stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sortavalan pyhän Nikolaoksen kirkko

Pyhän Nikolaoksen kirkko (myös Miikkulan kirkko) on ortodoksinen kirkko Sortavalan itäpuolella Riekkalansaaren Rantueen kylässä Luovutetussa Karjalassa. Ennen alueluovutuksia kirkko sijaitsi Sortavalan maalaiskunnassa ja kuului Sortavalan ortodoksisen seurakuntaan.
Pyhän Nikolaoksen kirkko rakennettiin vuonna 1891. Kirkko rakennettiin hirrestä ja lautavuorauksen se sai 1903. Kirkon rakentamisen rahoittivat E. ja H. Hallonblad. Kirkon sisustus saatiin Sortavalan entisestä pääkirkosta, joka purettiin vuonna 1877. Kirkkoa korjattiin vuonna 1926.
Talvisodan jälkeen kirkko jäi hyväkuntoisena Neuvostoliitolle. Sen esineistöä ei evakuoitu. Venäläiset hävittivät kirkon sisustuksen sodan jälkeen. Kun Karjala vallattiin takaisin jatkosodan alussa vuonna 1941, löydettiin kirkon ikonit läheisestä asuintalosta. Vuonna 1944 kirkko jäi Neuvostoliitolle. Venäläiset käyttivät kirkkoa tämän jälkeen muun muassa kirjastona. Nykyisin se kuuluu Valamon luostarille ja on taas kirkollisessa käytössä.
Sortavalan ortodoksisen seurakunnan pääkirkot sijaitsivat Riekkalansaaressa aina 1300-luvulta vuoteen 1765 asti, jolloin pääkirkko rakennettiin Sortavalan kaupunkiin. Tämän jälkeen paikalla sijaitsi myös Pyhälle Nikolaokselle pyhitetty kirkko, joka purettiin nykyisen kirkon tieltä.
Aiheesta muualla

Kuva kirkosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Aili Somersalmi

Aili Somersalmi Imogenen roolissa Kansallisteatterin näytelmässä Cymbeline 1910-luvulla.
Aili Somersalmi  (o.s. Rosvall, 4. huhtikuuta 1891 Tampere – 12. huhtikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hänellä oli yli 200 näyttämöroolia Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1908, muun muassa naispääosat useissa William Shakespearen klassikoissa. Hänen uransa johtotähtenä oli siirtyminen vanhakantaisesta, suurieleisestä näyttelijäntyöstä kohti modernimpaa, vähäeleistä tulkintaa. Vuonna 1952 Somersalmi palkittiin Pro Finlandia -mitalilla. Aili Somersalmen aviopuoliso oli näyttelijä Urho Somersalmi.
Elämä ja ura > Teatteriuran alkuvaiheet

