisältyy valoisa ja pimeä aika, päivä ja yö. Päiväntasaajalla ne ovat aina yhtä pitkät, mutta muualla niiden pituus vaihtelee eri vuodenaikoina. Napapiirien sisäpuolella on osan vuodesta valoisaa ympäri vuorokauden, osan taas pimeää ympäri vuorokauden. Aikajaksojen ilmaisuissa päivällä tarkoitetaan usein vuorokautta.
Kalenterivuorokausi ja mittayksikkö

Kalenterivuorokausi alkaa ja päättyy keskiyöllä kello 0.00, samalla kun päivämäärä vaihtuu. UTC-ajan mukainen kalenterivuorokausi on normaalisti tasan 24 tuntia (86 400 sekuntia) pitkä, mutta voi karkaussekunnin vuoksi kestää 86 399 tai 86 401 sekuntia. Kesäaikaan siirryttäessä Suomen paikallisen ajan kalenterivuorokausi kestää 23 tuntia (82 800 sekuntia) ja normaaliaikaan siirryttäessä 25 tuntia (90 000 sekuntia).
SI-järjestelmän vuorokausi on ajan lisäyksikkö, joka on pituudeltaan tasan 24 tuntia eli 86 400 sekuntia. Se ei siis ole riippuvainen Maan pyörimisen vaihteluista, karkaussekunneista eikä kesäajasta.
Tähtitieteelliset vuorokaudet

Tähtitieteessä määritellään erilaisia vuorokausia. Merkittävin ero on noin neljän minuutin ero tähtivuorokauden ja aurinkovuorokauden välillä.
Tähtitieteelliset vuorokaudet > Sideerinen eli tähtivuorokausi

Maan pyörähdysaika inertiaalikoordinaatiston ja kaukaisten tähtien suhteen, engl. stellar day, on noin 86 164,099 sekuntia (23 h 56 min 4,099 s).
Sideerinen vuorokausi eli tähtivuorokausi, engl. sidereal day, määritellään kevättasauspisteen kahden peräkkäisen yläkulminaation väliseksi ajaksi. Maan akselin prekession vuoksi kevättasauspiste liikkuu hitaasti, joten sideerinen vuorokausi on noin 8 millisekuntia Maan pyörähdysaikaa lyhyempi eli 86 164,091 sekuntia (23 h 56 min 4,091 s). Ero on niin pieni, että käytännössä voidaan sanoa, että tähtivuorokauden kuluttua tähtitaivas on jälleen samassa asennossa havaitsijan suhteen.
Tähtivuorokauden mukaan määriteltyä aikaa sanotaan tähtiajaksi. Normaalin ajan tavoin myös tähtiaika ilmaistaan tähtitieteessä tunteina, minuutteina ja sekunteina, mutta nämä ovat hieman lyhempiä kuin tavanomaiset aikayksiköt.
Tähtitieteelliset vuorokaudet > Synodinen eli aurinkovuorokausi

