stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seiväshyppy
Hyppysuoritus

Hyppääjä tarttuu seipääseen vauhdinottoradan päässä. Hän lähtee juoksuun vauhdinottorataa pitkin pidellen seipään päätä kahdella kädellä ilmassa kehonsa etupuolella. Etummaisen käden kämmen on alaspäin, takimmaisen kämmen eteenpäin.
Hyppääjä saavuttaa maksiminopeutensa vauhdinottoradan lopussa. Hän alkaa laskea seivästä kohti seiväskuoppaa yleensä kolmanneksi viimeisellä askeleellaan. Kun seiväs osuu kuoppaan, hyppääjä työntää seivästä etummaisella kädellään ja vetää alaspäin takimmaisella kädellään. Sen seurauksena seiväs taipuu kaarelle.
Hyppääjä nousee ilmaan, ja seiväs linkoaa hänet ylöspäin kohti rimaa. Hyppääjä roikkuu seipäässä käsillään, taivuttaa jalkansa ylös, sitten vetää käsillään ja oikaisee itsensä pää alaspäin seipään pään jatkoksi. Hän tekee puolikkaan kierroksen pituusakselinsa ympäri niin, että hänen vatsapuolensa on riman kohdalla alaspäin. Tässä vaiheessa seiväs on jo suoristunut ja hyppääjä saavuttanut maksimikorkeutensa. Hyppääjä taivuttaa selkänsä päästäkseen riman yli ja työntää itsensä irti seipäästä. Sen jälkeen hän laskeutuu patjalle.
Kilpailusäännöt

Seiväshyppykilpailussa rimaa korotetaan kierros kierrokselta vähintään viisi senttimetriä kerrallaan. Jokaisella kilpailijalla on kolme yritystä jokaisesta korkeudesta. Kolmella peräkkäisellä pudotuksella putoaa kilpailusta. Kilpailija voi jättää korkeuksia väliin tai siirtää yrityksiään ylempiin korkeuksiin. Kilpailun voittaa se hyppääjä, joka jää jäljelle, kun kaikki muut ovat pudonneet pois. Voittaja voi jatkaa hyppäämistä, jos haluaa. Tasatilanteessa sijoitukset ratkaistaan vertailemalla pudotusten määrää ensisijaisesti ylimmästä ylitetystä korkeudesta, sen jälkeen tarvittaessa kaikista alemmista korkeuksista yhteensä ja, jos nämäkin ovat tasan, uusinnalla. Uusinta järjestetään vain ensimmäisestä sijasta. Voitosta uusittaessa mahdollisesti syntyvät ennätykset hyväksytään aivan kuten varsinaisessa kilpailussakin. Uusinnan sijasta voitto voidaan myös jakaa, jos kilpailun järjestäjä niin päättää, tai kaikki tasatilanteessa olevat kilpailijat keskenään niin sopivat.
Hyppy hylätään, jos rima putoaa, jos hyppääjä estää riman putoamisen kädellään tai jos hyppääjä vaihtaa käsiensä otejärjestystä seipäässä ponnistuksen jälkeen. Jos seiväs katkeaa, hyppääjä saa uuden yrityksen.
Maailmanennätykset

Vuoden 1998 jälkeen kansainvälisen yleisurheiluliiton säännöissä ei ole ollut erillistä ulkoratojen maailmanennätystä, vaan lajin maailmanennätys on paras ulko- tai sisäradalla tehty tulos.
Maailmanennätykset > Maailmanennätykset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miehet | Armand Duplantis |  SWE | 627 cm | 28. helmikuuta 2025 | Clermont-Ferrand |
| Naiset | Jelena Isinbajeva |  RUS | 506 cm | 28. elokuuta 2009 | Zürich |
Wilhelm von Schwerin

| Wilhelm von Schwerin |
| --- | --- |
 Wilhelm von Schwerin, C. Grosskopfin litografia vuodelta 1866.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1792 Erstavik, Ruotsi
Kuollut: 27. syyskuuta 1808 (15 vuotta) Kalajoki
Wilhelm Johan Ludvig von Schwerin (2. joulukuuta 1792 Erstavik, Nacka, Ruotsi – 27. syyskuuta 1808 Kalajoki) oli ruotsalainen kreivi ja sotilas, joka kuoli Suomen sodassa aliluutnantin arvoisena ollessaan vain 15-vuotias. Ensin Ruotsissa sankariksi kohotettu von Schwerin on tullut tunnetuksi varsinkin Suomen kansallisrunoilija J. L. Runebergin runoteoksesta Vänrikki Stoolin tarinat.
Elämä > Tausta ja lapsuus

