stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuhkakeltasiipi
Elinympäristö ja elintavat

Lajia tavataan paikoittaisesti kosteissa lehti- ja sekametsissä. Perhonen on yöaktiivinen ja lähtee liikkeelle yleensä vasta lähellä keskiyötä. Molemmat sukupuolet lentävät kirkkaiden valojen luokse. Päivällä perhosia voi joskus tavata kukilta.
Naaras munii 100 munaa parin kymmenen munan ryhmissä kasveille tai kaarnanrakoihin. Toukka talvehtii keskenkasvuisena ja on täysikasvuinen kesäkuun alkupuoliskolla. Kotelo on kotelokopan ympäröimä ja sijaitsee kaarnalla tai jäkälikössä.
Ravintokasvi

Toukka käyttää ravinnokseen jäkäliä.
Ohjasnokitiira

| Ohjasnokitiira |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Nokitiirat Onychoprion
Laji::  anaethetus
Kaksiosainen nimi
 Onychoprion anaethetus  Scopoli, 1786 
Katso myös
   Ohjasnokitiira Wikispeciesissä   Ohjasnokitiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ohjasnokitiiran muna.
Ohjasnokitiira (Onychoprion anaethetus, aiemmin Sterna anaethetus) on maapallon lämpimillä merialueilla tavattava tiiralaji.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 30–32 cm ja paino 95–150 g. Ohjasnokitiira on keskikokoinen tiira, jonka erottaa nokitiirasta pienemmän koon ja vaaleamman höyhenpuvun perusteella. Aikuisen linnun juhlapuvussa päälaki, niska ja ohjasjuova nokasta silmän taakse ovat mustat, otsa ja silmäkulmajuovat valkoiset, selkäpuoli, siivet ja pyrstö tumman harmaanruskeat ja alapuoli valkoinen. Nokka on musta ja pitkähkö. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen

Ohjasnokitiira elää laajalla alueella trooppisen ja subtrooppisen merialueen saarilla: Australiassa ja muualla Oseaniassa sekä Kaakkois-Aasian saaristoissa, Intian ja Sri Lankan lounaisosissa, Arabian niemimaan ja Itä-Afrikan rannikoilla sekä Intian valtameren saarilla, lähimpänä Eurooppaa Punaisellamerellä ja Mauritanian rannikolla, sekä paikoin Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikan pohjoisreunassa ja Karibianmeren saarilla. Lajin elinympäristön ala on 516 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 610 000 – 1 500 000 yksilöä.
Elinympäristö

Lisääntymisaikana ohjasnokitiirat elävät tavallisesti pienehköinä alle sadan parin yhdyskuntina, mutta joskus yhdyskunnassa on yli 2 000 paria. Yhdyskunnat elävät yleensä saarilla ja koralliriutoilla, toisinaan rannikolla.
Lisääntyminen

Ohjasnokitiiran pesä on maassa, yleensä heinikon tai kivikon suojassa, ja usein yläpuolelta näkymättömissä, esimerkiksi onkaloissa, pienissä luolissa, kivenlohkareen tai pensaan juurella. Naaras munii yhden munan, jota molemmat puolisot hautovat yhteensä nelisen viikkoa. Poikaset jättävät pesän noin kolmen päivän ikäisinä ja piiloutuvat lähistön heinikkoon. Ne ovat lentokykyisiä noin kahdeksan viikon ikäisinä, minkä jälkeen emot ruokkivat niitä vielä useita viikkoja. Seychelleillä laji voi pesiä 7,5–8 kuukauden välein.
Ravinto

Ohjasnokitiirat saalistavat meren pinnasta pieniä kaloja, äyriäisiä, nilviäisiä ja vesimittareita.
Tunnusmerkistö

Oikeuden vaaka
Rikos
Rikosvastuu
Vastuu
Tahallisuus
Huolimattomuus
Laiminlyöntirikos
Syyksiluettavuus
Oikeudenvastaisuus
Tunnusmerkistö
Syyllisyys
Vastuuvapausperusteet
Syyntakeisuus
Syyntakeettomuus
Hätävarjelu
Pakkotila
Rikosprosessi
Rikosilmoitus
Esitutkinta
Syyteharkinta
Vanhentuminen
Tunnusmerkistö on oikeudellinen käsite, joka tarkoittaa ominaisuuksia, jotka teon tulee täyttää, jotta oikeusseuraamukset tulisivat voimaan. Oikeussääntöä sovellettaessa tunnusmerkistöä verrataan oikeustapauksen tosiasioihin ja tunnusmerkistön täyttyessä oikeussäännön mukaiset seuraamukset on asetettava. Jos tunnusmerkistö ei täyty, ei oikeussääntöä voi soveltaa tapaukseen.
Rikostunnusmerkistö

