stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekkalan hallitus
Hallitusohjelma

Pääministeri Mauno Pekkala esitti ohjelmapuheessaan eduskunnassa SDP:n, SKDL:n ja Maalaisliiton yhteistoimintajulistuksen mukaiset tunnukset. Hallitus lupasi tehdä voitavansa lopullisen rauhansopimuksen aikaansaamiseksi. Kansandemokraattien päätavoitteet olivat tuotantoelämän johtaminen uusille urille ottamalla tuotantolaitoksia valtion haltuun, virkakoneiston puhdistaminen aikaisempaa laveammin ja talonpoikien aseman ratkaiseminen maanhankintalakia radikaalimmalla tavalla siten, että nämä lähtisivät mukaan virkakoneiston puhdistamiseen. Muut hallituspuolueet sanoutuivat kuitenkin presidentti Paasikiven tukemina irti puhdistuspolitiikasta vetoamalla oikeusvaltion, demokraattisen valtiojärjestyksen ja lain pyhyyteen.
Vuoden 1946 alusta lähtien Suomi ryhtyi omalta osaltaan selvittämään lopullisen rauhansopimuksen valmistelun yhteydessä esiin nousevia kysymyksiä. Pääministeri Pekkalan johtama valtuuskunta matkusti huhtikuussa 1946 Moskovaan, mutta suomalaisten tavattua Neuvostoliiton valtionpäämies Josif Stalinin ja ulkoministeri Vjatšeslav Molotovin kävi selväksi, ettei Suomen esittämiin sotakorvausten alentamiseen ja rajantarkistuksiin suostuttaisi. Pääministeri Pekkalan johtama valtuuskunta matkusti elokuussa 1946 Pariisin rauhankonferenssiin, jossa Neuvostoliiton pääneuvottelijana toiminut varaulkoministeri Andrei Vyšinski torjui kiivaaseen äänensävyyn Suomen toivomukset. Pariisin rauhansopimus hyväksyttiin ilman Suomen siihen esittämiä muutoksia syyskuussa 1946, mutta sopimus allekirjoitettiin vasta 10. helmikuuta 1947. Suomen puolesta allekirjoittajina olivat ulkoministeri Carl Enckell ja maatalousministeri Vihtori Vesterinen. Pääministeri Mauno Pekkala, ulkoministerit Carl Enckell ja Reinhold Svento sekä sisäministeri Yrjö Leino olivat jäseninä Suomen valtuuskunnassa, joka allekirjoitti Stalinin esittämän Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen Moskovassa 7. huhtikuuta 1948.
Sisäministeri Leinon ero

Huhut kommunistien suunnittelemasta vallankaappauksesta kiihtyivät kevään 1948 aikana ja saavuttivat huippunsa huhtikuun lopulla. SKDL:n vastustajat pitivät kaappauksen uhkaa todellisena, mikä sai heidät ryhtymään toimiin saadakseen sisäministerin eli valtakunnan poliisivoimien ylimmän johtajan salkun pois SKDL:n hallusta. Toukokuussa 1948 eduskunta käsitteli hallituksen toimintakertomusta vuodelta 1945, jolloin sisäministeri Yrjö Leino oli joutunut luovuttamaan valvontakomission "erittäin vaarallisiksi rikollisiksi" nimeämät Leinon vangit Liittoutuneiden valvontakomissiolle, minkä jälkeen kyseiset henkilöt oli kuljetettu hänen tietämättään välittömästi Neuvostoliittoon. Leinon poliittiset vastustajat katsoivat hänen luovuttaneen omavaltaisesti Suomen kansalaisia vieraalle valtiolle.
Hallituksen kertomuksen hyväksymisen jälkeen kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtaja Arvo Salminen esitti yllättäen ponnen, jonka mukaan Leino ei enää nauttinut eduskunnan luottamusta. Suoritetussa äänestyksessä kokoomus, maalaisliitto, edistyspuolue, RKP:n enemmistö ja yksi SDP:n edustaja äänestivät ponsiehdotuksen puolesta, joka johti epäluottamuslauseeseen Leinoa vastaan. Pääosa SDP:n edustajista äänesti tyhjää ja viisi kansandemokraattia, mukaan lukien pääministeri Mauno Pekkala, oli poissa äänestyksestä. Lopputuloksena ponsiehdotus sai enemmistön äänin 81–61. Parlamentarismin sääntöjen mukaan Leinon olisi nyt pitänyt jättää eronpyyntönsä, mutta hän jatkoi ministerin tehtävässään ikään kuin mitään ei olisi tapahtunut, jolloin presidentti J. K. Paasikivi joutui ottamaan aloitteen käsiinsä ja vapauttamaan Leinon valtioneuvoston jäsenyydestä. Uudeksi sisäministeriksi hallituksen jäljellä olleelle toimikaudelle nimitettiin kansanedustaja Eino Kilpi. Kommunistit järjestivät Leinon erottamisen johdosta laajan mielenosoitus- ja lakkoliikkeen, mutta nämä niin sanotut Leino-lakot kuivuivat nopeasti kokoon. Leinolla oli yhä vahva suosio SKP:n kannattajien keskuudessa, mutta tosiasiassa kysymys oli tässä vaiheessa jo poliittisesti täysin yhdentekevästä henkilöstä, koska hän oli menettänyt myös oman puolueensa ja Neuvostoliiton luottamuksen.
Ministerit

