stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Doki Doki Literature Club!

| Doki Doki Literature Club! |
| --- | --- |
 Pelin logo ja päähahmot Sayori, Yuri, Monika ja Natsuki.
Kehittäjä:  Team Salvato
Julkaisija:  Team Salvato
Jakelija:  Steam, itch.io ja Epic Games Store
Suunnittelija:  Dan Salvato
Käsikirjoittaja:  Dan Salvato
Taiteilija:  Satchely, Velinquent
Säveltäjä:  Dan Salvato
Ohjelmoija:  Dan Salvato
Pelimoottori:  Ren’Py
Julkaistu:  22. syyskuuta 2017
Lajityyppi:  visual novel
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Linux macOS Windows
Hinnoittelutapa:  ilmaispeli
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK       : 
Doki Doki Literature Club! on yhdysvaltalaisen Team Salvaton kehittämä ja julkaisema visual novel -peli. Se julkaistiin 22. syyskuuta 2017, ja se on saatavissa Windowsille ja MacOS:lle. Peli seuraa miespuolista high school -opiskelijaa, joka liittyy koulunsa kirjallisuuskerhoon ja päätyy tekemisiin sen neljän naisjäsenen kanssa. Vaikka Doki Doki Literature Club! vaikuttaa aluksi tavanomaiselta bishōjo-treffisimulaattorilta, jossa pelaaja pyrkii seurustelemaan vastakkaisen sukupuolen edustajien kanssa, se edustaa tosiasiassa psykologista kauhua ja sisältää runsaasti neljännen seinän rikkomista ja metafiktiota.
Pelin kehitti noin kahden vuoden aikana Dan Salvato, joka oli ennen pelin julkaisua tunnettu pääasiassa Super Smash Bros. Melee -peliin tekemistään modeista. Salvaton mukaan inspiraatio pelin tekemiseen tuli hänen ristiriitaisista tunteistaan animea kohtaan ja kiinnostuksestaan psykologiseen kauhuun. Doki Doki Literature Club! yhdisteleekin visual novel -peleille tyypillistä pinnallista söpöyttä kauhun elementteihin ja käsittelee samalla vakavampia aiheita, kuten masennusta ja ahdistusta. Peli saavutti julkaisunsa jälkeen kulttimaineen, ja sen sisältämä metafiktio ja kauhu saivat ylistystä kriitikoilta. PC Gamer -lehti sanoi sen olevan yksi vuoden 2017 yllättävimmistä peleistä.
Nimessä oleva ”dokidoki” matkii tykyttävän sydämen ääntä ja on japanilainen onomatopoeettinen (”mimeettinen”) sana, joka tarkoittaa jännittyneisyyttä tai hermostuneisuutta.
Pelaaminen

Pelaaminen koostuu kahdesta osasta, joista ensimmäinen on treffisimulaattorin lajityypin mukainen sekä pelimekaniikan että kerronnan osalta. Pelaaja voi vaikuttaa tapahtumiin dialogivalinnoilla (joilla oppii tuntemaan hahmot) ja runouden kirjoittamisen minipelillä. Eri tytöt pitävät eri asioista, ja sanavalinnoilla voi vaikuttaa tyttöjen reaktioihin sekä lisäkohtauksien avaamiseen heidän kanssaan. Muutaman tunnin pelaamisen jälkeen peli ottaa dramaattisen käänteen toiseen lajityyppiin romantiikasta kauhuun. Yhden päätöksen jälkeen peli alkaa uudelleen erilaisena.
Peli sisältää ristiriitaisia viestejä sen videopelimäisyydestä samalla estäen pelaajaa tekemästä merkittäviä valintoja. Siten se herättää kysymyksen mitä on "pelaaminen" jäykässä rakenteessa.
Juoni > Lopetukset

