stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erik von Markovik

Erik von Markovik vuonna 2013.
Erik von Markovik (s. 24. syyskuuta 1971 Toronto, Ontario) on kanadalainen taikuri, innovaattori ja luennoitsija. Markovik sai julkisuutta Neil Straussin The Game -kirjalla (suom. Pelimies, alaston totuus pokaajien veljeskunnasta), jonka päähenkilö hän on. Markovik tuli myös tunnetuksi VH1-kanavalla näytetyn The Pick-up Artist -ohjelmasta. Markovik, joka käyttää taiteilijanimeä Mystery, on pokaamisyhteisön johtohenkilö ja teoreetikko, joka on luonut merkittävän osan alan käsitteistä. Markovikin luomia käsitteitä ovat muun muassa ”neg” (suom. esimerkiksi negaus), ”peacocking” (suom. riikinkukkoilu) ja kolmen sekunnin sääntö.
Markovikin teoria perustuu osaksi evoluutiopsykologiaan. Hän perustelee ihmisten lähestymispelkojen (miesten pelon lähestyä naista) johtuvan siitä, että evoluutio on kehittänyt ihmisen heimokulttuureissa, joissa väärän henkilön lähestyminen on voinut johtaa kuolemaan tai sulkemiseen lauman ulkopuolelle.
Erik Blomster

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Erik Blomster vuoden 1950 yleisurheilun EM-kisoissa. |  Erik Blomster vuoden 1950 yleisurheilun EM-kisoissa. |  Erik Blomster vuoden 1950 yleisurheilun EM-kisoissa. |  |
Maa:  Suomi
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Bryssel 1950 | 3 000 m  estejuoksu |  |
Erik Veikko Blomster (8. maaliskuuta 1928 Seinäjoki – 10. tammikuuta 1996) oli suomalainen estejuoksija.
Blomster voitti EM-pronssia 3 000 metrin esteissä Brysselissä 1950 ajalla 9.08,8. Ajallaan hän oli kauden maailmantilaston viidentenä. Ennätyksensä 9.04,2 Blomster juoksi 12. heinäkuuta 1953 Kouvolassa. Hän voitti lyhyen matkan (5 km) maastojuoksun Suomen mestaruuden vuosina 1950 ja 1952. Vuonna 1951 Blomster oli São Paulon uudenvuodenpäivän kisassa neljäs.
Seuratasolla Blomster edusti Seinäjoen Urheilijoita.
Ernanodon

| Ernanodon |
| --- | --- |

 Myöhäispaleoseeni 60–55 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N  ↓   
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  †Palaeanodonta
Heimo::  †Ernanodontidae
Suku::  †Ernanodon
Laji::  antelios
Kaksiosainen nimi
 † Ernanodon antelios  Ting, 1979 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ernanodon antelios on sukupuuttoon kuollut nisäkäslaji, joka eli myöhäisellä paleoseenikaudella Kiinan alueella. Lajin ensimmäinen 1970-luvulla löydetty fossiili oli puutteellisesti säilynyt eivätkä tutkijat päässeet yhteisymmärrykseen siitä, mihin nisäkäsryhmään eläin kuului. Sen ajateltiin olleen joko muurahaiskarhujen ja vyötiäisten tai muurahaiskäpyjen sukulainen.
Vuonna 2012 tutkijat selvittivät Mongoliasta löytyneen fossiilin perusteella, että Ernanodon antelios oli luultavimmin sukua muurahaiskävyille, vaikkakin se oli erkaantunut hyvin varhain omaksi kehityshaarakseen.
Vic Ekberg

| Vic Ekberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Victor John Ekberg
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1932 Kanada
Kuollut: 27. heinäkuuta 2020 (88 vuotta)
Kansalaisuus:   Australia  Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1959–1960
Victor John ”Vic” Ekberg (16. kesäkuuta 1932 Kanada – 27. heinäkuuta 2020) oli kanadalaissyntyinen australialainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän kuului Australian joukkueeseen Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.
Douglas Bader

Douglas Bader Hurricane-hävittäjänsä siivellä vuonna 1940.
Douglas Robert Steuart Bader  (21. helmikuuta 1910 Lontoo – 5. syyskuuta 1982 Lontoo) oli englantilainen lentäjä ja hävittäjä-ässä.
Lapsuus ja nuoruus

