stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Coil
Scatology, Horse Rotorvator ja Love's Secret Domain -vuodet

"How To Destroy Angels" -underground-hittinsä jälkeen Coil tuotti ensimmäisen studioalbuminsa, "Scatologyn". Se oli levy, joka suurelta osin perustui industrial-musiikin ihanteisiin, ja muiden ajan brittiyhtyeiden tuotoksiin. Joidenkin kappaleiden — "Restless Day", "Panic" ja "Tainted Love" — ollessa melkein radioystävällisiä, loput kappaleista valoivat perustuksen Coilin myöhemmille ainutlaatuisille julkaisuille.
Seuraava albumi oli "Horse Rotorvator", jossa säilyi vähemmän klassista industrial-musiikin äänimaailmaa. Vaikkakin monet kappaleista — kuten "The Anal Staircase" ja "Circles of Mania" — olivat kuin kehittyneempiä versioita "Scatologyn" materiaalista, suuri osa oli omaperäisiä, hitaan tempon luonnehtimia kappaleita.
Coilin Threshold House -levy-yhtiö sai alkunsa "Gold Is The Metal With The Broadest Shoulders" -kokoelmalevyn julkaisulla, joka sisälsi materiaalia aikaisemmista äänityssessioista.
"Love's Secret Domain" oli seuraava 'kunnollinen' Coil-albumi, vaikkakin sen ja "Horse Rotorvatorin" välissä oli joitakin huomionarvoisia julkaisuja. LSD merkitsi selvää kehitystä Coilin musiikissa. Albumin sekoittaessa Coilin edellisten julkaisujen musiikkiin saumattomasti acid housea, se loi pohjapiirustukset useille industrial-genren myöhäisempien aaltojen yhtyeistä. "Gold Is The Metal..." -kokoelmalevyn hengessä julkaistiin "Stolen & Contaminated Songs" -levy, joka sisälsi ylijäämää ja demoja LSD-ajalta.
Sivuprojektit & soundtrackit

Coil julkaisi musiikkia monien eri sivuprojektien kautta, heidän eri tyylejä tutkiskellessaan. Coilia edeltävien nimien, Zos Kian ja The Sickness of Snakesin, alaisina tehty musiikki loi eräänlaisen tyylillisen perustan, joka kypsyisi ja kehittyisi luonnehtimaan heidän ensimmäisiä sivujulkaisuja.
Ennen seuraavaa sivujulkaisujen aaltoa Coil kuitenkin teki musiikkia kahteen Derek Jarmanin elokuvaan, vuoden 1993 "Blueen" ja vuoden 1985 "The Angelic Conversation" -elokuvaan. Coil tuotti myös musiikin "Gay Man's Guide to Safer Sex" -dokumenttiin, jonka soundtrack on kuitenkin yhä julkaisematta.
Sivuprojektit, aikaisempien tavoin, edustivat jonkinlaista alkulientä, josta Coil tulisi kehittämään myös omaa ääntään. Siinä missä "The Eskaton" -nimimerkin alla julkaistu "Nasa Arab" edusti Coilin acid house -tyylin hallintaa, sitä seuraavat projektit — "ELpH", "Black Light District" ja "Time Machines" — pohjasivat vahvasti kokeilullisuuteen drone-musiikin parissa — aines joka myöhemmin määrittelisi Coilin musiikkia. Sivujulkaisujen myötä myös Coilin uusi levy-yhtiö Eskaton sai alkunsa.
Myöhäinen Coil

Kokeellisten sivuprojektien aallon jäljiltä Coilin musiikki oli täysin uudelleenmääritelty. Mutta ennen uutta materiaalia, Coil julkaisi kokoelmalevyt "Unnatural History II", "Windowpane & The Snow", ja "Unnatural History III". 
Maaliskuussa 1998 Coil julkaisi ensimmäisen singlen, mistä tulisi osa "Moons Milk (In Four Phases)" -sarjaa. 
"Musick To Play In The Dark Vol. 1" seurasi syyskuussa 1999, jonka toinen osa julkaistiin seuraavana vuonna. 
Coil alkoi — 16 vuotta tauolla oltuaan — esiintymään laajalti, ja tehden kiertueiden välissä musiikkia, joka julkaistaisiin "Black Antlersina". 
Joulukuussa 2005 julkaistiin Coilin viimeinen studiolevy, "The Ape of Naples".
Toisin kuin varhaisilla levyillä, Coilin musiikkia luonnehti nyt rauhallisempi ääni, joka pohjautui enemmän ambient- tai dronetyyliin kuin acid houseen. Tämä muutos musiikin luonteessa heijastui live-esiintymisissä, joissa kappaleita kuten "Ostiaa" ja "Sluria" esitettiin hitaampina kuin ne oli julkaistu alkuperäisillä albumeilla.
Coil livenä

