stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mäkihypyn maailmancup 2008–2009
Maailmancupin loppupisteet

| # | Hyppääjä | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | (19) | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | Pist>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Gregor Schlierenzauer | 60 | 100 | 60 | 80 | 50 | 60 | 100 | 50 | 50 | 80 | 50 | 100 | 100 | 80 | 100 | 100 | 100 | 100 |   | 100 | 100 | 32 | 100 | 26 | 60 | 100 | 100 | 45 | 2083 |
| 2. |  Simon Ammann | 100 | 45 | 100 | 100 | 80 | 100 | 60 | 100 | 80 | 32 | 80 | 80 | 60 | 45 | 60 | 50 | 40 | 36 |   | 80 | 40 | 50 | 80 | 80 | 18 | 80 | 40 | 60 | 1776 |
| 3. |  Wolfgang Loitzl | 80 | 29 | 26 | 32 | 32 | 80 | 80 | 80 | 100 | 100 | 100 | 36 | 26 | 100 | 80 | 80 | 45 | 60 |   | 16 | 60 | 10 | 16 | 32 | 40 | 16 | 22 | 18 | 1396 |
| 4. |  Harri Olli | 13 | 20 |   | 45 | 45 | 20 | 45 | 36 | 60 | 24 | 26 | 24 | 80 |   |   |   |   |   |   | 32 | 36 | 100 | 50 | 50 | 100 | 36 | 32 | 100 | 974 |
| 5. |  Dmitri Vasiljev | 0 | 32 | 29 | 16 | 0 | 26 | 22 | 60 | 29 | 29 | 60 |   |   | 36 | 50 | 40 | 32 |   |   | 26 | 0 | 40 | 60 | 18 | 80 | 60 | 60 | 40 | 845 |
| 6. |  Martin Schmitt | 0 | 18 | 20 | 50 | 29 | 36 | 50 | 45 | 32 | 60 | 45 | 20 | 22 | 60 | 45 | 36 | 18 |   |   | 15 | 50 | 16 | 18 | 40 | 45 | 22 | 11 | 26 | 829 |
| 7. |  Thomas Morgenstern | 50 | 40 | 50 | 22 | 12 | 40 | 36 | 24 | 40 | 45 | 15 | 40 | 29 |   |   | 45 | 80 | 80 |   | 24 |   |   | 32 | 29 | 40 | 8 | 4 | 10 | 795 |
| 8. |  Anders Jacobsen | 0 | 60 | 32 | 26 | 0 | 0 | 8 | 40 | 36 | 26 | 36 | 50 | 50 |   |   | 0 | 12 |   |   | 29 | 80 | 80 | 40 | 0 | 16 | 9 | 9 | 22 | 661 |
| 9. |  Martin Koch | 40 | 15 | 45 | 12 | 9 | 24 | 32 | 8 | 45 | 18 | 29 | 60 | 45 |   |   | 22 | 16 | 18 |   |   |   | 24 | 15 | 8 | 24 | 50 | 18 | 24 | 601 |
| 10. |  Anders Bardal | 45 | 50 | 18 | 14 | 13 | 22 | 29 | 0 | 12 | 0 | 15 | 26 | 11 | 15 | 32 | 18 | 26 |   |   | 22 | 24 | 36 | 45 | 24 | 32 | 0 | 50 | 20 | 598 |
Suomalaisten sijoitukset ja palkintosijoitukset osakilpailuista