Aili Somersalmen vanhemmat olivat liikemies Otto Rosvall ja Wilhelmina Hellman. Somersalmi, tuolloin vielä Rosvall, kävi Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulun 1906–1908 ja oli siitä lähtien kiinnitettynä teatteriin. Urho Somersalmi aloitti Kansallisteatterissa niin ikään 1908. Yhdessä Urho Somersalmen ja Päiviö Horsman kanssa Aili Rosvall oli yksi kolmesta merkittävästä tulevien vuosikymmenten näyttelijästä, jotka valmistuivat oppilaskoulusta keväällä 1908. Rosvall avioitui Urho Somersalmen kanssa vuonna 1912. Seuraavana vuonna pariskunnalle syntyi tytär Armi.
Jo alusta alkaen Aili Somersalmi osoitti urallaan sekä taiteellisia voittoja että selvää ammatillista kehitystä. 1910-luvun taitteessa hän hurmasi katsomot laulunäytelmissä, mutta sai samaan aikaan kasvaa myös vaativissa "luonnetehtävissä", joista hän myöhemmin tuli tunnetuksi. Aili Somersalmen uran varhaisvuosien rooleihin kuului muun muassa nimiosa näytelmässä Joy syksyllä 1911.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | ”Aili Somersalmi ei alleviivannut Toni Weberissä niinkään paljon lapsellisuutta ja siihen liittyvää hermostunutta arkuutta kuin hänen kypsää naisellisuuttansa ja äidinrakkauttansa. --- hän loi kauniin, ehyen ja uskottavan tyypin varmoilla, hillityillä keinoilla..” | ” |
– V. Tarkiainen Somersalmen Toni Weberistä näytelmässä Viimeinen tahto (1920–1921)
Somersalmen lukuisiin näyttämötehtäviin kuuluivat muun muassa Julia (kappaleessa Romeo ja Julia), Desdemona (Othello), Ofelia (Hamlet), Nerissa (Venetsian kauppias) ja Hermina (Kesäyön unelma). Suomalaisessa klassikkonäytelmässä Pohjalaisia hän tulkitsi Maijan roolin (kaudella 1914–1915). Somersalmen Maija jäi aikalaisten muistiin "voittamattoman varmana, mehevänä, luonnollisena ja rehevänä tulkintana", kuten muutkin näyttelijäsuoritukset samassa kappaleessa. Näytelmässä Tukkijoella Somersalmi näytteli puolestaan Annia ja Katria. Henrik Ibsenin Peer Gyntissä hänellä oli Solveigin osa. Yhdessä Urho Somersalmen kanssa Aili Somersalmi näytteli muun muassa kappaleissa Hilma (1912), Figaron häät (1914) ja Rosvot (1915). Näytelmässä Perintö (1916) Aili Somersalmi tulkitsi kaunista Mirjam Krausea ja Urho Somersalmi puolestaan ylioppilas Bruno Stormia. Perinnössä Bruno surmaa raivokohtauksen vallassa  samalla kertaa sekä rakastamansa Mirjamin että tämän entisen ihailijan. Vuoden 1916 vaihteessa Aili Somersalmi lauloi pääosan Wolffin ja Weberin romanttisessa teoksessa Preciosa.
Elämä ja ura > Taiteellinen kypsyminen

Eräs Somersalmen suurista taiteellisista voitoista oli nimiosa Alois ja Vilém Mrshtikin draamassa Marysha kaudella 1924–1925. Valvoja-Aika kirjoitti: "Oli kuin taiteilijatar itse olisi nauttinut saadessaan elää näyttämöllä kuumaa kuolevaisten elämää, eikä aina kantaa antiikin valkovaippoja tai kuningattaren mantteleita ja lausuilla jambeja: hänen esityksessään oli suurpiirteisyyttä, temperamenttia ja vapautuneisuutta, jota en muista hänessä aikaisemmin nähneeni." Somersalmen näyttelijänlaatuun kuului taipumus toisinaan ylitsepursuavaan kaunosanaisuuteen ja tunteikkaaseen ulkokuoreen. Tämän vuoksi esimerkiksi hänen Leaansa Eino Kaliman ohjaamassa kappaleessa Yö ja päivä kaudella 1934–1935 pidettiin epäonnistuneena. Kaikkiaan Somersalmen näyttämötulkintoja pidettiin kuitenkin luontevina ja syvällisinä. Tämän hän osoitti esimerkiksi Stefan Kiedrzynskin perhekomediassa Onni alkaa huomenna syyskuussa 1937. Somersalmen suuriin voittoihin kuului myös temperamentikkaan linnanrouvan osa Jean Anouilhin näytelmässä Juhlat linnassa keväällä 1949.
Vuonna 1956 Somersalmella oli yhteinen 50-vuotistaiteilijajuhla puolisonsa Urho Somersalmen kanssa. Juhlanäytelmänä oli Axel Kiellandin Herra ja hänen palvelijansa. Molempien Somersalmien suorituksissa nähtiin "kutsumuksen värittämää työn iloa". Aili Somersalmi jäi Kansallisteatterista eläkkeelle juhlanäytännön myötä 1956.
Elämä ja ura > Muut taiteelliset tehtävät

Valkokankaalla Aili Somersalmi nähtiin kahdesti. Hänellä oli nimiosa Sylvissä (1913) ja sivuosa Valentin Vaalan elokuvassa Jossain on railo (1949).
Aili Somersalmi levytti viisi musiikkikappaletta vuonna 1910. Kaikki olivat kansanlauluja:
Kauniin tytön laulu
Pilven veikko (Yrjö Somersalmen kanssa)
Tuhannet tähdet
Unkarilainen juomalaulu (Evert Suonion kanssa)
Unkarilainen kansanlaulu (Evert Suonion kanssa)
Kuolema