Synodinen vuorokausi eli aurinkovuorokausi on Maan pyörähdysaika Auringon suhteen. Todellinen aurinkovuorokausi (engl. apparent solar day) alkaa ja päättyy keskipäivällä, kun Aurinko on havaintopaikan meridiaanilla. Aurinkovuorokausi on hiukan tähtivuorokautta pitempi, koska tähtivuorokauden aikana Maa on edennyt radallaan melkein asteen, ja Maan on siten pyörähdettävä vielä hiukan lisää, jotta Aurinko näkyisi taas samassa suunnassa.
Todellisen aurinkovuorokauden pituus vaihtelee vuoden aikana noin minuutin verran, sillä Auringon näennäinen liike ei ole tasaista. Tähän on kaksi syytä: Maan ratanopeus vaihtelee vuoden mittaan johtuen radan elliptisyydestä, ja Aurinko ei liiku pitkin ekvaattoria vaan ekliptikaa. Pisimmillään aurinkovuorokausi on joulukuun lopulla (noin 4 min 27 s tähtivuorokautta pidempi) ja lyhimmillään syyskuun puolivälissä (noin 3 min 35 s tähtivuorokautta pidempi).
Tämän vuoksi määritellään kuviteltuun tasaisesti liikkuvaan aurinkoon perustuva keskiaurinkovuorokausi (engl. mean solar day), joka on noin 3 min 56 s pitempi kuin tähtivuorokausi eli noin 86 400 sekuntia.
Kalenterivuorokausi on lähes yhtä pitkä kuin keskiaurinkovuorokausi. Edes keskiaurinkovuorokauden pituus ei kuitenkaan pysy tarkkaan vakiona, minkä vuoksi sekunti on nykyisin määritelty Maan pyörimisliikkeestä riippumattomalla tavalla. Koordinoitu yleisaika (UTC) on sekunnin määritelmään perustuva yleinen aika-asteikko, johon nähden eri aikavyöhykkeiden ajat ovat täysiä tunteja edellä tai jäljessä. Koordinoitu yleisaika säädetään tarvittaessa karkaussekuntien avulla vastaamaan aina sekunnin tarkkuudella nollameridiaanin eli Greenwichin meridiaanin keskiaurinkoaikaa.
Tähtitieteelliset vuorokaudet > Vuorokauden piteneminen

Maan pyörimisliike hidastuu vähitellen Kuun vetovoiman aiheuttaman vuorovesi-ilmiön vuoksi, joten niin tähti- kuin aurinkovuorokausi pitenevät jatkuvasti, noin 1–5 millisekuntia vuosisadassa. Tasaisen hidastumisen lisäksi pyörimisessä esiintyy millisekuntien suuruusluokkaa olevia epäsäännöllisyyksiä.
Epäsäännöllisyyttä aiheuttavat muun muassa Maan sisäosien liikkeet. Maan pyörähdysajassa havaitaan myös noin millisekunnin suuruinen vuotuinen vaihtelu, jonka arvellaan johtuvan tuulista ja vuorovesistä. 1970-luvun alussa keskiaurinkovuorokausi oli noin 24 tuntia ja 3 millisekuntia. Sen jälkeen Maan pyöriminen on taas nopeutunut ja vuonna 2008 keskiaurinkovuorokausi oli noin 24 tuntia ja 0,87 millisekuntia. Tähtitieteellisten havaintojen perusteella aurinkovuorokauden pituuden vaihteluita on laskettu taaksepäin 1600-luvulle saakka.
Vuorokauden pitenemisen vuoksi kelloihin joudutaan lisäämään karkaussekunti aina silloin tällöin.
Pitemmällä aikavälillä vuorokauden keskimääräiseksi pitenemisvauhdiksi on arvioitu historiallisten tähtitieteellisten havaintojen perusteella 2,4 ms vuosisadassa vuosina 700 eaa. – 1000 jaa., ja 1,4 ms vuosisadassa vuodesta 1000 nykyhetkeen.
Vielä pidemmän aikavälin muutoksia on tutkittu geologisesti. Aurinkovuorokauden pituuden on arvioitu olleen
620 miljoonaa vuotta sitten noin 22 tuntia
900 miljoonaa vuotta sitten noin 19–21 tuntia
2,45 miljardia vuotta sitten noin 17–19 tuntia.
Muut taivaankappaleet

Vuorokaudeksi kutsutaan myös muiden taivaankappaleiden, kuten planeettojen pyörähdysaikoja. Planeetan pyörähdysajalla tarkoitetaan tällöin yleensä sideeristä pyörähdysaikaa ja planeetan vuorokaudella synodista pyörähdysaikaa Auringon suhteen. Maapallon pyörimiseen perustuvaa aikayksikköä voidaan tällöin selvyyden vuoksi kutsua Maan vuorokaudeksi.
Aurinkokunnan planeettojen sideeriset pyörähdysajat vaihtelevat Jupiterin noin 0,41 vuorokaudesta Venuksen noin 243 vuorokauteen.
Etymologia

