stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pilvihiirihaukka

| Pilvihiirihaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Mustaruostehaukat Parabuteo
Laji::  leucorrhous
Kaksiosainen nimi
 Parabuteo leucorrhous  (Quoy & Gaimard, 1824) 
Katso myös
   Pilvihiirihaukka Wikispeciesissä   Pilvihiirihaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pilvihiirihaukka (Parabuteo leucorrhous) on mustaruostehaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Paraguayssa, Perussa ja Venezuelassa.
Sen määrää ei ole arvioitu, mutta se on jokseenkin harvinainen ja esiintyy paikoittain ja on vähenemässä elinalueiden hävittämisen vuoksi. Linnun elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät ja ajoittain kosteat heinäarot 1 400–3 300 metrin korkeudessa.
Pilvihiirihaukka luokiteltiin aiemmin hiirihaukkojen sukuun, mutta 2000-luvulla tehtyjen geneettisten tutkimusten perusteella se on siirretty mustaruostehaukkoihin.
Praia da Luz

Praia da Luz
Praia da Luz (suom. valon ranta) on kylä ja matkailukeskus noin kuuden kilometrin etäisyydellä Lagosista Portugalin Algarvessa. Matkailukeskus on kehittynyt vanhan kalastajakylän ympärille. Nykyään kalastuselinkeinon harjoittaminen rajoittuu pienelle alueelle kylän länsiosassa palveluelinkeinojen vallattua alaa.
Praia da Luzin historia juontuu roomalaisajoille asti. Paikalta on löydetty viitteitä muinaisista kylpylöistä ja kalojen suolausaltaista. Matkailu astui voimakkaasti mukaan kylän kehitykseen 1980-luvulta lähtien.
Praia da Luzinin rannat jakaantuvat hienohiekkaisiin ja toisaalta kivisiin rantoihin. Merivesi on puhdasta ja kirkasta, sen lämpötila vaihtelee voimakkaasti vuodenaikojen mukaan. Kylä on erityisen suosittu brittiläisten, irlantilaisten, portugalilaisten ja saksalaisten matkailijoiden keskuudessa.
Praia da Luz tuli erityisesti tunnetuksi siitä, että maailmanlaajuisesti uutisoitu brittiläisen Madeleine McCannin katoaminen tapahtui siellä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
www.traveluzion.com (Arkistoitu – Internet Archive)
www.luz-info.com
www.praiadaluz.info (Arkistoitu – Internet Archive)
Pidemmälle viety

| Pidemmälle viety Vieläki Lepposaa & Haamu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. huhtikuuta 2012
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Joku Roti Records
Vieläki Lepposaan muut julkaisut
| TKU808 2009 | Pidemmälle viety 2012 |   |
Haamun muut julkaisut
| Melkein mies 2009 | Pidemmälle viety 2012 | Aikaa kalliimpi 2012 |
Pidemmälle viety on Vieläki Lepposaa -rap-yhtyeen ja rap-artisti Haamun 4. huhtikuuta 2012 julkaistu yhteisalbumi. Se julkaistiin Joku Roti Recordsin kautta. Albumin kappaleesta "Selviytymisoppia" julkaistiin musiikkivideo toukokuussa 2011.
Kappaleet

Intro – 2.08
TKUOG – 5.18
Se mitä tiiän – 3.59
Teknopolis – 2.56
Selviytymisoppia – 4.10
Elä hetkessä – 4.11
Kemikaalii – 4.41  (mukana Ronskibiitti)
Elämää suurempi – 4.21  (mukana Jodarok)
Digisinkku – 3.59
Räppiunelmii – 3.32
Hillitty swägä – 4.42  (mukana Lempi-Joe)
Takas kottiin – 6.19  (mukana Hannibal)
L.A.H. – 5.08
Arvostelut

