stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirsti Nummi

| Kirsti Nummi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Kirsti Nummi
Syntynyt: 30. toukokuuta 1959 (ikä 65) Nokia, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  167 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1975–1984 1984–1985 1985–1987:   Nokian Urheilijat/Nanso  Forssan Alku  Tampereen Pyrintö
Maajoukkueet
1980–1981:   Suomi
Ottelut (pisteet):  18 (20)
Aiheesta muualla
FIBA
Kirsti Nummi (o.s. Kokkinen, s. 30. toukokuuta 1959 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Nokian Urheilijoiden kasvatti Nummi pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Forssan Alussa ja Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä viisi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kaksi Suomen cup-mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Nummi pelasi vuosina 1980–1981 18 ottelua 1,1 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1980 EM-kilpailuissa.
Saavutukset

EM-kilpailut: 12:s 1980
Suomen mestaruus 1978, 1979, 1980, 1981, 1986
SM-hopeaa 1977, 1982
Suomen cup 1979, 1980
Kiinteistövero

Kiinteistövero on vuosittain maksettava, kiinteistön omistukseen perustuva, vero.  Vero voi perustua pelkkään maaomistukseen, rakennuksiin tai näiden yhdistelmään. Yleensä veron suuruus määräytyy kiinteistöomaisuuden verotusarvon eli veroviranomaisen määrittämän arvon mukaan.[lähde? ]
Kiinteistöjen verotus on ehkä parhaiten tunnettu ja tutkittu verotuksen muoto. Sitä on käytetty jo ainakin 3 000 vuotta.[lähde? ]
Kiinteistöverotuksen suhteellinen merkitys maailmassa on pienentynyt 1900-luvulta lähtien, sen maksimituotto on saadun kokemuksen perusteella noin 12 % verokertymästä.
Kiinteistöverotuksen etuja ovat muun muassa läpinäkyvyys, helppo ymmärrettävyys, pienet hallinnolliset kustannukset ja ennustettavuus.
Kiinteistöveroa on kritisoitu muun muassa siitä, että se ei ota huomioon veronmaksajan maksukykyä. Kritiikin mukaan vero kohdistuu pääomaan eikä sen tuottoon. Veron ongelmaksi on esitetty myös se, että eri omaisuuslajeja verotetaan eri tavoin.
Nordean pääekonomisti Aki Kangasharjun mukaan Suomessa on euromaiden ja Pohjoismaiden korkeimmat asumiskulut. Tähän auttaisi, jos kiinteistövero määräytyisi maapohjan mukaan eikä nousisi, vaikka tontille rakentaisi kuinka paljon kerrosneliöitä tahansa. Tällöin rakentaminen halpenisi ja lisääntyisi ja siksi asumiskulut laskisivat.
Vähiten haitallista

OECD:n mukaan yritysten verottaminen on talouskasvulle haitallisinta, työn (palkan) verottaminen seuraavaksi haitallisinta, sitten omaisuuden ja perintöjen verottaminen, sitten kulutuksen verottaminen (alv) ja vähiten haitallista kiinteistöverotus.
Luonnonsuojelualueen kiinteistövero

Luonnonsuojelualueita ei ole Suomessa vapautettu kiinteistöverosta, vaikka niistä ei yleensä sitä ole peritty[lähde? ]. Yksityiset saattavat joutua maksamaan kiinteistöveroa perustamastaan yksityisestä luonnonsuojelualueesta. Korkeimman hallinto-oikeuden vuonna 2014 tekemässä ennakkopäätöksessä yksityisen omistama, vapaa-ajan asunnon vieressä sijainnut, luonnonsuojelualue tulkittiin puistoalueeksi, joka antaa lomarakennukselle suojaavan miljöön. Kun alueella ei ollut harjoitettu metsätaloutta, sille voitiin määrätä kiinteistövero.
Kirjallisuutta