| Virka> Valtioneuvoston kanslia | Ministeri> Valtioneuvoston kanslia | Tehtävissä> Valtioneuvoston kanslia | Puolue> Valtioneuvoston kanslia | Puolue> Valtioneuvoston kanslia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri | Mauno Pekkala | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | SKDL |
| Ministeri valtioneuvoston kansliassa | Hertta Kuusinen | 4.6.1948 – 29.7.1948 |   | SKDL |
Ulkoasiainministeriö
| Ulkoasiainministeri | Carl Enckell | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | amm. |
| Ministeri ulkoasiainministeriössä | Reinhold Svento | 26.3.1946 – 30.4.1948 |   | SKDL |
Oikeusministeriö
| Oikeusministeri | Eino Pekkala | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | SKDL |
Sisäasiainministeriö
| Sisäasiainministeri | Yrjö Leino | 26.3.1946 – 22.5.1948 |   | SKDL |
| Sisäasiainministeri | Eino Kilpi | 26.5.1948 – 29.7.1948 |   | SKDL |
Puolustusministeriö
| Puolustusministeri | Mauno Pekkala | 26.3.1946 – 27.3.1946 |   | SKDL |
| Puolustusministeri | Yrjö Kallinen | 27.3.1946 – 29.7.1948 |   | SDP |
Valtiovarainministeriö
| Valtiovarainministeri | Ralf Törngren | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | RKP |
| Ministeri valtiovarainministeriössä | Onni Hiltunen | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | SDP |
Opetusministeriö
| Opetusministeri | Eino Kilpi | 26.3.1946 – 26.5.1948 |   | SDP |
| Opetusministeri | Lennart Heljas | 26.5.1948 – 29.7.1948 |   | ML |
Maatalousministeriö
| Maatalousministeri | Vihtori Vesterinen | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | ML |
| Ministeri maatalousministeriössä | Paavo A. Viding | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | ML |
Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriö
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri | Lauri Kaijalainen | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | ML |
| Ministeri kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä | Erkki Härmä | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | SDP |
Kauppa- ja teollisuusministeriö
| Kauppa- ja teollisuusministeri | Uuno Takki | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | SDP |
Sosiaaliministeriö
| Sosiaaliministeri | Matti Janhunen | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | SKDL |
| Ministeri sosiaaliministeriössä | Lennart Heljas | 26.3.1946 – 26.5.1948 |   | ML |
| Ministeri sosiaaliministeriössä | Onni Peltonen | 26.5.1948 – 29.7.1948 |   | SDP |
Kansanhuoltoministeriö
| Kansanhuoltoministeri | Taavi Vilhula | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | ML |
| Ministeri kansanhuoltoministeriössä | Yrjö Murto | 26.3.1946 – 29.7.1948 |   | SKDL |

