stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Constanța

| Constanța |
| --- | --- |
 Constanțan kasino
 lippu:  vaakuna
 Constanța
 Koordinaatit: 44°10′N, 28°38′E 
Valtio:  Romania
Piirikunta:  Constanța
Ensimmäinen asiakirjamaininta:  600-l. eaa.
Hallinto:  
 – Pormestari:  Radu Ștefan Mazăre
Väkiluku (2011):  283 872
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.primaria-constanta.ro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Constanța ([kon'stan.ʦa]; turk. Köstence, bulg. Кюстенджа) on kaupunki Kaakkois-Romaniassa Mustanmeren rannikolla, Dobrudžan alueella, ja se on Constanțan piirikunnan pääkaupunki. Kaupungissa oli vuonna 2007 noin 304 000 asukasta, ja se oli Romanian viidenneksi suurin kaupunki. Siellä on Romanian tärkein satama, ja sieltä on kanavayhteys Tonavaan.lähde?
Historia > Antiikki

Antiikin kreikkalaiset perustivat 500-luvulla eaa. nykyisen Constanțan paikalle Tomis-nimisen siirtokunnan, ja Constanțaa pidetäänkin Romanian alueen vanhimpana kaupunkina. Keisari Augustus karkotti 8 jaa. Tomikseen runoilija Ovidiuksen, joka kuoli siellä. Konstantinus Suuri rakennutti kaupungin uudelleen 300-luvulla jaa. ja antoi sille uuden nimen Constantiana, mistä nykyisen Constanțan nimi on peräisin.
Tunnettuja Constanțassa syntyneitä

Simona Amânar
Gheorghe Hagi
Simona Halep
Andrei Pavel
Cătălina Ponor
Daniela Sofronie
Alexandra Stan
Sebastian Stan
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Constanța Wikimedia Commonsissa
Telakka Constanțassa
ENaira

eNaira on Nigerian keskuspankin (CBN) lokakuussa 2021 liikkeelle laskema digitaalinen keskuspankkiraha. Se on Nigerian rahayksikön nairan digitaalinen versio.
Digitaalisen eNairan käyttö on jäänyt varsin vähäiseksi Nigerian talouselämässä, josta epävirallisen harmaan talouden osuus on jopa 65 prosenttia ja jossa käteisellä käytävä kauppa on yhä erittäin suosittua. Maksutapahtumia eNairalla kertyi vain 14 000 viikossa, kun sähköisiä pankkitapahtumia tilastoitiin vuonna 2022 kuitenkin 5,2 miljardia. Tilannetta on tulkittu jopa eNairan epäonnistumiseksi, vaikka eNairan käyttöönotosta oli kulunut alle kaksi vuotta. Uusia käyttäjiä tavoitellakseen Nigerian keskuspankki käynnisti kesäkuussa 2023 kampanjan, jolla pyritään edistämään eNairan käyttöä ulkonigerialaisten Nigeriaan tekemissä rahasiirroissa.
Luettelo valtioiden tunnuslauseista

