stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oier Olazábal
Ura

Oier siirtyi Barcelonan junioriakatemiaan 16-vuotiaana pelattuaan sitä ennen paikallisessa Real Unión -joukkueessa. Ensimmäisen ottelunsa Barcelonan edustusjoukkueessa hän pelasi 2. tammikuuta 2008 2–2-tasatulokseen päättyneessä Copa del Reyn ottelussa Alcoyanoa vastaan. Ensimmäisen liigaottelunsa edustuksen mukana Oier pelasi 17. toukokuuta 2009, kun liigamestaruuden jo varmistanut Barça lepuutti parhaita pelaajiaan Mestarien liigan loppuottelun takia. Vierasottelu Mallorcalla päättyi Barcelonan 1–2-tappioon.
Oier oli Barcelonan kokoonpanossa vaihtomiehenä, kun joukkue voitti kauden 2010–2011 Mestarien liigan loppuottelussa Manchester Unitedin maalein 2–0.
Oier on pelannut yhden alle 19-vuotiaiden maaottelun Espanjan paidassa.
Seurajoukkuetilastot

Päivitetty 7. elokuuta 2011
| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurooppa> Ottelut | Eurooppa> Maalit | Muut> Ottelut | Muut> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Barcelona B | 2007–08 | 35 | 0 | – | – | – | – | – | – | 35 | 0 |
| Barcelona B | 2008–09 | 9 | 0 | – | – | – | – | – | – | 9 | 0 |
| Barcelona B | 2009–10 | 21 | 0 | – | – | – | – | – | – | 21 | 0 |
| Barcelona B | 2010–11 | 11 | 0 | – | – | – | – | – | – | 11 | 0 |
| Barcelona B | Yhteensä | 76 | 0 | – | – | – | – | – | – | 76 | 0 |
| Barcelona | 2007–08 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Barcelona | 2008–09 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| Barcelona | Yhteensä | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 77 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 78 | 0 |
Saavutukset

Primera División: 2009
Mestarien liiga: 2011
Opening Cup

Opening Cup (ven. Кубок Открытия, Kubok Otkrytiya), on palkintopokaali, joka annetaan KHL-kauden ensimmäisen ottelun voittajalle. Ottelussa kohtaavat aina edellisen kauden finalistit mestaruuden voittaneen joukkueen kotiareenalla. Ensimmäisellä KHL-kaudella 2008–2009 ottelussa kohtasivat KHL:aa edeltäneen Venäjän superliigan finalistit.
Vuoden 2010 Opening Cupissa läntisen konferenssin finalistia edusti OHK Dinamo Moskova, sillä keväällä finaaleissa pelannut HK MVD yhdistyi Moskovan Dynamon kanssa muodostaen uuden seuran.
10. syyskuuta 2011, kolme päivää Lokomotiv Jaroslavlin lento-onnettomuuden jälkeen, liiga päätti omistaa vuoden 2011 Opening Cupin Lokomotiv Jaroslavlille kunnioituksenosoituksena onnettomuudessa menehtyneitä kohtaan. Useat mediat tulkitsivat Opening Cupin nimen muuttuneen pysyvästi Jaroslavl Cupiksi, mutta KHL:n hallitus tarkensi palkinnon nimen säilyneen ennallaan.
Opening Cup -voittajat

