stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pähkinälinna
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pähkinälinnan kaupunki Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Inkerin historialliset luterilaiset seurakunnat
Inkere
Jaama
Järvisaari
Haapakangas
Hatsina
Hevaa
Hietamäki
Kaprio
Kattila
Keltto
Kolppana
Koprina
Kupanitsa
Lahti
Lempaala
Liissilä
Markkova
Miikkulainen
Moloskovitsa
Narvusi-Kosemkina
Novasolkka
Pyhä Maria (Pietari)
Pähkinälinna
Ropsu
Rääpyvä
Saari
Serepetta
Siestarjoki
Skuoritsa
Soikkola
Spankkova
Toksova
Tuutari
Tyrö
Valkeasaari
Venjoki
Viron Inkeri
Vuole
Tukinuittoa Laatokan kanavalla. Värivalokuva 1900-luvun alusta
Munchkin (kissa)

Munckin-kissa.
Munchkin on Yhdysvalloista peräisin oleva kissarotu, jonka näkyvin tunnusmerkki on luontaisen geenimutaation aikaansaama lyhytjalkaisuus. Rotu on saanut nimensä elokuvassa Ihmemaa Oz esiintyvistä lyhytkasvusista maiskisista (engl. Munchkins).
Suomessa rotu on harvinainen, sillä Suomen Kissaliitto ja sen kattojärjestö Fédération Internationale Féline eivät ole hyväksyneet sitä, eikä rotu voi osallistua Kissaliiton alaisiin näyttelyihin.
Kimry

| Kimry Кимры |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Tverin alueen sijainti Venäjällä
 Kimry
 Koordinaatit: 56°52′24.8″N, 37°21′18.7″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Kimry
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44lähde? km²
Väkiluku (2015):  46 771
 – Väestötiheys:  1 128 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  171501-171508
Suuntanumero(t):  +7 48236
 
 Kimryä käsitelevä sivusto (info-kimry.ru) 
 Kimryn kaupungin eräviralliset sivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kimry (ven. Ки́мры) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla 133 kilometriä Tveristä itään. Kaupunki on Kimryn piirin keskus. Kaupungissa asui 49 623 henkeä (vuonna 2010).
Savjolovo - Kimryn kaupungin rautatieasema
Kristuksen taivaanastumisen kirkko
Kimryn teatterirakennus (sijainti Volgan länsirannalla)
Ensimmäinen maininta Kimryn kylästä on vuodelta 1546. 1900-luvun alussa se oli Tverin läänin suurimpia kyliä ja huomattava nahka- ja jalkineteollisuuden keskus. Vuonna 1917 Kimrystä tuli kaupunki. Kaupungin läpi kulkevan Moskovan ja Kaljazinin välisen rautatien asema (Savjolovo) sijaitsee kaupungin kaakkoisosissa. Aseman yhteyteen perustettiin konepaja ja asuintaajama, joka nykyään kuuluu kaupungin yhteyteen.
Kimryn nähtävyyksiä ovat 1800-luvun alussa pystytetty Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko, uusvenäläiseen tyyliin rakennettu kauppahalli, jugendtyyliset tiili- ja puurakennukset. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo ja teatteri.
Aiheesta muualla

Kaupunkia ympäröivän piirin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (kimryadm.ru)
Kimryn piiriin keskittynyt sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (kimrytver.ru)
Kimryn kaupunkiin keskittynyt sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (info-kimry.ru)
Kimryn kotiseutumuseon sivusto (venäjäksi) (museum.kimry.net)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kimry Wikimedia Commonsissa
Jiangsu

| Jiangsu 江苏省 Jiāngsū shěng |
| --- | --- |

 Jiangsun (punaisella) sijainti Kiinan kartalla.
Valtio:   Kiina
Prefektuuritaso:  13 yksikköä
Piirikuntataso:  106 yksikköä
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Nanjing
Pinta-ala  ():  102 600 km² (24.)
Väkiluku (2013)  ():  79 394 900 (5.)
 – väestötiheys:  773,8 as./km²
BKT (2013):  5 916,2 mrd. CNY (eli 9,4 % Kiinan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  74 607 CNY, noin 8 938 euroa (178 % Kiinan keskiarvosta)
HDI (2010):  0,748
Symbolit:  
 – Kansallinen kirjaintunnus:  JS
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  苏
 – ISO 3166:  CN-32
 