Aili Somersalmen puoliso Urho Somersalmi tappoi hänet kirveellä 12. huhtikuuta 1962, jonka jälkeen mies surmasi itsensä hirttäytymällä.
Aiheesta muualla

Aili Somersalmi Elonetissä.
Aili Somersalmi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Äänitearkisto (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Sosiaalineuvos

Sosiaalineuvos (ruots. socialråd) on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1950. Vuosien 1918–2013 aikana sosiaalineuvoksen arvonimi on myönnetty 443 henkilölle.
Tunnettuja sosiaalineuvoksia olivat muun muassa vähäosaisten auttaja Veikko Hursti sekä kansanedustajat Virpa Puisto ja Antero Laukkanen.
Sosiaalineuvos on myös sosiaali- ja terveysministeriössä käytettävä virkanimike.
Somalian klaanit

Nuori somalinainen
Somaliassa klaanit ovat perinteinen ja tärkein sosiaalinen ryhmä osana kulttuuria ja politiikkaa. Klaanius periytyy isän mukaan; lapsi kuuluu samaan klaaniin kuin isänsä. Lapset saavat oman nimensä lisäksi isänsä ja isoisänsä nimen. Tapana on ollut opetella kaikkien esi-isiensä nimet jopa 30 sukupolvea taaksepäin. Tästä lapset ovat samalla oppineet klaaninsa, johon he kuuluvat. Naimisiin mennessään naiset pitävät oman nimensä ja isänsä klaanin nimen. Hautajaisissa vainajaa kuitenkin kutsutaan äitinsä nimen mukaan, jotta ei tulisi erehdystä, sillä perinteisen uskomuksen mukaan vain äidistä voidaan olla varmoja. Klaanit jakautuvat tyypillisesti alaklaaneihin, jotka voivat edelleen jakautua usean tason allekkaisiin alaklaaneihin. Perinteisesti avioliitot ovat yhdistäneet klaaneja, sillä ne on solmittu eri klaanien välillä. Käytäntö on kuitenkin muuttunut 1990-luvun sisällissodan myötä, ja nykyään on yleisempää avioitua saman kuin eri klaanin jäsenen kanssa.
Klaanit ovat somalipaimentolaisten perinteinen poliittinen järjestelmä. Sen pohjalta on sodittu, sovittu ja soviteltu taloudellisista eturistiriidoista. Klaanijärjestelmän pohjalta ovat eri eturyhmät liittyneet yhteen tai eronneet. Klaanit eivät ole puhtaasti sukuun perustuva järjestelmä, vaan pienemmät klaanit ovat voineet liittyä suurempiin ilman sukulaisuutta. Klaanien sukupuu ei siten välttämättä kerro geneettisestä sukulaisuudesta. Paimentolaisklaanien asuinalueet eivät ole tiettyyn alueeseen tai paikkaan sidottuja. Perimätieto, jonka mukaan osa somaliklaaneista olisi peräisin Arabian niemimaalta, on helppo osoittaa vääräksi – arabialaiset nimet ovat tulleet käyttöön vasta 1500-luvulla. Somalian itsenäistyessä 1960-luvulla Somali Youth League päätti luopua klaanijärjestelmästä ja siirtyä puoluejärjestelmään, sillä klaanijärjestelmää pidettiin syynä Somalian hajanaisuuteen. Siad Barren diktatuurin aikana klaanit kiellettiin, mutta käytännössä Barre itse käytti hyväksi klaanien välisiä ristiriitoja hallitessaan maata. Barren kukistuttua klaanijärjestelmästä on tullut jälleen avoin poliittisen vallankäytön väline.
CIA:n kartta vuodelta 2002 näyttää klaanien jakautumisen Afrikan sarvessa seuraavasti: Hawiye (25 %), Darod (20 %), Rahanweyn (17 %), Dir (28 %), Digil (3 %) ja muut etniset ryhmät (6 %). Paimentolaisklaanit eivät ole alueeseen tai paikkaan sidottuja, vaan he asuvat muuallakin kuin karttaan merkityillä alueilla.
Klaanien jakautuminen

