stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rayman
Pelaaminen

Rayman on sivuttaisesti vierivä 2D-tasohyppelypeli. Pelin päätehtävä on vapauttaa kaikki Electoonit häkeistään ja voittaa herra Synkeän kätyrit kuudessa maailmassa: Dream Forest (unenomainen metsä), Band Land (musiikkiteemainen paikka pilvissä), Blue Mountains (lumiset vuoret), Picture City (täynnä taidevälineitä), Caves of Skops (synkkä luolasto) ja Candy Chateau (makeislinnake). Vasta kun kaikki Electoonit on vapautettu häkeistään, Rayman voi mennä viimeiseen Candy Chateau -maailmaan. Muuten pelaajan pitää selvittää kentät pääsemällä puisen kyltin (jossa on huutomerkki) luo.
Ympäri kenttiä on ripoteltu pieniä kiiltäviä sinisiä palloja, joita kutsutaan Tingeiksi. Jos pelaaja kerää niitä sata, Rayman saa yhden ylimääräisen elämän. Tingejä voi käyttää myös maksuna ”Velho” -hahmolle, jolloin pääsee salaiseen kenttään, jossa kaikki Tingit keräämällä Rayman voi voittaa yhden ylimääräisen elämän. Rayman saa myös pelin aikana useita parannuksia, kuten tehokkaamman kultaisen nyrkin, sinertävän nopeamman nyrkin, P-kirjaimella merkittyjä punaisia palloja, jotka parantavat Raymanin, ja paikallaan leijuvia keijukaisia, jotka kutistavat Raymanin.
Vastaanotto

Rayman sai palkinnon Electronic Gaming Monthly -lehdeltä parhaista pelimusiikeista ja parhaasta animaatiosta.[lähde? ] Peli myi 900 000 kappaletta kahdessa vuodessa.[lähde? ] Se on myös kaikkien aikojen parhaiten myynyt PlayStation-peli Isossa-Britanniassa, jossa sitä on myyty noin viisi miljoonaa kappaletta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Rayman MobyGamesissa (englanniksi)
Pohjoinen maakunta (Sambia)

| Pohjoinen maakunta |
| --- | --- |

 Pohjoisen maakunnan piirit vuonna 2022
Valtio:   Sambia
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kasama
Pinta-ala:  75567 km²
Väkiluku (2010):  1 105 824
Pohjoinen maakunta (Northern Province) on yksi Sambian kymmenestä maakunnasta. Maakunta sijaitsee Sambian pohjoisosissa ja sen länsipuolella on Luapulan maakunta ja itäpuolella Muchingan maakunta. Pohjoisessa Pohjoinen maakunta rajautuu Kongon demokraattisen tasavallan ja Tansanian rajoihin. Pohjoisen maakunnan pinta-ala on 75567 km2 ja maakunta jakautuu 12 piiriin, joita ovat Chilubi, Kaputa, Kasama, Luwingu, Lunte, Lupososhi, Mbala, Mporokoso, Mpulungu, Mungwi, Nsama ja Senga Hill. Maakunnan pääkaupunki on Kasama. Maakunnassa asui vuoden 2010 arvion mukaan 1105824 ihmistä, joista 903208 asui maaseudulla ja 201616 kaupunkialueilla. Maakunnan väestönkasvu on ollut keskimäärin 3,2% vuodessa.
Tanganjikajärvi ulottuu Pohjoisen maakunnan pohjoisosaan ja maakunnan alueella on myös muita järviä. Lisäksi alueella virtaa useita jokia ja maakunnan vesivarat ovatkin hyvin merkittävät verrattuna muuhun Sambiaan. Pohjoisen maakunnan alueella vettä riittääkin maatalouden käyttöön koko ajan ympäri vuoden. Pohjoisen maakunnan alueella on myös monenlaisia mineraaleja ja sieltä löytyy jalokiviä, suoloja sekä saviliusketta.
Pohjoisen maakunnan alueella sijaitsee Mpulungun kansainvälinen satama, josta on liikennettä Tanganjikajärvelle. Kapiri Mposhista Dar-es-Salaamiin kulkeva rautatie kulkee Pohjoisen maakunnan läpi.
Turisteille maakunnan alueella on monenlaista nähtävää ja koettavaa. Maakunnan alueella on muun muassa useita kuumia lähteitä sekä vesiputouksia. Alueella on myös useita erilaisia luontokohteita, kuten muuttolintualueita, Bangweulun suoalueet sekä pensassarvikuonojen asuinalueita. Nsumbusta ja Mpulungusta löytyy hiekkarantoja. Historiaan liittyen maakunnan alueella on ensimmäisen maailmansodan taistelupaikkoja, maakunnan historiaa esittelevä MotoMoto Museum sekä Kasamassa ja Mungwissa sijaitsevat Mwelan alueen kalliomaalaukset.
Philipp Lenard