Kulovaara, Valpuri – Ossa, Jaakko: Kiinteistöverotus käytännössä.  Helsinki:  Edita Publishing Oy, 2015.
Kivijärvi (Kuhmo, Kivijoen valuma-alue)

| Kivijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kuhmo
Koordinaatit:  64°34′45″N, 29°34′00″E
Järvinumero:  59.934.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  218,2 m 
Rantaviiva:  15,33 km 
Pinta-ala:  2,57 km² 
Tilavuus:  0,00664 km³ 
Keskisyvyys:  2,6 m 
Suurin syvyys:  9,9 m 
 fiKivijärvi 
Kivijärvi on matala ylänköjärvi Kuhmossa Kainuun kaakkoisosassa. Sen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Etäisyys Kajaanista on 96 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Kivijärven pituus kaakosta luoteeseen on 3,2 kilometriä. Järvi levenee pohjoista kohden. Koillisrannan länteen työntyvän Haverisenniemen pohjoispuolella sijaitsee Kotilahti, jonka rannalla on Kivijärven kylä. Vain neljä hehtaaria Kivijärvestä on vähintään kuusi metriä syvä. Syvin kohta, 10 metriä, sijaitsee itärannan Kiviniemen läheisyydessä.
Kivijärven kolmestatoista saaresta laajin on noin neljän hehtaarin laajuinen Venäläissaari järven luoteiskolkassa. Sen eteläpuolella sijaitsee runsaan hehtaarin laajuinen Mustikkasaari.
Kivijärveen virtaa useita laskuojia ympäröiviltä soilta. Kivijärvi laskee järven lounaisrannalta alkavaa Välijokea Alajärveen (218,1 metriä mpy), joka sijaitsee noin 800 metriä lounaaseen.
Kivijärven vesitilavuus on 6 643 000 kuutiometriä.
Kivijärvi (59.934.1.013) kuuluu Kivijoen valuma-alueeseen (59.934), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Änättijärven valuma-alue (59.93) ja ensimmäinen on Ontojärven–Lentuan valuma-alue (59.9). Kivijärvi on Kivijoen valuma-alueen laajin vakavesi. Toiseksi laajin on Alajärvi. Alueeseen kuuluu 23 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Kivijoen valuma-alueen Kivijärvi on kuudenneksi laajin Suomen Kivijärvistä, joita on yli 120.
Kirsti Muinonen

Kirsti Mirjami Muinonen, o.s. Tommila (s. 16. maaliskuuta 1943 Helsinki) on suomalainen aiemmin Raahessa, mutta nykyisin Oulussa vaikuttava taidemaalari. Aiemmin hänen maalauksena herättivät surrealistisia ja älyllisiä pohdiskeluja. Niissä on avaruudellinen tilavaikutelma. 2000-luvulla hän on siirtynyt abstraktimpaan suuntaan ja tehnyt myös tilateoksia. Hän nimittää työskentelytapaansa meditatiiviseksi.
Muinonen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1966-1970 ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hänen näyttelyitään on ollut mm Oulun taidemuseossa ja Galleria Harmajassa. Hän sai taiteen valtionpalkinnon 1981 ja Raahen kaupungin taidepalkinnon 1982.
Julkiset teokset

Rantasalmen Järviluontokeskus Rantasalmi, Oulun Seudun ammattikorkeakoulu, Oulu. Metsokankaan monitoimitalo, Oulu.
Osa Muinosen teoksesta Linnunradan pysäkki, Metsokankaan monitoimitalo, 2008, Oulu.
Kekolajittelu

