stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sansone contro il Corsaro Nero
Juoni

Lyötyään Mustan Kaapparin merirosvot Simson rakastuu Hermosan kuvernöörin Don Alonzon tyttäreen Rositaan. Kuvernööri ei suostu antamaan tytärtään kalastajan pojalle, ja niinpä Simson palaa kotikyläänsä. Don Rodrigo punoo juonia Don Alonzon pään menoksi ja liittoutuu Mustan Kaapparin kanssa. Simson pelastaa kuvernöörin, paljastaa Don Rodrigon juonet, voittaa merirosvot ja saa Rositansa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sergio Ciani  | … |  Simson   |
|  Rosalba Neri  | … |  Rosita   |
|  Nerio Bernardi  | … |  Don Alonzo   |
|  Andrea Aureli  | … |  Musta Kaappari   |
|  Elisa Mainardi  | … |  Carmelita   |
|  Piero Lulli  | … |  Rodrigo Sanchez   |
|  Nello Pazzafini  | … |  Mustan Kaapparin apuri   |
|  Cinzia Bruno  | … |  Alma   |
|  Giovanni Cianfriglia  | … |  akrobaattien päällikkö   |
|  Nazzareno Zamperla  | … |  Paquito   |
|  Margherita Bossi  | … |     |
|  Vincenzo Maggio  | … |     |
|  Anna Arena  | … |     |
|  Simonetta Simeoni  | … |     |
|  Giulio Battiferri  | … |     |
|  Ignazio Balsamo  | … |     |
|  Gilberto Galimberti  | … |     |
Tuotanto

Sansone contro il Corsaro Nero on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Ulkokuvissa erottuvat Tor Caldaran maisemat.
Elokuva on Fortunato Misianon Romana Filmille tyypillinen tusinaseikkailu, jossa peplumia edustaa vain Simsoniksi kutsuttu lihaksikas sankari. Eräissä kieliversioissa sankarin nimenä on Herkules.
DVD-julkaisut

Yhdysvaltalainen Retromedia on julkaissut elokuvan laadultaan tyydyttävän tv-version Reg Parkin La sfida dei gigantin kylkiäisenä.
Aiheesta muualla

Sansone contro il Corsaro Nero Internet Movie Databasessa (englanniksi)
São Tomén, Príncipen ja Annobónin kosteat alankometsät

| São Tomén, Príncipen ja Annobónin kosteat alankometsät |
| --- | --- |
 Sademetsää São Tomén saarella.
 São Tomén, Príncipen ja Annobónin saarten sijainti.
Sijainti:  São Tomé, Príncipe, Annobón
Biomi:  trooppiset ja subtrooppiset kosteat lehtimetsät
Pinta-ala:  1000 km²
Uhanalaisuusluokitus:  Vaarantunut
São Tomén, Príncipen ja Annobónin kosteat alankometsät (engl. São Tomé, Príncipe, and Annobón moist lowland forests) on ekoalue, joka käsittää Afrikan länsirannikon edustalla Guineanlahdessa sijaitsevat São Tomén ja Príncipen saaret sekä näiden lounaispuolella sijaitsevan Annobónin saaren. São Tomé ja Príncipe muodostavat oman valtionsa, kun taas Annobón kuuluu Päiväntasaajan Guineaan. Pinta-alaa ekoalueella on noin tuhat neliökilometriä. Saarilla tavataan useita kotoperäisiä lajeja, sukuja ja heimoja. Ekoaluetta on verrattu kotoperäisten lajiensa ansiosta esimerkiksi Ecuadorille kuuluviin Galápagossaariin ja Yhdysvaltojen Havaijin saariryhmään, joita myös pidetään kotoperäisyyskeskuksena. Ekoalueen kasvistossa ja eläimistössä esiintyy esimerkiksi epätavallisia fysiologisia, ekologisia ja käyttäytymyksellisiä sopeutumia sekä pienikasvuisuutta ja jättikasvuisuutta. Viime vuosien aikana suojeltujen alueiden määrä on kasvanut ekoalueella. Lisäksi paikoin metsäelinympäristöt ovat elpyneet.
Maantiede

