stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomenlinnan pelastusasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomenlinnan pelastusasema Wikimedia Commonsissa
Tuhkanen, Ari    : Merenalainen elämänlanka remonttiin – Suomenlinnan huoltotunnelin korjaus alkaa     Yle Uutiset    .  3.3.2017    . Arkistoitu 28.6.2020  . Viitattu 29.6.2020   .
Hki Asema 80 - Suomenlinna  Fireimages.net . Viitattu 29.6.2020.
Suomenlinnan pelastusaseman vene RHE808 (entinen HM 81)
The Ecstasy of Gold

| ”The Ecstasy of Gold” Ennio Morricone |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: The Good, the Bad and the Ugly
 Julkaistu: 1966
 Tyylilaji: elokuvamusiikki
 Kesto: 03.22
The Good, the Bad and the Uglyn muut kappaleet
| ”The Death of a Soldier” 09 | ”The Ecstasy of Gold” 10 | ”The Trio" (main title)” 11 |
The Ecstasy of Gold (ital. L’estasi dell’oro) on Ennio Morriconen vuonna 1966 säveltämä kappale Sergio Leonen elokuvaan Hyvät, pahat ja rumat ja sen samannimiselle soundtrackille. Kappale soi kohdassa, jossa Eli Wallachin esittämä Tuco etsii hautausmaalta hautaa, joka sisältää 200 000 dollaria kultakolikoita. Kappaletta on käytetty monissa muissa yhteyksissä ja siitä on tehty useita covereita.
Yhdysvaltalainen metallimusiikkia soittava Metallica on käyttänyt kappaletta vuodesta 1983 lähtien keikkojensa introna. Kappaleesta on tehty uusi versio Metallican ja Michael Kamenin johtaman San Franciscon sinfoniaorkesterin yhteistyössä albumille S&M vuonna 1999. Metallica on vuonna 2007 tehnyt instrumentaaliversion kunnianosoituksena albumille We All Love Ennio Morricone.
Maailman arvostetuimpiin sellisteihin kuuluva Yo-Yo Ma soittaa kappaleen albumillaan Yo-Yo Ma Plays Ennio Morricone.
Aiheesta muualla

McDonald, Steven: The Good, the Bad and the Ugly allmusic. (englanniksi)
The Eddie Cochran Legend

| The Eddie Cochran Legend Eddie Cochran |
| --- | --- | --- |

C-kasetin kansikuva.
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: MC
 Tyylilaji: country, rock'n'roll
 Levy-yhtiö: Charly Records
The Eddie Cochran Legend on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi Eddie Cochranin tuotannosta. Levy on julkaistu vuonna 1980 Charly Recordsin Oxford-merkillä sarjatunnuksella OX 73179 (C-kas.). Valmistus on lisensoitu Italiassa toimivalle Ariston-yhtiölle.
Levykannessa on lainaus kappaleesta "Tired and Sleepy":
"Well, I'm an Uptown Cat 
 I Live in a Crazy Pad. 
 I'm a Ladies' Man 
 A Smooth-talkin Dad."
Kappaleet

A-puoli
Two Blue Singin' Stars (Matthews)
Mr. Fiddle (Hall / Matthews)
Guilty Conscience (E. & H. Cochran)
Your Tomorrows Never Come (L. Hayes / S. Harper)
Fool's Paradise (E. & H. Cochran / J. Capehart)
Tired and Sleepy (E. & H. Cochran / J. Capehart)
Skinny Jim (E. Cochran / J. Capehart)
C'mon Everybody (E. Cochran / J. Capehart)
Cotton Picker (M. Deasey)
B-puoli
Guybo (E. Cochran / J. Capehart)
Strollin' Guitar (E. Cochran / J. Capehart)
Annie Has a Party (Jerry Capehart)
So Fine, Be Mine (M. Deasy / L. Necto)
What'd I Say (Ray Charles)
Milk Cow Blues (York)
Hallelujah! I Love Her So (Ray Charles)
Half Loved (R. Stanley / D. Fitzsimmons)
Tarton murre

