stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tyson Spink
Ura > Maajoukkueura

Spink edusti Canada Eastin joukkuetta World Junior A Challengessa vuosina 2010 ja 2011, joista molemmat turnaukset päättyivät hopeaan.
Tytöt – pidetään pallo!

| Tytöt – pidetään pallo!> Hækkum rána |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Gudjón Ragnarsson
Käsikirjoittaja:  Margrét Jónasdóttir Gudjón Ragnarsson Iikka Vehkalahti
Tuottaja:  Margrét Jónasdóttir Outi Rousu
Säveltäjä:  Ragnhildur Gísladóttir Petur Jonsson
Kuvaaja:  Tómas Marshall Gudjon Ragnarsson
Leikkaaja:  Jakob Halldorsson Ingibjörg Ásmundsdóttir
Pääosat:  Brynjar Karl Sigurðsson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Islanti Suomi
Tuotantoyhtiö:  Saga Film Pystymetsä
Ensi-ilta:  22. lokakuuta, 2021
Kesto:  70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  islanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tytöt – pidetään pallo! on Gudjón Ragnarssonin ohjaama islantilais-suomalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2021.
Elokuva käsittelee tyttöjen koripalloa Islannissa sekä sukupuolten tasa-arvoon liittyviä kysymyksiä.
Turun mellakat 1917

Ryöstetty Auran hattu- ja lakkiliike Eerikin- ja Kristiinankatujen kulmassa.
Turun mellakat olivat Turussa 15.–18. joulukuuta 1917 järjestyksestä vastanneen miliisin lakon aikana tapahtuneita työväestön mellakoita, joiden yhteydessä hajotettiin ja ryöstettiin kaupungin keskustan liikkeitä. Ne vaikuttivat Suomen sisällissotaan johtaneeseen kehitykseen.
Tapahtumien tausta

Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Turun aiempi poliisijohto oli erotettu ja kaupunkiin oli asetettu järjestystä valvomaan erityinen järjestyskunta. Kaupungissa esiintyi keväästä alkaen vakavia poliittisia levottomuuksia, joiden aikana muun muassa punakaartilaiset pitivät jonkin aikaa koko kaupunginvaltuustoa vankeinaan. Elokuun 1917 valtakunnallisen kunnallislakon aikana tapahtuneen voimellakan yhteydessä ryöstettiin suuri Valion voivarasto kaupungin keskustassa ja marraskuun yleislakon aikana kahdesta panimosta varastettiin 10 000 litraa pirtua sekä 800 litraa sikunaöljyä. Yleislakon aikana Turun punakaartin muodostama ja William Lundbergin johtama miliisi otti itselleen järjestyskunnan tehtävät ja pidätti ensitöikseen kaupungin poliisipäällikön Oskar Nikanderin ja Turun ja Porin läänin kuvernöörin K. J. M. Collanin. Heitä pidettiin edelleen vankeina myös lakon päätyttyä.
Joulukuun alussa Turun sosiaalidemokraattinen kunnallisjärjestö vaati uutta Svinhufvudin senaattia tunnustamaan Turun järjestysvallan kuulumisen työväenjärjestöille ja nimittämään Collanin tilalle maaherraksi sosiaalidemokraattien luottamusta nauttivan henkilön. Lundberg kävi joulukuussa neuvotteluja Turun tilanteen ratkaisemisesta senaattori Arthur Castrénin kanssa, mutta yhteisymmärrystä ei syntynyt, sillä kaupunginvaltuuston myöntämän määrärahan loputtua joulukuun alussa Lundberg vaati valtiota tunnustamaan Turun miliisin ja maksamaan sille palkkaa. Senaatilla ei ollut keinoja pakottaa Turun miliisiä taipumaan, sillä Turun suojeluskunta oli lähes aseeton ja kaupungin venäläisen varuskunnan oletettiin tukevan pikemminkin punakaarteja kuin Suomen hallitusta.
Mellakat

