stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toby Keith

| Toby Keith |
| --- | --- |
 Keith vuonna 2010
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1961 Clinton, Oklahoma, Yhdysvallat
Kuollut: 5. helmikuuta 2024 (62 vuotta)
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1993–2024
Tyylilajit:  kantrimusiikki
Soittimet:  kitara, laulu
Levy-yhtiöt:  Mercury Records Nashville Polydor Records A&M Records DreamWorks Nashville Show-Dog Universal
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Toby Keith Covel (8. heinäkuuta 1961 Clinton, Oklahoma, Yhdysvallat – 5. helmikuuta 2024), taiteilijanimeltään Toby Keith, oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja-lauluntekijä, tuottaja ja näyttelijä.
Ura

Keith julkaisi yhteensä kahdeksantoista studioalbumia, joista kaksi koostuu joululauluista. Hän on julkaissut myös kolme kokoelma-albumia, ja lukemattoman määrän singlejulkaisuja. Peräti neljäkymmentä Keithin singleä on saavuttanut listasijoituksen Yhdysvalloissa Billboardin Hot Country Songs -listalla, joista kolmekymmentäviisi on sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon. Kärkipaikalle Billboardin kantrimusiikin listalla Keithin singleistä on yltänyt yhdeksäntoista, joista menestyneimpiä ovat Willie Nelsonin kanssa levytetty ”Beer for My Horses” sekä hänen soolouransa suurin hitti ”As Good as I Once Was”.
Keithin viisi ensimmäistä studioalbumia ja yksi kokoelma-albumi ilmestyivät Mercury Recordsin alamerkkien jakelemana ja jokainen näistä albumeista, lukuun ottamatta vuoden 1995 joulualbumia Christmas to Christmas ja vuoden 1998 kokoelma-albumia Greatest Hits Volume One, ylitti kultalevymyynnin Yhdysvalloissa. Vuonna 1999 hän solmi levytyssopimuksen Nashville DreamWorksin kanssa ja julkaisi lopullisen läpimurtoalbuminsa How Do You Like Me Now?!. Keithin kolme seuraavaa studioalbumia ylittivät moninkertaisen platinalevymyynnin Yhdysvalloissa. Vuoden 2005 jälkeen Keith on julkaissut albuminsa oman levy-yhtiönsä kautta, ja solminut yhtiönsä välityksellä lukuisia levytyssopimuksia myös muiden artistien kanssa. Muusikonuransa ohella Keith on ehtinyt luoda uraa myös näyttelijänä esittämällä pääosaa esimerkiksi draamaelokuvassa Broken Bridges – Takaisin kotiin.
Toby Keith on tullut tunnetuksi konservatiivisista ja hyvin isänmaallisista lauluista ja mielipiteistä. Hän on esiintynyt republikaanisen puolueen ja Donald Trumpin tilaisuuksissa, mutta ei ole republikaanisen puolueen jäsen. Keith on esiintynyt republikaanien puoluekokouksessa useita kertoja, muun muassa vuonna 2016, jolloin Donald Trump nimitettiin virallisesti puolueen presidenttiehdokkaaksi. Trumpin voitettua presidentinvaalit Keith konsertoi myös Trumpin virkaanastujaistilaisuudessa Lincolnin muistomerkin edustalla tammikuussa 2017. Keith oli demokraattisen puolueen jäsen vuoteen 2008 saakka ja on ollut sen jälkeen riippumaton.
Keith on kertonut esiintyneensä George W. Bushin ja Barack Obaman tilaisuuksissa ja yli 200 tilaisuudessa Afganistanissa ja Irakissa USOlle (United Service Organizations), joka on aatteellinen järjestö.
Keith teki isänmaallisen kappaleen ”Courtesy of the Red, White and Blue (The Angry American)” loppuvuonna 2001 ja se julkaistiin maaliskuussa 2002. Kappale sai vaikutteensa syyskuun 11. päivän terrori-iskuista. Kappale oli tarkoitettu esitettäväksi USO:n kiertueilla, mutta ei levytettäväksi. Merijalkaväen komentaja oli kehottanut Keithiä julkaisemaan kappaleen. Sitä käytettiin sotahuutona Irakin sodassa. Keith ei kannattanut Irakin sotaa.
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Toby Keith (1993)  Boomtown (1994)  Christmas to Christmas (1995)  Blue Moon (1996)  Dream Walkin’ (1997)  How Do You Like Me Now?! (1999)  Pull My Chain (2001)  Unleashed (2002)  Shock’n Y’all (2003)  Honkytonk University (2005)  White Trash with Money (2006)  Big Dog Daddy (2007)  A Classic Christmas (2007)  That Don’t Make Me a Bad Guy (2008)  American Ride (2009)  Bullets in the Gun (2010)  Clancy’s Tavern (2011)  Hope on the Rocks (2012)  Drinks After Work (2013)  35 MPH Town (2015)  Peso in My Pocket (2021) :  Kokoelma-albumit Greatest Hits Volume One (1998)  The Best of Toby Keith: The Millenium Collection (2003)  Greatest Hits 2 (2004)  35 Biggest Hits (2008)  The Bus Songs (2017)  Greatest Hits: The Show Dog Years (2019)
Diskografia > Saavutuksia ja palkintoja