Kekolajittelun esitys. Aluksi alkioista muodostetaan kekoehtoa toteuttava maksimikeko, joka näkyy animaatiossa.
Kekolajittelu on J. W. J. Williamsin vuonna 1964 kehittelemä lajittelualgoritmi, joka perustuu kekorakenteeseen. Aluksi lajiteltavasta joukosta muodostetaan maksimikeko, jonka varmistetaan täyttävän kekoehdon. Kun keko on valmis, sen suurin alkio poistetaan, asetetaan valmiin listan alkuun ennen muita valmiita alkioita ja keko käsitellään uudestaan kekoehdon täyttymiseksi. Tätä jatketaan kunnes alkio on järjestyksessä.
Kekolajittelu on yleensä hivenen hitaampi kuin pikalajittelu, mutta sillä on kuitenkin tätä paljon suotavampi asymptoottinen suoritusaika huonoimmassa tapauksessa, O(n log n). Pikalajittelun tavoin kekolajittelu ei ole vakaa lajittelualgoritmi, eli samansuuruiseksi käsitettävien alkioiden keskinäinen järjestys voi vaihtua lajiteltaessa.
Kekolajittelu toimii minimitilassa eikä siten vaadi joukon koosta riippuvaa lisämuistia.
Esimerkki kekolajittelusta

Aloitetaan joukosta [2, 4, 3, 0, 6, 1, 5, 8, 7].
Muodostetaan kekorakenne. Kekorakennetta kuvaa käsiteltävässä joukossa sarja listoja, jotka kuvaavat keon eri tasoja (ylin alkio on ensimmäisenä, sen kaksi ala-alkiota seuraavana, jne.).
[ 2 ]
     [ 4 ]           [ 3 ]
 [ 0 ]   [ 6 ]   [ 1 ]   [ 5 ] 
[8] [7]
Suoritetaan heapify-operaatio, joka varmistaa, että keko on kekoehtoa totteleva maksimikeko. Siten ylimpänä on keon suurin alkio, ja kaikki keossa olevat alkiot ovat suurempia kuin mikään niiden alialkioista.
[ 8 ]
     [ 7 ]           [ 5 ]
 [ 4 ]   [ 6 ]   [ 1 ]   [ 3 ] 
[0] [2]
Poistetaan keon ylin kohta (korkein arvo) ja asetetaan se listan alkuun. Keko pienenee nyt yhdellä. Otetaan keon 'viimeinen' alkio ja asetetaan se ylimmäksi.
Tulos: [8]

             [ 2 ]
     [ 7 ]           [ 5 ]
 [ 4 ]   [ 6 ]   [ 1 ]   [ 3 ] 
[0] ---
Suoritetaan siftDown: siirretään ylimpänä olevaa arvoa aina suurimpaa alialkiotaan päin (vaihtaen niiden paikkaa) kunnes kekoehto taas täyttyy. (2 ja 7 sekä 2 ja 6 vaihtavat paikkaa, siinä järjestyksessä.)
Tulos: [8]

             [ 7 ]
     [ 6 ]           [ 5 ]
 [ 4 ]   [ 2 ]   [ 1 ]   [ 3 ] 
[0]
Jatketaan suurimman alkion poistamista ja kekoehdon varmistamista kunnes keko on kutistunut yhteen alkioon. Silloin lisäämme tämän alkion ensimmäisenä listaan (sillä kekolajittelu rakentaa listaa suurimmasta pienimpään, lopusta alkuun).
Klondyke-talo

Klondyke-talo syyskuussa 2008.
Klondyke-talo on tiilirakenteinen entinen teollisuusrakennus Keravalla Alikeravan kaupunginosassa. Klondyke-talo on kooltaan 30 000 kerrosneliömetriä, ja siellä toimii nykyään lukuisia eri yrityksiä ja muun muassa salibandyhalli. Vuosina 1927–1985 kiinteistössä toimi kumitehdas, vuosina 1990–2012 Keravan taidemuseo ja vuosina 1990–1994 sisähuvipuisto Fanfaari, sittemmin Planet FunFun.
Historiaa

