stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Myers–Briggsin tyyppi-indikaattori
Tyyppien kognitiiviset funktiot

Te = extraverted thinking
Ti = introverted thinking
Fe = extraverted feeling
Fi = introverted feeling
Ne = extraverted intuition
Ni = introverted intuition
Se = extraverted sensing
Si = introverted sensing
ESTJ: 1. Te, 2. Si, 3. Ne, 4. Fi
ISTJ: 1. Si, 2. Te, 3. Fi, 4. Ne
ESFJ: 1. Fe, 2. Si, 3. Ne, 4. Ti
ISFJ: 1. Si, 2. Fe, 3. Ti, 4. Ne
ESFP: 1. Se, 2. Fi, 3. Te, 4. Ni
ISFP: 1. Fi, 2. Se, 3. Ni, 4. Te
ESTP: 1. Se, 2. Ti, 3. Fe, 4. Ni
ISTP: 1. Ti, 2. Se, 3. Ni, 4. Fe
ENTP: 1. Ne, 2. Ti, 3. Fe, 4. Si
INTP: 1. Ti, 2. Ne, 3. Si, 4. Fe
ENTJ: 1. Te, 2. Ni, 3. Se, 4. Fi
INTJ: 1. Ni, 2. Te, 3. Fi, 4. Se
ENFJ: 1. Fe, 2. Ni, 3. Se, 4. Ti
INFJ: 1. Ni, 2. Fe, 3. Ti, 4. Se
ENFP: 1. Ne, 2. Fi, 3. Te, 4. Si
INFP: 1. Fi, 2. Ne, 3. Si, 4. Te
Kritiikki

Myers-Briggs -testin kyky ennustaa esimerkiksi työtehtävässä menestymistä tai avioliiton onnellisuutta on olematon. Testi perustuu Carl Jungin kokeellisesti testaamattomiin, yleisesti vanhentuneina pidettyihin teorioihin, eikä sen 40-luvulla kehittäneillä Briggsillä ja Myersillä ollut psykologista koulutusta. Testi tuli suosituksi etenkin CPP-yrityksen ottaessa sen hallintaansa 1975, mutta ei ole perusteiltaan muuttunut vuosien saatossa paljoakaan.
Testin stabiilius on heikko – jopa 50 % ihmisistä saa eri tuloksen toisella testikerralla. Testiä ei käytetäkään lainkaan tieteellisessä psykologiassa, vaan uudet, empiirisesti perustellut psykologiset testit ovat täysin erityyppisiä. Myers-Briggsillä voidaan katsoa olevan lähinnä viihdearvoa. Koska kaikkia tyyppejä kuvataan positiiviseen sävyyn, testattavat saavat testistä yleensä hyvän mielen.
Muut testit samasta teoriapohjasta > Keirsey Temperament Sorter

Myers–Briggsin tyyppi-indikaattorin pohjalta David Keirsey on kehittänyt Keirsey Temperament Sorter -testin, joka eroaa siitä lähestymistavassaan ja tarkastelee persoonallisuustyyppejä neljänä erillisenä ryhmänä, temperamentteina. Jako perustuu persoonallisuustyyppien samankaltaisuuksiin ja taipumukseen muodostaa keskinäisiä ihmissuhteita.
Muut testit samasta teoriapohjasta > Sosioniikka

Sosioniikka on Venäjällä yleistynyt Jungin kehittämiin kognitiivisiin funktioihin perustuva Myers–Briggsin kaltainen teoria.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lyhyt temperamenttitesti jungilaisilla kysymyksillä (englanniksi)
MBTI-tyyppien funktiopinojen ensimmäiset kognitiiviset funktiot; se funktio jota henkilö käyttää pääasiallisesti.
Eda-Ines Etti

Ines
Eda-Ines Etti (26. toukokuuta 1981 Haapsalu) on virolainen laulaja, joka tuli tunnetuksi edustettuaan maataan Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa vuonna 2000. Hänen musiikkityylinsä on poppia.
Diskografia

