stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pungu
Levinneisyys ja elintavat

Pungua tavataan ainoastaan Kamerunista Barombi Mbo -järvestä. Kala liikkuu matalissa vesissä lähellä rantaa pienissä parvissa. Lajin ravintoa ovat eräät sienieläimet, joiden hajottamiseen sen hampaat ovat erikoistuneet, ja vedessä elävät hyönteisten toukat. Pungunaaras hautoo mätimunia suussaan.
Pungu luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi. Suurimmat uhat ovat sitä syövät vieraslajit kuten muut kalat ja äyriäiset, veden samentuminen ja saastuminen, lisääntymisalueiden tuhoutuminen sekä pyydystäminen akvaariokaloiksi.
Tommi Jokinen

| Tommi Jokinen |
| --- | --- |
 Tommi Jokinen KalPan paidassa helmikuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1988 (ikä 36) Siilinjärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Joksa
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Fife Flyers
Sarja:  EIHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  KalPa (SML) SaiPa (SML) HC 21 Prešov (SloEL) Nottingham Panthers (EIHL)
Tommi Jokinen  (s. 17. syyskuuta 1988 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Britannian EIHL-liigan skotlantilaisjoukkue Fife Flyersissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Jokinen on pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä. Hän on kauden 2020–2021 jälkeen Kalevan Pallon seurahistorian eniten runkosarjaotteluita pelannut pelaaja 515 ottelullaan.
Ura > Maajoukkueura

Jokinen putosi viimeisten joukossa alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmästä vuoden 2008 turnaukseen.
Pelityyli

Jokinen on pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjä. KalPan entisen urheilutoimenjohtaja Kimmo Kapasen mukaan hänen suurimpiin vahvuuksiinsa kuuluu maalin läheisyydessä pelaaminen ja muihin vahvuuksiin mm. koko, kiekonsuojaustaidot ja työteliäisyys.
Elite Prospects -sivuston Ulf Anderssonin mukaan Jokinen on offensiivinen laitahyökkääjä, jolla on hyvät kiekonhallintataidot ja visio. Anderssonin mukaan hän tykkää haastaa vastustajia yksi vastaan yksi -tilanteissa, mutta Jokisella on kuitenkin puutteita aggressiivisuudessa sekä fyysisessä ja kokonaisvaltaisessa pelissä.
Pyöröhaihdutin

Pyöröhaihdutin
Pyöröhaihdutin (usein myös rotavapor) on laboratoriolaite, jota käytetään liuotinten poistamiseen synteesituotteesta. Se mahdollistaa liuotinten poistamisen matalissa lämpötiloissa ja sitä voidaan pitää hellävaraisena alipainetislauslaitteistona. Pyöröhaihdutin kuuluu kemian laboratorioiden perusvarusteisiin.
Rakenne

Pyöröhaihduttimen suurin komponentti on nesteellä täytetty allas, jossa on lämmitysvastus. Käytetty neste on useimmiten vettä. Lisäksi haihduttimessa on tyhjiöpumppu, jäähdytin sekä pyörivä varsi, johon voidaan kiinnittää pyörökolvi. Varren lävitse kulkee putki jäähdyttimen kautta liuottimenkeruuastiaan. Pyöröhaihduttimessa liuotin saadaan tehokkaasti haihdutettua alipaineen, pyörityksen ja lämmityksen yhteisvaikutuksella. Matalampi paine alentaa liuottimen kiehumispistettä, lämmitysallas lämmittää kolvin seinämiä tasaisesti ja pyöritys levittää liuottimen ohueksi kalvoksi kolvin seinämille niin, että lämmön siirtyminen ja haihtuminen on mahdollisimman helppoa. Se myös ehkäisee äkillistä ja voimakasta kiehumista. Lisävarmuutena kiehumisen hallitsemiseksi voidaan käyttää myös kiehumakiviä. Haihdutettu liuotin kulkeutuu jäähdyttimeen, missä se tiivistyy ja valuu allaolevaan keruukolviin. .
Ensimmäisen kaupallisen pyöröhaihduttimen toi markkinoille Büchi vuonna 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyöröhaihdutin Wikimedia Commonsissa
Helge Helme

| Helge Helme> Axel Henry Helge Helme.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1894 Roskilde, Tanska
Kuollut: 1987
Ammatti:  taidemaalari
Puoliso:  Karen Valborg Larsen
    
