stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pirkkala
Väestö > Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2020 tilanteen mukainen.
| Pirkkalan väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 9 634 | 9 634 |
| 1985 | 1985 |    | 10 723 | 10 723 |
| 1990 | 1990 |    | 11 409 | 11 409 |
| 1995 | 1995 |    | 11 723 | 11 723 |
| 2000 | 2000 |    | 12 736 | 12 736 |
| 2005 | 2005 |    | 14 875 | 14 875 |
| 2010 | 2010 |    | 17 237 | 17 237 |
| 2015 | 2015 |    | 18 913 | 18 913 |
| 2020 | 2020 |    | 19 803 | 19 803 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestö > Taajamat

Vuoden 2020 lopussa Pirkkalassa oli 19 803 asukasta, joista 19 212 asui taajamassa, 437 haja-asutusalueilla ja 154:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Pirkkalan taajama-aste on 97,8 %. Pirkkalan taajamaväestö kuuluu vain yhteen taajamaan. Pirkkalan keskuspaikka Naistenmatka ja muut kunnanosat eivät muodosta omia taajamiaan, vaan ne ovat osa Tampereen keskustaajamaa, joka ulottuu Pirkkalan lisäksi usean Tampereen lähikunnan alueelle, ja josta tämän kunnan alueella asui vuoden 2020 lopussa 19 803 asukasta. Yhteensä Tampereen keskustaajamassa on 349 523 asukasta ja sen pinta-ala on 290,30 neliökilometriä.
Kunnallishallinto

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
paikkajako ja äänestysaktiivisuus kunnallisvaaleissa
| vaalit | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | äänestys- aktiivisuus |
| vaalit | Kok. | SDP | Kesk. | Vihr. | SKDL Vas. | SMP PS | SKL KD | PPPa | LKP,LIB | Muut | äänestys- aktiivisuus |
| 1976 | 10 | 12 | 2 |  | 6 | 0 | 1 |  | 4 |  | 83,8 % |
| 1980 | 12 | 13 | 1 |  | 6 | 0 | 2 |  | 1 |  | 83,2 % |
| 1984 | 14 | 11 | 2 | 2 | 5 | 1 | 0 |  |  |  | 78,2 % |
| 1988 | 14 | 11 | 2 | 2 | 5 | 1 | 0 | 0 | 0 |  | 73,2 % |
| 1992 | 9 | 11 | 2 | 2 | 5 | 0 | 2 | 4 | 0 |  | 76,1 % |
| 1996 | 12 | 10 | 2 | 4 | 4 |  |  | 3 |  |  | 65,0 % |
| 2000 | 10 | 9 | 3 | 6 | 4 |  | 1 | 2 |  | 0b, c | 61,1 % |
| 2004 | 11 | 10 | 3 | 6 | 3 |  | 1 | 1 | 0 |  | 65,3 % |
| 2008 | 16 | 10 | 3 | 7 | 3 | 1 | 2 | 1 |  |  | 69,0 % |
| 2012 | 15 | 11 | 3 | 6 | 3 | 4 | 1 |  |  |  | 65,3 % |
a Paremman Pirkkalan Puolesta -yhteislista b Vapaan Suomen liitto, 0 paikkaa c Valitsijayhdistys Ingman Hannu, 0 paikkaa
Lähteet: Tilastokeskus Oikeusministeriö Pirkkalainen 9.7.2008
Kunnanvaltuustossa on 43 paikkaa kaudella 2009–2011. Paikkaluku nousi 35:stä 43:een vuoden 2008 vaaleissa. Valtuutetuista 25 on miehiä ja 18 naisia.
Kunnallishallinto > Pormestari

Vuoden 2008 kunnallisvaalissa valitut 43 valtuutettua valitsivat Pirkkalan kuntaan ensimmäisen ja Suomeen toisen pormestarin. Väistyvän kunnanjohtaja Risto Koiviston tilalle tuli pormestariksi kokoomuksen Antero Saksala. Saksala oli myös ensimmäinen pormestari, joka menetti valtuuston luottamuksen ja erotettiin; näin kävi maaliskuussa 2010.Helena Rissanen oli Pirkkalan toinen pormestari (2010-2017). Vuonna 2017 valittiin Pirkkalan kolmanneksi pormestariksi kokoomuksen Marko Jarva.
Nähtävyydet