Pelissä on kaksi erilaista lopetusta. Pelin aikana tehdyt valinnat vaikuttavat siihen, kumman niistä pelaaja näkee. Normaalissa lopetuksessa peli alkaa Monikan poistamisen jälkeen taas alusta samanlaisena kuin alkuperäinen pelikerta. Pian sen jälkeen, kun päähenkilö on tavannut Yurin ja Natsukin, Sayori paljastaa pelaajalle, että nyt, kun hän on kirjallisuuskerhon johtaja, hän tietää kaiken pelistä ja siitä, mitä Monikalle tapahtui. Hän aikoo käyttää peliä samalla tavoin kuin Monika. Tämän kuultuaan Monika palaa välittömästi peliin ja poistaa komentokehotteen kautta Sayorin pelastaakseen pelaajan. Monikan ääni kuullaan ensimmäistä kertaa, kun hän tämän jälkeen puhuu pelaajalle ja laulaa laulun ”Your Reality” samalla, kun lopputekstit alkavat pyöriä näytöllä. Lopputekstien aikana Monika poistaa hiljalleen pelitiedostoja. Lopputekstien päätteeksi näytöllä näkyy Monikan kirjoittama viesti, jossa hän sanoo lakkauttaneensa kirjallisuuskerhon, koska sieltä ei ollut löydettävissä onnellisuutta.
Normaalin lopetuksen sijaan on mahdollista saada myös vaihtoehtoinen lopetus, mikäli pelaaja on avannut kaikkien kolmen tytön piilotetut kohtaukset yhden läpipeluun aikana. Tämä vaatii pelin tallentamista ja lataamista uudelleen useita kertoja ennen Sayorin itsemurhaa. Monikan poistamisen jälkeen Sayori hyväksyy tässä lopetuksessa todellisuutensa ja kiittää kyynelsilmin pelaajaa siitä, että tämä on yrittänyt tehdä kaikki tytöt onnellisiksi. Hän hyvästelee pelaajan toivoen, että hän tulee vielä uudelleen käymään ja kertoen, että kaikki tytöt rakastavat häntä. Sen jälkeen hän poistaa pelin. Lopputekstien aikana soi jälleen ”Your Reality”, mutta niiden jälkeen näytölle tulee pelin tekijä Dan Salvaton kirjoittama kiitoskirje.
Vaikka se ei olekaan varsinainen lopetus, yksi tapa saada peli päättymään, on poistaa Monikan hahmotiedosto jo ennen pelin aloittamista. Sayorista tulee tällöin kerhon johtaja, mutta ymmärrettyään pelin luonteen ja roolinsa siinä hän kaappaa pelin hallinnan, poistaa kaikki hahmotiedostot ja sulkee pelin. Jos pelaaja yrittää jatkaa peliä, näytölle tulee musta pelin loppumisesta kertova näyttö ja sen jälkeen kuva hirttäytyneestä Sayorista. Noin kymmenen minuutin kuluttua kuvan viereen ilmestyy teksti ”Nyt kaikki voivat olla onnellisia”.
Riippumatta siitä, miten peli päättyy, sen pelaaminen uudelleen vaatii joko koko pelin asentamisen uudelleen tai pelitiedostojen palauttamisen alkuperäiseen tilaansa.
Tekijät, kehitys ja julkaisu

