stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
José Callejón
Ura > Seuraura

Callejón teki ensiesiintymisensä ammattilaisurallaan toukokuussa 2007 Real Madrid Castillan paidassa. Hän pelasi kauden 2006–2007 lopussa yhteensä neljä ottelua. Seuraavalla kaudella 2007–2008 Castillassa hän pelasi 37 ottelua ja teki niissä 21 maalia, ollen sarjan paras maalintekijä.
Vuonna 2008 Callejón siirtyi pääsarjajoukkue Espanyoliin neljävuotisella sopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa 20. syyskuuta 2008 kotiottelussa Getafea vastaan. 15. maaliskuuta 2009 Espanyolin taisteltua tiukasti sarjapaikasta Callejón onnistui maalinteossa ensimmäistä kertaa tärkeässä ottelussa Mallorcaa vastaan, joka päättyi lopulta 3–3-tasapeliin.
Kausiksi 2011–2013 Callejón palasi Real Madridiin. Hän pelasi kahden kauden aikana La Ligassa 55 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän voitti Espanjan liigamestaruuden vuonna 2012. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Kesällä 2013 Callejón siirtyi italialaisseura Napoliin, jossa hän pelasi sitten seitsemän kauden ajan. Viiden ensimmäisen kauden aikana hän oli poissa vain kahdesta Napolin Serie A -ottelusta, ensimmäisellä kerralla varoitustilin täyttymisen ja toisella kerralla edellisen ottelun ulosajon vuoksi. Ensimmäisellä kaudellaan hän teki 15 liigamaalia ja seuraavilla yksitoista, seitsemän, neljätoista ja kymmenen. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 34 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän on pelannut Serie A:ssa 23 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Hän voitti Italian cupin vuosina 2014 ja 2020. Mestarien liigassa hän on Napolin edustajana pelannut 32 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Ura > Maajoukkueura

Callejón pelasi Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa neljä ottelua ja teki yhden maalin. Espanjan miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2014 EM-karsintaotteluissa Valko-Venäjää ja Saksaa vastaan. Marraskuussa 2016 hän pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle MM-karsintaottelussa Makedoniaa vastaan. Lokakuussa 2017 hän pelasi MM-karsintaottelussa Israelia ja marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Venäjää vastaan.
Aiheesta muualla

José Callejónin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Henri Tuomi

Henri Tuomi (s. 14. joulukuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija ja lentopallovalmentaja. Tuomi on 196 cm pitkä ja pelasi valtaosan pelivuosistaan keskitorjujana. Tuomi on pelannut kotimaassa 297 pääsarjaottelua ja ulkomailla Saksan Bundesliigassa, Latvian liigassa sekä USA:n yliopistosarjassa. Hän on kaksinkertainen Suomen mestari Santasportin riveistä kaudelta 2006–07 ja 2007–08. Päävalmentajana Tuomi toimi kaudella 2016-17 Mestaruusliiga-tasolla kolmatta kauttaa ollessa Team Lakkapään päävalmentajana.
Ura

