stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen presidentinvaali 2018
Ehdokasasettelu > Niinistön ehdokkuus > Valitsijayhdistys

Niinistö ilmoitti maanantaina 29. toukokuuta 2017 pyrkivänsä presidenttiehdokkaaksi valitsijayhdistyksen kautta. Suomi 2024 -nimisen kampanjayhdistyksen tuli kerätä vähintään 20 000 kannattajakorttia ehdokkuutta varten. Kannattajakorttien keruu aloitettiin virallisesti sunnuntaina 4. kesäkuuta.
Kannattajakortteja kerättiin muun muassa kesätapahtumissa sekä pysyvissä keräyspisteissä, joita perustettiin eri puolille Suomea sekä ulkomaille muun muassa Fuengirolaan. Korttienkeruukampanja käytti mainoslauseenaan ”Minä rakastan tätä maata” -lausetta, jonka Niinistö lausui ehdokkaaksi ilmoittautuessaan 29. toukokuuta 2017. Kortteja kerättiin elokuun viimeiseen viikonloppuun asti, jonka jälkeen ne koottiin ja laskettiin. Suomen Kuvalehden toimittaja Salla Vuorikoski arvioi elokuun puolessavälissä, että 20 000 kannattajakorttia on ”todennäköisesti ollut kasassa jo hyvän aikaa”. Sauli Niinistön kampanja julkaisi 25. syyskuuta kannattajakorttien lukumäärän, joka on yhteensä 156 000.
Ehdokasasettelu > Niinistön ehdokkuus > Kokoomus

Kun Niinistö oli ilmoittanut aikeistaan asettua valitsijayhdistyksen ehdokkaaksi, kokoomuksen puheenjohtaja Petteri Orpo ilmoitti, että kokoomus asettuu tukemaan Niinistöä ylimääräisessä puoluekokouksessa tai puoluevaltuustossa syksyyn mennessä. Kokoomus ei virallisesti rahoittanut Niinistöä tukevaa liikettä, mutta tuki sitä käytännössä: kunnallisjärjestöt maksoivat esimerkiksi kannattajakorttien kerääjien telttapaikkoja. Niinistö nimettiin kokoomuksen viralliseksi presidenttiehdokkaaksi 28. lokakuuta.
Ehdokasasettelu > Niinistön ehdokkuus > Kristillisdemokraatit

Kristillisdemokraattien presidenttiehdokkaaksi arveltiin etukäteen etenkin puolueen puheenjohtajaa Sari Essayahia tai entistä puheenjohtajaa Päivi Räsästä. Essayah ei kommentoinut ajatusta ehdokkuudestaan. Räsänen totesi elokuussa 2017, että ei ole pyrkimässä kilpailuun presidenttiehdokkuudesta, mutta jos puoluehallitus esittäisi häntä tehtävään, hän harkitsisi vakavasti. Puoluekokouksessa Seinäjoella 19. elokuuta kristillisdemokraatit päättivät asettua tukemaan vaaleissa tasavallan presidentti Sauli Niinistöä.
Ehdokasasettelu > Perussuomalaiset