Helge Helme (1894–1987) oli tanskalainen taiteilija, joka maalasi erityisesti naisia.
Helme syntyi Roskildessä Tanskassa vuonna 1894. Hän opiskeli ensin 1914–1915 Roskilden teknillisessä koulussa, minkä jälkeen hän opiskeli Tanskan kuninkaallisessa kuvataideakatemiassa 1918–1920. 1920- ja 1930-luvuilla Helme matkusteli Euroopassa, muun muassa Isossa-Britanniassa, Saksassa, Ranskassa, Belgiassa ja Alankomaissa.
Helmen töissä esiintyvät naishahmot ovat kauniita ja ajattomia tavallisia naisia, jotka esiintyvät teoksissa tavallisissa vaatteissa. Helmelle teoksissa oli tärkeää henkilöhahmojen kauneus sekä teoksen sommittelu. Helme teki työnsä aina huolellisesti ajan kanssa loppuun saakka, eikä julkaissut töitään krokiimaisina luonnoksina tai hahmotelmina. Naisaiheisten töiden lisäksi Helme teki muutamia maisemamaalauksia. Nekin olivat tyyliltään samalla tavalla herkkiä kuin hänen naismaalauksensa ja nekin hän viimeisteli huolellisesti. Helme perusti myös oman kuvataidekoulun, jossa oppilaana kävi muun muassa Richard Mortensen.
Lanviikki

Lanviikki (ruots. Långvik) on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön eteläosassa Ervastonlahden sopukassa.
Lanviikki sijaitsee Palomäen ja Preitinmäen välisessä laaksossa. Kylän pieni luonaiskulma ulottuu Ervastonlahdelle. Kylässä on vain vähän asutusta ja kylän kantatila sijaitsee pienellä mäellä laakson pohjoisosassa. Lanviikin kyläalue ulottuu laaksosta Preitinmäen yli etelään aina Mustajärvelle saakka. Kuivastontie kulkee Soukasta Lanviikin läpi edelleen Ervastoon. Laakso, jossa Lanviikki sijaitsee, on viljelty, muuten kylän alue on metsäistä korpimaata.
Lanviikki on keskiaikainen uudisasutuskylä. Ervastonlahti lienee tuolloin ulottunut syvemmälle kylän alueelle. Kylässä on ollut kolme kantatilaa, jotka on yhdistetty 1900-luvulla Uusitaloksi. Tilojen torpat Levola ja Rajala itsenäistyivät 1900-luvun alussa, mutta Rajalan torppa on nykyisin jo purettu. Uusitalo on nykyäänki asutettu ja Levolan torppa toimii kesäpaikkana. Muuta asutusta Lanviikissa ei enää ole, mutta Mustajärven rannalla on muutamia kesäasuntoja.
Rillimupinia

| Rillimupinia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kertut Sylviidae
Suku::  Mupiniat Chrysomma
Laji::  sinense
Kaksiosainen nimi
 Chrysomma sinense  (Gmelin, 1789) 
Alalajit
 C. s. hypoleucum  C. s. nasale  C. s. sinense 
Katso myös
   Rillimupinia Wikispeciesissä   Rillimupinia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rillimupinia  (Chrysomma sinense) eli aiemmalta nimeltään kultasilmätimali on kerttuihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä- ja Itä-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö

Rillimupinia voi kasvaa noin 18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Rillimupinia on väriltään ruskea päästään, selästään, siivistään ja pitkästä pyrstöstään. Silmäkulmajuova on valkoinen ja silmien ympärillä on keltainen rengas. Lajin kurkku ja rinta ovat väriltään valkoiset ja vatsa ruskea.
Levinneisyys ja elinympäristö

