stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saulen taistelu
Taistelu

Paavi Gregorius IX julisti ristiretken Liettuaan ja Samogitiaan vuonna 1236. Kutsuun vastasi silloinen Riian maaherra Volkwin, joka lähti Samogitiaan saman vuoden syksyllä mukanaan Holsteinista tulleita ritareita sekä pihkovalaisia Kalparitariston liittolaisia. Samogitiassa he kohtasivat Vykintasin johtamat liettualaiset, joita vastaan käytiin taistelu 22. syyskuuta 1236. Saksalaisten joukoissa oli 55 ritaria, 600 muuta sotilasta, sekä noin 1 500 virolaista, liiviläistä ja latvialaista sotilasta. Pihkovalaisia osallistui taisteluun noin 200. Taistelupaikan maaperä oli soista, mikä haittasi etenkin raskaasti varustettuja kalparitareita.  Taistelu olikin ristiretkeläisille tappiollinen ja Volkwin sekä 48 ritaria kuolivat.
Seuraukset

Taistelun suorana seurauksena Kalparitaristo menetti aiemmin valtaamansa alueet Väinäjoen toiselta puolelta. Epäsuorana seurauksena oli kalparitariston liittäminen Saksalaiseen ritarikuntaan. Volkwin oli kuitenkin käynyt neuvotteluja Saksalaisen ritarikunnan Hermann von Salzan kanssa lähemmästä yhteistyöstä ritarikuntien kesken jo ennen kuolemaansa. Aiemmin näiden suunnitelmien hidasteena olivat olleet Tanskan vaatimukset Tallinnan kaupungissa. Saulen taistelun jälkeen Kalparitaristo liittyi saksalaiseen ritarikuntaan autonomisena Liivinmaan ritarikuntana.
Ob-La-Di, Ob-La-Da

| ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” The Beatles |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Beatles
 B-puoli: ”Julia”
 Äänitetty : 3.–5., 8., 9., 11. ja 15. heinäkuuta 1968, Abbey Road Studios, Lontoo
 Julkaistu: 8. marraskuuta 1976
 Formaatti: 7"-vinyyli
 Tekijä(t): John Lennon, Paul McCartney
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: pop, ska
 Kesto: 03.10
 Levy-yhtiö: Capitol Records
Listasijoitukset
  Yhdysvallat: 49. (Billboard) Kts. lisää listasijoituksia
The Beatlesin muut singlet
| ”Back in the U.S.S.R.” (UK) 1976”Got to Get You into My Life” (USA) 1976 | ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” (USA) 1976 | ”Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band” / ”With a Little Help from My Friends” 1978 |
Ob-La-Di, Ob-La-Da on Paul McCartneyn kirjoittama musiikkikappale, jonka brittiläinen The Beatles -yhtye julkaisi vuonna 1968 kaksoisalbumillaan The Beatles (tunnetaan myös nimillä The White Album, Valkoinen tupla). Kappaleen nimi on peräisin joruboille ominaisesta sanonnasta, jonka McCartney oli kuullut nigerialaiselta muusikolta Jimmy Scottilta. John Lennon ja George Harrison inhosivat kappaletta.
Vuoden 1969 tammikuussa ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” nousi kolmen viikon ajaksi Britannian singlelistan kärkeen The Marmalade -yhtyeen esittämänä. Beatlesin oma versio julkaistiin singlenä vain muutamissa valtioissa, ja Yhdysvalloissa vasta vuonna 1976. Britanniassa sitä ei ole julkaistu singlenä koskaan.
Laulun synty

