stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen väestö
Väestön kehitys > Venäjän vallan ajasta 1900-luvulle

Suomen sodan jälkeen vuonna 1811 Suomen alueen väkiluvuksi laskettiin noin miljoona vuonna 1811. Suomen alueella asui noin kaksi miljoonaa henkilöä vuonna 1879, kolme miljoonaa henkilöä vuonna 1912, neljä miljoonaa vuonna 1950 ja viisi miljoonaa vuonna 1991.
1800-luvulla Suomen väestö alkoi kasvamaan ennennäkemättömän voimakkaasti, mutta toisaalta väestönkasvua hillitsivät tartuntataudit, kuten kolera, 1860-luvun Suuret nälkävuodet sekä 1900-luvulle siirryttäessä myös korkea siirtolaisuus ulkomaille eli maastamuutto. Suurin Suomen historian tunnettu väestötappiovuosi oli 1868, jolloin väestö väheni noin 96 000 henkilöllä nälänhädän ja tautien takia.
Ikäluokat kasvoivat 1930-luvulla 60 000 lapsesta yli 75 000 lapseen, mutta ne pienenivät jyrkästi sotavuosina, ja kasvoivat jälleen sodan jälkeen vuoteen 1949 asti. Syntyvyys oli vuosina 1930–1949 selvästi sidoksissa talouden ja elintason kehitykseen. Sodanjälkeistä vauvabuumia vahvistivat asutustoiminta ja jälleenrakennus. Viimeisimmät väestötappiovuodet ovat olleet 1969 ja 1970, jolloin suomalaisia muutti joukoittain Ruotsiin.
Väestön kehitys > 1900-luvun maastamuutto

Viimeisen sadan vuoden aikana noin miljoona suomalaista on muuttanut ulkomaille. Yhdysvaltoihin lähdettiin jo 1600-luvulla, myöhemmin houkuttelivat myös Kanada, Australia, Venäjä, Ruotsi ja Norja. Ruotsiin lähdettiin parempipalkkaisiin töihin etenkin 1960- ja 1970-luvuilla. Vasta 1980-luvulta alkaen Suomeen on muuttanut enemmän ihmisiä kuin Suomesta pois.
Väestön kehitys > Maahanmuutto Suomeen

Maahanmuuttajien osuus väestöstä on Suomessa Euroopan unionin maiden pienimpiä, vaikka se onkin noussut merkittävästi viimeisen 20 vuoden aikana. Tilastokeskuksen väestötietojen mukaan Suomen luonnollinen väestönlisäys kääntyi vuositasolla negatiiviseksi vuonna 2016. Nettomaahanmuuton oletetaan kuitenkin pitävän väestönkasvua yllä vielä tämänkin jälkeen. Esimerkiksi vuoden 2022 alkupuoliskolla Suomen väestö kasvoi pääosin maahanmuuton takia.
Tilastokeskuksen vuoden 2021 ennusteen mukaan suomen väestön lukumäärä kääntyy laskuun vuonna 2034. Vuonna 2027 lähes joka toisen (43,3 %) 35–64-vuotiaan espoolaisen arvioidaan olevan vieraskielinen. Espoossa vieraskielisten määrä nousee ennusteen mukaan 30 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä.
Vuonna 2021 Yleisradio uutisoi, että aluekehittämisen konsulttitoimiston MDI:n väestöennusteen mukaan Suomen väestönkasvu perustuu tulevaisuudessa täysin vieraskielisten määrän kasvuun. MDI:n mukaan vieraskielinen väestö kasvaa Suomessa puolella miljoonalla ihmisellä vuoteen 2040 mennessä. Maahanmuuttajataustaisten kuolleisuus on vähäistä, koska he ovat iältään nuorempia ja syntyvyyskin on suurempaa kuin kantaväestöllä. Vieraskielisiä on ennusteiden mukaan vuonna 2040 noin 900 000, kun heitä oli vuonna 2021 noin 400 000. Suomen syntyvyys laski vuonna 2023 samalle tasolle kuin 1800-luvun pahimpana nälkävuotena. Siitä huolimatta väestö kasvoi Suomessa yli 40 500 asukkaan verran maahanmuutosta johtuen. Vuonna 2023 niin sanottu luonnollinen väestönmuutos, eli syntyneiden ja kuolleiden erotus, laski koko maan väkilukua noin 18 000 ihmisen verran, kun vielä vuonna 2020 lasku oli puolet vuoden 2023 lukemasta, noin 9 000. Vuonna 2023 Suomessa kuolemia kirjattiin toiseksi eniten sitten sotavuosien ja syntyvyys taas lähti jälleen laskuun koronaviruspandemian aikaisen kasvun jälkeen. Vuoden 2023 aikana Suomeen muuttikin ennakkotietojen mukaan lähes 72 000 ihmistä. Etenkin ukrainalaisia muutti viime vuonna Suomeen aiempaa enemmän. Osa kasvusta saattaa olla myös aiemmin tilapäisen suojelun nojalla oleskeluluvan saaneita ukrainalaisia, jotka ovat myöhemmin hakeneet kotikuntaa Suomesta. Myös srilankalaisten ja bangladeshilaisten määrä kasvoi, Venäjän kansalaisia taas muutti Suomeen aiempaa vähemmän.
Vuoden 2023 syksyllä Helsingin kaupunginkanslia arvioi, että vieraskielisen väestön määrän ennakoidaan kaksinkertaistuvan Uudellamaalla vuoden 2040 loppuun mennessä. Ennusteen mukaan vuonna 2030 Uudenmaan alueella on jo lähes 400 000 vieraskielistä asukasta, vuonna 2040 jo 561 600. Vuoden 2021 lopussa vieraskielisiä oli Uudellamaalla 265 000 henkeä.
Väestön kehitys > Suomen väkiluvun lasku