Suomen sana vuorokausi on todennäköisesti muodostunut sellaisista työvuoroista, joiden pituus on ollut vuorokauden mittainen. Esimerkiksi kylän yhteinen mylly oli tietyn talon käytössä yhden vuorokauden. Työ tehtiin siis valmiiksi tarvittaessa yötä myöten, sillä seuraavaa päivää ei ollut lupa käyttää. lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuorokausi Wikimedia Commonsissa
Tähti- ja aurinkovuorokauden ero. 1. Aurinko on havaintopaikan meridiaanilla ja havaintopaikalla on keskipäivä. 2. Yhden tähtivuorokauden (23 h 56 min) aikana Maa on pyörähtänyt 360 astetta ja kaukaiset tähdet näkyvät taas samassa suunnassa. 3. Neljä minuuttia myöhemmin aurinko on taas havaintopaikan meridiaanilla ja on keskipäivä; alkuhetkestä on kulunut yksi aurinkovuorokausi (24 tuntia).
Herukka

| Herukka |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Herukka korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Pateniemen suuralue
Kaupunginosa nro:  77
Väkiluku:  3 568  31.12.2023
Työpaikkoja:  264 kpl   (31.12.2011)
Osa-alueet:  Herukka, Herukkakangas, Ojakylä, Piimäperä, Risuniitty, Seelanti, Taskisenperä
Postinumero(t):  90800
Pateniemen koulu.
Herukka on Oulun 77. kaupunginosa. Se sijaitsee 11 kilometrin päässä keskustasta. Kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Kellon kaupunginosaan, idässä Ritaharjuun ja Nelostiehen sekä etelässä Pateniemeen. Kaupunginosa kuuluu Pateniemen suuralueeseen.
Herukka on pääosin väljähkösti rakennettua pientaloaluetta. Nelostie sivuaa kaupunginosaa ja tarjoaa nopean kulkuyhteyden lähes kaikkiin suuntiin. Herukassa sijaitseva Pateniemen koulu on perustettu vuonna 1873.
Vuoteen 1965 saakka Herukka ja Pateniemi olivat osa Haukiputaan kuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herukka Wikimedia Commonsissa
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Ródos

Ródoksen saari satelliittikuvassa.
| --- | --- |
Sijainti:  36°11′01″N, 27°57′50″E, Ródos Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Korkein kohta:  Attávyros, 1 215 m
Pinta-ala:  1 401 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  115 490
Suurin kaupunki:  Ródos
Asutuskeskukset:  Ialysós, Afántou, Archángelos, Kremastí, Pastída
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ródos (kreik. Ρόδος, [ˈro̞ðo̞s]; ital. Rodi; ladinoksi Rodi, Rodes; osmaniksi ردوس‎, Rodos), antiikin Rhodos (m.kreik. Ῥόδος, lat. Rhodus), on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Se on Dodekanesian saarista suurin ja sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Välimeressä. Saaren pinta-ala on 1 401 neliökilometriä ja asukasluku oli 115 490 vuonna 2011. Hallinnollisesti saari kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Ródoksen kaupunki.
Ródoksen ensimmäisistä asukkaista, Vähästä-Aasiasta tulleesta primitiivisestä kansasta, ei tiedetä paljoakaan. Kaarialaisia ja foinikialaisia saapui saarelle pronssikaudella vuosina 2500–1500 eaa. Doorilaiset saapuivat saarelle noin vuonna 1100 eaa. ja perustivat Ialysoksen, Kameiroksen ja Lindoksen kaupungit. Ródoksen kaupunki perustettiin 400-luvulla eaa. Ródos joutui liittoutumaan Rooman kanssa vuonna 164 eaa. ja osaksi Bysanttia saari tuli vuonna 395. Johanniittain ritarikunta asettui saarelle vuonna 1309. Osmanien valtakunta valloitti saaren johanniitoilta vuonna 1522. Italia valloitti Ródoksen vuonna 1912 ja vuonna 1943 Saksa valloitti saaren. Yhdistynyt kuningaskunta vapautti Ródoksen Saksan hallinnasta vuonna 1945 ja Kreikkaan saari liitettiin vuonna 1947.
Antiikin aikana saari tunnettiin maailman seitsemän ihmeen joukkoon kuuluneesta Rhodoksen kolossista, suuresta auringonjumala Heliosta esittäneestä patsaasta, joka valmistui noin vuonna 290 eaa. ja tuhoutui maanjäristyksessä alle 70 vuotta pystyttämisensä jälkeen.
Noin 80 prosenttia saaren asukkaista saa elantonsa joko suorasti tai epäsuorasti matkailusta, ja matkailu on tuonut runsaasti vaurautta saarelle.
Etymologia ja mytologia