Eteläviron (võro, seto, Mulgin murre ja Tarton murre sekä sammuneet Leivun murre, Lutsin murre ja Kraasnan murre) puhuma-alueet englanninkielisellä kartalla.
Tarton murre tai Tarton kieli on yksi eteläviron murteisiin kuuluvista murteista tai kielistä. 1500–1800-luvulla runsaasti käytetty eteläviron eli Tarton kirjakieli pohjautui tarton murteeseen.
Eteläviron murteiden tai kielten kehitys fennougristi Petri Kallion mukaan vironkielisessä puussa.
Tarton murteessa on huomattavia muoto-opillisia eroja verrattuna viron kirjakieleen. Esimerkiksi illatiivissa sanat saavat päätteekseen -de: pudelide (suom. 'puteliin', 'pulloon'), kun pohjoisvirossa eli virossa sana taipuu pudelisse. Tarton murteessa on myös astevaihtelullisesti vahvoja -i-monikkoja, kuten lehtist (vir. lehtedest, suom. 'lehdistä') ja tähtile (vir. tähtedele, suom. 'tähdille'). Tarton murteessa on myös suomen kieltä muistuttavia pronomineja. Niitä ovat sii (suom. 'siinä'), taa ('tämä') ja tuu ('tuo'). Virossa niitä vastaavat sanat see ('se') ja too ('tuo'). Äänteellisesti ja kieliopillisesti Tarton murre on lähempänä mulgin murretta kuin võron murretta, mutta sanastoltaan se on lähempänä võroa.
Tarton murteen levinneisyysalue on historiallisen Tartumaan eteläosassa Peipsijärvestä Võrtsjärveen kulkien mulgin ja võron murteiden viertä Latvian rajalle. Tarton murteen puhuma-ala on eteläviron murteiden tai kielten keskellä. Tarton murre jakautuu neljään paikallismurteiden alueeseen, joita ovat koillis-Tarton paikallismurteet eli pohjoisryhmä, johon kuuluvat Maarja, Kodavere ja Kavastu; itäryhmä, johon kuuluvat Võnnu ja Kambja; länsiryhmä, johon kuuluvat Rannu, Puhja ja Nõo sekä eteläryhmä, johon kuuluvat Otepää, Rõngu ja Sangaste. Näistä kaikista omaleimaisin on Otepään paikallismurre.
Tarton kaupunginmuuri

Tarton kaupunginmuurin säilynyt osa Vapauden puistokadun ja Magasinikadun välissä.
Tarton kaupunginmuurin säilynyt osa yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa.
Tarton kaupunginmuurin rakennusaika on tuntematon. Tartto on yksi kuudesta Viron kaupungista, joihin on keskiajalla rakennettu muuri. Kirjallisia tietoja muurista ei ole, ja se on tuhoutunut lähes täysin, ensin 1700-luvun alun vihollisuuksissa, sitten vuoden 1763 tulipalon jälkeen purettiin loput. Tietoja on siten saatavissa vain arkeologisesta näkökulmasta.
Toomemäen piispanlinnasta on ensimmäinen kirjallinen maininta vuodelta 1234. Tarton kaupunki syntyi vähitellen 1200-luvulla piispanlinnan alapuolelle. Piispanlinnaa ympäröi muuri ja vallihauta. Kaupunginmuurin pituus oli 2 145 metriä, ja siinä oli 27 tornia, joista yhdeksässä oli portti. Muuri alkoi piispanlinnan länsinurkasta, kiersi Toomemäen lännen ja pohjoisen kautta, laskeutui jokitasangolle ja kulki nykyisten katujen Lai ja Kroonuaia kohdalla kohti Emajokea. Sen jälkeen se kääntyi kaakkoon joen vartta ja kulki Magasinikatua ja Vapauden puistokatua kaakkoon Raatihuoneen torin poikki Poekadulle. Siellä muuri kääntyi lounaaseen ja jatkui piispanlinnan itäkulmaan saakka.
Asiakirjojen tuhoutumisen vuoksi kaupungin asemakaavasta on tietoja vasta 1600-luvulta, ja niiden perusteella tiedetään Tarton raatihuoneen myöhäiskeskiaikainen sijainti. Muurin rakennusaineena on käytetty kiveä, tiiliä ja tiilenkappaleita, maa-ainesta, ja kivien sitomiseen sekaan on kaadettu kalkkilaastia.
Muuri on kuvattu Tarton vaakunassa. Muurin viereen rakennettiin 1793 talo, Barclay de Tollyn talo, jota nykyisin usein sanotaan Tarton Pisan torniksi, sillä se kallistuu sille puolelle, jolta se tukeutuu paaluihin. Joen puolella taloa tukee kaupunginmuuri.
Tapio Kyöstilä

