stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gromoboi
Palvelus > Venäjän–Japanin sota

Venäjän–Japanin sodassa Gromoboi oli mukana laivasto-osastossa, joka yhdytti 24. huhtikuuta 1904 japanilaisen joukkojenkuljetusaluksen Kinshumarun, joka kuljetti tuhansia keisarillisen 37. jalkaväkirykmentin sotilaita. Venäläiset tarjosivat mahdollisuuden antautumiseen, jonka piti tapahtua tunnin sisällä, tai laiva upotettaisiin. Osa Kinshumarun miehistöstä suostui tarjoukseen, mutta sotilaat eivät. Miehistö pakkautui pelastusveneisiin, kun sotilaat aloittivat kivääritulen venäläisaluksia kohti. Venäläiset odottivat tunnin loppuun ja upottivat aluksen. Rurik nosti pelastusveneissä olleet japanilaiset kyytiinsä. Vain matruuseja ja työmiehiä selvisi hengissä Kinshumarulta.
Gromoboi upotti muitakin japanilaisia kuljetusaluksia, kuten Izumimarun 12. kesäkuuta 1904. Telissun taistelun päättymispäivänä 15. kesäkuuta se upotti kaksi kuljetusalusta. Näistä toinen, Hitachimaru oli lastattu vetureilla ja junakalustolla vaikeuttaen japanilaisten maajoukkojen huoltoa manner-Aasiassa. Junakaluston lisäksi 6-tonninen Hitachimaru vei upotessaan arvokasta piiritysaseistusta, Port Arthurin piiritykseen tarkoitettuja Kruppin haupitseja sekä 2 000 miestä. Traagisempi tapaus sattui samana päivänä, kun Gromoboi upotti 3-tonnisen kuljetusaluksen, jonka kuljetti haavoittuneita ja sairaita Dalianista Japanin pääsaarille. Osa pelastautui veneisiin ja Gromoboi poimi merestä yli sata japanilaista, mutta osa kieltäytyi lähtemästä aluksesta peläten jäävänsä vangiksi.
Elokuussa 1904 Gromoboi osallistui Rurikin ja Rossijan kanssa Ulsanin taisteluun Japaninmerellä. Japanilaiset käyttivät taistelussa hyvin herkiksi viritettyjä räjähdekranaatteja, jotka aiheuttivat suurta tuhoa varsinkin venäläisalusten suojaamattomissa ja heikosti suojatuissa osissa. Kantta pyyhki tämän tästä kranaatinsirpalepilvet. Sen runkoon osui 25 kertaa, joskaan yksikään osumista ei läpäissyt panssaria. Taistelu päättyi japanilaisten voittoon Rurikin upottua. Gromoboi vaurioitui ja sen miehistöstä sai surmansa 94 ja haavoittui 182. Välikannella roihusi tulipalo ja vain kaksi sen 24 silloisesta 75 mm tykistä oli taistelun jälkeen toimintakuntoisia. Korjausten jälkeen alus ajoi karille Vladivostokin lähellä.
Palvelus > Itämeren laivastossa