Rillimupiniaa tavataan laajalta alueelta Pakistanista Intiaan ja Sri Lankaan sekä Kaakkois-Aasian läpi Kiinan eteläosiin. Lajin elinympäristöä ovat erityisesti ruovikot ja pensaikot, mutta sitä tavataan myös avointen metsien alakerroksista. Lintua tavataan niin alangoilta kuin vuoriltakin. Rillimupinia liikkuu pareittain tai pieninä ryhminä. Sen ravintoa ovat hyönteiset.
LM Someco

LM Someco Oy (ent. Lahtinen & Mantere Oy) on suomalaisomisteinen markkinointiviestinnän toimisto, joka toimii Turussa ja Helsingissä. Toukokuusta 2019 lähtien yritys on toiminut nimellä LM Someco, kun Lahtinen & Mantere Oy osti sisältömarkkinointiin ja sosiaalisen mediaan erikoistuneen viestintätoimisto Someco Oy:n. Vuonna 2022 yrityksen viralliseksi nimeksi vaihdettiin LM Someco Oy. Vuonna 2023 LM Someco työllisti 64 kokopäiväistä työntekijää ja yrityksen liikevaihto oli 7,00 miljoonaa euroa ja myyntikate 5,25 miljoonaa euroa. Yrityksen toimitusjohtaja on vuodesta 2006 lähtien ollut Sam Hansén.
LM Someco tarjoaa asiakkailleen strategista luovaa suunnittelua, ilmiöitä rakentavaa viestintää, teknologista ymmärrystä ja syvällistä sosiaalisen median osaamista. Yrityksen palvelutarjontaan kuuluu muun muassa brändimarkkinointi, design ja tuotesuunnittelu, digimarkkinointi, viestintä ja sisältömarkkinointi, sosiaalinen media ja ostettu näkyvyys, data ja analytiikka sekä valmennukset.
Historia

Mainostoimisto Lahtinen & Mantere Oy:n perustivat Turussa Ilpo Mantere ja Alpo Lahtinen vuonna 1984. Vuosina 2001–2004 yritys oli osa pörssilistattua Evia-konsernia. Vuosina 2005–2017 Lahtinen & Mantere toimi yhteistyössä kansainvälisen Saatchi & Saatchi -mainostoimistoketjun kanssa nimellä Lahtinen Mantere Saatchi & Saatchi. Vuonna 2005 yritys avasi toimipisteen Turun lisäksi myös Helsinkiin. Vuonna 2019 Lahtinen & Mantere Oy yhdistyi vuonna 2012 perustetun Someco Oy:n kanssa. Yritys toimii nykyisin nimellä LM Someco.
Asiakkaat ja palkinnot

Lahtinen Mantere Saatchi & Saatchin palkittuja töitä 2010-luvulta ovat muun muassa Hopeajyvällä ja Hopeahuipulla palkittu Kallen Mätitahnalle tehty ulkomainos "Vastustamatonta leivälle" sekä Golden Drum -kilpailussa ja Vuoden Huipuissa palkittu Toyotan hybridiaiheinen "Onni & Monni" -filmisarja. Aiempia palkittuja töitä ovat muun muassa Silja Linen Bon Voyage -videohistoriikki ja Turun Yliopiston varainkeruukampanja, joka noteerattiin Vuoden paras yhteiskunnallinen kampanja -sarjassa AdProfit 2011-kilpailussa.
Kansainvälisiin tunnustuksiin alan kilpailuista viimeisiltä vuosilta kuuluvat mm. Grandiosa-pakastepizzoille suunniteltu maailman ensimmäinen onpack-promootiona toteutettu AR-jääkiekkopeli “Grandiosa Augmented Reality Ice Hockey” palkittiin vuonna 2018 Amsterdamissa EPICA Bronze Awardilla sekä noteerattiin New Yorkissa AICP NEXT Award -finalistina kilpailussa, jossa muuten arvioidaan pääasiassa amerikkalaista mainontaa. Panda-lakritsille suunniteltu, lakritsilla käsin painettu juliste “Liquorice Poster” palkittiin vuonna 2017 Riiassa järjestetyssä International Advertising Festivalissa Golden Hammerilla. Toyotalle suunniteltu, sosiaalista mediaa ja ulkomainosmediaa yhdistävä “Maailman suurin selfiekeppi” -installaatio ylitti kansainvälisen uutiskynnyksen vuonna 2016. Toyotalle suunniteltu kansainvälinen palvelu- ja markkinointi-innovaatio “Transparent Test Drive” voitti vuonna 2016 Lontoossa WARC Prize for Innovation -palkinnon sekä New Yorkissa vuonna 2015 W3 Gold ja Silver Awardit. Lisäksi toimisto on voittanut lukuisia kansallisia markkinointiviestintäalan palkintoja ja sijoituksia eri kategorioista, muun muassa Vuoden Huipuista, Voitto-mainoselokuvakilpailusta sekä AdProfitista.
Toimiston muita asiakkaita ovat muun muassa Vaasan Oy, Saarioinen Oy, Orkla Foods Finland Oy, Cloetta Suomi Oy, Raisio Oyj, Metso, Eckes-Granini Finland, Toyota Auto Finland Oy, Toyota Finance Finland Oy, Suomalaisen työn liitto, Lounea, Huoltovarmuuskeskus ja Ulkoministeriö.
Aiheesta muualla

