stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tony Oursler

| Tony Oursler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: New York City
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tony Oursler on yhdysvaltalainen video- ja mediataiteilija, joka tekee lähinnä projisoituja installaatiota.
Tony Oursler kirjoittaa yhdysvaltalaisen persoonallisuusrakenteen psykomaisemaa, jossa yhdistyvät ”disneyfikaation” ruumiillistama Mikki Hiiri ja sarjamurhaajan prototyyppi Freddy Krüger. Ourslerin taiteen perustyökaluja on yhdysvaltalainen psykohistoria, kulttuurinen sairaus nimeltä dissosiatiivinen identiteettihäiriö, joka esiintyy erilaisina seksuaalisina ja väkivaltaisina traumoina ja syy-seuraussuhteeltaan usein käsittämättömänä draaman lakina.
Oursler tekee samaa työtä uudelleen ja uudelleen, nuket “dummies” toistuvat jatkuvasti eri muodoissa. Formaatti on usein niin sama, että itse asiassa teokset erottaa vain tekstien pohjalta.
”Video is like a pencil” (video on kuin kynä), Oursler on sanonut, lainaten John Baldessaria. Mutta Ourslerille se on myös kirjoituskone. Hän ei maalaa videolla vaan tekee useimmiten puhuvan pään joka suoltaa tekstiä.
Oursler työskentelee useimmiten siten että hän kuuntelee yhdessä huoneessa samanaikaisesti samalla äänitasolla toimivia TV- ja radiokanavia ja nappaa tekstinpätkän tuutista silloin tällöin yhdistettynä omaan tajunnanvirtaansa.
MPD:n ja median katsojan välillä on monia analogioita, tiedostamaton moninainen vaihtelu persoonallisuudesta toiseen kuin hypnotisoitu näyttelijä. Ne voi nähdä kokoelmana hahmoja näyttelemässä kammottavaa tosielämän draamaa. Itse asiassa joidenkin psykiatrien teorian mukaan monipersoonallisuudet ovat oikeastaan itsehypnoosin mestareita.
Ourslerin teokset ovat antimaalauksellisia. Päät on irrotettu, leikattu irti taustastaan ja sijoitettu joko ilmaan tai johonkin välillä jopa huvittavan tukalaan paikkaan kuten raskaan tuolin tai patjan alle tai arkkuun, jossa ne irrotettuna yhteyksistään (ruumiiseen tai ympäristöön) muodostavat lähes slap stick -komediamaisen mutta samalla tarkemmin kuunneltuna traagisen, surullisen hahmon.
Yhteistyö

Tony Oursler on työskennellyt ammattinäyttelijä Tracy Leiboldin kanssa. Leibold näyttäytyy usein Ourslerin alter egona, jonka kasvot tuntuvat muuttautuvan hetkessä kaunottaresta hirviöksi.
Oursler kuuluu taiteilijaryhmään nimeltä "Poetics", jossa ovat mukana jo opiskelija-ajoista tutut taiteilijat Mike Kelley ja John Miller.
Oursler on myös tehnyt yhteistyötä muusikko David Bowien kanssa Bowien 50-vuotisjuhlakonsertissa 1997. Hän on myös ohjannut Bowien uuden lähes 10 vuoden hiljaiselon jälkeen julkaiseman singlen ”Where Are We Now?” tammikuussa 2013.
Oursler ja Suomi