Perussuomalaisten pitkäaikainen puheenjohtaja Timo Soini oli puolueen presidenttiehdokkaana vuoden 2006 ja 2012 vaaleissa, mutta ilmoitti marraskuussa 2014 Apu-lehden haastattelussa, ettei enää asettuisi ehdolle presidentinvaaleissa. Tammikuun 2016 tutkimuksen mukaan Soinia olisi äänestänyt kaksi prosenttia kantansa ilmaisseista, mikäli Sauli Niinistö asettuu ehdolle, ja kuusi prosenttia, jos Niinistö ei olisi asettunut. Soini toisti kieltäytymisensä huhtikuussa 2016.
Soinin kieltäydyttyä presidenttiehdokkuudesta huhtikuussa 2016 Vantaan kaupunginvaltuutettu Juha Malmi ilmoitti tavoittelevansa ehdokkuutta. Puoluekokouksen jälkeen hän ilmoitti pettyneensä puolueen asemoitumista oikeistolaiseksi ja siihen, kuinka moni puolueessa kannatti istuvan presidentin uudelleenvalintaa. Malmi erosi puolueesta heti puoluekokouksen jälkeen sunnuntaina.
Jari Lindström kieltäytyi presidenttiehdokkuudesta kesäkuussa 2016. Jussi Halla-aho kieltäytyi joulukuussa 2016 ja totesi, että perussuomalaisten ei välttämättä kannata asettaa tähän vaaliin omaa ehdokastaan. Maria Lohela kieltäytyi presidenttiehdokkuudesta toukokuussa 2017. Juho Eerola ehdotti joulukuussa 2016 puolueen presidenttiehdokkaaksi Teuvo Hakkaraista. Hakkarainen kieltäytyi kesäkuussa 2017.
Maaliskuussa 2017 Soini ilmoitti luopuvansa puheenjohtajuudesta kesäkuun puoluekokouksessa, ja Sampo Terho ilmoittautui ehdolle hänen seuraajakseen ja totesi, että uuden puheenjohtajan tulisi olla myös presidenttiehdokas. Ennen Soinin lähtöilmoitusta puolustusministeri Jussi Niinistö oli lokakuussa 2016 sanonut harkitsevansa presidenttiehdokkuuden tavoittelua, mutta ilmoitti maaliskuussa 2017 tukevansa puheenjohtajaksi ja presidenttiehdokkaaksi Terhoa. Terho ilmoitti, että olisi ollut mahdollisesti käytettävissä presidenttiehdokkaaksi vaikka ei tulisikaan valituksi puolueensa puheenjohtajaksi.
Jyväskylän puoluekokouksessa kesäkuussa 2017 Halla-aho voitti puheenjohtajanvaalissa Terhon ja puolue päätti jättää presidenttiehdokkaan valinnan puoluevaltuuston päätettäväksi. Kokouksen jälkimainingeissa muun muassa Terho, Soini, Niinistö, Lohela ja Lindström erosivat perussuomalaisten eduskuntaryhmästä ja liittyivät Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmään.
Puoluekokouksen jälkeen Halla-aho totesi, että presidentti Sauli Niinistö oli ottanut kyseenalaisella tavalla kantaa puolueen puheenjohtajavalintaan ja että perussuomalaisten presidenttivalinta asettuu nyt hieman uuteen valoon. Heinäkuussa Halla-aho totesi, ettei puolue tue Niinistön jatkokautta.
Heinäkuussa 2017 Tom Packalén kertoi harkitsevansa pyrkimistä puolueen presidenttiehdokkaaksi.
Perussuomalaisten miesjärjestö Perusäijät esitti toukokuussa 2017 puolueen presidenttiehdokkaaksi Laura Huhtasaarta, joka kertoi kesäkuussa harkitsevansa ehdokkuutta ja lupasi päättää asiasta kesän aikana. Elokuussa 2017 puoluehallitus päätti esittää puoluevaltuustolle, että Huhtasaari valittaisiin puolueen presidenttiehdokkaaksi. Puoluevaltuusto valitsi Huhtasaaren puolueen presidenttiehdokkaaksi ilman vastaehdokkaita kokouksessaan 23. syyskuuta 2017.
Ehdokasasettelu > RKP

