Nick Cave and the Bad Seeds
Historia > 2000-luku: Bargeldin Lähtö yhtyeestä

Vuonna 2001 julkaistiin Anita Lanen Sex O’Clock -levy, jolla Nick Cave and the Bad Seeds on mukana kahdessa kappaleessa. Cave ja yhtye palasivat tauolta vuoden 2000 syyskuussa Caven jälleen vieroitettua itsensä heroiinista. He aloittivat uuden levyn teon Abbey Road ja Westside studiolla. 2. huhtikuuta 2001 julkaistiin No More Shall We Part, joka on paluuta bändipainotteiseen ilmaisuun. Levyllä Cave myös laulaa laajemmalla skaalalla päästen hyvin korkealle. Albumilla vierailee kanadalainen lauluduo Kate & Anna McGarrigle sekä useita jousisoittimien soittajia. Levy oli jälleen arvostelu- muttei myyntimenestys, mutta kuitenkin vuosien aikana se möi Briteissä hopeaa. Seuraavan levyn teossa Cave ja bändi palasivat monin tavoin aiemman tyyppiseen äänittämiseen. He palkkasivat tuottajaksi the Birthday Partyn kanssa äänittäneen Nick Laynayn ja tekivät levyn viikossa Australian kiertueen ohessa. Laynayn mukaan äänityksen tuli olla päällä välittömästi Nickin tullessa studioon ja istuessa pianonsa ääreen. Tuloksena julkaistiin 3. helmikuuta 2003 Nocturama-niminen levy, josta kriitikot antoivat ristiäviä arvioita. Eric Carr totesi levyn olevan ehkä yhtyeen paras Let Love Inin jälkeen, mutta sillä olisi ollut potentiaalia niin paljon enempään. Jälleen levy on myynyt pitkällä aikavälillä hyvin. Pian levyn ilmestymisen jälkeen Blixa Bargeld lähti yhtyeestä 20 vuoden siinä olon jälkeen, koska halusi keskittyä omaan Einstürzende Neubauten -bändiinsä.
Caven luovuus tuntui olevan noina vuosina valtaisaa, koska seuraavalle levylle syntyi materiaalia niin paljon, että päätettiin julkaista kaksi erillistä levyä yhdessä paketissa. Levyt nauhoitettiin studio Ferberissä Pariisissa maalis-huhtikuussa 2004 ja julkaistiin 20. syyskuuta samana vuonna. Uutena elementtinä tällä Abattoir Blues / The Lyre Of Orpheus -tuplalla oli lontoolaisen Community Gospel -kuoron laulajat, jotka ovat mukana lähes kaikilla kappaleilla. Bargeldin tilalle kitaraan ja urkuihin tuli Gallon Drunk -yhtyeessä soittanut James Johnston, joka oli jo vieraillut the Bad Seedsissä Lollapalooza-kiertueella. Albumilla hän soittaa kuitenkin vain urkuja Harveyn hoitaessa kaikki kitaraosat. Levyn tuotti jälleen Laynay, jonka mukaan se tehtiin 12 päivässä. Arviot olivat jälleen ristiriitaisia, mutta levy möi parhaiten sitten Murder Balladsin. Tuona vuonna Cavesta oli myös tullut varsin suosittu Suomessa: hän möi kolme iltaa täyteen kulttuuritalolla. Cave esiintyi siellä 28–30. syyskuuta. Cavella oli mukanaan normaalia pienempi miehistö, josta sitten pian muodostettiin Caven uusi yhtye nimeltään Grinderman. Vuosien 2003–2004 kiertueilta julkaistiin vuonna 2007 2CD:n ja 2 DVD:n kokonaisuus nimeltään The Abattoir Blues Tour. Vuonna 2005 julkaistiin kokoelma B-Sides & Rarities, joka nimensä mukaisesti sisälsi singlejen B-puolia ja muita harvinaisuuksia. Levyn jatko-osa ilmestyi vuonna 2021 nimellä B-Sides & Rarities Part II. Samana vuonna näistä molemmista julkaistiin 7 levyä käsittävä vinyyliboxi. Vuonna 2005 Cave teki käsikirjoituksen elokuvaan the Proposition, joka on John Hillcoatin ohjaus 1800-luvun Australiasta. Cave teki yhdessä Warren Ellisin kanssa musiikin elokuvaan, josta seurasi pitkä lista parin yhteistyönä tekemää musiikkia elokuviin ja tv-sarjoihin: The Assassination Of Jesse James by the Coward Robert Ford (2007), The Road (2009), Lawless (2012), West Of Memphis (2014), Loin Des Hommes (2015), Hell Or High Water (2016), Mars (2017), War Machine (2017), Wind River (2017), Kings (2018), La Panthére Des Neiges (2021), Dahmer - Monster: the Jeffrey Dahmer Story (2022) ja Blonde (2022).