Aikaisemmin arveltiin, että Suomen väkiluku tulee laskemaan vuoteen 2050 mennessä jopa 100 000 henkilöllä. Väkiluvun väheneminen vaikuttaa merkittävästi huoltosuhteeseen eli työllisten määrään suhteessa työttömiin, sillä väestö ikääntyy. Vuoden 2024 lopulla julkistetun Tilastokeskuksen ennusteen mukaan Suomen väkiluku nousee 6,6 miljoonaan vuoteen 2075 mennessä. Taustalla muuttuneessa ennusteessa on se, että Suomeen ulkomailta muuttaneiden määrä on kasvanut rajusti parissa vuodessa, erityisesti Aasiasta. Vuodesta 2016 lähtien Suomen väestö on kasvanut vain maahanmuuton ansiosta, ja vuodesta 2022 alkaen Suomeen on muuttanut enemmän ihmisiä kuin maassa on syntynyt. Suomen muuttovoitto olisi ennusteessa vuositasolla 40 000 ja 52 000 henkilön välillä.
Kirjallisuutta

Koskinen, Seppo ym. (toim.): Suomen väestö.  Helsinki:  Gaudeamus, 2007.  ISBN 978-951-662-963-9
Pentikäinen, Juha & Hiltunen, Marja (toim.): Suomen kulttuurivähemmistöt.  (Pohjautuu teokseen Cultural minorities in Finland: An overview towards cultural policy, 1995. Suomen Unesco-toimikunnan julkaisuja 72)  Helsinki:  Suomen Unesco-toimikunta, 1997.  ISBN 951-53-1699-5
Aunesluoma, Juhana; Heikkonen, Esko; Ojakoski, Matti (2006). Lukiolaisen yhteiskuntatieto. WSOY.
Vaittinen, Risto & Vanne, Reijo: Väestörakenne ja Suomen talouskehitys. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 2015, 111(3). vsk, s. 396-415.  Artikkelin verkkoversio.
Parkkinen, Pekka: Sadantuhannen vuosiluokista suuriin ikäluokkiin. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 1994, 90(4). vsk, s. 531–536.  Artikkelin verkkoversio.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Reaaliaikainen väkiluku sivulta https://dvv.fi
Suomen väestöä koskevat tilastot Tilastokeskuksen sivuilla
Findikaattori – Väestön ikärakenne
Findikaattori – Väestön ikärakenteen kehitys vuodesta 1865
Yhteenveto suomalaisten mm. koulutus- ja tulotasoista 1940-2000 Yle, 2016
| n k  Artikkelit Suomesta |
| --- | --- |
Historia:  Suomen asutushistoria  Suomen esihistoria  Ruotsin vallan aika Suomessa  Suomen suuriruhtinaskunta  Itsenäisen Suomen historia  Suomen sotahistoria 
Maantiede:  Geologia  Ilmasto  Joet  Järvet  Kansallispuistot  Kaupungit  Kaupunkialueet Helsinki  Tampere  Turku  Oulu  Jyväskylä  Kunnat  Linnut  Luonto  Luonnonsuojelualueet  Läänit  Maakunnat Ahvenanmaa  Metsät  Nisäkkäät  Saaret  Taajamat  Ääripisteet 
Hallinto:  Asevoimat NATO  Eduskunta  Hallinnolliset alueet  Ihmisoikeudet  Korruptio  Laki  Oikeusjärjestelmä  Perustuslaki  Poliisi  Politiikka  Presidentti  Puolueet  Pääministeri  Ulkopolitiikka  Vaalit  Valtioneuvosto  Valtion talousarvio 