Talon paikalla sijaitsi Suomen ensimmäinen sementtitehdas vuodesta 1869 ja sen pohjoispuolella Winnarin tiilitehdas vuodesta 1911 vuoteen 1957. Nykyisen rakennuksen ensimmäiset osat valmistuivat 1913 sementtitehtaan paikalle ensimmäiseen maailmansotaan jalkineita valmistaneen nahkatehtaan (Oy Nahkimo Ab, Savion Nahkatehdas) käyttöön. Nahkimon toiminta loppui pian ja sen tehdasrakennukset siirtyivät vuonna 1927 Savion Gummitehdas Oy:lle. Rakennusta laajennettiin 1920-luvulta 1950-luvulle moneen otteeseen ja moneen ilmansuuntaan niin, että tehtaan vanhimmat osat jäivät uudempien siipirakennusten sisään. Rakennus toimi kumitehtaana vuoteen 1985 saakka, loppuaikoina Nokian eli entisen Suomen Gummitehtaan omistuksessa.
Vuonna 1985 kiinteistö siirtyi Nokialta kiinteistösijoitusyhtiö Keravan Klondyke Oy:lle, joka alkoi kehittää rakennuksen toimintoja. Arkkitehtien Hannu Kiiskilä ja Harri Hagan suunnitelmien mukaan saneeratun rakennuksen sisätilat uudistettiin vapaa-ajankeskukseksi muun muassa kirkkain päivänloistevärein, mutta ulkoasu säilyi hillittynä. 1990-luvulle tultaessa talossa toimivat Keravan kauppaoppilaitos, Vankeinhoidon koulutuskeskus ja joulukuussa 1990 avattu Keravan taidemuseo. Helmikuussa 1991 avattiin sisähuvipuisto Fanfaari.
Pian Keravan Klondyke Oy ja sen tytäryhtiö Huvipuisto Fanfaari Oy menivät konkurssiin Suomen 1990-luvun alun lamassa. Päärahoittaja Keski-Uudenmaan Säästöpankki kärsi kymmenen miljoonan ja vakuutusyhtiö Sampo viiden miljoonan markan tappiot. Velkoja oli yhteensä 170 miljoonaa markkaa. Koko kiinteistön osti 1992 huvipuisto Fanfaarin perustanut liikemiesryhmä, jossa mukana olivat elokuvaohjaaja Renny Harlin ja tuottaja Markus Selin.
Sisähuvipuisto Fanfaarin nimi muuttui kesän 1992 remontin jälkeen Planet FunFuniksi. Joulukuussa 1994 sen omistanut Panzelda Oy ajautui konkurssiin, joka sulki huvipuiston lopullisesti helmikuussa 1995. Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalin omistukseen ajautunut Klondyke-talo alkoi toimia nimellä Kerava Future Center. Vuonna 1994 se menetti myös toisen ison vuokralaisen, 2000 neliön tiloissa toimineen Vankeinhoidon koulutuskeskuksen. Keravan taidemuseo toimi Klondyke-talossa vuoteen 2012 asti, kunnes se muutti Keravan keskustaan uuden Taide- ja museokeskus Sinkan tiloihin, joihin tuli myös Keravan museo.
1990-luvun keskivaiheilta lähtien Klondyke-talossa on ollut kuvataiteilijoiden työtiloja. 2010-luvun alusta talossa on toiminut muun muassa seksivälineiden verkkokauppaa Kaalimato.com pyörittävä Kentonec Oy.
Kirin (yritys)

| Kirin bīru 麒麟麦酒株式会社 |
| --- | --- |

Osake:  TYO: 2503
Perustettu:  1888
Kotipaikka:  Tokio, Japani
Toimiala:  juomateollisuus
Tuotteet:  virvoitusjuomat, oluet
Emoyhtiö:  Kirin Holdings Company, Limited
Kotisivu:  www.kirinholdings.co.jp
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirin Ichiban -oluttölkki.
Kirin eli Kirin bīru (jap. 麒麟麦酒株式会社, Kirin bīru kabushikigaisha, engl. Kirin Brewery Company, Limited) on japanilainen virvoitusjuomavalmistaja ja panimo.
Se on Tokion pörssiin noteeratun Kirin Holdings Companyn tytäryhtiö, ja samaan konserniin kuuluu useita muitakin yhtiöitä. Kirin on myös osa Mitsubishi-yritysryhmittymää.
Kirin bīru perustettiin 1907, kun yhtiö otti vuonna 1885 perustetun Japan Brewery Companyn liiketoiminnan haltuunsa.
Yritykset japanissa

