stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Earnie Shavers
Paluu

Shavers teki lyhyen paluun 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa. Muutaman voiton ja tappion jälkeen hän jäi lopullisesti eläkkeelle vuonna 1995.
Ring Magazine arvioi vuonna 2003 Shaversin kuuluvan nyrkkeilyn historian suurimpiin iskijöihin. Shaversille annettiin "vuosisadan iskijän" titteli ja häntä pidetään laajalti kaikkien aikojen kovimpana iskijänä.
Shavers lopetti uransa 1995, jolloin hänellä oli 74 voittoa (68 voittoa tyrmäysiskulla, 23 ensimmäisessä erässä), 14 tappiota ja 1 tasatulos.
Aiheesta muualla

Earnie Shavers BoxRec.com. (englanniksi)
Enkeli (kappale)

| ”Enkeli” Tuomas Kauhanen mukana Väinöväinö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sano vaan Tuomas
 Julkaistu: 12. huhtikuuta 2013
 Tuottaja(t): MGI
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 03.32
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Tuomas Kauhasen muut singlet
| ”Miksi naiset rakastuu renttuihin?” 2012 | ”Enkeli” 2013 | ”Vahva” 2013 |
"Enkeli" on rap-artisti Tuomas Kauhasen 12. huhtikuuta 2013 julkaistu single hänen debyyttialbumiltaan Sano vaan Tuomas. Kappaleella vierailee Kuningasidea-yhtyeen solisti Väinöväinö.
Kappaleen musiikkivideo on kuvattu Barcelonassa, Espanjassa. Kappale voitti Suomen Virallisen Kesähitin tittelin vuonna 2013.
Kappaleet

Enkeli (mukana Väinöväinö) – 3.32
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 2 
Suomen virallinen latauslista: 4 
Radiolista: 3 
Suomen tanssilista: 8
Elovainio (täsmennyssivu)

Elovainio viittaa muun muassa seuraaviin:
Elovainio, kaupunginosa Ylöjärvellä
Liisa Elovainio (s. 1939), suomalainen lääkäri, terveysvalistaja ja lääkintöneuvos
Mauri Elovainio (1936–2023), suomalainen kunniakonsuli, yhteiskuntatieteilijä, yritysjohtaja, kulttuuri- ja urheiluvaikuttaja
Risto Elovainio, suomalainen urheilulääkäri.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Elovainio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eloy Tato Losada

Eloy Tato Losada (6. syyskuuta 1923 Villadequinta – 18. tammikuuta 2022 O Barco de Valdeorras) oli Kolumbiassa toiminut espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Instituto Español de San Francisco Javier para Misiones Extranjerasin papiksi 15. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin San Jorgen apostoliseksi vikaariksi sekä Cardiciumin titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ildebrando Antoniutti, jota avustivat José Castelltort Subeyre ja José Lecuona Labandibar.
Tato Losada osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän sai 25. huhtikuuta 1969 nimityksen Maganguén piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 31. toukokuuta 1994.
Erich Fellgiebel

| Erich Fellgiebel |
| --- | --- |
 Erich Fellgiebel
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1886  Pöpelwitz, Saksa
Kuollut: 4. syyskuuta 1944 (57 vuotta)  Berliini, Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksan keisarikunta  Weimarin tasavalta  Natsi-Saksa
Palvelusvuodet:  1905–1944
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  Kenraali
Erich Fellgiebel (4. lokakuuta 1886 – 4. syyskuuta 1944) oli saksalainen kenraali toisessa maailmansodassa. Fellgiebel osallistui heinäkuun 20. päivän salaliittoon.
Hän oli syntynyt Pöpelwitzissä Breslaun lähellä Sleesiassa. Ensimmäisessä maailmansodassa hän kuului Saksan keisarikunnan armeijan yleisesikuntaan. Toisessa maailmansodassa hänet ylennettiin maavoimien viestijoukkojen kenraaliksi (saks. General der Nachrichtentruppe) vuonna 1940. Hän oli Saksan armeijan viestijoukkojen päällikkönä (saks. Chef des Wehrmachtnachrichten-Verbindungswesen).
Fellgiebel otti osaa Adolf Hitlerin vastaiseen salaliittoon vuonna 1944. Attentaatin epäonnistuttua hän joutui vangituksi Hitlerin Itä-Preussin päämajassa Sudenpesässä. Roland Freislerin johtama kansantuomioistuin tuomitsi hänet 4. syyskuuta 1944 kuolemaan ja hänet hirtettiin samana päivänä Plötzenseen vankilassa.
Electronic Gaming Monthly