Von Schwerinin vanha aatelissuku on lähtöisin Pommerista Saksasta ja liitettiin Ruotsin aateliin 1700-luvun alussa. Wilhelm von Schwerinin isoisä, everstimarsalkka Jacob Philip von Schwerin korotettiin vuonna 1766 kreiviksi. Wilhelm von Schwerinin isä oli Ruotsille tuolloin kuuluneessa Stralsundissa syntynyt kreivi Fredrik Bogislaus von Schwerin (1764–1832), joka ryhtyi nuorena papiksi ja toimi Ruotsissa Salan kirkkoherrana. Wilhelmin äiti Lovisa Charlotta af Petersens oli tukholmalaisen hovikanslistin tytär ja Erstavikin kartanon perijätär. Perheeseen syntyi kaikkiaan yhdeksän lasta, ja kuudesta pojasta Wilhelm oli kolmas.
Von Schwerin vietti lapsuutensa Erstavikin kartanossa ja kirjoittautui 13-vuotiaana syyskuussa 1806 vuotta vanhemman veljensä Filip Bogislauksen kanssa Karlbergin sotilasakatemiaan eli Ruotsin kuninkaalliseen sota-akatemiaan. Ruotsin jouduttua ahtaalle Suomen sodassa kuningas Kustaa IV Aadolf antoi kesäkuussa 1808 upseeripulan helpottamiseksi määräyksen, jolla parhaiten menestyneet sota-akatemian oppilaat julistettiin heti tutkintonsa suorittaneiksi. Näin von Schwerinistä tuli 11. heinäkuuta vain 15-vuotiaana Svean tykistörykmentin aliluutnantti ja kaksitykkisen patterin päällikkö. Kenraalimajuri Eberhard von Vegesackin komentamaan armeijakuntaan kuulunutta yksikköä oltiin tuolloin juuri lähettämässä Suomeen täydennysjoukoiksi.
Elämä > Suomen sodassa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | "Ja jos tykkien luon' edes harjaunut sotavanhus ois, joku mies, jok' on ruutia haistellut, johon luottaa vois; mut ei, vaan poikapa hento nyt siin', viistoistavuotias, kreivi Schwerin, saa vastata patterista - voiko turvata semmoisiin?" | ” |
– Johan Ludvig Runeberg: Vänrikki Stoolin tarinat 1848. Suom. Paavo Cajander 1889.
Von Schwerinin patteri nousi maihin Kristiinankaupungissa elokuun 1808 lopussa, mutta ei päässyt osallistumaan vielä seuraavana päivänä Lapväärtin luona käytyyn yhteenottoon, jossa venäläiset perääntyivät. Patteri sijoitettiin sen jälkeen everstiluutnantti Thure Drufvan joukkojen tueksi turvaamaan etuasemaa Metsälän (ruots. Ömössa) kylään kahden peninkulman päässä Lapväärtistä etelään. Venäläisten palattua von Schwerin sai tulikasteensa 6. syyskuuta Metsälässä käydyssä taistelussa ja herätti huomiota rohkeudellaan, vaikka ruotsalaiset joutuivatkin vetäytymään. Everstiluutnantti Drufva kirjoitti taistelusta virallisessa lausunnossaan, että von Schwerin oli ”neuvokas ja kylmä”.
Ratkaisevassa Oravaisten taistelussa 14. syyskuuta 1808 Wilhelm von Schwerinin patteri oli aluksi jälkijoukoissa estämässä eversti Jakov Kulnevin kasakoita ylittämästä pientä siltaa, kun von Schwerin sai luodista osuman jalkaansa. Hän kieltäytyi kuitenkin jättämästä asemaansa ja vihollisen apujoukkojen saapuessa onnistui vielä rynnäköllä pelastamaan patterinsa saartorenkaasta omien puolelle. Teon merkitystä on vaikea arvioida, mutta pidättelemällä venäläisiä von Schwerinin patteri joka tapauksessa antoi taistelussa kärsineille ja ilman ammuksia jääneille ruotsalaisten etujoukoille mahdollisuuden perääntyä pääasemaan. Myöhemmin samana päivänä hän haavoittui ruotsalaisten vastahyökkäystä seuranneessa taistelussa uudelleen ja joutui vihdoin jättämään taistelukentän. Ruotsalaisten linjojen murtuessa hän onnistui vain vaivoin pelastautumaan joutumasta vangiksi.
Von Schwerin kuljetettiin ensin Kokkolaan Kaarlelan pappilan sivurakennukseen, jossa hän kirjoitti 17. syyskuuta vanhemmilleen kuuluisan velvollisuudentuntoaan painottaneen kirjeensä. Kirjeessä hän keskittyi kuvailemaan sotatapahtumia ilmeisesti tajuamatta pian kuolevansa. Seuratessaan vetäytyvää Ruotsin armeijaa von Schwerin näytti välillä jo toipuvan haavoistaan, mutta sai 20. syyskuuta Kalajoella haavakuumeen eli infektion, ja hänet jouduttiin jättämään jälkeen. Hän kuoli Kalajoella Matturaisen talossa viikkoa myöhemmin oltuaan sodassa tasan kuukauden. Viimeiset kahdeksan päivää hän oli kovassa kuumeessa, ja hänen vierellään valvoi loppuun saakka kenraali J. F. Aminoffin adjutantti, luutnantti von Kothen, joka myös hautasi hänet Kalajoen kirkkomaalle.
Muisto, perintö ja vaikutus > Myytinrakennus runoissa, kirjallisuudessa ja maalauksissa