Luettelo valtioiden tunnuslauseista:
Itsehallintoalueet

Anguilla: Unity, Strength and Endurance
Aostanlaakso : Fier et a l’abada tanqu’a la fin
Amerikan Samoa: Samoa Muamua le Atua
Asturia: Hoc Signo Tuetur Pius, Hoc Signo Vincitur Inimicus
Aruba: Semper progrediens
Azorit: Antes morrer livres que em paz sujeitos
Baskimaa : Zazpiak Bat
Bermuda: Quo fata ferunt
Brittiläinen Antarktiksen alue: Research and Discovery
Brittiläinen Intian valtameren alue: In tutela nostra Limuria
Brittiläiset Neitsytsaaret: Vigilate (epävirallinen)
Bretagne: Kentoc'h mervel eget bezañ saotret
Caymansaaret: He hath founded it upon the seas
Cookinsaaret: ei motto
Cornwall: Onen hag oll
Englanti: Dieu et mon droit
Etelä-Georgia ja Eteläiset Sandwichsaaret: Leo terram propriam protegat
Falklandinsaaret: Desire the Right
Friisinmaa : ei mottoa
Friuli: ei mottoa
Färsaaret: ei mottoa
Galicia: Hoc hic mysterium fidei firmiter profitemur
Gibraltar: Montis Insignia Calpi ja Nulli Expugnabilis Hosti
Grönlanti: ei mottoa
Guam: ei mottoa
Guernsey: ei mottoa
Irakin Kurdistan: ھیچ دۆستێک جگە لە چیاکان
Jersey: ei mottoa
Kanariansaaret: Océano
Katalonia: Som i Serem (epävirallinen)
Kookossaaret (Keelingsaaret): Maju Pulu Kita
Korsika : ei mottoa
Madeira: Das Ilhas, As Mais Belas E Livres
Mansaari: Quocunque Ieceris Stabit
Montserrat: A people of excellence, moulded by nature, nurtured by God
Niue: ei mottoa
Nuevo León: Semper Ascendens
Oksitania :ei mottoa
Pohjois-Mariaanit: ei mottoa
Puerto Rico: Joannes est nomen ejus
Pääsiäissaari: He hanga te Atu'a he pakea te ma'eha ote mori nei ite he nua ta'atoa
Ranskan eteläiset ja antarktiset alueet: Liberté, égalité, fraternité
Ranskan Polynesia: Tahiti Nui Māre'are'a
Réunion: Florebo quocumque ferar
Saba: Remis velisque
Saint Helena: Loyal and unshakeable
Saint-Pierre ja Miquelon: A Mare Labor
Sansibar: Zanzibar kwa Afrika; Zanzibar kwa ajili ya Dunia
Sardinia : ei mottoa
Sint Maarten: Semper progrediens
Sisilia: An.Tu.Do. ANimus TUus DOminus
Skotlanti: In My Defens God Me Defend
Tokelau: Tokelau mo te Atua
Tristan da Cunha: Our faith is our strength
Turks- ja Caicossaaret: ei mottoa
Uusi-Kaledonia: Terre de parole, terre de partage
Vallonia: Walon todi
Wales: Cymru am byth
Wallis ja Futuna: Liberté, égalité, fraternité
Yhdysvaltain Neitsytsaaret: United In Pride And Hope
Kansainväliset järjestöt

Euroopan unioni: Moninaisuudessaan yhtenäinen, In varietate concordia (katso: Euroopan unionin symbolit)
Joutilaat

