stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ornamo

| Ornamo ry |
| --- | --- |
Perustettu:  1911
Toimiala:  Ammatillinen ja aatteellinen liitto
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  noin 3 000
Puheenjohtaja:  Hanna-Kaisa Alanen
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ornamo ry (aiemmin Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamo ja myöhemmin Teollisuustaiteen Liitto ORNAMO ry) on vuonna 1911 perustettu suomalainen muotoilun ja taideteollisten alojen aatteellinen ja ammatillinen keskusjärjestö. Suomen suurimmassa muotoiluyhteisössä on 3 000 jäsentä muotoilun monialaiselta kentältä.
Ornamon jäsenet toimivat teollisen muotoilun, tekstiili-, vaatetus- ja huonekalusuunnittelun, sisustusarkkitehtuurin, digitaalisen suunnittelun, strategisen suunnittelun ja konsultoinnin sekä taidekäsityön ja taideteollisen taiteen aloilla.
Historia

Vuonna 1911 Veistokoulun kasvatit perustivat Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon. Vuonna 1982 liittoon kuului arkkitehteja, sisustusarkkitehteja, tekstiilitaiteilijoita, kuvanveistäjiä, koristetaiteilijoita ja -maalareita sekä graafikkoja.
Järjestön toiminta kehittyi vastapainoksi Suomen Taideteollisuusyhdistykselle, joka ajoi teollisuuden etuja.
Toiminta

Ornamon tehtävänä on toimia edunvalvojana sekä edistää jäsentensä näkymistä, verkottumista ja yhteistoimintaa. Ornamo jäsenjärjestöineen on järjestänyt vuosien varrella lukuisia tapahtumia ja osallistunut moniin muotoilualan hankkeisiin.
Ornamo on toimittanut erilaisia julkaisuja, luetteloita ja juhlakirjoja sekä säännöllisesti ilmestyvää omaa jäsenlehteä. Vuosina 1980–2001 Ornamo julkaisi Muoto–lehteä.
Vuonna 2021 Ornamon uusi strategia astui voimaan. Järjestön 110-vuotisjuhlan kunniaksi järjestö uudisti visuaalisen ilmeen, josta vastasi strateginen suunnittelutoimisto Werklig ja kirjainmuotoilija Teo Tuominen.
Palkinnot ja tunnustukset

Ornamo palkitsee vuosittain ammatillisesti ansioituneita jäseniään tunnustuksin. Vuodesta 2006 lähtien Ornamo on julkisti  ”Vuoden palkitut muotoilijat” yhdessä Grafia ry:n kanssa. Vuodesta 2015 "muotoilijat"-palkinto muutettiin Ornamo-palkinnoksi ja sen sai ensimmäisenä Kirsimari Kärkkäinen. Palkinnon suuruus oli 5000 euroa vuonna 2015 . Vuodesta 2022 palkinto uudistettiin Ornamo Award -tunnustukseksi.
Vuodesta 1961 alkaen on Ornamon juhlavuosina jaettu Timo Sarpanevan suunnittelemaa Ornamo-palloa, joka on yrityksille ja yhteisöille jaettava tunnustus.Vuodesta 2007 Ornamo-säätiö on myöntänyt huomattavaa Ornamo Design Award -muotoilupalkintoa.
Aiheesta muualla

Ornamo ry
Simola, Sanna & Mäkelä, Marjukka (toim.): Tunnetko teolliset muotoilijat.  (Teolliset muotoilijat TKO:n 40-vuotisjuhlakirja)  Helsinki:  Avain: Teolliset muotoilijat TKO, 2008.  ISBN 978-952-5524-58-1.
Paula Hohti (toim.): Rajaton Muotoilu - Näkökulmia suomalaiseen taideteollisuuteen.  (Ornamon 100 -vuotisjuhlakirja)  Helsinki:  Avain/BTJ Finland, 2011.  ISBN 978-951-692-843-5.
Nagaoka