Ródos oli kreikkalaisessa mytologiassa auringonjumala Helioksen saari. Ylijumala Zeus jakoi jättiläiset voitettuaan maailman olympolaisten jumalien kesken. Auringon jumala Helios ei ollut läsnä kun se tapahtui. Kukaan ei myöskään muistanut hänen olemassaoloaan, minkä vuoksi Helios jäi ilman omaa maataan. Saavuttuaan sitten Zeuksen luo Helios valitti sitä, ettei ollut saanut omaa maata. Zeus olisi jakanut maailman uudelleen, mutta Helios vastusti ajatusta. Helios halusi seuraavan merestä nousevan maan omakseen. Juuri sillä hetkellä merestä nousi kukkiva kaunis saari, Ródos.
Eräs tarina kertoo, että Ródos sai nimensä Helioksen vaimon, Rhode-nimisen nymfin mukaan. Kerrotaan, että Helios rakastui meren jumala Poseidonin tyttäreen Rhodeen ja meni tämän kanssa naimisiin. Helios ja Rhode saivat seitsemän poikaa ja yhden tyttären. Tytär, Alektrona tai Elektryone, kuoli nuorella iällä. Poikien nimet olivat historioitsija Diodoros Sisilialaisen mukaan Okhimos, Kerkafos, Makareus, Aktis, Tenages, Triopas ja Kandalos. Pindaroksen mukaan Helioksen ja Rhoden lapsia olivat puolestaan Lindos, Kameiros ja Ialysos. Diodoroksen mukaan nämä kolme olivat sen sijaan Kerkafoksen pojat.
Toisen tarinan mukaan saari olisi saanut nimensä ruusuista (rodon), sillä saarella kasvoi paljon niitä. Ródoksen ensimmäiset asukkaat olivat kreikkalaisen mytologian mukaan telkhiinit, jotka olivat taitavia käsittelemään rautaa. Telkhiinit osasivat taikoa, ja monet pitivät heitä demoneina. Helioksen ja Rhoden lapset, heliadit, ajoivat telkhiinit Ródokselta.
Kreikkalaisen mytologian lääkintätaidon jumala Asklepios syntyi tarun mukaan Ródoksen Asklepieionissa eli nykyisessä Asklipieíossa. Ródokselta lähti Homeroksen mukaan yhdeksän laivaa kreikkalaiseen mytologiaan kuuluvaan Troijan sotaan. Ródoslaisten alukset liittyivät Agamemnonin laivastoon.
Ródosta on kutsuttu aikojen saatossa monilla eri nimillä. Asteriaksi saarta kutsuttiin sen tähtikirkkaan ja sinisen taivaan vuoksi, Ataviriaksi Attávyroksen eli saaren korkeimman vuoren mukaan, Ofiusaksi saarella elävien käärmeiden vuoksi, Telhiniaksi telkhiinien eli saaren ensimmäisten asukkaiden mukaan ja Makariaksi saaren suurenmoisen kauneuden vuoksi. Saarta on kutsuttu myös nimellä Heliousa, joka tarkoittaa ”auringossa kylpevä”.
Aikaisemmin saaren nimi oli suomeksi Rhodos, mutta nykyinen suositus on Ródos, joka vastaa kreikankielistä kirjoitustapaa. Rhodos-kirjoitusasu tuli suomen kieleen germaanisista kielistä.
Maantiede