Ob-La-Di, Ob-La-Da on jorubakansan käyttämä sanonta, joka tarkoittaa ”elämä jatkuu”. Paul McCartney oli kuullut sen nigerialaiselta congansoittajalta Jimmy Scottilta keskustellessaan tämän kanssa Bag O’Nails -klubilla Sohossa. Sanonta päätyi McCartneyn kirjoittamaan ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” -kappaleeseen muodossa Ob-La-Di, Ob-La-Da, life goes on bra. McCartney kirjoitti kappaleen Intiassa, ja se oli hänen yrityksensä tehdä ska-vaikutteinen laulu.
Vaikka sanonta Ob-La-Di, Ob-La-Da oli Afrikassa yleisessä käytössä, Scott väitti kappaleesta kuultuaan sen olevan hänen keksimänsä, ja osan tuotoista kuuluvan hänelle. Erimielisyydet ratkesivat, kun McCartney antoi Scottin soittaa congaa kappaleen sessiossa. Kyseinen versio ei kuitenkaan päätynyt itse albumille. Paul McCartney on kertonut tapauksesta toisenlaisenkin version: hänen mukaansa sanonta Ob-La-Di, Ob-La-Da, life goes on bra oli Scottin keksimä ja palkkioksi siitä, että oli käyttänyt sitä laulussa McCartney lähetti hänelle sekin.
Kappale merkittiin McCartneyn ja John Lennonin yhdessä tekemäksi, kuten tapana oli. Lennon oli kuitenkin keksinyt vain kappaleen intron ja muutaman sanan.
Nauhoitus

»Olen soittanut tuota kappaletta eilen yhdeksän tuntia. Pitääkö minun tänään tehdä sama uudestaan?» 
(Ringo Starr, The Beatlesin rumpali.)
Paul McCartneyn perfektionismista johtuen The Beatles käytti kappaleen äänittämiseen aikaa noin 42 tuntia. Nauhoitukset alkoivat 3. heinäkuuta 1968, ja kappale tehtiin myöhemmin kahteen otteeseen uusiksi. Ensimmäisenä päivänä äänitettiin rytmiraita, jossa McCartney soitti akustista kitaraa ja Ringo Starr rumpuja. McCartney lauloi päällekkäiset lauluraidat ja soitti lisää kitaraa seitsemännelle otolle, kunnes totesi neljännen raidan olevan sitä parempi, ja lisäsi sitten kitaraa myös siihen.
Seuraavana päivänä McCartney lauloi päävokaalit neljänteen ottoon ja John Lennon sekä George Harrison lauloivat taustalaulun. McCartney lauloi vielä vaihtoehtoisen lauluraidan. Päällekkäisäänityksiä tehtiin lisää 5. heinäkuuta, jolloin nauhoitettiin kolme saksofonia sekä Jimmy Scottin congarumpu. Myös piccolohuilua äänitettiin, mutta se korvattiin myöhemmin McCartneyn toisella kitaralla – joka vääristyneesti kuulosti bassolta. Tämä 5. heinäkuuta äänitetty versio julkaistiin sittemmin albumilla Anthology 3.
8. heinäkuuta aiemmista äänityksistä luovuttiin ja levytystä ryhdyttiin tekemään alusta. Sitten nauhoitettiin kaksitoista ottoa, joissa yhtye soitti samanaikaisesti. McCartney soitti fuzz-bassoa, Lennon pianoa, Harrison akustista kitaraa ja Starr rumpuja. Lennon oli turhautunut kappaleen työstämiseen ja poistui välillä studiosta. Hän palasi marihuanan vaikutuksen alaisena, istui pianon ääreen ja alkoi soittaa kappaleen introa suurella äänenvoimakkuudella kaksi kertaa aiempaa nopeammin. Tätä introa käytettiin julkaistussa versiossa. Kappaleesta äänitettiin kaksitoista ottoa, minkä jälkeen nauhoitettiin laulu ja taustalaulu.
Seuraavana päivänä, 9. heinäkuuta, McCartney aloitti vielä kappaleen tekemisen uudelleen, mutta kahden yrityksen jälkeen hän luopui ajatuksesta. Edellisen päivän lauluraidat kuitenkin nauhoitettiin uudestaan erilaisten ääniefektien, kättentaputuksien ja ”ho-ho-ho”-äännähdyksien kanssa. 11. heinäkuuta nauhalle tallennettiin tuntemattomaksi jääneiden henkilöiden soittamat saksofonit bassoraidan kanssa. Neljä päivää myöhemmin McCartney lauloi vielä osuutensa uusiksi, ja kappale oli viimeinkin valmis. McCartney lauloi vahingossa kappaleessa esiintyvän Desmondin olevan meikkaamassa kauniita kasvojaan (Desmond stays at home and does his pretty face), vaikka tarkoitus oli sanoa Molly. Aluksi McCartney ajatteli laulavansa kappaleen vielä kerran uusiksi, mutta jätti sen lopulta sikseen tajutessaan lauseessa piilevän hauskuuden. Myös yhtyeen muut jäsenet pitivät lipsahduksen aiheuttamasta muutoksesta sanoituksessa.
Tunnelma studiossa oli McCartneyn vaatimusten vuoksi hyvin kireä – kuten monessa muussakin The Beatles -albumin sessiossa. Yhtyeen äänittäjä Geoff Emerick jättikin tehtävänsä vain päivä sen jälkeen, kun ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” oli saatu nauhalle.
Nauhoitus > Kokoonpano