Sodan jälkeen Gromoboi siirrettiin Itämeren laivastoon. Se varustettiin uudelleen 1908–1911 välisenä aikana ja se osallistui ensimmäiseen maailmansotaan.
Heti sodan alussa saksalaiset tekivät pieniä laivasto-iskuja Itämerelle ja Suomenlahdelle. Saksan keisarillisen laivaston alukset pommittivat Kõpun majakkaa Hiidenmaalla 12. elokuuta 1914 ja muita kohteita elokuussa. Gromoboi ja panssariristeilijä Admiral Makarov kohtasivat 17. elokuuta saksalaiset risteilijät Magdeburgin ja Augsburgin sekä kolme hävittäjää ja miinalaiva Deutschlandin. Venäläisalusten tuliteho oli suurempi kuin saksalaisten, jotka kiireesti miinoittivat lähestymisreitin. Vastaavasti venäläisten komentaja ei uskaltanut lähestyä saksalaisia, koska uskoi osastoa seuraavan suurempia aluksia. Kummankin osaston komentaneet amiraalit erotettiin tehtävistään toimettomuuden seurauksena.
Elokuussa 1915 laivalla heräsi kapinahenki. Venäjän laivastossa oli paljon Saksansukuisia upseereja, joiden myötätunto vaihteli sodan aikana. Myös osa Gromoboin päällystöstä oli saksalaissukuisia upseereja. Aluksen ollessa Kronstadtin satamassa Rossijan ja muutaman taistelulaivan kanssa alusten miehistöt järjestivät mielenosoituksen saksalaisia upseereja vastaan huutaen ”Alas saksalaiset!” Amiraali Kurosh uhkasi mielenosoittajia hirsipuulla, mutta nämä vastasivat, etteivät he voi hirttää tuhansia, tai amiraali itse hirtetään ensimmäisenä.
Sodan päättyessä Gromoboi oli jo selvästi vanhentunut. Uuden kommunistihallinnon aikana 1920-luvun alussa aloitettiin laivastouudistuksen toteuttaminen ja Itämeren laivaston kokoa pienennettiin radikaalisti. Monien suurempien ja uudempienkin sota-alusten lailla Gromoboi romutettiin ja se myytiin Saksaan romurautana ulkomaanvaluutan vastineeksi vuonna 1922.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Rossia | Venäjän keisarikunnan laivaston panssariristeilijät | Seuraaja: Bajan-luokka |
Gromoboi vuonna 1904, kuvan oikeassa laidassa Rossija.
God Hates Us All

| God Hates Us All Slayer |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001
 Julkaistu: 11. syyskuuta 2001
 Tuottaja(t): Matt Hyde
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 42.21
 Levy-yhtiö: American
Muut kannet
 Kuva sensuroiduista kansista
Slayerin muut julkaisut
| Diabolus in Musica 1998 | God Hates Us All 2001 | Soundtrack to the Apocalypse 2003 |
God Hates Us All on thrash metal -yhtye Slayerin yhdeksäs studioalbumi.
Albumin kansitaiteessa kuvattiin Raamattu, joka oli veren peitossa ja jonka läpi oli työnnetty nauloja pentagrammin muotoon. Lisäksi kanteen oli poltettu sana "Slayer". Albumia varten kehitettiin pahvinen suojakotelo, jotta eräät jälleenmyyjät suostuivat ottamaan albumin myyntivalikoimaansa. Suojakotelossa on ainoastaan yhtyeen nimi, neljä ristiä ja albumin nimi kullattuna valkoisella taustalla.
Albumin nimestä huolimatta Slayerin jäsenet näkivät vaivaa osoittaakseen, etteivät olleet palanneet "saatanallisiin" teksteihin, vaikkakin albumin lyriikka on todella uskonnonvastaista. Kerry King on maininnut haastattelussa, että albumin nimi "God Hates Us All" ("Jumala vihaa meitä kaikkia") viittaa siihen, että huonona päivänä ihmisestä todellakin tuntuu siltä, että Jumala vihaa.
Albumi julkaistiin 11. syyskuuta 2001, eli Yhdysvaltoja vastaan tehtyjen terrori-iskujen päivänä. Provosoivia mainosjulisteita poistettiin useista kaupoista albumin nimen aiheuttavan ikävän mielleyhtymän takia.
Kappalelista

Darkness of Christ – 1.30 (säv. Hanneman/King)
Disciple – 3.35 (säv. Hanneman/King)
God Send Death – 3.45 (säv. Hanneman/King/Araya)
New Faith – 3.05 (säv. King)
Cast Down – 3.26 (säv. King)
Threshold – 2.29 (säv. Hanneman/King)
Exile – 3.55 (säv. King)
Seven Faces – 3.41 (säv. King)
Bloodline – 3.36 (säv. Hanneman/King/Araya)
Deviance – 3.08 (säv. Hanneman/Araya)
War Zone – 2.45 (säv. King)
Here Comes the Pain – 4.32 (säv. King)
Payback – 3.05 (säv. King)
Kokoonpano

Tom Araya – basso, laulu
Kerry King – kitara
Jeff Hanneman – kitara
Paul Bostaph – rummut
Arviot

