stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maxime Gonalons

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. maaliskuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Vénissieux, Ranska
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: Granada
Pelinumero: 4
Junioriseurat
1997–2000: Villefranche
2000–2009: Lyon
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2017 | Lyon | 242 | (8) |
| 2017–2020 | Roma | 16 | (0) |
| 2018–2019 | → Sevilla (laina) | 10 | (0) |
| 2019–2020 | → Granada (laina) | 19 | (0) |
| 2020– | Granada | 27 | (0) |
Maajoukkue
| 2007–2008 | Ranska U19 | 7 | (0) |
| 2009–2010 | Ranska U21 | 7 | (0) |
| 2011–2015 | Ranska | 8 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. elokuuta 2021.
Maxime Gonalons (s. 10. maaliskuuta 1989) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista Granadaa. Oikeajalkainen Gonalons on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Gonalonsin äiti on iranilainen.
Ura > Seurajoukkueura

Gonalons aloitti ammattilaisuransa vuonna 2009 Olympique Lyonnaisissa. Hän teki debyytin seurassa Mestareiden liigan karsintaottelussa RSC Anderlechtiä vastaan elokuussa 2009. Samana vuonna hän teki ensimmäisen Mestareiden liiga-maalinsa Liverpool FC:tä vastaan Anfieldillä. Nykyään Gonalons toimii seuran kapteenina ja kuuluu myös avainpelaajiin, pelaten neljänä peräkkäisenä kautena vähintään 35 ottelua.
Ura > Maajoukkueura

Nuorten maajoukkueissa pelannut Gonalons teki debyyttinsä Ranskan jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2011 harjoitusottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa yhteensä seitsemän ottelua.
Käännös suomeksi
Markus Gander

| Markus Gander |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1989 (ikä 35) Sterzing, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Azzurri
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  89 kg
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  SSI Vipiteno (ITA-2/Italia/AlpsHL) HC Bolzano (Italia/EBEL) HC Pustertal-Val Pusteria (AlpsHL) SG Cortina (AlpsHL)
Markus Gander (s. 16. toukokuuta 1989 Sterzing, Italia) on italialainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Gander on SSI Vipitenon kasvatti. Hän oli kaudella 2004–2005 seuran U19-junioreiden paras maalintekijä 17 osumallaan, kuten myös seuraavalla kaudella 2005–2006, jolloin Gander sijoittui tehoilla 27+23=50 koko Italian U19-sarjan maalipörssissä kolmanneksi ja pistepörssissä neljänneksi. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan 15 ottelua Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie A2:ssa sekä yhden ottelun Vipitenon kakkosjoukkueessa Italian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2006–2007 Gander jakoi tehoilla 29+26=55 koko maan U19-juniorisarjan maalipörssin voiton HC Eppan Piratesin Lorenz Rögglin kanssa ja sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Hän jakoi myös pudotuspelien maalipörssin voiton 11 osumallaan HC Fiemmen Paolo Nicolaon kanssa. Gander voitti kauden päätteeksi Italian U19-sarjan mestaruuden, kuten myös seuraavan kauden 2007–2008 päätteeksi. Kauden 2008–2009 päätteeksi hän voitti Serie A2:n mestaruuden.
Kaudeksi 2009–2010 Gander siirtyi Yhdysvaltain NAHL-junioriliigan North Iowa Outlawsiin. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+16=28. Kaudeksi 2010–2011 Gander palasi taas Vipitenoon. Hän voitti kauden päätteeksi Serie A2:n mestaruuden ja oli nostamassa joukkuetta Serie A:han. Heinäkuussa 2011 Gander teki Vipitenon kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Serie A:n tulokaskaudellaan 2011–2012 hän teki 41 runkosarjaottelussa tehot 15+9=24 ja viidessä karsintasarjan ottelussa kaksi syöttöpistettä. Gander oli runkosarjassa Vipitenon kolmanneksi paras maalintekijä. Joukkue putosi kauden päätteeksi kuitenkin takaisin Serie A:een.
Gander siirtyi kaudeksi 2012–2013 jatkamaan Serie A -uraansa HC Bolzanon riveihin. Hän voitti kauden aikana Italian Supercupin ja edusti joukkuetta myös Continental Cupissa. Kaudeksi 2013–2014 Bolzano siirtyi pelaamaan monikansallista, itävaltalaisvetoista Erste Bank Eishockey Ligaa. Gander teki siellä ensimmäisellä kaudellaan runkosarjassa tehot 4+12=16. Hän voitti kauden päätteeksi EBEL:n mestaruuden. Kaudella 2015–2016 Gander toimi Bolzanon varakapteenina. Kausi 2017–2018 hänellä päättyi leukamurtumaan tammikuussa 2018. Gander voitti kauden päätteeksi kuitenkin EBEL:n mestaruuden.
Kaudeksi 2018–2019 Gander siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Alps Hockey Leaguen HC Val Pusteriaan.
Ura > Maajoukkueura

