stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nunnat (kasvisuku)

| Nunnat |
| --- | --- |
 Rusonunna (Nonea pulla)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Suku::  Nunnat Nonea  Medik.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nunnat (Nonea) on lemmikkikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 44 lajia.
Pohjoismaissa esiintyy tulokkaana kaksi nunnalajia: rusonunna ja kirjonunna. Ne ovat yksi–monivuotisia tiheäkarvaisia ruohoja, joilla violettiteriölliset suppilomaiset kukat.
Lajeja

sininunna (Nonea obtusifolia)
rusonunna (Nonea pulla), alkuperäalue Itä-Eurooppa.
kirjonunna (Nonea versicolor), alkuperäalue Kaukasus ja Turkki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nunnat Wikimedia Commonsissa
Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nunnat (Nonea)
Suomen Lajitietokeskus: Nunnat – Nonea
ITIS: Nonea (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Nonea (englanniksi)
Flora of China: Nonea (englanniksi)
Nunnat (eläinsuku)

| Nunnat |
| --- | --- |
 Nokinunna (Monasa nigrifrons)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Laiskurit Bucconidae
Suku::  Nunnat  Monasa  Vieillot, 1816
Katso myös
   Nunnat (eläinsuku) Wikispeciesissä   Nunnat (eläinsuku) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nunnat (Monasa) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Nunnien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia.
Nunniin kuuluvia lajeja

Keltanokkanunna (Monasa flavirostris)
Mustanunna (Monasa atra)
Nokinunna (Monasa nigrifrons)
Partanunna (Monasa morphoeus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Monasa (englanniksi)
Odintsovon piiri

Odintsovon piirin ja kaupungin sijainti Moskovan alueen kartalla.
Odintsovon piiri (ven. Одинцо́вский райо́н, Odintsovski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee alueen keskiosassa aivan Moskovan kaupunkialueen länsipuolella.
Vuonna 1965 perustetussa Odintsovon piirissä on asukkaita 316 696 (2010). Sen hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki on Odintsovo.
Moskovanjoen 38 kilometrin pituinen sivujoki Setun virtaa Odintsovon piirin halki.
Odintsovon piirin alueella on Vlasihan suljettu kaupunki, jossa sijaitsee Venäjän asevoimien strategisten ohjusjoukkojen esikunta. Neuvostoliiton aikana Odintsovo-10:n nimellä tunnettu kaupunki ei kuitenkaan hallinnollisesti kuulu Odintosovon piiriin. Lisäksi piirissä sijaitsee kirjailija Maksim Gorkin kuolinpaikkana tunnettu Gorki-10:n kaupunki, jossa on Venäjän presidentinhallinnolle kuuluvia rakennuksia.
Odintsovon piirin kaupunkeja

Odintsovo
Kubinka
Golitsyno
Gorki-10
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Одинцовский район
Käännös suomeksi
Odishan piirikunnat

Odishan piirikuntien rajat kartalla.
Intian osavaltio Odisha on jaettu 30 piirikuntaan.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Angul  Balangir  Balasore  Bargarh  Bhadrak  Boudh  Cuttack  Deogarh  Dhenkanal  Gajapati |  Ganjam  Jagatsinghpur  Jajpur  Jharsuguda  Kalahandi  Kandhamal  Kendrapara  Keonjhar  Khurda  Koraput |  Malkangiri  Mayurbhanj  Nabarangpur  Nayagarh  Nuapada  Puri  Rayagada  Sambalpur  Subarnapur  Sundargarh |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Odishan piirikunnat Wikimedia Commonsissa
The Moscow Times

The Moscow Times on englanninkielinen, Moskovassa viitenä päivänä ilmestyvä sanomalehti. Lehteä kustansi vuoteen 2015 asti suomalaiseen Sanoma-konserniin kuuluva Independent Media. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1992 ja sen levikki 2011 oli 35 000. Lisäksi lehteä jaettiin ilmaskappaleina yli 500:ssa paikassa ympäri Moskovaa, kuten lentoyhtiöiden kautta, hotelleissa ja ravintoloissa. Lukijakunta oli 63-prosenttisesti venäläisiä. Moscow Times tekee yhteistyötä International Herald Tribunen kanssa, mahdollistaen vuodesta 2006 lehtien yhteistilauksen.
Lehti muutti toimituksensa Amsterdamiin sen jälkeen kun Venäjä aloitti laajamittaisen hyökkäyssotansa Ukrainassa.
Lehden päätoimittaja 2012 oli Andrew McChesney.[lähde? ]
Oheisjulkaisuja