Paul McCartney – laulu, bassokitara, kättentaputukset
John Lennon – piano, taustalaulu, kättentaputukset
George Harrison – akustinen kitara, taustalaulu, kättentaputukset
Ringo Starr – rummut, bongorummut, lyömäsoittimet, kättentaputukset
James Gray, Rex Morris, Cyril Reuben – saksofoni
Geoff Emerick – äänittäjä
George Martin – tuottaja
Rakenne

Kappaleen sävellaji on B-duuri ja tahtilaji 4/4. Toisen ja kolmannen kertosäkeen jälkeen tulee välisoitto. Paul McCartneyn lauluraita on tuplattu.
Julkaisu

”Ob-La-Di, Ob-La-Da” julkaistiin The White Albumiksikin kutsutulla The Beatles -nimisellä studioalbumilla, joka ilmestyi Britanniassa 22. marraskuuta 1968 ja Yhdysvalloissa kolme päivää myöhemmin. Koska kyseessä oli kenties albumin kaupallisin kappale, Paul McCartney olisi halunnut julkaista sen singlenä, mutta ehdotus kaatui muiden Beatles-jäsenten vastustukseen. Erityisesti John Lennon vihasi niin itse kappaletta kuin sen työstämistä. Vuosien 1968 ja 1969 aikana laulu tosin julkaistiin singlenä lukuisissa valtioissa, mutta ei Britanniassa tai Yhdysvalloissa. Single nousi listaykköseksi Sveitsissä ja Itävallassa.
Kappale on julkaistu The Beatlesin lisäksi kokoelma-albumilla The Beatles 1967–1970. Varhainen, 5. heinäkuuta äänitetty versio, julkaistiin albumilla Anthology 3 vuonna 1996. Siinä Jimmy Scott soittaa congarumpuja, ja se on huomattavasti karibialaisvaikutteisempi kuin lopullinen versio.
”Ob-La-Di, Ob-La-Data” on sittemmin kutsuttu ensimmäiseksi ”valkoiseksi reggaeksi”.
Vuonna 2018 antamassaan haastattelussa McCartney väittää, että Lennon ei suinkaan vihannut kappaletta vaan piti siitä.
Single

Yhdysvalloissa kappale julkaistiin singlenä lopulta 8. marraskuuta 1976 B-puolenaan ”Julia”. Julkaisija oli Capitol Records tunnuksella 4347. Single saavutti jonkinasteista menestystä, sillä se nousi esimerkiksi Billboard Hot 100 -listan sijalle 49 ja säilyi listalla kuusi viikkoa. Britanniassa kappaletta ei ole julkaistu koskaan singleformaatissa.
Single > Kappaleet

A-puoli
Ob-La-Di, Ob-La-Da – 3.10 (säv. Lennon/McCartney)
B-puoli
Julia – 2.57 (säv. Lennon/McCartney)
Single > Listasijoitukset

| Valtio | Lista | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | Cashbox | 47. |  |  |  |
|  Yhdysvallat | Billboard Hot 100 | 49. | 6 | 20.11.1976 |  |
|  Yhdysvallat | Record World | 75. |  |  |  |
The Marmaladen versio

| ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” The Marmalade |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 B-puoli: ”Chains”
 Julkaistu: 1968
 Formaatti: 7"-vinyyli
 Tekijä(t): John Lennon, Paul McCartney
 Tuottaja(t): Mike Smith
 Tyylilaji: pop, ska
 Kesto: 03.00
 Levy-yhtiö: CBS Records
Listasijoitukset
  Britannia – 1.
The Marmaladen muut singlet
| ”Wait for Me Mary-Anne” 1968 | ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” 1968 | ”Baby Make It Soon” 1969 |
Skotlantilaisen The Marmalade -yhtyeen versio ”Ob-La-Di, Ob-La-Dasta” oli suuri hitti vuosien 1968 ja 1969 vaihteessa. Toisin kuin The Beatlesin versio, The Marmaladen esitys julkaistiin singlenä myös Britanniassa, missä se nousi listaykköseksi kolmen viikon ajaksi tammikuussa 1969. Marmaladesta tuli siten historian ensimmäinen Britannian listaykköseksi päässyt skotlantilainen yhtye, ja se esitti kappaleen muun muassa Top of the Pops -televisio-ohjelmassa. Marmaladen esittämä ”Ob-La-Di, Ob-La-Da” nousi listan kärkeen myös Norjassa (8 viikkoa) ja Itävallassa. Suomessa se oli parhaimmillaan sijalla 10.
The Marmaladen basisti Graham Knight on muistellut kappaletta kirjassa 1000 UK #1 Hits. The Beatlesin musiikin julkaisija Dick James soitti yhtyeelle  ”Ob-La-Di, Ob-La-Dan” asetaatin, ja yhtye piti kappaleesta. James väitti, ettei hän tarjoa kappaletta muille yhtyeille, mutta todellisuudessa hän oli tyrkyttänyt sitä kaikkiaan 27 esittäjälle. Niinpä Marmalade kiirehti levyttämään kappaleen, vaikka yhtyeen manageri ei olisi halunnut tehdä sitä. Marmaladen jäsenet odottivat kappaleen menestyvän, mutta listaykköseksi nouseminen oli heille yllätys.
Singlen B-puolella oli yhtyeen kitaristi-kosketinsoittajan Junior Campbellin kirjoittama kappale ”Chains”.
The Marmaladen versio > Singlen kappaleet

A-puoli
Ob-La-Di, Ob-La-Da – 3.00 (säv. Lennon/McCartney)
B-puoli
Chains – 2.32 (säv. Junior Campbell)
The Marmaladen versio > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Britannia | 1. | 20 | 7.12.1968 |  |
|  Itävalta | 1. | 4 | 15.2.1969 |  |
|  Norja | 1. | 15 | viikko 3/1969 |  |
|  Länsi-Saksa | 2. |  | 1968 |  |
|  Sveitsi | 2. | 4 | 7.1.1969 |  |
|  Alankomaat | 3. | 8 | 28.12.1968 |  |
|  Suomi | 10. |  | helmikuu 1969 |  |
Muut versiot

Ennen The Marmaladea kappaleen oli levyttänyt englantilainen The Bedrocks, jonka versio nousi loppuvuodesta 1968 Britanniassa sijalle 20. Saksaksi sen levyttivät Tina & Pete Rainford, ruotsiksi Claes-Göran Hederström ja norjaksi Vigis Mostad. Kaikissa käännösversioissa säilytettiin sen alkuperäinen nimi. Coverin ovat tehneet myös No Doubt ja Herb Alpert & The Tijuana Brass.
Suomeksi ”Ob-La-Di, Ob-La-Dan” levytti Ernos-yhtyeen solisti Erno Lindahl nimellä ”Elämältä halua en enempää”. Sanat oli tehnyt Juha Vainio, ja se nousi Suomessa listasijalle kahdeksan.
Arto Savonen

Arto Olavi Savonen (s. 30. syyskuuta 1960 Loimaa) on suomalainen, 1980- ja 1990-luvuilla menestynyt painonnostaja.
Savonen sijoittui Barcelonan olympialaisissa 1992 110-kiloisten sarjassa sijalle 13. MM-kilpailuissa hän sijoittui yli 110-kiloisten sarjassa seitsemänneksi vuonna 1990 ja 110-kiloisten sarjassa kymmenenneksi vuonna 1991. EM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan kahdeksas vuonna 1990 ja kymmenes vuonna 1991. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti vuosina 1989–1991.
Seuratasolla Savonen edusti Loimaan Leiskua, Porin Pyrintöä, Puntti-Karhuja ja Lohja Liftingiä. Hän voitti yhdeksän Suomen-mestaruutta vuosina 1986–1996. Viimeisen SM-mitalin hän sai vuonna 2008. Veteraanisarjoissa hän voitti Euroopan-mestaruuden vuosina 1995 ja 1996.
Arto Savosen aviopuoliso on judoka Anne Åkerblom.
Savon Työ

