stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Helsingin VPK
Toiminta > Nuoriso-osasto

Nuoriso-osasto kasvattaa jäsenistään – tytöistä ja pojista – vastuuntuntoisia kansalaisia ja turvaa osaltaan palokunnan miehistön jäsenhankintaa. Palomiestaitoja opetellaan viikoittaisissa harjoituksissa nuorille soveltuvilta osin ja leikin varjolla. Palokuntanuorten kesien kohokohtia ovat koulutusleirit, joilla suoritetaan vaativuudeltaan nousujohteisia kursseja. Leirielämä opettaa ja totuttaa nuoret pärjäämään hieman kotioloja vaatimattomimmissa oloissa teltassa nukkuen, myös talvella.
Toiminta > Riskienhallintaosasto

Riskienhallintaosasto antaa palokuntaan kuulumattomille ihmisille opetusta arjen turvallisuuteen ja poikkeusoloihin varautumiseen. Turvallisuusviestintä ja -neuvonta on osa palokuntasopimuksessa sovittuja tehtäviä. Turvallisuusviestintätoiminta on voimakkaassa kasvussa koko valtakunnassa. Helsingissä keskeisiä koulutusmuotoja ovat alkusammutuskoulutus, turvallisuuskävelyt ja taloyhtiöiden omavalvonnan tukeminen. Helsingin VPK suoritti vuonna 2016 26 turvallisuusviestintätehtävää.
Toiminta > Veteraanijoukkueet

Veteraanijoukkueita on kaksi, joista toisen jäsenistä enemmistö on ruotsinkielisiä ja toisen suomenkielisiä. Veteraanijoukkueet koostuvat palokunnan vanhemmista jäsenistä, jotka eivät enää osallistu operatiiviseen toimintaan. Veteraanit kokoontuvat joka toinen viikko tapaamaan palokuntatovereitaan ja pitämään yllä palokunta-aatetta. He auttavat usein muiden osastojen kilpailuiden ja palokunnan muiden tapahtumien järjestämisessä.
Toiminta > Naisosasto

Naisosasto tukee edellä mainittuja toimintoja järjestämällä esimerkiksi muonituksen tilaisuuksiin ja huoltamalla harjoitusvarusteita. Naisosaston jäsenet kehittävät turvallisuuteen liittyviä tietojaan ja taitojaan vierailukäynneillä ja pelastusliittojen järjestämillä kursseilla. Osasto kokoontuu viikoittain.
Tilat

Helsingin VPK:lle valmistui uusi paloasema Messipojankujalle Jätkäsaareen vuonna 2023. Se on rakennettu puhdas paloasema -mallin mukaisesti.
Kalusto > Nykyinen kalusto

Palokunnalla on kolme paloautoa: kaksi sammutusautoa ja pumppukalustoauto. Palokunta omistaa myös perävaunun tilanteen mukaisen irtokaluston kuljettamista varten. Lisäksi Helsingin VPK:lla ja Tammisalon VPK:lla on yhteinen kalustoperävaunu sammutusvesihuoltoa varten.
HE 231 on Saurus-paloautotehtaan Scania P360 -alustalle rakentama sammutusauto. Helsingin kaupungin pelastuslaitos on hankkinut sen uutena käyttöönsä vuonna 2015 ja se toimi sammutusautona HE 101 vuoteen 2024 asti, jolloin pelastuslaitos antoi sen VPK:n käyttöön. Autossa on paikat kuljettajalle, yksikönjohtajalle ja neljälle sammutusmiehelle. Auton vesisäiliön tilavuus on 2000 litraa ja siinä on Ziegler-merkkinen palopumppu.
HE 2312 on Saurus-paloautotehtaan Scania P340 -alustalle rakentama sammutusauto. Helsingin kaupungin pelastuslaitos on hankkinut sen uutena käyttöönsä vuonna 2007 ja se on toiminut sammutusautona HE 401 ja sittemmin pelastuslaitoksen vara-autona. Vuonna 2024 pelastuslaitos antoi sen VPK:n käyttöön. Auton rakenne ja varustelu on hyvin samankaltainen HE 231:n kanssa.
Palokunnan vuonna 2005 uutena ostama Volkswagen Transporter -pikkubussi palvelee kolmea tarkoitusta:
Pelastustoimintaan se osallistuu pumppukalusto- ja vahingontorjunta-autona yksikkötunnuksella HE 2352.
Palokunnan riskienhallintaosasto kuljettaa sillä alkusammutusopetuksessa tarvittavaa kalustoa kymmeniin turvallisuusviestintätehtäviin vuodessa.
Autolla kuljetetaan palokunnan jäseniä viikkoharjoituksissa ja muissa palokunnan tapahtumissa, joissa lähdetään ulos paloasemalta.
Auton vakiovarustukseen kuuluu jauhesammutin, ensiaputarvikkeita, käsityökaluja, huomioliivejä ja kevytkypäriä. Tilanteen mukaan auton tavaratilaan nostetaan tarvittavaa kalustoa paloasemalta. Autossa on myös vetokoukku.
Kalusto > Aikaisempi kalusto > Vuodet 1995–2001