www.jiangsu.gov.cn
Jiangsu (yksink.: 江苏; perint.: 江蘇; pinyin: Jiāngsū) on maakunta Kiinan itärannikolla. Sen kiinalainen lyhennenimi on Sū (苏) ja vanha suomalainen latinalaistus Kiangsu.
Maantiede

Maakunta sijaitsee Keltaisenmeren lounaisrannalla. Maakunnan muina naapureina ovat Shanghai ja Zhejiang etelässä, Anhui lännessä ja Shandong pohjoisessa.
Mahtijoki Jangtse virtaa maakunnan läpi. Maakunnan muita merkittäviä jokia ovat Huaihe ja Guanghe. Jiangsu on 95-prosenttisesti tasankoa; sen kanava- ja kasteluverkostot ovat kehittyneet vuosisatojen aikana. Keisarinkanava yhdistää kaikki itä–länsi-suunnassa virtaavat joet.
Jiangsun suurimpia järviä ovat Taihu, Hongzejärvi, Gaoyoujärvi, Luomajärvi ja Yangchengjärvi.
Jiangsu sijaitsee sekä lämpimän-kostean että subtrooppisen-kostean ilmaston vyöhykkeillä, ja vuodenajan vaihtelut ovat selviä. Loppukesästä ja alkusyksystä siellä on usein taifuuneja kaatosateineen. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 800–1 200 millimetriä.
Historia

Läntisen Zhou-dynastian aikana Jiangsussa elänyt xu-kansa yritti valloittaa Zhoun itäisen pääkaupungin siinä kuitenkaan onnistumatta. Xu-kansa sulautui sittemmin kiinalaisiin.lähde?
Maakunnan nimi on vuodelta 1667. Se on saatu prefektuurinimien Jiangning ja Suzhou ensimmäisten ideogrammien yhdistämisellä. Koska ideogrammi jiāng merkitsee jokea ja sū elvyttämistä, maakunnan nimen merkitys voisi olla ’joen elvyttäminen’.
Jiangsu sai maakunnan aseman 1700-luvulla.
Talous

Vuonna 2013 Jiangsun maakunnan osuus Kiinan bruttokansantuotteesta oli 9,4 prosenttia (5 916,2 mrd. yuania (CNY) eli 708,8 mrd euroa). Tämä toiseksi korkein lukema Kiinan maakunnista, edellä on vain Guangdong. Kutakin asukasta kohden kansantuotetta kertyi 74 607 CNY eli 8 938 EUR.  Taso on 178 % Kiinan keskiarvosta ja maan neljänneksi korkein aluearvo, edellään kolme maakuntatason suurkaupunkia (Tianjin, Peking ja Shanghai).
Maakunnan taloudellinen keskus on Nanjing.
Jiangsun päätuotteet ovat riisi, vehnä, maissi, durra, hirssi, peruna, soijapapu, maapähkinä, rapsi, seesami, tee; puuvilla, hamppu, silkkiäistoukat, juutti; piparminttu, viherminttu, bambu ja lääketieteelliset yrtit; omena, päärynä, persikka, japaninmisteli, ginkgo; hiili, fosfori, suola, valantasavi; merelliset tuotteet.lähde?
Hallinnollinen jako

Jiangsu on jaettu 12 prefektuuritason kaupunkiin ja Nanjingin suoraan maakunnan hallinnon alaiseen kaupunkiin.
| --- | --- |
 1. Nanjing  2. Changzhou  3. Huai’an  4. Lianyungang  5. Nantong  6. Suqian  7. Suzhou :  8. Taizhou  9. Wuxi  10. Xuzhou  11. Yancheng  12. Yangzhou  13. Zhenjiang
Väestö