Redrum-187:
Preah Ko

Preah Kon temppeli
Preah Ko  tai Prah Ko (khmeriksi ប្រាសាទព្រះគោ suom. ”pyhä sonni”) on temppeli  Kambodžassa lähellä nykyistä Roluosia. Kuningas Indravarman I (hallitsi 877-889) rakennutti sen 879 khmerien valtakunnan silloiseen pääkaupunkiin Hariharalayaan. Preah Ko on hindulainen Shivalle pyhitetty temppeli.
Pauli Kaijanen

Pauli (Paul) Johannes Kaijanen, "Kaija-Pate" (5. heinäkuuta 1905 Oulu – 1984 Oulu) oli oululainen impressaari, säestäjä, musiikin sovittaja ja liikkeenhoitaja. Hän toimi oululaisessa musiikkielämässä lähes 60 vuotta, mistä hänet muistetaan laajasta konserttitoiminnasta. Kaijanen valittiin vuonna 1983 ensimmäiseksi Oulun Ettaksi.
Yksityiselämä

Kaijanen syntyi Oulussa virkamieskotiin. Isä oli Oulun postissa palveluksessa ollut Johan Vilhelm Kaijanen ja äiti Elisabet (Liisa), omaa sukuaan Perttunen.
Kaijasen lapsuudenkodissa harrastettiin taiteita eri tavoin. Hänen isänsä harrasti musiikkia, muun muassa soittamalla pianoa. Äiti oli puolestaan kiinnostunut teatterista. Myös tädin luona Oravaisissa vietetty aika vei musiikkiharrastusta eteenpäin.
Pauli Kaijanen soitti ensimmäiset tanssikeikkansa 17-vuotiaana, 1922 Raatin suojeluskuntatalolla, jossa soitettiin koululaistanssit kolme kertaa viikossa.
Kaijanen avioitui kirjastonhoitaja Hilkka Soriolan (s. 7. helmikuuta 1909 Utsjoki) kanssa 24. kesäkuuta 1940. Soriola oli nimismies Veikko Oskari Kaarlo Soriolan ja Hilja Sofia Mäkisen tytär. Veikko Soriolan veljentytär ja Hilkka Soriolan serkku oli näyttelijä Eira Soriola. Paulille ja Hilkalle ei syntynyt jälkeläisiä.
Kaijanen harrasti työnsä ohessa monia asioita, muun muassa perennojen kasvatusta. Hänen perennakokoelmansa oli vähintäänkin maakunnallisesti merkittävä. Kokoelman osia voi vieläkin nähdä Oulun seurakuntien Hietasaaren leirikeskuksessa, jossa Kaijanen vietti osan kesistään. Vieläkin laajemmat kokoelmat oli Kaijasten Olhavassa sijainneella kesämökillä. Tämän harrastuksen kautta syntyi myös Puutarhaliitolle kirjoitettu 36-sivuinen perennaluettelo.
Kaijasen harrastuksiin kuului myös vapaaehtoistyötä Lionsklubissa ja NMKY:ssä. Hän osallistui monina kesinä lasten ja nuorten parissa tehtyyn työhön, ensin Oulun NMKY:n, sitten Oulun seurakuntien ohjaajana.
Pauli Kaijanen oli Oulun Postimerkkikerhon perustajia. Lisäksi hän harrasti valokuvausta ja toimi muun muassa valokuvakilpailujen tuomarina. Edelleen hän suunnitteli ja keräsi exlibriksiä. Musiikkitoimintansa kautta Kaijasella oli myös hyvin laajat äänilevykokoelmat.
Pauli Kaijanen kuoli vuonna 1984. Hänet on haudattu Oulun hautausmaalle.
Työura > Kirjurista konserttien järjestäjäksi

Kaijanen aloitti työuransa kirjurina Pohjanmaan Jääkäripataljoonan 3. komppaniassa, legendaarisen Nikke Pärmin alaisuudessa.
Konserttien järjestäminen alkoi vuonna 1928. Tuona vuonna, 18. syyskuuta, oli Oulun kaupungintalolla äänilevykonsertti. Sama konsertti järjestettiin myös Kemissä, Raahessa ja Rovaniemellä. Ensimmäisessä artistikonsertissa muutaman vuoden kuluttua esiintyjänä oli Tuure Ara.
Pauli Kaijanen toimi Oulun radion ensimmäisenä kuuluttajana ja johti sen lisäksi studio-orkesteria.
Työura > Orkesterimuusikkona