Pirkkalassa on ollut kivi- ja rautakautista asutusta, ja alueella on tehty runsaasti muinaislöytöjä.
Punatiilisen vanhan kirkon on suunnitellut vuonna 1921 Ilmari Launis, ja se on tiettävästi rakennettu vanhan Pirkkalan pitäjän kirkon paikalle. Simo ja Käpy Paavilaisen suunnittelema valkoinen uusi kirkko vuodelta 1994 sijaitsee nykyisen keskustan tuntumassa. Ulkoasultaan moderni kirkko valittiin valmistumisvuonnaan arkkitehtuuriltaan kauneimmaksi uudeksi rakennukseksi Suomessa.
Vuosien 2001 ja 2003 kansainvälisten valurautasymposiumien taideteoksista on lähelle kuntakeskusta muodostettu Veistospuisto. Se koostuu nykytaiteen veistoksista, jotka on sijoitettu enimmäkseen Vähäjärven ympärille. Valurautasymposien idea on pirkkalalaisen taiteilijan, Virosta Suomeen muuttaneen Villu Jaanisoon. Vuoden 2003 tapahtumassa käytettiin muitakin materiaaleja. Nähtävyyksistä kenties näkyvimmällä paikalla on keskustan Suupantorin laidalla sijaitseva Jaanisoon Peruspirkkalalainen-patsas eli mallinsa mukaan Valte-patsas.
Liike-elämä

Pirkkalan yrityskeskittymät sijaitsevat Huovin ja Turkkiradan teollisuusalueella, kuntakeskuksessa, lentokentän ympäristössä ja Partolassa Tampereen rajalla. Erityisesti Partolasta on 2000-luvulla kehittynyt kauppakeskittymä, jossa on muun muassa K-Citymarket, Bauhaus sekä kauppakeskus Veska.lähde?
Pirkkalalaisia yrityksiä ovat muun muassa Hämeen Laaturemontti Oy, Voitelukeskus Tonttila Oy Ltd, Johnson Metall Oy Ab ja GaV Group Oy.lähde?
Pirkkalassa sijaitsee myös Suomen toiseksi suurin Postin terminaali.lähde?
Kulttuuri > Murre

Pirkkalan alueella puhutun kielen perustana on perihämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Perihämäläinen murrealue on hämäläismurteiden keskeisin alue. Perihämäläisellä murteella on 19 tyypillistä hämäläistä murrepiirrettä.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Pirkkalan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla sisälmyssyltty ja höystösoosi.
Urheilu ja liikunta

Pirkkalassa on toistakymmentä palloilukenttää, joista monelle jäädytetään kaukalo talvisin. Kentistä kolme on nurmikenttiä, lisäksi keskuskentällä on kesällä 2016 valmistunut tekonurmi. Keskuskentän vieressä on kolme tenniskenttää ja liikuntatalo, ja puolen kilometrin päässä jäähalli Keva-areena. Kunta järjestää lapsille liikuntaohjausta kesäisin. Vähäjärven ympäristössä lähellä keskustaa on valaistu kuntoilureitti. Myös uimahallia, uutta yleisurheilukenttää sekä uusia ulkoilureittejä on suunniteltu rakennettavaksi vuosien 2008–2015 aikana.
Pirkkalassa toimivat urheiluseurat:
Dalton´s Darts (darts)
Pirkkalan Hiihtäjät (hiihto, suunnistus, salibandy)
Pirkkalan Jalkapalloklubi (PJK), Kolmonen
Shinrai ry, judo
Pirkkalan Judokerho ry
Pirkkalan Pirkat (yleisseura, Salibandyn I-divisioona)
Pirkkalan Pingviinit (jääkiekon Suomi-Sarja, Nuoren Suomen sinettiseura)
Pirkkalan Viri (yleisseura, jumppa, koripallo, lentopallo, jalkapallo)
Pirkkalan Kisakunto, (street hockey)
Pirkkala Spartans, Amerikkalainen jalkapallo
Tampereen Ilves, jalkapallo ja jääkiekko
Tampereen Tappara, jääkiekko
Palvelut > Koulutus

