stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Israel yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 79. | 0 | 3 | 2 | 5 |
Israel on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se oli mukana myös erillisessä miesten 50 kilometrin kävelyn MM-kilpailussa Malmössä 1976 sekä naisten 3 000 metrin juoksun MM-kilpailussa Sittardissa 1980. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä viisi mitalia. Venäjältä muuttanut seiväshyppääjä Aleksandr Averbuh saavutti pronssia Sevillassa 1999 ja hopeaa Edmontonissa 2001 sekä sijoittui seitsemänneksi Osakassa 2007. Kenialaissyntyinen Lonah Chemtai Salpeter sai pronssia naisten maratonilla Eugenessa 2022 ja sijoittui neljänneksi Budapestissä 2023. Etiopialaissyntyinen Maru Teferi sai hopeaa miesten maratonilla Budapestissä 2023. Ukrainalaissyntyinen kolmiloikkaaja Hanna Knjazeva-Minenko sijoittui kuudenneksi Moskovassa 2013, hopealle Pekingissä 2015 ja neljänneksi Lontoossa 2017. Heidän lisäkseen israelilaisurheilijoista on MM-pisteille yltänyt vain korkeushyppääjä Konstantin Matusevich, joka sijoittui seitsemänneksi Ateenassa 1997.
Israelin MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976–1997 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 1999 Sevilla | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 34. |
| 2001 Edmonton | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 30. |
| 2003 Pariisi | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2005 Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2007 Osaka | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2009 Berliini | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2015 Peking | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 25. |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 1 | 40. |
| 2023 Budapest | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 27. |
| Yhteensä | 0 | 2 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 | 3 | 2 | 5 | 79. |
Israelin MM-mitalit lajeittain > Miehet

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Seiväshyppy | 0 | 1 | 1 | 2 |
| Maraton | 0 | 1 | 0 | 1 |
Israelin MM-mitalit lajeittain > Naiset

| Laji | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kolmiloikka | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Maraton | 0 | 0 | 1 | 1 |
Israelin MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aleksandr Averbuh | 0 | 1 | 1 | 2 | 1999–2001 |
| Hanna Knjazeva-Minenko | 0 | 1 | 0 | 1 | 2015 |
| Maru Teferi | 0 | 1 | 0 | 1 | 2023 |
| Lonah Chemtai Salpeter | 0 | 0 | 1 | 1 | 2022 |
Isovanhemmat

Georgios Iakovidis, Ensimmäiset askeleet, 1893.
Isovanhemmat ovat äidin ja isän vanhemmat
Useissa perinteisissä kulttuureissa isovanhemmilla oli suora ja selkeä rooli lastenlasten hoidossa ja kasvatuksessalähde?. Tämänkaltainen rooli on hälventynyt ydinperheiden syntymisen myötä. Toisaalta isovanhempien merkitys on myös kasvanut yhteiskunnan tiukentuneiden aikataulujen vuoksi. Isovanhemmat hoitavat usein lapsenlapsiaan.
Tilanteessa joissa lapsen omilla vanhemmilla ei ole halukkuutta tai mahdollisuuksia huolehtia lapsestaan, isovanhemmat ovat  vaihtoehto lapsen toissijaiseksi huoltajaksi.
Perinteisissä Itä-Aasian kulttuureissa, jotka ovat saaneet vaikutteita kungfutselaisuudesta, niin kutsuttu lapsen hurskaus on yksi tärkeimmistä moraaliarvoista. Isovanhemmat koetaan tällöin tärkeänä auktoriteettina, jolla on oikeus puuttua perheen sisäisiin asioihin. Länsimaistumisen myötä myös Itä-Aasiassa isovanhempien merkitys on toisaalta vähentynyt.lähde?
Turun ja Sheffieldin yliopistojen yhteistyössä tekemän tutkimuksen mukaan isoäideistä on apua lastenlasten selviytymisen kannalta. Sen sijaan isoisistä jälkeläisten määrällä mitaten tällaista hyötyä ei voitu havaita. Tutkimus pohjautui suomalaisiin väestötietoihin 1700- ja 1800-luvuilta.
Sijaismummo- ja -vaaritoiminta

