stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haakon VI Maununpoika
Kuningas

Kesällä 1344 Haakon julistettiin kuninkaaksi Norjan säätyjen kokouksessa Bohusissa. Vieraillessaan Bergenissä kesällä 1350 kuningas Maunun kerrotaan asettaneen tuolloin 10-vuotiaan Haakonin valtaistuimelle ja myöntäneen tälle oman kuninkaallisen seurueen (hird), mutta oli varannut itselleen Haalogalandin Pohjois-Norjassa, Islannin, Färsaaret ja Hjaltlandin (Shetlanninsaaret). Haakon sai myös oman drotsinsa, Orm Eysteinssonin, joka hallitsi maata kuningas Maunun nimissä.
Haakon nousi Norjan täysivaltaiseksi kuninkaaksi täysi-ikäistyttyään elokuussa 1355. Ruotsin kuninkaana hänen nimensä oli Haakon II Maununpoika. Haakonin kuninkaanvaalissa 15. helmikuuta 1362 Moran kivillä suomalaisten edustajat olivat ensi kertaa mukana valitsemassa Ruotsin kuningasta. Haakonilla oli koko hallituskautensa ajan poliittisia kiistoja Tanskan, pohjoisten Hansakaupunkien sekä Ruotsin kapinoivien ylimysten kanssa.
Marraskuussa 1363 Mecklenburgin herttuakunnan laivasto saapui Tukholmaan maanpaossa olleiden aatelisten kanssa, ja helmikuussa 1364 Albrekt Mecklenburgilaista tervehdittiin Moran kivillä kuninkaana. Kuningas Maunun ja Haakonin yritys saada valtansa takaisin Ruotsissa päättyi 3. maaliskuuta 1365 tappioon Gataskogenissa lähellä Östanbroa lähellä Västmanlandin ja Uplantin rajaa, missä Haakon haavoittui ja isä vangittiin.
Vasta vuonna 1366 kuningas Valdemar Atterdag liittyi taisteluun vävynsä puolelle. Haakon piiritti nyt joukkoineen Kalmaria menestyksettä, mutta onnistui valloittamaan Borgholmin, jonka Albrektin joukot kuitenkin valtasivat pian takaisin. Vuonna 1368 Albrekt ja hänen mecklenburglaiset kannattajansa liittoutuivat Hansaliiton kaupunkien ja Holsteinin kreivien kanssa Valdemaria ja Haakonia vastaan. Hansan laivaston tekemä tuho Norjan rannikolla pakotti Haakonin pian pysähtymään. Rauha solmimisen jälkeen vuonna 1370, taistelut Haakonin ja Albrektin kannattajien välillä leimahtivat uudelleen vuoden 1371 alussa. Saman vuoden kesällä Haakon otti Tukholmaa piirittäneen armeijan komennon ja rauha solmittiin 14. elokuuta 1371. Tämän ansiosta kuningas Maunu Eerikinpoika vapautui vankilastaan ​​raskaita lunnaita vastaan ​​ja sai Skaran hiippakunnan (Länsi-Götanmaa, Taalainmaa ja Värmlanti) elatuksekseen ja Albrekt julistettiin lailliseksi kuninkaaksi. Sekä Maunu että Haakon säilyttivät kuitenkin Ruotsin kuninkaan tittelin aina kuolemaansa asti.
Kuningas Maunun hukkumisen jälkeen vuonna 1374 Haakon piti hallussaan Värmlantia, Taalainmaata ja Götajoen varrella sijaitsevaa osaa Länsi-Götanmaasta aina kuolemaansa asti. Kuningas Valdemarin kuoleman jälkeen vuonna 1375 hänen asemaansa vahvistettiin, kun hänen alle kuusivuotias poikansa Olavi Haakoninpoika valittiin Tanskan kuninkaaksi vuonna 1376. Vaali merkitsi voittoa Albrektista, jonka veljenpojan isoisä Valdemar nimitti valtaistuimen perijäksi ja jota keisari Kaarle IV tuki.
Kuningas Haakon Maununpoika kuoli 40-vuotiaana elo-syyskuussa 1380 Oslossa. Hänet on haudattu Mariakyrkaniin Osloon.
Avioliitto ja jälkeläiset