Ekoalueeseen kuuluu kolme saarta, São Tomé (koordinaatit 0°14′N, 6°36′E), Príncipe (1°37′N, 7°24′E) ja Annobón (1°26′S, 5°38′E), jotka ovat osa tuliperäistä ja mantereelle Kamerunille ja Nigeriaan jatkuvaa ”Kamerunin-linjaa” (engl. Cameroon Volcanic Line). São Tomé ja Príncipe muodostavat São Tomé ja Príncipen valtion. Annobón puolestaan kuuluu Päiväntasaajan Guineaan. Saarista pinta-alaltaan suurin on 836 km²:n laajuinen São Tomé. Pohjoisimpana ja samalla lähimpänä Afrikan rannikkoa sijaitsee Príncipen saari, jolla on kokoa 128 km². Kaukaisin saarista on pieni 17 km²:n laajuinen Annobón.
Ekoalueen saaret ovat vuoristoisia, ja São Tomén korkein kohta Pico de São Tomé on 2 024 metrin korkeudessa merenpinnasta. Príncipen korkein kohta on 948 metrissä ja Annobónin 695 metrissä merenpinnasta. Toisen lähteen mukaan Annobónin korkein kohta on 613-metrinen. Saarten maaperä on suhteellisen hedelmällistä ja sitä onkin hyödynnetty plantaasiviljelyyn.
Ilmastoltaan alue sijaitsee trooppisella vyöhykkeellä. São Tomélla vuoden keskimääräiset lämpötilat ovat alimmillaan 18–21 °C ja korkeimmillaan 30–33 °C. Sateiden määrä saarella vaihtelee koillisosan yli 1 000 millimetristä lounaisosan yli 4 000 millimetriin vuodessa. Príncipen sademäärät muistuttavat São Tomén vastaavia. Annonónilla sen sijaan sataa vähemmän.
Biodiversiteetti

Ekoalueella tavataan äärimmäisen suuri määrä kotoperäisiä eliölajeja, sukuja ja heimoja, jotka ovat kehittyneet saarilla miljoonien vuosien kuluessa Afrikan mantereelta muuttaneista yksilöistä. Keltarintamedestäjä on esimerkiksi tullut São Tomén saarelle aikaisemmin kuin saotomenmedestäjä, joka muistuttaakin vielä enemmän mantereella asuvia sukulaisiaan. Ekoalueen saarilla esiintyy myös jättikasvua, joka näkyy esimerkiksi kotoperäisten saotomenmedestäjä ja sãotoménkyyhkyn sekä begonioiden sukuun kuuluvien Begonia baccata ja Begonia crateris -lajien kohdalla. Nämä lajit ovat suurikokoisempia verrattuna mantereella tavattaviin samankaltaisiin lajeihin. Oliivi-iibisten sukuun kuuluva Bostrychia bocagei -lintulaji on esimerkki ekoalueella tavattavasta pienikasvuisuudesta, sillä laji on paljon suvun muita lajeja pienikokoisempi. Saarilla esiintyy myös epätavallisia fysiologisia ja käyttäytymyksellisiä sopeutumia; saotomenkutoja on esimerkiksi sopeutunut elämään metsissä ja kiipeilemään puidenrungoilla, mikä on epätavallista muille kutojien suvun lajeille.
São Tomén, Príncipen ja Annobónin alkuperäinen kasvillisuus koostuu useista erityyppisistä metsistä, kuten sammaleisista korkeiden seutujen metsistä sekä vuoristo- ja alankometsistä saarten kosteammissa osissa. Saarten kuivemmissa osissa on kuivempaa metsätyyppiä. Näillä alueilla on asutusta ja maanviljelyä. Osa ekoalueen metsistä on tuhoutunut, mutta nykyisin ”uudistuneissa metsissä” on havaittavissa merkittävää elpymistä. São Tomén, Príncipen ja Annobónin saaret on määritelty kasvimonimuotoisuuden keskukseksi. Ekoalueen saarista suurimmalla eli São Tomélla on 95 kotoperäistä kasvilajia, Príncipellä 37 ja Annobónilla 20. Alueen kotoperäisistä kasvilajeista vain 16 kasvaa useammalla kuin yhdellä saarella. Saarten kasvillisuuden tyypillisiä kasviheimoja ovat tyräkkikasvit, matarakasvit ja kämmekkäkasvit. Ekoalueella kasvaa paljon myös saniaisia.
Ekoalue on myös merkittävä lintujen suojelun kannalta. São Tomélla on 16 kotoperäistä lintulajia ja kaksi kotoperäistä sukua. Príncipellä kotoperäisiä lajeja on seitsemän. Lisäksi alueella on kotoperäisiä alalajeja. Kaikki ekoalueen lintulajit asuvat metsissä. Saarilla on muutamia alkuperäisiä nisäkäslajeja, kuten São Tomélla elävä alueen ainoa kotoperäinen maanisäkäs Crocidura thomensis, joka kuuluu päästäisten heimoon. São Tomélla on kaksi kotoperäistä lepakkolajia, kuten hedelmälepakkoihin kuuluva Myonycteris brachycephala. Ekoalueella on lisäksi kolme kotoperäistä lepakkoalalajia, joista Annobónilla ja Príncipellä kullakin yksi. Matelijoista ekoalueella esiintyy 24 eri lajia, joista kuusi ei ole kotoperäisiä. Perhosista São Tomélla on 13 kotoperäistä lajia ja Príncipellä puolestaan kuusi. Alueella on monia kotoperäisiä kotilosukuja, joiden edustajista mainittakoon esimerkiksi Thyrophorella thomensis -laji.
Useiden ekoalueen lajien populaatiot ovat kooltaan pieniä, minkä vuoksi niitä uhkaa sukupuuttoon kuoleminen.
Suojelutilanne ja uhkatekijät