Coilin live-inkarnaatio jätti jälkeensä täysin oman perintönsä.
14. joulukuuta 1999 Coil esiintyi — oltuaan 16 vuoden tauolla esiintymisistä neljän alkuperäisen esiintymisensä (vuonna 1983) jälkeen — Berliinin Volksbühnessä. Vaikka konsertti kesti vain juuri alle 18 minuuttia, se merkitsi uuden aikakauden alkua, joka sisältäisi sarjan legendaarisia esiintymisiä. Coil esiintyisi yli 50 kertaa, vaihtelevan kokoonpanon kera.
Monet esiintymisistä julkaistiin levyinä, kuten laajasti saatavilla olevat "Live One" - "Live Four" -cd:t ja "...And The Ambulance Died In His Arms". "Colour Sound Oblivion" -boxsetin odotetaan sisältävän useita konserttiäänityksiä lisää.
John Balancen kuolema

John Balance kuoli 13. marraskuuta 2004, pudottuaan kotitalonsa toisesta kerroksesta. Peter Christopherson kertoi tapahtumasta yksityiskohtaisesti Thresholdhouse.com -sivuilla. Balancen muistotapahtuma pidettiin 23. marraskuuta lähellä Bristolia, ja siihen otti osaa noin 100 ihmistä.
Balancen muistoksi julkaistiin useita tribuuttialbumeita, kuten kokoelmat "...It Just Is" ja "X-Rated: The Dark Files". Current 93 omisti albuminsa "How He Loved The Moon" Balancelle.
23. joulukuuta 2005 pidettiin muistokonsertti Balancen kunniaksi, johon osallistui mm. Christophersonin uusi sooloprojekti The Threshold HouseBoy's Choir, Alec Empire ja COH.
Coil ilman Balancea

Joulukuussa 2004 Peterin ja Johnin partneri päätti, että kaiken musiikin, jonka parissa John työskenteli ennen äkillistä kuolemaansa — joko Coilina tai hänen soolotyönään — julkaisua lykättäisiin, kunnes tarpeeksi aikaa olisi kulunut, jotta Johnin kuolemaa olisi saatu surtua, menetyksestä olisi toivuttu ja työnlaatua saatu arvioitua.
On mahdollista, että näitä töitä tullaan julkaisemaan vain Johnin omalla nimellä — jonkinlaisina soolojulkaisuna — sillä Peter Christopherson on ilmoittanut Coilin lopettaneen yhtyeenä.
Huhtikuussa 2005 julkaistiin "...And The Ambulance Died In His Arms" -livelevy, jota seurasi 2. joulukuuta Coilin viimeinen studiolevy "The Ape of Naples".
25. marraskuuta 2005 kerrottiin uutinen, että Coil julkaisisi joukon videoita, musiikkia ja muita töitä, jotka olivat eri vaiheissa kesken Johnin kuollessa, ja että kaikki muut suunnitellut esiintymiset ja julkaisut peruttaisiin, mikä lopettaisi yhtyeen 23-vuotisen taiteellisen uran.
Elokuussa 2006 harvinaiset CDr-julkaisut "The Remote Viewer" ja "Black Antlers" "uudelleenmasteroitiin myötätuntoisesti" ja laajennettiin kahden CD:n versioiksi, jotka sisälsivät uutta ja hiljattain remiksattua materiaalia. Kokonaisvaltainen DVD-kokoelma, "Colour Sound Oblivion", on myös tekeillä ja se on määrä julkaista joulukuussa 2006. 
Peter Christopherson on myös pohtinut mahdollisuutta julkaista Coilin koko tuotanto yhdellä Blu-ray-levyllä.
Coilin jäsenet