| # | Hyppääjä | Pisteet | 1>  | 2>  | 3>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4. | Harri Olli | 974 | 3 | 2 | 1 |
| 12. | Matti Hautamäki | 558 |  | 1 | 1 |
| 14. | Ville Larinto | 541 |  | 1 | 2 |
| 21. | Kalle Keituri | 293 |  |  |  |
| 53. | Kai Kovaljeff | 25 |  |  |  |
| 64. | Tami Kiuru | 11 |  |  |  |
| 71. | Jussi Hautamäki | 9 |  |  |  |
| 82. | Sami Niemi Veli-Matti Lindström Juha-Matti Ruuskanen | 3 |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kansainvälisen hiihtoliiton mäkihypyn maailmancup -sivusto (englanniksi)
| n k Mäkihypyn maailmancupit |
| --- | --- |
 79–80  80–81  81–82  82–83  83–84  84–85  85–86  86–87  87–88  88–89  89–90  90–91  91–92  92–93  93–94  94–95  95–96  96–97  97–98  98–99  99–00  00–01  01–02  02–03  03–04  04–05  05–06  06–07  07–08  08–09  09–10  10–11  11–12  12–13  13–14  14–15  15–16  16–17  17–18  18–19  19–20  20–21  21–22  22–23  23–24  24–25
Karl Henrik Kahelin

Karl Henrik Kahelin (13. tammikuuta 1832 Kivijärvi – 26. kesäkuuta 1905 Jyväskylä) oli suomalainen opettaja ja rehtori.
Kahelinin vanhemmat olivat lukkari Henrik Gabriel Kahelin ja Eva Charlotta Cheilan. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1858, oli matematiikan ja luonnonhistorian kollega Jyväskylän yläalkeiskoulussa 1859–1862 sekä Jyväskylän suomalaisen alkeisopiston ja sitten Jyväskylän lyseon lehtori 1862–1899. Koulun rehtorina hän toimi 1873–1896. Normaalikoulun yliopettajan virasta Kahelin kieltäytyi, samoin kuin kouluhallituksen jäsenyydestä. Kahelin oli pidetty opettaja, joka toimi opetustyönsä ohella 22 vuoden ajan Jyväskylän kaupungin rahastonhoitajana ja kuului kaupungin säästöpankin ja suomalaisen tyttökoulun perustajiin. Kahelinin puoliso vuodesta 1864 oli Agnes Charlotta Aejmaleus (k. 1894). Varatuomari ja hallintoneuvos Hjalmar Kahelin (1868–1958), joka toimi lyhyen aikaa oikeusministerinä 1919–1920 ja muutti sukunimensä Kahanpääksi, oli heidän poikansa. Toinen heidän pojistaan oli insinööri ja yritysjohtaja Einar Kahelin. Kuurojen koulun opettaja ja johtaja Maria Kahelin oli puolestaan heidän tyttärensä.
Aiheesta muualla

Kotivuori, Yrjö: Karl Henrik Kahelin. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 16.3.2014.
Tuorila-Kahanpää Heidi 2008. Lukkarin poika. Karl Henrik Kahelin, Jyväskylän Lyseon matematiikan ja luonnontieteiden lehtori 1859-1900 ja rehtori 1873-1896. Omakustanne, Jyväskylä. 196 s. ISBN 952924472X, 9789529244720 (kirjan esittely Keskisuomalaisessa (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 16.3.2014)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko

Vuoden 1948 talviolympialaisissa oli mukana urheilijoita 28 eri maasta, jotka kilpailivat 22 eri tapahtumassa. Mitalitaulukon ykkössijan jakoivat Norja ja Ruotsi.
Mitalitaulukko

| Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1948 talviolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Norja | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 1 |  Ruotsi | 4 | 3 | 3 | 10 |
| 3 |  Sveitsi | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 4 |  Yhdysvallat | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 5 |  Ranska | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 6 |  Kanada | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 7 |  Itävalta | 1 | 3 | 4 | 8 |
| 8 |  Suomi | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 9 |  Belgia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 10 |  Italia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 11 |  Unkari | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 |  Tšekkoslovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 |  Iso-Britannia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | 22 | 24 | 22 | 68 |
Lähde: St. Moritz 1948 olympic.it. Viitattu 19.1.2016. (englanniksi)
Suomen euroviisukarsinta 1974