Real estate Quarterly
Jobs & Careers
Moscow Guide
Country Supplements
The Moscow Times Guides -sarja
Kieltäminen

24. helmikuuta 2022 Venäjä hyökkäsi Ukrainaan, ja pian säädettiin laki, jonka mukaan valtion sopimattomiksi katsomien sotaa koskevien tietojen levittämisestä voisi saada 15 vuotta vankeutta. 15. huhtikuuta 2022 Venäjän valvontaviranomainen esti pääsyn The Moscow Timesin venäjänkielisille sivuille. The Moscow Timesin venäjänkielisiä uutisia pääsi kuitenkin edelleen lukemaan ulkomailta tai VPN-yhteyden kautta. Lehden englanninkielisiin uutisiin esto ei vaikuta. Englanninkielisissä uutisissaan lehti käyttää Venäjän toimista Ukrainassa viranomaisen kieltämää sanaa "sota". Marraskuussa 2023 Venäjä lisäsi The Moscow Timesin ulkomaisten agenttien luetteloonsa, jolloin lehden on paljastettava kaikki rahoituslähteensä ja liitettävä julkaisuihinsa maininta siitä, että ne on tehnyt ulkomaiseksi agentiksi julistettu taho.
Heinäkuussa 2024 Venäjä nimesi Moscow Timesin ei-toivotuksi. Lehteä on kielletty toimimasta Venäjällä ja sen henkilökuntaa uhkaa vankeus. Lehden kanssa toimivat voivat saada tuntuvia sakkorangaistuksia tai jopa viiden vuoden vankeusrangaistuksen. Lehti jatkaa työtään kielloista huolimatta.
Aiheesta muualla

The Moscow Times
Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus

| Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus |
| --- | --- |
 Aukko otsinikerroksessa vuosina 1979 ja 2008.
Allekirjoitettu:  1985
Allekirjoituspaikka:  Wien 
Voimaantulopäivä:  22. syyskuuta 1988
Korvaava sopimus:  Montrealin pöytäkirja
Osapuolet
Alkuperäiset allekirjoittajat:  28 valtiota
Ratifioijat:  198 valtiota
Otsonikerroksen suojelua koskeva Wienin yleissopimus (engl. Vienna Convention for the Protection of the Ozone Layer) on otsonikerroksen suojelemiseksi vuonna 1985 laadittu kansainvälinen yhteistyösopimus. Wienin yleissopimus johti kaksi vuotta myöhemmin laadittuun Montrealin pöytäkirjaan, jossa sovittiin tarkoista päästörajoituksista otsonikadon pysäyttämiseksi. Wienin yleissopimuksen tavoitteena on tukea otsonikerroksen tilaa koskevaa tutkimustyötä, valvoa CFC-yhdisteiden tuotantoa ja edistää tiedonvaihtoa valtioiden välillä. Sopimus astui voimaan 22. syyskuuta 1988.
Wienin yleissopimuksessa ei sovittu konkreettisia toimenpiteitä CFC-yhdisteiden tuotannon vähentämiseksi. Silti se oli merkittävä kansainvälinen ympäristönsuojelusopimus: maailman valtiot huolestuivat maailmanlaajuisesta ympäristöongelmasta jo ennen kuin sen olemassaolo ja vaikutukset oli tieteellisesti todistettu. Tieto Etelämantereen otsoniaukosta julkaistiin Nature -lehdessä saman vuoden toukokuussa, vain pari kuukautta sen jälkeen kun Wienin yleissopimus oli avattu allekirjoituksille. Tätä ennen merkittävästä otsonikadosta ei ollut todisteita, vaikka CFC-yhdisteistä oli osattu huolestua jo 1970-luvun lopulla. Siten Wienin yleissopimus on ehkäpä ensimmäinen esimerkki varovaisuusperiaatteen hyväksymisestä kansainvälisen sopimuksenteon perusteeksi. Toisaalta Wienin yleissopimus jäi kompromissiksi juuri siksi, että varmoja todisteita ihmisen aiheuttamasta otsonikadosta ei vielä ollut. Sopimus muotoileekin, että osapuolet ovat "tietoisia otsonikerroksen muuttamisen mahdollisista haitallisista vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön".
Ennen kaikkea Wienin yleissopimus toimi tärkeänä pohjana Montrealin pöytäkirjalle, jonka avulla otsonia tuhoavien yhdisteiden käyttö on saatu kuriin ja otsonikadon paheneminen pysäytettyä. Nykyään jo melkein kaikki maailman valtiot ovat allekirjoittaneet sekä Wienin yleissopimuksen että Montrealin pöytäkirjan.
The Hunter

