stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seuloskoi

| Seuloskoi (Vsevoložsk) Всеволожск |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Seuloskoi (Vsevoložsk)
 Koordinaatit: 60°0′52.8″N, 30°39′0.1″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:  Seuloskoin kunnallispiiri
Väkiluku (2018):  72 864
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  188640, 188641, 188642, 188643, 188644, 188645, 188649
Suuntanumero(t):  +7 81370
 
 http://www.vsev-city.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seuloskoi (myös Seulaskoi tai Rääpyvä, ven. Все́воложск, Vsevoložsk) on kaupunki Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksen eteläpuolella Inkerissä, 24 kilometriä Pietarista koilliseen. Pietarin esikaupunkina kaupunki on kasvanut viime vuosina, vuonna 2010 asukkaita oli 59 689.
Ortodoksinen kirkko Seuloskoissa.
Katunäkymä Seuloskoista.
Kaupungin uusi rautatieasema.
Seuloskoi oli entisen Rääpyvän inkeriläisseurakunnan keskuspaikka. Rääpyvän hovin ja ympäröivät kylät omisti vuosina 1818–1917 Vsevoložskin ruhtinassuku, josta kaupunki on saanut nimensä. Se on syntynyt vuonna 1895 avatun samannimisen rautatieaseman ympärille.
1900-luvun alussa seudulle syntyi pietarilaisten huvila-asutusta. Vuonna 1936 Seuloskoin taajamasta tuli samannimisen hallintopiirin keskus. Toisen maailmansodan aikana sen kautta kulki ”Elämän tieksi” kutsuttu piiritetyn Leningradin huoltoreitti. Kaupunginoikeudet Seuloskoi sai vuonna 1963. lähde?
Seuloskoi koostuu useasta historiallisesta osasta, joita ovat Seuloskoin, Pärnkartanon (ven. Бернгардовка, Berngardovka) ja Myllyojan (ven. Мельничный Ручей, Melnitšnyi Rutšei) asemanseudut, Južnyi (ven. Южный) ja Kotovo Pole (ven. Котово Поле). Kaupungista on paikallisjunayhteys Pietarin Suomen asemalle.
Kaupunki on huomattava teollisuuskeskus. Suurimmat tuotantolaitokset ovat Ford Motor Companyn autotehdas ja Nokian Renkaiden tehdas. Lisäksi kaupungissa on muun muassa elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta. Suuri osa asukkaista käy päivittäin töissä Pietarissa. Työttömiä kaupungissa on virallisesti vain 0,3 %.lähde?
Seuloskoissa toimivat kulttuuritalo, lastenkeskus, musiikki- ja taidekoulu, maatalousopisto sekä Venäjän humanistisen yliopiston ja palvelualojen ammattikorkeakoulun osastot. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo, Leningradin piiritysmuseo, automuseo, Prijutinon kartanomuseo ja lasten eläintarha. Kaupungissa useita ortodoksikirkkoja sekä armenialainen kirkko. lähde?
Seuloskoista on kotoisin mäkihypyn olympiavoittaja Vladimir Belousov.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuloskoi Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Seuloskoin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Al-Nazi’at

Suuran nimi arabiaksi
Al-Nazi’at  (arab. النازعات‎, an-Nāzi‘āt , suom. Jännittävien suura) on Koraanin 79. suura. Theodor Nöldeken luokituksessa se on "mekkalainen"  järjestysnumerolla 31. Suurassa on 46 jaetta. Nimensä suura on saanut ensimmäisessä jakeessa olevasta sanasta. Suura muistuttaa sisällön osalta neljää edeltävää suuraa 75, 76, 77 ja 78. Se uhkaa tuomiopäivällä ja Helvetillä, kertoo Jumalan ihmeistä luonnossa ja kehottaa parannukseen.
Suura 79 resitaationa
Sisältö