| Joutilaat |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Iiro Törmä, 2001.
Ohjaaja:  Susanna Helke Virpi Suutari
Käsikirjoittaja:  Susanna Helke Virpi Suutari
Tuottaja:  Ulla Simonen
Säveltäjä:  Sanna Salmenkallio
Kuvaaja:  Harri Räty
Pääosat:  Tero Kinnunen Jaakko Lähdesmäki Harri Moilanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kinotar Oy
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  78 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joutilaat on Susanna Helken ja Virpi Suutarin ohjaama vuonna 2001 ensi-iltansa saanut seurantadokumentti työttömistä nuorista miehistä. Elokuva sai myös huomiota kansainvälisesti palkittuna: Nordisk Panorama, Århus, Tanska 2001: Pohjoismaiden parhaan dokumenttielokuvan palkinto, International Filmmaker Film Festival, Milano, Italia 2002: 1. palkinto (5 000 €), Media&Message 2003: Grand Prix ja asiaohjelmien pääpalkinto.
Elokuva sai Jussi-palkinnon parhaasta dokumenttielokuvasta v. 2002.
Dokumenttielokuva sijoittuu vuosituhannen vaihteen Kainuuseen, Suomussalmen kuntaan, jossa työttömyys vallitsee elämää. Dokumentti seuraa kolmen, juuri täysi-ikäisen kaveruksen, Lötkön (Jaakko Lähdesmäki), Bodin (Tero Kinnunen) ja Hapan (Harri Moilanen) elämää itsenäistymisen kynnyksellä, jotka yrittävät selvitä päivä kerrallaan arjen haasteissa. Dokumentissa seurataan kuinka nuoret viettävät aikaansa ystäviensä ja perheensä seurassa ja kuinka nuoret yrittävät päästä työelämään kiinni valitettavan huonolla menestyksellä. Dokumentissä näytetään korutonta kertomaa arjesta joka sisältää paljon joutenoloa, pillurallia, kiroilua ja alkoholinkäyttöä. Elokuvassa käydään Suomussalmen lisäksi myös pääkaupunkiseudulla ja Sotkamon Naapurinvaaralla.
Dokumentin päähenkilöistä Harri Moilanen ja Tero Kinnunen asuvat edelleen Suomussalmella.Yksi pääösan esittäjistä, Jaakko Lähdesmäki on kuollut.
Dokumentin ensi-ilta järjestettiin Helsingin Kino Andorrassa joulukuussa vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Arvosteluita:
Film-o-holic.com
Filmgoer.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Parhaan dokumentin Jussi-palkinnon saaneet elokuvat |
| --- | --- |
 No Comments (1985)  Joutilaat (2002)  Elämän äidit (2003)  Sotalapset (2004)  Melancholian 3 huonetta (2005)  Sen edestään löytää (2006)  Kenen joukoissa seisot (2007)  Yhden tähden hotelli (2008)  Katastrofin aineksia (2009)  Kansakunnan olohuone (2010)  Miesten vuoro (2011)  Ikuisesti sinun (2012)  Kovasikajuttu (2013)  Laulu koti-ikävästä (2014)  Eedenistä pohjoiseen (2015)  Ompelijatar (2016)  Kuun metsän Kaisa (2017)  Hobbyhorse Revolution (2018)  Yrittäjä (2019)  Aatos ja Amine (2020)  Neiti Aika (2021)  Invisible Demons – Tuhon merkit (2022)  Karaokeparatiisi (2023) 
| n k Susanna Helke |
| --- | --- |
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Joskus jopa hävytön (1993)  Rakastaja - Olisi tragedia jos sinulle kävisi huonosti (1994)  Tervaskanto (1995)  Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista (1996)  Valkoinen taivas (1998)  Saippuakauppiaan sunnuntai (1999)  Joutilaat (2001)  Pitkin tietä pieni lapsi (2005)  Kevät (2006)  Sota (2006)  Leikkipuisto (2010)  American Vagabond (2013)  Armotonta menoa – Hoivatyön lauluja (2022) 
Lyhytelokuvat (ohjaus):  Eläimen käsi - rajallisia luontosuhteita (1994)
Argentiinan lippu

Argentiinan lippu. Mittasuhteet 9:14.
Argentiinan koristelippu.
Argentiinan lippu on Argentiinan tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella. Lippu on otettu käyttöön vuonna 1812. Se on kolmiraitainen ja muodostuu kolmesta tasalevyisestä vaakaraidasta. Raidoista ylin ja alin ovat vaaleansinisiä ja keskimmäinen on valkoinen. Lipun keskelle lisättiin 1818 keltainen ”Toukokuun aurinko” eli Inti (esp. Sol de Mayo).
Lippua, jossa on aurinkosymboli keskellä, kutsutaan viralliseksi seremonialipuksi (esp. Bandera Oficial de Ceremonia). Lippu ilman aurinkoa on koristelippu (esp. Bandera de Ornato). Kumpaakin versiota pidetään Argentiinan kansallislippuna.
Virallinen kuvaus > Muoto ja koko

Vuodesta 1978 lipun viralliset mittasuhteet ovat 9:14 ja sen virallinen koko on 0,9 kertaa 1,4 metriä. Lipun raitojen korkeus on 30 cm.
Virallinen kuvaus > Värit