Kun neuvotteluratkaisua Turun järjestysvaltakysymykseen ei löytynyt eikä valtuusto suostunut myöntämään miliisille enempää määrärahoja palkanmaksua varten, miliisi meni lauantaina 15. joulukuuta painostustoimenpiteenä lakkoon, jolloin kukaan ei valvonut järjestystä kaupungissa. Jo ensimmäisenä lakkoyönä kaupungilla rikottiin näyteikkunoita. Seuraavana, 16. ja 17. joulukuuta välisenä yönä Turun keskustassa puhkesi rajuja mellakoita, joiden yhteydessä noin 50 keskustan liikehuoneistoa ryöstettiin tai tuhottiin. Kohteiksi joutuivat lähes kaikki keskustan kaupat. Vaikka ryöstelyn alkuperäiseksi motiiviksi selitettiin ankara elintarvikepula, kohteeksi päätyi pääosin muita kuin elintarvikeliikkeitä, erityisesti vaatekauppoja, kultasepänliikkeitä ja apteekkeja. Yleinen sekasorto veti mukaansa henkilöitä, jotka näkivät tilaisuuden arvotavaran kahmimiseen. Taloudellisten vahinkojen suuruudeksi arvioitiin myöhemmin 1,34 miljoonaa markkaa.
Ryöstely olisi voinut jatkua pidempäänkin, mutta illalla 18. joulukuuta venäläiset sotilaat saapuivat turvaamaan järjestystä Turun keskustassa, saatuaan ilmeisesti käskyn Helsingissä toimineelta sotilaiden, matruusien ja työläisten aluekomitealta, joka Venäjän kansankomissaarien neuvoston valtuutuksella katsoi käyttävänsä ylintä valtaa Suomessa. Lisäksi turkulaiset kauppiaat olivat samana päivänä palkanneet ukrainalaisia kasakoita valvomaan järjestystä maksua vastaan. Turun miliisilakkoa oli aluksi tarkoitus jatkaa, mutta 18. joulukuuta Lundberg ajoi läpi päätöksen lakon lopettamisesta. Kolme päivää myöhemmin miliisi ja senaatti pääsivät sopimukseen, jonka nojalla Collan ja Nikander vapautettiin senaatin maksamia 60 000 markan lunnaita vastaan. Turkuun asetettiin eri puolueiden yhteinen järjestyslautakunta, joka sai tehtäväkseen miliisin uudistamisen. Noin 50 ryöstöihin osallistunutta henkilöä pidätettiin ja osa varastetusta tavarasta palautettiin liikkeiden omistajille.
Vastaava miliisilakko ja siihen liittyneitä ryöstöjä ja mellakoita tapahtui joulukuussa 1917 myös Kokkolassa, mutta venäläinen sotaväki lopetti ne heti alkuunsa. Tammikuussa 1918 lakkoon menivät Vaasan ja Kristiinankaupungin miliisit, mutta näissä kaupungeissa vältyttiin mellakoilta.
Seuraukset

Joukko porvarillisten puolueiden kansanedustajia teki nuorsuomalaisten Antti Mikkolan johdolla Turun tapahtumista eduskunnassa välikysymyksen 18. joulukuuta 1917. Välikysymykseen vastatessaan senaattori Castrén toivoi eduskunnan antavan senaatille valtuudet ”vankan ja tehokkaan järjestyskunnan” luomiseen, jotta vastaavat tapahtumat voitaisiin välttää. Mikkola ja muut porvarilliset edustajat olivat tehneet edellisen kuukauden aikana useita vastaavansisältöisiä aloitteita eduskunnassa. Marraskuun yleislakon ohella juuri Turun mellakoiden on sanottu kääntäneen Suomen johdon sille kannalle, että punakaarteja vastaan suunnatun valtiollisen järjestysvallan luominen oli välttämätöntä. Eduskunta antoi senaatin toivomat valtuudet ”lujan järjestysvallan” luomiseen 12. tammikuuta 1918. Monien mielestä tämä päätös vaikutti merkittävästi sisällissodan puhkeamiseen.
Vuonna 1927 eduskunta hyväksyi korvauslain, jonka mukaan Suomen valtio maksoi korvauksia myös vuoden 1917 Turun mellakoissa ryöstetystä ja hävitetystä omaisuudesta, mutta lukuisten ehtojen vuoksi korvauksia maksettiin lopulta vain 450 000 markkaa. Rahanarvo oli tuolloin enää kolmanneksen vuoden 1917 tasosta.
Töyhtöparatiisimonarkit

