stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valproaatti

| --- | --- |

Valproaatti
Systemaattinen (IUPAC) nimi
natrium-2-propyylipentanoaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 1069-66-5
ATC-koodi: N03AG01
PubChem CID: 16760703
DrugBank: DB00313
Kemialliset tiedot
Kaava: C8H15O2Na 
Moolimassa: 166,19 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: ~90%
Proteiinisitoutuminen: 90–95 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 9–18 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(AU) 
Reseptiluokitus:  reseptilääke
Antotapa: Oraalinen, intravenoosi
Deprakine 500 mg -valproaattilääkepakkaus ja -enterotabletteja.
Valproaatti (natriumvalproaatti) (Suomessa valmistenimillä Absenor, Deprakine, Orfiril ja Valproat) on vanhemmalta nimeltään dipropyyliasetaatti. Se on valproiinihapon eli valproehapon (C8H16O2) natriumsuola. Natriumvalproaattia sisältäviä kaupallisia lääkevalmisteita on käytetty vuodesta 1967. Natriumvalproaatti on kehitetty epilepsian hoitoon, mutta sitä käytetään myös kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön liittyvän manian hoidossa.
Valproaatti ei ollut aluksi käytössä ensisijaisena antiepileptina. Eräs keskeinen näkökohta lääkkeen käyttöönotossa oli saada aikaan lääkeaine, joka ei vaikuta sedatiivisesti eli väsyttävästi. Tällaisia ovat muun muassa lähes kaikki bentsodiatsepiinit.
Valproaatilla on etäinen sukulaisuussuhde kaikkein tunnetuimpaan kipu- ja kuumelääke asetyylisalisyylihappoon eli aspiriiniin. Valproaatin vaikutus perustuu GABA:n eli gamma-aminovoihapon määrän lisääntymiseen aivoissa. GABA on eräs keskeinen keskushermoston välittäjäaine.
Valproaatin lääkinnällinen käyttö raskauden aikana johti Ranskassa vuosina 1967–2016 arviolta noin  2000–4000 lapsen vakavaan epämuodostumaan ja 16 000–30 000 lapsen älyllisiin häiriöihin. Euroopan lääkevirasto on kieltänyt valproaattia sisältävien lääkevalmisteiden käytön migreenin ja bipolaarisen häiriön hoitoon raskauden aikana.
Käyttö

Valproaatti on laajakirjoinen epilepsialääke., jota käytetään joissain Euroopan maissa myös migreenin estolääkkeenä.
Valproaatti soveltuu lisäksi kaksisuuntaisen mielialahäiriön hoitoon. Sitä käytetään  myös aggressiivisuuden ja impulsiivisuuden hoitoon. Valproaattia voidaan käyttää myös mielialan tasaajana hypomaniassaja Valproaattia joidenkin skitsofreenistyyppisten sairaustilojen hoidossa.
Valproaatin on ajateltu lievittävän myös skitsofrenian oireita, mutta tutkimuksista ei ole saatu tälle tukea.
Valproaatti saattaa lievittää myös masennusjaksoja.
Natriumvalproaatin vuorokausiannos on räätälöitävä erikseen kullekin potilaalle ottamalla huomioon hänen ikänsä, painonsa sekä yksilöllisen herkkyyden reagoida natriumvalproaatille.
Toisentyyppinen samanaikainen epilepsian vastainen lääkitys saattaa vaikuttaa valproaatin metaboliaan eli lääkepuhdistumaan. Myös muunkinlainen lääkitys voi vaikuttaa valproaatin hajaantumiseen elimistössä. Esimerkiksi näistä syistä potilaan veriarvoja seurataan usein säännöllisin laboratoriokontrollein. Eräs tärkeä indikaattori, jota seurataan, on maksan toiminta-arvot.
Valmisteet ovat tuotenimeltään Deprakine (ks. kuva) sekä Absenor ja Orfiril. Vahvuuksina on 100 mg, 300 mg ja 500 mg. Valproaattia on saatavissa vasta ohutsuolessa liukenevana  enterotablettina, vasta ruoansulatuselmistössä liukenevana depot-tablettina sekä oraaliliuoksena. Tabletit on nieltävä kokonaisina.
Haittavaikutukset > Potilaalle