Useat suomalaiset järjestöt ja yhdistykset ovat tarjonneet viime vuosina niin kutsuttuja sijaismummo- ja vaaripalveluja. Sijaisisovanhempia voidaan kutsua myös varaisovanhemmiksi. Ideana on, että tutustutetaan toisiinsa lapsi, jonka isovanhemmat ovat kuolleet tai joka ei muusta syystä voi tavata isovanhempiaan sekä sijaisisovanhempiehdokkaaksi ilmoittautunut aikuinen, joka on sen ikäinen, että ikänsä puolesta hyvin tyypillisesti voisi olla tuon lapsen isovanhempi. Näin lapsella on mahdollisuus saada halutessaan itselleen isoisän tai isoäidin sijainen. Sijaisisovanhempia on tarjottu myös maahanmuuttajalapsille joiden omat isovanhemmat ovat jääneet entiseen kotimaahan. Alakoulujen ensimmäisillä luokilla taas on ollut niin sanottuja koulumummoja ja kouluvaareja.
Nimitykset

Isovanhemmille on suomen kielessä useita nimityksiä. Yleiskielisiä nimityksiä ovat isoäiti ja isoisä, mummo ja mummu sekä ukki ja vaari. Nimitysten määriteosana on käytetty ison lisäksi myös sanoja suuri- tai vanha-.
Nimitykset > Isoisän nimityksiä

Vanhimmat nimitykset isoisälle ovat äijä ja ukko ja niiden johdannaiset ukki, ukko, äijä, äijö ja äiji. Taatan tai taattan alkuperä on joko lasten kielessä tai vaihtoehtoisesti se on slaavilainen lainasana.
Ruotsinkielestä lainattuja nimityksiä ovat puolestaan pappa ja vaari ja niiden muunnokset.
Nimitykset > Isoäidin nimityksiä

Itämerensuomalaisissa kielissä isoäidin nimitys on ollut ämmä ja sen muunnokset. Myös akka-sanaa on käytetty. Ruotsin mormor-sanasta on tullut suomeen laajalevikkeinen mummo ja sen johdannaiset.
Erisävyisiä, harvinaisia tai murteellisia nimityksiä ovat esimerkiksi mummi, mummeli, muori, mamma, nanna ja ämmä sekä ämmi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Suomen isovanhemmat ry.
Vanhus- ja lähimmäispalvelun liiton sijaismummon haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kehitysyhteistyön palvelukeskuksen artikkeli sijaismummosta maahanmuuttajaperheessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Italia-luokka

| Italia-luokka |
| --- | --- |
 Piirros luokan alusten suojasta ja aseistuksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  13 550-13 897 t
Pituus:  124,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  22,4-22,5 m
Syväys:  8,8-9,4 m
Koneteho:  11 986 - 15 787 ihp
Nopeus:  17,8-18,4 solmua
Miehistöä:  669-756
Aseistus
Meritorjunta:  4 × 17" tykkiä 8 × 6"/32 tai 7 × 5,9"/26 tykkiä 4 ×4,7" tykkiä 4 × 14" torpedoputkea
Italia-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului kaksi 1876-1887 valmistettua alusta.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RN Italia | Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia | 3. tammikuuta 1876 | 29. syyskuuta 1880 | 16. lokakuuta 1885 | poistettu alusluettelosta 16. marraskuuta 1921 |
| RN Lepanto | Cantiere navale fratelli Orlando, Livorno | 4. marraskuuta 1876 | 17. maaliskuuta 1883 | 16. elokuuta 1887 | poistettu alusluettelosta 15. tammikuuta 1914 |
Steve Ditko

