stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uhtua
Historia

Venäjän keisarikunnassa Uhtua oli Vienan lääniin eli Arkangelin kuvernementtiin kuulunut kunta ja kylä.
Uhtua on ollut Vienan Karjalan suurin kylä ja taloudellinen keskus.  Uhtua jakautui 1800-luvun alkupuolella hallinnollisesti Vuokkiniemen ja Paanajärven pitäjiin, joiden rajana oli Uhutjoki. Myöhemmin Uhtuasta tehtiin oma kunta lähikylineen.lähde?
Uhtua oli 1800-luvulla vilkas kauppapaikka, jossa kävivät lähes kaikki tunnetut runonkerääjät. Esimerkiksi Lönnrot kävi paikkakunnalla useasti, ja vuonna 1835 hän sai siellä Varahvontta Jamaselta viiden ruplan maksusta 20 pitkää runoa. Valokuvaaja I. K. Inha kävi Vienan Karjalan matkallaan myös Uhtuassa. Vielä 1900-luvun alussa useat suomalaiset kävivät tutkimassa paikkakunnan runonlauluperinnettä.
Suomen sisällissodan jälkeen käydyt heimosodat koskivat myös Uhtuaa. Vuoden 1918 tienoilla suomalaisia oli alueella yrittämässä torjua bolševikkeja ja myöhemmin osallistumassa epäonnistuneeseen Itä-Karjalan kansannousuun. Uhtuan kunta lakkautettiin 1920-luvulla, ja siitä tuli osa Uhtuan piiriä, jonka keskukseksi Uhtuan kylä tuli. Jatkosodan aikana Uhtualla toimi Neuvostoliiton ilmavoimien 69. ilmavalvontakomppania. Vuoden 1959 väestönlaskennan mukaan Uhtuan kylän asukasluku oli 3 494 henkeä. Piiriin aiemmin kuulunut, Ylä-Kuittijärven rantakylä Vuokkiniemi liitettiin Kostamuksen piiriin 1988.
Historia > Historiallisen Uhtuan kyliä

Uhtua, Tsiksa, Enonsuu, Alajärvi, Jyvälahti, Luusalmi, Nurmilahti, Röhö, Häme, Haikola, Ponkalahti.
Kulttuurissa

Laila Hirvisaaren (silloin nimellä Laila Hietamies) vuonna 1992 julkaistu teos Vienan punainen kuu sijoittuu Uhtualle, enimmäkseen 1900–1920-ajalle.
Runonlaulajaveljekset Poavila ja Triihvo Jamanen Uhtuan kylässä vuonna 1894 (I. K. Inha).
Pala Uhtuan kaupunkimaisen taajaman itäosaa Keski-Kuittijärveltä nähtynä (2007).
Näkymä Uhtuan torilta (2007).
Uhtuan Naistentalo (1996).
Kalevalan lentoasema (2016).
Aiheesta muualla

Uhtua-seura: Uhtua info (uhtuainfo.fi)
| n k Kalevalan piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Borovoi  Jyskyjärvi  Luusalmi  Uhtua 
| n k Karjalan tasavallan kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Aunus  Belomorsk  Karhumäki  Kemi  Kontupohja  Kostamus  Lahdenpohja  Petroskoi  Pitkäranta  Puudosi  Segeža  Sortavala  Suojärvi  |  |
| Taajamat |  Helylä  Louhi  Mujejärvi  Pinduinen  Poventsa  Prääsä  Pääjärvi  Tšuuppa  Uhtua  Vojatšu  Värtsilä  |  |
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Tämä ihmisen maailma

Tämä ihmisen maailma on Pekka Kuusen vuonna 1982 julkaistu, ihmislajin kehitystä käsittelevä kirja. Kirjan mukaan ihminen on kehittynyt kulttuurievoluution myötä tasolle, jolla hän uhkaa sodilla ja ympäristökatastrofeilla omaa olemassaoloaan. Kuusi esittää kirjassaan ratkaisuksi kehityksen mukanaan tuomille ongelmille siirtymistä itseohjautuvasta kulttuurievoluutiosta sen ohjailuun. Vuonna 1991 kirjasta ilmestyi tiivistetty versio nimeltä Ihmisen eloonjäämisoppi: pieni alkeiskirja.
Kirjan lähtökohta

Pekka Kuusi muodostaa kirjassaan kuvan ihmisen kehityksestä alkuihmisestä teknologisesti ylivertaiseksi nykyihmiseksi. Hän katsoo, että biologinen evoluutio on kiistatta ohjannut ihmislajin kehittymistä, mutta viimeisten muutaman tuhannen vuoden ajan on kehitys ollut kulttuurievoluution tulosta. Ihmisen biologiset perusteet eivät juurikaan ole sinä aikana muuttuneet, mutta kulttuurin kehittyminen on mahdollistanut sen, että olemme muutamien tuhansien vuosien aikana kehittyneet tieteellisesti ja teknologisesti hyvin korkealle tasolle. Kuusi ei kuitenkaan pysähdy tähän. Hän jatkaa, että ihmislajin elossa pysymiseksi on välttämätöntä, että tiedostamme paikkamme evoluutiossa ja oman evoluutioprosessimme. Ja evoluution tiedostaminen tarkoittaa sitä, että alamme myös tietoisesti ohjata evoluutiotamme. Tällä hän ei tarkoita sitä, että pyrkisimme vaikuttamaan geeniperimäämme ja fysiologiseen olomuotoomme. Kuusi tarkoittaa nimenomaan kulttuurievoluution tietoista ohjaamista - sen ohjaamista minkälaiseksi elämämme ja yhteisen olemassaolomme muodostamme. Hän katsoo, että ilman kulttuurievoluution tietoista ohjaamista evoluutio syö oman tuotoksensa.
Kuusi asettaa kirjalleen kaksi tehtävää:
Etsiä selitystä sille, miten ja miksi ihminen on kehittynyt lajina evoluutioprosessin ”yksinäiseksi kärjeksi”, joka samalla uhkaa toiminnallaan koko maapallon elämän hyvinvointia.
Antaa vastauksessaan tietoa, joka saa ihmiset ymmärtämään oman kehityksensä lainalaisuudet ja käyttämään näitä lainalaisuuksia tietoisesti ohjatakseen evoluutiotaan ja maailmankehitystä.
Kuusi jakaa evoluution kolmeen eri vaiheeseen: kosmiseen, biologiseen ja kulttuurievoluutioon. Nämä vaiheet tulee kuitenkin nähdä myös yhtenäisen evoluutioprosessin osina. Kosminen evoluutio on kaikkein hitainta, epäorgaanisen aineksen järjestäytymistä. Biologinen evoluutio tapahtuu nopeammin, mutta vaatii kuitenkin runsaasti aikaa. Nopein evoluution laji on kulttuurievoluutio, jota Kuusi nimittää myös inhimilliseksi evoluutioksi.
Kulttuurievoluution mekanismit

Kuusen mukaan kulttuurievoluutiolle ja biologiselle evoluutiolle on yhteistä se, että kummassakin siirretään ja muunnellaan informaatiota. Biologisessa evoluutiossa kyseessä on DNA-koodin sisältämä informaatio, mutta kulttuurievoluutiossa informaatio on ihmisten tietoisuudessa. Kuusi sanoo sen kirjassaan näin:
Tämä on Kuusen mukaan kulttuurievoluution merkittävin ominaisuus. Se siirtää informaatiota seuraaville sukupolville, ilman että informaatio olisi sidottuna  geeniperimäämme. Näin se on erotettavissa biologisen evoluution periaatteista ja sitä ohjaavat omanlaiset lainalaisuudet.
Kuusi erottaa näistä lainalaisuuksista seuraavat:
Informaation uudistuminen ja muuttuminen (ts. kehittyminen) voi tapahtua sattumalta, kuten biologisessa evoluutiossa, mutta uutta informaatiota voidaan myös tietoisesti etsiä ja luoda. Tämä tapahtuu esimerkiksi päättelemällä uusi asia tai oivaltamalla aiemmasta informaatiosta uusia asioiden välisiä yhteyksiä.
Biologinen evoluutio siirtää informaatiota vain yksilön omille jälkeläisille. Kulttuurievoluutiossa informaatiota voidaan siirtää myös muille kuin omille perillisille.
Kulttuurievoluutio ei edellytä, että haitallinen informaatio karsiutuu yksilöiden tai lajien kuoleman kautta. Haitallinen informaatio voidaan poistaa oppimalla käyttäytymään ilman sitä, jättämällä opettamatta sitä tuleville sukupolville tai hylkäämällä se välittömästi syntymisensä jälkeen, mikäli se tunnistetaan epäedulliseksi.
Biologinen evoluutio on hidasta ja kehittyminen on sidottu lukuisten sukupolvien aikana tapahtuvaan luonnonvalintaan, sillä nopeampi kehitys olisi liian riskialtista. Kulttuurievoluutio voi edetä hyvin nopeasti, sillä siinä erehdykset on mahdollista korjata ilman suurta jälkeläisten menetystä.
Geneettisessä evoluutiossa uudet kyvyt syrjäyttävät usein vanhat. Kuusi käyttää esimerkkinä lintulajia, jonka nokka kehittyy siementen särkemiseen pystyväksi, mutta menettää samalla aiemman kykynsä siepata hyönteisiä. Kulttuurievoluutiossa aiempi informaatio voidaan säilyttää. Esimerkiksi metsästäjä voi oppia viljelijäksi, mutta säilyttää silti kykynsä metsästää.
Kulttuurievoluutio voi edetä kiihtyvällä vauhdilla keräämällä jatkuvasti uusia piirteitä ja hyödyntämällä informaatiokokonaisuuttaan.
Kuusi tuo myös esiin, että kulttuurievoluution puitteissa ihminen voi kehittyä ja muuttua omana elinaikanaan - toisin kuin biologisessa.
Kulttuurievoluutio ihmislajin menestyksen synnyttäjänä

Kuusen mukaan kulttuurievoluutio on nimenomaan ihmiselle leimallinen prosessi, joka erottaa meidät muista eläinlajeista. Muut eläimet saattavat oppia  käyttäytymispiirteitä, jotka siirtyvät jälkeläisille, mutta vain ihminen on päätynyt kulttuurievoluution mahdollisuuksien hyödyntäjäksi. Kuusen mukaan kulttuurievoluutio on tehnyt biologisen evoluution virattomaksi ihmisen ulkoisten ominaisuuksien osalta. Kulttuurievoluution avulle olemme kehittäneet itsellemme (tekniikan avulla) sellaisia kykyjä, joita meillä ei ole ollut biologisen evoluution tuloksena: me muun muassa lennämme taivaalla ja avaruudessa, sukellamme merten syvyyksiin, näemme pimeässä, voimme kurkistaa miltei avaruuden syntyhetkiin ja atomien rakenteisiin, pystymme hankkimaan ravintoa lukemattomilla tavoilla ja suojautumaan sääoloilta tehokkaasti.
Näiden kykyjen kehittyminen on tapahtunut erittäin lyhyessä ajassa, etenkin biologisen evoluution kehitystahtiin verrattuna. Kuusi nostaakin esiin kysymyksen siitä, miten ihminen on pystynyt käyttämään kulttuurievoluutiota näin tehokkaasti hyödykseen. Selitys piilee Kuusen mukaan biologisen ja kulttuurisen evoluution vuorovaikutuksessa. Ihmislajin alkutaipaleella biologinen evoluutio tarjosi mahdollisuuden kulttuurievoluutiolle ja kulttuurievoluution tuoma menestysmahdollisuuksien parantuminen vauhditti puolestaan sitä tukevien geneettisten ominaisuuksien valikoitumista ihmislajin seuraaville sukupolville. Näin ihmisyksilöillä alkoi yhä enemmän ja enemmän olla niitä biologisia (lähinnä aivoihin ja hermostoon liittyviä) ominaisuuksia, jotka tukivat kulttuurievoluution kiihtyvää kehitystä.
Kuusi luettelee kulttuurievoluution myötä ihmisen lajityypillisiksi muodostuneiksi käyttäytymispiirteiksi seuraavat:
kommunikaatio ja kieli
rakkaus ja sosiaalisuus
kilpailu, valta, sota
tieto, tiede
taito, teknologia
myytit, uskonnot
kauneus, taide
talous, yhteiskuntajärjestys
Kulttuurievoluution ohjaaminen

Kuusen kirjan toinen tehtävä oli osoittaa miten ihmiskunta voisi itse vaikuttaa kulttuurievoluutionsa etenemiseen ja siirtyä ohjaamaan sitä tietoisesti. Tämä on hänen näkemyksen mukaan välttämätöntä, sillä ilman tietoista kulttuurievoluution ohjausta ajautuu kulttuurievoluutio luonnon kanssa kestämättömään ristiriitaan.
Ihmisen evoluution ohjaamisessa on Kuusen mukaan keskeisenä tehtävänä ihmislajin eloonjääminen. Kaikki muut luonnon eliöt näyttävät jättävän eloonjäämisensä itseohjautuvan evoluution huomaan. Itseohjautuvuus on evoluutiolle luontainen ominaisuus – se ei tarvitse tietoista ohjaamista edetäkseen ja ylläpitääkseen elämää. Kuusi katsoo, ettei itseohjautuvuus enää riitä säilyttämään ihmislajin elinkelpoisuutta. Syynä tähän on kulttuurievoluutio, jonka luonteeseen ei itseohjautuvuus sovellu.
Kulttuurievoluutiossa ”[i]hmisen on ensin ymmärrettävä oman käyttäytymisensä aiheuttamat muutokset ja vasta tämän informaation perusteella hän voi itse säädellä käyttäytymistään”. Kyse on siis siitä, että kulttuurievoluutiossa virheellinen (toisin sanoen elämän jatkuvuudelle vahingollinen) informaatioaines säilyy ja lisääntyy niin pitkään kunnes ihminen tiedostaa sen olevan vahingollista – biologisessa evoluutiossa virheellinen informaatio poistuu automaattisesti, ilman tarvetta tulkintaan sen elinkelvottomuudesta. Kuusen mukaan ihminen pyrkii kulttuurievoluution puitteissa jatkuvasti parantamaan omaa elinkelpoisuuttaan luonnossa, luonnon itsensä kustannuksella. Ihminen on kuitenkin perustavanlaatuisesti riippuvainen muusta luonnosta ja osa luontoa. Tästä syntyy ristiriita kulttuurievoluution ja luonnon välillä. Kyse on siitä, että kulttuurievoluutio yrittää osoittaa olevansa elinkelpoisempi kuin biologinen evoluutio – ihminen yrittää kulttuurievoluutionsa avulla saavuttaa voiton luonnosta ja luonnonlaeista. Luonto ja biologinen evoluutio ovat kuitenkin kulttuurievoluution yläjärjestelmä, jota ilman kulttuurievoluutio eivätkä sen hyödyntäjät voi olla olemassa.
Kulttuurievoluution ohjaaminen > Lajievoluution ohjaaminen

Tietoinen kulttuurievoluution ohjaus on Kuusen näkemyksen mukaan ”kulttuurievoluution sopeuttamista luonnon suuren biologiseen evoluutioon”, ts. käyttäytymisemme muuttamista sellaiseksi, ettei se uhkaa elämämme edellytyksiä. Avainasemassa tässä on se miten miellämme maailman ja oman paikkamme siinä. Kuusi on hyvin vankkumaton käsityksessään tietoisen ohjauksen tarpeesta. Hän kirjoittaa:
Lajievoluution ohjaamisopin – ihmisen eloonjäämisopin – tulee Kuusen mukaan muodostua kaikille ihmisille kohdistettavaksi perusopiksi, jonka avulla yksilöt ymmärtävät millaisia käyttäytymismuutoksia ihmislajin eloonjääminen heiltä edellyttää. Ohjaamisopin tehtävänä on Kuusen mukaan:
perustaa maailmankuvamme käsitykseen siitä, että ihminen on osa luontoa
antaa ihmisille kestävä biologinen ihmisidentiteetti
osoittaa ihmislajin paikka luonnon kokonaisevoluutiossa
ohjata ihmiset lajikumppanuuteen ja näkemään ihmislaji yhtenä kokonaisuutena
laajentaa yksilöllistä ja yhteisöllistä ymmärrystämme ja lisätä näiden molempien piirissä käyttäytymisvaihtoehtojamme.
Kuusi pyrkii opastamaan lajievoluution ohjaamiseen sekä osoittamalla ohjaamisen esteitä, jotka tulisi raivata pois, että esittelemällä tarvittavia käyttäytymismuutoksia. Näitä Kuusi hakee eritoten väestönmäärän säätelystä, ravinnon ja energian tuotannon rakentamisesta kestävälle pohjalle ja konfliktien rauhanomaisesta ratkaisusta.
Kuusen esittämä teoria ja meemit

Kulttuurievoluutioteorian nykyterminologiaan kuuluu Susan Blackmoren yleistämä käsite  meemeistä. Kuusen kirjassa meemin vastine on informaatio.  Memetiikan tutkimukseen ei juuri kuulu kulttuurievoluution tietoisen ohjaamisen pohdinta.
Kirjan vastaanotto

Kirja sai  tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1983 . Vaikka Tämä ihmisen maailma oli myyntimenestys, ei se kuitenkaan johtanut sellaiseen biologian ja sosiologian yhdistävään ajatteluun suomalaisessa tiedemaailmassa kuin Kuusi kenties olisi toivonut .
Kirjan vastaanotto > Käännökset

Kirja on käännetty englanniksi vuonna 1985 nimellä This World of Man.
Uleåborgsbladet

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Uleåborgsbladet oli Oulussa vuosina 1891–1900 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehti syntyi vanhemman Uleåborgs Tidningin kilpailijaksi. Sen julkaisija Uleåborgs Tryckeri Ab kustansi myös suomenkielistä Oulun Ilmoituslehteä. Uleåborgsbladet oli kielikysymyksessä maltillinen ja Venäjän-politiikassa voimakkaan perustuslaillinen. Vuonna 1899 se sai viranomaisilta neljä varoitusta ja puolen vuoden lakkautustuomion. Heinäkuussa 1900 kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti lehden lopullisesti. Uleåborgsbladetin jälkeen Ouluun ei enää perustettu ruotsinkielistä sanomalehteä.
Kaksi kertaa viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1000 kappaletta vuonna 1900.
Päätoimittajat

Anton Karsten (1891–1897)
Freyvid Rancken (1897–1900).
Aiheesta muualla

Uleåborgsbladet Historiallisessa sanomalehtikirjastossa
Ullapool

Ullapool vuonna 2012.
Ullapoolin lauttasatama.
Ullapool (gaeliksi Ulapul) on rannikkokylä Skotlannin ylämailla. Kylästä on lauttayhteys Leodhàs agus na Hearadh'n saarelle koko Hebridien saariryhmän suurimpaan kaupunkiin Stornowayhin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ullapool Wikimedia Commonsissa
Ulappavalokalat

| Ulappavalokalat |
| --- | --- |
 Suomuvalokala (Neoscopelus macrolepidotus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Valokalat Myctophiformes
Heimo::  Ulappavalokalat  Neoscopelidae  Jordan, 1901
Suvut
 Neoscopelus  Scopelengys  Solivomer 
Katso myös
   Ulappavalokalat Wikispeciesissä   Ulappavalokalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ulappavalokalat (Neoscopelidae) on valokaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä.
Lajit ja anatomia

Ulappavalokaloja elää kuusi lajia, jotka jaetaan kolmeen sukuun. Lajeihin kuuluu muun muassa suomuvalokala (Neoscopelus macrolepidotus). Ulappavalokalat ovat melko pieniä ja kooltaan 15–30 cm. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat hoikkia. Heimon lajit eroavat valokalojen heimon (Myctophidae) lajeista lyhyemmän ja taaempana sijaitsevan peräevän ja päästä puuttuvien valoelimien perusteella. Neoscopelus-suvun lajeilla on vatsassa kolme riviä valoelimiä. Valokalojen tavoin lajeilla on rasvaevä. Silmät ovat ulappavalokaloilla suuret tai keskikokoiset ja suomut ovat suuret, Solivomer-suvun lajeilla sahalaitaiset. Suu sijaitsee kuonon päässä ja on suuri, hampaat ovat pienet. Scopelengys-suvun laijeilla ei ole uimarakkoa, muilla on.
Levinneisyys