Here For Your Love (2000)
15 magamata ööd (2004)
Uus päev (Uusi päivä) (2005)
Kustutame vead (2008)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Sadan miekan mies

| Sadan miekan mies |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ilmari Unho
Käsikirjoittaja:  Simo Penttilä
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  Tauno Pylkkänen
Kuvaaja:  Eino Heino
Leikkaaja:  Armas Laurinen
Lavastaja:  Roy (Tapio Vilpponen)
Pääosat:  Kalervo Nissilä Marja Korhonen Toini Vartiainen Uljas Kandolin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  31. elokuuta 1951
Kesto:  78 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  17 501 812 vmk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sadan miekan mies on Ilmari Unhon ohjaama suomalainen historiallinen seikkailukomediaelokuva vuodelta 1951. Se ajoittuu 1630-luvun Varsinais-Suomeen ja kertoo tarinan sankarillisesta miekkamiehestä, jolla on kuninkaan antama tehtävä suoritettavanaan. Mestarimiekkailija-sankarin ja hänen parinsa tielle sattuu konnia ja kaunottaria. Televisiossa elokuva nähtiin ensimmäisen kerran 7. maaliskuuta 1964.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kalervo Nissilä  | … |  kapt. Olavi Matinpoika Kaarnaoja eli Barkenhjelm   |
|  Marja Korhonen  | … |  Elisabeth Gyllenskiöld   |
|  Toini Vartiainen  | … |  Kristiina Gyllenskiöld   |
|  Uljas Kandolin  | … |  kersantti Hannu Eerikinpoika   |
|  Ture Junttu  | … |  Krister Kristerinpoika Gyllenskiöld   |
|  Aku Korhonen  | … |  vanginvartija   |
|  Oke Tuuri  | … |  Kymäläisen Taavetti   |
|  Jorma Nortimo  | … |  Isä Morano, Martens van Heeren   |
|  Heikki Savolainen  | … |  Komsi   |
|  Vilho Siivola  | … |  maisteri Matias Mollerus   |
|  Unto Salminen  | … |  kenraalimajuri Torsten Stålhandske   |
|  Matti Aulos  | … |  krouvari Bachter   |
|  Maija Karhi  | … |  pikkupiika Liisa   |
|  Kauko Käyhkö  | … |  kersantti Susi   |
|  Arvo Lehesmaa  | … |  Jonne   |
|  Leo Riuttu  | … |  sotamies   |
|  Lauri Lahtinen  | … |  sotamies   |
|  Oiva Sala  | … |  Nikko   |
|  Ilmari Peitsalo  | … |  Henrikki   |
|  Veikko Linna  | … |  piiskuri Turun linnassa   |
Juoni > Koskelan kartano

Vuosi on 1634, kaksi vuotta on kulunut siitä kun Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf kaatui Lützenin kentällä. Sadan miekan mies, ”köyhä mies merien takaa”, ”Ota-henki-Olavi” eli Kaarnojan kapteeni ratsastaa toverinsa Hannu Eerikinpojan kanssa kohti Koskelan aateliskartanoa. Siellä hän kohtaa Krister Kristerinpojan ja päätyy miekkailemaan tätä vastaan kauniin Elisabeth Gyllenskiöldin, Kristerin serkun, neitsytkammiossa. Elisabeth ei pidä serkustaan ja paljastaa Kaarnojan kapteenille serkkunsa salajuonen kapteenin pään menoksi. Kapteenilla on tärkeä kuninkaan kirje eräälle Ståhlhandskelle. Hän luovuttaa kirjeen Elisabethin haltuun ennen lähtöään Koskelasta. Salajuonen mukaan kapteeni ja hänen toverinsa, Hannu Eerikinpoika on tarkoitus yllättää Lehikon autiotorpalla matkalla Turkuun. Kaksikko tietää varoa kyseistä torppaa, eivätkä he lopulta kohtaa siellä muita kuin vuolasta Karjalan murretta puhuvat hyväntahtoiset palkkasoturit Komsin ja Taavetin, jotka ovat elokuvan koomisen hahmon ritareita.
Juoni > Kolmen tuopin majatalo

