stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Feyisa Lilesa

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Feyisa Lilesa Berliinin maratonilla 2015. |  Feyisa Lilesa Berliinin maratonilla 2015. |  Feyisa Lilesa Berliinin maratonilla 2015. |  |
Maa:   Etiopia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 | maraton |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Daegu 2011 | maraton |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bydgoszcz 2013 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Amman 2009 | joukkue |  |
|  Hopeaa | Punta Umbria 2011 | joukkue |  |
|  Pronssia | Bydgoszcz 2010 | joukkue |  |
Feyisa Lilesa (s. 1. helmikuuta 1990) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Lilesa saavutti Daegun MM-kilpailuissa 2011 pronssia maratonilla ajalla 2.10.32. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai samassa lajissa hopeaa ajalla 2.09.54. Maastojuoksun MM-kilpailuissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa Bydgoszczisa 2013, hopeaa Ammanissa 2009 ja Punta Umbriassa 2011 sekä pronssia Bydgoszczissa 2010. Viimeksi mainitussa hänen tulostaan ei laskettu mukaan Etiopian joukkuepisteisiin. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli yhdeksäs 2013, kahdestoista 2009, seitsemästoista 2011 ja 25:s 2010. Nuorten kilpailussa hän oli neljästoista ja sai joukkuehopeaa 2008.
Lilesa voitti Tokion maratonin 2016. Hän sijoittui Chicagon maratonilla toiseksi 2012 ja kolmanneksi 2010. Hän oli Berliinin maratonilla kolmas 2015. Hän voitti Dublinin maratonin 2009 ja Xiamenin maratonin 2010.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 000 m | 13.34,80 | Lugano | 4. heinäkuuta 2008 |
| 10 000 m | 27.46,97 | Pergine Valsugana  | 12. heinäkuuta 2008 |
| Puolimaraton | 59.22 | Houston | 15. tammikuuta 2012 |
| Maraton | 2.04.52 | Chicago | 7. lokakuuta 2012 |
Every Song I Hear...

| ”Every Song I Hear> ..” Koop Arponen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: New Town
 Julkaistu: 23. helmikuuta 2009
 Tuottaja(t): Leri Leskinen, Patric Sarin, Andreas Carlsson
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.56
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Koop Arposen muut singlet
| ”Insomnia” 2008 | ”Every Song I Hear...” 2009 | ”Innocent Eyes” 2009 |
Every Song I Hear... on Idols-voittaja Koop Arposen toinen single hänen ensimmäiseltä albumiltaan New Town. Arponen on kirjoittanut kappaleen sanat itse ja ollut mukana säveltämässä sitä Patric Sarinin, Andreas Carlssonin ja Leri Leskisen kanssa.
Kappaleet

Every Song I Hear... – 3.56
Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Yhdysvalloissa, Los Angelesissa. Ohjaajina toimivat Kusti ja Jaakko Manninen. Video sai ensi-iltansa The Voicen Heräämössä 24. helmikuuta 2009.
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen latauslista: 9
Suomen virallinen singlelista: 9
Ford Thunderbird (1955)

| Ford Thunderbird I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1955–1957
Korimalli:  2-ovinen convertible
Seuraaja:  Ford Thunderbird II
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  2
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  4,8–5,1 l
Teho:  193–340 hv
Huippunopeus:  169–201 km/h
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  3-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Mitat
Pituus:  4 453 mm (1955) 4 704 mm (1956) 4 608 mm (1957)
Leveys:  1 786 mm
Ensimmäisen sukupolven Ford Thunderbirdiä valmistettiin vuosina 1955–1957. Nämä ensimmäisten tuotantovuosien Thunderbirdit olivat kaksipaikkaisia, ja vasta vuonna 1958 esitelty toinen sukupolvi kasvoi nelipaikkaiseksi.
Ford Thunderbird (1955–1957)

