stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SOS-Lapsikylä Suomessa

| SOS-Lapsikylä ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1962
Kotipaikka:  Helsinki
Lapsikylän toimitusjohtaja:  Mikaela Westergård
Puheenjohtaja:  Pekka Koskinen
Jäsenlehti:  SOS-Lapsikylän Kuulumisia
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
SOS-Lapsikylä on sitoutumaton kansainvälinen järjestö, jonka päämääränä on lisätä lasten ja perheiden hyvinvointia sekä suojella lasten oikeuksia ympäri maailman. Suomessa se aloitti toimintansa vuonna 1962. Suomessa on kymmenen lapsikylää, ja vuonna 2017 ne auttoivat lähes 500:tä lasta ja nuorta.
Historia

Suomeen SOS-lapsikyläaatteen toi mukanaan opiskelija Kaija Laitinen. Hän oli tutustunut toimintaan opiskellessaan Keski-Euroopassa 1950-luvun lopulla. Suomen SOS-lapsikyläyhdistys perustettiin lopulta Laitisen tuttavan, sosiaalineuvos Albin Gebhardtin, johdolla vuonna 1962, ja ensimmäinen lapsikylä valmistui Espoon Tapiolan Metsäpirtintien tontille vuonna 1966. Ensimmäisinä asukkaina sinne muutti yhdeksän orvoksi jäänyttä sisarusta Pohjois-Savosta maaliskuussa 1966. Heistä vanhin oli 15-vuotias ja nuorin kaksi kuukautta.
Toiminta ja tavoitteet

Suomalaisen SOS-Lapsikylän ensisijainen tavoite on, että lapsi saisi kasvaa omien vanhempiensa luona. Silloin, kun vanhemmat eivät yksin pysty huolehtimaan lapsistaan, SOS-Lapsikylä pyrkii tukemaan perhettä erilaisilla tukimuodoilla. Jos omassa perheessä asuminen ei tuesta huolimatta onnistu, lapsikylän vaihtoehtona on tarjota lapselle turvallinen sijaiskoti. Apua tarvitsevat lapset ja perheet tulevat SOS-lapsikylien ja nuorisokodin palvelujen piiriin kuntien sosiaalitoimen kautta. Hoitomuotoja ovat yhteisöllisesti tuettu perhehoito lapsikylissä tai kasvua tukeva hoito nuorisokodissa.
SOS-Lapsikylä työskentelee myös tukea tarvitsevien perheiden kanssa, jotta mahdollisimman moni lapsi voisi kasvaa omien vanhempiensa kanssa, ja perhe voisi pysyä yhdessä. SOS-Lapsikylä tarjoaa useassa toimipisteessään muun muassa perhekuntoutusta ja tukiperhetoimintaa. SOS-Lapsikylä tarjoaa myös Theraplay-terapiaa haastavissa ympäristöissä kasvaneille lapsille.
Lapsikylä panostaa erityisesti nuorten itsenäistymisen tukemiseen. Koska nuorten valmiudet itsenäistyä ovat yksilöllisiä, SOS-Lapsikylä pyrkii ottamaan tämän huomioon ja tukemaan nuorta aina siihen saakka, kunnes hän pärjää omillaan. Tavoitteena on saattaa nuori itsenäiseen elämään, omillaan toimeentulevaksi aikuiseksi, jolla on tukenaan oma sosiaalinen verkostonsa. SOS-Lapsikylä toimii muutenkin aktiivisesti auttaakseen lapsia ja perheitä saamaan paremman tulevaisuuden ja on mukana lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä työryhmissä, tekee omaa tutkimustyötä ja pyrkii lobbaamaan.
SOS-Lapsikylä hakee jatkuvasti uusia sijaisvanhempia. Suomessa lapsikylävanhemmalla on hoidossaan maksimissaan neljä lasta; pariskunnalla lapsia voi olla seitsemän.
Muun muassa DNA, Dr. Oetker, Cramo, Danske Bank, Fazer ja Ikea ovat tukeneet Suomen SOS-Lapsikylän toimintaa.
Toimipisteet