| Philipp Lenard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1862 Bratislava, Unkari (nyk. Slovakia)
Kuollut: 20. toukokuuta 1947 (84 vuotta) Messelhausen, Saksa
Kansalaisuus:   Unkarilainen (1862–1907)  Saksalainen (1907→)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Heidelbergin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Robert Bunsen
Instituutti:  Breslaun yliopisto Aachenin yliopisto Heidelbergin yliopisto Kielin yliopisto
Tutkimusalue:  Fysiikka
Tunnetut työt:  Katodisäde Lenardin ilmiö
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1905) Franklin-mitali (1932)
Philipp Eduard Anton von Lénárd (7. heinäkuuta 1862 – 20. toukokuuta 1947) oli unkarilais-saksalainen fyysikko, jonka tutkimukset olivat erityisen tärkeitä modernin ydinfysiikan, elektroniikan ja kiinteän aineen fysiikan kehittymisen kannalta. Hänet tunnetaan erityisesti katodisäteiden tutkimisesta, hän löysi useita uusia säteiden ominaisuuksia. Tutkimuksistaan hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1905. Meteorologiassa hänet tunnetaan erityisesti Lenardin ilmiön löytämisestä.
Lenard oli natsismin aktiivinen kannattaja, mikä näkyi myös myöhemmin hänen asenteessaan tiedettä ja tieteilijöitä kohtaan.
Elämäkerta > Nuoruus- ja opiskeluvuodet

Lenard syntyi silloisessa Pressburgissa Itävalta-Unkarissa (nyk. Bratislava, Slovakia), tirolilaisen viinikauppiaan Philipp Lenard von Lenardisin ja hänen vaimonsa Antonie (omaa sukua Baumann) pojaksi vuonna 1862. Perhe toivoi, että heidän poikansa alkaisi kiinnostua viininmyynnistä, ja että hän myöhemmin ottaisi johdon perheyrityksessä. Lenardia kiinnosti kuitenkin tieteen tutkiminen enemmän kuin kaupankäynti. Lenard opiskeli fysiikkaa useissa yliopistoissa; Budapestissä, Wienissä, Berliinissä ja Heidelbergissä Robert Bunsenin ja Hermann von Helmholtzin, Georg Hermann Quincken ja Leo Königsbergerin alaisuudessa. Vuonna 1886 Lenard väitteli tohtoriksi Heidelbergin yliopistossa.
Elämäkerta > Akateeminen ura ja myöhemmät vuodet

Lenard sai dosentin sekä Heinrich Hertzin assistentin viran Bonnin yliopistosta vuonna 1892. Hän toimi virassa kaksi vuotta kunnes sai ylimääräisen professorin viran Breslaun yliopistosta ja työskenteli sen jälkeen vuoden Aachenissa. Vuonna 1896 hän palasi takaisin Heidelbergin yliopistoon saatuaan sieltä fysiikan professuurin ja lopulta sai viran Kielin yliopistossa, jossa hän työskenteli vuosina 1898–1907. Lopulta vuonna 1907 hän palasi takaisin Heidelbergin yliopistoon toimien Philipp Lenard -instituutin johtajana.
Lenard jäi eläkkeelle vuonna 1931 saaden Heidelbergin yliopistosta emeritusprofessorin arvon. Liittoutuneet kuitenkin erottivat hänet tehtävistään vuonna 1945, jolloin hän oli 83-vuotias. Lenard kuoli kaksi vuotta myöhemmin Messelhausenissa.
Elämäkerta > Natsismi

