stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pienet rukoukset

| Pienet rukoukset Samuli Putro |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 2018
 Julkaistu: 1. maaliskuuta 2019
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Riku Mattila
 Kesto: 33.15
 Levy-yhtiö: Universal Music Group
Listasijoitukset
  Suomen virallinen albumilista: 6.
Samuli Putron muut julkaisut
| Valkoinen hetero 2017 | Pienet rukoukset 2019 | Keskellä kesää 2021 |
Singlet albumilta Pienet rukoukset
 ”Ilmasta tehtyjä” Julkaistu: 22. marraskuuta 2018
Pienet rukoukset on Samuli Putron soolouran kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 2019.
Levyltä julkaistiin single ”Ilmasta tehtyjä” 22. marraskuuta 2018. Se kertoo ”kahdesta ihmisestä, jotka ovat olleet toistensa elämissä sekä rakastavaisina että ystävinä. He ovat toistensa historia, nykyisyys ja tulevaisuus, vaikka eivät sitä aina olisi tahtoneet.”
Albumin tiimoilta Putro piti samannimisen, yhdeksänosaisen konserttisarjan Helsingin Ateneumissa tammi–helmikuussa 2019.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Rakkaus taas | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Hankala, vaativa, helppo ja kaunis | 3.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Metrotunneliin | 3.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Pienet rukoukset | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Ilmasta tehtyjä | 2.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Räjähdyspisteessä | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Yö peitti sinut | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Pysy outona | 2.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Puoli kolmelta | 3.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Tuolla lentää pääskysiä | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
Arviot

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat:
Soundi:
Pienet suuret pojat

| Pienet suuret pojat Muska |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1993
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 41.14
 Levy-yhtiö: Megamania
Muskan muut julkaisut
| Pidä kii 1991 | Pienet suuret pojat 1993 | 20 suosikkia – Krokotiilirock 1997 |
Pienet suuret pojat on suomalaisen rock-laulaja Muskan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993.
Kappaleet

Hämärän taa – 3.47
Pienet suuret pojat – 4.06
Jari ja Mari – 4.20
Mä olen ajatellut sua – 3.38
Laulan pimeää pois – 3.19
Anteeks – 2.51
Yön enkeli – 4.24
Lauantai – 4.18
Nyt mä uskon taas – 3.13
Pikkurahoja – 3.03
Tarve rakastua – 4.11
Aiheesta muualla

Pienet suuret pojat discogs.com -sivustolla
Oral Fixation Tour

| Oral Fixation Tour Shakira |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Julkaistu: 12. marraskuuta 2007
 Tuottaja(t): Tim Mitchell
 Tyylilaji: latin pop, dancepop, pop rock
 Levy-yhtiö: Epic
Shakiran muut julkaisut
| Oral Fixation Volumes 1 & 2 2006 | Oral Fixation Tour 2006 | She Wolf 2009 |
Oral Fixation Tour on Shakiran musiikki-DVD, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2007. DVD sisältää konserttimateriaalia Shakiran Oral Fixation Tour -kiertueelta. Materiaali on kuvattu Miamissa ja San Juanissa vuonna 2006. DVD:n mukana on myös livekappaleita sisältävä CD.
Sisältö

| --- | --- |
 DVD Konsertti Estoy Aquí  Te Dejo Madrid  Don't Bother  Antologia  Hey You  Inevitable  Si Te Vas  La Tortura (Feat. Alejandro Sanz)  No  Whenever, Wherever  La Pared  Underneath Your Clothes  Pies Descalzos, Sueños Blancos  Ciega, Sordomuda  Ojos Así  Hips Don't Lie (Feat. Wyclef Jean) Bonusvideot Obtener Un Sí (Live)  La Pared (Live)  Las De La Intuición (Video) Muu bonusmateriaali Around the World in 397 Days  Pies Descazos Foundation :  CD Intro  Estoy Aquí  Don't Bother  Hey You  Obtener Un Sí  Inevitable  La Pared  Hips Don't Lie
Arvostelut

