stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Claude (laulaja)

Claude eli Ilari Peltola (23. heinäkuuta 1966 Helsinki – 22. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen rocklaulaja ja sanoittaja.
Claude lauloi helsinkiläisessä Smack-yhtyeessä vuosina 1983–1990. Hän oli mukana kaikilla Smackin julkaisuilla. Smackin hajottua Claude perusti The Fishfaces -yhtyeen, joka julkaisi Lovesongs for Hyenas -albumin vuonna 1993 ja Leaving The Planet -albumin Clauden kuoleman jälkeen vuonna 1998. Leaving The Planet -albumille Claude ehti laulaa kappaleet ”Into My Blood” ja ”Leaving The Planet”. Albumin muissa kappaleissa kuullaan vierailevia laulajia kuten tanskalaisen D-A-D-yhtyeen Jesper Binzeriä, Flaming Sideburns -yhtyeen Eduardo Martinezia sekä Jimsonweed-yhtyeen Suho Superstaria.
Vuonna 1996 Claude teki The 69 Eyesin laulaja Jyrkin kanssa Fellow Reptiles: Your's Truly - 7 tuuman levyn. Tämä oli Clauden viimeinen levytys, hän kuoli kolme viikkoa levytyksen jälkeen synnynnäiseen sydänvikaan. Samana vuonna hän esitti The 69 Eyesin laulajana kappaleen ”Run Rabbit Run” television musiikkiohjelma Jyrkissä.
Vuonna 1997 julkaistiin postuumisti Clauden kirjoittamista runoista koottu kirja Julmia Ovat Valvotut Unet. Kirja on nykyään loppuunmyyty. Kirjasta otettu uusintapainos 2013.
Aiheesta muualla

Smackin kotisivu
Smack Ylen Elävässä arkistossa
Smack - Myspace fanisivusto
Smack Tribute - Myspace
Claude (laulaja)n sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Claude (laulaja)n sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Fellow Reptiles -projekti (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen kirjailijat -tietokanta[vanhentunut linkki]
Smack
| --- | --- |
Studioalbumit:   Smack On You  Rattlesnake Bite  Salvation  Radical 
Livealbumit:  Live Desire
Singlet:   "Criminal"  "Walking on the Wire"  "Stepping Stone"  "Paint It Black"  "The Only Salvation"  "Look Around"  "Mad Animal Shuffle"  "I Want Somebody"  "Little Sister"  "Can You Dig It"  "Criminal re-issue’97" 
Kokoelmat:   The Collection – State of Independence  Two Originals – Salvation & Radical  In Your Face 1982–1990
Christiansholmin linnoitus

Christiansholmin linnoitus
Christiansholmin tai Kristiansholmin linnoitus (norj. Christiansholm/Kristiansholm festning) on Norjan Kristiansandissa sijaitseva linnoitus, joka rakennettiin vuosina 1662–1672. Se lakkautettiin vuonna 1872 ja kärsi vaurioita suuressa kaupunkipalossa 1892. Linnoitus kunnostettiin 1930-luvulla, ja nykyisin siellä järjestetään monenlaisia kulttuuritapahtumia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christiansholmin linnoitus Wikimedia Commonsissa
ChiBall
Aiheesta muualla

ChiBall menetelmän viralliset kotisivut
Suomen ChiBall sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Charade – vaarallinen peli

| Charade – vaarallinen peli> Charade |
| --- | --- |
 Cary Grant ja Audrey Hepburn Charadessa
Ohjaaja:  Stanley Donen
Käsikirjoittaja:  Peter Stone  Marc Behm
Tuottaja:  Stanley Donen
Säveltäjä:  Henry Mancini
Kuvaaja:  Charles Lang
Leikkaaja:  Jim Clark
Pukusuunnittelija:  Hubert de Givenchy
Pääosat:  Audrey Hepburn  Cary Grant  Walter Matthau  James Coburn  George Kennedy  Ned Glass
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1963
Kesto:  114 min 1 h 54 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Charade
Charade – vaarallinen peli (Charade) on Stanley Donenin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1963. Sen pääosissa näyttelevät Audrey Hepburn, Cary Grant ja Walter Matthau.
Charadesta on vuonna 2002 valmistunut Jonathan Demmen ohjaama uusintaversio Totuus Charliesta, jonka pääosissa olivat muun muassa Mark Wahlberg, Tim Robbins ja Thandie Newton.
Charade on Yhdysvaltojen tekijänoikeuslakiin liittyvän laiminlyönnin takia (esityskopioista unohtui ©-merkki pois) ollut koko olemassaolonsa ajan niin sanotussa public domain -tilassa, jolloin siitä on voinut vapaasti julkaista kopioita. Elokuva on vapaasti nähtävillä myös monessa paikassa verkossa.
Näyttelijät ja roolit