Rikostunnusmerkistö on rikosoikeudellinen käsite, joka tarkoittaa joko rikoksen muodostavia ominaisuuksia tai osia, jotka muodostavat jonkin rangaistussäännöksen käytön edellyttämän rikostyypin. Teon on täytettävä tunnusmerkistö, jotta se olisi rangaistavaksi säädetty rikos.
Rikoksen yleinen tunnusmerkistö tarkoittaa jokaiseen rikokseen kuuluvien aineosien kokonaisuutta. Sen osia ovat erityisen rikostunnusmerkistön mukaisuus, oikeudenvastaisuus ja syyllisyys. Jos jokin inhimillinen teko on tunnusmerkistön mukaan oikeudenvastainen ja syyllisyyttä osoittava, on kyseessä rikos. Rikoksen objektiiviseen tunnusmerkistöön kuuluu tunnusmerkistön mukaisuus ja oikeudenvastaisuus ja subjektiiviseen tunnusmerkistöön syyllisyys.
Rikosoikeudellisesta oikeudenvastaisuudesta tulee erottaa vahingonkorvausoikeudellinen oikeudenvastaisuus, joka on yksi vahingonkorvausvastuun edellytyksistä. Se, että teko tai laiminlyönti on tässä mielessä oikeudenvastainen, ei välttämättä aiheuta rikosoikeudellista vastuuta.
Trouble (yhtye)

| Trouble |
| --- | --- |

 Trouble, Jalometalli 2008 Oulussa
Tiedot
Toiminnassa:  1979–
Tyylilaji:  Doom metal Stoner metal Psykedeelinen rock
Kotipaikka:  Chicago, Illinois Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kory Clarke, Laulu   Bruce Franklin, Kitara   Rick Wartell, Kitara   Chuck Robinson, Bassokitara   Jeff Olsen, Rummut  
Entiset jäsenet:  Eric Wagner, Laulu   Ron Holzner, Bassokitara   Sean McAllister, Bassokitara   Ted Kirkpatrick, Rummut   Dave Snyder, Rummut   Dennis Lesh, Rummut   Barry Stern, Rummut  
Levy-yhtiö:  Metal Blade Records, 1983 – 1989   Def American, 1990 – 1994   Escapi Music, 2006–  
Aiheesta muualla
newtrouble.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Trouble on yhdysvaltalainen,  1979 Chicagossa perustettu doom metal -yhtye, joka on merkittävä asemastaan tyylilajinsa edelläkävijänä yhtyeiden kuten Candlemass ja Saint Vitus ohella.. Yhtye kehitti tunnistettavan tyylinsä ottamalla vaikutteita brittiläisiltä heavy metal -yhtyeiltä Black Sabbath ja Judas Priest, sekä 1970-luvun psykedeelisestä rockista. Troublen kahta ensimmäistä albumia Psalm 9 ja The Skull pidetään doom metalin merkkiteoksina. Yhtyeen menestynein albumi on Manic Frustration, jota on myyty yli 100 000 kappaletta. 6 studioalbumin ja Yhdysvaltojen sekä Euroopan kiertueiden jälkeen Trouble hajosi 1996 mutta 6 vuotta myöhemmin palasi julkaistakseen albumin Escapi Music -levymerkillä.
Yhtyeen keskeiset jäsenet ovat olleet kitaristit Rick Wartell ja Bruce Franklin, rumpali Jeff Olson ja laulaja Eric Wagner, jonka paikan on sittemmin ottanut Kory Clarke. Yhtyeen ensimmäinen levy-yhtiö Metal Blade Records markkinoi Troublea alkuaikojensa raamatullisten sanoitustensa vuoksi "white metal" -yhtyeenä – vastakohtana nousevalle black metal -suuntaukselle – vaikka Trouble ei pitänyt itseään kristillisenä ryhmänä.
Historia > Perustaminen (1979–1983)