Kirin-konserniin kuuluvat muun muassa seuraavat yritykset japanissa:
Kirin bīru eli Kirin Brewery Company, Limited (alkoholijuomien valmistus)
Kirin Beverage Company, Limited (virvoitusjuomien valmistus)
Mercian Corporation (viinien ja muiden alkoholijuomien valmistus)
Kirin City Co., Ltd. (Kirin City -pubit)
Kyowa Kirin Co., Ltd. (lääketeollisuus)
Kyowa Hakko Bio Co., Ltd. (aminohappojen valmistus lääketeollisuuteen)
Koiwai Dairy Products Company, Limited (maitotuotteet ja hunaja)
Kirin and Communications Company, Limited (tiedotus- ja suhdetoiminta)
Kirin Engineering Company, Limited. (insinööripalvelut juoma-, ruoka ja lääketeollisuuden tehtaisiin)
Kirin Group Logistics Company, Limited (logistiikkapalvelut)
Kirin Techno-System Company, Limited (tarkastuslaitteiden valmistus)
Kirin Business Expert Company, Limited (sisäinen palkanlaskenta, HR ja kiinteistönvälitys)
Kirin Business System Company, Limited (sisäiset tietojärjestelmät)
Kirin Echo Company, Limited (vakuutuslaitos)
Kirin Office Service Company, Limited (toimistopalvelut)
INHOP Inc. (humalapohjaiset tuotteet)
LeapsIn Inc. (ruokateollisuus)
YO-HO BREWING COMPANY (pienpanimotoiminta)
FANCL CORPORATION (kosmetiikan ja terveysruokien valmistus)
The KIRIN Welfare Foundation (hyvinvointi)
Yritykset muualla

Kirin-konserniin kuuluvat muun muassa seuraavat yritykset muualla maailmassa:
Lion Pty Limited (elintarvikkeet ja virvoitusjuomat - Australia)
Myanmar Brewery Limited (oluet - Myanmar)
Mandalay Brewery Limited (oluet - Myanmar)
Interfood Shareholding Company (elintarvikkeet ja virvoitusjuomat - Vietnam)
San Miguel Brewery Inc. (oluet - Filippiinit)
Kirin Holdings Singapore Pte, Limited (virvoitusjuomat - Singapore/Kaakkois-Aasia)
China Resources Kirin Beverages (Greater China) Company, Limited (virvoitusjuomat - Kiina)
Kirin Europe GmbH(Germany) (oluet - Saksa/Eurooppa)
Coca-Cola Beverages Northeast, Inc. (Coca-Cola virvoitusjuomat - 7 osavaltiossa USA:ssa)
Four Roses Distillery, LLC (bourbon-vioskin valmistus, USA)
Thorne Research, Inc. (lääketeollisuus, USA)
Kirin aikoo vetäytyä panimotoiminnastaan Myanmarissa maan sotilasvallankaappauksen ja ihmisoikeusjärjestöjen painostuksen vuoksi.
Kansainvälinen HapMap-projekti