Cary Grant ... Brian Cruikshank (alias Peter Joshua,  Alexander Dyle, Adam Canfield)
Audrey Hepburn ... Regina "Reggie" Lampert
Walter Matthau ... Carson Dyle (alias Hamilton Bartholomew)
James Coburn ... Tex Panthollow
George Kennedy ... Herman Scobie
Dominique Minot ... Sylvie Gaudel
Ned Glass ... Leopold W. Gideon
Jacques Marin ... Edouard Grandpierre
Paul Bonifas ... herraFelix, keräilijä
Thomas Chelimsky ... Jean-Louis Gaudel
Elokuvan tunnusmelodia

Elokuvan tunnusmelodia on Henry Mancinin säveltämä Charade. Myöhemmin Johnny Mercer teki siihen Mancinin pyynnöstä tekstin. [lähde? ] Se on jäänyt elämään useitten laulajien versioina. Andy Williams (1964), Sammy Kaye (1964), Blossom Dearie (1964) ja Shirley Bassey (1968) . 
Suomeksi sen levytti Erkki Pohjanheimo 24.4.1964 Reino Helismaan suomennoksena otsikolla Yö katseessasi. Coverversioita ovat tehneet Esko Rahkonen 1967, Eija Merilä 1976, Sakari Kuosmanen 1999, Varjokuva-yhtye 2007 ja Eino Grön 2017.
Aiheesta muualla

Charade – vaarallinen peli Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arvostelu Leffatykissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Changxing (Shanghai)

| Changxing |
| --- | --- |
 Saaren sijainti Shanghain kartalla.
 Changxing
Koordinaatit:  31°22′N, 121°44′E
Pinta-ala:  76,32 km²
Valtio
Valtio:  Kiina
Kaupunki:  Shanghai
Piirikunta:  Chongming
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Changxing on saari Jangtsen estuaarilla Shanghaissa Kiinassa. Saaren pinta-ala on 76,32 km² ja se tunnetaan Shanghain sitrushedelmien tuotannon keskuksensa. Saarta yhdistää mantereeseen ja Chongmingin saareen vuonna 2009 avattu silta ja tunneli.
Maantiede

Hallinnollisesti Changxing kuuluu Shanghain Chongmingin piirikuntaan. Saari on pinta-alaltaan 76,32 km². Itä-länsi suunnassa saarella on pituutta 25 kilometriä ja pohjois-etelä suunnassa 3–4 kilometriä. Saari on hyvin matala ja lähellä merenpintaa. Sen keskimääräinen korkeus merenpinnasta on vain 0,6–1,6 metriä. Saari madaltuu itä-länsi suuntaisesti. Saarella on suuria kosteikkoja.
Historia

Changxing on saanut nykyisen muotonsa maan kohotessa vedenpinnan yläpuolelle. Yawon kari nousi vuonna 1644 ja vuonna 1844 merestä valtaamalla siitä tehtiin maatalousaluetta. Sittemmin ilmaantui myös muita kerja, kuten Shiton, Ruifeng, Panjia, Jindai, Yuanyuan ja viimeisimpänä Yawo 1940-luvulla. Kareja yhdistettiin rakentamalla vuosien 1959 ja 1969 välillä, jolloin saari sai nykyisenlaisen muotonsa.
Talous ja liikenne

Nykyisin Changxing on Shanghain sitrushedelmien tuotannon keskus. Syvävetisen rannikkonsa avulla saarelle on muodostunut myös telakkateollisuutta. Hiljattain saaresta on pyritty muodostamaan myös matkailun ja vesihuollon keskusta. Shanghain vesihuollolle tarkoitettu Qingcaoshan tekoallas valmistui vuonna 2010. Vuonna 2009 valmistui puolestaan Shanghain kaupunkialueen Chongmingin saareen Changxingin kautta yhdistävä tunneli ja silta.
CNS Kunming Changxingissa.
Charas