| Electronic Gaming Monthly |
| --- | --- |

Aihealue:  videopelit
ISSN:  ISSN 1058-918X
Perustettu:  1989
Kotimaa:  Yhdysvallat
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
Kotisivu
Electronic Gaming Monthly (lyhenne EGM) on kuukausittain julkaistava yhdysvaltalainen videopelilehti. Lehti on vaihtanut julkaisijaa Sendai Publishingista  Ziff Davis-yhtiöön. Lehden ensimmäinen numero julkaistiin kesällä 1989; vuosikertaan kuuluu 12 numeroa ja lisänumerona joulunumero. Lehti keskittyy videopeleihin pelikonsoleilla ja käsikonsoleilla. Lehden sisarjulkaisu on Computer Gaming World.
EGM:ää julkaistaan myös kansallisina versioina Brasiliassa, Meksikossa ja Filippiineillä.
Aiheesta muualla

EGM Brasil
EGM Philippines (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Electronic Gaming Monthly
Käännös suomeksi
Ensimmäinen Kongon sota

Ensimmäinen Kongon sota oli Zairessa (myöhemmin Kongon demokraattinen tasavalta) vuosina 1996−1997 käyty sota, jossa Laurent-Désiré Kabilan johtama, Ugandan ja Ruandan tukema liittoutuma syrjäytti Mobutu Sese Sekon hallinnon.
Kongon itäosiin oli sisällissodan jälkeen paennut Ruandan kansanmurhan toteuttaneita, muun muassa Interahamwe-järjestöön kuuluneita äärihututaistelijoita. Taistelijat käyttivät pakolaisleirejä Ruandaan suorittamiensa hyökkäysten tukikohtina. Lokakuussa Ruandan armeijan joukot hyökkäsivät Zaireen Laurent-Désiré Kabilan johtaman liittoutuman (Alliance des Forces Democratiques pour la Liberation du Congo-Zaire) osana. Ruandan ja Ugandan tukeman liittoutuman tarkoituksena oli Zairen presidentin Mobutu Sese Sekon syrjäyttäminen. Toukokuussa 1997 pidettyjen rauhanneuvottelujen epäonnistuttua Mobutu pakeni maasta ja Kabilan joukot valloittivat Kinshasan 17. toukokuuta 1997. Kabila julistautui maan presidentiksi. Hän nimesi maan pian uudelleen Kongon demokraattiseksi tasavallaksi. Ruandan armeijan joukot jatkoivat yhteistyötään uudelleen nimetyn Kongon armeijan (Forces Armees Congolaises) kanssa.
Ensimmäinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi

Ensimmäinen Jassyn–Kišinjovin offensiivi oli Saksan ja Romanian sekä Neuvostoliiton välinen 8. huhtikuuta – 6. kesäkuuta 1944 käyty taistelu toisessa maailmansodassa.
Huhtikuussa 1944 Neuvostoliitto käynnisti Jassyn–Kišinjovin offensiivin, jossa tarkoituksena oli valloittaa Pohjois-Romania sekä Iașin (Jassy) ja Chișinăun (Kišinjov) kaupungit. Saksalais-romanialaiset joukot kuitenkin onnistuivat saavuttamaan torjuntavoiton kesäkuussa 1944 Târgu Frumosissa ja uudestaan toukokuussa 1944. Etelän armeijaryhmän alueella puna-armeija aloitti 17. heinäkuuta Lvovin–Sandomierzin offensiivin, joka pakotti saksalaiset perääntymään Länsi-Ukrainasta ja vetäytyminen jatkui Romaniaan, jossa oli elokuussa akselivaltoja tukenut hallitus syrjäytetty.
Elokuussa Neuvostoliitto aloitti toisen Jassyn–Kišinjovin offensiivin ja löi saksalais-romanialaiset joukot yhdeksässä päivässä.
Puna-armeijan eteneminen itärintamalla 1943–1944. Romanian taistelu vihreällä alavasemmalla.
Enrico De Pedis

