stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Judith Coplon
Elämäkerta > Oikeudenkäynnit

Coplon tuomittiin vuonna 1949 vakoilusta ja vuonna 1950 salaliitosta Gubitševin kanssa. Coplonin mukaan Gubitšev oli vain hänen miesystävänsä, johon hän oli rakastunut tavattuaan tämän New Yorkin Museum of Modern Art -museossa. Hän julisti myös olevansa syytön ja joutuneensa lavastuksen uhriksi. Oikeudenkänyti itsessään oli ollut mediasirkusta. Coplonin asianajaja Archie Palmer oli saanut sen aikana käsiinsä FBI:n useista julkisuuden henkilöistä keräämää aineistoa, jossa esimerkiksi näyttelijät Frederick March, Helen Hayes, Danny Kaye ja Edward G. Robinson sekä laulaja Paul Robeson ja kirjailija Dalton Trumbo nimettiin kommunistisen puolueen jäseniksi. Coplon sai lopulta vuonna 1952 uuden oikeudenkäynnin. FBI:n agenttien todettiin kuunnelleen Coplonin keskusteluja asianajajansa kanssa, ja lisäksi hänet oli pidätetty ilman etsintälupaa. Yhdysvaltain valitustuomioistuin huomautti tosin, että hänen "syyllisyytensä on selvä". Tapauksen jälkeen julkaistiin neuvostoliittolaisia asiakirjoja, jotka tukivat syytteiden oikeellisuutta. Venona-projektin asiakirjoja julkistettiin vuonna 1995, ja niiden perusteella Coplonin tiedetään tosiaan luovuttaneen aineistoa Neuvostoliittoon.
Elämäkerta > Sittemmät vaiheet

Coplon oli uuden oikeudenkäyntinsä aikana vapaana 40 000 dollarin takuusummaa vastaan. Oikeusministeriö päätti lopulta vuonna 1967 luopua hänen syytteistään. Coplon oli tuomioon valituksia tehdessään mennyt naimisiin asianajajansa Albert Socolovin kanssa. Pari vietti oikeustapauksen jälkeen pääosin hiljaista elämää julkisuudesta syrjässä. Miehensä nimen ottanut Judith Socolov opiskeli sittemmin opetusalaa, julkaisi kirjoja ja opetti luovaa kirjoittamista naisvankiloissa. Hänen miehellään oli kaksi meksikolaista ravintolaa Manhattanilla. Vuonna 1981 hän oli jonkin aikaa taas julkisuudessa, tällä kertaa puolustaen miestään syytöksiltä yhteyksistä huumerikollisuuteen. Albert Socolov vapautettiin syytteistä.
Judith Socolov kuoli sairaalassa Manhattanilla 26. helmikuuta 2011. Hänen tyttärensä Emily Socolovin mukaan perheen äiti kieltäytyi aina puhumasta oikeudenkäynnistään eikä sanonut koskaan olevansa syytön tai syyllinen.
Kirjallisuutta

The Spy Who Seduced America, Marcia ja Thomas Mitchell, 1994 ISBN 978-1-931229-22-7
Aiheesta muualla

FBI Records: The Vault - Judith Coplon
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  NARA  SNAC 
Coplon FBI:n pidättämänä 4. maaliskuuta 1949.
Judith Coplon ja Albert Socolov.
Pierre Corneille

Pierre Corneille
Pierre Corneille (6. kesäkuuta 1606 Rouen – 1. lokakuuta 1684 Pariisi) oli merkittävä ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän vaikutti samanaikaisesti komediakirjailija Molièren ja Jean Racinen kanssa.
Elämänvaiheet

Pierre Corneille syntyi rouenilaisen samannimisen pikkuvirkamiehen perheeseen. Hän sai jesuiittakasvatuksen. Hän luki oikeustiedettä, mutta ei juuri menestynyt tässä ammatissa. Itsenäisen työn löytääkseen hän aloitti vapaana kirjailijana. Yks osa hänen teksteistään olivat uskonnolliset tekstit, kuten noin 60 virttä. Hän kirjoitti myös epigrammeja, lauluja, satiireja ja tilapäisrunoja erilaisiin juhliin.
Corneille oli huolehtiva perheenisä ja pedantti taloudenpitäjä, joka muistutti olemukseltaan virkamiestä. Hänen julkinen esiintymisensä oli niukkasanaista. Hänen viimeiset teoksensa eivät enää olleet yleisömenestyksiä, toisin kuin aikaisemmat. Vanhoilla päivillään hän totesi: "Minun runoilutaitoni on hävinnyt samaa tietä kuin hampaanikin." Jean Racine piti kunnioittamalleen kirjailijalle tämän kuoltua muistopuheen Ranskan akatemiassa.
Näytelmäkirjailijana