Tony Ourslerin tuotantoa tunnetaan Suomessa kohtuullisesti. Hän oli mukana Nykytaiteen museon ARS 95 näyttelyssä Ateneumissa (1995), josta ostetut kaksi teosta kuuluvat nykyisin Kiasman kokoelmiin.
Helsingin kaupungin taidemuseossa oli 2005 esillä laaja retrospektio vuosilta 1980-2005 Ourslerin tuotannosta.
Suomessa Oursleria edustaa Galleria Forsblom, jossa on ollut useasti esillä Ourslerin teoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tony Oursler Wikimedia Commonsissa
Tony Ourslerin kotisivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Paattisten Pamaus

| Paattisten Pamaus |
| --- | --- |
Koko nimi:  Paattisten Pamaus
Lempinimet:  Pamaus
Perustettu:  7. marraskuuta 1921
Kaupunki:  Turku
Kenttä:  Paattisten urheilukenttä
Sarja:  Kutonen
Sarjataso:  7.
Puheenjohtaja:  Pentti Ekman
Päävalmentaja:  Arto O. Tuominen
Kapteeni:  Harri Ohvo
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paattisten Pamaus on paattislainen urheiluseura, jolla on ollut pitkään toimintaa jalkapallossa ja yleisurheilussa. Jalkapallossa seuralla on kaudella 2025 Kutosta pelaava miesten edustusjoukkue. Seuralla oli myös pitkään yli 50-vuotiaiden miesten 7v7-sarjan joukkue. Kesäisin seura järjestää lasten yleisurheilukoulua. Kausina 2022–2023 ja 2023-2024 seuralla oli futsaljoukkue P15-ikäluokassa. Kaudeksi 2024-2025 futsaljoukkue yhdistyi Loimaan Palloseuran ja Ruskon Pallon kanssa pelaamaan P17-ikäluokan kahdella ylimmällä sarjatasolla nimellä Pamaus Yj.
Pohjan pojat (kolhoosi)

Pohjan pojat oli Pohjolan punaisen sissipataljoonan miesten vuonna 1922 Vienan Karjalaan perustama kolhoosi. Pataljoonan palattua läskikapinana tunnetulta retkeltä osa siihen liittyneistä miehistä perusti Karjalan työkansan kommuuniin kuuluneen kolhoosin. Se kuitenkin hajosi pian.  Syynä oli viranomaisten vastustus kansallismielisenä pidettyä toimintaa kohtaan.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1966–1967

| Jääkiekon SM-sarja 1966–1967 |
| --- | --- |

Joukkueiden määrä:  12
Sarja alkoi:  6. marraskuuta 1966
Sarja päättyi:  26. helmikuuta 1967
Mestari:  RU-38
Toinen sija:  TPS
Kolmas sija:  Ilves
Pudonneet joukkueet:  Lukko, SaPKo ja Hermes
Pistepörssin voittaja:  Matti Keinonen, RU-38
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1965–1966 :  1967–1968 → 
Jääkiekon SM-sarjakausi 1966–1967 oli järjestyksessään 37. SM-sarjakausi. Kausi pelattiin edelliskaudesta poiketen yhdessä lohkossa. 12 joukkuetta pelasivat kaksinkertaisen runkosarjan, jonka voittanut joukkue voitti mestaruuden. Kolme viimeiseksi sijoittunutta putosivat suomensarjaan.
Mestaruus palasi yhden vuoden tauon jälkeen Poriin, mestariksi selviytyi Rosenlewin Urheilijat-38. Mestaruus oli RU-38:n ensimmäinen ja myös viimeinen. RU-38 yhdistyi Porin Karhujen kanssa kauden jälkeen ja uusi seura sai nimekseen Porin Ässät.
Hopealle sijoittunut Turun Palloseura jäi RU-38:sta kolmen pisteen päähän, ja pronssia sai Tampereen Ilves joka jäi pisteen TPS:tä. Pistepörssin voitti RU-38:n Matti Keinonen.
Tämä on toistaiseksi viimeinen kausi, jolloin Suomen jääkiekkoilun pääsarjatasolla ei pelannut yhtäkään helsinkiläistä joukkuetta.
Sarjataulukko