Jhonn Balancea pidettiin Coilin johtohahmoa, vaikka projekti saikin alkunsa yhdessä Peter Christophersonin ja hänen jätettyä Psychic TV:n. Lista Coilin jäsenistä ja yhtyeen yhteistyökumppaneista sen 23-vuotisen uran ajalta on näennäisesti loppumaton:
John Balance, Coilin perustaja, ja lähes yksinomaan vokalisti.
Peter Christopherson oli Coilin päätuottaja ja musiikintekijä.
Thighpaulsandra osallistui moneen Coil-julkaisuun, mm. luoden kaiken musiikin "Queens Of The Circulating Library" -albumille. Hän liittyi Coiliin virallisesti 26. tammikuuta 1999 ja oli mukana aina viimeisimpään "The Ape of Naples" -levyyn asti.
Simon Norris teki yhteistyötä Coilin kanssa vuodesta 1992 lähtien, ja keikkaili heidän kanssaan paljon 2000-luvun puolella.
William Breeze oli Coilin sähköalttoviulunsoittaja vuodesta 1997 lähtien.
Danny Hyde on tehnyt yhteistyötä Coilin kanssa aivan alkuajoista lähtien.
Stephen Thrower teki työtä Coilin kanssa vuodesta 1987 vuoteen 1992.
Drew McDowall aloitti yhteistyönsä Coilin kanssa vuonna 1990 ja oli vuodesta 1995 virallinen jäsen, kunnes lopetti joskus vuonna 1999 tai 2000.
Rose McDowall lauloi useissa kappaleissa, mm. "Things Happen", "Rosa Decidua", "Christmas Is Now Drawing Near". Hän oli myös osana Coilin "Rosa Mundi" -projektia.
Mike York oli osana Coil Liveä jonkun aikaa.
Otto Avery mainitaan "Love's Secret Domainin" kansilehtisessä, mutta hän ei ikinä osallistunut Coilin musiikin tekoon.
Musiikin luominen

Coilin huomio yksityiskohtiin ja epätavallinen lähestyminen musiikkiin näkyy kaikissa heidän työnsä piirteissä. He ovat tunnettuja seuraavien erikoisuuksien ja välineiden hyväksikäytöstä musiikinteossaan:
Electronic Voice Phenomena (EVP)
Rituaaliset hallusinogeenit
Unenpuute
Lucid- eli selkounet
Astrologia
Granulaarinen synteesi
Vuorovetten vaihtelut
Kristallipalloihin katseleminen John Deen tavoin
Heidän elektronisen välineistön tekemät virheet (vrt. glitch-musiikki)
Heidän studion synkronointi SETI-projektin kanssa
Kaaosteoria
Vanhat modulaariset syntetisaattorit
Kokeellinen optinen ANS-syntetisaattori
Theremin
Moog-syntetisaattori
Shakuhachi
Vaikutukset

John kannusti fanejaan aina vaihtelemaan, puhumaan ja etsimään uusia ja erilaisia musiikin muotoja, painottaen monimuotoisuuden tärkeyttä. Musiikki, joka on vaikuttanut Coilin tuotantoon on laaja ja monimuotoinen, konkreettisesta musiikista folk-musiikkiin, ja hardcore punkista klassiseen musiikkiin. 
Esimerkkejä vaikutteista:
Throbbing Gristle
Pere Ubu
Captain Beefheart
Angus Maclise
Can
Brian Eno
Flipper
La Monte Young
Cluster
Lou Reed
Arvo Pärt
Alvin Lucier
Nico
Harry Partch
Leonard Cohen
The Birthday Party
Morton Subotnick
The Velvet Underground
Karlheinz Stockhausen
Tangerine Dream
Kraftwerk
Amon Düül II, jne.
Diskografia

Coilin nopea musiikillinen tuotanto 23 vuoden ajalta on johtanut suureen määrään julkaisuja, sivuprojekteja, remiksauksia ja yhteistyölevyjä muiden kanssa.
Pääasialliset & merkittävät julkaisut:
How To Destroy Angels (1984)
Scatology (1984)
Horse Rotorvator (1987)
Love's Secret Domain (1991)
Musick To Play In The Dark Vol. 1 (1999)
Musick To Play In The Dark Vol. 2 (2000)
Moons Milk (In Four Phases) (2002)
Black Antlers (2004)
The Ape Of Naples (2005)
The New Backwards (2008)
Backwards (2015)
Aiheesta muualla