Hieman alle puolet eli noin 30 miljoonaa Jiangsun asukkaista asuu kaupunkialueilla. Pääasialliset etniset ryhmät ovat han-kiinalaiset, hui-kiinalaiset ja mantšut.
Merkittäviä kaupunkeja ovat Nanjing, Wuxi, Suzhou, Xuzhou, Lianyungang, Changzhou, Nantong, Zhenjiang, Jiangyin, Huai’an ja Yangzhou.
Kulttuuri

Suzhoun perinteiset puutarhat ovat maailmanperintökohde. Nanjingissa on Sun Yat-senin muistomerkki ja Zhenjiangissa on Jinshan-temppeli.
Yliopistot ja korkeakoulut

Nanjingin ilmailu ja avaruustutkimusyliopisto (Nanjing)
Nanjingin maatalousyliopisto (Nanjing)
Nanjingin normaaliyliopisto (Nanjing)
Nanjingin yliopisto (Nanjing)
Nanjingin tieteen ja teknologian yliopisto (Nanjing)
Kaakkoinen yliopisto (Nanjing)
Suzhoun lääketieteellinen korkeakoulu (Suzhou)
Suzhoun yliopisto (Suzhou)
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto Jiangsun maakunta. (kiinaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jiangsu Wikimedia Commonsissa
| n k  Kiinan alueellinen hallinto |
| --- | --- |
Maakunnat:  Anhui  Fujian  Gansu  Guangdong  Guizhou  Hainan  Hebei  Heilongjiang  Henan  Hubei  Hunan  Jiangsu  Jiangxi  Jilin  Liaoning  Qinghai  Shaanxi  Shandong  Shanxi  Sichuan  Yunnan  Zhejiang 
Itsehallinnolliset alueet:  Guangxi  Ningxia  Sisä-Mongolia  Tiibet  Xinjiang 
Itsehallinnolliset kunnat:  Chongqing  Peking  Shanghai  Tianjin 
Erityishallintoalueet:  Hongkong  Macao 
Jiangsun prefektuurit
Lotinapelto

| Lotinapelto Лодейное Поле |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Lotinapelto
 Koordinaatit: 60°44′4.2″N, 33°32′55.6″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:   Lotinapellon kunnallispiiri
Korkeus:  15 m m
Väkiluku (2021):  18 766
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  187 700
Suuntanumero(t):  +7 81364
 
 http://www.admlod.ru/ (kunnallispiiri) (venäjäksi) 
 OKATO-tilastotunnus 41432 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lotinapelto (myös Pellonlinna; ven. Лоде́йное По́ле, Lodeinoje Pole eli suom. Lotjapelto, käytössä myös ven. karjalaksi sekamuoto Lodeinoi Peldo, vepsäksi Pöud) on kaupunki ja kaupunkikunta Leningradin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Syvärin alajuoksulla, 210 kilometrin päässä Pietarista. Vuonna 2021 siellä asui 18 766 asukasta. Kaupunki on Lotinapellon piirin keskus.
Kaupunkikunta

Nykyiseen Lotinapellon kaupunkikuntaan kuuluvat itse Lotinapellon kaupungin lisäksi seuraavat kylät: Gorka (Горка), Zaostrovje (Заостровье), Kovkenitsy (Ковкеницы), Šamokša (Шамокша) ja Šotkusa (Шоткуса) sekä Zaostrovjen ja Šotkusan asemakylät.
Historia

Kaupunki syntyi Mokrišvitsan kylän paikalle paikkaan, johon Pietari Suuri perusti vuonna 1702 Aunuksen laivanveistämön. Vuonna 1703 sieltä valmistui Itämeren laivaston ensimmäinen alus, 28-tykkinen fregatti Štandart. Kaikkiaan telakalla valmistettiin nelisensataa alusta. Venäjänkielinen nimi tarkoittaakin 'laivojen peltoa.' Kaupunginoikeudet Lotinapelto sai vuonna 1785.  Telakkateollisuuden kehittyessä Pietarissa Lotinapellon telakka lakkautettiin vuonna 1830.lähde?
Jatkosodan asemasotavaiheen aikana kaupunki oli suomalaisten ja neuvostoliittolaisen joukkojen välisellä rintamalinjalla.
Liikenneyhteyksiä