1920-luvulla Lenard erkaantui modernista fysiikasta kansallismielisen ”Deutsche Physik” (suom. Saksalainen fysiikka, myöhemmin ”Arische Physik”, suom. Arjalainen fysiikka) -liikkeen äänitorveksi. Lenard oli sijoittanut koko omaisuutensa, mukaan lukien Nobelin palkintonsa, Saksan valtion obligaatioihin. Niiden arvo kuitenkin laski hyvin nopeasti ensimmäistä maailmansotaa seuranneen hyperinflaation takia. Lenard tulkitsi tämän siten, että Weimarin tasavallan juutalainen hallitus oli varastanut hänen rahansa. Ulkoministeri Walther Rathenaun murha vuonna 1922 oli toinen merkittävä syy, miksi Lenard siirtyi natsismin kannattajaksi. Rathenau oli sosialistinen teollisuusmies ja juutalainen, Lenard kieltäytyi suremasta häntä sekä kielsi laskemasta lippua puolitankoon, vaikka Weimarin tasavallan hallitus oli näin pyytänyt. Opiskelijat ja ammattiyhdistysväki yrittivät päästä yliopistoon sisään saadakseen lipun puolitankoon, mutta Lenard esti heidän aikeensa ruiskuttamalla kylmää vettä heidän päälleen.
Vaikka Lenardille myönnettiin kunnianosoituksia, hän luuli olevansa kollegojensa hyljeksimä. Natsipuolueeseen Lenard liittyi vasta vuonna 1937, mutta kirjassaan Deutsche Naturforscher hän pyrki luomaan ”arjalaisen fysiikan” perusteet. Lenardin oli vaikea vaieta juutalaisten fyysikoiden aikaansaannoksista, mutta esimerkiksi Herzin tapauksessa, joka oli puoliksi juutalainen, Lenard keksi, että hänen menestyksensä kokeellisena fyysikkona johtui nimenomaan hänen arjalaisesta äidistään, kun taas vähemmän onnistunut teoretisointi seurasi juutalaisesta verenperinnöstä. Lenard vastusti myös Albert Einsteinin suhteellisuusteorioita, koska Einstein oli juutalainen ja näin ollen hänen tekemänsä tiede oli hänestä väärää fysiikkaa.
Tieteellinen ura > Katodisäteet

Lyhyiden Lontoossa ja Berslaussa käynnin jälkeen Lenard aloitti huhtikuussa vuonna 1891 työt Hertzin apulaisena Bonnissa. Vuotta myöhemmin hän ansaitsi habilitaationsa teesillään ”Veden putoamisen sähköisyydestä”. Bonnissa Lenard tutki paljon katodisäteitä. Hertz oli ennen kuolemaansa havainnut, että katodisäteet olivat varaukseltaan negatiivisia. Havainto oli ristiriidassa brittiläisen William Crookin havaintojen kanssa. Lenard onnistui kuitenkin vahvistamaan Hertzin teoriaa, sillä Lenard huomasi, että säteily läpäisi alumiinifoliosta tehdyn ikkunan. Ilmiötä ei kyetty selittämään hiukkasten avulla, koska jos säteillä olisi hiukkasluonne, eivät ne olisi voineet läpäistä alumiinia. Katodisäteiden tutkiminen oli tuolloin hyvin sekavaa, sillä kahdella toistensa kanssa ristiriidassa olevalla teorialla näytti olevan kokeellista todistusta. Tämän takia saksalaiset fyysikot tutkivat alaa hyvin paljon ja se osittain johti röntgensäteilyn löytämiseen.
Tieteellinen ura > Valosähköinen ilmiö

Saksalainen fyysikko Heinrich Hertz havaitsi vuonna 1887 niin sanotun valosähköisen ilmiön. Ilmiöllä tarkoitetaan elektronien irtoamista metallien pinnalta, kun metallin pintaan suunnataan valoa. Sitä tukivat Hertzin jälkeen Wilhelm Hallwachs sekä Lenard. Molemmat havaitsivat ilmiössä outoja ominaisuuksia. He saivat selville, ettei elektronivirran suuruus katodilta anodille riipu käytetyn valon intensiteetistä vaan valon taajuudesta. Tämä tarkoitti sitä, että myös pienillä intensiteeteillä voidaan emitoida elektroneja metallien pinnalta. Havainto ihmetytti fyysikoita, eikä ilmiötä kyetty selittämään ennen kuin Albert Einstein teki sen vuonna 1905.
Tieteellinen ura > Atomimalli