Allmusic:
Pienet suuret teot

| Pienet suuret teot Esa Eloranta ja Ihmeidentekijät |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 1991
 Tuottaja(t): Nixu Nikula
 Tyylilaji: pop rock
 Levy-yhtiö: AMT
Esa Elorannan muut julkaisut
| Kipinä 1989 | Pienet suuret teot 1991 | Jotain pysyvää 1998 |
Pienet suuret teot on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Esa Elorannan toinen albumi sooloartistina ja hänen Ihmeidentekijät-yhtyeensä ainoaksi jäänyt. Se julkaistiin vuonna 1991.
Kappaleet

Hengitän – 2.39
Matkalla kaupunkiin – 3.44  (alkup. Downtown Train, Tom Waits -cover)
Sydän paikallaan – 3.30
Sun maailma – 3.02
Olla ja elää – 3.50
Odotan – 3.38
Niin kauan kuin sinä oot siinä – 3.13
Marraskuun 14. – 3.56
Mannaa taivaasta – 4.36
Kiitos – 2.50
Johanna – 3.09
Ihmeidentekijä – 3.46
Ihmeidentekijät

Timo Byström: rummut
Tapsa Louhimo: basso
Eki Tuormaa: koskettimet
One Man Army

| One Man Army Ensiferum |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2014 – marraskuu 2014, Astia Studio, Lappeenranta
 Julkaistu: 20. helmikuuta 2015
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Anssi Kippo
 Tyylilaji: folk metal
 Kesto: 53.05
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
Ensiferumin muut julkaisut
| Unsung Heroes 2012 | One Man Army 2015 | Two Paths 2017 |
One Man Army on suomalaisen folk metal -yhtye Ensiferumin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 20. helmikuuta 2015 levymerkillä Metal Blade Records. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan ensimmäiseksi ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Albumin nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet

March of War – 1.31
Axe of Judgment – 4.33
Heathen Horde – 4.12
One Man Army – 4.25
Burden of the Fallen – 1.49
Warrior without a War – 5.24
Cry for the Earth Bounds – 7.31
Two of Spades – 3.39
My Ancestor's Blood – 4.30
Descendants, Defiance, Domination – 11.20
Neito Pohjolan – 4.10
Kokoonpano

Markus Toivonen – kitara, laulu
Sami Hinkka – bassokitara, laulu
Petri Lindroos – kitara, murinalaulu
Janne Parviainen – rummut
Emmi Silvennoinen – kosketinsoitin, taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Anssi Kippo – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Gyula Havancsák – kansikuva
Arviot

About.com:
Desibeli.net:
Kaaoszine:  6/10
Imperiumi.net: 8-/10
Metalliluola: 8-/10
Metal Hammer:
Aiheesta muualla

Albumi One Man Army Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
One man army discogs.com-sivustolla (englanniksi)
One Man Army and the Undead Quartet

| One Man Army and the Undead Quartet |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  2004–2012
Tyylilaji:  death metal, thrash metal
Kotipaikka:   Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Robert Axelsson, basso   Marek Dobrowolski, rummut   Pekka Kiviaho, kitara   Mikael Lagerblad, kitara   Johan Lindstrand, laulu  
Entiset jäsenet:  Valle Adzic, basso  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
One Man Army and the Undead Quartet oli ruotsalainen metalliyhtye. Sen perusti joulukuussa 2004 samana vuonna hajonneen The Crown -yhtyeen laulaja Johan Lindstrand. Yhtyeen musiikki on tyyliltään death- ja thrash metalin sekoitusta.
One Man Army and the Undead Quartetin debyyttialbumi 21st Century Killing Machine julkaistiin saksalaisen Nuclear Blast -levy-yhtiön kautta 6. tammikuuta 2006. Joulukuusta 2005 helmikuuhun 2006 yhtye kiersi Eurooppaa yhdessä Children of Bodomin ja Ektomorfin kanssa. Huhtikuussa 2006 yhtye lähti Neckbreakers Ball -nimiselle kiertueelle, jolla olivat mukana myös Hypocrisy, Soilwork, Amorphis ja Scar Symmetry.
Yhtye hajosi vuonna 2012.
Jäsenet