Gander edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2017, joista ensimmäisessä turnauksessa hän oli joukkueensa paras maalintekijä kahdella osumallaan ja jakoi Italian sisäisen tehotilaston voiton vain yhden ottelun pelanneen Patrick Bonan kanssa lukemalla 0. Gander pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2018, joista vuosien 2013, 2016 ja 2018 turnaukset päättyivät hopeaan. Hän pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisten karsintojen esikarsintaturnauksessa Gander jakoi Italian sisäisen tehotilaston voiton seitsemän muun pelaajan kanssa lukemalla +5. Yhteensä hän on pelannut 92 A-maaottelua tehipistein 14+12=26.
Gander pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2009 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti kultaa. Gander pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista ensimmäinen turnaus päättyi kultaan.
Margarita Ševtšenko

Margarita Ševtšenko (s. 29. elokuuta 1967 Syktyvkar) on venäläinen pianisti.
Ševtšenko opiskeli Moskovan konservatoriossa Vera Gornostajevan ja Lev Vlasenkon johdolla. Vuonna 1990 hän saavutti Corrado Rolleron kanssa jaetun neljännen sijan 12. kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa. Ševtšenko on esiintynyt Venäjällä, eri puolilla Eurooppaa, Israelissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Brasiliassa ja Etelä-Afrikassa. Kapellimestareita, joiden johdolla hän on soittanut, ovat olleet muiden muassa Vladimir Spivakov, Simon Rattle ja JoAnn Falletta. Hänen levyttämiensä teosten joukossa on ollut Franz Schubertin, Frédéric Chopinin, Ludwig van Beethovenin, Domenico Scarlattin ja muiden ohjelmistoa.
Ševtšenko on opettanut Clevelandin musiikki-instituutissa, Miami International Piano Festival Academyssa ja Michiganin osavaltionyliopistossa.
Theodor Luts

| Theodor Luts |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1896 Palamuse, Viro
Kuollut: 24. syyskuuta 1980 (84 vuotta) São Paulo, Brasilia
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja -kuvaaja
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Th. Lutz Tauno Luoto (pseudonyymi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Theodor Luts (14. elokuuta 1896 Palamuse, Viro – 24. syyskuuta 1980 São Paulo, Brasilia) oli virolaissyntyinen elokuvaohjaaja ja -kuvaaja. Hän oli Viron elokuvan ensimmäinen merkittävä hahmo, vaikkakin Viron tilanteen vuoksi hän loi uransa Suomessa. Hän kuitenkin teki merkittäviä virolaisia elokuvia, kuten isänmaallisen Noored kotkad
Elokuvaa Noored kotkad (1927) pidetään yleisesti Viron elokuvan kulmakivenä. Lutsin ohjaus Auringon lapset (Päikese lapsed, 1932) oli ensimmäinen virolainen täysimittainen äänielokuva. Virolais-suomalaisen yhteistuotannon tuottaja oli Lutsin kanssa Erkki Karu ja musiikin johto Georg Malmsténin.
Laman iskettyä Viroon 1930-luvulla Luts tuotti lähinnä dokumenttielokuvia valtion rahoittamalle elokuvastudiolle Eesti Kultuurifilmille ja loi myös menestyksekkään uran Suomessa, jossa hänestä tuli Suomi-Filmin pääkuvaaja. Lutsin Virossa tekemistä elokuvista on säilynyt 24, ja ne on tallennettu Viron elokuva-arkistoon.
Luts oli suomalaisen Fenno-Filmi-tuotantoyhtiön perustajaosakas. Virolaisena hän joutui kuitenkin internoinnin pelossa lähtemään salaa Suomesta, kun Moskovan välirauha solmittiin jatkosodan päätteeksi. Hän oli juuri saanut valmiiksi vakoilutrilogian kolmannen osan Hiipivä vaara, jonka tuottaja ja kuvaaja hän oli. Hän siirtyi ensin Ruotsiin ja sieltä Brasiliaan, jossa hän ohjasi 1950-luvulla elokuvan Caraça, Porta do Céu.
Lutsin puoliso oli Aksella Luts ja veli kirjailija Oskar Luts.
Filmografia