| Salkuton ministeri | Hertta Kuusinen | 26.5.1948 – 4.6.1948 |   | SKDL |
↑  Mauno Pekkala toimi lisäksi ministerinä puolustusministeriössä 27.3.1946 – 29.7.1948.
↑  Kallinen toimi lisäksi ministerinä valtioneuvoston kansliassa 26.3.1946 – 4.6.1948.
↑  Paavo Viding toimi lisäksi ministerinä sisäasiainministeriössä.
↑  Erkki Härmä toimi lisäksi ministerinä sosiaaliministeriössä ja kansanhuoltoministeriössä.
↑  Uuno Takki toimi lisäksi ministerinä ulkoasiainministeriössä 27.3.1946 – 29.7.1948.
LittleBigPlanet

| LittleBigPlanet |
| --- | --- |
 PAL-version pakkauksen kansikuva, joka esittää pelissä liimattavia tarroja ja ohjattavia säkkikangashahmoja.
Kehittäjä:  Media Molecule
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment Europe
Suunnittelija:  Mark Healey Dave Smith
Säveltäjä:  Kenneth Young Mat Clark
Pelisarja:  LittleBigPlanet
Julkaistu:  NA 27. lokakuuta 2008PAL 3. marraskuuta 2008UK 5. marraskuuta 2008
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo  OFLC: G PEGI: 7 USK: 6
Alusta:  PlayStation 3, PlayStation Portable, PlayStation Vita
Jakelumuoto:  Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
LittleBigPlanet, lyhennettynä LBP, on englantilaisen Media Moleculen kehittämä pulmapainotteinen seikkailu- ja tasohyppelypeli. Sony Computer Entertainment Europe julkaisi pelin Euroopassa 7. marraskuuta 2008 ja Yhdysvalloissa 27. lokakuuta 2008 yksinoikeudella PlayStation 3-pelikonsolille. Marraskuussa 2009 siitä julkaistiin myös PlayStation Portable -versio, joka on pelattavuudeltaan identtinen, mutta tehtäviltään poikkeava. Peli keskittyy fysiikoilla leikkimiseen, kenttien rakenteluun ja tarinapelin läpäisemiseen kustomoitavilla ”Sackboy” säkkikangashahmoilla. Pelille on julkaistu 19. tammikuuta 2011 jatko-osa LittleBigPlanet 2.
LittleBigPlanet sai hyvin positiivista palautetta kriitikoilta ja IGN:n Chris Roper näki sen yhtenä PlayStation 3:n merkittävimpänä yksinoikeuspelinä. Sitä kehuttiin muun muassa grafiikan, fysiikan, äänenlaadun, pelattavuuden ja laajan muokattavuutensa suhteen. Pelissä nähtiin myös paljon tulevaisuuden pontentiaalia internetin välityksellä jaettavaa, käyttäjien itseluomaa sisältöä ajatellen. LittleBigPlanet keräsi pääosin vain lievää kriittikkiä ja se on voittanut huomattavan määrän erilaisia palkintoja.
Pelaaminen

Pelin hahmo on hyvin persoonallinen Sackboy (joskus Sackgirl tai Sackperson), jonka ulkonäköä jokainen pelaaja voi muokata mieleisekseen. Sackboy voi hyppiä, kävellä, juosta, tarttua esineisiin, kerätä tavaroita ja jopa lyödä toista hahmoa. Säkkihahmoon voi myös laittaa tarroja (myös eri kohtiin säkkihahmoa laittamalla tarran hahmon päälle ja sitten painamalla R1-tai L1-näppäintä, niin hahmo kääntyy ja tarran voi laittaa esimerkiksi selkään tai hiuksiin). Peli jakautuu tarinapeliin, yhteisöpelaamiseen ja luomistilaan. Tarinapelissä pelaaja voi löytää erilaisia palkintokuplia, joiden sisältötavara tulee pelaajan käyttöön, kun se kerätään. Ne sisältävät erilaisia tarroja, koristeita, asusteita kuten hattuja, ihoja, silmälaseja, housuja, häntiä jne. sekä kentän tekoa varten olevat taustat, laitteet, juonihahmot ja sen sellaiset. Mitä edemmäs pelaaja pääsee tarinassa, sitä enemmän palkintokuplia on ja sitä paremmin ne on piilotettu kenttiin. Tasot pohjautuvat yhteistyöhön, fysiikoilla leikkimiseen, sekä pelaajat voivat käyttää mekanismeja kuten hammasrattaita, magneettikytkimiä ja moottoreita. Sackboy voi vaihtaa asua, jutella toiselle säkkiolennolle, selata ja asettaa tarroja tai jopa poksauttaa itsensä omasta popit-valikostaan. Sen saa esille missä vain painamalla neliö-näppäintä. LittleBigPlanetin yhteisössä pelaajat voivat jakaa tasoja keskenään ja pelata toisten tekemiä tasoja.
Sackboy voi lyödä toista hahmoa painamalla L2-tai R2-näppäintä pohjassa, liikuttamalla niitä oikealla tai vasemmalla analogisella sauvalla ja liikuttamalla sauvaa nopeasti siihen suuntaan, jossa toinen hahmo on. Käsiä voi liikuttaa eri suuntiin samalla tavalla kuin äsken, mutta ei lyöden.
Pelaa