Lotinapelto on valtakunnallisen Pietarista Murmanskiin johtavan M18-valtatien varrella, Pietariin on matkaa 220 kilometriä. Lodeinoje Polen rautatieasema on yksi Murmanskin radan asemista. Etäisyys Olhavaan on 122 kilometriä ja Petroskoihin 162 kilometriä. Syvärin rannalla Lotinapelto on Volgan–Itämeren vesitien, joka johtaa  Laatokan ja Nevan kautta Pietariin. Pari kilometriä kaupunkikeskustasta kaakkoon sijaitsee lentokenttä, jossa vuoteen 2009 saakkalähde? toimi 177. hävittäjälentorykmentin tukikohta ja Lotinapellon sotilaslentoasema.
Aiheesta muualla

Город Лодейное Поле Leningradin alueen historiaportaali (myös kuvagalleria) (venäjäksi)
Jandex-karttapalvelu
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Lotinapellon kaupunkikunnan sijainti kunnallispiirissä
Lotinapellon Pietari-Paavalin kirkko (Sergei Prokudin-Gorskin värivalokuva,  1915)
Andrea Dworkin

Andrea Dworkin (26. syyskuuta 1946 – 9. huhtikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen feministinen kirjailija ja pornografian vastustaja. Hän osallistui äänekkäästi 1980-luvun keskusteluun pornosta ja sensuurista Yhdysvalloissa.
Dworkin suoritti kandidaatin tutkinnon kirjallisuudessa Bennington Collegessa vuonna 1968. Hän muutti Eurooppaan ja eli kolme vuotta väkivaltaisessa avioliitossa hollantilaisen miehen kanssa. 1970-luvun alussa hän oli ensimmäisiä, jotka puhuivat julkisesti omasta kokemuksestaan väkivallan ja seksuaalisen hyväksikäytön uhreina.
Vuonna 1983 Dworkin julkaisi yhdessä feministijuristi Catharine MacKinnonin kanssa Dworkinin ja MacKinnonin pornografian vastaisen ihmisoikeusasetuksen. Se olisi antanut pornosta suoraan kärsineille oikeuden hakea rikosoikeudesta korvauksia. Linda Lovelacen inspiroima asetus sai aluksi paljon kannatusta, mutta ei lopulta johtanut mihinkään konkreettiseen.
Teoksia

Pornography: Men Possessing Women (Putnam/Perigee, 1981)
Right-Wing Women (Coward, McCann & Geoghegan, 1983)
Intercourse (Free Press, 1987)
Ice and Fire (Weidenfeld & Nicolson, 1987) (romaani)
Pornography and Civil Rights: A New Day for Women's Equality (Organizing Against Pornography, 1988)
Mercy (Four Walls Eight Windows, 1991) (romaani)
Scapegoat: The Jews, Israel and Women's Liberation (Free Press, 2000)
Heartbreak: The Political Memoir of a Feminist Militant (Basic Books, 2002)
Udomlja

| Udomlja Удомля |
| --- | --- |

 vaakuna
 Tverin alueen sijainti Venäjällä
 Udomlja
 Koordinaatit: 57°52′27.1″N, 35°0′21.5″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Udomlja
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9 km²
Korkeus:  165 m
Väkiluku (2015):  28 972
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  171840-171843
Suuntanumero(t):  +7 48255
 
 gorod-udomlya.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Udomlja (ven. Удо́мля) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bologojen ja Sonkovon välisen rautatien varrella 225 kilometriä Tveristä luoteeseen. Kaupunki on Udomljan piirin keskus. Asukkaita on 31 048 henkeä (vuonna 2010).
Kalinin ydinvoimalaa
Kalinin ydinvoimalan tiedotuskeskus Udomljan kantakaupungissa
Udomljan rautatieasema
Ruhtinas Vladimirin kirkko
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1869 syntyneestä rautatieaseman asutuksesta, jonka nimenä oli aluksi Troitsa. Vuonna 1929 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1974 taajaman lähelle alettiin rakentaa Kalininin ydinvoimalaitosta (sijainti neljä kilometriä keskustasta koilliseen, 57.9044°N, 35.0574°E). Vuonna 1981 Udomljasta tuli kaupunki. Kaupungissa toimii puunjalostuslaitos, meijeri ja kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Udomljan kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Udomljan piirin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Puškino