Enrico De Pedis
Enrico De Pedis (15. toukokuuta 1954 – 2. helmikuuta 1990) oli italialaisen Maglianan rikollisjengin johtaja. Hänet tunnettiin myös nimellä Renatino. Hänet ammuttiin kadulle Roomassa vuonna 1990.
De Pedis on haudattu Rooman Sant'Apollinaren basilikan kryptaan. Hän sai hautapaikan kryptaan tutustuttuaan vankilassa ollessaan vankilapappiin, joka sattui olemaan Sant'Apollinaren basilikan pappi. Kirkolliset viranomaiset vastustivat De Pedisin hautaamista kryptaan. Italialaismedian mukaan De Pedisin perhe teki kirkolle nykyrahassamilloin? noin puolen miljoonan euron lahjoituksen, jolloin hautaamiselle annettiin lupa.
Emanuela Orlandin mysteeri

Emanuela Orlandi oli Vatikaanissa työskentelevän miehen 15-vuotias tytär, joka katosi vuonna 1983 lähdettyään kotoaan Vatikaanista Roomaan musiikkitunnille. Vuonna 2005 tuntemattomaksi jäänyt henkilö soitti television keskusteluohjelmaan, että ratkaisu Orlandin katoamiseen löytyisi De Pedisin haudasta. Vuonna 2012 Vatikaani antoi luvan haudan aukaisemiseen, mutta siellä ei ollut kuin De Pedisin ruumis.
Emiratesin lento 521

| Emiratesin lennon 521 onnettomuus |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone tammikuussa 2016.
Yhteenveto
Päivämäärä:  3. elokuuta 2016
Onnettomuustyyppi:  kiitorataonnettomuus
Tapahtumapaikka:  Dubain kansainvälinen lentoasema, Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Lähtöpaikka:  Trivadrumin kansainvälinen lentoasema
Määränpää:  Dubain kansainvälinen lentoasema
Kuolleita:  1 (maassa)
Eloonjääneitä:  300 (kaikki)
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 777-31H
Lentoyhtiö:  Emirates
Rekisteritunnus:  A6-EMW
Matkustajia:  282
Miehistöä:  18
Emiratesin lento 521 joutui onnettomuuteen Dubain kansainvälisellä lentoasemalla 3. elokuuta 2016 kello 8.37 paikallista aikaa, kun lentoa operoineen Emirates-yhtiön Boeing 777-matkustajakone putosi kiitotielle 12L. Tarkoitus oli epäonnistuneen lasketumisyrityksen jälkeen tehdä ylösveto, mutta yritys epäonnistui ja mahalaskun kentälle tehnyt kone syttyi palamaan. Kaikki koneessa olleet 300 ihmistä pelastuivat. Tulipaloa sammuttamassa ollut palomies kuoli, kun yksi koneen polttainetankeista räjähti.
Lento