9-vuotiaana lentopallon Raision Loimun juniorijoukkueessa aloittanut Tuomi on pelannut Santasportin lisäksi kasvattajaseurassaan Loimussa sekä yhdysvalloissa Kaliforniassa yliopistosarjaa. Yhdysvalloissa Tuomi vietti 2003–2004 kauden opiskelemalla sekä pelaamalla kovatasoista maan yliopistosarjaa. Kaudella 2004 Tuomi voitti Raision Loimun väreissä Suomen Cupin kultaa ja oli neljäs SM-liigassa. Kaudella 2005 Tuomi oli jälleen Loimun kanssa Suomen Cupin finaalissa, mutta hävisi sen niukasti Napapiirin Palloketuille. Kaudeksi 2007 Tuomi siirtyi synnyinkaupunkinsa Rovaniemen Santasportin uuteen joukkueeseen, joka oli yhdistetty yhdessä Perungan Poikien ja Napapiirin Pallokettujen kanssa.
Kausi 2007 oli Tuomelta, ja Rovaniemen Santasportilta täysosuma, kun se sijoittui runkosarjassa toiseksi, jonka jälkeen se jyräsi suomenmestaruuteen ennen suursuosikkia Pielaveden Sampoa. Tuomi oli finaalisarjassa ratkaisevia pelaajia kovalla aloitussyötöllään ja keskipelillään. Tuomi jatkoi uraansa Santasportin riveissä myös kaudella 2008 ja tulos oli positiivinen kauden päätyttyä jälleen SM-kultaan.
Kauden 2008 päätteeksi Tuomi teki sopimuksen Eltmanin kanssa Saksan Bundesliigaan. Sopimuksen kesto oli yksivuotinen. Saksalaisseura oli kuitenkin talousvaikeuksissa ja Tuomi vaihtoi kesken kauden Latvian pääsarjaan Cesu Alus Riian joukkueeseen. Ulkomailla vietetyn kauden jälkeen Tuomi päätti palata takaisin Suomeen ja PerPoon. Yhden Rovaniemen kauden jälkeen hän siirtyi Raision Loimun riveihin, missä hän voitti SM-pronssia kaudella 2009-10. Kaudella 2010-11 Loimu tippui puolivälierissä. Tuomen oli tarkoitus jatkaa pelaajauraansa, mutta selkävaivat pakottivat hänet lopettamaan kaudella 2012-2013.
A-maajoukkue

Tuomi on oli maajoukkuevalmentaja Mauro Berruton tarkkailulistalla vuodesta 2005 lähtien. Ensimmäisen A-maaottelunsa Tuomi pelasi 4. heinäkuuta 2008 Bulgariaa vastaan. Tuomella on tilillään kaikkiaan 13 A-maaottelua.
Valmennusura

Tuomi joutui lopettamaan peliuransa selkävaivojen vuoksi ja hän toimi kaudella 2012-2013 Raision Loimun päävalmentaja Vesa Kujanpään apuvalmentajana. Seuraavaksi kaudeksi Tuomi otti Loimun päävalmentajan tehtävät vastaan. Hän oli aiemmin suorittanut pelaamisen ohella valmentajan ammattitutkinnon (VAT) Lapin Urheiluopistolla. Tuomen ensimmäinen päävalmentajakausi päättyi kohtalaisen hyvin sujuneen runkosarjan jälkeen puolivälierissä Pielaveden Sampoa vastaan. Kaudella 2014-2015 Loimu sijoittui runkosarjassa 3. sijalle. Puolivälierissä Loimu pudotti Oulun Ettan suoraan 3-0, mutta välierissä tuleva mestari Kokkolan Tiikerit pudotti Loimun suoraan 4-0. Pronssiottelusarjan Loimu hävisi VaLePalle luvuin 2-1.
Hyvän kauden jälkeen Tuomi päätti muuttaa perheineen Rovaniemelle ja keskittyä siviilitöihin. Kaudeksi 2016-17 Tuomi palasi valmennustehtäviin Team Lakkapään apuvalmentajaksi. Joulukuussa päävalmentaja Normunds Veinbergsin saatua potkut siirtyi Tuomi joukkueen päävalmentajaksi.
Saavutukset

Suomenmestaruus 2007 ja 2008
Suomen cupin voitto 2004
Suomen cupin hopea 2005
SM-pronssia 2010
Joukkueet

2002-2003 Albartross (1-sarja)
2003-2004 Univercity California, Yhdysvallat
2004-2006 Raision Loimu
2006-2008 Rovaniemen Santasport
2008-2009 Eltman, Saksa & Cesu Alus, Latvia
2009-2010 Perungan Pojat
2010-2012 Raision Loimu
Valmentajana:
2012-2013 Raision Loimu (apuvalmentaja)
2013-2015 Raision Loimu
2016-2017 Team Lakkapää (apuvalmentaja, 12/2016 lähtien päävalmentaja)
Gunnlaugr Leifsson

