stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesa-Matti Loiri
Yksityiselämä > Parisuhteet

Loiri oli naimisissa kolme kertaa, joista kaksi liittoa päättyi avioeroon ja yksi puolison kuolemaan.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli näyttelijä Tuula Nyman vuosina 1967–1969. Toinen puoliso oli Mona Loiri, joka kuoli vuonna 1977 auto-onnettomuudessa. Vesa-Matti ja Mona Loirin poika Jan kuoli 20-vuotiaana vuonna 1994, myös auto-onnettomuudessa. Kolmannen puolisonsa Riitta Loirin kanssa Vesa-Matti Loirilla on lapset Jenni (s. 1979) ja Joonas (1982–2019). Loiri oli kihloissa vuosina 1971–1972 malli Katja Peiposen kanssa ja vuosina 1989–1993 malli Marita Hakalan kanssa. Hakalan jälkeen, vuodesta 1994 alkaen, Loiri oli avoliitossa itseään 23 vuotta nuoremman Stina Toljanderin, sittemmin Edelmann, kanssa.
Loiri asui Toljanderin kanssa Helsingin Pakilassa. Heille syntyi pojat Ukko (s. 1995) ja Sampo (s. 1996). Pariskunta erosi vuonna 1999. Loiri seurusteli myös muun muassa Lenita Airiston kanssa 1970-luvulla.
Yksityiselämä > Loukkaantuminen ja elämäntapa

Vuonna 1970, juuri ennen Speedy Gonzales – Noin 7 veljeksen poika -elokuvan kuvauksia, Loiri loukkaantui vakavasti jalkapalloa pelatessaan. Omien sanojensa mukaan hän kävi lähellä kuolemaa ja sai ruumiista irtautumiskokemuksen. Elokuvassa Loirin korvasi pankinryöstäjä Clyden roolissa Pertti Melasniemi. Loukkaantumisen lisäksi hänen vaimonsa ja poikansa tapaturmaiset kuolemat lisäsivät hänen kiinnostustaan henkimaailman ilmiöihin ja näkyihin. Myöhemmin 1970-luvulla Loiri oli selvänäkijä Aino Kassisen oppilaana useita vuosia.
Loirin ajatusmaailmaa onkin luonnehdittu henkiseksi. Hän oli kiinnostunut esoteriasta ja salatieteistä. Hän ei välittänyt rahasta ja joutui siksi talousvaikeuksiin 1970-luvulla. 1960-luvulla Loirilla oli tapana laittaa soittokeikoistaan saamansa viiden ja kymmenen markan setelit jenkkikassiin, jonka hän sitten tyhjensi asuntonsa lääkekaappiin. Sieltä hän aina otti rahaa kun tarvitsi. Näin ollen näistä tuloista jäivät verot tyystin maksamatta, kunnes verottaja alkoi karhuta saataviaan korkoineen. Loiri ajautui henkilökohtaiseen konkurssiin vuonna 1977. Loirin pelastukseksi koitui lopulta silloinen valtiovarainministeri Erkki Liikanen, joka antoi Loirille anteeksi 150 000 markkaa valtiovarainministerin päätöksellä. Loppuvelkaa varten Loirille järjestettiin laina, jonka takaajina olivat Liikanen, Spede Pasanen, Mainos-tv sekä sanoittaja Vexi Salmi.
Yksityiselämä > Päihteet

Elämäkertakirjassaan Loiri paljasti käyttäneensä nuoruudessaan huumaus- ja päihdyttäviä aineita, kuten kannabista, meskaliinia ja silokki-sieniä. 1970-luvulla Loiri pahoinpiteli laulaja Frederikin Hotelli Hesperiassa ja hänet tuomittiin 40 päiväsakkoon. Vuonna 1994 Loiri pahoinpiteli näyttelijä Ville Virtasen töölöläisellä nakkikioskilla. Jupakasta uutisoitiin lehdissä, mutta siitä ei nostettu syytettä. Vuonna 1977 Loiri yritti itsemurhaa nauttimalla runsaasti rauhoittavia lääkkeitä.
Yksityiselämä > Lappi