São Tomén saarella on nykyisin noin 240 km² aarniometsää. Príncipellä sitä on noin 40 km². Kummallakin saarella metsät ovat vallanneet vanhoja plantaasiviljelmiä. Annobónilla ihminen on muokannut suuren osan metsistä Macizo de Santa Minan ja Quioveon vuorenhuippuja lukuun ottamatta. Tästä huolimatta Annobónin metsät ovat säilyneet tärkeinä elinympäristöinä saaren kotoperäisille eliölajeille. Iso osa ekoalueen kotoperäisistä lajeista on sopeutunut ihmisten muokkaamiin elinympäristöihin, kuten kahvi- ja kaakaoviljelmiin. Annobónin saari on kokonaan määritelty suojelualueeksi. Ôbon kansallispuisto käsittää 235 km²:n laajuisen alueen São Tomén saaresta ja 65 km²:n alueen eli miltei puolet Príncipestä. Kaikkiaan noin 30 prosenttia São Tomén ja Príncipen valtion pinta-alasta on suojeltu.
Suuri alue São Tomén saaren pohjois- ja koillisosasta raivattiin 1500-luvun kuluessa sokeriruo’on tuotantoa varten, mutta vuosisadan loppupuolella kasvin tuotanto vähentyi ja osa alueista metsittyi uudelleen. Suuria kaakao- ja kahviplantaaseja perustettiin São Tomén ja Príncipen saarille 1800-luvun puolivälistä lähtien. Tämä johti laajamittaiseen aarniometsien muuttumiseen ja tuhoutumiseen. Príncipen pohjoisosan sademetsiä muokattiin rajusti myös vuosina 1911–1916, kun saarella kampanjoitiin unitautia vastaan. Erityisesti vuonna 1975 tapahtuneen São Tomén ja Príncipen itsenäistymisen jälkeen monet plantaasit hylättiin ja metsät valtasivat ne. Hylkäämisiä oli alkanut tapahtua jo 1930-luvulta lähtien. Annobónilla maanviljely on perinteisesti tapahtunut metsissä, mikä on vahingoittanut vähemmän saaren biodiversiteettiä. Maanviljelyn mahdollinen laajentuminen Macizo de Santa Minan ja Quioveon vuorenhuippujen aarniometsäseuduille saattaisi aiheuttaa peruuttamatonta vahinkoa näille elinympäristöille.
Ekoalueen biodiversiteettiä uhkaavat myös saarille ulkopuolelta tuodut lajit. Saarille on tuotu vuosisatojen kuluessa niin villi- kuin kotieläimiäkin, joiden aiheuttamia mahdollisia vahinkoja on mahdotonta selvittää. Ekoalueella tapahtuva metsästys on rajoitettu saarille tuotujen villiintyneiden sikojen, monamarakattien ja Eidolon helvum -lepakkolajin metsästykseen. Kuitenkin myös kotoperäisiä sãotoménkyyhkyjä ja viherkyyhkyjen sukuun kuuluvaa madagaskarinviherkyyhkyn kotoperäistä alalajia Treron australis virescens -lintulajia toisinaan ammutaan.
Aiheesta muualla

