stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikael (Portugali)
Suku

Mikaelin koko nimi oli Miguel Maria do Patrocínio João Carlos Francisco de Assis Xavier de Paula Pedro de Alcântara António Rafael Gabriel Joaquim José Gonzaga Evaristo de Bragança e Bourbon. Hän oli nuorempi kuningas Juhana VI:n ja kuningatar Carlota Joaquinan kahdesta aikuisiksi kasvaneesta pojasta. Hänen vanhempi veljensä oli Brasilian ensimmäinen keisari Pedro I.
Mikaelin puolisona oli prinsessa Adelheid von Löwenstein-Wertheim-Rosenberg (1831–1909). Heidän tyttärensä Maria Teresa von Bragança (1855–1944) oli Itävallan arkkiherttua Kaarle Ludvigin toinen puoliso.
Sijaishallitsijana ja hallitsijana

Juhana VI:n kuoltua tämän vanhin poika Pedro I sai 10. maaliskuuta 1826 myös Portugalin kuninkaan kruunun nimellä Pietari IV. Hän asetti voimaan Portugalin uuden perustuslain, mutta hänet pakotettiin luopumaan kruunusta 28. toukokuuta 1826 tyttärensä Maria II:n hyväksi. Koska Maria oli vain seitsenvuotias, Pietari IV asetti veljensä Mikaelin sijaishallitsijaksi ja lupasi tämän naivan Marian.
Mikael ei tyytynyt lapsikuningattaren puolison asemaan, vaan otti haltuunsa Portugalin valtaistuimen vuonna 1828 ja kumosi Pedro I:n perustuslain. Poliittisen kriisin jälkeen Pedro I syrjäytettiin myös Brasilian keisarin asemasta viisivuotiaan poikansa Pedro II:n hyväksi 7. huhtikuuta 1831. Pedro I miehitti Azorit ja hyökkäsi Mikaelia vastaan. Kolmivuotisen sisällissodan jälkeen Mikael pakotettiin luopumaan vallasta vuonna 1834. Hänet ajettiin maanpakoon ja Maria II palautettiin valtaistuimelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikael (Portugali) Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Maria II | Portugalin kuningas (kuningatar) 1828–1834 | Seuraaja: Maria II |
Monique Garbrecht-Enfeldt

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Monique Garbrecht Monique Garbrecht | Monique Garbrecht Monique Garbrecht | Monique Garbrecht Monique Garbrecht |  |
Maa:   Saksa
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | 500 m |  |
|  Pronssia | Albertville 1992 | 1000 m |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nagano 2000 | 500 m |  |
|  Kultaa | Nagano 2000 | 1 000 m |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2001 | 1 000 m |  |
|  Kultaa | Berliini 2003 | 500 m |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 1999 | 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2001 | 500 m |  |
| Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  | Sprinttereiden MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Inzell 1991 |  |  |
|  Kultaa | Calgary 1999 |  |  |
|  Kultaa | Soul 2000 |  |  |
|  Kultaa | Inzell 2001 |  |  |
|  Kultaa | Calgary 2003 |  |  |
Monique Garbrecht-Enfeldt (o.s. Garbrecht, s. 11. joulukuuta 1968 Potsdam, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikaluistelija, joka saavutti kaksi olympiamitalia ja voitti yhdeksän maailmanmestaruutta.
Garbrecht voitti 15 vuoden mittaisen huippu-urheilu-uransa aikana viisi mestaruutta sprinttereiden MM-kilpailuissa (vuosina 1991, 1999, 2000, 2001 ja 2003) ja neljä mestaruutta matkakohtaisissa maailmanmestaruuskilpailuissa, joista kaksi 500 metrillä ja kaksi 1 000 metrillä; lisäksi hän saavutti molemmilla matkoilla kerran hopeaa.
Garbrecht-Enfeldt kilpaili neljissä olympialaisissa ja saavutti kaksi olympiamitalia. Albertvillen talviolympialaisissa 1992 hän saavutti pronssia 1 000 metrillä sekä sijoittui neljänneksi 500 metrillä ja viidenneksi 1 500 metrillä. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli viides 1 000 metrillä ja kuudes 500 metrillä. Naganon olympialaisissa 1998 hän sijoittui lyhyemmällä matkalla kahdeksanneksi ja pidemmällä kymmenenneksi. Salt Lake Cityssä 2002 hän saavutti toisen olympiamitalinsa sijoittumalla 500 metrillä hopealle luisteltuaan ensimmäisessä lähdössä maansa ennätyksen ja uransa parhaan ajan 37,34. Lisäksi hän sijoittui 1 000 metrillä kuudenneksi. Hän aikoi osallistua myös vuoden 2006 olympialaisiin, mutta hänen huonot tuloksensa ensimmäisissä maailmancup-kisoissa saivat hänet perumaan aikeensa.
Itä-Saksan edustajana silloinen Monique Garbrecht voitti nuorten sarjassa yleisluistelun maailmanmestaruuden vuosina 1986 ja 1987 sekä saavutti MM-pronssia vuonna 1985.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä 37,34 (Salt Lake City 9.2.2002)
1 000 metriä 1.14,13 (Salt Lake City 9.3.2001)
1 500 metriä 1.56,96 (Calgary 17.3.2001)
3 000 metriä 4.25,47 (Alma Ata 20.3.1987)
5 000 metriä 7.54,10 (Alma Ata 20.3.1987)
Hevari