Threshold House.com - Virallinen Coil-sivu.
Coil: The Solar Lodge @ Brainwashed - Coil-arkisto: uutisia, täydellinen diskografia, arvosteluja, haastatteluja, FAQ, jne.
Yli 500 kuvaa Coil-julkaisuista (Flickr)
Täydellinen Coil-diskografia.
Haastatteluja, arvosteluja, artikkeleita:
Heathen Harvestin haastattelussa Coil
Heathen Harvestin haastattelussa Sleazy
The Wiren haastattelussa Coil (Archive.org)
Stylus-lehden haastattelussa Sleazy (Arkistoitu – Internet Archive)
Varhaisimmat Coilin haastattelut (Archive.org)
Kunstsilo

Vasta avautunut Kunstsilo toukokuussa 2024.
Kunstsilo (”Taidesiilo”) on Norjan Kristiansandissa sijaitseva toukokuussa 2024 avautunut taide- ja kulttuurikeskus. Se yhdistää Sørlandetin taidemuseon ja Norjan öljyrahaston johtajan Nicolai Tangenin yksityiskokoelman. Nimensä mukaisesti Kunstsilo on rakennettu entiseen viljasiiloon, joka on alun perin valmistunut vuonna 1935.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kunstsilo Wikimedia Commonsissa
Ärjä

Ärjä
Ärjälle tyypillisiä ovat korkeat hiekkatörmät
| --- | --- |
Sijainti:  64°16′12″N, 027°22′00″E, Kajaani Suomi
Vesialue:  Ärjänselkä 
Pinta-ala:  2,7 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ärjä eli Ärjänsaari on saari Oulujärvessä Ärjänselällä. Pinta-alaltaan 270 hehtaarin suuruinen saari kuuluu Kajaanin kaupunkiin. Ärjä on noin neljä kilometriä pitkä itä–länsi-suunnassa ja leveimmillään hieman yli kilometrin. Saaressa on noin kymmenen kilometriä rantaa, lähes kokonaan hiekkarantaa. Saaren luonnolle ovat tyypillisiä korkeat hiekkatörmät; korkeampia törmiä on vain Ärjänselän länsipuolella sijaitsevassa Manamansalossa.  Törmät ovat syntyneet Oulujärven kallistuttua vähitellen itään päin. Oulujärven vedenpinta on ajan mittaan vyöryttänyt saaren törmät. Erikoisena luonnonmuodostumana saari kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan ja sen rantojen lisärakentaminen on estetty myös Kajaanin kaupungin rantaosayleiskaavalla.
Aiemmin saaren omisti UPM-Kymmene Oyj Kajaani Oy:n perintönä. Saareen rakennettiin 1920- ja 1930-luvuilla lomamökkejä, jotka olivat ensin Kajaani Oy:n ja myöhemmin sen työtä jatkaneiden yritysten työntekijöiden vuokrattavissa. Saaren suosio oli suurimmillaan 1950-luvulla. Kainuun elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus osti saaren valtiolle vuonna 2017. Saaresta on tarkoitus tehdä luonnonsuojelualue.
Saarella ei ole pysyvää asutusta. Siellä on vain lomamökkejä saaren etelärannalla. Saaren rannoista vain noin kymmenen prosenttia on rakennettua, joten Ärjässä on Oulujärven suurin yhtenäinen vapaa ranta-alue. Saaren länsipäässä, Palopäässä eli Karkeassapäässä sijaitsee Kajaani Oy:n aikoinaan rakentama kalakämppä. Useat saaren rakennuksista ovat Kajaani Oy:n arkkitehtina toimineen Eino Pitkäsen käsialaa.
Historiasta tiedetään Oulujärven sisävesirosvojen lymynneen saarella odottamassa Oulusta palaavia kainuulaisia tervansoutajia.
Hakkuut 2016

Tammikuussa 2016 metsäyhtiö UPM aloitti saarella metsien hakkuut. Saari kuuluu Natura 2000 -alueisiin ja muun muassa Suomen luonnonsuojeluliitto vaati hakkuiden lopettamista luonnonsuojelulakiin vedoten. UPM:n mukaan Kajaanin ELY-keskuksen hyväksymät 120 hehtaarin aluetta koskevat hakkuut olivat osa saaren hoito- ja käyttösuunnitelmaa. Hakkuiden pelättiin uhkaavan alueen retkeily- että ympäristöarvoja.
8. helmikuuta 2016 Greenpeacen aktivistit estivät hakkuita asettumalla hakkuukoneiden tielle. Seuraavana päivänä UPM ilmoitti hakkuiden lopettamisesta, mutta kritisoi vahvasti luonnonsuojelijoiden toimintaa alueella.
Saareen liikennöineitä laivoja ja vesibusseja

