stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Augustinus
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Augustinus: Käsi-kirja ja kahdakkeskisiä puheita Jumalan kanssa.  Turku:  J.F. Granlund, 1861.
Augustinus: Kirkkoisä Augustinuksen tunnustukset.  ((Confessiones, 397–398.) Latinankielestä lyhennellen suomentanut ja selityksillä varustanut Osv. Stenroth. Alkulause Herman Råbergh)  Porvoo:  Werner Söderström Osakeyhtiö, 1905.
Augustinus: Tunnustukset.  ((Confessiones, 397–398.) Latinasta suomentanut Otto Lakka. Suomennoksen tarkistanut Yrjö-Otto Lakka. Kristikunnan klassikkoja 1. Ilmestynyt aiemmin 1947)  SLEY-kirjat, 1981 (2. painos 2003).  ISBN 951-617-486-8
Augustinus: Henki ja kirjain.  ((De spiritu et littera liber unus, 412–413.) Latinasta suomentanut Jukka Thurén. Kristikunnan klassikkoja 2)  Helsinki:  SLEY-kirjat, 1982 (2. painos: Aurinko, 2011).  ISBN 951-617-529-5
Augustinus ym.: Älkää peljätkö. Joulun sanoma kuvin ja sanoin.  (Johdantokirjoitus Lauri Koskenniemi)  Helsinki:  SLEY-Kirjat, 1985.
Augustinus: Pääsiäispuheita.  Helsinki:  SLEY-kirjat, 1985.
Augustinus: Herramme vuorisaarna.  Suomentanut, kustantanut ja alaviitteillä varustanut Valtteri Olli, 1989.
Augustinus: Kultaisia elämänohjeita jokaiselle päivälle.  (Toimittanut Mari Vilkanen)  Päivä, 1999.  ISBN 951-622-781-3
Augustinus: Jumalan valtio. Osa 1 (kirjat 1–10).  ((De civitate Dei, 413–426.) Suomentanut Heikki Koskenniemi)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-24309-4
Augustinus: Usko, toivo, rakkaus. Käsikirja Laurentiukselle.  ((Enchiridion ad Laurentium seu De fide et spe et caritate, 421.) Latinankielestä suomentanut Timo Nisula. Pyhiinvaeltaja)  Helsinki:  Kirjapaja, 2004.  ISBN 951-607-133-3
Augustinus: Saarnoja.  (Latinankielestä suomentanut Timo Nisula. Pyhiinvaeltaja)  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-228-3
Augustinus: Kristillinen opetus.  ((De doctrina christiana, 397, 426.) Latinasta suomentanut, alaviitteillä varustanut ja kustantanut Valtteri Olli)  Nivala:  Valtteri Olli, 2009.  ISBN 978-952-92-6345-5
Augustinus: Kirjeitä sisarille.  (Suomentaneet Timo Nisula ja Anni Maria Laato)  Helsinki:  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-845-1
Augustinus: Jumala syntyi ihmiseksi.  (Suomentanut Timo Nisula)  Perussanoma, 2016.  ISBN 978-952-288-315-5
Augustinus: Kaikki rakkaudesta. Saarnoja ensimmäisestä Johanneksen kirjeestä.  (Suomentanut Timo Nisula)  Helsinki:  Kirjapaja, 2016.  ISBN 978-952-288-315-5
Augustinus: Kristinuskoa vasta-alkajille. Kasteopetuksen opas.  (Suomentanut Timo Nisula)  SLEY-Media, 2018.  ISBN 978-952-592-672-9
Augustinus: Jumalan valtio. XI kirja.  (De civitate Dei XI. 1–34. Johdatus kristilliseen luomisuskoon ja kristinuskon historiaan. Latinasta suomentanut Valtteri Olli)  Books on Demand, 2019.  ISBN 978-952-80-1924-4
Augustinus: Jumalan valtio. XII kirja.  (De civitate Dei XII. 1–28. Ihmisen luonnon laatu ja luominen Ilmoituksen ja filosofioiden mukaan. Latinasta suomentanut Valtteri Olli)  Books on Demand, 2022.  ISBN 978-952-80-6094-9
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Barrett, Lee C.: Eros and Self-Emptying. The Intersections of Augustine and Kierkegaard.  (Kierkegaard as a Christian Thinker)  Michigan:  Wm. B. Eerdman, 2013.  ISBN 978-0-8028-6805-3  (englanniksi)
Manninen, Eetu: The Inner Journey from Cassiciacum to Hippo : The Development of the Relation between the Inner and the Outer in the Early Thought of Augustine Helsingin yliopisto, 2022
Nisula, Timo: Augustinus.  (Kristinuskon vaikuttajat)  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-31917-8
Olli, Valtteri: Kirkkoisä Augustinuksen Syntikäsitys Confessiones-teoksessa. Pro gradu -tutkielma jälkitarkasteltuna.  Nivala:  Valtteri Olli, 2014.  ISBN 978-952-93-3373-8
Pinomaa, Lennart: Jumalan valtakunta ja maallinen yhteisö Augustinuksen teoksessa De civitate Dei, 1941. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aiheesta muualla > Teoksia