| Töyhtöparatiisimonarkit |
| --- | --- |
 Töyhtöparatiisimonarkkinaaras (Trochocercus cyanomelas)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Töyhtöparatiisimonarkit Trochocercus  Cabanis, 1850
Katso myös
   Töyhtöparatiisimonarkit Wikispeciesissä   Töyhtöparatiisimonarkit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Töyhtöparatiisimonarkit (Trochocercus) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Töyhtöparatiisimonarkit elävät erityyppisissä metsissä laajalla alueella Afrikassa Saharan eteläpuolella.
Töyhtöparatiisimonarkkilajit

Töyhtöparatiisimonarkki Trochocercus cyanomelas
Teräsparatiisimonarkki Trochocercus nitens
Uz

Uz tarkoittaa seuraavia:
Uz, joki Romaniassa
Uz, kunta Ranskassa
Už, joki Ukrainassa ja Slovakiassa,  Tonavan sivujoki Tiszan vesistöön kuuluvan Laborecin sivuhaara
Už, joki Ukrainassa, Dneprin sivujoki Pripetin sivuhaara
Uzbekistan, ISO 3166-1 -koodi UZ, valtio tai muu maantieteellinen alue
uzbekki, ISO 639-1 -koodi uz, kieli.
Henkilöt

Uz on seuraavan henkilön nimi:
Johann Peter Uz (1720–1796), saksalainen runoilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Uz”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tuukka Rajamäki

| Tuukka Rajamäki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. elokuuta 1991 (ikä 33) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Jokers de Cergy
Sarja:  Ligue Magnus
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Peliitat (Mestis) Jokipojat (Mestis) Nice HCA (Ranska) GKS Katowice (Puola) HC Giants (S-S) EC Bregenzerwald (AlpsHL)
Tuukka Rajamäki (s. 2. elokuuta 1991 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan pääsarja Ligue Magnus-joukkue Jokers de Cergyssä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Rajamäki osaa pelata myös laidassa.
Pelityyli

Jatkoaika.com -verkkolehden mukaan Rajamäki on monipuolinen pelaaja, joka viihtyy yhtä hyvin sekä hyökkäys- että puolustuspäässä. Hän kykenee pelaamaan myös puolustajana.
Tunisiankilpikonna

| Tunisiankilpikonna |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Heimo::  Testudinidae
Suku::  Testudo
Laji::  Espanjankilpikonna graeca
Alalaji::  nabeulensis
Kolmiosainen nimi
 Testudo graeca nabeulensis  Highfield, 1990 
Katso myös
   Tunisiankilpikonna Wikispeciesissä   Tunisiankilpikonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunisiankilpikonna (Testudo graeca nabeulensis) on kannuskilpikonniin kuuluva maakilpikonna. Se kuvailtiin vuonna 1989 omana lajinaan Testudo flavominimaralis ja vuonna 1990 sen tieteelliseksi nimeksi vaihdettiin Furculachelys nabeulensis, mutta se on sittemmin luokiteltu espanjankilpikonnan alalajiksi.
Ulkonäkö

Tunisiankilpikonnan pystyy tunnistamaan muun muassa kilpikonnan päälaen suomuista. Tunisiankilpikonnalla on silmien välissä päälaessa kolmiomainen joukko vaaleankeltaisia suomuja. Kilpikonnan raajoissa on yleensä myös muutamia tummia suomuja.
Tunisiankilpikonna on muihin kannuskilpikonniin nähden pienikokoinen. Urosten koko täysikasvuisena on noin 13 senttimetriä ja naaraiden 16 senttimetriä.
Tunisian maakilpikonnat ovat muihin maakilpikonna lajeihin nähden hoikempia. Tunisiankilpikonna ei talvehdi eikä siksi tarvitse ylimääräistä rasvaa.
Lemmikkinä

