stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Codrington
Palvelus

Codrington oli palvelukseen oton jälkeen koulutettavana Englannin kanaalissa, kunnes se liitettiin heinäkuussa 1930 Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueen johtajaksi. Alus palasi kesäkuussa 1931 huollettavaksi Devonportin telakalle, mistä se palasi palvelukseen 30. kesäkuuta.
Kesäkuuhun 1937 saakka alus palveli Välimerellä ollen Devonportin telakalla syys-lokakuussa 1932. Alus kolaroi 12. kesäkuuta 1934 HMS Acastan kanssa mutta kärsi vain vähäisiä vaurioita. Viimeiset kuukaudet Välimeren laivastossa alus osallistui laivueensa mukana sisällissotaan ajautuneen Espanjan rannikonvalvontaan.
Palattuaan kesäkuussa 1937 Britteinsaarille alus sijoitettiin Devonportin reserviin. Se siirrettiin 1938 huollettavaksi ja sen jälkeen alus sijoitettiin Kuninkaallisen laivaston tekniseenkouluun Keynshamiin. Aluksen huolto valmistui lopullisesti elokuussa 1939.
Toisen maailmansodan sytyttyä alus liitettiin 3. syyskuuta 1939 johtoalukseksi Doveriin sijoitettuun 19. Hävittäjälaivueeseen. Alus suojasi laivueensa mukana syys-lokakuussa Ranskaan meneviä joukkojenkuljetussaattueit ja suoritti sen jälkeen Kanaalin ja Pohjanmeren valvontaa.
Codrington kuljetti 4. joulukuuta kuningas Yrjö VI:n Doverista Boulogneen vierailemaan Ranskassa olevien siirtoarmeijan joukkojen luona. Alus kuljetti 10. joulukuuta kuninkaan takaisin Doveriin. Se suojasi 22. joulukuuta apumiinalaiva Princess Victoriaa sen tehdessä Doverin sulkukenttää (operaatio GF).
Alus kuljetti 4. tammikuuta 1940 laivastoministeri Winston Churchillin Ranskaan. Alus määrättiin helmikuussa johtoalukseksi 1. hävittäjälaivueeseen 19. tammikuuta uponneen Grenvillen tilalle. Alus kuljetti 5. helmikuuta Doverista Boulogneen pääministeri Neville Chamberlainin, Winston Churchillin sekä sotilasjohtoa Ranskaan Pariisissa pidettävään sotaneuvostonkokoukseen. Englantiin palattuaan alus siirrettiin Chathamin telakalle huollettavaksi.
Palvelus > Norjan taistelut

Codrington palasi palvelukseen 6. maaliskuuta 1940, jolloin se liitettiin Harwichin laivastotukikohtaan sijoitettuihin aluksiin suojaamaan Pohjanmeren saattueita. Alus otti huhtikuussa 1940 Kotilaivaston mukana osaa Norjan taisteluihin ja suojasi joukkojenkuljetussaattueita muun muassa 6.-7. huhtikuuta saattuetta HN24.
Alus suojasi 7. huhtikuuta operaatio Rupertiin/R4 matkannutta laivastoa. Operaation tarkoituksena oli miinoittaa Norjan rannikkoreitti ja siten estää rautamalmin kuljettaminen Pohjois-Norjasta Saksaan. Osasto joutui 9. huhtikuuta Saksan ilmavoimien hyökkäyksen kohteeksi, minkä jälkeen alus purjehti Sullom Voeen tankattavaksi.
Alus suojasi 13. huhtikuuta joukkojenkuljetussaattuetta NP1 Norjaan suojanneita raskaita pinta-aluksia. Alus erkani saattueesta 15. huhtikuuta sen saavuttua määränpäähänsä Narvikiin. Se suojasi 24.-27. huhtikuuta saattuetta FP2.
Norjassa olevien liittoutuneiden joukkojen komentaja amiraali William Boyle sekä Narvikiin sijoitettujen Ranskan joukkojen komentaja kenraali Antoine Béthouart nousivat 28. huhtikuuta Codringtonille, joka vei heidät tiedustelumatkalle Narvikin ympäristöön. Tiedustelumatkan aikana alus tulitti rannikkotykistönasemia. Alus vapautettiin operaatiosta toukokuussa ja se siirtyi Doveriin.
Palvelus > Siirtoarmeijan evakuointi mannermaalta