Douglas Bader oli majuri Frederick Roberts Baderin ja Jessie McKenzien nuorempi poika. Vanhemmat avioituivat ja asuivat Intiassa mutta olivat matkoilla Englannissa Douglasin syntyessä. Kolme päivää syntymänsä jälkeen Douglas ja hänen äitinsä sairastuivat tuhkarokkoon. Äidin parannuttua perheen oli palattava Intiaan mutta vasta muutaman kuukauden ikäinen Douglas jätettiin sukulaisten huostaan Man-saarelle. Douglas oli lähes kaksivuotias hänen päästessään vanhempiensa luo Intiaan.
Vuonna 1913 Douglasin isä Frederick Bader luopui toimestaan alkaakseen opiskella lakia ja perhe muutti Englantiin. Maailmansodan alettua Frederick lähetettiin Ranskaan pioneerijoukkojen upseerina. Hän haavoittui vuonna 1917 kranaatin sirpaleesta mutta palasi palvelukseen ja kuoli lopulta vuonna 1922 St. Omerissa vuonna 1917 saamiensa sirpaleiden seurauksena. Äiti avioitui uudelleen kirkkoherra Ernest Hobbsin kanssa ja niin perhe muutti Yorkshireen.
Koulussa Douglas menestyi erityisesti urheilussa. Hän pelasi rugbyä, krikettiä, maahockeytä ja jalkapalloa sekä harrasti nyrkkeilyä ja yleisurheilua. Muita opintoja hän suoritti vain sen verran kuin oli tarpeen välttyäkseen ikävyyksiltä. Vaikka Douglas oli vapaaoppilas, hänen vanhemmillaan oli taloudellisia vaikeuksia pyrkiessään kustantamaan Douglasin ja hänen isoveljensä opinnot. Douglasin onneksi eräs koulun opettajista päätti tukea hänen opintojaan taloudellisesti.
Ilmavoimiin

Vuonna 1928 Bader hyväksyttiin Royal Air Forcen kadettikouluun. Hänet nimitettiin vänrikiksi kesällä 1930 ja sijoituspaikaksi määrättiin 23. laivue, joka toimi Kenleyssä.
23. laivue lensi vuonna 1930 Gloster Gamecock -hävittäjillä. Baderista tuli taitava lentäjä jo tässä vaiheessa ja keväällä 1931 hän edusti laivuettaan muodostelmalennossa Hendonin lentonäytöksessä. Myöhemmin samana vuonna 23. laivue vaihtoi koneensa Bristol Bulldog -koneisiin. 14. joulukuuta 1931 Bader törmäsi Bulldogillaan maahan esittessään taitolentoa matalalla. Kone romuttui täysin ja Baderin molemmat jalat jouduttiin amputoimaan, toinen polven ylä- ja toinen alapuolelta. Hän kuntoutui onnettomuudesta ja opetteli lentämään uudelleen Marcel ja Robert Dessoutterin tekemien jalkaproteesien avulla. Vammansa takia Baderia ei hyväksytty lentävään henkilökuntaan. Palveltuaan lyhyen ajan Duxfordin lentotukikohdan autokuljetusyksikössä hän erosi ilmavoimista ja siirtyi Asiatic Petroleum Companyn, joka oli Shellin ja Royal Dutchin yhteisyritys, ilmailuosaston palvelukseen.
Eskaaderin komentajaksi