Noored kotkad 1927
Auringon lapset (Päikese lapsed) 1932 ohjaus, tuottaja, kuvaus, käsikirjoitus (kreditoimaton tekijä), leikkaus (kreditoimaton tekijä)
Voi meitä! Anoppi tulee 1933 kuvaus
Pikku myyjätär 1933 kuvaus, käsikirjoitus (kreditoimaton tekijä), leikkaus (kreditoimaton tekijä)
Pesäpallo, Suomen kansallispeli 1933 kuvaus
Ne 45000 1933 kuvaus
Meidän poikamme merellä 1933 kuvaus (kreditoimaton tekijä)
Herrat täysihoidossa 1933 kuvaus, käsikirjoitus (kreditoimaton tekijä)
Siltalan pehtoori 1934 kuvaus
Minä ja ministeri 1934 kuvaus
Laulu ja soitto on ilomme 1935 kuvaus
Kaikki rakastavat 1935 kuvaus
A.I.V. rehu 1935 kuvaus (nimellä Th. Lutz)
VMV 6 1936 kuvaus (kreditoimaton tekijä)
Vaimoke 1936 Kuva
Mieheke 1936 kuvaus
Herrain herkku jokamiehen ruuaksi 1936 kuvaus
Lapatossu 1937 kuvaus
Kuin uni ja varjo 1937 kuvaus
Koskenlaskijan morsian 1937 kuvaus
Autobussilla Budapestiin I-II 1937 esiintyjä
Tulitikkuja lainaamassa 1938 kuvaus
Rykmentin murheenkryyni 1938 kuvaus
Olenko minä tullut haaremiin 1938 kuvaus
Takki ja liivit pois! 1939 kuvaus
Lapatossu ja Vinski Olympia-kuumeessa 1939 kuvaus
Jumalan tuomio 1939 kuvaus
Helmikuun manifesti 1939 kuvaus
Eteenpäin – elämään 1939 kuvaus
Yövartija vain... 1940 kuvaus
SF-paraati 1940 kuvaus
Runon kuningas ja muuttolintu 1940 kuvaus
Jos oisi valtaa... 1941 kuvaus
Varjoja Kannaksella 1943 ohjaus, tuottaja (tuotannonjohto) (kreditoimaton tekijä)
Salainen ase 1943 ohjaus, käsikirjoitus (nimellä Tauno Luoto), tuottaja (kreditoimaton tekijä)
Maskotti 1943 tuottaja (tuotannonjohto) (kreditoimaton tekijä)
Hiipivä vaara 1944 kuvaus, tuottaja
Erehtyneet sydämet 1944 tuottaja
Suviyön salaisuus 1945 tuottaja
Caraca – A porta do ceu 1949 ohjaus
Aiheesta muualla

Lauri Tykkyläinen: / Luts, Theodor (1896-1980) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2005. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Masao Oka

| Masao Oka> 岡 正雄.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  岡 正雄
Syntynyt: 1898
Kuollut: 1982
Kansalaisuus:  japanilainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Wienin yliopisto
Tutkimusalue:  kansatiede, japanologia
Masao Oka (jap. 岡 正雄, 1898–1982) oli japanilainen kansatieteilijä ja Wienin yliopiston japanologi.
Oka opiskeli ennen toista maailmansotaa Wienissä ja sai siellä vaikutteita kaupungissa vaikuttaneelta antropologian koulukunnalta nimeltä Kulturkreis, joka painotti erilaisten kulttuuripiirien erottamista. Oka ehdotti, että japanilainen kulttuuri on muodostunut viiden erillisen kulttuuripiirin vaikutuksesta. Vaikka monet Okan ajatuksista on myöhemmin kumottu, niin hänen vaikutuksensa oli merkittävä. Häntä seuranneet kansatieteilijät käyttivät tutkimuksissaan Japanin kulttuurhistoriasta samantapaisia kulttuuripiirejä, jotka yhdistyivät Japanissa maalle ominaiseksi kulttuuriksi.
Maurice Kottelat

