stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Numminen
Sukunimi

Ahto Numminen (1908–1984), suomalainen heraldikko ja graafinen suunnittelija
Antti Numminen (s. 1941), suomalainen prikaatikenraali
Heikki Numminen (1889–1957), diplomi-insinööri ja kauppa- ja teollisuusministeriön teollisuusneuvos
Inkeri Numminen (1938–1995), suomalainen toimittaja, Mannerheimin lastensuojeluliiton tiedotuspäällikkö
Jaakko Numminen (1928–2022), ministeri ja opetusministeriön kansliapäällikkö
Jarkko Numminen (s. 1954), prikaatikenraali
Jouni Numminen (s. 1955), runoilija
Juha Numminen (s. 1938), kirjailija ja toimittaja
Juho Antero Numminen (1897–1981), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Kalevi Numminen (1932–2015), vuorineuvos, Imatran Voiman johtaja
Kalevi Numminen (s. 1940), jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja
Kari Numminen (s. 1962), suomalainen jääkiekkoilija
Katariina Numminen, teatteriohjaaja ja dramaturgi
M. A. Numminen (s. 1940), muusikko ja kulttuurin monitoimimies
Matti Numminen (s. 1983), näyttelijä ja teatterinjohtaja
Paavo Numminen (1894–1968), klassisen filologian professori ja suomentaja
Sebastian Numminen (s. 1976), esteratsastaja
Teemu Numminen (s. 1973), jääkiekkoilija
Teppo Numminen (s. 1968), jääkiekkoilija
Vilho Numminen (1896–1960), oikeusneuvos
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Numminen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko

Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko (engl. The Church of Jesus Christ Restored 1830) on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Sen päämaja sijaitsee Tarkiossa, Missourissa. Yhteisö erosi Kristuksen yhteisöstä 1980-luvun puolivälissä protestina yhteisön uusille teologisille linjauksille.[lähde? ] Uuden yhteisön johtajana toimi seitsenkymmen Nolan W. Glauner.
Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko katsoo olevansa Joseph Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon laillinen seuraaja.[lähde? ] Kirkko tunnustaa Kristuksen yhteisön neljä ensimmäistä johtajaa eli profeetta-presidenttiä. Sen mukaan yhteisön viidennestä johtajasta Wallace B. Smithistä tuli kuitenkin "langennut profeetta", kun hän hyväksyi pappeuden virkojen avaamisen naisille. Samoin Smith lankesi pois Jumalan tahdosta rakennuttamalla kirkolle uuden temppelin Independenceen, Missouriin, sen sijaan että olisi pyrkinyt rakentamaan sinne "Siionin kaupungin".
Kirkon käsityksen mukaan sen johtaja Nolan W. Glauner on profeetta, joka saa ilmoituksia Jumalalta.[lähde? ] Hänen ilmoituksiaan on myös koottu kirjaksi.
Kirkko rekisteröityi virallisesti vasta 6. lokakuuta 2000. Sillä on jäseniä Missourissa ja Afrikassa. [lähde? ]
Kotisivu

Jeesuksen Kristuksen 1830 palautettu kirkko
Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko
Kotisivu

Kirkon virallinen kotisivu
Joel Benjamin

| Joel Benjamin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1966 (ikä 58) Brooklyn, New York
Titteli:  suurmestari
Joel Benjamin (s. 11. maaliskuuta 1964 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen shakin suurmestari. Vuonna 1998 US Chess Federation valitsi hänet vuoden suurmestariksi. Lokakuussa 2012 hänen Elo-lukunsa oli 2 530, eli hänen lukunsa on Yhdysvaltojen 37. suurin ja maailman 620. suurin.
Benjaminista tuli 13-vuotiaana vuonna 1977 maailman nuorin shakkimestari. Hän ohitti Bobby Fischerin aikaisemmat ennätykset.
Benjamin voitti vuonna 1998 Havaijilla neuvostoliittolaisen suurmestarin Eduard Gufeldin.
Iso-Kinko