Ekoalueesta WWF:n sivuilla (englanniksi)
Ôbon kansallispuiston kotisivut (englanniksi) (ranskaksi) (portugaliksi)
São Tomén saaren kotoperäinen lintulaji Bostrychia bocagei.
Ôbon kansallispuistoa São Tomén saarella. Taustalla Pico Cão Grande.
Santa Lucia (laulu)

Napolinlahti Napolista katsottuna. Horisontissa Vesuvius.
Santa Lucia on Teodoro Cottraun säveltämä ja napolilaiseen kansan­laulu­tekstin pohjalta sanoittama laulu. Cottrau julkaisi sen vene­lauluna eli barkarolina vuonna 1849 käännettyään sanat Napolin murteesta italian kirja­kielelle.
Laulun italian­kieliset sanat kuvaavat meri­maiseman kauneutta Napolin Borgo Santa Lucian edustalla Napolinlahdella. Laulun sanoissa veneilijä kehottaa kuulijoita tulemaan mukaan veneeseen nauttimaan ilta­tunnelmasta tähtien loistaessa. Pääasiassa Pohjoismaissa laulu on kuitenkin myöhemmin liitetty ennen kaikkea Lucian päivän juhlintaan 13. joulukuuta.
Laulun huomattavin esittäjä 1900-luvun alussa oli napolilainen ooppera­laulaja Enrico Caruso. Myöhemmin sen on levyttänyt myös muun muassa Elvis Presley vuonna 1965 albumissaan Elvis for Everyone.
Käännöksiä ja mukaelmia

Laulun on mukaillen suomentanut V. Arti nimellä Soi iltakellot.
Tšekissä laulu on tullut tunnetuksi Waldemar Matuškan esittämänä nimellä Krásná je Neapol.
Thaimaassa laulun ensimmäisestä säkeestä on tullut Silpakornin yliopiston tunnuslaulu, sillä yli­opiston perustaja, Silpa Bhirasri (Corrado Feroci), oli syntyjään italialainen. Laulun thainkielisen version nimi on Silpakorn Niyom (ศิลปากรนิยม).
Laulu tunnetaan myös The Andy Griffit Show:sta, jossa se esiintyy jaksossa "The Song Festers."
Käännöksiä ja mukaelmia > Lucian päivään liittyvät versiot

Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa sekä Suomessa etenkin suomenruotsalaisten keskuudessa sävelmä liittyy ennen kaikkea 13. joulukuuta vietettävään Lucian päivän yhteyteen.. Ruotsin kielellä sävelmään (ruots. Luciasången) on laadittu useitakin tähän aiheeseen liittyviä sanoituksia, joista tunnetuimmat ovat Sankta Lucia, ljusklara hägring ("Pyhä Lucia, kirkas ilmestys"), Natten går tunga fjät ("Yö kulkee raskain askelin") sekä 1970-luvulla tehty lastenlauluversio Ute är mörkt och kallt ("Ulkona on pimeää ja kylmää").
Suomenkielisen Lucian päivään liittyvän sanoituksen on kirjoittanut Erkki Ainamo, ja se alkaa sanoilla "Taivaalla tähtivyö".
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jumalanpalveluselämän aineistossa on materiaalia Lucian päivää varten, ja siinä on osana Anna-Mari Kaskisen kirjoittama Lucia-laulun tekstiːSankta Lucia,/ tultasi kannat, kylmyyteen maailman toivoa annat - - .
Käännöksiä ja mukaelmia > Elokuvamusiikkina