Gunnlaugr Leifsson oli islantilainen 1100-luvun lopulla ja 1200-luvun alkupuolella vaikuttanut saagakirjailija, runoilija ja oppinut, josta tiedetään melko vähän. Hän kuoli joko vuonna 1218 tai 1219. Gunnlaugr oli munkkina pohjoisislantilaisessa Þingeyrarin benediktiiniluostarissa, missä 1100-luvulla vaikutti myös toinen kirkonmies, Oddr Snorrason. Gunnlaugr kirjoitti latinaksi, ja aikalaiset ovat pitäneet häntä yhtenä oman aikansa oppineimpia islantilaisia. 1300-luvulla elänyt kirkonmies Arngrímr Brandsson mainitsee piispa Guðmundur Arasonista (1161-1237) kertovassa saagassaan munkista nimeltä Gunnlaugr, ”jota tuolloin kutsuttiin kaikkein kirjanoppineimmaksi koko Islannissa”  (er þá var kallaðr bezt skiljandi til bækr á öllu Íslandi). Gunnlaugr kirjoitti muun muassa latinankieliset pyhimyselämäkerrat Hólarin ensimmäisestä piispasta Jón Ögmundssonista (1052-1121) ja kuningas Olavi Tryggvenpojasta. Kumpikaan alkuperäisistä latinankielisistä teoksista ei ole säilynyt, vaan kyseiset tekstit tunnetaan vain muinaisislanninkielisinä käännöksinä. Gunnlaugr käänsi lisäksi latinasta muinaisislanniksi Geoffrey Monmouthilaisen teoksen Prophetiae Merlini (”Merlinin ennustus”). Säilynyt käännös tunnetaan nimellä Merlínusspá.
Gunnlaugrin teokset > Piispa Jónin pyhimyselämäkerta

Gunnlaugr laati piispa Guðmundur Arasonin pyynnöstä latinankielisen pyhimyselämäkerran Hólarin ensimmäisestä piispasta Jón Ögmundssonista (1052–1121, asetettiin piispan virkaan v. 1106) ja tähän liitetyistä ihmeistä. Tämä tapahtui pian sen jälkeen kun Jónin reliikit siirrettiin Hólarin katedraaliin ja Jónin paikallinen pyhimyskultti vahvistettiin yleiskäräjillä vuonna 1200.  Pyhimyselämäkerran latinankielinen versio ei ole säilynyt. Sen sijaan tekstistä tehtyjä muinaisislanninkielisiä käännöksiä tunnetaan kaksi eri versiota, joista varhaisempi on 1200-luvulta, sekä kolmas, näille versioille pohjautuva teksti. Maininnat muissa lähteissä tukevat kuitenkin sitä käsitystä, että tällainen latinankielinen teksti on ollut olemassa ja että se olisi alkujaan ollut Gunnlaugrin käsialaa. Esimerkiksi pohjoisislantilaisen Munkaþverán luostarin inventaarioluettelossa vuodelta 1429 mainitaan Hólarin piispasta Jónista tehty latinankielinen ja muinaisislanninkielinen saaga, ja pyhimyselämäkerran 1300-luvulle ajoitettu käännös mainitsee Gunnlaugrin sen alkuperäisen latinakielisen tekstin kirjoittajaksi. Verrattuna moneen muuhun islantilaisista piispoista kertoviin piispainsaagoihin piispa Jónin saaga on selkeästi hagiografinen teksti, jonka esikuvana olivat eurooppalaiset pyhimyselämäkerrat.
Gunnlaugrin teokset > Olavin Tryggvenpojan saaga