Trouble perustettiin vuonna 1979, kun laulaja Eric Wagner sekä kitaristit Rick Wartell ja Bruce Franklin halusivat soittaa raskasta musiikkia Black Sabbathin, Deep Purplen, Judas Priestin sekä muiden 1960–1970-lukujen yhtyeiden viitoittamalla tiellä. Lehti-ilmoitusten kautta yhtyeeseen liittyivät pian basisti Sean McAllister ja rumpali Jeff Olsen. Tyypillisen nuoren yhtyeen tavoin Trouble soitti pieniä konsertteja Chicagossa, Illinoisissa. Yhtye soitti covereita omien kappaleidensa lisäksi ja alkoi tulla tunnetuksi kotikaupungissaan.
Historia > Def Americanin levytyssopimus (1990–1994)

Kolme vuotta Run to the Light -albumin jälkeen Trouble kiinnitettiin Rick Rubinin Def American -levy-yhtiölle. Pian yhtye äänitti nimialbuminsa Trouble vuonna 1990. Albumilla soitti uusi rumpali Barry Stern. Rick Rubin tuotti Troublen kirjoittamasta kappaleaineistosta kokeellisempaa: kappaleissa oli enemmän vaikutteita stoner rockista, unohtamatta kuitenkaan voimasointuja. Lisäksi albumin musiikissa on aiempaa enemmän aineksia 1970-luvun psykedeelisestä rockista. Doom metal -aineksia on selkeimmin kappaleilla "R.I.P." ja "Black Shapes of Doom". Lisäksi kappaleista "Psychotic Reaction" ja "At the End of My Daze" kuvattiin musiikkivideot, jotka saivat jonkin verran televisiolähetysaikaa.
Rick Rubin tuotti myös seuraavan albumin Manic Frustration, jolla Troublen tyyli vaihtui jonkinlaiseksi The Beatles -tyylisen psykedeelisen rockin, blues rockin, stoner rockin ja heavy metalin sekoitukseksi. Albumin myötä Wagnerin sanoitukset alkoivat kertoa enemmän huumeista ja niiden käyttämisestä, mistä vastikään kristityksi kääntynyt kitaristi Bruce Franklin ei pitänyt. Vuonna 1990 yhtye esiintyi Dynamo Open Air -festivaaleilla Hollannissa Eindhovenissa. Festivaalien ajankohtana kappaleista "Memory`s Garden" ja "Come Touch the Sky" kuvattuja musiikkivideoita näytettiin erityisen paljon MTV Europe -televisiokanavalla. Trouble palasi festivaaleille myös vuosina 1993 ja 1995.
Manic Frustrationin jälkeen yhtye jätti Def Americanin, vaikka albumi on yhtyeen menestynein, ja on vuosien kuluessa myynyt arviolta 100 000 kappaletta. Ilmestyessään Manic Frustrationin myynti ei tosin ollut erityisen huimaa, sillä tuolloinen grunge-aalto teki metallimusiikista epäsuosittua vuosikausiksi. Eric Wagner on kertonut eräässä haastattelussa, että Trouble ei saanut korvauksia kummastakaan Def Americanilla julkaistusta albumistaan, minkä vuoksi yhtye ei halunnut jatkaa yhteistyötä. Def American oli tuolloin jo taloudellisissa vaikeuksissa.
Historia > Yhtyeen hajoaminen (1995–2001)