1. hävittäjälaivueen johtoaluksena Codrington evakuoi brittiläisen siirtoarmeijan joukkoja Ranskasta ja Belgiasta. Alus lähti Scapa Flow’sta 10. toukokuuta Doveriin, josta se jatkoi matkaansa tankkauksen jälkeen 11. toukokuuta Belgian ja Alankomaiden rannikolle.
Alus evakuoi 12. toukokuuta IJmuidenista Alankomaiden kruununprinsessan (operaatio J). Alus liitettiin 27. toukokuuta Force A:han estämään Saksan laivaston pinta-alusten pääsyä evakuointialueille, minkä jälkeen se liitettiin evakuointiosastoihin osaksi operaatio Dynamoa.
Codrington osallistui 28. toukokuuta 33 eloonjääneen pelastamiseen E-veneiden torpedoimalta Abukirilta, joka oli palaamassa Oostendesta Belgiasta evakuoimiensa 200 sotilaan kanssa Englantiin. Eloonjääneet siirrettiin Grenadelle, joka oli matkalla Dunkerqueen. Codrington purjehti Dunkerquen satamaan, josta se evakuoi 866 sotilasta. Alus evakuoi 29. toukokuuta 766, 30. toukokuuta 799 ja 31. toukokuuta 909 sotilasta ja toimitti heidät Doveriin. Lisäksi toukokuun viimeisenä päivänä alus suoritti vielä kaksi matkaa, joiden aikana se pelasti vielä 440 sotilasta Doveriin. Alus evakuoi 1. kesäkuuta 746 sotilasta (muun muassa kenraalimajuri Bernard Montgomery) ja 2. kesäkuuta 878 sotilasta Doveriin.
Alus siirrettiin 3. kesäkuuta Doverin Kanaalin valvontaosastoon tukemaan Ranskan satamista tapahtuvaa evakuointia. Se kuljetti 3. kesäkuuta 44 henkeä Doveriin. Alus liitettiin 12. kesäkuuta operaatio Cycleen, kunnes se siirrettiin telakalle kattiloiden puhdistusta varten.
Codrington upposi 27. heinäkuuta Saksan ilmavoimien suorittaman pommituksen seurauksena Doverin satamaan. Ainoastaan kolme miestä haavoittui.
Palvelus > Aluksen päälliköt

Geoffrey John Audley Miles 23. heinäkuuta 1935 - toukokuu 1937
David James Robert Simson elokuu - marraskuu 1939
George Elvey Creasy 19. tammikuuta - kesäkuu 1940
George Frederick Stevens-Guille 16. toukokuuta - 27. heinäkuuta 1940
Aiheesta muualla

Uboat.net - HMS Codrington (englanniksi)
A-luokan hävittäjät
| --- | --- |
Royal Navy:  HMS Codrington (laivueenjohtaja) - HMS Acasta - HMS Achates - HMS Acheron - HMS Active - HMS Antelope - HMS Anthony - HMS Ardent - HMS Arrow
Kanadan laivasto:  HMCS Skeena - HMCS Saguenay
Kuningas Yrjö VI HMS Codringtonin kannella joulukuussa 1939.
Erityistuomioistuin

Erityistuomioistuin eli erikoistuomioistuin on tuomiovaltaa käyttävä valtion viranomainen, joka tutkii ja ratkaisee erityisasiantuntemusta vaativia riita- ja rikosasioita. Erityistuomioistuimen toimivalta on rajattu vain tiettyjen asioiden käsittelyyn ja tuomioistuimen kokoonpano poikkeaa yleisistä tuomioistuimista. Erityistuomioistuinten kokoonpanoon kuuluu lakimiesten lisäksi tuomioistuimen alan asiantuntijoita. Tuomioistuimeen saatetaan valita myös eri etupiirien edustajia. Suomessa esimerkki tällaisesta on työtuomioistuin, jonka kokoonpanoon tuomarien lisäksi kuuluu sekä työnantajien että työntekijöiden edustajat.
Ranskan suuren vallankumouksen jälkeen useassa Euroopan maassa lakkautettiin erityistuomioistuimia ja oikeudenkäyttöä yhtenäistettiin siirtämällä asiat yleisiin tuomioistuimiin. Erityistuomioistuimia alettiin perustaa uudelleen 1900-luvulla. Koko maailmassa erityistuomioistuimia on lähes mittaamaton määrä.
Suomen erityistuomioistuimet

