stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kondroitiinisulfaatti
Rakenne

Kondroitiinisulfaatin rakenteessa vuorottelevat glukuronihappo- ja N-asetyyligalaktosamiiniyksiköt. N-asetyyligalaktosamiiniyksiköihin on esteröitynyt sulfaattiryhmiä yleensä, joko 4- tai 6-asemassa olevaan hiiliatomiin, jolloin puhutaan kondroitiini-4-sulfaatista tai kondroitiini-6-sulfaatista. Näiden lisäksi tunnetaan myös muotoja, joissa yhteen N-asetyyligalaktosamiinimolekyyliin on esteröitynyt kaksi sulfaatiryhmää tai glukuronihappomolekyyli on sulfatoitunut, jolloin kyseessä on kondroitiini-2-sulfaatti. Kondroitiinisulfaattimolekyylin massa on tyypillisesti noin 20 kDa. Fysiologisessa olosuhteissa sulfaattiryhmä on negatiivisesti varautunut.
Merkitys

Kondroitiinisulfaattia esiintyy kaikkien selkärankaisten sidekudoksessa ja solukalvoissa. Kondroitiinisulfaatti on tärkeä osa muun muassa ruston ydinproteiinia aggregaania. Kondroitiinisulfaatti sitoo yhdessä kerataanisulfaatin kanssa rustokudoksessa vettä. Rustokudoksen lisäksi tällä glykosaminoglykaanilla on merkitystä myös solujen jakautumisen ja muiden solutoimintojen säätelyssä sekä aivoissa neuroneille. Kondroitiini-4-sulfaattia on erityisesti nisäkkäiden rustoissa, kun taas esimerkiksi hailla kondroitiini-6-sulfaatti on yleinen rustokudoksessa.
Nivelrikossa kondroitiinisulfaatin määrä rustokudoksessa vähenee jo rikon alkuvaiheessa. Kondroitiinisulfaattia on tutkittu nivelrikon hoitoon, mutta sen tehosta on ristiriitaisia tuloksia. Ravintolisänä annettava kondroitiinisulfaatti lisää hieman glykosaminoglykaanien synteesiä, mutta kipua lievittävä vaikutus johtuu todennäköisimmin tulehdusta lievittävistä ominaisuuksista. Se estää mahdollisesti myös nivelrikkoon yhdistettyjen metalloproteinaasien toimintaa. Kondroitiinisulfaatin ja glukosamiinin yhdistelmä voi helpottaa nivelrikon oireita, mutta vuonna 2006 julkaistun tutkimuksen mukaan yhdistelmä eroaa merkittävästi lumelääkkeestä lähinnä keskivaikeaa tai vaikeaa nivelrikkoa sairastavilla.
Kongon vapaavaltio

Kongon vapaavaltio (ransk. État indépendant du Congo, holl. Onafhankelijke Congostaat) oli Belgian kuninkaan Leopold II:n vuosina 1885–1908 hallitsema valtio Keskisessä Afrikassa. Se vastasi alueeltaan nykyistä Kongon demokraattista tasavaltaa.
Kongossa syyllistyttiin vuosina 1877–1908 massiiviseen riistoon ja kansanmurhaan. Edmund Dene Morel, liverpoolilainen varustamotyöntekijä ja myöhemmin kuuluisa pasifisti, toi Kongon julmuudet yleiseen tietoisuuteen. Hän sai puolelleen useita aikansa julkisuuden henkilöitä, kuten Canterburyn arkkipiispan, kirjailija Mark Twainin sekä Britannian ulkoministerin, Sir Edward Greyn.
Arviot joukkomurhan uhrien määrästä vaihtelevat. Britannian palveluksessa olleen irlantilaisen diplomaatin Roger Casementin arvio vuodelta 1904 on kolme miljoonaa uhria kahdessatoista vuodessa. Peter Forbathin arvio on ainakin viisi miljoonaa, Adam Hochschildin kymmenen miljoonaa. Encyclopædia Britannica arvioi väestön vähentyneen 20–30 miljoonasta kahdeksaan miljoonaan.
Vuoteen 1908 mennessä Leopoldin palkollisten väärinkäytökset olivat paljastuneet ja Belgian parlamentti otti alueen valtion hallintaan. Alueen nimeksi Belgian siirtomaana tuli Belgian Kongo.
Kuminkeruukiintiön täyttämättä jättämisestä työntekijöitä rangaistiin usein käden irti leikkaamisella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Van Reybrouk, David: Kongo.  Helsinki:  Siltala, 2013.  ISBN 978-952-234-128-0
Konfiguraatio

Konfiguraatio tarkoittaa atomien tai atomiryhmien järjestystä stereokemiallisen keskuksen ympärillä. Molekyylien stereoisomeerit poikkeavat toisistaan yhden tai useamman stereokeskuksen konfiguraation suhteen. Toisin kuin konformaatiot konfiguraatiot eivät voi muuttua toisikseen sidoksen katkeamatta. Nykyään eri konfiguraatioiden nimeäminen perustuu Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisääntöihin ja konfiguraatiolla on merkitystä erityisesti optisesti aktiivisilla yhdisteillä.
Absoluuttinen ja suhteellinen konfiguraatio

Molekyylin absoluuttinen konfiguraatio tarkoittaa atomien tai atomiryhmien avaruudellista suuntautumista toisiinsa nähden. Ensimmäinen molekyylien absoluuttista konfiguraatiota kuvaava merkintätapa oli Hermann Emil Fischerin ja Martin André Rosanoffin kehittämä Fischer–Rosanoff-merkintätapa, jota käytetään erityisesti sokerien ja aminohappojen konfiguraation ilmoittamisessa. Jos sokerin tai aminohapon konfiguraatio on sama kuin (+)-glyseraldehydillä, molekyylissä on D-konfiguraatio, ja jos konformaatio on eri on kyseessä L-konfiguraatio.
Uudempi tapa absoluuttisen konfiguraation merkitsemiseen on R,S-merkintätapa, joka perustuu Cahn–Ingold–Prelog-sääntöihin. Kiraaliseen keskukseen sitoutuneet neljä erilaista atomia tai atomiryhmää laitetaan prioriteettijärjestykseen siten, että suurimman järjestysluvun omaava atomi saa korkeimman prioriteetin. Tämän jälkeen molekyyli piirretään siten, että prioriteetiltaan alhaisin ryhmä osoittaa katsojasta poispäin. Tämän jälkeen katsotaan, mihin suuntaan molekyylissä kierretään, jotta päästään suurimman ryhmän prioriteetista toiseksi suurimpaan prioriteettiin. Jos kiertosuunta on myötäpäivään, konfiguraatio on R (lat. Rectus, oikea). Jos kiertosuunta on vastapäivään, kyseessä on S-konfiguraatio (lat. sinister, vasen). Mikäli yhdisteessä on useampi kuin yksi kiraalinen keskus, absoluuttinen konfiguraatio tulee määrittää niistä jokaiselle erikseen.
Suhteellinen konfiguraatio tarkoittaa molekyylin muiden stereokemiallisten keskusten konfiguraatiota verrattuna jonkin saman yhdisteen stereokemiallisen keskuksen suhteen. Tällöin näiden stereokeskusten konfiguraation merkitsemiseen käytetään symboleja R* ja S*. Symboli R* tarkoittaa sitä, että keskuksen suhteellinen konfiguraatio on sama kuin vertailukeskuksen konfiguraatio, jota merkinnällä S* ilmoitetaan suhteellisen konfiguraation olevan eri kuin vertailukeskuksella.
Molekyylin konfiguraation määritystapoja

Tuntemattoman kiraalisen molekyylin absoluuttisen konfiguraation määrittämiseen on useita tapoja. Tuntematon kiraalinen yhdiste voidaan muuttaa kemiallisella reaktiolla sellaiseksi yhdisteeksi, jonka absoluuttinen konfiguraatio tunnetaan. Mikäli reaktio ei tapahdu stereokemiallisessa keskuksessa, ei molekyylin konfiguraatio muutu ja se on sama kuin tunnetun yhdisteen. Mikäli reaktio tapahtuu stereokeskuksessa ja reaktiomekanismin vaikutus konfiguraatioon tunnetaan (esimerkiksi SN2-reakio muuttaa konfiguraation toiseksi), molekyylin konfiguraatio voidaan päätellä uuden tuotteen konfiguraation perusteella. Eräissä tapauksissa konfiguraation määritykseen voidaan käyttää myös yhdisteen ominaiskiertokykyä tai NMR-tutkimuksia. Nykyään käytetyin menetelmä absoluuttisen konfiguraation selvittämiseen on röntgenkristallografia.
Konfiguraation määritys voidaan tehdä myös biokemiallisesti. Esimerkiksi eräät entsyymit hajottavat vain tietyn konfiguraation omaavia aminohappoja tai steroideja ja tämän perusteella voidaan päätellä molekyylin konfiguraatio.
Kiraalisen molekyylin absoluuttisen konfiguraation määritys. Ryhmä A on prioriteetiltaan korkein, B toiseksi korkein, C kolmanneksi korkein ja D alhaisin
Komono