S/S Kajaani I
S/S Kajaani II (Myös uudempi 1950-luvun moottorivene on ollut nimeltään Kajaani II)
S/S Kajaani III
S/S Kajaani IV
S/S Kajani V
S/S Kajaani VI
M/s Kunto
S/S Kouta
M/S Ämmäkoski
S/S Toukka
S/S Tevä
S/S Ärjä
Vesibussi Ärjä (vanhempi, puinen)
Vesibussi Ärjä (uudempi, lasikuituinen)
Saareen liikennöineitä laivoja ja vesibusseja > Ärjän laivanhylky

Ärjän Säipässä on 1900-alun hiekkajaalan hylky, johon on myöhemmin rakennettu venelaituri. Hiekkajaaloilla kuljetettiin aikoinaan Ärjästä hiekkaa Kajaanin Auralaan, jossa Kajaani Oy valmisti omistamassaan tiilitehtaassa tiiliä.lähde?
Kirjallisuuttaa

Heikkinen, Reijo: Ärjä – Oulujärven helmi.  Kajaani:  Kajaanin Lönnrot-instituutti, 2002.  ISBN 951-98272-7-7
Aiheesta muualla

Ärjä Reijo Heikkisen sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuva hiekkaproomun hylystä[vanhentunut linkki]
Juttu Retkipaikka-palvelussa
Ärjänsaari Luontoon.fi-sivuilla
Ukonvesi

| Ukonvesi  (Saimaan järvenosa) |
| --- | --- |
 Ukonselän Savilahti Mikkelissä kuvattuna Naisvuoren vesitornista
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°36′57″N, 27°18′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Valuma-alue:  Ukonveden valuma-alue (04.15)
Lasku-uoma:  Juurisalmesta Louhiveteen 
Taajamat:  Mikkeli
Järvinumero:  04.151.1.001
Mittaustietoja (järvenosa)
Pinnankorkeus:  75,8 m  
Pituus:  18,7 km  
Leveys:  6,5 km  
Rantaviiva:  162,836 km  
Pinta-ala:  24,2326 km²  
Tilavuus:  0,14316399054 km³  
Keskisyvyys:  5,91 m  
Suurin syvyys:  30,44 m  
Valuma-alue:  378 km²  
Keskivirtaama:  2,8 m³/s  
Saaria:  97 
 fiUkonvesi 
Ukonvesi  on Etelä-Savossa Mikkelissä sijaitseva eteläisen Saimaan järvenosa.
Maantietoa

Järvialueen pinta-ala on 2 420 hehtaaria eli 24,2 neliökilometriä. Sen alue on ulkomitoiltaan 18 kilometriä pitkä ja 6,5 kilometriä leveä. Se muodostuu yhdeksästä osasta, jotka ovat pohjoisesta lukien seuraavat: Mikkelin kaupunkialueen itäpuolella sijaitsevat Mustaselkä, Launialanselkä ja Pappilanselkä, Laajaharjun itäpuolella Annilanselkä, Porrassalmella Kyyhkylänselkä, sen eteläpuolella Siikasalmen alla Ukonvesi, ja alinna Päähkeenselkä, josta reitin vedet poistuvat Juurisalmen kautta Louhiveteen. Päähkeenselältä työntyy koilliseen Leppäselkä ja sen takana Pohjoisselkä. Ukonveden tilavuus on 143,2 miljoonaa m³ eli 0,14 km³. Järven keskisyvyys on 5,9 metriä ja suurin syvyys on 30,4 metriä.
Ukonvedessä on laskettu olevan 97 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 147 ha, mikä on noin 5,7 % järven rantaviivan sisälle jäävästä pinta-alasta. Saarista 21 on yli hehtaarin suurisia, 74 yli aarin ja loput 2 ovat alle aarin kokoisia. Yksikään saari ei ylitä neliökilometriä. Annilanselän eteläpuolella sijaitsevat suuret Annilansaari, Pynnönsaari ja Ajosaari. Ukonveden selällä sijaitsevat Papinsaari ja Vassarinsaari. Niiden eteläpuolella sijaitseva Puuskansaari on nimestään huolimatta niemi.
Ukonveden rantaviivan pituus on 163 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 34 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa metsämaata ja peltoalueita. Pappilan- ja Launilanselkiä reunustavat Mikkelin kaupunkialueen taajama-alueet. Peltoalueiden kyläasutus sijaitsee lähellä vedenrajaa ja rannoilla on runsaasti vapaa-ajan asutusta. Valtatie 13 kiertää järven länsirannat ja yhdystie 4321 ylittää Juurisalmen ja kulkee sitten koilliseen. Kantatie 62 lähtee Mikkelistä ylittäen ensin Pappilanselän salmen Kirkkovarkauden siltaa myöten ja jatkaen kaakkoon Puumalan suuntaan.
Vesistösuhteet