Augustine: On Christian Doctrine, Confessions, City of God (englanniksi)
Augustinus, Aurelius IntraText Digital Library (latinaksi) (englanniksi) (saksaksi) (italiaksi)
The Fathers of the Church New Advent – laaja kokoelma kirkkoisien tekstejä (englanniksi)
S. Aurelii Augustini Opera Omnia – Augustinuksen koottujen teosten latinankielinen tekstilaitos teoksesta Patrologia Latina (latinaksi)
Aiheesta muualla > Ensyklopedia-artikkeleita

Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Augustine The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Mendelson, Michael: Saint Augustine The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Portalié, Eugène: St. Augustine of Hippo Catholic Encyclopedia. 1911. New York:  Robert Appleton Company. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Kahlos, Maijastina: Augustinus ja Volusianus (Arkistoitu – Internet Archive). Niin & näin 1/2004.
Karimies, Ilmari: Uskon syntyminen Augustinuksen teoksen Henki ja kirjain mukaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Kelsey, Morton T.: St. Augustine: Between Two Worlds. (englanniksi)
Vaikutusvaltaisimpia läntisiä filosofeja
Sokrates
Platon
Aristoteles
Augustinus
Tuomas Akvinolainen
Thomas Hobbes
René Descartes
Baruch Spinoza
John Locke
Gottfried Leibniz
George Berkeley
David Hume
Jean-Jacques Rousseau
Voltaire
Immanuel Kant
G. W. F. Hegel
Arthur Schopenhauer
Karl Marx
Søren Kierkegaard
John Stuart Mill
Friedrich Nietzsche
Bertrand Russell
Ludwig Wittgenstein
Edmund Husserl
Martin Heidegger
Jean-Paul Sartre
Merkittävimmät apostoliset isät ja kirkkoisät
Klemens I ·
Ignatios ·
Polykarpos ·
Papias ·
Hermas ·
Justinos Marttyyri ·
Irenaeus ·
Klemens Aleksandrialainen ·
Tertullianus ·
Origenes ·
Cyprianus ·
Eusebios Kesarealainen ·
Athanasios Suuri ·
Efraim Syyrialainen ·
Basileios Suuri ·
Gregorios Nazianzilainen ·
Gregorios Nyssalainen ·
Kyrillos Jerusalemilainen ·
Epifanios ·
Johannes Khrysostomos ·
Kyrillos Aleksandrialainen ·
Ambrosius ·
Hieronymus ·
Augustinus ·
Leo Suuri ·
Pseudo-Dionysios Areopagita ·
Gregorius Suuri ·
Maksimos Tunnustaja ·
Johannes Damaskolainen
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja 2  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä  Vatikaani 2  3  4  5 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Prado  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Augustinus.
Ary Scheffer, Pyhä Augustinus ja Monica, 1846.
Augustinuksen kääntymys. Benozzo Gozzoli, Tolle lege (”Ota ja lue”), 1400-luku.
Augustinuksen kaste. Benozzo Gozzoli, 1400-luku.
Augustinus (Sandro Botticelli).
Augustinus.
Vuodelta 1470 peräisin oleva sivu Augustinuksen teoksesta Retractationes (II.69) sisältää Jumalan valtion jälkitarkastelua ja oikaisuja.
Augustinuksen kuva Rooman Lateraanikirkossa (500-luku)
Augustinus Louis Comfort Tiffanyn lasimaalauksessa Lightner Museumissa St. Augustinessa, Floridassa.
Suomen tupakkalaki