Doki Doki Literature Club! on Dan Salvaton esikoispeli, jota hän kehitti salassa noin kaksi vuotta ennen kuin se julkaistiin 22. syyskuuta 2017. Peli on ilmainen, mutta siitä voi maksaa haluamansa summan. Kymmenellä dollarilla saa fanipaketin, johon kuuluu muun muassa taustakuvia ja pelin ääniraita.
Salvato on kertonut saaneensa inspiraation pelin tekemiseen ”viha-rakkaussuhteestaan” animeen. Koska hän tiesi, että stereotyyppinen anime, jossa on vain ”söpöjä tyttöjä tekemässä söpöjä asioita”, jakaa vahvasti mielipiteitä, pyrki hän tekemään pelin, josta kiinnostuisivat sekä animen ystävät että vihaajat. Salvato halusi, että peli saisi ihmiset aluksi pitämään sitä vain tavallisena animepelinä, mutta lopulta välittämään hahmoista ja jopa pelkäämään niitä. Salvaton mukaan häntä inspiroivat ”asiat, jotka ovat pelottavia, koska ne saavat ihmisen tuntemaan olonsa epämukavaksi, eikä vain koska ne näyttävät pelottavilta”. Doki Doki Literature Club! yhdisteleekin visual novel -peleille tyypillistä pinnallista söpöyttä kauhun elementteihin ja käsittelee samalla vakavampia aiheita, kuten masennusta ja ahdistusta.
Itse pelin suunnittelun ja ohjelmoinnin lisäksi Salvato myös käsikirjoitti pelin tarinan ja sävelsi siihen musiikin. Pelin hahmot piirsi Satchely ja taustat Velinquent. Peli on toteutettu Ren’Py-pelimoottorilla.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 85,00 %
Metacritic: 78/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
RPGFan: 90 %
Doki Doki Literature Club! sai pian julkaisunsa jälkeen kulttimaineen. Ensimmäisen kuukauden aikana sitä ladattiin miljoona kertaa, ja se rikkoi kahden miljoonan latauksen rajan noin kuukautta myöhemmin.
Kriitikot ottivat pelin positiivisesti vastaan. Kotakun Gita Jackson kuvaili sitä ”todella erityiseksi peliksi” ja kehotti kaikkia ”kauhupeleistä, erityisesti ihon alle menevistä, pitäviä tutustumaan Doki Doki Literature Clubiin”. GQ:n Tom Philip kertoi sen olevan yksi pelottavimmista pelaamistaan peleistä ja sanoi pelin sisältävän ”ilkeällä tavalla kekseliäimpiä kerrontatapoja”, joita on koskaan nähnyt. Hän kuitenkin kritisoi sitä, kuinka pelissä joutuu välillä klikkailemaan läpi loputtomalta tuntuvien, tyhjänpäiväisten, flirttailevien keskustelujen runoudesta.
IGN Entertainmentin vuoden 2017 palkintogaalan yleisöäänestyksessä Doki Doki Literature Club! oli vuoden paras tietokonepeli ja seikkailupeli (minkä lisäksi se myös sijoittui raadin varsinaisessa palkintoäänestyksessä toiseksi), sen tarina oli paras ja se oli innovatiivisin peli. Electronic Gaming Monthly -lehden vuoden 2017 25 parhaan pelin listalla Doki Doki Literature Club! oli sijalla 16.
Aiheesta muualla

Doki Doki Literature Club! MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin kotisivu
Minipeli, jossa pelaaja kirjoittaa runoja valitsemalla listalta sanoja.
Erik Keränen

Erik Keränen (18. toukokuuta 1846 Kärsämäki – 11. marraskuuta 1907 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Ihana kukka Herran viinamäessä : urhoollinen tunnustus  ja martyri-kuolema Herran Jesuksen Kristuksen vanhurskaan veren autuuttavassa voimassa.         Barck, Oulu 1872
Jesus Kristus kallis päärly : kahden englandilaisen sotilaan merkillinen kääntymys, vaellus uskossa ja autuaallinen kuolema.     Johan Bergdahl, Oulu 1872
Hirmuisia onnettomuuksia ihmiselämässä : kuvaelmia Bulgariasta.      Oulu 1879
Copa América 2007

Copa América 2007 oli järjestyksessään 42. Copa América, Etelä-Amerikan jalkapalloliiton CONMEBOL:n maajoukkueiden mestaruusturnaus. Turnaus pidettiin Venezuelassa 26. kesäkuuta – 15. heinäkuuta 2007.
Mestaruuden voitti Brasilia, joka löi loppuottelussa Argentiinan 3–0. Pronssiottelussa Meksiko löi Uruguayn 3–1.
Osallistuneet joukkueet

Turnaukseen osallistui 10 CONMEBOL:n jäsenmaata sekä CONCACAF:n jäsenmaat Meksiko ja Yhdysvallat, jotka kutsuttiin mukaan turnaukseen.
| --- | --- |
  Venezuela   Argentiina   Bolivia   Brasilia   Chile   Kolumbia :   Ecuador   Meksiko   Paraguay   Peru   Uruguay   Yhdysvallat
Alkulohkot > Lohko A

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Venezuela  | 3 |  1  |  2  |  0  |  4  |  2  | +2 | 5 |
|   Peru  | 3 |  1  |  1  |  1  |  5  |  4  | +1 | 4 |
|   Uruguay  | 3 |  1  |  1  |  1  |  1  |  3  | -2 | 4 |
|   Bolivia  | 3 |  0  |  2  |  1  |  4  |  5  | -1 | 2 |
Lähde:
Alkulohkot > Lohko B

