stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaslink Foods
Historiaa

Yrityksen perusti vuonna 2001 Kukkosen veljesten isä Raino Kukkonen. Kaslink perustettiin silloisen Elimäen kunnan, nykyisen Kouvolan kaupungin Korialla, jossa yhtiön pääkonttori ja tehdas sijaitsivat.
Elokuussa 2019 Kaslinkista tuli osa Fazer-konsernia, liiketoiminta-alue Fazer Lifestyle Foods. Fazer ilmoitti tammikuussa 2023 aloittavansa Korian tehtaalla muutosneuvottelut, ja keskittyvänsä kasvipohjaisen strategiansa täytäntöönpanoon. Helmikuussa se ilmoitti lakkauttavansa Korian tehtaan meijerituotannon elokuuhun 2023 mennessä ja keskittyvänsä siellä kaurapohjaisiin tuotteisiin. Noin 80 ihmistä menettää työpaikkansa. Lokakuussa 2023 Fazer kertoi aloittavansa muutosneuvottelut myös kaurapohjaisten juomatuotteiden tuotannon siirtämiseksi Korialta Ruotsin Tingsrydiin, mikä tarkoittaisi enimmillään 93 irtisanomista.
Marraskuussa 2024 Fazer kertoi myyvänsä Korian-tehtaan Kaslinkin perustajan Raino Kukkosen vuonna 2018 perustamalle Finnish Food Factorylle liikkeenluovutuksena niin, että tehtaan tuotteiden markkinoinnista vastaa jatkossakin Fazer.
Kaslinkin tuotantolaitos Korialla, Kymijoen rannalla vuonna 2009. Rakennusta on laajennettu kuvan ottamisen jälkeen.
Kalialuna

| Kalialuna |
| --- | --- |

Tunnisteet
Muut nimet:  Aluna, kaliumaluna, kaliumalumiinisulfaatti
CAS-numero:  7784-28-9 (dodekahydraattina) 10043-67-1,7784-28-9 (dodekahydraattina)
PubChem CID:  129675000 ja 139036599 62667, 129675000 ja 139036599
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KAl(SO4)3 · 12 H2O
Moolimassa:  474,3884 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen/läpinäkyvä kiteinen aine
Sulamispiste:  92 °C (365 K)
Tiheys:  1,757 g/cm3
Liukoisuus veteen:  11,4 g / 100 ml (kylmä)
Kalialuna, kaliumaluna eli kaliumalumiinisulfaatti on kalium- (K+) ja alumiini-ionien
(Al3+) sekä sulfaatti-ionien (SO42-) muodostama kaksoissuola. Sen kemiallinen kaava on  KAl(SO4)2, mutta tavallisimmin se esiintyy kide­vedellisessä muodossa KAl(SO4)2·12H2O. Se on alunoista tunnetuin ja sitä nimitetäänkin usein lyhyesti alunaksi, mutta sen systemaattinen nimi on kalium­alumiini­sulfaatti tai kidevedellisenä kalium­alumiini­sulfaatti­dodeka­hydraatti. Sitä käytetään yleisesti veden puhdistuksessa, nahkojen parkitsemisessa, värjäämisessä tulenkestävissä tekstiileissä, leivinjauheissa ja kosmetiikassa.
Ominaisuudet

Kaliumaluna kiteytyy säännöllisinä oktaedrin muotoisina kiteinä, joiden kärjet ovat tasoittuneet, ja se liukenee hyvin veteen. Sen liuoksessa lakmus tulee punaiseksi, ja se on astringentti. Kuumennettaessa 92 °C:n lämpötilaan se sulaa liukenemalla omaan kide­veteensä.  Jos sitä edelleen kuumennetaan lähes punahehkuun saakka, se muuttuu huokoiseksi, murenevaksi kiinteäksi aineeksi, jota sanotaan "poltetuksi alunaksi". "Neutraalia alunaa" saadaan lisäämällä sen liuokseen niin paljon natriumkarbonaatti, että aluna alkaa kiteytyä.
Kaliumaluna mineraalina