Tapio Urho Juhani Kyöstilä (1. kesäkuuta 1939 Helsinki – 19. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen muusikko. Hän oli Finntrion jäsen ja Yleisradiossa TV1:n äänisuunnittelija.
Kyöstilä oli Finntrion perustajajäsen ja ainoa joka oli mukana koko sen olemassaolon ajan. Hän lauloi tenoria ja soitti ja laulamisen lisäksi ideoi esiintymisasuja ja järjesteli keikkoja ja sponsoreita. Kun Vesa Nuotio ja Hannu Karlsson lähtivät yhtyeestä vuonna 1979, Finntrion luultiin olevan päätöksessä, mutta Kyöstilä kokosi sen uudelleen uusin jäsenin ja yhtye teki neljä albumia ja esiintyikin.
Kyöstilä on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Tatra KTNF6

| Tatra KTNF6/KTNF8 |
| --- | --- |
 KT6T Tallinnassa
Perustiedot
Valmistaja:  ČKD/MGB-Mittenwalder Gerätebau (KTNF6), ČKD/Alstom (KTNF8)
Lukumäärä:  48 (36 KTNF6 + 12 KT6T) 6 (KTNF8)
Valmistusvuodet:  1996–1998 (KTNF6) 2001–2007 (KT6T) 1999–2003 (KTNF8)
Istumapaikkoja:  54-58
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  65 km/h
Paino:  29,8 t
Vaunun pituus:  27 714 mm (KNF6),26554 mm (KTNF8)
Leveys:  2 200 mm
Korkeus:  3 400 mm
Raideleveys:  1 000 mm ,1067 mm
Telit:  2 + 1′1′ (KTNF6), 2 + 2′2′ (KTNF8)
Moottorin teho:  4x54 kW
Tatra KTNF6 on peruskorjattu KT4-tyypin nivelraitiovaunu, johon on lisätty matalattiainen väliosa. Näitä raitiovaunuja liikennöi Saksan Cottbusissa ja Schöneiche-Rüdersdorfin raitiotiellä sekä Viron Tallinnassa (KT6T). Samankaltaista KTNF8-muunnelmaa (tunnetaan myös nimellä KT4NF) käytetään Gerassa, Saksassa.
Näiden raitiovaunujen keskiosa on matalalattiainen ja vaunuissa on uudet sisätilat, istuimet ja ovet. Istumapaikkoja on 54-58 ja seisomapaikkoja 93-95.
Tyyppimerkintä koostuu seuraavista asioista:
K tarkoittaa nivelvaunua
T tarkoittaa moottorivaunua
NF tarkoittaa matalalattiaisuutta
6/8 kertoo vaunun akseleiden lukumäärän.
Aiheesta muualla

Tatra KTNF6:n tekniset tiedot sivustolta trampicturebook.de
Tatra KTNF8:n tekniset tiedot sivustolta trampicturebook.de
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tatra KTNF6
Käännös suomeksi
Tapio Kurki

Tapio Vilho Kustaa Kurki (s. 25. joulukuuta 1947 Ylihärmä) on suomalainen agronomi ja eläköitynyt järjestöjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Kurki syntyi maanviljelijä Orvo Ilmari Kurjen ja Laura Fredrika Kallion perheeseen. Hän avioitui 1973 erikoissairaanhoitaja Hellevi Kaarina Nevamäen kanssa. Ylioppilaaksi Kurki tuli Alahärmän yhteiskoulusta 1967 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta  1973. Hän oli kansakoulun opettajan viransijainen Perhossa 1969, maatalousharjoittelija, maataloustyöntekijä ja työnjohtaja Uppsalassa 1970–1971, Keski-Suomen maatalouskeskuksen harjoittelija 1972, Pirkanmaan maatalouskeskuksen taloussuunnittelu- ja kasvinviljelysagronomi 1973–1974, Oulun maatalouskeskuksen Kokkolan aluetoimiston kasvinviljelys- ja suunnitteluagronomi ja aluetoimiston päällikkö 1975–1985 ja Keski-Pohjanmaan maatalouskeskuksen, vuodesta 2005 ProAgria Keski-Pohjanmaa, johtaja 1985–2010. Kurjella oli työuransa aikana myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 2008.
Tapa Paha Tapa

