Constanza (kuningatar)
Kuningatar

Marraskuussa 1189 Sisilian kuningas Vilhelm II kuoli ilman jälkeläisiä tehden isänsä sisarpuolesta, vuonna 1190 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinnaksi kruunatun Constanzasta Sisilian valtaistuimen perijän, joka tuolloin käsitti Sisilian saaren ja Italian niemimaan eteläosan. Sisilialaiset kuitenkin tukivat kreivi Tancred di Lecceä (1138–1194), hänen velipuolensa Apulian herttua Roger III:n (1118–1148) aviotonta poikaa, joka kävi sotaa häntä vastaan ​​ja piti häntä vankinaan vuosina 1190–1192 puolisonsa, kuningatar Sibyllan huoneistossa. Hänet vapautettiin vahingoittumattomana ja hän palasi puolisonsa luo Saksaan, kun paavi Celestinus III oli Henrik VI:n pyynnöstä ensin uhannut kuningas Tankredia kirkonkirouksella ja sitten suostui julistamaan hänet lailliseksi Sisilian kuninkaaksi. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan historiassa vangittiin vain kaksi keisarinnaa, joista toinen oli hänen anoppinsa, Fredrik I Barbarossan toinen puoliso, keisarinna Beatrice Burgundilainen. Tancredin kuolema vuonna 1194 antoi Henrikille ja Constanzalle mahdollisuuden ottaa Sisilian valtaistuin itselleen hänen perijältään, 8-vuotiaalta Vilhelm III:lta (Guglielmo III; n. 1186 – n. 1198), joka karkotettiin heti Henrikin kruunajaisten 25. joulukuuta 1194 jälkeen äitinsä ja sisartensa kanssa joko Ranskaan tai Saksaan.
Henrikin vallan vakiinnuttaminen Sisiliassa toi mukanaan suuria yhteiskunnallisia mullistuksia, kuten kapinat Cataniassa ja Etelä-Sisiliassa. Henrik halusi rauhoittaa sisilialaisia ​​nimeämällä Constanzan valtionhoitajaksi. Vallan siirtymävaiheessa vallan menettänyt eliitti ei voinut hyväksyä saksalaisvaltaa ja sen barbaarisuutta. Tämä ryhmittymä piti Constanzaa vain Henrikin työkaluna, joka ei voinut estää häntä muodostamasta Sisiliaan hallintoa, jonka johdossa oli saksalainen senesalkki Markward von Anweiler, jonka aseman turvasivat saksalaiset sotilaat.
Teoksessa, joka tunnetaan nykyään nimellä "Kirje Sisilian tragediasta Pietarille", joka kirjoitettiin Vilhelm II:n kuoleman jälkeen vuonna 1189 ja ennen Henrikin onnistunutta Sisilian valtausta, syytettiin Sisiliassa syntynyttä ja kasvanutta prinsessa Constanzaa avustamisessa saksalaisen barbaarihallinnon edistämiseen kotimaassaan. Historioitsija Philippa Byrnen mukaan oli olemassa myös kirjailijoita ja hallintovirkailijoita, jotka suhtautuivat myönteisesti Henrikin ja Constanzan nousuun valtaistumelle ja pyrkimyksiin tulla osaksi Hauteville-suvun traditiota.
Contanza saapui keväällä 1195 Sisilian kuningaskuntaan, jossa hän pysyi kuolemaansa saakka. Asiakirjoissaan hän käyttää myös nimeä "Regina Sicilia", vaikka hänen kruunauksestaan ei ole todisteita. Hänet nimitettiin kuningattarena valtionhoitajaksi 2. huhtikuuta 1195 Barissa. Constanza suoritti halltsijan toimia vain kun puoliso Henrik oli poissa Sisiliasta. Muuten asiakirjat allekirjoitettiin Sisilian kuningas Henrik VI:n nimissä. Vuonna 1196 Henrik hirtätti kuningas Tancredin lesken Sibyllan, veljen Acerran kreivi Rikhardin osallisuudesta Constanzan vangitsemiseen.
Ei ole selvää, oliko Constanza todella osallisena Bovinon kreivi Giordano Lupinon johtamassa salaliitossa miestään vastaan ​​vuonna 1197. Henrikin määräyksestä Lupino kidutettiin kuoliaaksi Contanzan silmien edessä. Varmaa on, että salaliitto pyrki torjumaan Saksan valta-asemaa Sisiliassa. Hän ei tunnustanut Gravinan konkordaattia tai Tancredin kuninkuutta, kuten ei myöskään Henrik VI. Toisaalta hän puolusti poliittisessa yhteisymmärryksessä aviomiehensä kanssa keisarillisia oikeuksia, kuten Sisilian kuninkaan erityisoikeuksia paavia kohtaan.
Kun puoliso Henrik VI kuoli vuonna 1197, Constanza vahvisti valtaansa valtakunnassa, turvasi itselleen paavi Innocentius III:n suojan ja onnistui saamaan poikansa, tulevan keisari Fredrik II:n, kruunatuksi Sisilian kuninkaaksi 3-vuotiaana huhtikuussa 1198 ja toimi itse sijaishallitsijana. Hän vannoi läänitysvalan paaville ja luopui poikansa oikeudesta Saksan kuninkuuteen.