Turussa Kaarnojan kapteeni ja Hannu majoittuvat Kolmen Tuopin majataloon. Majatalon piika varoittaa miehiä Martens van Heerenin juoksupojasta Molleruksesta. Miehet saavat Mollerukselta arvokkaita tietoja uhkaamalla häntä kidutuksella. Seuraava kohtaus sijoittuu Kurjen taloon, joka on van Heerenillä vuokralla. Krister Kristerinpoika juonittelee siellä van Heerenin kanssa seuranaan serkkunsa, vaalea kaunotar Kristiina Gyllenskiöld. Van Herrenin motiivit paljastuvat: hän haluaa palauttaa Ruotsin valtakunnan pyhän kirkon eli Vatikaanin suojaan.
Kaarnojan kapteeni ja Hannu ovat tunkeutuneet Kurjen taloon yön pimeydessä. Kristiina on saanut tehtäväkseen viekoitella kapteenin, mutta hänen makuuhuoneeseensa tunkeutuukin Hannu, jota Kristiina luulee kapteeniksi. Hannu lumoutuu Kristiinasta. Kaarnojan kapteeni puolestaan tunkeutuu Kristiinan serkun Elisabethin makuuhuoneeseen. Elisabeth ja kapteeni tuntevat jo toisensa. Heidän välilleen kehittyy riita, joka päättyy kiihkeisiin suudelmiin. Krister ja van Heeren taasen vaativat saada tietää, onko Kaarnojan kapteeni Elisabethin luona. Maatessaan sängyssä kapteenin vieressä Elisabeth valehtelee Kristerille, ettei kapteeni ole läsnä.
Juoni > Turun linna

Taistelutta sankarit eivät kuitenkaan pääse pois Kurjen talosta. He voittavat kamppailun miesylivoimaa vastaan ja hyvästelevät Elisabethin ja Kristiinan miekat tanassa ja ratsastavat kohti Turun linnaa. Krister Kristerinpoika on virittänyt sinne ansan, joten Kaarnojan kapteeni ja Hannu joutuvat tyrmään. Van Heeren ja Krister kuulustelevat kapteenia kuninkaan kirjeestä. Kapteeni säilyttää itsevarmuutensa ja lopulta valtaa Turun linnan Komsin ja Taavetin avulla. Linnan vankiluolista sankareiden matka jatkuu Koskelan aateliskartanoon.
Juoni > Hyvä voittaa pahan

Serkukset Elisabeth ja Kristiina palaavat Koskelaan ennen kapteeni Kaarnojaa. Koskelassa renki kertoo Ståhlhandsken saapuneen paikalle. Se on kuitenkin valhe, jonka takana on van Heeren. Kaunottaret ajautuvat miekkataisteluun van Heereniä vastaan. Kaarnojan kapteeni saapuu juuri silloin Koskelaan. Hän voittaa van Heerenin kamppailussa, tämän todellinen henkilöllisyys paljastuu kapteenille ja van Heeren luovutetaan Ståhlhandskelle, joka sillä välin on todella saapunut Koskelaan. Elisabeth antaa hallussaan olleen kirjeen Ståhlhandskelle, ja van Heerenin peli on pelattu.
Loppunäytös näytellään Turun linnassa. Elisabeth ujostelee lähestyä Kaarnojan kapteenia, mutta pienen juonen avulla hänet houkutellaan Kaakon sarvelle. Linnan muurien päällä aateliskaunotar ja sankari, sadan miekan mies, antautuvat loppusuudelmaan.
Tuotanto ja palkinnot

Elokuvan ulkokuvaukset tehtiin Paraisilla Kuitian keskiaikaisen kartanon ympäristössä ja Turussa Luostarinmäellä ja linnan tienoilla. Elokuvassa kahdesti näkyvä kokokuva Turun linnasta on pienoismalli, sillä linnan ympäristö ei käynyt enää 1600-luvun kuvauksiin. Miekkailua näyttelijöille opetti suomalaisten olympiamiekkailijoiden ranskalaisvalmentaja Roger Blanc, joka opetti pari vuotta myös Teatterikoulussa.
Tuottajan valitus veron korkeudesta tuotti tulosta, ja elokuva vapautettiin verosta kokonaan. Roy eli Tapio Vilpponen sai tämän elokuvan sekä elokuvan Gabriel, tule takaisin lavastuksesta Jussi-palkinnon tilaisuudessa, joka pidettiin 19. marraskuuta 1951 Hotelli Aulangossa.
Arviot