Ruotsin vallan aikana erityistuomioistuimiksi katsottavia elimiä syntyi 1600-luvulla, kun hallintoa järjestettäessä annettiin tuomiovaltaa keskusvirastoille niiden toimialaan kuuluvissa asioissa. Tällöin luotiin aksiisi-, halli-, posti-, tulli- ja vuorioikeus. Aatelia ja pappissäätyä koskevat riita- ja rikosasiat käsiteltiin henkilöperusteisissa oikeusistuimissa (lat. forum privilegiatum). Vuoden 1734 lain mukaan nämä asiat tuomitsi ensimmäisenä oikeusasteena hovioikeus. Tämä aatelin erioikeus kumottiin Suomessa vuonna 1867. Suomen autonomian alkuaikana vanhat erityistuomioistuimet vähitellen lakkautettiin ja niiden tehtävät siirrettiin alioikeuksille. 1800-luvun loppupuolella perustetuille hallintovirastoille annettiin harvoin tuomiovaltaa.
Suomen erityistuomioistuimet > Nykyiset erityistuomioistuimet

Nykyisin suomalaisia erityistuomioistuimia ovat
markkinaoikeus 2002–
työtuomioistuin 1947–
vakuutusoikeus 1942–
valtakunnanoikeus 1922–
Lisäksi eräät käräjäoikeudet toimivat tarvittaessa maaoikeuksina.
Suomen erityistuomioistuimet > Aiempia erityistuomioistuimia

Aiempia erityistuomioistuimia ovat olleet
asunto-oikeudet 1974–2002
erikoissotaoikeudet 1920–1945
kenttäoikeudet 1939–1945
liikevaihtovero-oikeus 1970–1994
lääninoikeudet 1955–1999
maanjako-oikeudet 1766–1972 ja niiden seuraajina maaoikeudet 1973–2001
markkinatuomioistuin 1.9.1978 – 28.2.2002
merisotaoikeudet 1920–1945
painoasiain ylihallitus 1865–1919
pikaoikeus 1939–1945
rykmentinsotaoikeus 1920–1945
sotaoikeudet 1920–1983
sotasyyllisyysoikeus 1945–1946
sotaylioikeus 1920–1952
talousdeputaatiot 1757–1766
vakuutusneuvosto 1918–1942
valtiorikosoikeus 1918–1919
vankilaoikeus 1932–2006
vesioikeudet 1962–2000
vesistötoimikunta 1934–1962
vesiylioikeus 1962–1999
virkaylioikeus 1926–1987
Aiemmin oli myös tuomiovaltaa käyttäviä viranomaisia, mutta niitä ei yleensä pidetty varsinaisina erityistuomioistuimina.
järjestysoikeudet –1978
koulutoimen ylihallitus 1870–1918
maistraatit
tuomiokapitulit
yleinen revisionioikeus 1824–1923
yliopiston konsistori
Ruotsin erityistuomioistuimet

kiinteistötuomioistuin (ruots. fastighetsdomstol)
maahanmuuttotuomioistuimet (migrationsdomstolar)
maanvuokralautakunta (arrendenämnd)
markkinatuomioistuin (marknadsdomstol)
painovapaustuomioistuin (tryckfrihetsdomstol)
patenttivalitusoikeus (patentbesvärsrätten)
työtuomioistuin (arbetsdomstol)
vuokralautakunta (hyresnämnd)
ympäristötuomioistuimet (miljödomstolar)
ympäristöylioikeus (miljööverdomstol)
Esko Aaltonen

Esko Aaltonen
Esko Aaltonen valvomassa Mauno Koiviston (oik.) väitöstilaisuutta vuonna 1956.
Esko Aaltonen (9. maaliskuuta 1893 Forssa – 24. maaliskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja sosiologi. Hän toimi muun muassa Turun yliopiston sosiologian professorina, Forssan Lehden päätoimittajana ja K. J. Gummerus Oy:n toimitusjohtajana.
Elämä ja ura

