stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pohjois-Korean loikkarit
Pakomatka > Venäjä

Venäjällä asuu noin 10 000 pohjoiskorealaista. Osa heistä on maassa laillisesti töitä tekemässä ja loput ovat ylittäneet rajan luvattomasti. Laillisista työntekijöistä osa päättää loikata Venäjällä oleillessaan. Harvempi loikkari kuitenkaan päätyy poistumaan Pohjois-Koreasta Venäjän kautta, koska Venäjän raja on Kiinan rajaan verrattuna tiukemmin vartioitu. Venäjällä heidän on myös vaikeampi sulautua joukkoon, eikä maassa ole läheskään yhtä paljon koreaa puhuvia ihmisiä kuin Kiinassa. Kiinassa he voivat kertoa olevansa kiinankorealaisia. Lisäksi Kiinassa on loikkareille tutumpi ilmasto, kattavammat avustusverkostot ja paremmat mahdollisuudet työntekoon.
Vuosina 2004–2014 Venäjältä haki pysyvää turvapaikkaa 211 pohjoiskorealaista ja vuoden mittaista väliaikaista turvapaikkaa 170 pohjoiskorealaista. Pysyvän turvapaikan Venäjä antoi kahdelle ja väliaikaisen 90 henkilölle.
Pakomatka > Matka Kiinan kautta

Etelä-Korean viranomaisten ja ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watchin mukaan kiinalaiset viranomaiset olivat palauttaneet vuoden 2023 aikana ainakin 600 loikkaria takaisin Pohjois-Koreaan, jossa he saattavat saada ankaria tuomioita tai joutua teloitetuiksi. Ihmisoikeusjärjestö Liberty in North Korean mukaan Kiinasta karkotetaan vuosittain tuhansia pohjoiskorealaisia. Kiinan puolella pohjoiskorealaisia auttavat ainakin jotkin avustusjärjestöt.
Etenkin naispuolisilla loikkareilla on vaarana joutua Pohjois-Koreasta poistuttuaan ihmiskaupan uhriksi. Liberty in North Korea arvioi, että jopa 60 prosenttia paenneista pohjoiskorealaisista naisista myydään Kiinan puolella seksiorjuuteen. Osa naisista puolestaan myydään vaimoiksi. Myyjänä saattaa toimia naisen mahdollinen salakuljettaja.
Kiinassa arvioidaan piileskelevän noin 200 000 pohjoiskorealaista loikkaria. Osa heistä päätyy asumaan maassa vuosia maksaessaan suuria velkojaan takaisin salakuljettajalleen. Toisaalta jotkut Kiinassa työskentelevistä pohjoiskorealaisista lähettävät ansaitsemiaan rahoja kotimaahan jääneelle perheelleen ja aikovat palata takaisin ansaittuaan tarpeeksi rahaa. Osa paenneista naisista päätyy tapailemaan kiinalaista miestä, mutta näissä suhteissa on ongelmia. Kiinan viranomaiset eivät virallisesti tunnusta kiinalaisen ja pohjoiskorealaisen välistä avioliittoa, joskin monet avioparit pyrkivät lahjusten avulla hankkimaan vaimolle kiinalaisen henkilöllisyystodistuksen tai rekisteröidä hänet kiinalaissyntyiseksi korealaiseksi. Niin Pohjois-Korea kuin Kiinakaan ei myöskään tunnusta kansalaisekseen liitoista mahdollisesti syntyviä lapsia, vaan lapsista saattaa tulla valtiottomia henkilöitä. Liberty in North Korea arvioi Kiinassa asuvan noin 10 000 lasta, joiden äiti on pohjoiskorealainen loikkari.
Kiinasta loikkarit jatkavat matkaa joko Mongoliaan, josta he lentävät Etelä-Koreaan, tai Kambodžan, Laosin, Thaimaan ja Vietnamin kautta Etelä-Koreaan.
Sopeutuminen Etelä-Koreaan