Jakeet 1–5 sisältävät Koraanissa yleisen valaformulan, jossa vannotaan jonkin nimeen, tässä tapauksessa pääsana puuttuu.
Jakeet 6–14 kertovat tuomiopäivästä ja uskottomien silloin kokemasta yllätyksestä.
Jakeet 15–26 kertovat Mooseksesta. Tämä varoitti Faraota, joka ei totellut, ja Jumala rankaisi häntä.
Jakeet 27–33 kertovat Jumalan ihmeistä luonnossa. Jumala korotti taivaan holviksi ja muovasi sen sileäksi, teki yön ja päivän ja lähteet ja laitumet ja pani vuoret paikoilleen.
Jakeet 34–41 kertovat, että väärintekijät joutuvat Helvetin tuleen, mutta uskovat pääsevät Paratiisiin.
Jakeet 42–46 ovat puhetta "varoittajalle". Tämäkään ei tiedä, milloin viimeinen hetki koittaa, hän vain varoittaa.
Espanjan ympäriajo 2024

Espanjan ympäriajo 2024 oli järjestyksessään 79. maantiepyöräilyn Espanjan ympäriajo. Se alkoi Lissabonista Portugalissa 17. elokuuta ja päättyi Madridiin 8. syyskuuta 2024. Kolme ensimmäistä etappia ajettiin Portugalissa. Kilpailuun kuului 21 etappia, joista kaksi oli henkilökohtaisia aika-ajoja.
Kilpailun voitti slovenialainen Primož Roglič. Kyseessä oli hänen neljäs Vueltan voittonsa. Toiseksi kokonaiskilpailussa tuli australialainen Ben O'Connor 2 minuutin ja 26 sekunnin erolla Rogličiin. Kolmanneksi tuli espanjalainen Enric Mas 3 minuutin ja 13 sekunnin erolla kärkeen.
Parhaan mäkimiehen kilpailun voitti australialainen Jay Vine. Pistekilpailun voitti australialainen Kaden Groves. Parhaan nuoren ajajan kategorian voitti tanskalainen Mattias Skjelmose. Parhaan joukkueen kilpailukategorian voitti UAE Team Emirates.
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 17. elokuu |  Lissabon –  Oeiras | Henkilökohtainen aika-ajo | 12 |  Brandon McNulty |  Brandon McNulty |
| 2  | 18. elokuu |  Cascais –  Ourém | Mäkietappi | 194 |  Kaden Groves |  Wout van Aert |
| 3  | 19. elokuu |  Lousã –  Castelo Branco | Mäkietappi | 191,2 |  Wout van Aert |  Wout van Aert |
| 4  | 20. elokuu | Plasencia – La Villuerca | Vuorietappi | 170,5 |  Primož Roglič |  Primož Roglič |
| 5  | 21. elokuu | Fuente del Maestre – Sevilla | Tasamaaetappi | 177 |  Pavel Bittner |  Primož Roglič |
| 6  | 22. elokuu | Jerez de la Frontera – Yunquera | Keskivaikea vuorietappi | 185,5 |  Ben O’Connor |  Ben O’Connor |
| 7  | 23. elokuu | Archidona – Córdoba | Mäkietappi | 180,5 |  Wout van Aert |  Ben O’Connor |
| 8  | 24. elokuu | Úbeda – Cazorla | Keskivaikea vuorietappi | 159 |  Primož Roglič |  Ben O’Connor |
| 9  | 25. elokuu | Motril – Granada | Vuorietappi | 178,5 |  Adam Yates |  Ben O’Connor |
|  | 26. elokuu | välipäivä | Hviledag |  |  |  |
| 10  | 27. elokuu | Ponteareas – Baiona | Vuorietappi | 160 |  Wout van Aert |  Ben O’Connor |
| 11  | 28. elokuu | Padrón – Padrón | Keskivaikea vuorietappi | 166,5 |  Edward Dunbar |  Ben O’Connor |
| 12  | 29. elokuu | Ourense – Mount Cabeza de Manzaneda | Mäkietappi | 137,5 |  Pablo Castrillo |  Ben O’Connor |
| 13  | 30. elokuu | Lugo – Puerto de Ancares | Vuorietappi | 176 |  Michael Woods |  Ben O’Connor |
| 14  | 31. elokuu | Villafranca del Bierzo – Villablino | Keskivaikea vuorietappi | 200,5 |  Kaden Groves |  Ben O’Connor |
| 15  | 1. syyskuu | L'Infiestu – Valgrande-Pajares | Vuorietappi | 143 |  Pablo Castrillo |  Ben O’Connor |
|  | 2. syyskuu | välipäivä | Hviledag |  |  |  |
| 16  | 3. syyskuu | Luanco – Lagos de Covadonga | Vuorietappi | 181,5 |  Marc Soler |  Ben O’Connor |
| 17  | 4. syyskuu | Arnuero – Santander | Keskivaikea vuorietappi | 141,5 |  Kaden Groves |  Ben O’Connor |
| 18  | 5. syyskuu | Vitoria-Gasteiz – Maestu | Keskivaikea vuorietappi | 179,5 |  Urko Berrade |  Ben O’Connor |
| 19  | 6. syyskuu | Logroño – Moncalvillo | Mäkietappi | 173,5 |  Primož Roglič |  Primož Roglič |
| 20  | 7. syyskuu | Villarcayo de Merindad de Castilla la Vieja – Espinosa de los Monteros | Vuorietappi | 172 |  Edward Dunbar |  Primož Roglič |
| 21  | 8. syyskuu | Distrito Telefónica – Madrid | Henkilökohtainen aika-ajo | 24,6 |  Stefan Küng |  Primož Roglič |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Espanjan ympäriajo 2024 Wikimedia Commonsissa
Espanjan ympäriajo
1935
1936
1937
1938
1939
1940
1941
1942
1943
1944
1945
1946
1947
1948
1949
1950
1951
1952
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
Uladzimir Jarmošyn

