stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fuusiojazz
Fuusio syntyy 1960-luvulla

1960-luvulla monet jazz-muusikot alkoivat yhdistellä jazzia ja tuon ajan popmusiikkia. Fuusiojazz-tyylin alkuaikojen tärkeimpänä innovaattorina pidetään Miles Davisia, jonka keskeiset fuusiolevyt olivat vuonna 1969 levytetyt In a Silent Way ja Bitches Brew. Davis ei ollut ensimmäinen, joka levytti jazzia ja poppia yhdistelevää musiikkia, mutta hänen levyillään oli suurin vaikutus. Monet näillä levyillä soittaneista muusikoista olivat fuusiojazzin merkittävimpiä kehittäjiä 1970-luvulla ja perustivat omat fuusio-yhtyeensä. Pianisti Chick Corea perusti Return to Forever -yhtyeen, joka levytti ensin latinalaisvaikutteista fuusiota ja myöhemmin jazz-rockia. Joe Zawinul taas perusti Wayne Shorterin kanssa monipuolisia fuusiolevyjä tehneen Weather Report -yhtyeen. Kitaristi John McLaughlin perusti psykedeelissävyistä jazz-rockia levyttäneen The Mahavishnu Orchestran. Miles Davisin yhtyeestä jo aiemmin eronneet rumpali Tony Williams ja pianisti Herbie Hancock olivat myös keskeisiä nimiä fuusiossa. Hancock jatkoi ensin kokeellisen fuusion linjalla ja siirtyi myöhemmin jazz-funkkiin. Tony Williamsin levyt ovat vahvasti rock-vaikutteisia.
Muita fuusion edustajia

Muista fuusion parissa työskennelleistä muusikoista merkittävimpiä on kitaristi Pat Metheny, joka julkaisi debyyttilevynsä 1976. Hän on jatkanut työtä fuusion parissa yhtyeellään Pat Metheny Group. 1970-luvulla tulivat fuusion kautta tunnetuiksi myös basistit Stanley Clarke ja Jaco Pastorius, jotka olivat tuolloin sähköbasson vaikutusvaltaisimpia taitajia. Edellä mainittujen John McLaughlinin ja Pat Methenyn ohella Larry Coryell, Al Di Meola ja Allan Holdsworth olivat fuusiota levyttäneitä  merkittäviä sähkökitaristeja, jotka nousivat pinnalle 1970-luvulla. Fuusiossa kuultiin toisinaan myös viulua. Merkittävimpiin jazz-viulisteihin kuuluva Jean-Luc Ponty on tehnyt 1970-luvulta alkaen monia fuusiolevyjä. Merkittävien fuusiorumpaleiden joukkoon lukeutuvat Tony Williamsin lisäksi The Mahavishnu Orchestrassa tunnetuksi tullut Billy Cobham, Return to Foreverin Lenny White, sekä monien artistien kanssa yhteistyötä tehnyt Alphonso Mouzon.
1980-luvulla tunnetuiksi tulleita fuusion perinteen jatkajia ovat esimerkiksi Chick Corean kanssa työskennelleet rumpali Dave Weckl sekä basisti John Patitucci. Arvostetuimpiin 1980-luvulla pinnalle nousseisiin fuusiokitaristeihin kuuluvat esimerkiksi John Scofield, Scott Henderson, Kazumi Watanabe ja Mike Stern. Oma lukunsa on ollut banjoa soittava Béla Fleck, jonka Fleckstones-nimisessä yhtyeessä soitti myös sähköbasistien kärkinimiin lukeutuva Victor Wooten.
Arvostetuimmat fuusiomusiikin tekijät ovat yleensä jazz-tradition edustajia. Poikkeuksena tästä on esimerkiksi monipuolinen säveltäjä ja kitaristi, Frank Zappa, joka on julkaissut muutamia merkittäviä jazz-rock-levyjä. Esimerkkinä voidaan mainita niin ikään jazz-rockin parissa työskennelleet kitaristit Jeff Beck ja Steve Morse, joista jälkimmäinen on Dixie Dregs -fuusioyhtyeen johtaja. Suomessa fuusion keskeinen vaikuttaja on ollut saksofonisti Eero Koivistoinen.
Musiikillisia kiistoja