| Nagaoka (長岡市) |
| --- | --- |
 Ōte-dōri, Nagaokan keskustaa
 lippu:  Symboli
 Nagaokan sijainti Niigatan prefektuurissa
 Nagaoka
 Koordinaatit: 37°26′46.3″N, 138°51′04.5″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Hokuriku tai Kōshin’etsu
Prefektuuri:  Niigata
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  891,06 km²
Väkiluku (2017):  274 575
 – Väestötiheys:  308,1 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Alppiruusu
 – Puu:  Idänselkova
 – Kala:  Nishikigoi-karppi
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.nagaoka.niigata.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nagaoka (jap. 長岡市, Nagaoka-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saaren pohjoisosassa Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin pääkaupungin Niigatan eteläpuolella. Kaupungissa on 274 575 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 891,06 neliökilometriä. Nagaoka on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.
Nagaoka sai kaupunkioikeudet vuonna 1906. Se tuhoutui pahoin toisen maailmansodan pommituksissa, kun 80 prosenttia kaupungista paloi, ja kärsi vahinkoja myös vuoden 2004 Chūetsun maanjäristyksessä. Kaupunki tunnetaan muun muassa elokuun alussa järjestettävästä Nagaoka-matsuri-festivaalista, johon kuuluu suuri ilotulitusnäytös. Nagaokaa palvelevat luotijunayhteys Jōetsu Shinkansen sekä JR Higashi-Nihonin Jōetsu-linja, Shin’etsu päälinja, Echigo-linja ja Iiyama-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nagaoka Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Neamț

Neamț tarkoittaa seuraavia asioita:
Neamț, Romanian piirikunta
Piatra Neamț, Romanian kaupunki
Târgu Neamț, Romanian kaupunki
Neamțin luostari, luostari Romaniassa
Neamțin linnoitus, linnoitus Romaniassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Neamț”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Panzerkampfwagen 38(t)

| Panzerkampfwagen 38(t) |
| --- | --- |
 Panzerkampfwagen 38(t) Ausf. S
Aseen tyyppi:  panssarivaunu
Alkuperämaa:   Tšekkoslovakia
Palvelushistoria
Palvelusvuodet:  1939–1944 (Natsi-Saksa)
Valtion käytössä:   Saksa  Romanian kuningaskunta  Bulgaria  Unkari  Slovakia  Ruotsi  Sveitsi  Peru  Iran
Sodissa:  toinen maailmansota Ecuadorin ja Perun sota
Valmistushistoria
Suunnittelijat:  ČKD
Valmistajat:  ČKD
Valmistusvuodet:  1939–1942
Valmistusmäärä:  1414
Tekniset tiedot
Paino:  9,725–9,85 t
Pituus:  4,61 m
Leveys:  2,135 m
Korkeus:  2,252 m
Miehistö:  4
Panssarointi:  8–30 mm (Ausf. A-D) 8–50 mm (Ausf. E ja uudemmat)
Pääaseistus:  yksi 3,7 cm KwK 38(t) L/47.8
Moottori:  Praga TNHPS/II (V-6 bensiini)
Teho:  123 hv (92 kW)
Polttoaineen määrä:  220 l
Jousitus:  lehtijousi
Maavara:  40 cm
Toimintasäde:  250 km (tiellä) 100 km (maastossa)
Huippunopeus:  42 km/h (tiellä) 15 km/h (maastossa)
Panzerkampfwagen 38(t) oli tšekkoslovakialainen panssarivaunu, jota Saksan armeija käytti toisen maailmansodan aikana. Tšekkoslovakian armeijassa vaunu tunnettiin nimellä LT vz.38. Valmistaja käytti nimiä TNH, TNHPS, LTP ja LTH. Saksalaisessa nimessä ”(t)” tarkoitti tšekkiläistä.
Vuonna 1935 tšekkoslovakialainen valmistaja ČKD (Českomoravská Kolben-Daněk) etsi korvaajaa LT-35-vaunulle, jota valmistettiin yhdessä Škodan kanssa. Uuden vaunun valmistus alkoi 1938. Vaunusta saatiin mekaanisesti luotettava ja siitä tuli vientimenestys. 50 vaunua vietiin Iraniin, 24 Peruun ja Sveitsiin ja pieni määrä Latviaan.
Vaunua valmistettiin lisenssillä Ruotsissa nimellä Stridsvagn m/41.
126-hevosvoimainen Prage EPA -moottori antoi vaunulle nopeuden 42 km/h. Se painoi vain 9,5 tonnia, mutta paksuin panssarointi oli 30 mm. Miehistöä oli neljä. Aseistuksena oli 37,2 mm Škoda A7 (L/47,8) -tykki ja kaksi konekivääriä.
Vuonna 1938 Tšekkoslovakian armeija tilasi 150 kappaletta TNHPS-mallia. Saksan miehitettyä maan tuotanto jatkui, ja vaunua pidettiin erinomaisena, ainakin Wehrmachtin pääkalustoon, Panzerkampfwagen I:een ja Panzerkampfwagen II:een verrattuna. Panzerkampfwagen 38(t):n pääaseena oli 37 mm L/47,8-tykki. Vaunua käytettiin hyökkäyksessä Puolaan, Ranskan valtauksessa, Norjassa, Balkanilla ja Operaatio Barbarossan alussa. Vuoteen 1942 mennessä se oli jo vanhentunut. Satoja muihin tehtäviin muunnettujen vaunujen torneja käytettiin linnoituksissa.
Panzerkampfwagen 38(t) oli tuotannossa sodan puoleen väliin, kesään 1942 saakka, ja niitä rakennettiin noin 1 400 kappaletta. Vaunun torniin ei tuolloin enää saatu sovitettua mitään sellaista asetta, jolla olisi ollut vaikutusta uudempiin vaunuihin. Sodan aikana vaunua vietiin edelleen liittolaismaihin: Romaniaan 50, Slovakiaan 90, Bulgariaan 10 ja Unkariin 102 kappaletta. Runkoa käytettiin edelleen muiden ajoneuvojen alustana. Merkittävin näistä oli torniton panssarintorjuntavaunu Jagdpanzer 38(t) ”Hetzer” 75 mm Pak 39 L/48 -pst-kanuunalla varustettuna. Tšekkoslovakian armeija käytti vaunua koulutuksessa 1950-luvulle asti.
Eri mallit ja muunnokset