| Iso-Kinko |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°15′41″N, 24°00′43″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pihlajaveden reitin valuma-alue (35.48)
Laskuoja:  oja Alainen-Kinkoon 
Järvinumero:  35.481.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,4 m  
Rantaviiva:  2,333 km  
Pinta-ala:  11,892 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Kinko 
Iso-Kinko  on Pirkanmaalla Virroilla Kotalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,9 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Uurasjärven alueeseen (35.481) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,4 metriä mpy.
Jakub Orsava

| Jakub Orsava |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. helmikuuta 1991 Šumperk, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  185 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  HK Hradec Králové
Sarja:  Tipsport Extraliga
Pelinumero:  32
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  HC Třinec (ČEL) HC Sumperk (Tšekki 2) Orli Znojmo (Tšekki 2) Piráti Chomutov (Tšekki 2) HC Pardubice (ČEL) BK Mladá Boleslav (ČEL) HC Benátky nad Jizerou (Tšekki 2) HC Kometa Brno (ČEL)
Jakub Orsava (s. 27. helmikuuta 1991 Šumperk) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraliga-joukkue HK Hradec Královéa. Orsava laukoo oikealta.
Ura

Orsava debytoi Tšekin pääsarjassa Extraligassa kaudella 2009–2010 HC Ocelari Trinecin paidassa. Orsava pelasi seurassa kuusi kautta, ennen kuin hän siirtyi BK Mlada Boleslaviin kaudeksi 2016–2017. Kaudella 2018–2019 Orsava teki sopimuksen HC Kometa Brnon kanssa.
Jack Bull

| Jack Bull> The Jack Bull |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Badham
Käsikirjoittaja:  Dick Cusack
Tuottaja:  Kevin Reidy
Säveltäjä:  Lennie Niehaus
Kuvaaja:  Gale Tattersall
Leikkaaja:  Frank Morriss
Pääosat:   John Cusack  John Goodman  L. Q. Jones  Miranda Otto 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  HBO
Levittäjä:  HBO Netflix
Ensi-ilta:  1999
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jack Bull (The Jack Bull) on televisioon tehty lännenelokuva vuodelta 1999. Se on John Badhamin ohjaama ja HBO:lle tuotettu. Elokuva perustuu löyhästi Heinrich von Kleistin kirjoittamaan Michael Kohlhaasiin. Useat elokuvan kohtaukset kuvattiin Heritage Park Historical Villagessa Calgaryssa, Albertassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Cusack  | … |  Myrl Redding   |
|  John Goodman  | … |  Tuomari Tolliver   |
|  L.Q. Jones  | … |  Henry Ballard   |
|  Miranda Otto  | … |  Cora Redding   |
|  John C. McGinley  | … |  Woody   |
|  Rodney A. Grant  | … |  Billy   |
|  Kurt Fuller  | … |  Conrad   |
|  Rex Linn  | … |  Shelby Dykes   |
|  Drake Bell  | … |  Cage Redding   |
|  Scott Wilson  | … |  Kuvernööri   |
Aiheesta muualla

Jack Bull Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Joel Berglund

Joel Berglund
Joel Berglund (4. kesäkuuta 1903 Torsåker, Gästrikland – 21. tammikuuta 1985 Tukholma) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.
Berglund teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuonna 1929 opiskeltuaan Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Oscar Lejdströmin ja John Forsellin johdolla. 1930–1940–luvuilla Berglund loi kansainvälisen uran etenkin Richard Wagnerin roolien tulkitsijana, mutta hänen ohjelmistoonsa kuului rooleja myös esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin ja Giuseppe Verdin oopperoissa. Hän esiintyi esimerkiksi Berliinissä, Wienissä, Budapestissa, Zürichissä, Lontoossa, Teatro Colónissa (Buenos Aires), Chicagossa ja Metropolitan-oopperassa (New York). Bayreuthin festivaalilla hän esiintyi Hans Sachsin roolissa (Nürnbergin mestarilaulajat) vuorotellen Rudolf Bockelmannin kanssa. Vuonna 1943 Berglund sai hovsångaren arvonimen. Metropolitan-oopperan esiintyjistöön hän kuului vuosina 1945–1949. Hän oli aktiivinen esiintyjä myös Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuoteen 1949. Vuonna 1949 Berglund pääsi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi, ja vuonna 1950 hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali.
Vuosina 1949–1956 Berglund oli Ruotsin kuninkaallisen oopperan taiteellinen johtaja. Hän esiintyi enää satunnaisesti, mutta esimerkiksi vuonna 1964 hänet nähtiin Filip II:n roolissa Verdin Don Carlosissa. Hän kuoli vuonna 1985 kärsittyään angina pectoris -oireista. Berglundin vaimo Gunhild oli kuollut vuonna 1983. Pariskunta oli lapseton.
Jakub Słowik