Suomalaisia hevareita
Hevarit ovat alakulttuurinen ryhmä, jota yhdistää ennen kaikkea metallimusiikin kuunteleminen. 1980-luvulla syntynyt suomen kielen sana "hevari" juontuu termistä "heavy metal", samoin kuten punk-musiikin ympärille muodostuneen alakulttuurin edustajia kutsutaan punkkareiksi. Joskus käytetään myös sanaa "metallisti". Toisinaan nämä käsitteet halutaan erottaa toisistaan esimerkiksi siten, että hevarit kuuntelevat ennen kaikkea vanhaa 1970- ja 1980-lukujen metallimusiikkia, kun taas metallistit pitävät enemmän uudemmasta metallista. Näin ei kuitenkaan aina ole, ja hevari onkin yleisin nimike.
Historiaa

Hevarit alkoivat muodostua omaksi alakulttuurikseen 1970-luvulla, mutta vasta 1980-luvulla metallifanit ja -muusikot erottuivat selkeästi rokkareista ja punkkareista.
1980-luvun lopulla metallin siirryttyä valtavirtaan hevarit alkoivat jakautua erillisiin ryhmiin suosimansa metallityylin mukaan. Pienin eroin jakautuneista ryhmistä muotoutui 1990-luvulla muutama pääryhmä, kuten perinteiset "old school" -hevarit ja raskaamman metallimusiikin kuuntelijat. Myöhemmin vaikutteita musiikkiin ja elämäntapoihin otettiin muistakin ryhmistä, kuten goottikulttuurista.
Ulkoasu

Hevarien pukeutumisessa ja muussa ulkoisessa olemuksessa on paljon vaihtelua. Osalla hevareista on pitkät hiukset, tosin tietyissä piireissäselvennä on yleistä pitää pää kaljuna. Vaatetuksen osalta tyypillisiä elementtejä ovat nahkatakit ja -housut, bändien logoilla varustetut t-paidat ja hupparit, nahka- ja farkkuliivit, jalkineina esimerkiksi bootsit ja maihinnousukengät sekä ylipäätään vaatetuksen musta tai tumma väritys. Varsinkin thrash metal -kulttuurissa yleistä on farkkuliivi, johon on ommeltu erilaisia bändien kangasmerkkejä. Tosin on huomattavaa, että kaikki metallimusiikin kuuntelijat eivät pukeudu valtavirrasta poikkeavasti, eivätkä näin ollen koe vaatetuksen olevan yhteydessä itse musiikkiin.
Elämäntapa

Hevarit yleistetään usein virheellisesti saatananpalvontaan ja paheelliseen elämään. Hevareiden elämäntapa ja aatteellinen tausta ei ole yhtenäinen, ja se vaihtelee yleensä hevarikulttuurin sisäisten genrejen mukaan. Erityisesti black metal -genreen kuuluu olennaisena osana nihilismi, joka kärjistyy esimerkiksi kristinuskonvastaisuuteen. Poliittinen kanta jää usein metallimusiikissa korostamatta, tosin jotkut black metal-bändit ovat leimautuneet äärioikeistollisiksi ja sitä kautta vaikuttaneet yleisiin ennakkoluuloihin.
Edinburghin Heriot-Wattin yliopistossa tehdyn tutkimuksen mukaan metallimusiikin ja klassisen musiikin kuuntelijoilla on paljon yhteistä. Molemmat ovat luonteiltaan usein introverttejä ja luovia.
Yhteiskunnallinen tausta

