stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Navahrudak

| Navahrudak (Навагрудак) Новогрудок, Novogrudok |
| --- | --- |
 Rakennuksia toriaukion laidalla.
 lippu:  vaakuna
 Navahrudak
 Koordinaatit: 53.6014°N, 25.8283°E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Hrodnan alue
Maininta:  1044lähde?
Korkeus:  235–320 m
Väkiluku (10/2009)  ():  29 336
Aikavyöhyke:  UTC+3
Postinumero:  231400-231249 (piiri)
Suuntanumero(t):  +375-1597 (ulkomailta), 8-01597 (maan sisäinen)
 
 novogrudok.grodno-region.by/en 
 Navahrudakin piirin sivut (englanniksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Navahrudak (valkoven. Навагру́дак) eli Novogrudok (ven. Новогру́док; liett. Naugardukas, puol. Nowogródek) on historiallinen kaupunki läntisellä Valko-Venäjällä Hrodnan alueella. Sen perustamisajankohdaksi mainitaan usein vuosi 1116, ja historiallisissa asiakirjoissa kaupunki mainitaan ensi kerran vuonna 1252 (toisen tiedon mukaan jo 1044).
Vuoden 2009 väestönlaskennan aikaan kaupungin asukasluku oli 29 336.
Asukasluvun kehitys

| Vuosi | 1840 | 1897 | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2009 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&03743.&&&&003 743 | &&&&&&&&&&&07887.&&&&007 887 | &&&&&&&&&&011335.&&&&0011 335 | &&&&&&&&&&012624.&&&&0012 624 | &&&&&&&&&&019374.&&&&0019 374 | &&&&&&&&&&022423.&&&&0022 423 | &&&&&&&&&&029506.&&&&0029 506 | &&&&&&&&&&029336.&&&&0029 336 |

Näkemys historiallisesta Navahrudakin linnoituksesta aikoinaan.
Navahrudakin linnoituksen raunioita nykykaupungin keskustassa.
Navahrudakin katolinen kirkko.
Ortodoksinen kirkko.
Kaupungin pientaloaluetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Navahrudak Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kuvaus - bycity.org (englanniksi)
Kaupungin kartta bycity.org (venäjäksi)
Kaupunkiin sijoittunut portaali Novogrudok (venäjäksi)
Hrodnan alueen viralliset sivut Navahrudakin piiristä region.grodno.by (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, valkovenäjäksi, venäjäksi)
Tietoa kaupungista Belarusguide (englanniksi)
Valkovenäläinen sääennuste Navahrudakiin pogoda.by (venäjäksi)
Valokuvia kaupungista Radzima.org (englanniksi)
Primitiivinen kommunismi

Primitiivisellä kommunismilla voidaan tarkoittaa sitä yhteiskuntarakennetta, joka vallitsi varhaisten metsästäjä-keräilijäheimojen keskuudessa. Primitiivisessä yhteiskuntarakenteessakenen mukaan? erottuivat periaatteessa kaikki nykyisen kommunismin tavoitteet.
Primitiivisessä kommunismissa kaikki yhteisön jäsenet osallistuivat yhteisesti ja tasavertaisesti ruoan hankintaan. Ruoka myös jaettiin yhteisesti kaikkien jäsenten kesken. Yksityisomaisuutta primitiivisissä yhteisöissä ei ollut, lukuun ottamatta vaatteita ja mahdollisia pieniä henkilökohtaisia esineitä kuten koruja. Aseet, työkalut ja vastaavat olivat primitiivisessä yhteisössä yhteisomistuksessa, ja niitä käytettiin vain yhteisön tarpeen mukaan. Juuri minkäänlaista materiaalin ylijäämää ei primitiivisessä yhteisössä päässyt syntymään. Valtiota ei ollut. Primitiivisessä kommunismissa yhteisö teki kaiken oman hengissä säilymisensä eteen, mutta suhtautui vihamielisesti muihin yhteisöihin, koska yleensä katsoi niiden kaventavan omia elinmahdollisuuksiaan.
Neoliittisen vallankumouksen voidaan katsoa olleen primitiivisen kommunismin loppu. Maanviljelyksen ja pysyvän asutuksen sekä parantuneiden elinolojen myötä alkoi väestö kasvaa räjähdysmäisesti ja tuotannossa alkoi syntyä ylijäämää. Syntynyttä suurta yhteiskuntaa ei voitu enää johtaa ilman ristiriitojen syntyä samaan tapaan kuin pieniä heimoja. Tämä johti vääjäämättä yksityisomistuksen lisääntymiseen. Suuremman yhteiskunnan synty ja ylläpito johtivat myös siihen, etteivät kaikki ihmiset voineet jatkaa hyödykkeiden tuottamista samaan tapaan kuin olivat primitiivisessä yhteisössä tehneet. Tämä taas johti ihmisryhmien erikoistumiseen sekä yhteiskuntaluokkien ja korkeakulttuurin syntyyn.
Niitä ryhmittymiä, jotka nykypäivänä tavoittelevat täysin samanlaisten esihistoriallisten primitiivikommunististen olojen palauttamista, kutsutaan anarkoprimitivisteiksi.
Seitsemännen portaan enkeli (elokuva)