Lenard suoritti vuonna 1903 kokeen, jonka tuloksena oli, että elektronit läpäisivät ohuen kohtion vaihtamatta suuntaansa. Lenard ymmärsi tämän perusteella, että atomin massan oli pakko keskittyä atomin ytimeen. Vastaavaan tulokseen päätyi hieman myöhemmin uusiseelantilainen Ernest Rutherford.
Tieteellinen ura > Lenardin ilmiö

Philipp Lenard tutki systemaattisesti vuonna 1892 ilmiötä, joka nykyään tunnetaan Lenardin ilmiönä. Ilmiössä on kyse siitä, kun vesipisara hajoaa ilmavirrassa pienempiin pisaroihin, varautuu uusiin pisaroihin ja ympäröivään ilmaan sähkövaraus. Varautumisen merkki riippuu pisaran koosta; suuret varautuvat positiivisesti ja pienimmät negatiivisesti. Seville Chapman havaitsi, että halkaisijaltaan 4 mm tislatun veden pisaran hajotessa 1 m/s ilmavirrassa 5 senttimetrin pudotuksen aika, osapisaroiden varaukseksi suuruus on 0,1 nC. George Clarke Simpson ehdotti ilmiötä ukkospilven varautumismekanismiksi, mutta nykykäsityksen mukaan se on melko epätodennäköistä.
Aiheesta muualla

Nobelprize.org Philipp Lenardin elämäkerta (englanniksi)
Nobelprize.org Lenardin Nobel-luento (englanniksi)
The Cathode Ray Tube site (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ramón Medina Bello

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ramón Ismael Medina Bello
Syntymäaika: 29. huhtikuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Gualeguay, Argentiina
Kansalaisuus:  Argentiina
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 173 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1986-1988 1989-1993 1994-1995 1996-1997 1998-1999 2001-2004 2004-2006 | Racing River Plate Yokohama Marinos River Plate Talleres Dock Sud Juventud Unida |  |
Maajoukkue
| 1991-1994 | Argentiina | 17 (5) |
Ramón Medina Bello (s. 29. huhtikuuta 1966 Gualeguay) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Medina Bello debytoi Argentiinan maajoukkueessa 1991. Hän kuului Argentiinan joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1994. Hän on pelannut 17 maaottelua ja tehnyt niissä 5 maalia.
Pohjoinen rintama

| --- | --- |
 Puna-armeijan rintamat toisessa maailmansodassa 
Baltian rintamat: 
Baltian rintama: 
1. Baltian rintama: 
2. Baltian rintama: 
3. Baltian rintama: 
Brjanskin rintama: 
Luoteisrintama: 
Orjolin rintama : 
Valko-Venäjän rintamat: 
Valko-Venäjän rintama: 
1. Valko-Venäjän rintama: 
2. Valko-Venäjän rintama: 
3. Valko-Venäjän rintama: 
Keskustan rintama: 
Kurskin rintama: 
Lännen rintama : 
Ukrainan rintamat: 
1. Ukrainan rintama: 
2. Ukrainan rintama: 
3. Ukrainan rintama: 
4. Ukrainan rintama: 
Arorintama: 
Etelän rintama: 
Lounaan rintama: 
Voronežin rintama: 
Reservirintama : 
Kaukoidän rintamat: 
Kaukoidän rintama: 
1. Kaukoidän rintama: 
2. Kaukoidän rintama: 
Transbaikalin rintama : 
Moskovan rintamat: 
Moskovan puolustuslinja: 
Moskovan reservirintama: 
Možaiskin puolustuslinja: 
Kalininin rintama: 
Reservirintama : 
Pohjoiset rintamat: 
Karjalan rintama: 
Leningradin rintama: 
Pohjoinen rintama: 
Olhavan rintama : 
Kaukasuksen rintamat: 
Kaukasuksen rintama: 
Pohjois-Kaukasuksen rintama: 
Transkaukasian rintama: 
Krimin rintama : 
Stalingradin rintamat: 
Donin rintama: 
Kaakon rintama: 
Stalingradin rintama: 
Pohjoinen rintama  oli Neuvostoliiton puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka  perustettiin 24. kesäkuuta 1941 Leningradin sotilaspiiristä. Se jaettiin 26. elokuuta Karjalan ja Leningradin rintamiksi. Rintaman komentajana toimi kenraaliluutnantti Markian Popov.
Pohjoinen rintama perustettiin pian jatkosodan syttymisen jälkeen, ja sen tehtävänä oli puolustaa Suomenlahden ja Jäämeren välistä aluetta. Heinäkuun alussa Pohjoisen rintamaan kuuluivat seuraavat armeijat:
23. armeija (4 divisioonaa), tehtävänä Karjalankannaksen puolustus
7. armeija (3 divisioonaa), Laatokan Karjalan puolustus
14. armeija (7 divisioonaa), Porajärvi-Muurmansk-alue
Rintamaan kuului 14 divisioonaa eli siis noin 203 000 miestä. Venäläisiä vastassa oli 23 suomalaista ja saksalaista divisioonaa eli noin 360 000 miestä. Pohjoinen rintama ei kyennyt torjumaan hyökkääjiä, joten se sai paljon vahvistuksia, ja lopulta se jaettiin Leningradin ja Karjalan rintamiin.
Petri Munck (albumi)