Vuodesta 2012 lähtien tupakkatuotteita ei ole saanut pitää enää esillä myymälöissä, kuvassa tupakka-automaatti kaupan kassalla.
Tupakkalaki eli laki toimenpiteistä tupakoinnin vähentämiseksi (693/1976) on Suomen lainsäädännössä oleva laki, jonka tarkoituksena on rajoittaa tupakoinnista aiheutuvia terveyshaittoja vähentämällä tupakointia. Lakia täydentää asetus toimenpiteistä tupakoinnin vähentämiseksi (225/1977). Tupakkalakia on sen olemassaolon aikana täydennetty useita kertoja. Nykyhetkellä laki kieltää muun muassa tupakan myynnin ja välittämisen alle 18-vuotiaille, tupakan mainostamisen, julkisissa sisätiloissa tupakoinnin sekä tupakkatuotteiden esilläpidon myyntipaikoissa.
Historiaa

Jo vuonna 1767 Ruotsissa – ja Suomessa sen osana – tupakointi kiellettiin alle 21-vuotiailta ja tätä vanhemmat maksoivat tupakasta kulutusmaksua.
Suomen ensimmäinen tupakkalaki säädettiin vuonna 1976. Seuraavana vuonna tupakoinnista tuli kiellettyä muun muassa julkisissa kulkuneuvoissa, päiväkodeissa ja kouluissa. Tuolloin säädettiin myös tupakkatuotteiden ostamiselle 16 vuoden alaikäraja.
Vuonna 1995 tupakkatuotteiden osto- ja luovutusikäraja nostettiin 18 vuoteen ja siitä lähtien myös työpaikoilla työnantajan on ollut huolehdittava tupakoinnin kieltämisestä tiloissa, jotka laki määrää savuttomiksi, sekä valvottava kiellon noudattamista. Samana vuonna kiellettiin myös nuuskan myynti. Lakialoitteen LA 47/1993 vp ikärajan nostamiseksi teki kansanedustaja Timo Ihamäki (Kok.).
Vuonna 2007 tupakointia ravintoloissa rajoitettiin merkittävästi. Siitä lähtien tupakointi on ollut sallittua ravintolan sisällä vain tupakkakopeissa. Kaksi vuotta myöhemmin tupakkatuotteiden myynti on edellyttänyt kunnan myöntämän vähittäismyyntiluvan.
Vuonna 2010 lokakuun alusta alkaen tupakkalakia tiukennettiin ja alle 18-vuotiaiden tupakan hallussapidosta tuli laitonta, mutta ei rangaistavaa. Silloin myös lain tavoitteeksi asetettiin yksiselitteisesti tupakkatuotteiden käytön loppuminen. Lain esitöissä tuo tavoite asetettiin vuoteen 2040. Lain valmisteluissa todettiin, että tupakkatuotteiden myrkylliset ominaisuudet tekevät niistä epätavanomaisia kulutushyödykkeitä, joiden valmistusta ja kauppaa on syytä vähentää kaikin käytettävissä olevin keinoin.
Vuoden 2012 alusta alkaen tupakkatuotteiden esilläpito myyntipaikoissa on ollut kiellettyä.
Tupakkalakia kiristettiin jälleen kesäkuussa 2016. Siinä määrättiin muun muassa uusia rangaistuksia lakia rikkoville. Tupakkatuotteiden mainostamisesta tai myynninedistämisestä voidaan tuomita sakko- tai jopa vankeusrangaistus. Tupakkaa ilman vähittäismyyntilupaa myyvä, tai alaikäisille tupakkatuotteita välittävä henkilö voidaan myös tuomita sakkoihin tai vankeuteen. Uuden lain myötä on myös taloyhtiöillä mahdollisuus hakea entistä helpommin tupakointikieltoa parvekkeille ja piha-alueille. Samoin autossa alle 15-vuotiaan lapsen ollessa kyydissä tupakointi on uuden tupakkalain myötä kielletty.
Viimeisin kiristys tupakkalakiin tehtiin vuoden 2017 alussa. Tuolloin hintahyvityksen tarjoaminen tupakkatuotteista, tupakan vastikkeista, tupakointivälineistä, tupakkajäljitelmistä, sähkötupakasta ja nikotiininesteistä kiellettiin. Kiristyksen myötä myös tupakan myyntipisteiden valvontamaksun katto nousi 500 euroon, minkä seurauksena tupakkaa myyvien kauppojen määrä laski.selvennä Lisäksi tupakan esillepitokielto laajeni tupakan vastikkeisiin, sähkösavukkeisiin, nikotiininesteisiin ja niiden tavaramerkkeihin.
Tupakan koostumus, myynti ja mainonta