3. elokuuta 2016 kello 10.30 jälkeen (UTC+5.30) lento 521 lähti Intian Thiruvananthapuramista noin puoli tuntia aikataulusta jäljessä kohti Dubaita, jonne oli tarkoitus laskeutua kello 12.24 (UTC+4). Lento operoitiin 13 vuotta vanhalla Boeing 777-300 -koneella.
Dubain kansainvälisellä lentoasemalla oli 48°C lämmintä ja tuuliväännettä laskeutumisen aikaan. Lennon lähestyminen kohti kiitorataa sujui lennonjohdon näkökulmasta normaalisti.
Onnettomuus tapahtui kello 12.37 (UTC+4). Voimakas tuuliväänne aiheutti lentokoneen nopeuden ailahtelun. Koneen päälaskutelineet koskettivat 4000 metriä pitkää kiitorataa 12L noin 1100 metriä ideaalin laskeutumiskohdan jälkeen 300 kilometrin tuntinopeudella. Kaksi sekuntia myöhemmin koneen RAAS-järjestelmä antoi pitkäksi menneestä laskeutumisesta kertovan "LONG LANDING" -varoituksen, jolloin lentäjä aloitti välittömästi ylösvedon. Kuusi sekuntia päälaskutelineiden kiitoratakosketuksesta, ja nokkapyörän ollessa yhä ilmassa, nousi kone taas kokonaan ilmaan. Kone oli asetettu nousemistilaan, laipat 20° kulmaan ja laskutelineet menemään takaisin sisään, mutta kaasu pysyi koskemattomana, koska ylösvetoautomaatio oli estetty kiitoratakosketuksen jälkeen. Lennonjohto ohjeisti koneen nousemaan noin 4000 jalan (1200 m) korkeuteen sekä pelastuspalvelut valmiuteen ja seuraavan laskeutuvan lennon tekemään ylösvedon. Kone lensi kiitoradan päällä, ja nousi noin 26 metrin korkeuteen nopeuden yhä hidastuessa, kunnes alkoi pudota takaisin kohti maata. 12 sekuntia ilmaan pääsemisen jälkeen miehistö asetti kaasun manuaalisesti täysille, mutta oli liian myöhäistä, ja kone jatkoi putoamista. Ohjaamossa kuultiin "DON'T SINK, DON'T SINK!" -varoitus.
Lentokone osui kolme sekuntia myöhemmin peräpää edellä kiitorataan laskutelineet osittain ulkona, ja liukui 800 metriä kääntyen noin 120° oikealle. Sen aikana oikeanpuoleinen moottori irtosi siivestä. 33 sekuntin liu'un jälkeen kone pysähtyi kokonaan. Pelastushenkilöstä saapui tästä noin minuuttia myöhemmin sammuttamaan useista kohdista palavaa konetta.
Uhrit

Kaikki matkustajat saatiin evakuoitua, vaikka useat matkustajat yrittivät ottaa käsimatkatavaroita mukaansa, mikä hidasti evakuointia savuisesta matkustamosta. Yhdeksän minuuttia lentokoneen pysähtymisen jälkeen sisällä olivat enää kapteeni ja vanhempi matkustamohenkilökunnan jäsen, jotka etsivät mahdollisesti koneeseen jääneitä matkustajia. Silloin palava polttoainetankki räjähti tappaen yhden pelastajan. Matkustajia etsineet miehistön jäsenet hyppäsivät ulos ovesta, jossa oli tuhoutunut hätäliukumäki.
Palavaa konetta sammutettiin yli 16 tuntia. Lentoasema suljettiin sen ajaksi, jonka takia monet lennot ohjattiin muille kentille.
Aiheesta muualla

Accident - Final Report - AAIS Case No: AIFN/0008/2016: Runway Impact during Attempted Go-Around (PDF)  20.1.2020. Abu Dhabi:  The Air Accident Investigation Sector, General Civil Aviation Authority, The United Arab Emirates. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
Enguri

| Enguri |
| --- | --- |
 Engurijoen rotko.
Alkulähde:  Kaukasus
Laskupaikka:  Mustameri
Maat:  Georgia
Pituus:  213 km
Enguri (georg. ენგური, abhaasiksi Егры, Egry, myös Inguri) on joki Georgian länsiosassa Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueella. Se on 213 kilometrin pituinen ja virtaa osin Abhasian rajalla. Joki saa alkunsa Suurelta Kaukasukselta Svanetian koillisosasta läheltä Ratšan aluetta ja Georgian korkeinta vuorta Škharaa ja laskee Mustaanmereen Anakliassa.
Joella on merkittävä rooli vesivoiman tuottajana. Vuonna 1980 valmistunut Engurin pato on 272 metriä korkea ja maailman korkein holvipato.
Engurin ylittävä silta.
Engurijoen pato.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enguri Wikimedia Commonsissa
Eric Fisher

