stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sluysin meritaistelu
Taistelu

Edvard III ankkuroi laivastonsa Blankenbergeniin iltapäivällä 23. kesäkuuta sekä lähetti tiedustelijat selvittelemään ranskalaisten asemia. Ranskalaisten leirissä oli suurta erimielisyyttä toimintalinjoista. Genovalainen Barbavera neuvoi kollegoitaan lähettämään alukset merelle. Kuitenkin Béhuchet, joka oli komentaja ja siten koko operaation päällikkö, kieltäytyi nostamasta ankkureita. Hän siis todennäköisesti noudatti käskyä ja yritti estää kuningas Edvard III:n pääsyn Bruggeen. Ranskalaisten järjestäytyminen oli suoritettu perinteisen puolustustaistelun mukaisesti.
Quiéret ja Béhuchet järjestivät alukset kolmeen tai neljään peräkkäiseen rintamaan ja alukset toisiinsa rinta rinnan sidottuna, ja muutama isoin oli sijoitettu rintaman eteen eräänlaiseen etuvartioon. Edvardin laivasto asettui tuulen yläpuolelle ja aurinko jäi heidän selkänsä taakse ja niin laivasto hyökkäsi 24. kesäkuuta 1340 koko voimallaan.  Kirjeessään pojalleen Edvard III kertoo, että vihollinen puolustautui jalosti ”koko sen päivän ja yön sen jälkeen”.  Edvardin laivat olivat järjestäytyneet kahteen rintamaan. Tarkoituksena oli, että ensimmäinen rintama hyökkäisi suoraan ja toinen kiertäisi ranskalaisten taakse.
Taistelu oli pitkä taistelu peräkkäisiä mies-miestä vastaan tapahtumia, alusten kannella taikka partailla. Taistelujen kulusta ei kuitenkaan Edvard ole jättänyt minkäänmoista merkintää liittolaisiltaan flaameilta saamastaan avusta, joskin hän kehuu heitä avuliaiksi. Ranskalaiset lähteet kertovat, että Béhuchet haavoitti kuningas Edvard III:ta, mutta se ei ole kuitenkaan varmaa ja asiasta ei ole säilynyt kummoistakaan todistetta.
Taistelu päättyi lähes täydelliseen ranskalaisen laivaston tuhoutumiseen. Quiéret hirtettiin välittömästi ja Béhuchet’n sanotaan mestatun kuningas Edvardin käskystä. Barbavera pakeni merelle laivastonsa kanssa varhain aamulla 25. kesäkuuta kahden englantilaisen aluksen takaa-ajamana.
Englantilaiset kronikat kertovat, että taistelu saavutettiin vähäisin ihmishenkien menetyksin ja että ranskalaisten menetykset olivat olleet 30 000 miestä.  Lukuihin ei kuitenkaan pidä luottaa, sillä keskiaikainen käsitys luvuista ja määristä oli erilainen kuin omamme. Kuitenkin taistelun jälkeen Edvardin laivasto oli ankkurista useita päivä, joten on todennäköistä, että myös Englannin laivasto kärsi suuria tappioita.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sluysin meritaistelusta on kummankin puolen näkemykset koottu hyvin yksityiskohtaiseksi teoksiksi, joissa on hyvät lähdeaparaatit:
Englantilaisen näkemyksen esittää Sir Harris Nicolas; History of the Royal Navy, vol. ii. (London, 1847); (englanniksi)
Ranskalaisen näkemyksen esittää M. C. de la Roncière ; Histoire de la marine francaise, vol. i. (Paris, 1899).  (ranskaksi)
Kuninkaallisen kaleerilaivaston alus
Stýra