| --- | --- |
L: Läntisen konferenssin edustaja
I: Itäisen konferenssin edustaja
-: konferenssit perustettiin kaudelle 2009-2010
| Kausi | Ottelupäivä | Edelliskauden mestari | Edelliskauden mestari | Edelliskauden toinen finalisti | Edelliskauden toinen finalisti | Tulos | Areena |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | 2. syyskuuta 2008 | - | Salavat Julajev Ufa | - | Lokomotiv Jaroslavl | 4 – 1 |  Ufa-Arena, Ufa |
| 2009–2010 | 10. syyskuuta 2009 | I | Ak Bars Kazan | L | Lokomotiv Jaroslavl | 3 – 2 (ja.) |  TatNeft Arena, Kazan |
| 2010–2011 | 8. syyskuuta 2010 | I | Ak Bars Kazan | L | OHK Dinamo Moskova† | 1 – 3 |  TatNeft Arena, Kazan |
| 2011–2012 | 12. syyskuuta 2011 | I | Salavat Julajev Ufa | L | Atlant Mytištši | 5 – 3 |  Ufa-Arena, Ufa |
| 2012–2013 | 4. syyskuuta 2012 | L | OHK Dinamo Moskova | I | Avangard Omsk | 3 – 2 (ja.) |  Megasport-urheilupalatsi, Moskova |
| 2013–2014 | 4. syyskuuta 2013 | L | OHK Dinamo Moskova | I | Traktor Tšeljabinsk | 5 – 1 |  Megasport-urheilupalatsi, Moskova |
† Kauden 2009–2010 finalisti HK MVD yhdistyi Moskovan Dynamon kanssa kauden päätteeksi, minkä takia OHK Dinamo Moskova osallistui vuoden 2010 Opening Cupiin.
Aiheesta muualla

Virallinen 2009 Opening Cup -kuvagalleria (Arkistoitu – Internet Archive) (Aleksandr Medvedev, Vladislav Tretjak ja Opening Cup -pokaali ottelua edeltäneessä lehdistötilaisuudessa)
Virallinen 2009 Opening Cup -kuvagalleria (Arkistoitu – Internet Archive) (Ak Bars Kazanin kapteeni Aleksei Morozov vastaanottamassa pokaalia)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Opening Cup
Käännös suomeksi
Pekka Harttila

Pekka Matti Harttila (s. 26. kesäkuuta 1941 Pori) on suomalainen diplomaatti ja varatuomari. Hän on ollut ulkoministeriön kehitysyhteistyöosaston apulaisosastopäällikkö 1986–1988, suurlähettiläs Riadissa 1988–1991, pääkonsuli Berliinissä 1991–1994 ja lehdistö- ja kulttuuriosaston linjajohtaja vuodesta 1995. Hän on ollut jälleen suurlähettiläs Bukarestissa 2000–2004.
Harttila kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseossa 1960, valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1966 ja sai varatuomarin arvon 1968.
Pekka Harttilan puoliso on suomalainen diplomaatti Christina Harttila.
Noin viikon uutiset

| Noin viikon uutiset |
| --- | --- |

Tyyli:  satiiri, komedia
Kestoaika:  23 min
Pääosissa:  Jukka Lindström
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  6. marraskuuta 2014 –  23. marraskuuta 2017
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  77
Tuotanto
Tuottaja(t):   Juha Lahti (kaudet 1–6)  Jenni Laine (kaudet 6–7) 
Ohjaaja(t):   Taku Kaskela (kaudet 1–3)  Kimmo Kajasto (kausi 4–7) 
Käsikirjoittaja(t):   Jukka Lindström  Anders Helenius  Tomi Haustola  Yasir Gaily  Jenni Poranen  Janne Zareff  Iikka Kivi 
Säveltäjä(t):  Osmo Ikonen (tunnusmusiikki)
Lavastaja(t):  Teija Vilkkovaara
Tuotantoyhtiö(t):  Yle Kulttuuri ja viihde
Palkinnot
Voitetut:  KOURA Viikottaiset ja sarjamuotoiset asiaohjelmat, 2015 Kultainen Venla Vuoden komedia- ja sketsiohjelma 2016  Kultainen Venla Vuoden komedia- ja sketsiohjelma 2017 
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla Vuoden komedia- ja sketsiohjelma 2015 Kultainen Venla Vuoden paras uusi esiintyjä 2015, Jukka Lindström Kultainen Venla Paras TV-ohjelma 2016
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Noin viikon uutiset oli vuosina 2014–2017 Yle TV2:lla esitetty televisio-ohjelma, joka käsitteli ajankohtaisia uutisia huumorin ja satiirin keinoin. Jokaisessa jaksossa nähtiin myös vieras, jonka kanssa keskusteltiin pinnalla olevasta aiheesta. Ohjelmaa juonsi Jukka Lindström. Ohjelman alkuvuosina vakiovieraina esiintyivät myös koomikot Teemu Vesterinen ja Tommi Tuominen.
Ohjelman teosta