Savon Työ oli Kuopiossa vuosina 1924–1930 ilmestynyt kommunistinen sanomalehti.
Lehden edeltäjä oli viranomaisten elokuussa 1923 lakkauttama Savon Kansa. Sen julkaisuyhtiö Savon Kansan Kirjapaino Oy sai jatkaa toimintaansa syksyllä 1924 ja ryhtyi julkaisemaan uutta lehteä. Toiminnan turvaamiseksi Savon Työn virallisina julkaisijoina toimi joukko yksityishenkilöitä.
Edeltäjänsä tavoin Savon Työ oli etupäässä poliittinen lehti, joka SKP:n uuden linjan mukaisesti kiinnitti huomiota myös pienviljelijöiden asemaan. Samalla se pyrki olemaan entistä parempi uutisväline. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden painos pysytteli ilmeisesti 5 000 kappaleen tuntumassa. Pohjois-Savon lisäksi se toimi Kainuun työväenjärjestöjen äänenkannattajana.
Lehden vastaavina toimittajina työskentelivät Ville Ronimus (1924–1925), Emil Virtanen (1925), Esa Hietanen (1925–1926) ja Yrjö Enne (1926–1927). Toimitustyöhön osallistuivat myös Kaarlo Luoto ja Aapeli Majanen. SKP:n oppositioryhmään kuulunut Luoto erotettiin päätoimittajan tehtävistä vuonna 1928. Hänen jälkeensä toimittajiksi otetut Kalle Lampinen ja Yrjö Tuominen irtisanottiin ”hoipertelijoina” vuonna 1929. Savon Työllä oli myös niin sanottuja ”linnatoimittajia” eli yksityishenkilöitä, jotka kantoivat juridisen vastuun lehdestä. Loppuvaiheessa todellisena päätoimittajana työskenteli Esa Hietanen.
1930-luvun alkuun mennessä Savon Työn julkaisuyhtiö oli ajautunut konkurssin partaalle. Helmikuussa 1930 lehti sai kahden kuukauden lakkautustuomion, toukokuussa se lakkautettiin uudestaan ja kesäkuussa viranomaiset estivät koko kommunistilehdistön toiminnan. Lapualaiset muiluttivat lehden entisen linnatoimittajan Emanuel Juutin, kun taas samassa tehtävässä toimineen Kalle Korhosen muilutus epäonnistui. Savon Kansan Kirjapaino Oy joutui SDP:n käsiin ja alkoi julkaista sosiaalidemokraattista Savon Työmiestä (myöhemmin Savon Kansa).
Savota

Savota (ven. Чи́кино, Tšikino) on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 32 kilometriä Hatsinasta lounaaseen ja kuusi kilometriä Possatasta länteen. Asukkaita on 18 henkeä (vuonna 2010).
Kylä on saanut nimensä Venäjän kansalaissotaan saakka toimineesta Tšikinin veljesten kuparinvalssaamosta. Sen yhteyteen tehty suuri tekojärvi on edelleen olemassa. Savotan asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Savota koostuu omakotitaloista. Kylässä on kauppa.
Nähtävyyksiin kuuluvat entisen kartanon puistoalue ja 1940-luvulla rakennetun Taamitsan vesivoimalaitoksen rauniot. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue.
Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkue

Saudi-Arabian jalkapallomaajoukkue on Saudi-Arabian jalkapalloliiton hallinnoima Saudi-Arabiaa kansainvälisissä otteluissa edustava joukkue. Joukkue on selviytynyt MM-kilpailuihin kuudesti ja sen paras saavutus on Yhdysvaltojen kisoissa 1994 selviytyminen toiselle kierrokselle. Saudi-Arabia on voittanut Aasian mestaruuden kolmesti vuosina 1984, 1988 ja 1996.
Maailmanmestaruuskilpailut