Somalit uskovat, että neljä suurinta klaania periytyvät Samaalesta (joissakin yhteyksissä nimi esiintyy muodossa Samale). Nämä paimentolaisklaanit ovat Darod, Dir, Hawiye, ja Isaaq. Paimentolaisklaanit eivät ole alueeseen tai paikkaan sidottuja. Sab-kantaisästä periytyvät Digil ja Mirifle-Rahanweyn klaanit, jotka elävät maanviljelystä Jubba- ja Shebelejokien välisissä laaksoissa.
Klaanit ja alaklaanit

Ylimmän tason klaaneista käytetään myös nimitystä klaaniperhe. Klaaniperheet ja klaanit jakautuvat pienempiin alaklaaneihin osapuilleen seuraavasti (lista ei ole täydellinen):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Darod  (Daarood) Harti Dolbohanta (Dhulbahante)  Majerteen (Majeerteen)  Warsangeli  Marehan (Mareexaan)  Ogaden (Ogaadeen) Makaahiil  Mohamed Zubeir  Aulihan  Awrtable  Leelkase |  Dir  Biimaal (Biomal, Bimal, Biyomaal)  Gaadsan ( Biimal subclan)  Gadabursi (Gadabuursi, Samaroon)  Issa (Ciise)  Suure (Surre)  Gurgura  Gurre  Garire  Bursuuk  Bajimal |  Hawiye  (Hawijja)  Mudulood (Mudulood) Ujeejeen  Hilibi  Wacdaan  Moobleen  Ilawaay  Abgal(abgaal) Harti-abgaal  Wacbuudan  Waceysle Haskul (idde haskul, hared haskul)  Duduble  Habar Gidir (Habre Gedir, Habar Gedir, Habr Gidr) Sacad  Cayr  Saleeban  Saruur  Hawadle  (Xawaadle)  Murursade  Shiikhaal | Isaaq  (Isxaaq) Eidagalla  Habar Awal  Habar Toljaala (Habar Tol Jaalo)  Habar Yunis |  Rahanweyn  (Rahanwein, Rahanwayn, Rahanwiin, Reewin, Digil-Mirifle) Digil  Mirifle (Rahanweyn alaklaani) |
Uhanalaiset klaanit

Diktaattori Siad Barren kukistaminen 1990-luvun alussa johti klaanipohjaiseen sisällissotaan, jossa väkivallan perusteeksi tuli klaanitausta. Uhanalaisia olivat sotaa käyvien klaanien – Darood, Hawiye ja Ogaden – perheenjäsenet. Näitä kuitenkin suojasi oma klaani.
Kuudes klaani

Kuudes klaani on somalinaisten kansanliike, jonka perusti Asha Haji Elmi. Kansanliikkeen nimi viittaa siihen, että Somalian hallintomalli on perinteisesti perustunut viiden suurimman klaanin yhteistyöhön. Kuudes klaani on somalialainen naisten liike, joka yhdistää naisia yli klaanirajojen. Erityisen tärkeä on ollut naisten osuus yritettäessä yhdistää sodan repimää Somaliaa ja diasporassa eläviä somalialaisia perheitä. Kuudes klaani pohjaa Asha Haji Elmin perustamaan somalinaisten ja lasten pelastusliikkeeseen Save Somali Women and Children (SSWC), joka kasvoi klaanien välisten perheitten naistenliikkeestä.
»Olin kahtia jakaantunut. Syntymäklaanini hylkäsi minut, koska mieheni oli vihollisen klaanista. Mieheni klaani piti minua vakoojana ja muukalaisena kodissani. Mihin kuulunkaan? Identiteetti, jota kukaan ei pystynyt minulta riistämään, oli naiseus, josta tuli minun klaanini.» 
(Asha Haji Elmi)
Asha johti naisten ryhmää Somalian rauhanneuvotteluissa 2002 Eldoretissa, Keniassa. Siellä Kuudes klaani tunnustettiin virallisesti ja naisten edustaja hyväksyttiin mukaan rauhanneuvotteluihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
"The Somali Ethnic Group and Clan System" (Arkistoitu – Internet Archive), from "Reunification of the Somali People", Jack L. Davies
Sosiokratia