Fordin autosuunnittelijat olivat vuosia harkinneet kaksipaikkaista automallia mallistoonsa, mutta ajatusta ei ollut toteutettu urheiluautojen vähäisen kysynnän vuoksi. Vuonna 1953 Fordin pahin kilpailija General Motors avasi kaksipaikkaisten autojen markkinat tuomalla myyntiin Chevrolet Corvetten. Fordin vastaus oli vuotta myöhemmin esitelty Thunderbird, joka nimettiin Pohjois-Amerikan lounaisrannikon intiaanien vaurauden ja sateen jumalan mukaan. Thunderbird ei ollut teknisesti yhtä edistyksellinen kuin lasikuitukorinen Corvette, mutta se oli helposti räätälöitävissä lukuisten lisävarusteiden ansiosta. Muotoilu oli haluttu pitää yksinkertaisena ja konstailemattomana. Thunderbird sai hyvän vastaanoton, ja autoa myytiin 24 kappaletta yhtä myytyä Corvettea kohden.
Thunderbirdissä oli edessä erilliset kierrejouset, takana puolestaan oli lehtijousitus. Moottori oli 4,8-litrainen OHV V8, jossa oli tehoa 193 hevosvoimaa. Voimansiirtona oli kolmivaihteinen manuaalivaihteisto, jonka sai halutessaan myös ylivaihteella varustettuna. Lisävarusteena sai kolmiportaisen Ford-O-Matic-automaattivaihteiston.
Vakiona Thunderbirdissä oli irrotettava lasikuitukatto, mutta optiona oli tilattavissa myös kangaskatto. Lisävarustelistalta oli valittavissa muun muassa ohjaustehostin, sähköikkunat, radio, sähkösäätöiset istuimet, jarrutehostin ja sähkötoiminen katto.
Vuonna 1956 Thunderbirdiä uudistettiin kevyesti. Tavaratilan kokoa kasvatattiin siirtämällä varapyörä erilliseen takaluukun kanteen asennettuun koteloon. Ohjaamon ilmanvaihdon parantamiseksi etupyörien taakse tuli tuuletusaukot. Maksuttomana lisävarusteena sai nyt myös pienen pyöreän ikkunan lasikuitukattoon. Suurempi 5,1-litrainen V8-moottori tuli tarjolle pienemmän rinnalle.
Seuraavat uudistukset tulivat vuonna 1957. Etupuskuri ja -säleikkö muotoiltiin uudelleen ja pyrstöevien kokoa suurennettiin. Takavalot olivat uudet ja aiempaa suuremmat. Varapyörä siirtyi takaisin tavaratilaan, jota oli muutettu siten, että varapyörä mahtuisi sinne paremmin. 5,1 litran moottorista valmistettiin myös McCulloch-ahtimilla varustettuja 300- ja 340-hevosvoimaisia versioita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Thunderbird (1955) Wikimedia Commonsissa
International Thunderbird Club (englanniksi)
Classic Thunderbird Club International (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ford Thunderbird 1955 katto irrotettuna.
Ford Thunderbird 1956
Ford Thunderbird 1957
Francavilla al Mare

| Francavilla al Mare |
| --- | --- |

 vaakuna
Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Antonio Luciani
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,09 km²
Väkiluku (31.12.2017):  25 663
 – Väestötiheys:  1 111 as./km²
Postinumero:  66023
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Francavilla al Mare on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 25 663 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 23 816 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francavilla al Mare Wikimedia Commonsissa
Chietin maakunta
Altino | Archi | Ari | Arielli | Atessa | Bomba | Borrello | Bucchianico | Canosa Sannita | Carpineto Sinello | Carunchio | Casacanditella | Casalanguida | Casalbordino | Casalincontrada | Casoli | Castel Frentano | Castelguidone | Castiglione Messer Marino | Celenza sul Trigno | Chieti | Civitaluparella | Civitella Messer Raimondo | Colledimacine | Colledimezzo | Crecchio | Cupello | Dogliola | Fallo | Fara Filiorum Petri | Fara San Martino | Filetto | Fossacesia | Fraine | Francavilla al Mare | Fresagrandinaria | Frisa | Furci | Gamberale |  Gessopalena | Gissi | Giuliano Teatino | Guardiagrele | Guilmi | Lama dei Peligni | Lanciano | Lentella | Lettopalena | Liscia | Miglianico | Montazzoli | Montebello sul Sangro | Monteferrante | Montelapiano | Montenerodomo | Monteodorisio | Mozzagrogna | Orsogna | Ortona | Paglieta | Palena | Palmoli | Palombaro | Pennadomo | Pennapiedimonte | Perano | Pietraferrazzana | Pizzoferrato | Poggiofiorito | Pollutri | Pretoro | Quadri | Rapino | Ripa Teatina | Rocca San Giovanni | Roccamontepiano | Roccascalegna | Roccaspinalveti | Roio del Sangro | Rosello | San Buono | San Giovanni Lipioni | San Giovanni Teatino | San Martino sulla Marrucina | San Salvo | San Vito Chietino | Sant’Eusanio del Sangro | Santa Maria Imbaro | Scerni | Schiavi di Abruzzo | Taranta Peligna | Tollo | Torino di Sangro | Tornareccio | Torrebruna | Torrevecchia Teatina | Torricella Peligna | Treglio | Tufillo | Vacri | Vasto | Villa Santa Maria | Villalfonsina | Villamagna
Free Your Mind (kappale)