Bader anoi 1930-luvun lopulla pääsyä takaisin ilmavoimien palvelukseen, mutta siihen myönnyttiin vasta toisen maailmansodan sytyttyä. Osoitettuaan lentotaitonsa hänet komennettiin 3. helmikuuta 1940 luutnanttina 19. laivueeseen, joka lensi Supermarine Spitfire -hävittäjillä Duxfordista käsin. Erään kerran lähtiessään lennolle hän unohti Spitfiren potkurin lapakulmat suurelle, jolloin kone ei kohonnutkaan ilmaan, vaan törmäsi kentän päädyssä olevaan kiviaitaan. Kone murskaantui pahasti ja ellei Douglas Baderilla olisi ollut tekojalkoja, hän olisi menettänyt jalkansa. Tästä huolimatta hänet komennettiin kapteenina lentueen päälliköksi 222. laivueeseen, joka oli hiljattain vaihtanut Bristol Blenheiminsä Spitfireiksi. Dunkerquen yllä hän saavutti ensimmäiset ilmavoittonsa.
Dunkerquen evakuoinnin jälkeen kesällä 1940 hänet komennettiin majurina 242. kanadalaislaivueen komentajaksi. Laivue lensi Hawker Hurricane -hävittäjillä aluksi Coltishallista käsin. Hän kehitti Ranskassa pahoja tappioita kokeneen kanadalaislaivueen nopeasti taistelukelpoiseksi. 30. elokuuta 1940 laivue siirtyi Duxfordiin ja samalla taisteluun Britanniasta. Pian Douglas Bader sai kokeilla kolmen laivueen (19., 242. ja 310.) johtamista ilmassa. 13. syyskuuta 1940 hänelle myönnettiin DSO-kunniamerkki ja hänet komennettiin everstiluutnanttina komentamaan 12. eskaaderia, johon liitettiin aiempien laivueiden lisäksi laivueet 302 ja 611. Näin hän oli ylennyt luutnantista everstiluutnantiksi yhden vuoden aikana.
18. syyskuuta 1940 käydyssä ilmataistelussa Baderin eskaaderi sai 30 varmaa ja kuusi todennäköistä ilmavoittoa kahden vaurioitetun lisäksi; vain muutama saksalaispommittaja selvisi taistelusta kotiin. Lokakuussa 1940 päätti siirtää maihinnousua Englantiin seuraavaan kevääseen ja samaan aikaan Saksan päivähyökkäykset muuttuivat yöpommituksiksi. Näin Baderin eskaaderin muutamat yölentokokemusta omaavat lentäjät joutuivat mukaan yöllisiin torjuntalentoihin. Eräällä niistä Douglas Baderin koneen moottori sammui ja hän joutui pimeässä tuomaan koneensa kentälle lisävauroitta ilman moottorin apua.
Bader ehti saavuttaa Hurricane ja Spitfire -koneilla lentäen 22 ilmavoittoa, ennen kuin hänet ammuttiin alas ilmataistelussa 9. elokuuta 1941.
Sotavankeudessa

Bader hyppäsi laskuvarjolla menettäen jalkaproteesin toisesta jalastaan ja joutui sotavankeuteen.
Hän tapasi siellä paikallisen saksalaisen Luftwaffen rykmentin komentajan Adolf Gallandin, jolta Bader kysyi, voisivatko saksalaiset ottaa yhteyttä britteihin ja pyytää hänen varaproteesiaan Englannista. Galland kysyi asiaa Hermann Göringiltä, joka suostui. Saksalaiset ottivat radiolla yhteyttä britteihin, jotka kuittasivat ilmoituksen.
Englantilaiset toimittivat Blenheim-pommikoneesta pudottamalla Baderille uuden proteesin. Bader itse oli sillä välin karannut, mutta saatiin pian kiinni. Sittemmin hän yritti paeta vankeudesta vielä useita kertoja. Saksalaiset sijoittivat Baderin lopulta vuonna 1942 Colditzin linnaan, josta hän vapautui 15. huhtikuuta 1945.
Sodan jälkeen

Bader erosi RAF:sta helmikuussa 1946, jonka jälkeen hän työskenteli Shell-yhtiön palveluksessa. Bader kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1982.
Baderin elämään perustuvan elokuvan Lentäjäsankari ensi-ilta oli vuonna 1956. Elokuvassa Baderia esitti Kenneth More.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas Bader Wikimedia Commonsissa
Eraser – suojelija

| Eraser – suojelija> Eraser |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Chuck Russell
Käsikirjoittaja:   Tony Puryear  Walon Green 
Tuottaja:   Anne Kopelson  Arnold Kopelson 
Säveltäjä:  Alan Silvestri
Kuvaaja:  Adam Greenberg
Leikkaaja:  Michael Tronick
Pääosat:   Arnold Schwarzenegger  Vanessa Williams  James Caan  James Coburn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 21. kesäkuuta 1996  Suomi 9. elokuuta 1996 
Kesto:  115 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eraser – suojelija (Eraser) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Chuck Russell. Pääosissa näyttelevät Arnold Schwarzenegger ja Vanessa Williams.
Juoni