Suomen kansallisfilmografia -teossarjan päätoimittaja Kari Uusitalo valitsi Sadan miekan miehen sadan merkittävän suomalaisen näytelmäelokuvan joukkoon vuoden 1990 MMM -kirjassa. Pääosan esittäjää Kalervo Nissilää kutsuttiin elokuvan vuoksi Suomen Errol Flynniksi.
Aikalaisarvioijien yleinen mielipide oli, että kotimainen seikkailuelokuva puolustaa hyvin paikkaansa, joskin ohjauksen puutteisiin kiinnitettiin huomiota.
Myöhemmässä televisioajan arviossa ohjaus todetaan vetäväksi.
Aiheesta muualla

Sadan miekan mies Elonet.
Saharantimali

| Saharantimali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pyrstötimalit Leiotrichidae
Suku::  Vaaleapensastimalit Argya
Laji::  fulva
Kaksiosainen nimi
 Argya fulva  (Desfontaines, 1787) 
Synonyymit
 Turdoides fulva 
Katso myös
   Saharantimali Wikispeciesissä   Saharantimali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Saharantimali (Argya fulva) on pohjoisafrikkalainen pyrstötimalien heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 25 cm, siipien kärkiväli 27–30,5 cm ja paino 46–70 g. Saharantimali on kooltaan hieman laulurastasta suurempi ja sillä on pitkä pyrstö, joka sojottaa usein pystyssä. Höyhenpuku on vatsapuolelta vaaleanpunertavan kanelinruskea, päältä kanelinruskea. Nokka on hieman alaspäin kaareva ja lähes musta (joskus siinä on hieman keltaista alanokan tyvellä), ja koivet ovat vaaleanruskeat ja voimakkaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kauttaaltaan hieman vaaleampi kuin vanha. Laji muistuttaa suuresti persiantimalia, mutta on kookkaampi.
Esiintyminen

Saharantimali elää Pohjois-Afrikassa. Yhtenäinen esiintymisalue ulottuu Saharan eteläreunalla Atlantin rannikolta Niilille. Erillinen populaatio elää Etelä-Egyptissä-Eritreassa (alalaji acaciae). Mauritaniasta Tunisiaan ulottuvalla alueella on paikallisia populaatioita. Sen elinympäristön laajuus on 2,7 miljoonaa neliökilometriä. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Saharantimalit asuvat savannien ja autiomaiden akasiatyyppisillä mailla, paikoin myös muissa metsiköissä ja pensaikoissa. Niitä tavataan myös palmutarhoissa ja keitaiden liepeillä.
Lisääntyminen

Saharantimalit elävät ryhminä, jotka pysyvät yhdessä vuoden ympäri. Ryhmän koko on tavallisesti alle 10 yksilöä. Ne rakentavat pesänsä matalalle piikkipensaaseen tai taatelipalmun latvaan, yleensä 1–2 metriä korkealle. Pesä on oksien varaan korsista ja ohuista risuista rakennettu malja, joka toisinaan muistuttaa mustarastaan pesää. Naaras munii kolmesta kuuteen (keskimäärin 4,3) turkoosinväristä munaa. Pesintä tunnetaan muuten puutteellisesti.
Ravinto

Saharantimali syö sekä hyönteisiä ja hämähäkkejä että marjoja ja siemeniä.
Turdoides fulva fulva
Nicki French

Nicki French 2005.
Nicki French (s. 26. syyskuuta 1964 Carlisle, Cumbria, Englanti) on englantilainen laulaja ja tanssija. Hän on levyttänyt coverversion kappaleesta "Total Eclipse of the Heart" vuonna 1995. Hän osallistui Eurovision laulukilpailuun vuonna 2000, jossa hänen laulamansa kappale "Don't Play That Song Again" sai 28 pistettä.
Diskografia > Albumit

