stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isoposliinikukka
Aiheesta muualla

Puutarha.net: Isoposliinikukka (Hoya carnosa) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Hoya carnosa (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Hoya carnosa (englanniksi)
Flora of China: Hoya carnosa (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Hoya carnosa (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Hoya carnosa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Hoya carnosa:  Wikidata: Q134347  Wikispecies: Hoya carnosa  APNI: 84594  CoL: 3MRLT  EoL: 581249  EPPO: HOYCA  FNA: 200018633  FoC: 200018633  GBIF: 3170438  GRIN: 103205  iNaturalist: 129523  IPNI: 107308-3  IRMNG: 10592408  ITIS: 30359  MoBotPF: 276833  NCBI: 206227  NZOR: 6899c5f9-1f6e-4855-9a72-9c6e77264b7f  Open Tree of Life: 790018  PalDat: Hoya_carnosa  Plant List: kew-2854103  PLANTS: HOCA6  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:107308-3  RHS: 8852  Tropicos: 2600104  WFO: wfo-0000725176 
Asclepias carnosa:  Wikidata: Q38451281  APNI: 248425  IPNI: 94158-1  IRMNG: 10023815  ITIS: 509210  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:94158-1  Tropicos: 2602982
William Harris Crawford

| William Harris Crawford |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. helmikuuta 1772 Amherstin piirikunta (nykyään Nelsonin piirikunta), Virginia, Brittiläinen Amerikka
Kuollut: 15. syyskuuta 1834 (62 vuotta) Elberton, Georgia, Yhdysvallat
William Harris Crawford (24. helmikuuta 1772 Amherstin piirikunta (nykyään Nelsonin piirikunta), Virginia, Brittiläinen Amerikka – 15. syyskuuta 1834 Elberton, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi sotaministerinä  1815–1816 ja valtiovarainministerinä 1816–1825. Hän pyrki Yhdysvaltain presidentiksi vuoden 1824 vaaleissa.
Elämä ja ura