Haakon kihlautui vuonna 1359 Tanskan kuningas Valdemar Atterdagin ja kuningatar Helvigin 6-vuotiaan tyttären prinsessa Margreten kanssa. Kun Valdemar valtasi Skånen vuonna 1360 Haakon kihlautuikin vuonna 1361 Holsteinin kreivitär Elisabetin kanssa, joka oli Tanskan vihamiesten, Holsteinin kreivi Henrikin ja Clausin sisar. Avioliitosta ei tullut mitään, kun Elisabetia joulukuussa 1362 kuljettanut laiva joutui myrskyn takia jäämään Bornholmiin Lundin arkkipiispan panttivangiksi.
Haakon avioitui lopulta huhtikuussa 1363 Kööpenhaminassa 10-vuotiaan Tanskan prinsessa ja valtaistuimen perillinen Margreten kanssa, mikä oli askel kohti Tanskan, Norjan ja Ruotsin valtioliittoa. Puolisoilla oli yli 10 vuoden ikäero, mutta nuori vaimo toimi miehensä neuvonantajana eikä näytä kunnioittaneen tätä. Heille syntyi vuonna 1370 poika Olavi, josta tuli Tanskan kuningas vuonna 1376. He asuivat vuodesta 1375 erillään eikä heille syntynyt lisää lapsia.
Petra (nimi)

| Petra |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  29. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  29. kesäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  talonpoika latinaksi tai kivi kreikaksi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petra on monessa maassa yleinen naisen etunimi. Petra on myös erittäin harvinainen sukunimi.
Petra on toisaalta Petrin sisarnimi, toisaalta lyhennelmä Petronellasta. Petrin sisarnimenä Petran alkuperä on kreikan kiveä merkitsevässä sanassa. Petronellan lyhennelmänä Petra puolestaan juontaa roomalaisesta sukunimestä Petronius, joka liittyy mahdollisesti latinan talonpoikaa tai moukkaa merkitsevään sanaan tai ehkä Petrin tapaan kreikan kiveä merkitsevään sanaan.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity noin 7 100 Petra-nimen saanutta naista ja alle 25 miestä.
Tunnettuja suomalaisia Petroja

Petra Ahola, näyttelijä
Petra Eriksson-Sola (s. 1976), keilaaja
Petra Flander, Petra Foundationin (Petra Flanders stiftelse) perustaja
Petra Forstén (s. 1976), kirjailija
Petra Frey (s. 1945), näyttelijä
Petra Gargano, o.s. Mauria (s. 1985), laulaja, Tiktak-yhtyeen ent. solisti
Petra von Hellens (s. 1973), yritysjohtaja, Suomen Neito 1992
Petra Häggqvist (s. 2001), pikajuoksija
Petra Häkkinen (s. 1979), jalkapallomaalivahti
Petra Hämäläinen (s. 1995 tai 1996), Miss Suomi 2022
Petra Innanen (s. 1970), taidemaalari
Petra Kalliomaa (s. 1980), radiojuontaja
Petra Karjalainen (s. 1969), näyttelijä
Petra Kerola (s. 2000), pesäpalloilija
Petra Laiti (s. 1995), suomensaamelainen kansalaisaktivisti ja yhteiskunnallinen vaikuttaja
Petra Lampinen (s. 1975), säveltäjä ja muusikko
Petra Magga-Vars, Saamelaisen lastenkulttuurikeskuksen johtaja
Petra Malin (s. 1980), vasemmistoliittolainen poliitikko
Petra Manner (s. 1985), urheilutoimittaja
Petra Nieminen (s. 1999), jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
Petra Noponen (s. 1996), koripalloilija
Petra Ojaranta (s. 1976), ringettepelaaja
Petra Olli (s. 1994), painija
Petra Packalén (s. 1983), kommunistipoliitikko ja päätoimittaja
Petra Pakkanen (s. 1967), antiikintutkija
Petra Pihlström (s. 1983), pesäpalloilija
Petra Piipari (1973–2022), radiojuontaja, tuottaja ja ohjelmapäällikkö
Petra Poutanen (s. 1984), muusikko, kuoronjohtaja ja soitinrakentaja
Petra Pääkkönen (s. 1996), musikaaliartisti ja ääninäyttelijä
Petra Rautiainen (s. 1988), kirjailija
Petra Stenman, ent. Söderström (s. 1974), aitajuoksija
Petra Tandefelt (s. 1966), Suomenlinnan lelumuseon johtaja
Petra Theman (s. 1973), diplomaatti ja Raaseporin kaupunginjohtaja
Petra Thorén (s. 1969), tennispelaaja
Petra Uexküll (1923–2015), taidejournalisti ja kuvataidekriitikko
Petra Vaarakallio (s. 1975), jääkiekkoilija
Petra Vaelma (s. 1982), jalkapalloilija
Petra Vallila (s. 1983), runoilija
Petra Väistölä (s. 1996), pesäpalloilija
Petra Äkkinen (s. 2000), pesäpalloilija
Tunnettuja ulkomaalaisia Petroja