Steve Ditko lukion vuosikirjassa vuonna 1945.
Steve Ditko (2. marraskuuta 1927 Johnstown, Pennsylvania – 29. kesäkuuta 2018 New York, New York) oli sarjakuvapiirtäjä ja kirjoittaja, joka parhaiten tunnetaan Hämähäkkimiehen toisena luojana Stan Leen ohella. Hän opiskeli Cartoonists and Illustrators Schoolissa New Yorkissa opettajanaan Jerry Robinson ja aloitti sarjakuvien piirtämisen vuonna 1953. Alun alkaen hän työskenteli Charton Comicsille tehden tieteiskirjallisuus-, kauhu- ja mysteeritarinoita. Myöhemmin 1950-luvulla hän alkoi työskennellä Atlas Comicsille, Marvel Comicsin edeltäjälle.
Ditko loi Hämähäkkimiehen käsikirjoittaja-toimittaja Stan Leen kanssa Amazing Fantasyn numerossa 15 vuoden 1962 elokuussa. Hän jatkoi Hämähäkkimiehen piirtämistä tämän ensimmäisen oman sarjakuvalehden The Amazing Spidermanin numeroissa 1–38 sekä Hämähäkkimiehen vuosijulkaisujen The Spiderman Annualin (jotka olivat tavallisia lehtiä paksumpia) numeroissa 1–2. Noin vuoden päästä Hämähäkkimiehen luomisesta Ditko ja Lee loivat Tohtori Oudon Strange Talesin numerossa 110 vuoden 1963 heinäkuussa. Ditko piirsi myös useita Hulk-tarinoita, kuten Hulkin ensimmäisen lehden viimeisen numeron 6 vuoden 1963 maaliskuussa, ja jatkoi Hulk-tarinoiden piirtämistä Tales To Astonish -lehden numeroissa 60–67. Leen ja Ditkon välille syntyneen riidan seurauksena Ditko erosi Marvelilta The Amazing Spidermanin numeron 38 jälkeen.
Marvelin jälkeen Ditko jatkoi työtään Charltonilla sellaisten hahmojen kuten Kapteeni Atomin, Blue Beetlen ja oman Killjoynsä kanssa.
DC Comicsilla hän aloitti työnsä heinäkuussa 1968 ja lopetti huhtikuussa 1969, mutta hän ehti keksiä Creeperin ja muita hahmoja tuona lyhyenä aikana.
Ditko palasi DC:lle 1970-luvun puolivälissä keksien Shaden, Muuttuvan Miehen, jonka ura ei kestänyt kauan.
Vuonna 1979 Ditko viimein palasi Marvelille ja jatkoi Machine Mania. Jack Kirbyn jälkeen Ditko loi Speedballin ja piirsi mm. Captain Universea ja Speedballin omaa sarjaa sekä muita Marvelin hahmoja, kuten yhden numeron Hulkia ja Daredeviliä.
Myöhemmin hän jatkoi piirtämistä ja kirjoittamista pienempien julkaisijoiden leivissä. Hän voitti Jack Kirby Hall Of Fame -palkinnon vuonna 1989.
Steve Ditko löydettiin kuolleena kotoaan 29. kesäkuuta 2018. Hänen uskotaan kuolleen jo pari päivää aikaisemmin. Hän oli kuollessaan 90-vuotias ja sairasti sydän- ja verisuonitautia.
Työt Marvelilla

Amazing Adventures, numerot 1–6
Amazing Adult Fantasy, numerot 7–14
Amazing Fantasy, numero 15
The Amazing Spiderman, numerot 1–38
The Amazing Spiderman, numerot Annual 1–2
Strange Tales, numerot 110,114–146 (Tohtori Outo)
Strange Tales, numero 2
Fantastic Four, numero 13 (tussaajana)
The Incredible Hulk, numero 2 (tussaajana)
Tales Of The Suspense, numero 47–49 (Rautamies)
Tales To Astonish, numerot 60–67 (Hulk)
Työt DC:llä

Beware The Creeper, numerot 1–6
The Hawk And The Dove, numerot 1–2
Työt Charltonilla

Blue Beetle, numerot 1–6
Strange Super Stories, numerot 75–89 (Kapteeni Atomi)
Captain Atom, numerot 78–89
Ghostly Haunts, Ghostly Stories, The Many Ghosts Of Doctor Graves (suurin osa numeroista)
Työt Warrenilla

Eerie, numerot 3–10
Creepy, numerot 9–16, 21, 24, 26
Creepy Annual, 1976
Kirjallisuutta

Ilpo Lagerstedt: Supersankarit.  Kirjastopalvelu Oy, 1991.  ISBN 951-692-273-2
Aiheesta muualla

Steve Ditkon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Dokhmius

Dokhmius (m.kreik. δόχμιος, dokhmios, ”vino”; lat. dochmius) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta.
Metronin peruskaava on ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu):
Dokhmiusta esiintyy lähes pelkästään kreikkalaisessa tragediassa kohtauksissa, joissa kuvataan voimakkaita tunteita, kuten levottomuutta tai surua. Metronista esiintyy jopa 30 erilaista muunnelmaa, ja sitä yhdisteltiin usein jambiin.
Israelilaisten pako Egyptistä