Järvi kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Suur-Saimaan alueella (04.1) Ukonveden valuma-alueeseen (04.15), johon Ukonveden lähialue (04.151) kuuluu.
Ukonveteen laskee Urpolassa Urpolanjoen valuma-alueen (42 km², 04.152) joki ensin Pursialanlahteen ja sitten Pappilanselkään. Pappilanselän Savilahteen laskee Emolanjoki, joka on Emolanjoen valuma-alueen (116 km², 04.153) reitin laskujoki. Launilanselän Visulahteen laskevat pohjoisesta pienet valuma-alueet Multasillanojan valuma-alue (04.154) ja Visulahdenpuron valuma-alue (04.155) vastaavasti Holminojaa ja Kapakanojaa, sekä Mustaselkään suurempi Myllyjoen valuma-alue (45 km², 04.156) Myllyjokea myöten. Leppäselän Heinälahteen laskee Syväsen valuma-alue (04.157) pieni laskuoja ja Saarijärvestä ja Höytjärvestä Höytjärven valuma-alueen (04.158) laskuoja. Päähkeenselän Halkoniemenlahteen laskee Rajajoki, joka on Herajärven valuma-alueen (04.159) laskujoki. Ukonveden valuma-alueen pinta-ala on 378 neliökilometriä ja sen vesistöreitti purkautuu Juurisalmen kautta Louhiveteen. Se kuuluu Ala-Saimaan alueelle (04.11), josta vedet jatkavat Vuoksen kautta Venäjän Laatokkaan.
Ukonveden lähialueella sijaitsee 35 yli hehtaarin kokoista järveä ja lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti Ukonveteen. Niistä huomattavimpia ovat Ylä-Säynätjärvi (52 ha), Ala-Säynätjärvi (46 ha), Iso-Surnu (37 ha), Kaatlampi (34 ha), Moisionlampi (24 ha), Iso-Palvanen (24 ha), Löydönlampi (20 ha), Laajalampi (16 ha), Suuri Linnanen (16 ha), Pieni Herajärvi (15 ha) ja Iso Ilkojärvi (12 ha).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lake Ukonvesi Wikimedia Commonsissa
Mikkelin alapuolisen Saimaan vesien hoito (PDF)
Jack

| Jack |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  24. kesäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Jackie
Vastineita eri kielissä:  Jean, Jan, James, Jacques, Jaakko, Jacobo
Nimen alkuperä:  Jaakob tai Johannes
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jack on alun perin englantilainen miehen etunimi. Nimi on syntynyt sekä Johannes- että Jakob-nimien lyhentymänä ja on yleinen myös kutsumanimenä. Nimi oli tässä muodossa käytössä jo keskiajalla, ja puhekielessä siitä on myös tullut miestä tarkoittava yleisnimi.
Suomessa nimi Jack on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 664 henkilölle.  Vuodesta 2020 lähtien Jackin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 24. kesäkuuta, Johanneksen päivänä.
Jack sukunimenä

Andrew Jack (1944–2020), brittiläinen näyttelijä ja puhevalmentaja
Badou Jack (s. 1983), ruotsalais-gambialainen nyrkkeilijä
Hertta Jack-Leistén (1882–1968), suomalainen näyttelijä, lausunnanopettaja ja näytelmäkirjailija
Hugh Jack (1929–2018), australialainen pituushyppääjä
Jarrett Jack (s. 1983), yhdysvaltalainen koripalloilija
Ryan Jack (s. 1992), skotlantilainen jalkapalloilija
Shayna Jack (s. 1998), australialainen uimari
Kuvitteellisia Jack-nimisiä