Allmusic:
Metacritic: 80/100
Rolling Stone:
Soundi:
Aiheesta muualla

God Hates Us All Discogsissa. (englanniksi)
Albumi God Hates Us All Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Suomalaiset jääkiekkokeräilykortit

Suomalaisia jääkiekkokeräilykortteja ovat valmistaneet vuosikymmenien aikana useat yritykset. Ensimmäisen suomalaisen jääkiekon keräilykorttisarjan julkaisi Hellas vuonna 1965.
Keräily oli erityisen suosittu harrastus 1990-luvulla. Tällöin julkaistiin myös Suomen Beckett: hockey monthly -lehteä, jossa muun muassa listattiin eri korttien arvoja.
Kirjallisuutta

Vesterinen, Jukka: 30 vuotta suomalaisia jääkiekkokuvia.  Kerho 7000, 1995.
Suomen Paikallisliikenneliitto

Suomen Paikallisliikenneliitto ry on suomalainen kaupunkien joukkoliikenteen yhteistyö- ja etujärjestö. Järjestön jäseniä ovat kunnalliset liikennelaitokset, useat muut paikallisliikenteen liikennöitsijät ja VR-Yhtymä Oy:n paikallisliikenne. Järjestön toimintaan osallistuvat myös kaupunkien joukkoliikenneviranomaiset, kuten Turun joukkoliikennetoimisto ja YTV. Järjestö ottaa kantaa kaupunkien joukkoliikenteen etujen puolesta ja järjestää kehittämis- ja koulutustoimintaa sekä seminaareja, joista tärkeimmät ovat vuosittaiset Paikallisliikennepäivät.
Linja-autoliikenteen vastaava etujärjestö on Linja-autoliitto.
Aiheesta muualla

Paikallisliikenneliitto
Suomen urheiluhistoriallinen seura

Suomen urheiluhistoriallinen seura (SUHS) on vuonna 1992 perustettu järjestö, jonka tarkoituksena on koota yhteen urheilu- ja liikuntahistorian harrastajia ja tutkijoita sekä edistää alan monipuolista tutkimusta, toimintaa ja keskustelua Suomessa. Seura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) ja Suomen Tiedekustantajien liiton jäsen sekä International Society for the History of Physical Education and Sport (ISHPES) yhteisöjäsen.
Seuran puheenjohtaja on Heikki Roiko-Jokela. Seura on vuodesta 1994 julkaissut vuosikirjaa, joka on vuodesta 2008 lähtien ollut vertaisarvioitu.
Seura on perustettu Helsingissä 8.12.1992. Se jatkoi Liikuntatieteellisen Seuran vuonna 1976 aloittaman Suomen liikuntahistoria -projektin toimintaa. SUHS:n perustamisasiakirjan allekirjoittivat Antero Heikkinen, Seppo Hentilä, Kenth Sjöblom, Leena Laine, Antti O. Arponen ja Heikki Klemola. Perustajajäseniä oli paikalla 23. Ensimmäiseen hallitukseen valittiin perustamisasiakirjan allekirjoittajat ja Esa Sironen.
Puheenjohtajat

1992–1994 Antero Heikkinen
1995–2007 Leena Laine
2008– Heikki Roiko-Jokela
Heikkinen ja Laine on kutsuttu järjestön kunniajäseniksi.
Syrjähyppyjä

| Syrjähyppyjä |
| --- | --- |
 Elokuvan dvd-julkaisun kansi.
Ohjaaja:  Matti Ijäs
Käsikirjoittaja:  Matti Ijäs
Tuottaja:  Kari Kyrönseppä
Säveltäjä:  Jarmo Savolainen
Kuvaaja:  Pauli Sipiläinen
Leikkaaja:  Pipsa Valavaara
Pääosat:  Outi Mäenpää  Vesa Vierikko lkka Heiskanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Levittäjä:  VLMedia
Ensi-ilta:  1. tammikuuta 1996 Yle TV1
Kesto:  70 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syrjähyppyjä on Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva vuodelta 1996.
Elokuvassa työtön näyttelijä rakastuu teatteriohjaajaan ja tämä antaa hänelle töitä. Kumpikin heistä ovat tahoillaan suhteessa ja heidän pienet valheensa kasautuvat vähitellen suuremmiksi.
Stefano Landi