Palokunta hankki vuonna 1995 uuden Volvo FL610 -alustalle rakennetun ja Sauruksen varusteleman sammutusauton. Auto korvasi vanhan DeSoto-merkkisen sammutusauton. Autossa oli paikat kuljettajalle, yksikönjohtajalle ja neljälle sammutusmiehelle. Vesisäiliön koko oli 1 500 litraa ja palopumpun tuotto noin 2 000 litraa minuutissa. Auto sai ensin yksikkötunnuksen HS 212 ja pelastustoimen yksikkötunnusten uudistamisen myötä vuonna 2012 tunnuksen HE 2312.
DeSoto-sammutusauton palokunta myi eräälle jäsenelleen harrasteautoksi.
Kalusto > Aikaisempi kalusto > Vuodet 2001–2005

Palokunta hankki vuonna 2001 uuden Volvo FL6H PK1 -alustalle rakennetun sammutusauton ja korvasi sillä Ford F 600 -merkkisen sammutusautonsa. Palokunta hyödynsi auton suunnittelussa kuusi vuotta aiemmin hankkimastaan Volvo-sammutusautosta saamiaan kokemuksia. Pääosin korirakenne oli sama kuin vanhemmassa Volvo-sammutusautossa, mutta uuden auton hytti oli hieman tilavampi kuin vanhan. Auto sai ensin yksikkötunnuksen HS 211, joka oli vapautunut tunnusta aiemmin käyttäneeltä ja toimintansa lopettaneelta Karjalaisten VPK:lta. Vuonna 2012 pelastustoimen yksikkötunnusten uudistamisessa auton tunnukseksi vaihtui HE 231.
Ford F 600 -sammutusauton palokunta myi yksityiselle keräilijälle.
Kalusto > Aikaisempi kalusto > Vuodet 2005–2024

Syksyllä 2005 palokunta osti Volkswagen Transporter -pikkubussin miehistönkuljetusautokseen. Vuonna 2009 auto varustettiin eläinpelastuskalustolla, sillä palokunta alkoi saada paljon eläintenpelastustehtäviä. Suurin osa palokunnan eläinpelastustehtävistä ajettiin sillä vuoden 2013 loppuun asti. Vuonna 2014 helsinkiläiset sopimuspalokunnat saivat pelastuslaitokselta yhteisen eläinpelastusauton, jolla eläinpelastustehtävät on sittemmin ajettu. Transporterilla kuljetettavaksi varattiin vuosina 2010 ja 2011 irtopumppu- ja vesi-imurikalustoa, ja siitä lähtien se on toiminut ensisijaisesti pumppukalustoautona. Auton ensimmäinen yksikkötunnus oli HS 271 vuosina. Vuosina 2009–2011 tunnus oli HS 27, 2012–2022 HE 2396 ja kesästä 2022 alkaen HE 2352.
Kesäkuussa 2024 VPK sai Helsingin kaupungin pelastuslaitokselta käyttöönsä kaksi pelastuslaitoksen aiemmin käyttämää sammutusautoa. Autot säilyivät pelastuslaitoksen omistuksessa ja ylläpitovastuulla, ja VPK sai oikeuden käyttää niitä toistaiseksi. Muutos oli merkittävä sekä pelastuslaitokselle että VPK:lle: aiemmin autoja sopimuspalokunnille luovuttaessaan pelastuslaitos oli pääsääntöisesti antanut ne sopimuspalokunnan omistukseen ja vastuulle, ja Helsingin VPK:lle tämä oli ensimmäinen kerta, kun se sai pelastuslaitokselta paloauton. VPK otti ne operatiiviseen käyttöön heinäkuun alussa Volvo-merkkisten vanhempien sammutusautojen tilalle.
Heinäkuussa 2024 palokunta myi vanhemman Volvo-sammutusautoistaan Ukrainaan apua organisoivalle Your Finnish Friends -yhdistykselle. Yhdistys vei auton Ukrainaan pelastustoimen käyttöön elokuussa 2024.
Lokakuussa 2024 palokunta myi uudemman Volvo-sammutusautoistaan Vuosaaren VPK:lle, joka jatkoi sen käyttämistä sammutusautona.
Yhteydet muihin järjestöihin