Von Schwerinin tarinaa ryhdyttiin romantisoimaan pian hänen kuolemansa jälkeen. Ruotsin nöyryyttävään tappioon päättyneestä Suomen sodasta haluttiin löytää edes jotain sankarillista ja urhoollinen 15-vuotias sankarivainaja sopi tähän tarkoitukseen. Ruotsin hovia lähellä ollut taidemaalari Fredric Westin teki jo syksyllä 1808 maalauksen, joka esitti von Schweriniä jättämässä hyvästejä veljelleen. Veli Filip von Schwerin teetti taulusta myöhemmin myyntiin litografioita, jotka levisivät laajalle. Myös isä Fredrik Bogislaus von Schwerin osallistui poikansa sankarimyytin rakentamiseen. Wilhelm von Schwerinin viimeisen kirjeen vanhemmilleen julkaisi ensi kerran Ernst Moritz Arndt jo 1809 saksankielisessä propagandalehdessä Der nordische Kontrolleur. Historioitsija ja runoilija Erik Gustaf Geijer kirjoitti 1813 von Schwerinistä ihannoivan runon. Myös ruotsalaiset Lorenzo Hammarskiöld ja Per Atterbom kirjoittivat runoja von Schwerinistä. Sotahistorioitsija Gustaf Montgomery kuvasi von Schweriniä hyvin ylevästi kirjoittamassaan Suomen sodan historiassa. Hän oli itsekin tavannut tämän rintamalla sodan aikana. Montgomeryn teos toimi sitten Suomessa J. L. Runebergin keskeisenä vaikuttimena tämän suunnitellessa Vänrikki Stoolin tarinoita.
Runeberg liitti Vänrikki Stoolin tarinoiden vuonna 1860 ilmestyneeseen toiseen osaan von Schwerinistä kertoneen runon Wilhelm von Schwerin, joka paalutti nuoren aliluutnantin maineen myös Suomessa. Mahdollisesti skandinavistisia herätteitä saanut Runeberg halusi runoteoksensa ensimmäisestä osasta poiketen korostaa nyt myös ruotsalaisten sankaruutta Suomen sodassa. Runebergin lähteenä oli todennäköisesti Illustrerad Tidning -nimisessä ruotsalaislehdessä maaliskuussa 1859 julkaistu kopio von Schwerinin viimeisestä kirjeestä. Kirjeen taistelukuvausten uskottavuutta on joiltain osin myöhemmin epäilty, mutta Runebergia tämä ei häirinnyt – hänen runonsa noudattelee pääosin kirjeen kuvausta tapahtumista. Lisäksi runossa annetaan harhaanjohtavasti ymmärtää von Schwerinin kaatuneen Oravaisten taistelussa, vaikka hän todellisuudessa kuolikin vasta kaksi viikkoa sen jälkeen, ja sanotaan von Vegesackin sekä kenraali Adlercreutzin olleen läsnä hänen paariensa ääressä. Yhtä kaikki Geijerin runo unohtui pian, mutta Runebergin ansiosta von Schwerinin muisto jäi elämään.
Taiteilija Helene Schjerfbeck ikuisti 1886 von Schwerinin kuoleman maalaukseensa Wilhelm von Schwerinin kuolema, joka on sijoitettu Turun taidemuseoon. Albert Edelfelt teki aiheesta Vänrikki Stoolin tarinoiden kuvituksensa yhteydessä maalauksen, josta on ainakin kaksi eri versiota: vuonna 1893 paperille tehty guassi Wilhelm von Schwerin ja vuodelta 1900 oleva originaalimaalaus Wilhelm von Schwerinin kuolema; molemmat kuuluvat nykyisin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Muisto, perintö ja vaikutus > Muistomerkit