Stefano Landi
Stefano Landi (kastettu 26. helmikuuta 1587, Rooma – 28. lokakuuta 1639, Rooma) oli italialainen säveltäjä, laulaja, urkuri ja musiikinopettaja. Hän eli lähes koko elämänsä Roomassa.
Landi syntyi Roomassa ja opiskeli mahdollisesti Asprilio Pacellin johdolla. Vuonna 1618 hän julkaisi kirjan viisiäänisiä madrigaaleja Venetsiassa. Hän kuoli Roomassa vuonna 1639.
Landi sävelsi muun muassa madrigaaleja, messuja, aarioita sekä oopperan Sant'Alessio (Rooma 18.2.1632).
Sony Ericsson T610

| Sony Ericsson T610 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Sony Ericsson
Julkaistu:  2003
Käyttöverkot:  GSM 900/1800/1900, GPRS
Mitat:  102 x 44 x 19 mm
Paino:  95 g
Näyttö:  STN
Näytön kuvatarkkuus:  128 x 160
Värien lukumäärä:  65 tuhatta
Muisti:  2 MB, ei muistikorttipaikkaa
Kamera:  0,1 MP
Radio:  ei
Musiikkisoitin:  ei
Valmiusaika:  310 h
Puheaika:  14 h
Tiedonsiirto:  Bluetooth 1.0, infrapuna
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sony Ericsson T610 oli Sony Ericssonin vuonna 2003 julkistama matkapuhelin. Se oli yksi ensimmäisistä laajasti saatavilla olevista puhelimista, jossa oli sisäänrakennettu kamera, Bluetooth ja värinäyttö. Siinä oli myös Java-tuki, internet-selain, sähköposti ja polyfoniset soittoäänet. Puhelinta sai punaisena, sinisenä ja harmaana.
Ominaisuudet

CIF-kamera
Java-tuki
Bluetooth 1.0
WAP-selain
kolme värivaihtoehtoa
värinäyttö
Muotoilu

Puhelimen etupuolella on STN-värinäyttö, sen alapuolella taustavalaistu numeronäppäimistö, navigaationäppäin ja valintanäppäimet. Oikealla sivulla on painike, josta aukeaa internet-selain. Vasemmalla sivulla on muun muassa kameranäppäin ja vierekkäiset plus- ja miinusnappulat äänenvoimakkuuden säätelyyn. Takana on kameran linssi, jonka vieressä paikka salamavalolle. Takakuori on avattavissa ja akku vaihdettavissa. Puhelimen väritys on kaksiosainen, edessä väri vaihtuu valintanäppäinten kohdalla, takana hieman ylempää.
Käännös suomeksi
Suuri Muumijuhla

| Suuri Muumijuhla |
| --- | --- |

Kehittäjä:  TATI Mixedia
Julkaisija:  TATI Mixedia, BMG Interactive
Julkaistu:  1996
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Windows / Macintosh
Jakelumuoto:  CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Suuri Muumijuhla (ruots. Fest i Mumindalen) on vuonna 1996 ruotsalaisen TATI Mixedian ja BMG Interactiven julkaisema 3D-tietokonepeli. Siinä pelaajan tehtävänä on Pikku Myyn avustamana herättää Muumitalon asukkaat ja auttaa heitä järjestämään kevätjuhla ystävilleen. Lisäksi pelaaja voi pelata erillisiä pikkupelejä, kuten jätkänshakkia muumien kanssa.
Pelin suomenkielisessä versiossa hahmojen ääninäyttelijät ovat samoja kuin piirrossarjassa Muumilaakson tarinoita lukuun ottamatta Nipsua, jonka äänenä toimii Muumipeikon ääninäyttelijä Rabbe Smedlund.
Myös ruotsinkielisen version ääninäyttelijät ovat suomalaisia. Ruotsalaisille aiemmin Muumipeikko-sarjasta tuttu Elina Salo toimii Pikku Myyn äänenä myös ruotsiksi. Muumilaakson tarinoiden ruotsinkielisestä versiosta mukana on ainoastaan Niiskuneidin ääni Ragni Grönblom.
Ääninäyttelijät