Helsingin VPK on seuraavien yhdistysten jäsen: Helsingin pelastusliitto (HELPE), Uudenmaan Pelastusliitto (UPL), Mellersta Nylands brandkårsförbundet (MNB), Suomen sopimuspalokuntien liitto. MNB:n kautta palokunta on myös Finlands Svenska Brand- och Räddningsförbundin jäsen. Ekenäs FBK, Turun VPK ja Porin VPK ovat Helsingin VPK:n ystävyyspalokuntia.
Aiheesta muualla

Helsingin VPK:n kotisivut
Helsingin VPK:n talo Hakasalmenkadulla. Talo oli Theodor Höijerin suunnittelema ja valmistui 1889.
Elimäen lukio

Elimäen lukio oli Kouvolassa, Elimäen kirkonkylällä sijainnut lukio. Pienehkössä lukiossa opiskeli noin 140 oppilasta. Lukio toimi samassa rakennuksessa Elimäen yläkoulun kanssa.
Lukion viimeisenä rehtorina toimi Tero Hinkkanen.
Kouvolan kaupunki lakkautti Elimäen lukion vuonna 2021 yhdessä Valkealan lukion kanssa. Vuonna 2020 lukioon ei otettu enää uusia opiskelijoita, vaan tällöin lukion aloittaneet menivät joko Kouvolan yhteislyseoon tai Kuusankosken lukioon.
Aiheesta muualla

Elimäen lukio[vanhentunut linkki]
Jarkko Immonen

| Jarkko Immonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1982 (ikä 42)  Rantasalmi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jakke, Jake, Jartsa, Rantasalmen sulttaani
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  181 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–2024
Aik. seurat:  SaPKo (I-div.) TuTo Hockey (Mestis) Ässät (SML) JYP (SML) Hartford Wolf Pack (AHL) New York Rangers (NHL) Ak Bars Kazan (KHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) EV Zug (NLA) Jukurit (SML)
NHL-varaus:  254. varaus, 2002 Toronto Maple Leafs
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2014 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 2002 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2000 | jääkiekko |  |
Jarkko Petteri Immonen (s. 19. huhtikuuta 1982 Rantasalmi) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Immonen on olympiamitalisti ja maailmanmestari, ja hän edusti urallaan muun muassa SM-liigassa Ässiä, JYPiä ja Jukureita. Immonen oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Hän on saavuttanut urallaan kaksi olympiapronssia (vuosina 2010 ja 2014) sekä maailmanmestaruudet poikien (2000) ja miesten (2011) tasolta. Seurajoukkueessa hän on voittanut Suomen-mestaruuden (2009) lisäksi KHL:n (2010) ja CHL:n (2018) -mestaruudet. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa hän voitti sekä maali- että pistepörssin.
JYPin kannattajat äänestivät Immosen seurahistorian parhaaksi pelaajaksi helmikuussa 2021. Hän on myös Suomen maajoukkueen eniten tehopisteitä tehnyt pelaaja Euro Hockey Tour -turnauksissa.
Elämä ja ura

Jarkko Immonen aloitti jääkiekon pelaamisen Rantasalmen Urheilijoissa, jossa pelasi C-juniori-ikään asti. Rantasalmelta hän siirtyi Savonlinnan SaPKoon.
Elämä ja ura > Seuraura > SaPKo (I-divisioona) > Kaudet 1998–1999 ja 1999–2000