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jakub Słowik
Syntymäaika: 31. elokuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Nowy Sącz, Puola
Kansalaisuus:  puolalainen
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 190 cm
Seura
Seura: Vegalta Sendai
Pelinumero: 24
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008 2008–2010 2010–2014 2012 2015–2017 2017–2019 2019– | Sparta Szamotuły Sparta Oborniki Jagiellonia Białystok →Warta Poznań Pogoń Szczecin Śląsk Wrocław Vegalta Sendai |  |
Maajoukkue
| 2013 | Puola | 1 (0) |
Jakub Słowik (s. 31. elokuuta 1991 Nowy Sącz) on puolalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Słowik debytoi Puolan maajoukkueessa 2013.
Istorytšnyi muzein metroasema

| Istorytšnyi muzei |
| --- | --- |

 Harkovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Saltivska-linja
Sijainti:  49°59′35″N, 36°13′49″E
Paikkakunta:  Harkova, Ukraina
Avattu:  10. elokuuta 1984
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Istorytšnyi muzei (ukr. Історичний музей, ven. Исторический музей, Istoritšeski muzei) on Harkovan metron Saltivska-linjan läntinen pääteasema. Sen pohjoispuolella on Universytetin metroasema. Asema on nimetty sen läheisyydessä sijaitsevan M. F. Sumtsovin Harkovan historiallisen museon mukaan. Asema on yhteydessä H’olodnohirsko-Zavodska-linjan Maidan Konstytutsijin metroasemaan.
Galleria

Reliefi asemalla.
Asemalaituria.
Asemalaituri vuonna 2018.
Saltivska-linjan käyttöönottoa juhlistava venäjänkielinen teksti: ”Metron toinen linja otettu käyttöön 11. elokuuta 1984”.
Jakub Vadlejch

| Jakub Vadlejch |
| --- | --- |
 Jakub Vadlejch vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. lokakuuta 1990 (ikä 34) Praha, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Yleisurheilija
Pituus:  190 cm
Paino:  93 kg
Laji:  keihäänheitto
Seura:  Dukla Praha
Valmentaja:  Jan Železný
Ennätykset:  90,88 m (2022)
Aiheesta muualla
Timanttiliiga
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten Yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten Yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Miesten Yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Tšekki> Miesten Yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | keihäänheitto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2017 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | Eugene 2022 | keihäänheitto |  |
|  Pronssia | Budapest 2023 | keihäänheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 2024 | keihäänheitto |  |
|  Hopeaa | München 2022 | keihäänheitto |  |
Jakub Vadlejch (s. 10. lokakuuta 1990 Praha) on tšekkiläinen keihäänheittäjä, Euroopan mestari sekä olympia- ja MM-mitalisti.
Vuoden 2007 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa Vadlejch oli kahdestoista, vuoden 2008 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa kymmenes ja vuoden 2009 alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa kahdeksas.
Vadlejch karsiutui loppukilpailusta EM-kilpailuissa 2010, MM-kisoissa 2011, kesäolympialaisissa 2012, EM-kilpailuissa 2014 ja MM-kisoissa 2015. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui yhdeksänneksi ja saman vuoden Rio de Janeiron olympialaisissa kahdeksanneksi.
Vadlejch heitti Lontoossa järjestetyissä yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 12. elokuuta 2017 hopeaa ennätyksellään 89,73. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän oli kahdeksas ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 viides. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 hän saavutti hopeaa tuloksella 86,67, Eugenen MM-kilpailuissa 2022 pronssia heitettyään 88,09 ja saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hopeaa tuloksella 87,28. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti pronssia tuloksella 86,67. Rooman EM-kilpailuissa 2024 Vadlejch voitti Euroopan-mestaruuden tuloksella 88,65.
Jakub Vadlejchin seura on prahalainen Dukla Praha ja häntä valmentaa Jan Železný.
Kausien parhaat heitot