Yrityksen verkkosivut
Yrityksen Facebook-sivut
Yrityksen LinkedIn-sivu
Rubiinihieta-ahven

| Rubiinihieta-ahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Hieta-ahvenet Pinguipedidae
Suku::  Parapercis
Laji::  schauinslandii
Kaksiosainen nimi
 Parapercis schauinslandii  (Steindachner, 1900) 
Katso myös
   Rubiinihieta-ahven Wikispeciesissä   Rubiinihieta-ahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rubiinihieta-ahven (Parapercis schauinslandii) on hieta-ahveniin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö

Rubiinihieta-ahven voi kasvaa suurimmillaan 13–18 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen. Kalalla on kaksi selkäevää, joista etumainen on piikikäs ja taaimmainen pitkä. Pyrstöevä on kuunsirpinmuotoinen ja peräevä pitkä. Rubiinihieta-ahven on pohjaväriltään vaalea. Sen selkä on kirkkaan punainen ja ruumiissa on ruskehtavanpunaisten täplien muodostamia rivejä. Taaimmainen selkäevä on läpikuultava ja siinä on mustia pisteitä.
Levinneisyys ja elintavat

Rubiinihieta-ahventa tavataan eteläisestä Afrikasta Japaniin ja Pitcairnsaarille. Sen elinympäristöä ovat hiekka- tai sorapohjaiset alueet riuttojen lähellä usein yli 15 metrin syvyydessä. Kalan ravintoa ovat planktoneläimet.
Rubiinihieta-ahventa voidaan pitää riutta-akvaarioissa.
Pasilan virastokeskus