Ohjelman juontaja ja käsikirjoittaja Jukka Lindströmin mukaan ohjelmaa alettiin ideoimaan alkuvuodesta 2014, kun tuottaja Juha Lahti kysyi Lindströmiltä, minkälaista ohjelmaa tämä tekisi, jos saisi siihen täysin vapaat kädet.
Image-lehden haastattelussa Lindström on kertonut, että huolella tehdyn käsikirjoituksen avulla on tarkoitus luoda illuusio siitä, että kaikki on improvisoitua. Jutussa Lindström myös toteaa, että hän ei ”usko satiirin voimaan tai yhteiskunnalliseen tehtävään, mutta ei pelkää myöskään suututtaa vallanpitäjiä”.
Ohjelmaa käsikirjoitettiin maanantaista keskiviikkoon. Torstai-iltana esitetty jakso nauhoitettiin Ylen studioilla Pasilassa torstai-iltapäivisin vaihtuvan studioyleisön edessä.
Ohjelman kesätauoilla vuosina 2016 ja 2017 Lindström teki Yle Areenassa julkaistua podcast-sarjaa Noin viikon radio.
Ohjelman viimeisessä jaksossa tekijätiimi kertoi ohjelman tekemisestä.
Osa ohjelman tekijätiimistä jatkoi keväällä 2018 alkaneessa Noin viikon studio -ohjelmassa.
Vastaanotto

Ohjelma otettiin vastaan hyvin. Keskisuomalaisen kolumnissaan Heikki Kärki piti ohjelmaa viihdyttävänä sekä tiiviisti ja tarkkaan käsikirjoitettuna. Helsingin Sanomien Toni Puurtisen mukaan ohjelma on oivaltava ja hauska. Toimittaja Veli-Pekka Lehtonen arvioi maaliskuussa 2017 Helsingin Sanomissa Noin viikon uutisten olevan ”nopein ja iloisin tv-show juuri nyt”. Erityisesti Lehtonen nostaa esiin käsikirjoituksessa ansiokkaasti käytettävän arkistomateriaalin ja pelottoman asenteen.
Seitsemännen kauden kahdeksannen jakson ensilähetys teki ohjelman katsojaennätyksen, kun sitä seurasi keskimäärin 325 000 katsojaa torstaina 9. marraskuuta 2017. Elokuussa 2017 Yle ilmoitti Jukka Lindströmin jättävän ohjelman syksyn tuotantokauden jälkeen. Ohjelma jäi määrittelemättömälle tauolle marraskuussa 2017.
Noin viikon uutiset palkittiin parhaan komedia- ja sketsiohjelman Kultainen Venla -palkinnolla vuosina 2016 ja 2017.  Marraskuussa 2017 Raittiuden Ystävät palkitsi ohjelman ja juontaja Jukka Lindströmin Vuoden raittiusteko 2017 -tunnustuksella ”rohkeasta, ennakkoluulottomasta ja kriittisestä tavasta tarkastella suomalaista päihdekulttuuria ja alkoholiteollisuutta”. Ohjelma palkittiin myös Koura-palkinnolla 2015.
Aiheesta muualla