Näyttämötaiteessa Corneille ja hänen seuraajansa aloittivat sikäli alusta, että heidän oli Aristoteleen pohdintojen perusteella luotava klassisen tragedian säännöt. Sääntöihin kuului esimerkiksi, että näytelmän kuvaaman toiminnan piti tapahtua yhden vuorokauden kuluessa. Se laajennettiin koskemaan myös sitä, että tapahtumien piti olla mahdollisia näyttämön kokoisessa tilassa. Useimmat näytelmät keskittyivät sen vuoksi henkisiin tapahtumiin, joissa näytelmän päähenkilöiden asenteet ja keskinäiset suhteet muuttuvat näytelmän aikana. Tämän kehittelyn ansiosta Corneille pääsi tragedioissa aikalaisiaan Molièrea ja Jean Racinea pitemmällelähde?.
Corneillen läpimurto näytelmäkirjailijana tapahtui 1630-luvulla hänen ollessaan 30-vuotias. Näytelmän Le Cid hän kirjoitti espanjalaisten esikuvien, kuten Lope de Vegan mukaan. Lopputulos kohoaa yleisinhimilliseksi. Corneillen teoksen El Cid on Espanjan kansallissankari, mutta hänessä on traagisia ristiriitoja. Miten pärjätä tunteiden ja velvollisuuksien ristiaallokossa?
Henkilöhahmot Corneillen teoksissa eivät ole kovin monivivahteisia. Sankareissa ei ole vikoja, he ovat puhdasta jaloutta. Roistoilla ei ole sovittavia luonteenpiirteitä, he edustavat puhdasta pahuutta. Aihepiiri on melko kapea, se kertoo poliittisten johtajien velvollisuuksien ja tunne-elämän ristiriidoista. Corneille kirjoitti taiturimaisen hienoa ranskaa, kieli on sointuvaa ja ilmeikästä.
Jo Corneillen eläessä hänen näytelmistään nimettiin parhaimmat. Racinen pitämän muistopuheen mukaan ne olivat Le Cid, Horace, Cinna ja La Mort de Pompée. Näiden lisäksi osa kriitikoista puolusti hänen myöhäistuotantoaan. Heidän mukaansa Corneille siirtyi tällöin ulkokohtaisesta kuvauksesta ihmisluonteiden erittelyyn: ”Nuorena hän esitti sen liikkeet; vanhana hän paljasti sen salaiset vaikuttimet.” (Pierre Bayle).
Tuotantoa

Mélite (1650-luku)
Medea (1635)
Illuusio (komedia) (1636)
Le Cid (1637)
Horace (1640)
Cinna  (1643?)
La Mort de Pompée  (1643)
Andromède (1650)
Nicomède  (1651)
Attila (1667)
Titus ja Berenike (1670)
Psychè, yhteistyönä Molièren ja Philippe Quinaultin kanssa. (1671)
Pulchérie (1672)
Surena (1674)
Kirjallisuutta

Corneille, Pierre: Cid: 5-näytöksinen näytelmä.  ((Le Cid, 1637.) Suomentanut Eino Leino)  Porvoo:  WSOY, 1917.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Corneille Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Pierre Corneillen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  KulturNav  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat 2  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Maailmankaikkeus (Tarot)

Rider-Waite-Smith tarot-pakan Maailmankaikkeus
Maailmankaikkeus on tarot-pakan ison arkanan kortti.
Rider-Waite-Smith-pakassa Maailmankaikkeus -kortissa huiviin kietoutunut iloisesti tanssahteleva hahmo, joka pitää kädessään kahta taikasauvaa. Hahmoa kehystää valtava nollan muotoinen seppele. Tämä on viittaus Narrin korttiin, jonka numero on 0. Neljä kulman hahmoa edustavat astrologian kiinteitä horoskooppimerkkejä: leijonaa, härkää, vesimiestä ja skorpionia. Nämä hahmot symboloivat myös neljää elementtiä, neljää maata, neljää ilmansuuntaa, neljää vuodenaikaa ja maailman neljää kulmaa.
Subneoliittinen kivikausi