Yhdysvaltain puolustusministeriössä työskentelevä Lee Cullen saa tietää, että yksi hänen esimiehistään aikoo salakuljettaa uuden vaarallisen aseen maasta. Salaliitossa mukana olevat yrittävät eliminoida Cullenin pois tieltään, joten hänen täytyy vaihtaa henkilöllisyyttään ja hän saa turvakseen John Krugerin, joka on FBI:n erikoisyksikön paras mies.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Arnold Schwarzenegger   | … |   John Kruger   |
|   Vanessa Williams   | … |   Lee Cullen   |
|   James Caan   | … |   Robert Deguerin   |
|   James Coburn   | … |   Beller Witsec   |
|   Robert Pastorelli   | … |   Johnny Castelone   |
Enzo Fernández (jalkapalloilija, 1995)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Enzo Alan Zidane Fernández
Syntymäaika: 24. maaliskuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Bordeaux, Ranska
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 senttimetriä
Paino: 80 kilogrammaa
Seura
Seura: CF Fuenlabrada
Pelinumero: 7
Junioriseurat
1999–2000: Juventus
2000–2001: Liceo Francés
2001–2004: San José
2004–2014: Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2015 | Real Madrid C | 26 | (4) |
| 2015–2017 | Real Madrid Castilla | 78 | (7) |
| 2016–2017 | Real Madrid | 0 | (0) |
| 2017 | Deportivo Alavés | 2 | (0) |
| 2018–2019 | FC Lausanne-Sport | 16 | (2) |
| 2018–2019 | → Rayo Majadahonda (laina) | 33 | (0) |
| 2019–2020 | CD Aves | 10 | (2) |
| 2020 | UD Almería | 4 | (0) |
| 2021–2022 | Rodez AF | 15 | (0) |
| 2022– | CF Fuenlabrada | 12 | (0) |
Maajoukkue
|  | Ranska U19 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. marraskuuta 2022.
Enzo Alan Zidane Fernández (s. 24. maaliskuuta 1995, Bordeaux, Ranska) on ranskalais-espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa espanjalaisen CF Fuenlabradan riveissä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Zidanen isä on entinen Ranskan maajoukkueen kapteeni ja Real Madridin edustusjoukkueen päävalmentaja Zinédine Zidane.
Ura

Zidane pelasi Real Madridin junioriakatemiassa vuodesta 2004 vuoteen 2014, ja José Mourinhon luotsaaman edustusjoukkueen kanssa hän harjoitteli ensimmäisen kerran syyskuussa 2011. Maajoukkuetasolla Zidane voi vielä edustaa Ranskaa, Espanjaa tai Algeriaa.
Muuta

Zidane on saanut nimensä isänsä idolin, uruguaylaisen jalkapalloilijan Enzo Francescolin mukaan.
Eric Norin

| Eric Norin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. lokakuuta 1991 (ikä 32) Täby, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  182 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  AIK IF
Sarja:  HockeyAllsvenskan
Pelinumero:  47
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Almtuna IS (Allsv.) HC Vita Hästen (Ruotsi I) Brynäs IF (SHL) Tappara (SML)
Eric Norin (s. 22. lokakuuta 1991 Täby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskan-joukkue AIK IF:ssä. Hän laukoo oikealta.
Ura