Tunisiankilpikonna on suosittu lemmikki pienen kokonsa, värityksensä ja aktiivisuutensa vuoksi. Lajia tulee hoitaa hellävaraisemmin kuin muita maakilpikonnalajeja, eikä laji siksi sovellu lemmikiksi kokemattomalle omistajalle.
Laji on todella herkkä muiden maakilpikonnalajien bakteereille, eikä siksi tulisi asustaa samassa terraariossa muiden maakilpikonnalajien kanssa.
Laji vaattii riittävästi lämpöä ja oikeanlaisen elinympäristön. Tunisiankilpikonna asustaa luontaisesti trooppisella aavikkomaastolla, eikä talvehdi. On todettu että jos tunisiankilpikonna horrostaa vankeudessa, se tulee johtamaan kilpikonnan kuolemaan.[lähde? ] Kilpikonna tarvitsee lämpimän ja hyvinvalaistun terraarion talvellakin. Ulkona kilpikonnaa voi pitää kesäisin, kun on riittävän lämmintä. Kilpikonnaa ei saa altistaa kylmälle, vedolle tai jatkuvalle kosteudelle.
Ruokavalio

Tunisianmaakilpikonna syö ainoastaan kasviksia.
Vankeudessa elävälle maakilpikonnalle tulisi syöttää 80 % vihreitä kasviksia ja 20 % vihanneksia kuten tomaattia ja paprikaa. Ruuaksi kelpaavat suomalaiset rikkakasvit, voikukasta piharatamoon.[lähde? ]
Töyhtöpiikkipyrstö

| Töyhtöpiikkipyrstö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Piikkipyrstöt Leptasthenura
Laji::  platensis
Kaksiosainen nimi
 Leptasthenura platensis  Reichenbach, 1853 
Katso myös
   Töyhtöpiikkipyrstö Wikispeciesissä   Töyhtöpiikkipyrstö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtöpiikkipyrstö (Leptasthenura platensis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Töyhtöpiikkipyrstöä tavataan Argentiinassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tyvek

Tyvek-puku
Tyvek on DuPont-yrityksen luoma synteettinen materiaali, josta valmistetaan muun muassa kertakäyttöisiä työasuja. Tyvek on verkkomaista muovikangasta, joka pitää vettä, mutta on kuitenkin hengittävää. Tyvek-asussa on vetoketju, ja asu on yleensä valkoinen. Tyvek-pukua käytetään yleensä suojaamaan muita vaatteita esimerkiksi likaantumiselta.
Kemialliselta koostumukseltaan Tyvek on kehrättyä HDPE-polyeteeniä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Product Handbook for Tyvek (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (pdf)
USS Chemung (AO-30)

| USS Chemung |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bethlehem Shipbuilding Corporation, Sparrow Point, Maryland
Laskettu vesille:  9. syyskuuta 1939
Palveluskäyttöön:  3. heinäkuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  18. syyskuuta 1970
Loppuvaihe:  alusluettelosta toukokuussa 1971 romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  7 590 t (kevyt) 25 228 t (täysin kuormattu)
Pituus:  169 m
Leveys:  23 m
Syväys:  9,86 m
Koneteho:  30 400 shp
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  304
Aseistus
Aseistus:  4 x DP 5"/38 -tykkiä 4 x 40 mm ilmatorjuntatykkiä 4 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä
USS Chemung (runkonumero AO-30) oli Yhdysvaltain laivaston Cimarron-luokan tankkeri (engl. Fleet replenishment oiler), joka oli valmistettu laivaston ja merenkulkukomission T3-S2-A1 piirustusten mukaan.
Valmistus

Maritime Commission tilasi  MV Esso Annapolikseksi nimetyn aluksen Sparrow Pointista Marylandistä Bethlehem-Sparrow Point Shipyardilta. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1939 kumminaan neiti Howard. Yhdysvaltain laivasto lunasti 5. kesäkuuta 1941 aluksen, joka otettiin palvelukseen 3. heinäkuuta tankkerina runkonumerolla AO-30 ensimmäisenä päällikkönään E. T. Spellman.
Palvelus