Mooseksen mahdollisesti käyttämiä kulkureittejä Egyptistä Kanaaninmaahan.
Israelilaisten pako Egyptistä eli exodus (m.kreik. ἔξοδος, éxodos, ’lähteminen’) on Vanhassa testamentissa kuvattu myyttinen tapahtuma, jossa orjina Egyptissä olleet israelilaiset poistuvat Mooseksen johdolla maasta ja lähtevät vaeltamaan kohti luvattua maata nykyiseen Israeliin. Nelikymmenvuotinen pako päättyy Kanaaninmaan rajoille, missä Mooses kuolee.
Tapahtuma on juutalaisuudessa hyvin merkittävä, sillä sen seurauksena israelilaiset sitoutuivat yhteen Jumalaan. Arkeologisia todisteita erämaavaelluksesta tai sitä seuranneesta Kanaaninmaan valloituksesta ei kuitenkaan ole löydetty, ja sen ajoituksesta on erilaisia käsityksiä.
Raamatun kuvaus pakomatkasta

Mooseksen varhaisvaiheista, israelilaisten pakoa edeltävistä tapahtumista, lähdöstä, takaa-ajosta ja matkasta Siinainvuorelle asti kerrotaan Toisen Mooseksen kirjan luvuissa 1–18. Pitkästä erämaavaelluksesta kerrotaan Toisen Mooseksen kirjan loppuosassa sekä Neljännessä ja Viidennessä Mooseksen kirjassa. Mooseksen kuolemaa seuraavasta saapumisesta luvattuun maahan kerrotaan Joosuan kirjassa.
Raamatun mukaan Egyptin faarao oli orjuuttanut maassa asuneet israelilaiset pelätessään näiden tulevan liian vahvoiksi. Maanpaossa ollut israelilainen Mooses saa Jumalalta viestin, jonka mukaan hänen täytyy johdattaa kansansa vapauteen. Mooses ja hänen veljensä Aaron aiheuttavat Egyptiin sarjan vitsauksia, joiden seurauksena faarao päästää israelilaiset vapaiksi ja pakenemaan maasta. Hän kuitenkin muuttaa mielensä ja lähettää sotavaununsa takaa-ajoon. Mooses jakaa Punaisenmeren, ja kun israelilaiset ovat ylittäneet sen, hukuttaa faaraon joukot aaltoihin.
Siinainvuorella Mooses saa Jumalalta kymmenen käskyä ja määrää kansansa palvomaan vain yhtä Jumalaa. Käskytaulut sijoitetaan liitonarkkiin ja se tabernaakkeliin.
Israelilaiset vaeltavat Mooseksen ja Aaronin johdolla Siinain autiomaassa 40 vuoden ajan. Päivittäisen ruokansa he saavat taivaasta satavasta mannasta. Lopulta he saapuvat Kanaaninmaan rajoille, missä Mooses kuolee Nebon vuorella Moabin aromaalla. Ennen kuolemaansa Mooses nimitti Joosuan seuraajakseen, joka hyökkäsi Jordanin länsipuolelle joen yli ja saattoi Kanaaninmaan valloituksen loppuun.
Merkitys

Pako Egyptistä oli käänteentekevä tapahtuma israelilaisten historiassa ja juutalaisuudessa. Paon seurauksena israelilaiset sitoutuivat yhteen Jumalaan, Jahveen, ja saivat Kymmenen käskyä. Nykyajan juutalaiset muistelevat tapahtumaa vuosittain pesah-juhlassa.
Ajoitus ja historiallisuus