Perinteisen jazzin ystävät eivät usein mieltyneet fuusiolevyihin, vaan pitivät näiden tekijöitä jazz-tradition pettureina. Nämä kiistat jatkuvat edelleen. Monet akustisen jazzin suosijat ovat sitä mieltä, että Miles Davis lähti aikanaan väärään suuntaan. 1970-luvun lopulla popmusiikki muuttui kaupallisemmaksi, kun esimerkiksi diskon suosio kasvoi ja progressiivisen rockin suosio haihtui. Fuusioon tämä kaupallinen käänne vaikutti vahvistamalla ”smooth jazziksi” kutsuttua tyyliä, jota voidaan luonnehtia lähinnä kevyeksi jazz-vaikutteiseksi instrumentaalimusiikiksi. Tätä suuntausta edustivat esimerkiksi Bob James ja David Sanborn. Smooth jazz on usein ristiriitaisia tunteita herättävä tyyli myös fuusion ystävien keskuudessa.
Fuusiosta ei tullut jazzin uutta valtavirtaa, vaan useat keskeisistä nuorista jazz-muusikoista ovat pitäytyneet bebop-vaikutteisessa akustisessa jazzissa. Fuusio on kuitenkin jatkanut olemassaoloaan, ja saanut lukuisia uusia merkittäviä edustajia 1970-luvun jälkeenkin. 1970-luvulla tyypilliset rohkeat vaikutteet avantgarde-jazzista ja psykedeelisestä rockista ovat poistuneet, ja nykyään tehtävä fuusio on enimmäkseen hillitympää jazz-rockia tai jazz-funkia.
Keskeisimpiä fuusiolevyjä

(Luokitukset ovat suuntaa antavia, mutta antavat jonkinlaista kuvaa fuusion kentästä. Huomaa, että samat artistit vaihtavat tyyliään usein, mikä näkyy listassa.)
Keskeisimpiä fuusiolevyjä > Avantgardemaista, varhaista fuusiota

Miles Davis - In a Silent Way (1969), Bitches Brew (1969)
Herbie Hancock - Crossings (1972), Sextant (1973 )
Weather Report - Weather Report (1971), I Sing the Body Electric (1972)
Keskeisimpiä fuusiolevyjä > Jazz-rock-fuusiota

Jeff Beck - Blow by Blow (1975)
Chick Corea Elektric Band - Elektric Band (1986), Light Years (1987), Eye of the Beholder (1988)
Stanley Clarke - School Days (1976)
Billy Cobham - Spectrum (1973)
Larry Coryell - Introducing the 11th house (1974)
Miles Davis - A Tribute to Jack Johnson (1970)
Dixie Dregs - What If (1978)
Scott Henderson / Tribal Tech - Nomad (1990), Illicit (1992)
The Mahavishnu Orchestra - The Inner Mounting Flame (1971), Birds of Fire (1972)
Jaco Pastorius - Jaco Pastorius (1975)
Al Di Meola - Elegant Gypsy (1978), Splendido Hotel (1980)
Pat Metheny Group - Pat Metheny Group (1978), American Garage (1979)
Jean-Luc Ponty - Upon the Wings of Music (1975), Enigmatic Ocean (1977)
Return to Forever - Hymn of the Seventh Galaxy (1973), Where Have I Known you Before (1974), No Mystery (1975), Romantic Warrior (1976)
Soft Machine - Third (1970), Fourth (1971)
Tony Williams Lifetime - Emergency! (1969), Believe It (1976)
Kazumi Watanabe - Spice of Life (1986)
Weather Report - Heavy Weather (1977)
Frank Zappa - Hot Rats (1969), Waka/Jawaka (1972), The Grand Wazoo (1972), Jazz from Hell (1986)
Keskeisimpiä fuusiolevyjä > Jazz-funk

Herbie Hancock - Fat Albert Rotunda (1969), Head Hunters (1973), Thrust (1974)
The Brecker Brothers - Brecker Bros (1975)
Keskeisimpiä fuusiolevyjä > Latinalaisamerikkalais-/espanjalaisvaikutteista fuusiota