Vuonna 1928 Kaijanen perusti Oulun ensimmäisen tanssiorkesterin, nimeltään "Piccolo band". Myöhemmin hänen orkesterejaan oli mm. "Hot Players" ja "Syncopaters", joista viimeksi mainitussa oli peräti 13 muusikkoa.
Orkestereissa Kaijanen soitti pianoa.
Työura > Liikkeenhoitajana

Kaijanen työskenteli liikkeenhoitajana Oulun ensimmäisessä musiikkikaupassa, R. E. Westerlundin Oulun musiikkimyymälässä.
Järjestämissään äänilevykonserteissa Kaijanen käytti sähkökäyttöistä gramofonia. Tällaiset uudet soittimet herättivät laajemminkin kiinnostusta pohjoisessa Suomessa. Koska näytti siltä, että laitteille olisi ostajia, oli Kaijanen yhteydessä R. E. Westerlundin pääpaikkaan Helsinkiin. Alkuperäinen ajatus oli saada neuvoteltua alennusta nuoteista.
Yhteydenotto johti kutsuun tulla Helsinkiin. R. E. Westerlundin edustajien käydyissä neuvotteluissa Kaijanen esitti ajatuksen mahdollisesta välittäjäpalkkiosta gramofonien välittämisestä.
Keskustelun kuluessa Westerlundin edustajille kävi selville neuvotteluosapuolen monipuoliset taidot, heräsi heille ehdotus avata liikkeen sivumyymälä Ouluun. Ja tämä ajatus toteutettiin, Oulun ensimmäinen musiikkikauppa avattiin. Liike toimi osoitteessa Asemakatu 15.
Merkitys Oulun musiikkielämälle

Impressaarin roolissa Kaijanen järjesti yli 1500 erilaista tilaisuutta. Joukossa on erilaisten konserttien (solistit, kuorot ja orkesterit) lisäksi lausuntailtoja, teatterivierailuja, operetteja, oopperoita, tanssi- ja balettiesityksiä jne. Oulun ja edellä mainittujen kaupunkien lisäksi tilaisuuksia oli Kokkolassa, Vaasassa, Mikkelin ympäristössä ja Hämeessä.
Monipuoliset yhteydet

Kaijasen järjestämien konserttien artisteina oli mm. Aulikki Rautawaara, Lea Piltti ja Matti Lehtinen, joista viimeksi mainitun konsertteja yli sata. Konserttien järjestämistä helpotti hänen laajat yhteytensä taiteilijoihin ympäri maailman. Ulkomaisista esiintyjistä voi mainita esimerkkinä sellaiset nimet kuin Yehudi Menuhin, Josephine Baker ja Caspar Cassadó.
Tunnustuksia

Oulun kaupunki myönsi Kaijasella vuonna 1978 tunnustuspalkinnon pitkään jatkuneesta toiminnasta konserttien ja muiden musiikkitilaisuuksien järjestämisestä Ouluun ja pitkäaikaisesta säestäjänä toimimisesta eri yhteyksissä.
Kaija-Paten työinto säilyi vanhoille päiville asti. Lähes 80-vuotiaana hänellä oli vielä työn alla mm. oululaisen vähän tunnetun säveltäjän, Aatto Jurveliuksen sävellyskonsertti.
Tasavallan presidentti myönsi Kaijaselle tämän musiikkiansioistaan director musices- arvonimen. Eläkevuosinaan Kaija-Pate sai Oulu-seuran myöntämän ensimmäisen Oulun Etta-palkinnon vuonna 1983 tunnustuksena työpanoksestaan oululaiselle musiikille.
Pauli Kaijasen johtama orkesteri 29.3.1933. Kaijanen soitti pianoa. Kuva: JOKA Journalistinen kuva-arkisto. Kaleva. Finna. CC BY 4.0.chttps://www.finna.fi/Record/museovirasto.33AB6D1323E135AB9C54EE87E37344C3
Pieni Saarijärvi (Keuruu)