Natriumvalproaatin on havaittu aiheuttavan useissa tutkimuksissa aivokudoksen surkastumista ja dementiaa. Natriumvaloproaatin pitkäaikaiskäyttö lisää dementiariskiä noin 60 prosentilla.
Natriumvalproaatti aiheuttaa usein päänsärkyä, muistin heikkenemistä, tokkuraisuutta, väsymystä, huimausta sekä ekstrapyramidaalioireita kuten kouristuksia, silmävärvettä, vapinaa, köpöttävää kävelyä, motoriikan hidastumista, lihasjäykkyyttä, kasvojen ilmeettömyyttä, nielemishäiriöitä eli dysfalgiaa ja lihomista. Myös suolistovaivat ovat yleisiä. Lisäksi saattaa esiintyä hallusinaatioita, ataksiaa, päänsärkyä, kaksoskuvia tai muita näköhäiriöitä, puhevaikeuksia, sekavuutta, tunnottomuutta, lihasheikkoutta, motorisia häiriöitä ja parkinsonismia, joskus harvoin myös koomaa ja aivosairauksia. Natriumvalproaatti saattaa myös pahentaa tai lisätä kouristuksia sekä aiheuttaa itsemurha-ajatuksia.
Natriumvalproaattihoidon muita haittavaikutuksia saattavat olla: ihottuma, pahoinvointi, virtsan tummentuminen, hiustenlähtö sekä ruuansulatuskanavan oireilu (lähinnä ummetus). Nämä voivat olla nopeastikin ohitsemeneviä.
Natriumvalproaatti lisää hengenvaarallisen kroonisen haimatulehduksen riskiä kaikenikäisillä sekä kuolettavan maksavaurion riskiä etenkin alle kaksivuotiailla lapsilla.
Natriumvalproaatin vaikutus saattaa muuuttua, jos sitä käytetään esimerkiksi salisylaattien (aspiriini), psyykenlääkkeiden, muiden epilepsiälääkkeiden ja eräiden antibioottien ohella. Jos sitä nautitaan   antipsykoottien ohella, potilaiden väsymys ja lihominen yli kaksinkertaistuu. Osalle potilaista aiheutuu myös virtsanpidätyskyvyttömyyttä ja selkäsärkyä.
Haittavaikutukset > Sikiölle