Maurice Kottelat (s. 1957 Delémont, Sveitsi) on sveitsiläinen Euraasian makean veden kaloihin erikoistunut iktyologi.
Kottelat suoritti vuonna 1987 luonnontieteiden kandidaatin tutkinnon Neuchâtelin yliopistossa ja vuonna 1989 tohtorintutkinnon Amsterdamin yliopistossa. Vuonna 1980 hän  hän aloitti Thaimaassa kenttätutkimuksensa Itä-Aasian ja Indonesian makean veden kaloista. Vuonna 1997 hän laati tärkeän katsauksen siikojen suvusta (Coregonus). Yhdessä Tan Heok Huin kanssa hän työskenteli Sumatrassa, missä he mm. löysivät yhtenä maailman pienimmistä kalalajeista pidetyn Paedocypris progenetica -lajin. Vuonna 2007 Kottelat julkaisi Euroopan sisävesikalaston kattavan Handbook of European Freshwater Fishes -teoksen yhdessä Jörg Freyhofin kanssa. Kottelat oli jo vuoteen 2006 mennessä kuvaillut yli 440 tieteelle uutta kalalajia.
Vuonna 2006 Kottelat sai Neuchâtelin yliopiston kunniatohtorin arvon. Kottelat on ollut European Ichthyological Societyn presidentti  (1997–2007, 2012-) ja International Commission on Zoological Nomenclaturen komissaari (2006-). Kottelatilla ei ole enimmällä osalla urastaan ollut akateemista virkaa, vaan hän on työskennellyt freelance-taksonomina.
Julkaisuja

1990 Maurice Kottelat: Indochinese Nemacheilines, a revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. 180 text-figures. 8vo, pp. 262
1996 Maurice Kottelat & Tony Whitten: Freshwater Biodiversity in Asia: With Special Reference to Fish
1997 Maurice Kottelat: European Freshwater fishes. An heuristic checklist of the freshwater fishes of Europe (exclusive of former USSR), with an introduction for non-systematists and comments on nomenclature and conservation. Biologia (Bratislava) Sect. Zool., 52 (Suppl.):1-271.
1997 Maurice Kottelat: Freshwater Fishes of Western Indonesia and Sulawesi
1998 Maurice Kottelat: Fishes of Brazil - An Aid to the Study of Spix and Agassiz's (1829-31) Selecta Genera et Species Piscium Brasiliensium
2001 Maurice Kottelat : Fishes of Laos
2001 Maurice Kottelat: Freshwater fishes of Northern Vietnam: A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in Northern Vietnam : with comments on systematics and nomenclature
2007 Maurice Kottelat & Jörg Freyhof: Handbook of European Freshwater Fishes. Tekijöiden julkaisema. ISBN 978-2-8399-0298-4
2012 Maurice Kottelat: Conspectus cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei) (Arkistoitu – Internet Archive) Raffles Bulletin of Zoology, Supplement 26: 1–199.
2013 Maurice Kottelat: The fishes of inland waters of Southeast Asia: a catalogue and core bibliography of the fishes known to occur in freshwaters, mangroves and estuaries. Raffles Bulletin of Zoology, Supplement 27: 1-663.
Käännös suomeksi
May Allison

Allison vuonna 1921.
May Allison (14. kesäkuuta 1890 – 27. maaliskuuta 1989) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Allison syntyi Rising Fawnissa, Georgiassa, ja teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1914.[lähde? ] Ensimmäisen elokuvaesiintymisensä hän suoritti Theda Baran tähdittämässä mykkäelokuvassa A Fool There Was (1915).
Ensimmäisen maailmansodan aikana Allison esiintyi lukuisissa menestyselokuvissa Harold Lockwoodin vastanäyttelijänä. Yhteistyö kuitenkin päättyi pian, kun Lockwood sairastui espanjantautiin ja kuoli vuonna 1918, ainoastaan 31 vuoden iässä.
Allison jatkoi elokuvauraansa 1920-luvulla. Viimeiseksi elokuvaksi ennen vetäytymistä jäi Kuka hän oli? (The Telephone Girl, 1927). Näyttelijällä oli elämänsä aikana neljä avioliittoa, joista pisin kesti Carl Norton Osbornen kanssa yli 40 vuoden ajan tämän kuolemaan 4. toukokuuta 1982 saakka.[lähde? ]
Vanhana Allison vietti suuren osan ajastaan huvilallaan Bermudan Tucker's Townissa. Hän oli myös Clevelandin orkesterin suojelija[lähde? ] ja kuoli 98-vuotiaana Ohion Bratenahlissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta May Allison Wikimedia Commonsissa
Teo Fabi