Kuudes albumi Plastic Green Head julkaistiin vuonna 1995 Century Media Records -levymerkillä, jonka kanssa yhtyeellä oli sopimus vuodesta 1994 eteenpäin. Albumi jatkoi yhtyeen uutta stoner metal -tyyliä, ja sanoitukset ovat edellisen albumin tavoin huumekeskeisiä. Plastic Green Head sai edellisten albumien tavoin pääasiassa hyviä arvosteluja alan julkaisuissa mutta jakoi mielipiteitä Troublen laajaksi kehittyneen ihailijakunnan keskuudessa.
Trouble teki klubikiertueen Saksan ja Hollannin poikki. Keskinäisten erimielisyyksien vuoksi yhtye hajosi kesken Plastic Green Head-kiertueen vuonna 1996. Sen jälkeen Eric Wagner perusti yhtyeen Lid, ja Bruce Franklin aloitti King’s X -yhtyeen Doug Pinnickin kanssa musiikkihankkeen Supershine, jolla on levytyssopimus Metal Blade Recordsin kanssa.
Vuosien varrella Trouble soitti yksittäisiä konsertteja laulaja Kyle Thomasin (Exhorder, Floodgate) kanssa. Yhtye myös esiintyi Stoner Hands of Doom -festivaaleilla Washington DC:ssä Kyle laulajanaan. Saksalainen metallimusiikin aikakauslehti Rock Hard kirjoitti samoihin aikoihin, että Trouble olisi menossa studioon äänittämään albumin nimeltä Seven, mitä ei kuitenkaan tapahtunut. Vuoden 1999 jälkeen yhtye oli virallisesti hajonnut.
Historia > Uudelleenperustaminen (2002)

Muutamaa vuotta myöhemmin Dave Grohl otti yhteyttä Eric Wagneriin ja pyysi tätä laulamaan Probot-hankkeensa kappaleella "My Tortured Soul". Wagner äänitti laulut kappaleelle vaikkei henkilökohtaisesti tavannut Grohlia. Hankkeeseen osallistuminen kuitenkin palautti Wagnerin innostuksen musiikkiin, ja hän otti pian yhteyttä vanhoihin yhtyetovereihinsa Bruce Frankliniin, Rick Wartelliin ja Jeff "Oly" Olseniin. Basistiksi liittyi yhtyeen vanha roudari Chuck Robinson, joka oli oppinut soittamaan bassoa Troublen kiertueilla. Trouble oli taas koossa, ja alkajaisiksi se esiintyi Tukholmassa virkaveljensä Candlemassin kanssa. Tapahtumasta kuvattiin live-dvd, jolle Trouble alkoi etsiä julkaisijaa. Yhtye alkoi myös kirjoittaa uutta musiikkia.
2. huhtikuuta 2005 nimialbumilla ja Manic Frustrationilla soittanut rumpali Barry Stern menehtyi lonkkaleikkauksen lisävaikeuksiin. Tapauksesta kerrottiin melko laajasti..
Trouble on comeback-esiintymisensä jälkeen soittanut yksittäisiä konsertteja Chicagon alueen klubeilla ja ollut pääesiintyjänä yhdysvaltalaisilla metallifestivaaleilla työstäessään uutta albumia.
Historia > Escapi Musicin levytyssopimus (2006–)

Vuonna 2006 Trouble sai purettua sopimuksensa Century Media Recordsin kanssa ja allekirjoitti levytyssopimuksen Escapi Musicin kanssa, joka julkaisi yhtyeen live-dvd:n Live in Stockholm. Yhtye esiintyi Saksassa, Alankomaissa sekä Yhdysvalloissa.
Vuonna 2006 yhtye äänitti uuden albumin Simple Mind Condition, joka päätettiin julkaista 3. maaliskuuta 2007. Tyyliltään albumi on suoraa jatkumoa Plastic Green Headille: Simple Mind Condition ei ole doom metalia vaan perinteistä heavy metalia psykedeelisen rockin vaikutteilla. Myös Troublen aikoja sitten loppuunmyydyt albumit Psalm 9 ja The Skull masteroitiin uudelleen ja julkaistiin lisä-dvd:en kera loppuvuodesta 2006. Albumin Plastic Green Head uusintajulkaisupäiväksi päätettiin 20. helmikuuta 2007. Uuden albumin julkaisua tukeakseen yhtye teki vuonna kiertueet Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Historia > Uusi laulaja ja 8. albumi (2008-)