Laki antaa valtuuden säätää asetuksella aineista, joita tupakan ainesosina voidaan käyttää. Asetus sallii tupakan maustamisen sokerilla ja hunajalla sekä korvaamisen vastikkeella. Lisäaineita saadaan tupakassa käyttää ainoastaan mausteena, hajusteena tai käärepaperin liimana. Kääreen on oltava tupakanlehteä, irtotupakkaa tai kasvipohjaista keinoainetta kuten paperia. Sellaisia aineita, jotka aiheuttavat erityisiä terveysriskejä, ei saa sisällyttää tupakkaan. Tupakanvalmistajan tai -maahantuojan on toimitettava valtuutetun laboratorion antama todistus tupakkatuotteensa sisältämistä haitta-ainepitoisuuksista ja lainmukaisuudesta.
Tupakkaa saa myydä ainoastaan pakattuna, lukuun ottamatta sikareita, joita saa myydä yksitellen. Pakkauksiin on sijoitettava varoitusmerkintä, josta säädetään tarkemmin sosiaali- ja terveysministeriön asetuksella. Tupakkatuotteen pakkaukseen ei saa laittaa mitään merkintöjä, joiden perusteella sen voisi kuvitella olevan vähemmän haitallinen kuin muut tupakkatuotteet. Tämä kieltää muun muassa niin sanotut "kevytsavukkeet".
Tupakan mainonta sekä muu kuluttajille ja yksittäiselle kuluttajalle suunnattu markkinointiviestintä on ehdottomasti kielletty. Kiellettyä on myös markkinoida muita tuotteita tuotemerkillä, joka muistuttaa tupakkatuotteen tuotemerkkiä. Tupakkaa ei myöskään saa myydä kytkykauppana jonkin muun tuotteen tai palvelun kanssa. Tupakan myynti ja välittäminen alaikäisille on kokonaan kielletty. Alaikäiselle myynnistä voi saada sakot tai enimmillään puoli vuotta vankeutta.. Mitään takavarikoitua tupakkalajia ei saa myydä tullihuutokaupassa. Tupakkaa myyviä automaatteja saa käyttää ainoastaan silloin, jos niille on järjestetty jatkuva valvonta.
Suomen markkinoilla kokeiltiin 1990-luvulla kuluttajien tietämättä geenimuunneltua tupakkaa. Asiakirjat tulivat julkisiksi oikeusprosessin yhteydessä. Syöpäjärjestöjen ylilääkärin Matti Rautalahden mukaan geenimuunnellun tupakan nikotiinipitoisuus on kaksi kertaa normaalia suurempi. Suomen laki ei kiellä geenimuunnellun tupakan käyttöä savukkeissa.
Vuoden 2012 alussa voimaan tullut laki kieltää tupakan tuotemerkkien näkymisen vähittäismyyntiasiakkaille.
Tupakointikiellot

Tupakointi on kielletty kaikissa julkisissa sisätiloissa. Näitä ovat
päiväkotien lapsille ja oppilaitosten oppilaille tarkoitetuissa sisätiloissa sekä niiden pääasiassa 18 vuotta nuoremmille tarkoitetuilla ulkoalueilla;
virastojen ja viranomaisten sekä niihin verrattavien julkisten laitosten yleisölle ja asiakkaille varatuissa sisätiloissa;
sisätiloissa järjestettävissä yleisissä tilaisuuksissa, joihin yleisöllä on esteetön pääsy
yleisten kulkuneuvojen sisätiloissa; sekä
työyhteisöjen yhteisissä ja yleisissä sekä asiakkaille tarkoitetuissa sisätiloissa, jollei jäljempänä toisin säädetä.
Ravintoloiden ulkoalueilla tupakointi on kuitenkin sallittu, mikäli ravintolan kokonaistarjoilualue on enintään 50 m². Suuremman ravintolan tarjoilualueesta voidaan varata enintään 50 % tupakoitsijoille. Tupakansavu ei kuitenkaan saa kulkeutua savuttomalle ulkoalueelle tai sisätiloihin ovista, ikkunoista tai tuuletuksen kautta. Myös kansainvälisen liikenteen laivojen ravintoloissa saa tupakoida.
Ravintoloissa tupakointi on sallittu vain omalla ilmastoinnilla varustetussa tupakointitilassa, jonne ei saa viedä ruokaa tai juomaa. Tupakointitilassa ei myöskään saa työskennellä, jollei järjestyksen ylläpito tätä välttämättä edellytä.
Kesäkuussa 2016 eduskunta hyväksyi lakimuutoksen, jonka mukaan autossa tupakointi alle 15-vuotiaan ollessa kyydissä on kiellettyä, mutta ei rangaistavaa.
Tupakkalain 11 § määrittelee tupakansavun syöpävaaralliseksi aineeksi, jolta työntekijät on suojattava samojen säännösten mukaan kuin muiltakin syöpävaarallisilta aineilta.lähde?
Valvonta ja seuraamukset Suomessa