Ulappavalokaloja tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta trooppisista ja subtrooppisista vesistä. Ulappavalokalalajit elävät syvissä vesissä noin 500–1 000 metrin syvyydessä veden pinnasta.
Uinu, uinu lemmikkini 2

| Uinu, uinu lemmikkini 2> Pet Sematary 2 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mary Lambert
Käsikirjoittaja:  Richard Outten
Perustuu:  Stephen Kingin henkilöhahmoihin
Tuottaja:  Ralph Singleton
Säveltäjä:  Dee Dee Ramone
Kuvaaja:  Russell Carpenter
Pääosat:  Edward Furlong Jason McGuire Anthony Edwards Clancy Brown
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   1992-8-2828. elokuuta 1992 (Yhdysvallat)   1993-2-2626. helmikuuta 1993 (Suomi)  
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Uinu, uinu lemmikkini
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uinu, uinu lemmikkini 2 (engl. Pet Sematary 2) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva on jatko-osa vuoden 1989 Uinu, uinu lemmikkini -elokuvalle, joka perustuu Stephen Kingin kirjaan. Elokuvan on ohjannut Mary Lambert.
Juoni

Elokuva kertoo nuoresta Jeffistä, joka muuttaa isänsä, Chasen, kanssa pieneen Ludlowin kylään aloittaakseen uuden elämän, sen jälkeen kun perheen äiti menetti henkensä. Jeffiä kiusataan koulussa, eikä hän tunnu saavan ystäviä kunnes tapaa Drewin. Drew asuu äitinsä ja ilkeän isäpuolensa kanssa ja hänellä on koira, jonka Drewin isäpuoli, Gus, ampuu kyllästyneenä koiran jatkuvaan haukuntaan. Jeff ja Drew hautaavat koiran vanhalle intiaanien hautausmaalle. Legendan mukaan maaperä herättäisi kuolleet henkiin. Jeff ja Drew pitävät tarinoita pelkkänä höpinänä, mutta koira palaakin takaisin. Uinu, uinu lemmikkini I:n kissan tavoin, intiaanien hautausmaan haudasta noussut koirakin haisee omituiselle, ja silmissä näkyy jotakin outoa. Kun koira tappaa Drewin isäpuolen Gusin, pojat päättävät tehdä saman kuin aiemminkin. He hautaavat Gusin intiaanien hautausmaalle. Gus herää henkiin, ja hetken Drew jopa iloitsee, että haudasta noussut Gus on paljon mukavampi kuin entinen Gus. Ilo päättyy lyhyeen, kun Gusista alkaa ilmetä todella pahoja piirteitä. Helvetti pääsee valloilleen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Edward Furlong  | … |  Jeff Matthews   |
|  Jason McGuire  | … |  Drew Gilbert   |
|  Anthony Edwards  | … |  Chase Matthews   |
|  Clancy Brown  | … |  Gus Gilbert   |
|  Jared Rushton  | … |  Clyde Parker   |
Tuotanto

Ensimmäisen Uinu, uinu lemmikkini -elokuvan suuren menestyksen myötä Paramount osoitti hetimiten kiinnostusta jatko-osan työstämiseen. Kummatkin leffat ohjannut Mary Lambert oli pyöritellyt mielessä ideaa suorasta jatkumosta, jossa tarinan keskiössä olisi aiemmasta elokuvasta tuttu Creedin perheen eloonjäänyt tytär Ellie teini-ikään varttuneena. Paramount ei kumminkaan innostunut lainkaan ajatuksesta keskittää tarina teinitytön ympärilke, joten jatko-osaan luotiin uusia hahmoja itsenäisempää tarinaa ajatellen. Vasta 13-vuotias Edward Furlong kiinnitettiin päärooliin saatuaan aiemmin maailmanmainetta roolistaan Terminator 2 – Tuomion päivä -elokuvassa.
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa heikoksi ja edeltäjäänsä raaemmaksi jatkorahastukseksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Uinti kesäolympialaisissa 1948

