stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mitch Ryan

| Mitch Ryan |
| --- | --- |
 Mitch Ryan vuonna 1973.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1934 Cincinnati, Ohio
Kuollut: 4. maaliskuuta 2022 (88 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mitchell ”Mitch” Ryan (11. tammikuuta 1934 Cincinnati, Ohio – 4. maaliskuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan varsinkin Edward Montgomeryn roolista (Gregin isä) televisiosarjassa Dharma ja Greg. Lisäksi hän on tullut tunnetuksi esimerkiksi elokuvista Magnum .44 (1973) ja Tappava ase (1987).
Ryan palveli viihdeyksikössä Yhdysvaltain laivastossa Korean sodan aikana, ja jatkoi sen jälkeen näyttelemistä teatterissa.
Aiheesta muualla

Mitch Ryan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mitchell Ryan Internet Broadway Database – IBDB. Viitattu 25.8.2023. (englanniksi)
Mitch Pileggi

| Mitch Pileggi |
| --- | --- |
 Mitch Pileggi vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mitchell Craig Pileggi
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1952 (ikä 72) Portland, Oregon, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Merkittävät roolit:  Walter Skinner (Salaiset kansiot)
Palkinnot
 Method Fest 2007 Man in the Chair 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mitchell Craig ”Mitch” Pileggi (s. 5. huhtikuuta 1952 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on italialaisia sukujuuria.
Pileggi aloitteli uraansa tekemällä pieniä rooleja B-luokan elokuvissa ja vierailemalla televisiosarjoissa kuten Dallas ja Walker, Texasista.
Pileggin näyteltyä FBI:n apulaisjohtajaa Walter Skinneriä Salaiset kansiot -televisiosarjan ensimmäisissä jaksoissa häntä pyydettiin jatkamaan myös toiselle tuotantokaudelle. Skinneristä tuli vähitellen yksi sarjan tärkeimmistä hahmoista, ja hän oli mukana sarjan päättymiseen (vuonna 2002) asti. Nykyään Pileggi näyttelee eversti Steven Caldwellia televisiosarjassa Stargate Atlantis ja Deanin ja Samin isoisää Supernaturalissa. Hänellä oli myös vuosien 2005–2007 aikana komisario James Gordonin äänenä animaatiosarjassa Batman. Mitch Pileggi on myös ollut mukana juontajana sarjassa Taikatemput paljastuvat.
Aiheesta muualla

Mitch Pileggi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mattensprunganlage

| Mattensprunganlage |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Ramsau am Dachstein, Itävalta
Koordinaatit:  47°25′03″N, 13°39′19.4″E
Avattu:  1995
Seura:  WSV Ramsau
W90-Schanze
K-piste:  90 metriä
Mäkikoko:  98 metriä
Mäkiennätys:  102,0 metriä  Jarl Magnus Riiber  Stefan Rettenegger (18.12.2021, 16.12.2023)
Naisten mäkiennätys:  102,0 metriä  Sara Takanashi (20.2.2011)
Kesämäkiennätys:  100,5 metriä  Gregor Schlierenzauer (14.10.2006)
Naisten kesämäkiennätys:  96,0 metriä  Jacqueline Seifriedsberger  Daniela Iraschko-Stolz (19.8.2007)
Avattu:  1995
Muovitus:  Kyllä
Tornin korkeus:  Luonnonmäki
Vauhtimäen pituus:  81,1 m
Vauhtimäen kulma:  35°
Keulan pituus:  6,7 m
Keulan korkeus:  3 m
Keulan kulma:  11°
Alastulorinteen kulma:  34,9°
Ramsauer Schanze
K-piste:  35 metriä
Mäkiennätys:  37,0 metriä  Fritz Nemetz (11.3.1934)
Avattu:  1932
Suljettu:  1939
Muovitus:  Ei
Tornin korkeus:  Luonnonmäki
Minzelhofschanzen
K-piste:  30 metriä 15 metriä 8 metriä
Avattu:  1995
Muovitus:  Kyllä, K8 ei
Tornin korkeus:  Luonnonmäet
Mattensprunganlage on kolmen muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Ramsau am Dachsteinissa Steiermarkissa Itävallassa.
Mäkihyppystadion sijaitsee Dachstein-vuoriston juurella ja sen muodostavat W90-Schanze ja sen vasemmalla puolella olevat Minzelhofschanzen-hyppyrimäet.
Historia