Sikiön altistuminen valproaatille kolmen ensimmäisen raskauskuukauden aikana saattaa johtaa sikiökauden valproaattioireyhtymään (fetal valproate syndrome FVS). FVS:n mahdollisia oireita ovat selkärankahalkio, kasvonpiirteiden muutokset, sydänvika sekä tuki- ja liikuntaelimistön poikkeamat. Natriumvalproaatti aiheuttaa noin 30–40 prosentille sillä raskauden aikana hoidettujen äitien lapsista kielenoppimisen vaikeuden ja muistitoimintojen häiriön kaltaisia älyllisiä ongelmia ja 10 prosentille lapsista aiheutuu vakava epämuodostuma. Erään tutkimuksen mukaan natriumvalproaatti seitsenkertaistaa riskin synnyttää lapsi, jolla on autismin kirjon häiriö. Natriumvalproaatille altistuminen voi aiheuttaa lapselle myös kuurouden tai näkövamman.
Useissa tutkimuksissa havaittiin jo 1980-luvulla, että natriumvalproaatti lisää epämuodostumia ja 2000-luvulla on kertynyt näyttöä sen aihettamista kehityshäiriöistä. Euroopan lääkevirasto varoitti lääkäreitä valproaatin käytöstä raskauden aikana kuitenkin vasta vuonna 2014. Kaikkiaan yli 14 000 ranskalaisnaista altistui natriumvalproaatille raskauden aikana pelkästään vuosina 2007–2014. Kolmessakymmenessä prosentissa näitä raskauksia päädyttiin tekemään abortti ja 8 prosenttia päättyi keskenmenoon tai kohdunulkoiseen raskauteen.
Euroopan lääkevirasto totesi vuonna 2018, etteivät naispotilaat olleet saaneet suosituksista huolimatta edelleenkään riitävästi tietoa natriumvalproaatin aiheuttamista sikiövaurion riskeistä. Virasto kielsi tämän vuoksi natriumvalproaatin käytön kaksisuuntaisen mielialahäiriön hoidossa raskauden aikana ja määräsi lisäksi tehokkaan raskaudenehkäisyn käyttöehdoksi hedelmällisessä iässä olevien naisten kohdalla. Lääkevirasto määräsi myös, että natriumvalproaattia sisältävien lääkevalmisteiden myyntipakkauksiin on painettava valmisteen sikiövaarallisuutta koskeva kehystetty teksti ja siihen mahdollisesti liittyvä kuvasymboli. Suomalainen Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimea on kuitenkin tulkinnut myyntipakkauksia koskevan määräyksen olevan pelkkä suositus, jonka noudattaminen on vapaaehtoista, eikä Deprakinen vuonna 2020 päivitetyssä pakkausselosteessa ole mainintaa siitä, ettei lääkettä saa käyttää kaksisuuntaisen mielialahäiriön hoitoon hedelmällisyysikäisillä naisilla. Suomekieliseen pakkausselosteeseen on lisätty sittemmin huomautus, että natriumvalproaattia saa kirjoittaa hedelmällisyysikäiselle naiselle vasta sen jälkeen, kun hänelle on annettu kirjallinen selvitys lääkkeen käyttöön liittyvistä lisääntymiseen liittyvistä riskeistä ja mikäli hän on hyväkksynyt riskit kirjallisella riskien hyväksymislomakkeella. Erikoislääkärin on lisäksi arvioitava vähintään kerran vuodessa, onko valproaatti sopivin hoito potilaalle samalla kun riskiselvityksen anto ja hyväksynnän kysyminen uusitaan.
Vieroittautuminen

Eläinkokeissa on havaittu, että valproaatin lyhytaikaisen käytön aiheuttamat muistinhäiriöt poistuvat ja aivojen surkastuminen lakkaa vieroittautumista seuraavien viikkojen aikana.
Aiheesta muualla

Lääkeinfo: Deprakine
Pharmaca Fennica: DEPRAKINE depottabletti 300 mg, 500 mg
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Sodium valproate (englanniksi)
ChemBlink: Sodium valproate
Kouristuksen estolääkkeet
| GABAergiset |
| --- | --- |
GABAAR PAM: Barbituraatit: barbeksakloni • fenobarbitaali • metarbitaali • metyylifenobarbitaali • pentobarbitaali • primidoni • Karbamaatit: felbamaatti • Bentsodiatsepiinit: diatsepaami • klobatsaami  • klonatsepaami • kloratsepaatti • loratsepaami • midatsolaami • nimetatsepaami • nitratsepaami • tematsepaami • Muut: bromidi (kaliumbromidi, natriumbromidi) • imepitoiini • paraldehydi • stiripentoli
GABA-T -inhibiittorit: Rasvahapot (ja liittyvät): valproaatti • valpromidi • valproaatti pivoksiili • vigabatriini
Muut: GABAR-reseptorinaktivoijat: progabidi • GAT-1 -inhibiittorit: tiagabiini
| Kanavamodulaattorit |
| --- | --- |
Natrium-salpaajat: Hydantoiinit: etotoiini • fenytoiini • fosfenytoiini • mefenytoiini • Karboksamidit: eslikarbatsepiiniasetaatti • karbamatsepiini • okskarbatsepiini • Muut: lakosamidi • lamotrigiini • rufinamidi • topiramaatti • tsonisamidi
Kalsium-salpaajaat: Oksatsolidiinidionit: etadioni • parametadioni • trimetadioni • Suksinimidit: etosuksimidi • fensuksimidi • mesuksimidi • Gabapentinoidit: gabapentiini • pregabaliini
Kalium-avaajat: retigabiini
| Muut |
| --- | --- |
Hiilihappoanhydraasi-inhibiittorit: Sulfonamidit: asetatsolamidi • etoksotsolamidi • sultiaami
Muut: beklamidi • brivarasetaami • etirasetaami • kannabidioli • levetirasetaami • perampaneeli
Lost Cause