Norin on IFK Täbyn kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin SDE HF:ään. Kaudeksi 2008–2009 Norin siirtyi AIK IF:n J18-junioreihin, joiden tehokkain puolustaja hän oli J18 Allsvenskanissa tehoilla 4+6=10. Norin voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden. Kaudella 2010–2011 hän oli AIK:n J20-junioreiden tehokkain puolustaja tehoilla 10+17=27, joilla Norin sijoittui koko J20 SuperElitin puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Hän voitti myös koko sarjan jäähypörssin 173 minuutillaan. Norin debytoi samalla kaudella myös AIK:n Elitserien-joukkueessa, jossa hän pelasi 11 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Norin sai tililleen ensimmäisen Elitserien-ottelunsa 23. marraskuuta 2010 vieraissa Färjestad BK:ta vastaan, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Norin sai ensimmäiset jääaikansa kuitenkin toisessa ottelussaan 29. marraskuuta 2010 Brynäs IF:ää vastaan. Hän pelasi ottelussa 8.35 minuuttia.
Maaliskuussa 2011 AIK lainasi Norinin kaudeksi 2011–2012 Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Almtuna IS:ään. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa miesten peleissä toi 42 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7. Kaudeksi 2012–2013 Norin teki Almtunan kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Kaudeksi 2013–2014 hän siirtyi sarjatasoa alemmas Ruotsin I-divisioonan HC Vita Hästeniin. Norin oli kuudella osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Maksim Matushkinin kanssa. Vita Hästenin kausi päättyi sarjanousuun Allsvenskaniin. Norin palasi kaudeksi 2014–2015 kaksivuotisella sopimuksella AIK:hon, joka oli puolestaan  pudonnut Allsvenskaniin. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi kaksivuotisella sopimuksella Almtunaan. Norin voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Kaudeksi 2017–2018 hän palasi kuitenkin kaksivuotisella sopimuksella AIK:hon. Norin oli neljällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja. Hän voitti myös koko Allsvenskanin tehotilaston lukemalla +24.
Norin ei jatkanut AIK:ssa enää toista sopimuskauttaan, vaan hän siirtyi kaudeksi 2018–2019 kaksivuotisella sopimuksella pelaamaan SHL:ää (ent. Elitserien) Brynäs IF:n riveihin. Norin kuitenkin joutui leikkaushoitoa vaatineen olkapäävamman vuoksi viiden runkosarjaottelun jälkeen ja hän palasi kaukaloihin vasta yli viisi kuukautta myöhemmin helmikuussa 2019. Norin pelasi kauden aikana lopulta vain 13 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Ensimmäisellä täysimittaisella SHL-kaudellaan 2019–2020 hän teki 51 runkosarjaottelussa tehot 2+9=11. Norin teki SHL-uransa avausmaalin 1. lokakuuta 2019 Djurgårdens IF:ää vastaan. Hänen osumansa jäi Brynäsin 4–3-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi.
Kaudeksi 2020–2021 Norin siirtyi vuoden mittaisella ja try-outin sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Tapparaan. Hän pelasi siellä kuusi ottelua ilman tehopisteitä, kunnes lokakuun lopulla seura vahvisti Norinin jääneen ilman jatkosopimusta. Marraskuun lopulla hän palasi loppukauden kattavalla sopimuksella AIK:n Allsvenskan-joukkueeseen.
Eivør Pálsdóttir

Eivør Pálsdóttir konsertissa Danish Radio Bigbandin kanssa (2005)
Eivør Pálsdóttir (s. 21. heinäkuuta 1983 Syðrugøta) on färsaarelainen laulaja ja lauluntekijä. Eivørin musiikissa voi kuulla perinteisen färsaarelaisen musiikin vaikutteet, ja hän on kertonut nuorempana käyneensä nauhoittamassa vanhempien ihmisten laulamia kansanlauluja. Eivør lopetti koulunkäynnin ja päätti omistautua täysin musiikille 15-vuotiaana. Vuonna 2002 hän muutti Islantiin opiskelemaan klassista- ja jazzlaulua. Nykyisin hän asuu Tanskassa Kööpenhaminassa. Hän on voittanut lukuisia musiikkipalkintoja Färsaarilla, Islannissa ja Tanskassa.
Ura