Ramsau am Dachsteiniin rakennettiin ensimmäinen hyppyrimäki maaliskuussa 1932, jossa voitiin järjestää Schladmingissa peruuntunut kilpailu. Tästä hyppyrimäestä hypättiin toiseen maailmansotaan asti.
Uusi normaalimäki (K90 HS98) rakennettiin vuonna 1995 vuoden 1999 hiihdon MM-kilpailuja varten. Sen yhteyteen rakennettiin myös pienet K30- ja K10-mäet.
Vuonna 2013 normaalimäen viereen rakennettiin pelkkä vauhtimäki, jossa voidaan harjoitella laskuasentoja ja testata nopeuksia.
W90-Schanze

W90-Schanze (K90 HS98) rakennettiin vuonna 1995 lähinnä vuoden 1999 hiihdon MM-kilpailuja varten. Ainoa miesten maailmancupin kilpailu siinä järjestettiin 11. tammikuuta 1998. Vuoden 1999 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti Kazuyoshi Funaki, japanilaisten ottaessa kolmoisvoiton. W90-Schanzessa on järjestetty enimmäkseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja ja 18. joulukuuta 2020 siinä järjestettiin kautta aikain ensimmäinen naisten yhdistetyn maailmancupin osakilpailu.
W90-Schanze > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 102,0 metriä ovat hypänneet Jarl Magnus Riiber ja Stefan Rettenegger.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10.1.1998 |  Masahiko Harada | 97,0 m | Maailmancup |  |
| 25.2.1999 |  Bjarte Engen Vik | 101,0 m | MM-kilpailut 1999 | Kaatunut |
| 26.2.1999 |  Masahiko Harada | 98,0 m | MM-kilpailut 1999 |  |
| 17.12.2005 |  Daito Takahashi | 101,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 17.12.2017 |  Jarl Magnus Riiber | 104,5 m | Yhdistetyn maailmancup | Kaatunut |
| 14.12.2019 |  Maximilian Lienher | 101,0 m |  |  |
| 12.12.2021 |  Louis Obersteiner | 101,5 m |  |  |
| 12.12.2021 |  Jonas Schuster | 102,5 m |  |  |
| 18.12.2021 |  Jarl Magnus Riiber | 102,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
| 16.12.2023 |  Stefan Rettenegger | 102,0 m | Yhdistetyn maailmancup |  |
W90-Schanze > Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten mäkiennätyksen 102,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12.12.2009 |  Anna Kienzer | 85,5 m |  |  |
| 18.2.2011 |  Sara Takanashi | 93,0 m | Continental Cup |  |
| 18.2.2011 |  Sara Takanashi | 94,5 m | Continental Cup |  |
| 18.2.2011 |  Sara Takanashi | 96,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Michaela Rajnochová | 63,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Barbara Stuffer | 64,0 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Maria Zotova | 67,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Lisa Wiegele | 68,0 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Verena Pock | 70,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Sonja Schoitsch | 76,0 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Julija Sršen | 76,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Svenja Würth | 81,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Yoshiko Kasai | 81,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Cornelia Roider | 82,0 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Ayumi Watase | 88,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Sara Takanashi | 88,5 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Ulrike Gräßler | 89,0 m | Continental Cup |  |
| 19.2.2011 |  Sara Takanashi | 93,0 m | Continental Cup |  |
| 20.2.2011 |  Sara Takanashi | 97,5 m | Continental Cup |  |
| 20.2.2011 |  Sara Takanashi | 102,0 m | Continental Cup |  |
W90-Schanze > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 100,5 metriä on hypännyt Gregor Schlierenzauer.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.10.1995 |  Karl-Heinz Dorner | 99,0 m |  |  |
| 14.8.2004 |  Eirik Ulimoen | 97,0 m | Continental Cup |  |
| 14.8.2004 |  Daniel Forfang | 97,0 m | Continental Cup |  |
| 15.8.2004 |  Andreas Kofler | 97,0 m | Continental Cup |  |
| 15.8.2004 |  Robert Mateja | 99,0 m | Continental Cup |  |
| 14.10.2006 |  Gregor Schlierenzauer | 100,5 m | Itävallan kesämestaruuskilpailut 2006 |  |
W90-Schanze > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 96,0 metriä ovat hypänneet Jacqueline Seifriedsberger ja Daniela Iraschko-Stolz.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19.8.2007 |  Simona Senoner | 62,5 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Julia Kykkänen | 68,0 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Coline Mattel | 69,0 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Gyda Enger | 69,0 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Wendy Vuik | 71,5 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Julia Clair | 74,5 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Roberta D’Agostina | 84,5 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Izumi Yamada | 86,0 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Anette Sagen | 93,5 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Jacqueline Seifriedsberger | 96,0 m | Continental Cup |  |
| 19.8.2007 |  Daniela Iraschko | 96,0 m | Continental Cup |  |
María Fernanda Espinosa