Gunnlaugr laati Islannin kristillistäjänä pidetystä kuningas Olavi Tryggvenpojasta latinankielisen pyhimyselämäkerran melko pian sen jälkeen kun toinen saman luostarin munkki, Oddr Snorrason oli kirjoittanut Olavista oman hagiografiansa. Gunnlaugr on todennäköisesti aloittanut kirjoittamisen joskus 1200-luvun alussa, sillä hänen kerrotaan antaneen teoksen ensin lainpuhujanakin toimineen islantilaisen oppineen, Gizurr Halssonin, luettavaksi. Gizurr, joka kuoli vuonna 1206, oli tämän tiedon mukaan kommentoinut tekstiä, minkä jälkeen Gunnlaugr oli viimeistellyt teoksensa. Gunnlaugrin teos on sisältänyt hieman enemmän aineistoa kuin Oddrin pyhimyselämäkerta. Hän on todennäköisesti lisännyt omaan versioon lyhyitä þáttr-tarinoita. Gunnlaugrin teos on mahdollisesti mm. ollut yksi Islannin kristillistymisestä kertovan Kristni sagaan lähteistä. Myös tämä Gunnlaugrin latinankielinen teksti on kadonnut, mutta osia siitä on säilynyt muinaisislanninkielisinä käännöksinä Olavi Tryggvenpojan saagassa (Ólafs saga Tryggvasonar hin mesta) Flateyjarbók-käsikirjoituksessa sekä muissa Olavi Tryggvenpojasta kertovissa kuningassaagoissa.
Gunnlaugrin teokset > Nova historia St. Ambrosii

Arngrímr Brandsson mainitsee piispa Guðmundur Arasonista kertovassa saagassaan Gunnlaugrin laatineen myös nimellä *Nova historia sancti Ambrosii tunnetun latinankielisen tekstin. Arngrímurin mukaan Gunnlaugr esitti teoksen pohjoisislantilaisessa Hólarin katedraalissa ilman piispa  Guðmundurin lupaa, minkä seurauksena piispa uhkasi Gunnlaugria ekskommunikaatiolla ja kielsi kaikkien uutuuksien esittämisen kirkossa ilman hänen lupaansa. *Nova historia sancti Ambrosii on todennäköisesti ollut liturginen teos. Tämä Gunnlaugrin teos ei kuitenkaan ole säilynyt nykypäivään.
Gunnlaugrin teokset > Merlínusspá

Gunnlaugrin muinaisislanninkielinen käännös Geoffrey Monmouthilaisen  teoksesta Prophetiae Merlini (kirja 7 teoksessa Historia regum Britanniae) on säilynyt. Se tunnetaan nimellä Merlínusspá. Gunnlaugrin vuoden 1200 paikkeilla tekemä käännös on runomuodossa huolimatta siitä, että latinankielinen alkuperäisteksti on proosamuodossa. Merlínusspá käsittää yhteensä 150 runosäkeistöä. Gunnlaugr on käyttänyt kääntäessään eddarunoudessa yleistä fornyrðislag-runomittaa sekä skaldirunoudelle tyypillisiä runollisia kiertoilmaisuja. Hauksbók-käsikirjoituksessa Merlínusspá on osa Geoffrey teoksen Historia regum Britanniae islanninkielistä käännöstä, ritarisaagoihin luettua Breta söguria. Gunnlaugr ei kuitenkaan ole välttämättä kääntänyt koko Geoffreyn teosta.
Käännökset ja editiot > Piispa Jónin saaga

