stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dominic Chianese
Filmografia

Jepariryhmä (1972)
Kummisetä osa II (1974)
Hikinen iltapäivä (1975)
Presidentin miehet (1976)
Fingers (1978)
Ja oikeutta kaikille (1979)
Firepower (1979)
On the Yard (1979)
A Time for Miracles (1980) (TV)
Poliisipiiri Fort Apache (1981)
Second Sight (1989)
Lain pyöveli (1990)
The Lost Capone (1990) (TV)
Katujen laki (1991)
The Public Eye (1992)
The Night We Never Met (1993)
If Lucy Fell (1996)
The Mouse (1996)
Went to Coney Island on a Mission from God... Be Back by Five (1998)
Sopranos (1999–2007) (televisiosarja)
Kohtalokas syrjähyppy (2002)
When Will I Be Loved (2004)
King of the Corner (2004)
Crimes of Fashion (2004)
Adrift in Manhattan (2007)
Herra Popper ja pingviinit (2011)
Aiheesta muualla

Dominic Chianese Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dominic Chianesen audiohaastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) American Theatre Wing.org -sivuston Downstage Centerissä (englanniksi)
Epäurheilijamainen käytös

Erotuomari näyttää keltaista korttia käsipallossa, epäurheilijamaisen käytöksen takia
Epäurheilijamainen käytös tarkoittaa käytöstä, jossa pelaaja tietoisesti rikkoo sääntöjä ja häiritsee vastustajan peliä tietoisesti esimerkiksi huudahtelemalla tai loukkaamalla vastustajaa fyysisesti tai henkisesti. Jokaisessa urheilulajissa on mahdollisuus käyttäytyä epäurheilijamaisesti ja useassa lajissa säännöt myös kieltävät epäurheilijamaisen käytöksen. Epäurheilijamaiseen käytökseen jatkuvasti syyllistyviä usein halveksitaan ja pelkkä väitekin on loukkaava.
Myös puhekielessä ja arkipäivän asioissa epäurheilijamaisella käytöksellä voidaan viitata henkilöön, joka rikkoo yhteisiä sääntöjä siten, että muut joutuvat kärsimään rikkojan tekojen seuraukset.
Esimerkkejä epäurheilijamaisesta käytöksestä eri urheilulajeissa > Yleisiä esimerkkejä

tuomarin huijaaminen tai hämääminen
muiden urheilijoiden suoritusten häirintä
loukkaava käytös tuomareita, muita urheilijoita, toimitsijoita tai yleisöä kohtaan.
Esimerkkejä epäurheilijamaisesta käytöksestä eri urheilulajeissa > Jalkapallo

törkeät virheet
vastustajasta kiinnipito tai ajan kulutus tarkoituksena estää vastustajaa saamasta palloa
filmaaminen
häirintä (esimerkiksi heiluminen tai huutaminen)
kaikki käyttäytyminen, mikä on tuomarin mielestä epäurheilijamaista tai reilun pelin vastaista
kiroilu.
Esimerkkejä epäurheilijamaisesta käytöksestä eri urheilulajeissa > Salibandy

tahallinen kaukalon tai maalin kehikon potkiminen, kaataminen tai lyöminen mailalla
mailan tai muiden varusteiden heittäminen pelikatkon aikana tai vaihtoalueella.
Esimerkkejä epäurheilijamaisesta käytöksestä eri urheilulajeissa > Koripallo

pelin viivyttäminen estämällä pallon peliin toimittamista
kohtuuttoman kovan kontaktin aiheuttaminen pelitilanteessa, erityisesti ilmassa olevaan pelaajaan törmääminen tai selästä työntäminen.
Esimerkkejä epäurheilijamaisesta käytöksestä eri urheilulajeissa > Hevosurheilu

hevosen lyöminen tai tarpeettoman kovakourainen käsittely
radan jatkaminen suorituksen hylkäämisen jälkeen ellei tuomari anna erityislupaa.
Gerd-Liv Valla