1980-luvulla suomalaiset nuorisokulttuurin tutkijat määrittelivät hevarit "koviskulttuuriksi", joka vetosi ennen kaikkea työväenluokkaisissa perheissä kasvaneisiin, koulunkäyntiin heikosti motivoituneisiin poikiin. Populaarikulttuurissa hevarit saatettiin jopa leimata väkivaltaisiksi tai hieman tyhmiksi. Hevareita on kuitenkin päätynyt hyvin monenlaisiin ammatteihin, eivätkä akateemisen koulutuksen omaavat tai esimerkiksi tutkijoina työskentelevät aikuiset hevarit ole harvinaisia. Metallimusiikin ystäviä työskentelee esimerkiksi pappina, akatemiatutkijana ja lääkärinä.
Stereotypia väkivaltaisista hevareista on ristiriidassa muun muassa sen kanssa, että Tuska-festivaalilta on raportoitu vain vähän järjestyshäiriöitä. Yhdeksi syyksi häiriöiden vähäisyyteen on esitetty yhteisöllisyyttä, paikalla olevan yleisön ja henkilökunnan yhtenevää musiikkimakua. Tuskan toimitusjohtajan Eeka Mäkysen mukaan mahdollinen aggressio purkautuu musiikin kautta, joten sitä ei tarvitse ilmaista fyysisesti.
Käsityksiä hevareista

Yleisradion kiistelty MOT-ajankohtaisohjelma teki vuonna 2001 dokumentin, jossa vierailtiin Tuska-festivaaleilla ja väitettiin metallimusiikin olevan yhteydessä uusnatsismiin ja saatananpalvontaan. Monet hevarit närkästyivät dokumentista ohjelman liiallisen paheiden yleistämisen ja virheellisten tietojen esittämisen takia.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Hevirokkarin muotokuva
Nuoria hevareita
Miloš Bečvář

Miloš Bečvář (s. 21. tammikuuta 1957 Strakonice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.
Bečvář sijoittui 1980 Lake Placidin olympialaisissa 15 kilometrillä 44:nneksi, 30 kilometrillä 32:nneksi ja 4 × 10 kilometrin viestissä yhdeksänneksi. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli 15 kilometrillä 29:s, 30 kilometrillä 27:s ja 50 kilometrillä 23:s. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi.
Bečvář sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan toiseksi Kastelruthin 15 kilometrin kilpailussa maaliskuussa 1982.
Mikheil Gelovani

Mikheil Gelovani (georg. მიხეილ გელოვანი, ven. Михаи́л Гео́ргиевич Гелова́ни, Mihail Georgijevitš Gelovani, 6. tammikuuta 1893 Kutaisin läänin Lasurian kylä – 21. joulukuuta 1956 Moskova) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen näyttelijä ja ohjaaja, joka tuli tunnetuksi Stalinin elokuvaroolien esittäjänä.
Mikheil Gelovani esiintyi vuodesta 1913 lähtien Tbilisin, Kutaisin ja Bakun teattereissa. Vuosina 1919–1920 hän opiskeli tbilisiläisessä teatteristudiossa. Vuodesta 1924 lähtien hän näytteli georgialaisissa elokuvissa ja ohjasi myöhemmin itsekin muutamia filmejä. Vuosina 1936–1939 hän työskenteli Rustavelille nimetyssä Georgian draamateatterissa ja vuosina 1942–1948 Moskovan taiteellisessa teatterissa.
1930-luvun lopulla Gelovani alkoi yhtenä ensimmäisistä näyttelijöistä esittää Stalinin roolia teatterissa ja elokuvissa. Hän näytteli Stalinia yhteensä 15 elokuvassa.
»Esittäessään I.V. Stalinia tämän toiminnan eri vaiheissa, Gelovani ei tyydy pelkän näköisyyden tavoittamiseen. Hän pyrkii välittämään johtajan viisauden, hänen erottamattoman yhteytensä kansaan, suuruuden ja yksinkertaisuuden, teräksisen vallankumouksellisen tahdon, poikkeuksellisen viehätysvoiman ja inhimillisyyden. Erityisen hyvin tämä on onnistunut elokuvissa ”Vala” ja ”Berliini kukistuu”.»
Gelovani palkittiin näyttelijäsuorituksistaan neljällä Stalinin palkinnolla sekä Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Vuonna 1950 hän sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen.
Milan Damjanović