| María Fernanda Espinosa Garcés |
| --- | --- |

Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja
 18.9.2018 – 17.9.2019  
Edeltäjä:  Miroslav Lajčák
Seuraaja:  Tijjani Muhammad-Bande
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1964 (ikä 60)
Kansalaisuus:  Ecuador
Tiedot
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivu
María Fernanda Espinosa Garcés (s. 7. syyskuuta 1964) on ecuadorilainen poliitikko, diplomaatti ja runoilija. Hän oli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja vuonna 2018. Sitä ennen hän oli toiminut Ecuadorin ulkoministerinä ja muissa ministerinviroissa sekä Ecuadorin pysyvänä edustajana Yhdistyneisiin kansakuntiin. Hän oli BBC:n sadan vaikutusvaltaisen naisen 100 Women -luettelolla vuonna 2019.
Poliittinen ura

Espinosa on toiminut kahdesti Ecuadorin ulkoministerinä. Lisäksi hän on ollut maan puolustusministeri sekä luonnon- ja kulttuuriperinnön ministerinä. Vuonna 2008 hän oli Ecuadorin uutta perustuslakia laatineen kokouksen puheenjohtajan erityisneuvonantaja. Hänen ulkoministeriys kausillaan Ecuardor muun muassa päätti keskeyttää Yhdysvaltojen investointisopimuksen vuonna 2007. Espinosa yritti myös neuvotella Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa, jotta Ecuadorin Lontoon suurlähetystössä ollut Julian Assange voisi poistua suurlähetystöstä. Espinosa nimitettiin Ecuadorin pysyväksi edustajaksi Yhdistyneisiin kansakuntiin New Yorkiin vuonna 2008 ja myöhemmin Geneveen.
Helmikuussa 2018 Ecuador esitti häntä Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Hän oli tuolloin Ecuadorin ulkoministeri. Kaikille pysyville edustajille ja tarkkailijoille lähetetyssä kirjeessään Espinosa kertoi tavoitteekseen muun muassa tuoda Yhdistyneitä kansakuntia lähemmäs ihmisiä. Kirjeessä hän sanoi, että ilmastonmuutosagendaa tulisi vahvistaa, ja että Pariisin ilmastosopimus on tärkeä saada toteutettua, mutta se on riittämätön. Hän myös korosti naisten panosta Yhdistyneiden kansakuntien tavoitteille ja muun muassa rauhanturvaamisessa.
Espinosa valittiin 73. Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajaksi 5. kesäkuuta 2018. Hän on neljäs nainen tässä virassa.  Edellinen nainen yleiskokouksen puheenjohtajana oli Haya Rashed Al-Khalifa, joka valittiin virkaan vuonna 2006. Espinosa sai äänestyksessä 128 ääntä ja hänen vastaehdokkaansa, Hondurasin suurlähettiläs Mary Flake sai niitä 62. Tyhjiä ääniä oli kaksi. Äänestys oli poikkeuksellinen, koska yleensä valitsemisvuorossa oleva alueellinen ryhmä valitsee yhden ehdokkaan, jonka yleiskokous hyväksyy. Latinalaisen Amerikan ja Karibian ryhmä ei kuitenkaan päässyt yhteisymmärrykseen Espinosan ja Flaken välillä.
Uuden ilmastosopimuksen Global Pact for the Environment valmistelun yhteydessä Espinosa sanoi, että yhteiskunnan, luonnon ja talouden suhde vaatii korjausta. Hänen mukaansa Yhdistyneiden kansakuntien piirissä tehtävä sopimus antaisi enemmän välineitä ilmastorajoitteiden valvomiselle.
Nigerialainen Tijjani Muhammad-Bande valittiin Espinosan seuraajaksi yleiskokouksen puheenjohtajana. Hän astui virkaansa 17. syyskuuta 2019.
Yksityiselämä