Chick Corea - My Spanish Heart (1976)
Pat Metheny Group - Still Life (Talking) (1987), Letter to Home (1988)
Return to Forever - Return to Forever (1972), Light as a Feather (1972)
Santana – Caravanserai (1972)
Keskeisimpiä fuusiolevyjä > World fusion

Weather Report - Mysterious Traveller (1974), Tale Spinnin’ (1975), Black Market (1976)
Oregon - Music of Another Present Era (1972), Roots in the Sky (1979)
Allan Holdsworthia on pidetty fuusion taitavimpiin kuuluvina kitaristeina.
Heather Graham

| Heather Graham |
| --- | --- |
 Graham Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Heather Joan Graham
Syntynyt: 29. tammikuuta 1970 (ikä 54) Milwaukee, Wisconsin
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Merkittävät roolit:  Felicity Shagwell (Austin Powers 2) Daisy (Koukkusormi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Heather Joan Graham (s. 29. tammikuuta 1970 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt urallaan sekä televisiossa että elokuvissa.
Graham on ollut ehdolla Saturn-palkinnon saajaksi parhaana naisnäyttelijänä elokuvasta Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua (1999).
Grahamin isä oli töissä FBI:ssä, ja hänen äitinsä on ammatiltaan opettaja. Hänen nuorempi sisarensa on näyttelijä Aimee Graham. Siskokset saivat katolilaisen kasvatuksen.
Aiheesta muualla

Heather Graham Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heather Graham Elonetissä.
Halpa, nopea ja hallitsematon

| Halpa, nopea ja hallitsematon> Fast, Cheap and Out of Control |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Errol Morris
Käsikirjoittaja:  Errol Morris
Tuottaja:  Errol Morris
Säveltäjä:  Caleb Sampson
Kuvaaja:  Robert Richardson
Leikkaaja:   Shondra Burke  Karen Schmeer 
Pääosat:   Dave Hoover  George Mendonca  Ray Mendez  Rodney Brooks 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   American Playhouse  Fourth Floor Pictures 
Levittäjä:  Sony Pictures Classics
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Halpa, nopea ja hallitsematon (Fast, Cheap and Out of Control) on Errol Morrisin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen pitkä viihteellinen dokumenttielokuva vuodelta 1997. Sen päähenkilöinä on neljä omalaatuista ja asialleen omistautunutta erikoisammattilaista: Hollywoodin leijonankesyttäjä Dave Hoover, pensaista eläinhahmoja leikkaava George Mendonca, Afrikassa luolarottia tutkiva Ray Mendez ja hyönteisten liikeratoja jäljittelevien robottien suunnittelija Rodney Brooks. Amerikkalaismiesten tarinoiden erilaisuudesta huolimatta dokumentti onnistuu punomaan miehistä yhtenäisen tarinan asialleen omistautumisen ja eläinten kunnioittamisen tärkeydestä. Dokumentti on esitetty Ylessä tammikuussa 1999.
Tuotanto

Elokuvan nimi tulee insinöörityötä kuvaavasta ajatelmasta, että jos haluaa suunnitella halvan, nopean ja luotettavan laitteen, vain kaksi näistä kolmesta ominaisuudesta voi toteutua samassa laitteessa.
Elokuvassa haastateltavat katsovat suoraan kameraan eivätkä hieman ohi kameran vieressä olevaan haastattelijaan. Tämän mahdollistaa Errol Morrisin teleprompterin pohjalta kehittämä laite interrotron, jossa haastateltava näkee haastattelijan kasvot kameran linssin edessä.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Harri Uusitorppa kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1999, että sen nimi ei voisi olla harhaanjohtavampi, mutta elokuva itse on monitasoinen ja hullunhauska. Erityiskehut saa se, ettei Morris yritä pakottaa esiin miehiä yhdistäviä yhtäläisyyksiä, vaan jättää johtopäätösten teon katsojalle.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Käännös suomeksi
János Pénzes

János Pénzes (s. 10. elokuuta 1943 Bajmok) on serbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Subotican hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 25. huhtikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gabriel Montalvo Higuera, jota avustivat Franc Perko ja Matija Zvekanovic.
Judith Krantz