Milan "Gica" Damjanović (15. lokakuuta 1943 Knin, Kroatia – 23. toukokuuta 2006 Belgrad, Serbia ja Montenegro) oli serbialainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Pääasiassa vasempana laitapuolustajana pelannut Damjanović aloitti uransa Partizan Belgradin joukkueessa ja nousi seuran edustusmiehistöön kaudella 1962–1963, jolloin hän pelasi yhden ottelun ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan mestaruutta. Kaikkiaan hän pelasi joukkueessa yhdeksän kauden ajan, kaikkiaan 292 ottelua, joista 138 sarjaotteluita, ja teki yhden maalin.
Vuonna 1971 Damjanović siirtyi Ranskan pääsarjaseuraan Angersiin ja pelasi seurassa seitsemän kautta. Ennen lopettamistaan vuonna 1977 hän pelasi vajaan kauden ajan vielä toisessa ranskalaisseurassa Le Mansissa.
Jugoslavian maajoukkueessa Damjanović pelasi seitsemän ottelua. Hän kuului avausmiehistöön vuoden 1968 EM-kilpailujen hopeajoukkueessa.
Oman pelaajauransa jälkeen Damjanović toimi valmentajana Ranskassa, Jugoslaviassa ja Sambiassa.
Milovan Milovanović

Milovan Milovanović
Milovan Milovanović (1. maaliskuuta (J: 17. helmikuuta) 1863 Belgrad – 1. heinäkuuta (J: 18. kesäkuuta) 1912 Belgrad) oli serbialainen oikeusoppinut, diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Serbian pääministerinä vuosina 1911–1912. Hän oli yksi Balkanin liiton arkkitehdeista.
Milovanović opiskeli oikeustiedettä Ranskassa ja Saksassa, ja hän oli ensimmäinen serbi, joka väitteli tohtoriksi Pariisin yliopistosta. Hänet nimitettiin vuonna 1888 Belgradin yliopiston kansainvälisen oikeuden professoriksi. Samana vuonna hän sai myös tehtäväkseen auttaa uuden liberaalin perustuslain laatimisessa Serbialle. Milovanović nimitettiin ulkoministeriön alivaltiosihteeriksi vuonna 1890, mutta hän palasi seuraavana vuonna professorinvirkaansa. Vuosina 1896–1897 hän toimi Serbian oikeusministerinä. Vuonna 1899 Radikaalipuolueen johtohenkilöitä syytettiin salaliitosta kuningashuonetta vastaan, jolloin myös Milovanović pakeni ulkomaille ja hänet tuomittiin poissaolevana kahden vuoden vankeuteen. Hänet kuitenkin kutsuttiin jo seuraavana vuonna takaisin Serbian hallituksen palvelukseen, ensin suurlähettilääksi Bukarestiin ja vuonna 1901 valtiovarainministeriksi. Vuonna 1901 hän sai myös toisen kerran tehtäväkseen laatia maalleen uuden perustuslain.
Vuodesta 1902 Milovanović toimi suurlähettiläänä Roomassa ja edusti Serbiaa vuoden 1907 toisessa Haagin konferenssissa. Vuodesta 1908 hän toimi kuolemaansa asti Serbian ulkoministerinä, myös pääministerikautensa ajan. Hänen ulkoministerikautensa alkuun osui vaikea Bosnian kriisi, joka syntyi Itävalta-Unkarin liitettyä Bosnia-Hertsegovinan itseensä. Milovanović onnistui kriisin aikana taitavasti pitämään esillä toiveita serbien asuttamien alueiden yhdistämisestä Serbiaan ilman että tilanne kuitenkaan – kiihkeästä kansalaismielipiteestä huolimatta – provosoitui sodaksi Itävalta-Unkarin kanssa. Sota olisi tuhonnut toiveet aluelaajennuksista. Hän teki aloitteen vuonna 1910 toteuneeseen kauppasopimukseen Itävalta-Unkarin kanssa.
Tultuaan pääministeriksi Milovanović neuvotteli vuonna 1912 liittosopimuksen Serbian ja Bulgarian välille, mikä muodosti pohjan laajemman Balkanin liiton muodostamiselle. Hän kuoli ennen kuin liitto ehti laajentua lopulliseen muotoonsa.
Milan Galić

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Milan Galić |  Milan Galić |  Milan Galić |  |
Maa:   Jugoslavia
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rooma 1960 | miehet |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Ranska 1960 | miehet |  |
Milan Galić (serb. Милан Галић, 8. maaliskuuta 1938 Bosansko Grahovo, Jugoslavian kuningaskunta – 13. syyskuuta 2014 Belgrad) oli serbialainen jalkapalloilija. Hän tuli kansainvälisesti kuuluisaksi menestyksekkäästä urastaan Jugoslavian maajoukkueessa. Rooman kesäolympialaisissa 1960 Jugoslavia voitti kultaa Galićin tehtyä viidessä ottelussaan seitsemän maalia.
Galić pelasi myös vuoden 1960 Euroopan- ja vuoden 1962 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Michael Beinhorn

Michael Beinhorn on yhdysvaltalainen tuottaja ja muusikko. Muusikkona hänen uransa alkoi kosketinsoittajana Material-yhtyeessä.
Diskografia tuottajana

1983: Future Shock - Herbie Hancock
1987: The Uplift Mofo Party Plan - Red Hot Chili Peppers
1989: Mother’s Milk - Red Hot Chili Peppers
1992: Grave Dancers Union - Soul Asylum
1992: Soul Martini - Cavedogs
1994: Superunknown - Soundgarden
1995: Ozzmosis - Ozzy Osbourne
1996: White Light, White Heat, White Trash - Social Distortion
1998: Celebrity Skin - Hole
1998: Mechanical Animals - Marilyn Manson
1999: The Verve Pipe - The Verve Pipe
2002: Untouchables - Korn
2003: Natural Selection - Fuel
2004: Lest We Forget: The Best Of - Marilyn Manson
2005: Permanent Record: The Very Best of Violent Femmes - Violent Femmes
2005: The Best of Fuel - Fuel
2005: And the Glass Handed Kites - Mew
2006: A Public Display of Affection - The Blizzards
2006: The Bronx - The Bronx
2007: Everything Last Winter - Fields
2008: The Sucker Punch Show- Lovedrug
2008: Domino Effect - The Blizzards
2010: Nobody's Daughter - Hole
2015: + − (plus minus) – Mew
2014: You Know My Name / Wedding Day - Courtney Love
2016: Control – Kensington
2021: Van Weezer - Weezer (Pre-production
2023: Hitchhiker - Cuco
Milan Borjan

Milan Borjan helmikuussa 2018.
Milan Borjan (s. 23. lokakuuta 1987 Knin, Kroatian ST, Jugoslavia) on kanadalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 195-senttimetrinen. Hän edustaa serbialaista Belgradin Punaista tähteä.
Borjan syntyi Jugoslaviaan tuolloin kuuluneessa Kroatiassa mutta hänen perheensä pakeni sotaa ensin Serbiaan ja muutti sittemmin Kanadaan. Hän on uransa aikana pelannut Argentiinassa, Serbiassa, Turkissa, Romaniassa, Bulgariassa ja Puolassa. Belgradin Punaiseen tähteen hän siirtyi bulgarialaisesta Ludogorets Razgradista kesällä 2017 pelattuaan vuoden alkupuolella lainalla puolalaisessa Korona Kielcessa. Serbiassa hän on aiemmin edustanut myös FK Radia ja FK Radnički Nišia.
Borjan pelasi Kanadan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2011 Kreikkaa vastaan. Hän on pelannut CONCACAF Gold Cupissa vuosina 2011, 2013, 2017 ja 2019. Syyskuun 2019 puoliväliin mennessä hän on pelannut 47 maaottelua.
Milada Karbanová