Suomessa lapsikylätyötä tehdään kymmenellä paikkakunnalla: Espoossa, Kaarinassa, Kuopiossa, Punkaharjulla, Rovaniemellä, Tampereella, Vantaalla, Vihannissa ja Ylitorniolla sekä nuorisokodissa Jyväskylän Vaajakoskella.
Kritiikki

SOS-Lapsikylä on saanut kritiikkiä sijaishuollossa tapahtuneista laiminlyönneistä ja kaltoinkohtelusta. Ylitornion lapsikylän pitkäaikainen johtaja ja sittemmin SOS-Lapsikylän aluesuunnittelijanakin toiminut Kai Lomma kertoi vuonna 2018 pitävänsä kritiikkiä aiheellisena. Samana vuonna SOS-Lapsikylä irtisanoi yhteistoimintaneuvotteluissa 74 työsopimusta. Irtisanomisten taustalla oli korkeimman oikeuden päätös, jonka mukaan kylässä työskentelevien sijaisten työ kuuluu työaikalain piiriin, eikä siihen voi siten soveltaa poikkeussääntöjä. Näkemysten muuttumisen myötä työsuhteisia lapsikylävanhempia ei enää ole.
Tunnustukset

| Vuosi | Palkitsija/tilaisuus | Tunnustus | Vastaanottaja(t) | Huomiot | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Kaarinan kaupunki | Kaarina-mitali | SOS-Lapsikylä | SOS-Lapsikylä |  |
| 2004 | Kaarina-seura | Merkittävä kaarinalainen | Kari Kiesiläinen | Kari Kiesiläinen |  |
| 2013 | Lastensuojelun Keskusliitto | Hopeinen lastensuojelumitali | Jukka Kotkavuori | Jukka Kotkavuori |  |
| 2013 | Lastensuojelun Keskusliitto | Pronssinen lastensuojelumitali | Kari Kiesiläinen | Kari Kiesiläinen |  |
| 2015 | Lastensuojelun Keskusliitto | Sijaisvanhemman ansiomerkki | Else-Maj Lundström-Lehtimäki | Else-Maj Lundström-Lehtimäki |  |
| 2016 | ARVO-liitto | Vuoden ARVO-teko -palkinto | Lapsikylä ja sen kehittämä Varkauden malli | Lapsikylä ja sen kehittämä Varkauden malli |  |
| 2017 | Talentia | Hyvä käytäntö -palkinto | Perhekumppani-malli | Ehdokkuus |  |
| 2017 | Valtakunnalliset lastensuojelupäivät | Vuoden kunnallinen lastensuojeluteko | SOS-kumppanuus | Voitto |  |
| 2020 | Talentia | Hyvä käytäntö -palkinto | SOS-Lapsikylän julkaisema Ylitse MentorApp | Ehdokkuus |  |
Huomiot

↑  Kaarinan SOS-lapsikylän entinen kylänjohtaja. Hän toimi Kaarinan SOS-Lapsikyläyhdistyksen johtajana kymmenen vuotta ja oli synnyttämässä kylän toimintaa vuonna 2003.
↑  Kotkavuori on työskennellyt ainakin 20 vuotta isossa roolissa SOS-Lapsikylässä.
↑  Lundström-Lehtimäki toimi LSKL:n mukaan ”pitkäaikaisesti ja sitoutuneesti” lapsikylävanhempana Tapiolan lapsikylässä.
Immortus