Ohjelman verkkosivut
Ohjelman juontaja Jukka Lindström.
Pekka Hartikainen

Juho Pekka Hartikainen (18. kesäkuuta 1861 Rantasalmi – 27. tai 28. syyskuuta 1889 Viipuri) oli suomalainen toimittaja joka käytti kirjoituksissaan muun muassa salanimiä Juho Pekka, Mäenpekka ja Rollo.
Hartikaisen vanhemmat olivat talonomistaja Erik Johan Hartikainen ja Fredrika Kemiläinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Kuopion lyseosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. 
Hartikaisen opiskeluaikainen ystävä Arvid Järnefelt omisti hänelle kokonaisen luvun kirjassaan Vanhempieni romaani ja Järnefelt esitteli Hartikaisen myös äitinsä Elisabeth Järnefeltin salongissa. Järnefeltin mukaan Hartikainen oli maalaispoika joka ei osannut kuin Savon murretta tullessaan opiskelemaan Helsingin yliopistoon. Hän nousi kuuluisuuteen ylioppilaspiireissä esitettyään syksyllä 1880 Vanhalla ylioppilastalolla koko ravintolasalin yleisölle kansanomaisen rekilaulun. Tästä saivat alkunsa illanvietot joissa Hartikainen esitti rekilauluja ja savolaista huumoriaan murrejuttuineen. Hän joutui kuitenkin näiden laulattamisiltojen myötä viina- ja vekselikierteeseen opintojen joutuessa kärsimään. Lopulta hänen takaajansa joutuivat maksamaan keväällä 1885 Hartikaisen osakuntavelat joista hän ei enää itse selvinnyt. Viimeiset vuotensa Hartikainen vietti Kuopiossa ja Viipurissa ja oli toimittajana Tapio-lehdessä ja sen jälkeen Viipurin Uutiset ja Viipurin Sanomat-lehdissä. Hän kuoli syksyllä 1889 ilmeisesti keuhkotautiin.
Hartikainen sai Savo-karjalaisen osakunnan palkinnon 1882 novellistaan Keisarin tuttu, hän toimitti osakunnan käsinkirjoitettua Savo-Karjala-lehteä, järjesti kansantajuisia luentoja Suomalainen Nuija-yhdistyksen piirissä ja oli mukana radikaalien suomenmielisten K. P. T.-seurassa. Hän sai 1882 stipendit Kuopioon ja Tuusniemelle suuntautuneita kansatieteellisiä tutkimusretkiä varten. Hartikainen suoritti ensimmäisenä Helsingin yliopistossa tutkinnon unkarin kielessä. Martti Ruutu piti vuonna 1938 julkaistussa Savo-karjalaisen osakunnan historian ensimmäisessä osassa Hartikaista toveripiirinsä lupaavimpana kirjallisena lahjakkuutena.
Pekka Hartikainen haudattiin Viipuriin. Muistopuheen piti toimittaja Matti Kurikka.
Noise

| Noise |
| --- | --- |
Alkuperä:  Konkreettinen musiikki, Industrial, Glitch
Alkuperämaa:  Yhdysvallat, Japani
Kehittymisen ajankohta:  1970-luku
Tyypillisiä soittimia:  efektipedaalit, nauhasilmukat, kitaravahvistimet, Tietokonelaitteisto
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  Power noise, Power electronics
Noise on elektronisen musiikin alalaji, jonka juuret ovat konkreettisessa musiikissa ja industrialissa. Kappaleet ovat tyypillisesti erilaisista häiriö- ja kiertoäänistä koottuja kovaäänisiä kollaaseja, joissa selvillä taajuuksilla soivat sävelet ja niiden muodostamat melodiat ovat hyvin vähäisessä osassa tai puuttuvat kokonaan.
Noisen alalajeja ovat muun muassa erityisen aggressiivinen ja kaoottinen harsh noise sekä rytmiikkaa ja rumpusampleja sisältävä power noise eli rhythmic noise. Japanilaisten artistien (esimerkiksi Merzbow, Masonna ja The Gerogerigegege) omintakeisesta tyylistä käytetään termiä japanoise. Instrumentaalisessa musiikissa noisea muistuttavia tyylisuuntia ovat kitaravetoiset grindcore, drone doom ja noise rock, joita joskus nimitetään myös noiseksi.
Historia > Varhaiset juuret