Lipun väreistä käydään keskustelua, sillä lipun värejä ei ole määritelty virallisesti. Espanjan kielen sanaa celeste käytetään kuvaamaan lipun vaaleansinisten raitojen väriä. Pantone määrittelee tämän värin N21-01, joka vastaa RGB-väriä 155, 196, 226.
| Väri | RGB | HTML | HSV | Lab | CMYK | Malli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Celeste | 156, 196, 226 | #9BC4E2 | 201, 31, 89 | 77, -9, -20 | 37, 12, 3, 0 |  |
| Celeste (Web-versio) | 153, 205, 255 | #99CCFF | 210, 40, 100 | 80, -3, -31 | 35, 10, 0, 0 |  |
| Valkoinen | 255, 255, 255 | #FFFFFF | 0, 0, 100 | 100, 0, 0 | 0, 0, 0, 0 |  |
| Kullankeltainen | 255, 205, 51 | #FFCD33 | 45, 80, 100 | 85, 8, 76 | 1, 19, 89, 0 |  |
| Musta | 0, 0, 0 | #000000 | 0, 0, 0 | 0, 0, 0 | 75, 68, 67, 90 |  |
Virallinen kuvaus > Aurinkosymboli

Lipun aurinkosymboli on kopio ensimmäisessä argentiinalaisessa kolikossa (vuodelta 1813) olevasta kaiverruksesta.
Vuonna 1978 auringon väriksi määriteltiin kullankeltainen (amarillo oro). Auringon sisähalkaisijaksi määriteltiin 10 cm ja ulkohalkaisijaksi 25 cm (auringon halkaisija on  5/6 valkoisen raidan korkeudesta ja auringon ”naama” on  2/5 auringon korkeudesta).
Auringossa on 32 sädettä, joista 16 on suoria ja 16 aaltoilevia.
Lipun symboliikka

Yleisin selitys lipun väreille on, että sininen kuvaa taivasta, valkoinen pilviä ja keltainen aurinkoa. Toisen selityksen mukaan sininen kuvaa Río de la Plata-jokea ja valkoinen hopeaa (Argentiinan nimi on johdettu latinan sanasta argentum, joka tarkoittaa hopeaa). Muita selityksiä on, että värit on valittu Bourbon-suvun tai Neitsyt Marian vaatteiden väreistä.
Provinssien liput

Buenos Aires
Buenos Airesin maakunta
Chaco
Chubut
Córdoba
Corrientes
Entre Ríos
Formosa
Jujuy
La Pampa
La Rioja
Mendoza
Misiones
Neuquén
Salta
San Juan
San Luis
Santa cruz
Santa Fe
Santiago del Estero
Tulimaa, Etelämantereen sektori ja Etelä-Atlantin saaret
Tucamán
Catamarcan ja Rio Negron provinsseilla ei ole lippua.
Aiheesta muualla

Lisätietoja Argentiinan lipusta. (espanjaksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mustion ruukki

| Mustion ruukki Svårta bruk |
| --- | --- |
 Peltokosken voimalaitos.
 Mustion ruukki
 Koordinaatit: 60°09′35″N, 23°50′15″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Uusimaa
Kunta:  Raasepori
Entinen kunta:  Karjaan maalaiskunta (Mustio)
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä, taajama
Väkiluku (2022):  219
Postinumero:  10360
Mustion ruukki (ruots. Svartå bruk) on toinen Mustion kylän taajamista.
Mustion ruukin taajamassa on 219 asukasta (2022).
João Rodrigues Cabrilho