| Seitsemännen portaan enkeli> Angela’s Ashes |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan Parker
Käsikirjoittaja:   Laura Jones  Alan Parker 
Perustuu:  Frank McCourtin romaaniin Seitsemännen portaan enkeli
Tuottaja:   David Brown  Scott Rudin 
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Michael Seresin
Leikkaaja:  Gerry Hambling
Pääosat:   Emily Watson  Robert Carlyle  Michael Legge 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Irlanti 
Tuotantoyhtiö:   Universal Studios  Paramount Pictures 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 25. joulukuuta 1999  Suomi 17. maaliskuuta 2000 
Kesto:  145 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  25 000 000 dollaria
Tuotto:  13 042 112 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seitsemännen portaan enkeli (engl. Angela’s Ashes) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-irlantilainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Alan Parker. Elokuvan pääosissa ovat Emily Watson, Robert Carlyle, Joe Breen, Ciaran Owens ja Michael Legge. Elokuva pohjautuu Frank McCourtin samannimiseen omaelämäkertaan.
Juoni

Seitsemännen portaan enkeli kertoo tarinan Frank McCourtista, jonka taloudelliset huolet ja perheen kokema tragedia ajoivat Amerikasta kotimaahan Irlantiin. Mahdollisimman kurjan lapsuuden mahdollistivat eritoten alkoholisoitunut isä, sanoinkuvaamaton köyhyys ja Irlannin ankarat, katoliset olot. Elokuva kuvaa Frankin elämää 1930- ja 1940-luvuilla Limerickissä, ja sen jälkeen tapoja joilla hän ansaitsi rahaa palatakseen unelmiensa maahan Yhdysvaltoihin.
Michael Leggen roolisuoritusta aikuistuvana Frankina ylistettiin paljon. Eritoten hänen kehuttiin mukautuvan rooliinsa viattomana teini-ikäisenä, joka aikuistuu perinteisten kasvuriittien kuten seksuaalisuuden ja kypsyyden mukana irlantilaisessa katolilaisympäristössä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joe Breen  | … |  Frank McCourt   |
|  Ciaran Owens  | … |  Frank McCourt   |
|  Michael Legge  | … |  Frank McCourt   |
|  Emily Watson  | … |  Angela Sheehan   |
|  Robert Carlyle  | … |  Malachy McCourt   |
|  Devon Murray  | … |  Malachy Jr. McCourt   |
|  Kerry Condon  | … |  Theresa Carmondy   |
|  Ronnie Masterson  | … |  Isoäiti Sheehan   |
|  Pauline McLynn  | … |  Aggie-täti   |
|  Liam Carney  | … |  Pa Keating -setä   |
|  Eanna MacLiam  | … |  Pat-eno   |
|  Susan Fitzgerald  | … |  Sisar Rita   |
|  Eamonn Owens  | … |  Quasimodo   |
|  Andrew Bennett  | … |  kertoja (ääni)   |
|  Alan Parker  | … |  tohtori Campbell   |
Aiheesta muualla