Ródos on yksi Dodekanesian saariryhmän kahdestatoista pääsaaresta. Se on saariryhmän saarista suurin ja Kreikan saarista neljänneksi suurin Kreetan, Euboian ja Lesboksen jälkeen. Ródos sijaitsee Välimereen kuuluvassa Egeanmeressä ja on sen itäisin saari. Sen lähimmät Kreikan saaret ovat Sými pohjoispuolella, Alimiá ja Chálki länsipuolella sekä Kárpathos lounaispuolella. Turkin rannikko sijaitsee saaren pohjoispuolella, ja etäisyys sinne on noin 18 kilometriä.
Pinta-alaa Ródoksen saarella on 1 401 neliökilometriä. Saari on 38 kilometriä leveä leveimmältä kohdaltaan ja 78 kilometriä pitkä pisimmältä kohdaltaan. Saaren pääkaupunki Ródos sijaitsee saaren pohjoiskärjessä.
Ródos on pinnanmuodoiltaan vuoristoinen. Viljelykseen kelpaavaa maata on lähinnä vain pienissä laaksoissa ja kapeilla rannikkokaistaleilla. Saaren korkein kohta, Attávyros-vuori, kohoaa 1 215 metrin korkeuteen merenpinnasta. Attávyrokseen kuuluvat myös pienemmät Akramýtis (823 m) ja Profítis Ilías (798 m) -vuoret. Attávyrokselta voi nähdä muita Dodekanesian saaria, Vähän-Aasian rannikkoa sekä selkeinä päivinä jopa Kreetan saaren korkeimman vuoren Ídan.
Ródoksella on jonkin verran pieniä jokia, jotka kuivan kauden aikana kuivuvat monin paikoin ja talvella ne taas saattavat tulvia. Saaren itäpuolelle laskevat esimerkiksi joet Gadourás, Pelémonis, Mákaris, Loutánis, Lárdos, Kóntaris ja Chas. Luoteispuolelle puolestaan laskevat esimerkiksi Argyrós, Platýs, Paradeisiótis ja Kremastinós. Gadourás-joki on padottu, mikä muodostaa Gadourásin tekojärven. Saaren lounaisosassa sijaitsee Apolakkián tekojärvi, jonka vedet laskevat jokia pitkin Ródoksen lounaispuolelle. Saaren länsiosassa, Profítis Ilías -vuoren rinteellä sijaitsee pieni Nánoi-järvi. Archángeloksen alueella sijaitsee Eptá Pigés tekojärvineen ja kanavineen.
Saari sijaitsee litosfäärilaattojen törmäyskohdassa, minkä takia siellä on usein ankaria maanjäristyksiä. Ródos onkin luultavasti noussut Egeanmerestä voimakkaiden maanjäristysten seurauksena. Teoriaa tukee se, että antiikin ajoista lähtien Ródoksen vuorenrinteiltä on löydetty simpukankuoria.
Maantiede > Hallinto, kaupungit ja kylät

