stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Kansallisteatteri
Historia > Teatterinjohtajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|    | Kaarlo Bergbom (1843–1906) Emilie Bergbom (1834–1905) | 1872–1906 |
|  | Jalmari Hahl (1869–1929) | 1905–1907 |
|  | Adolf Lindfors (1857–1929) | 1907–1914 |
|  | Jalmari Lahdensuo (1880–1931) | 1914–1917 |
|  | Eino Kalima (1882–1972) | 1917–1950 |
|  | Arvi Kivimaa (1904–1984) | 1950–1974 |
|  | Kai Savola (s. 1931) | 1974–1991 |
|  | Maria-Liisa Nevala (s. 1943) | 1992–2010 |
|  | Mika Myllyaho (s. 1966) | 2010– |
Näyttämöt

Kansallisteatterissa on neljä näyttämöä: Suuri näyttämö (954 paikkaa), Pieni näyttämö (307 paikkaa), Willensauna (154 paikkaa) sekä Omapohja (80 paikkaa). Kansallisteatterin ohjelmisto levittäytyy myös joskus muihin tiloihin, kuten esimerkiksi lämpiöihin, harjoitushuoneisiin ja maalaamoon. Lisäksi Kiertuenäyttämöllä ja Lavaklubilla on omat ohjelmistonsa.
Näyttämöt > Suuri näyttämö

Suuri näyttämö sijaitsee Kansallisteatterin päärakennuksessa, ja sen sisäänkäynti on Rautatientorin puolelta. Katsomossa on yhteensä 885 paikkaa, jotka ovat jakautuneet permannon ja kahden parven kesken. Näyttämöaukon leveys on 12 metriä ja näyttämötornin korkeus 19 metriä. Suuren näyttämön yhteydessä sijaitsee useiden Kansallisteatterin tunnettujen henkilökunnan edustajien muotokuvia.
Näyttämöt > Pieni näyttämö ja Willensauna

Pieni näyttämö ja Willensauna sijaitsevat Kaisaniemen puiston puolella teatterirakennusta. Osoite on Bergbominkuja 2. Näyttämöistä Willensauna sijaitsee katutasossa ja Pieni näyttämö toisessa kerroksessa. Rakennus valmistui vuonna 1954 Kaija ja Heikki Sirenin suunnittelemana.
Pientä näyttämöä oli suunniteltu jo Eino Kaliman aloitteesta, mutta vasta Arvi Kivimaan aikana suunnitelmat saivat tulta. Rakennuksen suunnittelija on Heikki Siren, jolta työ tilattiin 1950. Ehdoksi asetettiin, että rakennus täyttäisi tilan mahdollisimman tehokkaasti. Rakennus vihittiin pienen näyttämön käyttöön syyskuussa 1954, ja samaan rakennukseen tuli teatteriravintola. Ravintolan paikalle vuonna 1976 rakennettu Willensauna on saanut nimensä paikalla aikoinaan sijainneen kylpylähotelli Villensaunan mukaan. Willensaunan suunnittelivat Heikki Siren ja Kai Savola.
Nykyisin pienellä näyttämöllä on 309 paikkaa ja Willensaunassa 154. Pienen näyttämön ohjelmisto rakentuu erityisesti klassikoille ja komedialle, Willensaunan puolestaan kokeilevalle ohjelmistolle ja lastenteatterille.
Näyttämöt > Omapohja

Omapohja sijaitsee varsinaista teatteritaloa vastapäätä Itäisellä Teatterikujalla. Näyttämö otettiin käyttöön vuonna 1987. Omapohja-nimi juontaa juurensa paikalla toimineesta matkustajakodista. Omapohjassa on 80 numeroimatonta paikkaa. Omapohja on tarkoitettu erityisesti kokeilevalle teatterille. Omapohjan suunnittelivat Heikki Siren ja Kai Savola.
Ohjelmisto