| Eurovision laulukilpailu 1974>  Suomen euroviisukarsinta |
| --- | --- |

Päivämäärä:  16. helmikuuta 1974 semifinaalit 19. ja 26. tammikuuta
Tapahtumapaikka:  Finlandia-talo, Helsinki
Juontaja(t):  Matti Paalosmaa
Kapellimestari:  Ossi Runne
Valintamenetelmä:  semifinaaleissa alueraadit finaalissa 20-jäseninen asiantuntijaraati
Kilpailumenetelmä:  Kutsukilpailu
Voittaja:  Carita Holmström ”Älä mene pois”
Suomi Eurovision laulukilpailussa 
 ◄ 1973  1975 ► 
Suomen euroviisukarsinta 1974 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1974 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin suurempana kuin koskaan aiemmin, kutsukilpailussa 16 suomalaissäveltäjää kutsuttiin säveltämään karsintaan kappale. 16 kappaletta arvottiin kahteen kahdeksan kappaleen semifinaaliin, jotka pidettiin 19. ja 26. tammikuuta. Molemmista alueraadit äänestivät neljä parasta 16. helmikuuta pidettyyn finaaliin. Finaali televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 19.35 alkaen. Finaalissa voittajan valitsi 20-henkinen asiantuntijaraati jonka jäsenistä jokainen antoi kappaleille pisteitä skaalalla 1-5. Väliajalla esiintyi brittiläinen muusikko Roger Whittaker.
Tulos > 1. semifinaali

| Sija | Esittäjä | Sävelmä | Lauluntekijä(t) | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Pepe Willberg | Sinä ja minä | Markku Johansson (säv.), Vexi Salmi (san.) | 259 p. |
| 2. | Jukka Kuoppamäki | Aurinkomaa | Jukka Kuoppamäki (säv. & san.), Ture Ara (san.) | 247 p. |
| 3. | Danny | Jos maailmassa vain ois kahva | Jaakko Salo (säv.), Jukka Virtanen (san.) | 242 p. |
| 4. | Markku Aro | Anna kaikkien kukkien kukkia | Toivo Kärki (säv.), Vexi Salmi (san.) | 237 p. |
| 5. | Eero Raittinen & Jukka Tolonen | Shangri-la | Jukka Tolonen (säv.), Hector (san.) | 233 p. |
| 6. | Eija Ahvo & Harri Saksala | Häät | Toni Edelmann (säv.), Marja-Kaarina Mykkänen (san.) | 228 p. |
| 7. | Kisu | Kun sinä jäät | Heikki Sarmanto (säv.), Chrisse Johansson (san.) | 215 p. |
| 8. | Irwin Goodman | Se on minimaalista | Irwin Goodman (säv.), Vexi Salmi (san.) | 195 p. |
Tulos > 2. semifinaali

| Sija | Esittäjä | Sävelmä | Lauluntekijä(t) | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Carita Holmström | Älä mene pois | Eero Koivistoinen (säv.), Hector (san.) | 256 p. |
| 2. | Muska & Ykä | Senhän sanoo järkikin | Erik Lindström (säv.), Sauvo Puhtila (san.) | 254 p. |
| 3. | Anneli Sari | Jäähyväiset | Kaj Chydenius (säv.), Marja-Leena Mikkola (san.) | 251 p. |
| 4. | Ritva Oksanen | Musta tango | Jorma Panula (säv.), M. A. Numminen (san.) | 250 p. |
| 5. | Kirka | Energia | Rauno Lehtinen (säv. & san.) | 244 p. |
| 6. | Marion Rung | Icing | Kari Kuuva (säv.), Juha Vainio (san.) | 238 p. |
| 7. | Marjo-Riitta Kervinen | Voin elää paremmin | Frank Robson (säv.), ei tietoa sanoittajasta | 176 p. |
| 8. | Seija Simola & Lasse Mårtenson | Laulun kuulen | Lasse Mårtenson (säv.), ei tietoa sanoittajasta | 164 p. |
Tulos > Finaali