Pelin ensimmäinen varsinainen pelimuoto on ”Pelaa”, jonka aikana pelaaja tutustuu pelin mekaanikoihin tasohyppelyn muodossa. Tähän pelimuotoon kuuluu ’Tarina’-muoto, jonka aikana pelaaja seikkailee LittleBigPlanetissa jatkuvalla tarinalla. Pelaaja aloittaa pelinsä tässä pelimuodossa, tutustuen ensin pelin ohjaukseen, fysiikoihin ja tyyliin englantilaisessa puutarhassa Kuninkaan ja Kuningattaren opetuksessa. Tämän jälkeen tarina siirtyy Afrikan savanneille, Etelä-Amerikan katakombeihin, Meksikon kaivoksiin, New Yorkin metropolialueelle, Japanin ja Kiinan maaseudulle, Intian mystisiin maisemiin ja lopulta Siperian tundralle. Jokaisen alueen tavoite, hahmot ja tarina ovat erilaisia, mutta pääasiassa pelaaminen pysyy täysin samanlaisena. Tarina muodon ideana on yhdistää perheitä, koota tarroja ja esineitä säkkihahmona ympäri maapalloa. Koko tarina huipentuu Keräilijän, ahnaan varkaan, kukistamiseen hänen omalla bunkkerillaan Siperian talvisessa maisemassa. Tarinan jälkeen pelaaja voi pelata myös yhteisön kenttiä, jotka ovat pelaajien rakentamia ja julkaisemia. LittleBigPlanetiin julkaistiin sen ensimmäisen kahden vuoden aikana noin kaksi miljoonaa kenttää, kunnes pelin serverit suljettiin lopullisesti vuonna 2021. Alkuperäisessä tarinassa pelaaja pystyi pelaamaan myös meriaiheisessa teemassa, sekä Venäjän teatterissa, mutta kyseiset kentät poistettiin ennen julkaisua. Kyseisten poistettujen teemojen musiikit julkaistiin myöhemmin DLC-paketissa.
Luo

Oman kentän luomisen mahdollisuus aukeaa 1 ”mantereen” viimeisessä kentässä. kentän tavaroita pystyy käyttämään vasta, kun on sen aluepiirin harjoitusosio suoritettu. Kentän luomisen yhteydessä voi käyttää tarinan aikana kerättyjä esinteitä, tarroja, musiikkeja ja kentän teemoja, sekä pohjia. Tason luomiselle ei ole asetettu mitään varsinaista estettä, mutta tason muuttuessa liian monimutkaiseksi ja sekavaksi, estää kentän ’lämpömittari’ suuremman kehitystyön. Tason julkaisemiseen käytetään paitsi materiaaleja, tarroja ja koristeita, myös erilaisia työkaluja ja vimpaimia. Materiaalien avulla pelaaja voi antaa ympäristölle niiden tasot, kun taas vimpaimille pelaaja voi lisätä ympäristöön erilasita laitteistoa, jotka tuovat ympäristöön erilaista mekaniikkaa ja vaaroja. Luomisen yhteydessä pelaaja voi lisätä kentälle esimerkiksi taustoja, oikeanlaisen valaistuksen, sekä kentälle sopivaa musiikkia. Tarinassa kerättyjen esineiden lisäksi kenttiin voi lisätä myös tarinan aikana kohdattuja hahmoja. Oman kentän voi nimetä, laittaa haluamansa logon, avainsanat ja julkaista, että kaikki LBP:n pelaajat voivat halutessaan löytää ja pelata sitä. Kentän pelaajat voivat halutessaan kommentoida ja arvostella kenttää. Omien tasojen luonti tapahtuu pelaajan omassa kuussa, ja kentät julkaistaan sitten lopulta omassa maassa. Tasojen julkaisemiselle ei ole asetettu ylärajaa, mutta niiden tulee silti mahtua pelaajan omalle planeetalle. Kentän luonti toi LittleBigPlanetille paljon huomiota julkaisuajankohtana, sen futuristisen rakenteen ja jakamisen mahdollisuuden myötä. Yhteisön jäsenet pystyivät luomaan pelissä toimivia tasoja, mutta myös laskimia ja muita oikean elämän esineitä, joiden käyttöön kentän pelaaminen perustui.
Tarinan kentät