Seitsemännen portaan enkeli Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Seitsemännen portaan enkeli Elonet.
Ellen Key

Ellen Key
Ellen Karolina Sofia Key (11. joulukuuta 1849 Sundsholm, Ruotsi – 26. huhtikuuta 1926 Strand, Omberg, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, opettaja ja yhteiskunnallinen keskustelija naisasian piirissä. Keyn tunnetuin teos on Barnets århundrade (1900, suom. Tulevaisuuden kasvatus, 1907).
Key oli kirjallisuuspsykologi ja ajattelija. Hän toimi vuodesta 1883 luennoitsijana Tukholman työväenopistossa ja piti lisäksi esitelmiä niin koti- kuin ulkomaillakin yhteiskunnallisista, siveysopillisista ja kirjallishistoriallisista kysymyksistä.
Teokset

E. C. S. [= Ellen Key], I Finland och i Ryssland: några intryck. Stockholm: Bonnier, 1900. (Sarja: Ur det moderna samhällslifvet 20)
Teokset > Suomennetut teokset

Naidun naisen omistus-oikeudesta ja täysivaltaisuudesta: kaksi luentoa Helsingissä 16 ja 17 p. Syyskuuta 1887 . Helsinki: Holm, 1888. . (Public domain)
Alkuteos: Om eganderätt och myndighetet för den gifta kvinnan: tvänne föredrag, hållna i Helsingfors d. 16 och 17 sept. 1887.  Helsingfors:  Finsk kvinnoförening, 1888..
Kauneus kodeissa.  Suomentanut M:a H:n. Kuopio. Kuopion uusi kirjapaino, 1899..
Tulevaisuuden kasvatus ( Barnets århundrade ).  Suomentanut H. Arina. Helsinki:  Vihtori Kosonen, 1907. (20 s.).
Tulevaisuuden koulu ( Barnets århundrade ).  Suomentanut H. Arina. Helsinki:  Vihtori Kosonen, 1908. (40 s.).
Ajatuksia: (otteita kirjailijattaren teoksesta: Elonuria) . 1–3.  Suomentanut tekijän luvalla Aina Honkavaara. Eura:  Kustannusliike Osmo, 1909..
Kauneutta: kolme esitelmää.  Suomentanut Aina Honkavaara. Eura:  Kustannusliike Osmo, 1909..
Sivistys: muutamia näkökohtia.  Suomentanut Olga Tainio. Turku:  Sosialistin kirjapaino, 1909..
Yhteiskuntakauneus: (poimintoja).  Suomentanut Aina Honkavaara. Eura:  Kustannusliike Osmo, 1909..
Ihmissuvun lapsuuden ajoilta.  Suomentanut Uuno Talvio. Turku:  Sosialistinen kirjapaino-osuuskunta, 1910..
Individualismi ja sosialismi: joitakin ajatuksia harvalistosta ja enemmistöstä.  Suomentanut toisesta tarkastetusta painoksesta O. N.. Turku:  Sosialistinen kirjapaino-osuuskunta, 1908..
Vuosisatain unelmia: (poimintoja).  Suomentanut Aina Honkavaara. Eura:  Kustannusliike Osmo, 1910..
Kirjallisuutta