| Immortus |
| --- | --- |
 Immortus
Luoja(t):  Stan Lee & Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  (Rama-Tutina) Fantastic Four #19 (1963)  (Kangina) Avengers #8 (1964)  (Immortuksena) Avengers #10
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Nathaniel Richards
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Aikavartijat, Aikavarianssivirasto, Immortuksen kirkko
Edelliset ryhmäsidokset:  Badoonit
Henkilöllisyydet:  Kang Valloittaja, Faarao Rama-Tut, Rautapoika, Kang Kuolematon, Purppuravartija
Voimat:  Ajanhallinta. Nero, mestaritaktikko ja -strategisti, voimakas lähitaistelija, kehittynyt asearsenaali ja teknologia. Kuolematon
Suhteet
Sukulaiset:  Ravonna (vaimo), Marcus (poika, kuollut)
Immortus on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä aikamatkailija. Hän on Kang Valloittajan, faarao Rama-Tutin sekä Rautapojan tulevaisuuden minä, joka luopui aggressiivisesta valloitusesta ja valitsi rauhallisen yksinolon ja ajan tutkiskelun. Immortus esiintyi ensimmäisen kerran Avengers-lehden numerossa 10 (1964). Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby.
Historia

Jossain vaiheessa omaa aikavirtaansa Kang Valloittaja kyllästyi jatkuviin taisteluihin sekä poikansa Marcuksen ja vaimonsa Ravonnan menetykseen. Tämä Kang otti vastaan Aikavartijoiden tarjouksen auttaa aikavirtojen huolenpidossa niiden valloittamisen sijaan. Hän hyväksyi kohtalonsa ja otti itselleen uuden nimen: Immortus.
Immortus ajautui kuitenkin uudelleen konfliktiin Kostajien kanssa usuttaessaan Avaruusaaveen näiden kimppuun. Muodonmuutosvoimainen olento aiheutti paljon epäsopua Kostajien keskuudessa, ja tapahtumien johdosta Hulk jätti ryhmän. Immortus oli osittain vastuussa Visionin luomisesta. Juuri Immortus nimittäin loi kopion Ihmissoihdun vanhasta kehosta, josta pahansuopa Ultron sitten loi Visionin. Immortus manipuloi myöhemmin Rautamiehen järjiltään ja käänsi tämän Kostajia vastaan. Tapahtumasarjan päätteeksi Rautamies kuoli, mutta Franklin Richards herätti tämän myöhemmin henkiin.
Immortus ajautui konfliktiin myös aiempien inkarnaatioidensa kanssa, joilla oli vaikeuksia ymmärtää Immortuksen suunnitelmien laajuus. Kangien yhteenottoja Immortuksen kanssa kutsuttiin Kohtalosodiksi.
Voimat ja varusteet

Immortus on erittäin älykäs tiedemies ja ikääntyy huomattavasti hitaammin mitä keskiverto ihminen (joidenkin lähteiden mukaan Immortus on täysin kuolematon ja on olemassa yhtä kauan mitä aikakin universumissa). Hän on kokenut aikamatkailija ja ymmärtää aikaa tarpeeksi hyvin manipuloidakseen sen kulkua haluamaansa suuntaan. Immortuksella on laaja tietämys tulevaisuuden teknologioista ja hän kykenee hyödyntämään sitä.
Hän voi suorittaa teleportaation niin halutessaan, luultavasti käyttäen apunaan teknologiaansa. Hän on erään kerran muuttanut elävän olennon protoplasmaksi ja jälleen takaisin kokonaisuudeksi myöhemmin. Varsinkin Limbossa, valtakunnassaan hän kykenee muokkaamaan ajan suhteellista nopeutta toisten olentojen ympärillä, muuttamaan menneisyyden tapahtumia tai muuttamaan ajan pituutta joka on kulunut kahden tapahtuman välillä.
Limbo heijastelee täysin Immortuksen mielialoja ja näyttäytyy miltei aina erilaisena. Immortus kykenee myös muokkaamaan mystistäkin alkuperää olevia loitsuja Limbossa, kuten Thorin vasaran lumoukset.
Immortus on mestaristrategikko ja manipuloija. Vaikka jotkin hänen rinnakkaisaikavirtailmentymistään ovat olleet mestarillisia lähitaistelijoita, Immortus itse ei mielellään antaudu fyysiseen taisteluun. Hän käyttää mielellään kätyreitään tai teknologista etuaan lähitaisteluissa. Immortus kykeneekin kutsumaan menneisyyden tai rinnakkaistodellisuuksien sotureita toteuttamaan tahtonsa ja taistelemaan puolestaan.
Immortus omaa myös voimakkaan Ikuisuuskristallin, jolla hänen tiedetään lopettaneen kokonaisten aikavirtojen olemassaolon.
Immortus muissa medioissa