Helmikuussa 2017 europarlamentaarikko Nils Torvalds totesi, että ”jos parempaa ehdokasta ei löydy”, hän katsoo velvollisuudekseen asettua ehdolle, mutta toivoi, että puolue löytäisi naisehdokkaan taktisista syistä. Maaliskuussa 2017 Torvalds kertoi harkitsevansa presidenttiehdokkuutta ja ilmoitti toukokuussa 2017 tavoittelevansa sitä. Torvaldsia spekuloitiin jo aiemmin puolueen ehdokkaaksi. Toukokuussa 2017 Torvalds oli ainoa, joka oli ilmoittanut tavoittelevansa ehdokkuutta, jolloin puoluehallitus esitti häntä tehtävään ja puheenjohtaja Anna-Maja Henriksson ilmoitti tukevansa Torvaldsia myös henkilökohtaisesti.
Carl Haglund ja Stefan Wallin kieltäytyivät ehdokkuudesta. Myös Astrid Thorsia spekuloitiin puolueen ehdokkaaksi, mutta hän ei ottanut asiaan kantaa.
RKP valitsi Nils Torvaldsin presidenttiehdokkaaksi puoluekokouksessa 11. kesäkuuta 2017 Helsingissä.
Ehdokasasettelu > SDP

SDP:n puheenjohtaja Antti Rinne totesi huhtikuussa 2016, ettei ollut harkinnut eikä tule harkitsemaan presidenttiehdokkuutta.
Varhaisissa veikkailuissa SDP:n todennäköisenä ehdokkaana pidettiin entistä eduskunnan puhemiestä Eero Heinäluomaa, joka kuitenkin kieltäytyi ehdokkuudesta kesäkuussa 2016. Myöhemmin kannatusta sai etenkin puolueen entinen puheenjohtaja Jutta Urpilainen, joka kieltäytyi ehdokkuudesta helmikuussa 2017. Kun Heinäluoman kannattama Urpilainen kieltäytyi, Heinäluoman nimi palasi keskusteluihin. Hän lupasi harkita asiaa, mutta kesäkuussa 2017 ilmoitti, ettei halua presidenttiehdokkaaksi.
Suomen Pankin pääjohtaja Erkki Liikanen esiintyi ehdokasspekulaatioissa jo edellisten vaalien alla, mutta kieltäytyi tuolloin ja ilmoitti myös helmikuussa 2016 ettei hae SDP:n presidenttiehdokkuutta. Myös pitkäaikaisen ulkoministerin Erkki Tuomiojan ehdokkuutta on spekuloitu usein, mutta hän on useasti todennut, ettei aio ikinä asettua ehdolle presidentiksi. Heinäluoman kieltäydyttyä Tuomioja ehdotti kesäkuussa 2017, että SDP ei asettaisi omaa ehdokasta vaan tukisi Niinistön uudelleenvalintaa, jota ovat kannattaneet myös muun muassa Lasse Lehtinen ja Mikael Jungner. Puheenjohtaja Rinne on sanonut, että SDP tulee nimittämään oman ehdokkaansa. Europarlamentaarikko Liisa Jaakonsaari ehdotti puolueen ehdokkaaksi demarinuorten puheenjohtajaa Mikkel Näkkäläjärveä.
Huhtikuussa 2017 Raimo Ilaskivi ennakoi, että entinen presidentti Tarja Halonen aikoo pyrkiä uudelleen presidenttiehdokkaaksi.
Kesäkuussa 2017 SDP ilmoitti, että puolueen ehdokasasettelu alkaa 12. kesäkuuta ja päättyy 26. kesäkuuta. Tämän jälkeen ehdokasspekulaatioissa esille nousivat kansanedustajat Maarit Feldt-Ranta, Tuula Haatainen, Sirpa Paatero ja Sanna Marin.
Feldt-Ranta, Haatainen ja Paatero ilmoittivat 21. kesäkuuta 2017 tavoittelevansa presidenttiehdokkuutta. Jäsenäänestys järjestettiin elokuussa ja Tuula Haatainen valittiin SDP:n presidenttiehdokkaaksi puoluekokouksessa 2. syyskuuta äänin 8 050 (48,36 %). Maarit Feldt-Ranta sai 7 013 (42,13 %) ja Sirpa Paatero sai 1 438 (8,64 %) äänistä. Jäsenvaalin äänestysprosentti oli 48,11 %.
Ehdokasasettelu > Sininen tulevaisuus