Vuoteen 2020 mennessä Etelä-Koreaan oli loikannut lähes 35 000 pohjoiskorealaista. Ennen vuotta 2020 Etelä-Koreaan loikkasi yli 1000 pohjoiskorealaista vuodessa, ja vuonna 2020 noin 230. Määrän väheneminen johtuu siitä, että Pohjois-Korea on koronapandemian seurauksena sulkenut rajansa ja vaikeuttanut myös maan sisäistä liikkumista.
Etelä-Koreassa toimii pohjoiskorealaisia loikkareita sopeutumisessa auttava kotiutuskeskus nimeltä Hanawon. Tavallisesti heidän ei kuitenkaan ole helppoa sopeutua uuteen maahan, ja eteläkorealaiset saattavat jopa syrjiä heitä työmarkkinoilla. Pohjois-Koreassa puhuttu korean kieli on Etelä-Koreaan verrattuna hyvin vanhanaikaista, sillä se ei ole juuri muuttunut 1940-luvun jälkeen. Pohjoiskorealaisten sanavarasto on myös suppeampi, koska he eivät tunne esimerkiksi teknologian ja markkinatalouden käsitteitä tai vierasperäisiä lainasanoja. Toisaalta eteläkorealainen yhteiskunta on kilpailullisempi kuin mihin he ovat tottuneet, ja siihen sopeutuminen on vaikeaa.
Erään Pohjois-Korean loikkareita käsittelevän tutkimuksen mukaan yli 60 prosenttia loikkareista pitää itseään toisen luokan kansalaisina. Sama tutkimus kertoo, että 15 prosenttia loikanneista tekee ennen pitkää itsemurhan.
Vuonna 2024 julkaistun toisen tutkimuksen mukaan elämäänsä Etelä-Koreassa tyytyväisten pohjoiskorealaisten loikkarien määrä on kuitenkin noussut. Haastattelututkimus teetettiin 2500 loikkarilla, joista 79,3 prosenttia oli elämäänsä tyytyväisiä. Vuonna 2018 vastaava luku oli 72,5 prosenttia. Tutkimuksen mukaan vuonna 2024 65,3 prosentilla loikkareista oli työpaikka, kun vuonna 2011 niin oli alle 50 prosentilla. Heidän palkkatasonsa on kuitenkin vain hieman yli puolet kaikkien eteläkorealaisten keskipalkasta.
Ensimmäinen Etelä-Korean kansalliskokouksen jäseneksi valittu pohjoiskorealainen loikkari oli Cho Myung-chul, joka oli jäsenenä vuosina 2012–2016. Seuraavan kerran loikkareita valittiin jäseniksi vuonna 2020, kun Thae Yong-ho ja Ji Seong-ho saivat paikat kokouksesta.
Sopeutuminen Etelä-Koreaan > Kaksoisloikkarit

Pieni osa pohjoiskorealaisista loikkareista palaa takaisin Pohjois-Koreaan. Etelä-Korean yhtenäistämisministeriön mukaan vuosina 2012–2019 Pohjois-Koreaan palasi vähintään 29 ihmistä. Asiantuntijoiden mukaan luku saattaa todellisuudessa olla lähempänä sataa, sillä osa kaksoisloikkareista olisi onnistunut palaamaan kummankin tai jommankumman maan viranomaisten huomaamatta. Pohjois-Koreaan palaavilla loikkareilla on paluuseensa useita syitä. Osa potee koti-ikävää tai on muuten sopeutunut huonosti Etelä-Korean yhteiskuntaan. Osa puolestaan haluaa paeta rikostutkintaa tai velkojia, kun taas jotkin loikkarit ovat todellisuudessa vakoojia ja palaavat pohjoiseen tehtävänsä suoritettuaan. Erään kyselytutkimuksen mukaan 30 prosenttia Etelä-Koreaan loikanneista on harkinnut paluuta synnyinmaahansa.
Vuonna 2015 Etelä-Korean poliisi huomasi, ettei sillä ollut tietoa 688 maahan loikanneen pohjoiskorealaisen olinpaikasta. Luku vastaa 2,6 prosenttia kaikista sen aikaisista loikkareista.
Kim Jong-un on luvannut armahtaa vähän aikaa Etelä-Koreassa viettäneet palaavat loikkarit. Tiedossa ei ole, kuinka moni palaajista todellisuudessa armahdetaan. Loikkarit saattavat kuitenkin alkaa esiintyä valtion propagandassa, jossa he kertovat Etelä-Koreassa kokemistaan vaikeuksista.
Vuonna 2020 tiedossa oli myös kuusi pohjoiskorealaista, jotka olivat loikanneet Pohjois- ja Etelä-Korean välillä kolmesti.
Kirjallisuutta