Immortus tekee lyhyen vierailun vuonna 1992 valmistetussa Ryhmä-X:n animaatiosarjassa, episodeissa Beyond Good and Evil parts 1-4. Jaksojen aikana hän esiintyy pääosin vanhana miehenä Benderinä. Olettevasti hän pyrki välttämään kohtaamisen Tuhon kanssa, koska ei pidä lähitaisteluista.
Immortus muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Marvel Cinematic Universeen sijoittuvan Disney+-sarjan Loki (2021–) ensimmäisen tuotantokauden päätösjaksossa ”Kaikille ajoille. Aina.” esiintyvä hahmo Jäljellä oleva perustuu sekä Immortukseen että sarjakuvien Jäljellä olevaan.
Immortus on olemassa on myös erillisenä varianttina, joka johtaa Kangien Neuvostoa.
Hahmo teki ensiesiintymisensä elokuvan Ant-Man and the Wasp: Quantumania (2023) lopussa, kun hän kuuli neuvostoa vastaan kapinoineen ja kvanttimaailmaan karkotetun Kangin variantin, Kang Valloittajan, kukistuneen taistelussa Maan-616 Scott Langia ja Hope van Dynea vastaan. Immortus alkoi nähdä Maan-616 sankareiden tulemisen tietoiseksi multiversumin saloista uhkana, joten hän kutsui muut neuvoston variantit koolle suunnittelemaan vastatoimia Maan-616 sankareita vastaan.
Albert Howard

Albert Howard (8. joulukuuta 1873 Bishop's Castle, Shropshire, Britannia – 20. lokakuuta 1947) oli englantilainen kasvitieteilijä, luonnonmukaisen viljelyn uranuurtaja ja alan piirissä merkittävä hahmo, jota pidetään englanninkielisen maailman nykyaikaisen luonnonmukaisen viljelyn isänä.
Hän työskenteli Intiassa maanviljelyneuvojana. Hänen työtovereinaan olivat Gabrielle Louise Caroline Matthaei (1876–1930) ja tämän sisar Louise Ernestine Matthaei (1880–1969). Hän avioitui Gabrielle Matthaein kanssa 1905 ja tämän kuoltua sisaren Louise Matthaein kanssa 1931. Gabrielle Matthaei oli itsekin kasvitieteilijä.
Taavetti Lukkarinen

Taavetti Lukkarinen.
Kyltti osoittaa hirttopaikalle.
Metalliaidalla ympäröity oletettu hirttopuu.
Taavetti Lukkarinen (1884 Nilsiä – 2. lokakuuta 1916 Oulu) oli keminmaalainen, Kemi Oy:n metsätyönjohtaja, joka sai kuolemantuomion maanpetturuudesta autettuaan Muurmannin ratatyömaalta paenneita saksalaisia sotavankeja Suomen Lapin kautta Ruotsiin. Varsinainen jääkärivärväri hänen ei tiedetä olleen.
Vangitseminen ja oikeudenkäynti