Alus kuljetti 13. heinäkuuta alkaen öljyä Texasin ja Louisianan öljysatamista itärannikon varastoihin aina Yhdysvaltain toiseen maailmansotaan liittymiseen saakka. Alus kuljetti 20. joulukuuta alkaen öljyä Argentiaan Newfoundlandiin 3. tammikuuta 1942 saakka. Norfolkissa aluksen säiliöt täytettiin ja se kuljetti lastinsa Hvalfjorduriin Islantiin 19. helmikuuta - 25. maaliskuuta, minkä jälkeen se kujetti öljyä Meksikonlahdelta Norfolkiin 1. huhtikuuta - 16. toukokuuta. Tehtyään toisen matkan Islantiin 30. toukokuuta-26. kesäkuuta alus lähti New Yorkista 20. elokuuta Britteinsaarille matkanneen saattueen mukana. Yöllä kaksi vuorokautta myöhemmin alukseen törmäsi hävittäjä USS Ingrahamiin, joka upposi lähes välittömästi syvyyspommien räjähdettyä. Räjähdyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa pahoin vaurioitunut Chemung palasi Bostoniin, jonne se saapui 26. elokuuta korjattavaksi.
Alus lähti 1. lokakuuta 1942 kuormaamaan polttoainetta Beaumontista Texasista, minkä jälkeen se liittyi Pohjois-Afrikan maihinnousuun lähtevään osastoon. Alus oli maihinnousun aikana rannikon edustalla odottamassa palaten operaatiosta vapauduttuaan Norfolkiin 30. marraskuuta. Alus palasi rannikon polttoainekuljetuksiin. Se teki 15. helmikuuta 1943 - 11. kesäkuuta 1945 viisi matkaa Britteinsaarille ja viisi matkaa Pohjois-Afrikkaan. Se oli myös Karibianmerellä Bermudalla ja Azoreilla tukikohta-aluksena.
Alus lähti 18. heinäkuuta 1945 Norfolkista Kauko-Itään. Se läpäisi Panaman kanavan ja oli 17. syyskuuta - 13. lokakuuta Okinawalla. Alus palasi Hyväntoivonniemen reittiä Norfolkiin, jonne se saapui 6. joulukuuta. Alus oli Atlantin laivastossa ja 6. laivaston mukana Välimerellä 12. marraskuuta 1948 - 1. huhtikuuta 1949. Alus siirrettiin 17. maaliskuuta 1950 San Diegoon, missä se poistettiin palveluksesta ja sijoitettiin reserviin 3. heinäkuuta 1950.
Alus palautettiin 1. joulukuuta 1950 palvelukseen ja lähti 28. tammikuuta 1951 Kauko-Itään tankatakseen Korean sotaan määrättyjä aluksia. Toisella matkallaan 7. heinäkuuta 1951 - 20. huhtikuuta 1952 alus tuki Yhdistyneiden kansakuntien alaisia joukkoja Koreassa, osallistui Formosan osastoon sekä kuljettaen öljyä Ras Tanurasta Guamiin. Alus lähti 24. kesäkuuta 1952 San Pedrosta Korean rannikolle 7. laivaston tueksi, kunnes se palasi 24. helmikuuta Mare Islandille huollettavaksi.
Tehtyään yhdeksän matkaa 1953-1960 San Diegosta läntiselle Tyynellemerelle, minkä aikana alus tuki Kauko-Idässä operoivaa 7. laivastoa. Vuosien 1954-1955 matkoilla se tankkasi Tachen Islandin evakuointeihin osallistuvia aluksia. Jokaisella matkalla alus oli tukikohta-aluksena Taiwanilla Kaohsiungissa tankaten alueella olevia aluksia.
Töyhtöviheltäjä

| Töyhtöviheltäjä |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Töyhtöviheltäjät Falcunculidae
Suku::  Töyhtöviheltäjät Falcunculus
Laji::  frontatus
Kaksiosainen nimi
 Falcunculus frontatus  (Latham, 1802) 
Katso myös
   Töyhtöviheltäjä Wikispeciesissä   Töyhtöviheltäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtöviheltäjä (Falcunculus frontatus) on Australiassa tavattava töyhtöviheltäjiin kuuluva varpuslintu.
Taksonomia