| Petri Munck Petri Munck |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 19. syyskuuta 2003
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Ako Kiiski, Jesse Vainio, Kalle Torniainen, Petri Munck, Tarmo Keränen
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 43.06
 Levy-yhtiö: Sony Music
Petri Munckin muut julkaisut
|   | Petri Munck 2003 | Toinen 2005 |
Petri Munck on laulaja-lauluntekijä Petri Munckin esikoisalbumi. Sony Music julkaisi albumin 19. syyskuuta 2003. Albumi vietti Suomen virallisella albumilistalla yhteensä 14 viikkoa, parhaimmillaan se oli listan 14:s (7/2004). Vuonna 2004 albumi ylitti yli 15 000 kappaleen myynnillään kultalevyrajan.
Albumin ovat tuottaneet Ako Kiiski, Jesse Vainio, Kalle Torniainen, Petri Munck ja Tarmo Keränen.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Vaarallinen polku | Petri Munck, Patrik Isaksson | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pystytkö lupaamaan | Patrik Isaksson, Petri Munck | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Levoton prinssi | Petri Munck, Patrik Isaksson | 3.56 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Petollinen | Petri Munck | 4.00 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Joka kerta | Petri Munck, Heidi Ylitalo | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ympyrä sulkeutuu | Petri Munck, Ville Pusa | 3.54 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sekunnista kii | Petri Munck, Kalle Chydenius, Ako Kiiski | 4.03 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kun mä oon pois | Petri Munck | 4.01 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | 6-0 | Petri Munck | 3.41 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Pieni palanen | Petri Munck, Tarmo Keränen | 3.58 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Jos sua ei ois | Petri Munck | 4.30 |  |  |  |  |  |  |
Singlet

Albumin ensimmäinen single ”Levoton prinssi” nousi kesällä 2003 18 viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle, jossa sen paras sijoitus oli kolmas (38–39/2003). Kappale nousi myös toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Kappale soi vuoden 2003 aikana radioissa yli 7000 kertaa.
Marraskuussa 2003 julkaistu toinen single, ”Pystytkö lupaamaan” oli suomenkielinen versio Patrik Isakssonin vuonna 2001 levyttämästä ”Hur kan du lova mig” -kappaleesta. Munckin versio toimi julkaisuvuonnaan Yleisradion Ylen hyvä-kampanjan tunnusmusiikkina. Vaikka single ei noussut singlelistalle, se oli kuitenkin parhaimmillaan toiseksi soitetuin radiokappale.
Alkuvuodesta 2004 albumilta julkaistiin vielä singlenä kappale ”Pieni palanen”.
Petri Ikkelä

Petri Tapani Ikkelä (s. 3. helmikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen harmonikkataiteilija. Hänen instrumenttejaan ovat 1-, 2-, 3- ja 5-riviset harmonikat, melodiabassoharmonikka, concertina, symphonium, accordina sekä bandoneon.
Tausta

