stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eläinten käyttö sodassa
Norsut

Norsuja käytettiin antiikin aikana laajasti myös länsimaisessa sodankäynnissä. Kreikkalaiset tapasivat sotanorsuja ensi kertaa Gaugamelan taistelussa vuonna 331 eaa. Aleksanteri Suuri kuitenkin voitti ratkaisevasti Persian suurkuninkaan Dareios III:n, jolla oli joukoissaan 15 elefanttia.
Aleksanteri Suuren Persian ja Intian sotaretkien jälkeen sotanorsut yleistyivät hellenististen ruhtinaiden ja maiden armeijoissa. Norsujen heikko puoli oli se, että niitä oli vaikea kontrolloida; pillastunut norsu talloi jalka- ja ratsuväkeä kansallisuuteen ja sotalippuun katsomatta.
Kenties kuuluisin sotanorsujen käyttäjä oli karthagolainen sotapäällikkö Hannibal, joka toi norsunsa Alppien yli roomalaisten kimppuun 218 eaa. Myöhemmin Karthagon hävittäneet roomalaiset pitivät norsuja vaikeasti hallittavina eivätkä innostuneet niiden käytöstä, joten norsujen käyttö lakkasi Euroopassa.
Koraanissa oleva Norsun suura (105) kertoo islamilaisen tarinaperinteen mukaan siitä, että Jemenin varakuningas Abraha hyökkäsi vuonna 570 Mekkaan armeijan kanssa, jossa oli myös Mahmut-niminen norsu. Suuralle on löydetty myös muita selityksiä.
Intiassa norsut poistuivat sodankäynnistä muskettien käyttöönoton jälkeen. Niitä käytettiin kuitenkin vielä Sikhi-sodassa 1840-luvulla komentopaikkoina.
Norsuja käytettiin laajasti kantojuhtina Kaukoidässä vielä toisen maailmansodan aikana, muun muassa brittien 14. armeijan Burman-kampanjassa. Japanilaiset käyttivät norsuja kuljettamaan kranaatinheittimistöä ja ammuksia edetessään Burmasta Thaimaahan 1941. Imphal-offensiivissa maaliskuussa 1944 oli mukana 350 elefanttia. Britit saivat japanilaisilta saaliksi 1 600 arvossa pidettyä eläintä.
Kamelit

Kameleita väitetään käytetyn muinaisuudessa ratsuväen hyökkäyksissä jopa suurtaisteluissa, mutta tätä vastaan puhuu se, että kameli on hevoseen verrattuna hidas ja itsepäinen eläin, jota on vaikea ohjata. Kamelin saaminen laukkaan vaatii harjaannusta sekä ratsulta että ratsastajalta.  Vaikutus ei kuitenkaan ole verrattavissa hevosilla toteutettuun ratsuväen hyökkäykseen. Arabisti Leone Caetani kuvasi kameleja seuraavasti:
Se, joka on ratsastanut autiomaassa, tietää hyvin, että kameli hyvistä ominaisuuksistaan huolimatta on vastahakoinen ja oikukas eläin, jota ei kiinnosta muitten matkiminen, kapinoi ihmistä vastaan, pelästyy helposti, on tottelematon ja on valmis isännälle harmistuessaan heittäytymään maahan, mistä sitä ei enää mikään saa nousemaan ylös.
Lähteiden perusteella sotiminen kameleilla tapahtui tyypillisesti niin, että ratsastajat laskeutuivat jalkamiehiksi tai nousivat mukana tuotujen hevosten selkään. Kameleita onkin käytetty armeijan palveluksessa lähinnä kuormajuhtina sekä ratsuina autiomaan olosuhteissa. Arabien kerrotaan käyttäneen Lähi-idän sodissa 600-luvulla kameleita jalkaväen kuljettamiseen. Tarkemmat aikalaislähteet kuitenkin puuttuvat. Ranskan muukalaislegioona käytti Algeriassa  kameliratsuväkeä. Yhdysvaltojen armeija kokeili kamelin käyttöä kuormajuhtana 1859–1864 Yhdysvaltojen maaperällä.
Kamelin käyttöä ratsuna helpotti kamelisatulan kehittäminen pohjoisessa Arabiassa ennen ajanlaskun alkua. Satula myös vakautti ratsastajan asennon niin, että hän pystyi käyttämään keihästä.
Muut kantoeläimet