Varhaisneoliittinen- eli subneoliittinen kulttuuri tarkoittaa arkeologiassa kivikautista kulttuuria, joka on omaksunut jo eräitä neoliittisen kulttuurin määritelmään kuuluvia piirteitä, mutta ei kaikkia. Käsitettä käytetään nykyään lähinnä Euraasian taigavyöhykkeen mesoliittista elämäntyyliä harjoittavista yhteisöistä, jotka valmistivat keraamisia astioita ruuan varastointiin, valmistamiseen ja kypsentämiseen. Käsite esiintyy myös Aasian itäosien pleistoseeniin sijoittuvien ensimmäisistä keramiikkaa valmistavista ryhmistä puhuttaessa.
Suomessa ja Venäjällä tutkijat ovat käyttäneet käsitettä neoliittinen metsästäjä-keräilijöiden kulttuureista puhuttaessa, vaikka yleensä sen määritelmän keskeisin piirre on ollut karjanhoito ja kasvien viljely. Subneoliittinen käsite on luotu ilmaisemaan sitä elämänmuutosta, minkä metsästäjät kävivät läpi omaksuessaa uuden innovation, keramiikan.
George Sullivan

| George “Red” Sullivan |
| --- | --- |
 Sullivan vuoden 1960 Topps jääkiekkokortissa
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1929 Peterborough, Ontario
Kuollut: 19. tammikuuta 2019 (89 vuotta) Peterborough, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Red Sullivan
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  left
Pituus:  180 cm
Paino:  73 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1949–1963
Seurat:  Hershey Bears (AHL), Boston Bruins (NHL), Chicago Blackhawks (NHL), New York Rangers (NHL), Baltimore Clippers (AHL)
NHL-varaus:  ei varattu
Valmennusura
Vuodet:  1961–1975
Seurat:  Baltimore Clippers, New York Rangers, Pittsburgh Penguins, Washington Capitals
George “Red” Sullivan (24. joulukuuta 1929 Peterborough – 19. tammikuuta 2019) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja, joka pelasi NHL:ssa 556 ottelua vuosina 1949–1961.
Pelaajaura

Sullivan aloitti NHL:ssa Boston Bruinsin riveissä kaudella 1949–1950. NHL-otteluita kertyi debyyttikaudella vain kolme, joissa hän kirjautti yhden syöttöpisteen. Muutoin kausi kului AHL-joukkue Hershey Bearsin riveissä. Myös seuraava kausi kului AHL:ssa ja Sullivan pääsi pelaamaan Bostoniin vain kaksi ottelua pudotuspeleissä. Kauden 1951–1952 Sullivan pelasi kokonaan Bostonissa merkkauttaen 67 ottelussa tehot 12+12. Hän ei kuitenkaan kyennyt vakiinnuttamaan paikkaansa Bruinsin riveissä vaan seuraava kausi kului taas puoliksi AHL:n puolella. Kaudella 1953–1954 Sullivan ei päässyt pelaamaan lainkaan NHL:ssa vaan vietti koko kauden AHL:ssa.
Kaudelle 1954–1955 Sullivan siirtyi Bostonista Chicagoon seuraavan kahden kauden ajaksi. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueensa paras pistemies 19 maalilla ja 42 maalisyötöllään.
Eräässä ottelussa Montreal Canadiensia vastaan vastustajan puolustaja Doug Harvey keihästi mailallaan Sullivania vatsaan sillä seurauksella, että tämä loukkaantui hengenvaarallisesti ja häneltä poistettiin perna. Sullivan kuitenkin toipui vammastaan ja palasi kaukaloon seuraavalla kaudella New York Rangersin joukkueessa. New Yorkissa Sullivan pelasi aina vuoteen 1961 asti. Sen jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta alasarjoissa, toimien kaudella 1962–1963 AHL-seura Baltimore Clippersin pelaaja-valmentajana.
Kaikkiaan Sullivan pelasi NHL:ssa 556 ottelua ja kirjautti niissä 107 maalia ja 239 syöttöpistettä. Jäähyjä hän keräsi urallaan 441 minuuttia. Pudotuspeleissä hän pääsi pelaamaan 18 kertaa ja teki niissä tehot 1+2
Valmennusura