Jón Helgason (toim.). 1950. Byskupa sögur. MS Perg. fol. No. 5 in the Royal Library of Stockholm. CCI 19. Copenhagen.
Stefán Karlsson (toim.). 1967. Sagas of Icelandic Bishops. Fragments of eight Manuscripts. Early Icelandic Manuscripts in Facsimile 7. Copenhagen: Rosenkilde & Bagger.
Foote, Peter (toim.) 2003. Jóns saga ins helga. Teoksessa S. Steingrímsson, Ó. Halldórsson & P. Foote (toim.). 2003. Biskupa sögur I. Íslenzk fornrit 15:2. Reykjavík, 173–316.
The Life of S. John the Bishop. Teoksessa Guðbrandur Vigfússon & F. York Powell (toim.). 1905. Origines islandicae. A collection of the more important sagas and other native writings relating to the settlement and early history of Iceland, 1. Oxford: Clarendon, 534–67 (A-versio).
Simpson, J. 1965. The Northmen Talk. A Choice of Tales from Iceland. London, 65–76 (otteita B-versiosta).
Käännökset ja editiot > Olavi Tryggvenpojan saaga

Flateyjarbók, niteet 1, 2 ja 3 = Unger, Carl Rikard (toim.). 1860–1868. Flateyjarbók. En samling af Norske Konge-sagaer med indskudte mindre fortællinger om begivenheder i og udenfor Norge samt annaler (3 Vols.). Christiania: [s.n].
Halldórsson, Ó. (toim.) 1958–1961. Ólafs saga Tryggvasonar en mesta, 1–2. Editiones Arnamagnæanæ. ser. A, col. 1–2. Copenhagen.
Käännökset ja editiot > Merlínusspá

Finnur Jónsson (toim.). 1892–1896. Hauksbók efter de Arnamagnæanske håndskrifter no. 371, 544 og 675, 4 °, samt forskellige papirshåndskrifter av det kongelige nordiske oldskrift-selskab. Køpenhavn: [s.n.].
Kock, Ernst A. (toim.). 1946–1949. Den norsk-isländska skaldediktningen, 1–2. Lund: Gleerup.
Aiheesta muualla

Gunnlaugr Leifssonin teoksista Ásdís Egilsdóttir: Gunnlaugr Leifsson.2012 sivustolla Medieval Nordic Literature in Latin, toim. Stephan Borgehammar, Karsten Friis-Jensen, Lars Boje Mortensen & Åslaug Ommundsen.
John Abraham

| John Abraham |
| --- | --- |
 John Abraham vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1972 (ikä 51) Kochi, Kerala, Intia
Ammatti:  näyttelijä, elokuvatuottaja, malli
Puoliso:  Priya Runchal (vih. 2014)
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
John Abraham (s. 17. joulukuuta 1972 Kochi, Kerala) on intialainen näyttelijä ja elokuvatuottaja. Aloitettuaan uransa mallina, hän teki näyttelijändebyyttinsä eroottisessa trillerissä Jism (2003). Hänen ensimmäinen menestyselokuvansa oli Dhoom (2004). Hän näytteli kriitikoiden ylistämässä elokuvassa Water (2005), ja sai parhaan miessivuosan Filmfare Awards -ehdokkuuden elokuvasta Baabul (2006). Abraham perusti oman tuotantoyhtiön, John Abraham Entertainmentin.
Yksityiselämä

John Abraham seurusteli näyttelijä Bipasha Basun kanssa vuosina 2002–2011. Hän avioitui Priya Runchalin kanssa 3. tammikuuta 2014.
Filmografia > Näyttelijä