Perussuomalaisten eduskuntaryhmästä irtaantuneiden Sininen tulevaisuus ei osallistunut vuoden 2015 eduskuntavaaleihin, joten sen tulisi kerätä 20 000 kannattajakorttia presidenttiehdokkaan asettamiseksi. Sinisen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Simon Elo kertoi heinäkuussa 2017, että ryhmä päättää luultavasti syksyllä, asettaako se oman presidenttiehdokkaansa. Siniseen eduskuntaryhmään kuuluva eduskunnan puhemies Maria Lohela ilmoitti elokuussa 2017 kannattavansa istuvan presidentin Sauli Niinistön jatkokautta. Hän totesi, että oman ehdokkaan asettaminen Siniselle tulevaisuudelle ”olisi tosi iso työ” ja piti mahdollisena, että ryhmä asettuisi tukemaan Niinistöä. Myös Sinisen eduskuntaryhmän kansanedustaja Vesa-Matti Saarakkala ilmoitti elokuussa kannattavansa tasavallan presidentti Niinistön jatkokautta. Syyskuussa 2017 ryhmän kansanedustajat Kimmo Kivelä ja Martti Mölsä kertoivat henkilökohtaisesti kannattavansa Sauli Niinistön jatkokautta. Myös Lea Mäkipää piti todennäköisenä, että hän asettuu tukemaan Niinistön uudelleenvalintaa. Eduskuntaryhmän puheenjohtaja Simon Elo kertoi syyskuussa allekirjoittaneensa Sauli Niinistön kannattajakortin, mutta totesi, että ryhmä päättää loppuvuonna omasta linjastaan presidentinvaalissa ja että hän ei aio sitä ennen ottaa ryhmäjohtajana asiaan kantaa. Lokakuussa puolueeksi rekisteröitynyt ryhmä kertoi, ettei se aseta omaa ehdokastaan presidentinvaaliin eikä ryhdy tukemaan ketään muutakaan ehdokasta.
Ehdokasasettelu > Vasemmistoliitto

Europarlamentaarikko Merja Kyllönen kertoi toukokuussa 2016 olevansa kiinnostunut Vasemmistoliiton presidenttiehdokkuudesta. Puolueen väistyvä puheenjohtaja Paavo Arhinmäki sanoi kesäkuussa 2016 voivansa harkita presidenttiehdokkuutta, jos häntä pyydettäisiin tehtävään. Puolueen puheenjohtajaksi nousemassa ollut Li Andersson taas totesi kesäkuussa 2017 pitävänsä ”äärimmäisen epätodennäköisenä”, että hänestä tulisi puolueen presidenttiehdokas.
Vasemmistoliiton Uudenmaan piirijärjestö esitti tammikuussa 2017 Arhinmäkeä puolueen presidenttiehdokkaaksi ja suositti ehdokkaan asettamista jo maaliskuussa, jolloin presidentinvaalikampanja tukisi puoluetta kuntavaaleissa. Helmikuussa 2017 Kyllönen vahvisti olevansa käytettävissä puolueensa presidenttiehdokkaaksi. Puolueen Kainuun, Pohjois-Pohjanmaan ja Keski-Suomen piirit esittivät häntä tehtävään. Uudenmaan piiri ehdotti, että presidenttiehdokas olisi valittu vasta kuntavaalien jälkeen, jotta Arhinmäki voisi hakea tehtävään. Arhinmäki oli Vasemmistoliiton ehdokas Helsingin pormestariksi. Puheenjohtaja Li Andersson halusi kuitenkin, että ehdokas valitaan jo ennen kuntavaaleja. Maaliskuussa 2017 Arhinmäki ilmoitti, ettei ole keväällä valmis presidenttiehdokkaaksi, koska keskittyi kuntavaaleihin ja pormestariehdokkuuteensa.
Vasemmistoliiton puoluevaltuusto valitsi Kyllösen ehdokkaaksi lauantaina 18. maaliskuuta 2017. Tehtävään ei ollut muita hakijoita.
Ehdokasasettelu > Vihreät