Kaliumaluna eli aluna-K on luonnossa esiintyvä sulfaattimineraali, jota esiintyy varsinkin siellä, missä sulfidimineraalit ja kaliumpitoiset mineraalit ovat hapettuneet jouduttuaan tekemisiin ilman kanssa. Ennen alunaa saatiin aluniitista, joka on rikki­pitoisista vulkaanisista kerrostumista louhittu mineraali. Sitä on löydetty muun muassa Italiasta Vesuviukselta, Springsuren itäpuolelta Queenslandista, Alum Cavesta Tennesseestä, Alum Gulchista Arizonasta ja Cebun saarelta Filippiineiltä. Koostumukseltaan sitä muistuttaa myös kaliniitti, kuitumainen mineraali, jonka kaava on KAl(SO4)2·11H2O.
Käyttö

Kalialunaa käytetään muun muassa nahkojen parkitsemiseen vuotia valmistettaessa, peittausaineena väriaineissa, paperin valmistuksessa sekä tekstiilien tekemiseen tulenkestäviksi. Sitä käytetään myös sameiden nesteiden kirkastuttamiseen, ja toisinaan sitä on myrskyjen jälkeen lisätty järvivesiinkin niissä olevien saasteiden saostamiseksi. Ennen sitä on käytetty myös valokuvauskiinnitteissä filmin ja valokuvauspaperin kovettamiseen, mutta tästä käytöstä sen ovat syrjäyttäneet muut, tehokkaammat aineet.
Käyttö > Lääketieteessä ja kosmetiikassa

Alunaa käytetään astringenttina, verenvuotojen tyrehdyttämiseen sekä antiseptisena aineena. Sitä käytetään myös deodoranteissa hienhajua muodostavien bakteerien lisääntymisen estämiseksi. Roomalainen lääkäri Dioscorides suositteli aikoinaan sen käyttämistä myös ihottumien ja hilseilyn hoitoon, mutta niihin siitä ei ole nykyään koettu olevan apua.
Alunaa käytetään myös ayurvedassa, jossa se tunnetaan nimellä phitkari eli saurashtiri sekä perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä, jossa sen nimenä on ming fan.
Käyttö > Ruoanvalmistuksessa

Alunaa käytetään leivinjauheissa taikinan kohoamisen nopeuttamiseksi toisessa vaiheessa korkeissa lämpötiloissa. Lisäaineena sen E-koodi on E522.
Myrkyllisyys ja turvallisuus

Kalialuna ärsyttää lievästi ihoa.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Potassium alum
Erikokoisia oktaedrin muotosia kaliumalunan kiteitä
Käännös suomeksi
Morgesin alue

| Morgesin alue |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Morgesin alueen kunnat.
 Koordinaatit: 49°30′N, 6°30′E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  372,99 km²
Väkiluku (5.6.2024)  (vakituiset asukkaat):  88 378
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Morgesin alue on Vaud’n kantonissa sijaitseva alue Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa alueella asui 88 378 asukasta.
Kunnat

Aclens
Allaman
Apples
Aubonne
Ballens
Berolle
Bière
Bougy-Villars
Bremblens
Buchillon
Bussy-Chardonney
Chavannes-le-Veyron
Chevilly
Chigny
Clarmont
Cossonay
Cottens
Cuarnens
Denens
Denges
Dizy
Echandens
Echichens
Eclépens
Etoy
Féchy
Ferreyres
Gimel
Gollion
Grancy
La Chaux
La Sarraz
Lavigny
L'Isle
Lonay
Lully
Lussy-sur-Morges
Mauraz
Moiry
Mollens
Montherod
Mont-la-Ville
Montricher
Morges
Orny
Pampigny
Pompaples
Préverenges
Reverolle
Romanel-sur-Morges
Saint-Livres
Saint-Oyens
Saint-Prex
Saubraz
Senarclens
Sévery
Tolochenaz
Vaux-sur-Morges
Villars-sous-Yens
Vufflens-le-Château
Vullierens
Yens
N-säteet

N-säteet olivat oletettu säteilylaji, jonka René Blondlot vuonna 1903 väitti löytäneensä, mutta josta tehdyt havainnot pian osoittautuivat virheellisiksi. Näiden säteiden väitettiin voivan vahvistaa heikkoa valoa. Blondlot uskoi vilpittömästi löytäneensä uuden säteilylajin, mutta muut tiedemiehet eivät voineet vahvistaa löytöä uusissa kokeissa. Robert Williams Wood osoitti Nature-lehdessä jo vuonna 1904 N-säteet mielikuvituksen tuotteiksi, mutta muutamat ranskalaiset fyysikot jatkoivat niiden tutkimista vielä muutaman vuoden sen jälkeenkin.
Löytöhistoria