Komono oli Japanissa feodaaliajalla šogunaattia poliisijoukoissa kokopäiväisesti poliisitehtävissä toimiva, samurailuokkaan kuulumaton henkilö chōnin, joka tavallisesti toimi suoraan samurailuokkaan kuuluvan dōshinin alaisena poliisipartiossa. Komono sai kaupungin maistraatilta eli machi-bugyō-shōlta säännöllistä, joskin pientä, palkkaa tehtävänkuvansa vastineeksi. Komonon tehtäviin kuului silminnäkijöiden kuulustelu, partiointi valvottavien kohteiden tarkkailu sekä muut mahdolliset dōshinin antamien tehtävien suorittaminen tai täytäntöön pano.
Pidätys ja salkoaseita ylhäältä alas: sasumata haarukkakeihäs, sodegarami hihaantarttuja, kaksi naginataa ja nagamaki
Komonon toimenkuva

Komono partioi yksin tai yhdessä dōshinin kanssa määrätyllä alueella pitäen yhteyttä paikalliseen asujaimistoon, kauppiaisiin ja käsityöläisiin. Jos epäilyttäviä asioita tuli partioitaessa julki, dōshin saattoi lähettää komonon komentaman ryhmän vapaaehtoisia paikalle asiaa selvittämään.
Jutte − poliisin virkavallan symboli

Toisin kuin samurai-säätyiset yoriki ja dōshin, alempisäätyisellä komonolla ei ollut oikeutta kantaa pitkää miekkaa. Komono olikin useimmiten aseistettu jutte-nimisellä (joskus kutsuttiin nimellä jitte), joka oli koukulla varustetulla rautapamppu. Jutte olikin Edo-kauden poliisivirkamiesten symboli, joka virantoimituksessa toimi virkamerkkinä, kun se nostettiin näkyviin suoralle kädelle. Sitä käyttivät poliisin virkatehtävissä sekä samurait että chōnin-luokasta tulevat alemmat poliisivirkamiehet. Jutten kahvaan kiinnitetyn punosnyörin väristä saattoi päätellä oliko sen haltija komono, okappiki vai samurai-säätyä. Komonolla juten nyöri ja tupsu olivat väriltään vihreät. Juten menestyksellinen käyttö pidätyksessä vaati suurta taituruutta ja rohkeutta kun vastassa oli terävällä miekalla varustettu samurai.
Komonon erityistaidot

Komonot olivat usein pidätystaitojen (taihojutsu) ammattilaisia tai jonkin aseen erityistaitajia. Partioissa komonot käyttivät yleensä erilaisia salkoaseita (tsukubō työntösauva, sodegarami hihaantarttuja ja sasumata haarukkakeihäs), puisia sauvoja (bō- tai jō-sauva), pidätetyn sidontataitoja (Ittatsu-ryū hojōjutsu) (jap. 捕縄術) tai nawajutsu (jap. 縄術), tikkaita tai jopa työnnettäviä kärryjä tehdäkseen aseistetut pidätettävät vaarattomiksi. Usein aseistettu pidätettävä otettiin hallintaan salkoasein ja sauvoin, riisuttiin aseista, sidottiin ja vietiin lähimpään vartiotupaan säilytettäväksi. 
Komono vastaa nykyaikana poliisin viroista lähinnä konstaapelia.
Vakavasti otettavan komonon pidätysaseet vasemmalta oikealle: tsukubō työntösauva, sodegarami hihaantarttuja ja sasumata haarukkakeihäs
Koivulahti