Tammikuun 2016 tutkimuksen mukaan edellisissä vaaleissa toiseksi tullut vihreiden Pekka Haavisto olisi myös näissä presidentinvaaleissa toiseksi suosituin ehdokas istuvan presidentin Sauli Niinistön jälkeen ja saisi 15 % äänistä, mikäli Niinistö asettuu ehdolle. Jos Niinistö ei olisi asettunut ehdolle, Haavisto olisi saanut vaaleissa 32 % äänistä.
Ville Niinistö kieltäytyi ehdokkuudesta toukokuussa 2016.
Pekka Haavisto ilmoitti helmikuussa 2017 olevansa valmis puolueensa presidenttiehdokkaaksi. Vihreiden puoluevaltuuskunta valitsi Haaviston puolueen presidenttiehdokkaaksi yksimielisesti Lohjalla helmikuussa 2017.
Ehdokasasettelu > Väyrysen ehdokkuus

Paavo Väyrynen ilmoitti kesäkuussa 2017 harkitsevansa presidenttiehdokkuutta valitsijayhdistyksen kautta ja ilmoitti 15. heinäkuuta aloittavansa kannattajakorttien keräämisen. Perusteluksi Väyrynen ilmoitti presidentti Niinistön aktiivisen linjan EU:n puolustusyhteistyön kehittämisessä. Samalla Väyrynen luopui perustamansa kansalaispuolueen puheenjohtajuudesta. Aiemmin Väyrynen oli sanonut, ettei aio osallistua vuoden 2018 presidentinvaaleihin.
Kannattajakorttien keräystä hoiti Seppo Hauta-aho, joka arvioi elokuussa 2017, että kortteja oli kerätty 1 000–2 000. Marraskuun alkupuolella Väyrynen totesi, että kannattajakortteja oli kerätty vasta alle puolet vaaditusta määrästä. Marraskuussa Väyrynen aloitti suuren lehtikampanjan, joka toi hänelle Kansalaispuolueen puheenjohtaja Sami Kilpeläisen mukaan kahden viikon aikana yli 5 000 kannattajakorttia ja kuun lopussa Väyrysen ehdokkuuden puolesta oli kampanjaväen mukaan kerätty lähes 15 000 korttia vaaditusta 20 000:sta. Kun Ilja Janitskin ilmoitti luopuvansa omien kannattajakorttiensa keräämisestä, häntä tukenut Suomi Ensin ryhtyi Marco de Witin johdolla keräämään kannattajakortteja Väyryselle. Väyrynen ilmoitti 5. joulukuuta saaneensa vaadittavat 20 000 korttia kerätyksi. Valitsijayhdistys toimitti noin 27 000 kannattajakorttia 11. joulukuuta 2017 Helsingin vaalipiirilautakunnalle, joka ilmoitti, että sillä kestää noin puolitoista viikkoa laskea kortit.
Ehdokasasettelu > Muut ehdokkaaksi pyrkineet

Ilja Janitskin, MV-lehden päätoimittaja. Suomi Ensin -yhdistys ilmoitti tukevansa häntä. Kannattajakorttien keräystä hoiti Tiina Keskimäki, joka arvioi elokuussa 2017, että ”ei varmasti olla vielä lähelläkään sitä 20 000 korttia”. Janitskin antoi marraskuun 2017 lopussa ymmärtää, että lopettaa korttien keräyksen eikä tähtää enää presidenttiehdokkaaksi. Samassa yhteydessä Janitskin ilmoitti tukevansa perussuomalaisten Laura Huhtasaarta.
Petrus Pennanen, piraattipuolueen varapuheenjohtaja, pyrki myös presidentinvaaleihin. Pennanen kertoi 1. lokakuuta 2017 Twitterissä julkaisseensa ensimmäisenä toimijana Suomessa sähköisen palvelun, jonka kautta presidentinvaalien kannattajakortteja voi allekirjoittaa. Piraattipuolue asettui virallisesti tukemaan Pennasen kannattajakorttikeräystä syyskokouksessaan 11. marraskuuta.
Jussi Ahde
Vaalitarkkailijat