Lukkarinen jäi kiinni saksalaissotavankien auttamisesta 26. joulukuuta 1915 Koivun asemalla. Hän oli piilottanut kolme saksalaista rekeensä, joka oli nostettu Rovaniemellä junaan. Lukkarinen ja kolme saksalaista otettiin kiinni. Lukkarinen onnistui pakenemaan Ruotsiin, mutta palasi koti-ikävän vuoksi Suomeen väärennetyllä passilla. Oulun rautatieaseman junatarkastusta peläten hän pudottautui Kiviniemen aseman paikkeilla junasta. Tämä havaittiin ja Lukkarinen joutui santarmien pidättämäksi ja edelleen venäläisten santarmien käsiin kesäkuussa 1916.
Lukkarinen joutui olemaan viheliäisissä olosuhteissa Oulun lääninvankilassa. Kuolemantuomion langetti salainen VI:n armeijakunnan sotilastuomioistuin. Tuomiosta on syytetty suomalaista Oulun läänin kuvernööri Axel Fabian af Enehjelmiä, jonka väitettiin venäläisten painostuksesta vaikuttaneen siihen, että sinänsä varsin vähäpätöisestä aktivistista tehtiin varoittava esimerkki langettamalla hänelle kuolemantuomio. Toisen näkemyksen mukaan venäläismielisyydestään tunnettu af Enehjelm pyrki toimimaan niin, ettei Lukkarista olisi armahdettu.
Vankilassa Lukkarista estettiin tapaamasta Kemistä varta vasten Ouluun matkustanutta vaimoaan.
Tuomion täytäntöönpano

Lukkarinen hirtettiin 2. lokakuuta 1916 Oulun Kontinkankaalla. Ruumis peitettiin männyn juurelle kaivettuun kuoppaan. Suomen itsenäistyttyä Lukkarisen maine palautettiin, hänen hautansa avattiin ja hänen maalliset jäännöksensä haudattiin virallisesti Oulun hautausmaalle vuonna 1917.
Lukkarisen hirttopuu sijaitsee nykyisen Oulun ammattikorkeakoulun Sosiaali- ja terveysalan yksikön vieressä. Paikka on merkitty maastoon. Oletetun hirttopuun ympärillä on aitaus, jossa on tapahtumaa kuvaileva teksti. Joidenkin arvioiden mukaan puu ei kuitenkaan ole sama, vaan sen tilalle olisi valittu toinen puu.
Hautakivi

Oulun Seudun Rintamamiesyhdistys pystytti Taavetti Lukkariselle hautamuistomerkin, jossa on teksti: Venäjän sortovallan uhri Taavetti Lukkarinen, synt. 8.11.1884 Nilsiässä. Hirtettiin 3.X.1916 valtiollisista syistä Oulussa, Kontinkankaalla, josta ruumis vuonna 1917 siirrettiin tänne siunattuun multaan. Oulun veteraanijärjestöjen yhteiselin kunnosti hautakiven vuonna 1996.
Kirjallisuutta

Vainio, Väinö: Simon kahakka: jääkärien ja santarmien välinen yhteenotto Simon Maaninkajärvellä 1916.  Hämeenlinna: Arvi A. Karisto Osakeyhtiö, 1968.
Wegelius, K.A.: Aseveljet I: Läntinen etappi ja Simon kahakka.  Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1924.
Aiheesta muualla

Joni Skiftesvikin romaanin "Isäni, sankari" päähenkilön esikuva on Taavetti Lukkarinen http://www.ouka.fi/kirjasto/kirjailijat/skiftesvik/isani.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylkkäri 14/2003 s. 17 Taavetti Lukkarisen hirttäminen vuonna 1916
Unkarin kieli