Secrets (1995)
Total Eclipse of the Heart (1997)
French Revolution (1998)
12" Essentials (2000)
Aiheesta muualla

Nicki Frenchin viralliset kotisivut (englanniksi)
Nicki Frenchin kotisivut Myspace:ssa (englanniksi)
Fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Majuanvuori

| Majuanvuori> Sijainti |
| --- | --- |
 Majuanvuori
Koordinaatit:  61°24′53″N, 25°14′12″E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Padasjoki
Huippukausi:  ei varmuutta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Majuanvuori on Padasjoen kunnan korkein paikka. Sen huipun korkeus merenpinnasta on 215,2 metriä.  Paikka on tunnettu näköalapaikka ja siellä on ollut kolmiomittaustorni jonka jäänteet on yhä nähtävissä. Alue on myös vanhaa kaskipeltoaluetta ja kaskeamisen jäänteitä on nähtävissä tiheässä olevista kaskikiviröykkiöistä. Alueella kasvaa mm. valkolehdokki. Mäellä oli aikoinaan hyppyrimäki ja sinne suunniteltiin laskettelukeskusta.
Alue kuuluu Seitniemen kulttuurimaisemaan, ja alueella vaikuttaa Kellosalmi-Seitniemi-Virmailan kyläyhdistys ry.
Aiheesta muualla

HämeWiki: Seitniemen kulttuurimaisema
Sahalahti

| Sahalahti Sahalax> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kangasala |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°28′26.5″N, 024°19′40.4″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Kaakkois-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  730
Hallinnollinen keskus:  Sahalahden kirkonkylä
Perustettu:  1581
Kuntaliitokset:  Osa Kuhmalahteen (1923)
Liitetty:  2005
– liitoskunnat:  Kangasala Sahalahti
– syntynyt kunta:  Kangasala
Pinta-ala:  172,04 km²  
– maa:  135,15 km²
– sisävesi:  36,89 km²
Väkiluku:  2 275   (31.12.2004)
– väestötiheys:  16,8 as./km²
Sahalahti (ruots. Sahalax) on Pirkanmaan maakunnan kaakkoisosassa sijainnut entinen Suomen kunta, joka on nykyään osa Kangasalaa. 2005 tapahtuneen kuntaliitoksen aikaan sen väkiluku oli 2 276, ja väestötiheys 16,8 asukasta/km².  Kunnan pinta-ala oli 172,04 km², josta 36,89 km² on vesistöjä. Sahalahden naapurikuntia olivat Kangasala, Kuhmalahti, Orivesi ja Pälkäne.
Yleistä

Enemmistö sahalahtelaisista asuu kirkonkylän sekä Pakkalan ja Korpiniemen kylien muodostaman kolmion alueella. Kirkonkylä ja Pakkalan kylä luokiteltiin taajamiksi jo vuoden 1960 väestönlaskennassa. Ensimmäiset kerrostalot valmistuivat kirkonkylään vuonna 1969. Sahalahden viljelysalueet sijaitsevat suurimmaksi osaksi kirkonkylän länsi- ja luoteispuolella, Pakkalanjärven ja Kirkkojärven ympärillä sekä Moltsian kylässä. Varsinkin Längelmäveden rannoilla on myös runsaasti enimmäkseen muiden kuin sahalahtelaisten omistamia kesähuviloita. Sahalahden kaakkoiskulma on miltei asumatonta metsäseutua ja siellä sijaitsee osittain Pälkäneen puolella oleva Laipanmaan alue. Siellä on myös Sahalahden korkein maastonkohta, 181 metrin korkeuteen merenpinnasta ulottuva Kaakonvuori.
Sahalahden vaakunan suunnitteli Olof Eriksson ja se vahvistettiin vuonna 1962.
Sahalahden liikenteellinen sijainti oli varsin syrjäinen, kunnes Kangasalan Huutijärveltä Sahalahden kautta Kuhmoisiin kulkeva tie (nykyisin seututie 325) valmistui vuonna 1958. Kirkonkylästä on matkaa Kangasalle 15 kilometriä ja Tampereelle 35 kilometriä. Kunnan suurin vesistö oli Längelmäveden Ponsanselkä. Muista järvistä suurimpia ovat Kirkkojärvi ja Pakkalanjärvi. Suurin työllistäjä on Saarioinen Oy:n tytäryhtiö Ruoka-Saarioinen Oy, jonka tehdas sijaitsee paikkakunnalla. Sahalahdesta suuntautuu vilkas työssäkäyntiliikenne myös Kangasalle ja Tampereelle. Sahalahteen asutettiin viime sotien jälkeen Kivennavan siirtoväkeä. Kunta liitettiin Kangasalan kuntaan vuoden 2005 alussa.
Historia