João Rodrigues Cabrilho
João Rodrigues Cabrilho (espanjaksi Juan Rodríguez Cabrillo; 1499 – 3. tammikuuta 1543) oli portugalilais-espanjalainen tutkimusmatkailija, joka purjehti ensimmäisenä eurooppalaisena nykyisen Kalifornian rannikkoa pitkin Pohjois-Amerikassa.
Vuosisatoja on kiistelty, oliko Cabrilho portugalilainen vai espanjalainen, sillä hänen synnyinpaikastaan ei ole selvyyttä. Antonio de Herrera y Tordesillasin kirja vuodelta 1615 viittaa häneen portugalilaisena, mutta ei mainitse tiedon lähdettä. Vuonna 2015 löydetty maininta oikeudenkäyntimuistiinpanoista vuodelta 1532 puolestaan viittaa Cabrilhon olleen kotoisin Palma de Micergilion kylästä Córdobassa, Espanjassa.
Jakob Lorber

Jakob Lorber
Jakob Lorber (22. heinäkuuta 1800 Kanischa, Steiermark, Saksalais-roomalainen keisarikunta – 24. elokuuta 1864 Graz, Itävalta) oli itävaltalainen muusikko, mystikko ja kirjailija. Hän kutsui itseään "Jumalan kirjuriksi" ja katsoi kirjoittavansa jumalallisen inspiraation johtamana. Hänen seuraajansa muodostavat opintopiirejä, Lorber-yhteisöjä, jotka puolestaan ovat järjestäytyneet löyhäksi yhteenliittymäksi nimeltä Lorber-seura (saks. Lorber-Gesellschaft), joka toimii erityisesti saksankielisillä alueilla.
Lorberin toiminnan arviointia

Lorber sai jo elinaikanaan seuraajia, ja hänen kuolemansa jälkeen keskittyivät hänen teostensa julkaisukuntoon saattamiseen ja painamiseen. Lorberin seuraajat muodostivat paikallisia yhteisöjä ja opintopiirejä, joissa tutkittiin Lorbetin filosofiaa ja pyrittiin soveltamaan käytäntöön hänen opetuksiaan. Vuonna 1921 Lorberin seuraajat perustivat oman kirjankustantamon ja -painon nimeltä Lorber-Verlag. Vuonna 1924 Lorberin seuraajien yhteisöt liittyivät yhteen löyhästi organisoiduksi järjestöksi nimeltä Neusalems-Gesellschaft ("Neusalem-seura"). Tämä toimi lähinnä saksankielisissä maissa, vaikka toimintaa oli myös Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikassa. Kansallissosialistinen Saksa kielsi Neusalem-seuran 1937. Toisen maailmansodan jälkeen toiminta aloitettiin uudelleen vuonna 1949 nimellä Lorber-Gesellschaft ("Lorber-seura").
Lorberin seuraajien piirin ulkopuolella hänen kirjoituksiinsa on suhtauduttu enimmäkseen kriittisesti. Katolisen kirkon I Vatikaanikonsiili tuomitsi Lorberin teokset harhaoppisiksi vuonna 1869, koska hän ei tunnustanut Kristuksen sovitustyötä eikä kirkon asemaa pelastushistoriassa. Saksan evankeliset kirkot ovat todenneet, että Lorber saattoi toimia vilpittömässä uskossa, mutta että hänen teoksensa eivät silti sisällä oikeaa ilmoitusta.
Lorberin vaikutus Suomessa

Suomessa Lorber-seuran epävirallinen toiminta alkoi vuonna 1972. Tällöin Cosmos Syndicate alkoi julkaista monistemuotoista lehtistä Uusi ilmestys. Se julkaisi myös otteita Lorberin kirjoista. Toiminnasta vastasi rekisteröimätön Sitadel-yhdistys. Sitadelin toiminta hiipui kuitenkin muutamassa vuodessa, eikä Lorber-seuralla ole tällä hetkellä tiettävästi seuraajia Suomessa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Johnny Logan