Espinosa sai kandidaatintutkinnon Pontificia Universidad Católica del Ecuador -yliopistosta soveltavasta lingvistiikasta. Hän suoritti Facultad Latinoamericana de Ciencias Sociales Sede Ecuador -yliopistossa maisterintutkinnon yhteiskuntatieteistä ja Amazonin tutkimuksesta sekä lisensiaatintutkinnon antropologiasta ja politiikan tutkimuksesta. Hänellä on myös opintoja Rutgersin yliopistosta Yhdysvalloissa.
Hän on julkaissut viisi runokokoelmaa ja sai vuonna 1990 Ecuadorin kansallisen runouspalkinnon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta María Fernanda Espinosa Wikimedia Commonsissa
María Fernanda Espinosan kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kotisivu Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtajana
Ministeri Espinosa Yasunin kansallispuistoa käsittelevän komitean puheenjohtajana New Yorkissa Yhdistyneiden kansakuntien 67. yleiskokouksen yhteydessä 25. syyskuuta 2012.
María Farantoúrin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Farantoúri Bremenissä vuonna 2015
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 44 |  |
| ↙Livealbumit | 16 |  |
| ↙Kokoelmat | 3 |  |
| ↙Singlet | 1 |  |
María Farantoúrin diskografia sisältää kymmeniä hänen omiaan, sekä useita osallistumisia muiden artistien albumeihin, 1960-luvun lopulta lähtien.
Singlet

Ta patómata (2016)
Vierailevana artistina

| Artisti | Kappale | Albumilta | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| Michális Grigoríou | ”I Nýchta”, ”Kókkini Klostí” | Kókkini Klostí | 2017 |
| Michális ja Pantelís Kalogerákis | ”Ta patómata”, ”Págos, parádeisos”, ”Sýnnefa” | Prosopikó | 2016 |
| Farantoúri, Giánnis Málamas, Alkínoos Ioannídis, Giánnis Charoúlis | ”Aftoí pou tha 'rthoun mia vradiá” | Fýlaxa t'óneiro | 2016 |
| Kyriákos Kalaïtzídis | ”O xénos” | The Musical Voyages of Marco Polo | 2014 |
| Lína Orfanoú | ”La Noche” | Ay Amor | 2013 |
| Míkis Theodorákis ja Fransesco Diaz | ”Farewell” | Timeless | 2010 |
| Vangélis Katsoúlis | ”Beyond the Bounds” | Para-phrases | 2009 |
| Tásos Ioannídis | ”To koukí kai to revíthi”, ”I chionénina kai i synnefénia” | Láchana kai cháchana | 2008 |
| Katerína Zákka | ”Morí kontoúla lemoniá” | Íchoi pogoníou | 2007 |
| Eléni Karaḯndrou | useita aarioita | Elegy of the Uprooting | 2005 |
| Míkis Theodorákis | ”Matoméno fengári” | Mikrés Kykládes - Chrysoprásino fýllo | 2005 |
| Míkis Theodorákis | ”Fthinóporo”, ”I agrámpeli” | First Songs | 2005 |
| Ierá Moní Koutloumousíou | ”Óla t'ástra”, ”O glyký mou éar” | The Gates of Eden | 2004 |
| Tatiána Zográfou | ”To chádi”, ”To mikró samoúri” | Petóntas pas stin póli | 2004 |
| Bámpis Tsértos | ”O menoúsis” | Anáglyfa mias téchnis tapeinís | 2002 |
| useita | ”Buzuki taqsim” | Balkan Passions | 2002 |
| Mariza Koch | ”To filmáki tis Athínas” | Ta chromatistá tragoúdia | 2002 |
| useita | ”Poupoulénia sýnnefa” | Ta mystiká tou kípou | 2001 |
| useita | ”To gelastó paidí”, ”Tis dikaiosýnis ílie noité” | Happy Birthday Mikis | 2000 |
| Kóstas Vómvolos | ”Ti foveró!”, ”To gourounáki” | Parastáseis tis Peiramatikís Skinís ”Téchnis” | 1995 |
| useita | ”Vréchei stis ftochogeitoniá” | Kinimatográfos kai tragoúdi | 1991 |
| Nótis Mavroudís | ”Póli Konstantinoúpoli” | Kápou anatolikodytiká | 1989 |
| Eléni Karaḯndrou | useita aarioita | Odeío Iródou Attikoú, 6 Septemvríou 1988 | 1988 |
| Giánnis Markópoulos | ”Savarakatranémia” | O G. Markópoulos ston ellinikó kinimatográfo | 1988 |
| Mános Chatzidákis | useita kappaleita | O Mános Chatzidákis sti Romaïkí Agorá | 1986 |
| Míkis Theodorákis | useita kappaleita | Ta tragoúdia tou 1959-1986 II | 1986 |
| Míkis Theodorákis | useita kappaleita | Ta tragoúdia tou 1959-1986 I | 1986 |
| Míkis Theodorákis | ”T' óneiro kapnós”, ”To ekkremés” | Thalassiná fengária | 1974 |
| Míkis Theodorákis | ”To pallikári échei kaimó” | Z | 1969 |
| useita | ”Sotíris Pétroulas” | Atene in Piazza, 1940/1965 | 1968 |
| Míkis Theodorákis | ”Matoméno fengári” | Chrysoprásino fýllo | 1966 |
Mikko Hyvärinen (voimistelija)