Von Schwerinin alkuperäinen hautapaikka jäi sodan jälkeen rakennetun uuden Kalajoen kirkon alle. Kalajokelaiset pystyttivät hänelle hautamuistomerkin vuonna 1903. Metsälän (ruots. Ömössa) taistelupaikalle pystytettiin vuonna 1936 von Schwerinin muistomerkki, jonka suunnitteli Vaasan kaupunginarkkitehti Ingmar Serenius. Sen rahoittivat von Schwerinin suku ja ruotsalaisen Svean kuninkaallisen tykistörykmentin upseerikunta. Paljastustilaisuuteen osallistui noin 1 500 henkeä. Muistomerkin korkokuvan teki Fredrik Olaus Lindström jo 1908. Ruotsissa on von Schwerinin muistomerkit Tärnan kansankorkeakoulussa Salassa ja Västeråsin Djäknebergetissä. Hänen sapelinsa on näytteillä Salan maaseurakunnan kirkossa. Oravaisten taistelupaikalla valtatie 8:n tuntumassa on nykyään nähtävyytenä Wilhelm von Schwerinin silta, eli sama silta, jolla hänen tykkinsä olivat pidätelleet venäläisiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Runebergin runo Wikisourcessa (suomeksi)
Kuva von Schwerinin monumentista Omössassa
Wilhelm von Schwerin kuoli Kalajoella Kalajoen historia -blogi.
Lotta Svärd ja Wilhelm von Schwerin (Arkistoitu – Internet Archive) Merestä noussut kaupunki: Kokkolan historiaa
A.W: Ömossan taistelun Lapväärtin lähellä 6.9.1808 kuvaus von Schwerinin kirjeessä vanhemmilleenKeskipohjanmaa 6.12.1974. (Arkistoitu – Internet Archive)
Nuori sankari. Wilhelm von Schwerin 15-vuotias soturi oman kirjeensä valossa, Helsingin Sanomat, 06.02.1938, nro 35, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuolematon viisitoistavuotias. Wilhelm von Schwerinin sankariluonne ja hänen viimeiset päivänsä säilyneiden kirjeiden kuvaamina, Aamulehti, 09.10.1938, nro 272, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Von Schwerin tykkeineen taistelussa, Carl Staaffin kuvitusta Vänrikki Stoolin tarinoihin vuodelta 1884.
Wilhelm von Schwerinin kuolema, Albert Edelfeltin maalaus vuodelta 1900.
Wilhelm von Schwerinin muistomerkki Kalajoen kirkon hautausmaalla
Työväenliitto