Noisen ja industrialin juuret ovat 1900-luvun alussa, jolloin eurooppalaiset taiteilijat tekivät ensimmäisiä kokeilujaan perinteisen tonaalisen musiikin rajojen rikkomisessa. Vuonna 1913 futuristinen taidemaalari Luigi Russolo julisti teoksessaan Hälyjen taide perinteisen melodisen musiikin kaavojen olevan rajoittavia, ja että teollinen vallankumous on antanut ihmiselle kyvyn arvostaa monimutkaisempia ääniä. Hän visioi tulevaisuuden musiikin perustuvan tehtaiden ja koneiden ääniin. Samana vuonna Russolo suunnitteli ja rakensi erilaisia ääniä luovia melukoneita nimeltään Intonarumori ja sävelsi niille teoksen Gran Concerto Futuristico.
Samoihin aikoihin säveltäjä Arnold Schönberg pohti kirjassaan Harmonielehre (1911), että musiikki voisi perustua yhtä hyvin dissonanssiin eli riitasointuihin kuin konsonanssiin (Emanzipation der Dissonanz). Tällaisten ajatusten inspiroimana 1920-luvulle tultaessa jo useat säveltäjät kuten Edgard Varèse ja George Antheil olivat rakentaneet mekaanisia musiikkikoneita. 1930–1940-luvulla John Cage ja Lou Harrison sävelsivät musiikkia romuraudasta rakennetuille koneille, ja 1940-luvulla Pierre Schaeffer loi termin konkreettinen musiikki, musique concrète.
Nämä varhaiset kokeilut eivät musiikillisesti juuri muistuta nykyistä noisea tai industrialia mutta loivat silti pohjaa niiden syntymiselle.
Historia > 1970–1980-luvuilta nykyaikaan

Nykymuotoinen noise alkoi muotoutua 1970-luvulla, kun joka kotiin levinneiden äänitysvälineiden myötä syntynyt, punk-kulttuuria ja dadaa ihaileva industrial-musiikki kehittyi yhä meluisammaksi. Amerikkalainen Boyd Rice aloitti 1975 kokeilut "raa'alla äänellä" säveltämisen kanssa. Hän muun muassa yhdisti tuulettimen sähkökitaraan ja käytti sähköistä kengänkiillotinta soittimena. 1980-luvun alussa noise-nimike yleistyi ja genren japanilaiset pioneerit julkaisivat ensimmäiset levynsä vieden ilmaisua yhä aggressiivisempaan suuntaan. Japanilainen noise-musiikki ("japanoise") on yhä erityisen tunnettua.
Ulkomusiikillinen kulttuuri ja tematiikka

Ääripään noise saattaa olla teemoiltaan usein tarkoituksellisen provosoivaa. Esimerkiksi Whitehousen tuotannossa toistuvia teemoja ovat seksuaalinen väkivalta, sadismi ja naisviha. Toisaalta skenen tunnetuimpiin tekijöihin kuuluva Merzbow kannattaa PETA-järjestöä ja levyillä on eläinsuojeluteemoja.
Noisea tehdään edelleen usein analogisesti kasetti- ja kelanauhureilla ja julkaistaan vinyyleillä sekä kaseteilla.
Tunnettuja noise-artisteja

Aphex Twin
Keiji Haino
Keränen
Merzbow
Masonna
The Gerogerigegege
The Silver
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Noise Wikimedia Commonsissa
Pia Ruotsalainen

Pia Sinikka Ruotsalainen (s. 9. heinäkuuta 1974) on aktiiviuransa jo päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edusti Asikkalan Raikasta ja vuodesta 1993 lähtien Porin Tarmoa. Hänen valmentajinaan toimivat Matti Saarelma sekä Jukka Toivola. Aikuisten SM-tasolla Ruotsalainen saavutti ulkoradoilta maratonin pronssia vuonna 1994 sekä sisäradoilta pronssia 3 000 metrin juoksussa vuonna 1992. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1994 jälkeen.
Pia Sillanpää

| Pia Sillanpää> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 5.4.2023–  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Vaasan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1978 (ikä 46) Kokkola
Tiedot
Puolue:  Perussuomalaiset
Aiheesta muualla
www.piasillanpaa.fi
Pia Sillanpää (o.s. Biskop, s. 11. helmikuuta1978 Kokkola) on suomalainen perussuomalainen poliitikko ja kansanedustaja. Sillanpää on Keski-Pohjanmaan hyvinvointialuevaltuutettu ja hyvinvointialueen kansalliskielilautakunnan jäsen. Siviiliammatiltaan hän on kätilö ja synnytysvalmennuksia pitävä pienyrittäjä. Hänellä on kolme lasta. Sillanpää valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Pentti Kalliokoski

Pentti Juhani Kalliokoski (s. 1947) on suomalainen ympäristöhygieenikko. Hän oli Kuopion yliopiston ympäristöhygienian professori vuosina 1980–2011. Hänen tutkimusalaansa on kemian työhygienia. Hän toimi yliopiston hallinnossa myös dekaanina ja vararehtorina.
Kalliokoski jäi eläkkeelle syksyllä 2011.
Pedrógãon pato