Tapa Paha Tapa oli vuosina 1983–1986 toiminut helsinkiläinen synthpop-yhtye. Yhtyeen perustivat Nurmeksesta Helsinkiin muuttaneet Esa Hyvönen ja Otso Pakarinen, joka oli aikaisemmin soittanut syntetisaattoreita yhden singlen julkaisseessa Mojova Lisä -yhtyeessä. Tapa Paha Tapa teki vuonna 1983 singlen OHO!/Extend-levymerkille ja julkaisi kasettialbumin Aurinko. Yhtye teki myös nauhoituksia myös tämän jälkeen, mutta ne jäivät kokonaan julkaisematta. Tapa Paha Tapan musiikkiin vaikuttivat esimerkiksi Tangerine Dream, Kraftwerk ja Klaus Schulze.
Tapa Pahan julkaisuista on tullut harvainaisuuksia, ja yhtyettä pidetään yhtenä suomalaisen synthpopin uranuurtajista. Vuonna 2019 Svart Records julkaisi yhtyeen tuotannosta 25 kappaletta sisältävän kokoelman Aurinkoko.
Jäsenet

Mirja Nevalainen – laulu
Otso Pakarinen – syntetisaattorit
Jari Heikkinen – syntetisaattorit
Esa Hyvönen – rummut
Diskografia > Albumit

Aurinko (1983)
Diskografia > Singlet

”Mennyt maailma” / ”Vanha suola janottaa” (1983, OHO!/Extend Records)
Diskografia > Kokoelmat

Koko Elma 1984–1986 (2002,  Visual Power)
Aurinkoko (2019,  Svart Records)
Aiheesta muualla

Tapa Paha Tapa Suomen äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Tapa Paha Tapa Discogs-sivustolla
Söderköping

| Söderköping |
| --- | --- |
 Näkymä Söderköpingiin Ramunderbergetiltä.
 Söderköping
 Koordinaatit: 58°28′49″N, 16°19′21″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Söderköpingin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  4,02 km²
Väkiluku:  6 992
 – Väestötiheys:  1 739,3 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Söderköping on samannimisen Söderköpingin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 992 asukasta.
Söderköping oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Väestönkehitys

| Söderköpingin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 3 648 | 3 648 |
| 1965 | 1965 |    | 4 255 | 4 255 |
| 1970 | 1970 |    | 4 688 | 4 688 |
| 1975 | 1975 |    | 5 310 | 5 310 |
| 1980 | 1980 |    | 5 851 | 5 851 |
| 1990 | 1990 |    | 6 796 | 6 796 |
| 1995 | 1995 |    | 6 968 | 6 968 |
| 2000 | 2000 |    | 6 933 | 6 933 |
| 2005 | 2005 |    | 6 951 | 6 951 |
| 2010 | 2010 |    | 6 992 | 6 992 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Itä-Götanmaan läänin kuntien keskustaajamat
Tapio Kuula

| Tapio Kuula |
| --- | --- |
 Tapio Kuula vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1957 Virrat
Kuollut: 7. marraskuuta 2017 (60 vuotta) Espoo
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimitusjohtaja
Tapio Teuvo Kuula (19. toukokuuta 1957 Virrat – 7. marraskuuta 2017 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi vuoteen 2015 asti Fortumin toimitusjohtajana. Hän aloitti tehtävässä 1. toukokuuta 2009. Hän oli aiemmin työskennellyt Seinäjoen kaupungin energialaitoksella, Koillis-Pohjan Sähkössä, Jyllinkosken Sähkössä, Länsivoimassa ja Imatran Voimassa.
Kuula oli valmistunut sähkövoimatekniikan diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1980 ja taloustieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1981. Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Kuulan tekniikan kunniatohtoriksi vuonna 2008. Kuula oli myös toiminut Lappeenrannan teknillisen yliopiston hallituksen jäsenenä vuodesta 2009.
Kuulaa pidettiin asioihin perehtyvänä ja asiantuntevana strategina, jonka asema Fortumissa vahvistui, kun ammattijohtaja Mikael Lilius valittiin yhtiön johtoon. Kuulan Fortumin toimitusjohtajan tehtävän alkaessa hänestä oli sanottu, että "hän jos kuka voi onnistua".
Kuula jäi sairauslomalle maaliskuussa 2013, sillä häneltä löydettiin pahanlaatuisen kasvaimen etäpesäkkeitä. Töihin Kuula palasi marraskuun lopulla. Hän jäi sairauslomalle uudestaan joulukuussa 2014, kun syöpä uusiutui. Kuula jäi 1.2.2015 alkaen työkyvyttömyyseläkkeelle sairautensa vuoksi.
Hän kuoli pitkäaikaiseen sairauteen marraskuussa 2017.
Kuula oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Hän oli vuonna 2006 suurin Espoon kunnallisverojen maksaja.
Suurkaupungin yöt