Demick, Barbara: Suljettu maa: elämää Pohjois-Koreassa. Suomentanut Antti Immonen. Atena, 2011. ISBN 978-951-796-751-8.
Harden, Blaine: Leiri 14: Pako Pohjois-Koreasta. Suomentanut Ruth Jakobson. Gummerus, 2012. ISBN 978-951-20-8794-5.
Ishikawa, Masaji: Pako helvetistä: kohtalona Pohjois-Korea.  Suomentanut Niko Jääskeläinen. Minerva, 2018.  ISBN 978-952-312-725-8.
Ji, Seong-ho: Pako, jonka piti olla mahdoton: Kainalosauvojen varassa vapauteen Pohjois-Koreasta. Suomentanut Heli Kristiina Kasem. Minerva, 2019. ISBN 978-952-312-910-8.
Kim, Eunsun & Falletti, Sébastien: Pohjois-Korea: yhdeksän vuoden pakomatka helvetistä.  Suomentanut Pirjo Thorel. Siltala, 2015.  ISBN 978-952-234-330-7.
Kim, Hyun Hee: Sieluni kyyneleet: pohjoiskorealaisen terroristitytön tarina. Suomentanut Anna-Maija Viitanen. Suuri suomalainen kirjakerho, 1994. ISBN 951-643-447-9.
Lee, Hyeonseo & John, David: Seitsemän nimen tyttö: pakoon Pohjois-Koreasta.  Suomentanut Jaana Iso-Markku. Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-28196-2.
Pohjois-Korean loikkareiden suosimia reittejä Etelä-Koreaan.
Marshall Allman

| Marshall Allman |
| --- | --- |
 Kuva toukokuulta 2009
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marshall Scot Allman
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1984 (ikä 40) Austin, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Jamie Anne Allman (2006–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Aiheesta muualla
IMDb 
Marshall Scot Allman (s. 5. huhtikuuta 1984 Austin, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Lincoln Burrows Jr:n roolissa televisiosarjassa Pako.
Allman on esiintynyt muun muassa elokuvissa Shallow Ground, Mieheni ex-naiset ja Panttivanki. Lisäksi hän on vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten sarjoissa Ilman johtolankaa, Boston Legal, Anopin otteessa, Veljemme on nero, Oikeus ja kohtuus, C.S.I., Todistettavasti syyllinen, Greyn Anatomia ja Life. Vuonna 2010 hän sai vakituisen roolin televisiosarjasta True Blood.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marshall Allman Wikimedia Commonsissa
Marshall Allman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marc Planus

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Marc Planus
Syntymäaika: 7. maaliskuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Bordeaux, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 180 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2002–2015 | Bordeaux | 300 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. marraskuuta 2019.
Marc Planus (s. 7. maaliskuuta 1982 Bordeaux) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Planus edusti koko 13 kautta kestäneen ammattilaisuransa ajan Bordeaux'ta.
Planus pelasi Ranskan A-maajoukkueessa toukokuussa 2010 ystävyysottelun Tunisiaa vastaan. Hän kuului saman vuoden MM-kisajoukkueeseen mutta ei saanut turnauksessa peliaikaa.
Marin tasavallan kansalliskirjasto

| Marin tasavallan kansalliskirjasto> С. Г. Чавайн лӱмеш калыке книгагудо Национальная библиотека имени С. Г. Чавайна  National Library of the Mari El Republic |
| --- | --- |
 Marin tasavallan kansalliskirjasto Joškar-Olassa.
Osoite:  ul. Puškina 28, Joškar-Ola 424000, Marin tasavalta, Venäjä
Sijainti:  Joškar-Ola, Marin tasavalta,
Koordinaatit:  56.6341°N, 47.8898°E
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marin tasavallan kansalliskirjasto eli S. G. Tšavainin kansalliskirjasto (mariksi С. Г. Чавайн лӱмеш калыке книгагудо, ven. Национальная библиотека имени С. Г. Чавайна, Natsionalnaja biblioteka imeni S. G. Tšavaina, engl. National Library of the Mari El Republic) on Marin tasavallan pääkaupungissa Joškar-Olassa toimiva tasavaltansa kansalliskirjasto.
Aiheesta muualla

Natsionalnaja biblioteka imeni S. G. Tšavaina Respubliki Mari El (kansalliskirjaston mainoksia sisältävä kotisivusto) (venäjäksi) (nbmariel.ru)
Marko Peltonen

Marko Peltonen on suomalainen pesäpalloilija. Peltonen pelasi Superpesistä kaudet 1993 ja 1998-2004. Hän edusti koko uransa Hyvinkään Tahkoa. Peltonen saavutti urallaan kaksi SM-mitalia: hopean kaudella 1999 ja pronssin kaudella 2002.  Hän pelasi lyöjäjokerina. Peltonen pelasi urallaan 196 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hon löi 18 kunnaria ja 336 tavallista juoksua, toi 31 juoksua ja keräsi 597 kärkilyöntiä. Peltonen pelasi urallaan 58 Superpesiksen ylempää pudotuspeliottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 107 tavallista juoksua, toi viisi juoksua ja keräsi 176 kärkilyöntiä.
Malyi Vjaz

| Malyi Vjaz Малый Вяз |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Novosokolnikin piiri
Koordinaatit:  56°37′43″N, 29°41′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Velikajan valuma-alue
Laskuoja:  oja Bolšoi Vjaziin
Järvinumero:  01030000111102000025366
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  noin 220 m  mpy. 
Pituus:  1,8 km 
Leveys:  0,9 km 
Pinta-ala:  83,2 ha 
Tilavuus:  0,003744 km³ 
Keskisyvyys:  4,5 m 
Suurin syvyys:  9,6 m 
Valuma-alue:  9,28 km² 
Saaria:  ei saaria
 fiMalyi Vjaz 
Malyi Vjaz (ven. Малый Вяз) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Novosokolnikin piirissä. Nimen jälkimmäinen osa tarkoittaa sananmukaisesti jalavaa ja ensimmäinen osa pientä. Järven nimi voidaan suomentaa Pieni Jalavajärvi. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.
Maantietoa

Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 83 hehtaaria. Järvi on selkeän muotoinen, vaikka sillä on kolme pitkää lahtea ja niemeä. Saaria sillä ei ole. Keskisyvyys on 4,5 metriä ja syvänteessä on 9,6 metriä vettä. Järven ympäristössä on puolet metsämaata ja pelto- tai niittymaata. Suurin kylä Senjutino (ven. Сенютино) sijaitsee järven eteläpuolella ja se ulottuu rantaan asti. Myös pohjoispuolen pienempi kylä Kolorevo (ven. Колорево) on rantakylä. Länsipuolella sijaitseva Sihanovon (ven. Сиханово) kulmakunta on melkein autioitunut. Kylille tulee haarautuu Nasvasta (ven. Насва) Vjaziin (ven. Вяз) kylälle tulevalta tieltä.
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin lahna, hauki, muikku, ahven, pasuri, kiiski, karppi, ruutana, suutari, made, säyne, törö, simppu, mutakala, rantanuoliainen, seipi, turpa, allikkosalakka, salakka, nieriä ja kymmenpiikki, sekä joitakin Rutilus-suvun kaloja ja vähälukuisesti jokirapua. Järven ympäristössä on metsämaata, jota rikkoo pienet peltomaat ja laajat niityt. Kivisen järven pohja on hiekkaa, joka on peittynyt mutaan. Rannat ovat myös kiviset ja myös hiekkarannoille on kertynyt mutaa.
Vesistösuhteita

Malyi Vjaz sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan valuma-aluen pääuoma ja valuma-alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen eteläisimmän osan. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järvi sijaitsee Velikajan valuma-alueen latva-alueella. Siihen tulee pohjoisesta Demenetskojen (ven. Деменецкое) järvestä laskuoja Vjazin pohjoisrantaan. Järven itäpuolella on kolme lampea, jotka ehkä kuuluvat järven valuma-alueeseen. Järven valuma-alueen koko on 9,28 neliökilometriä. Etelärannasta, kylän sivusta ja lahden pohjuksta, lähtee laskuoja. Se virtaa kahden kosteikkomaisen lammen läpi ja laskee sitten Bolšoi Vjaziin, josta vesireitti jatkuu Velikajan pääuomalla eteen päin.
Huomautuksia