Sosiokratia on päätöksenteon menetelmä, jossa tasa-arvoiset yksilöt päättävät asioista yhteisesti konsensusperiaatteella ja jossa organisaatiorakenne pohjautuu kybernetiikan periaatteisiin. Viimeisin käytännön sovellus sosiokratiasta (Gerard Endenburg, Circular Organizing) on kehitetty yksityisen yrityksen hallintoa varten. Sosiokratia on myös käytössä useissa erityyppisissä organisaatioissa: julkisissa, yksityisissä, sekä ammattimaisissa että voittoa tavoittelemattomissa vapaaehtoisorganisaatioissa.
Sana sosiokratia (engl. sociocracy) on johdettu latinan ja kreikan kielen sanoista socius (kumppani) ja kratein (hallinnoida). Englannin kieleen sana, alun perin sociocratie, on saapunut Auguste Comten käyttämänä vuonna 1851 (Comte on myös luonut englannin kielen sanan sociology), ja myöhemmin sosiologi Lester Frank Wardin kautta, jonka kirjoittamassa artikkelissa sana esiintyi vuonna 1881, ja vielä myöhemmin hollantilaisen Kees Boeken kautta, joka sovelsi käsitettä koulutukseen. Laajemmassa merkityksessään sosiokratia tarkoittaa että hallitsija on "socios" - ihmiset jotka ovat sosiaalisessa suhteessa keskenään - verrattuna demokratiaan, jossa hallitsijana on "demos", yleinen kansanjoukko.
Käännös suomeksi
Sormustinkukat

| Sormustinkukat |
| --- | --- |
 Rohtosormustinkukka (Digitalis purpurea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Ratamokasvit Plantaginaceae
Suku::  Sormustinkukat Digitalis  L.
Katso myös
   Sormustinkukat Wikispeciesissä   Sormustinkukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sormustinkukat (Digitalis) on ratamokasveihin (Plantaginaceae), aiemmin naamakukkaiskasveihin (Scrophulariaceae), sijoittuva kasvisuku. Sen monet lajit ovat erittäin myrkyllisiä. Sukuun kuuluu 27 lajia, jotka ovat kookkaita ruohovartisia kasveja. Kukintona on pitkä, yleensä toispuolinen latvaterttu. Esimerkiksi rohtosormustinkukan kukat ovat muodoltaan tyypillisesti sormustinmaisia.
Sormustinkukkalajeja

ruskosormustinkukka (Digitalis ferruginea)
keltasormustinkukka (Digitalis grandiflora)
villasormustinkukka (Digitalis lanata)
pikkusormustinkukka (Digitalis lutea)
hämysormustinkukka (Digitalis obscura)
tähkäsormustinkukka (Digitalis parviflora)
rohtosormustinkukka (Digitalis purpurea)
espanjansormustinkukka (Digitalis thapsi)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Digitalis
Suomen Lajitietokeskus: Sormustinkukat – Digitalis
ITIS: Digitalis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Digitalis (englanniksi)
Flora of China: Digitalis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q156533  Wikispecies: Digitalis  APDB: 190160  APNI: 104293  BioLib: 40842  CoL: 45DF  EoL: 47153690  EPPO: 1DIKG  FNA: 110152  FoC: 110152  GBIF: 3172032  GRIN: 3699  iNaturalist: 53984  IPNI: 37596-1  IRMNG: 1280306  ITIS: 33582  NBN: NHMSYS0000458091  NCBI: 4163  NZOR: 908335e3-196c-4f4b-897c-202a2877b427  Open Tree of Life: 75208  PLANTS: DIGIT  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30112738-2  Tropicos: 40030988  VASCAN: 1095  VicFlora: 8a56666c-dc15-4191-9755-6f0315db6869  WFO: wfo-4000011699
Sorengo

| Sorengo |
| --- | --- |
 Santa Maria Assuntan kirkko
 vaakuna
 Sorengon sijainti
 Sorengo
 Koordinaatit: 45°59′59″N, 08°56′18″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Ticino
Piirikunta:  Lugano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  0,85 km²
Korkeus:  350–400 m
Väkiluku (2009):  1 752
 – Väestötiheys:  2 060 as./km²
 