Pirkkalassa on kuusi alakoulua (Naistenmatkan, Nuolialan, Kirkonkylän, Toivion, Kurikankulman ja Hyrsingin alakoulut), yläaste ja yhteislukio sekä kansalaisopisto. Nuolialan koulua ollaan laajentamassa luokat 0-9 käsittäväksi yhtenäiskouluksi. Naistenmatkan koulu on yksi Suomen suurimmista ala-asteista lähes 700 oppilaallaan. Esiopetusta Pirkkalassa on järjestetty vuodesta 1971, jolloin alkoi esikoulukokeilu.
Palvelut > Liikenne

Pirkkalan läpi kulkee valtatie 3 Helsingistä Vaasaan. Valtatie parannettiin vuosina 2006–2008 moottoritieksi osana Tampereen läntistä kehätietä. Alkuperäinen, vuonna 1973 valmistunut tieyhteys Pyhäjärven yli on nykyisin Pirkkalan ja Nokian välisen paikallisliikenteen käytössä.
Pirkkalan itärajaa sivuaa Helsingin ja Tampereen välinen rautatie. Alustavissa suunnitelmissa on uuden, Tampereen ohittavan oikoradan rakentaminen Lempäälän Kuljusta Pirkkalan alueen kautta Ylöjärvelle, jolloin se kulkisi Tampere-Pirkkalan lentoaseman läheltä. Lentoasemalta Lempäälän Sääksjärvelle suunniteltua tieosaa kutsutaan Tampereen toiseksi kehätieksi.
Pirkkalan kunnan alueella joukkoliikenteen järjestämisestä vastaa Tampereen seudun joukkoliikenne. Naistenmatkantietä pitkin kulkee tiheällä vuorovälillä runkolinja 1 reitillä Pirkkala – Vatiala. Lisäksi Pereelle, Toivioon ja Kurikkaan on omat yhteytensä, ja poikittaisliikennettä on Nokian ja Hervannan suuntaan. Aiemmin ennen heinäkuun 2014 joukkoliikenneuudistusta kunnan reitistöstä vastasi Väinö Paunu, joka myös operoi reitit. Kunnan alueella on myös kaksi palveluliikennelinjaa.
Tampereen seudullisista pyöräilyn laatukäytävistä reitit 7 (Tampereelle), 12 (Lempäälään), 13 (Nokialle) ja 14 (Ylöjärvelle) lähtevät Pirkkalan keskustasta. Osa reittejä 7 ja 12 oleva Naistenmatkantien eteläpuolella kulkeva väylä Suupantien ja Tampereen rajan välillä peruskorjattiin osana seudullista laatukäytävien kehittämisprojektia kesällä 2015.
Palvelut > Tiedonvälitys

Pirkkalan paikallisuutisista kertoo Pirkkalainen. Kuntaan jaetaan myös Tamperelainen, Tori ja Pirkanmaan Sanomat. Seudullinen valtalehti on Aamulehti. Valtakunnallisten radioasemien lisäksi kunnassa kuuluvat myös Radio Moreeni ja Radio City Tampere.
Ystävyyskunnat

Pirkkalan ystävyyskunnat ovat Solna Ruotsissa, Ski Norjassa, Gladsaxe Tanskassa ja Valjala Virossa. Ystävyyskuntatoiminta näkyy muun muassa vierailuina puolin ja toisin.
Tulevaisuus

Pirkkala on voimakkaasti kasvava kunta, ja asukasluku on kasvanut tuhansilla muutamassa vuodessa. Kurikan asuinalueen rakentamisen jälkeen asutuksen sijoittamisessa on keskitytty täydennysrakentamiseen erityisesti Nuolialassa, Killossa ja kuntakeskuksessa, joihin on noussut korkeita kerrostaloja sekä muuta tiheää asutusta. Myös Pereeseen on toteutettu täydennysrakentamista, mukaan lukien uusi Pikku-Venetsian asuinalue Pyhäjärven rannalle. Pikku-Venetsia tulee myös laajentumaan tulevaisuudessa länteen. Sinne on suunnitteilla myös uusi ala-aste.
Tampereelle suunniteltua raitiotiejärjestelmää on ehdotettu laajennettavaksi Pirkkalaan muun muassa raitiotiehankkeen yleissuunnitelmassa.
CLX-Pirkkala on projekti, jonka tavoitteena on luoda Pirkkalaan neljä seudullisesti merkittävää yritysaluetta: Partola, Linnakallio, Lentokenttä ja Lentokentän risteys. Näistä aktiivisimmin on kehittynyt Linnakallion alue, jonne muun muassa Posti ja Also ovat rakentaneet uudet terminaalinsa. Myös Partolaa on täydennysrakennettu.
Tunnettuja pirkkalalaisia