Crawfordin ollessa seitsemänvuotias hänen vanhempansa muuttivat Edgefieldin piirikuntaan Etelä-Carolinaan ja neljä vuotta myöhemmin Columbuksen piirikuntaan Georgiaan. Hänen isänsä kuolema vuonna 1788 jätti perheen vähävaraisiin oloihin, ja William yritti tienata opettamalla koulua kuuden vuoden ajan. Sen jälkeen hän opiskeli kaksi vuotta Moses Waddelin Carmel Academyssä, toimi jonkin aikaa Augustassa koulun rehtorina ja avasi vuonna 1799 asianajotoimiston Lexingtonissa. Vuosina 1803–1807 hän oli Georgian osavaltion edustajainhuoneen jäsen. Hän kävi tuolloin poliittisiin riitoihin liittyen kaksi kaksintaistelua, joista toisessa hän tappoi vastustajansa ja toisessa haavoittui ranteeseensa.
Vuosina 1807–1813 hän oli Yhdysvaltain senaatin jäsen, jonka väliaikainen puheenjohtaja hän oli maaliskuusta 1812 maaliskuuhun 1813. Crawford kannatti Yhdysvaltojen sodanjulistusta Britanniaa vastaan vuonna 1812, tullitariffia ja Yhdysvaltain keskuspankin toimivallan laajentamista. Vuonna 1813 hän kieltäytyi sotaministerin virasta, ja toimi 1813–1815 Ranskan hovissa Yhdysvaltain lähettiläänä. Vuonna 1815 presidentti James Madison nimitti Crawfordin sotaministeriksi ja vuotta myöhemmin valtiovarainministeriksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1825. Vuonna 1820 hän laati neljän vuoden toimikausilain, joka rajoitti tuhansien virkamiesten toimikauden neljään vuoteen ja edisti näin Spoils-järjestelmän kehittymistä. Vuoden 1816 presidentinvaaleissa Crawford oli johtava presidenttiehdokas, mutta James Monroe valittiin, ja tämä säilytti Crawfordin valtiovarainministerinä. Monroe valittiin uudelleen lähes ilman vastustusta vuonna 1820. Vuoden 1824 presidentinvaaleissa Crawford oli jälleen ehdokkaana John Quincy Adamsin, Henry Clayn ja Andrew Jacksonin ohella. Crawford voitti puoluekokouksen äänestyksen, mutta sen valinta osoittautui merkityksettömäksi. Vaalien aikaan Crawford oli halvaantunut ja lähes sokea aivohalvauksen seurauksena. Vaikka hänen kannattajansa väittivät, että hänen tilansa oli paranemassa, hän sijoittui vasta kolmanneksi Adamsin ja Jacksonin jälkeen. Adams pyysi Crawfordia jatkamaan valtiovarainministerinä, mutta hän kieltäytyi. Hän toipui niin, että hänestä tuli vuonna 1827 Georgiassa piirituomari, mutta hän kuoli virassa ollessaan 15. syyskuuta 1834.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William Harris Crawford Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain valtiovarainministerit |
| --- | --- | --- |
|  Hamilton  Wolcott  Dexter  Gallatin  Campbell  Dallas  Crawford  Rush  Ingham  McLane  Duane  Taney  Woodbury  Ewing  Forward  Spencer  Bibb  Walker  Meredith  Corwin  Guthrie  Cobb  Thomas  Dix  Chase  Fessenden  McCulloch  Boutwell  Richardson  Bristow  Morrill  Sherman  Windom  Folger  Gresham  McCulloch  Manning  Fairchild  Windom  Foster  Carlisle  Gage  Shaw  Cortelyou  MacVeagh  McAdoo  Glass  Houston  Mellon  Mills  Woodin  Morgenthau  Vinson  Snyder  Humphrey  Anderson  Dillon  Fowler  Barr  Kennedy  Connally  Shultz  Simon  Blumenthal  Miller  Regan  Baker  Brady  Bentsen  Rubin  Summers  O'Neill  Snow  Paulson  Geithner  Lew  Mnuchin  Yellen  |  Hamilton  Wolcott  Dexter  Gallatin  Campbell  Dallas  Crawford  Rush  Ingham  McLane  Duane  Taney  Woodbury  Ewing  Forward  Spencer  Bibb  Walker  Meredith  Corwin  Guthrie  Cobb  Thomas  Dix  Chase  Fessenden  McCulloch  Boutwell  Richardson  Bristow  Morrill  Sherman  Windom  Folger  Gresham  McCulloch  Manning  Fairchild  Windom  Foster  Carlisle  Gage  Shaw  Cortelyou  MacVeagh  McAdoo  Glass  Houston  Mellon  Mills  Woodin  Morgenthau  Vinson  Snyder  Humphrey  Anderson  Dillon  Fowler  Barr  Kennedy  Connally  Shultz  Simon  Blumenthal  Miller  Regan  Baker  Brady  Bentsen  Rubin  Summers  O'Neill  Snow  Paulson  Geithner  Lew  Mnuchin  Yellen  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  US Congress 
Muut:  NARA  SNAC 2
Heksyyliasetaatti

| Heksyyliasetaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  142-92-7
PubChem CID:  8908
SMILES:  CCCCCCOC(=O)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H16O2
Moolimassa:  134,128 g/mol
Sulamispiste:  -80 °C
Kiehumispiste:  171,5 °C
Tiheys:  0,873 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,511 g/l (25 °C)
Heksyyliasetaatti (C8H16O2) on estereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hajuste- ja aromiaineena sekä liuottimena. Luonnossa heksyyliasetaattia esiintyy useissa hedelmissä ja marjoissa, esimerkiksi vadelmassa, omenassa, päärynöissä ja persikoissa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa heksyyliasetaatti on väritöntä nestettä, jolla on hedelmäinen tuoksu. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin useaan orgaaniseen liuottimeen, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin.
Heksyyliasetaattia valmistetaan heksanolin ja etikkahapon esteröintireaktiolla happaman katalyytin läsnäollessa. Etikkahapon sijaan voidaan käyttää myös etikkahappoanhydridiä.
Heksyyliasetaattia käytetään tuomaan hajusteisiin hedelmäistä tuoksua. Yhdistettä käytetään lisäksi maalien, selluloosaestereiden ja hartsien liuottimena.
Luettelo Pohjois-Amerikan kaupungeista väestön mukaan kaupunkirajojen sisällä

Tämä on luettelo Pohjois-Amerikan suurimmista kaupungeista. Sijoitukset perustuvat kaupunkien hallinnollisten rajojen sisällä oleviin väestömääriin  toisin kuin kaupunkialueisiin tai metropolialueisiin  joilla on välttämättä suurempi väestö.
Lihavoitu edustaa maan suurinta kaupunkia kursivoitu pääkaupunkia.
Kuwaitin emiiri