Kansainvälinen HapMap-projekti on ihmisen genomin kartoitusprojekti, joka aloitettiin kansainvälisen tutkijaryhmän yhteistyönä lokakuussa 2002. Valmiiksi projekti saatiin vuonna 2009, jolloin sen viimeisen vaiheen tulokset valmistuivat.  
HapMap -projektin tarkoituksena on ollut määrittää ihmisen haploryhmät  sekä saattaa tämä informaatio ilmaiseksi kaikkien saataville.  Haploryhmällä tarkoitetaan yhden nukleotidin vaihteluita (SNP), jotka sijaitsevat kromosomissa lähekkäin ja periytyvät yhdessä. HapMap (”haplotype map”) on kartta, joka osoittaa, mitkä SNP:t periytyvät aina yhtenäisenä ryhmänä, toisiinsa kytkeytyneinä. Näin ollen yhden merkki-SNP:n avulla voidaan päätellä samalla kertaa myös useita muita genomisekvenssistä löytyviä alleeleja. HapMap -projekti perustettiin geneettisen tutkimuksen työkaluksi helpottamaan perinnöllisten sairauksien ymmärtämistä. 
Sen avulla tutkittavan geneettisen materiaalin määrä saatiin vähennettyä pienemmäksi kuin koskaan aikaisemmin. Tämä tekee tautimäärityksestä haploryhmän avulla nopeampaa, tehokkaampaa ja halvempaa.  Tautien määrityksen lisäksi HapMapista on hyötyä ennustettaessa ihmisten vastetta erilaisiin lääkkeisiin tai muihin ympäristötekijöihin, esim. toksiineihin.  HapMapia on käytetty hyödyksi myös tutkittaessa useita monimutkaisia sairauksia, kuten Alzheimerin tautia, diabetesta, niveltulehdusta, syöpää ja skitsofreniaa.
Menetelmät

Projekti jakautui kolmeen vaiheeseen, joista kahdessa ensimmäisessä näytteet olivat samat (ja nämä vaiheet täydentävät toisiaan). Kolmannessa vaiheessa näytteitä analysoitiin myös uusista populaatioista.
Menetelmät > Vaihe I

DNA-näytteet valittiin jo tunnettujen erilaisten populaatioiden alleelimallien ja historiallisen diversiteetin perusteella.  Projektiin kerättiin 270 DNA-näytettä, joista 90 näytettä on Utahista (US, Pohjois- ja Länsi-Eurooppalaista syntyperää olevaa väestöä), 90 näytettä jorubalaisista (Ibadan, Nigeria), 45 näytettä japanilaisista (Tokio, Japani) sekä 45 näytettä Han-kiinalaisista (Peking, Kiina).
Projekti vaati hyvin tiiviin SNP-kartan. Projektin alussa kandidaatti-SNP:a oli 2,6 miljoonaa, mutta lopulta projektin ansiosta tietokantaan lisättiin jopa 6 miljoonaa SNP:a. Saadakseen paljon SNP:a, projektissa hyödynnettiin ”haulikko-sekvensointia” genomikirjastoista. Geneettistä variaatiota tutkittiin hyödyntäen ENCODE-projektin DNA-alueita. Tutkimuksen avulla arvioitiin mm. G – ja C – emäksien määriä genomissa sekä rekombinaation nopeutta. Genotyypin määritys vaiheessa I suunniteltiin SNP-tietokannan avulla. Analyyseissa priorisoitiin SNP:t, jotka olivat jo vahvistettu tai ne olivat esiintyneet useammin kuin kerran sekä ei-synonyymiset SNP:t.
Menetelmät > Vaihe II

Vaiheeseen II valittiin 4,7 miljoonaa SNP:a genotyypin määritykseen 6,9 miljoonasta vaihtoehdosta. 2,5 miljoonaa SNP:a hylättiin useista syistä, muun muassa SNP:t, joissa oli paljon toistoalueita. Genotyypin määritys suoritettiin käyttäen hyödyksi kustomoitua oligonukleotidijärjestelyä (high-density oligonucleotide array). Vaiheen I SNP:a määritettiin myös uudelleen vertailun vuoksi. Rekombinaationopeutta ja geenien ontologiaa analysoitiin Panther - tietokannan avulla. Ei-synonyymisia SNP:a tunnistettiin annotaatioiden kautta sekä valintaa tutkittiin long-range haplotyyppi (LRH) – testin avulla.
Menetelmät > Vaihe III