Sosiaali- ja terveydenhuollon tuotevalvontakeskus on tupakkalain täytäntöönpanosta valtakunnallisesti vastaava viranomainen. Paikallisesti lain valvonnasta vastaa kunta, jonka tulee hyväksyä valvontasuunnitelma ja valvoa tarkastuksin tupakan myyntiä, markkinointia ja tupakointikieltojen noudattamista. Mikäli puutteita havaitaan, niistä on annettava korjausmääräys. Mikäli määräystä ei noudateta, asia on ilmoitettava, sen luonteesta riippuen, joko yleiselle syyttäjälle tai tuotevalvontakeskukselle. Määräyksiä voidaan tehostaa teettämisuhalla tai uhkasakolla.
Tupakkalaki sisältää joukon rangaistussäännöksiä, joista useimmissa enimmäisrangaistuksena on sakko. Tupakan valmistaja, maahantuoja tai myyjä, joka mainostaa tai markkinoi tupakkaa, tuomitaan tupakan markkinointirikkomuksesta sakkoon. Jos rikos kohdistuu nuorisoon ja kohderyhmä on suuri tai saatu taloudellinen hyöty merkittävä ja rikos on kokonaisuudessaan katsottuna törkeä, tuomitaan tekijä tupakan myyntirikoksesta sakkoon tai vankeuteen enintään kahdeksi vuodeksi. Jos joku myy tupakkaa alaikäisille tai myy säännösten vastaista tupakkatuotetta, hänet tuomitaan tupakkalain vastaisen tuotteen myymisestä sakkoon tai vankeuteen enintään puoleksi vuodeksi. Jos joku toistuvasti rikkoo kunnan antamia määräyksiä tupakan myynnistä, on hänet tuomittava tupakan myyntirikkomuksesta sakkoon. Syytteen nostaminen näistä rikoksista vaatii kunnan tai tuotevalvontakeskuksen ilmoituksen asiasta.lähde?
Henkilö, joka jatkaa tupakoimista tupakointikieltoalueella huolimatta siitä, että valvontaviranomainen tai alueen omistajan tai haltijan edustaja hänelle siitä huomauttaa, voidaan tuomita tupakointirikkomuksesta sakkoon. Lisäksi tällainen henkilö voidaan poistaa alueelta tai kulkuneuvosta, mikäli se ei vaaranna kyseistä yksilöä. Jos puolestaan alueen, rakennuksen tai kulkuneuvon haltija tai omistaja sallii tupakoinnin tupakointikieltoalueella, antaa tupakansavun kulkeutua sisätiloihin tai sallii tupakointitilassa jonkin muun aktiviteetin kuin tupakoinnin, hänet voidaan tuomita tupakkalain suojaamistoimenpiteiden rikkomisesta sakkoon.
Parveketupakointi