↑  Järven vedenpinnan korkeus on arvioitu karttojen perusteella olevan lähes sama kuin viereisen järven Bolšoi Vjazin pinnankorkeus.
1 2 3 4  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
Marko Paasikoski

| Marko Paasikoski |
| --- | --- |
 Marko Paasikoski vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1978 (ikä 46)
Muusikko
Tyylilajit:  power metal 
Soittimet:  bassokitara
Levy-yhtiöt:  Sonata Arctica
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marko Juhani Paasikoski (s. 10. kesäkuuta 1978 Kemi) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan Sonata Arctica -yhtyeestä, jossa hän soitti bassokitaraa vuosina 2000–2013.
Paasikoski oli yksi Sonata Arctican esiasteen Tricky Beansin perustajajäseniä ja soitti kitaraa yhtyeen kolmella demolla ennen eroamistaan. Hän palasi yhtyeeseen basistiksi kesällä 2000 Janne Kivilahden jätettyä yhtyeen. Ensimmäinen Sonata Arctican albumi, jolla Paasikoski soittaa, on vuonna 2001 ilmestynyt Silence. Hän soitti myös viidellä seuraavalla albumilla, kunnes erosi yhtyeestä vuonna 2013 henkilökohtaisiin syihin vedoten. Hänet korvasi Pasi Kauppinen.
Paasikoski soittaa Ibanezin SR-sarjan bassoilla.
Manto

Manto (m.kreik. Μαντώ, Mantō) oli kreikkalaisessa mytologiassa usean eri naishahmon nimi. Nimen alkuperä on kreikan sanassa mantis, ”tietäjä, profeetta”.
Teiresiaan tytär

Manto oli Teiresiaan, kuuluisan tietäjän, tytär ja Mopsoksen äiti. Epigonien valloitettua Theban, Manto tuotiin sotasaaliina Delfoihin; epigonit olivat luvanneet Apollonille antavansa tälle parhaan osan saaliista, jos kaupungin valtaus onnistuisi. Täällä Mantosta tuli Pythia, Apollonin oraakkeli, ja Apollon lähetti hänet sieltä Vähään-Aasiaan, jossa hän Kolofonissa tapasi Apollonin oraakkelin Klaroksesta, Rhakioksen. Manto meni tämän kanssa naimisiin ja synnytti tälle pojan, Mopsoksen, josta myös tuli kuuluisa tietäjä. Tosin Apollodoros mainitsee Mopsoksen syntyneen Manton syhteesta Apollonin kanssa.
Euripides kertoo, että Manto olisi nainut Alkmaionin sen jälkeen, kun tämä oli tullut hulluksi murhattuaan äitinsä. Tämän kanssa hän sai kaksi lasta, Amfilokhoksen ja Teisifonen.
Roomalaisen mytologian mukaan Manto lähti Italiaan, jossa hän synnytti Tiberinukselle, Tiberin jokijumalalle, Ognuksen, joka perusti Mantovan kaupungin ja nimesi sen äitinsä mukaan.
Herakleen tytär

Manto oli myöhemmissä myyteissä myös Herakleen tytär. Näiden mukaan Mantova nimettiin hänen mukaansa.
Polyidoksen tytär

Manto oli Polyidoksen tytär, joka tuli Megaraan sisarensa Astykratean kanssa puhdistamaan Alkathoosta poikansa murhasta.
Melampuksen tytär

Manto oli Melampuksen ja Ifianeiran tytär.
MOL Fehérvár FC

MOL Fehérvár Football Club on jalkapalloseura Székesfehérvárin kaupungista. Se pelaa Unkarin korkeimmalla sarjatasolla OTP Bank Ligassa. Seura on perustettu vuonna 1941. Unkarin mestaruuden joukkue on voittanut kahdesti: vuosina 2011 ja 2015. Magyar Kupan se on voittanut vuonna 2006. Vuonna 1985 Videoton-nimellä pelannut joukkue selviytyi UEFA-cupin loppuotteluun, jossa hävisi Real Madridille.
Historia