Charasta.
Charas on intialaista, käsinvalmistettua hasista. Sitä kasvatetaan runsaasti Himalajalla ja se on paikallisille merkittävä tulolähde.
Historia

Charas on kauan ollut tärkeä osa intialaista kulttuuria ja on yhdistetty tiiviisti hindujumala Shivaan. Charasia on käytetty tuhansia vuosia ja onpa sitä myyty valtionkin kaupoissa (oopiumin muassa) Britti-imperiumin aikaan. Se oli yhtä suuri osa intialaisten arkea kuin chai tai chapati.
Huolimatta charasin pitkistä kulttuurijuurista, se julistettiin lainvastaiseksi 1980-luvulla, mikä aiheutti vastarintaa. Vielä enemmän vastarintaa kohtasi 10 vuoden vankilatuomiolla uhkaava laki. Nämä lait ovat nykyään löyhempiä, mutta Intian poliisit hyödyntävät yhä toisinaan vankilatuomiouhkaa ja kiristävät polttamisesta kiinnijääneitä.
Charas selvisi lainsäädännön aiheuttamasta romahtamispisteestä ja on yhä suosittu nautinto, etenkin Intian sadhujen keskuudessa. Kenties suosituin tapa nauttia charasia on polttaa sitä chillumissa, josta poltettaessa saatetaan suorittaa erinäisiä rituaaleja. Intian valtio jopa toimittaa sadhuille tonnin charasia pyhien miesten juhlaa (Kumbh melaa) varten.
Nykyään otollisin paikka charasista nauttiville reissaajille on Manali ja sitä ympäröivässä Pohjois-Intian vuoristossa sijaitseva Himachal Pradesh.
Ammattimaiset huumekauppiaat kuten Henry de Monfreid salakuljettivat aiemmin charasia laittomasti maasta ja yhä monet reissaajat tekevät samoin polttaakseen ja myydäkseen sitä lännessä.
Paikallinen viljely

Laadukkain intialainen charas tulee vuoristosta. Täten alue on reissaajien ja salakuljettajien jatkuvassa suosiossa. Paras charas on valmistettu korkealla poliisin ulottumattomissa ja sitä kutsutaan 'creamiksi' (=kerma).
Korkeassa ympäristössä kasvatettu hamppu on tunnetusti vaikutukseltaan erityisen voimakasta. Korkealla ultraviolettisäteily on vahva ja sille altistunut hamppu tuottaa huomattavasti enemmän THC:ta (tetrahydrokannabinoli, kasvin pääasiallinen psykoaktiivinen ainesosa). THC:ta on ehdotettu käytettäväksi lyhytaaltoista ultraviolettivaloa vastaan.
Charasia valmistetaan hieromalla hampun kukkaa käsien välissä ja on pitkäjännitteisyyttä vaativaa työtä. Hartsi tarttuu hierojan kämmeniin ja yhden työpäivän aikana valmistuu 8-9 grammaa charasia. Mitä nopeammin charas valmistetaan sitä huonolaatuisempaa siitä tulee. Täten aidon kerman valmistus edellyttää hidasta työtä, joka suo hyvin vähän tuotetta.
Charasin perinteistä valmistustapaa uhkaa kaupallistuminen sekä kotimaisilla että ulkomaisilla markkinoilla.
Vaikutukset

Charasia poltetaan yleensä chillumista, ja vaikutukset voivat (tupakkaan sekoittamisesta huolimatta) olla hyvin vahvat, toisinaan jopa psykedeeliset. Charas on länsimaista hasista huomattavasti puhtaampaa, vaikkakin kokeneen charasinpolttajan chilussa voi palaa 10 grammaa päivää kohden. Tämän verran charasia maksaa viidestä kymmeneen dollaria, aineen laadusta riippuen. Kerma, joka on tasokkaampaa, maksaa Intiassa kahdestakymmenestä kolmeenkymmeneen dollaria. Toisinaan ostajaa yritetään petkuttaa kengänkiillokkeella tai lannalla.
Copper River and Northwestern Railway