2008 76,57 Praha 16.9.
2009 81,95 Domazlice 26.9.
2010 84,47 Olomounc 8.5.
2011 84,08 Domazlice 24.9.
2012 80,40 Potchefstroom 24.3.
2013 75,85 Stará Boleslav 28.8.
2014 82,97 Kuortane 13.7.
2015 86,21 Karlstad 22.7.
2016 88,02 Pariisi 27.8.
2017 89,73 Lontoo 12.8.
2018 89,02 Praha 4.6.
2019 85,78 Birmingham 18.8.
2020 84,31 Kladno 1.6.
2021 86,67 Tokio 7.8.
2022 90,88 Doha 13.5.
Itä-Saksan kulttuuri

Itä-Saksan kulttuuri muodostui omanlaisekseen Itä-Saksan 40 vuoden olemassaolon aikana. Sosialistiseen itäblokkiin kuulunut maa sai suuria vaikutteita etenkin Neuvostoliiton kultturista.
Kirjallisuus

Kirjallisuus oli vahvasti sensuroitua. Itä-Saksan kirjallisuus oli alkuun suurilta osin anti-fasistista. Maan perustamisen jälkeen 1949 kirjojen aiheet laajenivat. Kirjallisuus sai suuria vaikutteita sosialistisesta realismista.
Lehdistö

Maan suurin ja johtava sanomalehti oli Neues Deutschland, joka oli hallitsevan puolueen Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolueen oma sanomalehti. Saksan vapaan nuorison oma sanomalehti oli Junge Welt.
Televisio

Suunnitelmat televisiolle alkoivat 1950 ja lähetykset alkoivat 1952. Lähetyksiä hoiti valtion omistama Deutscher Fernsehfunk. Lasten animaatiosarja Nukkumatti oli kotoisin Itä-Saksasta.
Yksi laajimmista sisällöntuottajista televisiolle oli DEFA.
Juhlapäivät

| Pvm | Suomenkielinen nimi | Saksankielinen nimi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. tammikuuta | Uudenvuodenpäivä | Neujahr |  |
| pääsiäissunnuntai | Pitkäperjantai | Karfreitag |  |
| pääsiäispäivää seuraava maanantai | Toinen pääsiäispäivä | Ostermontag | Vuoteen 1967 asti ja 1990 |
| 1. toukokuuta | Vappu | Internationaler Kampf- und Feiertag der Werktätigen für Frieden und Sozialismus |  |
| 8. toukokuuta | Vapautuspäivä | Tag der Befreiung |  |
| 9. toukokuuta | Voitonpäivä | Tag des Sieges | Ainoastaan 1975 |
| 40. päivänä pääsiäisestä | Helatorstai | Christi Himmelfahrt | Vuoteen 1967 asti ja 1990 |
| 50. päivänä pääsiäisestä | Toinen helluntaipäivä | Pfingstmontag |  |
| 7. lokakuuta | Tasavallan päivä | Tag der Republik |  |
| 31. lokakuuta | Reformaation päivä | Reformationstag | Vuoteen 1966 asti |
| Toinen keskiviikko ennen adventin ensimmäistä sunnuntaita | Parannuksen ja rukouksen päivä | Buß- und Bettag | Vuoteen 1966 asti |
| 25. joulukuuta | Joulupäivä | 1. Weihnachtsfeiertag |  |
| 26. joulukuuta | Boxing Day | 2. Weihnachtsfeiertag |  |
Ostalgia