| Suurkaupungin yöt> Night and the City |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Irwin Winkler
Käsikirjoittaja:  Richard Price
Perustuu:  Gerald Kershin romaaniin
Tuottaja:  Irwin Winkler Jane Rosenthal
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Tak Fujimoto
Leikkaaja:  David Brenner
Pääosat:  Robert De Niro Jessica Lange
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Penta Films Tribeca Productions
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:   11. lokakuuta 1992 New Yorkin elokuvajuhlat 16. lokakuuta 1992 New York City, New York  6. elokuuta 1993
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suurkaupungin yöt (engl. Night and the City) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Irwin Winklerin ohjaama yhdysvaltalainen neo-noir-tyylinen rikosdraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Robert De Niro ja Jessica Lange. De Niro ja Lange olivat viimeksi näytelleet yhdessä Martin Scorsesen ohjaamassa Cape Fear -elokuvassa (1991).
Suurkaupungin yöt on uudelleenfilmatisointi vuonna 1950 ilmestyneestä Jules Dassinin ohjaamasta film noir -elokuvasta Suurkaupungin laki, jonka pääosissa ovat Richard Widmark ja Gene Tierney. Molemmat elokuvat perustuvat Gerald Kershin samannimiseen romaaniin vuodelta 1938. Richard Price laati Suurkaupungin yöt -elokuvan käsikirjoituksen.
Juoni

Newyorkilainen huono ja epärehellinen asianajaja Harry Fabian (Robert De Niro) menettää hermonsa, kun hän häviää oikeudessa nyrkkeilybisneksissä työskentelevälle Ira "Boom Boom" Grossmanille (Alan King). Fabian päättää kostaa Grossmanille järjestämällä nyrkkeilyotteluita. Vaikka Fabian ei ymmärrä nyrkkeilystä mitään, hän saa tuekseen Boom Boomin Al-veljen (Jack Warden) ja viehättävän Helenin (Jessica Lange), joka tarjoilee Fabianin kantapaikassa. Helenistä tulee myös Harryn rakastajatar, joka unelmoi elämästä, jossa ei tarvitse olla surkean paikan tarjoilijana. Hankkiakseen rahaa unelmansa toteuttamiseen Fabian sekaantuu alamaailmaan ja uhmaa kaikkia: Helenin vaarallisesta ja petetystä entisestä miehestä lähtien aina paikalliseen mafiapomoon asti. Fabian uhmaa vääriä ihmisiä ja pian hän huomaa, että unelmasta muuttuu helposti pahin painajainen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert De Niro  | … |  Harry Fabian   |
|  Jessica Lange  | … |  Helen Nasseros   |
|  Alan King  | … |  Ira "Boom Boom" Grossman   |
|  Jack Warden  | … |  Al Grossman   |
|  Cliff Gorman  | … |  Phil Nasseros   |
|  Eli Wallach  | … |  Peck   |
|  Barry Primus  | … |  Tommy Tessler   |
|  Henry Milligan  | … |  Cotton   |
|  Regis Philbin  | … |  oma itsensä   |
Tuotanto