| Koivulahti Kvevlax> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Mustasaari |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Lääni:  Vaasan lääni
Maakunta:  Pohjanmaan maakunta
Kuntanumero:  270
Hallinnollinen keskus:  Koivulahti
Perustettu:  1865
– emäpitäjä:  Mustasaari
Liitetty:  1973
– liitoskunnat:  Mustasaari Raippaluoto Björköby Sulva Koivulahti
– syntynyt kunta:  Mustasaari
Pinta-ala:   km²   (1.1.1972)
– maa:  229,1 km²
Väkiluku:  2 541   (31.12.1972)
– väestötiheys:  11,11 as./km²
Koivulahti (ruots. Kvevlax) on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Se liitettiin 1973 Mustasaareen, ja sen  naapurikunnat olivat Maksamaa, Vöyri, Mustasaari, Raippaluoto, Vaasa ja Vähäkyrö.
Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 98 prosenttia Koivulahden asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.
Vuonna 2000 Koivulahden taajamassa oli asukkaita noin 1 000.
Koivulahden puukirkko on rakennettu vuonna 1693 ja laajennettu ristikirkoksi vuonna 1795.
Koivulahden pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla päronkamsona, raastettua perunaa ja ohrajauhoa valkokastikkeen kera.
Koivulahden nimestä

Asiakirjalähteistä löytyvät muodot: Quiflax, Koiffuolax (1440), Kåjwålax (1443), Quiffuelax (1543) ja  Queflax (1554). Nimi on varhaisten suomenkielisten antama lahdennimi. Vanhojen kirjoitusmuotojen perusteella alkuperäinen nimi on voinut olla joko Kuivalaksi (T. E. Karsten) tai Koivulaksi (Lars Huldén). Nimen tarkoite on ollut Kyrönjokisuulla olleen ison lahden läntinen haarake. Ruotsinkieliset uudisasukkaat ovat lainanneet nimen, joka on vuosisatoja säilynyt ruotsinkielisten käytössä. Nykyään käytössä oleva suomenkielinen nimivastine Koivulahti, joka mainitaan Suomalaisessa Wirallisessa lehdessä 1867, perustunee nimen vanhoihin kirjoitusmuotoihin.
Maantiede

Koivulahti sijaitsee Pohjanlahden rannikolla Kyrönjoen suussa. Entisen kunnan alue on kauttaaltaan alavaa ja vain muutamat yksittäiset kumpareet ylittävät 20 metrin korkeuden merenpinnasta. Korkein maastonkohta on Koskön kylän itäpuolella sijaitseva Rävholstret (30 m mpy.). Maankohoaminen ja Kyrönjoen mukanaan tuoma liete muuttavat jatkuvasti rantaviivaa Koivulahden alueella: merenlahdet maatuvat ja saaret yhtyvät tai kasvavat kiinni mantereeseen. Koivulahden asutus on keskittynyt Kyrönjoen suistoon.
Historia

Arkeologisten löytöjen perusteella Koivulahden alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. Ensimmäiset alueelle asettuneet pysyvät asukkaat  1100-luvun tienoilla olivat suomalaisia ja kotoisin Satakunnasta, mutta 1200-luvun aikana asutus ruotsalaistui. Ensimmäinen tieto Koivulahden asukasluvusta on vuodelta 1546, jolloin siellä mainittiin olleen 426 asukasta. Ruotsin valtakunnan jatkuvan sotatilan vuoksi väkiluku väheni niin, että vuonna 1692 asukkaita oli vain 300. Kuitenkin 1700-luvun alusta lähtien väkiluku lisääntyi tasaisesti 1900-luvun alkupuolelle saakka, kunnes alkoi siirtolaisuus ensin Amerikkaan, myöhemmin yhä voimakkaampana Ruotsiin.
Koivulahti kuului alun perin Mustasaaren seurakuntaan. Piispa Johannes Gezelius nuoremman vaikutuksesta kuningas Kaarle XI määräsi vuonna 1691 Koivulahden muodostettavaksi kappeliseurakunnaksi, ja vuonna 1692 valmistui oma kirkko. Tosin perimätiedon mukaan Koivulahdella olisi ollut kirkko jo keskiajalla. Suomen senaatin päätöksellä Koivulahdesta tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1857. Kunnallishallinto Koivulahdessa alkoi vuonna 1865. Ensimmäiset kansakoulut perustettiin kirkonkylään sekä Västerhankmon ja Vassorin kyliin vuonna 1879.
Isonvihan aikana vuonna 1714 Koivulahden kyläläisiä oli mukana Napuen taistelussa, ja venäläisjoukot ryöstivät Koivulahden kylää kulkiessaan sen läpi. Koivulahti joutui jälleen taistelunäyttämöksi Suomen sodassa, kun ruotsalainen kenraali Johan Bergenstråhlen johtama apuretkikunta nousi maihin Österhankmon kylässä, ja Vaasassa käydyn taistelun jälkeen venäläiset seurasivat merelle paenneita ruotsalaisia Koivulahteen. Talvi- ja jatkosodassa kaatui yhteensä 57 koivulahtelaista.
Koivulahden perinteiset pääelinkeinot olivat maa- ja metsätalous sekä kalastus, mutta 1960-luvulla huomattavksi uudeksi elinkeinoksi muodostui turkistarhaus.
3. tammikuuta 1961 Koivulahdessa tapahtui vakava lento-onnettomuus, kun Aeron DC-3 syöksyi maahan. Koneen kaikki 22 matkustajaa ja 3-henkinen miehistö saivat surmansa. Onnettomuuspaikalla on muistomerkki.
Liikenne