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Työväenliitto (vuoteen 1909 saakka Suomalainen Työväenliitto, vuodesta 1912 lähtien Iltalehti) oli Helsingissä vuosina 1907–1913 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti toimi vanhasuomalaisten perustaman Suomalaisen työväenliiton äänenkannattajana. Sen linjaksi ilmoitettiin työväestön etujen ajaminen kansallisessa hengessä vapaana sosialismista. Lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana, mutta sen tilalle perustettiin vielä marras-joulukuussa 1913 ilmestynyt viikkolehti Ääni.
Työväenliiton lehti ilmestyi aluksi kerran, vuonna 1910 kolmesti ja vuodesta 1911 kuudesti viikossa, syyskuusta 1912 lähtien nimensä mukaisesti iltapäivälehtenä. Sen julkaisijana toimi Suomalaisen Työväenliiton Kirjapaino ja Sanomalehti Oy. Toimittajina työskentelivät Konsti Lilja (vastaava toimittaja 1908–1909), J. A. Vuori (vast. toim. 1909–1911), Ape Laitio (1912), Juho Torvelainen (1912–1913) ja Yrjö Kataja (1913).
Aiheesta muualla

Suomalainen Työväenliitto (1907–1909) digitoituna kansalliskirjastossa
Työväenliitto (1910–1912) digitoituna kansalliskirjastossa
Iltalehti (1912–1913) digitoituna kansalliskirjastossa
Joel Elmaci

| Joel Elmaci> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. helmikuuta 2000 (ikä 25)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  Politiikan ja viestinnän suunnittelija
Titteli:  puheenjohtaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2018-
Järjestö:  Varusmiesliitto
Joel Elmaci (s. 14. helmikuuta 2000) on kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Varkaudessa ja Varusmiesliitto ry:n entinen puheenjohtaja.
Ura

Elmaci on ollut poliittisesti aktiivinen vuodesta 2018 vaikuttaesaan Suomen Lukiolaisten Liiton Itä-Suomen piirin varapuheenjohtajana. lähde? Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa hän oli Savo-Karjalan Kokoomuksen ehdokkaana. Hän sai 309 ääntä, eikä tullut valituksi.
Elmaci aloitti varusmiespalveluksensa vuoden 2020 tammikuussa Karjalan Lennostossa ja suoritti RUK kurssin Tikkakoskella. Elmaci on reservin vänrikki.
Vuonna 2021 Elmaci oli ehdolla kuntavaaleissa kotikaupungissaan Varkaudessa. Hän tuli valituksi valtuustoon 81 äänellä Kokoomuksen listalta.
Varusmiesliitto ry:n liittokokous vuonna 2021 valitsi Elmacin puheenjohtajaksi vuodelle 2022.
Suomen Erillisverkot

| Suomen Erillisverkot |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Timo Lehtimäki
Puheenjohtaja:  Ilpo Nuutinen
Avainhenkilöt:   Minna Bloigu  Tuula Haataja  Leena Hellfors  Sara Kajander  Hannu Kauppinen  Ahti Kurvinen  Jani Pitkäniemi  Olli-Pekka Rantala  Jarmo Vähätiitto 
Kotipaikka:  Tekniikantie 4 D Espoo, Suomi
Toimiala:  Langattoman verkon hallinta ja palvelut
Liikevaihto:  87,1 milj. € (2022)
Liikevoitto:  –13,8 milj. € (2022)
Henkilöstö:  351
Omistaja:  Suomen valtio (VNK)
Kotisivu:  www.erillisverkot.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Erillisverkot on Suomen valtion kokonaan omistama erityistehtäväyhtiö, jonka omistajaohjauksesta vastaa valtioneuvoston kanslia. Erillisverkot tarjoaa konesalipalveluita, tietoliikennepalveluita ja tilannekuvapalveluita viranomaisille ja huoltovarmuuskriittisille toimijoille. Palveluja ovat muun muassa viranomaisradioverkko Virve, kriittisten valvomoiden yhteistyötä tukeva Krivat sekä johtojen ja kaapeleiden sijaintitietoja tarjoava Johtotieto.
Erillisverkkojen asiakkaita ovat muun muassa puolustusvoimat, poliisi, pelastustoimi, sosiaali- ja terveyssektori, Hätäkeskuslaitos, Rajavartiolaitos, valtion ja kuntien toimijat sekä huoltovarmuuskriittiset yritykset.
Suomen Erillisverkkojen toimitusjohtaja on Timo Lehtimäki.
Aiheesta muualla