Loiri oli innokas Lapin-kävijä ja hän vietti vuosikymmenet kesiä kelomökillään Inarin Ivalon Veskoniemessä. Hänen Lappi-trilogiansa äänitettiin Ivalossa ja myös hänestä kertova elokuva Vesku sai ensi-iltansa siellä. Elokuvassa Loiria kuvattiin sekä mökillä että kalastamassa Inarinjärvellä.
Yksityiselämä > Sairastelu

Loirin terveys horjui 2000-luvulla. Hän sairasti aikuistyypin diabetesta, verenpainetautia ja uniapneaa. Kesällä 2010 hän sai sairauskohtauksen ja oli kuolla aivojen hapenpuutteeseen. Kaksi vuotta myöhemmin Loirin uutisoitiin laihtuneen 30 kiloa ja olevan hyvässä kunnossa parin edellisvuoden takaiseen tilanteeseen nähden. Syksyllä 2014 Loiri kertoi käyneensä vatsalaukun ohitusleikkauksessa, minkä seurauksena hänen painonsa putosi kaikkiaan noin 70 kiloa. Hän sai sittemmin myös diabeteksensa hallintaan eikä enää tarvinnut insuliinipistoksia. Loiri kuitenkin kertoi, että diabetes ehti vaurioittaa hänen jalkojensa hermoratoja, minkä seurauksena hänen liikkumisensa vaikeutui huomattavasti. Viimeisinä vuosinaan Loiri joutui myös luopumaan huilunsoitosta, sillä diabeteksen aiheuttamien hermoratavaurioiden takia hänen vasemmanpuoleisen pikkusormensa motoriikka heikentyi.
Tammikuussa 2022 Loiri hakeutui lääkäriin huonovointisuuden ja kipujen vuoksi. Tutkimuksissa löytyivät ruokatorven syöpä ja maksasyöpä. Loirille annettiin elinaikaa neljästä kuuteen kuukautta. Hän ei kertonut tilanteestaan julkisuuteen sekä kieltäytyi syöpäleikkauksista. Loiri halusi viettää viimeiset hetkensä kotonaan, tavata ystäviään sekä pysyä poissa julkisuudesta. Heinäkuussa Loiri joutui sairaalahoitoon, jossa hän kuoli 10. elokuuta 2022.
Yksityiselämä > Kuoleman jälkeen

Loirin hautajaiset pidettiin 20. syyskuuta 2022 Johanneksenkirkossa Helsingissä. Valtio osallistui hautajaiskuluihin.
Julkikuva