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Tšekkoslovakia> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | Korkeushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sofia 1971 | Korkeushyppy |  |
|  Hopeaa | Göteborg 1974 | Korkeushyppy |  |
|  Pronssia | Rotterdam 1973 | Korkeushyppy |  |
|  Pronssia | München 1976 | Korkeushyppy |  |
Milada Karbanová (s. 27. maaliskuuta 1948 Jablonec nad Nisou) on Tšekkoslovakiaa edustanut entinen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä. Hän voitti EM-kisoissa yhden ja sisäratojen EM-kisoissa neljä mitalia. Karbanová osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1972 ja 1976. Hän oli 22. Münchenin kisoissa 1972 ja sijoittui 19:nneksi Montrealissa 1976.
Karbanová voitti urallaan yhteensä kahdeksan maansa mestaruutta. Mestaruuksista neljä tuli sisä- ja neljä ulkoradoilta.
Ennätykset

Korkeushyppy: 192 cm (1977)
Miloš Jakeš

| Miloš Jakeš |
| --- | --- |
 Miloš Jakeš kommunistien vappujuhlissa 2014
Tšekkoslovakian kommunistipuolueen ensimmäinen sihteeri
 17. joulukuuta 1987 − 24. marraskuuta 1989  
Edeltäjä:  Gustáv Husák
Seuraaja:  Karel Urbánek
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1922 Nová Ves , Tšekkoslovakia
Kuollut: 10. heinäkuuta 2020 (97 vuotta) Praha, Tšekki
Puoliso:  Květena Jakešová (1943–2013)
Tiedot
Puolue:  Tšekkoslovakian kommunistinen puolue
Miloš Jakeš (12. elokuuta 1922 – 10. heinäkuuta 2020) oli Tšekkoslovakian kommunistisen puolueen pääsihteeri vuosina 1987–1989. Hän erosi marraskuun lopulla 1989 samettivallankumouksen aikana.
Jakeš kasvoi maaseudulla köyhissä oloissa lähellä České Budějovicen kaupunkia. Hän liittyi kommunistipuolueeseen toisen maailmansodan jälkeen. Vuonna 1955 hän aloitti politiikan opinnot Moskovassa. Hänen poliittinen uransa jatkui nousujohteisesti, eikä siihen tullut häiriöitä edes Prahan keväänä 1968.
Näihin aikoihin hän otti käyttöön etunimen Miloš aikaisemman Milouš-muodon tilalle. On arveltu, että tähän olisi ollut syynä kirjailija Zdeněk Jirotkan romaanissa esiintynyt pellehahmo Milouš. Kansan parissa Jakeš oli monien kaskujen kohteena kömpelön puhetapansa vuoksi. Hän saattoi esimerkiksi puheessaan sekoittaa boilerin ja broilerin.[lähde? ]
Neuvostojoukkojen invaasion jälkeen Jakeš edusti tiukkaa Neuvostoliitto-myönteistä politiikkaa, ja hän oli yksi tärkeimmistä normalisoinniksi kutsuttujen puhdistusten toteuttajista. Kommunistipuolueessa oli tällöin monia kilpailevia suuntauksia, joista päästiin eroon normalisointikampanjan avulla. Puhdistusten takia häntä syytettiin jälkeenpäin vuonna 2003 maanpetoksesta, mutta Jakeš kuitenkin vapautettiin syytteistä.
Vuonna 1987 Jakeš nousi puolueen pääsihteeriksi, hiukan ennen samettivallankumouksen puhkeamista. Levottomuuksien aikana hän edusti taipumatonta linjaa, eikä suostunut pääministeri Lubomír Štrougalin ehdottamiin uudistuksiin, mikä johti Štrougalin eroamiseen.
Heksogeeni

| Heksogeeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,3,5-trinitro-1,3,5-triatsiini
CAS-numero:  121-82-4
PubChem CID:  8490
SMILES:  C1N(CN(CN1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H6N6O6
Moolimassa:  222,12 g/mol
Sulamispiste:  205,5 °C
Kiehumispiste:  234
Tiheys:  1,82 g/cm3
Liukoisuus veteen:  59,7 mg/l
Heksogeeni (1,3,5-trinitro-1,3,5-triatsiini) on 1890-luvulla keksitty vaalea, kiinteä ja edullinen sekä hyvin tehokas sotilasräjähdysaine.
Ominaisuudet

