stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandrovskin piiri

Aleksandrovskin piiri Permin aluepiirin kartalla.
Aleksandrovskin piiri (ven. Алекса́ндровский райо́н, Aleksandrovski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1942 perustetun piirin pinta-ala on 5 513 neliökilometriä. Asukkaita on 34 200 henkeä (vuonna 2009).
Aleksandrovskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin pohjoisosassa. Etelässä se rajoittuu Kizelin ja Gubahan, koillisessa Dobrjankan, lännessä Usoljen, luoteessa Solikamskin ja pohjoisessa Krasnovišerskin piireihin sekä idässä Sverdlovskin alueeseen. Pinta-alasta 80 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat öljy, maakaasu, timantit, kulta, kalkkikivi, turve ja savi.
Piiriin kuuluu Aleksandrovskin kaupunki, Jaivan ja Vsevolodo-Vilvan kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä Skopkortnajan maalaiskunta. Hallinnollinen keskus on Aleksandrovsk. Asutuskeskuksia on yhteensä 38.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 91,2 % venäläisiä, 2,8 % tataareja ja 1,4 % ukrainalaisia. Kaupunkiväestön osuus on 84,7 %.
Piirin kautta kulkee Tšusovoin ja Bereznikin välinen maantie sekä Tšusovoin ja Solikamskin välinen rautatie, josta haarautuu kaksi sivurataa. Talous perustuu puunhankintaan ja teollisuuteen.
Piirissä toimii lasten taide- ja musiikkikoulut, ammattikoulu, Kizelin vuoriteknikumin filiaali, kirjastolaitos, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia sekä kaksi kotiseutumuseota. Paikallislehtenä ilmestyy Bojevoi put (”Taistelutie”).
Seudulla on kivikautisia arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluu Aleksandrovskin ortodoksinen kirkko.
Eurooppatie E90

| Eurooppatie E90 |
| --- | --- |
 Eurooppatietä E90 Kreikassa, jossa se kulkee nimellä A2 eli Egnatían valtatie.
Maat:   Portugali   Espanja   Italia   Kreikka   Turkki
Tieluokka:  Eurooppatie
Alkupiste:  Lissabon
Päätepiste:  Ibrahim Khalilin raja-asema
Eurooppatie E90 on yksi itä-länsisuuntaisista eurooppateistä. Se alkaa Portugalin Lissabonista ja päättyy Turkin ja Irakin rajalla sijaitsevalle Ibrahim Khalilin raja-asemalle.
Reitti

Lissabon - Montijo - Setúbal - Evora - Caia - Badajoz - Madrid - Zaragoza - Lérida - Barcelona ... Mazara del Vallo - Alcamo - Palermo - Buonfornello Messina ... Reggio di Calabria - Catanzaro - Crotone - Sibari - Metaponto - Taranto - Brindisi ... Igoumenítsa - Ioánnina - Kozáni - Thessaloniki - Alexandroúpoli - İpsala - Kesan - Gelibolu ...
Lapseki - Bursa - Eskişehir - Sivrihisar - Ankara - Aksaray - Adana - Toprakkale - Gaziantep - S. Urfa - Nusaybin - Cizre - Habur - Irak
Tie kulkee Portugalin, Espanjan, Italian, Kreikan ja Turkin halki, ja suurimpia kaupunkeja tien varrella ovat Lissabon, Madrid, Barcelona, Palermo, Thessaloniki, Bursa, Ankara ja Adana. Tie on piirretty kulkemaan laivareittinä Barcelonan ja Sisilian välillä sekä Italian Brindisistä Kreikan Igoumenítsaan.
Kuvia