Aaltonen syntyi forssalaisen tehtaankirjurin perheeseen vuonna 1893. Vanhemmat huolehtivat poikansa kouluttamisesta ja Esko Aaltonen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1913. Hän jatkoi opintoja Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1917. Aaltosen pääaineita olivat Suomen ja Skandinavian historia sekä suomalainen ja vertaileva kansanrunous.
Valmistuttuaan yliopistosta Aaltonen palasi opettajaksi synnyinseudulleen. Työnsä ohella hän perusti Forssan Lehden vuonna 1917 ja Forssan Kirjapainon vuonna 1920. Hän toimi sekä Forssan lehden päätoimittajana että kirjapainon toimitusjohtajana. Forssassa Aaltonen oli merkittävä vaikuttaja ja osallistui aktiivisesti paikallispolitiikkaan. Lehtensä kautta hän ajoi Forssan muuttamista kauppalaksi, mikä tapahtuikin vuonna 1922. Aaltonen valittiin sekä kauppalan valtuustoon että hallitukseen. Vuonna 1934 Aaltonen siirtyi Helsinkiin K. J. Gummerus Oy:n kirjalliseksi johtajaksi ja vuotta myöhemmin yhtiön toimitusjohtajaksi Jyväskylään, missä hän hoiti tehtävää vuoteen 1940 saakka.
Akateemiselle uralle Aaltonen siirtyi väiteltyään tohtoriksi vuonna 1944. Vuosina 1951–1963 hän toimi sosiologian professorina Turun yliopistossa, jossa hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa sosiaalisista suhteista Turun satamassa väitellyt Mauno Koivisto. Vuonna 1942 Aaltonen kutsuttiin Suomalainen Suomi -lehden toimitussihteeriksi ja toimi vuosina 1946–1966 myös lehden päätoimittajana. Suomen Kotiseutuliiton julkaiseman Kotiseutu-lehden päätoimittajana hän toimi 1947–1949.
Elämä ja ura > Kulttuurivaikuttajana

Aaltonen tutki etenkin kansankulttuuria ja kansanomaisia yhteistoiminnan muotoja. Hän oli myös merkittävä kulttuurivaikuttaja. Hän oli alusta alkaen vuonna 1923 perustetun Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen johtokunnan jäsen ja sihteeri. Aaltonen toimi myös Suomen museoliiton keskushallituksen jäsenenä vuosina 1927–1959 ja varapuheenjohtajana 1949–1959. Liiton kunniajäseneksi hänet valittiin vuonna 1961.
Aaltosella oli tärkeä rooli Suomen Kotiseutuliiton perustamisessa vuonna 1949. Hän toimi liiton ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuodesta 1949 ja vuodesta 1960 puheenjohtajana aina kuolemaansa saakka vuoteen 1966.
Kotiseudullaan Lounais-Hämeessä Aaltonen oli keskeinen kotiseututyön vaikuttaja 1920-luvulta kuolemaansa saakka. Forssassa Kauppakadun ja nykyisen Yhtiönkadun välinen katuosuus nimettiin hänen kunniakseen Esko Aaltosen kaduksi vuonna 1981.
Elämä ja ura > Perhe

Aaltosen poikia ovat Forssan kirjapainon johtajana pitkään toiminut teollisuusneuvos Matti Aaltonen (1926–2007) ja dokumenttielokuvistaan tunnettu elokuvaohjaaja Jouko Aaltonen (s. 1956).
Toimitteita