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Meksiko  | 3 |  2  |  1  |  0  |  4  |  1  | +3 | 7 |
|   Brasilia  | 3 |  2  |  0  |  1  |  4  |  2  | +2 | 6 |
|   Chile  | 3 |  1  |  1  |  1  |  3  |  5  | -2 | 4 |
|   Ecuador  | 3 |  0  |  0  |  3  |  3  |  6  | -3 | 0 |
Lähde:
Alkulohkot > Lohko C

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Argentiina  | 3 |  3  |  0  |  0  |  9  |  3  | +6 | 9 |
|   Paraguay  | 3 |  2  |  0  |  1  |  8  |  2  | +6 | 6 |
|   Kolumbia  | 4 |  1  |  1  |  2  |  3  |  9  | -6 | 4 |
|   Yhdysvallat  | 3 |  0  |  0  |  3  |  2  |  8  | -6 | 0 |
Lähde:
Maalintekijät

Turnauksen maalikuningas oli Brasilian Robinho kuudella osumallaan. Hänet valittiin myös turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  6 maalia  Robinho 5 maalia  Juan Román Riquelme 4 maalia  Nery Castillo 3 maalia  Hernán Crespo   Júlio Baptista   Humberto Suazo   Omar Bravo   Salvador Cabañas   Roque Santa Cruz   Diego Forlán 2 maalia  Javier Mascherano   Lionel Messi   Jaime Moreno   Jaime Castrillón |   Cuauhtémoc Blanco   Claudio Pizarro   Sebastián Abreu 1 maali  Pablo Aimar   Gabriel Heinze   Diego Milito   Carlos Tévez   Juan Carlos Arce   Jhasmani Campos   Daniel Alves   Josué   Juan   Vágner Love   Maicon   Carlos Villanueva   Edixon Perea   Christian Benítez   Edison Méndez   Luis Antonio Valencia   Fernando Arce |   Andrés Guardado   Ramón Morales   Gerardo Torrado   Edgar Barreto   Óscar Cardozo   Paolo Guerrero   Juan Carlos Mariño   Miguel Villalta   Ricardo Clark   Eddie Johnson   Pablo García   Cristian Rodríguez   Vicente Sánchez   Juan Arango   Daniel Arismendi   Alejandro Cichero   Giancarlo Maldonado   Ricardo David Páez Oma maali  Roberto Ayala |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Copa América 2007 Wikimedia Commonsissa
Erik Kiviniemi

Erik Kiviniemi (s. 29. syyskuuta 1955 Oravainen) on suomenruotsalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän oli parhaan miespääosan Jussi -ehdokkaana nimiroolistaan Paul-Anders Simman elokuvassa Sagojogan ministeri (1997). Hän on johtanut Vaasassa sekä ruotsinkielistä Wasa Teateria (1990–) että suomenkielistä Vaasan kaupunginteatteria (2009–2019) ja on työskennellyt paljon myös Ruotsissa. Vuosina 2003–2008 Kiviniemi toimi teatterinjohtajana Norrbottensteaternissa Pohjois-Ruotsin Luulajassa.
Maanviljelijäperheessä Oravaisten Karvatin kylässä varttunut Kiviniemi työskenteli meijerissä ja leipomossa, kunnes revyissä esiintyminen sytytti teatterikipinän. Teatterikorkeakoulusta valmistuttuaan Kiviniemi näytteli Åbo Svenska Teaterissa vuodesta 1981. Hänen ensimmäisiä roolejaan siellä oli nuori Alan Strang Peter Shafferin psykologisessa draamassa Equus.
Örebron lääninteatterissa Ruotsissa Kiviniemi näytteli 1980-luvun alkupuolella Georg Malviuksen ohjauksissa. Näitä olivat Mannen från La Mancha (useita rooleja), Arthur Millerin Utsikt från en bro (Rodolpho), Shakespearen Romeo ja Julia (Romeo) ja Martin Shermanin Bent (Max Bent).
Läpi 1990-luvun jatkuneessa ruotsalaisessa Varustamo-televisiosarjassa Kiviniemi näytteli 53 jaksossa Jussi Tola -nimistä hahmoa ja ohjasikin kymmenkunta sarjan jaksoa 1990-luvun puolivälissä.
Hänen myöhempiä roolejaan Suomen teattereissa olivat eversti Pickering My Fair Ladyssä Vaasan kaupunginteatterissa 2009 ja Willy Loman näytelmässä En handelsresandes död Wasa Teaterissa 2013.
Kiviniemen Suomessa tekemiä ohjaustöitä ovat muun muassa Alla mina söner, Hemsöborna, Birdy, Cyrano, Colorado Avenue, Kauppamatkustajan kuolema, Kuka pelkää Virginia Woolfia? ja Mielensäpahoittaja.
Filmografia