Luettelon henkilöt ovat syntyneet Pirkkalassa tai asuvat (tai ovat asuneet) siellä.
Lauri Ala-Myllymäki (s. 1997), jalkapalloilija
Tuija Brax (s. 1965), kansanedustaja (Vihreä liitto)
Pehr Adrian Gadd (1727–1797), luonnontutkija, taloustieteilijä ja kemisti
Topias Haapanen (s. 1998), jääkiekkoilija
Toivo Hakamäki (1917–1998), maanviljelijä, osuustoiminnallinen ja kunnallisvaikuttaja, maanviljelysneuvos
Anneli Ilmonen (1940–2024), museonjohtaja, museoneuvos
Arto Järvinen (s. 1979), Teräsbetonin kitaristi ja taustalaulaja
Jan-Mikael Järvinen (s. 1988), jääkiekkoilija
Mikko Kuoppa (s. 1944), kansanedustaja (Vasemmistoliitto)
Jarno Laitinen (s. 1988), jääkiekkoilija
Markus Lehtipuu (s. 1962), tietokirjailija ja kustantaja
Joonas Lehtivuori (s. 1988), jääkiekkoilija
Margit Lindeman (s. 1948), näyttelijä
Sanna Marin (s. 1985), Suomen pääministeri (SDP)
Reijo Mikkolainen (s. 1964), jääkiekkoilija
Mika Mäki (s. 1988), kilpa-autoilija
Pertti Nättilä (1934–2021), Ylen toimittaja, Ransu-koiran ääni
Katja Orenius (s. 1979), jääkiekkoilija
Pentti Palmroth (1901-1968), kenkätehtailija
Pertti Palmroth (1931–2020), kenkäsuunnittelija
Pasi Petriläinen (s. 1978), jääkiekkoilija
Riikka Purra (s. 1977), kansanedustaja (Perussuomalaiset)
Lauri Pyykönen (s. 1978), hiihtäjä
Jukka Tammi (s. 1962), jääkiekkoilija
Niilo Tammilehto (1908–1991), teknikko ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Niko Ranta-aho (1987), huumerikollinen ja yrittäjä
Artturi Tienari (1907–1998), kansanedustaja (Suomen Kansanpuolue), sosiaalineuvos
Allu Tuppurainen (s. 1951), näyttelijä
Jouko Turkka (1942–2016), teatteriohjaaja, kirjailija.
Kirjallisuutta

Juhani Saarenheimo: Vanhan Pirkkalan historia. Vanhan Pirkkalan historiatoimikunta, 1974. ISBN 951-99036-1-5.
Jussi Koivuniemi, Mervi Kaarninen ja Pekka Kaarninen: Nokian ja Pirkkalan historia 1865–1993. Nokian kaupunki ja Pirkkalan kunta, 1994. ISBN 951-95972-1-2.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pirkkalan kunnan kotisivu
Tilastokeskus – Pirkkalan avainluvut
Ilmapanoraamakuva Pirkkalan keskustasta – Virtuaalinen Tampereen kaupunkiopas: VirtualTampere.com
CLX-Pirkkala (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Pirkkalan kylät: 1-Partola, 2-Nuoliala, 3-Haikka, 4-Naistenmatka, 5-Sankila, 6-Kataisto, 7-Tanila, 8-Sionkylä, 9-Pappila, 10-Pirkkalankylä, 11-Toppari, 12-Ania, 13-Sorkkala. Vaaleankeltaiset kunnan ulkopuolisten kylien alueita.
Pirkkalan kunnan Vähäjärven alue panoraamakuvana.
Tampere-Pirkkalan lentoasema
Pavel Ponedelin