| Stýra Στύρα |
| --- | --- |
 Tuulipuistoa Stýran lähellä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Stýra
 Koordinaatit: 38°9′20″N, 24°14′27″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Kunta:  Kárystos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  290504
Väkiluku (2011):  2 716
 – Kylä­yhdys­kunta:  660
 – Kylä:  310
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  340 15
Suuntanumero(t):  22240
Rekisterikilpi:  ChA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stýra (kreik. Στύρα; myös transl. Stíra) on Kreikan kylä sekä samanniminen Kárystoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Στυρέων, Dimotikí Enótita Styréon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Euboian saarella, Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 716 ja varsinaisen Stýran kylän väkiluku 310 (vuonna 2011).
Stýran kylä sijaitsee Euboian saaren eteläisissä keskiosissa linnuntietä noin 23 kilometriä luoteeseen Kárystoksen kaupungista. Se on perinyt nimensä lähellä sijainneelta antiikin ajan Styran kaupungilta. Stýran kunnallisyksikkö käsittää Kárystoksen kunnan pohjoisosan. Siihen kuuluvat myös Eteläisessä Euboianlahdessa sijaitsevat saaret Stýra ja Kavallianí.
Stýra oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Kárystoksen kuntaan yhdessä Kafiréaksen ja Marmárin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Stýran kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Almyropótamos | Almyropótamos | 102 |
| Almyropótamos | Kavallianí (saari) | 0 |
| Almyropótamos | Panagía | 308 |
| Mesochória | Mesochória | 198 |
| Mesochória | Raptaíoi | 78 |
| Mesochória | Tsakaíoi | 48 |
| Néa Stýra | Díliso | 28 |
| Néa Stýra | Kelliá | 0 |
| Néa Stýra | Kouvélles | 44 |
| Néa Stýra | Néa Stýra | 1 031 |
| Néa Stýra | Vathýrema | 1 |
| Néa Stýra | Zoodóchos Pigí | 150 |
| Polypótamos | Elaiochóri | 10 |
| Polypótamos | Polypótamos | 58 |
| Stýra | Elafolímano | 22 |
| Stýra | Kagkadaíoi | 27 |
| Stýra | Kápsala | 158 |
| Stýra | Léfka | 93 |
| Stýra | Nimporeió | 50 |
| Stýra | Stýra | 310 |
Yhteensä: 2 716
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stýra Wikimedia Commonsissa
Silverstonen 6 tunnin ajo 2016

|  Silverstonen 6 tunnin ajo 2016 |
| --- | --- |
 1 osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella FIA World Endurance Championship -kausi 2016. 

Päivämäärä:  17. huhtikuuta 2016
Sijainti:  Silverstone Circuit
Kilpailun kesto:  6 tuntia
Silverstonen 6 tunnin ajo 2016 oli FIA World Endurance Championship -kauden 2016 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 17. huhtikuuta Silverstonen moottoriradalla radalla Englannissa.
Kilpailun voitti Porschella ajaneet Marc Lieb, Romain Dumas ja Neel Jani.
Valkoleinikki

| Valkoleinikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit
Suku::  Leinikit Ranunculus
Laji::  platanifolius
Kaksiosainen nimi
 Ranunculus platanifolius  L. 
Katso myös
   Valkoleinikki Wikispeciesissä   Valkoleinikki Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valkoleinikki eli valkovuokkoleinikki (Ranunculus platanifolius eli plataaninlehtinen leinikki) on monivuotinen, Euroopassa esiintyvä leinikkikasvi. Se kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvin varsi on jäykän pysty, yläosasta haarova, kalju ja sinivihreä. Tyvilehtiä kasvaa yhdestä neljään kappaletta ja ne ovat pitkäruotiset, munuaismaiset, syvään 5–7-liuskaiset, 6–17 cm leveät. Lyhytruotisia varsilehtiä on kahdesta neljään. Kukkia kasvaa pitkien kukkaperien päissä 9–30. Kukka on 14–25 millimetriä leveä. Verholehdet ovat violetinpunaiset, terälehdet valkoiset, joskus ulkopuolelta violetit, siirottavat tai hiukan taakäänteiset. Nuppu on punertava. Hedelmänä on lyhytotainen pähkylä, pituudeltaan 2,8–3,4 mm. Valkoleinikki kukkii kesä-heinäkuussa.
Pohjoismaissa lajia esiintyy melko yleisenä Etelä- ja Keski-Norjan ja läntisen Keski-Ruotsin tunturiseuduilla. Se kasvaa lehtomaisissa tunturikoivikoissa, suurruohostoissa, purolaaksoissa ja pajuviidoissa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Valkoleinikki (Ranunculus platanifolius)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ranunculus platanifolius (englanniksi)
Valkoleukakipuaja

| Valkoleukakipuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Tyrannikipuajat Dendrocincla
Laji::  merula
Kaksiosainen nimi
 Dendrocincla merula  (Lichtenstein, 1820) 
Katso myös
   Valkoleukakipuaja Wikispeciesissä   Valkoleukakipuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkoleukakipuaja (Dendrocincla merula) on kipuajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkoleukakipuajaa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi, ja sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valtteri Tynkkynen