| ”Free Your Mind” En Vogue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Funky Divas
 Julkaistu: 24. syyskuuta 1992
 Tuottaja(t): Foster & McElroy
 Tyylilaji: funk rock
 Kesto: 04.52
 Levy-yhtiö: EastWest
En Voguen muut singlet
| ”Giving Him Something He Can Feel” 1992 | ”Free Your Mind” 1992 | ”Give It Up, Turn It Loose” 1992 |
Free Your Mind on yhdysvaltalaisyhtye En Voguen single, joka julkaistiin vuonna 1992 albumilta Funky Divas.
Tausta

Kappaleen aiheena ovat ennakkoluulot. Sen taustalla ovat Los Angelesin vuoden 1992 rotumellakat, jotka saivat alkunsa kun neljä poliisia vapautettiin pahoinpitelysyytteistä. Heidät oli kuvattu pahoinpitelemässä mustaihoista Rodney Kingiä.
Palkinnot ja ehdokkuudet

Kappale oli Grammy-ehdokkaana kahdessa kategoriassa: Best Rock Vocal Performance by a Duo or Group ja Best Short Form Music Video. Se oli myös ehdolla vuoden 1993 MTV Video Music Awardseissa kahdeksassa kategoriassa, joissa se palkittiin kolmessa: Best R&B Video, Best Dance Video ja Best Choreography.
Aiheesta muualla

Sanoitukset
Farasan-saaret

| Farasan-saaret |
| --- | --- |
 Farasan-saaret avaruudesta nähtynä.
  
Maantiede
Sijainti:  16°48′N, 41°54′E
Merialue:  Punainenmeri
Saaria yht.:  84
Valtio
Valtio:  Saudi-Arabia
Alue:  Jizan
Farasan-saaret (arab. جزر فرسان‎, Juzur Farasān) on Saudi-Arabiaan kuuluva saaristo Punaisellamerellä.
Maantiede

Farasan-saaret sijaitsevat Saudi-Arabian etelärannikolla Punaisellamerellä. Saaristoon kuuluu 84 saarta ja ne sijaitsevat noin 40 kilometrin ppäässä manteresta.
Farasan-saarten asumattomat saaret ovat nykyisin osa luonnonsuojelualuetta. Alueella tavataan useita eri lintulajeja, joihin lukeutuvat esimerkiksi suomutropiikkilintu, valkosilmälokki, pikkutiira ja luolakahlaaja. Saarilla tavataan myös vuorigasellia.
Historia

Farasan-saarten nimi on johdettu Banu Farasan-nimisestä heimosta, joka on asuttanut Farasan-saarten ja Jemenin Tihaman aluetta. Perinteen mukaan he polveutuvat Taghlib-heimosta, mutta heidät on liitetty myös Himyarin kuningaskuntaan. Heimo oli aikanaan kristitty ja saarilla oli aikanaan kirkkojen raunioita. Banu Farasan tunnettiin sodistaan Banu Madjid-heimoa vastaan, minkä lisäksi he kävivät kauppaa Etiopiassa.
Periplus ei mainitse Farasan-saaria, mutta sittemmässä teoksessa Farsan-saarten (Φαρδαν) kerrotaan osallistuneen kristittyjen tekemään sotaretkeen Jemenissä lähettämällä heidän tuekseen seitsemän laivaa. Strategisen sijaintinsa takia saaret valloitettiin sittemmin useampaan otteesen. Vuonna 1506 saapuivat egyptiläiset ja hieman myöhemmin niiden valtaamista harkitsivat Afonso de Albuquerquen johtamat portugalilaiset. Sittemmin saaria hallitsivat osmanit ja heidän jälkeensä idrisidit. Jemenin hallitsijat vaativat saaria ajoittain itselleen, mutta lopulta ne päätyivät idrisidien maiden mukana Saudi-Arabialle.
Rantaa Farasan-saarilla.
Florian Hardy