Robert Axelsson – bassokitara (2005–2012)
Marek Dobrowolski – rummut (2005–2012)
Pekka Kiviaho – rytmikitara (2005–2007)
Mikael Lagerblad – soolokitara (2005–2009)
Johan Lindstrand – laulu
Valle Adzic – bassokitara (2005)
Jonas Blom – kitara (2009–2012)
Mattias Bolander – kitara (2008–2011)
Diskografia > Studioalbumit

21st Century Killing Machine (Album, Nuclear Blast, 2006)
Error in Evolution (Album, Nuclear Blast, 2007)
Grim Tales (Album, Massacre Records, 2008)
The Dark Epic (Album, Massacre Records, 2011)
Diskografia > Single/EP

When Hatred Comes to Life (EP, 2005)
Christmas for the Lobotomizer (Single, 2006)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
One Man Army and the Undead Quartetin virallinen sivusto
The Crown Tribute Page - http://www.RememberTheGods.de
Aiheesta muualla > Levyarviot

Imperiumi.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Noise.fi
Sonos Metallicos[vanhentunut linkki]
Ojamon kartano

| Ojamon kartano> Ojamo herrgård |
| --- | --- |

Osoite:  Vähä-Ojamonkatu 2, 08200 Lohja
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  kartano
Perustettu:  1384
Valmistumisvuosi:  1850
Rakennuttaja:  Dimitri Swertschkoff
Omistaja:  Lohjan kaupunki (vuodesta 2023 alkaen)
Tyylisuunta:  venäläinen empire
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  puu
Kerrosluku:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ojamon kartano (ruots. Ojamo herrgård) on kartano Lohjan kaupungissa Uudellamaalla. Kartanon mailla sijaitsee Suomen vanhin rautakaivos. Ojamon kartano testamentattiin Vanha Lohja -säätiölle, mutta säätiö luovutti kartanon vuonna 2023 Lohjan kaupungille korkeiden ylläpitokustannusten vuoksi.
Historia

Ojamon rustholli mainitaan ensimmäistä kertaa kirjallisissa lähteissä vuonna 1384. Kartanon merkitys kasvoi suuresti alueella, kun sen mailta löydettiin malmia vuosina 1528–1540.
Historia > Päärakennus

Ojamon kartanon nykyinen päärakennus on vuodelta 1850 ja sen on rakennuttanut everstiluutnantti Dimitri Swertschkoff. Rakennusmateriaalina on käytetty puuta. Kartano edustaa voimakkaasti koristeltua venäläistä empiretyyliä ja on yksikerroksinen lukuun ottamatta kartanoon myöhemmin lisättyä torniosaa. Kartanon ikkunoiden koristelut muistuttavat hieman karjalaista rakennustyyliä. Varsinkin kartanon vilpolan koristelaudat ovat huomiota herättävän koristeelliset.[lähde? ]
Ojamon kartanoa ympäröi kartanon puisto, jonka eteläosassa on vaahterakuja. Vaahterakujan päässä on kartanon entisen omistajan, everesti Swertschkoffin hauta. Kartanon puistossa on myös monia vanhan kaivoksen suuaukkoja.
Historia > Rautakaivos

Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa luovutti Suitian kartanon omistaja Erik Flemingille oikeuden kaivaa malmia Ojamon kartanon mailta. Ojamosta malmi vietiin jalostettavaksi Siuntioon niin kutsuttuun Suitian ruukkiin eli Nybyn ruukkiin. Rautakaivos on Suomen vanhin. Kaivoksesta yritettiin etsiä malmia vielä 1800-luvulla, kunnes toiminta lakkasi viimeisen kerran vuonna 1862.
Kartanon omistajat