Valtteri Tynkkynen (s. 6. huhtikuuta 1971 Laukaa) on suomalainen muusikko ja tuottaja. Hän tuli tunnetuksi vuosina 1987–2009 toimineen YUP-yhtyeen basistina, taustalaulajana ja lauluntekijänä. Vuodesta 2012 Tynkkynen on soittanut Timo Rautiainen & Neljäs Sektori -yhtyeessä.
YUP:n ohella Tynkkynen toimi Lataamon laulajien kitaristina, Rock Cadillacin basistina ja Teatteri Eurooppa 4 -teatterin orkesterissa. Tynkkynen on toiminut myös eri artistien ja yhtyeiden tuottajana 2000-luvun alusta alkaen. Hän tuotti YUP:n viimeisimmän albumin Vapauden kaupungit ja Maria Lundin albumin Ajan sävel vuonna 2008, mistä hän oli sittemmin ehdolla vuoden tuottajan Emma-palkinnon saajaksi vuonna 2009. Vuonna 2010 hän oli soittajana, lauluntekijänä ja tuottajana Timo Rautiaisen kolmannella sooloalbumilla En oo keittäny enkä myyny. Yhteistyö Rautiaisen kanssa laajeni vuonna 2012 Timo Rautianen & Neljäs Sektori -yhtyeeksi.
Tynkkynen on työskennellyt myös muun muassa tiskijukkana ja nuoriso-ohjaajana. Hän on opiskellut kontrabasson soittoa.
Julkaisut > Albumit YUP:n kanssa

The Hippos from Hell (1990)
Huuda harkiten (1991)
Toppatakkeja ja Toledon terästä
Homo sapiens (1994)
Yövieraat (1996)
Outo elämä (1998)
Normaalien maihinnousu (1999)
Lauluja metsästä (2001)
Leppymättömät (2003)
Keppijumppaa (2005)
Vapauden kaupungit (2008, myös tuottajana)
Julkaisut > Muiden yhtyeiden ja artistien kanssa

Kappaleiden ”Paratiisin puu” ja ”Suurenmoinen ruumissaatto” sovitukset Ismo Alangon albumille Hallanvaara (2002)
Tuottajana ja sovittajana Leena Pyylammen albumeilla Yllättävä käänne (2000) ja Totta ja unelmaa (2002)
Tuottajana ja sovittajana Kati Pellisen albumilla Aura (2004)
Säveltäjänä, tuottajana ja sovittajana Maria Lundin albumeilla Ajan sävel (2008), josta Emma-ehdokkuus vuoden tuottaja -kategoriassa, ja Tahdon! (2009)
Säveltäjänä, sanoittaja, sovittajana ja tuottajana  Timo Rautiaisen albumilla En oo keittäny enkä myyny (2010)
Säveltäjänä, sanoittaja, sovittajana ja tuottajana Timo Rautiaisen & Neljännen Sektorin albumeilla Kunnes elämä meidät erottaa (2012) ja Toinen varoitus (2014), josta Emma-ehdokkuus vuoden rockalbumi -kategoriassa
Julkaisut > Näytelmät

Musiikin sävellys ja sovitus näytelmään Pariisiin (2001, ohjaus ja käsikirjoitus Erkki Teittinen)
Musiikin sävellys ja sovitus lastennäytelmään Hermanni hirvi eksyksissä (2004, ohjaus ja käsikirjoitus Erkki Teittinen)
Musiikin sävellys ja sovitus nuorten musiikkinäytelmään Wannna Be True? (2007, ohjaus ja käsikirjoitus Erkki Teittinen)
Yksityiselämä

Tynkkynen oli vuodet 2010-2018 avoliitossa Maria Lundin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta. Vuonna 2011 syntynyt poika ja 2015 syntynyt tyttö.
Tekniikka