| Unkari |
| --- | --- |

Oma nimi:  magyar [mɒɟɒr]
Muu nimi:  madjaari
Tiedot
Alue:   Unkari   Itävalta  Kroatia  Romania   Slovenia   Serbia   Slovakia   Ukraina
Virallinen kieli:   Unkari  Vojvodina  Serbia   Euroopan unioni
Puhujia:  14,5 miljoonaa
Sija:  66.
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielenhuolto:  Magyar Tudományos Akadémia Nyelvtudományi Intézete
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  suomalais-ugrilaiset kielet ugrilaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  hu
ISO 639-2:  hun
ISO 639-3:  HUN
 Ohje 
Unkari  eli madjaari on uralilainen kieli, jota puhuvat unkarilaiset. Yhdessä obinugrilaisten mansin ja hantin kanssa se muodostaa kielikuntansa ugrilaisen kieliryhmän.
Unkaria puhuu 14–15 miljoonaa ihmistä. Unkarissa heistä asuu kymmenen miljoonaa ja loput suurimmaksi osaksi ympäröivissä valtioissa: Romaniassa, Slovakiassa, Ukrainassa, Serbiassa, Kroatiassa, Itävallassa ja Sloveniassa. Unkarin kieli on Euroopan suurin indoeurooppalaiseen kielikuntaan kuulumaton kieli. Vuonna 2000 unkaria puhui Suomessa äidinkielenään 1 089 henkilöä. Vuoteen 2009 määrä oli noussut ja oli yli 1 500 henkilöä. Unkarin kieltä ja kirjallisuutta siihen liittyvää kulttuuria tutkii hungarologia.
Unkari on myös suomen kielen etäinen sukulainen, mutta sen konsonantisto on huomattavasti rikkaampi kuin suomen ja muutenkin sanaston tasolla kielet poikkeavat toisistaan voimakkaasti. Yhtäläisyyksiä on lähinnä kieliopin perusrakenteissa, esimerkiksi samantapainen sijamuotojärjestelmä, possessiivisuffiksit ja vokaalisointu. Sanastossa on kuitenkin enemmän sukulaisuutta kuin äkkiseltään näyttäisi, sillä ugrilaisen kantakielen monet sanat ovat unkarissa ja suomessa muuttuneet äänteellisesti niin paljon eri tavoin, ettei maallikko enää pysty tunnistamaan niiden keskinäistä sukulaisuutta. Esimerkiksi suomen ydin ja unkarin velő ovat erilaisuudestaan huolimatta peräisin samasta muinaisesta suomalais-ugrilaisesta sanasta, jonka asuksi on mallinnettu *wideme, mutta eri kielten erilaiset äännekehitykset ovat muuttaneet ne aivan erilaisiksi.
Vaikka unkarin ja suomen kielet ovat vain hyvin kaukaista sukua keskenään, niiden sukulaisuus on johtanut lämpimiin suhteisiin Unkarin ja Suomen kansojen välillä. Tämä johtuu siitä, että uralilaisia kieliä on niin vähän, ne ovat yleensä suomeen ja unkariin verrattuna niin pieniä, ja niistä vain kolme – suomi, unkari ja viro – ovat itsenäisen valtion pääkieliä eli valtiokieliä.
Historia

Unkarilaisten vaiheista ennen heidän saapumistaan Keski-Eurooppaan ei ole täyttä varmuutta. Kantaugrilaista kieltä on mahdollisesti puhuttu Siperiassa toisella vuosituhannella eaa. Myöhemmin unkaria puhunut kansa asutti Mustanmeren pohjoispuolisia aroja turkkilaisten heimojen kanssa. Tuolloin unkariin lainautui sanoja turkkilaisista kielistä; muun muassa unkari polveutuu turkkilaisesta heimonnimestä on-ogur 'kymmenen nuolta'. 800-luvun lopulla ratsastavina paimentolaisina eläneet unkarilaiset asettuivat asumaan Tonavan halkomaan Karpaattien altaaseen, jossa nykyinenkin Unkarin valtio sijaitsee.
Valtion perustaminen ja katolisen uskon omaksuminen vaikuttivat ratkaisevasti unkarin kielen kehitykseen. Ensimmäinen säilynyt teksti on Ruumissaarna ja rukous (Halotti Beszéd) noin vuoden 1200 tienoilta. 1300-luvulta lähtien on säilynyt runsaasti kirkollisia koodekseja, ja myös maallista kirjallisuutta kirjoitettiin jo keskiajalla. 1500-luvulla unkari säilytti turkkilais­valloituksista huolimatta entisenlaisen asemansa. Latinaa käytettiin opetus- ja hallintokielenä, ja siitä periytyi suoraan unkariin joitakin lainasanoja. Kun Unkarista tuli osa Habsburgien valtakuntaa, osa yläluokkaa alkoi saksalaistua. Kansallismieliset piirit käynnistivät 1800-luvun alussa kielenuudistus­liikkeen, jonka tarkoituksena oli nostaa unkari sivistyskieleksi. Vieraan vaikutuksen vähentämiseksi kieleen luotiin uusimpia käsitteitä varten paljon uudissanoja, esimerkiksi zene ('musiikki, säveltaide'), rendőr ('poliisi'), mérnök ('insinööri') ja titkár ('sihteeri'). Tämän 1800-luvun kielenuudistuksen jälkeen kielen rakenne ei ole olennaisesti muuttunut.
Suomen ja unkarin kielien sukulaisuutta ruvettiin tutkimaan jo 1600-luvulla. Budapestin yliopiston suomalais-ugrilainen oppituoli perustettiin jo vuonna 1872. Helsingin yliopiston Suomalais-ugrilaiselle laitokselle perustettiin puolestaan unkarin kielen lehtoraatti vuonna 1924.
Unkari on ainoa suomalais-ugrilainen kieli, jolla tiedetään olleen oma kirjoitus­järjestelmänsä, unkarilaiset riimut, jo esikristillisenä aikana.
Kielioppi