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Veskun mielen syvyydessä piilee hurja arsenaali, jonka kaltainen on kaikilla luovilla taiteilijoilla. Sen aktivoituessa taiteilija saattaa kulkea omien painajaistensa ja alitajuntansa kautta pahan kosketukseen. | ” |
– Ralf Holmberg kommentoi Loirin luonnetta. 
Loirin julkikuva jakautui vahvasti kahteen osaan, koomikkoon ja vakavaan taiteilijaan. Hän ei menettänyt taiteellista uskottavuuttaan liikkuessaan populaarikulttuuria ja korkeakulttuuria erottavan rajan molemmin puolin, vaan hän pyrki madaltamaan rajaa. Nuorena miehenä urheiluharrastus oli usein pinnalla Loiria käsiteltäessä, aivan 1960-luvun lopulla Helsingin Sanomat mainitsi hänet "Suomen kuuluisimmaksi iskijäksi" – aiheena oli nyrkkeily. Samaan aikaan Loirin asema julkisuuden henkilönä haki vielä muotoaan, seuraavan vuosikymmenen alussa se pikkuhiljaa vakiintui ja hän sisäisti julkisuuden osaksi ammattiaan. Turhapuron hahmo oli keskeinen osa Loirin julkista kuvaa, mutta se ei milloinkaan hallinnut sitä kokonaisuudessaan. Loirin uran suuria siirtoja oli Eino Leinon runoihin perustuvien laulujen levyttäminen 1970-luvun lopulla: hänen taiteilijakuvansa sai sielukkaamman ulottuvuuden.
Petri Nevalaisen mukaan Loirista oli tullut 1969 mennessä suomalaisten "yhteistä omaisuutta". Tämä eli "nautintovaihetta". Hänen kaveripiirinsä kasvoi julkisuuden henkilöillä, joihin kuului näyttelijöitä, urheilijoita ja muusikoita. Loirin oli usein vaikea kieltäytyä, joten hän päätyi esiintymään monenmoisissa tilaisuuksissa. Loirin esiintymiset pohjautuivat 1960-luvun lopulla vitseihin, temppuihin, kaatuilemiseen ja musiikkiin. Hän koetti myös älyllisempää ohjelmaa, kuten huilujazzia, mutta yleisö ei pitänyt siitä.
Loiri huomasi harmikseen, että tanssipaikkojen yleisöön puri parhaiten alapäähuumori. Hän kuitenkin vältti sen ylenpalttista viljelemistä. Ongelma ei siten ollut se, että yleisö ei pitänyt Loirista, vaan se että yleisö halusi ainoastaan tietynlaisen Loirin.
Etenkin nuorena Loiri oli äkkipikainen ja reagoi tapahtumiin väkivaltaa käyttäen. Syksyllä 1967 hän ryntäsi autosta ulos tyrmäämään muuatta miestä. Loiri kaatoi miehen ja jakaessaan iskuja hän käski tätä itku kurkussa nousemaan ylös. Välikohtauksen takia hän oli joutua putkaan.
Diskografia > Albumit

4+20 (1971)
Vesku Suomesta (1972)
Veskunoita (Finnlevy,  1973)
Merirosvokapteeni Ynjevi Lavankopoksahdus (1974)
Vesku Helismaasta (1977)
Eino Leino (1978)
Ennen viimeistä maljaa (1980)
Eino Leino 2 (1980)
Vesa-Matti Loiri tulkitsee Oskar Merikannon lauluja (1981)
Täällä Pohjantähden alla (1983)
Lasihelmipeli (1984)
Eino Leino 3 (1985)
Naurava kulkuri (1986)
Voi hyvä tavaton (1987)
Pim peli pom (1988)
Sydämeeni joulun teen (1988)
Unelmia (1989)
Seitsemän kertaa (1990)
Vesa-Matti Loiri (1994)
Kaksin (1995)
Uuno Kailas (1995)
Rurja (1997)
Sydämeeni joulun teen (1998)
Kirkkokonsertti (2000)
Eino Leino 4 – Päivän laskiessa (2001)
Ystävän laulut (2003)
Ystävän laulut II (2004)
Ivalo (2006)
Inari (2007)
Kasari (2008)
Hyvää puuta (2009)
Skarabee (2010)
Tuomittuna kulkemaan (2013)
Pyhät tekstit (2016)
Kirjallisuutta

Bagh, Peter von: Suomalaisen elokuvan shamaani. (Vesa-Matti Loirin haastattelu) Filmihullu, 2010, nro 4.
Mäkelä, Janne: ”Loiri, Vesa-Matti (1945–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 6, s. 286–287.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2005.  ISBN 951-746-447-9  / Teoksen verkkoversio.
Nevalainen, Petri: Saiskos pluvan, Vesa-Matti Loiri.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2012.  ISBN 978-952-5989-12-0
Aitio, Tommi: Uuno Turhapuro : elämä.  Helsinki:  Johnny Kniga Publishing, 2014.  ISBN 978-951-0-40301-3
Tervo, Jari: Loiri.  Helsinki:  Otava, 2019.  ISBN 978-951-1-31980-1
Varjola, Markku: Vesa-Matti Loiri elokuvanäyttelijänä. Filmihullu, 2010, nro 4.
Veistäjä, Verneri: Teatterin maailma 1965 - Suomen teatterilaitos ja teatteriväki, s. 264.  Helsinki:  Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisuja n:o 8, 1965.
Martin, Timo; Niemi, Pertti; Tainio, Ilona: Suomen teatterit ja teatterintekijät - Yhteisö- ja henkilöhakemisto, s. 348.  Helsinki:  Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton julkaisu n:o 28, 1974.  ISBN 951-30-2505-5
Seppälä, Riitta; Tainio, Ilona (toim.): Suomen teatterit ja teatterintekijät 1993 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto, s. 273.  Helsinki:  Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto ry, 1993.  ISBN 951-31-0236-X
Marjamäki, Tuomas: Tuttujen kesken Vesku – Vesa-Matti Loiri 1945–2022.  Helsinki:  Docendo, 2023.  ISBN 978-952-3825-48-2
Shar pei