E90-tietä Lissabonissa Huhtikuun 25. päivän sillalla
E90-tietä Sisiliassa
Drískoksen tunneli Ioánninan lähellä Kreikassa
E90:n reitti.
Anne Lauvergeon

| Anne Lauvergeon |
| --- | --- |
 Anne Lauvergeon vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. elokuuta 1959 (ikä 65) Dijon, Ranska
Muut tiedot
Yritys:  Areva
Asema:  Pääjohtaja (2001–2011)
Lapset:  2 
Anne Lauvergeon on ranskalainen yritysjohtaja. Hän toimi ydinvoimayhtiö Arevan pääjohtajana yrityksen perustamisesta vuonna 2001 vuoteen 2011, jolloin Ranskan hallitus irtisanoi hänet. Lehdistö käytti Lauvergeonista lempinimeä Atomic Anne. Forbes-lehti valitsi Lauvergeonin useita kertoja maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listalle.
Ennen Arevan johtajuutta Lauvergeon toimi uraanintuottaja Cogeman johtajana ja sitä ennen teleyhtiö Alcatelin johdossa. Aikaisemmin hän on työskennellyt myös Ranskan presidentin François Mitterrandin henkilökohtaisena avustajana. Arevan jälkeen Lauvergeon siirtyi ALP-nimisen konsulttiyhtiön johtoon. Hän toimii myös useiden yritysten hallituksissa.
Lauvergeonilla on insinöörin tutkinto École de Minesistä. Hän on suorittanut tutkinnon myös fysiikasta.
Feissaus

Feissaus on järjestöjen tai yritysten rahankeräystä joka tapahtuu kasvokkain (engl. face-to-face, F2F tai direct dialogue campaign, DDC). Feissarit keräävät esimerkiksi lahjoituksia tai tilauksia. Se voi tapahtua kaduilla tai esimerkiksi kotiovilla tai kauppojen auloissa.
Tyypillisesti järjestöt hankkivat jäseniä tai kuukausilahjoittajia ja lehdet ja sähköyhtiöt tilauksia suoraveloitussopimuksella, johon pitää saada kohdehenkilön tilinumero. Kertalahjoituksista feissari voi joutua kieltäytymään.
Tyypillisesti katumarkkinointia harjoitetaan kesäaikaan vilkasliikenteisillä paikoilla, kuten yliopistokaupungeissa ja festivaaleilla. Idea on alun perin tullut Greenpeaceltä Itävallasta, ja hyvien kokemusten toimivuuden myötä se aloitettiin Suomessa 2001. F2F-työtä valvoo Suomessa Etelä-Suomen aluehallintovirasto.
Feissarit ovat pääasiassa nuoria opiskelijoita, jotka saavat työstään tunti- ja/tai provisiopalkkaa. Osa järjestöistä kouluttaa itse feissaajansa (esimerkiksi Amnesty International, Greenpeace, Unicef ja Suomen luonnonsuojeluliitto) ja osa käyttää ulkopuolista varainhankintayritystä (WWF). Työ voi olla rankkaa mutta myös antoisaa; kokemukset vaihtelevat.
Feissarit kulkevat tiimeinä julkisilla ja vilkasliikenteisillä alueilla pukeutuneena edustamansa järjestön tunnuksiin. Feissarin tarkoituksena on pysäyttää ihmisiä keskustelua varten, jonka kuluessa feissari esittelee edustamaansa järjestöä ja pyrkii vakuuttamaan kuuntelijan lahjoittamaan vapaavalintaisen summan kuukausilahjoituksena.
Monelle järjestölle tämä työ on vakiintunut hyväksi varainhankintakeinoksi. Esimerkiksi Unicefin tuotoista lähes seitsemän miljoonaa tuli feissauksen kautta vuonna 2009. Vuonna 2012 Amnesty Internationalin Suomen osasto arvioi saavansa noin 95% yksityisistä lahjoittajistaan feissauksen avulla, Greenpeacen Suomen osasto taas 90%.
Työn luonne

Feissari kohtaa tavallisesti satoja ihmisiä päivässä, ja vain ehkä 15 jää juttelemaan, osa heistäkin torjuu töykeästi. Myös feissarin kysymykset esimerkiksi tyttöjen ympärileikkauksista voivat kiukuttaa. Toisen feissarin mukaan useimpien palaute on ystävällistä. Feissarien kilpailu ihmisistä on ajanut lahjoitusten kerääjät myös kotioville ja kauppojen auloihin. Järjestön feissari kertoi pitävänsä yritysten feissareita, vaikkapa lehtitilauksia myyviä, työkavereinaan siinä missä järjestöfeissareita.
Entinen feissari kertoi, että monelle feissaus ei ole unelmatyö vaan tapa saada edes jotain työtä. Feissari voi kohdata kiroilua, keskisormia ja huorittelua. Esimies voi vaatia sinnikkyyttä ja moittia, jos uskoo heti, kun ohikulkija kieltäytyy juttelemasta.
Kritiikki