| Uladzimier Jarmošyn Уладзімeр Ярмошын Vladimir Jermošin Владимир Ермошин |
| --- | --- |
 Uladzimir Jarmošyn vuonna 2001
Valko-Venäjän pääministeri
 18. helmikuuta 2000– 1. lokakuuta 2001  
Presidentti:  Aljaksandar Lukašenka
Edeltäjä:  Sjarhei Linh
Seuraaja:  Henadz Navitski
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1942 (ikä 82) Pronsk, Neuvostoliitto (nykyään Rjazanin alue, Venäjä)
Uladzimier Vasilevitš Jarmošyn (valkoven. Уладзімeр Васілевіч Ярмошын, ven. Владимир Васильевич Ермошин, Vladimir Vasiljevitš Jermošin,  s. 26. lokakuuta 1942 Pronskissa Neuvostoliitossa) toimi Valko-Venäjän pääministerinä  vuosina 2000-2001.
Koulutukseltaan Jarmošyn on (1964) Novotšerkasskin polyteknisestä instituutista (nykyisin Etelä-Venäjän polytekninen yliopisto) ja myöhemmin siviili-ilmailun akatemiasta (1989) valmistunut mekaniikkainsinööri ja tuotannonsuunnittelija. .
Vuosina 1995-2000 Jarmošyn toimi Minskin kaupunginjohtajana. Hänet nimitettiin kevättalvella 2000 Sjarhei Linhin seuraajaksi Valko-Venäjän pääministeriksi (ministerineuvoston puheenjohtajaksi). Puolitoista vuotta myöhemmin 21. syyskuuta 2001 Valko-Venäjän uudelleen valittu presidentti Aljaksandar Lukašenka hyväksyi aiemman hallituksen eron. Pian Jarmošynia seurasi pääministerinä Henadz Navitski 1. lokakuuta 2001.
Vuonna 2004 Jarmošyn muutti pysyvästi Moskovaan.
Aiheesta muualla

Rulers - Belarus (englanniksi) (rulers.org)
Rulers - Belarus, Parliament (englanniksi) (rulers.org)
Belarus (englanniksi) (worldstatesmen.org)
Suomen muinaislinnat (kirja)