Ródoksen saari on muodostanut vuoden 2011 alusta lukien samannimisen kunnan. Tätä ennen saari oli jaettu kymmeneen kuntaan, jotka nykyisin ovat Ródoksen kunnan kunnallisyksiköitä. Ródoksen kunta kuuluu Ródoksen alueyksikköön ja se Etelä-Egean saarten alueeseen.
Kunnan kuntakeskus sekä alueyksikön hallinnollinen keskus on saaren suurin kaupunki Ródoksen kaupunki (49 541 asukasta). Kaupunki oli myös lakkautetun Dodekanesian prefektuurin hallinnollinen keskus. Muut saaren suurimmat asutukset ovat Ialysós (11 331), Afántou (6 072), Archángelos (5 384), Kremastí (5 363), Pastída (3 641), Koskinoú (3 175), Kalythiés (2 836) ja Paradeísi (2 632).
Ródoksen kunnan kunnallisyksiköt (entiset kunnat) ja niiden merkittävimmät kaupungit ja kylät ovat: (Katso myös: Luettelo Ródoksen kunnan kaupungeista ja kylistä.)
| Kunnallisyksikkö | Nimi kreikaksi | Kaupungit ja kylät |
| --- | --- | --- |
| Afántou | Αφάντος | Afántou, Kolýmpia, Archípoli |
| Archángelos | Αρχάγγελος | Archángelos, Charáki, Malónas, Másari, Stegná |
| Attávyros | Αττάβυρος | Ágios Isídoros, Émponas, Kámeiros Skála, Kritinía, Lakkí, Mandrikó, Monólithos, Siána |
| Ialysós | Ιαλυσός | Ialysós |
| Kallithéa | Καλλιθέα | Ammoúdes, Faliráki, Kalythiés, Koskinoú, Psínthos, Tsaïri, Vrysiá |
| Kámeiros | Κάμειρος | Agía Eleoúsa, Apóllona, Dimyliá, Eleoúsa, Fánes, Kalavárda, Kapí, Platánia, Profítis Ilías, Sálakos, Soroní |
| Líndos | Λίνδος | Kálathos, Láerma, Lárdos, Líndos, Péfkoi, Pylónas |
| Nótia Ródos | Νότια Ρόδος | Ágios Pávlos, Apolakkiá, Arnítha, Asklipieío, Gennádi, Ístrios, Kattavía, Kiotári, Lachaniá, Machairiá, Mesanagrós, Plimmýri, Prasonísi, Profília, Váti |
| Petaloúdes | Πεταλούδες | Aeroliménas, Damatría, Epáno Kalamónas, Káto Kalamónas, Kremastí, Maritsá, Paradeísi, Pastída, Theológos, Vagiés |
| Ródos | Δήμος Ρόδου | Kritiká, Ródos, Sgouroú |
Maantiede > Uimarannat

Ródoksella on paljon erikokoisia uimarantoja, joista osa on sorarantoja, osa hiekkarantoja ja loput niiden yhdistelmiä. Ródoksen kaupungissa on kaksi rantaa: Tuulinen ranta länsipuolella ja Ellin ranta itäpuolella. Tuulinen ranta (kreik. Psaropoúla) on soraranta ja nimensä mukaisesti tuulinen ja aallokko on siellä kovempi. Ellin ranta puolestaan on hiekkaranta. Sorarantoja löytyy myös muun muassa Ródoksen kaupungista etelään sijaitsevan Ixián seudulta. Hiekkarantoja on puolestaan esimerkiksi Lindoksessa, Stegnássa, Falirákissa ja Kálathoksessa. Thérmes Kallithéaksessa on homoseksuaaleille miehille tarkoitettu uimaranta.
Maantiede > Ilmasto

Kevät alkaa Ródoksella varhain, vaikkakin maaliskuussa saattaa vielä sataa. Kesäisin lämpötilat Ródoksella kohoavat säännöllisesti yli 30 celsiusasteeseen, joskus jopa 38 celsiusasteeseen. Kesäisin myös yöt ovat kuumia. Illat ovat viileämpiä matkailukauden alussa ja lopussa. Ródokselle puhaltaa luoteen suunnasta viilentävä meltemi-tuuli, jonka ansiosta saaren länsi- ja pohjoisrannikon lämpötilat ovat vähän viileämmät läpi vuoden. Itärannikolla on tuulettomampaa. Syyskuun lopulta lokakuun alkuun sijoittuvalla ajanjaksolla saattaa saarella olla kovia myrskyjä, jotka tosin menevät useasti nopeasti ohi. Yhtäkkisten rankkasateiden seurauksena on saanut ihmisiä surmansa. Talviaikaan saarella sataa jonkin verran ja ilma on kostea. Joulukuu ja tammikuu ovat sateisimmat kuukaudet. Todella kylmät lämpötilat ovat Ródoksella harvinaisia, samoin kuin pakkaset ja lumi. Aurinkoisia päiviä Ródoksella on vuodessa 300.