Helsingin Sanomien artikkelissa lukijat valittivat aggressiivisesta feissaamisesta. Feissarit esimerkiksi eivät hyväksy kieltävää vastausta tai puhuvat joukolla kieltäytyjän "henkisesti matalaksi". Feissarit estävät kävelemistä, harhauttavat myyntipuheissaan tai valitsevat vanhoja ihmisiä kohteikseen.
Feissaus on herättänyt närkästystä, sillä useat ihmiset eivät pidä siitä, että heitä häiritään kaduilla. Eri järjestöjen mukaan valituksia ei kuitenkaan järjestöjen toimistoille asti tule paljoakaan, suhtautuminen on yleensä neutraalia tai positiivista. Monien järjestöjen tehdessä samaa työtä voi feissareita kerääntyä tietyillä alueilla kiusaksi asti. Tämä on johtanut esimerkiksi Helsingissä eri järjestöillä tiukkaan yhteistyöhön, jotta samoilla alueilla ei olisi liikaa varainhankkijoita.
Kuukausilahjoitukset ovat pienentäneet järjestöjen varainkeruukustannuksia. Suomen Punainen Risti luopui feissauksesta sen kalleuden takia, mutta on aloittamassa toimintaa uudelleen vuoden 2010 aikana.
Kesällä 2018 kerrottiin uudesta feissaustekniikasta, jossa feissari liittyy seuraan tuttavallisesti ja vasta myöhemmin paljastuu sähkösopimusta myyväksi feissariksi. Kotimaan Energian feissarien kerrottiin myös väittäneen, että Helsingin energiayhtiö Helen olisi myyty.
Feissausta käyttäviä järjestöjä

Amnesty International
Greenpeace
HelsinkiMissio
Kirkon Ulkomaanapu
Pelastakaa Lapset ry
SPR
Suomen Luonnonsuojeluliitto
Unicef
WWF
Aiheesta muualla

Kansalaisjärjestöjen laatimat feissaus-säännöt (UNICEFin blogi 07/2012)
Ennakkoluulot karisevat katukampanjoinnissa
WWF:n työnkuvaus (Arkistoitu – Internet Archive)
Hyväntekeväisyysjärjestöt ulkoistavat varainhankkijoitaan
”Tasaista tuloa kadulta” (Kepa 1/2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
”Järjestöt moninkertaistaneet tulonsa katukeräyksellä” (HS)
”Palkatut aatteenlevittäjät” (TYL 13/2004) (Arkistoitu – Internet Archive)
”olisiko hetki aikaa?” Voima 9/2003 (Arkistoitu – Internet Archive)
André Cardinal Destouches

André Cardinal Destouches
André Cardinal Destouches (joskus des Touches, 6. huhtikuuta 1672 Pariisi – 7. helmikuuta 1749 Pariisi) oli ranskalainen barokkisäveltäjä, joka tunnetaan parhaiten balettioopperasta Les élémens.
Nuori Destouches kävi Pariisissa jesuiittakoulua ja lähti opettajansa Gui Tachardin kanssa pariksi vuodeksi lähetystyöhön Siamiin. Palattuaan Ranskaan 1688 hän suoritti asepalveluksen ja opiskeli musiikkia Andre Campran johdolla. Hän sävelsi aluksi yhdessä Campran kanssa. Ensimmäinen itsenäinen sävellys oli ”sankarillinen pastoraali” Issé, joka kantaesitettiin Fontainebleaussa lokakuussa 1697.
Vuonna 1713 Ludvig XIV nimitti Destouchesin Academic Royale de Musiquen korkeaan virkaan, ja Destouches toimi sen ylimpänä johtajana 1728–1730.
Destouches oli 1700-luvun alkupuolen johtavia ranskalaissäveltäjiä vähän ennen Jean-Philippe Rameauta. Hänen esikoisoopperansa Issé (A. H. de Lamotten librettoon 1697/1708) oli myös hänen eniten esitetty. Päähahmon, Issé-nimisen nymfin, mielenliikkeitä kuvataan siinä huilujen avulla. Ooppera Amadis de Crèce (libretto Lamotte, 1699) on lyyrinen tragedia kuninkaasta. Omphale (Lamotte, 1701), tarina lyydialaisesta kuningattaresta, oli menestysteos 50 vuoden ajan. Callirhoé (“Kallirhoe”, libretto P. C. Roy; 1712/43), perustuu kreikkalaisen romaanikirjailija Kharitonin rakkausromaaniin, joka kertoo Kalydonin prinsessan ja Bacchuksen ylipappi Coresuksen rakkaudesta.
Fiat 1100