| Florian Hardy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1985 Nantes, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Ducs d’Angers
Sarja:  Ligue Magnus
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–
Florian Hardy (s. 8. helmikuuta 1985 Nantes, Ranska) on ranskalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Ducs d’Angersia. Hardy on edustanut Ranskan maajoukkuetta yhdeksän kertaa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hardy on pelannut urallaan myös DEL- ja EBEL-sarjoissa. Hardy valittiin MM-kilpailuissa 2017 Suomea vastaan ottelun parhaaksi pelaajaksi, kun Ranska voitti 5-1.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Florian Hardy Wikimedia Commonsissa
Francavilla Fontana

| Francavilla Fontana |
| --- | --- |

 Francavilla Fontana
 Koordinaatit: 40°32′N, 17°35′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Apulia
Maakunta:  Brindisi
Väkiluku (2015):  36 641
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Francavilla Fontana on 36 641 (31.12.2015) asukkaan kunta Italiassa, Apuliassa, Brindisin länsipuolella.
Francavilla Fontana sijaitsee 35 km päässä Brinsisistä Via Appian varrella. Siellä on 1400-luvulla rakennettu vallihaudan ympäröimä linna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francavilla Fontana Wikimedia Commonsissa
Brindisin maakunta
Brindisi | Carovigno | Ceglie Messapica | Cellino San Marco | Cisternino | Erchie | Fasano | Francavilla Fontana | Latiano | Mesagne | Oria | Ostuni | San Donaci | San Michele Salentino | San Pancrazio Salentino | San Pietro Vernotico | San Vito dei Normanni | Torchiarolo | Torre Santa Susanna | Villa Castelli
Every Time I Die

Every Time I Die esiintymässä vuonna 2009.
Every Time I Die oli Buffalosta New Yorkista kotoisin oleva yhdysvaltalainen hardcore punk -yhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Yhtye ilmoitti tammikuussa 2022 lopettavansa toimintansa.
Jäsenet

Keith Buckley – laulu (1998–)
Jordan Buckley – kitara (1998–)
Andy Williams – kitara (1998–)
Stephen Micciche – basso (2001–2005, 2011–)
Ryan Leger – drums, lyömäsoittimet (2009–)
Mike "Ratboy" Novak – rummut, lyömäsoittimet (1998–2009)
John McCarthy – basso (1998–1999)
Aaron Ratajczak – basso (1999–2001)
Chris Byrnes – basso (2006)
Kevin Falk – basso (2005–2006)
Josh Newton – basso (2007–2011)
Diskografia > Studioalbumit

2001: Last Night in Town
2003: Hot Damn!
2005: Gutter Phenomenon
2007: The Big Dirty
2009: New Junk Aesthetic
2012: Ex Lives
2014: From Parts Unknown
2016: Low Teens
2021: Radical
Diskografia > EP:t

1999: Demo Tape
2000: Burial Plot Bidding War
2015: Salem
Aiheesta muualla

Yhtyeen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuotanto ruodinnassa: Every Time I Die KaaosZine.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Every Time I Die
Käännös suomeksi
FC Viikkarit

FC Viikingit/2 on jalkapallojoukkue Helsingin Vuosaaren kaupunginosasta. Se kuuluu FC Viikinkien organisaatioon ja toimii seuran reservijoukkueena. Joukkue on perustettu vuonna 2007, ja se pelaa kaudella 2018 Kolmosessa. FC Viikkarien päävalmentajana toimii Viikinkien edustusjoukkueessa pitkään pelaajana vaikuttanut Aleksei Zhukov.
Historia