Ostalgia (saks. Ostalgie) on termi, joka kuvaa ihmisten nostalgisia tunteita elämää entistä Saksan demokraattista tasavaltaa kohtaan. Sana on muodostettu yhdistämällä sanat Ost (itä) ja Nostalgie (nostalgia). Ostalgiaan on monia syitä, kuten ideologia, nationalismi, haikeus tai estetiikka. Esimerkkejä ostalgiasta ovat ampelmännchen sekä Trabant.
Näytillä olevia televisioita Leipzigissa (1968)
Ampelmännchen-hahmot liikennevaloissa
Käännös suomeksi
Isto Turpeinen

Veikko Isto Kalevi Turpeinen (s. 9. syyskuuta 1960 Rautjärvi) on tanssitaiteen tohtori, tanssija, tutkija ja pedagogi.
Hän on erityisasiantuntija Taiteen edistämiskeskuksessa Kulttuurihyvinvoinnin asiantuntijapalveluissa.
Hän on toiminut Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa yliopistonlehtorina (2019–2020) ja vierailevana tutkijana Esittävien taiteiden tutkimuskeskuksessa (2018–2019). Tutkimusaiheena oli ”Organisaatiotutkimus taideorganisaatiosta: Mistä on tanssin hyvä tehty? Toimintatutkimus tanssikulttuurien muutosta yhteiseen taloon”.
Hän on ollut lisäksi tutkijatohtorina (2017–2019) Strategisen tutkimuksen neuvoston rahoittamassa Arts as Public Service: Strategic Steps towards Equality -hankkeessa, jossa hän toimi kahdessa ArtsEqual]-tutkimusryhmässä: Arts at School ja Basic Arts Education for All.
Hän on Taideosuuskunta Apinatarhan ja Vapaan Tanssikoulun (TPO) perustajajäsen. Hän toimi pitkään Suomen Taidekasvatuksen Tutkimusseuran johtokunnan jäsenenä. Hän on ollut Suomen miestutkimusseuran (SuMS) hallituksen jäsen. Hänen erikoisalaansa on tanssin raakalautatyötapa, jota hän on kehittänyt työskennellessään poikien ja miesten kanssa.
Hän on väitellyt Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa 2015. Taidepedagogisen väitöstutkimuksen nimi on Raakalautaa ja rakkautta. Kolme sommitelmaa oman elämän tanssista.
Hän sai vuonna 2002 Lastenkulttuurin valtionpalkinnon.
Aiheesta muualla

Tanssin hyvä -tutkimus (Arkistoitu – Internet Archive)
ArtsEqual -tutkimusryhmät
Taideosuuskunta Apinatarha (Arkistoitu – Internet Archive)
J. O. Tallqvist

Oscar Parland (vas.) ja J. O. Tallqvist Edith Södergranin muistomerkin paljastus­tilaisuudessa Raivolassa 1960.
Jarl Olof ”Olle” Henrik Tallqvist (17. tammikuuta 1910 Helsinki – 1. maaliskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen kulttuuritoimittaja.
Elämäkerta

Tallqvist valmistui ylioppilaaksi Nya svenska läroverketistä 1927. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuushistoriaa ja estetiikkaa Gunnar Castrénin ja Yrjö Hirnin johdolla valmistuen filosofian kandidaatiksi 1934 ja maisteriksi 1936. Tallqvist työskenteli toimittajana Svenska Pressenissä 1934–1944 ja sen seuraajassa Nya Pressenissä 1945–1952. Hän toimi 1952–1964 ruotsalaisen kansanpuolueen lehdistösihteerinä ja 1964–1975 Hufvudstadsbladetin kulttuuritoimittajana ja esimiehenä eläkkeelle jääntiinsä saakka. Eläkkeellä ollessaan hän avusti Hufvudstadsbladetia ja Helsingin Sanomia. Hän myös käänsi kirjallisuutta suomesta ruotsiksi ja toimitti matrikkeleita, hakuteoksia ja aikakauslehtikatalogeja.
Tallqvist oli Suomen ruotsalaisen kirjailijaliiton puheenjohtaja 1952–1961 ja hallituksen puheenjohtaja 1961–1976 sekä valtion kirjallisuustoimikunnan jäsen 1974–1976 ja puheenjohtaja 1977–1979.
Arkkitehti ja emeritusprofessori Tore Tallqvist oli J. O. Tallqvistin poika.
Toimitteita