| Copper River and Northwestern Railway |
| --- | --- |

Perustiedot
Lyhenne:  CR&NW
Toiminta-alue:  Alaska
Kotipaikka:  Kennicott, Alaska
Toiminnassa:  1909
Rataverkko
Raideleveys:  1 435 mm
Copper River and Northwestern Railway oli Kennecott Corporationin vuosina 1909–1911 rakennuttama kuparimalmin kuljetuksiin tarkoitettu rautatie. Rautatie alkoi Kennicottin kaivoskaupungista ja päättyi Cordovaan. Rautatien pituus oli 315 kilometriä.
Rautatietä oli rakentamassa tuhansia työntekijöitä. Ratalinjaus kulki jäätiköiden ympäri, kanjoneiden yli ja runsaslumisten lumivyöryalueiden lävitse. Ratalinjalle rakennettiin kaikkiaan 129 siltaa, ja niiden yhteiskustannukset olivat 2,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Kallein silloista oli ns. Million Dollar Bridge, jonka rakentaminen maksoi 1,4 miljoonaa dollaria. Rautatien ja sen rinnalla kulkevan puhelinlinjan lopullisiksi kustannuksiksi tuli 20 miljoonaa dollaria.
Yli-insinööri E.C. Hawkins ja ylitarkastaja Samuel löivät radan viimeisen, kuparisen naulan rataan Kennicottissa keskiviikkona 29. maaliskuuta 1911. Ratalinjaus valmistui nopeasti, jotta rautatieyhtiö saisi haltuunsa maa-alueita ratalinjan varrelta. Maaoikeuden saamiseksi radan rakentamisluvassa määrättiin rakennusajaksi neljä vuotta.
Radan rakentamiskustannukset olivat kannattava investointi, sillä radanvarren kaivokset tuottivat yhtiön toiminnan aikana yli 200 miljoonan dollarin arvosta kuparia.
Kannattavat kaivokset kuitenkin ehtyivät ja viimeinen juna ajettiin 11. syyskuuta 1938. Vuonna 1941 Kennecott Corporation lahjoitti sillat ja ratalinjan varren maa-alueet Yhdysvaltain hallitukselle maantiereitiksi. Maantietä ei kuitenkaan koskaan rakennettu.
Jo toiminta-aikanaan rautatie sai lyhenteestään CR&NW ja toiminnastaan johtuen lempinimen "Can't Run and Never Will", eli vapaasti suomennettuna ei osaa liikennöintiä eikä tule koskaan osaamaankaan.
24. huhtikuuta 1973 rautatie lisättiin Yhdysvaltain kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin. 5. joulukuuta 2002 rekisteriin lisättiin myös rautatien lepohuone.
Epigrafiikka

Rosettan kivi.
Epigrafiikka on tiede, joka tutkii piirtokirjoituksia.
Epigrafinen aineisto

Epigrafinen aineisto käsittää sellaiset kirjoitukset, jotka on hakattu, kaiverrettu tai valettu kestävään materiaaliin, esimerkiksi kiveen, metalliin, lasiin, stukko-pintaan (esimerkiksi seinälaastiin), keramiikkaan tai tiileen.
Kreikkalais-roomalaisessa kontekstissa epigrafinen aineisto käsittää konventionaalisesti myös tekstejä, jotka on kirjoitettu musteella tai värillä amforoihin ja seinäpintoihin (esimerkiksi Pompeijin kuuluisat vaalimainokset, ns. programmata candidatorum).
Sitä vastoin epigrafiseen aineistoon ei lasketa kirjoituksia kolikoissa ja ruukunsirpaleissa (ostrakoneissa). Sellaiset tekstit kuuluvat perinteisesti numismaattiseen sekä papyrologiseen aineistoon. Epigrafiseen aineistoon ei myöskään lasketa tekstejä, jotka on kirjoitettu kirjoituspuikolla vahatauluihin (tabulae ceratae); tällaiset dokumentit kuuluvat papyrologiseen aineistoon, vaikkakin kyseiset tekstit lähes poikkeuksetta ovat säilyneet itse puupinnassa, jonka päällä on alun perin ollut vahakerros.
Epigraafikon päätehtävät