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | joukkuevoimistelu,vapaa järjestelmä |  |
Johannes Mikael ”Mikko” Hyvärinen (8. tammikuuta 1889 Kontiolahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 6. kesäkuuta 1973 Kuopio) oli suomalainen voimistelija, voimistelunopettaja ja olympiamitalisti.
Hyvärinen pääsi ylioppilaaksi 1909 ja valmistui voimistelunopettajaksi 1914. Hän oli vuodesta 1917 Kuopion suomalaisen yhteiskoulun voimistelun ja terveysopin opettajana sekä sokeainkoulun ja kuuromykkäin koulun opettajana. Vuodesta 1929 alkaen Hyvärinen toimi Lappeenrannan yhteislyseon poikien voimistelun ja terveysopin opettajana.
Hyvärinen voimisteli Suomen joukkueessa sen saavuttaessa joukkuevoimistelun vapaan järjestelmän olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Mikko Huttunen

Mikko Huttunen (s. 1982) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Ypäjällä. Hänellä on A-ajolupa. Vuoden 2015 loppuun mennessä Huttunen on ohjastanut 3 112 ravilähtöä, joista hän on voittanut 283 lähtöä ja saanut palkintorahoja runsaat 820 000 euroa.
Michel Armand Alexis Jean Pansard

Michel Armand Alexis Jean Pansard
Michel Armand Alexis Jean Pansard (s. 16. heinäkuuta 1955 Rennes) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Nanterren hiippakuntaan 19. kesäkuuta 1982 ja nimitettiin Chartresin hiippakunnan johtoon 21. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Bernard-Nicolas Jean-Marie Aubertin, jota avustivat Gérard Antoine Léopold Daucourt ja François Joseph Pierre Deniau.
Matti Kuusela

Matti Kuusela (s. 12. kesäkuuta 1956) on eläkkeellä oleva suomalainen toimittaja. Hän työskenteli Aamulehdessä lähes 40 vuoden ajan. Kuusela sai urallaan monia journalismialan palkintoja. Vuonna 2024 Kuusela paljasti elämäkerrassaan Journalisti - Toisenlainen toimittaja (Warelia 2024, sivut 104, 157 ja 263–264), että oli kirjoittanut joihinkin juttuihinsa sepitettä. Tämän seurauksena Aamulehti poisti kaikki Kuuselan jutut verkosta tarkempaa selvittelyä varten. Selvitystyötä tekemään palkattiin tutkija Maria Lassila-Merisalo.
Ura