Pedrógãon pato sijaitsee Vidigueiran kunnassa, Alentejossa, Portugalissa. Pato on rakennettu Guadiana-jokeen, noin 27 km Alquevan padon alapuolelle.
Pato on tehty sähköntuotantoa ja keinokastelua varten. Padon vesivoimalaitoksessa on yksi turbiini, jonka teho on 10 MW. Voimalaitoksen keskimääräinen sähkönvuosituotanto on 45 GWh.
Pedrógãon padon vettä pumpataan takaisin Alquevan patoon kun sähkönkulutus on matalaa. Näin Alquevan padon vesivoimalaitoksen turbiinit saadaan hyödynnettyä parhaiten kulutushuippujen aikana.
Rakentaminen

Padon rakentamisprojekti alkoi vuonna 2002. Pato valmistui vuonna 2005.
Only Built 4 Cuban Linx...

| Only Built 4 Cuban Linx> .. Raekwon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. elokuuta 1995
 Tuottaja(t): RZA Mitchell Diggs (vastaava) Oli Grant (vastaava)
 Tyylilaji: mafioso rap East Coast hip hop
 Kesto: 69.39
 Levy-yhtiö: Loud RCA
Listasijoitukset
  4.
Raekwonin muut julkaisut
|   | Only Built 4 Cuban Linx... 1995 | Immobilarity 1999 |
Only Built 4 Cuban Linx... on yhdysvaltalaisen rap-artisti Raekwonin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin elokuussa 1995. Only Built 4 Cuban Linx... nousi Billboard 200-listalla neljännelle sijalle. Levyä pidetään merkittävänä mafioso rap -albumina.
Kappaleet

Striving for Perfection – 1.43
Knuckleheadz – 4.03 (feat. Ghostface Killah & U-God)
Knowledge God – 4.24
Criminology – 3.47 (feat. Ghostface Killah)
Incarcerated Scarfaces – 4.42
Rainy Dayz – 6.02 (feat. Ghostface Killah & Blue Raspberry)
Guillotine (Swordz) – 4.22 (feat. Inspectah Deck, Ghostface Killah & GZA)
Can It Be All So Simple (Remix) – 5.38 (feat. Ghostface Killah)
Shark Niggas (Biters) – 1.38
Ice Water – 3.38 (feat. Ghostface Killah & Cappadonna)
Glaciers of Ice – 5.20 (feat. Masta Killa & Ghostface Killah)
Verbal Intercourse – 3.31 (feat. Nas & Ghostface Killah)
Wisdom Body – 2.38 (feat. Ghostface Killah)
Spot Rusherz – 3.13 (feat. Ghostface Killah)
Ice Cream – 4.13 (feat. Method Man, Ghostface Killah & Cappadonna)
Wu-Gambinos – 5.39 (feat. Method Man, RZA,  Masta Killa & Ghostface Killah)
Heaven & Hell – 4.56 (feat. Ghostface Killah)
Arvostelut

AllMusic:
Entertainment Weekly: A–
Pieni Kaitala

Pieni Kaitala (ven. Малое Кайдолово, Maloje Kaidolovo) oli inkeriläinen kylä entisessä Lempaalan seurakunnassa Pohjois-Inkerissä Venäjällä. Kylä sijaitsi noin 10 kilometriä Suomen ja Venäjän rajalta etelään.
Kylän ensimmäinen asukas oli perimätiedon mukaan Riska Kähäri, ja siksi kylän toisen nimi oli Riskanmäki. Myöhemmin paikalle muutti muita sukuja kuten Savolaiset, Karhut, Paavilaiset ja Steenarit.
Vuonna 1926 kylässä oli 7 taloa, joissa asui 23 ihmistä (niistä 22 inkeriläisiä). Vuonna 1934, rajavyöhykkeen laajennettaessa, kylän talot purettiin ja asukkaat siirrettiin muualle.
Pekka Harjula