United Daughters of the Confederacy -järjestön jäseniä Konfederaation muistomerkin luona Floridassa vuonna 1915.
The Lost Cause of the Confederacy, lyhyemmin Lost Cause, on yhdysvaltalainen näennäishistoriallinen mytologia, joka väittää, että Konfederaation syyt ja motiivit Yhdysvaltain sisällissodan aikana olivat oikeudenmukaisia ja kunniallisia, eivätkä ne johtuneet pyrkimyksistä orjuuden säilyttämiseksi.
Lost Causen kannattajat ylistävät tyypillisesti eteläisen Yhdysvaltain perinteistä kunnia- ja ritarikulttuuria. He väittävät, että orjuutettuja ihmisiä kohdeltiin hyvin, ja kiistävät, että heidän olotilansa olisi ollut sodan keskeinen syy. Sen sijaan he näkevät sodan ”osavaltioiden oikeuksien” puolustamisena suojellakseen maataloustalouttaan ”pohjoiselta aggressiolta”. Unionin voitto selitetään siten sen suuremman koon ja teollisen vaurauden seurauksena, kun taas konfederaation puolestaan kuvataan olleen moraalisesti ylempi ja omanneen sotilaallisesti paremmat taidot.
Käännös suomeksi
Martti Sipilä (hiihtäjä)

| Martti Sipilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Martti Kalervo Sipilä
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1915 Vehkalahti
Kuollut: 10. huhtikuuta 2003 (87 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  180 cm
Seura:  Vehkalahden Veikot   Lahden Hiihtoseura
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1935–1949
Martti Kalervo Sipilä (11. heinäkuuta 1915 Vehkalahti – 10. huhtikuuta 2003 Lahti) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Sipilä saavutti menestystä ensi kerran nuorten sarjoissa voittaessaan vuosina 1935 ja 1936 Suomen mestaruuden. Vuonna 1939 hän saavutti SM-pronssia 18 kilometrillä. Hän oli SM-kultaa voittaneessa Vehkalahden Veikkojen joukkueessa vuonna 1939 ja sotien jälkeen 1946 ja 1947 Lahden Hiihtoseuran mestarijoukkueissa. Vuona 1947 Sipilä otti lisäksi henkilökohtaisen mestaruuden 30 kilometrillä. Muita menestyksiä oli Suojeluskuntajärjestön mestaruus vuonna 1938. Salpausselän kisoista paras sijoitus oli kolmas vuoden 1939 18 kilometrillä ja saman vuoden Holmenkollenin kisojen 18 kilometrin 12. sija.
Sipilä kilpaili vuoden 1938 Lahden MM-kisoissa 18 kilometrillä ollen 29:s lähes viisi minuuttia voittaja Pauli Pitkäselle hävinneenä. Hän oli mukana myös vuoden 1941 Cortinan myöhemmin epävirallisiksi julistetuissa MM-kisoissa osallistuen 50 kilometrille, mutta keskeytti. Hän nousi vuoden 1948 St. Moritzin kisojen olympiajoukkueeseen voitettuaan huhtikuun 1947 katsastuskisan ja joulukuun 1947 Aakenuksen karsintojen 50 kilometriä. Olympiakisojen 50 kilometrillä Sipilä kaatui pahasti kahdeksan kilometrin kohdalla laskussa ja vasen reisiluu murtui.
Työnuransa Martti Sipilä teki Lahdessa lasinlastaajana.
Martti Sipilä valittiin vuona 1947 SVUL:n Lahden piirin parhaaksi urheilijaksi.
Jussi Niska