 www.sorengo.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sorengo on 1 752 asukkaan kunta Ticinon kantonissa eteläisessä Sveitsissä. Kunta sijaitsee Luganon kaupungin keskustan välittömässä läheisyydessä, kaupungin lounaispuolella, Muzzanojärven rannalla. Kunta kuuluu Luganon hallintoalueeseen.
Sorengon kautta kulkee Ferrovie Luganesi -rautatieyhtiön (FLPSA) 12,2-kilometrinen, kapearaiteinen rata Luganosta Ponte Tresaan. Radalla kulkee matkustajajunia työpäivisin neljä kertaa tunnissa ja viikonloppuisin kaksi kertaa tunnissa suuntaansa.
Kuuluisia sorengolaisia

Anders Arborelius, Tukholman katolinen piispa
Lara Gut, alppihiihtäjä
Michelle Hunziker, muotisuunnittelija ja malli
Dick Marty, parlamentaarikko ja Euroopan neuvoston parlamentaarisen valtuuskunnan jäsen
Flavio Maspoli, poliitikko
Mickey Hardt, näyttelijä
Hermann Hesse, kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sorengo Wikimedia Commonsissa
| n k Ticinon kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (ital. distretto) ja kunnat (115 kpl, 2.4.2017–)
 Bellinzona: Arbedo-Castione • Bellinzona • Cadenazzo • Isone • Lumino • Sant’Antonino
 Blenio: Acquarossa • Blenio • Serravalle
 Leventina: Airolo • Bedretto • Bodio • Dalpe • Faido • Giornico • Personico• Pollegio • Prato • Quinto
 Locarno: Ascona • Brione • Brione sopra Minusio • Brissago • Corippo • Frasco • Gordola • Lavertezzo • Locarno • Losone • Mergoscia • Minusio • Muralto • Orselina • Ronco sopra Ascona • Sonogno • Tenero-Contra • Vogorno • Onsernone • Cugnasco-Gerra • Terre di Pedemonte • Centovalli • Gambarogno
 Lugano: Agno • Alto Malcantone • Aranno • Arogno • Astano • Bedano • Bedigliora • Bioggio • Bissone • Brusino Arsizio • Cademario • Cadempino • Canobbio • Capriasca • Caslano • Collina d'Oro • Comano • Croglio • Cureglia • Curio • Grancia • Gravesano • Lamone • Lugano • Magliaso • Manno • Maroggia • Massagno • Melano • Melide • Mezzovico-Vira • Miglieglia • Monteceneri • Monteggio • Morcote • Muzzano • Neggio • Novaggio • Origlio • Paradiso • Ponte Capriasca • Ponte Tresa • Porza • Pura • Rovio • Savosa • Sessa • Sorengo • Torricella-Taverne • Vernate • Vezia • Vico Morcote
 Mendrisio: Balerna • Breggia • Castel San Pietro • Chiasso • Coldrerio • Mendrisio • Morbio Inferiore • Novazzano • Riva San Vitale • Stabio • Vacallo
 Riviera: Biasca • Riviera
 Vallemaggia: Bosco/Gurin • Campo • Cerentino • Cevio • Linescio • Maggia • Lavizzara • Avegno Gordevio
Irma Sorvali

Irma Katriina Sorvali o.s. Korkkanen (s. 1945) on suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän on ollut Oulun yliopiston pohjoismaisen filologian professori vuodesta 1983, ja hän on tutkinut kääntämistä. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2010 alusta.
Teokset