Kantoeläiminä sodissa on käytetty myös poroja, kameleita, biisoneita, jopa härkiä ja jakkeja. Sotavaunujen vetämiseen käytettiin ennen hevosta villiaaseja, härkiä ja puoliaaseja. Muulit ovat aina olleet suosittuja kantoeläimiä. Yhdysvaltain 5. armeija käytti Italiassa Apenniineilla yli 4 000 muulia toisen maailmansodan viimeisen talven aikana. Muuleilta katkaistiin yleensä äänijänteet, jotta ne eivät paljastaisi joukkoja.
Koirat

Koiria käytettiin jo antiikin aikana sodassa. Roomalaiset laittoivat niille suomupanssarin selkään ja piikkiotsaisen kypärän päähän.
Espanjalaiset konkistadorit käyttivät sotakoiria intiaaneja vastaan 1500-luvulla hyvällä menestyksellä. Parhaat koirat, kuten poikkeuksellisen suurikokoinen ja taistelussa hurjapäinen mastiffi Bercirrillo, saivat kaksinkertaisen ruoka-annoksen. Bercirrillon isännän kerrotaan saaneen erityistä palkkaa palveluksistaan. Samoin Vasco Núñez de Balboalle kuuluneen Leoncican hoitaja nautti upseerin palkkaa.
Suomalaiset käyttivät sotakoiria venäläisiä kasakoita vastaan. Koirat hyppäsivät kiinni kasakoiden hevosten turpiin joihin ne jäivät hampaillaan roikkumaan. Tästä hevoset pillastuivat ja heittivät ratsastajat selästään.
Koiria on käytetty pommien ja desanttien etsimiseen sekä vahteina. Sotilaspoliiseja koulutetaan edelleen toimimaan koiran kanssa valvontatehtävissä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana ranskalaiset ja belgialaiset käyttivät koiria kuormaeläiminä vetämään konekivääreitä ja kantamaan jopa 15 kilon ammuksia. Koiria käytettiin myös viestieläiminä, koska ne ovat pienempi ja nopeampi maali kuin ihmislähetti. Koirat vetivät jopa armeijan viestiyhteyksiä selässään olevasta johtokelasta.
Toisen maailmansodan aikana Neuvostoliitossa koulutettiin panssarintorjuntakoiria, joihin oli sidottu räjähteitä, menemään saksalaisten panssarivaunujen alle. Tästä kuitenkin luovuttiin, kun koirat eivät kyenneet erottamaan tankkeihin maalattuja tunnisteita ja ryömivät yhtä lailla omienkin tankkien alle.
Kyyhkyset

Kirjekyyhkyjä on käytetty tuomaan tärkeitä viestejä rintamalta päämajaan. Kyyhkyn jalkaan voidaan myös kiinnittää huomaamattomia vakoilulaitteita. Brysselin keskustassa on muistopatsas ensimmäisessä maailmansodassa kaatuneiden viestikyyhkysten kunniaksi.
Merieläimet

Yhdysvaltain laivasto käyttää pullokuonodelfiinejä ja kalifornianmerileijonia ohjelmissaan. Eläimiä käytetään muun muassa etsimään merimiinoja ja paljastamaan vihollisen sukeltajia.
Muuta

Murka-kissasta tuli Neuvostoliiton sankari palveluksistaan Stalingradin taistelun aikana rottien torjunnassa.
Britanniassa on mitali, PDSA Dickin Medal, sodissa kunnostautuneille eläimille. Sen sai 1943–1949 32 kirjekyyhkyä, 18 koiraa ja yksi kissa, HMS Amethystin laivakissa Simon. Vuonna 2000 järjestyksessään 55. mitali myönnettiin vielä newfoundlandinkoira Ganderille Lye Munin taistelusta 1941.
Puolan armeijassa palveli  vuosina 1942–1963 karhu nimeltä Wojtek. Karhu eli sotilaiden kanssa ja kuljetti taistelujen aikana ammuksia. Wojtek yleni sotamieheksi ja lopulta Puolan armeijan alikersantiksi.
Magawa-rotta palkittiin Kambodžassa menestykkäästä urasta pommien ja miinojen etsijänä. Suurikokoinen savannihamstraajarotta löysi viisi vuotta kestäneen uransa aikana 71 maamiinaa ja 38 räjähtämätöntä ammusta. Miinoja haistava rotta auttoi viiden vuoden aikana puhdistamaan yhteensä 225 000 neliökilometriä maa-alaa. Magawa oli ensimmäinen rotta, jolle myönnettiin PDSA:n eläinten rohkeuspalkinto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maavoimien sotakoirat (Arkistoitu – Internet Archive)
Viestikyyhky-yhdistys
Puolustusministeri Seppo Kääriäisen puhe 15.04.2005 Suomenhevonen maanpuolustaja -seminaarissa.
Animals of the U.S. Navy Marine Mammal Program (englanniksi)
Pekka T. Heikura: Norsuvoimaa! Elefantit antiikin ajan sodankäynnissä (Arkistoitu – Internet Archive) (PDF)
"animals", The Oxford Companion to World War II, Ed. I. C. B. Dear and M. R. D. Foot. Oxford University Press, 2001.
Egyptiläinen sotavaunu
Zaman taistelu, maalannut Henri-Paul Motte, 1890.
Brittiarmeijan sudanilainen kamelisotilas, n. 1900–1920. Kamelisatulassa on kaksi kaarta, jotka on yhdistetty poikkipuilla.
Ensimmäisessä maailmansodassa 1914-1918 kaatuneiden viestikyyhkysten muistomerkki Brysselissä.
Yhdysvaltain laivaston paikannuslaitteella varustettu pullokuonodelfiini merimiinojen etsintätehtävissä.
Wojtek vuonna 1942.
Ambositra