Jarno Paalasmaa: ”Lapsen vuosisata ja vapauspedagogiset periaatteet – Ellen Keyn radikaalit ajatukset ja lempeät kasvatusmenetelmät”, Maailman parhaat kasvatusajatukset.  Into Kustannus, 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ellen Key Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Ellen Key on Wikiaineistossa
Ellen Key -sivusto
Anna Levertin : Ellen Keytä tapaamassa, Suomen Kuvalehti, 13.12.1924, nro 50, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Nuori Ellen Key
Fisher King

| Fisher King> The Fisher King |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Terry Gilliam
Käsikirjoittaja:  Richard LaGravenese
Tuottaja:   Debra Hill  Lynda Obst 
Säveltäjä:  George Fenton
Kuvaaja:  Roger Pratt
Leikkaaja:  Lesley Walker
Pääosat:   Jeff Bridges  Robin Williams  Mercedes Ruehl  Amanda Plummer 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  137 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fisher King on Terry Gilliamin ohjaama vuonna 1991 ensi-iltansa saanut draamakomedia. Sen pääosissa ovat Jeff Bridges, Robin Williams, Mercedes Ruehl ja Amanda Plummer. Elokuvan nimi tulee Graalin maljaan liittyvästä Kalastajakuninkaan legendasta Kuningas Arthurin tarinoista.
Elokuva oli ehdolla muun muassa viiteen Oscariin ja Golden Globeen. Mercedes Ruehl voitti sekä parhaan naissivuosan Oscarin että Globen. Lisäksi Robin Williams sai parhaan miespääosapalkinnon Golden Globen kategoriassa komedia- tai musikaalielokuvat.
Juoni

Jack Lucas (Jeff Briges) on kyyninen ja pöyhkeä radion puheohjelman isäntä, joka masentuu lähes itsemurhan partaalle, kun hänen kommenttinsa ohjelmassa saavat psykoottisen soittajan tekemään manhattanilaisessa baarissa massamurhan.
Kolme vuotta myöhemmin Lucasin kimppuun hyökätään. Mielisairas koditon mies nimeltä Parry (Robin Williams) pelastaa Lucasin. Parry on etsimässä Graalin maljaa ja yrittää saada Lucasin mukaan auttamaan häntä. Parry tarvitsee Lucasin apua paitsi etsinnöissä, myös pelottavan hallusinaation, Punaisen ritarin karkottamisessa. Lucas suhtautuu ehdotukseen kielteisesti.
Lucasin ohjelmaan oli soittanut psykoottinen henkilö, joka oli luullut Lucasin kannustavan häntä verilöylyyn. Parry oli nähnyt massamurhan ja vaimonsa kuoleman. Kuultuaan tästä Lucasissa herää vastuuntunto ja hän päättää auttaa etsinnöissä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jeff Bridges  | … |  Jack Lucas	   |
|  Robin Williams  | … |  Parry	   |
|  Mercedes Ruehl  | … |  Anne Napolitano	   |
|  Amanda Plummer  | … |  Lydia Sinclair	   |
|  David Hyde Pierce  | … |  Lou Rosen   |
|  Michael Jeter  | … |  Koditon cabaret-laulaja   |
Palkintoja > Oscarit

Paras naissivuosa: Mercedes Ruehl
Ehdokkaana:
Paras miespääosa: Robin Williams
Paras alkuperäiskäsikirjoitus: Richard LaGravenese
Paras lavastus: Mel Bourne, Cindy Carr
Paras elokuvamusiikki: George Fenton
Palkintoja > BAFTAt

Ehdokkaana:
Paras naissivuosa: Amanda Plummer
Paras alkuperäiskäsikirjoitus: Richard LaGravenese
Palkintoja > Golden Globet

Paras miespääosa komediassa tai musikaalissa: Robin Williams
Paras naissivuosa: Mercedes Ruehl
Ehdokkaana:
Paras komedia tai musikaali
Paras miespääosa komediassa tai musikaalissa: Jeff Bridges
Paras ohjaaja: Terry Gilliam
Palkintoja > Muita tunnustuksia

The New York Timesin kriitikot valitsivat Fisher Kingin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Stratosfääri