Unkarin kielessä käytetään paljon päätteitä ja etuliitteitä, joten se luokitellaan agglutinoivaksi kieleksi. Sanoilla ei ole sukua. Pääpaino on suomen tavoin aina sanan ensimmäisellä tavulla. Sivupainoa esiintyy lähinnä yhdyssanojen sanarajoilla.
Kieleen on kehittynyt runsas joukko kieliopillisia sijoja. Niiden lukumäärä riippuu siitä, miten sijamuoto ylipäätään määritellään, sillä raja sijamuotojen ja partikkelijohdannaisten välillä ei kaikissa tapauksissa ole selvä. Sijoja on joka tapauksessa enemmän kuin suomessa, tavallisimman käsityksen mukaan noin 30. Unkarissa on suomen kaltainen paikallissijojen järjestelmä. Järjestelmään tosin kuuluu yhdeksän sijaa suomen kuuden asemasta. Sisä- ja ulkosijojen lisäksi unkarissa on kolme superpositiosijaa, jotka ilmaisevat jonkin päällä olemista, sieltä lähtemistä tai sinne saapumista.
Ilmeisesti naapurikielten mallista unkariin on omaksuttu artikkelin käyttö. Epämääräistä artikkelia egy käytetään vain yksikössä. Sama sana tarkoittaa lukua yksi. Monikossa artikkelin puuttuminen ilmaisee epämääräisyyttä. Määräinen artikkeli on joko a tai az. Se on erityiskäyttöön valjastettu pronomini az, suomeksi 'tuo' tai 'se'. Lyhyttä muotoa käytetään konsonanttien edellä. Alkujaan määräistä artikkelia on ilmeisesti käytetty satunnaisesti samoin kuin se-sanaa suomessa, mutta se on nykyään pakollinen tunnetuista asioista puhuttaessa.
Kielinäyte

»Minden emberi lény szabadon születik és egyenlő méltósága és joga van. Az emberek, ésszel és lelkiismerettel bírván, egymással szemben testvéri szellemben kell hogy viseltessenek.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Unkarilaisten nimien taivuttaminen suomen kielessä