Pavel Grigorjevitš Ponedelin (ven. Па́вел Григо́рьевич Понеде́лин) (4. maaliskuuta 1893 Ivanovon alue – 25. elokuuta 1950) oli neuvostoliittolainen prikaatinkomentaja ja kenraali. Hän osallistui Venäjän sisällissotaan, talvisotaan sekä suureen isänmaalliseen sotaan. Hänet teloitettiin myöhemmin maanpetoksesta.
Henkilökuva

Pavel Ponedelin toimi vuosina 1926–1930 31. jalkaväkidivisioonan komentajana. Vuosina 1930–1933 Ponedelin toimi Frunzen sotilasakatemian opettajana. Vuosina 1933–1934 hän toimi 95. jalkaväkidivisioonan komentajana.
Talvisota

Talvisodassa Ponedelin toimi 139. jalkaväkidivisioonan komentajana 15. joulukuuta 1939 alkaen. Hän siirtyi tehtävään Nikolai Beljajevin tilalle, joka oli epäonnistunut Tolvajärven–Ägläjärven taisteluissa. Ponedelin vastasi divisioonan komentamisesta sodan loppuun saakka. Talvisodan jälkeen Ponedelin toimi Leningradin sotilaspiirin vastaavana komentajana vuosina 1940–1941.
Suuri isänmaallinen sota

Ponedelin osallistui alkuun suureen isänmaalliseen sotaan, mutta joutui vuonna 1941 sotavankeuteen. Hän oli sotavankeudessa vuosina 1941–1945. Sodan jälkeen hänet pidätettiin maanpetoksesta, koska oli antanut itsensä saksalaisten vangiksi. Josif Stalinin määräyksellä hänet teloitettiin ampumalla vuonna 1950. Juuri ennen teloitustaan Ponedelin oli lausunut ”Minä kuolen ihan kaikessa rauhassa, koska syntyperäisenä neuvostoliittolaisena maani ottaa vastaan minun tuhkani.” Ponedelin rehabilitoitiin vuonna 1956.
Antti Lötjönen

| Antti Lötjönen |
| --- | --- |
 Antti Lötjönen soittamassa Jaska Lukkarisen triossa
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. huhtikuuta 1980
Muusikko
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  The Five Corners Quintet, Ilmiliekki Quartet, Jaska Lukkarinen trio, Sun Trio
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Antti Lötjönen (s. 18. huhtikuuta 1980) on suomalainen jazzbasisti. Hän soittaa The Five Corners Quintetissä ja Ilmiliekki Quartetissa sekä useissa muissa yhtyeissä.
Kuopiosta kotoisin oleva Lötjönen alkoi soittaa pianoa kuusivuotiaana. Hän siirtyi kolmannella luokalla musiikkiluokalle ja alkoi soittaa klassista trumpettia. Hän soitti myös sähkökitaraa ennen kuin alkoi soittaa sähköbassoa viidennellä tai kuudennella luokalla. Lukioikäisenä Lötjönen sai ensimmäisen kontrabassonsa ja kiinnostui jazzista Jaco Pastoriuksen musiikin myötä. Hän opiskeli Kuopion konservatoriossa, jossa häntä opettivat muun muassa Jarmo Hiekkala ja Timo Hirvonen. Päästyään ylioppilaaksi hän toimi puoli vuotta bassonsoiton opettajana Kuopion konservatoriossa. Lukukauden 2001–2002 Lötjönen opiskeli Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian pop/jazz-linjalla ja pääsi sen jälkeen Sibelius-Akatemian jazzosastolle.
Lötjösen ensimmäinen merkittävä yhtye oli Ilmiliekki Quartet, joka on julkaissut kolme albumia vuosina 2003, 2006 ja 2010 sekä voittanut useita musiikkipalkintoja. Vuonna 2003 Lötjönen liittyi The Five Corners Quintetin keikkakokoonpanoon. Yhtye on julkaissut kaksi albumia sekä konsertoinut runsaasti Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Aasiassa.
Lötjösen oma yhtye Antti Lötjönen Quartet East debytoi Helsingin Musiikkitalossa 15. toukokuuta 2013. Konsertti oli samalla Lötjösen jazzmusiikin A-tutkintokonsertti.
Lisäksi Lötjönen on soittanut Jukka Eskolan, Timo Lassyn, Aki Rissasen, Alexi Tuomarilan, Joonas Haaviston ja Eeppi Ursinin yhtyeissä sekä Jaska Lukkarinen triossa sekä Sun Triossa yhdessä Kalevi ja Olavi Louhivuoren kanssa.
Jazzyhtyeiden ohella Lötjönen on soittanut Ilmari Pohjolan Silvio-rockyhtyeessä, Verneri Pohjolan Aurora-projektissa sekä yhdessä Värttinän kanssa.
Lötjönen on toiminut myös säveltäjänä muun muassa Sun Triossa.
Valikoituja julkaisuja