Immosen kyvyt huomattiin jo nuorena ja niinpä hän pääsi pelaamaan miesten edustusjoukkueessa jääkiekon I-divisioonaa tuolloin pelanneen SaPKon riveissä jo kaudella 1998–1999 36 ottelun ajan. Tuohon aikaan Immonen kuului myös SaPKon A-nuorten joukkueeseen, mutta olisi saanut ikänsä puolesta vielä edustaa B-nuoria. Savonlinnassa Jarkko pelasi kevääseen 2000 asti pelaten sekä edustusjoukkueen että A-nuorten pelejä. Immonen oli nuoresta iästään huolimatta joukkueensa paras pistemies kaudella 1999–2000.
Elämä ja ura > Seuraura > TPS ja TuTo (SM-liiga/Mestis) > Kausi 2000–2001

Savonlinnasta Immonen siirtyi Turkuun Turun Palloseuran riveihin. Siellä mies ei saanut joukkueen johtoa vakuutettua, vaan joutui lainalle Mestiksen TuToon.
Elämä ja ura > Seuraura > Porin Ässät (SM-liiga) > Kausi 2001–2002

Kaudeksi 2001–2002 Immonen siirtyi SM-liigassa pelanneeseen Porin Ässiin, mutta koko kauden nelosketjussa vähäisellä peliajalla pelanneen keskushyökkääjän saldoksi jäi vain kaksi maalisyöttöä 40 ottelussa.
Elämä ja ura > Seuraura > JYP (SM-liiga) > Kaudet 2002–2005

Kahdesta länsirannikolla heikosti sujuneesta kaudesta huolimatta JYP:n silloinen pelaajakoordinaattori Jukka Holtari huomasi Immosen lahjakkuuden ja hankki hänet Keski-Suomeen ja JYPiin. Siellä Matti Alatalon suojissa Immosesta kasvoi joukkueensa ykköspelaaja ja JYPin kantava voima.
Immonen teki ensimmäisellä JYP-kaudellaan tehot 10+23=33. Seuraavalla kaudella lukemat olivat 23+26=49, mikä nosti Immosen JYPin ratkaisupelaajaksi. Kaudella 2004–2005 Immonen teki tehot 19+28=47. Loistavien hyökkäystaitojen lisäksi Immonen osoitti myös poikkeuksellisen hyvää aloitustaitoa.
Elämä ja ura > Seuraura > New York Rangers ja Hartford Wolf Pack (NHL/AHL) > Kaudet 2005–2006 ja 2006–2007

Kaudeksi 2005–2006 Immonen siirtyi NHL:ään. Miehen varannut Toronto Maple Leafs oli myynyt Immosen pelioikeudet New York Rangersille, joka oli huomannut Immosen kyvyt ja tarjosi tälle sopimusta. Immonen pelasi Pohjois-Amerikassa pääosin farmijoukkueessa, AHL:n Hartford Wolf Packin joukkueessa. Farmijoukkueessa hän pelasi hyvin tehden muun muassa kaudella 2005–2006 tehot 30+40=70. Rangersin mukana Immonen pääsi pelaamaan 20 ottelua tehden niissä tehot 5+3=8. Immonen ei kuitenkaan saanut vakuutettua valmennusjohtoa taidoillaan, vaan joutui tyytymään farmikomennuksiin.
Elämä ja ura > Seuraura > JYP (SM-liiga) > Kaudet 2007–2008 ja 2008–2009

Heikosti menneen kauden 2006–2007 päätteeksi JYP satsasi joukkueeseensa todella paljon. Edustusjoukkueeseen hankittiin takaisin esimerkiksi paluumuuttajat Tuomas Pihlman ja Antti Virtanen. Pihlman ja Virtanen pelasivat JYPissä yhdessä Immosen kanssa kaudella 2002–2003 muodostaen tehokkaan "VIP-ketjun". Kun loppukesästä 2007 Immonen ei ollut saanut paikkaa NHL:sta ja kuuli, että JYP oli hankkinut joukkueseensa vanhat ketjukaverit, Immonen teki paluun hurrikaanipaitaan. Kaksi seuraavaa kautta Immonen oli SM-liigan pistepörssin kärkinimiä tehden 112 ottelussa 127 tehopistettä. Immonen oli myös ehdoton ratkaisupelaaja JYPin voittaessa seuran ensimmäisen Suomen mestaruuden keväällä 2009.
On huomionarvoista mainita, että kaudella 2008–2009 Immosen aloitusprosentti oli yhteensä 66,4 ja hyökkäyspään aloitukset olivat 70,9. Luvut ovat hyvinkin korkeita ottaen huomioon sen, että suuri osa aloituksista ei välttämättä pääty kummankaan aloittajan aloitusvoittoon.
Elämä ja ura > Seuraura > Ak Bars Kazan (KHL) > Kausi 2009–2010