Korkein oikeus päätti tammikuussa 2008, ettei taloyhtiö voi kieltää parveketupakointia yleisesti yksinkertaisella osakkaiden enemmistöllä. Sen sijaan parveketupakointia voi rajoittaa, kun haitta on poikkeuksellinen ja se kohdistuu konkreettisesti toisiin asukkaisiin. Korkeimman oikeuden tuomio oli yksimielinen. Oikeustieteen professori Jyrki Virolainen esitti tuomion jälkeen, että asian ratkaisseeseen kokoonpanoon kuulunut oikeusneuvos Mikko Tulokas olisi ollut jäävi. Tulokas on näet toiminut 1990-luvun alussa silloisen tupakkayritys Rettigin puolustusasianajajana oikeudenkäynnissä, jossa syöpään sairastunut entinen tupakoitsija vaati vahingonkorvauksia tupakkayhtiöltä. Tulokas itse kiisti jääviytensä ja kertoi, että korkein oikeus oli asiaa ratkaistessaan käsitellyt myös Tulokkaan mahdollisen esteellisyyden ja todennut hänet yksimielisesti esteettömäksi. Helsingin Sanomien samasta aiheesta kirjoittamassa artikkelissa oikeustieteilijä Antti Tapanila, joka on kirjoittanut väitöskirjansa tuomareiden esteellisyydestä, katsoi, ettei Tulokas ollut esteellinen. Uudessa vuonna 2016 voimaan astuneessa tupakkalaissa on helpotettu taloyhtiöiden mahdollisuutta kieltää parveketupakointi.
Toteutumisen arviointi

Tupakkaa torjuvat lainsäädäntötoimet ovat toteutuessaan saaneet kansalaisten suuren enemmistön kannatuksen. Samalla tupakoinnin sosiaalinen hyväksyttävyys on vähentynyt. Tapakulttuurissa tupakoimattoman oikeus savuttomaan hengitysilmaan on noussut tärkeämmäksi kuin tupakoivan oikeus polttaa savuke niin halutessaan.
Eri maiden keskinäisessä vertailussa Suomi on menestynyt tupakoinnin torjuntapolitiikassa vain keskinkertaisesti savuttomien tilojen toteuttamisessa. Keskeistä oli epäonnistuminen ravintoloiden savuttomuuden toteuttamisessa ennen vuotta 2007. Tiedotuskampanjoiden toteuttamisessa ja vieroitustyössä Suomi on puolestaan jäänyt alaluokkaan. Suomen tarjoamat tukipalvelut tupakasta vieroitukseen on arvioitu keskimääräistä heikommiksi muihin EU-maihin verrattuna.
Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen toimintaohjeissa sopimuksen jäsenmaita kehotetaan luomaan lainsäädännön keinoin täysin savuttomia ympäristöjä, joissa ei ole erillisiä tupakointitiloja.
Aiheesta muualla

Tupakkalaki 29.6.2016/549.
Asetus toimenpiteistä tupakoinnin vähentämiseksi.
Tupakkalaki Ylen Elävässä arkistossa.
Savuke on yleisin tupakkatuote
Joensuun vaneritehdas

UPM:n Joensuun vaneritehdas (2008).
Joensuun vaneritehdas on UPM Plywood Oy:n Joensuussa sijaitseva koivuvaneritehdas. Tehdas työllistää noin 180 henkilöä ja sen kapasiteetti on 55 000 m3 /v.  Suuri osa tehtaan tuotannosta menee vientiin. Tehtaalle on 2020-luvulla tehty merkittäviä investointeja, joilla on muun muassa rakennettu uusia tuotantotiloja ja -linjoja.
Joensuun vaneritehdas on Suomen toiseksi vanhin edelleen toimiva vaneritehdas. Tehdas perustettiin vuonna 1912 alun perin lankarullatehtaaksi mutta se muutettiin tuottamaan vaneria jo 1917. Joensuun tehdas siirtyi 1923 Oy Wilhelm Schauman Ab:n omistukseen. Tehtaalla oli tulipalo 1930 ja tehdas rakennettiin uudelleen 1931–1935. Schauman ja Kymmene fuusioituivat 1988 ja vuonna 1996 muodostettiin UPM-Kymmene Oy Kymmene Oy:n ja Repola Oy:n fuusiossa.lähde?
Komin tasavalta