Petri Ikkelä syntyi Helsingissä Rolf Ikkelän ja kansallispukujen tekemisestä tunnetun Kerttu Ikkelän perheeseen. Harmonikkataiteilija ja pianisti Merja Ikkelä on hänen sisarensa.
Koulutus

Ikkelä on opiskellut Sibelius-Akatemian solisti- ja kansanmusiikkilinjoilla. Hän suoritti musiikin maisterin tutkinnon 1998.
Ura

Ikkelä on toiminut konserttimuusikkona, pedagogina, sovittajana, säveltäjänä sekä erilaisten kokoonpanojen johtajana. Hänen kiinnostuksensa kohteita ovat viihdemusiikki, klassinen musiikki ja kansanmusiikki. Hän on myös toiminut studiomuusikkona lukuisissa suomalaisten artistien levytyskokoonpanoissa.
Ikkelä on toiminut useiden orkesterien jäsenenä ja solistina. Kokoonpanoja, joissa hän on ollut aikaisemmin mukana ovat muun muassa Avazona, Bandola, Cuarteto Perello, Innumerable, Katrilli, Los Leotardos, Jaakko Salon Tango-orkesteri, Pedro's Heavy Gentlemen ja Tango Libre. Nykyisin hän soittaa useissa etnistä musiikkia ja eritoten argentiinalaista tangoa soittavissa kokoonpanoissa. Esimerkkeinä voidaan mainita Jorma Uotinen Band, Sakari Kuosmanen Band sekä Taljanka. Hän on mukana myös Otus-orkesteri-nimisessä lastenmusiikkiyhtyeessä
Kotimaan lisäksi hän on konsertoinut muun muassa Pohjoismaissa, useissa Euroopan maissa, Egyptissä, Malesiassa, Pohjois-Koreassa ja Yhdysvalloissa.
Palkinnot

Nuorison taidetapahtuman harmonikkakilpailun voitto alle 16-vuotiaiden sarjassa 1981
Suomen pelimannimestaruus 1984
Levytyksiä

Petri Ikkelä, Accordions bandoneon concertina (Sibelius-Akatemia/Suomen Harmonikkainstituutti, FAICD-14, 1996)
Chamber Orchestra of Lapland (solisti), Astor Piazzolla (Lapin Kamariorkesteri, LKO 1972, 2002)
Amuletti (Suomen Harmonikkainstituutti, FAICD-21, 2007)
Aiheesta muualla

Petri Ikkelän sivusto
Rugby kesäolympialaisissa 1920

| Rugby union kesäolympialaisissa 1920 |
| --- | --- |
 
Joukkueet:  2
Isäntämaa:   Belgia
Kaupungit:  Antwerpen
Ajankohta:  5.9.1920
 
Mitalistit
–  Kulta:   Yhdysvallat
–  Hopea:   Ranska
–  Pronssi:  ei jaettu
 
  ← 1908 1924 →
Rugby
Vuoden 1920 kesäolympialaisten rugby järjestettiin 5. syyskuuta 1920 Antwerpenin olympiastadionilla. Laji oli kolmatta kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 31 osanottajaa kahdesta eri maasta. Rugby järjestettiin ainoastaan miehille. Pelimuotona oli rugby union. Otteluita oli vain yksi, siinä Yhdysvallat voitti Ranskan 8 – 0.
Ottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | 8-0 |  Ranska |
Lopputulokset

| Sija | Maa |
| --- | --- |
:  Yhdysvallat
:  Ranska
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  YhdysvallatDaniel Carroll Charles Doe George Fish James Fitzpatrick Joseph Hunter Morris Kirksey Charles Mehan John Muldoon John O'Neil John Patrick Erwin Righter Colby Slater Rudolph Scholz Robert L. Templeton Charles Lee Tilden Heaton Wrenn Marcus PalmisanoJames Winston |  RanskaÉdouard Bader François Borde Adolphe Bousquet Jean Bruneval Alphonse Castex André Chilo René Crabos Curtet Alfred Eluère Jacques Forestier Grenet Maurice Labeyrie Robert Levasseur Pierre Petiteau Raoul ThiercelinRaymond Berrurier | Ei pronssimitalistia |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Ranska | 0 | 1 | 0 | 1 |
Preeriakaristeheinä

| Preeriakaristeheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Chloridoideae
Suku::  Karisteheinät Sporobolus
Laji::  heterolepis
Kaksiosainen nimi
 Sporobolus heterolepis  (Gray) A.Gray 
Katso myös
   Preeriakaristeheinä Wikispeciesissä   Preeriakaristeheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Preeriakaristeheinä (Sporobolus heterolepis) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja karisteheinien (Sporobolus) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta sitä käytetään heinämäisenä koristekasvina eli koristeheinänä myös Suomessa.
Preeriakaristeheinä kasvaa monenlaisilla aurinkoisilla sekä kuivilla tai kuivahkoilla paikoilla, kuten radanvarsilla. Se sietää hyvin muun muassa kuivuutta ja eroosiota. Preeriakaristeheinä kasvaa noin 60–90 cm korkeaksi ja on kasvutavaltaan mätästävä. Preeriakaristeheinän kukinto on vaaleanpunertava tai ruskea röyhy, ja se kukkii elokuusta lokakuuhun.
Koristeheinänä preeriakaristeheinä sopii kuiville tai melko kuiville sekä kivikkoisille kasvupaikoille, ja sitä voi käyttää myös maanpeitekasvina. Preeriakaristeheinä on hidaskasvuinen, mutta sitä voi kuitenkin kasvattaa siemenistä. Puutarhoissa se ei paljolti kuitenkaan lisäänny siemenistään itsenäisesti.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Sporobolus heterolepis (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sporobolus heterolepis (englanniksi)
Flora of North America: Sporobolus heterolepis (englanniksi)
Rugby kesäolympialaisissa 1924

| Rugby union kesäolympialaisissa 1924 |
| --- | --- |
 
Joukkueet:  2
Isäntämaa:   Ranska
Kaupungit:  Pariisi
Ajankohta:  4.-18.5.1924
 
Mitalistit
–  Kulta:   Yhdysvallat
–  Hopea:   Ranska
–  Pronssi:   Romania
 
  ← 1920 2016 →
Rugby
Vuoden 1924 kesäolympialaisten rugby järjestettiin 4. – 18. toukokuuta 1924 Stade Olympique Yves-du-Manoir'ssa Pariisissa. Tämä oli neljäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 54 osanottajaa kolmesta eri maasta. Rugby järjestettiin ainoastaan miehille. Pelin muotona oli rugby union.
Ottelut

| Pvm | Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 |
| --- | --- | --- | --- |
| 4.5.1924 |  Ranska | 61-3 |  Romania |
| 11.5.1924 |  Yhdysvallat | 37-0 |  Romania |
| 17.5.1924 |  Ranska | 3-17 |  Yhdysvallat |
Lopputulokset

| Sija | Maa |
| --- | --- |
:  Yhdysvallat
:  Ranska
:  Romania
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  YhdysvallatPhilip Clark Norman Cleaveland Dudley DeGroot Robert Devereux George Dixon Charles Doe Linn Farrish Edward Graff Richard Hyland Caesar Mannelli John O'Neil John Patrick William Rogers Rudolph Scholz Colby Slater Norman SlatervEdward Turkington Alan Valentine Alan Williams |  Ranska René Araou Jean Bayard Louis Béguet André Béhotéguy Alexandre Bioussa Étienne Bonnes Adolphe Bousquet Aimé Cassayet-Armagnac Clément Dupont Albert Dupouy Jean Etcheberry Henri Galau Gilbert Gérintès Raoul Got Adolphe Jauréguy René Lasserre Marcel-Frédéric Lubin-Lebrère Étienne PiquiralvJean Vaysse |  RomaniaDumitru Armăşel Gheorghe Benţia Teodor Florian Ion Gîrleşteanu Nicolae Mărăscu Teodor Marian Sorin Mihăilescu Paul Nedelcovici Iosif Nemeş Eugen Sfetescu Mircea Sfetescu Soare Sterian Atanasie Tănăsescu Mihai Vardala Paul Vidraşcu Dumitru Volvoreanu |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Ranska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |