stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jonna Keskinen
Filmografia

| Ilmestymisvuosi/ Ensiesiintyminen | Nimi | Tyyli | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000, 2001, 2002 | Salatut elämät | Televisiosarja | Silja Hickley o.s. Salin |
| 2001 | Kokkisota | Televisiosarja | oma itsensä |
| 2005 | Madventures  | Matkailuohjelma | oma itsensä |
| 2019 | Pihlajasatu  | Televisiosarja | Silja Salin |
Aiheesta muualla

Jonna Keskinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jäävesihaaste

Jäävesihaasteen suorittaminen.
Jäävesihaaste (engl. Ice Bucket Challenge) on kesällä 2014 sosiaalisessa mediassa levinnyt tempaus, jonka tarkoituksena on lisätä tietoisuutta lihaksia rappeuttavasta ALS-taudista sekä kerätä rahaa sen tutkimukseen. Haasteeseen osallistuvan pitää kaataa päälleen ämpärillinen jäävettä, minkä jälkeen hän saa haastaa vastaavaan tempaukseen haluamansa henkilön. Jääveden kaato pitää suorittaa tietyn ajan kuluessa haasteen saamisesta tai muutoin haastettu on velvoitettu lahjoittamaan sovitun summan ALS-taudin tutkimuksen hyväksi. Myös haasteen suorittanut voi osallistua lahjoitukseen pienemmällä summalla.
Jäävesihaaste tuli tunnetuksi Yhdysvalloissa heinäkuun 2014 aikana ja se levisi nopeasti myös muualle maailmaan. New York Timesin mukaan Facebookissa oli elokuun puoliväliin mennessä jaettu yli 1,2 miljoonaa jäävesihaastevideota. Tempaukseen on osallistunut lukuisia julkisuuden henkilöitä, muun muassa Yhdysvaltain entinen presidentti George W. Bush, joka haastoi mukaan Bill Clintonin. Barack Obama sen sijaan kieltäytyi haasteesta ja maksoi 100 dollarin suuruisen summan.
Suomeen jäävesihaaste saapui elokuussa 2014, ja Lihastautiliitto keräsi haasteen avulla 62 000 euroa. Osa kampanjan tuotoista käytettiin Suomessakin tutkimukseen ja osalla taas rahoitettiin sairastuneiden elämänlaadun parantamista.
Jäävesihaasteessa käytettiin tehokkaasti hyväksi sosiaalisen median verkostoja. Kampanja sai alkunsa yksityishenkilöiden halusta kerätä rahaa ALS-taudin parantamiseen tähtäävään tutkimukseen. Jäävesihaaste on eräs menestyksekkäimpiä sosiaalisessa mediassa toimineita varainhankintakampanjoita.
Jäävesihaasteen tuotoilla tehdyssä tutkimuksessa löytyi uusi tautiin vaikuttava geeni, ja löydön avulla pyritään kehittämään hoitoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jäävesihaaste Wikimedia Commonsissa
Joutsenlaulu

Joutsenlaulu tarkoittaa laulua, jonka uskomuksen mukaan joutsen laulaa juuri ennen kuolemaansa kauniimmin kuin koskaan. Tämän on uskottu koskevan varsinkin kyhmyjoutsenta, joka ei yleensä laula. Sanontana joutsenlaulu tarkoittaa viimeistä esiintymistä, suoritusta tai saavutusta – mahdollisesti edeltäviä parempaa – ennen jonkin päättymistä tai ihmisen kuolemaa.
Uskomuksella on varsin pitkät juuret. Sanonnaksi se oli muotoutunut jo 300-luvulle eaa. mennessä. Vuonna 77 Plinius vanhempi totesi sen vääräksi teoksessaan Naturalis historiaselvennä.
Jäätyvä helvetti

| Jäätyvä helvetti |
| --- | --- |

Kirjailija:  Ilkka Remes
Kieli:  suomi
Genre:  trilleri
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  412
ISBN:  978-951-0-41299-2