Seura perustettiin nimellä Szekesfehervar Hunters Cartridge Factory SK vuonna 1941. Seura otti jo tuolloin värikseen punaisen ja sinisen, jotka ovat sen kotikaupunkinsa Székesfehérvárin värit. Se osallistui kaudella 1942–1943 piirikunnan mestaruuskilpailuihin. Vuonna 1957 seura nousi ensimmäistä kertaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Kaudella 1961–1962 seura sijoittui 2. divisioonassa kolmanneksi ja vaihtoi kauden päätyttyä nimekseen VT Vasas. 20. syyskuuta 1967 VT Vasas siirtyi pelaamaan nykyiselle kotistadionilleen Sóstói Stadionille. Saman vuoden lopulla seura sijoittui 2. divisioonassa toiseksi ja nousi pääsarjaan. Seura otti käyttöönsä Videoton-nimen. Nimi vaihdettiin seuraavan vuoden tammikuussa muotoon Videoton SC. Vuonna 1978 seura sijoittui pääsarjan toiseksi. Vuonna 1985 Videoton pääsi UEFA-cupin loppuotteluun. Se hävisi ensimmäisessä osaottelussa Real Madridille 3–0 kotistadionillaan. Madridissa joukkue voitti 1–0 häviten kuitenkin yhteismaalein 3–1. Vuonna 2006 Videoton voitti Magyar Kupan. Vuonna 2007 Videoton joutui konkurssiin ja menetti lisenssinsä pelata pääsarjassa. Istvan Garancsi osti seuran, minkä jälkeen Videoton nousi takaisin pääsarjaan vuonna 2008. Samana vuonna seura voitti liigacupin. Seura uusi liigacupin voiton seuraavana vuonna. Vuonna 2010 Videoton sijoittui pääsarjan toiseksi ja saavutti näin paikan seuraavan vuoden Eurooppa-liigan toiselle karsintakierrokselle. Vuonna 2011 Videoton saavutti ensimmäisen Unkarin mestaruuden ja pääsi näin seuraavalla kaudella Mestarien liigan toiselle karsintakierrokselle. Samana vuonna Videoton voitti Unkarin Super cupin. Super cupin voiton se uusi seuraavana vuonna. Vuonna 2012 Videoton sijoittui sarjassa toiseksi. Vuonna 2013 se sijoittui samalle sijalle. Vuonna 2015 Videoton voitti toisen Unkarin mestaruuden. Vuonna 2018 seura vaihtoi nimekseen MOL Vidi FC. Vuonna 2019 seura otti nimekseen nykyisen MOL Fehérvár Football Club.
Ottelut Euroopan sisäisissä kilpailuissa

| Kausi | Kilpailu | Kierros | Vastustaja | Kotiottelu | Vierasottelu | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1974–75 | UEFA Cup | 1. kierros |  Napoli | 1–1 | 0–2 | 1–3 |
| 1976–77 | UEFA Cup | 1. kierros |  Fenerbahçe | 4–0 | 1–2 | 5–2 |
| 1976–77 | UEFA Cup | 2. kierros |  FC Wacker Innsbruck | 1–0 | 1–1 | 2–1 |
| 1976–77 | UEFA Cup | 3. kierros |  1. FC Magdeburg | 1–0 | 0–5 | 1–5 |
| 1981–82 | UEFA Cup | 1. kierros |  Rapid Wien | 0–2 | 2–2 | 2–4 |
| 1984–85 | UEFA Cup | 1. kierros |  Dukla Praha | 1–0 | 0–0 | 1–0 |
| 1984–85 | UEFA Cup | 2. kierros |  Paris Saint-Germain | 1–0 | 4–2 | 5–2 |
| 1984–85 | UEFA Cup | 3. kierros |  FK Partizan | 5–0 | 0–2 | 5–2 |
| 1984–85 | UEFA Cup | Puolivälierät |  Manchester United | 1–0 | 0–1 | 1–1 (rp.) |
| 1984–85 | UEFA Cup | Välierät |  Željezničar | 3–1 | 1–2 | 4–3 |
| 1984–85 | UEFA Cup | Loppuottelu |  Real Madrid | 0–3 | 1–0 | 1–3 |
| 1985–86 | UEFA Cup | 1. kierros |  Malmö FF | 1–0 | 2–3 | 3–3 |
| 1985–86 | UEFA Cup | 2. kierros |  KP Legia Varsova | 0–1 | 1–1 | 1–2 |
| 1989–90 | UEFA Cup | 1. kierros |  Hibernian | 0–3 | 0–1 | 0–4 |
| 2003 | UEFA Intertoto Cup | 1. kierros |  Marek Dupnitsa | 2–2 | 2–3 | 4–5 (ja.) |
| 2006–07 | UEFA Cup | 1. karsintakierros |  FK Kairat | 1–0 | 1–2 | 2–2 |
| 2006–07 | UEFA Cup | 2. karsintakierros |  Grasshoppers | 1–1 | 0–2 | 1–3 |
| 2010–11 | Eurooppa-liiga | 2. karsintakierros |  Maribor | 1–1 | 0–2 | 1–3 |
| 2011–12 | Mestarien liiga | 2. karsintakierros |  Sturm Graz | 3–2 | 0–2 | 3–4 |
| 2012–13 | Eurooppa-liiga | 2. karsintakierros |  Slovan Bratislava | 0–0 | 1–1 | 1–1 |
| 2012–13 | Eurooppa-liiga | 3. karsintakierros |  KAA Gent | 1–0 | 3–0 | 4–0 |
| 2012–13 | Eurooppa-liiga | Play-off-kierros |  Trabzonspor | 0–0 | 0–0 | 4–2 (rp.) |
| 2012–13 | Eurooppa-liiga | Lohkovaihe |  Sporting CP | 3–0 | 1–2 | 3. |
| 2012–13 | Eurooppa-liiga | Lohkovaihe |  FC Basel | 2–1 | 0–1 | 3. |
| 2012–13 | Eurooppa-liiga | Lohkovaihe |  KRC Genk | 0–1 | 0–3 | 3. |
| 2013–14 | Eurooppa-liiga | 1. karsintakierros |  Mladost Podgorica | 2–1 | 0–1 | 2–2 |
| 2015–16 | Mestarien liiga | 2. karsintakierros |  The New Saints | 1–1 | 1–0 | 2–1 (ja.) |
| 2015–16 | Mestarien liiga | 3. karsintakierros |  FK BATE | 1–1 | 0–1 | 1–2 |
| 2015–16 | Eurooppa-liiga | Play-off-kierros |  Lech Poznań | 0–1 | 0–3 | 0–4 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta MOL Fehérvár FC Wikimedia Commonsissa
Markku Takala