TNHP – vientimalli, 50 Iraniin 1935
LTP – vientimalli Peruun
LTH – vientimalli Sveitsiin
Stridsvagn m/41 SI ja SII – rakennettiin lisenssillä Ruotsissa, käytössä 1960-luvulle asti, 37 mm Bofors m/38 L/37 tai L/40
Stormartillerivagn m/43 – rynnäkkötykki TNH:n alustalla, rakennettu Ruotsissa, 75mm m/02, myöhemmin 105 mm Bofors m/44
Panzer 38(t) A–D – TNH Saksan armeijalle
Panzer 38(t) E–G – Panzer 38(t) etupanssarointi vahvistettuna 50 mm
Panzer 38(t) Ausf S – Ruotsin tilaama, mutta Saksan haltuunsa ottama
Sd.Kfz. 138 Marder III – saksalainen 75 mm PST-tykki avoimella alustalla
Sd.Kfz. 139 Marder III – neuvostoliittolainen 76,2 mm sotasaalistykki avoimella alustalla
Sd.Kfz. 138/1 Grille – saksalainen 15 cm sIG 33 -tykki, kaksi mallia: H ja K/M ja ammusvaunu, rakennettu 493 yhteensä vuosina 1943–1944.
Sd.Kfz. 140 Flakpanzer 38(t) ”Gepard” – ilmatorjuntavaunu, 20 mm FlaK
Sd.Kfz. 140/1 – tiedusteluvaunu
Jagdpanzer 38(t) ”Hetzer” – panssarintuhoaja 75 mm L/48 -tykillä, 2 584 rakennettu
Kuvat

Panzerkampfwagen 38(t) Ausf. A
Ollie

Ollie portaiden yli
Ollie (alun perin ollie pop) on yleisimpiä rullalautailutemppuja. Nykyiseen muotoonsa ollien kehitti Rodney Mullen vuonna 1981. Tempun vaikutus rullalautailuun on ollut suuri, sillä se mahdollisti hyppäämisen tasamaalta.
Temppu käytännössä