Bassot:
Hannu Lehtola Keltainen Custom (jossa Seymour Duncanin MusicMan-kopiomikki)
Gibson G-3 (jossa Seymour Duncanin ”MusicMan”-kopiomikki)
Epiphone Jack Casady Signature
Vahvistimet:
Peavey
Markbass
Veli Malin

Veli ”Jappe” Malin (5. heinäkuuta 1959 [lähde? ] – 1. helmikuuta 2022) oli suomalainen moottoriurheilija.
Veli Malin saavutti useita mitaleita kiihdytysmoottoripyöräilyn katu- ja pro stock- luokissa SM-, PM- ja EM-tasolla.
Veli Malin ajoi suurimman osan urastaan Kawasaki-merkkisillä moottoripyörillä.
Veli Matti Huohvanainen

Veli Matti ”Metsuri” Huohvanainen on suomalainen sarjamurhaaja ja tuomittu rikollinen. Hän on yksi harvoista ihmisistä Suomen rikoshistoriassa, jotka ovat syyllistyneet peräti neljään murhaan.
Huohvanainen ensimmäinen elinkautinen tuli kolmoismurhasta vuonna 1999. Huohvanainen ampui kaksi miestä liiketilassa Vantaalla veljensä kanssa. Uhrit kuolivat päähän kohdistuneisiin revolverinlaukauksiin. Pakomatkalla Huohvanainen ampui vielä kolmannen miehen. Huohvanainen vapautui elinkautisesta noin 16 vuoden jälkeen.
Huohvanaisen tuorein elinkautinen tuli 2019 vuoden maaliskuussa rikollisvaikuttaja Raimo Anderssonin raa’asta ja pitkäkestoisesta surmaamisesta. Huohvanainen ja uhri viettivät ”kosteaa” iltaa tunnetussa venäläisravintolassa, ja Anderssonin kotona kaksikko ajautui riitaan. Huohvanainen hakkasi ja potki Anderssonin hengiltä. Surmateko kesti puolitoista tuntia. ”Metsurina” tunnettu Huohvanainen käytti tekovälineenä turvakenkiä ja tupakansytytintä.
Valon lapsi

| Valon lapsi Heinäsirkka |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 40.48
 Levy-yhtiö: Spektri
Heinäsirkan muut julkaisut
| Rautaa & magneettia 1995 | Valon lapsi 2000 | Sumua & säihkettä 2002 |
Valon lapsi on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Heinäsirkan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000. Gringo -kappaleella laulaa myös Pekka Myllykoski.
Kappaleet

Pantterin kyyneleet (Leopard mix) – 3.28
Sydämen haltia – 3.21
Onnen kalastaja – 3.36
Rakkaus kasvoista kasvoihin – 3.31
Valon lapsi – 4.03
Kuningatar hunajaa – 4.25
Virtuaalirakastellaan – 3.47
Pantterin kyyneleet (Motown mix) – 3.24
Talven maa – 3.55
Gringo – 3.33 (feat. Pekka Myllykoski)
Yksi suojelusenkeli riittää – 3.42
Square-tanssi

Square dance, suomeksi nykyaikainen ("western" tai amerikkalainen) square-tanssi, kehitettiin 1930-1940-luvulla perinteisistä amerikkalaisista kansantansseista, kuten alkuperäisestä square dancesta.  Tanssia harrastetaan nykyisin ympäri maailman.  Square-tanssilla on juuret vanhoissa eurooppalaisissa tansseissa, kuten kontratansseissa ja katrillissa.
Suomeen square-tanssi tuli 1980-luvulla. Suomessa tanssin harrastajien lukumäärä on noin 100-200. Euroopassa tanssia harrastetaan varsinkin Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa. Myös Venäjälle on perustettu muutamia seuroja.
Tanssia harrastetaan yleisesti eri yhdistysten piirissä. Suomessa järjestetään vuosittain muutamia squaredance-festivaaleja.
Tanssin periaate