| Pasilan virastokeskus |
| --- | --- |
 Virastokeskuksen etelänpuoleiset siipirakennukset lounaasta.
Osoite:  Ratapihantie 7, Itä-Pasila, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′57″N, 024°56′10″E
Rakennustyyppi:  virastorakennus
Valmistumisvuosi:  1982
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Castrén–Jauhiainen–Nuuttila
Rakennuttaja:  Rakennushallitus
Omistaja:  Senaatti-kiinteistöt
Kerrosluku:  8 (+4 maanalaista kerrosta)
Kerrosala:  71 000 m²
Tilavuus:  432 000 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pasilan virastokeskus on Helsingin Itä-Pasilassa sijaitseva valtion virastotalo, jota hallinnoi Senaatti-kiinteistöt. Rakennuksessa on kahdeksan maanpäällistä ja lisäksi neljä maanalaista kerrosta. Rakennuksessa toimivat muun muassa Maanmittauslaitos, Väylävirasto, Suomen tulli, Liikenne- ja viestintävirasto, Turvallisuus- ja kemikaalivirasto, Maahanmuuttovirasto, sosiaaliturva-asioiden muutoksenhakulautakunta, Metsähallitus sekä Uudenmaan ELY-keskus.
Neljän korttelin alueelle levittäytyvän virastokeskuksen rakennutti Rakennushallitus ja suunnitteli arkkitehtitoimisto Castrén–Jauhiainen–Nuuttila. Rakennus valmistui vuonna 1982. Sen suunnittelu oli aloitettu jo kymmenisen vuotta aikaisemmin ja harjannostajaisia vietetty vuonna 1978. Rakennuksen itä–länsi-suuntaiseen pääosaan liittyy kuusi siipeä, joiden väliin jää neljä avointa sisäpihaa. Kolossaalisen rakennuksen läpi kulkee kaksi rinnakkaista jalankulkuväylää, jotka muodostavat Opastinsilta-nimisen kadun länsipään. Talon läpi kulkevista jalankulkuväylistä eteläisempi muutettiin vuonna 2003 Aurinkoraitti-nimiseksi katetuksi ja lämmitetyksi sisätilaksi. Opastinsilta jatkuu virastokeskuksen länsipuolella kahtena Ratapihantien ylittävänä rinnakkaisena katettuna kävelysiltana, jotka yhdistävät virastokeskuksen Pasilan rautatieasemaan.
Virastokeskuksen tilavuus on 432 000 m³ ja kerrosala 71 000 m², ja se suunniteltiin 2 500 työntekijälle. Valmistuessaan se oli kerrosalaltaan Suomen suurin toimistorakennus ja pohjoismaiden suurin virastotalo. Rakennuskustannukset olivat 283 miljoonaa markkaa. Vastavalmistuneeseen virastokeskukseen muuttivat vuosina 1981–1982 muun muassa Tie- ja vesirakennushallitus (TVH), Uudenmaan piirirakennustoimisto, Uudenmaan lääninverovirasto, maanmittaushallitus, liikevaihtoverotoimisto, Topografikunta, Posti ja Postipankki. Maan alla sijaitseviin kellarikerroksiin sijoitettiin muun muassa TVH:n ja maanmittaushallituksen laboratoriot, karttapainot, arkistot ja ATK-keskus sekä henkilökunnan uimahalli ja kuntosali.
Kahdella Asemapäällikönkadun puoleisella sisäpihalla on kaksikerroksiset siivet, joiden päällä on kolmantena kerroksena rivitalomaisia huoltohenkilökunnan asuntoja.
Taide

Virastokeskuksen veistoskilpailun voitti vuonna 1978 Matti Koskelan sekä Markku ja Pirkko Viitasalon teos Konstruktio 2000, jota kutsutaan myös nimellä Himmeli. Veistos paljastettiin toisella Veturitorin puoleisista sisäpihoista vuonna 1982. Toisella sisäpihalla sijaitsee samana vuonna paljastettu Maija Nuotion pronssiveistos Vesileikki, johon kuuluu kaksi vesialtaan ylle sijoitettua alastonta naishahmoa. Vuonna 2020 talon ulkoseiniin asennettiin taiteilija Tülay Schakirin valotaideteos Värivuoto ja yhdelle sisäpihalle taiteilija Heli Nikusen valotaideteos Mansikkapaikka. Molemmat perustuvat LED-valoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pasilan virastokeskus Wikimedia Commonsissa
Dizzy Reece

Alphonso Son “Dizzy” Reece (s. 5. tammikuuta 1931 Kingston) on jamaikalaissyntyinen hard bopiin erikoistunut trumpetisti.
Reece soitti alun perin lapsena saksofonia, mutta siirtyi 14-vuotiaana trumpettiin ja ryhtyi päätoimiseksi muusikoksi 16-vuotiaana. Hän muutti Lontooseen vuonna 1948 tai 1949. Hän alkoi tehdä yhteistyötä muiden muassa Don Byasin, Kenny Clarken, Frank Fosterin ja Thad Jonesin kanssa. Reecen debyyttialbumin Blues In Trinity julkaisi Blue Note Records vuonna 1959. Siinä hänen kanssaan soittivat Donald Byrd, Art Taylor, Tubby Hayes, Terry Shannon ja Lloyd Thompson.
Reece muutti New Yorkiin vuonna 1959. Hän jäi muiden hard bop -muusikoiden varjoon, mutta teki yhteistyötä Dizzy Gillespien orkesterin kanssa vuonna 1968 ja Paris Reunion Bandin kanssa vuonna 1985.
Tor Stubb