Alun perin Martin Scorsesen oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta vetäytyi sittemmin projektista. Scorsese oli palkannut käsikirjoittaja Richard Pricen laatimaan käsikirjoitusluonnoksen.
Suurkaupungin yöt -elokuvan kuvaukset alkoivat 4. marraskuuta vuonna 1991 ja päättyivät seuraavan vuoden 29. tammikuuta. Suurkaupungin yöt kuvattiin kokonaisuudessaan New Yorkissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Penta Films ja Robert De Niron Tribeca Productions.
Julkaisu ja vastaanotto

Suurkaupungin yöt sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa New Yorkin elokuvajuhlilla 11. lokakuuta vuonna 1992, jonka jälkeen elokuva sai oman ensi-iltansa 16. lokakuuta 1992 New Yorkissa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 23. lokakuuta 1992. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 6. elokuuta vuonna 1993. 20th Century Fox toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa vuonna 1992. Suurkaupungin yöt tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuonnaan 6 202 756 dollaria.
Ilmestyessään Suurkaupungin yöt sai kriitikoilta myönteisen vastaanoton, ja he kehuivat näyttelijöiden roolisuorituksia. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuvalla on "tuore" 67:n prosentin arvosana, joka perustuu kahteentoista arvosteluun.
Suurkaupungin yöt julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 21. huhtikuuta vuonna 1993. DVD:nä elokuva julkaistiin muun muassa 7. kesäkuuta vuonna 2004. Suomessa elokuva julkaistiin DVD:lle 21. syyskuuta vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Suurkaupungin yöt TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Suurkaupungin yöt Rotten Tomatoesin sivuilla (englanniksi)
Suurkaupungin yöt Box Office Mojossa (englanniksi)
Tapio Korpela

Tapio Johannes Korpela (23. syyskuuta 1928 Kauvatsa – 1. joulukuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja maa- ja metsätalousministeriön metsäosaston ylijohtaja.
Henkilöhistoria

Tapio Korpelan vanhemmat olivat maanviljelijä Väinö Onni Korpela ja Johanna Vilhelmiina Haanpää ja puoliso vuodesta 1955 Ritva Sinikka Pengerkoti. Korpela tuli ylioppilaaksi 1948 ja valmistui metsänhoitajaksi 1958 ja lainopin kandidaatiksi 1962. Hän oli Suomen Comandita -yhtiön hankintametsänhoitaja 1954–1957 ja Metsäntutkimuslaitoksen tilapäinen tutkija 1957–1959, vt. assistentti 1959–1960 ja vt. kamreeri 1960–1961. Maatalousministeriön ylimääräinen esittelijä Korpela oli 1961–1966, metsätoimiston päällikkö vuodesta 1966 ja maa- ja metsätalousministeriön metsäosaston päällikkö ja ylijohtaja vuodesta 1973. Eläkkeelle Korpela jäi 1993.
Julkaisuja

Tutkimuksia ohutpuun kuorintahäviöstä rumpukuorinnassa, 1957, Paavo Aro, Tapio Korpela
Tutkimuksia koivuselluloosapuun kuorintahäviöstä, 1957, Paavo Aro, Tapio Korpela
Halkojen pino- ja kiintomitasta ennen ja jälkeen pilkkomisen, 1958
Tutkimuksia kuusiohutpuun ja koivupaperipuun kuorimishäviöstä, 1958, Paavo Aro, Tapio Korpela, Pentti Nisula
Neuvostoliiton metsätalous, 1981
Aiheesta muualla

In memoriam: Tapio Korpela, 2009, Sivonen, Sampsa, Metsänhoitaja, 59(2009):1, s. 46
TIROS-1