Koivulahden kautta kulkee valtatie 8.
Liikenne > Etäisyyksiä Koivulahdesta

Lapua 80 km
Seinäjoki 75 km
Uusikaarlepyy 65 km
Vaasa 15 km
Kylät

Koivulahti (ruots. Kvevlax), Koskö, Petsmo, Vassor, Västerhankmo, Österhankmo
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Koivulahdella oli kaksi taajamaa: kirkonkylä (308 asukasta) ja Kalvholm (yhteensä 213 asukasta, josta 136 Koivulahden puolella). Kalvholmin taajama sijaitsi osin myös Mustasaaren puolella.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Koivulahden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
| Koivulahden väestönkehitys 1880–1970 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 3 618 | 3 618 |
| 1890 | 1890 |    | 3 737 | 3 737 |
| 1900 | 1900 |    | 3 890 | 3 890 |
| 1910 | 1910 |    | 3 096 | 3 096 |
| 1920 | 1920 |    | 2 999 | 2 999 |
| 1930 | 1930 |    | 3 129 | 3 129 |
| 1940 | 1940 |    | 2 974 | 2 974 |
| 1950 | 1950 |    | 3 037 | 3 037 |
| 1960 | 1960 |    | 2 899 | 2 899 |
| 1970 | 1970 |    | 2 545 | 2 545 |
Lähde: Tilastokeskus.
Tunnettuja koivulahtelaisia

Lars-Eric Bergstén (1913–1999), saarnaaja
Karl Henrik Hagman (1825–1898), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Johannes Wiik (1873–1972), kansanedustaja (RKP)
Kristian Åkerblom (1877–1954), kansanedustaja (RKP)
Kongon sodat

Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee Kongon demokraattisen tasavallan sekä Kongon tasavallan alueella tapahtuneet sodat vuodesta 1960.
Kongon tasavallan alueella

Kongon tasavallan sisällissota (1997–1999)
Kongon demokraattisen tasavallan alueella

Kongon sisällissota (1960–1968): Kongon kriisi (1960–1965) ja sitä seurannut valtataistelu sekä eri kapinoitsijoiden lyöminen 1965–1968. Vuonna 1968 Mobutu Sese Seko oli tukevasti vallassa.
Kongon sota (1996–2002), joka jakautuu:
Ensimmäinen Kongon sota (1996–1997), jossa Laurent-Désiré Kabila syrjäytti Mobutun.
Toinen Kongon sota (1998–2003), Kongon sisällissota, johon osallistuivat useat naapurimaat.
Kongō (1877)