Tor Helmer Alarik Stubb (17. heinäkuuta 1919 Loviisa – 13. tammikuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen fyysikko ja professori.
Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin Yliopistosta v. 1958 ollessaan tutkijana VTT:n radiolaboratoriossa. Väitöksensä jälkeen Tor Stubb oli teknillisen fysiikan professorina Oulun Yliopistossa (v. 1958–1962) ja edelleen Fiskars Elektroniikan palveluksessa v:teen 1964, missä hän osallistui kokeisiin valmistaa seleenidiodeja ja piityristoreita Suomessa. Fyysikkona hän erikoistuikin puolijohdemateriaalien ja ohutkalvo- sekä puolijohdekomponenttien tutkimukseen. Vuodesta 1964 lähtien eläkkeelle jäämiseensä saakka (v. 1982) hän toimi ensimmäisenä VTT:n Puolijohdelaboratorion johtajana. Vuosina 1966-1982 hän toimi myös Teknillisen Korkeakoulun Elektronifysiikan ensimmäisenä professorina ohjaten tai valvoen useita materiaali-, ohutkalvo- ja puolijohdetekniikan sekä komponenttien luotettavuutta käsitteleviä opinnäytetöitä.
Hän oli jäsenenä useissa tiedeyhteisöissä ja toimikunnissa edistäen ymmärrystä puolijohteista ja puolijohteiden tutkimus- ja teollistamismahdollisuuksista.,. Hän oli mukana selvittämässä aluksi puolijohdekomponenttien tutkimusmahdollisuuksia Suomessa ensimmäisen kerran jo v. 1958  ja myöhemmin puolijohdekomponenttien kaupallista valmistusta v. 1970. , Hänen aikanaan VTT:llä valmistettiin mm. ensimmäiset Josephson-liitoskomponentit, käynnistettiin fotoniikan ja integroidun optiikan tutkimus ja  Kauppa- ja teollisuusministeriön (KTM)rahoituksella rakennettiin ensimmäinen, planaaritekniikkaan perustuva kokeellinen MOS-valmistuslinja (v. 1976-1979), jolla demonstroitiin ensimmäinen MOS- integroitu piiri Suomessa. Tästä osaamisesta sai alkunsa  Vaisala Oy:n ensimmäinen piihin perustuva valmistuslinja ja -prosessi. Koska opetus- (TKK) ja tutkimus (TKK ja VTT) olivat samassa laboratoriossa, voitiin ensimmäinen MOS-valmistuslinja siirtää opetuskäyttöön, kun TEKESin rahoittama "Puolijohdeteknologian kehittämisprojekti" 1982-1987 mahdollisti TKK:n Elektronifysiikan ja VTT:n Puoljohdelaboratoriolle uudet tutkimustilat ja -laitteet.
VTT:n Puolijohdelaboratorion luottamuksellinen tutkimus- ja kehitysyhteistyö uusia teknologioita, optisia- ja ohutkalvokomponentteja sekä puolijohteita kehittävien ja käyttävien yritysten kanssa on tullut julkisuuteen tilaajien toimesta usein vasta vuosia myöhemmin. ,
Professori Tor Stubb oli Uppsalan yliopiston (v. 1979) ja  Teknillisen Korkeakoulun (v. 1984) kunniatohtori.
Carl Mannerheim (pankinjohtaja)