| Markku Takala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. toukokuuta 1972 (ikä 52) Vantaa
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1993–2008
Seurat:  Furuset I.F. (GET-ligaen)   Basingstoke Bison (EIHL)   Sparta Warriors (GET-ligaen)   Kiekko-Vantaa (Mestis)   HC Brest (Division 1)   Olofströms IK (I-div)   Gislaved (II-div)   Ahmat (I-div)   Newcastle Cobras (BISL)   Haukat (I-div)   Lukko (SM)   JHT (I-div)   Kiekko-Espoo (SM)   Vantaa HT (I-div)
Markku Takala (s. 2. toukokuuta 1972 Vantaa) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Vantaalaisesta kiekkokoulusta lähtöisin oleva Takala on pelannut pääasiassa ulkomaiden pääsarjoissa, mutta lisäksi hän pelasi yhden täyden kauden SM-liigassa Kiekko-Espoossa kaudella 1993–1994 ja muutaman kauden Mestiksessä ja sitä edeltäneessä I-divisioonassa. Pääosan urastaan hän vietti Norjan pääsarjassa, GET-liigassa.
Takala on myös pelannut kuusi poikien maaottelua.
Saavutukset

Kultainen kiekko -palkinto 2000–2001
Mestiksen paras pistemies 2000–2001
Mestiksen All-stars-ykkössentteri 2000–2001
Martti J. Korhonen

Martti Juhani Korhonen (29. toukokuuta 1935 Sotkamo – 29. heinäkuuta 1995 Sotkamo) oli suomalainen pesäpalloilija.
Martti Korhonen voitti Suomen mestaruuden ja Pesäpallon Maakunta Cupin 1963 ja oli Maakunta Cupin loppuottelussa lisäksi 1964. Kainuun piirinmestaruuksia kertyi kaikkiaan parikymmentä poikien ja miesten sarjoissa.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1963
Mantiqueiranpaimenkoira

| Mantiqueiranpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Brasilia
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Alkuperäinen käyttö:  karjapaimen
Nykyinen käyttö:  paimenkoira
Muita nimityksiä:  Cão Pastor da Mantiqueira, Pastor Mantiqueira, Pastorzinho Caipira, Pastor Brasileiro, Mantiqueira, Policial
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu CBKC: ryhmä 11
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  43-53 cm
Väritys:  valkoinen, kulta, blue merle tai musta
Mantiqueiranpaimenkoira (Pastor mantiqueira) on brasilialainen koirarotu, josta on olemassa kolme muunnosta: sileäkarvainen, pitkäkarvainen ja kiharakarvainen. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta Brasilian Kennelliitto eli Confederação Brasileira de Cinofilia (CBKC) on hyväksynyt sen roduksi.