Översättandets teori och praktik, Gaudeamus, 1983 ISBN 951-662-335-2 – alkuperäinen julkaisu: Helsingfors universitet. Institutionen för nordiska språk. Helsingfors universitet, 1982.
Tentamenssvenska, Gaudeamus, 1984 ISBN 951-662-369-7 – alkuperäinen julkaisu: Kielten osaston julkaisuja, Joensuun korkeakoulu, 0356-5173; n:o 5 1979
Översättandets 200 år i Finland : forskningstradition och praktisk verksamhet. Oulun yliopisto, 1985 (Meddelanden från Institutionen för nordisk filologi vid Uleåborgs universitet. ISSN 0357-9816; nr 8). ISBN 951-42-2103-6.
Irma Sorvali, Ebba Lindberg, Översättningsanalys, Helsingin yliopisto, 1987. (Kouvolan kääntäjänkoulutuslaitoksen julkaisuja, ISSN 0782-2510; n:o 2). ISBN 951-45-4332-7.
Kielenkääntäminen : tutkimuksen ja opetuksen ongelmia, Helsingin yliopisto, 1988. (Kouvolan kääntäjänkoulutuslaitoksen julkaisuja, ISSN 0782-2510; n:o 4). ISBN 951-45-4836-1.
Studier i översättningsvetenskap, Uleåborg : Insitution för nordiska språk vid Uleåborgs universitet, 1990. ISBN 951-42-2995-9. – 2. p. 1991. ISBN 951-42-3102-3.
Översättare och översättningsprocess, Uleåborg : Institutionen för nordiska språk vid Uleåborgs universitet, 1992. ISBN 951-42-3466-9.
Unohdettu kääntäjä, Pohjoinen, 1996 ISBN 951-749-271-5
Oiva Somppi

Oiva Jalmari Somppi (käytti Saksassa peitenimeä Hjalmar Mattsson, 24. tammikuuta 1892 Kauhava – 18. maaliskuuta 1987 Jyväskylä) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Tulikasteensa hän sai Suomen sisällissodassa Tampereella vuonna 1918 Valkoisen armeijan riveissä. Hän osallistui myös vapaaehtoisena Viron vapaussotaan.
Perhe ja opinnot

Somppin vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Somppi ja Amalia Autio. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1932 Siiri Johanna Fagerströmin kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Etelä-Pohjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla ja suoritti filosofian kandidaattitutkinnon vuonna 1917 ja maisteritutkinnon vuonna 1919.
Jääkärikausi

Somppi kuului jääkäriliikkeessä osakuntain väliseen aktiiviseen ylioppilasvaltuuskuntaan ja toimi vuonna 1917 A.K:n matka-asiamiehenä. Lopulta hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 26. lokakuuta 1917, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 17. marraskuuta 1917 alkaen.
Suomen sisällissota

Somppi saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan kiväärinjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta 1918 alkaen 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella, jossa hän haavoittui 4. huhtikuuta 1918.
Sisällissodan jälkeinen aika

Somppi siirtyi sisällissodan jälkeen 30. syyskuuta 1918 alkaen vääpeliksi Suomen valkoisen kaartin 1. konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1918 alkaen Helsingin etappipataljoonaan ja komennettiin edelleen kirjuriksi Sotaministeriöön. Lopullisen siirron Sotaministeriöön hän sai 13. tammikuuta 1919. Hän erosi armeijasta jo vuoden 1919 helmikuussa, vain voidakseen osallistua Viron vapaussotaan. Virossa hänet sijoitettiin suomalaisten vapaajoukkojen päällikön esikuntaan. Viron vapaussodasta palattuaan hän astui takaisin armeijan palvelukseen 1. toukokuuta 1919 alkaen, jolloin hänet sijoitettiin Kadettikoulun adjutantiksi ja rahastonhoitajaksi. Kadettikoulusta hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1919 alkaen Suomen valkoiseen kaartiin, missä hän toimi Vöyrin pataljoonan konekiväärikomppanian nuorempana upseerina ja 15. maaliskuuta 1920 – 3. kesäkuuta 1920 välisenä aikana Lapuan pataljoonan konekiväärikomppanian päällikkönä. Somppi erosi toistamiseen armeijasta 2. syyskuuta 1920 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kotkan suojeluskuntaan, jossa hän palveli 31. lokakuuta 1921 saakka. Suojeluskuntatyön ohella hän työskenteli konttoriapulaisena Kansallis-Osake-Pankin Kotkan konttorissa 1. lokakuuta 1921, jolloin hän siirtyi konttorikirjuriksi Suomen pankin Kuopion konttoriin ja työskenteli konttorissa 1. lokakuuta 1928 saakka. Kuopiosta hän muutti Jyväskylään, jossa hän työskenteli Suomen pankin Jyväskylän konttorin kassanhoitajana 6. maaliskuuta 1935 saakka, jolloin hänet nimitettiin konttorin johtajaksi ja oli johtajana vuoteen 1958 saakka.