Joukkue perustettiin vuonna 2007 tuolloin Veikkausliigassa pelanneen FC Viikinkien reservijoukkueeksi. Joukkueen nimeksi tuli FC Viikingit/2, ja se pelasi ensimmäiset kautensa Helsingin ja Uudenmaan piirin Kolmosessa. Kausina 2007–2011 joukkue oli Kolmosen keskikastia ja sijoittui sarjassa sijoille 5–9. Kaudeksi 2012 seura ryhtyi panostamaan kakkosjoukkueeseen entistä enemmän. Yhteistyötä edustusjoukkueen, kakkosjoukkueen ja juniorijoukkueiden välillä lisättiin, ja kakkosjoukkueen valmentajiksi palkattiin entiset Viikinki-pelaajat Aleksei Zhukov ja Vitali Suetov. Joukkue menestyikin hyvin Kolmosessa kaudella 2012, mutta jäi kuitenkin tasaisessa lohkossa neljänneksi vain kahden pisteen erolla lohkovoittaja FC POHUun.
Kaudella 2013 Zhukovin johtama FC Viikingit/2 koostui pääosin Viikinkien A-junioreista ja muutamasta vanhemmasta pelaajasta. Joukkue menestyi hyvin sekä Kolmosessa että Suomen Cupissa. Cupissa se pudotti jatkosta mm. Kakkosessa pelaavat JäPS:n ja PKKU:n, mutta joutui viidennellä kierroksella lopulta taipumaan kauden päätteeksi Ykköseen nousseelle FC Jazzille. Joukkue johti Kolmosen lohkoaan suuren osan kautta, ja lohkovoitto sekä sen myötä nousu Kakkoseen varmistuivat sarjan viimeistä edellisellä kierroksella, kun joukkue voitti Itä-Helsingin paikalliskamppailussa Herttoniemen Toverit.
Joukkue pelaa kaudella 2014 Kakkosen itälohkossa nimellä FC Viikkarit. Sen tavoitteena on menestyä kilpailullisesti Kakkosessa ja tukea pelaajien kehitystä tekemällä yhteistyötä edustusjoukkueen ja juniorijoukkueiden kanssa. Päävalmentajana jatkaa Aleksei Zhukov, joka teki joulukuussa 2013 seuran kanssa kauden 2014 kattavan jatkosopimuksen. Joukkueen kotikenttää tulevalle kaudelle ei vielä ole julkaistu. Kaudella 2013 joukkue pelasi kotiottelunsa Kartanon kentällä Nordsjön kartanon alueella. Kartanon kenttä ei kuitenkaan nykyisellään täytä Kakkosessa noudatettavia kenttämääräyksiä mm. katsomotilojen osalta, joten siellä ei ainakaan ilman merkittäviä muutoksia voida pelata tulevalla kaudella.
Historia > Sarjasijoitukset

| Kausi | Sarja | Sija | O | V | T | H | TM - PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Kolmonen (lohko 3) | 7. | 22 | 8 | 5 | 9 | 33–41 | 29 |
| 2008 | Kolmonen (lohko 2) | 5. | 22 | 10 | 4 | 8 | 37–34 | 34 |
| 2009 | Kolmonen (lohko 2) | 6. | 22 | 8 | 1 | 13 | 41–45 | 25 |
| 2010 | Kolmonen (lohko 2) | 8. | 22 | 8 | 4 | 10 | 36–46 | 28 |
| 2011 | Kolmonen (lohko 3) | 9. | 22 | 9 | 2 | 11 | 31–44 | 29 |
| 2012 | Kolmonen (lohko 3) | 4. | 22 | 15 | 2 | 5 | 58–19 | 47 |
| 2013 | Kolmonen (lohko 3) | 1. | 22 | 14 | 5 | 3 | 58–17 | 47 |
Pelaajat ja valmentajat

Sopimustilanne kaudelle 2014 päivitetty 19.12.2013.
Pelaajat ja valmentajat > Valmentajat ja taustahenkilöt

Päävalmentaja: Aleksei Zhukov
Maalivahtivalmentaja: Jari Kuusela
Fysiikkavalmentaja: Sari Ervasti-Conti
Huoltaja: Jukka Vasara
Joukkueenjohtaja: Juha Remes
Flanderin ympäriajo 2003