Vaiheessa III projektia vielä jatkettiin, ja seitsemältä uudelta populaatiolta kerättiin näytteet: maasait Kinyawasta (Kenia), luhyat Webuyesta (Kenia), kiinalaiset Denveristä (CO, USA), gujarati-intialaiset Houstonista (TX, USA), toscanalaiset (Italia), afrikkalaista syntyperää oleva väestö (Lounais-USA) ja meksikolaista syntyperää oleva väestö Los Angelesissa (CA, USA). Näytteiden genotyypit määrättiin vasten 1,6 miljoonaa SNP:tä sekä pieni osa vasten ENCODE:n vaihe II:sta.
Tulokset

Vaiheessa I löydettiin yli miljoona yhden nukleotidin polymorfismia (SNP) , vaiheessa II yli 3.1 miljoonaa  ja vaiheessa III noin 1,6 miljoonaa SNP:a.  Ne sisältävät noin 25–35 % yleisistä SNP-variaatioista tutkituista populaatioista. Haploryhmien alleelien välinen keskimääräinen maksimi r2, eli korrelaatiokerroin, on välillä 0.9 ja 0.96, afrikkalaisissa populaatioissa 0.8 ja ei-afrikkalaisissa populaatioissa 0.95.
Aineisto vahvistaa rekombinaatiokeskittymien, pitkien ja vahvojen kytkentäepätasapaino-sekvenssien, sekä alhaisten haplotyyppien monimuotoisuuden yleisyyden. Tärkeimpänä havaintona on läheisten SNP:ien laaja redundanssi, jonka avulla voidaan kerätä laajaa tietoa genomisesta vaihtelusta ilman uudelleensekvensointia, sekä lisätä analyysien tehokkuutta.
10–30 % populaation yksilöistä jakavat vähintään yhden viimeaikaisesta syntyperästä johtuvan laajentuneen geneettisen identiteetin alueen. Ei-synonyymisissä SNP:issa on lisääntynyttä erilaistumista verrattuna synonyymisiin SNP:in. Tämä johtuu populaatioihin vaikuttavan luonnonvalinnan voimakkuuden ja tehokkuuden eroista.
Käyttö ja sovellutukset

HapMap-aineistoa voidaan käyttää erityisesti geeniperäisten tautien tutkimiseen, ja geneettisten erojen löytämiseen, joiden avulla voidaan ennustaa eri ihmisten reaktiota lääkkeisiin ja ympäristötekijöihin.  Lisäksi sen avulla voidaan tutkia rekombinaatiota ja rakenteellista variaatiota, sekä luonnonvalinnan historiaa tunnistamalla lokuksia, joihin luonnonvalinta on voinut vaikuttaa. Aineistolla voidaan myös tunnistaa deleetion variantteja genomissa.
HapMap-projektia ei enää käytetä aktiivisesti tutkimuksissa, mutta sen aineisto on kuitenkin vielä vapaasti avoinna tutkijoille.   Projekti oli aikanaan hyvin merkityksellinen, ja se oli tarpeellinen ponnahduslauta esimerkiksi 1000 Genomes projektille, joka on sittemmin jättänyt HapMapin varjoonsa.
Kekkosten miniänä

| Kekkosten miniänä Muistelmia Sylvi ja Urho Kekkosen perheestä 1950–1970-luvuilla |
| --- | --- |

Kirjailija:  Marja Linnankivi Terttu Levonen (toim.)
Kansitaiteilija:  Helena Kajander
Kieli:  suomi
Genre:  muistelmat
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2010
Sivumäärä:  240 s.
ISBN:  978-951-31-5366-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kekkosten miniänä – muistelmia Sylvi ja Urho Kekkosen perheestä 1950–1970-luvuilla on opetusneuvos Marja Linnankiven (ent. Kekkonen, o.s. Linnala) vuonna 2010 ilmestynyt muistelmateos ajoista, jolloin hän oli Matti Kekkosen vaimo ja Sylvi ja  Urho Kekkosen miniä. Teoksen on toimittanut Terttu Levonen, ja sen on julkaissut Tammi.
Tausta ja sisältö