Lyhyessä ajassa 1800-luvun lopulla oli löydetty monia ennen tuntemattomia säteilyn lajeja kuten  katodisäteet, kanavasäteet, radioaktiiviset säteet ja röntgensäteet.  Sen jälkeen kun Wilhelm Röntgen vuonna 1895 oli löytänyt röntgensäteet ja Henri Becquerel seuraavana vuonna uraanin lähettämät säteet, René Blondlot (1849–1930) ryhtyi vuonna 1901 tutkimaan röntgensäteitä tarkemmin.
Blondlot oli aikaisemmin saavuttanut suuren maineen magneettikenttien polarisaatiota  koskeneista tutkimuksistaan. Vuonna 1903 hän ryhtyi kokeilemaan, voitaisiinko röntgensäteet polarisoida. Näiden tutkimustensa yhteydessä hän ilmoitti löytäneensä kokonaan uuden säteilylajin, jolle hän antoi nimen N-säteet. Nimi viittasi hänen kotikaupunkinsa, Nancyn nimen alkukirjaimeen. Blondlot’n mukaan niiden olemassaolon todisti se, että ne saivat muutaman millimetrin paksuisen kalsiumsulfidilla päällystetyn fosforoivan levyn loistamaan kirkkaammin.
Hänen maineensa vuoksi hänen uusi löytönsäkin otettiin vastaan innostuneesti. Ranskan tiedeakatemia julkaisi Comptes rendus de l’Académie des sciences -sarjassa aiheesta useita tutkielmia. Blondlot jatkoi tutkimuksiaan, ja helmikuussa 1904 hän ilmoitti löytäneensä vielä toisenkin säteilylajin, N1-säteet.
Uutta säteilylajia tutkimaan ryhtyi Blondlot’n lisäksi noin 120 tutkijaa, muun muassa Augustin Charpentier ja Arsène d’Arsonval, ja aiheesta julkaistiin noin 300 artikkelia.  Useimmat heistä käyttivät ”ilmaisimina” ohuita fosforoivia pintoja, mutta käytetyt menetelmät osoittivat, ettei havaittu kirkkauden vaihtelu johtunut todellisesta valaistuksen vaihtelusta vaan aistifysiologisista syistä. N-säteitä väitettiin lähtevän lähes kaikista aineista paitsi tuoreesta puusta sekä eräistä tietyin tavoin käsitellyistä metalleista. Carpentier’n mukaan niitä syntyi myös ihmisten ja eläinten elintoiminnosta.
N-säteet esitettiin myös selitykseksi sille, miten taikavarpu toimii. Taikavarpua oli käytetty jo satoja vuosia, mutta vasta siitä lähtien, kun 1800-luvun lopulla löydettiin uusia säteilylajeja, myös taikavarvun toimintaa on yritetty selittää muutoin tuntemattoman, maasäteilyksi nimitetyn säteilylajin avulla. Tämä ”maasäteily” saatettiin tuolloin samastaa joko N-säteiden tai vaihtoehtoisesti Karl von Reichenbachin jo aikaisemmin esittämän Od-säteilyn kanssa.
Vuoden 1904 lopulla Ranskan tiedeakatemia myönsi Blondlot’lle tutkimuksistaan 50 000 frangin suuruisen Leconten palkinnon.
Havainnon osoittaminen virheelliseksi

Saksalaiset tiedemiehet Rubens ja Lummer asettivat pian löydön kyseenalaiseksi, mutta Ranskan ja Preussin välinen kilpailuasetelma teki asiasta kansallisen kunniakysymyksen. Heinäkuussa 1904 La Revue scientifique julkaisi kuitenkin erään italialaisen tutkijan kriittisen artikkelin.  Syyskuussa 1904 Nature -lehdessä julkaistiin Robert Williams Woodin artikkeli, joka kuukautta myöhemmin julkaistiin myös ranskaksi käännettynä La Revue scientifique -lehdessä.
Wood kertoi käynnistään Blondlot’n laboratoriossa. Siellä kokeet, jotka perustuivat kynttilän liekin havainnointiin, suoritettiin vähäisessä valossa.  Wood ei kyennyt vahvistamaan Blondlot’n havaintoja N-säteiden vaikutuksista. Kerran hän myös poisti Blondlot’n huomaamatta prisman, jonka tämä oli väittänyt olevan välttämätön säteiden havaitsemiseksi. Siitä huolimatta silloinkin Blondlot väitti saaneensa havaintoja niiden vaikutuksista.
La Revue scientifique -lehdessä kirjoitettiin: ”Vaikka Ranskassa ei juuri kuulu ääniä, jotka nousisivat näiden tutkimusten pohjimmaista legitimiteettiä vastaan, ei voida välttyä kuulemasta huhujen kaikuja, jotka lakkaamatta vahvistuvat ulkomailla, epäilyksen ja pettymyksen huhuja.”
Blondlot itse uskoi N-säteiden olemassaoloon koko elinaikansa. Hän kuitenkin menetti pian kannattajansa, ja muut tutkijat pitivät niitä todellisina vain noin vuoden ajan. Gustave Le Bon piti niitä tyyppiesimerkkinä itsesuggestiosta ja totesi yhteenvetona: ”Tulevaisuudessa suuren yleisön pitäisi tietää ... mihin saakka suuri joukko oppineita voi olla valitettavimpien erehdystensä uhreja.”
Päätelmiä