Kartanon omistajat vuodesta 1540 alkaen:
Juhani Laurinpoika 1540–1545
Heikki Juhaninpoika 1546–1559
Heikki Juhaninpojan leski Anna 1560
Hannu Juhaninpoika 1561–1596
Hannu Juhaninpojan leski Riitta 1596–1603
Tuomas Laurinpoika 1616–1619
Sipi 1620
Niilo Sipinpoika 1621–1624
Simon Landsberger 1624–1629 (vuokrannut kruunulta);
autiona 1630–1644
Jakob Wolle 1645–1646 (vuokrannut kruunulta)
Peter Thorwöste vanhempi ja nuorempi 1647–1682, (vuorirälssiä)
Gabriel Tammelinus, kirkkoherra, 1683–1695
Anna Eriksdotter 1695–1713
Brita Tammelin 1724–1731
Henrik Tammelin, asessori, 1732–1753
Kristina Tammelin 1754
Johan Gabriel Kihl, asessori, 1755–1760
Johan Gabriel Kihlin perilliset 1760–1762
Jakob Johan Westberg, ylitirehtööri, 1763–1767
Karl Segercrantz, kapteeni, 1768–1775
Anna Stina Carlborg 1776–1782
Adolf Magnus Rotkirch, kapteeni, 1783–1788
Axel Maximilian Carpelan, luutnantti, 1789–1816
Albertina Eleonora 1816–1836
Alberta Eleonoran perilliset 1836–1842;
Karl von Schoultz, lehtori, 1843–1846
Dmitri Swertschkoff, everstiluutnantti, 1847–1863
Augusta Karolina Swertschkoff 1863–1869
Augusta Karolina Swertschkoffin perilliset 1869–1878
Fanny Swertschkoff 1878–1891
Isidor Swertschkoff, kuvernööri, 1891–1902
Gustav Henrik Karlsson 1902–1922
Antti Savolainen 1922–1968
Unto ja Eero Savolainen 1969–1992
Eero Savolainen 1993–1997
Vanha Lohja -säätiö 1998–2023
Lohjan kaupunki 2023–
Ossi Lairi

| Ossi Lairi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. syyskuuta 1962 (ikä 62) Lappeenranta, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1983–1992
Seurat:  SaiPa (SML/I-div.) Jokerit (SML) JoKP (SML)
Ossi Lairi (s. 10. syyskuuta 1962 Lappeenranta) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko urallaan SM-liigaa yhteensä 316 runkosarjaottelua tehopistein 38+66=104 ja keräten 265 jäähyminuuttia.
Ura

Lairi on PEPO Hockeyn kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Saimaan Palloon, jonka SM-liigajoukkueeseen Lairi nousi kaudella 1983–1984. Hänen tulokaskautensa toi 33 runkosarjaottelussa tehot 8+2=10. Lairi oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja, kuten myös kaudella 1985–1986 kuudella osumallaan Steve Petersin kanssa. SaiPa putosi kauden päätteeksi kuitenkin I-divisioonaan.
Kaudeksi 1986–1987 Lairi siirtyi jatkamaan SM-liigauraansa Jokereihin. Joukkueen kausi päättyi putoamiseen I-divisioonaan. Kaudeksi 1987–1988 hän palasi SaiPaan pelaamaan I-divisioonaa. Lairi oli nostamassa joukkuetta kauden päätteeksi takaisin SM-liigaan. Hänet valittiin I-divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 1988–1989 Lairi teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+17=21. Kauden 1990–1991 päätteeksi SaiPa putosi taas I-divisioonaan. Kaudeksi 1991–1992 hän siirtyi jatkamaan SM-liigauraansa Joensuun Kiekko-Poikien riveihin. Joukkue putosi kauden päätteeksi kuitenkin I-divisioonaan.
Lairi palasi kaudeksi 1992–1993 pelaamaan I-divisioonaa SaiPaan. Kaudella 1993–1994 hän eteni joukkueen kanssa liigakarsintoihin saakka, mutta joukkue jäi kuitenkin kahden pisteen SM-liigaan nousseesta TuTosta.
Pabu