Eric Wagner erosi yhtyeestä keväällä 2008 yksimielisellä päätöksellä, ja hänen tilalleensa tuli Kory Clarke Warrior Soul -yhtyeestä. Jeff Olson ilmoitti eroavansa yhtyeestä kesällä 2008. Hänen tilalleen tuli Wet Animal -yhtyeen Mark Lira.. Trouble esiintyi 16. elokuuta 2008 Suomessa Oulun Jalometalli Festival -tapahtumassalähde?.
Kitaristi Rick Wartell kertoi syyskuussa 2008 Rock N Roll Experience -lehdelle, että Trouble on kirjoittanut uudelle albumille "8 tai 9 uutta kappaletta" ja että yhtye aloittaisi äänitykset kiertueen jälkeen. Kysyttäessä albumin musikaalisesta tyylisuunnasta Wartell sanoi: "Tiedän, että ihmiset ovat sanoneet näin miljoon kertaa, ja tiedän, että olette kuulleet tämän miljoona kertaa, mutta se on aika v---- raskas, sanotaan näin! Bruce Franklinin ja minun kirjoittama musiikki muuttuu koko ajan raskaammaksi... siitä tulee raskaampaa, ja tahdomme Koryn lisäävän tyyliään siihen, mitä teemme. Siinä kaikki mitä oikeastaan tahdomme tältä."
Uuden albumin nimeksi Trouble ilmoitti keväällä 2009 alustavasti The Dark Riff. Samalla yhtye kertoi palaavansa 1980-luvun puolivälin tyyliseen doom metaliin. Elokuussa 2009 yhtye esiintyi Wacken Open Airissa, Saksassa. Syyskuussa 2010 yhtye ilmoitti aikeistaan mennä studioon, tehneensä alustavia äänitteitä ja muutenkin tehneensä valmisteluja mahdollisimman hyvä Trouble-albumin eteen.
Musiikki ja imago

Troublen musiikki on perinteistä doom metalia, vaikka yhtyeen myöhempi tuotanto esittelee enemmän  aineksia stoner rockista ja psykedeelisestä rockista. Eräät kriitikot kirjoittavat, että yhtyeen musiikki oli retroa – harrasti vanhoja muoteja – jo ennen kuin termiä edes tunnettiin, sillä Troublen musiikki sekoitti 1970-luvun rockia metalliinsa. Yhtyeen musiikki vaihtelee hitaasta keskitahtiseen, mutta se oli hitainta metallia, jota kirjoitettiin aikana, jolloin NWOBHM ja thrash metal -yhtyeet soittivat koko ajan nopeampaa ja nopeampaa. Yleisesti ottaen Troublen kappaleet kulkevat yhtä nopeasti, kuin Black Sabbathin hitaimmat kappaleet kuten "Iron Man", "Lord of this World" ja "Into the Void". Siinä missä Iron Maidenin ja Saxonin hitaimmat kappaleet tapaavat kallistua balladien suuntaan, kaikki kappaleet The Skull -albumilla ovat yhtä raskaita kuin hitaita, tuotettuna omaleimaisella, rouhealla säröllä sekä melodisilla, yhtenäisilla – enemmän kuin yltäkylläisillä tai mahtailevilla – kitarasooloilla. Troublea voisi parhaiten kuvailla sanoen, että se yhdistää Black Sabbathin riffit ja tempot NWOBHM -yhtyeiden, kuten Iron Maidenin ja Judas Priestin kaksoiskitarahyökkäyksiin. Kahdella ensimmäisellä albumilla sekä satunnaisesti muilla albumeilla kitaratyöskentely maalaa eeppisiä ja uhkaavia maisemia, minkä vuoksi yhtyeen musiikkia on kuvailtu "majesteettiseksi doom-saarnaukseksi". Troublen äänimaailma on yleisesti ottaen kuiva ja raskas, ja tehokeinoja kuten kaikua on käytetty säästeliäästi. Aikansa muista metallimuusikoista poiketen Troublen jäsenillä olivat repaleiset farkut, tiukat t-paidat, hapsut ja pyöreät aurinkolasit - hippiliikkeen tyypillistä pukeutumistyyliä..
Eric Wagnerin sanoitukset käsittelevät erilaisia aiheita mutta varsinkin varhaiset albumit tunnetaan raamatullisista viittauksistaan, koska ne olivat 1980-luvulla harvinaisia metallimusiikissa. Joissain kappaleissa on suoria lainauksia Raamatusta, ja ovat yleisilmeestään synkeitä, alakuloisia ja masentuneita. Tietyt kappaleet ovat kantaa ottavia, kuten "Bastards Will Pay" (Psalm 9), joka arvostelee päättäjien ulkokultaisuutta ja ristiriitaista käytöstä ("You tell us not to steal/ You tell us not to kill/ Then you tell us to fight for your country/ That's tell us to die"). Wagner tyypillisesti sävyttää sanoituksensa hippiliikkeen "rauhaa ja rakkautta"-aatteilla sekä melankolialla, ja Manic Frustration -albumista eteenpäin sanoitukset ovat käsitelleet huumausaineiden aiheuttamia harhoja. Esimerkiksi mainitulta albumilta kappaleet "Hello Strawberry Skies" ja "Mr. White".
Vastaanotto