Edeltävä:  Horna
Seuraava:  Kiirastuli
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Jäätyvä helvetti on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani, joka julkaistiin syyskuussa vuonna 2015. Kirjan juoni on jatkoa Remeksen vuoden 2014 kirjalle Horna. Teos oli vuoden 2015 myydyin kotimainen kaunokirja (54 900 kpl).
Kirjasta on valmisteilla Aku Louhimiehen ohjaama elokuva.
Juoni

Venäläinen tiedustelukone törmää Virossa Finnairin matkustajakoneeseen. Tilanne on sekava, ja Naton saksalainen hävittäjä ampuu tiedustelukoneen alas Viron ilmatilassa. Finnairin koneen pakkolaskussa jäälle Tallinnan lähelle 16 suomalaista kuolee. Venäjä kiistää osallisuuden onnettomuuteen ja syyttää länttä sodanlietsonnasta. Viron venäläisvähemmistöön on jo jonkin aikaa kohdistunut outoja tuhopolttoja, ja tilanne maassa on kiristänyt äärimmilleen. Jäätyvä helvetti jatkaa vuonna 2014 ilmestyneen Hornan tarinaa.
Joutsenlampi (täsmennyssivu)

Joutsenlampi tai Joutsenlammi voi tarkoittaa seuraavia:
Joutsenlampi, Pjotr Tšaikovskin säveltämä baletti
Paikannimenä:
Joutsenlammi, lampi Hausjärvellä lähellä Puujaan kylää
Joutsenlampi, lampi Heinolassa lähellä Koskenmyllyn kylää
Joutsenlampi, keinotekoinen lampi Hämeenlinnassa Aulangon puistometsässä
Joutsenlampi, lampi Ikaalisten Juhtimäellä
Joutsenlammi, järvi Jämsässä
Joutsenlampi, Jouhtenlampi, lampi Kivijärven Risuperällä
Joutsenlampi, lampi Mäntyharjun Voikoskella
Joutsenlammi, lampi Parkanolla Laholuoman kylässä
Joutsenlampi, lampi Perhossa
Joutsenlampi, lampi Pihtiputaalla lähellä Seläntausta
Joutsenlampi, järvi Posiolla
Joutsenlampi eli Jouhteninen, lampi Viitasaarella lähellä Keitelepohjaa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Joutsenlampi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joseph Dempsie

| Joe Dempsie |
| --- | --- |
 Dempsie vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1987 (ikä 37) Nottingham, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Chris Miles (Skins – liekeissä) Gendry (Game of Thrones)
Aiheesta muualla
IMDb 
Joseph Maxwell ”Joe” Dempsie (s. 22. kesäkuuta 1987 Nottingham) on englantilainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi televisiosarjasta Skins – liekeissä, jossa hän esitti Chris Milesia ensimmäisellä ja toisella tuotantokaudella 2007–2008. Vuosina 2011–2013 ja 2017–2019 hän näytteli Gendryä HBO:n fantasiasarjassa Game of Thrones.
Aiheesta muualla

Joseph Dempsie Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
KBS2

| KBS2 |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  7. joulukuuta 1964
Omistaja:  Korean Broadcasting System
Tunnuslause:  The Youth Channel
Maa:   Korean tasavalta
Näkyvyysalue:  Valtakunnallinen
Pääkonttori:  Soul
Aiemmin:  Tongyang Broadcasting Company (TBC) (1964-1980)
Rinnakkaiskanava(t):  KBS1 KBS World
Infobox OKNimi-testi OK: 
KBS2 on eteläkorealainen julkinen televisiokanava, joka perustettiin 7. joulukuuta 1964. KBS2 on Korean Broadcasting Systemin omistuksessa.
Joan Collins