Judith Krantz (o.s. Tarcher, 9. tammikuuta 1928 New York – 22. kesäkuuta 2019) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Hän valmistui Birch Wathen Lenox Schoolista ja Wellesley Collegesta.
Krantz avioitui 1954 elokuvatuottaja-käsikirjoittaja Steve Krantzin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta (Tony ja Nicholas), ja avioliitto kesti Steve Krantzin kuolemaan vuoteen 2007.[lähde? ]
Krantz oli 1971–1979 Cosmopolitanin apulaispäätoimittaja. Hän aloitti kirjailijanuransa myöhään, sillä esikoisteos ilmestyi vuonna 1978, jolloin hän täytti viisikymmentä vuotta. Hän kirjoitti sittemmin lukuisia suosittuja romantiikkakirjoja, joista monet tunnetaan myös televisiosovituksina.
Suomennetut teokset

Muotitalo (Scruples, 1978)
Daisy (Pricess Daisy, 1980)
Taiteilijan tytär (Mistral's Daughter, 1982)
Manhattanin valtiatar (I'll take Manhattan, 1986)
Tähtitaivas (Till We Meet Again, 1988)
Kimallus (1990)
Yllätystytär (1992)
Rakastavaiset (1994)
Huippumallit (1996)
Kultaakin kalliimpi (1998)
Grétar Steinsson

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Grétar Rafn Steinsson
Syntymäaika: 9. tammikuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Siglufjörður, Islanti
Pelipaikka: oikea puolustaja
Pituus: 189 senttimetriä
Seura
Seura: Bolton Wanderers
Pelinumero: 2
Junioriseurat
1998: KS Siglufjörður
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2004 2004–2006 2006–2008 2008– | Akraness Young Boys AZ Bolton Wanderers | 76 (12) 19 (3) 61 (7) 92 (2) |
Maajoukkue
| 2002– |  Islanti | 38 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. marraskuuta 2010.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. elokuuta 2010.
Grétar Rafn Steinsson (s. 9. tammikuuta 1982 Siglufjörður) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea puolustaja. Steinsson edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Bolton Wanderersia. Hän kuuluu myös Islannin maajoukkueen vakionimiin.
Ura

Grétar aloitti uransa paikallisseura KS Siglufjörðurissa, josta hän myöhemmin siirtyi pääsarjaseura Íþróttabandalag Akranessiin. Hän pelasi seurassa viisi vuotta, kunnes siirtyi sveitsiläiseen Young Boysiin.
Vuonna 2006 Grétar siirtyi Eredivisiessä pelaavan AZ Alkmaarin riveihin. Heinäkuussa 2007 Steinsson oli siirtymässä Middlesbroughiin, mutta siirto kariutui viime hetkillä. Hän pelasi AZ:ssä yhteensä 61 liigaottelua, joissa hän viimeisteli seitsemän maalia.
Tammikuussa 2008 Grétar teki 3,5 miljoonan punnan arvoisen sopimuksen Englannin valioliigassa pelaavan Bolton Wanderersin kanssa. Hän debytoi seurassa kolme päivää siirron jälkeen Newcastlea vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Boltonissa helmikuussa 2008 Stoke Cityä vastaan. Toisella Bolton-kaudellaan 2008–2009 Grétar sai paljon vastuuta pelaten yhtä vaille kaikissa liigaotteluissa. Seuraavalla kaudella hän sai vähemmän vastuuta pelaten 28 ottelussa.
Grétar kuuluu myös Islannin maajoukkueen vakiorinkiin. Hän debytoi maajoukkueessa maaliskuussa 2002 Brasiliaa vastaan. Hän on edustanut myös maan nuorisomaajoukkueita.
Aiheesta muualla

Steisson Soccerbasessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Heather Grahamin filmografia