Matti Kuusela aloitti toimittajanuransa vuonna 1981 ja toimi vakituisena toimittajana Aamulehdessä vuodesta 1983 vuoteen 2020, jolloin hän jäi eläkkeelle. Tämän jälkeen Kuusela jatkoi satunnaisena avustajana. Kuusela työskenteli urheilutoimittajana, sunnuntaisivujen toimittajana ja vuodesta 2000 alkaen kulttuuritoimittajana.
Pääosan urastaan Kuusela on toiminut kerronnallisen journalismin parissa ja tehnyt muun muassa reportaaseja, matkakertomuksia, henkilöhaastatteluja ja kolumneja. Hän on saanut urallaan useita merkittäviä palkintoja, kuten Valtion tiedonjulkistamispalkinnon, yhdessä toimittaja Vesa Laitisen kanssa Tutkivan journalismin yhdistyksen Lumilapio-palkinnon, Sanomalehtien Liiton Vuoden paras sanomalehtijuttu -palkinnon ja yhdessä valokuvaaja Raine Lehtorannan kanssa Bonnierin Suuren journalistipalkinnon Vuoden juttu -sarjassa. Kuusela tunnettiin erityisesti ulkomaan reportaasimatkoistaan, joita hän teki eri puolille maailmaa, Aasiaan, Lähi-itään, Venäjälle ja Ukrainaan. Kuusela toimi myös Pekingin kirjeenvaihtajana puoli vuotta vuonna 2004.
Vuonna 2016 Aamulehti sai Julkisen sanan neuvostolta langettavan päätöksen Matti Kuuselan kirjoittamasta reportaasista. Aamulehden katsottiin rikkoneen hyvää journalistista tapaa ja neuvosto antoi sille huomautuksen.
Yksityiselämä

Kuusela asuu Nokialla vaimonsa kanssa. Heillä on kaksi aikuista lasta.
Kirjoitustyyli

Tutkija Maria Lassila-Merisalon mukaan Kuuselan Aamulehteen kirjoittamien tekstien lajityyppejä on mahdotonta määritellä, sillä Kuusela yhdistää eri lajityyppien piirteitä: juttu saattaa alkaa reportaasina, muuttua sitten haastatteluksi, kääntyä kritiikiksi ja loppua runoon.
Kuuselan tekstejä yhdistää toimittaja-kertojan vahva läsnäolo. Niille on tyypillistä kaunokirjallisuudelle ominainen tapa kiinnittää huomio kieleen kommunikaation sijasta. Kuusela käyttää myös usein viittauksia kaunokirjallisiin teoksiin.
Kuuselan teksteissä asiat ja ihmiset ovat tyypillisesti joko hyviä tai pahoja. Hän ei arastele ottaa kantaa ja valita heikomman puolta. Kirjoittajan humanistinen ja vasemmistolainen maailmankuva näkyy sellaisissakin teksteissä, joihin ei tyypillisesti kuulu asenteellisuus.
Teksteissä on huomattavan paljon tulkinnanvaraista sisältöä. Kuuselalle tyypillistä on esimerkiksi liioittelu,  sarkasmi ja ironia.
Lisäksi Kuuselan keinovalikoimaan kuuluu sepite. Osa sepitteistä on ilmeisiä, kuten keskustelut puiden, järvien, eläinten tai kuolleiden ihmisten kanssa. Osa sepitteistä paljastetaan sepitteiksi samassa tekstissä ja osan niistä pitäisi lukijan pystyä muuten tunnistamaan sellaisiksi.
Kuusela itse ja jotkut hänen kollegansa ovat kuvailleet Kuuselan leikkineen lukijoiden kanssa ja kirjoittaneen tarinoita, jotka voisivat olla mahdollisia.
Kuuselan teksteissä on tunnistettavissa gonzo-journalismin piirteitä, joita ovat esimerkiksi vahva osallistuva ja kokeva kertoja, liioittelu ja satiiri sekä kuvittelu. Espanjan- ja portugalinkielisissä maissa julkaistaan crónica-lajityyppiin kuuluvia juttuja, joiden määritelmä on lähellä Kuuselan tekstien piirteitä. Lassila-Merisalon mukaan Kuusela sijoittuu samalle jatkumolle Esa Keron kanssa, sillä molempien tekstejä sävyttää humanismi ja tarkkanäköisyys.
Kuuselan elämäkerta ja fiktio journalismissa