Forssan yhteiskoulu 1899-1924. Juhlajulkaisun toimituskunta: E. Aaltonen, J. O. Saarinen, J. E. Hyötyniemi. Forssan yhteiskoulu, Forssa 1924.
Häme kuvina 2: Vanha Tammela. Toimittanut E. Aaltonen. Hämeen heimoliiton julkaisuja 5. WSOY 1931.
Vanha Tammela: Tammela, Forssa, Jokioinen, Ypäjä, Humppila, Koijärvi. Luonto, rakennukset, työtavat ym. Toimittanut Esko Aaltonen. Forssa 1931. (2. painos 1977, lisäpainos 1984.)
Suomen kulttuurihistoria I: Heimoyhteiskunnan ja katolisen kulttuurin aika. Toimituskunta Gunnar Suolahti, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. K. J. Gummerus, Jyväskylä 1933.
Suomen kulttuurihistoria II: Sääty-yhteiskunnan aika 1. Toimituskunta Gunnar Suolahti, Väinö Voionmaa, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. K. J. Gummerus, Jyväskylä 1934.
Neljännet museopäivät Viipurissa 1934 – Fjärde museimannamötet i Viborg 1934. Toimitus Aarne Äyräpää, Esko Aaltonen, Otto-Ivar Meurman. Suomen museoliiton julkaisuja 5. Helsinki 1935.
Suomen kulttuurihistoria III: Sääty-yhteiskunnan aika 2. Toimituskunta Gunnar Suolahti, Väinö Voionmaa, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. K. J. Gummerus, Jyväskylä 1935.
Suomen kulttuurihistoria IV: Industrialismin ja kansallisen nousun aika. Toimituskunta Gunnar Suolahti, Väinö Voionmaa, Esko Aaltonen, Pentti Renvall, Lauri Kuusanmäki, Heikki Waris, Eino Jutikkala. K. J. Gummerus, Jyväskylä 1936.
Maaseudunpäivä 17.8.47: Ohjelmaa ja viitteitä. Toimittanut Esko Aaltonen. Julkaissut 8 keskusseuran edustajista muodostunut toimikunta. Talonpoikaiskulttuurisäätiö, Helsinki 1947.
Oulaisten sankarivainajien muisto. Toimittaneet Hilkka Karanko, Aaro Takalo-Eskola, Esko Aaltonen. Oulu 1953.
Forssan yhteiskoulu 1899-1949: Historiikki ja matrikkelit. Toimittanur Esko Aaltonen. Forssan yhteiskoulu, Forssa 1957.
Lounais-Hämeen laulu: Kotiseuturunojen kokoelma. Toimittaneet Esko Aaltonen, Aarne A. Astala. Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys, Forssa 1962.
Aiheesta muualla

Esko Aaltonen, Lounakirjailijat
E. Aaltonen : Vanhanaikuiset hämäläispidot, Suomen Kuvalehti, 10.11.1928, nro 46, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Erityistyöllistäminen

Erityistyöllistämisen muodot sisältävät periaatteessa kaikki ne työssä käymistä tukevat toimenpiteet, jotka normaaleista elinkeinoelämän olosuhteista poiketen lisäävät jonkin henkilön tai henkilöryhmän todennäköisyyttä työllistyä ja säilyttää työpaikkansa vammaisuudesta tai muusta vajaakuntoisuudesta huolimatta. Kun vammaisuus on näitä toimenpiteitä aiheuttava tekijä, voidaan puhua vammaisuuden perusteella mukautetusta työstä.
Kansainvälisiä periaatteita ja käytäntöjä

Ruotsalaista erityistyöllistämisen mallia kuvaavat ehdotukset ja kannanotot:
vammaisten erityistyöllistäminen jaetaan toiminnallisesti kolmeen jaksoon: selvitysjakso, siirtymäjakso ja työllistymisen varmistusjakso
nykyisille Samhallissa työskenteleville taataan heidän niin halutessaan viipymätön selvitysjakso
työllisyystukia voidaan myöntää myös Samhallissa työskenteleville henkilöille
työhallinto ottaa vastatakseen selvitys- ja siirtymäjaksoon liittyvistä toiminnoista
uusi tukijärjestelmä koostuu kahdesta osasta: työntekijäkohtainen palkkatuki, joka kompensoi alentunutta työkykyä ja kustannuskorvaus vammaisia työllistävälle yritykselle työhallinnon sille määräämiin kehittämispanostuksiin
Vammaisfoorumin julkaisemassa ”Vammaisaktivistin käsikirjassa” Maastrichtin yliopiston professori Lisa Waddington selostaa kohtuullisten mukautusten säännöksiä. Hän kirjoittaa esimerkiksi työhaastatteluun liittyvistä esteistä, kuten vaikkapa siitä, ettei pyörätuolia käyttäville ole välttämättä mahdollisuutta päästä rakennuksiin, jos niihin ei ole järjestetty esteetöntä sisäänkäyntiä. Työnantajien on tehtävä kohtuullisia mukautuksia esteettömän ympäristön hyväksi, että myös pyörätuolia käyttävät pääsevät liikkumaan ja tehdä muutoksia tiloihin sekä myös työn jaksotukseen ja tehtävien jakoon. Waddingtonin mukaan kohtuullisten mukautusten teko on halpaa ja ilmaista, työnantajakaan ei voi vedota kohtuuttomaan rasitukseen, jos on mahdollista saada julkista rahoitusta.
Välityömarkkinat erityistyöllistämisen muotona