| Gerd-liv Valla |
| --- | --- |
 Valla vuonna 2009.
Norjan oikeusministeri
 Jaglandin hallitus 4. helmikuuta 1997 – 17. lokakuuta 1997  
Edeltäjä:  Anne Holt
Seuraaja:  Aud Inger Aure
Landsorganisasjonenin puheenjohtaja
 2001–2007  
Edeltäjä:  Yngve Hågensen
Seuraaja:  Roar Flåthen
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. tammikuuta 1948 (ikä 76) Hemnes, Norja
Ammatti:  poliitikko, ammattiyhdistysjohtaja
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Koulutus:  Oslon yliopisto
Gerd-Liv Valla (s. 25. tammikuuta 1948 Hemnes) on norjalainen ammattiyhdistysjohtaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan oikeusministerinä helmikuusta lokakuuhun 1997. Vuosina 2001–2007 hän johti Norjan ammattiliittojen keskusjärjestö Landsorganisasjonenia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gerd-Liv Valla Wikimedia Commonsissa
Gerd-Liv Valla Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Everyday

| ”Everyday” Bon Jovi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Bounce
 Julkaistu: Elokuussa 2002
 Tuottaja(t): Jon Bon Jovi Richie Sambora Andreas Carlsson
 Tyylilaji: Hard rock
 Kesto: 03.00
 Levy-yhtiö: Island Records
Bon Jovin muut singlet
| ”One Wild Night 2001” 2001 | ”Everyday” 2002 | ”Misunderstood” 2002 |
Everyday on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Bon Jovin singlejulkaisu yhtyeen kahdeksannelta studioalbumilta Bounce. Single julkaistiin elokuussa 2002. Single nousi kaikkein myydyimmäksi singleksi Kanadan singlelistalla. Kappaleen ovat kirjoittaneet Jon Bon Jovi, Richie Sambora ja Andreas Carlsson.
Listoilla single saavutti ykkössijan Kanadassa ja Espanjassa, ja saavutti Top 10-listasijoituksia monissa muissa maissa. Single saavutti kakkossijan Japanissa, viidennen sijan Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Australiassa ja seitsemännen sijan Saksassa ja Italiassa.
Kappale ei saavuttanut suurta listahitin mainetta Yhdysvalloissa, ja korkein sijoitus Yhdysvaltojen singlelistoilla oli sija 31 Mainstream Rock Tracks-listalla.
Kappalelista

Bounce – 3.00 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora, Andreas Carlsson)
Lucky – 3.48 (säv. Jon Bon Jovi, Richie Sambora)
No Regrets – 4.03 (säv. Jon Bon Jovi)
Standing – 3.51 (säv. Jon Bon Jovi)
Kokoonpano

Jon Bon Jovi - laulu
Richie Sambora - kitara
Hugh McDonald - bassokitara
David Bryan - koskettimet
Tico Torres - rummut
Everyone Plays Darts

| Everyone Plays Darts Darts |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Olympic Studios, Barnes   konsertista kaksi kpl
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti
 Tuottaja(t): Tommy Boyce   Richard Hartley
 Tyylilaji: doo-wop, rock
 Kesto: 34.39
 Levy-yhtiö: Magnet Records
Dartsin muut studioalbumit
| Darts 1977 | Everyone Plays Darts 1978 |   |
Everyone Plays Darts on brittiläisen Darts-yhtyeen toinen albumi. Se on ilmestynyt vuonna 1978. Kaksi albumin kappaleista on äänitetty konsertista.
Albumi nousi brittilistalla suoraan 16. sijalle ja siltä julkaistu single The Boy from New York City kolmanneksi.
Albumin julkaisuvuonna Darts vieraili Suomessa noutamassa esikoistalbumistaan saamansa ensimmäiset kultalevyt. Samassa yhteydessä yhtye esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla ja juhannuspäivänä Punka-rockissa.
Albumin tuottajat ovat Tommy Boyce ja Richard Hartley. Äänityksestä on vastannut Phil Chapman.
Levy-yhtiö on Magnet Records, joka on toiminut osoitteessa Magnet House, 22 York Street, London W1H 1FD.
LP-levyn lisäksi albumi on julkaistu myös C-kasettina, jonka luettelotunnus on 262-61161. LP-levyjen kansia on painettu Ruotsissa. Kannen ideoinnista ja valokuvista on vastannut Han-Chew Tham ja ulkoasusta Jubilee Graphics. Vaikka albumin nimi viittaa darts-tikkapeliin, on kansikuvassa flipperi.
Dartsin managereina ovat toimineet Bob ja Natasha England, Towerbell Ltd., 32/4 Gondar Gardens, London, N.W.6.
Kiitoksissa on mainittu Dave kolme kertaa sekä Paul Sanford.
Kappaleet