The Five Corners Quintet:
Chasin’ the Jazz Gone By (Columbia, 22. kesäkuuta 2005)
Hot Corner (Ricky-Tick Records, 12. marraskuuta 2008)
Ilmiliekki Quartet
March of the Alpha Males (2003,  TUM Records)
Take It With Me (2006,  TUM Records)
Vi sålde våra hemman (2009,  Suomen Musiikki)
Jukka Eskola Quintet
Jukka Eskola (Free Agent Records,  2005)
Timo Lassy Band
The Soul & Jazz of Timo Lassy (Ricky-Tick Records, 20. kesäkuuta 2007)
Round Two (Ricky-Tick Records 2009)
Sun Trio
Time is now (Cam Jazz Records,  2009)
Dreams are ture (Cam Jazz Records,  2011)
Silvio
Amass All You Can (Siamese Sounds, 21. lokakuuta 2005)
Verneri Pohjola
Aurora (Texicalli Records,  2009)
Aiheesta muualla

The Five Corners Quintetin verkkosivut (englanniksi)
Ilmiliekki Quartet Myspacessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  IdRef
Väinö Polttila

Väinö Fredrik Ilván myöh. Polttila (15. elokuuta 1890 Dragsfjärd – 13. kesäkuuta 1940) oli suomalainen jääkärieversti. Hänen vanhempansa olivat kelloseppämestari Ernst Mikael Ilván ja Hilma Augusta Mattsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Olga Franziska Jacobsin kanssa.
Opinnot

Hän kävi viisi luokkaa Helsingin suomalaista lyseota, mutta erosi kuudennelta luokalta keväällä vuonna 1908. Hän jatkoi opintojaan Pasehlehenin kauppaoppilaitoksessa Hampurissa vuosina 1910–1911 ja suoritti ylioppilastutkinnon yksityisoppilaana Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1923. Hän suoritti Harjoituseskadroonan kurssin Helsingissä vuonna 1919 ja Sotakorkeakoulun yleisen osaston vuosina 1926–1928 sekä toimi hippologian opettajana Reserviupseerikoulussa keväällä 1920.
Jääkäriaika

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 2. marraskuuta 1915, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Suomen sisällissota

Hän astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 luutnantiksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan adjutantiksi 3. jääkärirykmenttiin. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Polttila palveli sisällissodan jälkeen edelleen adjutanttina 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin aluksi Savon jääkärirykmentti 3 ja sitten Uudenmaan rykmentti. Hänet määrättiin 12. helmikuuta 1919 alkaen 1. komppanian päälliköksi ja 23. syyskuuta 1920 alkaen II pataljoonan komentajaksi sekä 3. helmikuuta 1921 alkaen talouspäälliköksi. Uudenmaan rykmentistä hänet siirrettiin 15. helmikuuta 1922 talouspäälliköksi Kenttätykistörykmentti l:een. Seuraavaksi hänet siirrettiin 28. joulukuuta 1923 alkaen intendentiksi Jääkäriprikaatin esikuntaan, josta hän palasi Uudenmaan rykmenttiin 29. elokuuta 1924 ja nimitettiin II pataljoonan komentajaksi. 1. Divisioonan esikuntapäälliköksi hänet nimitettiin 15. kesäkuuta 1928 alkaen. Myöhemmin hänet komennettiin 1. heinäkuuta 1932 alkaen hoitamaan Porin rykmentin komentajan tehtäviä ja määrättiin vakinaiseksi komentajaksi 1. heinäkuuta 1933 alkaen. Edellä mainittujen lisäksi Polttila toimi Santahaminan komendanttina  varsinaisten töidensä ohella vuosina 1924–1927. Turun varuskunnan päällikkönä hän toimi vuodesta 1934 aina talvisotaan saakka.
Talvisota