| Joan Collins |
| --- | --- |
 Collins vuonna 2012
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joan Henrietta Collins
Syntynyt: 23. toukokuuta 1933 (ikä 91) Lontoo
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Puoliso:  Maxwell Reed (1952–1956)  Anthony Newley (1963–1970) Ron Kass (1972–1983) Peter Holm (1985–1987) Percy Gibson (2002–)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Alexis Carrington Colby (Dynastia)
Palkinnot
 Golden Globe 1983 Hollywood Walk of Fame 1983  OBE (Officer of the British Empire) 1996 DBE (Dame Commander of the Order of the British Empire) 2015 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Joan Henrietta Collins (s. 23. toukokuuta 1933 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. 1980-luvulla Joan Collins esiteltiin menestyksellisesti seksisymbolina ja itsenäisenä lähes viisikymppisenä naisena hänen esiintyessään suositussa Dynastia-saippuasarjassa. Tuon tunnetuimman roolinsa lisäksi hän on näytellyt yli sadassa elokuvassa sekä teatteri- ja tv-tuotannoissa 1950-luvun alusta 2020-luvulle.
Collins oli Dynastian Alexisin roolistaan kuudesti Golden Globe -ehdokkaana ja voitti palkinnon vuonna 1983. Hän on ollut myös Emmy-palkintoehdokkaana. Vuonna 1996 Britannian hallitus ja kuningatar Elisabet II myönsivät hänelle Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE-arvonimen. Vuonna 2015 hän sai kuningattarelta arvonimen dame, joka vastaa ritarin arvoa.
Uransa elokuvissa Collins aloitti vuonna 1951  elokuvassa Meidän kaunotarten kesken, jossa hän esitti kauneuskilpailujen osallistujaa. Hänen Broadway-ensiesiintymisensä tapahtui vuonna 1990, ja vuonna 2004 hän kiersi Britanniaa näytelmän Full Circle uusintaesityksissä.
Joan Collins on bestseller-kirjailija Jackie Collinsin sisko, ja hän on esiintynyt kahdessa siskonsa kirjan perusteella tehdyssä elokuvassa. Collins itse on kirjoittanut useita bestsellereitä: Prime Time, Love & Desire & Hate, Infamous ja Star Quality. Hän on myös julkaissut neljä omaelämäkertaa: Past Imperfect (1978), Second Act (1996), The Biography of an Icon (2007) ja Behind the Shoulder Pads (2023).
Joan Collins on ollut viisi kertaa naimisissa. Aviomiehiä ovat olleet Maxwell Reed, Anthony Newley, Ron Kass, Peter Holm ja Percy Gibson. Anthony Newleyn kanssa hänellä on poika Sascha ja tytär Tara Newly. Ron Kassin kanssa hänellä on tytär Katie. Collins paljasti vuonna 2023 elämäkertakirjassaan joutuneensa ensimmäisen aviomiehensä Reedin raiskaamaksi ennen avioliittoa ollessaan vasta 17-vuotias ja vielä neitsyt.
Collins voitti 29. helmikuuta 1996 kahden miljoonan dollarin sopimusrikkomuskanteen Random Housea vastaan.
Hänellä on luksusasunnot Lontoossa, New Yorkissa ja Etelä-Ranskassa.
Elokuvia ja tv-sarjoja