| Kongō / 金剛 |
| --- | --- |
 Kongō

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Earle’s Shipbuilding, Hull
Kölinlasku:  24. syyskuuta 1875
Laskettu vesille:  17. huhtikuuta 1877
Palveluskäyttöön:  tammikuu 1878
Poistui palveluskäytöstä:  20. heinäkuuta 1909
Loppuvaihe:  romutettu 1. huhtikuuta 1910
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 286 t (standardi) 3 778 t (kuormattu)
Pituus:  67,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,5 m
Syväys:  5,3 m
Koneteho:  2 270 shp
Nopeus:  13,7 solmua
Miehistöä:  308
Panssarointi:  110 mm panssarivyö
Aseistus
Aseistus:  3 × Krupp 170 mm BL -tykkiä 6 × Krupp 150 mm BL -tykkiä 2 × 75 mm BL -tykkiä 4 × 25 mm neliputkista pikatykkiä 2 × 11 mm kaksiputkista pikatykkiä 1 × 360 mm torpedoputkea
Kongō (jap. 金剛) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu Kongō-luokan korvetti.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1875 laivasto-ohjelmaa Britanniasta Earle’s Shipbuilding Companyltä Hullista ja sen suunnitteli brittiläinen laiva-arkkitehti Sir Edward James Reed. Köli laskettiin 24. syyskuuta 1875 ja alus laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1877. Alus valmistui tammikuussa 1878 ja se saapui Yokosukaan Japaniin 26. huhtikuuta.
Palvelus

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Japanese corvette Kongō
Japanin ja Korean Joseon-dynastian välisten suhteiden kiristyttyä Japanin lähestystön henkilökunnan salamurhien jälkeen alus lähetettiin partioimaan Korean rannikolle kesäkuussa 1882. Seuraavan kerran alus partioi Korean rannikolla vuonna 1884.
Alus teki vuosina 1889–1890 useita pitkän matkan purjehduksia vieraillen muun muassa seitsemästi Havaijilla. Lokakuusta 1890 seuraavan vuoden toukokuuhun alus teki sisaraluksensa Hiein kanssa laivastovierailun Konstantinopoliin. Matkan tarkoituksena oli samalla palauttaa kotimaahansa Wakayaman rannikolla uponneen fregatti Ertuğrulin eloonjääneet.
Alus osallistui ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan Lüshunkoun, Weihaiwein ja Jalujoen taisteluihin. Alus luokiteltiin 21. maaliskuuta 1898 kolmannen luokan tykkiveneeksi, minkä jälkeen se oli lähinnä rannikonvalvonta- ja tutkimustehtävissä. Venäjän–Japanin sodassa alus oli Korean etelärannikolla sijainneen Chinkain laivastotukikohdan vartiolaivana, mistä se siirrettiin japanilaisten miehittämään Port Arthuriin. Sodan päätyttyä alus palasi tutkimustehtäviin, kunnes se poistettiin alusluettelosta 20. heinäkuuta 1909. Alus myytiin romutettavaksi 1. huhtikuuta 1910.
Käännös suomeksi
Kompositapylväsjärjestelmä

Kompositapylvään kapiteeli.
Kompositapylväitä.
Kompositapylväsjärjestelmä (< lat. composita, ’yhteen liitetty’) on roomalaisessa arkkitehtuurissa kehittynyt pylväsjärjestelmä, joka on yhdistelmä joonialaisesta ja korinttilaisesta pylväsjärjestelmästä.
Kompositapylvään kapiteelin eli pylväänpään alaosassa on kaksi kerrosta korinttilaiselle kapiteelille ominaisia akantinlehtiä, ja yläosassa joonialaiselle kapiteelille tyypilliset voluutit ja kyma. Pylväänvarret ja baasi eli jalusta ovat muutoin samanlaisia kuin joonialaisessa ja korinttilaisessa tyylissä. Kompositapylväsjärjestelmä on luettu omaksi järjestelmäkseen vasta renessanssiajasta lähtien.
Esimerkkejä > Antiikin aikana

Celsuksen kirjasto, Efesos
Miletoksen portti, Miletos
Santa Costanzan kirkko, Rooma (sisätiloissa)
Septimius Severuksen riemukaari, Forum Romanum, Rooma
Serapeion, Miletos
Tituksen riemukaari, Forum Romanum, Rooma
Trajanuksen nymfaion, Efesos
Esimerkkejä > Myöhemmin

Il Gesù -jesuiittakirkko, Rooma
Ospedale degli Innocenti, Firenze
San Giovanni in Laterano eli Lateraanikirkko, Rooma
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kompositapylväsjärjestelmä Wikimedia Commonsissa
Ilsa Konrads