Kuwaitin emiiri on Kuwaitin monarkki ja valtionpäänmies. Kuwaitin hallitsijat ovat kuuluneet  Al Sabahin sukuun 1700-luvulta alkaen. Emiiri valitaan hallitijasuvun joukosta, emiiri vallitsee kruununprinssin ja parlamentti vahvistaa nimitykset.
Vuodesta 1752 maata hallinneet emiirit on lueteltu oheisessa taulukossa.
| Nimi | Valtakausi | Kuva |
| --- | --- | --- |
| Sabah I ibn Jabir al-Sabah | 1752 – 1762 |  |
| Abdullah I ibn Saba al-Sabah | 1762 – 1814 |  |
| Jabir I ibn Abdullah al-Sabah | 1814 – 1859 |  |
| Sabah II ibn Jabir al-Sabah | 1859 – 1866 |  |
| Abdullah II ibn Sabah al-Sabah | 1866 – 1892 |  |
| Muhammad ibn Sabah al-Sabah | 1892 – 1896 |  |
| Mubarak I ibn Sabah al-Sabah | 1896 –  1915 |  |
| Jabir II al-Mubarak al-Sabah | 1915 –  1917 |  |
| Salim al-Mubarak al-Sabah | 1917 – 1921 |  |
| Ahmad al-Jabir al-Sabah | 1921 – 1950 |  |
| Abdullah III al-Salim al-Sabah | 1950 –  1965 |  |
| Sabah III al-Salim al-Sabah | 1965 – 1977 |  |
| Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah | 1977 – 2006 |  |
| Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabah | 2006 – 2006 |  |
| Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabah | 2006 – 2020 |  |
| Nawaf al-Ahmad al-Jabir al-Sabah | 2020 – 2023 |  |
| Mishal al-Ahmad al-Jabir al-Sabah | 2023 alkaen |  |
Aiheesta muualla

Al Sabah family Encyclopedia of the Modern Middle East and North Africa. . Encyclopedia.com.
No Man’s Band

No Man’s Band yhdellä alkuperäisjäsenellä ja kahdella sairaustapaustuuraajalla varustettuna.
No Man’s Band ("NMB") on jyväskyläläinen rockyhtye, jonka ensi-EP ilmestyi 1998.
Yhtye on tunnettu energisistä live-esiintymisistään. Sanoituksissaan yhtye käsittelee suomalaisen miehen kipuilua elämän aallokossa. Kaiken takana kuitenkin nähdään Korkeimman auttava käsi. Yhtye keikkaili ahkerasti niin maallisissa kuin kristillisissä tapahtumissakin.
Tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Pelipöytä", "Suojelusenkeli", "Helmiä sioille" ja "Pikkusisko".
No Man’s Band julkaisi studioalbuminsa Pala Hollywoodia 5. toukokuuta 2010. Albumi nousi julkaisuviikollaan 19/2010 suomen virallisella listalle sijalle 25. ja Rumbalistan sijalle 2.
Yhtyeen solisti Miika Partala soittaa NMB:n lisäksi Deuteronomiumissa, Matkamiehissä, Stoner Kingsissä ja Icon Clanissa kuin myös Feiledissä.
No Man’s Band lopetti uransa Jyväskylän Tanssisali Lutakossa 28. maaliskuuta 2015.
No Man's Band teki keikan 30. maaliskuuta 2019 Helsingin Nosturissa. ja julkaisi samalla uuden kokoelmalevyn Tulin, Näin, Soitin.
No Man's Band lämmitteli Narniaa GoodMoodStock-festivaaleilla Pieksämäellä 30. marraskuuta 2019.
Syksyllä 2019 No Man's Band julkaisi joukkorahoituskampanjan mesenaatti.me-joukkorahoituspalvelussa. Kampanjan tähtäimessä oli uusi studioalbumi, joka julkaistiin 23. huhtikuuta 2021 kantaen nimeä Minä tapoin Jumalan.  Julkaisuviikollaan albumi nousi Suomen seisemänneksi myydyimmäksi fyysiseksi albumiksi.
Vuonna 2023 Miika Partala aloitti YouTube-tilillään "Partala Podcast" -sarjan, jossa hän käy läpi NMB:n tuotantoa albumi ja kappale kerrallaan.
Jäsenet