Eivør esiintyi ensimmäistä kertaa Färsaarten televisiossa vuonna 1997. Vuonna 1999 Eivør liittyi rockyhtye Clickhazeen. Vuotta myöhemmin hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa, Eivør Pálsdóttir, jonka kappaleet olivat laulettu tanskan ja fäärin kielillä. Vuonna 2002 hän muutti Reykjavíkiin opiskelemaan klassista musiikkia ja jazzia. Pian tämän jälkeen Eivør liittyi laulajaksi Kristian Blakin perustamaan Yggdrasil-yhtyeeseen. Vuonna 2003 ilmestyi Eivørin toinen sooloalbumi, Krákan. Kolmannen sooloalbuminsa Eivør hän julkaisi vuonna 2004. Albumi on tehty yhteistyössä kanadalaisen tuottajan Bill Bournen kanssa, ja siitä tuli kaikkien aikojen myydyin färsaarelainen albumi USA:ssa ja Kanadassa. Neljäs pitkäsoitto, Trøllabundin, 2005, on samalla Tanskan Radion Big Bandin 40-vuotisjuhlalevy. Vuonna 2007 hän julkaisi viidennen studioalbuminsa Mannabarn/Human Child. Levystä on olemassa sekä fäärin- että englanninkielinen versio, ja Eivørillä olikin hetken aikaa kaksi versiota samasta levystä samaan aikaan sekä Färsaarten- että Islannin Top 5 -listalla. Kuudes studioalbumi Larva julkaistiin 2010. Viimeisin albumi Room julkaistiin vuonna 2012. Syksyllä 2013 levy julkaistiin myös Saksassa, missä Eivør kävi konsertoimassa syksyllä 2013 ja keväällä 2014. Eivørin uusin levy Bridges julkaistiin 27. helmikuuta 2015. Levynjulkaisua seuraa kuukauden mittainen kiertue Saksassa.
Musiikkityyliltään Eivør on vaikeasti luokiteltavissa. Itse hän määritteleekin sosiaalisessa mediassa genrensä yksinkertaisesti "Eivør!". Alkuaikoina kappaleet oli laulettu yksinomaan fäärin kielellä, sittemmin Eivør on laulanut myös kaikilla muilla pohjoismaisilla kielillä. Kolmen viimeisen albumin aikana kieli on vaihtunut lähes pelkästään englantiin, mutta lokakuussa 2015 Eivør julkaisi toisen albuminsa samana vuonna, fäärinkielisen Slør-albumin.
Keväällä 2017 Eivør esiintyi brittiläisessä Later... with Jools Holland -tv-ohjelmassa. Toukokuun lopussa hän aloitti ensimmäisen Britannian-kiertueensa, jonka kynnyksellä julkaistiin 2015 ilmestyneen fäärinkielisen Slør-albumin englanninkielinen versio.
Suomessa Eivør esiintyi ensimmäisen kerran huhtikuussa 2017 Helsingin Tavastialla ja Tampereen Olympia-korttelissa.
Eivør julkaisi albuminsa syyskuussa 2020. Albumin nimi on Segl, ja siltä on julkaistu kaksi kappaletta ja videota: Patience ja Sleep On It.
Albumit

Eivør Pálsdóttir (2000)
Krákan (2003)
Eivør (2004)
Trøllabundin (Tanskan radion Big Bandin kanssa) (2005)
Mannabarn / Human Child (2007)
Eivör Live (2009)
Undo your mind EP (2010)
Larva (2010)
Room (2012)
The Color of Dark (Lennart Ginmanin kanssa) (2014)
Bridges (2015)
Slør (2015)
Slør - englanninkielinen versio (2017)
Live in Tórshavn (2019)
Segl (2020)
Enn (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eivør Pálsdóttir – virallinen kotisivu
Eivør Pálsdóttir Myspacessa (englanniksi)
LyricWiki.org
Emilia Attias

Emilia Attias
María Emilia Attias (s. 20. maaliskuuta 1987) on argentiinalainen malli, näyttelijä, laulaja ja tanssija. Hän aloitti näyttelijänuransa vuonna 2004 ja on tullut tunnetuksi roolistaan vuonna 2007 alkaneessa televisiosarjassa Casi Ángeles. Hän on myös menestynyt malli, joka on päässyt muun muassa Maxim-lehteen. Hän laulaa Casi Ángeles -sarjasta lähtöisin olevassa Teen Angels -yhtyeessä.
Taustaltaan sefardijuutalainen Attias syntyi Buenos Airesin Belgranossa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi, hepreaksi)
Emilia Attias Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vidar (jumala)