Heksogeeni kehitettiin alun perin 1890-luvulla. Sen räjähdeominaisuudet havaittiin vasta vuonna 1920. Nimensä heksogeeni on saanut kuuden atomin (kolmen hiili- ja kolmen typpiatomin) muodostamasta renkaasta. Aine tunnetaan myös nimillä RDX (Research Department eXplosive tai Royal Demolition eXplosive, brittiläinen termi), sykloniitti (Cyclonite, amerikkalainen termi), T4 (italialainen termi), syklotrimetyleenitrinitramiini ja nitramiitti. Kemiallisesti aine on nitroamiini.
Heksogeenia valmistetaan nitraamalla heksamiinia puhtaalla typpihapolla. Valmistusprosessi saastuttaa helposti maaperän ja pohjaveden, jos jätevettä ei käsitellä oikein. Sen molekyylirakenne muistuttaa jonkin verran TNT:n rakennetta; tärkeimpänä erona on, että rengas ei ole aromaattinen vaan kolmen hiili- ja kolmen typpiatomin muodostama, eikä molekyylissä ole nitrausta koordinoivaa metyyliryhmää. Oktogeeni on samankaltainen molekyyli, jossa neljän hiili- ja neljän typpiatomin muodostamaan renkaaseen liittyy neljä nitroryhmää.
Heksogeenin hajaantuminen alkaa 170 celsiusasteen lämpötilassa, mutta sen sulamispiste on selvästi korkeampi, 204 celsiusastetta. Tästä syystä heksogeenia ei voida valaa. Heksogeeniin sekoitetaan sen muotoilun mahdollistamiseksi vahaa tai jotakin valukelpoista räjähdysainetta, kuten TNT:tä. Heksogeenin detonaationopeus on 8 754 m/s.
Heksogeeni kestää jopa käsiaseiden tulta. Noin –4 celsiusasteen alapuolella heksogeeni muuttuu monien muiden räjähteiden tapaan herkästi räjähtäväksi.
Seokset

Heksotoli on heksogeenin ja TNT:n seos. Heksogeenin osuus heksotolissa vaihtelee 40–85 %:n välillä. Mikäli heksogeenia ei ole heksotolissa kovin paljoa, voidaan sitä valaa. Mitä pienempiä heksogeenihiukkasia seoksessa käytetään, sitä suurempiin heksogeenipitoisuuksiin päästään valamalla. Jos taas heksogeenia on selvästi enemmän seoksessa kuin TNT:tä, esimerkiksi 80 %,ei sitä voida enää valaa, jolloin heksotoli täytyy puristaa. Comp B eli Composition B on englanninkielinen nimitys heksotolille, jossa heksogeenin ja TNT:n suhde on 60/40.
Heksaali on heksogeenin, alumiinijauheen ja vahan seos, jossa näiden ainesosien suhde voi olla esimerkiksi 60/30/10. Alumiinin lisääminen heksogeeniin nostaa räjähdysaineen räjähdyslämpötilaa ja lisää sytytys- ja painevaikutusta.
Heksotonaali on heksotolin ja alumiinijauheen seos, joka on tyypillisillä seossuhteilla valukelpoista. Heksotonaalia, jossa on heksogeenia, TNT:tä ja alumiinia suhteessa 42/40/18, kutsutaan joskus amerikkalaisperäisellä nimellä Torpex (TORPedo EXplosive, sillä sitä käytettiin toisen maailmansodan aikana torpedojen taistelukärkiin).
C-4 on heksogeenipohjainen muovisidosteinen räjähdysaine, jossa heksogeenin osuus on noin 91 %.
M-heksogeeni on mineraaliöljyllä ja polymeereillä muovailtavaksi tehty muovailtava räjähdysaine, jossa heksogeenin ja lisäaineiden suhde on 84/16.
Heksogeenin sotilaskäyttö

Heksogeeni on seoksineen ollut toisesta maailmansodasta alkaen yleinen sotilasräjähdysaine. Sitä käytetään monissa erityyppisissä ampumatarvikkeissa, kuten kranaateissa, pommeissa, ohjuksissa, raketeissa, miinoissa ja torpedoissa. Myös Suomen puolustusvoimien käytössä on lukuisia erilaisia ampumatarvikkeita, kuten kranaatteja, miinoja ja raketteja, jotka on ladattu heksogeenilla tai heksogeeniseoksilla.