| --- | --- |
 Viimeinen tunnettu kokoonpano Miika Partala – laulu ja kitara  Jesse Kajanne – basso ja laulu  Matti Partala – rummut ja laulu  Tero Kurkimäki – kitara :  Entiset jäsenet Mikko Tuliniemi – kitara, laulu  Tapio Laakso – kitara, laulu 
Livekokoonpano
Miika Partala – laulu ja kitara
Jesse Kajanne – basso ja laulu
Matti Partala – rummut ja laulu
Tero Kurkimäki – kitara
Mikko Tuliniemi – kitara, laulu
Robert Etelämäki – koskettimet
Jore Rantalainen – rummut
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit No Man’s Band (2000)  Suolaa haavoihin (2000)  Helmiä sioille (2001)  Viattomuuden aika (2003)  Sielunvoittaja (2005)  Onnellinen pessimisti (2006)  Pala Hollywoodia (2010)  Minä tapoin Jumalan (2021)  Maailma hajoo (2024) Kokoelma-albumit Oppivuodet 1996–2001 (2001)  Kymmenen vuotta, päätä seinään (2006)  Tulin, näin, soitin (2019)  Jämät ja rippeet (2019) :  EP:t Viisas mies (1998)  Ne meidät erottaa taas (1999) Singlet ”Marjaana” (2000)  ”Suojelusenkeli” (2002)  ”Maailma on sun” (2004)  ”Neonvalotaivas” (2004)
Aiheesta muualla

http://www.nmb.fi
http://nmb.kicks-ass.net (Arkistoitu – Internet Archive)
The Kyiv Independent

| The Kyiv Independent |
| --- | --- |

Perustettu:  2021
Päätoimittaja:  Olha Rudenko
Kotikunta:  Kiova
Kotimaa:  Ukraina
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
The Kyiv Independent on ukrainalainen englanninkielinen uutissivusto, joka on perustettu vuonna 2021. Sivuston perusti joukko Kyiv Post -lehdestä erotettuja toimittajia. Lehti irtisanoi koko toimituksensa marraskuussa 2021 lehden omistajan ja työntekijöiden erimielisyyksien takia.
Sivusto on kertonut olevansa vastuussa ensisijaisesti juuri lukijoilleen ja pyrkivänsä siihen, että yhtiön omistavat ainakin osin sen omat toimittajat. Päätoimittajana toimii Olha Rudenko.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 uutissivuston seuraajamäärät Twitterissä lähtivät selvään nousuun: 2 000 ennen sotaa ja yli 1,6 miljoonaan vajaan viikon kuluttua hyökkäyksestä.
The Kyiv Independent rahoittaa toimintaansa muun muassa Patreon-sivuston kautta kerättävillä lahjoituksilla.
Siirtorata-alus

Siirtorata-alus on hypoteettinen avaruusalus. Se olisi pysyvästi kahden taivaankappaleen välisellä siirtoradalla eli ns. siirtokiertoradalla. Sitä käytettäisiin toistuvasti siirtymisiin näiden välisillä kappaleiden kiertoradoilta toiselle. Alus voisi olla hyvinkin massiinen, sillä radalle saannin jälkeen se lentäisi reittikorjauksia lukuunottamatta itsestään. Kappaleen kierrettyään se palaisi toisen luo vapaan paluun lentoradalla.
Kappaleiden väliselle lennolle tarvitsisi ottaa mukaan vain tarvittava "muuttuva" tavara. Siirtorata-aluksessa voisi olla esimerkiksi massiiviset säteilysuojat. Kappaleelta alukselle ja pois siirryttäisiin pienemmillä aluksilla.
Arthur Schwaniger analysoi symmetrisiä vapaan paluun ratoja vuonna 1963 .
Maa–Mars

Maa–Mars-siirtorata-aluksen matka-aika olisi noin 5 kuukautta. Käyttäen kahta erillistä eri radoilla olevaa alusta matka-aika olisi sama molempiin suuntiin. Maasta lähtien laukaisualus vaatisi nopeutta 6,7 km/s ja Marsista 9,8 km/s. Aldrin-siirtokiertoratana tunnettavan radan esitti 1985 Buzz Aldrin. Se kestäisi yhden synodisen kiertoajan.
Kaksi Aldrin-siirtokiertorataa, meno ja paluu.
Šaraf al-Dinin mausoleumi

| Šaraf al-Dinin mausoleumi |
| --- | --- |

Sijainti:  Rašidiya, Irak
Koordinaatit:  36°26′N, 41°52′E
Valmistumisvuosi:  1274
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Šaraf al-Dinin mausoleumi on 1200-luvulla eläneen jesidipäällikkö šeikki Šaraf al-Din Muhammadin hautarakennus Rašidiyan kylässä Sindžarin piirikunnassa Pohjois-Irakissa. Rakennus on Sindžarin alueen jesidipyhätöistä tärkein.
Rakennus

Šaraf al-Dinin mausoleumi sijaitsee pohjois-Irakin Sindžarin piirikunnassa Rašidiyan kylässä. Mausoleumin vieressä on kaksi tulirituaaleissa käytettyä pyhättöä (nishan). Itse mausoleumi on neliskulmainen ja se sisältää kaksi huonetta, eteistilan ja varsinaisen hautakammion. Hautakammion yllä on moniviisteinen kartiomainen ja kolmitasoinen kupoli. Sisäänkäyntejä rakennukseen on kaksi, yksi pääsisäänkäynti eteistilaan ja toinen pienempi hautakammion itäseinässä. Hautakammion keskellä on metrin korkuinen rukouspylväs (stûna mîraza), jolla poltetaan öljylamppuja. Mahdollsiesti se jäljittelee zarathustralaisten tulitemppelien alttareja. Eteistilassa on normaalit ikkunat, kun taas hautakammiossa on pieniä ikkunoita.
Käyttö ja historia

Mausoleumit ovat hautarakennsuten ohella jesidien eräänlaisia palvontapaikkoja ja jokaisessa jesidikylässä on tyypillisesti omat mausoleuminsa. Mausoleumeilla palvonnassa ei ole täysin tarkkoja sääntöjä, eivätkä jesidit ylipäätänsä järjestä julkisia uskonnollisia menoja Lališin ulkopuolella. Šaraf al-Dinin mausoleumi on yksi harvoista paikoista sen ulkopuolella, jossa on järjestetty paikallisia seremonoita. Šaraf al-Din Muhammad (1215–1257) oli Adawi-kurdien johtaja Sindžarin alueella ja jesidien perinteessä hänet on liitetty alueen käännyttämiseen jesidiläisyyteen. Hän kuoli taistelussa mongoleja vastaan vuonna 1257/1258. Mausoleumi on sen seinässä olevan arabiankielisen kirjoituksen mukaan rakennettu vuonna 1274.
Mausoleumi on Sindžarin jesidikohteista tunnetuin ja suosittu jesidipyhiinvaeltajien kohde. Ääri-islamilainen Isis-järjestö hyökkäsi lueelle elokuussa 2014. Paikallsiten joukkojen onnistui puolustaa temppeliä, kunnes Isis ajettiin alueelta joulukuuhun 2014 mennessä.
Solana

Solana on älysopimusalusta ja sen oma kryptovaluutta. Pörsseissä Solana-kryptovaluutasta käytetään lyhennettä SOL.
Solanan perusti ukrainalaissyntyinen, 1990-luvulla Yhdysvaltoihin muuttanut tietojenkäsittelytieteilijä Anatoly Yakovenko. Hankkeen ideointi aloitettiin syksyllä 2017. Sen lohkoketjun tuotantoversio MainNet julkaistiin maaliskuussa 2020. Kaupankäynti Solana-kryptovaluutalla alkoi kesällä 2020. Solana tuli tunnetuksi vuoden 2021 “härkämarkkinoilla”, joissa sen kurssi nousi yli satakertaiseksi ja siitä tuli ensimmäisen kerran yksi kymmenestä suurimmasta kryptovaluutasta. Vuonna 2022 Solana ajautui vaikeuksiin teknisten ongelmien ja FTX-pörssin kaatumisen johdosta. FTX:n perustaja Sam Bankman-Fried oli ollut Solanan suuri tukija. Alimmillaan Solanan arvo laski lähes 97 prosenttia vuoden 2021 huippulukemista. Vuonna 2023 Solanan arvo lähti uuteen voimakkaaseen nousuun. Vuonna 2024 Solanasta tuli suosittu alusta meemikolikoille. Teknisiä ongelmia koettiin jälleen lukemattomien kauppaa käyvien bottien estäessä suuren osan siirroista. Samana vuonna Solana lanseerasi uuden Firedancer-ohjelmiston. Solana on julkaissut myös oman Saga-älypuhelimensa vuonna 2022.
Solana käyttää proof of stake -konsensusalgoritmia ja proof of historyksi kutsuttua teknologiaa. Sillä on korkea skaalautuvuus ja korkea staking-aste. Liikkeellä olevalle kryptovaluutalle ei ole asetettu enimmäismäärää. Solanaa kehittelee Solana Labs -yhtiö, joka pitää päämajaansa San Franciscossa.
Solanan suurimmaksi meemikolikoksi nousi tammikuussa 2025 Official Trump (TRUMP) -niminen hanke, jonka lanseerauksesta ilmoitettiin Donald Trumpin sosiaalisen median tileillä. Trumpin meemikolikko nosti myös Solanan arvoa. 19. tammikuuta 2025 Solanan arvo teki siihenastisen ennätyksensä (294,33 Yhdysvaltain dollaria).
Rasmus Kainulainen