| Sija | Esittäjä | Sävelmä | Lauluntekijä(t) | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Carita Holmström | Älä mene pois | Eero Koivistoinen (säv.), Hector (san.) | 83 p. |
| 2. | Ritva Oksanen | Musta tango | Jorma Panula (säv.), M. A. Numminen (san.) | 70 p. |
| 3. | Pepe Willberg | Sinä ja minä | Markku Johansson (säv.), Vexi Salmi (san.) | 66 p. |
| 4. | Jukka Kuoppamäki | Aurinkomaa | Jukka Kuoppamäki (säv. & san.), Ture Ara (san.) | 64 p. |
| 5. | Anneli Sari | Jäähyväiset | Kaj Chydenius (säv.), Marja-Leena Mikkola (san.) | 63 p. |
| 6. | Muska & Ykä | Senhän sanoo järkikin | Erik Lindström (säv.), Sauvo Puhtila (san.) | 42 p. |
| 7. | Danny | Jos maailmassa vain ois kahva | Jaakko Salo (säv.), Jukka Virtanen (san.) | 40 p. |
| 8. | Markku Aro | Anna kaikkien kukkien kukkia | Toivo Kärki (säv.), Vexi Salmi (san.) | 37 p. |
Palanneet artistit

| Artisti | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Suomen karsinnat) | Aikaisemmat vuodet (sijoitus)  (Eurovision laulukilpailu) |
| --- | --- | --- |
| Pepe Willberg | 1971 (5.) | - |
| Jukka Kuoppamäki | 1971 (2.) 1972 (7.) 1973 (jaettu 6.) | - |
| Danny | 1966 (8.) 1967 (2., 4.) 1973 (5.) | - |
| Markku Aro | 1969 (5.) 1971 (1.) | 1971 (8.) |
| Eero Raittinen (Jukka Tolosen kanssa) | 1965 (6.) | - |
| Kirka | 1972 (3.) | - |
| Marion Rung | 1962 (1., 2.) 1967 (7., 8.) 1969 (6.) 1973 (1.) | 1962 (jaettu 7.) 1973 (6.) |
| Seija Simola (duetto Lasse Mårtensonin kanssa) | 1972 (4.) 1973 (2.) | - |
| Lasse Mårtenson (duetto Seija Simolan kanssa) | 1963 (2.) 1964 (1.) 1966 (4.) 1971 (jaettu 6.) 1973 (8.) | 1964 (7.) |
Aiheesta muualla

Voittoesitys Ylen Elävässä arkistossa
Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
Suomen euroviisukarsinta 1974 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suomen euroviisukarsinnat (1961–2011) ja Uuden Musiikin Kilpailu (2012–)
| --- | --- |
1960–:  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969 
1970–:  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980–:  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990–:  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000–:  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010–:  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020–:  2020  2021  2022  2023  2024  2025
Ainulindalë

Ainulindalë
Valaquenta
Quenta Silmarillion
Akallabêth
Valtasormuksista ja Kolmannesta Ajasta
Ainulindalë (quenyaa, suom. Ainujen musiikki, kirjaimellisesti Pyhien laulu) on ensimmäinen J. R. R. Tolkienin Silmarillion-teoksen osista, mutta samalla myös itsenäinen tarina. Se on luomiskertomus. Tarinan konna on (kuten useimmissa Silmarillionin tarinoissa) Melkor, jolle ei vielä ole annettu nimeä Morgoth.
Tarina