The Hunter voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
The Hunter, Blondie-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1982
The Hunter, Mastodon-yhtyeen studioalbumi vuodelta 2011
The Hunter, vuonna 2009 julkaistu verkkopeli
The Hunter, hahmo videopelissä Left 4 Dead.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”The Hunter”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Otto Binswanger

Otto Binswanger
Otto Ludwig Binswanger (14. lokakuuta 1852 Münsterlingen – 15. heinäkuuta 1929 Kreuzlingen) oli sveitsiläinen neurologi ja psykiatri.
Binswangerin isä Ludwig Binswanger vanhempi (1820–1880) sai lääketieteellisen sekä filosofisen koulutuksen ja perusti yksityisen mielisairaiden hoitolaitoksen Kreuzlingeniin vuonna 1857. Binswangerin veli oli hoitokodin johdossa isäänsä seurannut Robert Binswanger (1850–1910). Yksi Binswangerin veljenpojista oli psykiatri Ludwig Binswanger nuorempi (1881–1966). Binswanger opiskeli lääketiedettä Heidelbergissä, Strasbourgissa ja Zürichissä. Työskenneltyään vanhempana avustajana Breslaun patologian instituutissa hän hyväksyi vuonna 1880 Carl Westphalin tarjouksen työpaikasta Berliinin Charité-sairaalasta. 30-vuotiaana Binswanger sai nimityksen psykiatrian professoriksi ja mielisairaiden hoitolaitoksen johtajaksi Jenaan, jossa hän työskenteli, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1919. Eläkkeelle jäätyään Binswanger palasi Kreuzlingeniin, jossa hän kuoli 76-vuotiaana heinäkuussa 1929.
Binswangerin erikoistumisalat ja tieteellinen näkökulma olivat laajat. Hän pyrki patologisen histologian tutkimuksessa määrittämään samankaltaisuuksia ja eroavaisuuksia progressiivisen paralyysin ja muiden orgaanisen aivo-oireyhtymän tyyppien välillä. Vuonna 1894 Binswanger kuvasi uuden neuropatologisen oireiston, josta hän käytti nimitystä "encephalitis subcorticalis chronica progressiva". Myöhemmin sairaus nimettiin hänen mukaansa Binswangerin taudiksi. Binswangerin epilepsiaa käsitellyt oppikirja Die Epilepsie (1899) pääsi standarditekstin asemaan. Hänen tutkimuksensa heikkohermoisuudesta (1896) ja hysteriasta (1904) tulivat yhtä tunnetuiksi kuin hänen neuropatologinen työnsä. Vuonna 1904 Binswanger laati Ernst Siemerlingin kanssa psykiatrian alan oppikirjan Lehrbuch der Psychiatrie.
Binswangerin tunnettujen potilaiden joukossa olivat filosofi Friedrich Nietzsche sekä kirjailijat Hans Fallada ja Johannes R. Becher. Binswangerilla oli myös monia opiskelijoita, joista tuli tunnettuja tutkijoita; näiden joukossa oli psykiatri, neuroanatomisti Korbinian Brodmann. Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue poisti aikoinaan Binswangerin juutalaisen taustan johdosta tämän muistolaatan Jenasta, johon se asetettiin sitten takaisin vuonna 2012.
Otto Brandt