The Boy from New York City – 3:08 (Taylor)
Honey Love – 2:18 (McPhather – Gerald) po. McPhatter
My Friend's Wife – 3:00 (Hegarty – Pike)
It’s Raining – 3:49 (Collier)
Make It – 2:24 (Thomson)
Hammy's Boogie – 2:34 (Howell)
Who's That Knocking? – 2:01 (Kirkland – Johnson - Jones)
My True Story – 2:35 (Pitt – Waltzer)
Late for Work – 2:36 (Hegarty – Pike)
Bones – 3:05 (Trubridge - Thomson)
Late Last Night – 2:35 (Dummer)
I Gotta Go Home – 3:04 (Freed - Sayer)
Why I Cry – 1:30 (Hegarty – Pike)
Darts-yhtyeen jäsenistä kappaleiden tekemiseen ovat osallistuneet ainakin laulaja ja yhtyeen johtohahmo Den Hegarty, basisti Thump Thomson, pianisti Hammy Howell ja rumpali John Dummer.
Huumoripitoisimpia kappaleita ovat “My Friend's Wife” ja ”Late for Work”.
”Hammy's Boogie” ja “I Gotta Go Home” ovat konserttiäänitteitä. Ensiksi mainittu on Hammy Howellin säveltämä ja esittämä pianokappale.
”Why I Cry” on alun ja lopun pianojuoksutusten välissä a cappella eli moniääninen laulu ilman soitinsäestystä.
Kappale “The Boy from New York City” on lainattu Ad-Libs -yhtyeen tuotannosta. Sitä on tehnyt tunnetuksi myös Manhattan Transfer.
“Honey Love” on Clyde McPhatterin aikaiselta The Driftersiltä, “Who's That Knocking?” The Geniesiltä ja “My True Story” The Five Jiveltä. Viimeksi mainittu jatkuu suoraan sitä edeltävästä kappaleesta. Sen kanssa samantyylinen tenorin sooloilema kappale on “It's Raining”.
Laulujen musiikkikustantajat ovat:
Trio Music Ltd. / Carlin Music Corp. / MCPS (1.1)
Keith Prowse & Co. Ltd. / EMI Music Publ. Ltd. / MCPS (1.2)
Magnet Music Ltd. (1.3, 1.4, 1.6, 2.4, 2.5)
Dartsongs / Asterisk / MCPS (1.5)
Copyright Control (2.1, 2.2)
Magnet Music Ltd. / Asterisk / MCPS (2.3, 2.7)
Chappell Morris Ltd. / MCPS (2.6)
Singlet

Albumilta on julkaistu single The Boy from New York City / “Bones” (Magnet MAG 116). Erään arvion mukaan se on mitäänsanomatonta ammattitaitoista viihdettä ja esittävä yhtye kuin Boney M:n ja Sha Na Nan risteytys.
Fraunhoferin diffraktio

Fraunhoferin diffraktio on diffraktioon liittyvä matemaattinen malli, jota käytetään silloin, kun aaltorintaman kulkema matka esimerkiksi diffraktion aiheuttavaan aukkoon tai rakoon on suhteellisen pitkä. Näin Fraunhoferin diffraktio eroaa Fresnelin diffraktiosta, jota käytetään aaltorintaman kulkeman matkan ollessa lyhyt. Pidemmillä matkoilla aukkoon aaltorintaman kulkua ei voida esittää geometrisen optiikan keinoin. itse asiassa mitä pidempi tämä matka on, sitä enemmän aaltorintama poikkeaa geometrisistä kuvioista. Fraunhoferin diffraktiosta puhuttaessa aaltorintaman esitetään kulkevan tasoaaltoina. Tätä laskentamallia käytetään muun muassa silloin, kun käytetään Airyn levyä. Faunhoferin diffraktioon sovelletaan Huygensin periaatetta. Tähän laskentamalliin pätee myös periaate, että mitä pienempi aaltorintaman läpäisemä aukko on, sitä suurempi on diffraktioaallon leveys. Fraunhoferin diffraktiomallia voidaan soveltaa kun avaruutta katsotaan kaukoputkella.
Eliza Scanlen