Sahalahden alueelta tehdyt esihistorialliset löydöt – enimmäkseen Kirkkojärven ympäristöstä – ovat peräisin pääasiassa kampakeramiikan ajalta noin 4000–5000 vuoden takaiselta kivikaudelta. Kiinteä asutus syntyi viimeistään varhaiskeskiajalla. Kaikki Sahalahden henkikirjakylät esiintyivät vuoden 1539 maakirjassa, ja satunnaisia mainintoja niistä on jo edellisen vuosisadan aikaisissa asiakirjoissa. Sahalahden huomattavimpia maatiloja ovat olleet Haapaniemen ja Saarioisten kartanot, jotka ovat aikoinaan olleet useiden aatelissukujen hallussa.
Sahalahti muodostettiin Pälkäneen kappeliseurakunnaksi vuonna 1559 ja se itsenäistyi vuonna 1581. Ensimmäinen kirkko rakennettiin vuonna 1560. Nykyinen, arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnittelema puukirkko on järjestyksessä kolmas ja se on valmistunut vuonna 1829. Kellotorni lisättiin kirkkoon vuonna 1844.  Sahalahden seurakunta lakkautettiin ja liitettiin Kangasalan seurakuntaan samanaikaisesti kuntaliitoksen kanssa.
Kyliä

Haapaniemi, Haapasaari, Ilola, Isolahti, Isoniemi, Keljo, Korpiniemi, Kärkäs, Moltsia, Noksioinen, Paatiala, Pakkala, Pappila, Pyttylä, Rautio, Saarioinen, Taustiala, Tursola, Töykänä
Kulttuuri > Murre

Sahalahden alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Sahalahden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla veriroppana ja puolukkahillo.
Kirjallisuutta

Raitio, Raine. Sahalahden historia. 3, 1869–1999 : maatalouspitäjästä Suomen teollistuneimmaksi kunnaksi. Sahalahden kunta, 2001. ISBN 951-98857-0-6.
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO) 
Seututie 325 Pelisalmessa.
Oikeuspalveluvirasto

Oikeuspalveluvirasto on vuoden 2025 alussa perustettu Suomen valtion virasto. Se toimii oikeusministeriön hallinnonalalla ja sen alaisina toimivat valtion 22 oikeusapu- ja edunvalvontatoimistoa Manner-Suomessa sekä yksi Ahvenanmaalla.
Virasto palvelee erityisesti oikeusavun, edunvalvonnan sekä talous- ja velkaneuvonnan asiakkaita. Sen alle keskitettiin aiempien kuuden oikeusapu- ja edunvalvontapiirin tehtävät sekä oikeusministeriössä hoidetut piirien keskushallintotehtävät.
Oikeuspalveluvirastolla on noin 1300 työntekijää. Viraston johtaja on OTM, varatuomari Marjo Kurki. Sen toimintaa määrittelee vuonna 2023 säädetty Laki Oikeuspalveluvirastosta.
IHH