| Johnny Logan |
| --- | --- |
 Johnny Logan, 2024
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1954 (ikä 70) Frankston, Australia
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mr Eurovision, King of Eurovision
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1978–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu, kitara
Aiheesta muualla
www.johnnylogan.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johnny Logan, oikealta nimeltään Seán Patrick Michael Sherrard (s. 13. toukokuuta 1954 Frankston, Australia) on irlantilainen laulaja. Hän on voittanut Eurovision laulukilpailun kahdesti laulajana ja kahdesti kappaleen säveltäjänä, eli käytännössä koko kilpailun yhteensä kolme kertaa. Hän on ainoa Eurovision-laulukilpailun kolmesti voittanut ihminen. Uransa aikana Logan on julkaissut 40 singleä ja 19 albumia.
Loganin isä oli tunnettu irlantilainen tenori Patrick O'Hagan, joka esiintyi mm. kolmesti Valkoisessa talossa Washingtonissa. Perhe muutti takaisin Irlantiin Johnnyn ollessa kolmen vuoden ikäinen. Lapsuudessaan ja nuoruudessaan hän soitti kitaraa ja kirjoitti lauluja. Koulun jälkeen hän toimi sähköasentajana ja esiintyi folk- ja blues-klubeilla.
Ensimmäisen euroviisuvoittonsa Logan saavutti 1980 Haagissa Alankomaissa Shay Healyn kappaleella "What's Another Year?". Toisen voittonsa hän nappasi 1987 Brysselissä Belgiassa omalla kappaleellaan "Hold Me Now". Vuonna 1992 Malmössä Ruotsissa käydyn kilpailun voitti Linda Martin Loganin kirjoittamalla kappaleella "Why Me?" . Aikaisemmin Martinin esittämä Loganin kirjoittama kappale oli lähellä voittoa vuonna 1984 Luxemburgissa, kun "Terminal 3" sijoittui toiseksi voiton mentyä ruotsalaiselle Herreysille kappaleella "Diggi-loo diggi-ley".
Hänellä on kolme poikaa avioliitostaan Ailís Sherrardin kanssa. Pojista Jack on soittanut isänsä taustayhtyeessä. Avioliitto kariutui hieman ennen toista viisuvoittoa vuonna 1987. Johnny Logan on seurustellut jo pitkään managerinsa Tanja Surmannin kanssa.
Loganin vuonna 2023 kuollut isoveli Michael "Mick" Sherrard toimi hänen kitaristinaan.
Johnny Logan on ollut absolutisti vuodesta 2005.
Suomalaisessa televisiossa

Suomalaisilla tv-kanavilla Johnny Logan on esiintynyt Eurovision laulukilpailujen lisäksi useasti. Viimeisimmän Eurovision laulukilpailuvoittonsa jälkeen 6. kesäkuuta 1992 Logan esiintyi erikoisvieraana Lahden kaupunginteatterista lähetetyssä Yle TV1:n Keskiyön auringon laulufestivaalissa (Midnight Sun Song Festival)  ja 11. helmikuuta 1998 TV1 lähetti Sunny Notes Oy:n tuottaman ohjelman Mr. Euroviisu – Johnny Logan . Tv-ohjelman konserttiosuudet oli nauhoitettu Johnny Loganin Kulttuuritalon konsertista Helsingissä 3. helmikuuta 1998.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
voittajat
| --- | --- |
1950–luku:  1956: Lys Assia  1957: Corry Brokken  1958: André Claveau  1959: Teddy Scholten 
1960–luku:  1960: Jacqueline Boyer  1961: Jean-Claude Pascal  1962: Isabelle Aubret  1963: Grethe & Jørgen Ingmann  1964: Gigliola Cinquetti  1965: France Gall  1966: Udo Jürgens  1967: Sandie Shaw  1968: Massiel  1969: Frida Boccara · Lenny Kuhr · Lulu · Salomé 
1970–luku:  1970: Dana  1971: Séverine  1972: Vicky Leandros  1973: Anne-Marie David  1974: Abba  1975: Teach-In  1976: Brotherhood of Man  1977: Marie Myriam  1978: Izhar Cohen / Alphabeta  1979: Gali Atari / Milk & Honey 
1980–luku:  1980: Johnny Logan  1981: Bucks Fizz  1982: Nicole  1983: Corinne Hermès  1984: Herreys  1985: Bobbysocks  1986: Sandra Kim  1987: Johnny Logan  1988: Céline Dion  1989: Riva 
1990–luku:  1990: Toto Cutugno  1991: Carola  1992: Linda Martin  1993: Niamh Kavanagh  1994: Paul Harrington / Charlie McGettigan  1995: Secret Garden  1996: Eimear Quinn  1997: Katrina and the Waves  1998: Dana International  1999: Charlotte Nilsson 
2000–luku:  2000: Olsen Brothers  2001: Tanel Padar / Dave Benton / 2XL  2002: Marie N  2003: Sertab Erener  2004: Ruslana  2005: Elena Paparizou  2006: Lordi  2007: Marija Šerifović  2008: Dima Bilan  2009: Alexander Rybak 
2010–luku:  2010: Lena  2011: Ell & Nikki  2012: Loreen  2013: Emmelie de Forest  2014: Conchita Wurst  2015: Måns Zelmerlöw  2016: Jamala  2017: Salvador Sobral  2018: Netta Barzilai  2019: Duncan Laurence 
2020–luku:  2020: Ei järjestetty  2021: Måneskin  2022: Kalush Orchestra  2023: Loreen  2024: Nemo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Yle 
Muut:  Europeana
Menachem Begin