Työhallinnon viime vuosina käyttöön ottama välityömarkkinoiden käsite sisällyttää kysymyksen erityistyöllistämisestä ajatukseen, että sopivin yleisluontoisin järjestelyin vaikeasti työllistyvälle henkilölle muodostuu sellainen tukimuotojen ja palvelujen kokonaisuus, että hän löytää optimaalisen paikan työelämässä laajasti ottaen – osa avoimilla työmarkkinoilla, osa muulla tavoin aktivoituneena. Vasta tulevina vuosina voidaan nähdä kuinka suureksi välityömarkkinat muodostuvat suhteessa avoimiin työmarkkinoihin ja missä määrin ne toimivat siirtymätyömarkkinoina sosiaaliturvalta palkkatyöhön. Tämä alue on jo alustavasti varauduttua jakamaan kahteen osaan: välityömarkkinat lyhyemmille jaksoille, jotka päätyvät avoimille työmarkkinoille ja välittävät työmarkkinat, jotka ovat pysyväisluontoisia, mutta jotka täyttävät kuitenkin sosiaalisen aktivoinnin ja syrjäytymisen ehkäisyn vaatimukset.
Aiheesta muualla

Palkkatuki ja muut tuet Työ- ja elinkeinoministeriö
Espanjan ympäriajo 2006

Pääjoukko ajamassa La Cardenchosan kylän läpi Badajozissa.
61. Espanjan ympäriajo (esp. Vuelta ciclista a España) ajettiin 26. elokuuta – 17. syyskuuta 2006. Kokonaismatka 21 etapilla oli 3 192 kilometriä.
Joukkueet ja ajajat

Kilpailuun otti osaa 20 UCI ProTour -joukkuetta sekä Relax-GAM, joka sai villin kortin.
Etapit

| Etappi | Pvm | Väli | Matka | Tyyppi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 26.8. | Málaga - Málaga | 7,2 km | Joukkueaika-ajo |
| 2 | 27.8. | Málaga - Córdoba | 167 km |  |
| 3 | 28.8. | Córdoba - Almendralejo | 220 km |  |
| 4 | 29.8. | Almendralejo - Cáceres | 142 km |  |
| 5 | 30.8. | Plasencia - Estación de Esquí La Covatilla (Béjar) | 178 km | Vuoristoetappi |
| 6 | 31.8. | Zamora - León | 155 km |  |
| 7 | 1.9. | León - Alto de El Morredero (Ponferrada) | 148 km | Vuoristoetappi |
| 8 | 2.9. | Ponferrada - Lugo | 173 km |  |
| 9 | 3.9. | A Fonsagrada - Alto de La Cobertoria | 206 km | Vuoristoetappi |
|  | 4.9. | Välipäivä |  |  |
| 10 | 5.9. | Avilés - Museo de Altamira (Santillana del Mar) | 190 km |  |
| 11 | 6.9. | Torrelavega (Velódromo Oscar Freire) - Burgos | 165 km | Vuoristoetappi |
| 12 | 7.9. | Aranda de Duero - Guadalajara | 162 km |  |
| 13 | 8.9. | Guadalajara - Cuenca | 170 km |  |
| 14 | 9.9. | Cuenca - Cuenca | 33 km | Henkilökohtainen aika-ajo |
| 15 | 10.9. | Motilla del Palancar - Factoría Ford (Almussafes) | 175 km |  |
|  | 11.9. | Lepopäivä |  |  |
| 16 | 12.9. | Almería - Observatorio Astronómico de Calar Alto | 145 km | Vuoristoetappi |
| 17 | 13.9. | Adra - Granada | 167 km | Vuoristoetappi |
| 18 | 14.9. | Granada - Sierra de la Pandera | 153 km | Vuoristoetappi |
| 19 | 15.9. | Jaén - Ciudad Real | 195 km |  |
| 20 | 16.9. | Rivas Futura - Rivas Vaciamadrid | 28 km | Henkilökohtainen aika-ajo |
| 21 | 17.9. | Madrid - Madrid | 150 km |  |
Etapit > Etappien kuvaukset