Meidän kaunotarten kesken (Lady Godiva Rides Again, 1951)
Nuoriso harhateillä (I Believe in You, 1953)
Väännä avainta varovasti (Turn the Key Softly, 1953)
Tyttö autiolla saarella (Our Girl Friday, 1953)
Hyvät kuolevat nuorena (The Good Die Young, 1954)
Tyttö punaisessa keinussa (The Girl in the Red Velvet Swing, 1954)
Faaraoitten maa (Land of the Pharaohs, 1955)
Neitsytkuningatar (The Virgin Queen, 1956)
Heikompi sukupuoli (The Opposite Sex, 1956)
Välilasku Tokioon (Stopover Tokyo, 1957)
Oikutteleva bussi (The Wayward Bus, 1957)
Matkustaja numero 4 (Sea Wife, 1957)
Aurinkosaari (Island in the Sun, 1957)
Rakettirakkautta (Rally Round the Flag, Boys!, 1958)
Bravados (Bravados, 1958)
Varkaita Rivieralla (Seven Thieves, 1960)
Persian miekka (Esther and the King, 1960)
Lentäjinä vastoin tahtoaan (The Road to Hong Kong, 1961)
Veijarin viuhka (La Congiuntura, 1964)
Donovan – Pentagonin agentti (Subterfuge, 1968)
Hiljainen tappaja (The Executioner, 1969)
Säpinää kellarissa (3 in the Cellar, 1970)
Heironymus – seksipirtelö (Can Heironymus Merkin Ever Forget Mercy Humppe and Find True Happiness?, 1969)
Rakkautta kohti (Quest for Love, 1971)
Ihmisvampyyrit (Fear in the Night, 1972)
Haudan tuolta puolen (Tales from the Crypt, 1972)
Kauhun pesä (Dark Places, 1973)
Tappajasudet (Il Richiamo del lupo, 1975)
Tom Jonesin riettaan hauskat seikkailut (The Bawdy Adventures of Tom Jones, 1975)
Nicholas - Paholaisen lapsi (I Don't Want To Be Born, 1975)
Muurahaisten valtakunta (Empire of the Ants, 1977)
Peloton etsivä (Poliziotto senza paura, 1978)
Nollasta kahteensataan (Zero to Sixty, 1978)
The Stud – uros (The Stud, 1978)
Syvä uni (The Big Sleep, 1978)
Korppikotkat (Game for Vultures, 1979)
Tyttö kuumasta (Sunburn, 1979)
Tuhma nainen (The Bitch, 1979)
Dynastia (Dynasty, tv-sarja 1981–1989)
Lännen villikissat (Wild Women of Chastity Gulch, 1982)
Synnit (Sins, tv-minisarja, 1985)
Monte Carlo (tv-minisarja, 1986, myös tuottajana)
Talviyön tarina (In the Bleak Midwinter, 1995)
Annie (Annie: A Royal Adventure, 1995)
Joseph and the Amazing Technicolor Dreamcoat (1999)
Repäisevät treffit (Drive Me Crazy, 1999)
Kiviset ja Soraset: Viva Rock Vegas! (Flintstones: Viva Rock Vegas, 2000)
Joulupukkia pelastamassa (Saving Santa, 2013)
The Time of Their Lives (2017)
Tomorrow Morning (2022)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joan Collinsin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Joan Collins Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
KCET

KCET on losangelesilainen televisioasema, joka kuuluu Public Broadcasting Serviceen. Asema lähettää ohjelmaa kanavapaikalla 28 ja sen televisiostudio sijaitsee Hollywoodissa. Aseman lähetin sijaitsee Mount Wilsonin huipulla Los Angelesin piirikunnassa.
KCET ja KTLA ovat ainoat televisioasemat Hollywoodissa. Kaikki muut ovat lähteneet muihin kaupunginosiin tai kaupunkeihin.
KCET aloitti 28. syyskuuta 1964, kun se solmi sopimuksen National Educational Televisionin kanssa. KCET oli toinen yritys perustaa koulutuksellinen asema Los Angelesin alueelle. Etelä-Kalifornian yliopiston hallinnoima KTHE aloitti lähetyksensä samalla paikalla 29. marraskuuta 1953. KTHE oli yhdysvaltain toinen koulutuksellinen asema. Se aloitti vain kuusi kuukautta houstonilaisen KUHT-aseman jälkeen. KTHE kuitenkin ajautui taloudellisiin ongelmiin yhdeksän kuukauden toiminnan jälkeen ja joutui lopettamaan toimintansa.
KCET:n studio sijaitsee Hollywoodin historiallisella alueella. Vuosien 1912–1970 paikkaa käytettiin elokuva- ja televisiostudioina. KCET hankki alueen vuonna 1971 Fordin ja Michael Connellin säätiöiden tukemana.
KCET:n kanavapaikalta tulee ohjelmaa viideltä kanavalta. Aseman kanavat ovat KCET, KCET Desert Cities, KCET Orange, V-ME ja PBS World.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:KCET
KB mašinostrojenija