| Menachem Begin> מנחם בגין |
| --- | --- |
 Menachem Begin valtiovierailulla Yhdysvalloissa 1978.
Israelin 6. pääministeri
 21. kesäkuuta 1977 – 10. lokakuuta 1983  
Presidentti:  Efraim Katzir Yitzhak Navon Chaim Herzog
Edeltäjä:  Jitzhak Rabin
Seuraaja:  Jitzhak Shamir
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1913 Brest-Litovsk, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 9. maaliskuuta 1992 (78 vuotta) Tel Aviv, Israel
Puoliso:  Aliza Arnold
Tiedot
Puolue:  Likud
Uskonto:  juutalaisuus
Kunnianosoitukset:   Nobelin rauhanpalkinto (1978)
 Nimikirjoitus
Menachem Wolfovitš Begin (16. elokuuta 1913 Brest-Litovsk, Venäjä – 9. maaliskuuta 1992 Jerusalem) oli Israelin pääministeri vuosina 1977–1983.
Varhaiset vaiheet

Begin syntyi liettualaiseen aškenasijuutalaiseen perheeseen Brest-Litovskissa, joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan (nyk. Brest Valko-Venäjällä). Beginistä tuli sionistijärjestö Betarin johtaja vuonna 1939. Hän pakeni Puolaan hyökänneitä natseja loikkaamalla Vilnaan. Hän oli Neuvostoliitossa karkotettuna Siperiaan vuosina 1940–1941. Päästyään vapaaksi Stalin–Sikorski-sopimuksen mukaisesti vuonna 1941 hän liittyi puolalaiseen armeijaan ja siirtyi Lähi-itään. Begin siirtyi Persian kautta brittien hallitsemaan Palestiinaan, missä hän pian teki itsestään arvostetun sionistikapinallisen liityttyään radikaaleihin Vallankumouksellisiin sionisteihin.
Varhaiset vaiheet > Irgun-järjestön palveluksessa

Begin liittyi sotilaalliseen Irgun-järjestöön, ja vuosina 1943–1947 hän oli järjestön johtaja. Hän oli vastuussa Jerusalemin Kuningas Daavid -hotellin pommiräjäytyksestä, jossa kuoli 91 Britannian hallinnon ja armeijan henkilöä. Britannian tiedustelupalvelu MI5 lupasi hänestä 10 000 punnan palkkion elävänä tai kuolleena. Begin oli hankkinut Irgunille aselastin Altalena-laivalla, mutta Haganah tuhosi laivan tykistötulella pääministeri David Ben-Gurionin käskystä. Irgun teki terroritekoja yhdessä maanalaisen Stern-järjestön kanssa osittain Beginin käskystä.
Mukaan politiikkaan