Flanderin ympäriajo 2003 oli järjestyksessään 87. Flanderin ympäriajo. Kilpailu käytiin 6. huhtikuuta 2003 Brüggestä Meerbekeen 255 kilometrin reitillä. Belgian Peter Van Petegem saavutti uransa toisen Ronde van Vlaanderenin voiton kukistettuaan kahdella sekunnilla maanmiehensä Frank Vandenbroucken.
Lopputulokset > Brügge–Meerbeke, 255 km

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Peter Van Petegem |  Belgia | Lotto-Domo | 6.18.48 |
| 2 | Frank Vandenbroucke |  Belgia | Quick Step-Davitamon | + 0.02 |
| 3 | Stuart O'Grady |  Australia | Crédit Agricole | + 0.19 |
| 4 | Fabio Baldato |  Italia | Alessio | + 0.19 |
| 5 | Nico Mattan |  Belgia | Cofidis | + 0.19 |
| 6 | Frédéric Guesdon |  Ranska | FDJeux.com | + 0.19 |
| 7 | Sergei Ivanov |  Venäjä | Fassa Bortolo | + 0.19 |
| 8 | Vjatšeslav Jekimov |  Venäjä | US Postal | + 0.19 |
| 9 | Michael Boogerd |  Alankomaat | Rabobank | + 0.19 |
| 10 | Dave Bruylandts |  Belgia | Marlux-Wincor Nixdorf | + 0.19 |
Free jazz

Ornette Coleman, free jazzin ensimmäisiä artisteja
Free jazz on hyvin vahvasti improvisointia harjoittava jazzsuuntaus, joka on vapaa muille tyyleille ominaisista rytmisistä, harmonisista ja sävellyksellisistä rakenteisista. Siinä missä perinteisempi jazz on yleensä 4/4-tahtilajissa ja soolot noudattavat sointurakenteita, on free jazzin olemus ennemminkin rytmisesti ja sävelellisesti aaltoileva. Free jazz syntyi Yhdysvalloissa 1960-luvulla, ensimmäisiä artisteja olivat saksofonisti Ornette Coleman ja pianisti Cecil Taylor. Tyylisuunta on hankalasti määriteltävä, sillä se on hyvin monimuotoinen ja lainaa aineksia erilaisista avantgarde-suuntauksista. Free jazz ja avantgarde-jazz ovat osin päällekkäisiä käsitteitä, mutta jälkimmäisessä on vapaan improvisoinnin lisäksi ennalta sävellettyjä melodioita.
Suuntaus aiheutti paljon keskustelua jopa nopeasti liikkuvalla jazz-alalla: monien mielestä oli kyseenalaista, oliko free jazz musiikkia lainkaan. Jazzia runsas vuosikymmen aiemmin bop-tyylillä uudistaneet radikaalit olivat uudessa tilanteessa vanhoillisia. Tunnettuja free jazz -tyylisiä levytyksiä ovat julkaisseet mm. John Coltrane, Albert Ayler ja Pharoah Sanders. Tyyli on jatkanut olemassaoloaan nykypäiviin saakka, mutta ei ole juuri tullut laajemman yleisön suosioon. Suomen merkittävin free jazz -artisti oli rumpali Edward Vesala.
Tyylisuuntauksen nimen ”free jazz” sanotaan olevan peräisin Ornette Colemanin albumin Free Jazz: A Collective Improvisation (1961) nimestä.
Tunnettuja free jazz muusikoita

Rashied Ali
Albert Ayler
Peter Brötzmann
Don Cherry
Ornette Coleman
John Coltrane
Jan Garbarek
Prince Lasha
Sam Rivers
Pharoah Sanders
Sonny Simmons
Cecil Taylor
Edvard Vesala
John Zorn
Kirjallisuutta