Blondlot'n kuvaamat kokeet olivat jälkeenpin arvioituina äärimmäisen epäluotettavia. Ne perustuivat silmämääräsiin havaintoihin liekistä, jonka kirkkaus Woodin mukaan luonnostaankin vaihtelee noin 25 %. Blondlot'nkin mukaan havaintojen tekemiseksi oli "vältettävä kaikkea silmään kohdistuvaa rasitusta, kaikkia ponnistuksia katsomiseksi sekä akkommodaatiota", jotta voitiin tarkkailla sitä valonlähdettä, jonka kirkkaus haluttiin mitata. Ajankohdan fysiologien kuten tohtori Weissin mukaan "akkommodaation hellittämiseen liittyy pupillin laajeneminen, ja sen vaikutuksesta silmään tulee enemmän valoa."
Aikakausi oli suosiollinen uusien säteilylajien löytämiselle. Sitä paitsi vaikka olisikin mahdotonta toistaa jokin koe, tämä ei todista saatuja havaintoja vääräksi, kuten N-säteiden tutkijat huomauttivat La Revue Scientifiquessä useita kertoja vuoden 1904 lopulla. Tieteellistä totuutta ei kuitenkaan voida vahvistaa enemmistön mielipiteellä. Jos tutkijat ovat kertoneet havainneensa jonkin ennestään tuntemattoman ilmiön, muutkin saattavat herkästi uskoa todenneensa sen.
Tapauksesta on saatu kognitio­tieteen kannalta tärkeitä opetuksia, ja se mainitaankin usein tässä yhteydessä. Se on osaltaan vaikuttanut siihen, että kokeita suunniteltaessa ja niiden tuloksia tutkittaessa ollaan entistä varovaisempia ja että tietyissä tapauksissa suoritetaan kaksois­sokko­kokeita, jotka vähentävät vahvistusvinoumaa.
Käännös suomeksi
Gros-de-Vaud’n alue

| Gros-de-Vaud’n alue |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Gros-de-Vaud’n alueen kunnat.
 Koordinaatit: 46°37′59″N, 6°37′59″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  230,78 km²
Väkiluku (5.6.2024)  (vakituiset asukkaat):  48 086
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gros-de-Vaud’n alue on Vaud'n kantonissa sijaitseva alue Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa alueella asui 48 086 asukasta.
Kunnat

Assens
Bercher
Bettens
Bioley-Orjulaz
Bottens
Boulens
Bournens
Boussens
Bretigny-sur-Morrens
Cugy
Daillens
Echallens
Essertines-sur-Yverdon
Etagnières
Fey
Froideville
Goumoëns
Jorat-Menthue
Lussery-Villars
Mex
Montanaire
Montilliez
Morrens
Ogens
Oppens
Oulens-sous-Echallens
Pailly
Penthalaz
Penthaz
Penthéréaz
Poliez-Pittet
Rueyres
Saint-Barthélemy
Sullens
Villars-le-Terroir
Vuarrens
Vufflens-la-Ville
Norman Vincent Peale