| Teo Fabi |
| --- | --- |
 Teo Fabi Euroopan GP:n harjoituksissa vuonna 1985.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1955 
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1982, 1984–1987
Talli(t):  Benetton, Brabham, Toleman
Kilpailuja:  71 (64 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  2
Paalupaikkoja:  3
Nopeimpia kierroksia:  2
MM-pisteitä:  23
Ensimmäinen kilpailu:  Etelä-Afrikan Grand Prix 1982
Viimeinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1987
Teodorico Fabi (tunnettu paremmin nimellä "Teo Fabi", s. 9. maaliskuuta 1955 Milano, Italia) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 71 osakilpailuun, joista hän saavutti kaksi palkintosijaa, kolme paalupaikkaa, kaksi kilpailun nopeinta kierrosta ja 23 MM-pistettä. Fabi ei kuitenkaan kertaakaan yltänyt kilpailussa voittajaksi.
Ura > Alkuvaiheet

Fabi harrasti talviurheilulajeja, mm. hiihtoa vuosina 1970-74 ja opiskelujen ohessa moottoripyörillä ajamista. Vuonna 1974 hän voitti kartingissa 100-kuutioisten Torneo Industrien ja Euroopan kartingmestaruuden vuotta myöhemmin. Hän voitti lisäksi vuonna 1977 Italian Formula Fordin 1600 sekä 2000 -sarjat.
Ura > Formula 3 ja 2

Fabi siirtyi vuonna 1977 kilpailemaan Formula 3 -luokissa, joissa saavutti 3 voittoa. Hänen paras tuloksensa oli sijoituksissa neljäs. Vuosina 1979-1980 hän ajoi Formula -luokissa saavuttaen jälleen 3 voittoa ja ollen parhaimmillaan sarjan kolmas.
Ura > Urheiluautosarjat

Fabi ajoi myös vuosina 1978-79 Formula Pacific -sarjassa ja voitti sarjan mestaruuden. Hän yritti saada paikan Formula 1:stä jo vuonna 1981 RAM-tallin, mutta talli valitsi hänen sijastaan Derek Dalyn. Pettynyt Fabi siirtyi ajamaan CanAm -sarjaan samana vuonna, jossa voitti neljä kertaa sijoittuen sarjan lopputuloksissa toiseksi.
Ura > Formula 1

Fabi kilpaili ensimmäistä kertaa Formula ykkösissä vuonna 1982 Etelä-Afrikan Grand Prix´ssa Toleman-tallin autolla. Kausi sujui vaisusti ja Fabin oli yleensä tyydyttävä kilpailusta karsiutumiseen ja jos hän selvitti karsinnan, kilpailussa hän ei kertaakaan selvittänyt tietään ruutulipulle asti. Seuraavaksi vuodeksi hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan kilpailemaan ja osallistui Indy 500 -kilpailuun, jossa hän saavutti heti paalupaikan.
Fabi palasi takaisin Formula 1 -sarjaan kaudeksi 1984, tällä kertaa Brabham-tallissa, mutta jatkoi edelleen myös CART-sarjassa. Tämän vuoksi kolmessa F1-kilpailussa Teon tilalla ajoi hänen veljensä Corrado Fabi, Teon ollessa ajamassa CART-kilpailua. Teo Fabi ajoi kerran kolmanneksi, saavutti kaksi muuta pistesijaa ja sijoittui 9 MM-pisteen turvin kuljettajien MM-sarjassa sijalle 12. Maaliin Fabi ylsi neljä kertaa. Seuraavaksi kaudeksi Fabi siirtyi takaisin Toleman-talliin, jossa oli aloittanut F1-uransa. Kausi sujui edellisvuotta heikoimmin ja Fabi ei saavuttanut yhtään MM-pistettä, mutta valtasi kertaalleen paalupaikan.Parhaimmillaan Fabi oli kahdestoista Italian GP:ssä.
Kaudet 1986 ja 1987 Fabi jatkoi Benettoniksi nimensä vaihtaneessa entisessä Toleman-tallissa. Kaudella 1986 hän saavutti kaksi paalupaikkaa ja kaksi MM-pistettä. Viimeiseksi jäänellä Formula 1 -kaudellaan 1987 hän teki uransa parhaan tuloksen pisteiden valossa. Fabi ajoi kertaalleen kolmanneksi ja lisäksi neljästi pisteille saavuttaen 12 MM-pistettä ja yhdeksännen sijan kuljettajien MM-sarjassa.
Ura > Muut sarjat