Rasmus Kainulainen (s. 1. helmikuuta 1997 Hollola) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti F-liigassa pelaavaa Esport Oilersia, jonne hän siirtyi vuonna 2019.Nykyään Kainulainen pelaa Sveitsin liigan Floorball Könizissä. Aiemmin hän pelasi liigaa lahtelaisessa LASB:ssa.
Kainulainen aloitti salibandyn pelaamisen Hollola-46 juniorijoukkueessa, jossa pelasi kaksi vuotta häntä vanhempien kanssa. Sieltä hän siirtyi LASB:iin, jossa pelasi kauteen 2018–2019 saakka. Kainulainen on pelannut 31 ottelua kansainvälisellä tasolla. Hän on erityisesti tunnettu juoksutaidostaan.
Rasmus Kainulaisen pikkuveli Justus Kainulainen on myös maajoukkuepelaaja, ja veljekset ovat pelanneet samoissa liigajoukkueissa.
Isoteutarin kartano

| Isoteutarin kartano> Stortötar gård |
| --- | --- |
 Isoteutarin kartano vuonna 1936
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Kartano
Valmistumisvuosi:  1846
Suunnittelija:  K. J. E. Gustafsson
Tyylisuunta:  Empire
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isoteutarin kartano (ruots. Stortötar gård) sijaitsee Lohjalla Uudellamaalla. Kartano on Isoteutarin kylän kantatalo ja entinen Biskopsin ratsutila. Nykyinen päärakennus on valmistunut 1800-luvulla. Isoteutarin kartano on nykyisin yksityisomistuksessa.
Historia ja arkkitehtuuri

Isoteutarin keskiakaisista omistajista tunnetaan lautamies Lauri vuodelta 1508, sekä Olli Laurinpoika vuodelta 1532. 1600-luvulla Isoteutariin yhdistettiin kolme eri tilaa. Kartanon yksi vaikutusvaltaisimmista omistajista lienee ollut kuninkaallinen rahastonhoitaja Thomas Teuterström, joka aateloitiin nimellä Adlercreutz. Hän omisti kartanon vuosina 1686–1710. Vuonna 1844 talo ostettiin perinnöksi. 1915 Isoteutariin yhdistettiin ratsutilan augmentit Mustapää, Simola ja Anttila, jotka olivat vuodesta 1759 toimineet kartanon lampuotitiloina. Vuonna 1694 Isoteutarin kartanolla ei esiinny lainkaan torppia. Vuonna 1800 torppia oli kolme ja vuonna 1900 yhteensä kuusi torppaa.Vuoden 1918 maanvuokralain nojalla Isoteutarin kartanosta erotettiin kaksi torppaa ja kaksi mäkitupaa. Isoteutarilla on ollut oma mylly.
Isoteutarin kartanolle johtaa pohjoisesta vanha tie, joka on osa Raaseporin linnatietä. Sen varrella on koivukuja, jonka koivut istutettiin 1890-luvulla.
Historia ja arkkitehtuuri > Päärakennus