Kesällä 2009, pidettiin yleisesti varmalta,selvennä että Immonen palaisi Pohjois-Amerikkaan ja NHL:ään, sillä hänen sopimuksessaan oli NHL-pykälä (joka mahdollisti lähdön NHL:ään ilman sopimuksen purkua), mutta Immonen päättikin suunnata Venäjälle Ak Bars Kazanin joukkueeseen. KHL-seura Kazan joutui purkamaan Immosen sopimuksen, mikä tiesi erittäin tuntuvaa korvausta JYPille. Keväällä 2010, Immonen voitti Kazanin riveissä KHL-liigan mestaruuden eli Gagarin Cupin.
Elämä ja ura > Seuraura > JYP (SM-liiga)

Kaudeksi 2017–2018 Immonen palasi JYPiin kolmivuotisella sopimuksella. Ensimmäisellä kaudella JYP voitti CHL:n mestaruuden. Joukkue eteni loppuotteluun, kun Immonen teki ratkaisevan maalin välierien voittolaukauskilpailussa tšekkiläistä HC Ocelaři Třineciä vastaan. SM-liigassa hän voitti saman kauden päätteeksi herrasmiespelaajalle myönnettävän Raimo Kilpiö -palkinnon. Helmikuussa 2020 Immonen teki JYPin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Elämä ja ura > Seuraura > Jukurit (SM-liiga)

Kaudeksi 2020–2021 Immonen siirtyi yhdessä Jani Tuppuraisen kanssa vuoden mittaisilla sopimuksilla Jukureihin. Joukkuetta valmensi Immosen kanssa Suomen maajoukkueessa kolmissa arvokisoissa pelannut Olli Jokinen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi.
Marraskuussa 2021 Immonen teki Jukureiden kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Tammikuussa 2023 Immonen teki Jukureiden kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Immonen lopetti uransa kauteen 2023–2024.
Elämä ja ura > Maajoukkueura

Immosen debyytti Suomen A-maajoukkueessa tapahtui kauden 2003–2004 Euro Hockey Tourilla. Aikuisten arvokisoissa hän pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2009 Sveitsin MM-kisoissa. Vuonna 2010 hän edusti Suomea Vancouverin olympialaisissa, joissa oli voittamassa pronssia, ja Saksan MM-kisoissa. Vuonna 2011 Slovakian MM-kisoissa Immonen oli mukana, kun Suomi otti historiansa toisen maailmanmestaruuden. Hän voitti saman turnauksen maalipörssin yhdeksällä maalillaan ja pistepörssin 12 pisteellään. Immonen valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Immonen pääsi myös varamiehen paikalta Sotšin olympiajoukkueeseen vuonna 2014 ja Leijonat saavutti tuossa turnauksessa pronssia. Toukokuussa 2014 Immonen oli mukana myös maailmanmestaruuskisoissa, joista Suomi sai hopeamitalin.
Immonen on edustanut Suomea vuosien 2009, 2010, 2011, 2012, 2014 ja 2015 maailmanmestaruuskisoissa.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Jarkko Immonen on naimisissa Johanna Immosen kanssa.
Saavutukset

Maailmanmestaruus 2011
MM-Hopea 2014
Olympiapronssia 2010 ja 2014
MM-kisojen pistepörssin voitto 2011 (9+3=12)
MM-kisojen maalikuninkuus 2011 (9 maalia)
MM-kisojen tähdistökentällisessä 2011
KHL:n mestaruus 2010
CHL:n mestaruus 2017
SM-liigan mestaruus 2008–2009
SM-liigan tähdistökentällisessä 2007–2008 ja 2008–2009
SM-liigan kuukauden pelaaja: 11/2007
SM-liigan Herrasmiespelaaja- palkinto (Raimo Kilpiö- palkinto) 2017-2018
Sookie Stackhouse