KB mašinostrojenija (KBM) (ven. Ордена Ленина и ордена Трудового Красного Знамени АО «Научно-производственная корпорация „КБ машиностроения“» , "Tieteellis-tuotannollinen korporaatio KB mašinostrojenija, palkittu Työn punaisen lipun ja Leninin kunniamerkillä) on venäläinen ohjusten suunnittelutoimisto ja tehdas Kolomnassa Moskovan alueella.
Tehdas kuuluu Rostehin Vysokototšnyje kompleksyn alaisuuteen.
Se perustettiin sileäputkisen tykistön erikoissuunnittelutoimistoksi vuonna 1942 valtion puolustuskomitean määräyksellä suunnittelemaan kranaatinheittimiä.
Se on tehnyt useita eri ohjustyyppejä, mm. olkapääohjus Igla-S:n, Krysanteeni-S:n, RSS-40 Iskanderin sekä panssarivaunun suojajärjestelmä Arena-S:n.
Joseph Decaisne

| Joseph Decaisne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1807 Bryssel, Ranskan keisarikunta
Kuollut: 8. helmikuuta 1882 (74 vuotta) Pariisi, Ranska
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  pomologia, kasvitiede
Joseph Decaisne (1807–1882) oli ranskalainen kasvitieteilijä ja häntä pidetään yhtenä oman aikansa johtavista ranskalaisista kasvitieteilijöistä. Decaisne teki sekä pomologisia tutkimuksia että keräsi ja kuvasi tieteelle uusia kasvilajeja.
Decaisne syntyi Brysselissä nykyisessä Belgiassa. Vuosina 1836–1839 hän teki matkan Venus-aluksella ja keräsi matkalla kasveja Australian länsi- ja etelärannikoilta. Niinpä monia Australiassa kasvavia kasveja onkin nimetty hänen mukaansa. Decaisnen itsensä kuvaamat lajit olivat kuitenkin suurimmaksi osaksi muualla kuin Australiassa kasvavia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Decaisne Wikimedia Commonsissa
Joseph Raz

Joseph Raz vuonna 2009
Joseph Raz (hepr. ‏יוסף רז‎, Yosef Raz; 21. maaliskuuta 1939, Haifa, Palestiinan mandaatti – 2. toukokuuta 2022, Lontoo, Englanti) oli israelilainen oikeusteoreetikko ja poliittinen ajattelija. Häntä pidettiin elinaikanaan yhtenä maailman johtavista oikeusteoreetikoista.
Raz opiskeli oikeustiedettä ensin Jerusalemin Heprealaisessa yliopistossa ja sitten Oxfordin yliopistossa, jossa hänen ohjaajanaan toimi H. L. A. Hart ja hän väitteli vuonna 1967. Raz toimi oikeusfilosofian professorina Oxfordin yliopistossa vuodesta 1972 alkaen ja Columbian yliopistossa New Yorkissa.
Oikeus- ja poliittinen teoria

Razin tuotanto muodostaa tiheän verkon, jonka eri osat kytkeytyvät yhteen monien lenkkien kautta. Hän kirjoitti hyvin selvästi ja elegantista ilman teknisiä apuneuvoja, vaikean oppisanaston kehittämistä tai oppineiden viittausten viljelyä, mutta hänen argumentaationsa oli tavattoman hienosyistä, eikä se rakennu vain yhden tai muutaman keskeisen teesin varaan. Razin ajattelulle on tyypillistä, että hän puolusti useita näkemyksiä, joita ihmiset ovat tavallisesti pitäneet yhteensopimattomina. Raz oli myös hyvin riippumaton ajattelija. Oikeusteoriassa hän sai vahvasti vaikutteita Hartilta, mutta moraalin ja politiikan alueella hänellä ei ollut yhtä edeltäjää tai esikuvaa.
Oikeus- ja poliittinen teoria > Razin oikeusteoria