Det är långt till New York (1988)
Naamiaiset (Maskeraden, tv-elokuva 1992)
Ilman kavaluutta (tv-minisarja, 1996) – Juha Nyman
Sagojogan ministeri (1997) – ”ministeri”
Lapin kullan kimallus (1999) – Aleksander Theslöf
Raid (2003) – Arpinaama
Käännös suomeksi
Didier Zokora

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alain Didier Zokora Deguy
Syntymäaika: 14. joulukuuta 1980 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Abidjan, Norsunluurannikko
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 senttimetriä
Junioriseurat
: ASEC Mimosas
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2004 2004–2006 2006–2009 2009–2011 2011–2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017 | Genk Saint-Étienne Tottenham Hotspur Sevilla Trabzonspor Akhisar Belediye Pune City NorthEast United Semen Padang | 126 (1) 66 (2) 87 (0) 49 (0) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2000–2014 | Norsunluurannikko | 123 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. toukokuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. elokuuta 2018.
| Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Norsunluurannikko.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Norsunluurannikko> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Egypti 2006 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Gabon-Päiväntasaajan Guinea 2012 | Jalkapallo |  |
Didier Zokora (s. 14. joulukuuta 1980 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on eniten maaotteluita (123) pelannut norsunluurannikkolainen.
Ura

Zokora on edustanut muun muassa ASEC Mimosasia, Genkiä, Saint-Étienneä, Tottenham Hotspuria, Sevillaa ja Trabzonsporia.
8. heinäkuuta 2009 espanjalainen Sevilla ilmoitti tehneensä Tottenham Hotspurin keskikenttäpelaaja Didier Zokoran kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Sopimus sisälsi sopimuksestavapautumisoption 30 miljoonalla eurolla.
Zokora pelasi Norsunluurannikon maajoukkueessa 123 ottelua ja teki yhden maalin. Hän kuului Norsunluurannikon joukkueeseen muun muassa vuoden 2006 MM-kisoissa, joissa joukkue jäi alkulohkoihin.
Elio Vittorini

| Elio Vittorini |
| --- | --- |
 Elio Vittorini 1949.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1908 Siracusa, Italia
Kuollut: 1966 (57–58 vuotta) Milano, Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: italia
Esikoisteos:  Il garofano rosso
Pääteokset:  Vierailu
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elio Vittorini (1908 Siracusa, Italia – 1966 Milano, Italia) oli italialainen kirjailija. Hän opiskeli jonkin aikaa mutta ansaitsi sitten elantonsa sekalaisilla töillä. Ensimmäiset kertomuksensa hän julkaisi Solaria-lehdessä 1929–1931. Ensimmäinen romaani Il garofano rosso ilmestyi jatkokertomuksena 1933–1934 ja kirjana 1948. Hän käänsi yhdysvaltalaista kirjallisuutta.
Fasismin aikana sensuuri rajoitti sekä hänen oman tuotantonsa että käännösten julkaisua. Hänen pääteoksensa Vierailu (1941) kertoo paluusta Pohjois-Italiasta kotiseudulle Sisiliaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän oli keskeinen henkilö italialaisessa kulttuurikeskustelussa. Hän perusti kaksi aikakauslehteä, 1945–1947 ilmestyneen lehden Il Politenico ja yhdessä Italo Calvinon kanssa lehden Il Menabò di letteratura, joka ilmestyi 1959–1967. Hän kirjoitti romaanien lisäksi myös kirjallisuuskritiikkiä.
Suomennetut teokset

Vierailu (Conversazione in Sicilia), suom. Pirkko Peltonen, Gummerus 1977
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elio Vittorini Wikimedia Commonsissa
Enemmistöparlamentarismi