Kansallisteatterissa on vuosittain noin 15 ensi-iltaa.
Historiallisesti esitetyimpiä klassikoita ovat olleet muun muassa Shakespeare, Tšehov, Molière ja Gogol. Modernimmasta maailmankirjallisuudesta on esitetty muun muassa Samuel Beckettin, Bertolt Brechtin, Dario Fon, Ödön von Horváthin, Slawomir Mrozekin, Arthur Schnitzlerin, Arthur Millerin, Tennessee Williamsin, Marin Sorescun, Lájos Marotin, Yukio Mishiman ja Yasmina Rezan näytelmiä.
Teatterissa esitetään myös suomalaisia uusia näytelmiä. Ohjelmistossa on ollut esimerkiksi Heikki Ylikankaan, Kerttu-Kaarina Suosalmen, Reko Lundánin, Michael Baranin ja Pirkko Saision näytelmiä. 2000-luvun alun puhutuimpia suomalaisia näytelmiä ovat olleet esimerkiksi Sofi Oksasen Puhdistus sekä Kristian Smedsin ohjaama Väinö Linnan Tuntematon sotilas -romaanin näytelmädramatisointi. Ohjelmistossa on aina myös lapsille suunnattuja näytelmiä.
Ohjaajia

Pekka Alpo (1920–)
Michael Baran (1992–)
Aina Bergroth (dramaturgi, 2001–2017)
Esko Elstelä (1974–1994)
Antti Einari Halonen (1992–2011)
Adam Hanuszkiewicz (1985–1987)
Arto af Hällström (1988–2015)
Wilho Ilmari (1937–1957)
Otmar Krejca (1985–1987)
Ritva Laatto (1956–1962)
Edvin Laine (1953–1973)
Esa Leskinen (2018–)
Mika Myllyaho (2000–)
Markus Packalén (1985–1987)
Veli-Matti Saikkonen (1965–1970)
Ritva Siikala (1985–1987)
Eugen Terttula (1977–)
Kirjallisuutta

Häggman, Kai: Päänäyttämöllä : Suomen Kansallisteatterin 150 vuotta.  Helsinki:  Tammi, 2022.  ISBN 978-952-04-3441-0.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen Kansallisteatteri Wikimedia Commonsissa
Suomen Kansallisteatterin verkkosivut
Kansallisteatteri suomalaisessa postimerkissä vuodelta 1972.
Kaisaniemen puiston puolella sijaitseva pieni näyttämö.
Vuorelan Veikot

| --- | --- |
Vuorelan Veikot 
Perustettu: 2004
Kotikaupunki: Siilinjärvi, Suomi
Kotihalli rullakiekossa: Niiralan Monttu, Kuopio
Kotihalli salibandyssa: Vuorelan koulu, Siilinjärvi
SM-liigassa: 2007–
Värit:               
Vuorelan Veikot ry on  vuonna 2004 rekisteröity siilinjärveläinen rullakiekko-, salibandy- ja katukiekkoseura. Päälajeina seuralla ovat rullakiekko, salibandy, frisbeegolf sekä streethockey eli tossulätkä. Nimensä seura on saanut yhdistävästä ihailusta Mika ”Veikko” Niemisen taitoja kohtaan sekä Etelä-Siilinjärvellä sijaitsevasta Vuorelan kylästä, jossa seuran perustajajäsenet asuivat lapsina.
Historia > Rullakiekko