Petra Andersson (s. 1993), ruotsalainen jalkapalloilija
Petra Behle, o.s. Schaaf (s. 1969), saksalainen ampumahiihtäjä
Petra Blossey (s. 1956), saksalainen näyttelijä
Petra Cetkovská (s. 1985), tšekkiläinen tennispelaaja
Petra Chocová (s. 1986), tšekkiläinen uimari
Petra De Sutter (s. 1963), belgialainen gynekologian professori, poliitikko ja ministeri
Petra Felke, myöhemmin Meier (s. 1959), itäsaksalainen keihäänheittäjä
Petra Frey (s. 1978), itävaltalainen laulaja
Petra Gössi (s. 1976), sveitsiläinen poliitikko
Petra Hammesfahr (s. 1951), saksalainen rikoskirjailija
Petra Kammerevert (s. 1966), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Petra Kandarr, o.s. Vogt (1950–2017), itäsaksalainen pikajuoksija
Petra Kelly (1947–1992), saksalainen poliitikko ja ympäristö- ja ihmisoikeusaktivisti
Petra Klingler(s. 1992), sveitsiläinen kiipeilijä
Petra Kronberger (s. 1969), itävaltalainen alppihiihtäjä
Petra Kvitová (s. 1990), tšekkiläinen tennispelaaja
Petra Lammert (s. 1984), saksalainen rattikelkkailija ja kuulantyöntäjä
Petra Langrová (s. 1970), tšekkiläinen tennispelaaja
Petra Majdič (s. 1979), slovenialainen maastohiihtäjä
Petra Marklund, September (s. 1984), ruotsalainen laulaja
Petra Martić (s. 1991), kroatialainen tenniksenpelaaja
Petra Mede (s. 1970), ruotsalainen koomikko, tanssija ja juontaja
Petra Müller (s. 1965), saksalainen pikajuoksija
Petra Nareks (s. 1982), slovenialainen judoka
Petra Němcová (s. 1979), tšekkiläinen huippumalli
Petra Nováková (s. 1993), tšekkiläinen maastohiihtäjä
Petra Roth (s. 1944), saksalainen poliitikko, Frankfurt am Mainin ent. ylipormestari
Petra van Staveren (s. 1966), oikealta nimeltään Petronella, alankomaalainen uimari
Petra Sölter (s. 1962), saksalainen maastohiihtäjä
Petra Thümer (s. 1961), itäsaksalainen uimari ja olympiavoittaja
Petra Vlhová (s. 1995), slovakialainen alppihiihtäjä
Petra Wenzel (s. 1961), liechtensteinilainen alppihiihtäjä
Petra Wimbersky (s. 1982), saksalainen jalkapalloilija
Kuvitteellisia Petroja