Tämä on Heather Grahamin filmografia.
János Parti

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten ratamelonta. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | C-1 1000 m |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | C-1 1000 m |  |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | C-1 10000 m |  |
| Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut  | Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut  | Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Mâcon 1954 | C-1 1000 m |  |
János Parti (24. lokakuuta 1932 Budapest – 6. maaliskuuta 1998 Budapest) oli unkarilainen meloja. Hän voitti 1 000 metrin kanadalaisyksikössä kultaa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa. Aiemmin hän oli jo saanut kanadalaisyksikössä olympiahopeaa Helsingissä 1952 (1 000 metriä) ja Melbournessa 1956 (10 000 metriä).
Vuonna 1954 Parti voitti 1 000 metrin kanadalaisyksikössä kultaa myös ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Mâconissa.
János Martinek

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten nykyaikainen viisiottelu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten nykyaikainen viisiottelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | Yksilökilpailu |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | Joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | Yksilökilpailu |  |
János Martinek (s. 23. toukokuuta 1965 Budapest) on Unkaria edustanut nykyaikainen viisiottelija. Hän osallistui kesäolympialaisiin Soulissa 1988 ja Atlantassa 1996. Soulissa hän voitti kultaa sekä yksilö- että joukkuekilpailussa; Atlantassa hän sai vielä pronssimitalin yksilökilpailussa.
Martinek nai voimistelija Beáta Storczerin, joka myös kilpaili kesäolympialaisissa 1988.
Halotrofinen järvi

Kuollutmeri Israelissa
Inahamne on Virossa Osmussaaressa sijaitseva kluuvi.
Viron Sinijärv Länsi-Virumaalla.
Halotrofinen järvi on limnologiassa järvi, jonka veden suolapitoisuus eli kivennäisaineiden pitoisuus on suurempi kuin makeanveden järvessä. Normaalisti järven vesi on makeaa, koska sen valuma-alueelta virtaa siihen sade- ja pohjavettä. Halotrofisen järven vesi voi suolaantua monilla eri tavoin ja siihen kehittyy makeasta vedestä poikkeava ekosysteemi, joka riippuu sen suolapitoisuudesta.
Muodostumistapoja > Laskujoettomat järvet

Jos järveen vain tulee vettä, mutta sitä poistuu vain haihtumalla, alkaa tulojokien vedessä olevat mineraalit eli suolat rikastua vedessä. Mineraalipitoisuuden kasvaminen voi nostaa suolaisuuden 30 prosenttiin, ennen kuin se kiteytyy järven pohjalle. Tällaiset suolajärvet ovat yleisimpiä vuoristoissa (Umria ja Namtso), alavilla mailla (Mono Lake, Kuollutmeri ja Kaspianmeri) ja aavikoilla (Chott el Djerid).
Muodostumistapoja > Mereen yhteydessä olevat järvet

Suomalaislle tutumpi järvityyppi rannikkojärvi esiintyy Itämeren rannikolla, missä maankohoaminen nostaa maanpintaa merenpintaan nähden ylemmäksi. Silloin lahdet voivat kuroutua suustaa kapeiksi (flada) ja entiseen lahdenpohjukkaan jää umpeunut vesiallas (kluuviflada eli kluuvi). Kluuvifladassa merivesi pääsee toisinaan purkautumaan järveen ja silloin sen suolapitoisuus kasvaa. Se jää Itämeren suolapitoisuutta alhaisemmaksi, jolloin sitä kutsutaan murtovedeksi. Kluuvijärvi on entinen kluuviflada, joka on jäänyt pysyvästi makeavetiseksi, mutta jolla on jäänteenä monia merellisiä kasvi- ja eläinlajeja. Kluuvifladoja ovat esimerkiksi Uudessakaupungissa oleva Ahmasvesi, Virossa olevat Saarenmaan Mullutu-Suurlaht ja Läänemaan Sutlepa meri. Alavilla Tanskan ja Hollannin rannikoilla rannikkojärviä on paljon. Itse asiassa koko Itämeri on murtovetinen järvi, joka on yhteydessä Atlanttiin Tanskan salmien kautta.
Muodostumistapoja > Mineraalipitoinen maaperä

