stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riboflaviini
Kemia

Riboflaviini eli 7,8-dimetyyli-10-ribityyli-isoalloksatsiini on neulasmaisen kiteinen ja oranssin kellertävä aine. Sen väri alkaa tummeta noin 240 °C:n lämpötilassa. Se hajoaa sulamatta noin 280 °C:n lämpötilassa. Riboflaviini on liukenematon veteen (1 g/3–15 l vettä), dietyylieetteriin, kloroformiin, asetoniin, bentseeniin. Se on vähäliukoinen etanoliin (~45 mg/l etanolia), sykloheksaaniin, bentsyylialkoholiin ja fenoliin. NaCl:n lisäys vesiliuoksiin parantaa vesiliukoisuutta vähän. Aineen vesiliuokset ovat lievästi emäksisiä, lähes neutraaleita (pKa ~10,2). Se liukenee lievästi emäksisiin vesiliuoksiin hyvin, mutta hajoaa emäksisissä oloissa nopeasti. Valo nopeuttaa tätä hajoamista merkittävästi. Valo ei hajota riboflaviinia kuivana.
Riboflaviini kestää happamissa liuoksissa hapettimia kuten vetyperoksidia, typpihappoa ja halogeenejä noin 100 °C:n lämpötilaan asti. Riboflaviini sitoo raskasmetalleja kuten Fe, Mo, Cu, Ag, Cd, Ni, Zn ja Co muodostaen voimakkaan värisiä komplekseja (metallikelaatteja). Metalli voi kiinnittyä flaviinirungon karbonyylin (=O) ja keskimmäisen renkaan vapaan typen (–N=) väliin.
Riboflaviinin hajoamistuotteet ovat moninaisia ja hajoamistuoteseosten koostumus riippuu hajoamisolosuhteista. Joitakin hajoamistuotteita ovat 8-hydroksimetyyliriboflaviini (CAS-numero 52134-62-0), jota muodostuu hapettumalla; lumikromi (CAS 1086-80-2), jota muodostuu lähinnä happamassa valon vaikutuksesta; lumiflaviini (CAS 1088-56-8), jota muodostuu emäksisissä oloissa valon mahdollisesti vaikuttaessa samanaikaisesti; diasetyyli, jota muodostuu valossa hapekkaissa oloissa.
| --- | --- |

Lumikromi.: Lumiflaviini.
Kemia > Analyysi

Useimmin käytetty riboflaviinin pitoisuuden mittausmenetelmä analysoida näyte HPLC:llä.
| --- | --- |

Vettä ja riboflaviiniliuos.: Vihreä fluoresenssi näkyy 473 nm sinisellä laserilla valaistessa.
Riboflaviinin absorptiomaksimien aallonpituudet neutraaleissa (pH 7) vesiliuoksissa ovat 445, 372, 265 ja 220 nm. Samoissa oloissa fluoresenssimaksimit ovat 530 ja 565 nm (fluoresenssi on vihreää). Absorptiota ja emissiota voidaan käyttää hyväksi spektrofotometrisissä riboflaviinin pitoisuusmäärityksissä. Absorbanssimittaus ei ole kovin herkkä menetelmä riboflaviinin pienen absorptiokertoimen takia ja muut keltaiset aineet voivat häiritä mittausta. Herkempi menetelmä on fluoresenssimittaus. 530 nm emissio on pH 3–5:ssä lähes vakio ja ilmenee UV-valossa. Myös lumiflaviini sopii absorptio- ja emissiomittaukseen. Sen spektrofotometrinen mittaus on suoraa riboflaviinimittausta tarkempi mittaustapa. Lumiflaviinia muodostetaan säteilyttämällä näytettä fotonein. Sitten suoritetaan absorbanssimittaus 450 nm maksimin kohdalta tai fluoresenssimittaus aallonpituudella 513 nm.
Pitoisuuden mittaukseen voidaan käyttää myös tiettyjen mikrobien kasvua. Ne eivät kasva, jos niiden kasvualustassa ei ole niiden tarvitsemaa riboflaviinia. Kasvunopeus ja metaboliittien määrät ovat verrannollisia riboflaviinipitoisuuteen. Esimerkiksi maitohappobakteerien kohdalla usein mitattu metaboliitti on maitohappo. Mikäli näytteessä on FAD:tä tai FMN:ää, ne voi olla välttämätöntä muuntaa riboflaviiniksi ennen mittausta. Mikrobimenetelmät ovat herkkiä ja tarkkoja.
Eräs pitoisuuden mittaustapa on käyttää entsyymeitä, jotka vaativat flaviinin kofaktoriksi, ja mitata näytteestä entsyymin aktiivisuus. Tällaisesta entsyymistä on esimerkki glutationireduktaasi.
Kemia > Valmistus