| Shar pei |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Kiina
Määrä:  Suomessa rekisteröity 1 044
Rodun syntyaika:  2000 vuotta sitten
Alkuperäinen käyttö:  metsästys ja vahtiminen
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Elinikä:  10–12 vuotta
Muita nimityksiä:  sharppi
FCI-luokitus:  ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.1 Mastiffityyppiset molossikoirat #309
Ulkonäkö
Paino:  20–27 kg
Säkäkorkeus:  45–50 cm
Väritys:  kaikki yksiväriset sallitaan
Shar pei (kiin.: 沙皮; pinyin: shā pí) on kiinalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Shar pei on keskikokoinen koira, säkäkorkeus on 44–51 cm. Koira on ulkomuodoltaan neliömäinen ja tiivis. Kallo on lyhyehkö, silmät ovat pienet, mantelinmuotoiset ja syvällä kallossa, ilme on murjottava. Kuono on erikoinen, se ei kapene kärkeä kohden vaan on koko matkaltaan leveä, ja antaa yhdessä pienten, kallon myötäisesti taittuneiden korvien kanssa koiralle virtahepomaisen ilmeen. Korvat ovat pienet, paksut, kolmiomaiset ja päänmyötäiset. Suu on erikoinen: kieli ja kaikki limakalvot ovat tummanvioletit,  haalistustekijää kantavilla (laimennusvärisillä) koirilla kieli on vaaleanvioletti.
Selkä on suora, häntä on kiinnittynyt korkealle. Häntä on  tyvestä melko paksu, ja ohenee kärkeä kohti, on useimmiten kiertynyt selän päälle, joskus kahdellekin kierteelle.
Mittasuhteet
Ihopoimut
Häntä
Rodulle on tyypillistä, että koira ja sen nahka kasvavat eri tahdissa, nuorella koiralla on runsaasti ihopoimuja, koska nahka on sille liian suuri. Kun koira kasvaa täysikokoiseksi, poimuja on vain päässä, kaulassa, etuselässä, hännäntyvessä ja mahdollisesti kintereessä. Poimuisuus vaihtelee, alkuperäinen muunnos bone mouth ei ole läheskään yhtä poimuttunut kuin myöhemmin jalostettu meat mouth. Suurin osa kannasta on meat mouth- tyyppiä, jolla on massiivisempi pää kuin bone mouth -tyypillä. Turkki on lyhyt, jäykkä, karhea ja harjasmainen, pohjavillaa ei ole. Karvanlaatuja on kaksi: lyhytkarvainen horse coat ja pidempi brush coat.
Shar pei on yksivärinen rotu, kaikkia värejä esiintyy paitsi valkoista, joka katsotaan virheeksi. Värit voidaan jakaa kahteen ryhmään: perusvärit ja laimennusvärit. Perusvärisillä koirilla on mustaa pigmenttiä kirsussa, ihossa, suussa ja polkuanturoissa, laimennusvärisillä iho, kirsu, polkuanturat ja kynnet ovat samanväriset kuin turkki.
Fawn
Punainen, brush coat
Punainen, traditional type
Sininen
Ruskea, brush coat
Ruskea, bone mouth
Musta
Musta, traditional type
Laimennusvärinen punainen
Laimennusvärinen maksanruskea
Laimennusvärinen keltainen
Mustatäplittynyt "päistärikkö"väri
Punainen bear coat (virheellinen karvanlaatu)
Sininen bear coat (virheellinen karvanlaatu)
Musta bear coat (virheellinen karvanlaatu)
Luonne ja käyttäytyminen