|  #  |  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  RU-38, Pori  | 22 |  17  |  0  |  5  |  113  |  56  | +57 | 34 |
| 2 |  TPS, Turku  | 22 |  15  |  1  |  6  |  91  |  56  | +35 | 31 |
| 3 |  Ilves, Tampere  | 22 |  14  |  2  |  6  |  115  |  60  | +55 | 30 |
| 4 |  Tappara, Tampere  | 22 |  12  |  4  |  6  |  95  |  69  | +26 | 28 |
| 5 |  TuTo, Turku  | 22 |  12  |  3  |  7  |  80  |  48  | +32 | 27 |
| 6 |  SaiPa, Lappeenranta  | 22 |  13  |  1  |  8  |  92  |  73  | +19 | 27 |
| 7 |  Reipas, Lahti  | 22 |  10  |  2  |  10  |  82  |  84  | -2 | 22 |
| 8 |  Koo-Vee, Tampere  | 22 |  8  |  5  |  9  |  75  |  68  | +7 | 21 |
| 9 |  Karhut, Pori  | 22 |  7  |  7  |  8  |  87  |  82  | +5 | 21 |
| 10 |  Lukko, Rauma  | 22 |  6  |  2  |  14  |  73  |  82  | -9 | 14 |
| 11 |  SaPKo, Savonlinna  | 22 |  2  |  4  |  16  |  45  |  116  | -71 | 8 |
| 12 |  Hermes, Kokkola  | 22 |  0  |  1  |  21  |  24  |  178  | -154 | 1 |
Lukko, SaPKo ja Hermes putosivat Suomensarjaan, josta tilalle nousivat Helsingin IFK, Oulun Kärpät ja Upon Pallo.
Pistepörssi

| # | Pelaaja | Joukkue | Maalit | Syötöt | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Matti Keinonen | RU-38 | 26 | 17 | 43 |
| 2. | Lasse Oksanen | Ilves | 23 | 15 | 38 |
| 3. | Raimo Kilpiö | RU-38 | 20 | 15 | 35 |
| 4. | Timo Väätämöinen | SaiPa | 18 | 17 | 35 |
| 5. | Antti Ravi | SaiPa | 16 | 18 | 34 |
| 6. | Johannes Karttunen | RU-38 | 21 | 10 | 31 |
| 7. | Jorma Peltonen | Ilves | 11 | 20 | 31 |
| 8. | Matti Sinkkonen | SaiPa | 16 | 12 | 28 |
| 9. | Reijo Hakanen | Ilves | 18 | 9 | 27 |
| 10. | Esko Kaonpää | Tappara | 18 | 9 | 27 |
| 11. | Juhani Wahlsten | TPS | 14 | 12 | 26 |
| 12. | Veli-Pekka Ketola | Karhut | 15 | 10 | 25 |
Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| Ilves | 11 | 61 863 | 5623 |
| Tappara | 11 | 47 824 | 4347 |
| SaiPa | 11 | 47 746 | 4340 |
| TuTo | 11 | 46 567 | 4233 |
| TPS | 11 | 46 550 | 4231 |
| Karhut | 11 | 43 619 | 3965 |
| TK-V | 11 | 39 384 | 3580 |
| RU-38 | 11 | 36 536 | 3321 |
| Lukko | 11 | 35 501 | 3227 |
| SaPKo | 11 | 21 163 | 1923 |
| Reipas | 11 | 18 406 | 1673 |
| Hermes | 11 | 10 987 | 998 |
| Yhteensä | 132 | 456 146 | 3455 |
Aiheesta muualla