Joukkue debytoi rullakiekon SM-liigassa kaudella 2007 pelaten kotiottelunsa Kuopiossa. Ensimmäisellä kahdella kaudella joukkue sijoittui SM-liigassa viidenneksi. Kaudella 2009 Vuorelan Veikot pääsivät juhlimaan historiansa ensimmäistä Suomen mestaruutta. Joukkueen yleisöennätys on vuoden 2009 ratkaisevasta finaalista 651 katsojaa. Kaudella 2010 Veikot saavuttivat SM-pronssia ja kaudella 2011 SM-hopeaa. 2012 Vuorelan Veikot palasivat jälleen mestaruuskantaan. Kaudella 2013 Veikot jäi SM-sarjassa pronssille, mutta voitti MLRH-Europe-karsintaturnauksen ja lunasti paikkansa seurajoukkueiden MM-turnaukseen Mannheimiin keväälle 2014, jossa juhlittiin kauden 2014 alkajaisiksi historiallista maailmanmestaruutta. Kesällä 2015 ja 2016 Veikot voittivat kolmannen ja neljännen Suomen mestaruutensa.
Historia > Salibandy

Veikot aloittivat sarjamuotoisen kilpailutoiminnan osallistumalla Savo-Karjala -alueen V-divisioonaan vuonna 2005. Tuloksena 16 voittoa 16 ottelusta ja nousu IV-divisioonaan. Sama tahti jatkui ja keväällä 2007 Veikot juhlivat nousua III-divisioonaan, jossa vierähtikin kaksi seuraavaa vuotta. Kaudella 2008-2009 Vuorelan Veikot voitti Savo-Karjalan III-divisioonan lohkon ja nousi II-divisioonaan kaudeksi 2009-2010. Joukkue putosi II-divisioonasta kahden kauden jälkeen keväällä 2011 ja pelaa nykyään IV-divisioonassa.
Historia > Katukiekko eli streethockey

Streehockeyta on pelattu Suomen mestaruustasolla turnausmuotoisena vuodesta 2004 lähtien. Vuorelan Veikot ovat olleet mukana ainoana joukkueena alusta lähtien. 10. kerta sanoi toden, kun Veikot juhlivat viimein mestaruutta vuonna 2013. Saavutuksina Veikoilla on mestaruuden lisäksi yksi SM-hopea ja viisi SM-pronssia.
Saavutukset

Rullakiekko:
MM-kultaa 2014
SM-kultaa 2009, 2012, 2015, 2016
SM-hopeaa 2011,2017, 2018
SM-pronssi 2010, 2013, 2014
Salibandy:
V-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2005-2006
IV-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2006-2007
III-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2008-2009
III-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2019-2020
III-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2020-2021
III-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2021-2022
III-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2022-2023
V-divisioona, 1.sija (Savo-Karjala) 2023-2024
Streethockey:
SM-kultaa 2013
SM-hopeaa 2005
SM-pronssia 2004, 2006, 2007, 2009, 2011
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
The Autumn Wind

The Autumn Wind on yhdysvaltalaisen Steve Sabolin kirjoittama runo, joka kertoo syksystä. Runoa käytetään usein NFL-joukkue Oakland Raidersin otteluissa. Siitä vuonna 1974 äänitetyn version on lukenut John Facenda ja kyseinen versio on myös nimetty "Raider Nationin taisteluhynniksi".
Tallinnan tuhkimo

| Tallinnan tuhkimo |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Pirjo Honkasalo Marja Pensala
Tuottaja:  Tuula Söderberg
Kuvaaja:  Pirjo Honkasalo
Leikkaaja:  Marja Pensala
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Jörn Donner Productions Little Big Productions Baabeli
Ensi-ilta:  12. tammikuuta, 1996
Kesto:  69 minuuttia
Alkuperäiskieli:  viro
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tallinnan tuhkimo on Pirjo Honkasalon ja  Marja Pensalan ohjaama suomalais-ruotsalainen dokumenttielokuva vuodelta 1996. Elokuva on henkilödokumentti Viron rikkaimmasta naisesta, metalliromukauppiaasta, Tiiu Silveksesta.
Tarhametsäkaktus