Itsenäinen, itsevarma, rauhallinen, uskollinen ja älykäs. Shar pei kiintyy voimakkaasti isäntiinsä, eikä sitä voi pitää tarhakoirana, sillä se haluaa olla omien ihmistensä lähellä. Joillakin yksilöillä voi esiintyä eroahdistusta. Vieraisiin shar pei suhtautuu pidättyväisesti, mutta pystyy silti tarvittaessa sopeutumaan uuteen perheeseen. Shar peistä on helppo havaita milloin se hyväksyy jonkin ihmisen tuttavakseen, sillä sen suhtautumisen muutos on huomattava. Shar peillä on taipumusta vartioimiseen, varsinkin uroksilla taipumus voi olla hyvinkin voimakas. Näiden piirteiden vuoksi ainakaan uros ei sovellu ensimmäiseksi koiraksi, sillä se on todella osattava kasvattaa. Rotu ei ole samalla tavalla miellyttämisenhaluinen kuin paimenkoirat ja noutajat, mutta koska se rakastaa ihmisten kanssa seurustelua, se on mahdollista innostaa tekemään asioita yhdessä. Koira on myös totutettava vieraisiin ihmisiin, eläimiin ja mahdollisimman monenlaisiin asioihin jo nuorena, jotta myöhemmällä iällä vältytään ongelmilta.
Alkuperä > Miniature Shar-Pei

Rodun saavuttua Pohjois-Amerikkaan 1970-luvulla siitä tuli haluttu eksoottinen lemmikki. Yhdysvalloissa osa kasvattajista alkoi jalostaa rotua pienemmäksi, jotta se sopeutuisi helpommin kaupunkiympäristöön ja jotta voimakkaasti ryppyinen nahka säilyisi koiralla läpi sen elämän (tavallisilla shar peilla rypytys vähenee huomattavasti pennun kasvaessa). Tämä uusi muunnos on tunnettu myös nimillä Mini Pei ja Min Pei. Sen maksimisäkäkorkeus on 40 cm. Vaikka tavallisen shar pein kasvattajat vastustavatkin kääpiöversiota, on sen kasvatus silti jatkunut.
Miniature shar pei, musta
Miniature shar pei, punainen
Alkuperä > Ori-Pei

1970-luvulla shar pei -kasvattaja Aaron Silver huolestui rodun terveysongelmista, mm. iho-ongelmista. Parantaakseen tilannetta hän risteytti kääpiökokoisia shar peita (aiemmin mainittu Miniature Shar Pei) mopsien kanssa. Hänen onnistui täten kehittää aiempaa pienikokoisempi koira, joka vaikutti olevan myös terveempi. Muutama muu kasvattaja liittyi mukaan projektiin auttaakseen tämän uuden muunnoksen vakiinnuttamista. Ori-pei tunnetaan älykkäänä ja eloisana. Se on vain 31–38 cm korkea. Aivan kuten tavallisellakin shar peilla, myös tällä muunnoksella karvatyyppejä on kaksi: horse coat ja brush coat. Tyypillinen väritys on fawn (keltainen tai punainen), mutta muitakin värejä ja myös monivärisiä esiintyy. Aikuinen ori-pei muistuttaa ulkoisesti 6 kuukautta vanhaa tavallista shar peita. Nimitys on lyhenne sanasta Oriental Shar Pei.
Ori pei
Terveys

Rotu on pelastettu sukupuuton partaalta, jolloin rodun edustajia löydettiin jalostukseen joitakin kymmeniä yksilöitä, joten shar peit ovat hyvin sisäsiittoisia, ja niillä on myös useita rakenteellisia ongelmia.
Terveys > Iho-ongelmat