| Sookie Stackhouse> The Southern Vampire Mysteries   (Sookie Stackhouse novels).Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Charlaine Harris
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia   kauhu   mysteeri   musta komedia   draama
Kustantaja:  Ace Books
Julkaistu:  2001–
Suomennos
Suomentaja:  Johanna Vainikainen-Uusitalo   Sari Kumpulainen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2010–
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sookie Stackhouse -sarja (engl. The Southern Vampire Mysteries tai Sookie Stackhouse novels, tunnettu myös nimellä True Blood) on yhdysvaltalaisen kirjailijan Charlaine Harrisin kirjoittama fantasiakirjasarja. Sarja on tyyliltään sekoitus fantasiaa, kauhua, ihmissuhdedraamaa ja huumoria.
Sarjassa kuvataan ihmisten ja vampyyrien yhteiseloa Bon Tempsin pikkukaupungissa Louisianassa. Päähenkilö Sookie Stackhouse on telepaattisia kykyjä omaava tarjoilija, joka alkaa seurustella vampyyrin kanssa ja joutuu samalla moniin vaaroihin. Sookie toimii sarjan kertojana.
Sarjasta on ilmestynyt 13 romaania ja useita novelleja. Ensimmäinen osa Veren voima (Dead Until Dark) ilmestyi vuonna 2001. Televisiosarja True Blood perustuu Sookie Stackhouse -sarjaan.
Tausta > Kirjasarjan historia

Ennen Sookie Stackhouse -kirjasarjaa Charlaine Harris oli kirjoittanut useita mysteeriromaaneja. Hänen ensimmäinen romaaninsa Sweet and Deadly julkaistiin vuonna 1981 ja sitä seurasivat muun muassa Aurora Teagarden - ja Lily Bard -mysteerisarjat. Harris sanoi halunneensa kirjoittaa vaihteeksi jotain erilaista. Hän päätti kirjoittaa romaanin, jossa olisi kaikkea, mitä hän oli halunnut kirjoittaa välittämättä siitä sopisiko se mysteerigenreen.
Harris sai idean kirjoittaa nuoresta naisesta, joka seurusteli vampyyrin kanssa. Vaikka kirja sisältääkin rakkaustarinan, Harris ei halunnut, että siitä tulisi liian romanttinen Romeo ja Julia -tyylinen tarina. Tämän vuoksi Sookie kokee myös vastoinkäymisiä ja joutuu tekemään valintoja rakkauselämässään. Harris halusi löytää hyvän syyn sille, miksi päähenkilö Sookie seurustelisi vampyyrin kanssa tavallisen miehen sijaan. Tämän takia hän päätti, että Sookie osaa lukea ihmisten ajatuksia, mikä tekee tavallisen miehen kanssa seurustelusta lähes mahdotonta. Vampyyrien ajatuksia Sookie ei sen sijaan pysty lukemaan.
Harris on sanonut, että teosten vampyyrit ovat kuten ihmiset, osa heistä on hyviä ja osa pahoja. Hän ei halunnut, että vampyyrit olisivat liian pelottavia ja päätti, että teoksen vampyyrit voisivat halutessaan juoda synteettistä verta ihmisveren sijaan. Hän halusi kuvata vampyyrit oikeuksiensa puolesta taistelevana vähemmistönä, ja viitata samalla tosielämän yhteiskuntaan kuten seksuaalivähemmistöjen asemaan.
Harris etsi kirjalle kustantajaa kaksi vuotta. Ensimmäinen Sookie Stackhouse -romaani Veren voima (Dead Until Dark) ilmestyi Ace Booksin kustantamana vuonna 2001. Kirja voitti samana vuonna Anthony Award -palkinnon sarjassa Best Paperback Mystery. Sookie Stackhouse -kirjasarjasta on ilmestynyt 13 romaania ja yksi novellikokoelma. Sarjan 13. osa Dead Ever After ilmestyi toukokuussa 2013. Harrisin mukaan sarjan 13. kirja tulee olemaan viimeinen.
Romaanien lisäksi Harris on kirjoittanut useita Sookien maailmaan sijoittuvia novelleja, pienoisromaaneja ja oppaan. Sarjan maailmaa esittelevä opas The Sookie Stackhouse Companion julkaistiin vuonna 2011. Osa novelleista on julkaistu kokoelmassa A Touch of Dead. Sookie toimii kertojana ja päähenkilönä osassa novelleja. Muutamat novellit kertovat muista Sookien maailmassa esiintyvistä henkilöistä kuten vampyyri Dahliasta ja tanssijapariskunta Seanista ja Laylasta.
Tausta > Suomennokset