| Komin tasavalta Коми Республика,  Республика Коми |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Komin sijainti Venäjän federaation kartalla
 Koordinaatit: 61.6683°N, 50.8347°E 
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  auton. alue 22. elokuuta 1922
Komin ASNT:  5. joulukuuta 1929
Tasavalta:  26. toukokuuta 1992
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Syktyvkar (235 006 as.)
 – suurin kaupunki:  Syktyvkar
 – päämies:  Vladimir Uiba
Pinta-ala:  416 800 km²
Väkiluku (2010)  ():  901 189
 – väestötiheys:  2,16 as./km²
Kielet:  komi ja venäjä
BKT (2010):  352 334,5 milj. RUB (eli 0,94 % Venäjän BKT:stä)
 – asukasta kohti:  390 966 RUB,  noin 9 578 EUR (eli 149 % Venäjän keskiarvotasosta)
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Symbolit:  
 – lippu:  Komin lippu
 – vaakuna:  Komin vaakuna
 – kansallislaulu:  Komin tasavallan kansallislaulu
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  11
 – ISO 3166:  RU-KO
 
www.rkomi.ru
Komi eli Komin tasavalta (ven. Респу́блика Ко́ми, Respublika Komi, komiksi Коми республика, Komi respublika) on Venäjän federaatioon kuuluva tasavalta Euroopan koillisosassa pääasiassa Petšoran vesistöalueella Uralvuorten länsipuolella. Se on suomensukuisen kansan, komien, nimikkotasavalta. Pinta-alaltaan Komin tasavalta on 1,2 kertaa Suomen kokoinen. Pääosa alueesta on havumetsää, taigaa. Pohjoisessa on tundraa ja koillisessa ikiroutaa. Joet halkovat Komin maisemaa keskeisenä luonnonpiirteenä. Mannerilmaston talvi on ankarampi ja selvästi pidempi kuin Suomessa. Pakkaskausi kestää etelässä puoli vuotta ja Komin koillisosissa ⅔ vuotta.
Komin alueen väestö kasvoi neuvostoaikana merkittävästi ja alue venäläistyi. Kaivostyöhön ja rautateiden rakentamisen tarpeisiin tuotiin työntekijöitä osin pakolla. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen ja muuttorajoitusten poistuttua Komin väkiluku on pudonnut 30 %, suhteellisesti eniten Luoteis-Venäjän alueista. Vuoden 2013 alussa Komin asukasluvun arvioitiin olevan vajaa 881 000 henkeä. Väestön enemmistön muodostavat venäläiset (62 %) ja komit (22 %).
Luonnonrikkauksia on Komin tasavallassa paljon. Erityisesti öljyvarojen, kivihiilen ja erilaisten malmien hyödyntäminen sekä metsäteollisuus ovat nostaneet Komin bruttokansantuotteen 1,5-kertaiseksi Venäjän keskiarvoon nähden. Liikenneverkko on puutteellinen, mutta sitä kehitetään Komin ja sen naapurialueiden luonnonrikkauksien hyödyntämisen ja sosiaalisten tarpeiden vuoksi.
Historia

Komin alue kuului 1200-luvulta 1400-luvulle Novgorodin ruhtinaskunnan kaupalliseen valtapiiriin. Komi oli kuitenkin osa alkuperäiskansojen kuten komisyrjäänien ja mansien aluetta, ja sitä pidettiin vaarallisena uudisasukkaille. Sittemmin ortodoksisen kirkon pyhimykseksi kohotettu Stefan Permiläinen (1340–1396) saapui 1379 Komiin käännyttämään alueen asukkaita kristinuskoon. Lähetystyönsä tukikohdakseen hän perusti kirkon Ust-Vymin.
Nikolai Karamzin mainitsee Venäjän historiaa käsittelevässä teoksessaan, että suuriruhtinas Iivana III:n aikana vuonna 1479 tutkimusretkikunta lähetettiin selvittelemään Petšorajoelta peräisin olleen hopeamalmin alkuperää. Seitsemän kuukauden vaelluksen jälkeen retkikunta palasi ja kuvasi kupariakin sisältäneen hopeamalmion sijainnin Petšoran sivuhaaran Tsilman varrella. Alue liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan vuonna 1481.
Vuodesta 1708 lähtien Komin alue oli osa Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementtia. Vuonna 1779 Venäjän tiedeakatemian retkikunta kartoitti Komin seutuja tutkimusmatkailija Ivan Lepjohinin johdolla. Arkangelin kuvernementista erotettiin 1780- ja 1790-luvulla Vologdan kuvernementti, jonka itäisin osa käsitti suurimman osan nykyisestä Komista. Komin alueen pohjoisosa oli kuitenkin vielä 1900-luvulle tultaessa osa Arkangelin kuvernementtia.