Alussa Ilúvatar teki ainurin, pyhät, jotka syntyivät hänen ajatuksistaan. Ilúvatar antoi heille sävelaiheet ja pyysi kutakin laulamaan. Kuunneltuaan heitä yksitellen ja pienissä ryhmissä Ilúvatar kutsui kaikki ainurin kokoon ja antoi heille väkevän sävelaiheen, josta ainurin oli määrä tehdä yhdessä "Suuri Soitto". Ainur alkavat laulaa, mutta pian mahtavin ainu Melkor kutoo soittoon omia ajatuksiaan, poikkeaa Ilúvatarin sävelistä ja alkaa soittaa omaa soittoaan. Hänen ympärilleen syntyy epäsointu, joka leviää. Ilúvatar nostaa uuden sävelaiheen, jota vastaan Melkorin riitasointu kamppailee ärjyen. Silloin Ilúvatar nostattaa kolmannen aiheen, joka on aluksi heikko, mutta kasvaa. Kaksi ristiriitaista aihetta soi lopulta yhtä aikaa, ja sitten Ilúvatar katkaisee soiton.
Ilúvatar puhuu ainurille ja saa Melkorin häpeämään ja häpeästä kasvaa salainen viha. Sitten Ilúvatar vie ainurin tyhjyyteen ja näyttää heille näyn: maailma alkaa muodostua heidän eteensä. Ja ainur näkevät, että maailmassa on jotain, mitä he eivät ajatelleet, Ilúvatarin lapset, haltiat ja ihmiset, jotka yksin Ilúvatar oli ajatellut; ja he tulivat kolmannen sävelaiheen myötä. Sen jälkeen näky otettiin pois, mutta sitten Ilúvatar lausui "Eä" ja maailma tuli olevaksi. Monet suurimmat ainurista laskeutuivat silloin maailmaan eli Ardaan, ja heistä tuli valar, ja sinne tuli myös muita ainuja – heistä tuli maiar. Maailmaan tultuaan valar ja maiar alkavat muovata sitä soitossa syntyneen näyn mukaiseksi. Myös Melkor tulee Ardaan, mutta vieraantuu muista valarista ja asettuu itse Keski-Maahan turmelemaan kaiken kauniin, mitä valar luovat.
Heard ja McDonaldinsaaret

Heard ja McDonaldinsaarten sijainti
Heard ja McDonaldinsaaret on Australian territorio Eteläisellä jäämerellä sijainnissa 53°00′S 73°00′E noin 4 100 kilometriä lounaaseen Australian länsirannikon Perthistä . Asumattomat ja karut saaret ovat kuuluneet Australialle vuodesta 1947. Alue käsittää Heardinsaaren ja McDonaldinsaaret, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 372 km². Saarien merenpinnan vuoden keskilämpötila on 0 °C ja 3 °C välillä.
Historia

Brittiläinen hylkeenpyytäjä Peter Kemp oli luultavasti ensimmäinen henkilö, joka näki Heardinsaaren. Hänen epäillään nähneen matkallaan priki Magnetilla Kerguelenistä Etelämantereelle saaren vuonna 1833 ja merkinneen tämän merikarttaan.
Yhdysvaltalainen hylkeenpyytäjä kapteeni John Heard Orient-aluksella näki saaren matkalla Bostonista Melbourneen 25. marraskuuta 1853. Hän ilmoitti löydöstään kuukautta myöhemmin ja saari nimettiin hänen mukaansa. Sattumalta Samarang-aluksen kapteeni William McDonald löysi hieman myöhemmin (4. tammikuuta 1854) McDonaldinsaaret.
Vasta maaliskuussa 1855 Corinthian-aluksen hylkeenpyytäjät kapteeni Erasmus Darwin Rogers johdolla astuivat maihin ensimmäisinä ihmisinä paikassa nimeltä Oil Barrel Point. Vuosien 1855 ja 1880 välillä saarella asui joitakin amerikkalaisia hylkeenpyytäjiä heikoissa olosuhteissa. Parhaimmillaan yhteisön koko oli 200 asukasta. Vuoteen 1880 mennessä suurin osa saaren hyljekannasta oli metsästetty ja pyytäjät jättivät saaren. Yhteensä yli 100 000 barrelia merinorsuöljyä tuotettiin saarella 25 vuoden aikana.
Saaret ovat kuuluneet Australialle vuodesta 1947 ja ne valittiin UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 1997.
Maantiede