| Tarhametsäkaktus |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit
Suku::  Metsäkaktukset Selenicereus
Laji::  undatus
Kaksiosainen nimi
 Selenicereus undatus  (Haw.) D.R.Hunt (2017) 
Synonyymit
 Cereus undatus Haw. (1830) (kantanimi)  Hylocereus undatus (Haw.) Britton & Rose (1918) 
Alalajeja
 keltatarhametsäkaktus (S. undatus subsp. luteocarpus (Cálix de Dios) M.H.J.van der Meer) [Hylocereus undatus subsp. luteocarpus Cálix de Dios]  punatarhametsäkaktus (S. undatus subsp. undatus)  
Katso myös
   Tarhametsäkaktus Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tarhametsäkaktus eli metsäkaktus (Selenicereus undatus) on Väli-Amerikasta kotoisin oleva kaktuslaji, joka tunnetaan hedelmäkasvina. Se on yleisin viljelty pitaijana eli lohikäärmehedelmänä tunnettu laji. Tarhametsäkaktus on alun perin kuvattu pylväskaktuksiin (Cereus) vuonna 1830 ja tunnettiin pitkään metsäkaktuksiin (Hylocereus) kuuluvalla nimellä Hylocereus undatus. Nykyiseen sukuunsa Selenicereus laji on siirretty 2017.
Tarhametsäkaktus kasvaa alkuperäisenä Meksikossa ja Keski-Amerikan kannaksella El Salvadorissa, Guatemalassa ja Hondurasissa. Se kasvaa kuumassa ilmastossa kausikuivissa oloissa. Viljeltynä laji on levinnyt uustulokkaaksi eri puolille maailmaa. Pitaijahedelmien viljelyaluetta on muun muassa Kaakkois-Aasiassa Malesiassa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Hylocereus undatus (Haw.) Britton & Rose
Tabitha St. Germain

| Tabitha St>  Germain |
| --- | --- |
 Tabitha St. Germain vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Tabitha Saint Germain
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:  Nazz (Ed, Edd n Eddy) Alexis (Transformers: Armada) Brett (Team Galaxy) Kapteeni Flamingo (Kapteeni Flamingo) Pucca (Pucca) Scary Godmother (Scary Godmother)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Tabitha St. Germain on kanadalainen ääninäyttelijä, joka siirtyi teatterin parista ääninäyttelijäksi ja on siitä lähtien ollut yksi Kanadan käytetyimmistä naisäänistä animaatioiden parissa.
Ura

Germain aloitti uransa teatterin parissa Vancouverissa. Hänet palkittiin muun muassa vuosina 1995 ja 1996 Dora-palkinnolla parhaana näyttelijänä musikaalissa. Lisäksi hän oli mukana CBC:n radion draamanäytelmissä. Vuonna 1996 Germain siirtyi teatterin parista ääninäyttelijäksi animaatioihin. Hän oli sitä ennen tehnyt vuodesta 1985 lähtien satunnaisia äänirooleja. Aluksi hän teki useita dubbauksia ja tekee niitä edelleen The Ocean Group -nimiselle dubbausyhtiölle, alkuperäisten ääniroolien ohella. Germain oli Ed, Edd n Eddy -animaatiosarjassa Nazzin äänenä sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.
Aiheesta muualla

Anime News Network
CrystalAcids
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
Tehdaspalokunta