Formula 1 -uran jälkeen Fabi palasi vuonna 1988 ajamaan Indycaria. Vuoden 1990 Indycar -kautta varjosti Porsche -tallin pyrkimys rakentaa runko kokonaan hiilikuidusta, mikä sai kilpailevat tallit boikotoimaan hanketta ja Porsche joutui käyttämään vanhempaa malliaan sen sijasta. Fabi päätti siirtyä World Sportscar -sarjaan ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 1991. Fabi ajoi myös Le Mansin 24 tunnin ajoja vuosina 1980, 1982-83 sekä 1991-93.
Liike-elämä

Fabi johti veljensä Corradon kanssa suvun talkkikaivosyritystä 1980-luvulla.
Muuta

Fabin poika Stefano on myös kilpa-ajaja, joka on ajanut, mm. Formula 3 -sarjaa vuosina 2002-2003.
Formula 1 -tulokset kilpailuittain

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta.
| Kausi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982 | Toleman | Toleman  TG181C | Hart 415T S4(turboahdettu) | RSA DNQ | BRA DNQ | USW DNQ | SMR NC | BEL Kesk. | MON DNPQ | USE  | CAN  | NED DNQ | GBR Kesk. | FRA Kesk. | GER DNQ | AUT Kesk. | SUI Kesk. | ITA Kesk. | LVS DNQ | - | 0 |
| 1984 | Brabham | Brabham BT53 |  BMW M12 S4(turboahdettu) | BRA Kesk. | RSA Kesk. | BEL Kesk. | SMR Kesk. | FRA 9 | MON  | CAN  | USE 3 | USA  | GBR Kesk. | GER Kesk. | AUT 4 | NED 5 | ITA Kesk. | EUR Kesk. | POR  | 12. | 9 |
| 1985 | Toleman | Toleman TG185 | Hart 415T S4(turboahdettu) | BRA  | POR  | SMR  | MON Kesk. | CAN Kesk. | USA Kesk. | FRA 14 | GBR Kesk. | GER Kesk. | AUT Kesk. | NED Kesk. | ITA 12 | BEL Kesk. | EUR Kesk. | RSA Kesk. | AUS Kesk. | - | 0 |
| 1986 | Benetton | Benetton B186 |  BMW M12 S4(turboahdettu) | BRA 10 | ESP 5 | SMR Kesk. | MON Kesk. | BEL 7 | CAN Kesk. | USE Kesk. | FRA Kesk. | GBR Kesk. | GER Kesk. | HUN Kesk. | AUT Kesk. | ITA Kesk. | POR 8 | MEX Kesk. | AUS 10 | 15. | 2 |
| 1987 | Benetton | Benetton B187 | Ford Cosworth GBA V6 (turboahdettu) | BRA Kesk. | SMR Kesk. | BEL Kesk. | MON 8 | USA Kesk. | FRA 5 | GBR 6 | GER Kesk. | HUN Kesk. | AUT 3 | ITA 7 | POR 4 | ESP Kesk. | MEX 5 | JPN Kesk. | AUS Kesk. | 9. | 12 |
Markojuhani Rautavaara