Heardinsaari (368 km², koordinaatit 53°06′S, 73°31′E) on karu ja vuorinen. Se on osittain jäätiköiden peitossa ja sitä hallitsee 2 745 metriä korkea tulivuori Mawson Peak, joka on osa Big Benin massiivia. Mawson Peak on Australian korkein vuori ja samalla toinen Australian tulivuorista (toinen sijaitsee viereisellä McDonaldinsaarella).
McDonaldinsaaret (koordinaatit 53°02′20″S, 72°36′04″E) sijaitsevat 44 kilometriä Heardinsaaresta länteen. Saariryhmään kuuluu McDonaldinsaari, Flat Island ja Meyer Rock. Saaret ovat pieniä ja kivisiä ja maaperä muodostunut tuffista ja laavakivestä. Saarella kasvaa kergueleninkaalia ja mätäsheiniä. McDonaldinsaarella sijaitsee tulivuori, joka purkautui viimeksi vuonna 2005. Tämän tapahtuman seurauksena saaren pinta-ala lähes tuplaantui.
Lisäksi territorioon kuuluu pieniä luotoja ja kareja Heardinsaaren pohjoispuolella, jotka muodostavat yhteensä 1,1 km² pinta-alan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heard ja McDonaldinsaaret Wikimedia Commonsissa
Saarten viralliset sivut (englanniksi)
CIA:n World Factbookin tietosivu (englanniksi)
Heard ja McDonaldinsaaret UNESCOn sivuilla (englanniksi)
Unescon maailmanperintökohteet Australiassa
Australian itä-keskiosien sademetsien suojelualueet
Fossiilialueet: Naracoorte ja Riversleigh
Australian rangaistussiirtolat
Fraser Island
Iso Valliriutta
Greater Blue Mountains -alue
Heard ja McDonaldinsaaret
Kakadu
Lord Howe
Macquariensaari
Ningaloo
Purnululu
Royal Exhibition Building
Carlton Gardens
Shark Bay
Sydneyn oopperatalo
Tasmanian erämaat
Uluru-Kata Tjuta
Queenslandin tropiikki
Willandran järvialue
| n k Australian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- | --- |
| Osavaltiot | Etelä-Australia · Länsi-Australia · Queensland · Tasmania · Uusi Etelä-Wales · Victoria |  |
| Territoriot | Australian Antarktiksen alue · Australian pääkaupunkiterritorio · Heard ja McDonaldinsaaret · Jervis Bay Territory · Joulusaari · Kookossaaret · Korallimeren saarten territorio · Norfolkinsaari · Pohjoisterritorio |  |
Saarten kartta
Heardinsaari satelliittikuvassa
Roger Crozier Saving Grace Award

Roger Crozier Saving Grace Award oli vuosina 2000–2007 yksi jääkiekkoliiga NHL:n vuosittain jakamista palkinnoista. Se myönnettiin vähintään 25 ottelua pelanneelle maalivahdille, jolla oli runkosarjan paras torjuntaprosentti. Palkintopokaalin lisäksi voittajat saivat valita kohteen 25 000 dollarin lahjoitukselle. Palkinto on nimetty Detroit Red Wingsin ja Buffalo Sabresin entisen maalivahdin Roger Crozierin mukaan. Suomalaista palkinnon voitti Niklas Bäckström palkinnon viimeisenä jakamisvuotena 2007. Sittemmin suomalaisista myös Tuukka Rask on yltänyt runkosarjan parhaaseen torjuntaprosenttiin kaudella 2009–2010.
Voittajat

Suluissa torjuntaprosentti
2000 –  Ed Belfour, Dallas Stars (91,9 %)
2001 –  Marty Turco, Dallas Stars (92,5 %)
2002 –  José Théodore, Montréal Canadiens (93,1 %)
2003 –  Marty Turco, Dallas Stars (93,2 %)
2004 –  Dwayne Roloson, Minnesota Wild (93,3 %)
2005 – Ei voittajaa työsulun vuoksi
2006 –  Cristobal Huet, Montréal Canadiens (92,9 %)
2007 –  Niklas Bäckström, Minnesota Wild (92,9 %)
Voittajat maittain:
| Maa | Voittajien määrä |
| --- | --- |
 Kanada: 5
🇫🇮 Suomi: 1
🇫🇷 Ranska: 1
Voittajat > Paras torjuntaprosentti 2007–