Teollisesti riboflaviinia tuotetaan mikrobeilla. Tietyt mikrobit tuottavat riboflaviinia aineenvaihduntatuotteena silloin, kun sitä on kasvusammiossa tarpeeksi, mikrobien kasvu pysäytetään esimerkiksi kuumentamalla. Liuos jäähdytetään. Sitten se suodatetaan ja pestään toistuvasti. Riboflaviini puhdistetaan lopuksi kiteyttämällä. Riboflaviinin tuottoon käytettyjä mikrobeja ovat muun muassa tietyt geenimuunnellut Bacillus subtilis-bakteerikannat ja Eremothecium gossypii-home.
Kemiallista synteesiä ei käytetä teollisuudessa. Eräs kemiallinen synteesireitti on reagoida 3,4-ksylidiiniä ja D-riboosia metanolissa. Välituote on N-(3,4-dimetyylifenyyli)-D-1'-ribamiini. Tämä reagoi synteesin 2. vaiheessa syklokondensaatioreaktiossa barbituurihapon kanssa riboflaviiniksi. Aniliini lohkeaa reaktiossa.
Toiminta eliöissä

Tärkein riboflaviinin läpikäymä reaktio on sen kaksivaiheinen hapettuminen radikaalin kautta riboflaviinikationiksi ja päinvastainen reaktiosarja eli pelkistyminen:
Riboflaviinijohdannaiset FAD ja FMN toimivat eliöissä edellä kuvatulla tavalla hapetus-pelkistysreaktioissa yhden tai kahden elektronin siirtäjinä molekyyliltä toiselle. FAD:n pelkistyneiden muotojen kemialliset merkintätavat näissä siirroissa ovat FADH• ja FADH2. FMN:n muodot ovat FMNH• ja FMNH2.
Eliöissä satojen eri entsyymien tiedetään sitovan flaviinin avustavana molekyylinä eli kofaktorina. Entsyymeitä voidaan kutsua flavoentsyymeiksi tai flavoproteiineiksi. Näistä valtaosa sitoo FAD:n FMN:n sijaan. Tietyt entsyymit sitovat molempia samanaikaisesti. Useimmat näistä entsyymeistä sitovat flaviinin väliaikaisin ei-kovalenttisidoksin, mutta jotkin myös pysyvämmin kovalenttisidosten kautta. Esimerkkejä jälkimmäisistä ovat sukkinaattidehydrogenaasi ja monoamiinioksidaasit. Kovalenttiset sidokset muodostuvat flaviinin 8-metyylin ja proteiinien histidiini- tai kysteiinitähteiden välille.
Flavoentsyymit osallistuvat energiaravintoaineiden eli hiilihydraattien, aminohappojen ja lipidien aineenvaihduntaan. Joitain proteiineista tarvitaan myös pyridoksiinin ja folaattien eli B6- ja B9-vitamiinien muuntumiseen toiminnollisiksi kehossa. Riboflaviini suojaa kehoa epäsuoraan happiradikaalien reaktioilta ylläpitämällä glutationireduktaasia, joka pelkistää glutationi-antioksidanttia taas radikaalireaktioilta suojaavaan muotoon.
| Flavoentsyymi | EC-numero | FAD/FMN |
| --- | --- | --- |
| NADPH-hemoproteiinireduktaasi | 1.6.2.4 | FAD ja FMN |
Siirtää elektroneja NADPH:lta P450:ille (EC 1.14.14.1). Pelkistää myös sytokromi c:tä ja b5:tä.
| Mitokondrion elektroninsiirtoketjun kompleksi I | 7.1.1.2 (vanha: 1.6.5.3) | FMN |
1 elektronin siirto NADH:lta FMN:lle, jolta se siirtyy edelleen ubikinonille, joka muuntuu ubikinoliksi.
| Sukkinaattidehydrogenaasi | 1.3.5.1 | FAD |
FAD hapettaa sukkinaattia fumaraatiksi muuntuen FMNH2:ksi, joka pelkistää ubikinonia ubikinoliksi.
| Glutationireduktaasi | 1.8.1.7 | FAD |
2 glutationia (GSH) ja NADP+ reagoivat yhdeksi glutationien disulfidiksi (GSSG) ja NADPH:ksi.
| Dihydrolipoyylidehydrogenaasi | 1.8.1.4 | FAD |
Dihydrolipoamidi ja NAD+ reagoivat disulfidisidokselliseksi lipoamidiksi ja NADH:ksi.
| Monoamiinioksidaasit | 1.4.3.4 | FAD |
Hapettaa amiineita imiineiksi siirtäen amiinien vetyjä hapelle vetyperoksidia muodostaen.
| L-aminohappo-oksidaasi | 1.4.3.2 | FAD |
Hapettaa hapen ja veden avulla (S)-aminohappoja 2-oksohapoiksi, ammoniakiksi ja vetyperoksidiksi.
| Ksantiinioksidaasi | 1.17.3.2 | FAD |
Hypoksantiinin ja ksantiinin pelkistyminen virtsahapoksi vetyperoksidia muodostaen.
| Asyyli-CoA-dehydrogenaasit | 1.3.8.- (useita) | FAD |
Hapettaa β-oksidaation 1. vaiheessa kaksoissidoksen koentsyymi A:han sitoutuneeseen rasvahappoon.
Muu biokemia > FAD:n ja FMN:n muodostus