| TIROS-1 |
| --- | --- |
 TIROS-1 Satelliitin malli
COSPAR ID:  1960-002B
Ohjelma:  TIROS-ohjelma
Organisaatio:  NOAA
Valmistaja:  NASA / RCA
Tehtävätyyppi:  Ilmakehätutkimus
Laukaisu:  1. huhtikuuta 1960 Cape Canaveral AFS
Laukaisualus:  Thor-Able
Tehtävän kesto:  78 vrk
Massa:  122,5 kg
Kiertorata
Viitejärjestelmä:  Maakeskeinen
Kiertorata:  LEO
Isoakselin puolikas:  6 955,2 km
Eksentrisyys:  0,05201
Inklinaatio:  48°
Kiertoaika:  99 min
Ensimmäinen avaruudesta otettu televisiokuva Maasta.
TIROS 1 (tai TIROS-I) oli maailman ensimmäinen sääsatelliitti. Se oli ensimmäinen TIROS-satelliittien sarjasta. Se suunniteltiin testaamaan tekniikoita, joilla saataisiin kiertoradalta otettua televisiokuvaa maapallon säätiloista. Satelliitti laukaistiin 1. huhtikuuta 1960 Floridan Cape Canaveralista. Vaikka satelliitti oli toimintakykyinen vain 78 päivää, se oli paljon onnistuneempi kuin Vanguard 2 esiteltäessä satelliittien hyödyllisyyttä ilmakehän olosuhteiden tarkkailuun avaruudesta.
120 kilogramman painoiseen avaruusalukseen oli asennettu kaksi televisiokameraa. Mukanaan oli kaksi magneettinauhatallenninta, joihin voitiin tallentaa valokuvia satelliittiin ollessa tietoliikenneyhteyksien ulkopuolella. Satelliitin käyttämä virta saatiin akuista, joita latasi 9200 aurinkopaneelia.
Aiheesta muualla

Lyhyt TIROS-1 satelliittivideo
1960-002B, the NSSDC ID for TIROS-1 from the NASA website
The Smithsonian National Air & Space Museum Exhibition List (Arkistoitu – Internet Archive)
TI Advanced Scientific Computer

| Advanced Scientific Computer |
| --- | --- |
Valmistaja:  Texas Instruments
Kehittäjä:  Texas Instruments
Tyyppi:  supertietokone
Advanced Scientific Computer (ASC) on Texas Instrumentsin (TI) kehittämä vektorisuorittimia käyttävä supertietokone. Tietokoneen suunnittelu alkoi vuonna 1966.
Tietokone oli mm. Naval Research Laboratoryn käytössä virtausdynamiikan laskennassa.
Aiheesta muualla

Dokumentaatiota bitsavers.org-palvelussa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
TIR

TIR-kilpi
TIR eli Transport International Routier on rahtiliikenteessä käytetty lyhenne Ranskassa tehdystä yleissopimuksesta, jonka tavoitteena on tavaroiden keskeytyksetön kuljettaminen maiden välillä samalla, kun kauttakulkumaan tulliviranomaisille suodaan maksimaaliset turvatakuut. Käytännössä TIR-merkityt kuljetukset siis ohittavat normaalit tullimuodollisuudet. Tämä nopeuttaa ja helpottaa kansainvälistä tavaraliikennettä.
TIR-yleissopimus

TIR-carnet'isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskeva tulliyleissopimus tehtiin Genevessä 14. marraskuuta 1975. Maantiekulkuneuvoilla tapahtuvaa kuljetusmenettelyä varten luotiin säännöksiä kansainvälisen kauppavaihdon yhdenmukaisuuden kehittämiseksi.
Tasapainopalkka

Taloustieteessä tasapainopalkka tarkoittaa palkkatasoa, jolla työntekijöistä ei ole pulaa eikä ylitarjontaakaan. Liian korkealla palkalla kaikki työntekijät eivät työllisty ja liian matalalla palkalla halukkaita työntekijöiden ottajia (työnantajia) olisi enemmän kuin työntekijöitä on tarjolla.
Ammattiliittoilla on tapana asettaa palkat yli työn tasapainohinnan, koska liittojen sisäpiiriläisenemmistö hyötyy tällaisesta ulkopiiriläisten jäädessä työttömiksi palkankorotuksen vuoksi. Tämä työttömyys on siis ”tahdonvastaista” työttömien mutta ”vapaaehtoista” ammattiliiton näkökulmasta.
Taufik Hidayat

Taufik Hidayat maaliskuussa 2011.
Taufik Hidayat (s. 10. elokuuta 1981 Bandung) on indonesialainen sulkapalloilija, jota pidetään lajin yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista pelaajista. Hän on luonut huomattavan kansainvälisen uran, joka huipentui kultamitalin voittoon kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa sekä maailmanmestaruuteen vuonna 2005 Anaheimissa Yhdysvalloissa.
Kesällä 2013 Hidayat ilmoitti päättävänsä uransa.
Aiheesta muualla

Hidayatin profiili Kansainvälisen Sulkapalloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)