Markojuhani Rautavaara (s. 19. heinäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen lauluntekijä. Hän on esiintynyt vuodesta 1975 Suomessa, Ruotsissa, Saksassa, Venäjällä, Ranskassa ja Sveitsissä. Tällä hetkellä Markojuhani keikkailee trubaduurina, Jukka Jyllin kanssa Rautavaara & Jylli duossa, Rautawenhossa yhdessä Susan Ahon kanssa sekä Markojuhani Rautavaara & Studio-orkesterin kanssa. Hän on aloittanut  uuden Blues Seminaari tapahtuman blues managerina Kajaanissa 2023. Rautavaara on toiminut yhdessä Sinikka Ala-Leppilammen kanssa taiteellisena johtajana Hailuodon Musiikkipäivillä. Hänen isänsä oli säveltäjä Einojuhani Rautavaara ja äitinsä laulaja Mariaheidi Rautavaara.
Yhtyeitä

Kärsäräkä 1973–1979
Suopo 1979–1981
Yksinäiset Sielut 1979–1981
Tanssiorkesteri Markojuhani Rautavaara 1980–1985
Arosusi 1986–1988
Rautavaara 1989–1990
Capacala 1991–1998
Cosmo-Music-Band 2009
Rautavaara Worldorchestra 2009
Markojuhani Rautavaara & Tekosyyttömät 2010
Rautavaara & Teräskielet 2015
Irish Caps 2017
Markojuhani Rautavaara & Studio-orkesteri 2020-
Duo Rautawenho 2020-
Rautavaara & Jylli 2021-
Tuotanto

Kärsäräkä Rockraportti 1978 (1978)
Tanssiorkesteri Markojuhani Rautavaara Yliannostus (CBS, 1983)
Rautavaara "Sytytä valo" (Vaara, 1990)
Capacala Koiran elämää (Amigo, 1993)
Markojuhani Rautavaara Valheita & Totuuksia (Flamingo, 1993)
Markojuhani Rautavaara & Keystone Cops Ruostuneet vanteet ja himmenneet lyhdyt (Olarin musiikki, 1997)
Ina Sanfilippo Cimbal Impressions (Roima, 2005)
In memory of Rick Abao Riding the Sun (MOR, 2006)
Rautavaara Worldorchestra Puukko (Pilfink, 2008)
Cosmo-Music-Band Scenting Sounds (Cosmomusic, 2009)
Markojuhani Rautavaara & Tekosyyttömät III (Turenki Records, 2010)
Cosmo Music Band "The Sounding Rainbow" (Cosmomusic 2012)
Markojuhani Rautavaara & Jousikvintetti "Viimeisen virran soutaja" Einojuhani Rautavaaran jousisovituksilla (Turenki Records 2014)
Markojuhani Rautavaara Lauluja Käärmesaaresta (Turenki Records 2015)
Säveltäjämestari Einojuhani Rautavaaran 85-vuotisjuhlakonsertti (Oulun yliopisto 2015)
Markojuhani Rautavaara Merisää (Emsalö Music 2020)
Markojuhani Rautavaara  "Pyhämaan Paula" (Emsalö Music 2021)
Markojuhani Rautavaara "Kalastajan aamu" (Emsalö Music 2022)
Kokoelmalevyt
Suomi Rock & Roll....1984
Amigosounds....1994
Tähti CD4 1996
Aitoja helyjä 2...2008
Tien kulkijat....2011
Tahto ja voima....2011
Kultakiekko....2011
Wanha Jokela....2011
Maaseutumusiikkia vol.1....2011
Lasten inkkarikesä....2012
Hauskaa joulua....2012
Maaseutumusiikkia vol.2....2013
Hyvät, pahat ja rumat....2013
Tätä Suomi soittaa....2014
Juurevaa joulua....2018
Michael Rodríguez

Michael Rodríguez Gutiérrez (s. 30. joulukuuta 1981, Cacao, Alajuela) on costaricalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Rodríguez on vuodesta 2001 edustanut kotimaansa LD Alajuelensea. Alajuelensessa hän on voittanut Costa Rican mestaruuden 2002, 2003 ja 2005 sekä CONCACAF Champions' Cupin vuonna 2004.
Michael Rodríguez oli mukana alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Argentiinassa vuonna 2001 ja Costa Rican olympiajoukkueessa Ateenassa 2004. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 11. helmikuuta 2006 Etelä-Koreaa vastaan. Rodríguez oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa, mutta ei päässyt kentälle yhdessäkään ottelussa. Hän on pelannut kolme maaottelua (tilanne 20. kesäkuuta 2006).