Vaaleja saapui tarkkailemaan ulkomailta yhteensä 27 oikeusministeriön vahvistamaa vaalitarkkailijaa neljästä maasta,  Muun muassa kaksi venäläistä vaalitarkkailijaa saapui yllättäen kerimäkeläiselle äänestyspaikalle.
Nuorisovaalit

Suomen Nuorisoyhteistyö – Allianssi toteutti tammikuun toisella viikolla nuorisovaalin yli 800 oppilaitoksessa. Ääniä annettiin 68 480, joista hyväksyttiin 65 397.
Sauli Niinistö voitti vaalin ensimmäisellä kierroksella saaden 44 963 (69 %) ääntä. Pekka Haavisto oli toinen 10 % äänisaaliilla ja Laura Huhtasaari kolmas saaden 7 % äänistä. Paavo Väyrynen sai 5 % äänistä, Tuula Haatainen ja Nils Torvalds noin 3 %, Matti Vanhanen runsaat 2 % ja Merja Kyllönen runsaan prosentin äänistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vertailussa presidenttiehdokkaiden arvot: Vaalikamppailussa soi hyvinvointivaltion sävel Yle, 2018
Tilastokeskus.fi − Sauli Niinistön kannatus tasaista eri alueilla presidentinvaalissa 2018
Tilastokeskus: Presidentinvaalit 2018 vaalikarttapalvelu[vanhentunut linkki]
Presidentinvaalikampanjakojuja Tampereella 2018
Laura Huhtasaaren vaaliteltta Helsingissä
Paavo Väyrysen vaalikampanjaa Helsingissä
Sauli Niinistön vaalikampanjaa Helsingissä
Nils Torvaldsin vaalikampanjaa Helsingissä
Kaliningradin ydinvoimala

Voimalaitoshanke Kaliningradin alueen koillisosassa. Rajajoki Niemen ja Liettuan raja on noin 10 kilometrin päässä pohjoisessa.
Venäjän läntisimpien ydinvoimaloiden sijainti.  (Katso)
Rakenteilla oleva voimala
Toiminnassa oleva voimala

Toiminnassa olevissa ydinvoimalaitoksissa voi olla myös rakenteilla olevia tai suljettuja voimalayksiköitä.
Kaliningradin ydinvoimalaitos (ven. Калининградская АЭС, Kaliningradskaja AES, viralliselta hankenimeltään ven. Балтийская АЭС,  Baltijskaja AES) on Venäjän Kaliningradin alueelle rakenteilla oleva ydinvoimalaitos. Voimalaitosta rakennuttaa Venäjän valtion Rosenergoatom-osakeyhtiö.  
Voimalaitokseen on suunniteltu kaksi reaktoriyksikköä. Rakentajan tavoitteena oli saada ensimmäinen, 1 200 megawatin VVER 1200 -tyyppistä reaktoria käyttävä voimalayksikkö valmiiksi vuonna 2018 ja toinen vuonna 2021.
Kesäkuussa 2013 rakennushanke pysäytettiin kuitenkin joksikin aikaa uudelleensuunnittelua varten.
Voimalaitosta rakennetaan linnuntietä noin 14 kilometriä Kaliningradin alueen Nemanin kaupungin kaakkoispuolelle ja noin 5,5 kilometriä Niemenjoen eteläisen sivuhaaran Šešupen (ven. Шешупе) eteläpuolelle. Voimalasta on Liettuan rajalle (Niemenjoki) noin 10 kilometriä ja Puolan rajalle runsas 65 kilometriä. Aluekeskus Kaliningradiin on linnuntietä noin 110 kilometrin matka.
Aiheesta muualla