IHH (saks. Internationale Humanitäre Hilfsorganisation, turk. İnsani Yardım Vakfı, engl. Foundation for Human Rights and Freedoms and Humanitarian Relief) on turkkilainen, Bosnian sodan ja ensimmäisen Tšetšenian sodan myötä 1995 perustettu islamilainen humanitäärinen järjestö. Istanbulissa Turkissa päämajaansa pitävä järjestö kuuluu neuvottelevana jäsenenä Yhdistyneiden kansakuntien talous- ja sosiaalineuvostoon (2004). Järjestöä on myös syytetty lähes sen koko olemassaolon ajan yhteyksistä islamistisiin ääriryhmiin.
2010 IHH oli mukana Gazan saaron murtamista yrittäneessä avustuslaivastossa nimeltä Freedom Flotilla. Yritys päättyi Israelin hyökkäykseen avustussaattueeseen, jolloin syntyi väkivaltainen yhteenotto aktivistien ja Israelin asevoimien välille.
Kurdistanin työväenpuolue

| Kurdistanin työväenpuolue |
| --- | --- |
  
Perustettu:  1978
Johto:   Abdullah Öcalan  Murat Karayılan  Duran Kalkan  Cemil Bayık  Bahoz Erdal 
Ideologia:  Demokratia, kurdinationalismi, libertaarisosialismi, Sionismin kritiikki
Kotisivu:  http://www.hezenparastin.com/eng/
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kurdistanin työväenpuolue (kurdiksi Partiya Karkerên Kurdistan, PKK‎) (turk. Kürdistan İşçi Partisi) on vuonna 1978 perustettu kurdien itsehallintoa ajava järjestö. PKK järjestäytyi turkkilaisia vastaan käytävää vapaustaistelua varten puolueeksi, armeijaksi ja kansanrintamaksi. PKK:n toimintaa tukivat omat poliittiset ja ideologiset järjestöt. Kurdistanilla PKK tarkoitti Turkin idässä ja kaakossa sijaitsevia läänejä, joissa kurdit muodostivat enemmistön. Tavoitteena oli luoda Pohjois-Kurdistanin valtio.
Vuosina 1984–1999 ja 2004–2013 se kävi aseellista taistelua Turkin hallitusta vastaan. Vuonna 2014 PKK aloitti laajamittaisia taisteluja ISIS-järjestöä vastaan Irakissa ja Syyriassa. Järjestön perustaja ja johtaja Abdullah Öcalan vangittiin 1999, jonka jälkeen PKK ilmoitti luopuvansa sissisodasta ja julisti vuoteen 2004 saakka kestäneen yksipuolisen aselevon. Keväällä 2013 solmittiin Turkin hallituksen ja PKK:n välinen aselepo ja järjestö lopetti kokonaan sissisodan Turkissa.
Alun perin PKK oli ideologialtaan marxilais-leniniläinen ja sen tavoitteena oli itsenäinen kurdivaltio. Ideologiaan vaikuttivat perustamisvaiheessa myös maailmanlaajuinen opiskelijaliikehdintä ja Turkin sisäpolitiikan vasemmistolaistuminen 1960-70-luvuilla. Vuonna 2004 PKK siirtyi kohti libertaarisosialismia, johon liittyy myös muun muassa feminismi sekä niin sanottu sosiaalinen ekologia. Samalla se asetti tavoitteekseen kurdien itsehallinnon ilman omaa valtiota. Euroopan unioni ja Yhdysvallat ovat luokitelleet sen terroristijärjestöksi. Sveitsi, Kiina, Intia ja Venäjä eivät ole lisänneet järjestöä terroristilistalleen monista Turkin yrityksistä huolimatta. Yhdistyneet kansakunnat on myös kieltäytynyt lisäämästä järjestöä terroristilistalleen.
Aseelliset siivet

PKK:n aseelliset siivet ovat HPG (Hêzên Parastina Gel) ja PJAK (Partiya Jiyana Azad a Kurdistanê). Järjestöllä on myös edustajia KCK:ssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurdistanin työväenpuolue Wikimedia Commonsissa
Keltaisella merkitty kurdialue. Punaiset linjat ja räjähdyssymbolit ovat Turkin asevoimien pommituslentoja Irakiin, PKK:ta vastaan.