Pakotarina on erään teorian mukaan koottu useasta osasta. Nykyaikaan säilynyt kertomus ammentaisi kolmesta tai neljästä lähteestä, jotka sepitettiin ilmeisesti vuosien 700 eaa. ja 400 eaa. välillä. Kirjoitus otettiin Israelissa käyttöön arviolta 900-luvulla eaa., joten sitä varhaisemmat kertomukset olisi välitetty sitä ennen suullisesti.
Jos exodus on historiallinen tapahtuma, se saattoi joidenkin tutkijoiden mukaan tapahtua joskus vuoden 1300 eaa. jälkeen. Sen olisi täytynyt tapahtua viimeistään 1200-luvulla eaa., sillä sen vuosisadan lopulta tunnetaan egyptiläinen steela, jossa Israelin kerrotaan jo olleen olemassa Kanaaninmaalla. Exodus ajoitetaan pääsääntöisesti joko Ramses II:n tai Merenptahin hallituskaudelle. Joskus on myös esitetty varhaisempaa 1400-luvun puoliväliin sijoittuvaa ajoitusta, jonka kannattajat väittävät sen olevan Raamatun tekstille uskollisempi, mitä on kritisoitu niin arkeologisten todisteiden kuin raamatuntulkinnankin pohjalta.
Raamatullinen arkeologia ei ole onnistunut löytämään Siinailta todisteita Raamatussa kuvatusta 600 000 ihmisen paosta Egyptistä lapsineen ja eläimineen ja heidän vaeltelustaan autiomaassa 40 vuoden ajan. Egyptistä ei ole löydetty jälkiä varhaisesta israelilaisesta väestöstä, eikä Kanaaninmaalta merkkejä Joosuan kirjassa kuvatusta valloituksesta tai varhaisten israelilaisten asutuksesta pronssiajalta ennen rauta-aikaa 1200 eaa. Raamatun eksodus-kertomuksessa on aitoja egyptiläisiä kielellisiä ja kulttuurisia yksityiskohtia, joiden on esitetty todennäköisimmin viittaavan israelilaisten jonkinlaiseen alkuperään Egyptissä. Suurin osa tutkijoista katsoo Raamatun kuvauksella olevan jonkinlainen historiallinen pohja, mutta ei kuitenkaan pidä kertomusta sellaisenaan luotettavana. On esitetty, että Egyptistä tullut ryhmä olisi liittynyt Kanaaninmaalla olleeseen israelilaisväestöön, ja heidän kokemuksistaan kertomus olisi syntynyt. Kertomuksessa on esitetty mahdollisesti olevan todellisten tapahtumien ja henkilöiden yhdistämistä myyttisiin elementteihin. Valtavirran ulkopuolelle jää tutkijoita, jotka hylkäävät Raamatun kuvauksen kokonaan, ja jonkin verran enemmän niitä, jotka pitävät sitä yleisesti ottaen luotettavana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Israelilaisten pako Egyptistä Wikimedia Commonsissa
| n k 2>  Mooseksen kirja (Exodus) |
| --- | --- |
Henkilöt:  Mooses  Israelin heimot  Aaron  Besalel  Elieser  Faaraon tytär  Gersom  Israelin ylipappi  Jetro  Itamar  Mirjam  Nabad ja Abihu  Oholiab  Sifra ja Pua  Sippora 
Käsitteet:  Aaronin sauva  Armonistuin  Asera-paalu  Ilmestysmaja  Kaislakori  Kultainen vasikka  Liitonarkki  Manna  Menora  Mooseksen sauva  Näkyleipä  Palava pensas  Papin rintakilpi  Pilvipatsas ja tulipatsas  Pronssiallas  Tefillin  Uhrilahja 
Paikat:  Egypti  Massa ja Meriba  Ramses  Sukkot  Etam  Pi-Hirot  Mara  Elim  Sinin autiomaa  Refidim Horebin vuori  Siinain autiomaa Siinainvuori 
Lähteet:  Pappiskirja  Jahvisti  Elohisti 
Tapahtumat:  Israelilaisten pako Egyptistä  Egyptin vitsaukset  Kymmenen käskyä  Mooseksen laki 
Mooses jakaa meren kahtia.
Istukkakääpä

| Istukkakääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Istukkakäävät Rhodonia
Laji::  placenta
Kaksiosainen nimi
 Rhodonia placenta  (Fr.) Niemelä, K.H. Larsson & Schigel 
Synonyymit
 Oligoporus placentus   Postia placenta   Tyromyces placenta  
Katso myös
   Istukkakääpä Wikispeciesissä   Istukkakääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Istukkakääpä (Rhodonia placenta) on koko Suomessa harvinainen kääpälaji. Istukkakääpä on ruskolahottaja, joka kasvaa kuorettomilla maapuilla ja kannoilla (isäntäpuinaan kuusi ja mänty), yleensä kosteissa kasvupaikoissa, mutta Lapissa sitä on tavattu myös mäntykankaalla. Istukkakäävän on todettu sietävän hyvin siltojen puurakenteiden kyllästysaineena käytettävää kuparia, eikä sen torjumiseen ole vielä löydetty ympäristöehdot täyttävää vaihtoehtoista kyllästettä siltarakenteissa käytettäväksi.
Ulkonäkö

Itiöemä on yksivuotinen ja resupinaattinen eli alustanmyötäisesti kasvava. Väriltään se on usein valkoinen tai tunnusomaisesti vaaleanpunainen ja rakenteeltaan mehukas, melko paksu, helposti lohkeava ja jopa hauras. Pillejä mahtuu 3–4 millimetrille, joukossa on suurempia pitkulaisia pillejä ja pillipinnassa usein pisaroiden jättämiä kuoppia. Tuoretuoksu on makean hapan, ei hedelmäinen kuten erakkokäävällä (Antrodia infirma).
Siltojen lahovauriot