Kuvan auto on vuoden 1963 mallia oleva Fiat 1100D.
Fiat 1100 on italialaisen Fiat-yhtymän valmistama, keskikokoluokkaan sijoittuva henkilöauto, joka oli tuotannossa vuosina 1953–1969. Fiat 1100 uusittiin täysin vuonna 1966, mutta uuden mallin nimeen lisättiin vain tunnuskirjain R.
Fiat 1100 Familiare
1 098 kuutiosenttimetrin tilavuuksinen moottori oli 48 SAE-hevosvoiman tehoinen, 4 800 r/min kierrosnopeudella. Keskikulutus oli kahdeksan litraa bensiiniä sataa kilometriä kohden.
Auton henkilöluku oli neljä ja omamassa 880 kilogrammaa. Huippunopeudeksi saavutettiin 120 km/h.
Uusitussa Fiat 1100 R mallissa oli etupyörissä levyjarrut ja moottorin teho 53 hv. Tehtaan ilmoittama huippunopeus oli 130 km/h. Malli kuului hintaluokkaan 9000 mk.
Automallin seuraajia ovat Fiat 124 ja Fiat 128.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat 1100 Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Antonia Gerena Rivera

Antonia Gerena Rivera (19. toukokuuta 1900 Loíza – 2. kesäkuuta 2015 Miami) oli puertoricolainen nainen. Hänestä tuli vanhimmaksi koskaan elänyt puertoricolainen nainen hänen ohitettuaan Ramona Trinidad Iglesias-Jordanin iän. Antonia Gerena Rivera kuoli Floridassa 2. kesäkuuta 2015 115 vuoden ja 14 päivän iässä.
André Campra

André Campra
André Campra (4. joulukuuta 1660 – 29. kesäkuuta 1744) oli ranskalainen säveltäjä.
Campra sijoittui kronologisesti Jean-Baptiste Lullyn ja Jean-Philippe Rameaun väliin ja oli ranskalaisen oopperamusiikin uudistaja.
Campra syntyi Aix-en-Provencessa. Hän opiskeli Saint-Sauveurin tuomiokirkossa ja tuli papiksi 1678. Vuosina 1694–1700 hän toimi Notre Damen katedraalin musiikinjohtajana. Hän oli aiemmin työskennellyt Toulonissa, Arlesissa ja Toulousessa.
Campra alkoi kiinnostua näyttämömusiikista ja tuli nimitetyksi oopperan johtajaksi vuonna 1730. Hänen lukuisiin oopperateoksiinsa kuuluvat mm. Idomenèe (1712), Alcine (1705), Les sauvages (1729) sekä Tancrède (1702). Viimeksi mainittu on poikkeuksellinen ooppera, sillä korkean tenorin asemasta miespäärooli ovat bassoja. Oopperoidensa lisäksi hän sävelsi hengellistä musiikkia, kuten requiemin ja kolme kirjaa kantaatteja.
Campra kuoli 83 vuoden iässä Versaillesissa.
Antonia Haga