1994 – Neljännesvälierät
1998 – Alkulohko
2002 – Alkulohko
2006 – Alkulohko
2010 – Ei selviytynyt
2014 – Ei selviytynyt
2018 – Alkulohko
2022 – Alkulohko
Saudi-Arabia pelasi ensimmäisen kerran MM-kilpailuissa Yhdysvalloissa 1994. Alkulohkon ensimmäisessä ottelussa se hävisi Alankomaille 1–2 johdettuaan ottelua tauolla Fuad Anwar Aminin maalilla. Toisessa ottelussa Saudi-Arabia voitti Marokon 2–1; Sami al-Jabir vei Saudi-Arabian rangaistuspotkulla johtoon ottelun 7. minuutilla, ja Marokon tasoituksen jälkeen Anwar Amin teki voittomaalin ennen taukoa. Kolmannessa ottelussa Saudi-Arabia voitti Belgian 1–0; Sa’id al-Uwairan teki 5. minuutilla ottelun ainoan maalin puolikentästä alkaneella soololla, ja Kansainvälisen jalkapalloliiton keväällä 2002 järjestämässä äänestyksessä kaikkien aikojen MM-kisamaalista tämä maali sai kuudenneksi eniten ääniä. Saudi-Arabia selviytyi lohkonsa kakkosena neljännesvälieriin, joissa se hävisi Ruotsille 1–3; Saudi-Arabian ainoan maalin teki Fahad al-Ghesheyan.
Ranskan MM-kilpailuissa 1998 Saudi-Arabia jäi alkulohkossaan viimeiseksi hävittyään Tanskalle 0–1 ja Ranskalle 0–4 sekä pelattuaan Etelä-Afrikan kanssa tasan 2–2. Saudi-Arabian maalintekijät olivat Sami al-Jabir ja Yousuf al-Thunayan, jotka molemmat tekivät maalin rangaistuspotkusta.
Japanissa ja Etelä-Koreassa pelatuissa vuoden 2002 MM-kilpailuissa Saudi-Arabia hävisi kaikki kolme otteluaan: Saksalle 0–8, Kamerunille 0–1 ja Irlannille 0–3.
Saksan MM-kilpailuissa 2006 Saudi-Arabia pelasi ensin Tunisian kanssa tasan 2–2, maalintekijöinään Yasir al-Qahtani ja jälleen Sami al-Jabir. Tämän jälkeen joukkue hävisi Ukrainalle 0–4 ja Espanjalle 0–1, mikä tiesi jäämistä alkulohkon viimeiselle sijalle.
Venäjän MM-kilpailuissa 2018 Saudi-Arabia menetti jatkomahdollisuutensa hävittyään Venäjälle 0–5 ja Uruguaylle 0–1. Saudi-Arabia nousi lohkossa kolmanneksi voittamalla viimeisessä ottelussa Egyptin 2–1, maalintekijöinään Salman al-Faraj rangaistuspotkusta ja Salem al-Dawsari.
Aasian-mestaruuskilpailut

1984 – Mestari
1988 – Mestari
1992 – Toinen
1996 – Mestari
2000 – Toinen
2004 – Ensimmäinen kierros
2007 – Toinen
2011 – Ensimmäinen kierros
2015 – Ensimmäinen kierros
2019 – Neljännesvälierät
Entisiä valmentajia

2011–2013  Frank Rijkaard
2013–2014  Juan Ramón López Caro
2015–2017  Bert van Marwijk
2017–2019  Juan Antonio Pizzi
Hermann Sasse

| Hermann Otto Erich Sasse |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1895 Sonnenwald, Saksa
Kuollut: 9. elokuuta 1976 Adelaide, Australia
Puoliso:  Charlotte Margarete Naumann
Ura
Uskontokunta:  luterilainen
Hermann Otto Erich Sasse (17. heinäkuuta 1895 Sonnenwald, Saksa – 9. elokuuta 1976 Adelaide, Australia) oli saksalainen luterilainen teologi ja kirjailija. Hän oli 1900-luvun tunnetuimpia tunnustuksellisia luterilaisia teologeja.
Sasse aloitti opintonsa klassisen liberalismin edustajien, kuten Adolf Harnackin alaisuudessa. Oltuaan vuoden (1925–1926) vaihdossa Hartford Seminaryssä Yhdysvalloissa Sasse palasi Saksaan opettajaksi Erlangenin yliopistoon. Tänä aikana hän oli aktiivinen ekumeenisessa liikkeessä. 1930-luvun alussa hän kritisoi Saksan kansallissosialistista työväenpuoluetta ja Adolf Hitleriä. Vaikkei hän allekirjoittanut Barmenin julistusta 1934, hän oli yhdessä Dietrich Bonhoefferin ja muiden kanssa tekemässä vähemmän tunnettua Bethelin tunnustusta vuonna 1933.
Vuonna 1949 Sasse muutti Adelaideen, Australiaan. Siellä hän työskenteli United Evangelical Lutheran Church of Australian (joka yhdistyi Australian luterilaiseen kirkkoon) seminaarissa kuolemaansa 1976 asti.
Tuotanto