Raz edusti oikeuspositivismia, nähden oikeuden itsenäisenä systeeminä ja pyrkien tekemään tarkan rajan oikeuden ja moraalin välille, ja nimenomaan eksklusiivista oikeuspositivismia, kiinnittäen oikeusnormien voimassaolon ja velvoittavuuden historiallisiin tosiseikkoihin. Hänen mukaansa oikeutta voidaan kuvailla puhtaan deskriptiivisesti ilman moraalisia tai arvottavia elementtejä. Razin mukaan oikeuden perimmäinen tehtävä on ratkaista yhteiskunnallisia kiistoja asettamalla käyttäytymissääntöjä eli oikeus on normatiivinen järjestys, joka kykenee ratkaisemaan konflikteja. Oikeuden asettamilla säännöillä on yhteiskunnassa auktoriteettiasema, eli ne auttavat niin tuomareita ja virkamiehiä kuin tavallisia kansalaisia heidän valinnoissaan rajoittamalla heidän valinnanvapauttansa. Juuri tämä erottaa Razin mukaan oikeuden politiikasta ja moraalista, jotka eivät kykene ratkaisemaan kiistoja luomalla käyttäytymissääntöjä vaan ovat aina avoimia punninnalle, vastakkaisille argumenteille ja erimielisyyksille. Politiikassa ja moraalissa on siis kyse avoimesta harkinnasta, kun taas oikeudessa on kyse lopullisista päätöksistä.
Oikeusjärjestyksen toimivuuden takaamiseksi päätöksenteon on Razin mukaan lähdettävä siitä, että voimassaolevaa oikeutta on noudatettava riippumatta niistä perusteista ja päämääristä, joita sen taustalta löytyy. Tuomari ei voi jokaisessa ratkaistavana olevassa tapauksessa harkita kaikkia mahdollisia arvoja ja päämääriä, joita tapaukseen saattaisi liittyä, tai arvioida jokaisen oikeusnormin oikeudenmukaisuutta, sillä tällainen harkinta olisi avointa, eikä se voisi milloinkaan päättyä. Razin mukaan tavallisissa tilanteissa, joissa oikeustila on melko selkeä, tuomarit vain soveltavat oikeusnormeja yksittäiseen tapaukseen ilman juuri minkäänlaista harkintaa. Sen sijaan poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa oikeusnormin merkitys on moniselitteinen, oikeustila on epävakaa, ratkaistava tapaus on täysin uudenlainen tai laki on riittämätön, tuomarin on käytettävä laajempaa, moraalisia ja mahdollisesti myös poliittisia elementtejä sisältävää harkintaa, jossa ei kuitenkaan ole kyse oikeuden soveltamisesta vaan oikeuden luomisesta.
Teokset

The Concept of a Legal System (London: Clarendon Press. 1970)
Practical Reason and Norms (London: Hutchinson. 1975)
The Authority of Law: Essays on Law and Morality (Oxford: Oxford University Press. 1979)
The Morality of Freedom (Oxford: Oxford University Press. 1986)
Ethics in the Public Domain: Essays in the Morality of Law and Politics (Oxford: Oxford University Press. 1994)
Engaging Reason: On the Theory of Value and Action (Oxford: Oxford University Press. 1999)
Value, Respect and Attachment (Cambridge: Cambridge University Press. 2001)
The Practice of Value (Oxford: Oxford University Press. 2003)
Between Authority and Interpretation: On the Theory of Law and Practical Reason (Oxford: Oxford University Press. 2009)
From Normativity to Responsibility (Oxford: Oxford University Press. 2011)
The Roots of Normativity (Oxford: Oxford University Press. 2022)
Joseph Dalton Hooker

| Joseph Dalton Hooker |
| --- | --- |
 Joseph Dalton Hooker.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1817
Kuollut: 10. joulukuuta 1911 (94 vuotta)
Kansalaisuus:  Englanti
Arvonimi: Sir
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Glasgow'n yliopisto
Tutkimusalue:  kasvitiede
 Nimikirjoitus
Joseph Dalton Hooker (30. kesäkuuta 1817 – 10. joulukuuta 1911) oli englantilainen kasvitieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän teki tutkimusmatkoja muun muassa Tasmaniassa, Aasiassa, Afrikassa ja Etelämantereella.
Seitsemän vuoden ikäisenä hän alkoi osallistua isänsä William Jackson Hookerin pitämiin kasvitieteen luentoihin Glasgow'n yliopistossa. Hän sai lääketieteen maisterin tutkinnon vuonna 1839. Hän osallistui Britannian geologiseen tutkimiseen vuonna 1846. Vuosina 1847–1850 hän tutki Himalajaa. Hän oli Charles Darwinin ystävä ja kannattaja, ja osallistui Oxfordin evoluutioväittelyyn 1860.
Kasvitieteessä Hookerista käytetään tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä Hook.f..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Dalton Hooker Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Joseph Dalton Hooker
Käännös suomeksi
Joonas Hahmo