Vuonna 1948 Begin perusti oikeistopuolue Herutin (suom. vapaus), josta tuli myöhemmin laajempi Likud-puolue. Ensimmäisissä parlamenttivaaleissa vuonna 1949 Herut sai 18 paikkaa, kun taas Revisionistipuolue ei ylittänyt äänikynnystä ja hajosi vaalien jälkeen. Vuosien 1948–1977 välillä Beginin alaisuudessa Likud muodosti pääopposition hallitsevaa työväenpuoluetta vastaan. Likud valittiin hallitukseen ja Beginistä tuli Israelin pääministeri vuonna 1977.
Pääministerinä

Likudin vaalivoiton jälkeen Työväenpuolue jäi ensimmäistä kertaa Israelin historiassa oppositioon. Begin totesi voittonsa olevan "käännekohta juutalaisen kansan historiassa". Begin jäi pääministerin virasta pois vaimonsa kuoleman jälkeen elokuussa 1983.
Pääministerinä > Camp Davidin rauha

Begin allekirjoitti Israelin ja Egyptin välisen rauhansopimuksen 1978. Rauhansopimuksen keskeinen sisältö oli Siinain niemimaan luovutus Egyptille ja Egyptin suostuminen tunnustamaan Israelin valtio. Se oli käännekohta Lähi-idän konfliktin historiassa, koska ensimmäistä kertaa historiassa arabivaltio tunnusti Israelin itsenäisyyden. Beginin julkisuuskuva muuttui lähes yhdessä yössä vastuuttomasta kansalliskiihkoilijasta historiallisten mittasuhteiden valtiomieheksi. Useat merkittävät Likudin jäsenet, etupäässä Jitzhak Shamir ja Ariel Sharon, vastustivat sopimusta ja pidättäytyivät äänestämästä, kun sopimus ratifioitiin knessetissä.
Begin ja Anwar Sadat saivat Nobelin rauhanpalkinnon sopimuksen johdosta vuonna 1978.
Pääministerinä > Irakin ydinreaktorin pommitus

Begin antoi käskyn pommittaa Irakin ydinreaktoria vuonna 1981. Hän sanoi: "Emme voi sallia vihollisen kehittelevän joukkotuhoaseita Israelin kansaa vastaan." Tätä kutsutaan Beginin doktriiniksi. Kansainvälinen yhteisö, mukaan lukien Yhdysvallat, tuomitsi hyökkäyksen jyrkästi.
Pääministerinä > Libanonin sota

Vuonna 1982 Israel hyökkäsi Libanoniin ajaakseen Palestiinan vapautusjärjestö PLO:n pois Israelin pohjoisrajalta. Israelin puolustusvoimat etenivät kuitenkin kauemmas kuin oli alun perin tarkoitus, aina Beirutiin asti. Tyytymättömyys sotaa kohtaan kasvoi ja oli huipussaan Sabran ja Shatilan verilöylyn jälkeen. Hallitusta pidettiin epäsuorasti syyllisenä verilöylyyn ja puolustusministeri Ariel Sharon erosi. Israel miehitti Libanonin eteläosaa vuoteen 2000 asti.
Perintö

Beginin toimintaa voi arvostella monin tavoin. Hän toimi terroristina surmaten lukuisia ihmisiä ja käyttäen kyseenalaisia toimintatapoja. Hänen saamansa Nobelin rauhanpalkintoa onkin kritisoitu. Hän oli kuitenkin myös juutalaisen kansanosan voimakas puolustaja 1940-luvun Palestiinassa, ja hänellä oli merkittävä panos Israelin itsenäisen valtion synnyssä. Helmikuussa 2005 Begin äänestettiin Israelin suurimmaksi johtajaksi 32,8 prosentin ääniosuudella.lähde?