Santa Lucia-laulu esiintyy myös elokuvamusiikkina. Sen on esittänyt Elvis Presley elokuvassa Viva Las Vegas, ja se esiintyy myös Marx-veljesten elokuvassa Ilta oopperassa.  Laulun loppuosa esiintyy Jackin ja Davidin laulamana myös elokuvassa Ihmissusi Lontoossa heidän kulkiessaan sateessa Englannin maaseudulla.
Aiheesta muualla

"Santa Lucia" Enrico Caruson laulamana
"Santa Lucia" pianosovituksena
Choral Public Domain Library
Lucia-juhla Vaxholmin kirkossa Ruotsissa 2017
Ronald Sarnasto

| Ronald Sarnasto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1916 Helsinki
Kuollut: 29. marraskuuta 1981 (65 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Romeo
Pelipaikka:  hyökkääjä
Sarja:  SM-sarja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1933–1947
Seurat:  HSK (1933-34) HJK (1934-47)
Ronald "Romeo" Sarnasto (ent. Mikalunas) (5. heinäkuuta 1916 Helsinki – 29. marraskuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, jääkiekkoilija ja urheilu-uransa jälkeen jääkiekkoerotuomari.
Ensimmäisen jääkiekkokautensa Mikalunas pelasi HSK:n riveissä kaudella 1933-34 ja sen jälkeen koko urheilu-uransa Mikalunas/Sarnasto pelasi HJK:ssa kevääseen 1947 asti. Pääsarjakausia hänelle kertyi jääkiekossa 13, mutta sotavuosina kaikkia sarjaotteluita ei aina pystytty pelaamaan.
Jalkapallossa Mikalunas pelasi yhdeksän sarjakautta syksyyn 1947 asti, joista kahdeksan pääsarjassa. Niissä hän pelasi kaikiaan 32 pääsarjaottelua ja teki yhden mestaruussarjamaalin.
Urheilu-uran jälkeen 1940-luvun lopulla hän aloitti aktiivin jääkiekkotuomaroinnin, joka kesti 1960-luvun alkuvuosiin asti. Kaikkiaan hän tuomitsi 81 mestaruussarjan jääkiekko-ottelua. Urheilu-uran aikaan hän käytti vielä sukunimeä Mikalunas ja erotuomariaikanaan sukunimeä Sarnasto.
Urheilu-ura

2 SM-kultaa  1936 ja 1938,
SM-hopeaa 1937 ja 1939
2 SM-kultaa 1934 HSK:n riveissä ja 1935 HJK:n riveissä,
3 SM-hopeaa 1938, 1939 ja 1941 HJK:n riveissä,
2 SM-pronssia 1936 ja 1937 HJK:n riveissä.
10 maaottelua ja yhdet MM-kisat
Berndt Sarlin
Kirjallisuutta

Saraste, Maija: Kello löi jo viisi! R. Raalan elämäntarina.  Suomen musiikkikirjastoyhdistys ry, 2003.  ISBN 951-8903-96-4
Saponaria jagelii

| Saponaria jagelii> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Suopayrtit Saponaria
Laji::  jagelii
Kaksiosainen nimi
 Saponaria jagelii  Phitos & Greuter 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Saponaria jagelii on yksivuotinen suopayrttien sukuun kuuluva kasvilaji, jota tavataan ainoastaan Kreikalle kuuluvalla Elafónisoksen saarella. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on luokitellut kasvin äärimmäisen uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko

Saponaria jagelii on yksivuotinen kasvi eli se kasvaa joka vuosi siemenestä. Kasvin varsi on pysty ja 3–10 senttimetriä pitkä. Väriltään se on punertava. Kasvin lehdet ovat punertavanvihreät ja mehevät. Pituutta niillä on 1–4,5 cm. Saponaria jagelii kukkii maaliskuulta kesäkuun alkuun.
Levinneisyys

Kasvi on Kreikan kotoperäinen laji ja sitä tavataan ainoastaan Peloponnesoksen niemimaan edustan pienen Elafónisoksen saaren länsiosasta. Saarella kasvilla on kaksi hyvin pienialaista kasvualuetta. Kasvin populaatio saattaa pienentyä jopa 80 prosenttia tulevien sukupolvien aikana.
Elinympäristö