Petra, hahmo Internetissä ilmestyvässä suomalaisessa sarjakuvassa Sosiaalisesti rajoittuneet
Petra Kaakko, televisiosarjassa Uusi päivä
Petra Rinne, Vera Kiiskisen roolihahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Petra von Kant, päähenkilö Rainer Werner Fassbinderin elokuvassa Petra von Kantin katkerat kyyneleet (1972)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petra (nimi) Wikimedia Commonsissa
Horoskooppi

Astrologinen tähtikartta eli horoskooppi ajanhetkeltä 1. tammikuuta 2000 klo 0.01 (EST) New Yorkin horisontin mukaan (Leveyspiiri: 40°42'51" N, pituuspiiri 74°00'23" W). Ulkokehällä Eläinradan merkit, sisempänä astrologiset huoneet ja niissä sijainneet taivaankappaleet.
Horoskooppi tarkoittaa varsinaisesti astrologiassa käytettyä pelkistettyä tähtikarttaa, johon on merkitty Auringon, Kuun ja planeettojen sijainnit suhteessa Eläinradan merkkeihin ja tietyn paikkakunnan horisonttiin tiettynä ajanhetkenä. Tavallisimmin kyseessä on niin sanottu syntymäkartta, joka osoittaa taivaankappaleiden sijainnit jonkun henkilön syntyessä. Sanaa ”horoskooppi” käytetään myös niistä ennustuksista ja tulkinnoista, joita astrologit tekevät tällaisten karttojen perusteella. Horoskoopit ovat näennäistiedettä.)
Sana on peräisin kreikan kielen sanoista, ὥρα, hora ja σκοπεῖν, skopéin, jotka tarkoittavat tunnin tarkkailua (horo = hetki, tunti, skopein = katsoa). Tunnin tarkkailulla viitattiin syntymän hetkeen ja nousuasteeseen (Askendentti), josta varsinainen horoskoopin laadinta aloitettiin. Tavallinen horoskooppi sisältää paitsi planeettojen, kuun ja auringon sijainnin eläinradan merkeissä ja asteissa, myös niiden sijainnin 12 huoneessa ja mahdollisesti vielä planeettojen väliset kulmasuhteet eli aspektit. Nykyaikainen tietokonekartta voi sisältää vielä enemmän erilaisia tekijöitä valinnan mukaan, asteroideja, laskennallisia pisteitä ja niin edelleen. Astrologiassa ihmisen syntymähetken horoskooppia käytetään lähtökohtana ihmisen luonteen arvioimiseen ja siltä pohjalta tapahtuvaan neuvontaan.
Horoskooppi-nimitysten alla on monenlaisia versioita astrologiasta. Kuukausihoroskooppeja ovat muun muassa länsimainen horoskooppi ja vuosihoroskooppeja ovat muun muassa kiinalainen horoskooppi. Nykyään horoskoopeista puhuttaessa tarkoitetaan useimmiten aikakauslehdissä julkaistuja horoskooppipalstoja, joissa on otettu huomioon vain, missä Eläinradan merkissä Aurinko sijaitsi henkilön syntyessä. Niissä sama koskee siis kaikkia, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa samassa Eläinradan merkissä. Kiista lehtihoroskooppien merkityksestä jakaa astrologeja.
Horoskooppimerkki käytännössä tarkoittaa sitä trooppisen eläinradan merkkiä, jossa Aurinko sijaitsi syntymähetkellä. Merkkien nimiä käytetäänkin usein myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa kussakin merkissä. Useimmiten horoskooppimerkin voi tietää pelkän syntymäpäivän perusteella. Länsimaisen astrologian mukaan Auringon sijainti tietyssä merkissä antaa luonteen perustan, sillä on tärkeä osuus oman itsekuvan ja egon rakentumisella, mutta syntymäkartassa on paljon muuta, joka täytyy ottaa huomioon.
Astrologinen kartta

Horoskooppimerkki kertoo vain Auringon sijainnin ihmisen syntyessä. Astrologisella kartalla on paljon muuta. Kartta jakautuu 12 merkkiin, mutta myös 12 huoneeseen, jonka ensimmäinen huone, l. nouseva merkki eli askendentti määräytyy syntymähetken ja syntymäpaikan mukaan. Itäisessä horisontissa oleva eläinradan kohta on syntyvän ihmisen nouseva merkki ja kellonjana mukainen tarkka piste on nousuaste eli askendentti. Siitä alkaa 12 huoneen muodostama kokonaisuus, jossa jokaisella huoneella, planeetalla ja planeettojen välisillä kulmasuhteilla on oma symbolimerkityksensä.
Eläinradan merkit on nimetty niiden tähdistöjen mukaan, joiden kanssa ne likipitäen sattuivat yhteen noin 2 200 vuotta sitten. Ne on kuitenkin kiinteästi määritelty siten, että Aurinko saapuu esimerkiksi Oinaan merkkiin aina kevätpäiväntasauksen aikaan, Kravun merkkiin kesäpäivänseisauksen, Vaa’an merkkiin syyspäiväntasauksen ja Kauriin merkkiin talvipäivänseisauksen aikaan. Astrologien eläinrata on siten sidottu luonnolliseen vuodenkiertoon.
Tähtitieteen kannalta prekession vuoksi Maa ei kuitenkaan enää nykyisin ole samana vuodenaikana samassa kohdassa kiertorataansa, eivätkä merkit ja tähdistöt enää satu yhteen. Lisäksi Auringon näennäinen rata eli ekliptika kulkee myös Käärmeenkantajan tähdistön kautta, jossa se on 29. marraskuuta – 17. joulukuuta, mutta tämän tähdistön mukaan ei ole nimetty Eläinradan merkkiä.
Eläinradan merkit

Oinas (21.3. – 20.4.)
Härkä (21.4. – 20.5.)
Kaksonen (21.5. – 21.6.)
Rapu (22.6. – 22.7.)
Leijona (23.7. – 22.8.)
Neitsyt (23.8. – 22.9.)
Vaaka (23.9. – 22.10.)
Skorpioni (23.10. – 22.11.)
Jousimies (23.11. – 22.12.)
Kauris (22.12. – 19.1.)
Vesimies (20.1. – 19.2.)
Kalat (20.2. – 20.3.)
Eläinradan merkit > Kiinalainen horoskooppi

Kiinalaisella horoskoopilla tarkoitetaan kiinalaiseen ajanlaskuun liittyvää järjestelmää, jossa vuodet on nimetty eri eläinten mukaan siten, että saman eläimen mukaan nimetty vuosi toistuu joka kahdestoista vuosi. Nämä eläimet ovat seuraavat:
Rotta
Härkä
Tiikeri
Jänis
Lohikäärme
Käärme
Hevonen
Vuohi
Apina
Kukko
Koira
Sika
Eläinradan merkit > Asteekkien horoskooppi

Acatl (Kaisla)
Calli (Talo)
Cipactli (Krokotiili)
Coatl (Käärme)
Cuahtli (Kotka)
Itzcuintli (Koira)
Mazatl (Peura)
Ocelotl (Oselotti)
Ozomahtli (Apina)
Tecpatl (Piikivi)
Tochtli (Jänis)
Xochitl (Kukka)
Eläinradan merkit > Druidien puuhoroskooppi

Druidien puuhoroskooppi on Robert Gravesin kirjassaan The White Goddess (1948) keksimä ”kelttiläinen” horoskooppi. Tietyn puun ajateltiin olevan ihmisen kaksoisolento ja suojelevan ja antavan elinvoimaa.
Hevoskastanja
Jalava
Jasmiini
Keltis
Koivu
Lehmus
Mänty
Viikunapuu
Oliivipuu
Omenapuu
Paju
Pihlaja
Pihtakuusi
Poppeli
Pyökki
Pähkinäpensas
Saarni
Saksanpähkinä
Sypressi
Tammi
Vaahtera
Valtapyökki
Huomautuksia