Ongelmat Metal Bladen ja Def Americanin kanssa aiheuttivat sen, että Trouble ei saavuttanut kaupallista menestystä. Yhtyeen musiikkivideoita on näytetty Music Televisionilla sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa, mutta vain Manic Frustration on myynyt lähemmäs 100 000 kopiota, ollen yhtyeen menestynein albumi. Troublen todelliset aikaansaannokset piilevät muualla kuin kaupallisessa menestyksessä: All Music Guide kirjoittaa yhtyeestä, että "Troublen saavutukset kuitenkin pelastivat metallimusiikin alkuperäisen kaavan väärinkäytöltä ja kaiversi sen graniittiin, jotta kaikki myöhempien sukupolvien doom metal -yhtyeet voisivat jatkaa sen tutkimista."
Troublen kaksi ensimmäistä albumia ovat maineikkaita ja arvostettuja metallipiireissä. Kolmatta albumia, Run to the Light, pidettiin kuitenkin "pettymyksenä". Asiat muuttuivat, kun yhtye kiinnitettiin Def Americanille: Rick Rubin auttoi yhtyettä muokkaamaan tyyliään yhtenäisemmäksi. Vuoden 1990 nimialbumi sai All Music Guiden mukaan "suurenmoisia arvosteluja kaikissa merkittävissä metallimusiikin aikauslehdissä" ja psykedeelinen Manic Frustration oli "kriitikoiden ylistämä, kulttihurmosta aikaan saanut metallimusiikin mestariteos". Vuoden 1995 Plastic Green Head sai hyviä arvosteluja, ja  "albumin kappaleet myös tihkuivat käsinkosketeltavaa tunnetta hienovaraisesta vahvuudesta". Troublea ei kuitenkaan pidetty yleisesti erityisen omaperäisenä yhtyeenä, ja se on jäänyt selkeän esikuvansa varjoon: jotkut kriitikot luonnehtivat Troublea lähinnä "köyhän miehen Black Sabbathiksi". Kaikesta huolimatta Troublen vaikutus metallimusiikkiin on kiistaton.
Diskografia > Albumit

Psalm 9 (1984)
The Skull (1985)
Run to the Light (1987)
Trouble (1990)
Manic Frustration (1992)
Plastic Green Head (1995)
Simple Mind Condition (2007)
The Distortion Field (2013)
Diskografia > Livealbumit

Trouble Live (1983)
Trouble Live Dallas Bootleg (1990)
Live in L.A. (2008)
Live in Palatine 1989 (2010)
Live in Schaumberg 1993 (2010)
Live 1983 (2011)
Black Shapes of Doom (2011)
Diskografia > DVD

Live in Stockholm (2006)
Jäsenet > Nykyiset

Kory Clarke – laulu
Bruce Franklin – kitara
Rick Wartell – kitara
Chuck Robinson – basso
Jeff "Oly" Olsen – rummut
Jäsenet > Entiset

Eric Wagner – laulu
Ron Holzner – bassokitara
Sean McAllister – bassokitara
Ted Kirkpatrick – rummut
Dave Snyder – rummut
Dennis Lesh – rummut
Barry Stern – rummut
Sivuhankkeet