| Puškino (Пу́шкино) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Puškino
 Koordinaatit: 56°00′37.1″N, 37°50′47.7″E 
Valtio:  Venäjä
Liittovaltion subjekti:  Moskovan alue
Väkiluku (2010):  102 840
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  142290
Suuntanumero(t):  +7 49653
 
 www.adm-pushkino.ru 
 Kaupungin sivusto (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puškino (ven. Пу́шкино) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä, 43 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupunki on Puškinon piirin keskus.  Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 102 840 henkeä.
Puškinon rautatieasema.
Venäjän kulttuuriperintökohteisiin kuuluvista kirkko Puškinossa
Pyhän Nikolaoksen kirkko Puškinossa.
Kaupunki sijaitsee Utšajoen ja sen sivujoen Serebrjankan rannalla. Puškinon läpi kulkee Moskovan ja Jaroslavlin välinen rautatie (Puškinon asema).
Historiaa

Puškinon kylä mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1499. Moskovan ja Troitse-Sergijevin luostarin välisen maantien varrella sijainneen kylän asukkaat harjoittivat sepän ammattia, toimivat kyytimiehinä ym. 1840-luvulta lähtien seudulle syntyi tekstiiliteollisuutta. Moskovan ja Jaroslavlin välisen rautatien valmistuttua vuonna 1862 Puškinosta tuli suosittua huvilaseutua. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa paikkakunta oli myös merkittävä kulttuurielämän keskus. Puškinon kesäteatterissa esiintyivät säännöllisesti mm. laulajat Leonid Sobinov, Fjodor Šaljapin, Nadežda Obuhova, näyttelijä Vasili Katšalov ym. Vuosina 1920–1928 lähellä sijaitsevassa Akulova gorassa asui kesäisin runoilija Vladimir Majakovski. Vuonna 1925 Puškinosta tuli kaupunki.
Nykyään

Nykyään Puškinossa on sähkölaite-, kemian, metalli-, tekstiili- ja alkoholiteollisuutta. Kaupungissa toimii metsänhoidon tutkimuslaitos. Nähtävyyksiä ovat vuosina 1692–1694 rakennettu Pyhän Nikolaoksen kirkko kaupungin pohjoisosassa sekä läheisessä Komjaginon kylässä sijaitseva vuonna 1678 rakennettu Pyhän Sergein kirkko.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puškinon piirin sivusto (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Potšep

| Potšep Почеп |
| --- | --- |
 vaakuna
 Brjanskin alue Venäjällä
 Potšep
 Koordinaatit: 52°55′43.3″N, 33°27′11.1″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Brjanskin alue
Piiri:  Potšep
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20 km²
Korkeus:  150 m
Väkiluku (2010):  17 161
 – Väestötiheys:  858 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.admgorodpoc.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Potšep (ven. По́чеп) on kaupunki Brjanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Desnan sivujoen Sudostin varrella 84 kilometriä Brjanskistä lounaaseen. Kaupunki on Potšepin piirin keskus. Sen kautta kulkee Brjanskin ja Unetšan välinen rautatie. Asukkaita oli 17 161 henkeä (vuonna 2010).
Antonio Rinaldin suunnittelema Ylösnousemuksen katedraali Potšepissa
Potšep mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1457 ja kaupunkina vuodesta 1503. Vuosina 1618–1686 se kuului Puolaan. 1700-luvun alussa rakennettiin uusi linnoitus. Paikkakunta oli huomattava kaupan keskus. 1800-luvulla se oli Tšernigovin läänin Mglinin kihlakuntaan kuulunut kauppala ja vuodesta 1919 lähtien kihlakuntakaupunki. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään Potšep on maatalousalueen keskus, jossa on mm. elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta. Nähtävyyksiin kuuluu Antonio Rinaldin 1760-luvulla suunnittelema Ylösnousemuksen katedraali kellotapuleineen, Eliaan kirkko 1800-luvun alusta ja Antoniuksen hautausmaakirkko vuodelta 1823.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Potšep Wikimedia Commonsissa
Sichuan