Ihosairaudet ovat shar pein yleisin ongelma. Sairauksia on monia ja niiden erottaminen toisistaan on vaikeaa, sillä oireet ovat samankaltaisia. Allergiat ovat yleisiä ja näkyvät usein juuri ihossa, ja rodussa esiintyykin atopiaa, ruoka-aineallergiaa ja kosketusallergiaa. Allergiat oireilevat kutinana, karvanlähtönä ja tulehduksina. Myös allergiasta johtumattomat ihotulehdukset ovat yleisiä. Talirauhasten liikaeritystä esiintyy erityisesti ihotulehdusten seurauksena, ja se tekee koiran öljyisen oloiseksi.
Shar pei -syndroomaksi kutsuttu tila johtuu ilmeisesti ihopoimujen hankautumisesta karkeaa karvaa vasten. Hiivan aiheuttamaa ihottumaa esiintyy myös, ilmeisesti muihin tulehduksiin määrätyt antibiootit altistavat hiivatulehdukselle, kun ihon normaalibakteeristo heikkenee.
Kilpirauhasen vajaatoiminta on shar peillä yleisempää kuin muilla koiraroduilla, ja aiheuttaa muun muassa iho-oireita.
Terveys > Silmäsairaudet

Entropion eli silmäluomien sisäänpäinkiertyminen vaivaa erityisesti nuoria koiria, joilla päänahka on poimuttuneempi kuin aikuisilla. Ylimääräinen nahka painaa silmäluomet sisäänpäin. Tämä saa silmäripset ja joskus silmiä ympäröivät karvatkin hankaamaan sarveiskalvoa, mikä ärsyttää silmää. Oireet vaihtelevat sen mukaan kuinka voimakasta ärsytys on. Lievin oire lienee ylimääräinen kyynelten eritys, silmä voi myös siristää voimakkaasti kivun vuoksi, sarveiskalvoon voi tulla arpeutumia, jotka haittaavat näköä, ja pahimmillaan silmä voi hankautua puhki. Nuorilla koirilla silmäluomet voidaan ommella niin, että ne eivät hankaa silmää, ja kun koiran ryppyisyys vähenee iän myötä, tila saattaa korjaantua itsestään. Vanhemmilla koirilla joudutaan poistamaan nahkaa silmien ympäriltä.
Shar peillä esiintyy harvinaisena myös linssin sijoiltaanmenoa, joka voi aiheuttaa akuutin glaukooman, joka johtaa usein sokeutumiseen. Linssin sijoiltaanmeno johtuu sen ripustinsäikeiden heikkoudesta, joka saattaa olla perinnöllistä. Akuutti glaukooma aiheuttaa kovaa kipua, jonka vuoksi koira saattaa olla aggressiivinen, jos sen silmiin yritetään koskea. Koira on vietävä heti eläinlääkäriin.
Terveys > Korvaongelmat

Shar pein korvien rakenne estää kunnolisen ilmanvaihdon korvissa ja altistaa sen monille kroonisille korvavaivoille. Tyypillisin on krooninen hiivatulehdus, jonka yleisin aiheuttaja on korvassa normaalistikin kasvava Malassezia pachydermatis. Hiivan ylikasvu altistaa korvan myös bakteeritulehduksille. Shar pein korvia pitääkin puhdistaa ja tarkkailla tulehduksen ehkäisemiseksi ja ajoissa havaitsemiseksi. Krooninen tulehdus voi aiheuttaa korvan ihon liikakasvua, joka tukkii korvakäytävät, jolloin kirurginen korjaus voi olla välttämätön. Shar peillä korvakäytävät voivat olla ahtaat synnynnäisestikin, mikä voidaan myös joutua korjaamaan kirurgisesti.
Terveys > Suun ja hengitystien ongelmat