| Eric Fisher |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1991 Rochester, Michigan
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  201 cm
Paino:  139 kg
Pelipaikka:  hyökkäyksen linjamies
Pelaajaura
Seurat:  Kansas City Chiefs   Indianapolis Colts
NFL-varaus:  1. varaus, 2013 Kansas City Chiefs
Pääsarjaura:  2013–2021
Eric William Fisher (s. 5. tammikuuta 1991 Rochester, Michigan) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan hyökkäyksen ulompi linjamies. Hän pelasi urallaan yhdeksän kautta NFL-liigassa vuosina 2013–2021, edustaen pääosan urastaan Kansas City Chiefsiä. Fisher valittiin urallaan kahdesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Kansas Cityssä hän voitti sarjan mestaruuden Super Bowlin kaudella 2019.
Keski-Michiganin yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelannut Fisher oli vuoden 2013 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäinen valinta. Fisher edusti Kansas Citya kahdeksan kautta. Alkuun hän ei ollut lunastaa ensimmäisen varausvuoron odotuksia, mutta hänestä kehittyi hyvä linjapelaaja. Kaudeksi 2021 Fisher siirtyi yksivuotisella sopimuksella Indianapolis Coltsiin.
Useampi joukkue oli kiinnostunut Fisheristä seuraavalla kaudella. Hän teki sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa kauden ollessa jo pitkällä, muttei pelannut otteluakaan joukkueessaan, vaan hänet laitettiin loukkaantuneiden pelaajien listalle ennen runkosarjan loppua. Tämän jälkeen hän ei ole pelannut missään ja on käytännössä lopettanut uransa.
Edward Kelley

| Edward Kelley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1555 Worcester, Englanti
Kuollut: n. 1595
Edward Kelley tai Edward Talbot (1. elokuuta 1555 Worcester, Englanti – n. 1595) oli englantilainen alkemisti, okkultisti ja huijari.
Elämä ja ura

Kelley sai apteekkarin koulutusta ja tunsi kemiaa jo nuorena. John Dee laati myöhemmin hänen horoskooppinsa, ja se on julkaistu Elias Ashmolen teoksessa Theatrum Chemicum Britannicum. Kelley mahdollisesti opiskeli jonkin aikaa Oxfordin yliopiston Gloucester Hallissa. Lähdettyään Oxfordista Kelley esiintyy seuraavaksi Lontoossa petollisesti asianajajana. Noin vuonna 1580 hänen korvansa leikattiin irti rangaistukseksi, koska hän oli väärentänyt omistusoikeuskirjoja, tai toisen kertomuksen mukaan väärentänyt rahaa. Erään lähteen mukaan hän oli syyllistynyt haudanryöstöön. Vuonna 1582 Kelley tutustui John Dee'en, kun hän kävi hänen luonaan Mortlakessa ja oli hyvin kiinnostunut tämän henkimaailman tutkimuksista. Kelley ilmoitti olevansa okkultismin tuntija ja esitteli taitojaan henkien kutsumisessa ja niiden viestien tulkitsemisessa. Dee puolestaan halusi nähdä Kelleyn teeskentelemän transmutaatio-kyvyn. Dee ja Kelley päättivät hengiltä saamansa kuvitellun neuvon perusteella tehdä yhteistyötä tutkimuksissaan, ja jälkimmäisestä tuli tästä lähtien Deen "näkijä", joka tulkitsi henkien toiveita mestarilleen kahden taikakristallin avulla, joista toisen sanottiin olleen lahja enkeli Gabrielilta. Syyskuussa 1583 Kelley lähti Deen kanssa Englannista puolalaisen aatelismiehen Olbracht Łaskin seurassa. He matkasivat Prahaan, jossa Kelley muutti Deen mukaan unssin elohopeaa kullaksi. Miehet viettivät useita vuosia keisari Rudolf II:n hovissa ja vierailivat silloin tällöin saksalaisten tai puolalaisten aatelisten linnoissa. Huhtikuussa 1587, kun he olivat Třeboňissa, Kelley kertoi näystään, jossa alaston nainen kehotti näkijää ja hänen isäntäänsä parinvaihtoon. Kelley vakuutti Deen, ja epäröinnin jälkeen Deen, Kelleyn ja heidän vaimojensa Jane Deen ja Joan Kelleyn välille laadittiin juhlallinen liitto henkiolennon ohjeen mukaisesti. Kelleyn tuhlailevuus johti pian tämän jälkeen riitaan Deen kanssa. Kelley vieraili uudelleen keisari Rudolfin hovissa Prahassa, mutta joutui siellä vankilaan joulukuussa 1589. Hänet vapautettiin lokakuussa 1593, ja hän näyttää eläneen irtolaiselämää Saksassa vuoden 1595 alkuun asti, jolloin hän joutui jälleen Rudolfin vangiksi ja menetti henkensä yrittäessään paeta. Hänellä ei näytä olleen jälkeläisiä. Hänen nimensä eteen liitetystä arvonimestä "Sir" voidaan olettaa, että keisari Rudolf oli jossain vaiheessa lyönyt hänet ritariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edward Kelley Wikimedia Commonsissa
Crédit Agricole