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Jism | Kabir Lal |  |
| 2003 | Saaya | Dr. Akash ”Akki” Bhatnagar |  |
| 2004 | Aetbaar | Aryan Trivedi |  |
| 2004 | Paap | Shiven |  |
| 2004 | Lakeer – Forbidden Lines | Saahil |  |
| 2004 | Dhoom | Kabir | Parhaan negatiivisen roolin Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2004 | Madhoshi | Aman |  |
| 2005 | Elaan | Abhimanyu |  |
| 2005 | Karam | John |  |
| 2005 | Kaal | Krish Thapar |  |
| 2005 | Viruddh… Family Comes First | Amar Patwardhan |  |
| 2005 | Water | Narayan |  |
| 2005 | Garam Masala | Shyam ”Sam” |  |
| 2005 | Shikhar | Itsenään |  |
| 2006 | Zinda | Rohit Chopra | Parhaan negatiivisen roolin Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2006 | Taxi No. 9211 | Jai Mittal |  |
| 2006 | Baabul | Rajat | Parhaan miessivuosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 2006 | Kabul Express | Sohail Khan |  |
| 2007 | Salaam-E-Ishq | Ashutosh Raina |  |
| 2007 | Hattrick |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Wicket Bacha” |
| 2007 | No Smoking | K |  |
| 2007 | Dhan Dhana Dhan Goal | Sunny Bhasin |  |
| 2008 | Dostana | Kunal |  |
| 2009 | Luck by Chance | Itsenään | Erikoisesiintyminen |
| 2009 | Little Zizou | Arjun |  |
| 2009 | New York | Samir ”Sam” Shaikh |  |
| 2010 | Aashayein | Rahul Sharma |  |
| 2010 | Jhootha Hi Sahi | Sid |  |
| 2011 | 7 Khoon Maaf | Jimmy Stetson |  |
| 2011 | Mere Brother Ki Dulhan | Itsenään | Erikoisesiintyminen |
| 2011 | Force | ACP Yashvardhan |  |
| 2011 | Desi Boyz | Nick Mathur ”Hunter” |  |
| 2012 | Housefull 2 | Max |  |
| 2012 | Vicky Donor |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Rum Whisky” |
| 2013 | Race 2 | Armaan Malik |  |
| 2013 | I, Me Aur Main | Ishaan Sabharwal |  |
| 2013 | Shootout at Wadala | Manya Surve |  |
| 2013 | Madras Cafe | Vikram Singh |  |
| 2015 | Welcome Back | Ajju |  |
| 2016 | Wazir | SP |  |
| 2016 | Rocky Handsome | Kabir Ahlawat/Rocky/Handsome |  |
| 2016 | Dishoom | Kabir |  |

| 2016 | Force 2 | ACP Yashvardhan |  |
| 2018 | Parmanu: The Story Of Pokhran | Ashwat Rana |  |
| 2018 | Satyameva Jayate | Virendra ”Vir” Rathod |  |
| 2019 | Romeo Akbar Walter | Romeo Ali/Akbar Malik/Walter Khan |  |
| 2019 | Batla House | ACP Sanjay Kumar |  |
| 2019 | Pagalpanti | Raj |  |
| 2021 | Mumbai Saga | Amartya Rao Naik |  |
| 2021 | Satyameva Jayate 2 | Dadasaheb Balram Azad, Satya Balram Azad, Jay Balram Azad |  |
| 2022 | Attack | Arjun Shergill |  |
| 2022 | Ek Villain Returns | Bhairav Purohit |  |
| 2023 | Pathaan | Jim |  |
Filmografia > Tuottaja

| Vuosi | Elokuva | Muuta |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Vicky Donor | Parhaan populaarielokuvan National Film Awards -palkinto |
| 2013 | Madras Cafe |  |
| 2016 | Rocky Handsome |  |
| 2016 | Force 2 |  |
| 2018 | Parmanu: The Story of Pokhran |  |
| 2018 | Savita Damodar Paranjpe | Marathinkielinen elokuva |
| 2019 | Batla House |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
John Abraham Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juha Tiainen