| Pieni Saarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°14′14″N, 25°03′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.527.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  172,6 m 
Rantaviiva:  0,495 km 
Pinta-ala:  0,016 km² 
Tilavuus:  22 600 m³ 
Keskisyvyys:  1,3 m 
Suurin syvyys:  2,2 m 
 fiPieni Saarijärvi 
Pieni Saarijärvi on matala järvi Keuruun itäisimmässä kolkassa Keski-Suomen maakunnan länsiosassa. Sen pinta-ala on 1,62 hehtaaria. Etäisyys Jyväskylästä on 36 kilometriä länteen ja Keuruun keskustasta 18 kilometriä itään.
Maantiede

Pienen Saarijärven pituus kaakosta luoteeseen on 190 metriä, leveys lännestä itään on noin 100 metriä. Järveä ympäröi suo, saaria ei ole. Pienen Saarijärven laskuoja virtaa Saarijärveen, joka sijaitsee noin 300 metriä länteen. Noin 150 metriä Pienen Saarijärven pohjoispuolitse kulkee Valtatie 23, jonka pohjoispuolitse kulkee rautatie Keuruulta Jyväskylään.
Pienen Saarijärven vesitilavuus on vain 22 600 kuutiometriä, eli 22 600 000 litraa.
Pieni Saarijärvi (14.527.1.014) kuuluu Pirttijoen valuma-alueeseen (14.527), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kymijoen päävesistössä (14). Toinen jakovaihe on Iso Rautaveden alue (14.52) ja ensimmäinen jakovaihe on Jämsän reitin valuma-alue (14.5). Pieni Saarijärvi on kolmanneksi pienin Pirttijoen alueen 17:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä pienempiä ovat Karhulammi ja Napisevanlampi. Pirttijoen alueesta valtaosa sijaitsee Petäjävedellä, luoteisosa sijaitsee Keuruulla ja lounaisosa Jämsässä.
Praiano

| Praiano |
| --- | --- |
 Praianon kylä sijaitsee Lattarivuorten etelärinteellä Salernonlahden pohjoisrannalla.
 Praiano
 Koordinaatit: 40°36′39″N, 14°32′3″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Campania
Maakunta:  Salerno
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,67 km²
Korkeus:  0–686 m
Väkiluku (31.12.2015):  2 047
 – Väestötiheys:  767 as./km²
 