LittleBigPlanetin tarina jakautuu kahdeksaan teemaan, ”mantereeseen”: 1. Puutarha, 2. Savanni, 3. Häät, 4. Kanjonit, 5. Metropoli, 6. Saaret, 7. Temppelit ja 8. Erämaa. Tarinassa on 25 pääkenttää. Tason läpäistyään pelaaja saa kyseisen kentän päälle Sackboyn päätä kuvaavan merkin, mikä tarkoittaa, että pelaaja on läpäissyt tason. Patamerkki tarkoittaa, että pelaaja on läpäissyt tason kuolematta ja säkkimerkki tarkoittaa, että pelaaja on saanut kaikki kyseisen kentän palkintokuplat. Palkintokuplista saa asuja, tarroja, koristeita ja kentän tekoon tarvittavia esineitä ja materiaaleja. Pääkenttien ohella avautuu myös sivukenttiä, jotka ovat usei arcade-henkisiä.
Tarina alkaa englantilaisesta puutarhasta, jossa Kuningas ja Kuningatar opettavat säkkihahmoa liikkumaan ja toimimaan LittleBigplanetin maailmassa oikein. Sen jälkeen Kuningas lähettää säkkihahmon Afrikkaan Zolan hallinnoimalle savannille. Savannille saapuessaan säkkihahmo rikkoo yhden Zolan patsaista, ja pelaajan on lähdettävä pyytämään tätä anteeksi. Zola on armollinen pelaajalle, jos tämä vain suostuu selvittämään, mikä savannin puhvelit on villinnyt. Krokotiilien paljastuessa syypääksi, säkkihahmo matkaa mangustien luolaan, ja kuljettaa täällä Raitahäntä -nimisen mangustin kotikoloonsa. Mangusti-emo lähettää säkkihahmon Etelä-amerikkaan ystävänsä Fridan hääkutsuille. Paikalle saapuessaan pelaaja oppii, että Fridan sulhanen Don Lu on kadonnut. Kun Don Lu löytyy, Frida saadaan rauhoitettua ja häät pelastettua, lähtee säkkihahmo Meksikoon opettelemaan räjähteiden käyttöä Jalapeno-sedän luokse. Hänet on kuitenkin vangittu Sheriffi Zapatan toimesta, joten Jalapeno-setä tulee vapauttaa ja ilkeä Zapata pysäyttää.
Tämän jälkeen Jalapeno-setä lähtee pelaajan kanssa Metropoliin, Mekaanikko Magsin luo, jossa Ze Dude varastaa Magsin auton, ja pelaajan on voitettava se takaisin. Peittoamisen jälkeen Ze Dude lähettää pelaajan itään, suurmestari Sensein luokse terästämään taitojaan ja voittamaan Kauhea Oni, joka on varastanut Sensein tulta syöksen kissan. Taistelun jälkeen Sensei lähettää säkkihahmon Intiaan, Suuren Taikurin temppeliin, jossa pelaaja oppii lähettäjien mekaanisen taian. Tämän jälkeen matka jatkuu lopulta Siperiaan, jossa Keräilijän bunkkeri sijaitsee. Keräilijä on ilkeä varastaja, joka vie kaikilta muilta, mutta ei jaa mitään. Keräilijän bunkkerissa on suuri vankiselli, jossa kaikki pelaajan aikaisemmin kohtaamat hahmot ovat vankina. Kun pelaaja lopulta peittoaa Keräilijän, vapautuu LittleBigPlanet taas vapaalle jakamiselle ja yhteisöllisyydelle.
Muut/lisät