Maaliskuussa 2024 Kuusela paljasti elämäkerrassaan Journalisti - Toisenlainen toimittaja (Warelia 2024), että oli kirjoittanut joihinkin juttuihinsa sepitettyjä kohtauksia ja ihmisiä. Elämäkerran julkaisun jälkeen Aamulehti poisti verkosta 551 Kuuselan kirjoittamaa juttua ja käynnisti sisäisen selvityksen. Aamulehden mukaan sepitettä sisältävien juttujen kokonaismäärää oli vaikea selvittää. Ylen haastattelussa Kuusela sanoi, ettei ollut "koskaan vääristellyt kenenkään haastateltavan sanomisia" ja arvioi käyttäneensä fiktiota vain noin seitsemässä jutussaan. Yksi mainituista jutuista on yksi osa 15-osaisesta reportaasista "Bakusta Pekingiin", josta Kuusela ja valokuvaaja Raine Lehtoranta palkittiin Bonnierin Suurella Journalistipalkinnolla v.2006.
Kuusela sanoi käyttäneensä kirjoituksissaan tyylikeinoina liioittelua, sarkasmia ja hämmästelyä. Kuuselan mukaan lukijoiden pitäisi ymmärtää, että kaikki jutut eivät ole täysin totta. Kuusela sanoi, että Aamulehden päätös poistaa tämän jutut verkosta tuhoaa hänen elämäntyönsä. Poistoista on tehty kantelu Julkisen sanan neuvostoon.
Aamulehden entiset ja nykyiset päätoimittajat esittivät tapauksesta eriäviä näkemyksiä. Kuuselaa puolustivat vuosina 1998–2010 päätoimittajana toiminut Matti Apunen ja vuosina 2010–2017 vastaavana päätoimittajana toiminut Jouko Jokinen. Apunen puolusti Kuuselan kokeellista tyyliä ja sanoi ymmärtävänsä kontekstin, missä jutut on julkaistu. Apusen mukaan uutisjutuissa rajat ovat ehdottomia, mutta kokeellinen lehtiteksti on eri asia. Jokisen mukaan Kuusela teki journalismia omalla tavallaan, ja että lukijoiden tuli "odottaa jotain ihan muuta kuin normaalia uutistekstiä", kun jutun kirjoittaja oli Kuusela.
Vuosina 2018–2023 Aamulehden vastaavana päätoimittajana toiminut Jussi Tuulensuu totesi, että journalismissa tulee kirjoittaa vain totta. Tutkija Maria Lassila-Merisalon mukaan Tuulensuu oli ollut ensimmäinen Aamulehden päätoimittaja, joka alkoi kyseenalaistaa Kuuselan toimintatapoja. Aamulehden nykyinen päätoimittaja Sanna Keskinen puolusti lehden päätöstä poistaa Kuuselan jutut verkosta. Keskisen mukaan Kuuselan itse kirjoittama kuvaus muistelmateoksessa on "aika vastaansanomaton todistus siitä, että ongelmia on todennäköisesti muissakin kuin noissa kolmessa jutussa”. Keskinen nosti esimerkiksi sen, että muistelmateoksessaan Kuusela kuvaa, kuinka päätti puolustaa Kiira Korven runokirjaa muun muassa siksi, että Korven äiti on Kuuselan kurssitoveri.
Asiaan otti kantaa myös Helsingin Sanomien pääkirjoitus otsikolla Journalismin pitää olla totta.
Kuuselan tapausta on verrattu vastaaviin Suomessa ja maailmalla.
Tunnustukset

Valtion tiedonjulkistamispalkinto vuonna 1994
Tutkivan journalismin Lumilapio-palkinto vuonna 1995
Sanomalehtien Liiton Vuoden paras sanomalehtijuttu -tunnustus vuonna 2006
Bonnierin vuoden juttu 2006, ”Bakusta Pekingiin”, Aamulehti (joulukuu 2006)
Kalle Kaiharin kulttuurisäätiön palkinto vuoden kulttuuriteosta 2019.