Neljä paria (kahdeksan tanssijaa) muodostavat squaren, neliön, joka on tanssin perusmuodostelma, josta tanssi alkaa.  Tanssia johtaa "caller", joka jatkuvasti tanssin edetessä kertoo mitä yksittäisiä tanssivuoroja ryhmän tulee tehdä.  Caller sisällyttää tanssivuorojen nimet laulamansa kappaleen sanoihin.  Kaikki tanssivuorot on etukäteen harjoiteltuja, ja vuorot noudattavat kansainvälistä standardia.  Tanssivuorojen, englanniksi call, nimet ovat pääsääntöisesti englanniksi.  Englannin kielen osaaminen on eduksi, mutta ei ole edellytys tanssin harrastamiseen.
Callerin tehtävänä on muodostaa yksittäisistä tanssivuoroista mielenkiintoinen tanssikokonaisuus.
Tanssijat eivät etukäteen tiedä mitä calleja tanssiin tulee sisältymään, mikä on yksi modernin square-tanssin kantavista ajatuksista.  Tanssin aikana on kaikkien tanssijoiden kuunneltava tarkkaavaisesti calleria ja tehtävä yhteistyötä ryhmässä, jotta tanssi onnistuisi. Jos kaikki tanssivuorot on tanssittu oikein, ovat kaikki tanssijat palanneet paikoille, joista tanssi alkoi, tästä on tapana antaa suosionosoitukset sekä callerille että tanssiryhmälle. Kohteliaisuus kuuluu tanssiin, muita ryhmän tanssijoita tervehditään tanssin alkaessa, ja kiitetään tanssin päättyessä.
Squaredance tip

Jokainen tanssi (englanniksi tip) koostuu kahdesta osasta - hash call ja singing call.
Ensimmäinen osa on usein vaativampi ja tanssitaan siten, että musiikki on enemmän taustalla.
Toisessa osassa caller laulaa kappaleen ja sisällyttää tanssivuorojen nimet, callit, kappaleen sanoihin.  Soitettava musiikki voi olla esim. pop/rockia, discoa, countrya tai iskelmää.
Tanssi tasot

Square tanssia tanssitaan kymmenellä eri tasolla, kolme ensimmäistä ovat:
Basic - aloittelija taso, joka sisältää n. 50 vuoroa (call)
Mainstream - sisältää edellisten lisäksi n. 20 call:ia
Plus - edellisten lisäksi n. 30 callia
Kun uusi tanssija on oppinut basic- tai mainstream-tason, on suoritettava koe (engl. graduation), jotta tanssija saa kantaa seuran merkkiä (engl. badge).  Badge on edellytys, jotta saa tanssia järjestetyillä festivaaleilla.
Seuraavat kaksi tasoa ovat:
Advanced 1 (A1) - sisältää n. 40 call:ia
Advanced 2 (A2) - sisältää n. 37 call:ia
Näitä tasoja tanssivat kokeneemmat tanssijat.  Tasot asettavat korkeammat vaatimukset yksittäiselle tanssijalle, jokaisen odotetaan pystyvän toimimaan itsenäisemmin kuin alemmilla tasoilla.  
Ylempien tanssitasojen tip:iin sisältyy calleja alemmilta tasoilta, näin näillä tasoilla tanssijoiden on osattavat myös kaikki alemmat tasot.
Viisi korkeinta tasoa ovat
Challenge 1 (C1) - sisältää n. 85 call:ia
Challenge 2 (C2) - sisältää n. 100 call:ia
Challenge 3a (C3A)
Challenge 3b (C3B)
Challenge 4 (C4)
Challenge-tasolla vuorot ovat monimutkaisempia kuin alemmilla tasoilla, näin tason oppimiseen myös kuluu vastaasti pitempi aika.
Pukeutuminen

Tanssien järjestäjät usein antavat suosituksia pukeutumiseen, näitä voivat olla:
Vapaa - asu vapaa.
Proper - Pojilla pitkähihainen paita ja tytöillä paita ja hame.
Traditionell - amerikkalais- tai western-tyylinen asu
Stjernvall