↑  Sana ocelotl voi tarkoittaa myös kissaeläin oselottia.
Kirjallisuutta

Häyry, Heta & Karttunen, Hannu & Virtanen, Matti (toim.): Paholaisen asianajaja. Opaskirja skeptikolle.  Helsinki:  Ursa, 1989.  ISBN 951-9269-48-7  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horoskooppi Wikimedia Commonsissa
Astro.com. Astrologinen karttapalvelu, jossa useita valintamahdollisuuksia tutkia omaa karttaa. (englanniksi)
Eläinradan horoskoopeista. Uniluoto.com.
Kiinalaisen horoskoopin laskuri[vanhentunut linkki]. Varjojenkirja.com.
Druidien puuhoroskoopin laskuri (Arkistoitu – Internet Archive). Varjojenkirja.com.
Atsteekkien horoskooppi (Arkistoitu – Internet Archive). Varjojenkirja.com.
Eläinradan merkit
Oinas | Härkä | Kaksoset | Krapu | Leijona | Neitsyt | Vaaka | Skorpioni | Jousimies | Kauris | Vesimies | Kalat
Astrologi tekemässä horoskooppia. Kuvitusta teokseen Robert Fludd, Utriusque Cosmi Historia, 1617.
Eläinradan horoskooppimerkit ja niiden symbolit.
Jääkansan tarina

Jääkansan tarina on norjalais-ruotsalaisen Margit Sandemon kirjoittama romaanisarja. Sarjan ensimmäinen kirja julkaistiin vuonna 1982 ja viimeinen 1989. Sitä on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta ja siten se on pohjoismaiden parhaiten menestynyt kirjasarja.
El País

| El País |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Ediciones El País, S.L.
ISSN:  ISSN 1576-3757 ja 1134-6582
Perustettu:  1976
Päätoimittaja:  Javier Moreno
Kotikunta:  Madrid
Kotimaa:   Espanja
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  päivittäin
Kieli:  espanja
Aiheesta muualla
OCLC
elpais.com
El País -lehti
El País on Madridissa ilmestyvä riippumaton sanomalehti, joka on perustettu 1976. Se on espanjankielisten maiden arvostetuimpia lehtiä. Se on Espanjan laajalevikkisin sanomalehti (Estudio General de Medio, 2005), ja sillä oli 2005 noin 2,1 miljoonaa lukijaa. Sen ensimmäinen numero ilmestyi 4. toukokuuta 1976, aikana, jolloin maa otti vasta ensiaskeliaan takaisin kohti demokratiaa. Lehti on osa Grupo PRISAn mediayhteenliittymää.
Vuonna 1989 El País aloitti useita yhteistyöprojekteja muiden eurooppalaisten sanomalehtien kanssa. Sillä on yhteinen informaatioverkko italialaisen La Repubblican ja ranskalaisen Le Monden kanssa. Lokakuusta 2001 lähtien El Paísin englanninkielinen lisälehti on julkaistu International Herald Tribunen espanjalaisen painoksen mukana. Espanjan ulkopuolella espanjankielisessä maailmassa julkaistavan kansainvälisen version nimi on El País Internacional.
Lehden ideologia rinnastetaan tavallisesti sosialistiseen puolueeseen.
El País oli yksi lehdistä, jotka julkaisivat profeetta Muhammadia esittäviä piirroksia Muhammad-pilapiirrosjupakan yhteydessä 3. helmikuuta 2006. Se on myös julkaissut kansikuvat El Jueves -lehdestä, jonka numerot oikeus määräsi takavarikoitaviksi kannen majesteettirikoksen vuoksi.
Kesäkuussa 2009 El País suututti Italian pääministeri Silvio Berlusconin julkaisemalla paparazzin ottamia kuvia Tšekin pääministerin Mirek Topolánekin kunniaksi järjestetyistä juhlista Berlusconin huvilalla Sardiniassa. Italiassa kuvat oli takavarikoitu yksityisyydensuojaan vedoten. 26. helmikuuta 2012 lehden numerot takavarikoitiin Marokossa, koska kyseisessä numerossa julkaistiin otteita Marokon kuningasta käsittelevästä kirjasta.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivusto. Elpais.es (espanjaksi)
Alovė