Suomeksi:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elina Salo  | … |  Pikku Myy   |
|  Rabbe Smedlund  | … |  Muumipeikko, Nipsu   |
|  Aila Svedberg  | … |  Niiskuneiti   |
|  Matti Ruohola  | … |  Muumipappa   |
|  Ulla Tapaninen  | … |  Muumimamma   |
Ruotsiksi:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elina Salo  | … |  Pikku Myy   |
|  Nicke Lignell  | … |  Muumipeikko   |
|  Ragni Grönblom  | … |  Niiskuneiti   |
|  Tom Wentzel  | … |  Muumipappa   |
|  Susanna Ringbom  | … |  Muumimamma   |
|  Tomas Nyberg  | … |  Nipsu   |
Muumit
| --- | --- |
Hahmot:   Muumipeikko  Muumimamma  Muumipappa  Nuuskamuikkunen  Pikku Myy  Nipsu  Niiskuneiti  Niisku  Haisuli  Hattivatit  Mörkö  Hemuli  Vilijonkka  Mymmeli  Noita  Aliisa  Tuu-tikki  Surku  Poliisimestari  Tiuhti ja Viuhti  Piisamirotta  Hosuli  Juksu  Fredrikson 
Paikat:   Muumilaakso  Muumitalo 
Kirjat:   Muumit ja suuri tuhotulva  Muumipeikko ja pyrstötähti  Taikurin hattu  Muumipapan urotyöt  Vaarallinen juhannus  Taikatalvi  Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia  Muumipappa ja meri  Muumilaakson marraskuu 
Kuvakirjat:   Kuinkas sitten kävikään?  Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Vaarallinen matka  Outo vieras Muumitalossa 
Televisiosarjat:   Die Muminfamilie (1959) jaksot  Muumipeikko (1969) jaksot  Mūmin (1969) jaksot  Shin Mūmin (1972) jaksot  Mumindalen (1973) jaksot  Muumien maailma (1978) jaksot  Muumilaakson tarinoita (1990) hahmot  jaksot  Muumilaakso (2019) hahmot  jaksot 
Elokuvat:   Muumipeikko ja pyrstötähti (1992)  Muumi ja vaarallinen juhannus (2008)  Muumi ja punainen pyrstötähti (2010)  Muumit Rivieralla (2014)  Muumien taikatalvi (2017)  Muumipeikko ja pyrstötähti (2021)  Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut (2021) 
Lyhytelokuvat:   Kuka lohduttaisi Nyytiä?  Kuinkas sitten kävikään? 
Sarjakuva:  Muumipeikko (sarjakuva)
Videopelit:   Muumit piilosilla  Muumit meren aalloilla  Suuri Muumijuhla  Muumit ja Taikurin hattu  Muumit ja Näkymätön lapsi  Moomin’s Tale  Muumit ja Taikatalvi  Muumit ja Taikalamppu  Muumipappa kalassa  Muumit ja Salaperäiset huudot  Muumit ja Suuri syysjuhla  Nuuskamuikkunen – Muumilaakson melodia 
Lautapelit:   Muumien hillojahti  Muumien purnukkajahti  Muumipeli 
Muuta:   Muumimaailma  Muumimuseo  muumimuki  Luettelo Muumimukeista
Suomen urheilutietäjät
Aiheesta muualla

Suomen Urheilutietäjät
Sunshine Superman (albumi)

| Sunshine Superman Donovan |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: syyskuu 1966
 Tuottaja(t): Mickie Most
 Tyylilaji: pop, rock, folk
 Kesto: 42.59
 Levy-yhtiö: Epic
Donovanin muut julkaisut
| Fairytale 1965 | Sunshine Superman 1966 | Mellow Yellow 1967 |
Singlet albumilta Sunshine Superman
 ”Sunshine Superman” / ”The Trip” Julkaistu: 1966
Sunshine Superman on brittiläisen folkmuusikon Donovanin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin syyskuussa 1966. Se valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Donovan.
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Sunshine Superman | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Legend of a Girl Child Linda | 6.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Three King Fishers | 3.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ferris Wheel | 4.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Bert's Blues | 3.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Season of the Witch | 4.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Trip | 4.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Guinevere | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | The Fat Angel | 4.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Celeste | 4.08 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