Tehdaspalokunta on jonkin (teollisuus)yrityksen sisällä toimiva oma itsenäinen palokuntansa. Tehdaspalokunta toimii yrityksen alaisuudessa ja hoitaa yrityksen alueella palo- ja pelastustoimen tehtäviä. Tehdaspalokunnalla voi olla myös niin kutsuttu sammutussopimus paikallisen aluepelastuslaitoksen kanssa, jolloin tehdaspalokunta suorittaa tehtäviä myös yrityksen ulkopuolella. Tehdaspalokunnan henkilöstö on yleensä sivutoimista, eli he hoitavat palokunnan tehtäviä omien töidensä ohella. Joissakin teollisuuslaitoksissa on myös päätoimista pelastushenkilöstöä. Suomessa on vajaa 100 tehdaspalokuntaa. Tehdaspalokuntien tehtäviin kuuluu monella työpaikalla sammutustöiden lisäksi myös ensivastetoiminta, isommissa yrityksissä saattaa olla erillinen ensiapuryhmä.
Tehdaspalokuntia Suomessa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Altia Rajamäen Tpk Nurmijärvi  Coor TPK Kotka  Danisco Sweeteners Oy TPK Kotka  Finnforest Oyj Suolahden vaneritehtaan TPK  Fortumin TPK, Loviisa  Harjavallan suurteollisuuspuiston TPK   Helsingin telakan (Arctech) TPK  Kemira Chemicals Oy Sastamala TPK  Kemira Oyj Kokkola Terminal TPK  Kemira Oyj Oulun TPK  Keskon TPK Vantaa  Kokkola Industrial Park (KIP) TPK  Kotkamills Kotkan tehtaan TPK  Kupariteollisuuspuiston TPK, Pori  Linnavuoren TPK, Tampere  Lännen Tehtaiden teollisuusalueen TPK, Säkylä  Metsä-Botnian TPK, Kemi  Metsä-Botnia Ab Rauman TPK  Turun telakan palokunta (Meyer) TPK  |  Myllykoski paper TPK, Kouvola  Neste Oil tehdaspalokunta, Porvoo  Ovakon tehdaspalokunta, Imatra  Pankakosken tehdaspalokunta, Lieksa  Pyrollsack Oy TPK Kotka (lakkautettu)  SSAB Oy Raahen terästehtaan TPK  Seikun sahan TPK Pori  Rauman telakan STX TPK  Stora Enson Enocellin tehdaspalokunta, Uimaharju  Stora Enso Heinola Fluting TPK, Heinola  Stora Enso Honkalahden sahan TPK, Lappeenranta  Stora Enso Oyj, Imatran tehtaat TPK, Imatra  Stora Enso Kiteen sahan TPK, Kitee  Stora Enso Nuottasaaren TPK Oulu  Stora Enso Packaging Heinola TPK, Heinola  Stora Enso TPK, Kouvola  Terrafamen tehdaspalokunta, Sotkamo  |  Stora Enso Sunilan tehtaiden TPK Kotka  Teollisuuden voiman laitospalokunta, Eurajoki  Tikkurilan Maalitehtaan TPK Vantaa  Varkauden paperitehtaan (Stora Enso) tehdaspalokunta, Varkaus  UPM Kymmene Pelloksen TPK Ristiina  UPM Kymmene Kaukaan TPK, Lappeenranta  UPM Kymmene Kymin TPK, Kouvola  Rauman paperitehtaan (UPM) tehdaspalokunta  UPM Kymmene Tervasaaren TPK, Valkeakoski  UPM Kymmene Wisaforest TPK Pietarsaari  Valtra Oy Ab Suolahden Traktoritehtaan TPK  Vapo Timber Oy Hankasalmen sahan TPK  Hyvinkään konepajan TPK  Yara Suomi Oy:n tehdaspalokunta, Siilinjärvi  Valmet (Metso) Rautpohja, Jyväskylä  TPK/VPK  UPM Joensuun vaneritehtaan TPK  Puhos Kitee TPK (kaksi yksikköä)  |
Tavor

Tavor voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Tavor, yksi loratsepaami-lääkkeen kauppanimistä
Tavor TAR-21, israelilainen sotilasase
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tavor”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Taishō-kausi