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten pyöräsuunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten pyöräsuunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Águeda 2016 | viesti |  |
|  Kultaa | Vilna 2017 | viesti |  |
|  Hopeaa | Zwettl 2018 | pitkä matka |  |
|  Pronssia | Zwettl 2018 | viesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Nagykovácsi 2018 | pitkä matka |  |
Antonia Haga (s. 1989) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Hän on viestin maailmanmestari vuosilta 2016 ja 2017. Hän saavutti vuonna 2018 MM-kilpailuissa pitkällä matkalla hopeaa ja viestissä pronssia sekä EM-kilpailuissa pitkällä matkalla pronssia. Hän edustaa seuratasolla OK Botniaa.
Antonia Hagan veli André Haga kilpailee myös pyöräsuunnistuksessa.
Aleksandrovskojen piiri

Aleksandrovskojen piiri (ven. Алекса́ндровский райо́н, Aleksandrovski raion) on paikallinen itsehallintoalue Tomskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 29 900 neliökilometriä ja asukkaita on 10 000 henkeä (vuonna 2008).
Piirin halki virtaa Objoki, joka toimii tärkeimpänä liikenneväylänä. Sen rannalla sijaitsevat kaikki asutuskeskukset. Pinta-alasta 47 % on metsää ja loput etupäässä suota. Seudulla on huomattavat öljy-, kaasu- ja turvevarat.
Hallinnollinen keskus on Aleksandrovskojen kylä, josta on 941 kilometriä matkaa alueen pääkaupunkiin Tomskiin. Piiriin kuuluu 6 maalaiskuntaa: Aleksandrovskoje, Lukaškin Jar, Nazino, Novonikolskoje, Oktjabrski ja Severnyi. Alueella sijaitseva Streževoin kaupunki muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan.
Asukkaista 80 % on venäläisiä, 9 % saksalaisia ja 4,8 % hanteja ja selkuppeja.
Seudun kanta-asukkaita ovat selkupit. Hantit ja venäläiset kasakat saapuivat alueelle 1500-luvun lopulla. Ortodoksisia seurakuntia alettiin perustaa paikallista väestöä varten 1700-luvulla. Vakituista venäläisasutusta syntyi vasta 1800-luvulla. Aleksandrovskojen kylän nimenä oli vuoteen 1924 saakka Nižne-Lumpokolskoje. Suomalainen kielitieteilijä M. A. Castrén kuvasi sitä vuonna 1845 seuraavaan tapaan: ”Nižni-Lumpokolsk on surkea pieni kyläpahanen, joka koostuu puoliksi hajonneesta kirkosta, kolmesta hatarasta venäläispirtistä ja kolmesta venäläistyyliin rakennetusta ostjakkijurtasta.” 1900-luvun vaihteessa väestöstä puolet oli venäläisiä ja puolet hanteja. Tärkeimmät elinkeinot olivat metsästys ja kalastus.
1930-luvun alussa seudulle siirrettiin maatalouden kollektivisoinnin yhteydessä karkotettuja talonpoikia. Toukokuussa 1933 Nazinon kylän lähellä sijaitsevalle saarelle jätettiin yli 6 000 Euroopan-puoleisista suurkaupungeista karkotettua, joista suurin osa menehtyi. Toisen maailmansodan aikana alueelle siirrettiin saksalaisia, puolalaisia ja virolaisia. 1960-luvulla alkoi öljyvarojen hyödyntäminen, jonka yhteydessä rakennettiin Streževoin kaupunki. Vuonna 1969 valmistui Aleksandrovskojen ja Nižnevartovskin välinen öljyjohto ja vuonna 1972 Tomskiin ja Anžero-Sudženskiin johtava öljyputki.
Tärkeimmät tuotannonalat ovat öljy-, metsä- ja elintarviketeollisuus. Perinteinen elinkeino on kalastus.
Aiheesta muualla

Aleksandrovskojen piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Aleksandrovskojen piiri Tomskin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Ansioton arvonnousu