Stjernvall (['ʃæːrnvalː]) on suomalainen aatelissuku, jonka eräs haara on korotettu vapaaherralliseen arvoon. Suvussa oli varsinkin Suomen autonomian aikana paljon merkittäviä sotilaita ja virkamiehiä.
Suku on lähtöisin Ruotsin Taalainmaan Stora Kopparbergetin alueelta. Varhaisin tunnettu esi-isä oli vuoritilallinen Claes Eerikinpoika (k. 1651). Hän nai 1630 Elisabet Terseran, joka oli kuningas Juhana III:n sihteerin Elof Terseruksen tytär.[lähde? ] Pariskunnan poika Jöns Claesinpoika (1631–1691) käytti ensin nimeä Aeribergius ja sittemmin Wallwijk. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turusta vuonna 1644, toimi Falunin kaupunginsihteerinä ja teki 1666–1668 laajan Euroopan kiertomatkan. Palattuaan Jöns piti kuningas Kaarle XI:lle puheen, johon ihastuttuaan kuningas kutsui hänet Tukholman hovioikeuden asessoriksi.[lähde? ] Hän nai 1662 Magdalena Rudbeckin, kuuluisan Västeråsin piispan Johannes Rudbeckin pojantyttären[lähde? ]. Jöns Wallwijkin poika Erik Vallwik (1685–1729) muutti Suomeen, jossa hän hankki omistukseensa useita tiloja Turun seudulla ja yleni 1727 Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi. Hänet aateloitiin samana vuonna nimellä Cedervall, jonka hän kuitenkin pian muutti muotoon Stjernvall. Suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1810. Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 se sai numeron 117. Sukuun kuulunut kenraalimajuri ja todellinen valtioneuvos Knut Stjernvall korotettiin vuonna 1875 vapaaherralliseen arvoon ja hänen sukuhaaransa esiteltiin vuonna 1889 vapaaherrallisena sukuna numero 59.
Suvun eräs haara on omistanut pitkään Linnaisten kartanon.
Suvun jäseniä

Kaikki Suomessa eläneet Stjernvallit ovat olleet Erik Stjernvallin ja hänen vaimonsa Brita Hirvon jälkeläisiä.
Erik Johan Stjernvall (1724–1777), rakuunarykmentin eversti, Erik Stjernvallin poika
Carl Johan Stjernvall (1764–1815), everstiluutnantti, Viipurin läänin kuvernööri, Erik Johan Stjernvallin poika
Emil Stjernvall-Walleen (1806–1890), ministerivaltiosihteeri, Carl Johan Stjernvallin poika
Aurora Karamzin, o.s. Stjernvall (1808–1902), lahjoittaja, Carl Johan Stjernvallin tytär
Emilia Musin-Puškin, o.s. Stjernvall (1811–1846), Carl Johan Stjernvallin tytär, puoliso kreivi Vladimir Musin-Puškin
Gustaf Fredrik Stjernvall (1767–1815), sotilas, Hämeen ja Uudenmaan läänin kuvernööri, Erik Johan Stjernvallin poika
Curt Gustaf Stjernvall (1796–1864), pankinjohtaja, everstiluutnantti, Gustaf Fredrik Stjernvallin poika
Gustav Alexander Robert Stjernvall (1834–1900), kenraalimajuri, Curt Gustaf Stjernvallin poika
Leonid Robertovitš Stjernvall (1872–1938), lääkäri, kollegiasessori, G. I. Gurdjieffin oppilas, Gustav Alexander Robert Stjernvallin poika
Alexander Leonard Teodor Alfons Stjernvall (1842–1910), kenraalimajuri, Gustav Alexander Robert Stjernvallin veli
Erik Otto Stjernvall, everstiluutnantti, Gustaf Fredrik Stjernvallin poika
Fredrik Stjernvall (1845–1916), senaattori, valtiopäivämies, Erik Otto Stjernvallin poika
Carl Edvard Stjernvall (1797–1872), valtioneuvos, Gustaf Fredrik Stjernvallin poika
Hans Henrik Stjernvall (1769–1820), luutnantti ja Mäntsälän Linnaisten herra, Erik Johan Stjernvallin poika
Clas Alfred Stjernvall (1803–1869), kenraalimajuri, Hans Henrik Stjernvallin poika
Fridolin Stjernvall (1834–1871), upseeri, insinööri ja valtiopäivämies, Clas Alfred Stjernvallin poika
Knut Alfred Voldemar Stjernvall (1844–1928), kunnallisneuvos, Clas Alfred Stjernvallin poika
Voldemar Stjernvall (1871–1939), kunnallisneuvos, Knut Alfred Voldemar Stjernvallin poika
Erik Stjernvall (1905–1992), komentajakapteeni, merenkulkuneuvos, Voldemar Stjernvallin poika
Carl Fredrik Stjernvall (1813–1904), jalkaväenkenraali, Hans Henrik Stjernvallin poika
Knut Stjernvall (1819–1899), vapaaherra, Venäjän rautatiehallituksen pääjohtaja, Hans Henrik Stjernvallin poika
Henrik Ludvig Alfred Stjernvall (1863–1941), vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies, Knut Stjernvallin poika
Julius Stjernvall (1874–1939), vuorineuvos, kauppa- ja teollisuusministeri, Hans Henrik Stjernvallin pojanpojanpoika
Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri Johan Richard Alfred Schleussner (1831–1908) oli Clas Alfred Stjernvallin avioton poika.
Suvun jäseniä > Aakkosjärjestyksessä