Ollessaan Baltimoressa pelaaja-valmentajana, hänet kutsuttiin kesken kauden New York Rangersin päävalmentajaksi. Sullivan toimi Rangersin päävalmentajana myös kaksi seuraavaa kautta sekä 20 ottelun verran kauden 1965–1966 alusta ennen erottamistaan.
Kaudelle 1967-1968 Sullivan valittiin laajennusjoukkue Pittsburgh Penguinsin päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin lopputilin kahden kauden jälkeen Penguinsin jäätyä ulos pudotuspeleistä molemmilla kausilla.
Seuraavan ja viimeisen kerran Sullivan toimi valmennustehtävissä kun hänet kutsuttiin kesken kauden Washington Capitalsin päävalmentajaksi korvaamaan potkut saanut Jim Anderson. Sullivanin pesti kesti vain 19 ottelun verran ennen kuin hänkin sai lähteä. Sullivanin alaisuudessa Capitals kykeni voittamaan vain kaksi ottelua ja Milt Schmidt korvasi hänet joukkueen päävalmentajana.
Muuta

Jääkiekon ohessa Sullivan pelasi myös softballia ja sen muunnosta fastballia Peterborough’n ja City Leaguen joukkueissa.
Vuonna 2009 Sullivan noteerattiin kaikkien aikojen Rangers-pelaajista sijalle 66 kirjassa 100 Ranger Greats: Superstars, Unsung Heroes and Colorful Characters
Peterborough’n kaupunki uudelleennimesi puistoalueensa Sullivanin kunniaksi George (Red) Sullivan East City Bowliksi vuonna 2013.
Hershey Bears lisäsi Sullivanin AHL-osastonsa kunniagalleriaan joulukuussa 2018.
Sullivan kuoli tammikuussa 2019 kotonaan Peterboroughissa kärsittyään useiden vuosien ajan Alzheimerin taudista.
Isoëtopsida

| Isoëtopsida |
| --- | --- |
 Tummalahnanruoho (Isoëtes lacustris)
 Devonikausi - Nykyaika (Holoseeni) Myöhäisdevonikausi–Holoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Liekomaiset Lycopodiophytina
Luokka::  Isoëtopsida  Rolle, 1885
Lahkot
 Isoëtales  †Lepidodendrales  †Miadesmiales  †Pleuromeiales  Selaginellales 
Katso myös
   Isoëtopsida Wikispeciesissä   Isoëtopsida Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isoëtopsida tai Isoetopsida on liekomaisten kaareen kuuluva luokka. Siihen kuuluu kaksi nykyään elävää heimoa: lahnanruohokasvit (Isoëtaceae) ja mähkäkasvit (Selaginellaceae). Niiden lisäksi siihen kuuluu kauan sitten sukupuuttoon kuolleita ryhmiä, kuten Lepidodendrales, joka sisältää esimerkiksi kivihiilikauden aikana eläneet suvut: Lepidodendron ja Sigillaria. Niiden jäänteistä on muodostunut suuri osa Maapallon kivihiiliesiintymistä. Lahnaruohokasvien varhaisia sukulaisia (mm. Wexfordia) tunnetaan jo myöhäisdevonikauden ajalta.
Coupé de ville

Gurney Nutting Sedanca Drophead Coupé -korilla varustettu 1933 Rolls-Royce Phantom II Continental.
Vuoden 1934 Rolls-Royce, jossa Sedanca de Ville -tyyppinen kori.
Brunnin korittama Vuoden 1940 Cadillac Town Car.
Coupé de ville on termi, joka kattaa suuren määrän automalleja, joiden yhteisenä piirteenä on avoin tai kevyesti katettu ohjaamo.
Korimallista on kaksi päälinjaa, joiden sisällä taas on erilaisia muunnelmia. Toisessa linjassa ohjaamo on eristetty väliseinällä matkustamosta. Toisessa päälinjassa matkustamo on yhteydessä ohjaamoon, ja sinne ei välttämättä ole omia ovia, vaan kori voi olla kaksiovinen.
Taustaa

Vaunumallin, jossa kuljettaja on avonaisessa tilassa, syntyyn vaikuttivat monet käytännöllisyysseikat. Ylhäältä on luonnollisesti parempi näkyvyys eteenpäin, mikä erityisesti vilkkaissa suurkaupungeissa oli hyvä asia. Toinen vaunutyypin syntyyn vaikuttanut seikka oli aateliston protokollasäännöstö. Koska vaunujen kyljissä olleet vaakunatunnukset eivät lian tai vaunujen lähestymiskulman vuoksi olleet aina näkyvissä, vastaanottaja saattoi ajurin livree-asusta tunnistaa saapuvan henkilön ja järjestää hänelle hänen asemansa mukaisen vastaanoton.
Nimitys coupé de ville on tullut käyttöön 1800-luvun alkupuolella. Vaunumallille on lisäksi olemassa rinnakkaismalleja, joita on teknisesti oikeastaan mahdoton erottaa toisistaan. Tällaisia ovat muun muassa englantilaiset Clarence- ja Brougham-vaunut
Motorisoitumisen myötä perinteikkäät vaunuvalmistajat siirtyivät autonkorien valmistamiseen, joten oli luonnollista, että korimallit ja niiden nimet siirtyivät hevosvetoisten ajoneuvojen maailmasta autojen maailmaan.
Taustaa > Etymologiaa

Termi coupé tulee ranskankielisestä verbistä couper, suomeksi leikata. Hevosvetoisten vaunujen kohdalla se tarkoitti että etummainen, selkä menosuuntaan oleva istuin oli "leikattu" pois.

Termi de ville tulee myös ranskasta ja tarkoittaa tässä kaupunkia varten.

Coupe de ville tarkoitti siis alun perin kevyitä, kaupunkiolosuhteisiin sopivia vaunuja, joissa ei tarvittu matka-arkkujen kuljetukseen tarkoitettuja rakenteita. Koska alkuaikojen autot olivat käytännössä moottoroituja vaunuja, termi siirtyi tätä kautta autoilun maailmaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeisinä vuosina moottoreiden ja autojen koko alkoi kasvaa ja coupe de ville kasvoi ulos alkuperäisestä muotistaan. Muistumana menneistä, korimallin tunnuspiirteinä pysyivät edelleen avonainen ohjaamo ja usein vailla tavaratilaa tai matka-arkkutelinettä oleva perä.
Korimallin päätyypit

Koska ajoneuvojen valmistajat toisinaan käyttävät termistöä varsin vapaamuotoisesti, tämän kappaleen teksti ei pidä välttämättä paikkaansa aivan kaikkien korivalmistajien tuotteiden kohdalla.
Coupe de ville -korimallin toinen päätyypeistä on varustettu samantyyppisellä väliseinällä, joita usein käytetään myös limusiineissä, erottamaan ohjaamo matkustamosta. Sisäänkäynti matkustamoon on omien ovien kautta. Yhdysvalloissa tämän päätyypin malli on nimeltään town car tai town brougham, kun taas vanhan mantereen puolella tyyppi on nimeltään coupé de ville.
Toinen päätyypeistä on vailla väliseinää ja matkustamon katto voi olla joko kiinteä tai taitettavissa alas. Euroopassa myös tämä kaksi- tai neliovinen tyyppi on nimeltään coupé de ville, samoin Yhdysvalloissa, jossa se tosin usein kirjoitetaan muotoon coupe de ville, jolloin ilman aksenttimerkkiä oleva e-kirjain häviää ännettäessä kuulumattomiin. Euroopassa tämä tyyppi voi olla myös nimillä sedanca tai sedanca coupe. Tämän tyypin yhteydessä käytetään ohjaamon suojaksi tulevaa katetta. Koska matkustamon ja ohjaamon yhteys on avoin, huonolla säällä täysin suojaamaton ohjaamo saattaisi aiheuttaa myös takaistuimella matkaaville lievää suurempaa epämukavuutta. Sedanca-korin isänä pidetään 1920-luvulla Rolls-Roycen edustajana toiminutta Salamancan kreiviä, joka kehitti ohjamon suojaksi vedettävän kanvaasipeitteen.
Jotta korityyppien terminologia olisi mahdollisimman sekavaa ja epäloogista, väliseinällä varustettu tyyppi voi myös olla sedanca-mallia, mikäli kuljettajan tila on varustettavissa katteella. Yhdysvalloissa taasen taitettavalla katolla oleva drophead coupé eli avoauto jonka katto on asennettavissa kolmeen eri asentoon, täysin ylös, täysin alas tai näiden välille, on nimitykseltään myös coupe de ville.
Valmistajia

Huippulaatuiset, käsityönä valmistettavat korit ovat usein asiakkaan toiveiden mukaisesti mittatilaustyönä valmistettuja. Korittajia, jotka kykenivät tällaiseen tasoon, on ollut vain muutamia:
Ranska: Audineau et Cie, Mulbacher, Rothschild
Iso-Britannia: Barker, Gurney Nutting, Hooper, H. J. Mulliner & Co., Park Ward
Yhdysvallat, joissa myös useilla eurooppalaisilla korivalmistajilla oli tuotantoa: Brewster, Brunn, Fleetwood, LeBaron, Rollston
Vaikka valtaosa coupe de ville -koreista valmistettiin tilausten perusteella, autoilun historia tuntee myös joitain sarjana (vaikkakin pieninä) valmistettuja malleja.
Joulukuussa 1928 Ford esitteli Model A -mallistoon kuuluvan town car -korisen version. LeBaron -koripajan suunnittelema, koodilla 140-A myynnissä ollut malli kuului mallistoon 1930-luvun alkuun saakka.
Vuosina 1940 – 1941 Fleetwood ja Derham Body Co. valmistivat Cadillacille pienen erän Sixty Special -sarjan alustalle toteutettuja town car -malleja.
Korimallia on käytetty myös puhtaasti omistajansa mieltymysten mukaisena custom-auto -toteutuksena. Esimerkkinä tällaisesta toimii designeri Raymond Loewyn omistama Lincoln Continental town car -malli, joissa kuljettajan kate oli läpinäkyvää pleksiä.
Lopulta aika ajoi tämän korimallin ohi, ja viimeistään 1960 – 70-luvuilla tapahtunut yhteiskunnallinen muutos pakotti tämäntyyppisten ajoneuvojen käyttäjät siirtymään turvallisempiin umpiautoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Coupé de ville Wikimedia Commonsissa
Avoin ohjaamo ja väliseinällä erotettu matkustamo.
Avoin ohjaamo, joka on yhteydessä matkustamoon.
Cadillac town car, 1940
Vera Telenius laulaa Toni Edelmannin lauluja

| Vera Telenius laulaa Toni Edelmannin lauluja Vera Telenius |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987
 Studio : Soundtrack Studio, Helsinki
 Julkaistu: 1987   2010 (CD)
 Formaatti: LP-levy (062-1385361)   C-kasetti (262-1385364)   CD-levy (ROK-056)
 Tuottaja(t): Toni Edelmann
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 33.03
 Levy-yhtiö: EMI Finland
 Levymerkki: EMI   Rocket Records (CD)
Vera Teleniuksen muut julkaisut
| Sydämen ääni 1985 | Vera Telenius laulaa Toni Edelmannin lauluja 1987 | ...niin muistan 1990 |
Vera Telenius laulaa Toni Edelmannin lauluja on suomalaislaulaja Vera Teleniuksen studioalbumi vuodelta 1987. Levylle on koottu yhdeksän Toni Edelmannin sävellystä, jotka Telenius tulkitsee. EMI Finland julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina. Rocket Records julkaisi albumin CD-levynä vuonna 2010.
Kappaleet