Johan Teodor (Jussi) Niska (5. joulukuuta 1889 Virolahti – 24. syyskuuta 1958 Virolahti) oli kaksi vuotta vanhemman veljensä Eetu Niskan tavoin mestarihiihtäjä, mutta myös suksiseppä.
Niskan vanhemmat olivat Taneli Juhonpoika Niska ja Juliana Pohjola. Niska oli parhaimmillaan lyhyempien eli 10:stä 30:een kilometrin matkojen hiihtäjä, päinvastoin kuin vanhempi veli Eetu. Hänen uransa huippukohtia oli Ruotsin Östersundomissa 1913 pidettyjen Pohjoismaiden kilpailujen 30 kilometrin murtomaahiihto, jonka hän voitti 20 sekunnilla, vaikka joutui odottamaan kilpaladun kanssa ristenneellä radalla kulkenutta junaa ja kysymään kielitaidottomana neuvoa oikeasta maaliintuloladusta. Oulun hiihtoja Niska ei koskaan voittanut, vaikkakin sijoittui toiseksi 1911, kolmanneksi 1912 ja neljänneksi 1914. Suomen mestari hän oli 30 kilometrillä kuitenkin juuri 1912 ja vielä 1915. Seuraavana vuonna 1916 mestarille oli luvassa kello ja toiseksi tulleelle haulikko. Santeri Tasa voitti kilpailun, mutta myös hopealle jäänyt Niska oli tyytyväinen saatuaan haluamansa palkinnon. Tapani Nikusta tuli 1920-lukua lähestyttäessä Niskan seuraaja 30 kilometrin kuninkuushiihtäjänä. Niska kilpaili silti vielä 1920-luvullakin, TUL:in riveissä, ja menestyi jäähiihtäjänä. Hän sai 1925 maailmanennätykseksi sanotut ajat, 20 kilometrillä 57,00 ja 30 kilometrillä 1.34,10. Viisi vuotta myöhemmin 1930 eli 40-vuotiaana hän sai 10 kilometrin matkalla jääkelillä ajan 25,50.
Niskan puoliso oli Emma Elina Ripatti (1896–1991).
Aiheesta muualla

Hiihtäjäveteraani Jussi Niska, Ylen Elävä arkisto
Jussi Kirjavainen : Suomalaisia suurhiihtäjiä 6. Jussi Niska, Aamulehti, 23.01.1938, nro 21, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Miloš Trifunović

| Miloš Trifunović |
| --- | --- |

22. Jugoslavian pääministeri
 26. kesäkuuta 1943 - 10. elokuuta 1943  
Edeltäjä:  Slobodan Jovanović
Seuraaja:  Božidar Purić
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1871 Užice, Serbian ruhtinaskunta
Kuollut: 19. helmikuuta 1957 (85 vuotta) Belgrad, Jugoslavia
Tiedot
Puolue:  Radikaalipuolue
Miloš Trifunović (serb. Милош Трифуновић; 30. lokakuuta 1871 Užice, Serbian ruhtinaskunta – 19. helmikuuta 1957 Belgrad, Jugoslavia) oli serbialainen poliitikko. Hän toimi Jugoslavian kuningaskunnassa sotien välisenä aikana useissa hallituksissa ministerinä. Toisen maailmansodan aikana hän oli Lontoossa toimineen Jugoslavian kuningaskunnan pakolaishallituksen pääministerinä kahden kuukauden ajan kesällä 1943. Toisen maailmansodan jälkeen hän palasi Titon johtamaan Jugoslaviaan, mutta tuomittiin joulukuussa 1946.
Miloš Trifunović oli näkyvä hahmo Jugoslavian kuningaskunnan ajan politiikassa. Hän on ministerinä lukuisissa hallituksissa. Hän toimi opetusministerinä 1917-1918, 1920 ja 1922-1923, rakennustoiminnasta vastaavana ministerinä 1924-1925, opetusministerinä uudelleen 1924-1927, vt ulkoministerinä 1926 ja opetusministerinä 1941-1943 kenraali Simovićin pakolaisuuteen siirtyneessä hallituksessa. Pakolaisuusaikanaan hän toimi pääministerinä ja samalla sisäministerinä 26.06.-10.8. 1943.
Kesäkuussa 1943 hänestä tuli Lontoossa toimineen pakolaishallituksen pääministeri professori Slobodan Jovanovićin seuraajana. Hallituksen serbi- ja kroaattijäsenteen ristiriidat johtivat Trifunovićin eroon jo elokuussa 1943.
Maailmansodan päättyessä maanpakolaisuudessa olleita palasi takaisin Jugoslaviaan, jossa valta oli siirtynyt kommunuistipartisaanien johtajalle Josip Broz Titolle. Miloš Trifunović joutui kuten monet muutkin pakolaishallituksen kannattajat oikeuteen. Trifunović vangittiin 12. syyskuuta 1946 ja hänet tuomittiin joulukuussa 1946 kahdeksaksi vuodeksi vankeuteen.,  Trifunović kuoli helmikuussa 1957 Belgradissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miloš Trifunović Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Kanadan Grand Prix 1990