PlayStation Networkista voi ladata peliin lisäsisältöä kuten uusia tasoja, musiikkeja tai asusteita, esimerkiksi Street Fighter -vaatepaketin ja Metal Gear Solid 4 -paketin. Huhtikuussa 2009 LittleBigStoreen julkaistiin Creator pack 1 (Luontipakkaus 1), joka sisälsi uusia työkaluja luomistilaan. LittleBigStoren tasoista Pirates of the Carribbean teemainen poistettiin pelattavista tasoista muutama vuosi sen julkaisemisen jälkeen.
LittleBigPlanet 2

LittleBigPlanet 2 (usein myös LBP2) on LittleBigPlanetin jatko-osa. Siinä on monta uutta ominaisuutta, joista melkein kaikki kohdistuvat kentän tekoon.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Metacritic: 93
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Gamereactor: 10/10
Pelit: 92/100
Pelaaja: 10/10
Tilt.tv: 10/10
V2.fi: 95/100
Pelin alkuperäinen julkaisupäivä oli 23. lokakuuta 2008, mutta Sony viivästytti pelin julkaisupäivää. Sony ei ole virallisesti kertonut miksi peli myöhästyi, mutta mahdollinen syy pelin julkaisupäivän siirtämiseen oli se, että pelin Afrikka-henkisessä Swinging Safari -kentässä soivassa taustamusiikissa oli lauseita Koraanista.lähde?
LittleBigPlanet nousi PS3:n myydyimmäksi peliksi julkaisuviikollaan.
Metacritic-kerääjäsivustolla peli sai 95/100 pistettä, perustuen 85 kriittiseen arvosteluun.
Aiheesta muualla

Virallinen LittleBigPlanet-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
LittleBigWorkshop – Virallinen yhteisösivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Kehittäjän kotisivut
LittleBigPlanet PlayStationin virallisilla sivuilla: UK (Arkistoitu – Internet Archive), Australia (Arkistoitu – Internet Archive), Uusi-Seelanti (Arkistoitu – Internet Archive), U.S., FI (Arkistoitu – Internet Archive)
LittleBigPlanet Wiki
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Muut:  MusicBrainz work
Pentti Pelto

Pentti Pelto
Pentti Juhani Pelto (26. elokuuta 1938 Kauhajoki – 22. huhtikuuta 2018 Kangasala) oli suomalainen kirkkomuusikko, urkuri, kirkkomusiikin professori ja urkujen rakentaja ja tutkija.
Opinnot

Pelto valmistui Sibelius-Akatemiasta kirkkomuusikoksi ja urkuriksi. Hän oli Janne Raition oppilas. Vuonna 1994 hän väitteli musiikin tohtoriksi aiheenaan suomalainen urkuhistoria.
Työura ja luottamustehtäviä

Pelto toimi urkurina Helsingissä 1962–1969. Vuosina 1970–1994 hän työskenteli urkujenrakentajana Kangasalla Kangasalan urkutehtaassa ja Kangasalan Urkurakentamossa. Hän toimi Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin professorina 1994–2001.
Suomen historiallisia urkuja -tietokanta perustuu Pellon tutkimustyölle suomalaisen urkuhistorian parissa. Pelto toimi vuosina 1969–1975 Organum-seuran puheenjohtajana.
Soitinrakennusta ja harrastuksia

Pentti Pelto ja hänen poikansa Arno rakensivat klavikordeja ja cembaloja. Pentti Pelto harrasti radioamatööritoimintaa ja oli kiinnostunut vanhoista amatööriradiolaitteista sekä elektroniikasta.
Teoksia ja artikkeleja

Pelto, Pentti – Kuula, Pentti: Kirkkomusiikin suuria mestareita. Suomen kirkon sisälähetysseura, Helsinki 1966.
Urkujen käyttäjän käsikirja. Sibelius-Akatemia, Kirkkomusiikin osaston julkaisuja, Helsinki 1989. ISBN 951-95540-3-3.
Kaksi suomalaista urkuperinnettä. Diss. Sibelius-Akatemia, Helsinki 1994 ISBN 952-9658-23-0.
Puoli vuosituhatta suomalaisia urkuja.  Helsinki:  Organum-seura, 2014.  ISBN 978-951-95712-3-2
Hyvä paha urkujenuudistus. 2017. ISBN 978-951-95712-4-9.
Artikkeleita Organum-lehdessä.
Aiheesta muualla