2008 –  Dan Ellis, Nashville Predators (92,4 %)
2009 –  Tim Thomas, Boston Bruins (93,3 %)
2010 –  Tuukka Rask, Boston Bruins (93,1 %)
2011 –  Tim Thomas, Boston Bruins (93,8 %)
2012 –  Brian Elliott, St. Louis Blues (94,0 %)
2013 –  Craig Anderson, Ottawa Senators (94,1 %)
2014 –  Josh Harding, Minnesota Wild (93,3 %)
2015 –  Carey Price, Montréal Canadiens (93,3 %)
2016 –  Brian Elliott, St. Louis Blues (93,0 %)
2017 –  Sergei Bobrovsky, Columbus Blue Jackets (93,1 %)
Marty Turco on ainoa palkinnon kahdesti voittanut maalivahti.
Palkinnon viimeinen voittaja oli suomalainen Niklas Bäckström.
Jukka Tervamäki

Jukka Tervamäki (s. 9. helmikuuta 1935 Punkalaidun) on suomalainen lentokonesuunnittelija, joka tunnetaan autogiron kehittäjänä.
Tervamäki opiskeli lentotekniikan diplomi-insinööriksi 1960-luvulla. Hän on ollut suunnittelemassa autogiroja JT-1, JT-2, ATE-3 ja JT-5. Tämän lisäksi hän kuului PIK-19- ja PIK-20E-lentokoneiden keskeisiin suunnittelijoihin.
1960-luvun jälkipuoliskolla Tervamäki toimi insinöörikapteenina Suomen ilmavoimien esikunnassa.
Aiheesta muualla

Jukka Tervamäen kotisivut
Odysseus (kirja)

| Ulysses |
| --- | --- |
 1. painos vuodelta 1922
Alkuperäisteos
Kirjailija:  James Joyce
Kieli:  englanti
Genre:  romaani
Kustantaja:  Sylvia Beach
Julkaistu:  2. helmikuuta 1922
Sivumäärä:  644
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
| Odysseus |
| --- | --- |

Kansitaiteilija:  Martti Mykkänen
Suomennos
Suomentaja:  Pentti Saarikoski
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1964
Sivumäärä:  723
Sarja: Keltainen kirjasto, 60
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
| Ulysses |
| --- | --- |

Kansitaiteilija:  Jukka Aalto
Suomennos
Suomentaja:  Leevi Lehto
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2012
Sivumäärä:  857
ISBN:  978-952-495-226-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Odysseus eli Ulysses (engl. Ulysses) on James Joycen romaani ja pääteos, joka julkaistiin vuonna 1922. Se on Homeroksen Odysseian muunnelma, sillä sen jokaisen jakson teema, tyyli ja henkilöt perustuvat vastaavaan kohtaan Odysseiassa.
Odysseus ilmestyi kirjakauppias Sylvia Beachin kustantamana hänen ensimmäisenä kustannustuotteenaan Pariisissa 1922. Käsikirjoitus oli tullut sitä ennen hylätyksi 87 kertaa.  Myöhemmät painokset Beach julkaisi Shakespeare & Company -kirjakaupan nimissä. Teoksesta syntyi skandaali ja se oli 1930-luvulle asti kielletty Britanniassa ja Yhdysvalloissa.lähde?
Joycen pääteosta on luonnehdittu 1900-luvun suurimmaksi mestariteokseksi. Se on ollut myös laajan tutkimuksen, arvostelun ja väärinymmärryksen kohteena. Monelle lukijalle Odysseuksen saattaminen loppuun on osoittautunut mahdottomaksi urakaksi. Teoksen rakenne nimittäin ei noudata aina edes omaa sisäistä logiikkaansa vaan harhautuu päähenkilönsä kokemusmaailmasta ja hetken havainnoinnista käsittämättömiin ulottuvuuksiin. Teosta pidetään kuitenkin ainakin akateemisissa piireissä yhtenä modernin proosan kivijaloista.lähde?
Teoksen on ensimmäisen kerran suomentanut Pentti Saarikoski, ja suomennoksen julkaisi Tammi vuonna 1964. Teoksen on suomentanut uudelleen Leevi Lehto, ja suomennoksen julkaisi nimellä Ulysses vuonna 2012 Gaudeamus.
Odysseus on laaja teos, eri käännösten ja painosten sivumäärä vaihtelee 700:n 1 000:n välillä. Alkuteoksen laajuus kokonaisuudessan on 264 834 sanaa, ja siinä on käytetty 30 000:ta sanaa. Suomennoksista Saarikosken suomentama laitos painaa 682 grammaa, Lehdon suomennos 1 549 grammaa.
Teosta juhlitaan Dublinissa vuosittain 16. kesäkuuta Bloomsdayna, jolloin romaaniin ihastuneet kiertävät Dublinia Leopold Bloomin jälkiä seuraten. Juhlapäivää vietetään myös ympäri maailmaa, Suomessakin.
Juoni