Epigraafinen tutkimus voidaan jakaa neljään pääosaan. Vaiheet ovat aikaavieviä ja täten yksittäinen prosessi voi kestää kauan. Käytännössä vaiheita ei kuitenkaan aina toteuta sama henkilö.
Piirtokirjoitusten etsintä
arkeologiset kaivaukset, joiden yhteydessä löydöt ovat todennäköisiä
etsintämotivoidut matkat (saks. Forschungsreise)
sattumat esimerkiksi rakennus- ja purkutöiden yhteydessä. Piirtokirjoituksia on todennäköistä löytää tällä tavoin esimerkiksi Roomasta, jossa vanhoja piirtokirjoitusmateriaaleja on käytetty uudelleen rakennusmateriaalina.
Piirtokirjoitusten identifiointi
kirjoitusten ajoittaminen sisäisten kriteerien perusteella. Tällöin teksti ajoittaa itse itsensä (dateeraus) esimerkiksi kertomalla ajankohdan.
kirjoitusten ajoittaminen ulkoisten kriteerien perusteella. Tällöin epigraafikko kiinnittää huomion käsialaan, koristeluun ja materiaaliin.
väärennösten tunnistaminen
Piirtokirjoitusten interpretointi
tekstin selvittäminen kielellisesti ja asiasisällöllisesti.
selvitetään tyypillinen muoto ja restauroidaan mahdollisesti tuhoutuneet kohdat.
selvitetään lyhenteet, joiden käyttö on ollut runsasta kirjoittamisen ekonomian takia.
Tekstien julkaiseminen
kaivausraporteissa ja kommentoiduissa erillisjulkaisuissa
vuosikatsauksissa
piirtokirjoituskorpuksissa
Piirtokirjoituksien tutkimisessa käytetään hyväksi valokuvausta. Piirtokirjoitusten merkityksen selvittämiseksi niitä verrataan muihin piirtokirjoituksiin.
Antiikintutkimus

Epigrafiikalla on erittäin suuri merkitys antiikintutkimuksessa, koska piirtokirjoituksilla oli erittäin tärkeä asema kreikkalaisen ja roomalaisen maailman viestinnässä. Piirtokirjoitukset muodostavat tärkeän täydennyksen antiikin historiankirjoitukselle ja muille kirjallisille lähteille. Epigrafinen aineisto valaisee olosuhteita myös muualla kuin Ateenassa, Roomassa ja muissa vallan keskuksissa. Kirjallisten lähteiden keskittyessä lähinnä poliitikkoihin ja sotapäällikköihin piirtokirjoitukset antavat tietoja myös alempiin sosiaaliryhmiin kuuluvista ihmistä, jopa orjista.
Valtaosa säilyneistä piirtokirjoituksista ovat epitaafeja, eli hautapiirtokirjoituksia. Muu aineisto on hyvin kirjava. Siihen kuuluu kaikenlaisia yksityisiä ja julkisia dokumentteja (sopimuksia, lakeja, kuninkaiden, keisareiden ja virkamiesten kirjeitä, puheita, ja lausuntoja), rakennus- ja kunniapiirtokirjoituksia, "leimoja" tiileissä, keraamisissa esineissä ja metalliesineissä (esimerkiksi roomalaisissa vesiputkissa).
Antiikintutkimus > Piirtokirjoitusaineiston kokoelmat

Berliinissä sijainnut Preussin tiedeakatemia ja Preussin hallitus tekivät vuonna 1815 muodollisen päätöksen kerätä ja julkaista koko tunnettu kreikkalais-roomalaisen antiikin piirtokirjoitusaineisto. August Böckh (1785–1867) alkoi jo 1820-luvulla julkaista kreikankielisiä tekstejä käsittelevää kokoelmaa (corpus): CIG = Corpus Inscriptionum Graecarum (Berlin 1828–59), Indices (Berlin 1877). Erilaisten vaikeuksien takia hankkeesta luovuttiin. Sen seuraaja on IG = Inscriptiones Graecae (Berlin 1903–).
Roomalaisen epigrafiikan suurnimi on Theodor Mommsen (1817–1903), jonka suunnitelman mukaan on syntynyt laaja, koko Rooman valtakunnan latinankielisiä piirtokirjoituksia käsittelevä corpus: CIL = Corpus inscriptionum Latinarum (Berlin 1862–).
Uusien piirtokirjoituslöytöjen tärkeimmät julkaisusarjat ovat SEG = Supplementum epigraphicum Graecum, 1923– (kreikankieliset tekstit) ja AE = L'Année épigraphique, 1888– (vuoteen 1965 asti liite aikakauskirjalle Révue Archéologique) (latinankieliset tekstit).
Mayojen piirtokirjoitusten tutkimus