Riboflaviinista muodostuu FMN:ää riboflaviinikinaasilla (EC-numero 2.7.1.26). Tämä tapahtuu pääosin solulimassa. Kinaasin toimintaa kiihdyttää keskeisimmin tyroksiini. Reaktio on:
FMN voi liittyä tiettyihin proteiineihin tehden niistä flavoproteiineja. Se voi myös mennä FAD-syntetaasille (EC 2.7.7.2), joka on myös tyroksiinin säätelemä. Syntetaasilla FMN:ään liittyy ATP:n adeniini, jolloin FMN:stä muodostuu FAD:
Muu biokemia > Imeytyminen

Riboflaviini imeytyy verenkiertoon suolistosta, pääosin pohjukaissuolesta ja ohutsuolen alkupäästä. Vaikka riboflaviinin hyötyosuus suun kautta on sellaisenaan suuri (~99.5 %), saattaa tiettyjen ruokien riboflaviinista imeytyä ihmisillä vain noin 60 %. Ruokien proteiineihin sitoutuneet FMN:t ja FAD:t eivät nimittäin imeydy helposti. Suolistossa flavoproteiineja pilkkovat erilaiset hydrolyyttiset entsyymit, erityisesti alkaliset fosfataasit, vapauttaen siten rajatusti FAD:tä ja FMN:ää. Suoliston riboflaviinin imeytymiskyky on myös rajoittunut. Suurin määrä riboflaviinia, joka sellaisenaan voi suolistosta kerta-annoksena ihmisillä imeytyä, on noin 25 mg – loput poistuvat ulosteen mukana. Etanoli estää aineen imeytymistä. Jotkin metallit ja aineet kelatoivat riboflaviinia suolistossa ja saattavat siten estää sen imeytymistä. Näitä aineita ovat esimerkiksi rauta, sinkki, kupari, nikotiinihappo, askorbiinihappo ja kofeiini.
Riboflaviinin imeytyminen tapahtuu suoliston RFVT-proteiinien toimesta. Näitä on ihmisissä 3: RFVT1, RFVT2 ja RFVT3, joita koodaavat vastaavasti geenit SLC52A1, SLC52A2 ja SLC52A3. Näistä RFVT3 on ohutsuolessa yleisin.
Muu biokemia > Kuljetus