AO Baltiskaja AES (atomivoimalan kotisivusto) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (baltaes.ru)
Baltiskaja AES (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (atomic-energy.ru)
Kaliningrad NPP must be carried out in compliance with the international safety standards (8/2013)[vanhentunut linkki] (venäjäksi) (delfi.lt)
Grybauskaitė applauds the suspension of Kaliningrad NPP construction (6/2013)[vanhentunut linkki] (venäjäksi) (delfi.lt)
Kaliningradin ydinvoimalasuunnitelma kohtaa vastustusta (9/2009) (yle.fi)
Jukonen

| Jukonen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia, Keuruu
Koordinaatit:  62°20′21″N, 24°48′20″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Jukojärveen 
Järvinumero:  35.627.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  134,7 m  
Rantaviiva:  0,941 km  
Pinta-ala:  3,717 ha  
Tilavuus:  0,0001877 km³ 
Keskisyvyys:  5,05 m  
Suurin syvyys:  10 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiJukonen 
Jukonen  on Keski-Suomessa Keuruulla ja Multialla Jukojärven kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä.Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 187 700 kuutiometriä eli 0,188 miljoonaa kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 5,1 metriä ja suurin syvyys on 10,0 metriä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) se kuuluu.
Jälki häviää tyhjään

| Jälki häviää tyhjään> The Dark Corner |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Henry Hathaway
Käsikirjoittaja:   Jay Dratler  Leo Rosten (tarina)  Bernard C. Schoenfeld 
Tuottaja:  Fred Kohlmar
Säveltäjä:  Cyril J. Mockridge
Kuvaaja:  Joseph MacDonald
Leikkaaja:  J. Watson Webb, Jr.
Pääosat:   Lucille Ball  Clifton Webb 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Studios
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:   9. huhtikuuta 1946 (Yhdysvallat)  9. toukokuuta 1947 (Suomi) 
Kesto:  99 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jälki häviää tyhjään (engl. The Dark Corner) on Henry Hathawayn ohjaama film noir vuodelta 1946. Elokuvan pääosissa ovat Lucille Ball, Mark Stevens ja Clifton Webb. Elokuva on esimerkki klassisesta film noirista ja Ball nähdään siinä näyttelijättärelle harvinaisessa vakavassa roolissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lucille Ball  | … |  Kathleen   |
|  Clifton Webb  | … |  Hardy Cathcart   |
|  William Bendix  | … |  Stauffer, alias Fred Foss   |
|  Mark Stevens  | … |  Bradford Galt   |
|  Kurt Kreuger  | … |  Anthony Jardine   |
|  Cathy Downs  | … |  Mari Cathcart   |
|  Reed Hadley  | … |  luutnantti Frank Reeves   |
|  Constance Collier  | … |  rouva Kingsley   |
|  Eddie Heywood  | … |  Itseään   |
Aiheesta muualla

Jälki häviää tyhjään Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kalkidios

Kalkidios oli 400-luvulla elänyt kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hänen merkittävin työnsä oli osasta Platonin Timaiosta (17a–53c) tehty latinankielinen käännös ja kommentaari. Se olikin lähes ainoa varhaiskeskiajalla tunnettu Platonin teos. Kalkidios oli todennäköisesti kristitty ainakin osan elämästään.
Antiikin filosofia  Platonismi
Kalininskoje

| Kalininskoje Калининское |
| --- | --- |
 Kalininskoje
 Koordinaatit: 58°31′14″N, 34°35′47″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Mošenskoje
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  797,63 km²
Väkiluku (2011):  1 300
 