Kreivi Carl Mannerheim (vas.) ja hänen veljensä Gustaf vuonna 1885.
Carl Erik Johan Mannerheim (18. maaliskuuta 1865 Askainen – 6. heinäkuuta 1915 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen, myöhemmin Ruotsissa asunut kreivi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. Hän oli suomalaisen Mannerheim-aatelissuvun päämies.
Carl Mannerheimin vanhemmat olivat Louhisaaren kartanon omistanut kreivi Carl Robert Mannerheim ja Hedvig Charlotta Hélène von Julin. Hänen sisaruksiaan olivat sairaanhoitaja Sophie Mannerheim, marsalkka ja presidentti Carl Gustaf Emil Mannerheim, kirjailija Eva Mannerheim-Sparre ja liikemies Johan Mannerheim. Suvussa kreivin arvo periytyi vain vanhimmalle pojalle, muut veljet saivat alemman vapaaherran arvon.
Mannerheim kirjoitti ylioppilaaksi Helsingfors privatlyceumista vuonna 1882, suoritti oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 1887 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1890. Hän työskenteli lyhyen aika virkamiehenä Suomen senaatissa ja piti omaa asianajotoimistoa, kunnes siirtyi vuonna 1895 Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin-konttorin toiseksi esimieheksi ja  vuonna 1898 esimieheksi. Mannerheim osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1891, 1894, 1897 ja 1899. Vuoden 1897 valtiopäivillä hän edusti isänsä estymisen vuoksi kreivillistä Mannerheim-sukua ja muilla kerroilla valtakirjalla vapaaherrallista Mannerheim-sukua.
Mannerheim kuului ensimmäisen sortokauden aikana näkyviin perustuslaillisiin sekä passiivisen vastarinnan salaisen keskusjärjestön kagaalin hallitukseen. Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov karkotti hänet maasta huhtikuussa 1903, jolloin hän muutti Ruotsiin. Mannerheim jäi asumaan Ruotsiin, vaikka karkotus kumottiin jo tammikuussa 1905, ja sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1908. Hän oli ruotsalaisen Stockholm-Öfre Norrland -pankin johtajana vuosina 1904–1910. Lisäksi hän kuului vuodesta 1908 henkivakuutusyhtiö Thulen hallitukseen ja oli vuodesta 1910 Kramfors- ja Frånö Nya -osakeyhtiöiden hallitusten puheenjohtajana.
Mannerheimin puoliso oli laulaja Aina Johanna Ehrnrooth. Heidän poikansa Carl-Erik Mannerheim vaikutti myöhemmin kartanonomistajana sekä Suomessa että Ruotsissa, tytär Aina Hélène Louise oli naimisissa liikemies Carl Johan Ehrnroothin kanssa. Poliitikko Georg C. Ehrnrooth oli Mannerheimin tyttärenpoika. Mannerheimin pojantytär oli keraamikko Lillemor Mannerheim.
Aiheesta muualla

Laina Järvinen : Kreivin aikaa Kylmäkosken Tipurilla, Aamulehti, 25.11.1934, nro 319, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Tomáš Mertl

| Tomáš Mertl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1986 (ikä 38) České Budějovice, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  HC Plzeň
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelinumero:  86
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–
Aik. seurat:  HC České Budějovice (ČEL/Tšekki I) KLH Jindřichův Hradec (Tšekki II) SK Horácká Slavia Třebíč (Tšekki I) HC Tábor (Tšekki II/Tšekki I) HK Hradec Králové (ČEL) Medveščak Zagreb (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) Kunlun Red Star (KHL)
Tomáš Mertl (s. 11. maaliskuuta 1986 České Budějovice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Tšekin Extraliga-joukkue HC Škoda Plzeňissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten jääkiekko.Alle 18-v. MM-kilpailut  | Maa:   Tšekki> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Minsk 2004 | jääkiekko |  |
Mertl edusti Tšekkiä Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Yhteensä hän on pelannut 14 A-maaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Mertl teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupissa 20. joulukuuta 2014 Sotšissa Suomea vastaan. Hänet merkittiin Tšekin kolmossentteriksi laidoilleen Radek Smoleňák ja Jakub Klepiš.
Mertl pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004, jolloin hän voitti pronssia. Yhteensä Mertl on pelannut seitsemän nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.