Töyhtöviheltäjien suvun lajien lukumäärästä on epäselvyyttä. BirdLife Suomen luokituksessa sukuun kuuluvat töyhtöviheltäjän lisäksi Australian pohjoisosissa elävä pikkutöyhtöviheltäjä (Falcunculus whitei) ja länsiosassa elävä lännentöyhtöviheltäjä (Falcunculus leucogaster). Toisinaan niiden katsotaan kuitenkin olevan töyhtöviheltäjän alalajeja.
Koko ja ulkonäkö

Töyhtöviheltäjä on kooltaan 15–19 cm. Selästään koiras on väriltään oliivinvihreä ja siivet ovat harmaat. Pään töyhtö on musta ja pää on musta- ja valkoraitainen. Nokka on suurikokoinen ja tukeva. Koiraan kurkku on musta ja vatsa kirkkaan keltainen. Naaras muistuttaa koirasta, mutta töyhtö on pienempi ja kurkku on mustan sijasta oliivinvihreä. Töyhtöviheltäjä on pikku- ja lännentöyhtöviheltäjiä kookkaampi ja lännentöyhtöviheltäjällä vatsa on valkoinen ja vain alaperä keltainen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Töyhtöviheltäjää tavataan Australian koillisrannikolta Queenslandin osavaltion eteläosista Victoriaan ja Etelä-Australiaan. Linnun elinympäristöä ovat eukalyptusmetsät, erityisesti jokivarsilla, sademetsät ja toisinaan myös puistot sekä puutarhat. Yleisin laji on punaeukalyptusta (Eucalyptus camaldulensis) kasvavissa metsissä.
Elintavat

Töyhtöviheltäjän pääasiallinen ravinto ovat hyönteiset, mutta se voi syödä myös marjoja ja hedelmiä. Ravintonsa se etsii yksin tai pieninä ryhminä ja voi liittyä sekaparviin. Ravintonsa se etsii puista ja se repii puiden kuorta nokallaan etsiessään hyönteisiä kuoren alta.
Töyhtöviheltäjän pesimäkausi kestää elokuulta joulukuulle ja kaudessa voi olla kaksi pesintää. Puussa sijaitseva pesä on kuppimainen ja rakennetaan kasvikuiduista, heinistä, puunkuoren paloista, jäkälistä ja hämähäkinseitistä. Vain naaras rakentaa pesän. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa, joita haudotaan noin kolmen viikon ajan. Munia hautovat sekä koiras että naaras.
Naaras
Uxue Barkos

| Uxue Barkos |
| --- | --- |

Navarran aluejohtaja
 22. heinäkuuta 2015 –  
Edeltäjä:  Yolanda Barcina
Espanjan edustajainhuoneen jäsen
 2004–2015  
Henkilötiedot
Syntynyt: 1964 Pamplona, Espanja
Ammatti:  toimittaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Nafarroa Bai Geroa Bai
Tutkinnot:  Navarran yliopisto
Aiheesta muualla
www.uxuebarkos.com
Miren Uxue Barkos Berruezo (s. 1964 Pamplona) on espanjalainen toimittaja ja poliitikko.
Barkos opiskeli informaatiotutkimusta Navarran yliopistossa.
Barkos aloitti toimittajana Espanjan yleisradioyhtiössä (RTVE) vuonna 1984, ja myöhemmin hän työskenteli Navarra Hoy -sanomalehdelle. Vuonna 1990 hän aloitti toimittajana navarralaisessa Euskal Telebista (ETB) -televisioyhtiössä.
Vuonna 2004 Barkos valittiin Espanjan edustajainhuoneen jäseneksi Nafarroa Bai -koalition ehdokkaana. Hänet valittiin uudelleen vuonna 2008 (Nafarroa Bai) ja 2011 (Geroa Bai). Hän on ollut Pamplonan kaupunginvaltuutettu 2007–2011 ja 2011–2015.
Uxue Barkos nimitettiin Navarran aluejohtajaksi heinäkuussa 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uxue Barkos Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Uxue Barkos
Käännös suomeksi
Urheilija