Sookie Stackhouse -sarjan ensimmäinen kirja Dead Until Dark ilmestyi vuonna 2010 suomeksi nimellä Veren voima. Kustannusyhtiö Gummerus on julkaissut suomeksi sarjan kymmenen ensimmäistä osaa. Uusin suomennos Samaa verta (Dead in the Family) ilmestyi keväällä 2013. Sarjan yhdestoista kirja Veren muisti (Dead Reckoning) ilmestyy suomeksi heinäkuussa 2013. Sarjaa ovat suomentaneet Johanna Vainikainen-Uusitalo ja Sari Kumpulainen. Sookie Stackhouse -sarjan maailmaan sijoittuva pienoisromaani Tanssiva kuolema (Dancers in the Dark) on julkaistu suomeksi kokoelmassa Pimeyden olennot.
Kirjat > Romaanit

Veren voima (Dead Until Dark, 2001). Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo. 2010.
Verenjanoa Dallasissa (Living Dead in Dallas, 2002). Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo. 2010.
Kylmäveristen klubi (Club Dead, 2003). Suom. Sari Kumpulainen. 2010.
Veren imussa (Dead to the World, 2004). Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo. 2011.
Verta sakeampaa (Dead as a Doornail, 2005). Suom. Sari Kumpulainen. 2011.
Veren perintö (Definitely Dead, 2006) Suom. Sari Kumpulainen. 2011.
Pahan veren valtakunta (All Together Dead, 2007) Suom. Sari Kumpulainen. 2012.
Veren sitomat (From Dead To Worse, 2008) Suom. Johanna Vainikainen-Uusitalo. 2012.
Pedon veri (Dead and Gone, 2009) Suom. Sari Kumpulainen. 2012.
Samaa verta (Dead in the Family, 2010) Suom. Sari Kumpulainen. 2013.
Veren muisti (Dead Reckoning, 2011) Suom. Sari Kumpulainen. 2013.
Veri kielellä (Deadlocked, 2012) Suom. Sari Kumpulainen. 2013.
Sydänverellä (Dead Ever After, 2013) Suom. Sari Kumpulainen. 2014
Kirjat > Novellikokoelmat

A Touch of Dead (2009)
Kirjat > Opaskirjat

The Sookie Stackhouse Companion (2011)
Novellit

| Vuosi | Novelli | Päähenkilö | Julkaistu kokoelmassa |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Fairy Dust | Sookie Stackhouse | Powers of Detection     A Touch of Dead |
| 2004 | Tanssiva kuolema   (Dancers in the Dark) | Sean & Layla | Pimeyden olennot   Night's Edge |
| 2004 | One Word Answer | Sookie Stackhouse | Bite   A Touch of Dead |
| 2006 | Tacky | Dahlia Lynley-Chivers | My Big Fat Supernatural Wedding |
| 2007 | Dracula Night | Sookie Stackhouse | Many Bloody Returns    A Touch of Dead |
| 2008 | Gift Wrap | Sookie Stackhouse | Wolfsbane and Mistletoe    A Touch of Dead |
| 2008 | Lucky | Sookie Stackhouse | Unusual Suspects    Between the Dark and Daylight   A Touch of Dead |
| 2009 | Bacon | Dahlia Lynley-Chivers | Strange Brew |
| 2010 | The Britlingens Go to Hell | Batanya & Clovache | Must Love Hellbounds |
| 2010 | Dahlia Underground | Dahlia Lynley-Chivers | Crimes by Moonlight |
| 2010 | Two Blondes | Sookie Stackhouse | Death's Excellent Vacation |
| 2010 | A Very Vampire Christmas | Dahlia Lynley-Chivers | Glamour (lehti) |
| 2011 | If I Had A Hammer | Sookie Stackhouse | Home Improvement: Undead Edition |
| 2011 | Small-Town Wedding | Sookie Stackhouse | The Sookie Stackhouse Companion (opaskirja) |
| 2011 | Death by Dahlia | Dahlia Lynley-Chivers | Down These Strange Streets |
| 2012 | Playing Possum | Sookie Stackhouse & Hunter Savoy | An Apple for the Creature |
| TBA | The Blue Hereafter  | Sookie Stackhouse | Weird World of Sports |