| Suomen muinaislinnat |
| --- | --- |
 Vuoden 2013 näköispainoksen kansi.
Kirjailija:  Hjalmar Appelgren
Kieli:  suomi
Genre:  väitöskirja
Kustantaja:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Julkaistu:  1891
Sivumäärä:  223
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomen muinaislinnat on valtionarkeologi Hjalmar Appelgrenin vuonna 1891 julkaistu väitöskirja, joka esittelee yhteensä 361 hänen tutkimaansa suomalaista muinaislinnaa. Se on ensimmäinen ja edelleen myös laajin aiheesta tehty tutkimus. Nykyään teoksen ansioina pidetään Appelgrenin tarkkoja muinaislinnojen kuvauksia sekä niistä tehtyjä piirustuksia ja karttoja.
Suurin osa kirjassa esitellyistä paikoista ei kuitenkaan ole muinaislinnoja, vaan pelkkiä paikannimistöön perustuvia olettamuksia, joista Appelgren on löytänyt jotakin perimätietoa. Varmoiksi todennetut hän esittelee piirustuksin, käsitellen myös niiden rakenteita ja paikoilla tehtyjä kaivauksia. Väitöskirjaa laatiessaan Appelgren vieraili itse yli sadalla linnavuorella. Osassa hän suoritti myös kaivauksia, joiden perusteella Appelgren määritteli ne myöhäisrautakautisiksi.
Kirjassa on yhteensä yli 160 kuvaa, jotka käsittävät muinaislinnojen pohjapiirroksia ja karttoja, maisemapiirroksia sekä kuvia kohteista tehdyistä esinelöydöistä. Lisäksi mukana on karttaliite. Teoksen kuvituksesta on Appelgrenin ohella vastannut kartanpiirtäjä I. J. Inberg.
Salakirjat-kustantamo julkaisi teoksen uusintapainoksena vuonna 2013. Sen kannessa on Magnus von Wrightin kivipiirros Hakoisten linnavuoresta.
Kirjan kuvitusta

I. J. Ingbergin pohjapiirros Rapolan muinaislinnasta.
Hjalmar Appelgren-Kivalon pohjapiirros Siuron linnavuoresta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen muinaislinnat (kirja) Wikimedia Commonsissa
Henadz Navitski

| Henadz Navitski Генадзь Навіцкі Gennadi Novitski Геннадий Новицкий> Valko-Venäjän pääministeri |
| --- | --- |
 1. lokakuuta 2001 – 10. heinäkuuta 2003  
Presidentti:  Aljaksandr Lukašenka
Edeltäjä:  Uladzimir Jarmošyn
Seuraaja:  Sjarhei Sidorski
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1949 (ikä 76) Mahiljou, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto (nykyään Mahiljoun alue, Valko-Venäjä)
Henadz Vasilevitš Navitski (valkoven. Гена́дзь Васі́левіч Наві́цкі, ven. Генна́дий Васи́льевич Нови́цкий, Gennadi Vasiljevitš Novitski,  s. 2. tammikuuta 1949 Mahiljou, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) oli Valko-Venäjän pääministeri vuosina 2001–2003.
Koulutukseltaan Navitski on Valko-Venäjän polyteknisestä instituutista valmistunut insinööri (1971), joka myöhemmin valmistui myös Sosiaalitieteiden akatemiasta (1988). Vuodesta 1977 lähtien Navitski on toiminut poliitikkona.
Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukašenka nimitti hänet virkaa tekeväksi pääministeriksi 1. lokakuuta 2001 erotetun Uladzimir Jarmošynin tilalle. Navitsinskin seuraaja pääministerinä oli Sjarhei Sidorski. Vuosina 2003–2008 Navitski toimi Valko-Venäjän parlamentin ylähuoneen puhemiehenä.
Aiheesta muualla

Rulers - Belarus (englanniksi) (rulers.org)
Rulers - Belarus, Parliament (englanniksi) (rulers.org)
Belarus (englanniksi) (worldstatesmen.org)
Henadz Navitski[vanhentunut linkki] (englanniksi) (naviny.by)
Sjarhei Linh