Kokeneet rullalautailijat voivat suorittaa ollien lähes mistä tahansa jalkojen asettelusta, mutta yleensä se aloitetaan asettamalla takajalka lähelle laudan takareunaa, tailille, ja etujalka hieman laudan keskikohtaa edemmäs. Tästä asennosta ponnistetaan takajalalla, jolloin laudan tail osuu maahan ja saa laudan nousemaan ilmaan samanaikaisesti lautailijan kanssa. Tämän jälkeen lautaa voidaan ohjata sen karhean pinnan, gripin, ansiosta hieman korkeammalle nostamalla jalkoja lähemmäs keskivartaloa. Tämän vaiheen jälkeen lauta tulisi palauttaa vaakasuoraan asentoon jalkojen asentoa muuttamalla, jolloin ollie on korkeimmillaan, ja on aika aloittaa laskeutuminen, ländääminen. Ländääminen pyritään tekemään trukkiruuvien kohdalle, jotta tärähdys olisi mahdollisimman pieni, eikä lauta vahingoittuisi. Erityisesti korkealta laskeuduttaessa huono ländääminen saattaa aiheuttaa laudan katkeamisen ja johtaa kaatumiseen.
Muunnelmia tempusta

Rullalautailun alkuvaiheessa lautailija joutuu päättämään, harjoitteleeko hän kulkemaan vasen vai oikea jalka edellä. Tätä kutsutaan stanceksi tai stänssiksi. Regular stanceen päätyvät kulkevat vasen jalka edellä, goofy stancella lautailevat taas oikea jalka edellä.

Yleensä jompikumpi tapa tuntuu alusta asti luontevammalta.
Temppujen kuvailussa etujalalla tarkoitetaan lautailijan valitseman stänssin mukaista etujalkaa.
Muunnelmia tempusta > Switch ollie

Switch ollie tehdään vastakkaiselta stänssiltä, kuin ollie. Lautailija joutuu siis ponnistamaan etujalallaan, jota hän normaalisti käyttäisi laudan ohjailuun ilmalennon aikana, ja suorittamaan etujalan tehtävät ponnistusjalallaan. Tämä tuo temppuun huomattavaa lisävaikeutta, ja sitä voisikin verrata väärällä kädellä kirjoittamiseen.
Muunnelmia tempusta > Nollie

Nollie tehdään samaan suuntaan kuin ollie, mutta ponnistaminen tapahtuu etujalalla laudan etuosasta. Myös nolliessa lautailija joutuu käyttämään jalkojaan vastoin niiden yleistä tehtävää.
Muunnelmia tempusta > Fakie ollie

Fakie ollie tehdään samaan suuntaan kuin switch ollie, mutta ponnistaminen tapahtuu laudan etuosasta. Lautailija voi siis käyttää ponnistamiseen valitsemansa stancen takajalkaa, mikä helpottaa temppua huomattavasti verrattuna switch ollieen ja nollieen.
Olivier Bareau "ollaa", esteen yli goofy stancesta. Kuvassa ollien alkuvaihe.
Myllykukko

Myllykukko.
Myllykukko on valtatie 3:n varrelle rakennettu liikenneasema, joka sijaitsee Nurmijärvellä noin 35 kilometriä Helsingistä pohjoiseen. Se sijaitsee aivan Nurmijärven kirkonkylän laidalla Ilvesvuoren teollisuusalueen tuntumassa. Myllykukon ympärivuorokautinen huoltamo ja myymälä kuuluvat osaksi Nesteen huoltoasemaketjua, mutta sitä ennen Myllykukko oli osa Esson huoltoasemaketjua.
Liikenneasemalla on muun muassa matkailuneuvonta, Subway- ja Kotipizza-ravintolat, pankkiautomaatti, autovuokraamo ja Kivimyllyn Kone -niminen työkaluihin keskittyvä tavaratalo. Valtatien toisella puolella virtaa osaksi Vantaanjokea kuuluva Myllykoski.
Aiheesta muualla

Myllykukko
Mouth & MacNeal

Mouth & MacNeal vuonna 1971.
Mouth & MacNeal oli vuosina 1971–1974 toiminut alankomaalainen pop-duo. Sen jäsenet olivat Big Mouth (oik. Willem Duyn) ja Maggie MacNeal (oik. Sjoukje van’t Spijker). Duon kuuluisin kappale oli Euroopassa ja Yhdysvalloissa vuonna 1972 menestystä saavuttanut ”How Do You Do?”. Lisäksi vuonna 1974 Mouth & MacNeal edusti Alankomaita vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa sijoittuen kolmanneksi kappaleella ”I See a Star”, joka singlenä ilmestyessään ylsi Britannian top 10:een. Kotimaassaan duo saavutti kaikkiaan yhdeksäntoista top 20 -hittiä.
Duo hajosi vuonna 1974, kun Big Mouth ryhtyi työskentelemään vaimonsa, Ingrid Kupin, kanssa. Tuloksena oli uusi duo, Big Mouth & Little Eve. Maggie MacNeal puolestaan saavutti jonkinasteista menestystä sooloartistina, kunnes siirtyi televisiotyöhön.
Willem Duyn kuoli sydänkohtaukseen 67-vuotiaana 3. joulukuuta 2004.
Diskografia > Studioalbumit