Pekka Harjula (s. 16. tammikuuta 1954) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Harjula pelasi Pesäpallon mestaruussarjassa ensimmäiset ottelut kaudella 1971, mutta vakituisesti 1974-1982 Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa saavuttaen Suomen mestaruuden kaudella 1976 ja Cup-mestaruuden ja SM-pronssia kaudella 1977. 1978 Harjula pelasi Helsinki-Pesiksessä ja 1979 Kauhajoen Karhussa ollen mukana pudottamassa molempia mestaruussarjasta, jonka jälkeen hän palasi KPL:iin.
Itä-Länsi-ottelussa Harjula pelasi 1977 ja Liitto-Lehdistö -ottelussa 1980. SM-sarjan lyöjäkuninkuuden Harjula voitti kaudella 1977 ollen samalla tehotilaston (lyödyt + tuodut) kakkonen.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1976
1 SM-pronssi: 1977
1 Itä-Länsi-ottelu: 1977
Pesäpallon lyöjäkuningas: 1977
Phantom of the Paradise – aavemusa

| Phantom of the Paradise – aavemusa> Phantom of the Paradise |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brian De Palma
Käsikirjoittaja:   Brian De Palma  romaani: Gaston Leroux 
Tuottaja:  Edward R. Pressman
Säveltäjä:   George Aliceson Tipton  Paul Williams 
Kuvaaja:  Larry Pizer
Leikkaaja:  Paul Hirsch
Tuotantosuunnittelija:  Sissy Spacek
Erikoistehosteet:  Greg Auer
Pääosat:   Paul Williams  William Finley  Jessica Harper 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Harbor Productions
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:   31. lokakuuta 1974  Suomi: 25. huhtikuuta 1975 
Kesto:  92 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Phantom of the Paradise – aavemusa tai Aavemusa on Brian De Palman ohjaama yhdysvaltalainen kauhukomediamusikaali vuodelta 1974. Se on rock-pitoinen versio Gaston Leroux'n usein filmatusta Oopperan kummitus -romaanista. Muusikko-näyttelijä Paul Williams teki musiikin, ja elokuvan muissa pääosissa nähdään Jessica Harper (joka myös laulaa elokuvassa kaksi kappaletta) sekä William Finley.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti Aavemusan tv-esityksen alla heinäkuussa 1997 elokuvan olevan vimmainen, visuaalisesti nokkela, mustan huumorin sävyttämä ja nopeatempoinen rock-komedia, joka tekee kunniaa mykkäelokuville ja varhaisille kauhuelokuville.
Aiheesta muualla

Phantom of the Paradise – aavemusa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ojajärvi (Hämeenlinna, pohjoinen)

| Ojajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna (Kalvola)
Koordinaatit:  61°05′06″N, 24°00′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lontilanjoen valuma-alue (35.27)
Laskujoki:  Ravinoja 
Järvinumero:  35.273.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,0  m 
Rantaviiva:  2,839 km 
Pinta-ala:  17,906  ha 
Saaria:  1
 fiOjajärvi 
Ojajärvi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnan Kalvolassa Taljalan eteläpuolella sijaitseva metsäjärvi. Eteläpuolella oleva toinen Ojajärvi ovat olleet aikaisemmin samaa järveä, mutta järvenlaskun jälkeen niitä on kohdeltu eri järvinä.
Maantietoa

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Lontilanjoen valuma-alueella. Valuma-alue on jaettu vielä kolmeen alueeseen, jonka Lontilanjoen yläosan alueeseen lampi kuuluu. Kahden järvialtaan pohjoisosan pinta-ala on 18 hehtaaria ja järvien vedenpinnan korkeus on sama 114,0 metriä meren pinnan yläpuolella. Tähän osaan ei laske ojia ja järven laskuoja Ravinoja lähtee pohjoisosan länsirannasta. Eteläosan vedet virtaavat pohjoiseen matalan ja ruohottuneen salmen kautta. Järvi on 900 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä. Rannat ovat vesijättömaan kosteikkoa ja ne ovat autiot. Vesiallas on rauhoitettu ja rauhoitusalueeseen on liitetty myös joitakin ranta-alueita.
Historiaa

Järvellä on suoritettu järvenlaskuja, jotka on selostettu eteläisen järvialtaan osiossa.