| Norman Vincent Peale |
| --- | --- |
 Norman Vincent Peale vuonna 1966.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1898 Bowersville, Ohio
Kuollut: 24. joulukuuta 1993 (95 vuotta) Pawling, New York
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija, puhuja, pappi
Puoliso:  Ruth Stafford
Norman Vincent Peale (31. toukokuuta 1898 Bowersville, Ohio – 24. joulukuuta 1993 Pawling, New York) oli yhdysvaltalainen pappi ja kirjailija, joka tunnettiin positiivisen ajattelun edistäjänä. Hän työskenteli Marble Collegiate -kirkon pappina vuosina 1932–1984. Hän opetti myönteisen asenteen ja uskon itseensä olevan yhtä tärkeitä kuin usko Jumalaan. Peale ei käsitellyt syntiä ja katumusta, mikä toi hänelle kriitikoita kristillisistä piireistä. Presidentti Ronald Reagan myönsi hänelle presidentin vapaudenmitalin 1984. Hän kirjoitti 46 kirjaa.
Peale valmistui Ohio Wesleyan Universitystä vuonna 1920, jonka jälkeen hän työskenteli kaksi vuotta toimittajana ennen siirtymistään pappisuralle. Valmistuttuaan Bostonin yliopistosta vuonna 1924 hän siirtyi papiksi Brooklyniin. Kolmen vuoden kuluttua hän siirtyi Syracuseen suuremman seurakunnan papiksi ja oli ensimmäisiä radiossa oman ohjelmansa saaneita pappeja. Hän aloitti pitkän uransa Marble Collegiate -kirkon pappina vuonna 1932. Peale oli poliittiselta ajattelultaan konservatiivi. Hän vastusti John F. Kennedyä vuoden 1960 presidentinvaalissa, koska pelkäsi Vatikaanin pystyvän vaikuttamaan hänen kauttaan. Hän oli Richard Nixonin ystävä ja tukija jopa Watergate-skandaalin jälkeen. Peale oli 33. asteen vapaamuurari.
Suomennettuja teoksia

366 positiivista päivää: kannustavia ajatuksia vuoden jokaiselle päivälle
Elämänmyönteistä viisautta
Hyvä elämä: kuusi tienviittaa elämäsi avuksi
Myönteinen ajattelu: kuinka uudistan ja pidän yllä myönteisten ajatusten voiman
Myönteisen ajattelun voima
Ole oman onnesi seppä
Onnellisen elämän edellytykset
Sen teet mihin uskot
Turvallinen elämä
Tästä tulee hyvä päivä : elämänviisautta vuoden jokaiselle päivälle
Meri (nimi)

| Meri |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  3. joulukuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Mary (epävarma)
Nimen alkuperä:  suomen sana meri, mahdollisesti myös Mary
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meri on suomalainen naisen etunimi.
Nimi johtuu todennäköisesti suomen sanasta meri. On kuitenkin arveltu, että sen käyttöön nimenä olisi vaikuttanut myös sitä äänteellisesti muistuttava Maria-nimen englantilainen muoto Mary.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Meri on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 6 076 naiselle ja muutamalle miehelle.
Tunnettuja Meri-nimisiä

Meri Elo (1920–2000), yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Meri-Tuuli Elorinne, Jippu, laulaja, lauluntekijä ja evankelista
Meri Englund (s. 1975), viulisti
Meri Eskola (s. 1974), toimittaja ja kirjailija
Meri Genetz (1885–1943), taidemaalari
Meri Horsma, oik. Tuuli Reijonen-Uibopuu (1904–1987), kirjailija, kriitikko ja toimittaja
Meri Hämäläinen (s. 2002), jalkapallomaalivahti
Meri-Helmi Höynälä (s. 2001), salibandyn pelaaja
Meri Ilmarinen (s. 1991), painonnostaja
Meri Jokinen (s. 1996), salibandyn pelaaja
Meri Koivusalo, lääkäri ja kansainvälisen terveyspolitiikan professori
Meri Kuusisto (s. 1985), kirjailija
Meri Lintulahti-Thomas, Meri Lii (s. 1946), televisioesiintyjä, elokuvanäyttelijä ja yritysjohtaja
Meri Louhos (s. 1927), pianisti ja pianopedagogi
Meri Luttinen (s. 1987), kirjailija
Meri Luukkanen, näyttelijä ja juontaja
Meri Maijala (s. 1983), ampumahiihtäjä
Meri-Maari Mäkinen (s. 1992), vammaisuimari
Meri Nenonen (s. 1973), näyttelijä ja tanssija
Meri-Maija Näykki (s. 1991), sirkus- ja teatteriohjaaja ja performanssitaiteilija
Meri-Anna Paloniemi, ent. Hintsala (s. 1983), teologian tohtori, lestadiolaisuuden tutkija ja kirjailija
Meri Rantanen (s. 1993), kestävyysjuoksija
Meri-Tuulia Reponen (s. 1994), jalkapalloilija
Meri Roini (1872–1951), näyttelijä
Meri Stén (1901–1985), näytelmäkirjailija
Meri Toppelius (1863–1896), amerikansuomalainen pedagogi
Meri Utrio (1919–2004), toimittaja ja kääntäjä
Meri Vahtera (s. 1985), salibandyn pelaaja ja laulaja
Meri Valkama (s. 1980), tutkiva journalisti, kirjailija ja viestinnän asiantuntija
Meri Vennamo (s. 1947), toimittaja, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Meri Virta, o.s. Holopainen (s. 1983), ääninäyttelijä, laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
Meri-Tuuli Väntsi, o.s. Lindström (s. 1980), juontaja ja ruokakirjailija
Piitetrakloridi

| Piitetrakloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  10026-04-7
PubChem CID:  24816
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  SiCl4
Moolimassa:  169,89 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  -68 °C
Kiehumispiste:  57 °C
Tiheys:  1,4736 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Piitetrakloridi eli tetrakloorisilaani (SiCl4) on kloorin ja piin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa puolijohdeteollisuudessa erittäin puhtaan piin valmistamiseen.
Ominaisuudet ja valmistus

Piitetrakloridi on huoneenlämpötilassa viskoosia kirkasta nestettä. Se reagoi veden kanssa muodostaen piidioksidia ja vetykloridia. Tämän vuoksi se höyryää ilmankosteuden vaikutuksesta.
Vanhin tapa tuottaa piitetrakloridia on kloorikaasun, piidioksidin ja hiilen välinen reaktio. Nykyään yhdistettä tuotetaan pääasiassa joko piin tai ferropiin ja kloorikaasun välisellä reaktiolla tai piikarbidista ja kloorista. Kloorin ja piin välisessä reaktiossa reaktorin lämpötila tulee olla yli 400 °C, koska alemmassa lämpötilassa muodostuu sivutuotteina trikloorisilaania ja muita piiklorideja.
Käyttö

Suurin osa piitetrakloridista käytetään erittäin puhtaan piidioksidin valmistamiseen polttamalla yhdistettä happea ja vetyä sisältävässä ilmakehässä. Puolijohdeteollisuutta varten piitetrakloridista voidaan tuottaa myös polykiteistä piitä kuumentamalla sitä vetyilmakehässä. Lisäksi piitetrakloridi reagoi eräiden metallien kanssa muodostaen niiden pinnalle kestävän karbidikerroksen. Alkoholien kanssa se reagoi muodostaen piihapon estereitä, kuten tetraetyyliortosilikaattia.
Daria (nimi)

Daria on naisen etunimi, jonka suomalainen vastine on Tarja. Se on kreikkalaisen nimen Darius muunnelma. Nimi on johdettu persialaisesta nimestä Darayavahush. Nimi on erityisen suosittu Venäjällä ja muissa entisen Neuvostoliiton maissa. Digi-ja väestötietojärjestelmän mukaan Suomessa on noin 1 925 Daria-nimistä.
T. J. Thyne

| T> J. Thyne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Joseph Thyne
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1975 (ikä 49)  Boston, Massachusetts
Näyttelijä
Aktiivisena:  1998–
Merkittävät roolit:  Jack Hodgins (Bones)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Thomas Joseph "T.J." Thyne (s. 7. maaliskuuta 1975 Boston, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Thyne syntyi Bostonissa John J. Thynelle ja Catherine Thynelle, perheeseen kuuluu hänen lisäksi viisi muuta lasta.
Yksi Thynen veljistä on televisiotuottaja Tone Thyne; toinen on syyttäjä John Thyne III.
Taustaa

T.J. Thyne kävi high schoolin Planossa, Texasissa. Hän kävi myös Etelä-Kalifornian yliopistossa teatteriohjelmaa ja valmistui vuonna 1997. Vuonna 2001 hän oli mukana perustamassa Theatre Junkies -ryhmää, joka tarjoaa työsopimuksia ja ammattimaista kehitystä näyttelijöille Los Angelesissa.
Ura