| Otto Johan Albin Brandt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1860 Loviisa
Kuollut: 26. heinäkuuta 1935 (75 vuotta) Helsinki
Muut tiedot
Yritys:  Oy Otto Brandt Ab
Asema:  Toimitusjohtaja
Puoliso:  Anna Elisabeth Åkerman (1868–1955)
Vanhemmat:  Otto Leonard Brandt Johanna Christina Hollming
Lapset:  Anni Kristina Brandt-Warén Otto Wilhelm Brandt Greta Brandt Dolores Elisabet Silfverhjelm
Otto Johan Albin Brandt (5. kesäkuuta 1860 Loviisa – 26. heinäkuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen urheiluvaikuttaja ja Oy Otto Brandt Ab:n perustaja ja toimitusjohtaja.
Brandtin vanhemmat olivat merikapteeni Otto Leonard Brandt ja Johanna Christina Hollming. Hän kävi yläalkeiskoulun ja palveli lennätinlaitoksella 1876–1902 ja siitä ajasta sähkötekniikan tutkinnon suoritettuaan piiri-insinöörinä ja mekaanikkona 12 vuotta. Brandt oli myös Suomen senaatin kanslian apulaisekspeditöörinä 1882–1890 ja Oulunkylän Sähkö Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1912. Vuonna 1905 hän perusti Helsinkiin urheiluliikkeen Aktiebolaget Otto Brandt Osakeyhtiön nimellä. Yritys aloitti saksalaisten Wanderer-moottoripyörien maahantuonnin 1900-luvun alussa. Tästä yhtiöstä kehittyi nykyinen Otto Brandt-konserni joka toimii moottoripyörien, mopoautojen, moottorikelkkojen, perämoottoreiden, mönkijöiden, pienkoneiden ym. maahantuojana. Konserni valmistaa myös veneitä ja harjoittaa veneilytarvikkeiden ja moottoripyörien vähittäismyyntiä,
Brandt oli Oulunkylän kuntakokouksen sihteerinä ja puheenjohtajana 1909–1921, Helsingin pitäjän kunnanvaltuuston jäsenenä 1914–1920, Oulunkylän kunnanvaltuuston jäsenenä 1921–1923 sekä valtuuston puheenjohtajana 1921. Brandt mennestyi kilpapyöräilijänä ja toimi Helsingin ja Viipurin soutupiireissä. Hän oli kehittämässä valtakunnallisia hiihtokilpailuja ja hän järjesti suomalaisia hiihtäjiä kilpailuihin ulkomaille. Brandt elvytti uudelleen Helsingin hiihtoseuran ja hän oli mukana perustamassa Hiihtoliittoa 1908 sekä järjestämässä Suomen Talvikisoja. Brandt oli useiden urheilujärjestöjen hallitusten puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana vuodesta 1896 alkaen. Hän suunnitteli useita suksimalleja ja otti osaa ulkomaisiin urheilualan  näyttelyihin saaden kunniamaininnan. Brandt oli myös monien urheilujärjestöjen kunniajäsenenä.
Otto Brandt oli naimisissa vuodesta 1889 pietarilaisen Anna Elisabeth Åkermanin kanssa. Heillä oli neljä lasta. Vanhin poika Otto Wilhelm Brandt (1893–1974) oli tunnettu moottoriurheilija ja hän seurasi 1935 isäänsä Oy Otto Brandt Ab:n johdossa. Vanhin tytär Anni Brandt-Warén oli kuvataiteilija ja naimisissa taiteilija Matti Warénin kanssa.
Oulunkylässä sijaitsee Brandtin mukaan nimetty Otto Brandtin tie.
Otto Berger