Paleoliittinen kausi
Jōmon-kausi
Yayoi-kausi
Yamato-kausi
Kofun-kausi
Asuka-kausi
Nara-kausi
Heian-kausi
Kamakura-kausi
Kenmu-restauraatio
Muromachi-kausi
Nanboku-chō-kausi
Sengoku-kausi
Azuchi-Momoyama-kausi
Nanban-kaupan kausi
Edo-kausi
Bakumatsu
Meiji-kausi
Taishō-kausi
Japani I maailmansodassa
Shōwa-kausi
Miehitetty Japani
Heisei-kausi
Reiwa-kausi
Taishō-kausi (大正時代) oli ajanjakso Japanin historiassa 30. heinäkuuta 1912 – 25. joulukuuta 1926. Vuonna 1912 valtaan nousseen keisarin terveys oli heikko, mikä sai vallan siirtymään oligarkkiselta vanhempien valtiomiesten ryhmältä demokraattisille puolueille ja eduskunnalle (Diet). Sen vuoksi aikakausi muistetaan Japanissa liberaalina "Taishōn demokratian aikakautena"; se erottuu edeltäneestä, kaoottisesta Meiji-kaudesta ja seuranneesta, militarismiin nojanneesta Shōwa-kaudesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taishō-kausi Wikimedia Commonsissa
Taishō-ku

| Taishō-ku (大正区) |
| --- | --- |
 Chitosebashin silta Taishōn suuralueella
 Taishōn suuralueen sijainti.
 Koordinaatit: 34°39′01″N, 135°28′22″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Osakan prefektuuri
Kaupunki:  Osaka
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,21 km²
Väkiluku:  74 150
 – Väestötiheys:  8 051 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Taishō-ku (jap. 大正区) on yksi Osakan kaupungin 24:stä suuralueesta. Se sijaitsee kaupungin länsiosassa Osakanlahden rannalla ja on kauttaaltaan jokien ja kanavien ympäröimä. Idässä suuralue rajautuu Kizujokeen. Sen pinta-ala on 9,21 neliökilometriä ja siellä on 74 150 asukasta.
Vielä 1900-luvun alussa Taishō oli maatalousvaltaista aluetta monine kanavineen, joilla liikuttiin pienin venein. Alue kehittyi alun perin Osakanlahden rannikon teollisuusalueena, mutta se on muuttunut vähitellen kaupunkimaisemmaksi. Monet alueen tärkeimmistä palveluista sijaitsevat Chishiman kaupunginosassa. Siellä on myös Chishiman puisto, jossa kohoaa 33 metrin korkuinen Shōwayama-kukkula. Suuralueen satama- ja asuinalueet ovat laajentuneet maantäyttöjen kautta.
Sumiyoshin suuraluetta palvelevat Osakan metron Nagahori–Tsurumiryokuchi-linja ja JR Nishi-Nihonin Osakan ympyrälinja (vain Taishōn rautatieasemalta suuralueen pohjoisnurkassa). Osakan kaupungissa toimivasta kahdeksasta lautasta seitsemän on Taishōn suuralueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taishō-ku Wikimedia Commonsissa
Taishōn suuralueen internetsivut (japaniksi) (englanniksi) (koreaksi) (kiinaksi)
Osakan suuralueet
Abeno-ku
Asahi-ku
Chūō-ku
Fukushima-ku
Higashinari-ku
Higashisumiyoshi-ku
Higashiyodogawa-ku
Hirano-ku
Ikuno-ku
Jōtō-ku
Kita-ku
Konohana-ku
Minato-ku
Miyakojima-ku
Naniwa-ku
Nishi-ku
Nishinari-ku
Nishiyodogawa-ku
Suminoe-ku
Sumiyoshi-ku
Taishō-ku
Tennōji-ku
Tsurumi-ku
Yodogawa-ku
Suzanne Flon

Suzanne Flon elokuvan Juna (1964) trailerissa.
Suzanne Flon (28. tammikuuta 1918 – 15. kesäkuuta 2005) oli ranskalainen näyttelijä. Hän sai parhaan naissivuosan César-palkinnot vuosina 1984 ja 1990.
Flon esiintyi muiden muassa elokuvissa Punainen mylly (1952), Juna (1964) ja Varjojen vanki (1976).
Varhaisella urallaan Flon työskenteli Édith Piafin sihteerinä. Hän kuoli vatsasairauteen Pariisissa 87-vuotiaana.
Valikoitu filmografia