Polttila osallistui talvisotaan Jalkaväkirykmentti 14:n komentajana ja osallistui taisteluihin Muolaanjärvellä ja Summassa, missä hän haavoittui vaikeasti vihollisen lentokoneen hyökkäyksessä 13. helmikuuta 1940 ja kuoli neljä kuukautta myöhemmin. Hänet on haudattu Turkuun.
Luottamustoimet

Polttila toimi 1. Divisioonan kunniatuomioistuimen jäsenenä vuosina 1925–1928 ja Uudenmaan rykmentin kunnianeuvoston puheenjohtajana vuosina 1925–1926 sekä Turun ratsastajain perustajana ja puheenjohtajana vuosina 1932–1940. Turun suomalais-saksalaisen yhdistyksen jäsenenä hän toimi vuosina 1934–1940 ja Varsinais-Suomen ilmapuolustusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuosina 1935–1940.
Perhe

Väinö Polttilan puoliso oli Pietarissa vuonna 1895 syntynyt Olga Polttila  (o.s. Jacobs.) jolla oli saksalais-puolalais-englantilaistaustaa. Olga  pakeni Suomeen bolševiikkihallintoa vuonna 1918 . Olga muutti vuonna 1952 Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli sairaanhoitajana . Olga palasi Suomeen eläkeläisenä 1960-luvun lopulla . Heidän tyttärensä oli kirjailija Brita Polttilan ja tyttärentytär uutistoimittajana tunnettu Eva Polttila.
Jääkäripataljoonan ratsuosasto Libaussa syksyllä 1917. Etualalla Luutnantti Sievert ja Zugführer Ljungberg.
Porin lääni

Porin lääni (ruots. Björneborgs län) oli olemassa vuodet 1641–1646 (1647) ja esiintyy tiettyä aluetta tarkoittavana käsitteenä myöhemminkin 1600- ja 1700-luvuilla.
Turun maaherrakunta koettiin verohallinnon kannalta liian laajaksi alueeksi, sillä siihen kuuluivat Varsinais-Suomen lisäksi Ahvenanmaa ja Satakunta. Siksi perustettiin uusi maaherrakunta, johon kuuluivat Ala-Satakunnan, Ylä-Satakunnan ja Vehmaan kihlakunnat. Maaherran asuinpaikan piti olla Porin kaupungissa ja uuden läänin talousarviokin oli vuonna 1641 jo olemassa. Läänin maaherraksi aiottu Turun maaherrana 1637–1642 toiminut Melker von Falkenberg oleskeli Porissa, mutta kieltäytyi maaherran tehtävistä, koska ei osannut maan kieltä eikä halunnut joutua eroon vertaisistaan.
Porin läänille ei koskaan nimitetty omaa maaherraa, mutta lääni toimi omana hallintoyksikkönään ja piti omia tilejään. Alue siirrettiin uudelleen osaksi Turun lääniä, jonka nimeksi kuitenkin vaihdettiin Turun ja Porin lääni.
Polyfenismi

Polyfenismillä tarkoitetaan ympäristön ohjaamaa valintaa kahden vaihtoehtoisen ominaisuuden välillä ilman, että genotyyppi muuttuu. Esimerkiksi erään kulkusirkkalajin (schistocerca gregaria) siipien lukumäärään vaikuttaa sirkkapopulaation tiheys ja tiettyjen ravintokasvien saatavuus. Jos tiheys matala ja tiettyjä ravintokasveja ei ole paljoakaan saatavilla yksilölle kehittyy yksi siipipari. Päinvastaisessa tilanteessa sirkalle kehittyy kaksi siipiparia, jotka mahdollistavat tehokkaan lentämisen. Joillakin lajeilla myös useampi ominaisuus voi vaihtua yhtäaikaisesti edellä kuvatulla tavalla. Polyfenistiset ominaisuudet eivät siis suoraan periydy geenien mukana seuraavalle sukupolvelle, vaan jälkeläisten fenotyyppi määräytyy ympäristön olosuhteiden mukaan.
Polyfenismi voidaan pääsääntöisesti jakaa viiteen eri luokkaan, riippuen ympäristön olosuhteista jotka sen aiheuttavat.