| Crédit Agricole |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö (SA)
Markkina-arvo:  29,9 mrd. USD (5/2016)
ISIN:  FR0000045072
Perustettu:  1894
Toimitusjohtaja:  Philippe Brassac
Kotipaikka:  12 place des Etats-Unis, Montrouge Cedex, Montrouge 92127, Ranska
Toimiala:  pankki- ja rahoituspalvelut
Henkilöstö:  71 495, toisen lähteen mukaan 138 204
Kotisivu:  www.credit-agricole.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Crédit Agricolen pääkonttoria Montrougessa.
Crédit Agricole SA suuri ranskalainen pankki- ja finanssiryhmittymä. Yritysryhmän osake noteerataan Euronextin Pariisin pörssissä. Crédit Agricolen pääkonttori sijaitsee Montrougen kunnassa Pariisin eteläpuolella.
Taseella mitaten (1 845,18 mrd. USD) pankki luokiteltiin vuonna 2016 maailman 10. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi pankiksi (edellisvuonna sijalla 12).
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla Crédit Agricole oli vuonna 2016 sijalla 110 ja oli samalla Ranskan 6. suurin julkisesti noteerattu yritys. Tässä vertailussa Crédit Agricolea suuremmaksi ranskalaiseksi pankiksi luokiteltiin BNP Paribas.
Yrityksen markkina-arvon Forbes kertoo olevan 29,9 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2016) ja liikevaihdon 38,18 miljardia USD. Maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden vakautta seuraavan Financial Stability Boardin loppuvuoden 2015 listalla pankki luetellaan yhtenä maailman 30 keskeisimmistä pankista (G-SIBs, maailmanlaajuisesti systemaattisesti tärkeät pankit).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Crédit Agricole Wikimedia Commonsissa
Group structure (englanniksi) (credit-agricole.com)
Equities - Credit Agricole SAACA:PAR (englanniksi) (ft.com)
Eric Furlatt

Eric Furlatt (s. 2. joulukuuta 1971 Trois-Rivières, Quebec, Kanada) on kanadalainen NHL-erotuomari, joka käyttää NHL:n erotuomareiden numeroa 27. Furlatt vihelsi ensimmäisen NHL-ottelunsa 8. joulukuuta 2001 Philadelphia Flyersin ja Columbus Blue Jacketsin pelissä. Hän on viheltänyt 460 sarjapeliä ja 38 pudotuspeliä. Hän loukkaantui pahoin polven seutuville Los Angeles Kings–Boston Bruins-pelissä, kun hänen polvensa ristisiteet murtuivat. Furlatt kuitenkin palasi tauon jälkeen NHL:ään.
Eric Foreman

Eric Foreman on fiktiivinen hahmo House-televisiosarjassa. Häntä näyttelee Omar Epps. Kaudella kahdeksan, kun Lisa Cuddy oli poissa, Foreman oli Housen esimies.
Foremanin vihjaillaan usein olevan paljon Housen kaltainen ihminen ja lääkäri. Hän on Housen tapaan viiltävän rehellinen ja suorapuheinen, eikä miesten egojen koollakaan ole suurta eroa.[lähde? ]
Eric van de Poele