| Ambositra |
| --- | --- |
 Tori kaupungin keskustassa.
 Ambositra
 Koordinaatit: 20°31′S, 47°15′E 
Valtio:  Madagaskar
Alue:  Amoron'i Mania
Väkiluku (2001):  32 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ambositra [amˈbusʲʈʂə̥] on kaupunki Madagaskarissa. Se sijaitsee maan keskiosan vuoristoseudulla 330 kilometriä Antananarivosta etelään. Kaupunki on Amoron'i Manian alueen keskus. Sen kautta kulkee RN7-valtatie. Asukkaita on 32 800 henkeä (vuonna 2001).
Ambositra on Madagaskarin puukäsityötaiteen keskus. Nähtävyyksiin kuuluvat kaupungin itäpuolella sijaitsevan kuninkaallisen palatsin rauniot sekä lähiseudun zafimanirykylät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ambositra Wikimedia Commonsissa
Alppisinappiperhonen

| Alppisinappiperhonen |
| --- | --- |
 Pontia callidice kalora
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Kaaliperhoset Pieridae
Alaheimo::  Pierinae
Suku::  Pieris
Laji::  callidice
Kaksiosainen nimi
 Pieris callidice  (Hübner, 1800) 
Synonyymit
 Pontia callidice 
Katso myös
   Alppisinappiperhonen Wikispeciesissä   Alppisinappiperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alppisinappiperhonen (Pieris callidice) on kaaliperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Lajista on kuvattu useita alalajeja. Pohjois-Amerikassa esiintyvää lajia Pontia occidentalis on pidetty myös alppisinappiperhosen alalajina.
Levinneisyys

Alppisinappiperhonen esiintyy vuoristoissa Alpeilla, Pyreneillä, Vähässä-Aasiassa, Uralilla, Himalajalla, Tiibetissä ja Mongoliassa. Suomessa laji on tavattu yhden kerran vaeltaneena yksilönä Utsjoen Karigasniemeltä.
Koko ja ulkonäkö

Alppisinappiperhosen etusiiven pituus on 21–26 mm. Siipien yläpuolen pohjaväri on valkoinen. Nimialalajilla koiraan etusiiven yläpuolen mustat kirjaukset ovat niukkoja ja takasiiven yläpuolella ei ole kirjauksia. Naaraalla on siipien yläpuolella laajempia mustia kirjauksia kuin koiraalla. Takasiiven alapuolen pohjaväri on yleensä keltainen ja siipisuonet voimakkaasti vihertävänharmaan kehnän peitossa.
Elinympäristö

Alppisinappiperhosen elinympäristöä ovat kivikkoiset vuoristoniityt yli 1 500 metrin korkeudessa.
Lentoaika ja elintavat