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ilsa Konrads |  Ilsa Konrads |  Ilsa Konrads |  |
Maa:   Australia
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | 4×100 m vapaauinti |  |
Ilsa Konrads (s. 29. maaliskuuta 1944 Riika, Latvia) on entinen australialainen uimari ja olympiamitalisti.
Latviassa syntynyt ja Australiaan lapsena muuttanut Ilsa Konrads saavutti Rooman 1960 olympialaisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä hopeaa ajalla 4.11,3. Hän ui Australian joukkueessa viestin toisen osuuden. Rooman kisojen henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa oli neljäs sija 400 metrin vapaauinnissa, jossa hän hävisi sekunnin pronssin vieneelle Catharina Lagerbergille.
Ilsa Konradsin veli John Konrads voitti Rooman kisoissa 1 500 metrin vapaauinnin olympiakultaa.
Koliman alue

Koliman alue (vesistöaluetunnus 14.47) on Viitasaaren reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 662,87 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 18,76 %. Vesistön alueen alarajana on Kymönkoskella Kymönkoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 1 624,52 neliökilometriä ja sen järvisyys on 14,01 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Keiteleen keskiosan alueeseen (14.42).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
Kymöjärven–Kärnänjärven alue (14.471)
Koliman lähialue (14.472)
Kärväsjoen valuma-alue (14.473)
Liesojoen valuma-alue (14.474)
Kolkunjoen valuma-alue (14.475)
Mustanpuron valuma-alue (14.476)
Suvannonjoen valuma-alue (14.477)
Toulatjoen valuma-alue (14.478)
Konglomeraatti

Konglomeraattia Kemptenerin metsästä Etelä-Saksassa.
Konglomeraatti on diageneesin läpi käynyt eli iskostunut sedimenttikivilaji, jossa on soramaisia, vaihtelevankokoisia kivenkappaleita, joiden väleissä on hienorakeista perusmassaa. Kivenkappaleet ovat iskostuneet yhteen toistensa kanssa tavallisimmin kiteytyneen kvartsin tai kalsiitin avulla. Koostumus riippuu soran sisältämistä mineraaleista. Raekoko on suurempi kuin kaksi millimetriä. Niitä esiintyy samoilla alueilla kuin kvartsiitteja.
Syntyminen

Konglomeraatti syntyy, kun sedimentti kovettuu diageneesiksi kutsutussa prosessissa, jossa mineraalirakeet pakkaantuvat tiukempaan, jolloin niiden välinen huokostila pienenee. Prosessissa osa mineraaleista liukenee ja niistä syntyy uusia mineraaleja. Huokostilassa oleva liuos kiteytyy rakeiden väliin iskokseksi, joka kittaa rakeet yhteen. Diageneesistä huolimatta sedimentin rakenteen alkuperäiset piirteet säilyvät.
Diageneesi tapahtuu maanpinnan normaaleissa lämpötiloissa ja paineissa. Sitä ei pidä sekoittaa metamorfoosiin, joka tapahtuu korkeassa lämpötilassa ja paineessa. Suomen kallioperässä suurin osa kivilajeista vanhoja metamorfoituneita sedimenttikiviä, ja muuttumattomia sedimenttikivilajeja on vain vähän, koska ne ovat kuluneet pois.
Konglomeraatteja ovat muun muassa diamiktiitti ja tilliitti. Samanlaisessa iskostumisprosessissa syntyvät myös muun muassa hiekkakivi ja savikivi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lehtonen, Elina: Sedimenttikivien huumaa Point Reyesillä, Kaliforniassa // Sedimentary rock happiness at Point Reyes, California Vihreäkiven arvoitus.  19.12.2015. Viitattu 6.12.2019.
Konglomeraatti, Kittilä Spinelli – Virtuaalinen kivinäyttely. Viitattu 6.12.2019.
Iskostuminen eli diageneesi, vasemmalla ennen tiivistymistä. Siniset nuolet osoittavat mineraalien virtausta liuoksessa. Punaiset nuolet osoittavat rasitusalueet jossa ainetta liukenee. Oikealla tiivistyksen jälkeen vaaleille alueilla on tullut lisää mineraaleja mikä on vähentänyt huokostilaa.
Kompatibilismi

Kompatibilismi on vapaan tahdon olemassaoloon liittyvä näkemys, jonka mukaan vapaa tahto ja determinismi voidaan sovittaa yhteen. Vaikkakin kompatibilistit katsovat, etteivät vapaa tahto ja determinismi sulje toisiaan pois, kaikki kompatibilistit eivät kuitenkaan katso, että kummatkin olisivat tosia.
Kompatibilismille vastakkainen näkökanta on inkompatibilismi.