Suomen Erillisverkot Oy
Erve Uutiset (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k  Suomen valtio-omisteiset yhtiöt |
| --- | --- |
Erityistehtävät:  A-Kruunu  Alko  Business Finland  Cinia (77,5 %)  CSC – Tieteen tietotekniikan keskus (70,0 %)  DigiFinland (33,46 %)  FinnHEMS  Finnpilot Pilotage  Finnvera  FVR – Suomen rokotetutkimus (51,0 %)  Gasonia  Governia  Hansel (65,0 %)  HAUS kehittämiskeskus  Hevosopisto (25,0 %)  Ilmastorahasto  Itärata (51,0 %)  Kuntarahoitus (16,0 %)  Liikenteenohjausyhtiö Fintraffic  Länsirata (51,0 %)  Maakuntien tilakeskus  Oppiva Invest  Solidium  STUK International  Suomen Erillisverkot  Suomen Ilmailuopisto (98 %)  Suomen Malmijalostus  Suomen Teollisuussijoitus  Suomi-rata (51,0 %)  Teknologian tutkimuskeskus VTT  Teollisen yhteistyön rahasto (96,04 %)  Työkanava  Veikkaus  Yleisradio 
Strateginen intressi:  Arctia  Boreal Kasvinjalostus (65,0 %)  Finavia  Fingrid (36,9 %)  Gasgrid Finland  Gasum  Leijona Catering  Motiva  Neova (50,1 %)  Patria (50,1 %)  Posti Group  Suomen Lauttaliikenne  Suomen Siemenperunakeskus (22,0 %)  Suomen Viljava  Tapio  VR-Yhtymä 
Sijoitusintressi:  Edita Group  Finnair (55,8 %)  Fortum (51,26 %)  Kemijoki (50,1 %)  Neste (44,22 %)  SSAB (6,3 %)  Suomen Rahapaja 
Solidium:  Anora Group (19,4 %)  Elisa (10,0 %)  Konecranes (11,1 %)  Metso (14,9 %)  Nokia (5,8 %)  Nokian Renkaat (10,10 %)  Outokumpu (15,5 %)  Sampo (6,6 %)  Stora Enso (10,7 %)  Tieto-Evry (10,9 %)  Valmet (10,1 %) 
Päivitetty: 29. tammikuuta 2024
Charles Dumont

| Charles Dumont> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1929 Cahors, Ranska
Kuollut: 18. marraskuuta 2024 (95 vuotta) Pariisi, Ranska
Muusikko
Aktiivisena:  1960–
Soittimet:  trumpetti ja piano 
Levy-yhtiöt:  EMI, Philips Records, CBS Disques ja Pathé-Marconi 
Aiheesta muualla
charlesdumont.free.fr
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Charles Dumont (26. maaliskuuta 1929 Cahors, Ranska – 18. marraskuuta 2024 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen laulaja ja säveltäjä. 
Hän kirjoitti lauluja 1960-luvulle saakka muun muassa Dalidalle ja Tino Rossille. 
Hän työskenteli sanoittaja Michel Vaucairen kanssa. He kirjoittivat kappaleen "Non, je ne regrette rien" Édith Piafille. Sen jälkeen he tekivät Piafille yli 30 muuta kappaletta.
Aiheesta muualla

Kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Arad (Romania)

| Arad |
| --- | --- |
 Aradin kaupungintalo.
 lippu:  vaakuna
 Arad
 Koordinaatit: 46°10′36″N, 21°18′04″E 
Valtio:  Romania
Piirikunta:  Arad
Kehittämisalue:  Vest
Historiallinen alue:  Crișana
Ensimmäinen asiakirjamaininta:  1028
Hallinto:  
 – Pormestari:  Gheorghe Falcă
Korkeus:  117 m
Väkiluku (2021):  145 078
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Motto::  Via veritas vita Totuuden kautta elämä
 
 www.primariaarad.ro 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arad on kaupunki Mureșjoen varrella Länsi-Romaniassa. Kaupunki on samannimisen piirikunnan hallintokeskus. Vuoden 2021 väestönlaskennassa siellä asui 145 078 asukasta. Arad on viininviljelyn keskus ja siellä on monipuolista teollisuutta.
Väestösuhteet
romanialaiset: (83 %)
unkarilaiset: (13 %)
Romanialaisten ja unkarilaisten lisäksi kaupungissa asuu huomattava saksalainen ja romanivähemmistö.
Historia