Urheilijoita
Urheilija on urheilun harrastaja tai urheilua ammatikseen harjoittava. Urheilu jaetaan amatööri- eli harrastajaurheiluun ja ammattiurheiluun sen mukaan, saako urheilija korvausta työstään vai maksaako hän harrastamisestaan. Ammattiurheilijat tekevät työtä joukkuelajeissa yleensä työsuhteessa. Yksilölajeissa ammattiurheilijat ovat useimmiten yrittäjiä. Kilpaurheilua voi olla sekä amatööri- että ammattilaisurheilu. Laajojen kansanryhmien harrastamaa liikuntaa kutsutaan sen sijaan kuntourheiluksi. Sillä ei välttämättä ole kilpailullisia tavoitteita.
Suomen kielen sana urheilija perustuu sanoihin urheilu ja urheilla, ja nämä taas joko adjektiiviin urhea tai tämän kantasanaan urho. Se vakiintui laajaan käyttöön 1800-luvun lopulla sen jälkeen, kun Kotikielen Seura oli suositellut sitä vuonna 1886. Monissa muissa kielissä samaa tarkoittavien sanojen pohjana on joko kreikan άθλητὴς, athlētēs 'se joka kilpailee' tai ranskan desport.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheilija Wikimedia Commonsissa
Tyvikalvo

Tyvikalvo on soluväliaineen erikoismuoto, joka esiintyy epiteelisolujen ja sidekudoksen rajalla, lisäksi se ympäröi lihas- ja rasvasoluja sekä ääreishermojen tukisoluja.
Tyvikalvo tarjoaa epiteelisoluille kiinnittymispinnan, johon ne sitoutuvat proteiineilla. Sen toinen puoli toimii puolestaan sidekudoksen rajapintana. Verisuonet ulottuvat tyvikalvoon, mutteivät sen läpi epiteeliin. Ravintoaineet diffundoituvat tyvikalvon läpi epiteelille. Munuaisissa tyvikalvolla on erittäin tärkeä tehtävä suodattimena. Tyvikalvolle tyypillisiä molekyylejä ovat tyypin IV kollageeni (muodostaa säikeiden sijaan kolmiulotteisen verkoston), laminiini, heparaanisulfaattiproteoglykaani ja entaktiini.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tyvikalvo Wikimedia Commonsissa
USS Chenango (CVE-28)

| USS Chenango |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sun Shipbuilding and Dry Dock Company, Chester, Pennsylvania
Kölinlasku:  10. heinäkuuta 1938
Laskettu vesille:  1. huhtikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  AO-31: 20. kesäkuuta 1941 ACV-28: 19. syyskuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  14. elokuuta 1946
Loppuvaihe:  myyty 12. helmikuuta 1960
Tekniset tiedot
Uppouma:  11 600 t (standardi) 24 665 t (max)
Pituus:  169 m
Leveys:  34,82 m
Syväys:  9,86 m
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  1 080
Aseistus
Aseistus:  2 x 5"/51 ilmatorjuntatykkiä 8 x 40 mm ilmatorjuntatykkiä 12 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 25 lentokonetta
USS Chenango (runkonumerot AO-28, ACV-28 ja CVE-28) oli Yhdysvaltain laivaston tankkerista muutettu Sangamon-luokan saattuetukialus. Alus oli alun perin Cimarron-luokan laivaston tankkeri, joka oli valmistettu laivaston ja merenkulkukomission T3-S2-A1 piirustusten mukaan.
Valmistus

Maritime Commission tilasi aluksen nimellä MV Esso New Orleans Chesteristä Pennsylvaniasta Sun Shipbuilding and Dry Dock Companyltä, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 1. huhtikuuta kumminaan rouva Rathbone. Yhdysvaltain laivasto lunasti 31. toukokuuta 1941 aluksen, joka otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta tankkerina runkonumerolla AO-31 ensimmäisenä päällikkönään W. H. Mays.