Isoteutarin päärakennus on valmistunut 1845–1846. Hirsirakennuksen on suunnitellut konduktööri K. J. E. Gustafsson, ja sen alkuperäinen ulkoasu edusti puhdasta empire-tyyliä. Rakennusta korotettiin satulakattoisella poikkipäädylää vuonna 1896. Nykyisin empire-piirteet näkyvät yhä esimerkiksi ikkunoiden symmetrisessä sijoittelussa ja niiden koristeellisissa otsalaudoissa. Rakennuksen pihanpuoleisella sivulla on pariovin varustettu kuisti, jonka katolla on parveke. Päädyssä on toinen kuisti. Kartanon päärakennusta on peruskorjattu 1950-luvulla ja 1980-luvulla, jolloin Museovirasto oli mukana korjaussuunnittelussa. Rungosta jouduttiin vaihtamaan ainoastaan yksi hirsi. Vuosituhannen taitteessa vanha lateksimaalipinta hiottiin pois ja korvattiin pellavaöljymaalilla. Päärakennuksessa on säilynyt jäljellä vanhat lattialankut ja rossipohja. Päärakennuksessa on yhteensä 13 huonetta, joista 4 on tulisijoin varustettuja ullakkokamareita.
Alkuperäiseen sisustukseen on kuulunut muun muassa salin valko-vihreä empirekalusto, Kirkniemestä ostettu kustavilainen kattokruunu ja hopeamalja, vanha taffelipiano, sekä kullan ja sammalenvihreän värinen empirepeili ja marmorilevyllä varustettu konsolipöytä. Laamanni Adlercreutz on ostanut kartanoon peilin, jonka valkoisessa yläosassa on enkelikuvioita Tukholman hovista. Peilin kerrotaan kuuluneen prinssi Kaarle Augustille.
Päärakennusta ympäröi omenatarha, sekä 1700-luvulta peräisin oleva puisto.
Historia ja arkkitehtuuri > Muut rakannukset

Kartanon vanha päärakennus 1700-luvulta on säilynyt nykyisen päärakennuksen vieressä. Vanhaa päärakennusta korotettiin yhdellä kerroksella 1830-luvulla. Rakennuskantaan kuuluu lisäksi työväenasunto vuodelta 1910, harkkokivinen navetta vuodelta 1908, luonnonkivinen härkätalli vuodelta 1851, sekä kivinen viljamakasiini.
Omistajat

Lista Isoteutarin kartanon omistajista:
| Nimi | Vuodet | Lisätietoa |
| --- | --- | --- |
| Lauri | 1508 | lautamies |
| Olli Laurinpoika | 1532 |  |
| Bengt Larsson | 1540–1554 |  |
| Eskil Bengtsson | 1556–1605 |  |
| Erik Mårtensson | 1609–1654 | ratsumies |
| Anna Tomasdotter | 1654–1656 | Erikin leski |
| Tomas Jakobsson | 1662 |  |
| Tomas Eriksson | 1665 | Tomasin lanko |
| Henrik Eriksson | 1666–1695 | Tomasin veli, Koulumestari |
| Thomas Teuterström | 1686–1710 | aateloitu Adlercreutz, kuninkaallinen rahastonhoitaja |
| Thomasin perinkunta | 1710–1721 |  |
| Anna Katarina Adlermarckin lapset | 1722–1780 | Anna Thomasin tytär |
| Johan Reilin | 1781–1785 | kappalainen |
| Torsten Jägerhorn af Storby | 1786–1805 | kapteeni |
| Anders Collin | 1806–1810 | rovasti |
| Karl Henrik Adlercreutz | 1811–1832 | laamanni |
| Adlercreutzin perikunta | 1831–1865 |  |
| Johan Gustav Florin | 1865–1883 | Karl Aldercreutzin vävy, sotakamreeri |
| Karl Gabriel Thiodolf Rein | 1883–1919 | Johanin vävy, todellinen valtioneuvos |
Mathilda Schulman o.s. Rein & Hilda Maria Rein:
Valkoisen talon kansliapäällikkö

| Valkoisen talon kansliapäällikkö |
| --- | --- |
 The White House Chief of Staff
 
 
 Nykyinen Susie Wiles 20. tammikuuta 2025 lähtien
Nimittäjä:  Yhdysvaltain presidentti
Perustettu:  1961
Ensimmäinen:  John R. Steelman
Valkoisen talon kansliapäällikkö (engl. The White House Chief of Staff) on Valkoisen talon korkea-arvoisin työntekijä. Tehtävä on nykyinen vastine aiemmalle presidentin yksityissihteerille. Tehtävä virallistettiin presidentin avustajan nimikkeellä vuonna 1946, ja nykyisen nimensä se sai vuonna 1961.
Kansliapäällikkö on presidentin nimittämä ja tämän alainen virka, eikä nimitys vaadi senaatin vahvistusta.
Nykyinen kansliapäällikkö Susie Wiles astui tehtävään 20. tammikuuta 2025. Häntä edelsi Joe Bidenin hallinnon Jeff Zients.