Arad kuului vuoteen 1920 ja vuosina 1940–1945 Unkarille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arad (Romania) Wikimedia Commonsissa
Tyler Blackett

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Tyler Nathan Blackett
Syntymäaika: 2. huhtikuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Manchester, Englanti
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 186 cm
Seura
Seura:  Rotherham United
Junioriseurat
2002–2012:  Manchester United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012– |  Manchester United | 11 | (0) |
| 2013–2014 | →  Blackpool | 5 | (0) |
| 2014 | →  Birmingham City | 8 | (0) |
| 2015–2016 | →  Celtic | 3 | (0) |
| 2016–2020 |  Reading | 110 | (0) |
| 2020–2021 |  Nottingham Forest | 14 | (0) |
| 2021–2022 |  FC Cincinnati | 32 | (1) |
| 2023– |  Rotherham United | 6 | (0) |
Maajoukkue
| 2011 |  Englanti U17 | 2 | (0) |
| 2011–2012 |  Englanti U18 | 2 | (0) |
| 2012–2013 |  Englanti U19 | 2 | (0) |
| 2014 |  Englanti U21 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 9. kesäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. kesäkuuta 2023.
Tyler Nathan Blackett (s. 2. huhtikuuta 1994 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Blackett on pelipaikaltaan keskus- tai vasen puolustaja. Blackettilla on sukujuuria sekä Barbadoksella että Jamaikalla, joten hän voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Jamaikaa, Englantia tai Barbadosta.
Manchester Unitedin kasvatti Blackett teki debyyttinsä Englannin Valioliigassa kauden 2014–2015 avauskierroksella Swansea Cityä vastaan Unitedin joukkueessa. Blackett sai Unitedin maalein 1–2 häviämässä ottelussa keltaisen kortin. Ennen debyyttiänsä pääsarjatasolla Blackett pelasi Englannin mestaruussarjassa lainasopimuksella sekä Blackpoolin että Birmingham Cityn joukkueissa. Kaudella 2014–2015 Blackett pelasi 11 valioliigaottelussa, joissa hän oli kuusi kertaa avauskokoonpanossa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi lainalle Skotlannin valioliigan Celticiin, jossa hän pelasi vain kolme liigaottelua.
Tyler Blackett Rotherham Unitedin pelaajana New York Stadiumilla pitkäperjantaina 2023.
Blackett edusti kaudet 2016–2020 mestaruussarjassa Readingia ja kauden 2020–2021 Nottingham Forestia. Kesällä 2021 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan FC Cincinnatin joukkueeseen, jossa hän pelasi kahtena kautena MLS:ssä 32 ottelua ja teki lokakuussa 2021 Chicago Firea vastaan toistaiseksi uransa ainoan maalin kaikki aikuisten sarjat ja cupit mukaan laskien. Vuoden 2023 alussa Blackett oli jonkin aikaa ilman seuraa, kunnes hän liittyi maaliskuussa Rotherham Unitedin mestaruussarjajoukkueeseen.
Blackett on pelannut Englannin nuorisomaajoukkueissa, viimeksi vuonna 2014 yhden ottelun alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Käännös suomeksi
Kai Nurminen -palkinto

Kai Nurminen -palkinto on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan sille Mestiksen pelaajalle, joka teki kauden aikana eniten maaleja. Palkinto on myönnetty kaudesta 1987–1988 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli TuTon Jari Hirsimäki. Syksyllä 2010 palkinto nimettiin Kai Nurmisen mukaan.
Yhden kauden maaliennätystä pitää nimissään Vaasan Sportin Håkan Hjerpe 64 maalilla I-divisioonan kaudelta 1976–1977. Mestiksen ajan maaliennätys on SaPKon Jonatan Tanuksella 40 maalilla kaudelta 2016–2017.