Veressä riboflaviini kulkeutuu sellaisenaan, FMN:nä ja FAD:nä. Riboflaviinista noin 50 % on vetysidoksin kiinni veriplasman proteiineissa ja FMN:stä noin 80 %. Veressä nämä flaviinit sitoutuvat tiukasti fibrinogeeniin ja vasta-aineisiin, lähinnä IgA:han, IgG:hen ja IgM:ään, mutta heikosti albumiiniin. Ihmisten punasoluissa on normaalisti hyvin vähän riboflaviinia suhteessa FAD:hen ja FMN:ään, mutta syötäessä riboflaviinia yli tarpeen, sen punasolupitoisuudet kasvavat.
Raskauden aikana ihmisillä ja joillain muillakin eläimillä muodostuu spesifisiä riboflaviinia sitovia proteiineja. Nämä ovat tärkeässä roolissa sikiön kehityksessä ja tiettävästi kuljettavat sikiölle riboflaviinia.
Muu biokemia > Varastoituminen

Ihmiskeho ei juurikaan varastoi riboflaviinia  yli tarpeen, vaan se on kiinnittyneenä flavoproteiineihin toiminnallisen FAD:n tai FMN:n muodossa. Kehon riboflaviinista noin 60–95 % on FMN:ää ja 5–22 % on FAD:tä. Munuaisissa FAD:tä kuitenkin on noin 37 % kehon flaviineista. FAD- ja FMN-pitoisuudet ovat suurimmat maksassa, munuaisissa ja sydämessä. Riboflaviinia on sellaisenaan alle 2 % useimmissa kudoksissa paitsi verkkokalvossa. Eläinten maidossa voi tosin olla enemmän ei-toiminnallista riboflaviinia. Lehmänmaidossa löyhästi kaseiiniin sitoutuneita flaviineita on jopa 1,160–2,020 mg/l, joista valtaosa on riboflaviinia. Ihmisen maidossa taas flaviineita on 0,120–0,485 mg/l, joista valtaosa on FAD:tä ja FMN:ää. Maitopitoisuudet riippuvat riboflaviinin saannista ravinnosta. Aikuisen ihmisen keho pystyy ylläpitämään kehon toimintoja normaalisti noin 2–6 viikkoa riboflaviinin saannin loputtua kokonaan, ja sen jälkeen alkavat ensimmäiset puutosoireet.
Muu biokemia > Hajotus ja erittyminen

Riboflaviini ei tiettävästi hapetu ihmiskehossa energiaksi. Osan aineesta eliöillä käsittelee maksa. Aineen metyylit (7α- ja 8α-hiilet) hydroksyloituvat aluksi P450-entsyymeillä, jolloin ihmisellä muodostuu muun muassa 7-hydroksimetyyliriboflaviinia. Metyylit voivat hapettua edelleen ja poistua. Joidenkin eliöiden maksa myös glykosyloi riboflaviinia, jolloin muodostuu riboflaviinin α-glykosideja.
Riboflaviini erittyy pääosin virtsassa. Alle 5 % poistuu ulosteessa normaaliannoksin, mutta pitoisuudet kasvavat syötäessä riboflaviinia runsaasti, ja noin 25 mg syötyä riboflaviinia on raja, jonka ylittävästä osasta kaikki loput poistuvat ulosteessa. Virtsapitoisuudet ovat ihmisillä suurimmat 2 tunnin kuluttua riboflaviinin syömisestä. 60–70 % riboflaviinista erittyy virtsaan sellaisenaan. Loput erittyvät monina eri aineenvaihduntatuotteina. Näitä ovat ihmisillä muun muassa 7-hydroksimetyyliriboflaviini (10–15 % virtsan riboflaviinimetaboliiteista), 8α-sulfonyyliriboflaviini (5–10 %), 8-hydroksimetyyliriboflaviini (4–7 %) ja 10-hydroksietyyliflaviini (1–3 %). Ihmisillä virtsassa ei juuri ole FMN:ää tai FAD:tä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fineli: Riboflavinin lähteet ruoka-aineissa
Riboflaviinin kansainvälinen kemikaalikortti
Linus Pauling Institute: Riboflavin (englanniksi)
PubChem: Riboflavin (englanniksi)
Human Metabolome Database: Riboflavin (englanniksi)
DrugBank: Riboflavin (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Riboflavin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Riboflavin (englanniksi)
ChemBlink: Riboflavin (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Riboflavine (englanniksi)
Liber Herbarum II: Riboflaviinia sisältäviä kasveja (englanniksi)
Kananpojan halvaantuneet jalat riboflaviinipuutoksessa.
FMN ja FAD muodostuminen riboflaviinista.
A. Blyth.
Sinclair McKay