 www.comune.praiano.sa.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Praiano on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 20 km Sorrentosta itään. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 2 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 2,67 neliökilometriä.
Praiano on osa Amalfin rannikkoa (ital. Costiera Amalfitana), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Praiano Wikimedia Commonsissa
Salernon maakunta
Acerno | Agropoli | Albanella | Alfano | Altavilla Silentina | Amalfi | Angri | Aquara | Ascea | Atena Lucana | Atrani | Auletta | Baronissi | Battipaglia | Bellizzi | Bellosguardo | Bracigliano | Buccino | Buonabitacolo | Caggiano | Calvanico | Camerota | Campagna | Campora | Cannalonga | Capaccio | Casal Velino | Casalbuono | Casaletto Spartano | Caselle in Pittari | Castel San Giorgio | Castel San Lorenzo | Castelcivita | Castellabate | Castelnuovo Cilento | Castelnuovo di Conza | Castiglione del Genovesi | Cava de’ Tirreni | Celle di Bulgheria | Centola | Ceraso | Cetara | Cicerale | Colliano | Conca dei Marini | Controne | Contursi Terme | Corbara | Corleto Monforte | Cuccaro Vetere | Eboli | Felitto | Fisciano | Furore | Futani | Giffoni Sei Casali | Giffoni Valle Piana | Gioi | Giungano | Ispani | Laureana Cilento | Laurino | Laurito | Laviano | Lustra | Magliano Vetere | Maiori | Mercato San Severino | Minori | Moio della Civitella | Montano Antilia | Monte San Giacomo | Montecorice | Montecorvino Pugliano | Montecorvino Rovella | Monteforte Cilento | Montesano sulla Marcellana | Morigerati | Nocera Inferiore | Nocera Superiore | Novi Velia | Ogliastro Cilento | Olevano sul Tusciano | Oliveto Citra | Omignano | Orria | Ottati | Padula | Pagani | Palomonte | Pellezzano | Perdifumo | Perito | Pertosa | Petina | Piaggine | Pisciotta | Polla | Pollica | Pontecagnano Faiano | Positano | Postiglione | Praiano | Prignano Cilento | Ravello | Ricigliano | Roccadaspide | Roccagloriosa | Roccapiemonte | Rofrano | Romagnano al Monte | Roscigno | Rutino | Sacco | Sala Consilina | Salento | Salerno | Salvitelle | San Cipriano Picentino | San Giovanni a Piro | San Gregorio Magno | San Mango Piemonte | San Marzano sul Sarno | San Mauro Cilento | San Mauro La Bruca | San Pietro al Tanagro | San Rufo | San Valentino Torio | Sant’Angelo a Fasanella | Sant’Arsenio | Sant’Egidio del Monte Albino | Santa Marina | Santomenna | Sanza | Sapri | Sarno | Sassano | Scafati | Scala | Serramezzana | Serre | Sessa Cilento | Siano | Sicignano degli Alburni | Stella Cilento | Stio | Teggiano | Torchiara | Torraca | Torre Orsaia | Tortorella | Tramonti | Trentinara | Valle dell’Angelo | Vallo della Lucania | Valva | Vibonati | Vietri sul Mare
Preben Krab

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | perämiehellinen kaksikko |  |
Preben Krab (s. 15. heinäkuuta 1952 Gammel Haderslev) on tanskalainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä pronssia perämiehellisessä kaksikossa. Myös hänen veljensä Jørn Krab osallistui kisoihin.
Pierre Charles L’Enfant

Pierre Charles L’Enfant
Pierre Charles L’Enfant (2. elokuuta 1754 Pariisi, Ranska – 14. kesäkuuta 1825 Prince Georgen piirikunta, Maryland, Yhdysvallat) oli ranskalaissyntyinen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija, joka laati Yhdysvaltain pääkaupungin Washingtonin asemakaavan vuonna 1791.
Varhaisempi ura

L’Enfant opiskeli vuodesta 1771 taiteilijaisänsä johdolla Académie royale de peinture et de sculpture -taideakatemiassa Pariisissa. Hän hankki myös insinöörin ja sotilaan koulutuksen. Vuonna 1777 hän matkusti Amerikkaan ja värväytyi vapaaehtoisena siirtokuntien armeijaan, jonka riveissä hän osallistui Yhdysvaltain vapaussotaan. Hän tapasi sodan aikana ylipäällikkö George Washingtonin ja sai sodan päättyessä vuonna 1783 pioneerijoukkojen majurin arvon. L’Enfant suunnitteli vapaussodan veteraanien perustaman Society of the Cincinnati -seuran tunnusmitalin. Käväistyään Ranskassa hän asettui vuonna 1784 New Yorkiin, jossa hän työskenteli arkkitehtina. L’Enfant suunnitteli vuosina 1788–1789 toteutetut New Yorkin vanhan kaupungintalon muutostyöt uudeksi Yhdysvaltain kongressin parlamenttitaloksi, Federal Halliksi. Hän käytti rakennuksessa symbolisia ornamentteja, kuten tähtikoristeita julkisivupylväiden kapiteeleissa. Päätykolmioon veistettiin kolmeatoista nuolta pitelevä kotka ja sen alapuoliseen friisiin kolmetoista tähdin koristeltua metooppia edustamaan kolmeatoista siirtokuntaa.
Washingtonin kaupunkisuunnittelijana