Suomen Jääkiekkoliiton mestaruussarjan ottelupöytäkirjat 1951-1975 Urheilumuseo. Arkistoitu 2.4.2015. Viitattu 8.5.2017.
Jääkiekon SM-sarjan kaudet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920-luku | - | - | - | - | - | - | - | 1927–1928 | 1928–1929 | 1929–1930 |
| 1930-luku | 1930–1931 | 1931–1932 | 1932–1933 | 1933–1934 | 1934–1935 | 1935–1936 | 1936–1937 | 1937–1938 | 1938–1939 | 1939–1940 |
| 1940-luku | 1940–1941 | 1941–1942 | 1942–1943 | 1943–1944 | 1944–1945 | 1945–1946 | 1946–1947 | 1947–1948 | 1948–1949 | 1949–1950 |
| 1950-luku | 1950–1951 | 1951–1952 | 1952–1953 | 1953–1954 | 1954–1955 | 1955–1956 | 1956–1957 | 1957–1958 | 1958–1959 | 1959–1960 |
| 1960-luku | 1960–1961 | 1961–1962 | 1962–1963 | 1963–1964 | 1964–1965 | 1965–1966 | 1966–1967 | 1967–1968 | 1968–1969 | 1969–1970 |
| 1970-luku | 1970–1971 | 1971–1972 | 1972–1973 | 1973–1974 | 1974–1975 |  |  |  |  |  |
Tampereen Ilveksen ja RU-38:n kohtaaminen Helmikuussa 1967
Matti Keinonen voitti pistepörssin 43 pisteellä.
Sisäilmaa

| Sisäilmaa |
| --- | --- |

Tyyli:  draama, komedia
Kestoaika:  59–65 minuuttia
Pääosissa:  Elina Knihtilä
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle Areena Yle TV1
Julkaistu:  1. tammikuuta 2021
Jaksoja:  3
Tuotanto
Tuottaja(t):  Hanna Virolainen
Vastaava(t) tuottaja(t):  Jukka Helle Markus Selin
Ohjaaja(t):  Tiina Lymi
Käsikirjoittaja(t):  Tiina Lymi Juha Lehtola
Säveltäjä(t):  Tuomas Kantelinen
Leikkaaja(t):  Joona Louhivuori
Lavastaja(t):  Tuomas Kyrö
Kuvaaja(t):  Konsta Sohlberg
Tuotantoyhtiö(t):  Solar Films
Palkinnot
Voitetut:  Kultainen Venla Draamasarja 2021 Kultainen Venla Miesnäyttelijä 2021, Hannu-Pekka Björkman Kultainen Venla Naisnäyttelijä 2021, Elina Knihtilä
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla Uusi ohjelma 2021 Kultainen Venla Käsikirjoittaja (fiktio) 2021, Juha Lehtola & Tiina Lymi Kultainen Venla Ohjaaja (fiktio) 2021, Tiina Lymi
Aiheesta muualla
IMDb 
Sisäilmaa on suomalainen kolmiosainen minidraamasarja. Mustaan huumoriin painottuva komediasarja perustuu Tiina Lymin alkuperäisideaan, jonka pohjalta Lymi on tehnyt käsikirjoituksen Juha Lehtolan kanssa. Lymi on myös ohjannut sarjan.
Sarjan tapahtumapaikkana on työ- ja elinkeinotoimisto, jossa jokainen työntekijä on enemmän tai vähemmän stressaantunut, ahdistunut ja uupunut. Toimiston jonot ovat pitkät ja johtoportaasta tulee painetta jonojen lyhentämiseen. Lisäksi toimistossa kummittelee ja rakennus on homeessa. Tapahtumien päähenkilönä on Elina Knihtilän näyttelemä palveluesimies Anneli Tiainen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elina Knihtilä  | … |  Anneli Tiainen   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |  Seppo Jalmari Isomäki   |
|  Jarkko Niemi  | … |  Pasi   |
|  Milka Ahlroth  | … |  Sanna   |
|  Sari Siikander  | … |  Kaija   |
|  Juho Milonoff  | … |  Eelis   |
|  Satu Silvo  | … |  Maj-Lis   |
|  Pertti Sveholm  | … |  Reijo   |
|  Satu Tuuli Karhu  | … |  Hanna Puustinen   |
|  Tommi Korpela  | … |  Lakto-nalle   |
|  Ali Jahangiri  | … |  Sabah   |
|  Kaisa Hela  | … |  homekoiraohjaaja   |
|  Tarja Heinula  | … |  sänkykaupan myyjä   |
|  Sirja Sauros  | … |  Homevex-asiantuntija   |
|  Samppa Batal  | … |  Homevex-asiantuntija   |
|  Petri Kotwica  | … |  Kasurinen   |
|  Vesa Vierikko  | … |  Lanttulonkero-mies   |
|  Santeri Kinnunen  | … |  Lanttulonkero-mies   |
Tuotanto