|  Kanadan Grand Prix 1990  |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1990. 

Päivämäärä:  10. kesäkuuta 1990
Sijainti:  Circuit Gilles Villeneuve, Montreal, Kanada
Ratatyyppi:  Osittainen katurata
Radan pituus:  4,3902 km
Kilpailun pituus:  70 kierrosta, 307,300 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Paaluaika:  1.20,399
Palkintokoroke
Voittaja:   Ayrton Senna   (McLaren)
Toinen:   Nelson Piquet   (Benetton)
Kolmas:   Nigel Mansell   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Gerhard Berger   (McLaren)
Kierrosaika:  1.22,077 (kierroksella 70)
Kanadan Grand Prix 1990 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. kesäkuuta 1990 Circuit Gilles Villeneuvella Kanadassa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden kolmas.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 27 |  Ayrton Senna | McLaren-Honda | 70 | 1.42.56,400 | 1 | 9 |
| 2 | 20 |  Nelson Piquet | Benetton-Ford | 70 | + 10,497 | 5 | 6 |
| 3 | 2 |  Nigel Mansell | Ferrari | 70 | + 13,385 | 7 | 4 |
| 4 | 28 |  Gerhard Berger | McLaren-Honda | 70 | + 14,854 | 2 | 3 |
| 5 | 1 |  Alain Prost | Ferrari | 70 | + 15,820 | 3 | 2 |
| 6 | 11 |  Derek Warwick | Lotus-Lamborghini | 68 | + 2 krs. | 11 | 1 |
| 7 | 8 |  Stefano Modena | Brabham-Judd | 68 | + 2 krs. | 10 |  |
| 8 | 10 |  Alex Caffi | Arrows-Ford | 68 | + 2 krs. | 26 |  |
| 9 | 29 |  Éric Bernard | Larrousse-Lamborghini | 67 | + 3 krs. | 23 |  |
| 10 | 16 |  Ivan Capelli | Leyton House-Judd | 67 | + 3 krs. | 24 |  |
| 11 | 3 |  Satoru Nakajima | Tyrrell-Ford | 67 | + 3 krs. | 13 |  |
| 12 | 30 |  Aguri Suzuki | Larrousse-Lamborghini | 66 | + 4 krs. | 18 |  |
| 13 | 14 |  Olivier Grouillard | Osella-Ford | 65 | + 5 krs. | 15 |  |
| Kesk. | 12 |  Martin Donnelly | Lotus-Lamborghini | 57 | Moottori | 12 |  |
| Kesk. | 35 |  Gregor Foitek | Onyx-Ford | 53 | Moottori | 21 |  |
| Kesk. | 22 |  Andrea de Cesaris | Dallara-Ford | 50 | Vaihdelaatikko | 25 |  |
| Kesk. | 36 |  Jyrki Järvilehto | Onyx-Ford | 46 | Moottori | 22 |  |
| Kesk. | 6 |  Riccardo Patrese | Williams-Renault | 44 | Jarrut | 9 |  |
| Kesk. | 26 |  Philippe Alliot | Ligier-Ford | 34 | Moottori | 17 |  |
| Kesk. | 4 |  Jean Alesi | Tyrrell-Ford | 26 | Ulosajo | 8 |  |
| Kesk. | 19 |  Alessandro Nannini | Benetton-Ford | 21 | Ulosajo | 4 |  |
| Kesk. | 5 |  Thierry Boutsen | Williams-Renault | 19 | Kolari (Larini) | 6 |  |
| Kesk. | 25 |  Nicola Larini | Ligier-Ford | 18 | Kolari (Boutsen) | 20 |  |
| Kesk. | 21 |  Emanuele Pirro | Dallara-Ford | 11 | Kolari (Alboreto) | 19 |  |
| Kesk. | 9 |  Michele Alboreto | Arrows-Ford | 11 | Kolari (Pirro) | 14 |  |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 0 | Ulosajo | 16 |  |
| DNQ | 33 |  Roberto Moreno | EuroBrun-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 15 |  Mauricio Gugelmin | Leyton House-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 24 |  Paolo Barilla | Minardi-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNQ | 7 |  David Brabham | Brabham-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 17 |  Gabriele Tarquini | AGS-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 18 |  Yannick Dalmas | AGS-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 31 |  Bertrand Gachot | Coloni-Ford |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 34 |  Claudio Langes | EuroBrun-Judd |   | Karsiutui |   |   |
| DNPQ | 39 |  Bruno Giacomelli | Life |   | Karsiutui |   |   |
Muuta