| Alovė |
| --- | --- |

 vaakuna
 Alovė
 Koordinaatit: 54°21′00″N, 24°10′19″E 
Valtio:   Liettua
Lääni:  Alytus
Kunnallispiiri:  Alytusin kunnallispiiri
Väkiluku (2001):  552
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alovė on kauppala eteläisessä Liettuassa, Alytusin kunnallispiirissa, Alytusin läänissä. Vuonna 2001 kauppalassa asui 552 asukasta. Matkaa Alovėsta Alytusiin on 10 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi)
Alytusin lääni
| --- | --- |
Kunnat: Alytusin kaupunkikunta • Alytusin kunnallispiiri • Druskininkain kunta • Lazdijain kunnallispiiri • Varėnan kunnallispiiri
Kaupungit: Alytus • Simnas • Daugai • Druskininkai • Lazdijai • Veisiejai • Varėna
Kauppalat: Butrimonys • Alovė • Leipalingis • Viečiūnai • Seirijai • Šeštokai • Kapčiamiestis • Krosna • Merkinė
Kylät: Miklusėnai • Punia • Luksnėnai • Venciūnai • Daugai • Ūdrija • Neravai • Gailiūnai • Švendubrė • Ricieliai • Jovaišiai • Grūtas • Jaskonys • Kailiniai • Lazdijai • Teizai • Verstaminai • Matuizos • Senoji Varėna • Marcinkonys • Perloja • Naujieji Valkininkai • Žilinai • Kriviliai • Vydeniai
Pahakosken rautatiesilta

Räjäytetty Pahakosken silta huhtikuussa 1918.
Pahakosken rautatiesilta on Kokemäen Risteellä sijaitseva Tampere–Pori-rataosuuden rautatiesilta. Kokemäenjoen pääuoman Kiettareenhaaran ylittävä silta kulkee Vitikkalanluodon ja mantereen välillä. Vuonna 1919 rakennetun sillan ovat suunnitelleet arkkitehdit Ole Gripenberg ja Sigurd Frosterus.
Historia

Nykyinen silta on toinen Pahakosken kohdalla kulkeva rautatiesilta. Ensimmäinen oli kaksikaarinen teräsristikkosilta, joka valmistui yhdessä rautatien kanssa vuonna 1895. Satakunnan rintamalta vetäymässä olleet punaiset räjäyttivät sen sisällissodan aikana Kokemäen taistelun jälkeen huhtikuussa 1918. Silta korjattiin kuitenkin nopeasti ja vuotta myöhemmin paikalle rakennettiin nykyisinkin käytössä oleva kaksikaarisen teräsbetonisilta. Sillan ehjäksi jäänyt osa siirrettiin Kauhavan Alahärmään ja tunnetaan nykyään Laiturin rautatiesiltana.
Jörö-Jukka

Jörö-Jukka. Vuoden 1917 painos.
Jörö-Jukka (saks. Der Struwwelpeter oder lustige Geschichten und drollige Bilder) on vuonna 1845 julkaistu lasten kuvakirja, jonka loi saksalainen lääkäri Heinrich Hoffmann (1809–1894). Jörö-Jukka on myös samassa teoksessa esiintyvä hahmo, poika joka ei antanut leikata hiuksiaan ja kynsiään. Runomuotoisessa kirjassa on kymmenen humoristista ja opettavaista kuvitettua tarinaa.
Yleistä