Vidar ja Fenris. Lorenz Frølichin piirros vuodelta 1895.
Vidar (muinaisnorjaksi Víðarr) on skandinaavisessa mytologiassa Odinin ja jättiläisnainen Gridin poika. Vidar on hiljaisuuden ja koston jumala, ja hän on jumalista toiseksi vahvin. Ragnarökissä Fenrir-susi tappaa Odinin, ja Vidar kostaa isänsä tappamalla suden paljain käsin. Vidar asettaa jalkansa Fenririn alalaeuan päälle ja repii suden kidan auki käsillään. Toisen version mukaan Vidar tappaa Fenrir-suden puukottamalla tätä sydämeen. Vidar on yksi niistä jumalista, jotka tulevat hallitsemaan Ragnarökin jälkeen syntyvää uutta maailmaa. Vidarin sali Asgårdissa on nimeltään Vidi.
Eoarkeeinen maailmankausi

| Arkeeinen aioni> Alkamisaika milj. v sitten | Arkeeinen aioni> Maailmankausi |
| --- | --- |
2 800: Neoarkeeinen
3 200: Mesoarkeeinen
3 600: Paleoarkeeinen
3 800: Eoarkeeinen
Eoarkeeinen maailmankausi noin 3,8-3,6 miljardia vuotta sitten käsittää ajan, jolta on löydetty kivissä olevia hiilipusseja, joita pidetään todisteena ensimmäisestä bakteerityyppisestä elämästä. Hiilipussien eloperäinen alkuperä ei ole täysin varma. Niissä olevien isotooppien eli alkuaineiden alalajien suhde on sama kuin eliöissä.
Geologia eoarkeeisella kaudella

Eoarkeeista kautta edelsi eloton hadeeinen eoni, jolloin maapallon kuori ja mahdollisesti ensimmäiset meret mudoostuivat. Eoarkeeisen kauden aikana maapallolle alkoi kehittyä ilmakehä. Ensimmäinen ilmakehä on ollut oletettavasti hapeton, ja hiilidioksidin määrä on ollut vastaavasti nykyilmakehään verrattuna huomattavan korkea. Häviävän pieni määrä happea on saattanut syntyä ilmakehään vesihöyryn tai hiilidioksidin hajotessa hapeksi. Vasta fotosynteesiin kykenevien eliöiden yleistyessä hapen määrä on saattanut alkaa lisääntyä.
Myös valtamerien muodostuminen ajoittunee eoarkeeiselle kaudelle. Valtamerien muodostumiselle tärkeää on ollut runsaan tulivuoritoiminnan kautta ilmakehään päätynyt vesihöyry.
Eoarkeeisen maailmankauden aikana Maapallon sisäinen lämmöntuotto oli paljon suurempi kuin myöhemmillä kausilla.
Elämä eoarkeeisella kaudella

Eoarkeeista kautta määrittää se, että ensimmäiset epäsuorat jäljet elämästä maapallolla ajoittuvat sille. Eoarkeeiselta kaudelta on löydetty varhaisimpia tunnettuja elämään viittaavia jäänteitä, eli niin sanottuja hiilipusseja. Hiilipusseissa ei ole tunnistettavissa eliöiden rakenteita, mutta niissä tavattavan aineksen isotooppisuhde on sama kuin eliöissä. Varhaisimmat hiilipussit ovat arviolta 3,5-3,7 miljardia vuotta vanhoja, ja niiden otaksutaan olevan peräisin varhaisimmista bakteereista tai arkeista joita maapallolla on tuolloin alkanut esiintyä.
Kuitenkin eräitä tätä varhaisempia grafiittijäänteitä on epäilty myös alkuperältään eloperäisiksi. Varhaisimmat mahdollisesti eloperäiset grafiittijäänteet ovat peräisin jopa 3,95 miljardin vuoden takaa.
Eoarkeeiseen kauteen liittyviä kerrostumia

Kiinan Qianxin 3800–3400 miljoonaa vuotta sitten
Euroopan Isuan 3800–3500 miljoonaa vuotta sitten vanhoja mahdollisesti eloperäisiä jäänteitä
Etelä-Afrikan Swazian 4000–3000 miljoonaa vuotta sitten