Enemmistöparlamentarismi on valtiomuoto, jossa valtiopäivien alahuoneen enemmistö lopullisestiselvennä päättää poliittisista asioista ja yksikamarisilla valtiopäivillä parlamentti. Enemmistöparlamentarismi liittyy vahvasti kaksipuoluejärjestelmään, jossa on selkeä hallitusrintama-oppositio -asetelma.
Enemmistöparlamentarismin edelläkävijämaana pidetään Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jossa järjestelmä alkoi kehittyä kuninkaanvallan tultua rajoitetuksi parlamentin vallan kasvaessa.
Enemmistöparlamentarismista käytetään joissain maissa myös nimitystä Westminster-järjestelmä.
Erik Kihlman

Erik Lorenzo Kihlman (4. helmikuuta 1895 Vaasa – 16. lokakuuta 1933 Porvoo) oli suomalainen kirjallisuudentutkija.
Kihlmanin vanhemmat olivat hallintoneuvos Lorenzo Kihlman ja Ida Mathilda Ekström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916 ja maisteriksi, lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1921.
Kihlman toimi Helsingin yliopiston kirjallisuudenhistorian dosenttina 1926–1933. Hän kuului Nya Argus -lehden toimitukseen 1918–1933 ja hän oli Uusmaalaisen osakunnan kuraattorina 1927–1930.
Erik Kihlman oli naimisissa 1926–1933 kirjailija Mikael Lybeckin tyttären Gunnel Lybeckin (k. 1933) kanssa.
Erik Kihlman, hänen vaimonsa Gunnel Kihlman, taiteilija Henry Ericsson ja tämän vaimo Mariquita Ericsson saivat surmansa maanantai-iltana 16. lokakuuta 1933, kun heidän autonsa syöksyi Porvoossa Porvoonjokeen. Surmansa saaneet olivat vierailleet kirjailija Jarl Hemmerin luona Porvoon runoilijakodissa ja olivat paluumatkalla sieltä, kun heidän autonsa tuli kovalla vauhdilla alas Nikolainkatua, rikkoi risteyksessä korokkeella olleen tienviitan ja syöksyi edelleen Porvoonjokeen. Auton kuljettajana oli taiteilija Ericsson, joka myös omisti myös auton. Autossa olleet eivät tunteneet Porvoota ja luulivat että Nikolainkatu jatkui suoraan Porvoonjoen ylittävälle sillalle. Ericsson yritti viime hetkellä välttää jokeen ajamisen tekemällä jyrkän käännöksen mutta tällöin auto syöksyi syrjittäin jokeen, kääntyi vielä ympäri ja jäi etuosansa varassa joen pohjaan. Onneetomuuden uhrit saatiin noin 15 minuutin kuluttua pois autosta mutta elvyttämistoimet eivät enää onnistuneet.
Teoksia

Ur Ibsendramatikens historia: En studie i dansk-norsk litteratur. Väitöskirja. Söderström, Helsingfors 1921.
Ur Finlands svenska lyrik: Antologi. Utgiven och försedd med en översikt Erik Kihlman. Schildt, Helsingfors 1923.
Amurfrågan eller Följden av forskningsfärder utan K.D.F.: Gammalt orr- och narrspel för envar om litet var. Nylands nation, Helsingfors 1925.
Karl August Tawaststjernas diktning. Svenska Litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1926.
Svensk nutidsdikt i Finland: Essayer. Söderström, Helsingfors 1928.
Mikael Lybeck: Liv och diktning. Svenska Litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1932.
Finsk dikt i svensk tolkning av Arvid Mörne och Erik Kihlman. Schildt, Helsingfors 1933.
Nordiska profiler: Essayer, kritiker och tal. Söderström, Helsingfors 1935.
Den Nationale Scene

| Den Nationale Scene |
| --- | --- |
 Teatteri vuonna 2015.
Osoite:  Engen 1
Sijainti:  Bergen, Norja
Rakennustyyppi:  teatteri
Valmistumisvuosi:  1909
Suunnittelija:  Einar Oscar Schou
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Den Nationale Scene (lyh. DNS) on Bergenissä sijaitseva teatteri ja yksi Norjan kolmesta tärkeimmästä teatterista Kansallisteatterin sekä Det Norske Teatretin ohella.
Historia > Det norske Theater (1850–1863)