AllMusic:
Suomen Ottawan-suurlähetystö

| Suomen Ottawan-suurlähetystö |
| --- | --- |
Osoite:  55 Metcalfe Street, Suite 850, Ottawa
Sijainti:  Ottawa, Ontario, Kanada
Koordinaatit:  45.42190°N, 75.69627°W
Omistaja:  Suomen valtio
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Ottawan-suurlähetystö (engl. Embassy of Finland, Ottawa) on Suomen ulkomainen edustusto Kanadan pääkaupungissa Ottawassa. Edustustoa on kesäkuusta 2019 elokuuhun 2023 saakka johtanut suurlähettiläs Roy Eriksson. Syyskuussa 2023 suurlähettiläänä aloittaa Jari Vilén.
Kanadan ystävyyssuhteet Suomeen käynnistyivät huomattavasti ennen Suomen itsenäistymistä, jo Suomen ollessa Ruotsin kuningaskunnan osa ja sittemmin autonominen suuriruhtinaskunta Venäjän keisarikunnassa. Osana ensimmäisen maailmansodan liittoutuneiden maiden kantaa, Kanada tunnusti Suomen itsenäisyyden Pariisissa 3. toukokuuta 1919. Toisen maailmansodan aikana suhteet viilenivät (1941-), mutta palautettiin 1947. Kanadan suhteiden hoitamisen tehostamiseksi Ottawan-edustusto  nostettiin suurlähetystöksi 1960.
Aiheesta muualla

Suomi ulkomailla: Kanada (finlandabroad.fi)
Suomen edustustot ulkomailla (um.fi)
Svjatohor

Svjatohor (ven. Святогор, Svjatogor) on bylyna-runoudessa esiintyvä sankari, joka on peräisin esikristilliseltä, Kiovan Rusin ajalta. Svjatohor on niin voimakas jättiläinen, ettei maakaan voi häntä kantaa. Bylyna on koottu erilaisista aineksista: siinä on nähty vaikutteita Raamatun apokryfisistä kertomuksista Simsonista ja Mooseksesta sekä jälkiä Pyhän Yrjön legendasta.
Suomennos

Svjatogor, s. 32–33.  (teoksessa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 5: slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja)  Suomentanut V. K. Trast. Porvoo:  WSOY, 1936.
George Washingtonin kulttuurillinen vaikutus

Emanuel Gottlieb Leutze: Washington ylittää Delawarejoen (1851).
George Washington on vaikuttanut hyvin paljon erityisesti yhdysvaltalaiseen kulttuuriin. Washingtonia on käytetty niin postimerkkien, patsaiden, rahojen, maalauksien kuin elokuvienkin aiheena.
Patsaat & monumentit

George Washingtonin kunniaksi on tehty useita patsaita ja erilaisia monumentteja, joista yksi tunnetuimmista on Washingtonissa sijaitseva Washington Monument. Yksin New Yorkin kaupungissa on seitsemän Washingtonia esittävää patsasta.
Postimerkit

Yhdysvalloissa julkaistiin ensimmäiset postimerkit 1. heinäkuuta 1847. Viiden sentin postimerkkiin päätettiin painaa Benjamin Franklinin kuva ja kymmenen sentin merkkiin Washingtonin kuva. Kumpikin merkeistä painettiin yksivärisinä halvemman tuotantohinnan takia. Tämän jälkeen George Washington on ollut myös useiden muiden postimerkkien aihe.
Muistopäivä