Lentoaika on Euroopassa kesäkuun lopulta elokuuhun yhtenä sukupolvena. Laji talvehtii kotelona.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat ukonnauriit (Erysimum), esimerkiksi Erysimum pumilum, litukat (Cardamine), pernaruohot (Sisymbrium) ja resedat (Reseda), esimerkiksi Reseda glauca.
Alalajin Pontia callidice kalora siipien alapuolta.
Amazonianmomotti

| Amazonianmomotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Säihkylinnut Coraciiformes
Heimo::  Momotit Momotidae
Suku::  Punamomotit Baryphthengus
Laji::  martii
Kaksiosainen nimi
 Baryphthengus martii  (Spix, 1824) 
Alalajit
 B. m. martii  B. m. semirufus 
Katso myös
   Amazonianmomotti Wikispeciesissä   Amazonianmomotti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amazonianmomotti (Baryphthengus martii) on momotteihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan amazonianmomotti voi kasvaa 42–47 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Amazonianmomotin vatsa, rinta ja pää ovat väriltään ruskehtavan oranssit ja rinnassa on musta laikku. Silmien ympärystä on musta. Linnun selkä, siivet ja pyrstö ovat kirkkaan vihreät. Siivissä on myös sinistä. Alalajilla B. m. semirufus on kaksi pidentynyttä pyrstösulkaa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Amazonianmomotin levinneisyysalue ulottuu Guatemalasta Andien länsipuolella Ecuadoriin asti ja Andien itäpuolella Kolumbiasta Boliviaan ja Brasiliaan asti. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät. Se elää yksin tai pareittain. Amazonianmomotin ravintoa ovat hyönteiset, pienet selkärankaiset eläimet ja hedelmät. Amazonianmomotti pesii törmissä ja kallioleikkauksissa. Pesimäkausi kestää Väli-Amerikassa maaliskuulta kesäkuulle.
Amerikankirjorastas

| Amerikankirjorastas |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Ixoreus
Laji::  naevius
Kaksiosainen nimi
 Ixoreus naevius  J.F. Gmelin, 1789 
Synonyymit
 Zoothera naevia 
Katso myös
   Amerikankirjorastas Wikispeciesissä   Amerikankirjorastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikankirjorastas (Ixoreus naevius) on pohjoisamerikkalainen rastaslaji. Se on sukunsa ainoa laji ja jaettu kahteen alalajiin Ixoreus naevius meruloides ja Ixoreus naevius naevius.
Brett Emerton

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Brett Michael Emerton
Syntymäaika: 22. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Sydney, Australia
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 1.85 m
Lempinimi: Emmo
Seura
Seura: Blackburn Rovers
Pelinumero: 7 (maajoukkue)
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996–2000 2000–2003 2003– | Sydney Olympic Feyenoord Rotterdam Blackburn Rovers | 93 (14) 92 (11) 126 (7) |
Maajoukkue
| 1998–2012 | Australia | 96 (20) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. helmikuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 29. heinäkuuta 2018.
Brett Michael Emerton (s. 22. helmikuuta 1979) on australialainen jalkapalloilija, joka on pelannut muun muassa  Australian jalkapallomaajoukkueessa ja Blackburn Roversissa, Englannissa. Hän pelasi Australian riveissä vuoden 2006 jalkapallon MM-kisoissa kaikissa alkulohko-otteluissa mutta joutui ulosajetuksi Kroatia-ottelussa eikä päässyt neljännesvälieräotteluun. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 96 maaottelua ja teki niissä 20 maalia.
Tuula Amberla

| Tuula Amberla |
| --- | --- |
 Tuula Amberla kesäkuussa 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Tuula Riitta Amberla-Eskelinen
Syntynyt: 16. elokuuta 1959 (ikä 65) Turku
Muusikko
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tuula Riitta Amberla-Eskelinen (o.s. Amberla, s. 16. elokuuta 1959 Turku)lähde? on suomalainen laulaja.
Amberlan ensimmäinen yhtye oli vuonna 1983 perustettu Liikkuvat lapset. Amberlan läpimurto oli kuitenkin soolona esitetty Jukka Alihangan säveltämä ja Alpo Jaakolan runon pohjalle sanoittama ”Lulu” (1984), joka on myös Amberlan laulajauran tunnetuin hitti.
Hän keikkailee trio-kokoonpanolla kitaristi Tero-Petri Suovasen ja oman poikansa basisti Pablo Eskelisen kanssa.
Amberla näytteli vuonna 1986 Peter Lindholmin ohjaamassa elokuvassa Kill City, vuoden 1991 Lauri Törhösen televisioelokuvassa Requiem ja myös Törhösen vuoden 2012 elokuvassa Vares – Uhkapelimerkki.
Amberla asuu Vehmaalla ja on töissä Uudenkaupungin kirjastossa. Hän on aiemmin ollut töissä Laitilan kirjastossa. Amberla aloitti työt kirjastoissa parikymppisenä kirjallisuustieteen opiskelijana ja oli musiikkiuransa aikanakin töissä kirjastoissa.
Diskografia