Sarjan idea lähti liikkeelle Elina Knihtilän ja Tiina Lymin ihmeteltyä, miksi Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun viereistä työvoimatoimistokolossia oltiin purkamassa, kenties sisäilmaongelmien takia. Idea hometalon vankeina olevista turhautuneista toimistotyöntekijöistä alkoi kehittyä. Päähenkilöksi muodostui Knihtilän esittämä esimies, jonka elämä edustaa nykyajan keski-ikäisen naisen vaativaa arkea. Knihtilä otti rooliin aineksia myös työstään Teatterikorkeakoulun näyttelijäntaiteen professorina.
Vastaanotto

Sisäilmaa tuotti kuusi Kultainen Venla -ehdokkuutta, joista tuli voitto parhaasta draamasarjasta sekä Knihtilän ja Björkmanin roolitöistä. Sarja oli myös arvostelumenestys: muun muassa Helsingin Sanomien Leena Virtanen piti sitä Knihtilän parhaisiin kuuluvana roolityönä ja loppujakson pitkitystä ja paisutusta lukuun ottamatta ihastuttavasti tunnelmasta toiseen poukkoilevana pähkähulluna komediasarjana.
Jaksot

| Jakso | Nimi | Julkaisu Yle Areenassa | Ensiesitys Yle TV1:llä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Auta minua | 1. tammikuuta 2021 | 4. tammikuuta 2021 |
| 2 | Kohti vallankumousta | 1. tammikuuta 2021 | 5. tammikuuta 2021 |
| 3 | Virkamiehen kunnia | 1. tammikuuta 2021 | 6. tammikuuta 2021 |
Dennis Fong

Thresh (etualalla) vuonna 1997.
Dennis Fong (yksink.: 方镛钦; perint.: 方鏞欽; Jyutping: Fong1 Jung4-jam1; s. 11. maaliskuuta 1977), joka tunnetaan paremmin nimimerkillään Thresh, on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen ensimmäisen persoonan ammuntapelien Quake ja Doom ammattilaispelaaja.
Fong alkoi pelata Doomia 16-vuotiaana vuonna 1993. Hänen nimimerkkinsä oli ”Threshold of Pain”, joka lyhentyi kahdeksan merkin rajan vuoksi muotoon Thresh. Hän kävi community collegea Los Altosissa Kaliforniassa. Thresh voitti Microsoftin sponsoroiman Doom-turnauksen Judgement Day Seattlessa 1995.
Hänen pelaajauransa huippu oli vuonna 1997 Quake-turnaus Red Annihilation, jossa hän sijoittui ensimmäiseksi ja sai palkinnoksi id Softwaren toimitusjohtajan John Carmackin Ferrari 328:n. Thresh oli luultavasti se henkilö, jonka ansiosta ampumapeleissä käytetään pelihahmon ohjaukseen WASD-näppäimiä. Näppäinyhdistelmä löytyy hänen kirjoittamistaan ohjeista Thresh’s Quake Bible. Fong tunnustetaan Guinnessin maailmanennätysten mukaan ensimmäiseksi ammattimaiseksi pelaajaksi.
Fong opiskeli UC Berkeleyssä, muttei ikinä valmistunut. Jätettyään peliuransa hän ylläpiti portaalia Gamers.com, johon hän keräsi 11,5 miljoonaa dollaria sijoituksia ja sai AltaVistan kumppanikseen. Myöhemmin Fong oli perustamassa Xfirea, joka on pikaviestin ja sosiaalinen verkosto pelaajille ja jonka Viacom hankki 102 miljoonalla dollarilla huhtikuussa 2006.
Hän on myös Lithium Technologiesin perustaja, joka on sosiaalinen asiakassuhdehallintayritys (CRM).
Aiheesta muualla