Odysseus kertoo juutalaisen mainoshankkijan Leopold Bloomin elämästä ja harhailusta – nykyaikaisen Odysseuksen harharetkistä – ympäri Dublinin baareja, katuja ja bordelleja. Tapahtumat sijoittuvat kesäkuun 16. päivään vuonna 1904. Romaanin toinen päähenkilö on Stephen Dedalus, Joycen alter ego, joka esiintyy jo romaanissa Taiteilijan omakuva nuoruuden vuosilta.
Romaani alkaa Dedaluksen ystävän Buck Mulliganin aamutoimista ja päättyy Bloomin vaimon Mollyn tajunnanvirtaiseen monologiin aamuyöllä. Päivän aikana Bloomin odysseiaa kuvataan paitsi päähenkilön tajunnanvirran kautta, myös irtaantumalla tarkastelemaan elämänmenoa hänen ympärillään. Joyce kirjoitti näitä jaksoja ironisoiden jokseenkin kaikkia englanninkielisen kirjallisuuden klassikkoja Beowulfista Brontën sisaruksiin. Eräät jaksot on kirjoitettu sanomalehtikielellä, toiset taas kuulostavat tieteelliseltä tutkimukselta tai poliisin tutkintaraportilta.
Rakenne

Joyce laati romaanista vuonna 1921 ystävälleen Stuart Gilbertille skeeman, niin sanotun Gilbert-skeeman, joka auttaa ymmärtämään paremmin teoksen rakennetta. Siitä käy ilmi, miten kirjan jaksot vastaavat Odysseian jaksoja ja liittyvät tiettyyn väriin ja sisäelimeen. Gilbert julkaisi skeeman myöhemmin teoksessaan James Joyce's "Ulysses" (1930).lähde?
Osien vastaavuudet Odysseiaan Gilbert-skeeman mukaan. Suluissa tapahtumapaikka:lähde?
Osa I, Telemakdiaani
Episodi 1, Telemakhos (torni)
Episodi 2, Nestor (koulu)
Episodi 3, Proteus (ranta)
Osa II, Odysseia
Episodi 4, Kalypso (talo)
Episodi 5, Lootuksensyöjät (kylpylä)
Episodi 6, Hades (hautausmaa)
Episodi 7, Aiolos (sanomalehtitalo)
Episodi 8, Laistrygonit (lounas)
Episodi 9, Skylla ja Kharybdis (kirjasto)
Episodi 10, Loukkurit (kadut)
Episodi 11, Seireenit (konserttisali)
Episodi 12, Kyklooppi (kapakka)
Episodi 13, Nausikaa (kalliot)
Episodi 14, Helioksen karja (sairaala)
Episodi 15, Kirke (bordelli)
Osa III, Nostos
Episodi 16, Eumaios (katos)
Episodi 17, Ithaka (koti)
Episodi 18, Penelope (vuode)