Mouth & MacNeal (1971)
Hello and Thank You (1972)
Pocketful of Hits (1973)
Ik zie een ster (1974)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mouth & MacNeal Wikimedia Commonsissa
Neandertalilainen – Kadonnutta perimää etsimässä

| Neandertalilainen: Kadonnutta perimää etsimässä> Neanderthal Man: In Search of Lost Genomes |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Svante Pääbo
Kieli:  englanti
Genre:  Tietokirjallisuus
Kustantaja:  Brockman
Julkaistu:  2014
Suomennos
Suomentaja:  Veli-Pekka Ketola
Kustantaja:  Art House
Julkaistu:  2015
Sivumäärä:  373
ISBN:  978-951-884-544-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Neandertalilainen – Kadonnutta perimää etsimässä (engl. Neanderthal Man: In Search of Lost Genomes) on ruotsalaisen geneetikon Svante Pääbon kirjoittama, englanniksi vuonna 2014 ja suomeksi vuonna 2015 ilmestynyt tietokirja. Kirjassa saksalaisen Max Planck -instituutin genetiikan osaston johtajana toimiva Svante Pääbo kertoo sukupuuttoon kuolleen ihmislajin, neandertalinihmisen perimän selvittämisestä.
Neptunuksen tutkimus

Voyager 2 -luotain
Neptunuksen löysi Johann Gottfried Galle 23. syyskuuta 1846 Berliinin observatoriossa. Planeettaa on tutkittu lähietäisyydeltä vain Voyager 2 -avaruusluotaimella, joka lensi planeetan ohi 25. elokuuta 1989. Neptune Orbiter -luotainta kaavailtiin, mutta hanke on peruuntunut.
Myles Kennedy

Myles Kennedy
Myles Richard Kennedy (s. 27. marraskuuta 1969) on yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä.
Hän on tehnyt musiikkia monien yhtyeiden kanssa, mutta parhaiten hänet tunnetaan Alter Bridgen laulajana ja kitaristina. Vuonna 2010 Myles lauloi ”Back from Cali” ja "Starlight" kappaleet Slashin debyyttialbumilla Slash, sekä myöhemmin vuonna 2012 Slashin toisen sooloalbumin Apocalyptic Love. Nykyään Myles viettää aikaansa vaimonsa Selenan kanssa kirjoittaessaan musiikkia.[lähde? ]
Sooloalbumit

Year of the Tiger (2018)
The Ides of March (2021)
The Art of Letting Go (2024)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myles Kennedy Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi)
Muuraset

| Muuraset |
| --- | --- |
 Hiirimuuranen (Myrmotherula unicolor)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Muuraset Myrmotherula  Sclater, PL, 1858
Katso myös
   Muuraset Wikispeciesissä   Muuraset Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muuraset (Myrmotherula) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Lajit

Muurasten sukuun kuuluvat BirdLife Suomen mukaan seuraavat lajit:
Kääpiömuuranen (Myrmotherula brachyura)
Viiksikääpiömuuranen (Myrmotherula ignota)
Valkohiekkamuuranen (Myrmotherula ambigua)
Keltavatsamuuranen (Myrmotherula sclateri)
Ruskoviirumuuranen (Myrmotherula surinamensis)
Amazonianviirumuuranen (Myrmotherula multostriata)
Panamanviirumuuranen (Myrmotherula pacifica)
Viirumuuranen (Myrmotherula cherriei)
Paranmuuranen (Myrmotherula klagesi)
Viirurintamuuranen (Myrmotherula longicauda)
Valkokuvemuuranen (Myrmotherula axillaris)
Liuskemuuranen (Myrmotherula schisticolor)
Savumuuranen (Myrmotherula sunensis)
Harmaalakkimuuranen (Myrmotherula minor)
Pitkäsiipimuuranen (Myrmotherula longipennis)
Valkopyrstömuuranen (Myrmotherula urosticta)
Tuhkamuuranen (Myrmotherula iheringi)
Rionmuuranen (Myrmotherula fluminensis)
Bolivianmuuranen (Myrmotherula grisea)
Hiirimuuranen (Myrmotherula unicolor)
Alagoasinmuuranen (Myrmotherula snowi)
Tummasiipimuuranen (Myrmotherula behni)
Harmaarintamuuranen (Myrmotherula menetriesii)
Lyijymuuranen (Myrmotherula assimilis)
Neptunuksen troijalainen