| Eliza Scanlen |
| --- | --- |
 Scanlen vuonna 2019
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eliza Jane Scanlen
Syntynyt: 6. tammikuuta 1999 (ikä 25) Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2015
Merkittävät roolit:   Sharp Objects  Babyteeth  Pikku naisia  Fires  The Starling Girl 
Aiheesta muualla
IMDb 
Eliza Jane Scanlen (s. 6. tammikuuta 1999 Sydney, Uusi Etelä-Wales) on australialainen näyttelijä. Hän nousi tunnetuksi näyttelemällä Tabitha Fordia australialaisessa saippuaoopperassa Home and Away (2016), minkä jälkeen hän sai kriitikoiden suosiota näyttelemällä levotonta teiniä HBO:n minisarjassa Sharp Objects (2018). Vuonna 2022 hän näytteli Showtime-sarjassa The First Lady nuorena Eleanor Rooseveltina.
Nuoruus

Scanlen syntyi Sydneyssä, Uusi Etelä-Walesissa, ja hänellä on veljellinen kaksoissisar nimeltä Annabel. Hän oppi pianonsoiton noin 7-vuotiaana, mutta lopetti soittamisen 13-vuotiaana.
Filmografia > Elokuva

Babyteeth (2019)
Pikku naisia (Little Women) (2019)
The Devil All the Time (2020)
Old (2021)
The Starling Girl (2023)
Filmografia > Televisio

Home and Away (2016)
Sharp Objects (2018)
Fires (2021)
The First Lady (2022)
Aiheesta muualla

Eliza Scanlen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eliza Scanlen Wikimedia Commonsissa
Fraunhoferstraßen metroasema

| Fraunhoferstraße |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  FH
Metrolinjat:  U1 ja U2
Paikkakunta:  München
Avattu:  18. lokakuuta 1980
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Fraunhoferstraße on metroasema Münchenin metron U1- ja U2-linjoilla, se avattiin 18. lokakuuta 1980.
Gerd Binnig

| Gerd Binnig |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1947 Frankfurt am Main, Saksa
Kansalaisuus:   Saksalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  IBM
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Tunnelointimikroskooppi
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1986)
Gerd Binnig (s. 20. heinäkuuta 1947 Länsi-Saksa) on saksalainen fyysikko. Hän ja Heinrich Rohrer kehittivät yhdessä tunnelointimikroskooppia, josta he saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1986.
Binnig vietti nuoruutensa sodan runtelemilla alueilla. Binnigin perhe asui sekä Frankfurtissa että Offenbach am Mainissa, ja siksi hän kävi koulua molemmissa kaupungeissa. Jo 10-vuotiaana hänelle oli selvää, että hänestä tulisi fyysikko, mutta myöhemmin hän mietti, tekikö hän oikean valinnan. Hän keskittyi enemmän musiikkiin ja soitti myös yhtyeessä. Viulua hän soitti 15-vuotiaana koulun orkesterissa.
Binnig meni naimisiin psykologi Lore Waglerin kanssa vuonna 1969, ja heille syntyi kaksi lasta, tytär Sveitsissä ja poika Yhdysvalloissa.
Binnig aloitti työt IBM:llä vuonna 1978 Zürichin tutkimusryhmässä, jossa hän tutustui Heinrich Rohreriin.
Aiheesta muualla

Biografia Nobel-säätiön sivuilla (englanniksi)
Eeva Kilpi

| Eeva Kilpi |
| --- | --- |
 Eeva Kilpi (2008).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eeva Karin Kilpi
Syntynyt: 18. helmikuuta 1928 (ikä 96) Hiitola
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eeva Karin Kilpi (o.s. Salo, s. 18. helmikuuta 1928 Hiitola) on suomalainen kirjailija. Kilven tuotanto käsittää 32 teosta, joista osa runoutta ja osa proosaa. Teoksia on käännetty 20 kielelle.
Elämä

Kilpi syntyi Hiitolassa Laatokan Karjalassa, joka pakkoluovutettiin talvisodan jälkeen Neuvostoliitolle. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta vuonna 1946 ja aloitti samana vuonna opiskelun Helsingin yliopistossa pääaineinaan englanti, estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus sekä sivuaineena taidehistoria.[lähde? ] Kilpi valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1953. Hän toimi englannin kielen tuntiopettajana vuosina 1956–1957 ja ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi vuonna 1959.
Kilpi toimi Suomen kirjailijaliiton johtokunnassa vuosina 1971–1973. Vuosina 1970–1975 Kilpi toimi kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin puheenjohtajana. Vuonna 1974 hän joutui uhkaamaan eroamisella, jotta sai PENin johtokunnassa hyväksyttyä Neuvostoliiton vainoamaa Nobel-kirjailija Aleksandr Solženitsyniä tukevan julkilausuman.
Vuosina 1949–1966 Kilpi oli naimisissa runoilija-kustannustoimittaja Mikko Kilven kanssa. Heille syntyi kolme poikaa.
Kirjallinen tuotanto

Kilven mukaan hänen tuotannossaan erottuu kolme pääteemaa: evakkokarjalaisuus, ihmissuhteet ja luonto. Evakkokarjalaisuutta hän on käsitellyt muun muassa romaaneissaan Elämä edestakaisin (1964), Elämän evakkona (1983) sekä novellikokoelmassa Noidanlukko (1959). Omaelämäkerralliset muistelmaromaanit Talvisodan aika (1989), Välirauha, ikävöinnin aika (1990) ja Jatkosodan aika (1993) sijoittuvat Hiitolaan, Kolkontaipaleelle, Vuoksenniskalle ja Imatralle. Hänen teoksensa Rajattomuuden aika (2001) on kertomus hänen varhaislapsuudestaan Karjalassa ennen sotia. Kaikissa näissä teoksissa on pohdintaa siitä, mitä on ollut Karjalan menetys ja mitä on unelma sen takaisin saamisesta.
Luonnolla on keskeinen asema lähes kaikissa Kilven kirjoissa ja runoudessa. Novellikokoelma Kuolema ja nuori rakastaja (1986), Häätanhu (1973) ja Naisen päiväkirja (1978) kertovat kaikki ihmisen tai tarkemmin sanottuna naisen suhteesta luontoon ja elämän kiertokulkuun. Kaikissa kirjoissa keski-ikäinen nainen asuu yksin keväästä syksyyn mökissä metsän keskellä ja tarkkailee luonnon rytmiä, kasvua, kukoistusta ja kuolemaa, kuten Kilpikin kesäpaikassa Etelä-Savossa. Välillä naisen kokonaisvaltaisessa luontoon samaistumisen kuvauksessa on mystiikan piirteitä. Kilpi käsittelee teoksissaan myös ihmisen vastuuta luonnosta. Hän on myös itse aktiivinen ympäristönsuojelija.
Feminismi on myös tärkeä teema Kilven tuotannossa. Hänen feminisminsä ei ole teoreettista tai ohjelmallista vaan pikemminkin empaattista ja käytännön sanelemaa. Kilpi kuvaa naisia, jotka pyrkivät itsenäisyyteen miesten ja rahan hallitsemassa maailmassa. Poikkeuksellisen eroottinen naiskuvaus on kirjassa Tamara (1972), joka kertoo seksuaalisesti aktiivisen naisen ja vammaisen miehen suhteesta.
Palkinnot

Pro Finlandia -mitali 1974
Valtion kirjallisuuspalkinto vuosina 1968, 1974, 1984 ja 2019
Espoo-mitali 1977
WSOY:n tunnustuspalkinto 1988
Runeberg-palkinto 1990
Alfred Kordelinin yleisen edistys- ja sivistysrahaston tunnuspalkinto 1999
Karjala-palkinto 2001
Kiitos kirjasta -mitali 2002 teoksesta Rajattomuuden aika
Nils Ferlin -priset 2007
Karjalan Liiton Pro Carelia -ansiomerkki
SKS:n Aleksis Kiven rahaston palkinto 2017
Teokset