Lulu (1984) timanttilevy, levyä myytiin yli 50 000 kpl
Pienet sanat (1985) kultalevy, levyä myytiin yli 25 000 kpl
Ostan sinut (1987)
Siniset kyyneleet (1988, uudelleen bonusraidoin julkaistu 29.2.2012)
Parhaat (1989)
Kuun poika (1992)
Taas luoti lentää (2004)
Anna äiti puhaltaa, single ja musiikkivideo (2018)
Poljen pimeään, single ja musiikkivideo (2019)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tuula Amberlan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tuula Amberla – rajojen ylittäjä (Seura 33/2004)
Ylen Elävä arkisto: Tuula Amberla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Amerikanmonisukasmato

| Amerikanmonisukasmato |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nivelmadot Annelida
Luokka::  Monisukasmadot Polychaeta
Lahko::  Spionida
Heimo::  Spionidae
Suku::  Liejuputkimadot Marenzelleria
Laji::  viridis
Kaksiosainen nimi
 Marenzelleria viridis  (Verril, 1873 ) 
Katso myös
   Amerikanmonisukasmato Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amerikanmonisukasmato eli amerikansukasjalkainen (Marenzelleria viridis) on Itämeressä elävä nivelmatolaji, joka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikan itärannikon suistoalueilta. Lajin räjähdysmäistä leviämistä on edesauttanut sen kyky sietää hyvin alhaisia happipitoisuuksia. Elintavoiltaan amerikansukasjalkainen on peto ja se saattaa elää jopa 30–40 senttimetrin syvyydessä pohjaliejuun kaivautuneena. Joskus amerikanmonisukasmatoja tavataan myös hyvin matalissa vesissä.
Täysikasvuinen amerikanmonisukasjalkainen on noin 10–15 senttimetriä pitkä. Lajin pääosa on päältä päin katsottaessa kolmiomainen ja edestä leveämpi. Päässä on enimmillään neljä pientä silmää ja pään sivuilla kaksi hieman pidempää aistinlonkeroa. Pään päällä taas on kaksi jäniksenkorvamaista, lyhyttä uloketta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Amerikansukasmato (Marenzelleria viridis)
LuontoPortti: Marenzelleria-monisukasmadot
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Marenzelleria viridis (englanniksi)
ITIS: Marenzelleria viridis (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Marenzelleria viridis (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Marenzelleria viridis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2718413  BOLD: 78932  CoL: 6R69M  EoL: 474663  EUNIS: 51135  GBIF: 2321012  iNaturalist: 549834  IRMNG: 11027383  ISC: 115492  ITIS: 573739  NBN: NBNSYS0000183915  NCBI: 70924  Observation.org: 209095  OBIS: 131135  Open Tree of Life: 4314  SeaLifeBase: 38616  WoRMS: 131135
Nadežda von Meck

Nadežda von Meck
Nadežda Filaterovna von Meck, o.s. Frolovski (1831–1894) oli venäläinen leskirouva ja mesenaatti, joka toimi taloudellisena tukijana Pjotr Tšaikovskille, Nikolai Rubinsteinille ja Claude Debussylle.
Nadežda meni vuonna 1847 naimisiin Karl von Meckin kanssa. Pari sai 18 lasta. Karl kuoli vuonna 1871, ja leskeksi jäätyään Meck aloitti uransa taiteidentukijana. Meck teki vuosina 1877–1890 huomattavaa yhteistyötä Tšaikovskin kanssa. Meck ja Tšaikovski kuitenkin sopivat, etteivät tapaa kasvotusten vaan jakavat ajatuksiaan tiiviissä kirjeenvaihdossa.
Meck tuki Tšaikovskin säveltäjänuraa lahjoittamalla tälle taloudellista apua 6 000 ruplaa vuodessa. Meck lopetti tuen tarjoamisen vuonna 1890 mahdollisesti säveltäjän homoseksuaalisuuden paljastuttua.
Tšaikovski omisti mm. neljännen sinfoniansa Meckille. Meck kuoli 1894, vuotta myöhemmin kuin Tšaikovski.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Hr. Ms. Ameland

| Hr>  Ms. Ameland |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J.W. & A. Upham Shipyard, Brixham
Laskettu vesille:  30. syyskuuta 1942
Palveluskäyttöön:  21. joulukuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  165 t (standardi) 219 t (kuormattu)
Pituus:  36,4 m
Leveys:  7,2 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  500 hv
Nopeus:  10 solmua
Miehistöä:  18-21
Aseistus
Aseistus:  1 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykki 2 x 12,7 mm konekivääriä
Hr. Ms. Ameland (viirinumerot J731, FY-231, MV-5 ja M861) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston 105-jalkainen MMS-luokan miinanraivaaja ex-HMS MMS 231, joka otettiin palvelukseen 1942.
Valmistus