Saponaria jagelii kasvaa hiekkaisilla merenrannoilla. Kasvi kasvaa häirityissä oloissa yhdessä merityräkin, rantakauran, mailasten sukuun kuuluvan Medicago marina -kasvin ja kohokkien sukuun kuuluvan Silene sedoides -kasvin kanssa.
Kasvin uhkia erityisesti sen kukinta-aikana ovat Elafónisoksen nopeasti kasvanut matkailu sekä ihmisten ranta-aktiviteetit, kuten moottoriajoneuvoilla ajo. Matkailun kasvu saattaa aiheuttaa kasvin populaation pienenemistä entisestään tai jopa sukupuuton. Toisaalta Saponaria jagelii -kasvin pitäisi kestää kohtuullista määrää matkailijoita, kun sen siemenkodat ovat kypsyneet eli toukokuun lopulta lähtien. Tällöin matkailijoiden aiheuttama tallominen saattaa olla jopa hyödyllistä kasvin siementen leviämisen kannalta.
Aiheesta muualla

Kuva kasvista[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5482888  Wikispecies: Saponaria jagelii  APNI: 441055  ARKive: saponaria-jagelii  CoL: 6XKV5  GBIF: 3812436  iNaturalist: 443274  IPNI: 973615-1  IUCN: 61639  Open Tree of Life: 6036533  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:973615-1  WFO: wfo-0000438168
Şərq qapısı

Lehden etusivu joulukuussa 2023.
Şərq qapısı (”Idän portti”) on Azerbaidžaniin kuuluvassa Nahitševanissa ilmestyvä azerinkielinen sanomalehti.
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi marraskuussa 1921 nimellä Cavanlar həyatı (”Nuorison elämä”). Se sai pian nimen Füqəra səsi (”Köyhälistön ääni”) ja ilmestyi vuodesta 1922 lähtien nimellä Şərq qapısı (vuonna 1924 Qızıl Şərq, ”Punainen itä”). Vuonna 1980 lehden nimeksi tuli Sovet Naxçıvanı (”Neuvosto-Nahitševan”), ja samalla perustettiin sen venäjänkielinen versio Sovetskaja Nahitševan.
Sovet Naxçıvanı oli Azerbaidžanin kommunistisen puolueen Nahitševanin aluekomitean sekä Nahitševanin autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 10 000 ja venäjänkielisen version 4 800 kappaletta vuonna 1984.
Lehti sai jälleen nimen Şərq qapısı vuonna 1989. Se ilmestyy nykyään viidesti viikossa Nahitševanin autonomisen tasavallan korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattajana. Lehden painosmäärä oli 1 000 kappaletta joulukuussa 2023.
Aiheesta muualla

Lehden sivusto
Sassandra

| Sassandra |
| --- | --- |
 Kalastaja Sassandrajoella.
Alkulähde:  Tetinivuoret Beylan kaakkoispuolella
Laskupaikka:  Atlantin valtameri  4°57′51″N, 6°4′46″W
Maat:  Guinea, Norsunluurannikko
Pituus:  915 km
Alkulähteen korkeus:  710 m
Valuma-alue:  68 550 km²
Sassandra on Atlantin valtamereen laskeva joki Guineassa ja Norsunluurannikolla. Sen pituus on 915 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 68 550 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa 710 metriä korkeudella Tetinivuorilta Beylan kaakkoispuolelta. Se virtaa ensin Bagbè-nimisenä kohti itää, kääntyy sitten etelään ja lopuksi kaakkoon. Joki laskee Atlanttiin 16 kilometriä pitkän estuaarin kautta. Se toimii Guinean ja Norsunluurannikon rajajokena muutaman kymmenen kilometrin matkalla. Sassandran tärkeimmät sivujoet ovat Boa, Bafing, N’Zo, Lobo ja Davo.
Joen suussa sijaitsee Sassandran kaupunki. Buyossa on säännöstelypato, joka muodostaa laajan tekojärven.
KNM Sarpen (1860)

| KNM Sarpen |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Laskettu vesille:  8. joulukuuta 1860
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  220 t
Aseistus
Aseistus:  1 x 6,7" tykki 1 x 6,3" tykki
KNM Sarpen oli Norjan laivaston Rjukan-luokan 2. luokan tykkivene, joka laskettiin vesille 1860.
Palvelus