Punainen mylly (1952)
Salainen raportti (1955)
Älä tapa (1961)
Oikeusjuttu (1962)
Juna (1964)
Teresa (1970)
Naislääkärin päiväkirja (1976)
Varjojen vanki (1976)
Intohimon ja koston kesä (1983)
La vouivre (1989)
Elämäni rakkaat ihmiset (1999)
Päivä ilman sotaa (2005)
Aiheesta muualla

Suzanne Flon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Suzanne Flon Elonetissä.
Teiskolan kartano

Teiskolan kartanon päärakennus
Teiskola on Tampereen Polsossa entisen Teiskon kunnan alueella Teiskolanlahden ja Kirkkojärven välisellä alueella sijaitseva kartano. Tila muodostui vuonna 1663. Luutnantti Johan Tammelander osti Teiskolan tilan vuonna 1794, ja siitä lähtien tila on ollut Tammelanderin suvun omistuksessa. Tilan päärakennus on valmistunut vuonna 1810.
Tabivere

| Tabivere |
| --- | --- |
 Tabiveren entinen kunta Jõgevamaalla.
 Koordinaatit: 58°33′00″N, 26°35′55″E 
Valtio:  Viro
Maakunta:  Tartumaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  pienkauppala
 
 www.tabivere.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tabivere on Virossa sijaitseva Tartumaan Tarton kunnan pienkauppala ja entinen Jõgevamaan kunta.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Tarton kunta, Laeva ja Piirissaar sekä Tabiveren kunta yhdistettiin uudeksi Tarton kunnaksi ja Tabiverestä tuli uuden kunnan pienkauppala.
Entinen kunta

Kunnan asukasluku oli 2 454 (2010), pinta-ala 200,40 neliökilometriä ja asukastiheys 12,2 asukasta neliökilometrillä.
Kyliä kunnassa oli 24: Elistvere, Juula, Kaiavere, Kaitsemõisa, Kassema, Koogi, Kõduküla, Kõnnujõe, Kõrenduse, Kärksi, Lilu, Maarja-Magdaleena, Otslava, Pataste, Raigastvere, Reinu, Sepa, Sortsi, Tormi, Uhmardu, Vahi, Valgma, Voldi ja Õvanurme.
Entinen kunta > Väestö

Vuonna 2011 Tabiveren kunnassa oli 2 179 asukasta, joista 2 043 (93,8 %) oli virolaisia, 72 (3,3 %) venäläisiä ja 63 (2,9 %) muita kansallisuuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tabivere Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (viroksi)
Teksaspulla

Teksaspullia
Teksaspulla tai texaspulla on pulla, joka valmistetaan lähes täysin samalla reseptillä kuin dallaspullakin, paitsi että teksaspullien täytteessä ei käytetä lainkaan sitruunalla maustettua maitorahkaa eikä kookoshiutaleita.[lähde? ]
Tehomaksu

Tehomaksu on kaukolämmön ja -sähkön hinnoittelussa käytettävä maksu.
Kaukolämmön tehomaksu on liittymän valittuun kokoon perustuva kiinteä perusmaksu, yleensä kuukausimaksu. Sen yksikkö on kilowatti.
Sähköenergian tehomaksu