Sinclair McKay on kirjailija, joka on kirjoittanut Bletchley Parkista, Hammer Film Productionsin elokuvista, vaeltelusta ajanvietteenä ja James Bond -elokuvista. McKay kirjoittaa säännöllisesti The Daily Telegraphiin, The Spectatoriin ja The Wall Street Journaliin. Hän on myös Encore-kirjallisuuspalkinnon tuomari.
Teoksia

McKayn teoksia:
A thing of unspeakable horror – the history of Hammer films (Aurum, 2007)
The man with the golden touch – how the Bond films conquered the world (Aurum, 2008)
The secret life of Bletchley Park – the history of the wartime codebreaking centre by the men and women who were there (Aurum, 2010)
Ramble on – the story of our love for walking Britain (Fourth Estate, 2012)
The secret listeners – how the Y service intercepted German codes for Bletchley Park (Aurum, 2012)
The secret lives of codebreakers – the men and women who cracked the Enigma code at Bletchley Park (Plume, 2012)
The lost world of Bletchley Park – an illustrated history of the wartime codebreaking centre (Aurum, 2013)
The Secret Listeners – the men and women posted across the world to intercept the German codes for Bletchley Park (Aurum, 2013)
Dunkirk – from disaster to deliverance – testimonies of the last survivors (Aurum, 2014)
The secret life of Fighter Command – the men and women who beat the Luftwaffe (Aurum, 2015)
Sevierin piirikunta (Utah)

Sevierin piirikunta (engl. Sevier County) on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 21 522 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Richfieldin kaupunki. Piirikunta perustettiin 16. tammikuuta 1865.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sevierin piirikunta (Utah) Wikimedia Commonsissa
Shanghain 6 tunnin ajo 2013

|  Shanghain 6 tunnin ajo 2013 |
| --- | --- |
 7 osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella FIA World Endurance Championship -kausi 2013. 

Päivämäärä:  9. marraskuuta 2013
Sijainti:  Shanghai International Circuit
Kilpailun kesto:  6 tuntia
Shanghain 6 tunnin ajo 2013 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2013 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 9. marraskuuta Shanghai International Circuitin radalla Kiinassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet André Lotterer, Marcel Fässler ja Benoît Tréluyer.
Siperianjokilohi

| Siperianjokilohi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Suku::  Hucho
Laji::  taimen
Kaksiosainen nimi
 Hucho taimen  (Pallas, 1773) 
Katso myös
   Siperianjokilohi Wikispeciesissä   Siperianjokilohi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siperianjokilohi (Hucho taimen) on suurin lohien heimon (Salmonidae) kaloista. Useimmissa kielissä, mm. venäjässä, ruotsissa, saksassa, ranskassa ja englannissa se tunnetaan nimellä taimen. Nimi on peräisin suomen kielen sanasta taimen (Salmo trutta), mutta näillä lajeilla ei ole mitään tekemistä toistensa kanssa. Siperianjokilohi voi kasvaa yli 1,5-metriseksi ja satakiloiseksi.
Levinneisyys ja systematiikka