| Sjarhei Linh Сяргей Лінг Sergei Ling Сергей Линг> Valko-Venäjän pääministeri |
| --- | --- |
 18. marraskuuta 1996- 18. helmikuuta 2000  
Presidentti:  Aljaksandr Lukašenka
Edeltäjä:  Mih’ail Tšyhir
Seuraaja:  Uladzimir Jarmošyn
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1937 (ikä 88) Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto
Sjarhei Stsjapanavitš Linh (valkoven. Сяргей Сцяпанавіч Лінг, ven. Сергей Степанович Линг,  Sergei Stepanovitš Ling, s. 7. maaliskuuta 1937 Minskissä Neuvostoliitossa) toimi Valko-Venäjän pääministerinä vuosina 1996-2000.
Koulutukseltaan Linh on Valko-Venäjän maatalousakatemiasta valmistunut (1960) agronomi, joka täydensi opintojaan keskuskomitean ylemmässä puoluekoulussa (1976). Linh on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä ja poika.
Uransa kymmenen ensimmäistä vuotta Linh toimi maatalouden parissa agronomina, johtavana agronomina sekä hallintopiirin maataloudellisissä johtotehtävissä. Vuodesta 1971 lähtien enenevästi erilaisia neuvosto- ja puoluetehtäviä. Vuosina 1986-1990 keskuskomitean jäsen. Nostettiin varapääministeriksi ministerineuvostoon, josta presidentti Lukašenkan nostamana 18. marraskuuta 1996 Mihail Tšyhirin seuraajaksi Valko-Venäjän pääministeriksi (ministerineuvoston puheenjohtajaksi). Linh siirtyi Valko-Venäjän pysyväksi YK-edustajaksi Yhdysvaltoihin, missä tehtävässä hän toimi syksyyn 2002 saakka. Tuolloin hän palasi kotikyläänsä Valko-Venäjälle ”vaimon terveystilanteen takia”.
Aiheesta muualla

Rulers - Belarus (englanniksi) (rulers.org)
Rulers - Belarus, Parliament (englanniksi) (rulers.org)
Belarus (englanniksi) (worldstatesmen.org)
Porhov

| Porhov По́рхов |
| --- | --- |
 Pyhän Nikolaoksen kirkko (1412, uudelleenrak. 1777) Porhovin kremlin muurin kyljessä
 vaakuna
 Porhov
 Koordinaatit: 57°45′53″N, 29°33′21″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Pihkovan alue
Piiri:  Porhovin piiri
Kaupungiksi:  1777
Väkiluku (2010):  10 608
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Suuntanumero(t):  +7 81134
 
 porhov.reg60.ru/ (venäjäksi) 
 Porhovin piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porhov (ven. По́рхов) on kaupunki Pihkovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Šelonjoen rannalla 88 kilometriä Pihkovasta itään. Kaupunki on Porhovin piirin keskus. Sen kautta kulkee Pihkovan ja Dnon välinen rautatie (Porhovin asema). Asukkaita kaupungissa oli 10 608 henkeä, mikä oli noin puolet koko piirin väestöstä (21 568 vuonna 2010).
Porhovin kremliä.
kirkkorakennelma (1670).
Historiaa ja nähtävyyksiä

Porhov on yksi Pihkovan alueen vanhimmista kaupungeista. Aleksanteri Nevalainen perusti sen vuonna 1239 Novgorodin rajalinnoitukseksi. Puinen linnoitus korvattiin kivisellä vuonna 1387. Se rakennettiin uudelleen vuonna 1430. Vuosina 1346 ja 1428 liettualaiset piirittivät kaupunkia. Myöhemmin se oli yksi Moskovan Venäjän tärkeimmistä rajalinnoituksista. Vuonna 1776 Porhovista tuli Pihkovan lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki, joka tunnettiin pellavakaupan keskuksena. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset tuhosivat yli 90 % kaupungin rakennuksista.
Šelonin rannalla sijaitsee muinainen kreml, josta on säilynyt muurit ja kolme tornia. Sen sisällä on vuonna 1412 rakennettu ja vuonna 1777 uudistettu Pyhän Nikolaoksen kirkko. Joen toisella rannalla on vuonna 1399 ensimmäisen kerran mainittu Kristuksen kirkastumisen kirkko sekä Neitsyt Marian syntymän kirkko 1300–1400-luvuilta. Porhovin kremlissä toimii historiallinen museo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Porhovin kaupungille omistettu sivusto (venäjäksi)
Porhovin historiasta kertova sivusto (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Pihkova (Pskov)


Dno | Nevel | Novoržev | Novosokolniki | Opotška | Ostrov | Outova (Gdov) |
Petseri (Petšory) | Porhov | Pustoška | Pytalovo | Sebež | Velikije Luki
Pihkovan alue
Ihmisoikeudet Haitissa