Sassella oli yhteensä 479 julkaisua. Tunnetuimpia ovat Here We Stand (Olen luterilainen), joka julkaistiin 1946 sekä This is My Body (Tämä on minun ruumiini), joka julkaistiin 1959.
Hermann Sasse -palkinto

Saksan Itsenäisellä evankelis-luterilaisella kirkolla on oma Sassen mukaan nimetty tunnustuspalkintonsa, Hermann Sasse -palkinto (Hermann-Sasse-Preis), jonka se jakaa vuosittain. Palkinnon arvo on 1500 euroa.
Suomennetut teokset

Olen luterilainen.  Jyväskylä:  SLEY-Kirjat, 1992.  ISBN 951-617-977-0
Tämä on minun ruumiini - Lutherin taistelu ehtoollisen reaalipreesensin puolesta.  Helsinki:  Concordia, 2011.
Aiheesta muualla

Sassen luterilaista tunnustusta käsittelevä artikkeli "Kenen te sanotte minun olevan" -luettavissa suomeksi
Sassen ehtoollista käsittelevä artikkeli "Tämä on minun ruumiini" luettavissa suomeksi
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Australia  Deutsche Biographie  DDB  Trove 2 
Muut:  SNAC  IdRef
Savisirkkunen

| Savisirkkunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Savisirkkuset Haplospiza
Laji::  rustica
Kaksiosainen nimi
 Haplospiza rustica  (Tschudi, 1844) 
Alalajit
 H. r. arcana  H. r. barrilesensis  H. r. rustica  H. r. uniformis 
Katso myös
   Savisirkkunen Wikispeciesissä   Savisirkkunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Savisirkkunen (Haplospiza rustica) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan savisirkkunen on noin 13 cm. Koiras on väritykseltään harmaa. Selkä on hieman vatsaa tummempi. Siivet ovat mustat ja harmaareunaiset. Naarassavisirkkunen on selästään oliivinruskea. Rinnassa on ruskehtavia raitoja. Nokka on kartionmuotoinen ja teräväkärkinen. Valkokylkipuhkoja (Diglossa albilatera) ja andiensirkku (Phrygilus unicolor) muistuttavat ulkonäöltään savisirkkusta. Valkokylkipuhkoja eroaa valkoisten siivenalusten ja andiensirkku on kookkaampi ja vaaleampi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Keski-Amerikassa savisirkkusta tavataan Meksikosta Panamaan ulottuvalla alueella. Etelä-Amerikassa linnun elinalueet sijaitsevat laikuttaisesti Venezuelasta Boliviaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden metsien pohjakerrokset ja metsien reunamaat ja pensaikkoiset aukeat. Savisirkkusen elinympäristöt sijaitsevat yleensä 1 500–2 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Savisirkkuset liikkuvat yleensä pareittain tai pieninä ryhminä ja voi olla muiden lintulajien mukana sekaparvissa. Ravintonsa laji etsii maasta tai puiden lehvästön alaosista.
Savon Lehti

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Savon Lehti oli Kuopiossa vuosina 1911–1912 ilmestynyt sanomalehti.
Nuorsuomalaisen puolueen oikeistoon kuulunut piirijärjestö perusti Savon Lehden sen jälkeen kun sopimus puolueen vasemmistoa edustaneen Savon kanssa oli rauennut ja sen päätoimittaja Mikko Puhakka oli pakotettu eroamaan. Savon Sanomien kirjapainossa painettu Savon Lehti ei pärjännyt kilpailussa Savolle ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Mikko Puhakka (1911–1912) ja Heikki Hyppönen (1912).
Aiheesta muualla

Savon Lehti digitoituna kansalliskirjastossa