Sähköenergian tehomaksu on sähköverkkoyhtiön lisämaksu, joka koskee vain yhden käyttöpaikan sähköverkkoliittymiä (joissa sulakekoko on 3x25 A), ja sen yksikkö on kW/€/kk. Sähköenergian tehomaksu lasketaan takautuvasti tuntikohtaisten huippukulutusten perusteella. Sähköverkkoyhtiö määrittelee takautuvan aikaikkunan pituuden kuukausissa ja käytettävän kulutushuipputunnin järjestysluvun. Esimerkiksi Lahti energialla aikaikkunan pituus on viimeiset 12 kuukautta ja vertailutuntina on kaikkein suurimman kulutuksen tunti tältä ajalta. Samoin oli Helsingin energialla aiemmin, mutta nykyään aikaikkuna on vain kuukauden pituinen, vertailutuntina käytetään kuluneen kuukauden kolmanneksi suurinta tuntikohtaista kulutusta ja yöajan klo 22–07 tehosta huomioidaan vain 80 %  . Näin pyritään säilyttämään sähkön käytön kannattavuutta vähäisen kulutuksen yöllisenä aikana.
Tehomaksun tarkoituksena on muuttaa sähkön käytön insentiivirakennetta siten, että tuntikohtaiset kulutushuiput tasoittuvat ja sähköä käytettäisiin tasaisesti kaikkina aikoina. Näin sähköverkon kuormituksesta tulee ennustettavampaa ja sähköverkon ylläpitokustannukset voivat alentua. Myös sähköntuotannolle voi olla paikallista hyötyä kulutushuippujen tasoittumisesta, jos hiilidioksidipäästöiltään suuren säätövoiman ja paikallisen tuotannon (hiili, kaasu ym.) käyttöä voidaan vähentää. Yhdessä tuntihinnoitellun (vapaaehtoisen) SPOT-pörssisähkön kanssa tehomaksu muodostaa kahden muuttujan optimointiongelman kuormanohjausjärjestelmille. Tämä voi tehdä esimerkiksi tuuli- ja aurinkoenergian hyödyntämisestä monimutkaisempaa, jos vaihtelevasti saatavilla oleva energia täytyy (varastoinnin puuttuessa) hyödyntää maksimaalisesti silloin kun sitä on tarjolla eikä tasaisesti kaikkina aikoina.
Tabio

Tabion lippu
Tabion vaakuna
Colombia - Cundinamarca - Tabio
Tabio on Kolumbian kunta, joka sijaitsee Cundinamarcan departementissa Andeilla. Bogotá sijaitsee 45 kilometrin päässä Tabiosta. Lähellä sijaitsevia kuntia ovat Zipaquirá, Cajicá, Subachoque ja Tenjo. Tabio perustettiin 8.4.1603. Tabion (alkuperäiskielellä "Teib") nimen alkuperä viittaa muiscan kieleen ja sen on sanottu liittyneen maanviljelykseen. Siitä tuli kunta vuonna 1761. Vuoden 2005 virallisten laskelmien mukaan Tabion asukasluku on 20.714. Enemmistö asukkaista on alle 40-vuotiaita.
Talous

Tabiossa elinkeino on pääasiassa maatalous. Alueella viljellään esimerkiksi maissia, perunaa ja virnaa. Alueella on myös paljon floristiikkaa. Kaivosteollisuutta on jonkin verran. Sen on todettu olevan haitallista alueen lähiympäristölle. Monet työskentelevät myyjinä.
Ilmasto

Tabio kuuluu lauhkeaan vyöhykkeeseen. Keskimääräinen lämpötila on 13,7 lämpöastetta. Tabiossa sataa paljon läpi vuoden. Vuosittainen sademäärä on 825 millimetriä.
Nähtävyydet

Tabiossa on paljon vanhoja kirkkoja. Siellä sijaitsee myös 3100-metriä korkea Peña de Juaica -vuori (osa jatkuu naapurikunnan Tenjon puolelle) ja kuumalähdealtaita (Piscinas de aguas termales).
Tabion keskuspuisto
Tallinnan virolaisen ritarikunnan talo

Tallinnan toopeanmäellä sijaitseva Ritarikuntatalo
Tallinnan virolaisen ritarikunnan talo on Tallinnan Toompealla sijaitseva ritarihuone, joka on suojattu arkkitehtonisena muistomerkkinä, Kulttuurimonumentti nro. 8490. rakennus edustaa uusrenesanssia tyyliä ja on rakennettu vuonna 1834. rakennus restauroitiin vuonna 2018 ja on kunnostettu valtion edustusrakennukseksi.