McLarenille 60. paalupaikka ja 60. kilpailun nopein kierros
Honda-moottoreille 900 MM-pisteen raja rikki
Berger sai minuutin aikasakon varaslähdöstä.
Kampaokamonni

| Kampaokamonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Okamonnit Doradidae
Suku::  Agamyxis
Laji::  pectinifrons
Kaksiosainen nimi
 Agamyxis pectinifrons  (Cope, 1870) 
Katso myös
   Kampaokamonni Wikispeciesissä   Kampaokamonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kampaokamonni (Agamyxis pectinifrons) on eteläamerikkalainen monnikala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko

Kampaokamonni kasvaa 15 cm pitkäksi. Se on tummanruskea ja siinä on harvakseltaan valkeita tai vaaleankeltaisia pilkkuja.Viikset ovat pitkät ja kaartuvat taaksepäin. Evissä on terävät piikit, joiden pisto on hyvin kivulias. Jos kala joutuu pois vedestä, se pystyy kehittämään kurnuttavia ääniä, joita se voimistaa uimarakkonsa avulla.
Alkuperä

Kampaokamonneja elää luonnossa Amazonin vesistössä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Kampaokamonni on kaikkiruokainen monni, joka saattaa myös syödä erittäin pienikokoisia kaloja. Se on aktiivisin hämärän aikaan ja tarvitsee piilopaikan, jossa voi piileksiä valoisalla. Luola tai juurakko on hyvä, mutta varsinkin nuorille yksilöille kelpaa myös kasvitiheikkö. Kampaokamonni kutee vesirajassa olevien kasvinlehtien alapinnoille. Se ei yleensä kude kotiakvaarioissa.
Ravinto

Kampaokamonni syö kaikenlaista pohjan läheltä löytämäänsä eläinperäistä ravintoa.
Aiheesta muualla

Aquarium Wiki (Arkistoitu – Internet Archive)
Planet Catfish (Arkistoitu – Internet Archive) - paljon kuvia
Fishprofiles
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q371151  Wikispecies: Agamyxis pectinifrons  BOLD: 140849  CoL: 65LLD  EoL: 205845  FishBase: 12104  GBIF: 2343984  iNaturalist: 613822  IRMNG: 10570972  ISC: 112054  ITIS: 640006  NAS: 2786  NCBI: 238586  Open Tree of Life: 50909  WoRMS: 1026624
Kanadan Grand Prix 1994

Kanadan Grand Prix 1994 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. kesäkuuta 1994 Circuit Gilles Villeneuve -radalla Kanadassa. Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka johti kilpailua alusta loppuun. Voitto oli Schumacherille kauden viides. Christian Fittipaldi hylättiin alipainoisen auton takia. JJ Lehto saavutti uransa viimeiset pisteet, sillä hän nousi kuudenneksi Fittipaldin hylkäyksen jälkeen.
Radan takasuoralle oli rakennettu väliaikainen shikaani eli hidastemutka nopeuksien laskemiseksi.