Noidanlukko, WSOY 1959 Sarja lapsuudesta, 1959
Lapikkaita,WSOY 1966 Kuusi juttua Lapista, 1966
Rakkauden ja kuoleman pöytä, moraliteetteja, WSOY 1967
Kesä ja keski-ikäinen nainen, WSOY 1970
Hyvän yön tarinoita, WSOY 1971
Se mitä ei koskaan sanota, WSOY 1979
Kuolema ja nuori rakastaja, Kolme kertomusta, WSOY 1986
Kootut novellit vuosilta 1959–1986, WSOY 1987
Kukkivan maan rannat, WSOY 1960
Nainen kuvastimessa, WSOY 1962
Elämä edestakaisin, WSOY 1964
Tamara, WSOY 1972
Häätanhu, WSOY 1973
Naisen päiväkirja, WSOY 1978
Elämän evakkona, WSOY 1983
Unta vain, WSOY 2007  (1973 ilmestyneen Häätanhun "jälkinäytös".)
Talvisodan aika, WSOY 1989
Välirauha, ikävöinnin aika, WSOY 1990
Jatkosodan aika, WSOY 1993
Muistojen aika. Yhteisnide kolmesta edellisestä kirjasta, WSOY 1998
Rajattomuuden aika, WSOY 2001 Kertomus lapsuudesta
Laulu rakkaudesta ja muita runoja, WSOY 1972
Terveisin, WSOY 1976
Runoja 1972–1976, WSOY 1978
Ennen kuolemaa, WSOY 1982
Animalia, WSOY 1987
Laulu rakkaudesta, Eeva Kilven runot, Ellen Thesleffin kuvat, WSOY 1991
Kiitos eilisestä, WSOY 1996
Laulu rakkaudesta. Kiitos eilisestä, 2000, kolme äänikasettia, runoja
Perhonen ylittää tien. Kootut runot 1972–2000, WSOY 2000
Kuolinsiivous, WSOY 2012
Sininen muistikirja, WSOY 2019
Punainen muistikirja, WSOY 2019
Valkoinen muistikirja, WSOY 2021
Elämää kaikki päivät, WSOY 2022
Ihmisen ääni, WSOY 1976
Uudet jumalat, 1965
Kirjallisuutta

Carlson, Anna-Riikka: Rakas Eeva Kilpi : nämä juhlat jatkuvat vielä.  Helsinki:  WSOY, 2024.  ISBN 978-951-0-50354-6.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eeva Kilpi Wikimedia Commonsissa
Näytös Eeva Kilven elämästä (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto: Eeva Kilpi – luonto ja evakkokarjalaisuus
Kalevi Kalemaa: / Kilpi, Eeva (1928–) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  13.10.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Luikku, Susanna: Eeva Kilpi. Kirjailija. 84 vuotta, Espoo. Apu.fi.
Eeva Kilpi Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
Yle Elävä arkisto: Kirjailija Eeva Kilpi – kuusi vuosikymmentä sanataiteellista luovuutta
Everyday Is Christmas

| Everyday Is Christmas Sia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 17. marraskuuta 2017
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Kesto: 35.07
 Levy-yhtiö: Atlantic, Monkey Puzzle
Listasijoitukset
  2.
Sian muut julkaisut
| This Is Acting 2016 | Everyday Is Christmas 2017 | Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture 2021 |
Everyday Is Christmas on australialaisen laulajan ja lauluntekijän Sian joulualbumi, joka julkaistiin 17. marraskuuta 2017.
Kappaleet