Ihmisoikeudet Haitissa ovat kansainvälisten sopimusten ja Haitin kansallisen lainsäädännön määrittelemät jokaiselle ihmiskunnan jäsenelle yhtäläisesti kuuluvat vapaudet ja oikeudet, jotka pohjautuvat käsitykseen ihmisarvon yleismaailmallisesta yhtäläisyydestä ja loukkaamattomuudesta. Ne voidaan jakaa vapausoikeuksiin, poliittisiin, taloudellisiin, sosiaalisiin ja sivistyksellisiin oikeuksiin sekä oikeuteen tasapuoliseen kohteluun oikeudenkäynnissä.
Human Rights Watchin mukaan vuonna 2009 Haitin hallituksen vakaus oli parantunut, mutta maa kärsi rikollisuudesta ja kroonisista ihmisoikeusongelmista. Niihin  sisältyivät huonot vankilaolot, poliisin väkivalta, ihmisoikeuksien puolustajien uhkaukset ja aiempien ihmisoikeusloukkausten rankaisemattomuus. Haitin ihmisoikeuksiin vaikuttavat ruokamellakat, neljä hurrikaania vuonna 2008, korruptio, huumekauppa ja maailman talouskriisi. Vuonna 2008 ongelmiin sisältyi köyhyys (ravintopula, koulutus, terveydenhoito, vesipula), ihmiskauppa ja naisiin kohdistuva väkivalta. YK on kuvannut Haitin ihmisoikeustilannetta katastrofaaliseksi. Elintasoero mustan enemmistön ja ranskankielisen vähemmistön välillä on suuri. Huumekauppa korruptoi oikeusjärjestelmää. Vuonna 1993 Haitin väestömäärä oli 6,9 miljoonaa, vuonna 2000 se oli 8,0 miljoonaa ja 9,8 miljoonaa vuonna 2008.
Haitia on kohdannut lukuisat luonnonkatastrofit: pyörremyrskyjä, maanjäristyksiä ja metsäkadosta aiheutuvia tulvia. Maa on läntisen pallonpuoliskon köyhin. Yli puolet kansasta ansaitsi alle kaksi dollaria päivässä vuonna 2010. Sähkö ja vesi ovat ylellisyyttä. Bruttokansantuote asukasta kohti on Haitissa 455 euroa ja Saksassa 33 230 euroa. Helsingin Sanomien pääkirjoituksen mukaan vuoden 2010 maanjäristys oli julmuudessaan monella mittarilla äärimmäinen. Järistys murskasi entuudestaan köyhän maan infrastruktuurin ja kansainväliset avustusprojektit.
Vapausoikeudet

Tärkein vapaus on oikeus elämään. Haiti luopui kuolemanrangaistuksesta vuoden 1987 perustuslakiuudistuksessa.
Muita vapausoikeuksia ovat oikeus henkilökohtaiseen vapauteen ja koskemattomuuteen samoin kuin liikkumisvapaus, yksityiselämän suoja ja yhdistymisvapaus sekä omaisuuden suoja.
Poliittiset oikeudet ja tasa-arvo

Yhdysvallat miehitti Haitin vuonna 1915, ja maasta tuli yhdysvaltalaisten virkamiesten hallitsema protektoraatti. Yhdysvallat valvoi rahataloutta, tulleja ja tuki monia diktaattoreita. Amerikkalaisia vastaan oli useita kapinoita: vuosina 1918, 1929 ja 1930. Vuonna 1934 Yhdysvallat joutui vetämään joukkonsa pois, mutta säilytti taloudellisen ja poliittisen vallan. Amerikkalaismieliset diktatuurit ja sotilasjuntat hallitsivat 1945–1957. Francois Duvalier ”Papa Doc” hallitsi diktaattorin valtuutuksin 1957–1971, mihin sisältyi poliittisten vankien kidutukset ja murhat. Seuraaja oli hänen poikansa Jean-Claude Duvalier ”Bebe Doc”. Molempien aikana veriteoista vastasi nuorisoliiton ja salaisen poliisin yhdistelmä: kansalliset turvajoukot ”Mouvement de Renovation Nationale” eli ”Tonton Macoute”.  Vuoden 1964 perustuslain mukaan presidentin virka oli elinikäinen. Vaikka maassa oli muodollisesti perustuslaki ja 58-jäseninen parlamentti, presidentillä oli käytännössä kaikki valta. Parlamentin kaikki jäsenet olivat Parti Unite National -puolueen jäseniä.
Taloudelliset oikeudet

Oikeus työhön ja toimeentuloon kuuluu kaikille.
Taloudelliset oikeudet > YK:n talouspakotteet

Vuonna 1990 oli vapaat vaalit, jotka voitti pappi Jean-Bertrand Aristide. Hänet syrjäytettiin vuonna 1991, mutta valittiin uudestaan vuonna 2000. Aristide ajettiin Etelä-Afrikkaan vuonna 2004. Vuoden 1993 alusta YK:n turvallisuusneuvosto käytti talouspakotteita pakottaakseen Haitin sotilasjuntan palauttamaan Aristiden valtaa. Jimmy Carterin neuvottelujen jälkeen sotilasjuntta luopui vallasta syyskuussa 1994 ja lähti maanpakoon. Kolmen vuoden jälkeen Aristide palasi maanpaosta USA:sta 15. lokakuuta 1994. Vuoden 1995 vaaleihin Aristide ei voinut osallistua, koska Haitin perustuslaki esti kahden perättäisen kauden. Sotilasjuntan (kenraali Raoul Cédras) aikana tapettiin noin 3000 pääasiassa Aristiden kannattajaa. Erityisesti armeijan terrorijoukot iskivät slummikortteleihin. Parlamentti sääti armahduslain lokakuussa 1994 kaikkiin Aristiden kannattajiin kohdistuneisiin rikollisuuksiin. Hallitus muodosti joulukuussa 1994 ”totuuskomission” ihmisoikeusrikkomusten tutkintaan.. Olli Kivisen mukaan Yhdysvallat osallistui presidentti Aristiden kaatamiseen vuonna 2004.
Talouspakotteet johtivat suuriin ympäristövahinkoihin Haitissa. 97 % metsistä käytettiin polttoaineeksi. Sadot niukkenivat. Padot ja vesijärjestelmä tuhoutuivat. Vuonna 1995 tuhojen arvoksi arvioitiin 100 miljoonaa dollaria. Sotilasjuntan aikana 1991–1993 vienti laski 163 miljoonasta dollarista 72 miljoonaan ja tuonti 300 miljoonasta dollarista 173 miljoonaan. Vuonna 1994 väestöstä 75 % oli työttömiä ja 75 % aliravittuja. Haiti oli läntisen maailman köyhin maa. Ulkomaanvelka oli 773 miljoonaa dollaria ja kehitysapu 82 miljoonaa dollaria.
Taloudelliset oikeudet > Pakolaiset

Vuonna 1980 paljastui Haitin venepakolaiset. Haitilaisia arvioitiin saapuneen köyhyyden vuoksi useamman vuoden aikana Floridaan yhteensä 30 000 ihmistä.
Sosiaaliset ja sivistykselliset oikeudet

YK:n lastenrahaston mukaan vuonna 2009 vain puolet kouluikäisistä lapsista käy koulua ja 2 % suorittaa yläasteen ja/tai lukion (secondary school).
YK-joukot

Vuodesta 2004 YK:n MINUSTAH on pyrkinyt ihmisoikeuksien parantamiseen ja demokraattisten instituutioiden ja lain stabilointiin. MINUSTAHin toiminta äänestettiin vuonna 2009 turvallisuusneuvostossa jatkamaan toimintaa ainakin 15. lokakuuta 2010 asti. YK-joukot ovat olleet maassa vuodesta 2004. Vuonna 2009 Brasilian komennossa oli 7 057 sotilasta ja 2 066 poliisia. Ban Ki-Moon nimitti presidentti Bill Clintonin YK:n Haitin erikoislähettilääksi 19. toukokuuta 2009.
Aiheesta muualla

Human Rights Watch Human Rights Watch
Amnesty International Amnesty International
Amnesty International : Don’t turn your back on girls – Sexual violence against girls in Haiti (AMR 36/004/2008) (ASA 21/003/2008)