Oi kuinka minä itkin – 3.24 (säv. Toni Edelmann, san. Veijo Baltzar, sov. Mikko-Ville Luolajan-Mikkola ja Juha Ollikainen)
Rajat – 4.57 (säv. T. Edelmann, san. Heikki Harma, sov. Henrik Otto Donner ja J. Ollikainen)
Jäähyväiset – 4.23 (säv. T. Edelmann, san. Alfred Musset, suom. san. L. Onerva, sov. J. Ollikainen)
Nuoruus – 2.45 (säv. T. Edelmann, san. V. Baltzar, sov. J. Ollikainen)
Minulla on vain huominen – 2.35 (säv. T. Edelmann, san. V. Baltzar, sov. J. Ollikainen)
Lintu – 3.55 (säv. T. Edelmann, san. Eero Piirainen, sov. J. Ollikainen)
Armaan läheisyys – 3.10 (säv. T. Edelmann, san. Johann Wolfgang von Goethe, suom. san. Uuno Kailas, sov. H. O. Donner ja J. Ollikainen)
Laulu Saaralle – 3.09 (säv. T. Edelmann ja J. Ollikainen, san. Katri Kuurne, sov. H. O. Donner ja J. Ollikainen)
Kukat kuolevat rakkauteen – 4.45 (säv. T. Edelmann, san. V. Baltzar, sov. J. Ollikainen)
Lähde:
Tekijät > Muusikot

Vera Telenius – laulu
Juha Ollikainen – piano
Mikko-Ville Luolajan-Mikkola – viulu (1)
Juhani Aaltonen – huilu (3, 4)
+
Heikki Hämäläinen, Yrjö Lasonpalo, Marjukka Nenonen, Teodor Nicolau, Päivikki Nykter ja Mikko Pesonen – viulut
Arja Loukas ja Mauri Pietikäinen – alttoviulut
Kari Lindstedt – sello
Lähteet:
Tekijät > Tuotanto

Toni Edelmann – tuottaja
Timo Tuovinen / Soundtrack Studio, Helsinki – äänitys
Petri Nuutinen – kannen valokuva
Kiti Luostarinen – kannen suunnittelu
Elisa Open Suomi 5

Elisa Open Suomi 5 oli Elisa Esportsin järjestämä Counter-Strike: Global Offensive -turnaus. Turnauksen palkintopottina oli 5 200 euroa, paikka Elisa Esports eSM 2024 -turnaukseen, sekä last chance qualifier osioon. Turnaus koostui kolmesta osasta: avoimista karsinnoista, lohkovaiheesta ja pudotuspeleistä. Turnauksen pääsponsorina toimi neljättä kautta putkeen Kotipizza. Turnauksen voitti ensimmäistä kertaa ENCE Akatemia sen päihitettyä toista mestaruuttaan hakevan HAVUn finaalissa.
Avoimet karsinnat

Elisa Open 5:een pidettiin kahdet avoimet karsinnat. Näistä karsinnoista kaksi parasta joukkuetta pääsi lohkovaiheeseen. Ensimmäiseen karsintaan osallistui 36 joukkuetta, joista EXEN pääsi läpi. Toiseen karsintaan osallistui 31 joukkuetta, joista mastermix123 pääsi läpi.
Lohkovaihe

Lohkovaiheeseen otettiin kuusi joukkuetta kutsulla: ENCE Akatemia, Enhanced, FCottoNd, HAVU, JANO ja VISU. Lohkovaihe koostui kahdesta neljän joukkueen lohkosta. Kummastakin lohkosta kaksi parasta joukkuetta jatkoi pudotuspeleihin.
Pudotuspelit

Pudotuspelit pelattiin 26. – 28. toukokuuta tuplaeliminaatioperiaatteella.
Pudotuspelit > Alempi kaavio ja tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Semifinaali  | Semifinaali  | Semifinaali  |  |  | Loppuottelu  | Loppuottelu  | Loppuottelu  |  |

|  |  |  |  |  |  | 1  | ENCE Akatemia  | 2  |  |
|  | 3  | FCottoNd  | 2  |  |  | 3  | FCottoNd  | 1  |  |
|  | 8  | mastermix123  | 0  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Turnauksen Liquipedia sivu (englanniksi)
Elisa Open Suomen kaudet
Elisa Open Suomi 1 | Elisa Open Suomi 2 | Elisa Open Suomi 3 | Elisa Open Suomi 4 | Elisa Open Suomi 5 
 Elisa Open Suomi 6 | Elisa Open Suomi 7 | Elisa Open Suomi 8 | Elisa Open Suomi 9