Alexander Leonard Teodor Alfons Stjernvall (1842–1910), kenraalimajuri, Gustav Alexander Robert Stjernvallin veli
Aurora Karamzin, o.s. Stjernvall (1808–1902), lahjoittaja, Carl Johan Stjernvallin tytär
Carl Edvard Stjernvall (1797–1872), valtioneuvos, Gustaf Fredrik Stjernvallin poika
Carl Fredrik Stjernvall (1813–1904), jalkaväenkenraali, Hans Henrik Stjernvallin poika
Carl Johan Stjernvall (1764–1815), everstiluutnantti, Viipurin läänin kuvernööri, Erik Johan Stjernvallin poika
Clas Alfred Stjernvall (1803–1869), kenraalimajuri, Hans Henrik Stjernvallin poika
Curt Gustaf Stjernvall (1796–1864), pankinjohtaja, everstiluutnantti, Gustaf Fredrik Stjernvallin poika
Emil Stjernvall-Walleen (1806–1890), ministerivaltiosihteeri, Carl Johan Stjernvallin poika
Erik Stjernvall (1905–1992), komentajakapteeni, merenkulkuneuvos, Voldemar Stjernvallin poika
Erik Johan Stjernvall (1724–1777), rakuunarykmentin eversti, Erik Stjernvallin poika
Fredrik Stjernvall (1845–1916), senaattori, valtiopäivämies, Fredrik Gustaf Stjernvallin pojanpoika
Fridolin Stjernvall (1834–1871), upseeri, insinööri ja valtiopäivämies, Clas Alfred Stjernvallin poika
Gustaf Fredrik Stjernvall (1767–1815), sotilas, Hämeen ja Uudenmaan läänin kuvernööri, Erik Johan Stjernvallin poika
Gustav Alexander Robert Stjernvall (1834–1900), kenraalimajuri, Curt Gustaf Stjernvallin poika
Hans Henrik Stjernvall (1769–1820), luutnantti ja Mäntsälän Linnaisten herra, Erik Johan Stjernvallin poika
Henrik Ludvig Alfred Stjernvall (1863–1941), vapaaherra, tilanomistaja ja valtiopäivämies, Knut Stjernvallin poika
Julius Stjernvall (1874–1939), vuorineuvos, kauppa- ja teollisuusministeri, Hans Henrik Stjernvallin pojanpojanpoika
Knut Stjernvall (1819–1899), vapaaherra, Venäjän rautatiehallituksen pääjohtaja, Hans Henrik Stjernvallin poika
Knut Alfred Voldemar Stjernvall (1844–1928), kunnallisneuvos, Clas Alfred Stjernvallin poika
Leonid Robertovitš Stjernvall (1872–1938), lääkäri, kollegiasessori, G. I. Gurdjieffin oppilas, Gustav Alexander Robert Stjernvallin poika
Voldemar Stjernvall (1871–1939), kunnallisneuvos, Knut Alfred Voldemar Stjernvallin poika
USS Chickasaw (1864)

| USS Chickasaw |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thomas G. Gaylord, St. Louis, Montana
Laskettu vesille:  10. helmikuuta 1864
Palveluskäyttöön:  14. toukokuuta 1863
Poistui palveluskäytöstä:  6. heinäkuuta 1865
Loppuvaihe:  myyty 12. syyskuuta 1874
Tekniset tiedot
Uppouma:  970 t
Pituus:  70,1 m
Leveys:  17,07 m
Miehistöä:  138
Aseistus
Aseistus:  4 × SB 11″ -tykkiä
USS Chickasaw oli Yhdysvaltain laivaston Milwaukee-luokan monitori.