Kuparikylläste ei estä istukkakäävän kasvua. Kromia ja arseenia sisältävien kyllästeiden käytön vähennyttyä se on alkanut lahottaa puukantisia siltoja. Kreosoottikyllästetyissä silloissa istukkakääpää ei ole tavattu. Luonnossa melko harvinainen kääpä menestyy kuparikyllästeisissä puurakenteissa hyvin, koska niissä se ei joudu kilpailemaan muiden lahottajasienten kanssa. Koska sienirihmasto lahottaa puuta sisältäpäin, puurakenteet näyttävät alussa terveiltä. Istukkakääpä voi lahottaa sillan kannen jopa kuudessa vuodessa, vaikka normaalisti kansien odotetaan kestävän 20 vuotta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Istukkakääpä (Rhodonia placenta)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Rhodonia placenta:  Wikidata: Q54371042  BioLib: 304577  EPPO: RHDNPL  Fungorum: 500979  GBIF: 2542856  iNaturalist: 959366  MycoBank: 500979  NatureServe: 2.1063051  NBN: BMSSYS0000050635  NZOR: d08f77b9-eb48-46f0-b1b4-ed9e2b7f29a7  Open Tree of Life: 1019098  Laji.fi: MX.205873 
Polyporus placenta:  Wikidata: Q59549769  AusFungi: 60074770  CoL: 4LJYB  Fungorum: 352533  GBIF: 5245286  MycoBank: 352533
Dion (Pieria)

| Dion> Δῖον |
| --- | --- |
 Dionin arkeologista aluetta.
Sijainti
 Dion
Koordinaatit:  40°10′37″N, 22°29′30″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Dío, Dío-Ólympos, Pieria, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  pyhäkköalue ja kaupunki
Huippukausi:  n. 400 eaa.–400 jaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Makedonian valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Pieria, Makedonia
Pinta-ala:  0,43 km²
Aiheesta muualla
  Dion Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dion (m.kreik. Δῖον, Dīon, myös Δεῖον, Deīon; lat. Dium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Pieriassa Makedoniassa nykyisen Kreikan alueella. Sen arkeologinen alue sijaitsee nykyisen Díon kylän vieressä Dío-Ólympoksen kunnassa Keski-Makedoniassa.
Dion oli makedonialaisten pyhä kaupunki ja Makedonian valtakunnan merkittävin kulttipaikka. Se sai alkunsa Zeus Olympioksen eli Olympoksen Zeuksen pyhäkköalueena ja sai nimensä jumalan mukaan. Kaupunki kehittyi alueelle 400-luvulla eaa. ja kukoisti erityisesti hellenistisellä kaudella 300–100 eaa. sekä Rooman valtakunnan aikana 100–200-luvuilla jaa. Se säilyi asuttuna varhaiskristilliselle ajalle saakka.
Dionin teatteri- ja urheilukilpailut oli omistettu Olympoksen Zeukselle ja muusille. Siellä oli pyhäköt myös muun muassa Demeterille ja Dionysokselle sekä myöhemmin myös Isikselle. Dionissa oli kaksi teatteria, toinen hellenistiseltä ja toinen roomalaiselta ajalta. Kaupungissa oli stadion sekä roomalaisia kylpylöitä, ja monet sen yksityisasunnot olivat loisteliaita.
Maantiede

Dionin kaupunki sijaitsi Pieriassa Makedonian eteläosassa Olympos-vuoren juurella sen koillispuolella ja Aigeianmerelle laskeneen tasangon laidalla. Se hallitsi kapeikkoa, joka johti Makedoniasta Thessaliaan. Antiikin aikana alue oli vain noin seitsemän stadioninmitan eli noin 1,3 kilometrin päässä Thermainlahden rannasta. Nykyisin etäisyys rannikkoon on noin viisi kilometriä. Kaupungin itäpuolelta virtasi Bafyras-joki, nykyinen Vafýras. Joen virtauksen seurauksena arkeologinen alue on nykyisin osin kosteikkoa.
Dionin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 200–500 neliökilometriä. Alueella sijaitsi kaupungin lisäksi Pimpleian kylä. Dionin alueen pohjoispuolella sijaitsi Pydnan poliksen alue ja eteläpuolella Leibethran poliksen alue.