Thyne esittää tällä hetkellä Tri Hodginsia televisiosarjassa Bones. Hän on myös esiintynyt muun muassa tv-sarjoissa Frendit, 24, O.C., My Wife and Kids, CSI: New York, Huff, Boston Legal, Siskoni on noita, Koti kuntoon,
Ilman johtolankaa, Jack & Bobby,
Muodon vuoksi, CSI, NCIS Rikostutkijat,
Todistettavasti syyllinen, Angel,
Good Morning, Miami, Half & Half,
Kenan & Kel,Grounded for Life,
Dharma ja Greg, That '80s Show,
Titus, Just Shoot Me!,
ja Walker, Texasista.
Hän näytteli myös vuoden 2007 lyhytelokuvassa, Validation.
Valikoitu filmografia

Frendit - Lääkäri (1998)
Critical Mass - Karl Wendt (2000)
The Sky is Falling - Kid (2000)
Erin Brockovich - David Foil (2000)
The Grinch - Stu Lou Who (2000)
Mitä nainen haluaa - Kahvilan tarjoilija (2000)
Heartbreakers - Bellhop (2001, uncredited)
Ghost World - Todd (2001)
Pilvessä - Gerald (2001)
Angel - Asianajaja (2004)
Charmed - Valontuoja Danny (2004 jakso 6)
Bones - Tri. Jack Hodgins (2005-2017)
Brasilian Grand Prix 1974

Brasilian Grand Prix 1974 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. tammikuuta 1974 Interlagosin radalla. Kilpailun voitti kotikilpailuaan ajanut Emerson Fittipaldi. Voitto oli Fittipaldille kauden ensimmäinen. Fittipaldi voitti myös edellisen kauden Brasilian GP:n. Kilpailu keskeytettiin normaalia aikaisemmin sateen takia (myös kilpailun alussa humaltuneiden katsojien radalle heittämien lasipullojen sirut aiheuttivat rengasrikkoja).
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Emerson Fittipaldi | McLaren-Ford | 32 | 1:24:37.06 | 1 | 9 |
| 2 | 11 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 32 | 13.57 | 8 | 6 |
| 3 | 2 |  Jacky Ickx | Lotus-Ford | 31 | + 1 krs. | 5 | 4 |
| 4 | 18 |  Carlos Pace | Surtees-Ford | 31 | + 1 krs. | 12 | 3 |
| 5 | 33 |  Mike Hailwood | McLaren-Ford | 31 | + 1 krs. | 7 | 2 |
| 6 | 1 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 31 | + 1 krs. | 4 | 1 |
| 7 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 31 | + 1 krs. | 2 |   |
| 8 | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 31 | + 1 krs. | 16 |   |
| 9 | 24 |  James Hunt | March-Ford | 31 | + 1 krs. | 18 |   |
| 10 | 14 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 31 | + 1 krs. | 17 |   |
| 11 | 26 |  Graham Hill | Lola-Ford | 31 | + 1 krs. | 21 |   |
| 12 | 6 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 31 | + 1 krs. | 11 |   |
| 13 | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 31 | + 1 krs. | 14 |   |
| 14 | 15 |  Henri Pescarolo | BRM | 30 | + 2 krs. | 22 |   |
| 15 | 8 |  Richard Robarts | Brabham-Ford | 30 | + 2 krs. | 24 |   |
| 16 | 37 |  François Migault | BRM | 30 | + 2 krs. | 23 |   |
| 17 | 19 |  Jochen Mass | Surtees-Ford | 30 | + 2 krs. | 10 |   |
| Kesk. | 28 |  John Watson | Brabham-Ford | 27 | Kytkin | 15 |   |
| Kesk. | 9 |  Hans Joachim Stuck | March-Ford | 24 | Voimansiirto | 13 |   |
| Kesk. | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 21 | Jarrut | 19 |   |
| Kesk. | 20 |  Arturo Merzario | Iso Marlboro-Ford | 20 | Kaasu | 9 |   |
| Kesk. | 16 |  Peter Revson | Shadow-Ford | 10 | Ylikuumeneminen | 6 |   |
| Kesk. | 10 |  Howden Ganley | March-Ford | 8 | Sytytys | 20 |   |
| Kesk. | 12 |  Niki Lauda | Ferrari | 2 | Moottori | 25 |   |
| Kesk. | 27 |  Guy Edwards | Lola-Ford | 2 | Runko | 3 |   |
Nopein kierros: Clay Regazzoni 2'36.050