Talous:  Eläkejärjestelmä  Energia  Liikenne  Maatalous  Matkailu  Meriteollisuus  Metsätalous  Keskuspankki  Pörssi  Teollisuus  Tiede  Tulopolitiikka  Valtionyhtiöt  Verotus  Viestimet  Yrittäjyys 
Yhteiskunta:  Hyvinvointi  Ihmiskauppa  Ilmastonmuutos  Kielet Suomi  Ruotsi  Pohjoissaame  Inarinsaame  Koltansaame  Karjala  Koulutus  Naiset  Prostituutio  Rikollisuus  Sensuuri  Siirtolaisuus  Suomalaiset  Terveydenhoito  Uskonto  Väestö 
Kulttuuri:  Arkkitehtuuri  Elokuva  Itsenäisyyspäivä  Juhlapäivät  Kansallislaulu  Kansanperinne  Kansallissymbolit  Keittiö  Kirjallisuus Kalevala  Lippu  Maailmanperintökohteet  Musiikki  Mytologia  Sauna  Taide  Urheilu  Valokuvaus  Vaakuna 
Suomen väestöpyramidi 2020.
Vaalealla värillä yksikielisesti suomenkieliset kunnat, rannikon kaksikieliset kunnat turkoosilla (suomi enemmistökielenä) ja sinisellä (ruotsi enemmistökielenä) sekä yksikielisesti ruotsinkielinen Ahvenanmaa tummansinisellä. Punaisella kunnat, joissa saamelaiskielillä on virallinen asema.
15 vuotta täyttäneiden suomalaisten koulutusaste vuonna 2013.
The Beekeeper (elokuva)

| The Beekeeper |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Ayer
Käsikirjoittaja:  Kurt Wimmer
Tuottaja:  Bill Block   Jason Statham   David Ayer   Chris Long   Kurt Wimmer
Säveltäjä:  Dave Sardy   Jared Michael Fry
Kuvaaja:  Gabriel Beristain
Leikkaaja:  Geoffrey O'Brien
Lavastaja:  Ben Munro
Erikoistehosteet:  Gergö Bajczár   Simon Cockren
Pääosat:  Jason Statham   Emmy Raver-Lampman   Josh Hutcherson   Bobby Naderi   Phylicia Rashād   Jeremy Irons
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer   Miramax   Cedar Park Entertainment   Punch Palace Productions
Levittäjä:  Amazon MGM Studios   Sky
Ensi-ilta:   2024-1-1212. tammikuuta 2024  
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 miljonaa dollaria
Tuotto:  152 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Beekeeper on yhdysvaltalainen toimintaelokuva vuodelta 2024. Sen on ohjannut David Ayer ja käsikirjoittanut Kurt Wimmer. Pääosissa nähdään Jason Statham, Emmy Raver-Lampman, Josh Hutcherson, Bobby Naderi, Phylicia Rashād ja Jeremy Irons. Elokuva kertoo entisestä erikoisjoukkojen miehestä, joka lähtee kostoretkelle naapurinsa puolesta. Elokuvan ovat tuottaneet Metro-Goldwyn-Mayer ja Miramax. Sen ensi-ilta oli 12. tammikuuta 2024.
Juoni

Elokuva kertoo Beekeeper-nimisistä erikoisjoukoista eläköityneestä Adamista (Jason Statham). Adam elää rauhallista elämää mehiläishoitajana. kun hänen naapurinsa joutuu huijauksen kohteeksi. Adam alkaa selvittää juttua. Hän saa selville korkealle ulottuvan salaliiton ja päättää ryhtyä toimeen valtaa pitäviä vastaan. Elokuvan teemana on kosto.
Näyttelijät