Ansioton arvonnousu on maan tai kiinteistön hinnan nousemista ilman, että omistaja tekee mitään asian hyväksi (kuten kunnostusta tai raivaustöitä). Arvonnousua tapahtuu kysynnän lisääntyessä. Kysyntää lisäävät maan tai kiinteistöjen puute alueella tai olosuhteiden parantuminen, esimerkiksi uusien nopeampien liikenneyhteyksien luominen tai ympäristön palvelujen parantuminen.
Tyypillisesti vasemmistolaisissa talousohjelmissa vaaditaan, että ansiotonta arvonnousua on verotettava enemmän kuin omalla työllä ansaittua omaisuutta.[lähde? ] Omistaja saattaa viivyttää esimerkiksi tontin myymistä arvonnousun takia, ja verotuksella pyritään rajoittamaan tätä viivyttelyä. Suomessa erityisesti Helsingin ympäristössä ilmiö on havaittavissa.[lähde? ]
Käsite ja sen verotettavuus on esitelty jo 1800-luvun lopulla, jolloin yhdysvaltalainen Henry George esitti arvonnousuveroa.
Aiheesta muualla

Dwelling on the Cost of Housing New Left Project (englanniksi)
André Buffière

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  André Buffière vuonna 1950. |  André Buffière vuonna 1950. |  André Buffière vuonna 1950. |  |
Maa:   Ranska
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Egypti 1949 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1951 |  |  |
|  Pronssia | Neuvostoliitto 1953 |  |  |
Pierre André Buffière (12. marraskuuta 1922 Vion, Ardèche – 2. lokakuuta 2014) oli ranskalainen koripalloilija. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa saaden joukkueineen hopeaa. Hän osallistui myös vuoden 1952 kesäolympialaisiin Helsingissä, missä Ranska sijoittui kahdeksanneksi.
Buffière sai koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 1949 sekä pronssia 1951 ja 1953.
Antonia Gröndahl

| Antonia Gröndahl |
| --- | --- |
 Gröndahl maantiepyöräilyn EM-kilpailuissa Glasgow'ssa vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1995 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Suomi
Pyöräilijä
Laji:  maatiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2021 2022 2023–:  Team Rupelcleaning IBCT Duolar-Chevalmeire Cycling Team
Antonia Gröndahl (s. 25. toukokuuta 1995 Parainen)  on suomalainen maantiepyöräilijä. Hän on edustanut ammattilaisena Team Rupelcleaningia vuonna 2021, IBCT-joukkuetta 2022 ja Duolar-Chevalmeire Cycling Teamia vuodesta 2023 lähtien.
Gröndahl saavutti maantiepyöräilyn SM-aika-ajon hopeaa vuonna 2018 ja pronssia 2016.
Gröndahl voitti maantiepyöräilyn SM-kultaa vuonna 2021 naisten elite-sarjassa ja sai SM-pronssia 2022.
Antonia Göransson

Antonia Göransson
Antonia Göransson (s. 16. syyskuuta 1990 Södra Åsum) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on maaliskuun 2014 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten maajoukkueessa 47 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Göransson esiintyi ensimmäisen kerran Ruotsin naisten maajoukkueessa lokakuussa 2010. Hän saavutti MM-pronssia 2011 ja pelasi myös vuoden 2012 olympialaisissa ja vuoden 2013 EM-kisoissa.
Göransson edustaa seuratasolla saksalaista 1. FFC Turbine Potsdamia. Hänen ensimmäinen junioriseuransa on Sjöbo IF, ja hän on pelannut myös Hornskrokens IF:ssä 1997–2002, Trångfors IF:ssä 2003–2004, Alviks IK:ssa 2005–2006, LdB FC Malmössä 2006–2008, Kristianstads DFF:ssä 2008–2010 sekä saksalaisessa Hamburger SV:ssä 2010–2011.
Anne Liljeström

Anne Liljeström on suomalainen tähtitieteilijä ja Ursan toiminta- ja tiedotussuunnittelija ja toimii myös yhdistyksen tiedottajana. Liljeström on valmistunut Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineenaan tähtitiede. Hänet tunnetaan tähtitieteen kansantajuistajana muun muassa useista Ylen ohjelmista, kuten Prisma ja Jälkikaronkka. Tiedetoimittajana Liljeström on työskennellyt muun muassa Tähdet ja avaruus -lehdessä, Tiede-lehdessä, Helsingin Sanomissa ja Ylellä. Vuonna 2020 Liljeström palkittiin Suomen tiedetoimittajain liiton tiedeviestintäpalkinnolla.
Muuta