Siperianjokilohi on Euraasian itäosien sisävesien kala, jonka levinneisyys ulottuu Euroopan-puoleisen Venäjän itäosista Tyynenmeren rannikolle. Se elää Jäämereen laskevissa vesistöissä Petšorasta Janajoelle sekä Volgassa ja muissa Kaspianmeren joissa. Itä-Aasiassa se elää myös Tyyneenmereen laskevissa joissa, erityisesti Amurissa ja Ussurissa, myös Mongolian ja Kiinan alueella.
Keski-Euroopassa siperianjokilohen korvaa lähisukuinen tonavanjokilohi (Hucho hucho), ja jotkut pitävät sitä tämän alalajina (Hucho hucho taimen).
Elintavat

Siperianjokilohi elää etenkin suurissa, vahvasti virtaavissa joissa, mutta myös kylmissä järvissä. Se tekee jokseenkin lyhyitä kutuvaelluksia, muttei koskaan laskeudu mereen. Kutu tapahtuu pienissä matalissa sivujoissa toukokuulla.
Siperianjokilohi on kalaa syövä petokala, mutta voi saalistaa myös nisäkkäitä ja lintuja. Se on urheilu- ja salakalastuksen haluttu kohde, muttei taloudellisesti kovin tärkeä ruokakala. Sen ympärille pyritään kehittämään pyydä- ja päästä –kalastukseen perustuvaa ekoturismia.
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta. nationalgeographic.com
Sin After Sin

| Sin After Sin Judas Priest |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 1977
 Julkaistu: huhtikuu 1977
 Tuottaja(t): Roger Glover & Judas Priest
 Tyylilaji: Heavy metal
 Kesto: 47.41
 Levy-yhtiö: CBS, Inc. (UK) & Columbia Records (US)
Judas Priestin muut julkaisut
| Sad Wings of Destiny 1976 | Sin After Sin 1977 | Stained Class 1978 |
Sin After Sin on brittiläisen metallimusiikkiyhtyeen Judas Priestin kolmas albumi. Levy julkaistiin vuonna 1977. Levyllä yhtye haki tuottajana toimineen Roger Gloverin avustuksella kaupallisempaa soundia. Rumpuja soittaa albumilla sessio-muusikkona Simon Phillips. Albumi on ensimmäinen, jonka Judas Priest levytti CBS-yhtiölle. Thrash metal -yhtye Slayer on levyttänyt lainakappaleen albumin kappaleesta "Dissident Aggressor".
Kappaleet

Sinner – 6.43 (säv. Halford, Tipton)
Diamonds & Rust – 3.23 (säv. Baez)
Starbreaker – 4.52 (säv. Downing, Halford, Tipton)
Last Rose of Summer – 5.38 (säv. Halford, Tipton)
Let Us Prey / Call for the Priest – 6.14 (säv. Downing, Halford, Tipton)
Raw Deal – 5.58 (säv. Halford, Tipton)
Here Come the Tears – 4.36 (säv. Halford, Tipton)
Dissident Aggressor – 3.06 (säv. Downing, Halford, Tipton)
Vuoden 2001 remasteroidun version bonuskappaleet:
Race With the Devil – 3.06 (säv. Adrian Gurvitz)
Jawbreaker – 4.00 (Live, säv. Tipton/Halford/Downing)
Muusikot

Rob Halford - laulu
Glenn Tipton - kitara, piano
K.K. Downing - kitara
Ian Hill - basso
Simon Phillips - rummut
Aiheesta muualla

Judas Priest Info Pages, tietoa albumin synnystä (englanniksi)
Sin After Sin Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Sin After Sin Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:   Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:   The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:   Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry
Oreste Moricca