Santa's Coming for Us – 3.26
Candy Cane Lane – 3.32
Snowman – 2.45
Snowflake – 4.02
Ho Ho Ho – 3.25
Puppies Are Forever – 3.43
Sunshine – 3.25
Underneath the Mistletoe – 3.50
Everyday Is Christmas – 3.23
Underneath the Christmas Lights – 3.36
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Keskisuomalainen:
Fredrik Henrik Oranialainen

| Fredrik Henrik Oranialainen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. tammikuuta 1584 Delft, Yhdistyneet provinssit
Kuollut: 14. maaliskuuta 1647 (63 vuotta) Haag, Yhdistyneet provinssit
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Fredrik Henrik Oranialainen (holl. Frederik Hendrik van Oranje; 29. tammikuuta 1584 – 14. maaliskuuta 1647) oli Orania-Nassau-sukuun kuulunut Alankomaiden kolmas käskynhaltija vuosina 1625–1647. Hän taisteli menestyksekkäästi Alankomaiden itsenäisyyden puolesta kahdeksankymmenvuotisessa sodassa espanjalaisia vastaan.
Elämä ja ura

Fredrik Henrik oli Vilhelm Vaiteliaan nuorin lapsi, ja syntyi noin kuusi kuukautta ennen isänsä murhaa. Hänen äitinsä Louise de Coligny oli kuuluisan hugenottijohtajan, amiraali Gaspard de Colignyn tytär ja Vilhelmin neljäs vaimo. Fredrik Henrik sai sotilaallisen koulutuksen vanhemmalta veljeltään Moritsilta, joka oli yksi aikansa merkittävimpiä sotapäälliköitä. Moritsin kuoltua vuonna 1625 Fredrik Henrik peri häneltä isänsä aseman ja maaomaisuuden sekä Hollandin, Zeelandin, Utrechtin, Overijsselin ja Gelderlandin viiden provinssin käskynhaltijan ja valtakunnan kenraalikapteenin ja kenraaliamiraalin virat. Fredrik Henrik avioitui vuonna 1625 Amalia von Solmsin kanssa. Heidän poikansa oli Vilhelm II Oranialainen.
Fredrik Henrik osoittautui sotapäällikkönä veljensä tasoiseksi ja valtiomiehenä ja poliitikkona paljon kyvykkäämmäksi. Hän oli 22 vuoden ajan Yhdistyneiden provinssien johdossa, ja hänen aikanaan käskynhaltijan valta saavutti huippunsa. Valtiaana hän harjoitti maltillista sisäpolitiikkaa ja pyrki erityisesti ratkaisemaan vallitsevia uskonnollisia riitoja. Fredrik Henrikin aikaa pidetään yleisesti Alankomaiden tasavallan kultakautena. Sitä leimasivat suuret maa- ja merivoitot, maailmanlaajuinen merenkulun ja kaupan laajeneminen sekä taiteen ja kirjallisuuden alojen voimakas kehitys. Fredrik Henrik tunnettiin erityisesti piiritystekniikan mestarina, ja muun muassa Ruotsin Kaarle X Kustaa haki hänen päämajassaan sotilasoppia. Fredrik Henrikin tärkeimmät sotilaalliset saavutukset olivat ’s-Hertogenboschin piiritys ja valloitus vuonna 1629, Maastrichtin piiritys vuonna 1632, Bredan piiritys vuonna 1637, Sas van Gentin piiritys vuonna 1644 ja Hulstin piiritys vuonna 1645.
Liitto Ranskan kanssa Espanjaa vastaan oli ollut Fredrik Henrikin ulkopolitiikan keskipisteenä suurimman osan hänen hallintokaudestaan, mutta viimeisinä vuosinaan hän uhrasi liiton Ranskan kanssa tehdäkseen Espanjan kanssa erillisrauhan. Fredrik Henrik kuoli 14. maaliskuuta 1647, ja hänet haudattiin isänsä ja veljensä viereen Delftissä. Alankomaiden itsenäisyyden varmistanut Münsterin sopimus, joka päätti hollantilaisten ja espanjalaisten välisen pitkän sodan, allekirjoitettiin vasta 30. tammikuuta 1648, koska Fredrik Henrikin sairaus ja kuolema viivästyttivät neuvotteluja. Se oli osa Westfalenin rauhaa, joka päätti kolmikymmenvuotisen sodan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fredrik Henrik Oranialainen Wikimedia Commonsissa