Vuelta a España 2006, Stage 1 to Stage 11
Vuelta a España 2006, Stage 12 to Stage 21
Tulokset > Kokonaiskilpailu

| Sij>  | Ajaja | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Aleksandr Vinokurov | Team Astana | 81h23'07" |
| 2 |  Alejandro Valverde | Caisse d'Epargne-Illes Balears | 1'12" |
| 3 |  Andrei Kašetškin | Team Astana | 3'12" |
| 4 |  Carlos Sastre | Team CSC | 3'35" |
| 5 |  José Ángel Gómez Marchante | Saunier Duval-Prodir | 6'51" |
| 6 |  Tom Danielson | Discovery Channel | 8'09" |
| 7 |  Samuel Sánchez | Euskaltel-Euskadi | 8'26" |
| 8 |  Vladimir Karpets | Caisse d'Epargne-Illes Balears | 10'36" |
| 9 |  Manuel Beltrán | Discovery Channel | 10'47" |
| 10 |  Luis Pérez | Cofidis | 11'32" |
Aiheesta muualla

lavuelta.com, viralliset sivut
cyclingnews.com
Espanjan ympäriajo
1935
1936
1937
1938
1939
1940
1941
1942
1943
1944
1945
1946
1947
1948
1949
1950
1951
1952
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2021
2022
2023
Fiscus

Fiscus oli nimitys Rooman valtakunnan keisareiden yksityiselle omistukselle. Termi juontaa juurensa aiemmasta Rooman valtakunnassa käytetystä tasavallan omaisuutta merkitsevästä Aerarium-sanasta, joka jäi käyttöön entisaikojen Rooman senaatin varoja merkitsevänä sanana.
Nykyaikana fiscus tarkoittaa etenkin valtiota taloudellisena toimijana, vaikka yleisessä kielenkäytössä, termi on usein rajoitettu tarkoittamaan varainhoitoa.[lähde? ]
Valtion talouspolitiikka eli finanssipolitiikka on siis fiskaalista.
Latinan kielen fiscus-sanasta juontui myös englannin kielen taloussanastoon ja sitä kautta myöhemmin muihinkin kieliin tulleet erilaiset "fiscal" (eli "fiskaalinen-" ja "fiskaali-") -alkuiset taloustermit. Esimerkiksi "fiscal policy", joka tarkoittaa finanssipolitiikkaa, "fiscal deficit", joka tarkoittaa valtion budjettialijäämää sekä "fiscal Year" (fiskaalinen vuosi) joka tarkoittaa kirjanpidon terminologiassa erilaisten yritysten, organisaatioiden ym. koko menneen vuoden budjettia, tai oikeammin budjettivuotta eli tilikautta. [lähde? ] Muita fiscus-sanan johdannaisia nykyisessä finanssipoliittisessa ja ekonomistien suosimassa kielenkäytössä ovat esim. fiskaalinen alijäämä, fiskaalinen stimulointi, fiskaalinen federalismi ja fiskaalinen devalvaatio.
Gerd Gigerenzer

Gerd Gigerenzer vuonna 2014.
Gerd Gigerenzer (3. syyskuuta 1947 Wallersdorf, Saksa) on saksalainen psykologi, joka on tutkinut rajoitettua rationaalisuutta ja heuristiikkaa. Gigerenzer on Max Planck -instituutin sopeutumiskäyttäytymisen ja kognition keskuksen emeritusjohtaja.
Gigerenzer valmistui tohtoriksi Münchenin yliopistosta vuonna 1977. Hänestä tuli yliopistossa psykologian professori samana vuonna. [lähde? ] Gigerenzer on ollut professori myös Chicagon yliopistossa.
Gigerenzer on Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian, American Philosophical Societyn ja Saksan tiedeakatemian jäsen. Hän voitti AAAS-palkinnon parhaasta käyttäytymistieteiden artikkelista. Hän sai vuonna 2007 kunniatohtorin arvon Baselin yliopistosta.