Jason Statham – Adam Clay
Emmy Raver-Lampman – erikoisagentti Verona Parker
Josh Hutcherson – Derek Danforth
Bobby Naderi – erikoisagentti Matt Wiley
Phylicia Rashād – Eloise Parker
Jeremy Irons – Wallace Westwyld
Minnie Driver – johtaja Janet Harward
David Witts – Mickey Garnett
Michael Epp – Pettis
Taylor James – Lazarus
Jemma Redgrave – presidentti Jessica Danforth
Enzo Cilenti – Rico Anzalone
Megan Le – Anisette
Don Gilet – apulaisjohtaja Prigg
Vastaanotto

Elokuva on ollut menestys kaupallisesti. Se on tuottanut 152 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti syyskuuhun 2024 mennessä. Tästä 66 miljoonaa on Yhdysvalloista. Elokuva sai kriitikoilta pääosin keskinkertaisia arvioita. Arvosteluja keräävällä Metacritic-sivustolla sen pisteet ovat 54/100.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
The Beekeeper Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Carel Struycken

Carel Struycken
Carel Struycken (s. 30. heinäkuuta 1948 Haag, Alankomaat) on näyttelijä, joka esiintyy elokuvissa, televisiosarjoissa sekä teatterissa. Hän on poikkeuksellisen pitkä, 213 cm, ja siksi hän on yleensä päässyt näyttelemään mm. komediarooleissa (esimerkiksi The Addams Family – Perhe Addams -elokuvassa hovimestari Lurchina).
Twin Peaks -televisiosarjassa Struycken esiintyy arvoituksellisia neuvoja antavana Jättiläisenä. Hän palasi Jättiläisen rooliin vuonna 2017 esitetyllä kolmannella tuotantokaudella Twin Peaks: The Return,  jonka lopputeksteissä hahmoon viitataan jonolla kysymysmerkkejä.
Struycken asui nuoruudessaan Curaçaolla. Hänellä on akromegalia.
Mike Judge

| Mike Judge |
| --- | --- |
 Judge vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1962 (ikä 62)  Guayaquil, Ecuador
Ammatti:  Animaattori käsikirjoittaja ohjaaja
Lapset:  Julia Evelyn Judge Lily Marie Judge Charles Michael Judge (s. 2007)
Michael Craig ”Mike” Judge (s. 17. lokakuuta 1962 Guayaquil, Ecuador) on yhdysvaltalainen animaattori, käsikirjoittaja, animaatio-ohjaaja, Emmy-palkittu tuottaja ja ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten luomistaan animaatiosarjoista Beavis ja Butt-head sekä Kukkulan kuningas. Hän on myös ohjannut ja käsikirjoittanut elokuvat Beavis and Butt-Head Do America (1996), Konttorirotat (1999), Idioluutio (2006) ja Extract (2009).
Elämäkerta

Judge syntyi Ecuadorissa, mutta kasvoi Albuquerquessa, New Mexicossa, jossa hän kävi St. Pius X High Schoolia. Judgen isä Jim Judge oli antropologi ja äiti Margaret Blue opettaja ja kirjastonhoitaja. Judge valmistui Kalifornian yliopistosta San Diegossa vuonna 1985.
Judge asuu Austinissa, Texasissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mike Judge Wikimedia Commonsissa
Mike Judge Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

32. yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Ruotsin Göteborgissa 1.–3. maaliskuuta 2013. Kilpailupaikkana toimi Scandinavium-halli.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Jimmy Vicaut | 6,48 WL |  James Dasaolu | 6,48 WL |  Michael Tumi | 6,52 |
| 400 m |  Pavel Maslák | 45,66 EL, NR |  Nigel Levine | 46,21 SB |  Pavel Trenihin | 46,70 |
| 800 m |  Adam Kszczot | 1.48,69 |  Kevin López | 1.49,31 |  Mukhtar Mohammed | 1.49,60 |
| 1 500 m |  Mahiedine Mekhissi-Benabbad | 3.37,17 |  İlham Tanui Özbilen | 3.37,22 SB |  Simon Denissel | 3.37,70 PB |
| 3 000 m |  Hayle İbrahimov | 7.49,74 |  Juan Carlos Higuero | 7.50,26 |  Ciarán Ó Lionáird | 7.50,40 PB |
| 60 m aj |  Sergei Šubenkov | 7,49 WL |  Paolo Dal Molin | 7,51 NR |  Pascal Martinot-Lagarde | 7,53 =PB |
| 4×400 m |  Iso-Britannia Michael Bingham Richard Buck Nigel Levine Richard Strachan | 3.05,78 |  Venäjä Pavel Trenihin Juri Trambovetski Konstantin Svetškar Vladimir Krasnov | 3.06,96 |  Tšekki Daniel Němeček Josef Prorok Petr Lichý Pavel Maslák | 3.07,64 |
| Korkeushyppy |  Sergei Mudrov | 235 PB |  Aleksei Dmitrik | 233 |  Jaroslav Bába | 231 SB |
| Seiväshyppy |  Renaud Lavillenie | 601 WL |  Björn Otto | 576 |  Malte Mohr | 576 |
| Pituushyppy |  Aleksandr Menkov | 831 WL, PB |  Michel Tornéus | 829 NR |  Christian Reif | 807 |
| Kolmiloikka |  Daniele Greco | 17,70 WL |  Ruslan Samitov | 17,30 PB |  Aleksei Fjodorov | 17,12 PB |
| Kuulantyöntö |  Asmir Kolašinac | 20,62 SB |  Hamza Alić | 20,34 PB |  Ladislav Prášil | 20,29 |
| Seitsenottelu |  Eelco Sintnicolaas | 6372 WL, NR |  Kévin Mayer | 6297 PB |  Mihail Dudaš | 6099 NR |

WR: maailmanennätys | AR: maanosan ennätys | NR: kansallinen ennätys | CR: kilpailujen ennätys | WL: maailman kauden kärkitulos | EL: Euroopan kauden kärkitulos | kkk: kauden kotimainen kärkitulos | PB: oma ennätys | SB: kauden paras
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Marija Rjemjen | 7,10 =PB |  Myriam Soumaré | 7,11 |  Ivet Lalova | 7,12 PB |
60 m: Kilpailun alun perin voittanut Bulgarian Tezdžan Naimova (7,10) hylättiin syyskuussa 2013 hänen kilpailujen aikana antamansa dopingnäytteen varmistuttua positiiviseksi.
| 400 m |  Perri Shakes-Drayton | 50,85 WL, PB |  Eilidh Child | 51,45 PB |  Moa Hjelmer | 52,04 NR |
| 800 m |  Natalija Lupu | 2.00,26 SB |  Jelena Kotulskaja | 2.00,98 |  Maryna Arzamasava | 2.01,21 SB |
| 1 500 m |  Abeba Aregawi | 4.04,47 |  Isabel Macías | 4.14,19 |  Katarzyna Broniatowska | 4.14,30 |
| 3 000 m |  Sara Moreira | 8.58,50 |  Corinna Harrer | 9.00,50 |  Fionnuala Britton | 9.00,54 |
| 60 m aj |  Alina Talai | 7,94 =SB |  Veronica Borsi | 7,94 NR, PB |  Derval O’Rourke | 7,95 SB |
60 m aj: Kilpailun alun perin voittanut Turkin Nevin Yanıt (7,89) hylättiin myöhemmin dopingin vuoksi.
| 4×400 m |  Iso-Britannia  Eilidh Child  Shana Cox  Christine Ohuruogu  Perri Shakes-Drayton | 3.27,56 WL, NR, CR |  Venäjä  Olga Tovarnova  Tatjana Veškurova  Nadežda Kotljarova  Ksenija Zadorina | 3.28,18 |  Tšekki  Denisa Rosolová  Jitka Bartoničková  Lenka Masná  Zuzana Hejnová | 3.28,49 |
| Korkeushyppy |  Ruth Beitia | 199 SB |  Ebba Jungmark | 196 =PB |  Emma Green Tregaro | 196 SB |
| Seiväshyppy |  Holly Bleasdale | 467 |  Anna Rogowska | 467 SB |  Anželika Sidorova | 462 PB |
| Pituushyppy |  Darja Klišina | 701 WL |  Éloyse Lesueur | 690 NR |  Erica Jarder | 671 PB |
| Kolmiloikka |  Olha Saladuh’a | 14,88 WL, NR |  Irina Gumenjuk | 14,30 |  Simona La Mantia | 14,26 SB |
| Kuulantyöntö |  Christina Schwanitz | 19,25 |  Alena Kopets | 18,85 |  Chiara Rosa | 18,37 |
Kuulantyöntö: Alun perin hopealle sijoittunut Venäjän Jevgenija Kolodko (19,04 m) hylättiin myöhemmin dopingin vuoksi.
| Viisiottelu |  Antoinette Nana Djimou Ida | 4666 |  Jana Maksimava | 4658 PB |  Hanna Melnytšenko | 4608 |