Thresh’s Quake Bible
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Skye

Skye
Saaren kartta
| --- | --- |
Muut nimet:  An t-Eilean Sgitheanach
Sijainti:  Ylämaa, Skotlanti Yhdistynyt kuningaskunta
Saariryhmä:  Sisä-Hebridit
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  Sgùrr Alasdair, 993 m
Pinta-ala:  1 656,25 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  10 013 (2011)
Suurin kaupunki:  Portree
Kieli:  gaeli, englanti
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Skye (gaeliksi An t-Eilean Sgitheanach) on Skotlannin Sisä-Hebridien saariryhmän suurin saari. Saaren pinta-ala on 1 656,25 km² ja asukasluku runsaat 10 000. Saaren tärkein asutuskeskus on Portree. Noin kolmasosa saaren asukkaista puhuu yhä gaelia, vaikka taitajien määrä on ollut vähenemään päin. Saari kuuluu Ylämaan alueeseen. Matkailusta on tullut tärkeä elinkeino.
Saaren kallioissa on nähtävissä tuhansittain muinaisia dinosaurusten jälkiä saaren ainutlaatuisen geologisen historian ansiosta.
Maantiede ja ilmasto

Skye on noin 80 kilometriä pitkä. Saaren rantaviiva muodostuu monista lahdista ja niemimaista, eikä mikään osa saaresta ole yli 8 kilometrin päässä merenrannasta. Cuillinin kukkulat ovat vajaan kilometrin korkuisia ja hallitsevat saaren pohjois- ja keskiosan maisemaa.
Cuillinsin vallitseva kivilaji on gabro. Kaikkiaan 12 huippua on yli 3 000 jalan (914 m) korkuisia. Tällaisia vuoria kutsutaan Skotlannissa nimellä munro.
Sgurr Alasdair 992 m
Sgurr Dearg – The Inaccessible Pinnacle  986 m
Sgurr a’ Ghreadaidh 973 m
Sgurr na Banachdaich 965 m
Sgurr nan Gillean 964 m
Bruach na Frithe 958 m
Sgurr Mhicchoinnich 948 m
Sgurr Dubh Mor 944 m
Am Bastier 934 m
Blabheinn (Blaven) 928 m
Sgurr nan Eag 924 m
Sgurr a’ Mhadaidh  918 m
Vuoden lämpimimmät kuukaudet ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin Lusan säähavaintoasemalla (18 m merenpinnasta) keskimääräinen ylin lämpötila on 17 C-astetta. Kylmintä on joulu-, tammi- ja helmikuussa, jolloin keskimääräinen alin lämpötila on +2 astetta. Lusassa lämpötila käy pakkasen puolella keskimäärin 35,5 päivänä vuodesta, ja sadepäiviä on keskimäärin 213 kpl vuodessa.
Portree on saaren suurin taajama ja matkailun keskus. Se on rakennettu luonnonsatamaan, ja värikkäät talot kohoava tsuoraan vesirajasta. Toiseksi suurin kylä on An t-Àth Leathann saaren eteläosassa. Dùn Bheagainin pohjoispuolella on Mac Leòidin (engl. MacLeod) suvulle kuulunut linna.
Historia

An Corranista on löytynyt jäänteitä mesoliittisistä metsästäjä-keräilijöistä. Myöhemmällä rautakaudella alueella asui luultavasti piktejä. Clach Ardista on löytynyt piktien symboleilla koristettu eräänlainen riimukivi.
Gaelinkieliset maahanmuuttajat asettuivat saarille ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Viikingit hallitsivat sitä 800-luvulta 1100-luvulle.
Viikinkien jälkeen saarta hallitsivat MacLeodin ja MacDonaldin klaanit. 1700- ja 1800-luvuilla köyhyys ajoi monia torppareita ulkomaille. Britannian torpparilait tulivat voimaan 1886–1911 ja paransivat heidän asemaansa. Saman aikaan valtio alkoi maksaa tukiaisia perunan ja karjan kasvattajille.
Talous