Kongressin päätettyä perustaa nuorelle valtiolle kokonaan uuden pääkaupungin Potomac-joen rannalle presidentti Washington palkkasi vuonna 1791 L’Enfantin laatimaan sille asemakaavan. L’Enfantin suunnitelma perustui ruutukaavaan, mutta nelikulmaisten kortteleiden koko ja muoto vaihtelivat ja katuruudukkoa leikkasivat vinottaiset pääkadut, avenuet. Niiden leikkauskohdissa oli aukioita, joihin voisi sijoittaa muistomerkkejä ja suihkulähteitä. Kaupungin kahtena napana toimivat kongressin rakennus Capitol ja presidentin virka-asunto Valkoinen talo. Lisäksi keskusakselina toimi pitkä suorakulmainen National Mall -puisto. L’Enfantin suunnitelma perustui kunnianhimoiseen oletukseen, että Washingtonista kasvaisi Euroopan pääkaupunkien veroinen metropoli. Asemakaavan todennäköisiä innoittajia olivat André Le Nôtren suunnittelema Versailles’n palatsin puisto Ranskassa, Christopher Wrenin ja John Evelynin jälleenrakennussuunnitelmat suuren palon jälkeisessä Lontoossa sekä Rooman vuoden 1585 uudisrakentamissuunnitelma.
L’Enfant riitautui pian Washingtonin päättäjien kanssa. Pahaa verta herätti varsinkin hänen määräyksensä purkaa tunnetun poliitikon Daniel Carrollin talo erään avenuen tieltä. Maakeinottelijoita pelännyt L’Enfant oli myös haluton julkistamaan kaupungin tonttikarttaa, joten tonttien myymisen aloittamiseksi se jouduttiin lopulta tilaamaan maanmittari Andrew Ellicottilta, jonka laatima kaava perustui L’Enfantin suunnitelmaan vähäisin muutoksin. Presidentti Washington erotti hankalaksi käyneen L’Enfantin jo vuonna 1792. L’Enfant vaati tekemästään työstä korvauksena 95 500 dollaria, mutta kongressi päätti maksaa hänelle vain 3 800 dollaria. L’Enfantin kaupunkisuunnitelmaa toteutettiin 1800-luvulla Washingtonissa vaihtelevasti, mutta vuonna 1901 asetettu kaupunkisuunnittelukomissio palautti sen uudelleen suunnittelun lähtökohdaksi ja se saatiin pääosin toteutettua.
Myöhemmät vaiheet

L’Enfantin myöhempi ura oli täynnä hänen oman käytöksensä aiheuttamia vastoinkäymisiä. Washingtonin jälkeen hän sai 1792 suunniteltavakseen Patersonin teollisuuskaupungin, mutta sai pian potkut ylitettyään käytössä olleen budjetin. Hän suunnitteli pankkiiri Robert Morrisille suuren kaupunkitalon Philadelphiaan (Morris House). Sitä alettiin rakentaa 1794, mutta Morrisin ajauduttua taloudellisiin vaikeuksiin hanke ei koskaan valmistunut. L’Enfant pyydettiin vuonna 1794 suunnittelemaan Fort Mifflinin linnaketta ja vielä vuonna 1812 Fort Washingtonia, mutta hän joutui kummallakin kerralla pian erotetuksi. Hän eli myöhemmät vuotensa köyhyydessä ja asui vuodesta 1815 Marylandissa ystävänsä omistamalla Green Hill -nimisellä tilalla lähellä Bladensburgia. Kuoltuaan hänet haudattiin sinne. Vuonna 1909 hauta siirrettiin Arlingtonin hautausmaalle Washingtoniin ja kongressi pystytti hänelle hautamuistomerkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre Charles L’Enfant Wikimedia Commonsissa
L’Enfantin laatima Washingtonin asemakaava vuodelta 1791.
Praia