Marja Linnala tutustui Matti Kekkoseen ylioppilastansseissa syksyllä 1951. Vanhemmat eivät ihastuneet sulhaskandidaattiin, kiistellyn poliitikon ja pääministerin poikaan, mutta Linnala piti päänsä. Heidät vihittiin 1954, ja hänestä tuli Marja Kekkonen, miniöistä se joka on karttanut julkisuutta. Häämatkalle pariskunta sai mukaansa Sylvi Kekkosen.
Marja Linnankivi kuvaa Kekkosten perhe-elämää sisältä päin. Hän näki politiikan kääntöpuolen, sen aiheuttamat paineet ja parjauskampanjat, jotka synnyttivät perheeseen vaikenemisen kulttuurin. Elettiin akvaarioelämää, jossa kalat lipuvat hiljalleen sinne tänne aistien toisten liikkeet kylkiviivallaan, kuten Marja Linnankivi sanoo. Alun lämmin suhde anoppiin kiristyi välillä voimakastahtoisen Sylvi Kekkosen puuttuessa liiaksi poikansa perhe-elämään. Urho Kekkosta Linnankivi taas kuvaa kotipiirissä leppoisaksi ja joustavaksi, riitoja kaihtavaksi. Erityisesti hieman salaperäiseen ja etäiseen Sylvi Kekkoseen kirja antaakin uusia piirteitä.
Linnankiven muistelmat tulivat suurena yllätyksenä, kun julkisuudessa oli pitkään ollut tietoja Brita Kekkosen tulevista muistelmista. Linnankiven muistelmista paljastuu se, mitä presidentti Kekkosen julkaistuista päiväkirjoista jätettiin pois Marja ja Matti Kekkosen avioliitosta. Kekkosia kohtaan kirja on vähäeleinen ja tahdikas. Linnankivi oppi jo alkuaikoina perheen vaikenemisen kulttuurinkenen mukaan?, joka kriitikon mukaankenen mukaan? lyö leimansa myös kirjaan.
Kirjassa myös kerrotaan ensimmäisen kerran julkisuudessa tietoja presidentti Kekkoseen ilmeisesti kohdistuneesta murhayrityksestä, joka tapahtui juhannuksena 1957 Kultarannassa. Samassa yhteydessä Linnankivi kertoo myös aseellisesta tunkeutujasta, ja sekin tapaus vaiettiin.
Klymenos

Klymenos (m.kreik. Κλύμενος, lat. Clymenus) on kreikkalaisessa mytologiassa usean eri mieshahmon nimi.
Klymenos oli Presbonin poika ja Boiotia Orkhomenoksen kuningas.
Klymenos, joko Skhoinoksen poika ja Arkadian kuningas, tai Teleuksen poika ja Argoksen kuningas. Hänellä oli erityisen kaunis tytär, Harpalyke, jonka hän pakotti insestiin kanssaan. Harpalyken tultua naimaikään hän antoi tyttärensä vaimoksi Alastorille, mutta katui tätä myöhemmin ja haki tyttärensä takaisin elääkseen ikään kuin tämän miehenä. Kostaakseen isänsä rikoksen Harpalyke tappoi joko nuoremman veljensä tai isänsä kanssa saadun poikansa ja valmisti tästä ruuan isälleen. Teon jälkeen hän pyysi jumalilta päästä pois ihmiselosta ja hänet muutettiin linnuksi. Klymenos puolestaan surmasi itsensä ymmärrettyään perhekuntansa kohtalon.
Klymenos, Kardiin poika, saapui Kreetalta Elikseen noin viisikymmentä vuotta Deukalionin vedenpaisumuksen jälkeen perustaakseen Olympian kisat ja tehdäkseen alttarin esi-isälleen Herakleelle.
Klymenos oli Hyginuksen mukaan Faethonin isä, Helioksen poika ja Meropen puoliso.
Klymenos oli Foroneuksen poika.
Klymenos on yksi Haadeksesta käytetyistä nimistä.