Otto ”Attila” Berger (5. maaliskuuta 1941 Wien - 15. lokakuuta 2021 Lahti) oli suomalainen kitaristi. Itävallassa syntynyt Berger muutti Lahteen vuonna 1968. Hän soitti useissa suomalaisissa iskelmä-, jazz- ja rockyhtyeissä.
Bergerin ensimmäisiä yhtyeitä Suomessa olivat Olavi Kivikosken ja Kari Raution kokoonpanot. Lisäksi hänellä oli 1960–1970-lukujen vaihteessa oma yhtye Attila Berger & Hand, joka toimi myös Markku Aron taustayhtyeenä. UMO:ssa Berger soitti yhtyeen alkuajoista vuosista 1974–1975 lähtien 1980-luvun loppuun saakka. 1980-luvun alussa hän oli mukana myös kahdella Sleepy Sleepersin albumilla. Lisäksi Berger on soittanut muun muassa Eero Koivistoisen, Heikki Sarmannon ja Juha Watt Vainion levyillä sekä toiminut musiikinopettajana kotikaupungissaan Lahdessa.
Aiheesta muualla

Otto Bergerin diskografia Discogsissa
Their Fully Authorised Story

| Their Fully Authorised Story Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 1968–2008
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2008
 Tuottaja(t): Jon Brewer
 Ohjaaja: Jon Brewer
 Tyylilaji: progressiivinen rock
Jethro Tullin muut julkaisut
| Jack in the Green – Live in Germany 1970–1993 2008 | Their Fully Authorised Story 2008 | Live at Madison Square Garden 1978 2009 |
Their Fully Authorised Story on Jethro Tullin 40-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistu 2:n DVD:n dokumentti. Se kuuluu Classic Artists-sarjaan. Se sisältää yhtyeen nykyisten ja entisten jäsenten sekä managerien ja taustavaikuttajien haastatteluja arkistomateriaalien ja livepätkien lomassa. Haastateltuihin kuuluvat mm. Ian Anderson, Martin Barre, Mick Abrahams, Glenn Cornick, Clive Bunker, John Evan, Barriemore Barlow, Dee Palmer, Dave Pegg, Peter-John Vettese, Doane Perry ja Andrew Giddings.
Toisella DVD:llä nähdään laajennettuja versioita haastatteluista, kuvagalleria sekä Saksan tv:n vuonna 1969 tekemä puolituntinen "Swing-In"-dokumentti, jossa nähdään Tull konsertissa esittämässä kappaleet "Nothing Is Easy", "Bouree" sekä "Sweet Dream/For A Thousand Mothers", Ian Andersonin vanhempien haastattelu sekä pätkiä yhtyeen kiertue-elämästä.
DVD:n mukana tulleen tekstiliitteen ovat kirjoittaneet Ian Anderson ja Jeffrey Hammond.
Jethro Tull
| --- | --- |
Studioalbumit:   This Was  Stand Up  Benefit  Aqualung  Thick as a Brick  A Passion Play  War Child  Minstrel in the Gallery  Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die!  Songs from the Wood  Heavy Horses  Stormwatch  A  Broadsword and the Beast  Under Wraps  Crest of a Knave  Rock Island  Catfish Rising  Roots to Branches  J-Tull Dot Com  The Jethro Tull Christmas Album  The Zealot Gene  RökFlöte 
Livealbumit:   Bursting Out  Live at Hammersmith '84  A Little Light Music  Living with the Past  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Aqualung Live  Live at Montreux 2003 
Kokoelmat:   Living in the Past  M.U. - The Best of Jethro Tull  Repeat - The Best of Jethro Tull - Vol II  A Classic Case  Original Masters  20 Years of Jethro Tull  25 Anniversary Box Set  The Best of Jethro Tull - The Anniversary Collection  Nightcap  The Very Best of Jethro Tull  Essential  The Best of Acoustic Jethro Tull  Jethro Tull Essential 
Videojulkaisut:   Slipstream  20 Years of Jethro Tull  25th Anniversary Video  Living with the Past  A New Day Yesterday  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Live at Montreux 2003  Jack in the Green - Live in Germany 1970-93  Their Fully Authorised Story  Live At Madison Square Garden 1978
The Hunger Site