| Praia |
| --- | --- |

 Praia
 Koordinaatit: 14°55′15″N, 23°30′30″W 
Valtio:   Kap Verde
Kunta:  Praia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kaupunki
Väkiluku (2010):  127 832
Aikavyöhyke:  UTC–1
 – Kesäaika:  UTC–1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Praia on Kap Verden pääkaupunki. Sen asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli noin 128 000.
Kaupunki sijaitsee Santiagon, Kap Verden suurimman saaren, kaakkoisrannikolla. Välimatkaa itään Senegalin rannikolle on noin 640 kilometriä.
Praia on satamakaupunki ja maan suurin kaupunki sekä liike-elämän keskus. Siellä harjoitetaan myös kalastusta. Lähistöllä on turistirantoja.
Rakennuksia Praiassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Praia Wikimedia Commonsissa
Prebenda

Prebenda (lat. praebe'nda, tarjottava) on kirkollisen viran haltijalle tai kirkollisen oppilaitoksen tai muun laitoksen virkamiehelle luovutettu palkkaetu, joka saadaan jonkin seurakunnan tai maatilan tuottamasta tulosta. Alkuaan prebenda oli katolisen kirkon pappien ja munkkien yhteisellä aterialla nauttima ruoka ja juomat. Keskiajan Ruotsissa tuomiokapitulien jäsenillä oli yleisesti prebendaseurakuntia. Suomessa niitä kuului joihinkin tuomiokapitulien ja yliopiston virkoihin vuoteen 1870 saakka. Ruotsissa viimeiset prebendat lakkautettiin 1910, paitsi Visbyn piispan prebenda, joka jatkui vuoteen 1986. Prebendana oli Visbyn tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherranvirka, kunnes 1986 annetulla lailla Visbyhyn perustettiin tuomiorovastin virka.
Prebendatiloja jäi Suomessa uskonpuhdistuksen jälkeen kirkon, yliopiston ja joidenkin laitosten hallintaan. Kun vuonna 1723 säädettiin papiston erioikeuksista, heille vakuutettiin järjestelmän jatkuvan. Myöhemmin prebendatiloja siirtyi kruunun hallintaan sen antaessa korvaukseksi muita tuloja. Näistä tiloista on käytetty myös nimitystä anneksitila.
Praia a Mare

| Praia a Mare |
| --- | --- |

 Praia a Mare
 Koordinaatit: 39°54′7″N, 15°46′48″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Calabria
Maakunta:  Cosenza
Pinta-ala:  
 – Maa:  23,59  km²
Korkeus:  5 (min. 0 - maks. 1 158)  m
Väkiluku (2015):  6 744 
 – Väestötiheys:  286  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Praia a Mare on kunta Cosenzan maakunnassa Calabrian hallintoalueella Etelä-Italiassa Tyrrhenanmeren rannikolla. Kunta rajoittuu pohjoisessa Nocejokeen, joka on samalla Calabrian ja Basilicatan rajajoki. Praia a Mare on vanha kalastaja- ja maanviljelyskylä, joka on nykyään suosittu matkailukohde.
Nähtävyyksiä

Kunnan maisemaa hallitsee sen edustalla oleva saari Isola di Dino. Saaressa on useita meriluolia, joista suurimmat ovat Grotta Azzurra (Sininen luola) ja Grotta del Leone (Leijonan luola). Leijonan luola on saanut nimensä luolassa olevasta kivestä, joka muistuttaa makuulla olevaa leijonaa. Kunnan alueella mantereella olevista meriluolista tunnetuin on Grotta delle Sardine (Sardiiniluola), jossa on kalastettu runsaasti sardiineja verkoilla.
Muita nähtävyyksiä ovat 1300-luvulta peräisin oleva normannien rakentama linna Rocca di Praia sekä 15 metriä korkea vartiotorni Torre di Fiuzzi, joka on rakennettu rantakalliolle, mistä on ollut hyvä paikka tarkkailla meriliikennettä.
Isola di Dino
Isola di Dino