Eric Wagner lauloi Dave Grohlin (entinen Nirvanan ja nykyinen Foo Fightersin jäsen) Probot-projektin kappaleessa My Tortured Soul.
Vuonna 2000 kitaristi Bruce Franklin äänitti King’s X -yhtyeen Doug Pinnickin kanssa albumin Supershine.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Troublen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Trouble (yhtye) Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Massiiviset saksalaiset Trouble-fanisivut
Troublen biografia Escapi Musicin sivuilla
Trouble (yhtye) Myspacessa (englanniksi)
| n k Trouble |
| --- | --- |
 Kory Clarke  Bruce Franklin  Rick Wartell  Chuck Robinson  Jeff "Oly" Olsen   Eric Wagner  Ron Holzner  Sean McAllister  Ted Kirkpatrick  Dave Snyder  Dennis Lesh  Barry Stern 
Studioalbumit:  Psalm 9  The Skull  Run to the Light  Trouble  Manic Frustration  Plastic Green Head  Simple Mind Condition  The Distortion Field 
Livealbumit:  Trouble Live  Trouble Live Dallas Bootleg  Live in L.A.  Live in Palatine 1989  Live in Schaumberg 1993  Live 1983  Black Shapes of Doom 
DVD:t:  Live in Stockholm 
Bruce Franklin ja Trouble Jalometallissa 2008
Rick Wartell Jalometallissa 2008
Chuck Robinson Jalometallissa 2008
Kory Clarke
Angela Dorsey

| Angela Dorsey> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:  kanadalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tyylilajit:  fantasia
Esikoisteos:  Hevosenkeli-sarja
Aiheesta muualla
[www.angeladorsey.com Kotisivut]
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Angela Dorsey on kanadalainen kirjailija, joka aloitti kirjailijanuransa 28-vuotiaana. Hän on kirjoittanut kirjoja Pollux-hevoskerhoon (nykyään nimeltä Penny & Friends). Hänen tuotoksiaan ovan muun muassa Freedom- ja Hevosenkeli -sarjat. Uusin sarja on vuonna 2014 alkanut Talismans of thunder -kirjasarja.
Lapsuus

Angela innostui hevosista jo nuorena. Ensikosketus hevosiin tapahtui kolmevuotiaana, jolloin Angela ratsasti laitumella isoisänsä avustuksella. Myös kirjoittaminen oli jo nuoren Angelan intohimo. Hän kirjoitti itselleen tarinoita, ja lapsena hän kirjoitti monta kirjaa Nellie-nimisestä tammasta.
Koulussa Angela piti erityisesti äidinkielestä ja matematiikasta.
Tuotanto

Käsittää vain Pollux-hevoskerhossa julkaistut kirjat.
Erämaan tarinoita -sarja
Talvinen kaviotanssi, 2009 (Winter Of The Crystal Dances)
Mustan kevään lapsi, 2010 (Spring Of The Poacher's Moon)
Villien sydänten kesä, 2010 (Summer Of Wild Hearts)
Käärmekanjonin syksy, 2011 (Autumn In Snake Canyon)
Vaarojen talvi, 2011 (Winter Of Sinking Waters)
Salaisuuksien kevät, 2011 (Spring Of Secrets)
Kesäinen kilpajuoksu, 2012 (Summer Of Desperate Races)
Enkelten syksy, 2012 (Autumn Of Angels)
Sydäntalven soturit, 2013 (Winter Of The Whinnies Brigade)
Hevosenkeli-sarja
Vieras yössä, 2003 (Dark Fire)
Preerian laulu, 2004 (Desert Song)
Vuoriston vangit, 2005 (Condor Mountain)
Kuiskaus kuutamossa, 2005 (Swift Current)
Kullan lumo, 2005 (Gold Fever)
Orjatyttö, 2005 (Slave Child aka Frantic Flight)
Käärmekivi, 2006 (Rattlesnake Rock)
Faaraottaren kirous, 2007 (Sobekkare's Revenge)
Vuoroveden haltija, 2007 (Mystic Tide)
Muistojen sokkelot, 2008 (Silver Dream)
Myrskyn selkään, 2008 (Fighting Chance)
Susiluola, 2009 (Wolf Chasm)
Freedom-sarja
Vanhan tallin vanki, 2002 (A Horse Called Freedom)
Eksynyt sielu, 2007 (Freedom's Whisper)
Pelastajat, 2009 (Freedom's Echo)
Talismans of thunder
Varjomaan kaksoset, 2014 (Sola Eclipsed)
Pahan suon valtijatar, 2015 (Rover Moon)
Sydänyön varjelus, 2015 (Ruler Of Shadows)
Yksittäisiä kirjoja
Menneisyyden kaiku, 2005 (Abandoned)
Tuiki, tuiki tähtönen, 2014 (Twinkle And The Star)