Visor i fält. Redaktion J. O. Tallqvist och Nils W. Lindholm. Propaganda-aseveljet r.y., Helsingfors 1943, 3. uppl. 1944.
Finland för Norden: Uttalanden om vårt nordiska samarbete. Redaktör J. O. Tallqvist. Söderström, Helsingfors 1944. Suomeksi nimellä Suomi kuuluu Pohjolaan: Lausuntoja pohjoismaisesta yhteistyöstämme. Suomen Kirja, Helsinki 1944.
Press och publicister i svenska Finland. Utg. av Finlands svenska publicistförbund; matrikelkommitté Henrik von Bonsdorff, Gunnar Strandell och J. O. Tallqvist. Helsingfors 1951.
Karl Alfred Ludvig och Edla Vilhelmina Tallqvist efterkommande: Släktmatrikel 1975. Helsingfors 1975.
Tillägnas Hannes Tallqvist på hans 100-årsdag 4.8.1985. Sammanst. av Carita Ström och J. O. Tallqvist. N. Costiander, Åbo 1985.
Käännöksiä

Viborgs återerövring: Reportage i ord och bild från Karelska näsets befrielse. Översättning från finskan av J. O. Tallqvist. Söderström & C:o, Helsingfors 1942. (Alkuteos: Viipuria kohti: TK-miesten kuvauksia, piirroksia ja valokuvia Kannaksen vapautussodasta.)
Puntila, L. A.: Finlands politiska historia 1809–1966. Övers. från 5. finskspråkiga, rev. och utvidgade uppl. av J. O. Tallqvist. Schildt, Helsingfors 1972. (Alkuteos Suomen poliittinen historia 1809–1966.)
Klinge, Matti: Blick på Finlands historia. Övers. till svenska av Marita och J. O. Tallqvist. Otava 1977, 5. omarb. uppl. 1983.
Meri, Veijo: Han som blev Aleksis Kivi. Till svenska av Marita och J. O. Tallqvist. Söderström, Helsingfors 1979. (Alkuteos: Aleksis Stenvallin elämä.)
Aiheesta muualla

Tallqvist, J. O. hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Nykarlebyvyer: J. O. Tallqvist.
Kirjasampo.fi: J. O. Tallqvist.
Jerry Dodgion

Jerry Dodgion (29. elokuuta 1932 Richmond, Kalifornia – 17. helmikuuta 2023 Queens, New York) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti ja -huilisti.
Dodgion liittyi vuonna 1958 Red Norvon kvintettiin, jonka jäsenenä oli vuoteen 1961. Tänä aikana kokoonpano teki yhteistyötä muiden muassa Frank Sinatran ja Benny Goodmanin kanssa. Dodgion osallistui Goodmanin Neuvostoliitossa tekemällä kiertueelle. 1960–1970-luvuilla hän oli Thad Jonesin ja Mel Lewisin orkesterin jäsen. Dodgion ei johtanut omia levytyssessioita, mutta hän oli kysytty sideman big bandeissa, pienemmissä jazzkokoonpanoissa ja studiotyössä. Hänen yhteistyökumppaneihinsa kuuluivat mainittujen ohella muiden muassa Gerald Wilson, Benny Carter, Oliver Nelson, Herbie Hancock, Duke Pearson, Count Basie ja Marian McPartland.
Dodgion oli kahdenkymmenen vuoden ajan naimisissa muusikko Dottie Dodgionin kanssa, mutta pariskunta erosi.
Jarrod Bannister