Järvessä voi huolimatta hyvästä läpivirtauksestakin olla suolainen eli mineraalipitoinen vesi. Jos maaperästä liukenee valuma- tai pohjaveteen runsaasti mineraaleja, voivat niiden päätyminen järveen nostaa sen suolapitoisuutta. Näin käy esimerkiksi kalkkikivialueilla, missä pohjasta pulppuavat lähteet nostavat mineraalipitoisuutta. Tällaisia ovat esimerkiksi Viron alkalitrofiset järvet, joita voidaan pitää halotrofisten järvien alatyyppinä.
Jukka-Pekka Vuorenmaa

Jukka-Pekka Vuorenmaa (s. 4. joulukuuta 1963) on suomalainen lentopalloilija. Hän on pelannut Vammalan Lentopallossa. Vuorenmaan kunniaksi on nostettu pelipaita Vilppulan salin kattoon.
Hän on pelannut maajoukkueessa 26 maaottelussa.
Julija Guštšina
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metriä: 11,13 (2006)
200 metriä: 22,53 (2005)
400 metriä: 50,01 (2008)
Jukka-Pekka Ujula

Jukka-Pekka Ujula
Jukka-Pekka Ujula (s. 2. elokuuta 1973 Rauma) on Helsingin kaupungin kansliapäällikkö. Hän toimi sitä ennen Porvoon kaupunginjohtajana vuosina 2009–2023.
Ujula valmistui ylioppilaaksi vuonna 1992 ja valtiotieteiden maisteriksi 1999 Turun yliopistosta. Vuonna 2006 hän valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi ja suoritti vuonna 2014 eMBA-tutkinnon Jyväskylän yliopistossa.
Aiemmin Ujula on ollut Rauman kaupungin elinkeinoasiamies (1999–2000), Satakuntaliiton vs. hallintopäällikkö (2000–2003), Huittisten kaupungin elinkeinojohtaja (2003–2005) ja vs. kaupunginjohtaja (2005–2007) sekä Porvoon apulaiskaupunginjohtaja (2008–2009). Kesäkuussa 2009 Porvoon kaupunginvaltuusto valitsi hänet kaupunginjohtajaksi seitsemän vuoden määräajaksi 7. elokuuta 2009 alkaen.
Ujula on naimisissa, ja hänellä on kaksi poikaa.
Halpaa lystiä

| Halpaa lystiä Ypö-Viis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 1979, MSL-studio
 Julkaistu: 1980
 Tuottaja(t): Ypö-Viis
 Tyylilaji: uusi aalto, rock
 Kesto: 27.06
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Ypö-Viis muut julkaisut
| Karhulan poikii live 1979 | Halpaa lystiä 1980 | Energia on A ja O 1989 |
Halpaa lystiä oli suomalaisen uuden aallon punkrockyhtye Ypö-Viiden tammikuussa 1980 ilmestynyt albumi. Se jäi yhteen ainoaksi Poko Rekordsille tehdyksi studioalbumiksi. Halpaa lystiä äänitettiin 24.–26. marraskuuta 1979 Mika Sundqvistin MSL-studiolla. Koko albumi on mukana Poko Rekordsin vuonna 2002 CD:nä julkaisemalla Ypö-Viis-kokoelmalla Karhulan poikii, koko stoori.
Kappaleet > A-puoli

Karhulan poikii 2:08
Rintanappi pogo pogo 1:45
Tyttöni on punk 2:27
Picasso 1:56
Liikahdus 1:45
Kärnkraftwerk 3:33
Kappaleet > B-puoli

Tänään kotona 2:01
Ystävät kautta maan 2:08
Kuvien kauniit naiset 3:22
Tää on urheiluu 2:09
Jazz 'n roll 2:28
Hyvät, pahat ja Ypöt 1:50
Kyllä me pärjätään 1:26
”Kuvien kauniit naiset” ilmestyi myös singlenä. Sen B-puolen kappaletta ”Ujona discossa” ei ole albumilla.
Kokoonpano

Miika Söderholm (laulu)
Mikko Holmström (kitara)
Jari Räsänen (basso)
Rabbe Johansson (rummut)
Jusztin Nándor Takács