Ilmakehän rakenne
Stratosfääri eli yläilmakehä on ylemmän ilmakehän kerros, joka alkaa
troposfäärin yläpuolelta, keskimäärin noin 15 kilometrin korkeudesta.
Useimmat Maassa tuntemamme sääilmiöt, kuten sateet, tapahtuvat troposfäärissä. Stratosfäärissä ilma johtaa ääntä, mutta siellä ilma on kuitenkin liian ohutta ihmisen hengitettäväksi.
Stratosfäärissä oleva otsonikerros suojaa kasveja ja eläimiä syöpää aiheuttavalta ja tappavalta, Auringosta tulevalta, hyvin lyhytaaltoiselta ultraviolettisäteilyltä. Kosminen säteily synnyttää stratosfäärissä sekundaarisäteilyä. selvennä
Stratosfääri on päiväntasaajalla n. 17–50 kilometrin korkeudessa, mutta napa-alueilla stratosfäärin alaraja, tropopaussi, on vain n. 8 kilometrin korkeudessa. Ilmanpaine on stratosfäärissä noin 1/10–1/1 000 siitä mitä maan pinnalla.
Maan stratosfääri mahdollistaa elämän hengissä säilymisen, toisin kuin Venuksessa ja Marsissa, joissa stratosfääriä ei ole.
Tropopaussi toimii lukkona, joka estää vesihöyryä pääsemästä ylempään ilmakehään ja hajoamasta siellä Auringon säteilyn vaikutuksesta, jolloin vety haihtuisi avaruuteen. Kylmä stratosfääri ei pysty sisältämään runsaasti vesihöyryä, sillä kylmä ilma sisältää muutenkin vain vähän kosteutta. Tällöin otsonikerroksen yliseen stratosfääriin ei kulkeudu kuin pieni määrä vesihöyryä kerrallaan Auringon ultraviolettisäteilyn hajotettavaksi.
Silti pieniä määriä vesihöyryä pääsee ylempään ilmakehään muun muassa tulivuorenpurkauksissa ja haihtumaan Maasta pois.
Joskus noin 15–35 kilometrin korkeudessa stratosfäärissä muodostuu polaarisia stratosfääripilviä eli helmiäispilviä.
Silloin tällöin tulivuorenpurkaukset nostavat stratosfääriin pieniä rikkihappopisaroita, jotka heijastavat pois Auringon säteilyä. Tällöin Maan lämpötila alenee hieman.
Stratosfäärissä on jääkiteitä, joilla on suuri merkitys otsonikadossa. Kun CFC-yhdiste nousee stratosfääriin, niin ne härmistyvät jääkiteisiin ja hajoavat klooriksi joka tuhoaa otsonikerrosta.
Stratosfäärissä ilmalla on oma kiertoliikkeensä, joka ei noudata troposfäärin lakeja. Ilma lämpenee stratosfäärissä otsonin vaikutuksesta huippua kohti mentäessä, mistä johtuen stratosfäärin ilma on vakaassa tilassa.
Stratosfäärin yläosaa lämmittää otsonin, vesihöyryn ja hiilidioksidin absorboima Auringon ultraviolettisäteily.
Stratosfäärin yläpuolella noin 50–85 kilometrin korkeudessa on mesosfääri. Siellä lämpötila laskee −3 °C:sta −70 °C:seen.
District 9