Maya-intiaanien ajalta on löydetty hieroglyyffejä ja taiteellisia kuvioita, joissa usein esiintyy krokotiilin kuvia.
Kirjallisuutta > Kreikkalainen ja roomalainen epigrafiikka

Knud P. Almar, Inscriptiones Latinae. Eine illustrierte Einführung in die lateinische Epigraphik, Odense 1990.
François Bérard et al., Guide de l'épigraphiste. Bibliographie choisie des épigraphies antiques et médiévales, troisième édition entièrement refondue, Paris 2000.
John Bodel (toim.), Epigraphic Evidence. Ancient History from Inscriptions, London – New York 2001.
René Cagnat, Cours d'épigraphie latine, 4e éd. rev. et augm., Paris 1914.
Ida Calabi Limentani, Epigrafia Latina, quarta edizione, Milano 1991.
Brian F. Cook, Reading the Past. Greek Inscriptions, London 1987.
Ivan Di Stefano Manzella, Mestiere di epigrafista. Guida alla schedatura del materiale epigrafico lapideo, Roma 1987.
Franco Ghinatti, Profilo di epigrafia greca. Gli orizzonti della ricerca attuale, Catanzaro 1998.
Silvia Giorcelli Bersani, Epigrafia e storia di Roma, Roma 2004.
Arthur E. Gordon, Illustrated Introduction to Latin Epigraphy, Berkeley – Los Angeles 1983.
Margherita Guarducci, Epigrafia greca I–IV, Roma 1967–1978.
Margherita Guarducci, L'epigrafia greca dalle origini al tardo impero, Roma 1987.
Giacomo Manganaro, `Le fonti epigrafiche greche´, teoksessa L. Cracco Ruggini (toim.), Storia antica. Come leggere le fonti, nuova edizione, Bologna 2000, 203–240.
Lawrence Keppie, Understanding Roman Inscriptions, London 1991.
Günther Klaffenbach, Griechische Epigraphik, Göttingen 1957.
Jean-Marie Lassère, Manuel d'épigraphie romaine I–II, 2e édition revue, Paris 2003.
Fergus Millar, `Epigraphy´, teoksessa Michael H. Crawford (toim.), Sources for Ancient History, Cambridge 1983, 80–136.
Sergio Roda, `Le fonti epigrafiche latine´, teoksessa L. Cracco Ruggini (toim.), Storia antica. Come leggere le fonti, nuova edizione, Bologna 2000, 241–285.
Manfred G. Schmidt, Einführung in die lateinische Epigraphik, Darmstadt 2004.
Giancarlo Susini, The Roman Stonecutter. An Introduction to Latin Epigraphy, Oxford 1973 (englanninkielinen käännös teoksesta Il lapicida romano. Introduzione all’epigrafia latina, Bologna 1966).
A. Geoffrey Woodhead, The Study of Greek Inscriptions, second edition, Cambridge 1981.
Copperplate Gothic

Copperplate Gothic
Copperplate Gothic on Frederic Goudyn suunnittelema kirjaintyyppi. American Type Founders (ATF) julkaisi sen vuonna 1901.
Copperplate Gothic muodostuu pelkistä suuraakkosista. Se näyttää ensi silmäyksellä sans-serif-kirjaintyypiltä, mutta lähempi tarkastelu paljastaa, että kirjaimissa on pienenpienet päätteet. Copperplate Gothicia käytetään usein mainoksissa, mutta sitä on käytetty myös kirjeiden osoitepainatuksissa ja yritysten viestinnässä. Joissakin kirjaintyypin versioiden nimissä on merkinnät AB ja BC. Nämä viittaavat versaalien ja kapiteelikirjainten suhteellisiin kokoihin. Useat fonttivalmistajat, muun muassa Linotype ja Bitstream, ovat julkaisseet Copperplate Gothicista omat versionsa.
Cat Lee & Co

Cat Lee & Co
Cat Lee & Co on vuonna 2004 perustettu suomalainen musiikkiyhtye. Se sekoittaa musiikissaan jazzia, countrya, bluegrassia, swingiä ja bluesia. Cat Lee & Co julkaisi uuden albuminsa "Meaow" lokakuussa 2009. Yhtye hajosi vuonna 2012.
Kokoonpano

Katri Somerjoki, laulu, huilu
Timo Tuppurainen, basso
Honey Aaltonen, rummut
Stefanos Hirvonen, kitara
Laura Airola, viulu
Julkaisut