| Joonas Hahmo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1983 (ikä 41) Pirkkala
Ammatti:  DJ, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Finnish Hockey Mafia
Tyylilajit:  progressiivinen house, trance
Levy-yhtiöt:  AVA, Anjunadeep, Hahmo, Statement!
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joonas Hahmo (s. 2. heinäkuuta 1983 Pirkkala) on suomalainen DJ ja tuottaja. Hän perusti Electric Sauna Records -levy-yhtiön Matti Kotalan kanssa vuonna 2004. Hahmo ja Kotala tapasivat Ferry Corstenin konsertissa Helsingissä. Joonas Hahmo perusti oman levy-yhtiönsä Hahmo Recordings vuoden 2010 keväällä.
Diskografia > Singlet ja EP-levyt

The Fusion (Ava Recordings, 2006)
Together / Sound of Sunday (Anjunadeep, 2007)
Cocktail Bar (Anjunadeep, 2008)
Brainflush / Now Or Never EP (Hahmo Recordings, 2010)
Joonas Hahmo, Malfankson – Hahmo Recordings Summer EP (Hahmo Recordings, 2011)
Joonas Hahmo x K-System – Ocean Drive (2016)
Joonas Hahmo x K-System – Yámana (Statement! Recordings, 2017)
Joseph Daul

| Joseph Daul |
| --- | --- |
 Daul EPP:n huippukokouksessa Brysselissä 2015
Euroopan kansanpuolueen puheenjohtaja
 12.11.2013–30.11.2019  
Edeltäjä:  Wilfried Martens
Seuraaja:  Donald Tusk
Euroopan kansanpuolueen ryhmän puheenjohtaja
 9.1.2007–4.6.2014  
Edeltäjä:  Hans-Gert Pöttering
Seuraaja:  Manfred Weber
Euroopan parlamentin jäsen
 1.7.1999–20.5.2014  
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1947 (ikä 77) Strasbourg
Tiedot
Puolue:   Ranska: Les Républicains  Euroopan unioni: Euroopan kansanpuolue
Joseph Alexander Daul (s. 13. huhtikuuta 1947 Strasbourg) on ranskalainen poliitikko. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 1999 vaaleissa, ja uudelleen  vuosina 2004 ja 2009. Hän toimi Euroopan kansanpuolueen ryhmän puheenjohtajana vuosina 2007–2014.
Daul tulee suuresta perheestä. Hän otti vaimonsa kanssa perheen kotitilan hoitoonsa jo 20-vuotiaana. Nykyisin tila on edelleen perheen hoidossa ja siellä tuotetaan nautakarjaa ja sokerijuurikasta. Euroopan parlamentissa Daul onkin ollut jäsenenä maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnassa, jonka puheenjohtajaksi hänet nimitettiin tammikuussa 2002.
Euroopan kansanpuolue valitsi Daulin puolueen puheenjohtajaksi 12. marraskuuta 2013. Äänestyksessä hän sai 112 ääntä 124:stä. Daul oli toiminut roolissa väliaikaisesti jo lokakuusta saakka hänen edeltäjänsä Wilfried Martensin luovuttua tehtävästä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Daul Wikimedia Commonsissa
Judo kesäolympialaisissa 2020 – miesten 60 kg

Miesten 60 kg painoluokka judossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin Nippon Budōkanilla 24. heinäkuuta. Kilpailuun osallistui 23.
Olympiakultaa voitti japanilainen Naohisa Takatō, joka voitti loppuottelussa taiwanilaisen Yang Yung-wein Yangin otettua kolme varoitusta. Naohisan voitettua hänestä tuli ensimmäinen japanilainen olympiavoittaja Tokion olympialaisissa.