Neptunuksen troijalaiset on merkitty vihreällä.
Neptunuksen troijalaiset ovat transneptuniasia kohteita ja kentaureita muistuttavia pikkuplaneettoja, jotka kiertävät Aurinkoa Neptunuksen radan Lagrangen pisteissä L4 ja L5. Ne ovat 1:1 rataresonanssissa jääjättiläisplaneetan kanssa. Troijalaisiksi niitä sanotaan, sillä niiden radat ovat Neptunuksen suhteen samanlaisia kuin Jupiterin troijalaisten asteroidien radat ovat Jupiterin suhteen.
Neptunuksen troijalaisia ovat muun muassa 2001 QR322, 2004 KV18, 2005 TN53 ja 2008 LC18.
Panzerkampfwagen 35(t)

| Panzerkampfwagen 35(t) |
| --- | --- |
 Panzerkampfwagen 35(t)
Valmistushistoria
Valmistusmaa:   Tšekkoslovakia
Tekniset tiedot
Pituus:  
– putki edessä:  4,90 m
– pelkkä runko:  4,90 m
Leveys:  2,16 m
Korkeus:  2,20 m
Taistelupaino:  11 t
Maksiminopeus:  
– tiellä:  34 km/h
– maastossa:  noin 20 km/h
Toimintasäde:  193 km (tiellä)
Pääase:  Škoda 37 mm malli 1934 tykki
Muu aseistus:  2 × 7,92 mm konekivääriä
Panssarointi:  12–25 mm
Moottori:  Škoda T11 bensiini
– hevosvoimat:  120 hv
– kilowattia:  90 kW
Miehistö:  4
Panzerkampfwagen 35(t) oli tšekkoslovakialainen kevyt panssarivaunu, jota Saksan armeija käytti toisen maailmansodan aikana. Tšekkoslovakian armeijassa vaunu tunnettiin nimellä LT vz.35. Saksalaisessa nimessä liite ”(t)” tarkoitti tšekkiläistä. Vaunu oli suunniteltu 1930-luvulla Tšekkoslovakian armeijalle. Natsi-Saksan ottaessa Tšekkoslovakian haltuunsa, se sai haltuunsa Tšekkoslovakian armeijan vaunut ja Škodan tehtaan tuotannon.
Vaunussa oli niitattu panssarointi, kahden miehen torni ja Škodan 120 hevosvoiman T11-moottori takana. Pääaseena oli Škodan 37,2 millimetrin vz. 34 -tykki, jota käytti vaunun johtaja. Lisänä oli 7,92 millimetrin konekivääri tykin suuntaisesti. Toinen miehistön jäsen tornissa toimi lataajana ja radistina. Ajaja istui rungossa oikealla ja hänen vasemmalla puolellaan konekivääriampuja, joka käytti rungon konekivääriä.
Noin 300 LT-35-vaunua oli tuotettu Tšekkoslovakian armeijalle ja 126 Romanialle Škoda R-2 -nimellä. Tšekkoslovakian armeija tilasi ensimmäiset S-11a-prototyypit lokakuussa 1934 ja kiirehti tuotannon aloittamista havaituista ongelmista huolimatta. Vuonna 1937 se oli Tšekkoslovakian armeijan pääasiallinen vaunu. Omaisuuksiltaan se vastasi muiden Euroopan maiden panssarivaunuja. Mainetta se keräsi lähinnä teknisistä ongelmistaan, ja sitä pidettiin väliaikaisratkaisuna LT-38-malliin siirryttäessä. Tuotanto jatkui Saksan miehittäessä Tšekkoslovakian, ja Wehrmachtille toimitettiin 219 vaunua lisää saaliiksi saatujen lisäksi. Sodan alkuvaiheissa vaunu oli hyvä kevyt panssarivaunu, jossa oli hyvä tykki ja panssarointi.
Saksan 6. panssaridivisioona oli varustettu Puolan kampanjan alussa Panzer 35(t) -vaunuin, ja ne olivat käytössä Ranskan valloituksen aikana ja Operaatio Barbarossan alussa, jossa ne olivat jo vanhentuneita. Bulgaria osti ennen sotaa 126 A-3-tykillä ja kymmenen parannetulla A-7-tykillä vuonna 1940. Osasta rakennettiin panssarintuhoajia 76 millimetrin tykillä. Slovakian armeija käytti Saksan liittolaisena itärintamalla 79 vaunua. Lopulta tykinvetäjiksi muutettujen vaunujen torneja käytettiin linnoitteina Tanskan rannikolla ja Korsikalla.
Mallit