Uinti
Vuoden 1948 Lontoon kesäolympialaisissa uitiin yhteensä 11 uintimatkaa. Miehet kilpailivat kuudessa ja naiset viidessä lajissa. Eniten uintimitaleita kahmi Yhdysvallat, joka etenkin miehissä oli täysin ylivoimainen voittaen jokaisen miesuinnin kultamitalin.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m vapaauinti | Walter Ris  Yhdysvallat | 57,3 | Alan Ford  Yhdysvallat | 57,8 | Géza Kádas   Unkari | 58,1 |
| 400 m vapaauinti | William Smith  Yhdysvallat | 4.41,0 | James McLane  Yhdysvallat | 4.43,4 | John Marshall  Australia | 4.47,4 |
| 1500 m vapaauinti | James McLane  Yhdysvallat | 19.18,5 | John Marshall  Australia | 19.31,3 | György Mitro  Unkari | 19.43,2 |
| 100 m selkäuinti | Allen Stack  Yhdysvallat | 1.06,4 | Robert Cowell   Yhdysvallat | 1.06,5 | Georges Vallerey  Ranska | 1.07,8 |
| 200 m rintauinti | Joseph Verdeur  Yhdysvallat | 2.39,3 | Keith Carter  Yhdysvallat | 2.40,2 | Robert Sohl  Yhdysvallat | 2.43,9 |
| 4 × 200 m vapaauintiviesti |  Yhdysvallat  Walter Ris  James McLane  Wallace Wolf  William Smith | 8.46,0 |  Unkari  Elemér Szathmáry  György Mitró  Imre Nyéki  Géza Kádas | 8.48,4 |  Ranska   Joseph Bernardo  Henri Padou jr.  René Cornu  Alexandre Jany | 9.08,0 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m vapaauinti | Greta Andersen  Tanska | 1.06,3 | Ann Curtis  Yhdysvallat | 1.06,5 | Marie-Louise Linssen-Vaessen  Alankomaat | 1.07,6 |
| 400 m vapaauinti | Ann Curtis  Yhdysvallat | 5.17,8 | Karen Harup  Tanska | 5.21,2 | Catherine Gibson  Yhdistynyt kuningaskunta | 5.22,5 |
| 100 m selkäuinti | Karen Harup  Tanska | 1.14,4 | Suzanne Zimmerman  Yhdysvallat | 1.16,0 | Judy Davies  Australia | 1.16,7 |
| 200 m rintauinti | Petronella van Vliet  Alankomaat | 2.57,2 | Beatrice Lyons  Australia | 2.57,7 | Éva Novák  Unkari | 3.00,2 |
| 4 × 100 m vapaauintiviesti |  Yhdysvallat  Marie Corridon  Thelma Kalama  Brenda Helser  Ann Curtis | 4.29,2 |  Tanska   Eva Riise  Karen Harup  Greta Andersen  Fritze Carstensen | 4.29,6 |  Alankomaat  Irma Heijting-Schuhmacher  Margot Marsman  Marie-Louise Linssen-Vaessen  Johanna Termeulen | 4.31,6 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 8 | 6 | 1 | 15 |
| 2. |  Tanska | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3. |  Alankomaat | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4. |  Australia | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 5. |  Unkari | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 6. |  Ranska | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uinti kesäolympialaisissa 1948 Wikimedia Commonsissa
Uinti olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1948 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Haavipallo (Näytöslaji) | Jalkapallo | Koripallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Ruotsalainen voimistelu (Näytöslaji) | Soutu | Taidelajit | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Rush (Frida Amundsenin kappale)

| ”Rush” Frida Amundsen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: September Blue
 Julkaistu: 16. maaliskuuta 2012
 Tuottaja(t): Brightlights
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.17
 Levy-yhtiö: EMI Music Norway AS
Frida Amundsenin muut singlet
| ”Closer” 2011 | ”Rush” 2012 | ”What If” 2014 |
Rush on Frida Amundsenin  16. maaliskuuta 2012 julkaistu single. Kappale julkaistiin 20. huhtikuuta 2012 myös September Blue -albumilla ja "Best of 2012 Sommer Hits" -albumilla. Singlen levy-yhtönä toimi EMI Music Norway.
"Rush" on menestynyt varsinkin Pohjoismaissa. Norjassa se on sijoittunut Daworks.com-sivuston mukaan Top 10 -listalle ja Suomessa se on sijoittunut radiolistan sijalle 11.