The Hunger Site on vuonna 1999 perustettu ns. click-to-donate -sivusto, joka saa sponsorointitukea sitä vastaan, että sivuston käyttäjät ja vierailijat katsovat sponsorien mainoksia. The Hunger Site kehottaa vierailijoitaan napsauttamaan sivustolla olevaa nappia kerran päivässä. Jokainen eri käyttäjän painallus johtaa sivuston mukaan lahjoitukseen, joka vastaa 2,5 dl:n ruokamäärää. The Hunger Site ei ole hyväntekeväisyysjärjestö; se on voittoa tavoitteleva yhdistys, joka lahjoittaa mainoksista saatavia tuottoja valikoiduille hyväntekeväisyysjärjestöille. Tällä hetkellä ne ovat Millenium Promise, Food Recovery Network, Partners in Health, Feeding America ja Mercy Corps.
Sivuston omistaa nykyisin CharityUSA.com.
Historia

The Hunger Site -yhdistyksen ja sivuston perusti vuonna 1999 Yhdysvaltain Indianan Bloomingtonista kotoisin oleva tietokoneohjelmoija John Breen. Yhdistys oli alun perin voittoa tavoittelematon, ja sivustosta tuli nopeasti suosittu. Breen myi sivuston kasvavien kulujen takia GreaterGood:lle julkistamattomaan hintaan helmikuussa 2000. Heinäkuussa 2001 IT-kuplan puhkeamisen jälkeen GraterGood lopetti toimintansa menetettyään 26 miljoonaa dollaria pääomasijoituksia. Samana vuonna yksityinen, tuottoa tavoitteleva CharityUSA.com osti yhtiön miljoonalla dollarilla.
Terry O’Malley

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Terry O’Malley |  Terry O’Malley |  Terry O’Malley |  |
Maa:   Kanada
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Grenoble 1968 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Itävalta 1967 |  |  |
Terrence M. ”Terry” O’Malley (s. 21. lokakuuta 1940 Toronto, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edusti Kanadaa kolmissa talviolympialaisissa (1964, 1968, 1980), joissa saavutti yhden pronssimitalin. Puolustajana pelannut O’Malley kutsuttiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen vuonna 1998. O’Malley valmensi Japanin maajoukkuetta kaudella 1974–1975.
Opetuslupa

Opetuslupa on Suomessa tapahtuvaa ajokortin oppimäärän opettamista varten muille kuin autokoululuvan haltijoille myönnettävä tilapäinen lupa kuljettajaopetuksen antamiseen. Luvan myöntää Traficom ja se sallii voimassaoloaikanaan teoria- ja ajo-opetuksen antamisen luvassa nimetylle oppilaalle. Opetuslupaa ei ole ajoneuvokohtainen. Moottoripyörille saa kahdenlaista lupaa, opetus- ja harjoituslupaa. Moottoripyörällä tapahtuvaa itsenäistä harjoittelulupaa kutsutaan harjoitusluvaksi.
Opetusluvalla voidaan ajokortti yleensä suorittaa selvästi edullisemmin kuin autokoulussa.
Opetuslupa ennen vuotta 2013