Washingtonin syntymäpäivä on ollut Yhdysvalloissa lakisääteinen kansallinen juhlapäivä vuodesta 1879. Vuodesta 1971 päivää on vietetty helmikuun kolmantena maanantaina eikä se siten osu enää Washingtonin varsinaiselle syntymäpäivälle. Juhlapäivä tunnetaan nykyään yleisesti presidenttien päivänä (Presidents’ Day), joka on omistettu myös muille presidenteille, mutta virallisesti sen nimenä on edelleen Washingtonin syntymäpäivä (Washington’s Birthday).
Populaarikulttuuri > Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Maa | Muuta | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1909 | Washington Under the American Flag | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut J. Stuart Blackton, Washingtonin roolissa Joseph Kilgour. |  |
| 1909 | Washington Under the British Flag | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut J. Stuart Blackton, Washingtonin roolissa Joseph Kilgour |  |
| 1915 | The Battle Cry of Peace | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut J. Stuart Blackton & Wilfird North, Washingtonin roolissa Joseph Kilgour |  |
| 1916 | The Dawn of Freedom | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut Theodore Marston ja Paul Scardon, Washingtonin roolissa Joseph Kilgour |  |
| 1917 | The Spirit of '76 | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut Frank Montgomery, Washingtonin roolissa William Beery |  |
| 1924 | America | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut D.W. Griffith, Washingtonin roolissa Arthur Dewey |  |
| 1924 | Alexander Hamilton | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut Kenneth S. Webb, Washingtonin roolissa George Nash |  |
| 1924 | Yorktown | USA | Mustavalkoinen mykkäelokuva, ohjannut Webster Campbell, Washingtonin roolissa George Nash |  |
| 1927 | The Flag: A Story Inspired by the Tradition of Betsy Ross | USA | Värillisen mykkäelokuvan on ohjannut Arthur Maude, Washingtonin roolissa Francis X. Bushman |  |
| 1933 | The Road is Open Again | USA | Mustavalkoisen lyhytelokuvan on ohjannut Alfred E. Green, Washingtonin roolissa Alan Dinehart |  |
| 1936 | Give Me Liberty | USA | Lyhytelokuvan on ohjannut B. Reeves Eason, Washingtonin roolissa Robert Warwick |  |
| 1939 | Sons of Liberty | USA | Ohjannut Michael Curtiz, Washingtonin roolissa Montagu Love |  |
| 1943 | Don't You Believe It | USA | Ohjannut Edward L. Cahn, Washingtonin roolissa Walter Kingsford |  |
| 1946 | Säiläin soidessa | USA | Ohjannut George Marshall, Washingtonin roolissa Douglass Dumbrille |  |
| 1957 | The Unbearable Salesman | USA | Ohjannut Paul J. Smith, Washingtonin sekä tämän isän ja Horace Greeleyn roolissa Daws Butler |  |
| 1959 | John Paul Jones | USA | Ohjannut John Farrow, Washingtonin roolissa John Crawford |  |
| 1961 | La Fayette | Ranska / Italia | Ohjannut Jean Dréville, Washingtonin roolissa Howard St. John |  |
| 1976 | Independence | USA | Ohjannut John Huston, Washingtonin roolissa Patrick O'Neal |  |
| 1976 | Spirit of Seventy Sex | USA | Ohjannut Stu Segall, Washingtonin roolissa Tyler Reynolds |  |
| 2000 | Patriot | USA /Saksa | Ohjannut Roland Emmerich, Washingtonin roolissa Terry Layman |  |
| 2003 | George Washington's First War: The Battles for Fort Duquesne | USA | Ohjannut Robert Matzen, Washingtonin roolissa Bryan C. Cunning |  |
Populaarikulttuuri > Televisiosarjat

| Vuosi | Nimi | Maa | Muuta | IMDB |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1955 | You Are There -televisiosarja, jakso "Washington Crosses the Delaware (December 25, 1776)" | USA | Washingtonia näyttelee Russ Conway |  |
| 1972 | Vaimoni on noita -televisiosarja, kaksiosainen jakso ""George Washington Zapped Here"" | USA | Washingtonia näyttelee Will Geer |   |
| 1998-2001 | Histeria! | USA | Sarjassa oli ajoittain juontajana Washington-karikatyyrihahmo, joka muistutti Bob Hopea |  |
| 1989 | A Little Bit Strange | USA/Kanada | Washingtonia näyttelee Raymond Davis |  |
| 2007 | Masters of Horror -televisiosarja, jakso "The Washingtonians" | USA | Washington on kannibaali fiktiivisessä tarinassa, joka kertoo vaihtoehtoisesta historiasta |  |