Jörö-Jukkaa pidetään yhtenä maailman tunnetuimmista lastenkirjoista. Painoksia on enemmän kuin tuhat, sitä on julkaistu useamman kymmentä miljoonaa kappaletta kymmenillä kielillä. Jo Hoffmannin eläessä, kolmenkymmenen vuoden aikana julkaisemisesta, kirjasta oli otettu sata painosta pelkästään Saksassa ja se oli julkaistu saksan lisäksi yhdeksällä eri kielellä.
Suorasukaisella rikos ja rangaistus -mentaliteetilla kohdeyleisöään (3–6-vuotiaat) lähestyvän Jörö-Jukan tunnusmerkkejä ovat humoristisen naivistinen kuvitus ja kauhuefektit. Hoffmann on toisiaan seuraavilla kuvilla sarjakuvan edelläkävijöitä. Kauhuefektien pioneeri hän ei kumminkaan ollut, sillä saralla olivat ansioituneet jo aikakauden sadut ja nonsense-runous. Hyväntahtoisen Hoffmannin tarkoitus ei kuitenkaan ollut erityisesti pelotella lapsia, vaan hän halusi teoksillaan ilahduttaa ja hauskuuttaa.
Jörö-Jukan synty > Kirja kehkeytyy

Joulun alla vuonna 1844 Hoffmann lähti ostamaan kuvakirjaa lahjaksi vanhimmalle, kolmevuotiaalle pojalleen. Mieluista ei löytynyt; oli vain pitkiä tarinoita, typeriä kuvakokoelmia ja moraalisaarnoja. Hän saapui kotiin ja ojensi vaimolleen kuitenkin kirjan, sanoen: ”Tässä on pojalle kirja!” Vaimo huudahti että sehän on vain tyhjä muistivihko. Hoffmann vastasi: ”No, me teemme siitä kirjan!” Hoffmannin into uhkasi kuitenkin välillä laantua: työ vaati enemmän aikaa ja vaivaa, kuin hän oli tullut ajatelleeksi.
Isän kuvittamat ja kertomat viisi tarinaa olivat Carl-pojalle mieluisia. Yllättäen myös aikuiset pitivät kirjasta. Kustantaja Zacharias Löwenthal sai kirjan käsiinsä ja tajusi kirjan omaperäisyyden. Hän painosti Hoffmannia julkaisemaan kirjasen. Ensin vastahakoisesti asiaan suhtautunut Hoffmann suostui lopulta. Kuvakirja julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1845 ja se myytiin loppuun neljässä viikossa.
Seuraaviin painoksiin Hoffmann kirjoitti uusia tarinoita niin, että niitä oli lopulta kymmenen, ja piirsi myöhemmin kuvituksen uudelleen. Alkuperäinen kirja oli nimeltään Lustige Geschichten und drollige Bilder mit fünfzehn schön kolorierten Tafeln für Kinder von 3–6 Jahren (Hauskoja tarinoita ja hullunkurisia kuvia 3–6-vuotiaille lapsille). Nimihahmo Jörö-Jukasta tuli vasta teoksen kolmannessa painoksessa. Erikieliset laitokset ja etenkin venäläisen painoksen hahmo vaikuttivat Jörö-Jukan ulkonäköön. Ei tiedetä kenen käsialaa Jörö-Jukan nykyään tunnettu ”afrokampaus” on, mutta hahmo sai Hoffmannin hyväksynnän. Jörö-Jukasta on ollut neljä erilaista versiota; nykyinen Jukka vakiintui 1860-luvulla. Nykymuotoinen laitos taas on peräisin vuodelta 1859. Silloin oltiin saavutettu kirjan 28. painos.
Jörö-Jukan synty > Lääkärin apuna

Hoffmann kertoo että lapsia peloteltiin lääkärillä. ”Jos syöt tuota liikaa, tohtori tulee ja antaa sinulle pahaa lääkettä tai iilimatoja!” Niinpä kun lääkäri tulee tutkimaan sairasta lasta, panee pikku kullannuppu niin kovasti vastaan, että tutkiminen on liki mahdotonta. Hoffmann oli keksinyt tällaisessa tilanteessa ottaa avukseen paperin ja kynän: hän piirsi paperille jännittävän pikku hirviön, Struwwelpeterin, sai lapsen rauhoittumaan ja voitti tällä tavoin lapsipotilaan luottamuksen.