| Juha Tiainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. joulukuuta 1955 Uukuniemi
Kuollut: 27. huhtikuuta 2003 (47 vuotta) Lappeenranta
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  poliisi
Yleisurheilija
Pituus:  182  cm
Paino:  110 kg
Laji:  moukarinheitto
Seura:  Lappeenrannan Urheilu-Miehet
Ennätykset:  81,52 m
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Los Angeles 1984 | moukari |  |
Juha Pekka Antero Tiainen (5. joulukuuta 1955 Uukuniemi – 27. huhtikuuta 2003 Lappeenranta) oli suomalainen moukarinheittäjä ja olympiavoittaja. Tiainen voitti kultaa Los Angelesin olympiakisoissa vuonna 1984 tuloksella 78,08 metriä.
Tiainen voitti Suomen mestaruuden kuusi kertaa (vuosina 1977, 1979, 1981, 1984, 1987 ja 1990). Lisäksi hän sai viisi hopeaa ja kaksi pronssia. Ennätyksensä 81,52 hän heitti kesällä 1984, ja se säilyi Suomen ennätyksenä vuoteen 2002 asti, jolloin Olli-Pekka Karjalainen rikkoi sen. Kaikkiaan Tiainen paransi Suomen ennätystä kahdeksan kertaa.
Uransa jälkeen Tiainen toimi moukarinheiton valmentajana ja jääkiekon liigaseuran SaiPan fysiikkavalmentajana. Ammatiltaan hän oli poliisi ja toimi nuoremman ja vanhemman konstaapelin tehtävissä aina kuolemaansa saakka. Tiainen kuoli virusperäiseen keuhkokuumeeseen huhtikuussa 2003 Lappeenrannassa. Juha Tiainen on haudattu Uukuniemen Paakasalmen hautausmaalle, ja hänen hautakiveensä on kaiverrettu olympiarenkaat.
Saavutuksia

olympiakultaa Los Angeles 1984 (moukarinheitto)
kymmenes sija olympialaisissa Moskova 1980 (Soulissa 1988 karsiutui finaalista)
yhdeksäs sija Helsingin MM-kisoissa 1983
yhdeksäs sija Splitin EM-kisoissa 1990
6 SM-kultaa, 5 SM-hopeaa ja 2 SM-pronssia
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Tiainen moukaroi kullan Losissa
Miesten moukarinheiton olympiavoittajat
Miesten moukarinheiton Suomen mestarit
Ján Brejčák

| Ján Brejčák |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1989 (ikä 35) Poprad, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  96 kg
Seura
Seura:  HK Dukla Michalovce
Sarja:  Tipos Extraliga
Pelinumero:  89
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  HK Poprad (SloEL) HC Litvínov (ČEL) HC Slovan Bratislava (KHL) HC Davos (NLA) MODO Hockey (Allsv.) HC Banská Bystrica (SloEL) HPK (SML) Düsseldorfer EG (DEL) Storhamar Ishockey (Norja) Stavanger Oilers (Norja)
Ján Brejčák (s. 29. kesäkuuta 1989 Poprad, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Slovakian pääsarjassa Extraliga-joukkue HK Dukla Michalovcessa.
Ura > Maajoukkueura

Brejčák edusti Slovakiaa MM-kilpailuissa vuonna 2014. Yhteensä hän on pelannut 32 A-maaottelua tehopistein 2+3=5.
Brejčák pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin hän toimi Slovakian varakapteenina. Hän pelasi myös World Junior A Challengessa vuonna 2006.
Muuta

Brejčákin serkku Daniel pelaa Slovakian Extraligaa puolustajana HK Popradissa.
Heraion (Perachóra)

| Heraion> Ἡραίον |
| --- | --- |
 Perachóran Heraionin arkeologinen alue.
Sijainti
 Heraion
Koordinaatit:  38°1′41″N, 22°51′9″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Perachóra, Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi, Korinthia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  pyhäkköalue ja asutus
Ajanjakso:  noin 820–146 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Aiheesta muualla
  Heraion Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heraion (m.kreik. Ἡραίον) eli Peiraion (Πείραιον) tai Peraia (Περαία), nykyisin Perachóran Heraion (kreik. Ηραίον της Περαχώρας, Iraíon tis Perachóras), oli antiikin aikainen Heralle omistettu pyhäkkö ja sen yhteydessä ollut asutus Korintin kannaksella Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee Korintinlahden rannassa Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kunnassa lähellä Límni Vouliagméniksen kylää, noin yhdeksän kilometriä länteen nykyisestä Perachóran kylästä.