Opetuslupa on voimassa enintään 9 kuukautta. Lupaa voidaan poikkeustapauksissa (esimerkiksi oppilaan pitkäaikainen sairaus) pidentää. Opetus voidaan aloittaa enintään 6 kuukautta ennen kuin oppilas täyttää haettavassa ajokorttiluokassa vaaditun minimi-iän. Koko ajokortin edellyttämä Liikenteen turvallisuusviraston (Trafi, aiemmin AKE) hyväksymän opetussuunnitelman mukainen teoria- ja ajo-opetus voidaan antaa opetusluvalla.
Opetusluvan edellytyksiä:
Opetusluvan hakija (opettaja) läpäisee hyväksyttävästi opetuslupa-opettajan kokeen opetettavaan ajokorttiluokkaan. Tämä koe on normaali ajokorttiluokan teoriakoe, jota on täydennetty kymmenellä opetuslupaa koskevalla kysymymyksellä. Myös liikenneopettajan lupa käy.
Opetusluvan hakija on muutoin sopiva. Hänellä ei esimerkiksi saa olla vakavia liikennerikkomuksia.
Opetuksessa käytettävä ajoneuvo on muutoskatsastettu opetuskäyttöön. Esimerkiksi B-ajokorttia varten henkilö- tai pakettiautoon tulee kiinnittää opettajalle opetuspoljin eli varsinaiseen jarrupolkimeen kytketty lisäjarrupoljin, jolla opettaja voi tarvittaessa pysäyttää auton. Tämä vaaditaan myös kevyelle nelipyörälle. Lisäksi ajo-opetusta annettaessa auton perään kiinnitetään valkoinen tasasivuinen kolmio ja opettajan avuksi ylimääräinen sivupeili.
Hakijalla on ollut ajokortti haettavassa ajokorttiluokassa ja hän esittää selvityksen ajotaidostaan vähintään edeltävän kolmen vuoden ajalta.
Opetusluvan hakijan kotipaikka on Suomessa.
Opetettava henkilö on perheenjäsen (joissain tapauksissa muukin perustelu on opetusluvalle saatettu hyväksyä) Esimerkiksi pääkaupunkiseudulla saman perheen jäsenyyttä on edellytetty ennen opetusluvan myöntämistä viime vuosina.
Käytännössä oppilaan ajokorttilupa haetaan ja maksetaan poliisille yleensä samanaikaisesti opetusluvan kanssa.
Opetuslupa 1.1.2013 alkaen

Vuonna 2011 hyväksytyn ajokorttilain uudistuksen seurauksena opetusluvan edellytykset muuttuvat jonkun verran. Opetuslupa on B-luokkaa varten voimassa 2 vuotta, muissa ajokorttiluokissa (mopo ja moottoripyörä) 9 kuukautta. Opetus voidaan B-lupaa varten aloittaa oppilaan täytettyä 17 vuotta. Opettajalla voi olla voimassa enintään kaksi opetuslupaa kerrallaan (siis lupa yhteensä kahden oppilaan opettamiseen; oppisopimussuhteessa olevilla voi lupaa kohden olla kuitenkin kaksi oppilasta). Ennen opetuslupaopetuksen aloittamista esimerkiksi B-lupaa varten sekä oppilaan että opettajan tulee osallistua muutaman tunnin ajan liikenneopettajan antamaan yhteisopetukseen esimerkiksi autokoulussa (3 tuntia teoriaa + 1 ajo-opetusta). Ennen ajokoetta ajotaidot tulee tarkastaa vastaavasti (1 tunti).
Edellytyksenä tammikuusta 2013 alkaen oli, että
Opettaja voi olla muukin kuin perheenjäsen
Opetuslupaa hakevan opettajan ajokortin tulee olla ollut haettavassa ajokorttiluokassa voimassa vähintään 3 vuotta
Opettajan tulee olla B-ajokorttiluokan opetuslupaa hakiessaan vähintään 25-vuotias tai AM-luokkaa varten 21-vuotias
Opetuksessa käytettävä ajoneuvo on muutoskatsastettu opetuskäyttöön
Opetusluvan hakija suorittaa opetuslupaopettajan kokeen tai hänellä on liikenneopettajalupa
Vaikeiden olosuhteiden (pimeän ja liukkaan kelin) ajo-opetus on B-luokan opetuslupaopetuksessa annettava autokoulussa, mikäli opetusluvan haltija ei ole liikenneopettaja.
Opetuslupa 1.1.2014 alkaen

Ajokorttilaissa palataan aikaisempaan vuonna 2013 voimaan tulleen lain kohtaaman voimakkaan kritiikin seurauksena.
Suurimmat muutokset opetusluvalla opetettaessa ovat:
Perusvaiheen pakolliset autokoulutunnit poistuivat
Opetusluvan hakijan teoriakoe muuttui
Opetusajoneuvoa ei tarvitse muutoskatsastaa (kaksipyöräiset)
Opetuslupa on voimassa 2 vuotta.
Kolmen vuoden aikana opetusluvan haltija voi opettaa kolme henkilöä
Oppilaan ja opettajan ei tarvitse olla sukulaisia keskenään
Vuoden 2016 alusta alkaen opetuslupa haetaan Trafista eikä enää poliisin lupapalveluista.