S-11a – prototyyppi
LT-35 (LT vz. 35) – Tšekkoslovakian perusmalli (37 mm A-3-tykki)
LT35 (A-7-tykki) – vientimalli paremmalla 37 mm A-7-tykillä
Panzerkampfwagen 35(t) – LT-35:n saksalainen nimitys
Panzerbefehlswagen 35(t) – saksalainen komentovaunu
Mörserzugmittel 35(t) – saksalainen panssaroitu traktori
T-11 – alkuperäismallin nimitys Bulgariassa (A-3- ja A-7-tykit)
Škoda R2 – LT-35:n romanialainen nimitys
TACAM R-2 – romanialainen panssarintuhoaja R-2 (LT-35) rungolla ja neuvostoliittolaisella sotasaalistykillä, 20 kpl.
T22 – suurempi prototyyppi, jota Unkarissa tuotettiin Turanina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panzerkampfwagen 35(t) Wikimedia Commonsissa
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Myles Turner

| Myles Turner |
| --- | --- |
 Turner vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Myles Christian Turner
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1996 (ikä 28) Bedford, Texas, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Sentteri
Pituus:  211 cm
Paino:  113 kg
Nyk. joukkue:  Indiana Pacers
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  11. varaus 2015 (Indiana Pacers)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2014–2015:  Texasin yliopisto, Austin
Seurajoukkueet
2015–:  Indiana Pacers
Maajoukkueet
2019–:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
Myles Christian Turner (s. 24. maaliskuuta 1996 Bedford, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2015 lähtien edustaen Indiana Pacersia. Turner on ollut NBA:n parhaita heitontorjujia, kaudella 2018–2019 sarjan paras. Hän on pelannut myös Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Elämä ja ura

Turner pelasi yliopistokoripalloa Texasin (Austin) yliopistossa kauden 2014–2015. Indiana Pacers varasi hänet NBA:han 11. vuorolla vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan Turner valittiin helmikuussa NBA:n kuukauden tulokkaaksi ja kauden päätteeksi tulokkaiden kakkostähdistöviisikkoon. Kaudella 2018–2019 hän oli NBA:n torjuntakuningas 2,7 heitontorjunnan ottelukeskiarvollaan.
Turner on edustanut myös Yhdysvaltain miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanoon hän kuului vuoden 2019 MM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myles Turner Wikimedia Commonsissa
Profiili NBA (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
4 White ·
5 Mitchell ·
6 Harris ·
7 Smart ·
8 Barnes ·
9 Brown ·
10 Tatum ·
11 Plumlee ·
12 Turner ·
13 Lopez ·
14 Middleton ·
15 Walker ·
Valmentaja Popovich
Muurasjärven työväentalo

| Muurasjärven työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Muurasjärven kylä, 44880 Muurasjärvi
Sijainti:  Pihtipudas
Valmistumisvuosi:  1950 (1. talo 1917)
Rakennuttaja:  Muurasjärven Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Muurasjärven Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  lauta
Kerrosluku:  1, 2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muurasjärven työväentalo on Pihtiputaan kunnan Muurasjärven kylässä sijaitseva työväentalo. Talo edustaa 1950-luvulle tyypillistä työväentalorakentamista, ja se on rakennushistoriallisesti arvokas.