Kalastus oli aikanaan merkittävä elinkeino mutta se on hiipunut. Samaan aikaan kalankasvatuksen, etenkin lohen kasvatuksen merkitys on kasvanut. Saarella on aina ollut torppareita, ja nykyisin vuokraviljelijät kasvattavat pientiloilla lähinnä ruokatarvikkeita omaan käyttöön.
Nykyään tärkeimmät työllistäjät ovat hallinto ja matkailu.
Saari on yhteydessä mantereeseen Skyen sillan kautta. Silta on kaksiosainen ja ylittää pienen Eilean Bànin saaren. Se valmistui 1995. Vuoteen 2004 asti sillan ylittämisestä perittiin siltatullimaksua.
Saarella on kolme satamaa, joista on autolauttayhteys mannermaalle: Armadal, Sgonnsair ja Uig.
Väestö

Vuonna 2011 saarella oli 10 013 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skye Wikimedia Commonsissa
Portreen sataman värikkäitä taloja.
Eilean Bànilla on myös majakka.
Loch Fada
Caater

Caater oli virolainen vuosina 1997–2004 toiminut yhtye, joka teki pääasiassa house-, trance-, techno- ja dance-tyyppistä, yleisesti eurodance-tyyppistä musiikkia. Caater sai alkunsa Tallinnassa sen pääjäsenten, entisen DJ:n, Kalle Kukkin ja Markku Tiidumaan tavatessa. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi myös Andrus Lang.
Historia > 1997–1998

Kahtena ensimmäisenä vuotenaan yhtye julkaisi neljä albumia: I (1997), II Level (1997), Contact (1998), Freakshow (1998) ja Space Invasion (1998).
Historia > 1999

Caaterin ensimmäinen singlejulkaisu oli vuonna 1999 julkaistu ”O Si Ne Ne”, joka menestyi hyvin musiikkilistoilla. Ensimmäinen levy valittiin Estonian Music Awards -gaalassa vuoden albumiksi ja ”O Si Ne Ne” valittiin parhaaksi tanssihitiksi. Bändi sai myös vuoden bändin tittelin.
Historia > 2000

Vuonna 2000 Caater palasi listoille singlehitillään ”Hold That Sucker Down”, joka ilmestyi myyntiin viidessä Euroopan maassa: Suomessa, Virossa, Tanskassa, Belgiassa ja Italiassa. Suomen listoilla kappale oli yltänyt viidenteen sijaan, kun taas Tanskassa Caaterille tuli 36. sija. Samana vuonna ilmestyi myös kaksi muuta singleä, ”Phantom” ja ”Dance With You”, jotka nekin menestyivät kohtuullisesti. ”Phantomia” myytiin vain Suomessa ja Virossa, mutta ”Dance With You” oli saatavilla Viron lisäksi Pohjoismaissa, Belgiassa ja Italiassa. Suomessa ”Dance With You” ylsi singlelistan kuudenneksi. Virossa kappale oli listan ensimmäisenä, Skandinavian listoilla 30. ja Norjassa sijalla 20.
Historia > 2001

Vuonna 2001 Caater julkaisi albumin King Size , jota myytiin Suomessa, Tanskassa, Virossa ja Unkarissa. King Sizea myytiin Suomessa ja Virossa myös singlenä. Soololaulaja Hannahin kanssa tehty ”Free My Body” oli menestys, mutta sitäkin myytiin Viron lisäksi vain Suomessa. Suomessa kappale ylsi listoilla kuudennelle sijalle. Sijalla 17 se oli Viron TOP40:ssä ja sijalla 20 ”Moldova Top Internationalissa”.
Historia > 2002