Jack, pelihahmo Tekken-pelisarjassa
Jack, Barbossan apina elokuvasarjassa Pirates of the Caribbean
Samurai Jack, samannimisen elokuvan päähenkilö
Jousijalka-Jack (engl. Spring Heeled Jack), kirjoissa ja elokuvissa esiintynyt pirunoloinen hahmo
Jack Abu-Omar, terroristi Reijo Mäen romaanissa Black Jack
Jack Armstrong, päähenkilö radion seikkailusarjassa Jack Armstrong, the All-American Boy
Jack Baker, vaarallinen vihollinen pelissä Resident Evil 7: Biohazard ja päävihollinen pelin lisäosassa End of Zoe
Jack Bauer, televisiosarjassa 24
Jack Bristow, Jonathan Donahue Bristow, televisiosarjassa Alias
Jack Charles, lapsi draamakomediassa Jack
Jack Dalton, televisiosarjassa Ihmemies MacGyver
Jack Dawson, toinen päähenkilöistä elokuvassa Titanic
Jack Frost, rockmuusikko elokuvassa Isä lumiukkona
Jack Geller, tv-sarjassa Frendit
Jack Hodgins, televisiosarjassa Bones
Jack Murphy, veteraanietsivä elokuvassa Jack Murphyn laki
Jack McFarland, tv-sarjassa Will & Grace
Jack Merridew, William Goldingin romaanissa Kärpästen herra
Jack Mooney, rikoskomisario televisiosarjassa Murha paratiisissa
Jack Murphy, poliisi elokuvassa Jack Murphyn laki
Jack O’Neill, ilmavoimien kenraaliluutnantti tv-sarjassa Tähtiportti
Jack Powell, Wernerin oireyhtymää sairastava poika elokuvassa Jack
Jack Reacher, elokuvassa Jack Reacher: Tappajan jäljillä
Jack Ryan, CIA-virkailija useissa Tom Clancyn teoksissa
Jack Sadelstein, toinen päähenkilöistä elokuvassa Jack and Jill
Jack Shephard, tv-sarjassa Lost
Jack Skellington, "kurpitsakuningas" elokuvassa Painajainen ennen joulua
Jack Slattery, tv-sarjassa Teoria miehistä
Jack Sparrow, yksi päähenkilöistä elokuvasarjassa Pirates of the Caribbean
Jack Taylor, poliisi Ken Bruenin romaaneissa ja niihin perustuvassa tv-sarjassa Jack Taylor
Jack Torrance, Stephen Kingin kauhuromaanissa Hohto
Nimen muita merkityksiä

jack, sotamies eli "jätkä", kunkin maan alin kuvakortti pelikorteissa
Jack, Monterey Jack, amerikkalainen valkoinen ja puolikova juusto
JACK, JACK Audio Connection Kit, audiopalvelinohjelmisto
Jack in the Box, yhdysvaltalainen pikaruokaketju
Jack O’Lantern, halloweenin viettoon kuuluva kurpitsalyhty
Jack the Nipper, tasohyppelypeli
Union Jack, Yhdistyneen kuningaskunnan lippu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jack Wikimedia Commonsissa
Kollaan taistelu

Kollaan taistelut käytiin Kollaanjoella Suistamon pitäjässä Laatokan Karjalassa. Taistelut alkoivat 7. joulukuuta 1939 ja jatkuivat talvisodan loppuun 13. maaliskuuta 1940. Jälkipolvet muistavat taistelusta sanonnan ”Kollaa kestää”. Kerrotaan, että kenraalimajuri Hägglund kysyi luutnantti Aarne Juutilaiselta: ”Kestääkö Kollaa?”. Tähän Juutilainen oli vastannut: ”Kyllä kestää, ellei käsketä karkuun juoksemaan.”
Kenraalimajuri W. Hägglund komensi IV armeijakuntaa, jonka vastuualueeseen Kollaanjoen alue kuului. Kollaanjoki oli IV armeijakunnassa 12. divisioonan aluetta. Divisioonaa komensi eversti Antero Svensson.
Suomalaiset menestyivät taisteluissa, vaikka neuvostoliittolaisilla oli miesylivoima. Syynä oli se, että neuvostojoukot olivat valmistautuneet etenemään vain teitä myöten. Alueella oli vähän tiestöä, ja suomalaiset pitivät teitä hallussaan. Neuvostoliittolaisilla ei ollut suksia, joten he eivät päässeet etenemään muita reittejä pitkin.
Kuuluisa tarkka-ampuja Simo Häyhä taisteli Kollaan rintamalla.