 kalininckoe.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalininskoje (ven. Калининское) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Venäjällä Novgorodin alueen Mošenskojen piirissä. Piirin koillisosan käsittävän kunnan pinta-ala on 797,63 neliökilometriä. Asukkaita on 1 300 henkeä (vuonna 2011).
Kalininskojen kunta rajoittuu pohjoisessa Hvoinajan ja idässä Pestovon piireihin, etelässä Mošenskojen piirin Dolgojen sekä lännessä Kirovskojen ja Mošenskojen kuntiin. Pinta-alasta 83,4 % on metsää, 11,3 % maatalousmaata ja 3,5 % vesialueita. Seudulla on lukuisia pieniä järviä. Suurimmat joet ovat Mstan sivujoki Uver sekä Mologan sivujoki Koboža. Hyötykaivannaisiin kuuluvat sora, hiekka, turve, sapropeeli ja kivennäisvesi.
Kunnan hallinnollinen keskus on Mošenskojen koillispuolella sijaitseva Novyi Posjolokin kylä. Lisäksi siihen kuuluu Oktjabrskin taajama sekä 44 kylää: Balašovo, Beli, Bylova Gora, Fatjanovo, Gonotšarovo, kaksi Gorkan kylää, Gorodok, Gory, Gridino, Grineva Gora, Gudkovo, Gusevo, Kaboža, Kaplino, Krivtsovo, Krupino, Kurilovo, Ljanino, Lubenskoje, Luhanjovo, Lytkino, Matvejevo, Medvedevo, Mihejevo, Minino, Moiseiha, Novo-Demidovo, Olehovo, Ostratovo, Ovinets, Podol, Polovnikovo, Popovo, Priboi, Ragozino, Samuilovo, Šatrovo, Skuratovo, Tušovo, Vyskidno, Vysokogorje, Zabelino ja Žukovo. Kuntakeskuksessa on noin 450 ja sen lähellä sijaitsevissa Oktjabrskissa ja Polovnikovossa noin 200 asukasta. Kauempana sijaitsevassa Kabožassa on 150 asukasta (vuonna 2009). Yhdessätoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Seudulta on löydetty ajanlaskun alun molemmin puolin ajoitettuja suomalaisugrilaisia asutuksia sekä 900–1000-luvulta Kiovan Rusin aikaisia kurgaanihautoja. Vanhimmat arkeologiset löydöt ovat jo kivikaudelta. Uver- ja Udinajokia pitkin on aikoinaan kulkenut Mstajoen kosket ohittanut Volgan ja Ilmajärven välinen reitti. Kobožajoen varret kuuluivat Novgorodin Bežetskin viidenneksen Izboištšin, Tšerenskojen ja Megrinon pogostoihin. Myöhemmin alueen keskuspaikaksi muodostui Mošenskoje, josta tuli piirikeskus vuonna 1927. Kabožan kunta liitettiin Kalininskojeen vuonna 2010.
Kylistä on linja-autoyhteydet Mošenskojeen. Kunnassa toimii muutamia pieniä metsäteollisuusyrityksiä, tielaitos ja sähköasennuspalvelu. Maataloutta edustavat asukkaiden henkilökohtaiset aputaloudet.
Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, Kabožan peruskoulu, kolme kerhotaloa ja kirjastoa, Oktjabrskin nuorisokeskus, kaksi postia ja kolme lääkintäasemaa. Vähittäiskaupasta vastaa Mošenskojen piirin kulutusosuuskunta sekä muutama yksityinen kauppaliike.
Nähtävyyksiä ovat muinaiset asuin- ja hautapaikat, Lytkinon kirkko sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset.
Aiheesta muualla

Kalininskojen kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Jón Leifs

Jón Leifs
Jón Leifs (1. toukokuuta 1899 – 30. heinäkuuta 1968) oli islantilainen säveltäjä. Hän lähti Islannista vuonna 1916 opiskelemaan Leipzigin konservatorioon Saksaan. Hän opiskeli pianon soittoa ja valmistui vuonna 1921.
Vuonna 1944 Jón muutti Ruotsiin ja vuonna 1945 takaisin Islantiin.
Jón Leifsin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu muun muassa jousikvartettoja sekä orkesteriteoksia, mm. sinfoniset runot Geysir ja Hekla sekä Sögu-sinfonie (Satusinfonia).