WR: maailmanennätys | AR: maanosan ennätys | NR: kansallinen ennätys | CR: kilpailujen ennätys | WL: maailman kauden kärkitulos | EL: Euroopan kauden kärkitulos | kkk: kauden kotimainen kärkitulos | PB: oma ennätys | SB: kauden paras
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Venäjä | 4 | 6 | 3 | 13 |
| 2. |  Ranska | 4 | 3 | 2 | 9 |
| 3. |  Iso-Britannia | 4 | 3 | 1 | 8 |
| 4. |  Ukraina | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 5. |  Espanja | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 6. |  Italia | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 6. |  Ruotsi | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 8. |  Saksa | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 9. |  Valko-Venäjä | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 10. |  Puola | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 11. |  Tšekki | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 12. |  Serbia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 13. |  Alankomaat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13. |  Azerbaidžan | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13. |  Portugali | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16. |  Bosnia ja Hertsegovina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 16. |  Turkki | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 18. |  Irlanti | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 19. |  Bulgaria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 26 | 26 | 26 | 78 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 Wikimedia Commonsissa
Virallinen kisasivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (ruotsiksi)
| n k Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1934 1938 1946 1950 1954 1958 1962 1966 1969 1971 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 2002 2006 2010 2012 2014 2016 2018 2020 2022 2024
Sisäradat: 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1992 1994 1996 1998 2000 2002 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2021 2023
Tri Mabusen testamentti

| Tri Mabusen testamentti> Das Testament des Dr. Mabuse |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:   Fritz Lang  Thea von Harbou 
Tuottaja:   Fritz Lang  Seymour Nebenzahl 
Säveltäjä:  Hans Erdmann
Kuvaaja:   Karl Vash  Fritz Arno Wagner 
Leikkaaja:  Lothar Wolff
Pääosat:   Rudolf Klein-Rogge  Otto Wernicke  Oscar Beregi Sr. 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Saksa
Tuotantoyhtiö:  Nero-Film
Levittäjä:  Nero-Film AG Netflix
Ensi-ilta:  1933  1953-10-99. lokakuuta 1953 (Suomi)  
Kesto:  122 min
Alkuperäiskieli:  saksa
Edeltäjä:  Tri Mabuse – ihmispeto
Seuraaja:  Mabusen 1000 silmää
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tri Mabusen testamentti (Das Testament des Dr. Mabuse) on Fritz Langin ohjaama saksalainen rikoselokuva vuodelta 1933. Se oli Langin viimeinen elokuva Saksassa ennen maasta pakenemistaan. Se perustuu Norbert Jacquesin romaaniin, jonka pohjalta Thea von Harbou ja Lang tekivät käsikirjoituksen. Elokuva on toinen elokuva Langin Tri. Mabuse -sarjasta. Mabusen roolia esitti ensimmäisen Mabuse-elokuvan tavoin Rudolf Klein-Rogge.
Tri Mabusen testamentti piti tulla ensi-iltaan 24. maaliskuuta 1933. Edellisenä päivänä ilmoitettiin kuitenkin, että elokuvan pitäisi vielä läpäistä Saksan sensuuriviranomaisten tarkastus. Seuraavana päivänä ensi-iltaa viivästyttiin teknisiin syihin vedoten, ja elokuvan tilalla esitettiin propagandaelokuvaa Blutendes Deutschland ("Vertavuotava Saksa"). Maaliskuun 29. päivänä Saksan sensuuriviranomaiset ilmoittivat, että elokuva kielletään kokonaan. Kieltämisen syynä oli "uhka laille ja järjestykselle sekä julkiselle turvallisuudelle". Vaikka Tri Mabusen testamentti kiellettiin Saksassa, se sai ensi-iltansa Budapestissa jo maaliskuun lopulla ja huhtikuussa Wienissä ja muualla saksankielisillä alueilla Saksan ulkopuolella.
Elokuvasta tehtiin kaksi versiota, joista toinen suunnattiin Ranskan markkinoille, ja tehtiin ranskaksi. Ensimmäisten äänielokuvien aikana kahden elokuvan kuvaaminen oli halvempaa kuin jälkikäteen tehty dubbaaminen tai tekstitysten luominen. Ranskalaisessa versiossa käytettiin pääasiassa ranskalaisia näyttelijöitä, ja se oli jonkin verran lyhempi kuin saksankielinen versio.
Elokuvan perusjuoni on yksinkertainen: tohtori Mabuse on kuollut mielisairaalassa, mutta hänen ennen kuolemaansa töhertämänsä älyttömät paperilaput, "Tohtori Mabusen testamentti" otetaan maailmanvaltaan pyrkivän uuden rikollisen järjestön pyhimmäksi ohjenuoraksi. Lopputulos päättyy kaiken, myös näiden papereiden, tuhoon.
Natsit tulkitsivat tämän ajatuksen selväksi herjaksi, joka kohdistui Hitlerin teokseen Mein Kampf joten kieltoreaktio oli selvä.
"Halusin tehdä vertauskuvallisen teoksen Hitlerin terrorimenetelmistä. Paljastaa natsiteorian, jonka mukaan ’uuteen järjestykseen’ päästään vain tuhoamalla kaikki mikä on arvokasta ihmiselle. - Fritz Lang (1943)"
Suomessa elokuva oli Valtion filmitarkastamon kokonaan kieltämä vuodesta 1933 aina vuoteen 1953 asti. Sensuurista vapauduttuaan elokuva sai Suomen ensi-iltansa 9.10.1953.
Viron kulttuuri