Litweiler, John Freedom Principle Jazz after 1958
Aiheesta muualla

john a. maurer iv: A Comparison of Free Jazz to 20th-Century Classical Music: similar precepts and musical innovations  February 24, 1998. Center for Computer Research in Music and Acoustics (CCRMA), Stanford University. Viitattu 9.4. 2008. (englanniksi)
Ford Thunderbird (1961)

| Ford Thunderbird |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1961–1963
Korimalli:  2-ovinen coupé 2-ovinen avoauto 2-ovinen roadster
Luokka:  Personal luxury car
Edeltäjä:  Ford Thunderbird mk2
Seuraaja:  Ford Thunderbird mk4
Tekniset tiedot
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  n. 6400 cm3
Teho:  -
Huippunopeus:  200 km/h
Kiihtyvyys:  -
Vetotapa:  takaveto
Kulutus:  -
Ford Thunderbird mk3 eli uusi ”luodinmuotoinen” Thunderbird tuli myyntiin vuonna 1961. Autoa myytiin hyvin paljon, ensimmäisenä vuonna 73 051 kappaletta, joista 10 516 avomallia. Auto pääsi julkisuuteen muun muassa Indy 500 -kilpailun turva-autona sekä presidentti John F. Kennedyn paraatissa.
Kehitys

Vuonna 1962 esiteltiin Thunderbird Sports Roadster, jossa on tonneau-tyylinenselvennä peite takapenkkien päälle, joka tekee autosta kaksipaikkaisen. Autossa on myös Kelsey-Hayesin pinnavanteet ja erikoisvarustelu. Auton kallis hinta ja epäkäytännöllisyys vähensivät myyntilukuja, mutta muun muassa Elvis Presley omisti tällaisen auton. Vuoden tuotanto oli 78 011 kappaletta, joista 9 884 avomallia. Samana vuonna tuli myös landau-malliselvennä, jossa on vinyylikatto ja S-palkit takapilareissa. Tämä malli on ensimmäinen vinyylikattoinen malli, josta alkoi 20-vuotinen vinyylikattoisten Thunderbirdien kausi.
Vuonna 1963 myyntiluku väheni 63 313 myytyyn autoon ja myyntiin tuli rajoitettu erä Principality of Monaco mallia, jossa on erityinen kilpi jossa on omistajan nimi sekä auton sarjanumero, tätä mallia valmistettiin vain 2 000 kappaletta. Kaikissa erikoismalleissa on erikoinen valkoinen nahkasisustus sekä roosanvärinen landau-tyylinen vinyylikatto. Samana vuonna valmistettiin vain 5 913 avoautoa ja 455 Sports Roadsteria, joten mallin suosio alkoi hiipua.
Suomalaisarvio

Tekniikan Maailman esittelyssä alkuvuodesta 1963 autoa kuvailtiin erikoiseksi henkilö- ja urheiluauton yhdistelmäksi, joka ei eurooppalaisessa ”urheiluautohullussa” herätä isolla koollaan ja amerikkalaistyylisillä ratkaisuillaan suurta mielenkiintoa. Sen kirjoitettiin olevan yksi isoimmista ja painavimmista automalleista, joissa tuolloin oli itsekantava teräskori. Varustelun erikoisuuksista mainittiin sivuun kääntyvä ohjauspyörä, tuulilasiin liimattu sisätaustapeili, sähkönostimin toimivat sivuikkunat ja sähköhydraulisesti toimiva kattokuomu.
Moottorit

390 (n. 6 400 cm3)
Flanderin ympäriajo 2002

Flanderin ympäriajo 2002 oli järjestyksessään 86. maantiepyöräilyn Flanderin ympäriajo. Se järjestettiin 264 kilometrin reitillä Brüggestä Meerbekeen 7. huhtikuuta 2002. Andrea Tafi voitti kilpailun 21 sekunnin erolla neljän ajajan ryhmään, josta Johan Museeuw sijoittui toiseksi ja Peter Van Petegem kolmanneksi.
Tulokset

|  | Ajaja | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Andrea Tafi | Mapei-Quick Step | 6.53.00 |
| 2 |  Johan Museeuw | Domo-Farm Frites | + 21 |
| 3 |  Peter Van Petegem | Lotto-Adecco | s.a. |
| 4 |  George Hincapie | US Postal | s.a. |
| 5 |  Daniele Nardello | Mapei-Quick Step | s.a. |
| 6 |  Rolf Sørensen | Landbouwkrediet-Colnago | + 1.12 |
| 7 |  Enrico Cassani | Domo-Farm Frites | s.a. |
| 8 |  Gabriele Missaglia | Lampre-Daikin | + 1.14 |
| 9 |  Mario Cipollini | Acqua & Sapone | + 2.37 |
| 10 |  Erik Zabel | Team Telekom | s.a. |