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten yleisurheilu.Kansainyhteisön kisat  | Maa:   Australia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Delhi 2010 | keihäänheitto |  |
Jarrod Bannister (3. lokakuuta 1984 Townsville, Queensland, Australia – 8. helmikuuta 2018 Alankomaat) oli australialainen keihäänheittäjä. Bannister on keihäänheiton Oseanian ennätyksen haltija tuloksella 89,02 metriä, jonka hän heitti Brisbanessa 29. helmikuuta 2008.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Bannister sijoittui kuudenneksi tuloksella 83,45. Ennen olympialaisia hän oli saanut valmennusta Uwe Hohnilta. Keihäänheiton Australian mestaruuden Bannister on voittanut vuosina 2007, 2008, 2010, 2011 ja 2013. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän sijoittui lajissaan kuudenneksi tuloksella 78,06 ja voitti 2010 kultaa heitettyään 81,71. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli seitsemäs tuloksella 82,25.
Elokuussa 2013 Bannister sai 20 kuukauden kilpailukiellon kun häntä ei ollut tavoitettu dopingtestiin kolmesti puolentoista vuoden aikana.
Kauden parhaat heitot

2002 73,31 Kingston 21.7.
2003 68,34 Perth 8.2.
2005 73,20 Townsville 13.11.
2006 78,06 Melbourne 25.3.
2007 83,70 Brisbane 10.3.
2008 89,02 Brisbane 29.2.
2010 83,17 Perth 18.4.
2011 82,25 Daegu 3.9.
2012 83,70 Saint-Denis 6.7.
2013 75,70 Brisbane 9.6.
2015 76,09 Kaiserslautern 4.7.
2016 78,29 Halle 21.5.
Lähde
Aiheesta muualla

Jarrod Bannister Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Itä-Savon sairaanhoitopiiri

Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä eli Sosteri oli Savonlinnan seudun kuntien ylläpitämä sairaanhoitopiiri.  ISSHP kuntayhtymä Sosteriin kuului neljä kuntaa. Kuntayhtymän tehtävänä on järjestää sairaanhoitopiirissä jäsenkuntien puolesta laissa säädetty erikoissairaanhoito sekä huolehtia laissa kuntayhtymälle säädetyistä muista tehtävistä. Kuntayhtymän kotipaikka oli Savonlinna. Itä-Savon sairaanhoitopiiri oli väestöpohjaltaan noin 40 000 ja on Manner-Suomen pienin sekä Ahvenanmaan jälkeen Suomen toiseksi pienin sairaanhoitopiiri. Sosterin palveluksessa oli noin 1 600 henkilöä.
Sosterin palvelutarjonta kattoivat terveyden ja sairauden hoidon (perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon) ja sosiaalipalvelut sekä ympäristöterveydenhuollon, johon kuuluvat eläinlääkintä ja terveysvalvonta. Terveyden ja sairauden hoidon toteuttamiseksi Itä-Savon sairaanhoitopiiri Sosteriin kuului muun muassa Savonlinnan keskussairaala ja viisi terveysasemaa. Savonlinnan keskussairaalan erityistason sairaanhoidosta vastasi Kuopion yliopistollinen sairaala.
Itä-Savon sairaanhoitopiirin toiminta lakkasi 31. joulukuuta 2022. Sen toiminnot siirtyivät Etelä-Savon hyvinvointialueen vastuulle 1. tammikuuta 2023.
Historiaa

Savonlinnan keskussairaalan valmistuttua 1955 perustettiin Savonlinnan keskussairaalapiiri, joka muuttui Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntainliitoksi vuonna 1988. Kuntainliitto muuttui Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymäksi vuonna 1993. Vuoden 2007 alusta aloitti uuden tyyppinen Sosteri, Itä-Savon sairaanhoitopiirin kuntayhtymä. Sairaanhoitopiiri on pienentynyt seudun asukasmäärän pienentyessä. Lisäksi siitä on jättäytynyt kuntia pois: Kesälahti vuonna 2006, Joroinen vuonna 2008 ja Parikkala vuonna 2010.