Kettunen, Asta: soi Tampereen uruissa.[vanhentunut linkki] Tampereen Kirkkosanomat 2/2011. (Artikkelissa Pelto kertoo vanhoista uruista Suomessa ja Tampereella.)
Pentti Pellon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Pellon suunnittelemat Kangasalan kirkon urut, 1988. Fasadi yhdessä Seppo Rihlaman kanssa.
Revolutions per Minute

Revolutions per Minute voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Revolutions per Minute, Rise Againstin albumi vuodelta 2003
Revolutions per Minute, Reflection Eternalin albumi vuodelta 2010
Revolutions per Minute, Skid Row’n albumi vuodelta 2006.
Peniocereus

| Peniocereus |
| --- | --- |
 Peniocereus serpentinus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Pachycereeae
Suku::  Peniocereus  (A.Berger) Britton & Rose (1909)
Katso myös
   Peniocereus Wikispeciesissä   Peniocereus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peniocereus on pohjois- ja keskiamerikkalainen kaktuskasvisuku. Tieteellinen nimi pohjautuu kreikan lankaa tarkoittavaan sanaan ja viittaa kukan rihmamaisiin heteenpalhoihin.
Tuntomerkit

Suvun kasvit ovat pensasmaisia, maanmyötäisiä tai kiipeileviä ja vähähaaraisia. Juuret ovat turvonneita. Varret ovat 1–4 metriä korkeita, hoikkia ja uurteisia, tavallisesti kyhmyttömiä. Piikit ovat keskenään samanlaisia, tavallisesti huomiota herättäviä. Toisinaan ne ovat litistyneet varren pintaa vasten ja ovat lyhyitä. Kukat sijaitsevat varren päässä tai tavallisemmin sivulla ja ovat tavallisesti kookkaita, usein valkoisia. Kasvit kukkivat joko yöllä tai päivällä lajista riippuen. Kukkapohjuksessa on tavallisesti ryhmittäin sukasia ja piikkejä. Hedelmä on mehevä, päärynämäinen, munamainen tai pitkänomainen, suippokärkinen. Väriltään se on punainen, ja sen pintapiikit tai sukaset karisevat ennemmin tai myöhemmin. Siemenet ovat leveän soikeita ja mustia.
Levinneisyys

Lajit kasvavat Yhdysvaltojen lounaisosassa, Meksikossa ja Keski-Amerikassa.
Lajit

Suvussa Peniocereus on 18 lajia:
P. castellae
P. cuixmalensis
P. fosterianus
P. greggii
P. hirschtianus
P. johnstonii
P. lazaro-cardenasii
P. macdougallii
P. maculatus
P. marianus
P. oaxacensis
P. occidentalis
P. rosei
P. serpentinus
P. striatus
P. tepalcatepecanus
P. viperinus
P. zopilotensis
Jevgeni Tarelkin

Jevgeni Tarelkin
Jevgeni Igorevitš Tarelkin (ven. Евгений Игоревич Тарелкин, s. 29. joulukuuta 1974 Pervomaisk, Venäjän SFNT) on venäläinen kosmonautti. Hänet laukaistiin ensimmäiselle avaruuslennolleen 23. lokakuuta 2012 Sojuz TMA-06M -avaruusaluksella. Hän osallistui Kansainvälisen avaruusaseman pitkäkestoisen Retkikunta 33:n miehistöön lentoinsinöörinä. Tarelkin palasi takaisin maahan maaliskuussa 2013, vietettyään avaruudessa yhteensä 144 päivää..
Tarelkin valittiin kosmonautiksi 29. toukokuuta 2003 TsPK-13-ryhmään. Hän on naimisissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jevgeni Tarelkin Wikimedia Commonsissa
Juha Vakkuri

| Juha Vakkuri |
| --- | --- |
 Juha Vakkuri Helsingin Taiteiden yössä 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1946 Helsinki
Kuollut: 8. maaliskuuta 2019 (72 vuotta) Helsinki
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juha Ilkka Vakkuri (2. joulukuuta 1946 Helsinki – 8. maaliskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan journalismistaan, kirjoistaan ja siitä, että hän perusti suomalaisafrikkalaisen kulttuurikeskuksen Villa Karon Beniniin.