Alus muutettiin 1893 esikuntalaivaksi, jolloin sen aseistukseksi tuli kaksi 65 ja kaksi 37 millimetrin tykkiä. Alus oli palveluksensa loppuajan sukellusveneiden pelastusaluksena. Alus poistettiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä palveluksesta ja se myytiin.
A. P. Sarjanto

A. P. Sarjanto  oik. Ari-Pekka Sarjanto on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja, 
joka nousi yleisön tietoisuuteen saatuaan levytyssopimuksen EMI-yhtiössä yhden esittelynauhan perusteella.
Diskografia

Kova maa (1998)
En palvele enää huonoa isäntää (2003)
Vanhan kuninkaan laulaja (2007)
Aiheesta muualla

Sarjannon kotisivu
A.P. Sarjannon esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
A.P. Sarjannon sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
A.P. Sarjannon sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Santiago de Compostela

| Santiago de Compostela |
| --- | --- |
 Santiago de Compostela
 lippu:  vaakuna
 Santiago de Compostela
 Koordinaatit: 42°52′57″N, 008°32′28″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Galicia
Maakunta:  A Coruña
Comarca:  Santiago
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  220 km²
Korkeus:  260 m
Väkiluku (1.1.2016):  95 966
 – Väestötiheys:  436 as./km²
 
 santiagodecompostela.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santiago de Compostela on Galician itsehallintoalueen pääkaupunki A Coruñan maakunnassa Espanjan luoteisosassa. Santiago de Compostelan vanha kaupunki ja pyhiinvaellusreitti kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon.
Santiago de Compostelan asukasluku oli 95 966 vuonna 2016.
Pyhiinvaellusreitti

Apostoli Jaakob vanhemman hauta Santiago de Compostelassa Euroopan läntisimmässä osassa on ollut jo tuhannen vuoden ajan Euroopan tärkeimpiä pyhiinvaelluskohteita, ja sinne johtavat Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitit saattavat olla jopa 1 600 kilometriä pitkiä. Kuuluisin näistä on niin sanottu ”ranskalainen tie” (esp. Camino Francés), joka alkaa Pyreneiden vuoristossa sijaitsevasta ranskalaisesta Saint-Jean-Pied-de-Portin kylästä ja kulkee ensin Espanjan puolelle Roncevaux'n kylään ja sieltä Pohjois-Espanjan läpi Santiago de Compostelaan. Reitin pituus on 769 kilometriä ja se kulkee muun muassa Pamplonan, Logroñon, Burgosin ja Leónin kaupunkien kautta.
Kaupungissa on pyhiinvaelluksesta ja sen historiasta kertova museo Museo das Peregrinacións.
Katedraali

Santiago de Compostelan katedraalin paikalla on ollut kirkollista toimintaa 800-luvun alusta. Nykyisen katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1075, ja ne jatkuivat jaksoittain vuoteen 1211 saakka
Katedraali edustaa vahvasti romaanista arkkitehtuuria. Sen pilarit ovat perusmuodoltaan neliöitä, ja niiden sivuissa on kiinni neljä puolipylvästä. Pylväät kannattavat tynnyriholvia sekä jakavat tilan osiin. Keskikäytävän puoleisin puolipylväs kohoaa koko käytävän korkuiseksi kannattelemaan holvikattoa. Sivuikkunat toimivat epäsuorana valonlähteenä.
Kuvagalleria

Santiago de Compostelan katedraali (1075–1211)
Hostal dos Reis Católicos 1500-luvulta on nykyään parador (hotelli).
Colegiata de Santa Maria del Sar (1100-luku)
Rúa do Vilar
Museo das Peregrinacións
Kulttuurikeskus Cidade da Cultura. Kuvassa kirjasto.
Museo do Pobo Galego esittelee Galician kulttuuria.
Praza das Praterías. Keskellä Casa do Cabildo (1758).
Mercado de Abastos
Ensanche on suosittua ostosaluetta.
Praza de Cervantes
Parque da Alameda