Shar peillä voi esiintyä huulipoimujen tulehdusta, sillä runsaiden ihopoimujen väliin kertyy helposti kuolaa ja ruuantähteitä, jotka hautovat ihoa ja tarjoavat bakteereille erinomaisen kasvuympäristön. Poimujen puhdistaminen voi ehkäistä tulehduksia, mutta liiallinen puhdistaminen ärsyttää ihoa ja voi altistaa tulehduksille.
Shar pein kallo ei ole yhtä lyhyt kuin bokserilla tai bulldogilla, mutta sillä on silti lyhytkalloisille koirille ominaisia ahtaiden hengitysteiden ongelmia. Sierainaukot voivat olla liian ahtaat, pehmeä kitalaki voi olla liian pitkä ja henkitorvi liian ohut. Sierainaukot voidaan korjata kirurgisesti, samoin pehmeä kitalaki, mutta henkitorvea ei saa suurennettua. Shar pei ei siis pysty hengittämään kovin hyvin, ja koska koirat jäähdyttävät itseään läähättämällä, shar pei ei myöskään pysty viilentämään itseään kovin tehokkaasti. Se ei siis kestä kuumaa, eikä myöskään rasitusta siinä määrin kuin samankokoinen koira terveillä ilmateillä varustettuna kestäisi. Shar pei on hengitysteittensä rakenteen vuoksi altis lämpöhalvaukselle. Kuorsaaminen on erittäin tyypillistä. 
Shar peillä on taipumusta saada keuhkotulehdus 6–12 viikon iässä, syynä saattaa olla rodussa esiintyvä IgA-puute. Rodussa esiintyy myös hengitysteiden limaa kuljettavien värekarvojen toimintahäiriötä, joka altistaa tulehduksille.
Terveys > Muut ongelmat ja sairaudet

Shar pei luokitellaan jättiroduksi kasvutapansa vuoksi. Se kasvaa nopeasti ja on altis kasvuhäiriöille, muun muassa lonkkavioille.
Shar peillä on useita suoliston toimintahäiriötä. Ruokatorven laajentumassa koiran ruokatorven lihaksisto on heikentynyt ja ruokatorvi on laajentunut rintakehän alueella. Ruokatorveen kerääntyy helposti ruokaa ja eritteitä.
Shar pein immuunijärjestelmä ei aina toimi kuten pitäisi. Shar peillä on aivan oma autoimmuunitauti, FSF (Familial Shar pei Fever) jolle on tyypillistä lievä kuume, jonka aikana koira on syömätön, apea, ei halua maata ja saattaa läähättää melko lailla. Kuume menee ohi 12–36 tunnissa, puolella koirista kintereet ovat kipeät ja turvonneet. Ilmeisesti kuume nostaa amyloidoosiriskiä. Amyloidoosi on sairaus, jossa munuaisiin kertyy sinne kuulumattomia proteiineja, jotka lopulta vievät niin paljon tilaa, että munuaisten omat solut eivät mahdu toimimaan. Amyloidoosi voi vaikuttaa myös muihin elimiin kuin munuaisiin, kuten maksaan.
Shar peillä on keskimääräistä suurempi riski saada erilaisia kasvaimia ja sairastua syöpään, mikä on ilmeisesti yhteydessä rodun sisäsiittoisuuteen. 
Allergia on rodussa hyvin yleistä, sitä voidaan hoitaa ruokavaliolla.
Ihmisrakkaan luonteensa vuoksi shar pei voi kärsiä eroahdistuksesta, jossa koira hätääntyy jäädessään pitkäksi aikaa yksin ja saattaa tuhota asuntoa tai haukkua ja ulvoa häiriten naapureita. Shar pei on rotu, joka vaatii kunnollisen kasvatuksen, muuten siitä saattaa tulla hyvin hankala käsitellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shar-Pei Wikimedia Commonsissa
Suomen Shar Pei Harrastajat Ry
MOT: Sairaan kauniit koiramme.
Alkuperäistyyppinen shar pei.
Shar pei venäläisessä postimerkissä.
Luettelo presidentti Relanderin valtiovierailuista