Kalevin poika Glehnin puistossa.
Viron tasavallan alue ja virolaiset ihmiset muodostavat kulttuurin, joka liittyy läheisesti historiaan ja luontoon. Useat erilaiset kulttuurivaikutteet ovat muovanneet Virosta sellaisen kuin se on. Muinaisajan heimot ja niiden välinen kommunikaatio ovat virolaisuuden ja viron kielen perusta.
Pullin kylä on Viron vanhin tunnettu ihmisasutus. Arkeologit ovat löytäneet kulttuurihistoriallisesti merkittäviä esineitä myös Kundan kaupunkialueen lähistöltä. Kansankulttuuri Virossa voi siis paikoitellen olla jopa tuhansia vuosia vanhaa.
Ennen vanhaan virolaiset olivat paikallisia maanviljelijöitä jotka pitivät itseään maaseudun ihmisinä. Ajan mittaan kansankulttuuri jakautui alueittain. Pohjana eri kulttuurialueille toimivat vanhat murre- ja heimoalueet, sekä näiden lisäksi Viron historiallinen jakaantuminen Viron- ja Liivinmaan kuvernementteihin.
Pohjoismainen vaikutus näkyy erityisesti Länsi-Virossa ja saarilla. Myös Koillis-Viron rannikolta on tiiviit yhteydet Suomeen. Etelä-Virossa vanhanaikainen kulttuuri on säilynyt Viron keskimääräistä paremmin. Erityisesti Mulgimaa Kaakkois-Virossa on kulttuurihistoriallisesti merkittävää aluetta. Virolaisen kulttuurin kannalta pysyviä ja yleisimpiä elementtejä ovat runot, riihituvat, kynttilät, ruisleipä, vappu, juhannus, häät ja jouluperinteet.
Baltiansaksalaiset, setukaiset, vironruotsalaiset ja -suomalaiset, sekä vanhauskoiset venäläiset muodostavat yhdessä virolaisten kanssa Viron kulttuurin.
Kristinuskoon

Länsi-Euroopasta saapuneet ristiretkeläiset valloittivat Viron 1200-luvulla. Viro jäi kuitenkin vielä pitkäksi aikaa idän ja lännen kulttuurialueiden väliin. 1300-luvun puolivälin jälkeen vallanpitäjät olivat pääosin saksalaisia, joilla oli merkittävä vaikutus virolaisen kaupunkikulttuurin historiaan. Kaupunkeihin alkoi nousta kirkkoja, kartanoita ja luostareita, joissa alettiin kouluttaa ihmisiä. Gotiikan ja renessanssin taide- ja tyylisuunnat virtasivat Keski-Euroopasta ja koristivat myös tavallisten talonpoikien vaatteita ja esineitä. Vähitellen kansalaiset omaksuivat kristinuskon ja myös viron kieli alkoi toden teolla kehittyä.