Jusztin Nándor Takács
Jusztin Nándor Takács (15. tammikuuta 1927 Rábacsanak – 11. heinäkuuta 2016) oli unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin paljasjalkaisten karmeliittojen papiksi 28. lokakuuta 1951 ja nimitettiin Székesfehérvárin (Albareale) hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Carcabian titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat László Dankó ja István Seregély.
31. maaliskuuta 1990 Takács sai nimityksen Székesfehérvárin koadjuuttoripiispaksi, ja 13. syyskuuta 1991 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2003.
Južno-Sahalinskin lentoasema

Južno-Sahalinskin lentoasema ilmasta
Južno-Sahalinskin lentoasema (ven. Южно-Сахалинский аэропорт, Južno-Sahalinski aeroport), (IATA: UUS, ICAO: UHSS) palvelee Sahalinin alueen pääkaupunkia Južno-Sahalinskia Sahalinin saarella. Se on Sahalinin alueen suurin lentoasema ja sijaitsee kaupungin keskustan eteläpuolella.
Lentoasema otettiin käyttöön vuonna  1945. Sillä on käytössä yksi 3 400 m pitkä kiitotie (01/19). Južno-Sahalinskista on säännölliset yhteydet muun muassa Moskovaan ja Vladivostokiin.
Aiheesta muualla

Južno-Sahalinskin lentoaseman www-sivut (venäjäksi)
Grégory Hofmann

| Grégory Hofmann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. marraskuuta 1992 (ikä 31) Neuchâtel, Sveitsi
Kansalaisuus:   Sveitsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  EV Zug
Sarja:  NLA
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  HC Ambrì-Piotta (NLA) HC Davos (NLA) HC Lugano (NLA) Columbus Blue Jackets (NHL)
NHL-varaus:  103. varaus, 2011 Carolina Hurricanes
Grégory Hofmann (s. 13. marraskuuta 1992 Neuchâtel, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue EV Zugissa.
Ura > Seuraura

Hofmann on HC La Chaux-de-Fondsin kasvatti. Hän siirtyi kesken kauden 2006–2007 HC Ambrì-Piottan U17-junioreihin. Kaudella 2007–2008 Hofmann pelasi Ambrìn lisäksi myös HC Luzernin U17-junioreissa. Kaudella 2009–2010 hän debytoi Ambrí-Piottan miesten joukkueessa National League A:ssa, jossa Hofmann pelasi yhden runkosarja- ja playout-ottelun. Varsinaisella tulokaskaudellaan 2010–2011 hän teki siellä 41 runkosarjaottelussa tehot 3+9=12 ja 17 playout/karsintasarjan ottelussa tehot 1+4=5. Hofmann valittiin kauden päätteeksi NLA:n vuoden tulokkaaksi.
Carolina Hurricanes varasi Hofmannin neljännellä kierroksella 103. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2011. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi HC Davosiin. Hofmann jakoi 16 osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin toisen sijan Petr Sýkoran kanssa. Hän edusti Davosia myös seuran perinteisesti isännöimässä Spengler Cupissa, jossa Hofmann eteni joukkueen kanssa finaaliin. Turnauksen voiton vei kuitenkin Kanadan A-maajoukkue lukemin 7–2.
Hofmannin varannut Carolina Hurricanes oli keväällä 2013 kiinnostunut tekemään tulokassopimuksen hänen kanssaan, mutta osapuolet eivät kuitenkaan päässeet yhteisymmärrykseen ja Hofmannin NHL-varaus raukesi kesäkuussa. Hän jatkoi uraansa Davosissa, jossa Hofmann voitti kauden 2014–2015 päätteeksi Sveitsin-mestaruuden. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi peräti nelivuotisella sopimuksella HC Luganon riveihin. Hofmann oli 17 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Fredrik Petterssonin jälkeen. Hän edusti Luganoa kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa joukkue eteni finaaliin, mutta hävisi Kanadan A-maajoukkueelle lukemin 4–3, kuten myös vuotta myöhemmin lukemin 5–2.
Vuonna 2017 Hofmann osallistui sekä Carolina Hurricanesin kehitys- että harjoitusleirille. Saman vuoden joulukuussa hän edusti Spengler Cupissa Sveitsin A-maajoukkuetta, joka hävisi finaalissa Kanadalle lukemin 3–0.