| Eric van de Poele |
| --- | --- |
 Van de Poele vuonna 2008
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1961 
Kansalaisuus:   Belgia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1991–1992
Talli(t):  Modena, Brabham, Fondmetal
Kilpailuja:  29 (5 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1991
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1992
Eric van de Poele (s. 30. syyskuuta 1961 Verviers, Belgia) on belgialainen autourheilija. Hän osallistui 29:een Formula 1 -osakilpailuun saavuttamatta yhtään MM-pistettä.
Vuonna 1989 van de Poele kilpaili Formula 3000 -sarjassa. Hän voitti Belgian- ja Benelux Formula Ford -mestaruudet ja ehti kilpailla myös muun muassa Britannian Formula 3:ssa sekä Britannian ja Belgian rata-auto-sarjoissa ennen siirtymistään F1:een.
Van de Poelen F1-ura alkoi Modena-tallissa vuonna 1991. Auto ei ollut iskukykyinen ja kauden saldoksi jäi 15 karsiutumista kilpailusta ja yksi kilpailu, josta tuli yhdeksäs sija, joka jäi van de Poelen F1-uran parhaaksi. Hän oli lähellä sijoittua San Marinon GP:ssä pisteille, mutta hänen autostaan loppui viimeisellä kierroksella polttoaine.
Van de Poele siirtyi Brabhamille kaudeksi 1992. Tallilla talousongelmia eikä auto sen takia ollut paras mahdollinen. Van de Poele siirtyi kesken kauden Fondmetal-talliin, mutta Fondmetalkin ajautui talousongelmiin ja van de Poele sai lähteä. Parhaaksi tulokseksi jäi Belgian GP:n kymmenes sija.
Kaudella 1993 van de Poele oli Tyrrellin testikuljettaja eikä ajanut yhtään kilpailua. Kauden jälkeen hän siirtyi kilpailemaan rata-autosarjoihin. Vuosina 1995 ja 1996 hän oli mukana voittamassa Sebringin 12 tunnin ajoa. Hän on ajanut muun muassa DTM:ssä.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Modena Team SpA | Lambo 291 | Lamborghini V12 | USA DNPQ | BRA DNPQ | SMR 9 | MON DNPQ | CAN DNPQ | MEX DNPQ | FRA DNPQ | GBR DNPQ | GER DNQ | HUN DNQ | BEL DNQ | ITA DNQ | POR DNQ | ESP DNQ | JPN DNQ | AUS DNQ | NC | 0 |
| 1992 | Motor Racing Developments Ltd | Brabham BT60B | Judd V10 | RSA 13 | MEX DNQ | BRA DNQ | ESP DNQ | SMR DNQ | MON DNQ | CAN DNQ | FRA DNQ | GBR DNQ | GER DNQ |  |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1992 | Fondmetal | Fondmetal GR02 | Ford V8 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | HUN Kesk. | BEL 10 | ITA Kesk. | POR  | JPN  | AUS  | - | 0 |
Elovirta

Elovirta on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Arja Elovirta (s. 1960), taidehistorioitsija ja Keravan taidemuseon johtaja
Arto Elovirta (s. 1947), vaatesuunnittelija ja vaatetusalan yrittäjä
Katriina Elovirta (1961–2018), jalkapalloilija, jalkapallotuomari ja Palloliiton kehityspäällikkö
Kuvitteellisia henkilöitä

Valtteri Elovirta, televisiosarjassa Salatut elämät
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Emis Killa

| Emis Killa |
| --- | --- |
 Emis Killa vuonna 2012
Henkilötiedot
Koko nimi:  Emiliano Rudolf Giambelli
Syntynyt: 14. marraskuuta 1989 (ikä 34) Vimercate, Italia
Ammatti:  rap-artisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Emis Killa
Aktiivisena:  rap-artisti: 2009–
Tyylilajit:  rap, hip hop
Levy-yhtiöt:  Carosello Records
Aiheesta muualla
www.emiskilla.it
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Emiliano Rudolf Giambelli, joka tunnetaan parhaiten Emis Killa (Vimercate, Italia 14 marraskuuta 1989) on italialainen räppäri.
Diskogafia > Albumit

2012 - L'erba cattiva
2013 - Mercurio
2016 - Terza stagione
2018 - Supereroe
Diskogafia > Mixtapet

2009 - Keta Music
2010 - Champagne e spine
2011 - The Flow Clocker vol. 1
2011 - Il peggiore
Diskogafia > Singlet

2012 - Cashwoman
2012 - Parole di ghiaccio
2012 - Dietro front (feat Fabri Fibra)
2012 - Cocktailz
2012 - Se il mondo fosse (feat J-Ax, Club Dogo, Marracash)