| Sichuan 四川省 Sìchuān Shěng |
| --- | --- |

 Sichuanin (punaisella) sijainti Kiinan kartalla.
Valtio:  Kiina
Prefektuuritaso:  21 yksikköä
Piirikuntataso:  183 yksikköä
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Chengdu
Pinta-ala  ():  487 000 km² (5.)
Väkiluku (2013)  ():  81 070 000 (4.)
 – väestötiheys:  166,5 as./km²
BKT (2013):  2 626,1 mrd. CNY (eli 4,2 % Kiinan BKT:stä)
 – asukasta kohti:  32 454 CNY, noin 3 888 EUR (77 % Kiinan keskiarvosta)
HDI (2010):  0,662
Symbolit:  
 – Kansallinen kirjaintunnus:  SC
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  CN-51
 
www.sc.gov.cn
Sichuan (kiin.: 四川; pinyin: Sìchuān) eli Setšuan on maakunta Kiinan keskiosassa. Se on väestöltään maan neljänneksi suurin ja pinta-alaltaan viidenneksi laajin maakunta. Sichuanin vanha suomenkielinen latinalaistus on Setšuan, jota käytetään joskus maakunnan rinnakkaisnimenä. Sichuanin kiinalainen lyhennenimi on Chuan (kiin.: 川; pinyin: Chuān, myös Shu, kiin.: 蜀; pinyin: Shǔ).
Historia

Esihistoriallisella kaudella Sichuanin itäosat ja Chongqing jakaantuivat läntiseen Shu- ja itäiseen Ba-valtioon. Nämä yhdistyivät Shang-kaudella (1600–1100 eaa.). Ba-Shun uskotaan olleen orjayhteiskunta, jossa oli metallintyöstötaito ja estetiikka oli pitkälle kehittynyttä. Taistelevien läänitysvaltioiden kaudella maatalouteen liittyvät keksinnöt mahdollistivat kolmannen vuosisadan lopulla eaa. laajamittaisen maanviljelyn Sichuanin itäosissa. Kehittyneillä kastelu- ja patorakenteilla saatiin seudun tulvia rajoitettua (mm. Dujiangyanin kastelujärjestelmä); Sichuanista tuli Kiinan maataloustuotannon keskus. Qin-armeija, joka työntyi seudulle, löysi täältä taloudellisen pohjan Kiinan yhdistämisen rahoittamiselle 221 eaa.
Itäisen Han-dynastian aikaan, vuonna 184 jaa., Sichuanissa nousi merkittävä talonpoikaiskapina (Keltaisten turbaanien kapina), joka jatkui helmikuuhun 185 saakka. Joidenkin tulkintojen mukaan kapinaa kesti 21 vuoden ajan (205 jaa. saakka) jolloin menehtyi oheisseuraumuksineen jopa 3–7 miljoonaa henkeä.lähde? Kolmen kuningaskunnan kaudella Shu Han -kuningaskunta (Shu) oli Sichuanissa.
Sichuanin nimi on Song-dynastian ajalta (1101–1279). Se muodostuu sanoista sì ’neljä’ ja chuān ’alue, tasanko, joki’. Maakuntanimen merkitys on siten ’neljä aluetta’ tai ’neljä jokea’, jotka olisivat Jangtsen neljä sivujokea (Minjiang, Tuojiang, Jialingjiang ja Wujiang).
Sichuanin rautatieläisten lakkoilu ja kapinamieliala toimi eräänä taustatekijänä Wuchangin kansannousulle vuonna 1911, joka kaatoi Qing-dynastian ja johti Kiinan tasavallan perustamiseen. Tätä seuranneina vuosikymmeninä useat sotilaskomentajat taistelivat Sichuanin hallinnasta. Japanilaisten maahannousun seurauksena kansallismielinen hallitus nimesi vuonna 1937 Chongqingin pääkaupungikseen. Maakunta kärsi pahoin kulttuurivallankumouksen aikana. Maakunta oli ensimmäisiä, joissa viljelijöiden sallittiin vapaasti myydä tuotteitaan markkinoilla; tätä muutosta edistivät Sichuanin kuvernööri Zhao Ziyang yhdessä sichuanilaissyntyisen Deng Xiaopingin kanssa. Taloudelliset uudistukset olivat tehokkaita ja maakunnan talous kasvoi voimakkaasti kilpaillen Kiinan itärannikon maakuntien kanssa. Kehitys toi myös ongelmansa; teollisuuden saasteet, ekologisen hävityksen ja hurjan kaupunkialueiden rakentamisen. Alueen talousveturi Chongqing irrotettiin Sichuanin maakunnasta omaksi hallinnolliseksi yksikökseen vuonna 1997.
Vuonna 2008 maakunnassa tapahtui tuhoisa maanjäristys.
Maantiede