Suomen tasavallan presidentti Lauri Kristian Relander matkusteli edeltäjäänsä K. J. Ståhlbergiin verrattuna niin paljon, että sai kansan suussa lisänimet Reissu-Lassi ja Resander. Relander teki kolme matkaansa Pohjoismaihin ja kaksi Baltian maihin.
Viro

21. toukokuuta  vuonna 1925  presidentti Relander aloitti ensimmäisen valtiovierailunsa Virossa. Viron presidentti Konstantin Päts otti Relanderin vastaan Tallinnan satamassa. Relander ajoi satamasta Viron riigikogun puhemiehen Jüri Jaaksonin kanssa Toompean linnaan. Presidentin seurueeseen kuului ulkoministeri Gustaf Idman, opetusministeri E. N. Setälä, sotavoimien päällikkö Lauri Malmberg, everstiluutnantti Carl Aejmelaeus-Äimä, merenkulkuhallituksen päällikkö Gustaf Wrede sekä joukko ulkoministeriön virkamiehiä. Ensimmäisenä päivänä oli järjestetty tanssiaiset.
Relanderille esiteltiin panssarivaunuja ja lentokoneita, myös Suomen ja Viron yhdistymisestä puhuttiin. Relander kävi opetusministeri Setälän kanssa Tarton yliopistossa. Valtiovierailu päättyi 24. toukokuuta Tartossa. Edistyspuolue ja Maalaisliitto olivat tuolloin ulkopoliittisesti kannattaneet hyviä  lähentymissuhteita eteläiseen naapurimaahan. Sosiaalidemokraatit karsastivat tuolloin Viron suhteita sen takia, koska Virossa oli kumottu kieltolaki eikä maa suostunut lopettamaan alkoholin salakuljetusta Suomeen.
Ruotsi

19. kesäkuuta vuonna 1925 Relander vieraili Ruotsissa, jossa kuningas Kustaa V otti hänet vastaan Tukholman satamassa. Ensimmäisenä päivänä Relander kävi tutustumassa Tukholman nähtävyyksiin sekä kaupungin vastaanotolla. Päivä huipentui juhlapäivällisiin Kaarle XI:n galleriassa, jossa kuningas löi Relanderin Serafiimiritarikunnan ritariksi.
Seuraavana päivänä Relander kävi agronomina muun muassa Svean  tykistörykmentin kasarmialueella, jossa oli iso siitoseläinnäyttely. Waldemarsuddesta jatkettiin laivalla Drottningholmin linnaan, missä tutustuttiin linnan taidekokoelmaan. Illalla Suomen suurlähettiläs Wilhelm Söderhjelm tarjosi päivällisen Ruotsi-Suomi-seuran illanvietossa Tukholman Grand Hotelissa.
Viimeisenä päivänä 26. kesäkuuta oli sunnuntai, joten  Relander kävi Suomalaisessa kirkossa jumalanpalveluksessa. Jäähyväislounaan jälkeen Relander kävi Ruotsin ja Saksan välisessä jalkapallo-ottelussa, jonka Ruotsi voitti 1–0. Myös suuri kulttuurinen vaihdos Suomen ja Ruotsin välile allekirjoitettiin. Relanderin vierailu Ruotsissa filmattiin.
Latvia

21. kesäkuuta 1925 presidentti Jānis Čakste otti Relanderin vieraakseen Riiassa, jossa kymmenettuhannet ihmiset olivat häntä vastassa satamassa. Presidentti Čakste oli ollut juuri Helsingissä kuukautta aikaisemmin, joten vierailu oli muodollisesti vastavierailu. Ensimmäisenä iltana Relander kävi Kansallisteatterissa katsomassa Artturi Järviluoman näytelmää Pohjalaisia. Relander osallistui Riian laulujuhlille, joissa 6 000 osallistujaa lauloi Relanderille latvialaisia kansanlauluja ja juhla päättyi Maamme-lauluun. Viimeisenä vierailupäivänä 23. kesäkuuta Relander kävi Latvian agronomiyhdistyksen kanssa maaseutukiertueella.