Liljeström on puhunut avoimesti burnoutista sekä muunsukupuolisuudestaan.
Anton Lahdenperä

Anton Lahdenperä
Anton Lahdenperä (s. 19. maaliskuuta 1985 Jällivaara) on ruotsalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Gällivare SK -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Lahdenperä kilpaili ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin pujottelussa joulukuussa 2006 oltuaan yhdeksäs. Se on yhä hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Filip Helander

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 22. huhtikuuta 1993
Syntymäpaikka: Malmö, Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 192 cm
Paino: 84 kg
Seura
Seura: Rangers
Junioriseurat
: Kvarnby IK
-2006: Husie IF
2007-2011: Malmö FF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2015 | Malmö FF | 71 | (1) |
| 2015–2016 | Hellas Verona | 24 | (2) |
| 2016–2019 | Bologna | 60 | (1) |
| 2019– | Rangers | 30 | (2) |
Maajoukkue
| 2010 | Ruotsi U17 | 2 | (0) |
| 2011–2012 | Ruotsi U19 | 2 | (0) |
| 2012–2015 | Ruotsi U21 | 19 | (0) |
| 2017– | Ruotsi | 15 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. toukokuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 28. toukokuuta 2021.
Filip Viktor Helander  (s. 22. huhtikuuta 1993) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Rangersia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Helander on pelannut Ruotsin maajoukkueessa vuodesta 2017.
Seurajoukkueura

Helander teki Allsvenskan-debyyttinsä Malmö FF:n joukkueessa 17. lokakuuta 2011. Hän allekirjoitti 17. heinäkuuta 2012 seuran kanssa sopimuksen, joka kesti kauden 2015 loppuun asti. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 2013 ja 2014. Vuosina 2015–2019 hän pelasi Italiassa Hellas Veronan ja Bolognan joukkueissa. Hän pelasi Serie A:ssa 84 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Vuonna 2019 hän siirtyi skotlantilaisseura Rangersiin. Hän on kahden kauden aikana pelannut Skotlannin Valioliigassa 30 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Ensimmäisestä kaudestaan hän oli puolet poissa kentiltä jalan loukkantumisen vuoksi. Toisella kaudellaan hän voitti liigamestaruuden.
Maajoukkueura

Helander voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2015. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2017 Portugalia vastaan. Hän kuului Ruotsin miehistöön MM-kilpailuissa 2018 mutta ei saanut peliaikaa. Hän on huhtikuun 2021 loppuun mennessä pelannut 15 maaottelua, joista 12:ssa hän on ollut avauskokoonpanossa.
Mestaruudet

Ruotsin mestaruus 2013, 2014
Ruotsin supercup 2014
Skotlannin mestaruus 2021
Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruus 2015
Aiheesta muualla

http://svenskfotboll.se/allsvenskan/person/?fplid=453737
http://www.uefa.com/uefachampionsleague/season=2015/clubs/player=250034742/index.html
Ruotsin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Olsen |
2 Lustig |
3 Lindelöf |
4 Granqvist |
5 Olsson |
6 Augustinsson |
7 Larsson |
8 Ekdal |
9 Berg |
10 Forsberg |
11 Guidetti |
12 Johnsson |
13 Svensson |
14 Helander |
15 Hiljemark |
16 Krafth |
17 Claesson |
18 Jansson |
19 Rohdén |
20 Toivonen |
21 Durmaz |
22 Kiese Thelin |
23 Nordfeldt |
Valmentaja Andersson
Ruotsin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Olsen |
2 Lustig |
3 Lindelöf |
4 Granqvist |
5 Bengtsson |
6 Augustinsson |
7 S. Larsson |
8 Ekdal |
9 Berg |
10 Forsberg |
11 Isak |
12 Johnsson |
13 Svensson |
14 Helander |
15 Sema |
16 Krafth |
17 Claesson |
18 Jansson |
19 Svanberg |
20 Olsson |
21 Kulusevski |
22 Quaison |
23 Nordfeldt |
24 Danielson |
25 J. Larsson |
26 Cajuste |
Valmentaja Andersson