Kielitoimiston suosituksen mukaan vieraat nimet, joiden äänneasu päättyy konsonanttiin ja kirjoitusasu vokaaliin, saavat ääntämyksensä mukaisen taivutuspäätteen, mutta kirjoitettaessa toimitaan ikään kuin kirjoitusasun loppuvokaali olisi ääntyvä. Sääntö koskee unkarinkielisistä sanoista erityisesti konsonantteihin gy, ty, ny ja ly päättyvien sanojen taivutusmuotoja: esimerkiksi genetiivi nimestä Nagy kirjoitetaan Nagyn ja illatiivi Nagyyn. Sanat äännetään joka tapauksessa välivokaali i:n kanssa, eli suurin piirtein "nadjin" ja "nadjiin". Juuri tämä suuri ääntämyksen ja kirjoitusasun ero sekä välivokaali i:n huomiotta jättäminen on syynä siihen, miksi myös muita käytäntöjä on olemassa. Toisaalta kielitoimiston ratkaisua voidaan perustella tietynlaisella suomen kielen lainalaisuuksia noudattavalla systemaattisuudella, jossa käytäntöä ei tarvitse perustella vieraan kielen ominaispiirteillä.
Unkarin kielen tuntijoilla on kuitenkin tapana käyttää erilaista kirjoitusasua, koska gy, ly, ny ja ty ovat unkarissa konsonantteja, eikä y esiinny koskaan vokaalina (paitsi eräiden sukunimien vanhanaikaisissa kirjoitusasuissa). Käytetyt muodot ovat Nagy'in ja Nagy'ia tai Nagyin ja Nagyia; edelliset ovat kenties hieman yleisempiä. Heittomerkin käyttöä puolustaa se näkökohta, että siinä käy hyvin esille, mikä osa sanaa on nimeä ja mikä taivutusta, ja samalla se kiinnittää lukijan huomion sanan tavallisuudesta poikkeavaan äänneasuun. Toisaalta sen käyttö on siksi epäjohdonmukaista, että heittomerkkiä käytetään suomen kielessä yleensä vain sellaisen loppukonsonantin perässä, joka jätetään lausumatta esimerkiksi ranskankielisissä nimissä.
Maininnan arvoinen seikka on, että Kielitoimiston nykyisiä kannanottoja lähellä oleva teos ”Uusi kieliopas” mainitsee heittomerkin käytöstä seuraavaa (ensin esiteltyään pääsäännön mukaiset ääntymättömään loppukonsonanttiin liittyvät tapaukset):
Oman ongelmansa muodostaa unkarissa hyvin yleinen johdin -i, joka merkitykseltään vastaa lähinnä suomen johdinta -lainen/-läinen. Ääritapauksessa saattavat samassa suomenkielisessä tekstissä esiintyä rinnan esimerkiksi sukunimet Szilágyi [silaadji] ja Szilágy [silaadj]. Kirjoittajan on oman harkintansa mukaan ratkaistava, miten näitä nimiä taivutetaan aiheuttamatta turhia sekaannuksia toisaalta kirjoitusasun, toisaalta ääntämyksen suhteen.
Edelleen unkarinkielisiä sanoja taivutettaessa tulee huomata pitkät loppuvokaalit, nimissä etenkin -ó ja -ő. Esimerkiksi Unkarin rahayksikkö vuodesta 1927 vuoteen 1946 oli nimeltään pengő [päŋgöö]. Tämän oikea partitiivimuoto on pengőtä ja oikea illatiivimuoto pengőhön. Samoin paikannimi Gödöllő : Gödöllőtä : Gödöllőhön, miehennimi László : Lászlóta : Lászlóhon, kansanryhmän jäsenen nimitys csángó : csángóta : csángóhon ja niin edelleen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikipedia, vapaa tietosanakirja
Unkarinkielinen Wikiuutiset hautomossa
Unkarinkielinen Wikimatkat hautomossa
Hannu Reime: Viikon kieli: Unkari. Ykkösaamu, Yle 31.3.2006.
Suomen ja unkarin kielen sukulaisuudesta Gyula Weöres (1935)
Kielisota Unkarissa (Arkistoitu – Internet Archive) (Kielikello, 2002/2: 8–12)
Hungarian 101 Learn Hungarian online (englanniksi)
Sanalisko (Arkistoitu – Internet Archive) (unkari–suomi–unkari-sanakirja)
Opi Unkaria! (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Euroopan unionin viralliset kielet
bulgaria
englanti
espanja
hollanti
iiri
italia
kreikka
kroatia
latvia
liettua
malta
portugali
puola
ranska
romania
ruotsi
saksa
slovakki
sloveeni
suomi
tanska
tšekki
unkari
viro
Unkarilainen näppäimistö.