| District 9 |
| --- | --- |
 District 9 -elokuvan englanninkielinen elokuvateatterijuliste.
Ohjaaja:  Neill Blomkamp
Käsikirjoittaja:  Neill Blomkamp   Terri Tatchell
Tuottaja:  Peter Jackson   Bill Block   Ken Kamins   Paul Hanson   Elliot Ferwerda
Säveltäjä:  Clinton Shorter
Kuvaaja:  Trent Opaloch
Leikkaaja:  Julian Clarke
Pääosat:  Sharlto Copley   Jason Cope   Robert Hobbs
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Afrikka  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  TriStar Pictures Netflix
Ensi-ilta:  13. elokuuta 2009
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  30 miljoonaa dollaria
Tuotto:  US$ 210 miljoonaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
District 9, lyhyemmin D-9, on vuonna 2009 ilmestynyt tieteiselokuva, jonka on ohjannut Neill Blomkamp ja tuottanut Peter Jackson. Se perustuu Blomkampin aiempaan Alive in Joburg -lyhytelokuvaan (2005), jonka hän toteutti Sharlto Copleyn, Simon Hansenin ja Shanon Worleyn kanssa.
Elokuva sijoittuu Johannesburgiin, Etelä-Afrikkaan. Sen nimi viittaa Kapkaupungin District Sixin kaupunginosaan: vuonna 1966 apartheidhallinto julisti sen valkoisille varatuksi alueeksi, minkä seurauksena 60 000 asukasta pakotettiin muuttamaan pois kaupunginosasta.
Tieteiselokuva saavutti kaupallisen menestyksen ja se luetaan yleensä parhaimpien afrikkalaisten tieteiselokuvien joukkoon. Esimerkiksi vuonna 2012 julkaistussa listauksessaan brittiläislehden The Guardianin arvostelija sisällytti elokuvan kautta aikojen kymmenen parhaan afrikkalaisen elokuvan listalleen. Elokuvaa on kuitenkin arvosteltu voimakkaastikin esimerkiksi suhtautumisestaan elokuvan fiktiivisiin, nigerialaiseksi kutsuttuihin henkilöihin, jotka esitetään nigerialaisen ministerin mukaan "ihmissyöjinä, rikollisina ja prostitutioituina". Elokuvassa nigerialaisiksi kutsutun jengin johtajan lempinimi viittasi läheisesti Nigerian aiemman presidentin Olusegun Obasanjon nimeen. Elokuva kiellettiin Nigeriassa.
Juoni

Elokuva sijoittuu vaihtoehtotodellisuuden Johannesburgiin vuonna 2010. 1980-luvun alussa maahan saapuneet avaruusolennot on suljettu District 9:n alueelle ja heitä haukutaan yleisesti ravuiksi ulkomuotonsa takia. Alueesta vastaava yritys MNU (Multi-National United) päättää ratkaista muukalaisongelman siirtämällä avaruusolennot kauas Johannesburgista.
MNU valitsi siirtotehtävän vastuu henkilöksi Wikus van de Merwen, hän altistuu aineelle, jonka seurauksena hänelle alkaa kehittyä ”rapujen” piirteitä. Hetkessä hänestä tulee maailman arvoikkain kauppatuote.
MNU sekä District 9:n sisällä oleva nigerialaisyhteisö aikovat saada ven de Merwen kiinni keinolla millä hyvänsä.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sharlto Copley  | … |  Wikus Van De Merwe   |
|  Jason Cope  | … |  Grey Bradnam   |
|  Nathalie Boltt  | … |  Sarah Livingstone   |
|  Sylvaine Strike  | … |  Katrina McKenzie   |
|  Elizabeth Mkandawie  | … |  haastateltava   |
|  John Sumner  | … |  Les Feldman   |
|  William Allen Young  | … |  Dirk Michaels   |
|  Greg Melvill-Smith  | … |  haastattelija   |
|  Nick Blake  | … |  Francois Moraneu   |
|  Morena Busa Sesatsa  | … |  haastateltava   |
|  Themba Nkosi  | … |  haastateltava   |
|  Mzwandile Nqoba  | … |  haastateltava   |
|  Barry Strydom  | … |  haastateltava   |
|  Jed Brophy  | … |  James Hope   |
|  Louis Minnaar  | … |  Piet Smit   |
Aiheesta muualla > Arvostelut

Jetro Suni: District 9 (2009)  9.9.2009. Elitisti.
Philip French (6.9.2009) District 9 (englanniksi) (theguardian.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Viron vallankaappausyritys 1924

Viron vallankaappausyritys 1924 oli virolaisten kommunistien vallankaappausyritys 1. joulukuuta 1924. Vallankaappausta yrittäneet kuitenkin kukistettiin muutama tunti vallankaappausyrityksen alkamisen jälkeen. Vallankaappausyritys vaikutti Viron politiikkaan voimakkaasti ja se yhdisti ennen hajanaisen sisäpolitiikan. 23 kapinallista kuoli vallankaappauksen aikana ja 155 sai myöhemmin pidetyissä oikeudenkäynneissä kuolemantuomion. Kapinalliset surmasivat 21 henkeä, joiden mukana oli yksi Viron hallituksen ministeri.
Tausta