| Pabu |
| --- | --- |
 Borasisi ja Pabu Hubble-avaruusteleskoopin kuvaamina.
Löytäminen
Löytäjät:  S. Noll, D. C. Stephens,  D. Cruikshank, W. Grundy,  W. Romanishin, S. Tegler
Löytöaika:  23. huhtikuuta 2003
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  66652 Borasisi
Keskietäisyys:  4528 ± 12 km
Eksentrisyys:  0,4700 ± 0,0018
Kiertoaika:  46,2888 ± 0,0018 päivää
Inklinaatio:  54,31 ± 0,30°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  137? km
Massa:  (1,34 ± 0,27) x 1018 kg
Pyörähdysaika:  ? h
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  -
Koostumus
-:  
Pabu on transneptunisen kohteen Borasisi kuu. Se tunnetaan myös nimellä (66652) Borasisi I. Kuun löysivät S. Noll, D. C. Stephens, D. Cruikshank, W. Grundy, W. Romanishin, ja S. Tegler 23. huhtikuuta vuonna 2003. Borasisi ja Pabu saivat nimensä Kurt Vonnegutin kirjassa Kissan kehto esiintyviltä fiktiivisiltä Auringon ja Kuun jumaluuksilta, joista Pabu on Kuu.
Kaksi toistaan elliptisillä radoilla kiertävää saman kokoluokan kappaletta. Borasisin ja Pabun kiertoradat toistensa ympäri ovat tämäntyyppiset.
Ominaisuudet

Pabun läpimitta on noin 137 kilometriä, mikä on aika paljon verrattuna Borasisiin itseensä, sillä sen läpimitta on vain noin 166 km. Kuun keskietäisyys Borasisista on noin 4528 ± 12 km, inklinaatio ekliptiikkaan nähden 54,31 ± 0,30° ja kiertoaika noin 46 päivää. Koska Borasisin ja Pabun massat ovat lähellä toisiaan, Pabu ei oikeastaan kierrä Borasisia, vaan molemmat kappaleet kiertävät toistensa ympäri kaksoispikkuplaneettana. Borasisin ja Pabun radat toistensa ympäri ovat melko elliptiset, Pabun kiertoradan eksentrisyys on noin 0,4700 ± 0,0018.
Olli Ontronen

Olli Ontronen (s. 1982) on suomalainen blues & roots muusikko. Ontronen työskentelee kansainvälisesti useiden artistien kanssa.
Aiheesta muualla

Olli Ontrosen kotisivu
Pasi Tuominen: Täydellinen suunnanmuutos  1.12.2011. Blues-Finland.com. Viitattu 12.12.2014.
Pohjanmaa (saaristolaivasto)

Pohjanmaa (ruots. Pojama) oli yksi Ruotsin saaristolaivaston neljästä fregattityypistä.
Pohjanmaa-luokan alukset oli muiden saaristofregattien tapaan varustettu sekä purjeilla että airoilla. Soutajat istuivat aluksen laidoilla. Pääaseet oli sijoitettu kiertolaveteille aluksen keulaan ja perään, ja kevyemmät aseet laidoille. Alusluokan asevaikutus oli pieni, ja alukset olivatkin tarkoitettu lähinnä tiedustelukäyttöön. Alustyypin etuna oli sen helppo soudettavuus.
Alukset

Pohjanmaan-luokan aluksia rakennettiin kaikkiaan neljä kappaletta.
Alusluokan mallialus rakennettiin Pommerissa 1760. Se sai nimekseen Gamla erotuksena myöhemmin valmistetuista aluksista. Tammesta tehty alus oli 68 jalkaa pitkä ja 14 jalkaa leveä, ja sen syväys oli 7 jalkaa. Aluksen aseistus koostui yhdestä kuusinaulaisesta kanuunasta ja kymmenestä kolminaulaisesta nikhaasta. Aluksella oli kaksi mastoa, joissa oli niin kutsutut latinalaispurjeet. Niiden lisäksi päämastossa raakapurje. Sillä oli 14 paria airoja, joilla se kykeni liikkumaan tyvenessä.
| Nimi | Telakka | Valmistumisvuosi | Poistumisvuosi | Pituus, jalkaa | Leveys, jalkaa | Tykkejä | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gamla | Stralsund | 1760 | 1775 | 68 | 14 | 11 | – |
| Fröja | Suomenlinna | 1764 | 1789 | 80 | 18,5 | 18 | Poltettiin Ruotsinsalmen ensimmäisessä meritaistelussa tai siirrettiin avomerilaivastoon 1789. |
| Disa | Suomenlinna | 1764 | – | 80 | 18,5 | 18 | Avomerilaivastoon 1789. |
| Brynhilda | Tukholma | 1776 | – | 93 | 27 | 12 | – |
Pabra järv