Sichuanin prefektuuritason hallintoalueiden keskuskaupunkien sijainti.
Sichuanin maakunnan naapurit ovat: pohjoisessa Gansu, koillisessa Shaanxi, idässä Chongqing, kaakossa Guizhou, etelässä Yunnan, lännessä Tiibetin autonominen alue ja luoteessa Qinghai.
Sichuan on vuorten ympäröimä, länsipuolella on Himalaja, pohjoisessa Qingling-vuoristo ja etelässäkin vuoristoinen Yunnan. Kulkuyhteydet sinne oli aiemmin hankalat. Niinpä Tang-dynastian runoilija Li Bai totesi, että ”tie Sichuaniin on hankalampi kuin taivaaseen nouseminen”.
Ilmastoltaan Sichuan - etenkin sen alavampi itäosa, jonne asutus on keskittynyt - kuuluu subtrooppiseen vyöhykkeeseen. Suurten korkeuserojen vuoksi ilmasto on maakunnan sisällä kovin vaihteleva. Jangtsen laaksojen matalassa ilmanalassa kuuma ilma tapaa jäädä paikalleen ja kesälämpötilat nousevat usein yli 30 asteen, ylimmillään joskus lähelle 40 astetta.lähde? Osa Sichuanin keski- ja länsiosan vuorista kohoaa yli 5 000 metriin merenpinnasta, ja niillä on pysyvä lumipeite vuoden ympäri. Muutoinkin hieman korkeammilla alueilla, esimerkiksi maakunnan koillisosissa, lämpötila on keskimäärin 15 ja 20 asteen välillä, talvisin on myös lunta. Alin koskaan mitattu lämpötila Sichuanissa oli –36 astetta.lähde?
Sichuanin luonnonsuojelualueista Jiuzhaigou ja Huanglong ovat Unescon maailmanperintökohteita.
Talous

Sichuan, joka on väestöltään Kiinan 4. suurin maakunta, tuotti vuonna 2013 maan bruttokansantuotteesta (BKT) 4,2 prosenttia (2 626,1 mrd. Kiinan yuania (CNY) eli noin 314,6 mrd euroa). Maakunta jäi BKT-osuudessa Kiinan kahdeksanneksi suurimmaksi maakunnaksi. Kutakin maakunnan asukasta kohden kansantuotetta kertyi 32 454 CNY eli 3 888 EUR. Tämä oli 77 %:ia Kiinan keskiarvosta.
Sichuanin ilmasto on maanviljelylle suotuisa ja aluetta kutsutaan joskus myös Kiinan vilja-aitaksi.lähde? Alueella on myös paljon teollisuutta, ja suurten kaupunkien lähistöllä ympäristö on pahoin saastunut.
Xichangin avaruuskeskus sijaitsee Sichuanissa lähellä Xichangia.