Vuonna 2002 ilmestyi albumi Club Space. Samana vuonna ilmestyi kaksi singleä; ”Enjoy The Silence” ja ”Master Tune”, joita myytiin edelleen vain Suomessa ja Virossa.
Historia > 2003

Vuonna 2003 ilmestyi yhtyeen viimeiseksi jäänyt albumi ”Queen Of The Night”, joka oli tehty yhteistyössä Trinityn kanssa. Tyyliltään albumi oli hieman aiempaa pehmeämpää ja melodisempaa dancea. Albumia myytiin vain Virossa, mutta single oli saatavilla myös Suomessa. Kappale ei ollut kovin arvostettu.
John Merrill

| John Merrill |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Aiheesta muualla
www.sos.state.al.us
John Harold Merrill (s. 12. marraskuuta 1963) on yhdysvaltalainen poliitikko, joka on toiminut Alabaman 53. ulkoministerinä vuodesta 2015. Hän palveli Alabaman edustajainhuoneessa vuosina 2010-2014. Merrill on republikaanipuolueen jäsen.
Varhainen elämä

Merrill syntyi Wedoweessä Alabamassa ja kasvoi Heflinissä. Hänen isänsä toimi Cleburnen piirikunnan virkailijana ja testamenttituomarina. Kuusitoistavuotiaana hän sai Eagle Scout -palkinnon paikallisen partiojoukkonsa jäsenenä. Vuonna 1982 hän valmistui Cleburnen piirikunnan lukiosta; kandidaatin tutkinnon Merrill sai vuonna 1987. Merrill internoitui Yhdysvaltain kongressiin toukokuusta heinäkuuhun 1983, jossa hän tapasi edustajan William Flynt Nicholsin, josta tuli hänen mentorinsa. Hän palveli Alabaman yliopiston ylioppilashallituksen yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1986-1987.
Ura

Merrill toimi Tuscaloosan piirikunnan koulupiirin tiedottajana ja Tuscaloosan ensimmäisen liittopankin liiketoiminnan kehityspäällikkönä. Hänet valittiin edustamaan Alabaman edustajainhuoneen 62. aluetta vuoden 2010 vaaleissa. Hän oli aikaisemmin ehdolla ja hävinnyt samasta paikasta vuonna 2002 demokraattina.  Hän palveli edustajainhuoneessa yhden kauden vuosina 2010–2014.
Merrill ilmoitti tammikuussa 2013 ehdokkuutensa Alabaman ulkoministeriksi vuoden 2014 vaaleissa. Kesäkuussa 2014 pidettiin republikaanipuolueen esivaalit, jotka Merrill voitti. Tämän jälkeen hän eteni yleisvaaleihin. Yleisvaaleissa 3. marraskuuta 2014 hän voitti demokraattisen puolueen ehdokkaan Lula Albert-Kaiglerin yli 60% äänistä. Merrill valittiin toiselle täyskaudelle vuonna 2018.
Vaalien valvonta > Äänestäjien pääsy

Auburnin yliopiston professoreiden Bridget A. Kingin ja Norman E. Youngbloodin vuonna 2016 tekemässä tutkimuksessa todettiin, että Alabaman piirikunnanvaalien ja äänestyssivustojen sisällöstä ja laadusta puuttui asiaankuuluvia tietoja määräajoista, äänestyspaikoista ja äänestäjien vaatimuksista. Kingin ja Youngbloodin arvio äänestysjärjestelmien ja läänien "väestötieteellisen, sosioekonomisen, puolueellisen ja osallistavan kokoonpanon" välisestä suhteesta osoitti, että "äänestys- ja vaalitiedot olivat rajalliset eivätkä ne ole täysin saavutettavuus-, käytettävyys- ja mobiilivalmiusstandardien mukaisia. Lisäksi he havaitsivat, että äänestys- ja vaalitietojen toimittaminen liittyy "läänin kokoonpanoon".