Vuonna 1850 perustettiin Bergeniin Ole Bullin aloitteesta Det norske Theater, joka oli ensimmäinen kokonaan norjankielinen teatteri. Henrik Ibsen toimi ohjaajana ja neuvonantajana 1851–1857 ja Bjørnstjerne Bjørnson oli teatterin johtaja 1857–1859. Det norske Theater meni kuitenkin konkurssiin 1863.
Historia > Den Nationale Scene (1876–)

Vuonna 1876 Bergenin porvarit perustivat nykyisen Den Nationale Scenen, joka aloitti toimintansa Det norske Theaterin vanhoissa tiloissa. Uusi jugendtyylinen teatterirakennus valmistui 1909. Vuodesta 1993 teatteri on ollut virallisesti kansallinen, ja sen rahoituksesta vastaa Norjan valtio.
Teatterinjohtajat

1876–1878 – Niels Wichstrøm
1878–1882 – Johan Bøgh
1882–1889 – Gunnar Heiberg
1890–1895 – Johan Irgens Hansen
1895–1898 – Olaf Hansson
1899–1900 – Hans Aanrud
1900–1905 – Gustav Thomassen
1905–1907 – Anton Heiberg
1908–1909 – Olaf Hansson
1910–1924 – Ludvig Bergh
1924–1925 – Christian Sandal
1925–1931 – Thomas Thomassen
1931–1934 – Karl Bergmann
1934–1939 – Hans Jacob Nilsen
1939–1946 – Egil Hjorth-Jenssen
1946–1948 – Stein Bugge
1948–1952 – Georg Løkkeberg
1952–1961 – Per Schwab
1961–1963 – Bjarne Andersen
1963–1967 – Gisle Straume
1967–1976 – Knut Thomassen
1976–1982 – Sven Henning
1982–1986 – Kjetil Bang-Hansen
1986–1995 – Tom Remlov
1995–1996 – Ketil Egge
1996–1998 – Aksel Otto Bull (vt.)
1998 – Lars Arrhed
1998–2001 – Bentein Baardson
2001–2008 – Morten Borgersen
2008–2011 – Bjarte Hjelmeland
2012–2019 – Agnete Haaland
2020– Stefan Larsson
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Den Nationale Scene Wikimedia Commonsissa
Teatterin verkkosivut (norjaksi)
Elonkorjuujuhla

| Elonkorjuujuhla> Dancing at Lughnasa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Pat O'Connor
Käsikirjoittaja:  Frank McGuinness
Perustuu:  Brian Frielin näytelmään Dancing at Lughnasa
Tuottaja:  Sharon Harel Noel Pearson
Säveltäjä:  Bill Whelan
Kuvaaja:  Kenneth MacMillan
Leikkaaja:  Humphrey Dixon
Pääosat:  Meryl Streep Michael Gambon Catherine McCormack Kathy Burke
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Irlanti Yhdistynyt kuningaskunta Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Sony Pictures Classics
Levittäjä:  Sony Pictures Classics Film4 Productions
Ensi-ilta:  13. marraskuuta 1998
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elonkorjuujuhla (Dancing at Lughnasa) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Pat O'Connorin ohjaama draamaelokuva. Se perustuu Brian Frielin näytelmään Dancing at Lughnasa vuodelta 1990. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Michael Gambon, Catherine McCormack ja Kathy Burke.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Meryl Streep  | … |  Kate Mundy   |
|  Michael Gambon  | … |  Father Jack Mundy   |
|  Catherine McCormack  | … |  Christina Mundy   |
|  Kathy Burke  | … |  Maggie Mundy   |
|  Sophie Thompson  | … |  Rose Mundy   |
|  Brid Brennan  | … |  Agnes Mundy   |
|  Rhys Ifans  | … |  Gerry Evans   |
|  Darrell Johnston  | … |  Michael Mundy   |
|  Lorcan Cranitch  | … |  Danny Bradley   |
|  Peter Gowen  | … |  Austin Morgan   |
|  Dawn Bradfield  | … |  Sophie McLoughlin   |
|  Marie Mullen  | … |  Vera McLoughlin   |
|  John Kavanagh  | … |  Father Carlin   |
|  Kate O'Toole  | … |  Chemist   |
Aiheesta muualla

Elonkorjuujuhla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elonkorjuujuhla Elonet.