| Pabra järv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro, Venäjä
Maakunnat:  Võrumaa, Pihkovan alue
Kunnat:  Setomaan kunta, Petserin piiri
Koordinaatit:  57°36′31″N, 27°23′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Lidva jõgi
Järvinumero:  VEE2156700
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  171,5  m 
Rantaviiva:  5,559 km
Pinta-ala:  93,1  ha 
Tilavuus:  0,0023 km³
Keskisyvyys:  2,4 m
Suurin syvyys:  3,6 m
Valuma-alue:  36,5 km²
Saaria:  2
 fiPabra järv 
Pabra järv (myös Kossa järv, Bobrova järv, Lidva järv, ven. Бобровское озеро, Bobrovskoje ozero) on Viron ja Venäjän välisellä rajalla sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Viron puolella Võrumaalla Setomaan kuntaan ja Venäjän puolella Pihkovan alueen Petserin piiriin. Venäjän puoleisella rannalla sijaitsee Bobrovo-niminen kylä (ven. Боброво).
Maantietoa

Järven pinta-ala on 93 ha (hehtaaria ) tai 77 ha . Sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 850 metriä. Järven selkä on selkeäpiirteinen, mutta järven länsipäässä siitä työntyy 850 metriä länteen päin Vungi ots niminen lahti. Selällä sijaitsevat kaksi saarta. Ruusaar on 40 metriä pitkä ja Puusaar on 70 metriä pitkä. Puusaaren poikki kulkee kartan mukaan maiden välinen raja. Vungin lahteen laskee Verrevoja lännestä ja Toodsi järven laskuoja. Luontainen Lütä oja laskee järven pohjoispäähän maiden välisen rajan kohdalla. Järven laskujoki on Lidva jõgi, joka lähtee järven koillisrannasta Venäjän puolella Tarantaevosta. Järven valuma-alueen laajuus on 36,5 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys 3,6 metriä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00232 kuutiokilometriä eli 2,32 miljoonaa kuutiometriä. Järven rantaviivan pituus on 5,6 kilometriä. Ympäristö on länsipuolen soita lukuun ottamatta moreenimaastoa, jossa rannat ovat hiekkaisia ja kivisiä, mutta järven pohja on mutainen. Kummallakin rannalla on vähäistä asutusta ja niille johtaa erilliset maantiet kummankin valtion puolelta.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea (vir. pehme- ja heledaveeline järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti lievästi dystrofiseksi järveksi, jonka vedessä on alhaiset humuspitoisuudet (vir. semidüstroofne tai poolhuumustoiteline, SD). Vedessä on korkeita ravinnepitoisuuksia, joiden perusteella se luokitellaan eutrofiseksi järveksi.
Ojaleinikki

| Ojaleinikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Leinikit Ranunculus
Laji::  flammula
Kaksiosainen nimi
 Ranunculus flammula  L. 
Katso myös
   Ojaleinikki Wikispeciesissä   Ojaleinikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ojaleinikki (Ranunculus flammula) on leinikkikasveihin (Ranunculaceae) kuuluva monivuotinen, lähinnä Euroopassa tavattava myrkyllinen ruohovartinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Ojaleinikki kasvaa 10–40 cm korkeaksi. Kasvi on lähes kalju ja niukkahaarainen. Varsi on koheneva tai harvoin pysty ja tavallisesti vain tyvinivelväleistä juurehtiva. Nivelvälit ovat jokseenkin suoria, ensimmäinen tavallisesti vähintään 2 mm, joskus jopa 9 mm paksu. Aluslehtien ruoti on joskus jopa 15 cm pitkä, varsinkin kasvin kasvaessa vedessä. Lehtilapa on 1–6 cm pitkä, sen muoto vaihtelee puikeasta soikeaan, ja on ehyt- tai hammaslaitainen. Varsilehdet ovat lyhytruotisia ja ylimmät lehdet ruodittomia, muodoltaan tasasoukan suikeita ja tavallisesti ehytlaitaisia. Keltaiset kukat sijaitsevat yksittäin tai muutamia yhdessä. Kukat ovat tavallisesti 8–18 mm leveitä, ja niissä on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verho- että terälehtiä on viisi kappaletta. Varhain variseva verhiö on noin puolet teriön pituudesta. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Kukkaperä on uurteinen, kukkapohjus on kalju. Suomessa ojaleinikki kukkii kesä-elokuussa, joskus jopa syyskuussa. Hedelmistö koostuu 1,7–2,3 mm pitkistä kaljuista pähkylöistä, joissa on pieni, 0,2–0,3 mm pitkä ota.
Ojaleinikki muistuttaa varsin paljon pienempikokoista ja hennompaa rantaleinikkiä (R. reptans). Lajit myös risteytyvät (R. flammula x reptans) helposti keskenään kantalajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys

Ojaleinikkiä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa lukuun ottamatta Islantia, Pyreneiden niemimaan eteläosia, Manner-Italian eteläosaa, Albaniaa, Kreikkaa, Etelä-Ukrainaa, Etelä-Venäjää sekä mantereen pohjoisimpia osia. Euroopan ulkopuolella sen on harvinainen laji. Sitä kasvaa paikoin Marokossa, Turkissa, Länsi-Siperiassa sekä harvinaisena tulokaslajina Yhdysvaltain ja Kanadan itärannikolla.
Suomessa ojaleinikki kuuluu pääasiassa alkuperäiseen kasvillisuuteen. Lajia tavataan Etelä-Lappia myöten, mutta runsas se on vain Etelä-Suomessa.
Elinympäristö

Ojaleinikki on kosteiden kasvupaikkojen kasvi. Se viihtyy ojissa, lammikoissa, lätäköissä, rannoilla, lähteiköissä, korvissa, vesijättömailla, kosteilla pellonreunoilla ja kosteikoissa. Laji suosii etenkin savimaita.
Käyttö

Ainakin Ruotsissa ojaleinikkiä on ennen vanhaan käytetty kansanlääkinnässä vilustumisen ja erilaisten lastentautien hoitoon.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Ojaleinikin (Ranunculus flammula) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Ojaleinikki (Ranunculus flammula)
ITIS: Ranunculus flammula (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ranunculus flammula (englanniksi)
Flora of North America: Ranunculus flammula (englanniksi)
Ojaleinikin kukka.
Ojaleinikki kuvattuna C. A. M. Lindmanin teoksessa Bilder ur Nordens Flora (1917–1926).
Perkkaan kappeli

| Perkkaan kappeli |
| --- | --- |
 Kappeli elokuussa 2015
Sijainti:  Leppävaara, Espoo
Koordinaatit:  60°12′57.7″N, 024°49′2.6″E
Seurakunta:  Leppävaaran seurakunta
Rakentamisvuosi:  1929
Suunnittelija:  Berndt Blom
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  180
Poistui käytöstä:  2022
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tulipalossa tuhoutuneen kappelin jäänteet
Perkkaan kappeli oli Espoon Perkkaalla sijainnut kappeli, joka valmistui 1929 ja oli Espoon toiseksi vanhin kirkkotila. Se toimi Leppävaaran seurakunnan pääkirkkona ennen uuden Leppävaaran kirkon valmistumista 1979. Asemakaavalla suojellussa kappelissa järjestettiin paljon vihki- ja kastetilaisuuksia. Kappeli tuhoutui tulipalossa 14. huhtikuuta 2022.