Moon Follows, julkaistu 23 marraskuuta 2006
Lil´Miss Monster
Walking After Midnight
Moon Follows
Fat Catfish Blues
Tears No More
Annabell Lee
Blues for a Friend
Free Wheelin´Blues
I Know
Stefanology
Keep On Tryin´
Meaow, julkaistu 29.10.2009, Nuolicd-011
Heartaches & Highways
In The Garden
Red High Heels ( aka Seven Sins)
Innocent Diana
Find a Way
Gare du Nord ( au Matin)
Meaow
The Colours of Autumn
Le Tournesol
While I´m Dreaming
Snowflakes
Bei Mir Bist Du Schön
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Myspace-sivut
Cathedral of the Immaculate Conception (Fort Wayne)

Cathedral of the Immaculate Conception
Cathedral of the Immaculate Conception on roomalaiskatollinen katedraali Fort Waynen kaupungissa Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Katedraalin peruskivi muurattiin vuonna 1859 ja se valmistui seuraavana vuonna. Vuonna 1980 katedraali pääsi National Register of Historic Places -rekisteriin. Katedraalin suunnitteli Julian Benoit yhdessä Thomas Laun kanssa.
Constantin Negruzzi

| Constantin Negruzzi |
| --- | --- |
 Constantin Negruzzi
Henkilötiedot
Syntynyt: 1806
Kuollut: 1869 (62–63 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: romania
Tuotannon kieli: romania
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Constantin Negruzzi (1806–1869) oli romanialainen kirjailija. Hän kirjoitti novelleja, näytelmiä ja eeppiset runoelmat Aprodul Purice ja Lapusneanu. Hän julkaisi yhdessä Mihail Kogălniceanun ja Vasile Alecsandrin kanssa aikakauskirjaa Dacia literara.
Negruzzin poika oli kirjailija Iacob Negruzzi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Constantin Negruzzi Wikimedia Commonsissa
Catharina Palmér

Catharina Palmér (s. 10. tammikuuta 1963 Karlskrona) on ruotsalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja viulisti. Hän opiskeli säveltämistä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Indianan yliopistossa. Opettajien joukossa olivat Sven-David Sandström ja Pär Lindgren sekä lisäksi Kööpenhaminassa Per Nørgård. Palmér on keskittynyt muun muassa kuoroteosten säveltämiseen; niitä ovat esittäneet kuorot Ruotsista, Latviasta ja (Länsi-)Saksasta. Runous on toiminut Palmérille merkittävänä innoituksen lähteenä.
Vuonna 2010 Palmérilla oli säveltäjänä yli viisikymmentä teosta nimissään. Hän on päässyt palkintosijoille sävellyskilpailuissa Tanskassa ja Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

AllMusic: Catharina Palmér (englanniksi)
Catharina Gripenberg

Catharina Gripenberg (s. 31. joulukuuta 1977 Pietarsaari) on suomenruotsalainen runoilija.
Gripenberg voitti Arvid Mörne -runokilpailun 1998. Hänen esikoisteoksensa På diabilden är huvudet propfullt av lycka ilmestyi vuonna 1999 ja toinen runokokoelma Ödemjuka belles lettres från en till en vuonna 2002. Gripenberg sai ruotsalaisen Lyrikvännen-aikakauslehden  myöntämän Stig Carlsson -palkinnon vuonna 2003. Valikoima kahden ensimmäisen kokoelman runoja ilmestyi vuonna 2005 Kristiina Lähteen suomentamana teoksessa Sinä siellä kaukana näytät tutulta, josta Lähde sai Kääntäjäkarhu-palkinnon.
Kolmas Gripenbergin kokoelma, Ta min hand, det vore underligt (suom. Ottaisit käteni, kummallista), ilmestyi vuonna 2007. Gripenberg sai siitä Tanssiva karhu -palkinnon vuonna 2008. Myös hänen neljäs kokoelmansa Handbok att bära till en dräkt oli Tanssiva karhu -ehdokas ja Gripenberg sai siitä Ruotsin radion runopalkinnon 2016.
Gripenberg työskentelee Ellips-kustantamossa. Runouden kirjoittamisen lisäksi hän on kirjoittanut draamaa ja ruotsintanut tanskalaisen Per Højholtin runoja.