Alus tilattiin 19. tammikuuta 1942 J.W. & A. Upham Shipyardilta Brixhamista. Alus otettiin palvelukseen 21. joulukuuta 1942.
Palvelus

Alus raivasi miinoja Britteinsaarten rannikolla ja sotatoimien päätyttyä Alankomaiden vesillä. Alus poistettiin alusluettelosta 1957 ja se luovutettiin Zeekadettenkorps Nederlandille.
Japaninbulbuli

| Japaninbulbuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Bulbulit Pycnonotidae
Suku::  Mustabulbulit Hypsipetes
Laji::  amaurotis
Kaksiosainen nimi
 Hypsipetes amaurotis  (Temminck, 1830) 
Synonyymit
 Ixos amaurotis  Microscelis amaurotis 

Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninbulbuli (Hypsipetes amaurotis) on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Japaninbulbulia tavataan Aasian itäosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen Etelä-Koreassa ja yleinen Filippiineillä. Sen kannankehitys on nouseva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Japaninbulbuli Wikimedia Commonsissa
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Hypsipetes amaurotis:  Wikidata: Q10770477  Wikispecies: Hypsipetes amaurotis  Avibase: 59BEAB80AB846E86  BioLib: 30827  BirdLife: 22713192  BOLD: 104990  BOW: brebul1  CoL: 3P46V  eBird: brebul1  EURING: 10390  GBIF: 7342055  iNaturalist: 144910  ITIS: 916247  IUCN: 22713192  NCBI: 374649  Observation.org: 199185  Paleobiology Database: 370650  Paleobiology Database: 370650  uBio: 6734441  Xeno-canto: Hypsipetes-amaurotis 
Turdus amaurotis:  Wikidata: Q28654620  GBIF: 11227907
Amelie

| Amelie |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  19. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Amali, Amalja
Vastineita eri kielissä:  Amélie, Amely
Nimen alkuperä:  Amalia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amelie on naisen etunimi, alkuperältään Amalia-nimen muunnos. Ranskassa nimi esiintyy kirjoitettuna Amélie.
Suomessa Amelie-nimisiä henkilöitä oli ennen vuotta 1980 alle 40. Vuosina 1980–2019 syntyneitä Amelie-nimisiä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1274, joista yli puolet 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Amelien nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 19. toukokuuta.
Tunnettuja Amelie-nimisiä

Amélie (1865–1951), ranskalaissyntyinen Portugalin kuningatar, kuningas Kaarle I:n puoliso
Leuchtenbergin Amélie (1812–1873), Brasilian keisarinna, keisari Pedro I:n puoliso
Amélie-les-crayons (s. 1981), ranskalainen laulaja
Amélie Beaury-Saurel (1849-1924), ranskalainen taidemaalari
Amelie Blauberg (s. 1996), suomalainen näyttelijä
Amélie Chataing (s. 1986), ranskalainen suunnistaja
Amelie Kober (s. 1987), saksalainen lumilautailija
Amélie Lundahl (1850–1914), suomalainen taidemaalari
Amélie Mauresmo (s. 1979), ranskalainen tennispelaaja
Amélie de Montchalin (s. 1985), ranskalainen poliitikko ja taloustieteilijä
Amélie Nothomb (s. 1966), belgialainen kirjailija
Amélie Perrin (s. 1980), ranskalainen kiekon- ja moukarinheittäjä
Kuvitteellisia Amelie-nimisiä

Amélie Poulain, päähenkilö Jean-Pierre Jeunet’n elokuvassa Amélie
Amerikankäki

| Amerikankäki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Käkilinnut Cuculiformes
Heimo::  Käet Cuculidae
Suku::  Coccyzus
Laji::  americanus
Kaksiosainen nimi
 Coccyzus americanus  Linnaeus, 1758 

Katso myös
   Amerikankäki Wikispeciesissä   Amerikankäki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Coccyzus americanus
Amerikankäki (Coccyzus americanus) on amerikkalainen käkilaji.
Tuntomerkit

Amerikankäki on 28-31 senttimetriä pitkä. Lintu on alapuolelta valkoinen ja päältä harmaanruskea. Siivissä sillä on kirkkaanvärinen ruosteenruskea paneeli. Nokka on pääosin keltainen.