Vuoden 2002 paras kantrialbumi – Unleashed
Vuoden 2003 paras kantrialbumi – Shock’n Y’all
Vuoden 2003 paras miespuolinen kantriartisti
Vuoden 2005 paras miespuolinen kantriartisti
Vuoden 2000 paras albumi – How Do You Like Me Now?!
Vuoden 2000 paras miespuolinen artisti
Vuoden 2002 viihdyttäjä
Vuoden 2003 paras albumi – Shock’n Y’all
Vuoden 2003 viihdyttäjä
Vuoden 2003 paras miespuolinen artisti
Vuoden 2003 paras musiikkivideo – ”Beer for My Horses” (Willie Nelsonin kanssa)
Vuoden 2001 paras miespuolinen laulaja
Vuoden 2012 paras musiikkivideo – ”Red Solo Cup”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toby Keith Wikimedia Commonsissa
Toby Keith
| --- | --- |
Studioalbumit:   Toby Keith  Boomtown  Christmas to Christmas  Blue Moon  Dream Walkin'  How Do You Like Me Now?!  Pull My Chain  Unleashed  Shock'n Y'all  Honkytonk University  White Trash with Money  Big Dog Daddy  A Classic Christmas  That Don't Make Me Bad Guy  American Ride  Bullets in the Gun  Clancy's Tavern  Hope on the Rocks 
Kokoelmat:   Greatest Hits Volume One  The Best of Toby Keith: The Millenium Collection  Greatest Hits 2  35 Biggest Hits 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Jyrki Vainio

Jyrki Vainio (s. 1977 Rymättylä) on suomalainen pilapiirtäjä. Hänen piirroksiaan on julkaistu muun muassa Ilta-Sanomissa, Turun Sanomissa, Helsingin Sanomissa, Karjalaisessa, Länsiväylässä, Vantaan Sanomissa ja Ruotuväessä (1999–2016). Vainio aloitti Turun Sanomien vakituisena pilapiirtäjänä helmikuussa 2016 Jouko Innasen jäätyä eläkkeelle. Ilta-Sanomien pilapiirtäjänä hän aloitti 2017 Jarmo ”Kätsy” Koivusen seuraajana.
Koulutukseltaan Vainio on taiteen maisteri Lapin yliopistosta. Lisäksi hän on suorittanut opintoja muun muassa Lahden muotoiluinstituutissa ja Kentin osavaltionyliopistossa Ohiossa, missä hän myös piirsi päivittäistä strippisarjakuvaa yliopiston lehteen.
Vainio on toiminut Kuvittajat ry:n puheenjohtajana.
Julkaisut

Kansalaistottelemattomuutta.  Aviador, 2024.  ISBN 978-952-381-263-5
Aiheesta muualla

/ Jyrki Vainio Facebookissa
Pohjanvirta, Kaisa: Pilapiirtäjä Jyrki Vainio: ”Idea täytyy kirjoittaa, ennen kuin sen voi piirtää.” Haastattelu Lilou's-blogissa 4.4.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Ryan Carpenter

| Ryan Carpenter |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1991 (ikä 33) Oviedo, Florida, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä / oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  San Jose Sharks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Worcester Sharks (AHL)   San Jose Barracuda (AHL)   Vegas Golden Knights (NHL)   Chicago Blackhawks (NHL)   Calgary Flames (NHL)   New York Rangers (NHL)   Hartford Wolf Pack (AHL)
Ryan Carpenter (s. 18. tammikuuta 1991 Oviedo, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa San Jose Sharksia.
Ura