Viron kommunistinen puolue perustettiin Tallinnassa marraskuussa 1920. Se oli näennäisen itsenäinen, mutta toimi todellisuudessa kominternin ja Neuvostoliiton alaisuudessa. Puolue ei hyväksynyt Viron itsenäisyyttä, vaan sen päämääränä oli proletaarin vallankumous ja Viron liittäminen Neuvosto-Venäjään. Vuoden 1920 riigikogun vaaleissa puolue sai viisi edustajaa. Vuoden 1923 vaaleissa sillä oli jo 10 paikkaa työväen yhteisrintaman nimissä. Viranomaiset lakkauttivat monia kommunistien järjestöjä ja aloittivat laajoja oikeudenkäyntejä heitä vastaan. Viktor Kingissepp teloitettiin maanpetoksesta vuonna 1922 ja kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen Jaan Kreuks sai seuraavana vuonna surmansa laukaustenvahdossa poliisin kanssa. Vuoden 1924 marraskuussa 115 kommunistia sai ankarat vankilatuomiot niin sanotussa 149:n jutussa. Lisäksi ammattiyhdistysliikkeessä toiminut Jaan Tomp tuomittiin kuolemaan.
Vallankaappausyritys

Vallankaappausyritys alkoi Tallinnassa 1. joulukuuta 1924. Neuvostoliitto tuki hanketta aktiivisesti ja sieltä saatiin salakuljetettua sekä kaappauksessa käytetyt aseet, että kaappausta johtanut Jaan Anvelt. Lisäksi Neuvostoliitto oli keskittänyt joukkojaan Narvan ja Pihkovan taakse. Vallankaappaussuunnitelman mukaan kommunistien piti ottaa haltuunsa poliisiasemat, hallituksen virastot, puhelinkeskukset, lennätinasemat, rautatieasemat ja kasarmit kaikissa Viron tärkeimmistä kaupungeista. Näiden valtaamisen jälkeen perustettaisiin Neuvosto-Viron hallitus, joka pyytäisi puna-armeijalta apua jotta se voisi näin miehittää maan. Operaatio saatiin kuitenkin käyntiin vain Tallinnassa, jossa 350 kapinallista yritti ottaa haltuunsa strategisia kohteita. Tallinnassa vallankaappaajat ottivat haltuunsa Baltian aseman, postin, lennätinaseman, Toompean linnan, kasarmit ja lentokentän. Vallankaappaajat toivoivat Tallinnassa syntyvän yleislakon, mutta näin ei tapahtunutkaan. Viron hallitus julisti maahan sotatilan ja kukisti vallankaappausyrityksen muutamassa tunnissa. 23 kapinallista kuoli kaappauksen aikana ja 155 myöhemmin langetettujen kuolemantuomioiden johdosta. Kapinalliset murhasivat 21 henkilöä vallankaappauksen aikana.
Seuraukset

Pari viikkoa vallankaappausyrityksen jälkeen riigikogu nimitti laajan hallituksen, johon kuuluivat agraarit, kansanpuolue, kristillinen kansanpuolue, työpuolue ETE ja sosiaalidemokraatit. Pääministeriksi nousi Jüri Jaakson. Hallitus päätti lisärahasta maanpuolustukseen. Lisäksi perustettiin uudelleen aiemmin lakkautettu suojeluskuntajärjestö Kaitseliit. Kansallisten vähemmistöjen tuen takaamiseksi vuonna 1925 säädettiin laki vähemmistöjen kulttuuri-itsehallinnosta. Kommunistien toiminta kiellettiin niin sanotulla valtiojärjestyksen lailla. Kommunistit jatkoivat kuitenkin poliittista toimintaansa peitepuolueiden kautta.
Aiheesta muualla

Viron kommunistikapina, Suomen Kuvalehti, 13.12.1924, nro 50, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vallankaappaajia johtanut Jaan Anvelt.