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | säilä, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Oreste Moricca (5. elokuuta 1891 – 21. kesäkuuta 1984) oli italialainen miekkailija. Hän oli kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa mukana voittamassa kultaa säilän ja lisäksi saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa.
Sevettijärven ortodoksinen kirkko

| Sevettijärven ortodoksinen kirkko Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Sevettijärventie 9065, 99930 Sevettijärvi, Inari
Koordinaatit:  69.50996°N, 28.59744°E
Kirkkokunta:  Suomen ortodoksinen kirkko
Seurakunta:  Lapin ortodoksinen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1951
Suunnittelija:  Ole Albert Gottleben
Materiaali:  puu
Tyylisuunta:  funktionalismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sevettijärven ortodoksinen kirkko (myös Pyhittäjä Trifon Petsamolaisen kirkko) sijaitsee Inarin koltta-alueella Sevettijärven kylässä. 1500-luvulla vaikuttaneen Trifon Petsamolaisen muistolle pyhitetty kirkko valmistui tsasounaksi vuonna 1951 ja kirkoksi se vihittiin peruskorjauksen jälkeen 1992. Se on yksi Lapin ortodoksisen seurakunnan neljästä kirkosta, joista kaksi muuta sijaitsee myös Inarissa.
Kirkon yhteydessä on myös ortodoksinen hautausmaa. Kantatie 92:n varrella sijaitseva Sevettijärven ortodoksinen kirkko on myös tiekirkko. Syksyllä 2019 pihalla paljastettiin muistomerkki isänmaan puolesta henkensä antaneille koltta­saamelaisille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sevettijärven ortodoksinen kirkko Wikimedia Commonsissa
Sirpa Viljamaa

Sirpa Pinterits (o.s. Viljamaa, s. 2. elokuuta 1958 Helsinki) on vuoden 1980 Miss Suomi. Kansainvälisissä kauneuskilpailuissa hän ei menestynyt. Miss Skandinavia -kisoissa hän oli 4. perintöprinsessa. Viljamaan silkkinen Miss Skandinavia -asu ja tiara ovat nykyään esillä Roswitha Möhringin muotimuseossa Lieksassa.
Myöhemmin Viljamaa esiintyi Mainostelevision Ruutuässä- ja Ruutuysi-ohjelmissa Jorma Pulkkisen kanssa. Hänellä oli kuvauksissa aina koirat Mona ja Mosa mukana studiossa. Lisäksi hän juonsi Tangomarkkinoita, Toritansseja sekä useita Miss Suomi- ja Miss Skandinavia -kisoja.
Hän avioitui itävaltalaisen Werner Pinteritsin kanssa, ja heillä on vuonna 1998 syntynyt tytär. Perhe asuu Saksan Heilsbronnissa.
Oreste Baratieri

Oreste Baratieri
Oreste Baratieri (13. marraskuuta 1841 Condino, Tiroli – 7. elokuuta 1901 Sterzing, Tiroli) oli italialainen kenraali, joka komensi italialaisia joukkoja tappiollisessa sodassa Etiopiaa vastaan vuosina 1895–1896.
Baratieri liittyi nuoruudessaan Giuseppe Garibaldin vapaaehtoisjoukkoihin, jotka valtasivat vuonna 1860 Sisilian ja Etelä-Italian ja siten edistivät Italian yhdistymistä. Hän kuului Italian edustajainhuoneeseen vuosina 1876–1895 ja komensi vuosina 1887–1891 everstinä rykmenttiä Italian valtaamassa Eritreassa. Vuonna 1891 Baratieri nimitettiin kaikkien Afrikkaan sijoitettujen italialaisten joukkojen komentajaksi ja vuonna 1893 Eritrean kuvernööriksi. Hän pyrki houkuttelemaan Eritreaan yksityisiä sijoituksia sekä uudisasukkaita Euroopasta. Baratieri halusi myös laajentaa italialaisten siirtomaavaltaa Itä-Afrikassa. Vuonna 1894 hän valtasi Kassalan kaupungin.
Italian ja Etiopian välisessä sodassa Baratieri voitti prinssi Ras Mengeshan komentamat etiopialaiset tammikuussa 1895 Coatitin ja Serrafén taisteluissa. Kun keisari Menelik II hyökkäsi koko pääarmeijansa voimin italialaisia vastaan, Baratieri kärsi murskatappion Adowan taistelussa 1. maaliskuuta 1896. Hänet vedettiin sen jälkeen pois komentajantehtävistä ja haastettiin sotaoikeuteen, mutta oikeus vapautti hänet. Adowan tappion seurauksena Italia joutui tunnustamaan Etiopian suvereeniuden.