Sioux City Musketeers varasi Carpenterin 99. pelaajana vuoden 2008 USHL:n varaustilaisuudessa. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2009–2010. Tällöin hän pelasi 58 ottelua tehden kymmenen maalia sekä 12 syöttöpistettä. Carpenter valittiin seuraavalla kaudella Musketeersin kapteeniksi. Hän teki 59 ottelussa tehot 13+32=45. Kolmeen pudotuspeliotteluun hän teki kaksi maalia sekä yhden syöttöpisteen.
Kahden Musketeersissa pelatun kauden jälkeen Carpenter siirtyi Bowling Greenin osavaltionyliopiston joukkueeseen. Hän pelasi 44 ottelua, joissa teki tehot 11+19=30. Carpenter valittiin toiseksi kaudeksi 2012–2013 joukkueensa kapteeniksi. 41 ottelussa syntyi 18 maalia sekä 15 syöttöpistettä. Kausi 2013–2014 oli Carpenterin viimeinen yliopistosarjassa. Hän pelasi vain 15 ottelua tehden niissä kahdeksan maalia sekä kahdeksan syöttöpistettä eli yhteensä 16 tehopistettä.
Yliopistokauden päätyttyä NHL:ään varaamaton Carpenter teki tulokassopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Loppukauden aikana hän pelasi Sharksin AHL-farmiseura Worcester Sharksissa. Hän pelasi 12 runkosarjaottelua, joissa sai tilastoihinsa kaksi syöttöpistettä sekä neljä kahden minuutin rangaistusta. Carpenter osallistui Sharksin kautta 2014–2015 edeltäneelle harjoitusleirille. Hänet kuitenkin lähetettiin farmiin. Ensimmäisellä täydellä ammattilaiskaudellaan Carpenter pelasi Worcestershire 74 ottelua tehoin 12+22=34. Lisäksi hän pelasi neljä pudotuspeliottelua, joissa teki yhden maalin sekä kaksi syöttöpistettä.
Myös ennen kautta 2015–2016 Sharks lähetti Carpenterin AHL:n puolelle uuteen farmiseuraan San Jose Barracudaan. Carpenter ehti pelata 20 AHL-ottelua tehoin 2+16=18 ennen kuin hänet nostettiin ensimmäisen kerran urallaan NHL-kokoonpanoon 11. joulukuuta 2015. Hän debytoi liigassa seuraavana päivänä Sharksin ottelussa Minnesota Wildia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.27 minuuttia. Hänet lähetettiin debyytin jälkeen takaisin AHL:ään, jossa hän teki kauden aikana yhteensä 55 tehopistettä 66 ottelussa.
Kesällä 2016 Carpenter solmi yksivuotisen jatkosopimuksen Sharksin kanssa. Carpenter aloitti kauden 2016–2017 Sharksissa NHL:n puolella, mutta hänet lähetettiin 22. lokakuuta AHL:ään ilman, että hän ehti pelata peliäkään.
Kollehta

Kollehta eli päivän rukous on kristillisen jumalanpalveluksen osa, jossa rukoillaan päivän aiheen mukaisesti. Päivän rukous päättää jumalanpalveluksen johdanto-osuuden. Perinteisesti rukous on lyhyt. Myös kristilliset toimitukset, kuten kaste tai vihkiminen, sisältävät kollehdan. Siinä ilmaistaan toimituksen keskeisin merkitys.
Marja-Liisa Olthuis

Marja-Liisa Olthuis
Marja-Liisa Olthuis (s. 9. elokuuta 1967 Partakko, Inari) on suomensaamelainen kielitieteilijä. Olthuis on väitellyt tohtoriksi inarinsaamen lajinimistä ja kirjoittanut inarinsaamen kieliopin ja sanakirjan. Lisäksi hän on kirjoittanut lasten- ja nuortenkirjoja. Hänen lastenkirjansa Njobžâvääri pessijâšmarkkâneh sai syyskuussa 2008 IBBY:n kunniamaininnan, joka myönnettiin IBBY:n maailmankongressissa Kööpenhaminassa.
Olthuis väitteli Oulun yliopiston Humanistisen tiedekunnan Giellagas-instituutissa 2007. Väitöskirja oli suomenkielinen (´Inarinsaamen lajinnimet: Lintujen ja sienten kansannimien historiaa ja oppitekoisten uudisnimien muodostuksen metodiikkaa´, Engl. ´Species names in Inari Saami: A history of the popular names of birds and mushrooms and methods for creating new names for species. Väitöskielenä oli inarinsaame.
Olthuis on kehitellyt inarinsaamen kielen elvytykseen tähtäävän täydennyskoulutuksen, jossa kieltä opetetaan kielen siirtymistä ajatellen kriittisille ammattiryhmille: päivähoitajille ja opettajille sekä toimittajille, papeille ja virkamiehille. Koulutuksen jälkeen nämä ammattiryhmät voivat toimia inarinsaameksi ja huolehtia omalta osaltaan siitä, että kieli paremmin siirtyy lasten ja nuorten aktiiviseksi käyttökieleksi. Koulutus on katsottava kiireelliseksi inarinsaamen kielen elvytystoimenpiteeksi, sillä nyt kielikylvetettävien lasten ja nuorten kielitaito on saatava riittävän vahvaksi, jotta he saisivat kielelliset valmiudet siirtää erittäin uhanalaisen vähemmistökielen myöhemmin omille lapsilleen ja näin ollen turvata kielen tulevaisuuden. Koulutuksen toteuttaa Oulun yliopiston Giellagas-instituutti. Koulutus koostuu inarinsaamen alkeis- ja jatkokurssista, perusopinnoista sekä laajasta käytännön harjoittelujaksosta. Lisäksi koulutukseen sisällytetään joitakin kursseja aineopinnoista. Harjoittelussa hyödynnetään inarinsaamelaisia työkohteita, Saamelaisalueen koulutuskeskuksen järjestämiä kulttuurikursseja sekä kieltä hyvin tai erinomaisesti puhuvien tavallisten inarinsaamelaisten kielenpuhujien kielitaitoa. Tavalliset kielenpuhujat toimivat ns. kielimestareina, jotka tukevat oppilaiden saamen kielen oppimisprosessia. Inarinsaamen täydennyskoulutus käynnistyi elokuussa 2009.
Olthuis työskentelee Oulun yliopiston Giellagas-instituutissa saamen kielen lehtorina. Hän toimii myös Anarâškielâ servin puheenjohtajana. Aiemmin hän on työskennellyt Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksessa inarinsaamen tutkijana sekä Anarâskielâ servin kielentutkimusryhmän johtajana. Hän on osallistunut inarinsaamen kieliteknologiatyöhön Tromssan yliopiston kieliteknologiayksikössä 2015–2016.
Olthuisin puoliso on hollantilaissyntyinen Henkjan Olthuis. Heillä on kaksi lasta (s. 1996 ja 2004). Marja-Liisa Olthuis puhuu lastensa kanssa inarinsaamea.
Teokset

Olthuis, Marja-Liisa. Evangelium Matteus mield 1995
Olthuis, Marja-Liisa. Kielâoppâ 2000
Olthuis, Marja-Liisa. Kaksitavuiset pohjoissaamen -mi- ja inarinsaamen -mi/-me -nominit ja niiden alkuperä 2001
Olthuis, Marja-Liisa. Sämikielâ sänikirje suomâ-säämi 2005
Olthuis, Marja-Liisa. Sämikielâ sänikirje säämi-suoma ja suomâ-säämi 2005
Olthuis, Marja-Liisa. Inarinsaamen lajinnimet lintujen ja sienten kansannimitysten historiaa ja oppitekoisten uudisnimien muodostuksen metodiikkaa 2007
Aiheesta muualla

Marja-Liisa Olthuis anarâškielân (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Jevgeni Svetšnikov

| Jevgeni Svetšnikov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. lokakuuta 1996 (ikä 28) Južno-Sahalinsk, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Torpedo Nižni Novgorod
Sarja:  KHL
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Ak Bars Kazan (KHL) Cape Breton Screaming Eagles (QMJHL) Detroit Red Wings (NHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Winnipeg Jets (NHL) San Jose Sharks (NHL)
NHL-varaus:  19. varaus, 2015 Detroit Red Wings
KHL-varaus:  2. varaus, 2013 Ak Bars Kazan
Jevgeni Igorevitš Svetšnikov (ven. Евгений Игоревич Свечников; s. 31. lokakuuta 1996) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Torpedo Nižni Novgorodissa.
Ura

Svetšnikov varattiin toisella kierroksella vuoden 2013 CHL:n varaustilaisuudessa Cape Breton Screaming Eaglesiin. Svetšnikov debytoi KHL:ssä jo 16-vuotiaana pelatessaan kaudella 2013–2014 Ak Bars Kazanissa.
Svetšnikov liittyi Screaming Eaglesiin kaudeksi 2014–2015. Hän pelasi 55 pelissä, joissa teki 78 pistettä ja tuli valituksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistöön sekä CHL:n lupaavien tulokkaiden otteluun.
Tilastot

Käännös suomeksi
Kaka (kaupunki)

| Kaka |
| --- | --- |
 Kaka
 Koordinaatit: 37°20′58″N, 59°36′58″E 
Valtio:  Turkmenistan
Maakunta:  Ahalin maakunta
Piirikunta:  Kakan piirikunta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
Väkiluku (2024):  18 500
Kaka on kaupunki ja samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus Ahalin maakunnassa Turkmenistanissa. Se sijaitsee Kopetdagvuorten juurella lähellä Iranin rajaa 140 kilometriä Aşgabatista kaakkoon. Kaupungissa arvioitiin olevan 18 500 asukasta vuonna 2024.
Kakan kautta kulkee Aşgabatin ja Maryn välinen maantie ja rautatie. Kaupungissa on tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Ympäröivällä maaseudulla viljellään viljaa ja puuvillaa sekä harjoitetaan karjanhoitoa.
Kaupungin itäpuolella sijaitsevat Timur Lenkin aikana uudistetun Könekakan linnoituksen rauniot. Noin kahdeksan kilometrin päässä Kakan asemalta länteen ovat keskiaikaisen Abiverdin kaupungin rauniot.
Vilho Timonen

| Vilho Timonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1904 Luusalmi, Uhtua, Vienan Karjala
Kuollut: 20. tammikuuta 1977 (72 vuotta) Nurmijärvi
Ammatti:  Kansankoulunopettaja
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Talvisota, Jatkosota
Sotilasarvo:  kapteeni
Kunniamerkit:  4. lkn Vapaudenristi miekkojen kera (1940) 3. lkn Vapaudenristi (1942) miekkojen kera Suomen Leijonan ritarikunnan ritarimerkki (1966) Karjalan Sivistysseuran ansiomerkki
Vilho Timonen (28. maaliskuuta 1904 Luusalmi, Uhtua, Vienan  Karjala – 20. tammikuuta 1977 Nurmijärvi) oli vienankarjalaista syntyperää oleva suomalainen opettaja, joka oli aktiivi karjalaisten asioiden puolestapuhuja.
Timonen oli ehtinyt jo Vienassa ollessaan luoda pohjaa opettajanuralleen käymällä paikallisen esiseminaarin Uhtualla. Hän jatkoi Suomeen siirryttyään opintojaan Jyväskylän seminaarissa, josta hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1928. Samana vuonna hän sai Karvonen sai Suomen kansalaisuuden.
Vilho Timonen toimi kansakoulunopettajana karjalaisten asumisalueilla. Vuosina 1928-1931 Suojärvellä, 1931-1939 Harlussa ja 1939-1967 Lappeenrannassa Kaukaan kansakoulussa. Vuosina 1955-1967 hän toimi koulunjohtajana. Eläköidyttyään hän muutti asumaan Keravalle.
Suomessa ollessaan Timonen ajoi kotiseutunsa Vienan Karjalan asiaa jo opiskeluaikana toimien Jyväskylän seminaarin karjalaisseuran puheenjohtajana. Työuransa aikana 1930-luvulla hän oli mukana karjalaisissa kulttuurijärjestöissä. Hän oli myös Akateemisen Karjala-Seuran (AKS) jäsen.
Asevelvollisuuden Timonen suoritti Viipurin rykmentissä ja kävi sen yhteydessä upseerikoulutuksen vuosina 1930-1931. Talvisodassa Timonen oli joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä Karjalankannaksella. Jatkosodassa hän oli aluksi kapteeniksi ylennettynä rintamaupseerina. Järjestettäessä Itä-Karjalan hallintoa hän oli AKS:läisenä aktiivisti mukana 20. heinäkuuta 1941 Vuokkiniemessä pidetyssä kansalliskokouksessa, jossa hänet valittiin Karjalan Vapausliikkeen johtoryhmään. Luotaessa Itä-Karjalan hallintoa kesällä 1941 hänestä tuli Itä-Karjalan sotilashallinnon koulutoimiston päällikkö. Hän osallistui myös itäkarjalaisten heimoaktiivien perustaman Itä-Karjala -lehden julkaisemiseen toimien vuosina 1943-1944 sen päätoimittajana.
Sotilaana ollessaan sotien aikana hän sai Suomen Vapaudenristin 3. ja 4. luokan kunniamerkit sekä siviliansioistaan Suomen Leijonan ritarikunnan ritarimerkin.
Lauri Sutela

| Lauri Johannes Sutela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Schroderus (vuoteen 1929)
Syntynyt: 11. lokakuuta 1918 Äänekoski
Kuollut: 8. marraskuuta 2011 (93 vuotta) Helsinki
Sotilashenkilö
Komentajuudet:  puolustusvoimain komentaja 1974–1983
Taistelut ja sodat:  talvisota jatkosota
Sotilasarvo:  kenraali
Lauri Johannes Sutela (vuoteen 1929 Schroderus; 11. lokakuuta 1918 Äänekoski – 8. marraskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen kenraali, joka toimi puolustusvoimain komentajana vuosina 1974–1983.
Merkitys

Komentajana Sutela oli presidentti Urho Kekkosen luottomies. Hänen komentajakaudellaan puolustusvoimien ja Kekkosen viileät suhteet korjaantuivat. Puolustusvoimien  asema vahvistui, ja se vaikutti myös hankintoihin: hankittiin sekä neuvostovalmisteisia ohjuksia että brittiläisiä Hawk-harjoituskoneita. Koska Suomi halusi olla puolueeton, aseita oli hankittava sekä idästä että lännestä.
Sutelaa pidetään yleisesti malliupseerina, jota ”alaiset kunnioittavat mutta vastustajat vihaavat”. Sutela torjui kymmenet Neuvostoliiton painostusyritykset, kuten marsalkka Dmitri Ustinovin esityksen Suomen ja Neuvostoliiton yhteisistä sotaharjoituksista. Hän oli Kekkosen pyynnöstä läsnä kun Ustinov tuli Kultarantaan keskustelemaan sotaharjoituksista Kekkosen kanssa. Sutela nosti puolustusvoiman arvostusta kotimaassa. Monet pitävät häntä sodanjälkeisen ajan parhaana puolustusvoimain komentajana.
Alaisilleen Sutela näytti mallia liikkumalla ja urheilemalla, ja hän huolehti myös ampumakunnostaan. Esikuvakseen hänet on maininnut muiden muassa puolustusvoimain johtoon 2009 noussut kenraali Ari Puheloinen.
Ura

Sutela valmistui upseeriksi Kadettikoulusta pioneerilinjalta lokakuussa 1939 ja joutui parin kuukauden kuluttua talvisotaan. Hän palveli koko sota-ajan rintamajoukoissa ja toimi jatkosodassa muun muassa komppanianpäällikkönä ja pataljoonankomentajana. Hän meni 1945 naimisiin Kaisu Rajavaaran, Johannes Rajavaaran tyttären, kanssa.
Sotien jälkeen Lauri Sutela organisoi tiedustelupäällikkönä Suomen sotilastiedustelun, ja sitä pidetään näyttönä ylimpiin tehtäviin, komentajaputkeen, jossa häntä kierrätettiin pääesikunnassa tärkeillä paikoilla. Pääesikunnan tiedotusosastolle perustettiin Sutelan johtoon tiedusteluelin, tarkastustoimisto, vuonna 1959. Sutela oli valmistunut yleisesikuntaupseeriksi Sotakorkeakoulusta vuonna 1949, ja kenraalimajuriksi hänet ylennettiin vuonna 1966.
Sutela toimi päämajamestarina vuosina 1966–1968, yleisesikuntapäällikkönä 1968–1971, pääesikunnan päällikkönä 1971–1974 ja puolustusvoimain komentajana 1974–1983. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1968 ja täydeksi kenraaliksi vuonna 1974.
Sutela ei juuri esiintynyt julkisuudessa, eikä hän kirjoittanut muistelmia. Hänen muistiinpanonsa ovat kuitenkin olleet tutkijoiden käytössä. Taiteesta ja tekniikasta kiinnostuneen Sutelan suunnitelmissa oli alkujaan arkkitehdin ura, mutta sotilasuralle hän päätyi velvollisuudentunnosta. Taiteelliset harrastukset jatkuivat kuitenkin koko eliniän. Matti Lukkari kirjoitti Sutelasta elämäkertateoksen Lauri Sutela: Puolustusvoimain komentaja, joka ilmestyi vuonna 2003.
Kunniamerkit

Vapaudenristin ritarikunnan suurristi miekkojen kera
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan suurristi
Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi
2.luokan Vapaudenristi
3.luokan Vapaudenristi tammenlehvän kera
3.luokan Vapaudenristi miekkojen kera
4.luokan Vapaudenristi miekkojen kera
Talvisodan ja Jatkosodan muistomitalit
Sotilasansiomitali
Suomen Olympialainen ansiomerkki
Alankomaiden Oranian-Nassaun ritarikunnan suurristi
Belgian Leopold II:n ritarikunnan suurristi
Itävallan Ansioritarikunnan 2.luokan suurristi
Norjan Pyhän Olavin ritarikunnan suurristi
Puolan Ansioritarikunnan komentaja rintatähden kera
Ranskan Kansallisen Ansioritarikunnan suurupseeri
Ruotsin Miekkaritarikunnan suurristi
Saksan Demokraattisen Tasavallan Kansojen Ystävyyden Tähtiritarikunnan kultainen tähti
Unkarin kansantasavallan Lippuritarikunnan kunniamerkki
Yhdysvaltain Ansiolegioona
Kirjallisuutta

Lukkari, Matti: Lauri Sutela: Puolustusvoimain komentaja.  Helsinki:  Otava, 2003.  ISBN 951-1-12955-4
Aiheesta muualla

Kaikkien aikojen suomalainen.
Sutela, Lauri hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Suomen puolustusvoimain komentajat |
| --- | --- | --- |
| Suomen armeijan päällikkö (1919) |  Wilkman  Kivekäs  |  |
| Sotaväen päällikkö (1919–1939) |  Wilkama  Nenonen  Malmberg  Sihvo  Österman  |  |
| Tasavallan puolustusvoimain komentaja (1939–1945) |  Mannerheim  |  |
| Puolustusvoimain komentaja (1945–) |  Heinrichs (1945)  Lundqvist 1945–1946  Sihvo (1926–1933) (1945–1946)  Heiskanen (1953–1959)  Simelius (1959–1965)  Keinonen (1965–1969)  Leinonen (1969–1974)  Sutela (1974–1983)  Valtanen (1983–1990)  Klenberg (1990–1994)  Hägglund (1990–1994)  Kaskeala (2001–2009)  Puheloinen (2009–2014)  Lindberg (2014–2019)  Kivinen (2019–2024)  Jaakkola (2024–)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Lauri Sutelan kunniaksi lyöty mitali vuodelta 1983. Sen suunnitteli Pentti Papinaho.
Nguyễn Văn Hùng

Nguyễn Văn Hùng Ketagalan Boulevardilla.
Nguyễn Văn Hùng (s. 1958) on vietnamilais-australialainen katolinen pappi ja ihmisoikeusaktivisti. Hän pakeni Vietnamista veneellä vuonna 1979 ja sai turvapaikan Japanista. Hän valmistui papiksi Australiassa vuonna 1991, jonka jälkeen hän matkusti Taiwaniin. Siellä hän perusti vuonna 2004 Vietnamese Migrant Workers & Brides Office -järjestön vastustaakseen vietnamilaisiin kohdistuvaa ihmissalakuljetusta, jonka uhrit päätyivät pakkotyöhön tai prostituoiduiksi. Hänen aktivisminsa sai tunnustusta Yhdysvaltain ulkoministeriöltä, joka tunnusti hänet vuonna 2006 yhdeksi sankareista, jotka työskentelevät lopettaakseen nykyaikaisen orjuuden.