stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jorma Korpela
Koulutus ja ammatillinen ura

Korpela valmistui ylioppilaaksi vuonna 1929, jonka jälkeen hän opiskeli Helsingin ja Tarton yliopistoissa ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1934. Opiskeluaikanaan hän toimi Akateemisessa Karjala-Seurassa. Varsinaisen työuransa hän teki vuosina 1938–1964 Kuopion yhteiskoulun äidinkielenopettajana. Opettajana hän innoitti useita oppilaitaan ryhtymään muun muassa toimittajan ja kirjailijan urille. Korpelan muistomerkki on Kuopion yhteiskoulun eteläpuolen seinässä.
Tuotanto

Teoksen Martinmaa, mieshenkilö ilmestyttyä 1948 Korpela sai Valtion kirjallisuuspalkinnon. Korpelan tunnetuin teos on Tohtori Finckelman: Ihmiskurjan kertomus (1952), josta on tehty muun muassa kaksi näyttämösovitusta. Teos kuvaa kertojapäähenkilön mielen järkkymistä. Se yhdistelee kasvukertomuksen, pikareskiromaanin ja omaelämäkerran lajityyppejä ja sisältää lukuisia viittauksia länsimaisen kirjallisuuden klassikoihin.
Näyttämösovituksia

Tohtori Finckelmanista on tehty ainakin kaksi näyttämösovitusta. Kuopion kaupunginteatterissa se nähtiin vuonna 2000 Pauli Kallion dramatisointina. Näytelmän ohjasi Johanna Sorjonen. Kajaanin kaupunginteatteriin se valmistui 2003 Samuli Reunasen dramatisoimana ja ohjaamana.
Teokset

Martinmaa, mieshenkilö. WSOY 1948.
Tohtori Finckelman: Ihmiskurjan kertomus. WSOY 1952.
Tunnustus. WSOY 1960.
Kenttävartio. WSOY 1964.
Aiheesta muualla

Envall, Markku: / Korpela, Jorma (1910–1964). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 27.10.2008. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Väitöskirja. Helsinki: Helsingin yliopisto, 2020. ISBN 978-951-51-5743-0.
Lindfors J.:Ylen Elävä arkisto, Jorma Korpelan "ihmiskurjan kertomus"
Soikkeli, M. G.: Korpelajevski saa vastauksen. (Arcive.org) Raportti Sari Salinin väitöksestä 9. marraskuuta 2002 Helsingin yliopiston kotimaisessa kirjallisuudessa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Pasi Koskinen (ultrajuoksija)

Pasi Henri Koskinen (s. 1964) on ultrajuoksija. Hän on syntynyt Tampereella.
Koskinen vetäytyi työelämästä 2016 ja muutti Inarin Nellimiin.
Ammatiltaan hän oli taksiautoilija, mutta toimi myös liikuntavammaisten lasten avustajana ja tiskijukkana.
Käsite- kirjat julkaisi Pasi Koskisen esikoisteoksen 26.9.2022. (ISBN 978-952-7374-12-2)
ja kaikki kivestä- niminen romaani kertoo yli sukupolvien periytyvästä periksiantamattomuudesta.
"Esikoisromaanissaan Koskinen kertoo juoksemisesta, mutta erityisesti siitä, miten ihminen reagoi kun hän sairastuu syöpään. ja kaikki kivestä on tausta kaikelle sille, miksi yksilöstä nimeltään Pasi Koskinen tuli se mikä tuli, ultrajuoksija." (kirjan takannen teksti)
Koskinen sairastui 1993 syöpään, mutta parantui siitä ja on sen jälkeen juossut melkein  90 000 kilometriä.
Koskinen pitää parhaimpina saavutuksinaan Kauhajoella vuonna 2022 kuudessa päivässä juoksemaansa 603 km matkaa sekä 2014 omaa Tuhat mailia Elämälle -juoksua, jossa hän juoksi kaikkien aikojen seitsemäntenä Suomen halki Nuorgamista Hankoon. Matkaa kertyi 1 622 kilometriä ja aikaa kului 27 päivää.
Koskinen oli sadan kilometrin Suomi-juoksun erikoisvieraana 7.-8.6.2014. Häntä sanotaan alan legendaksi.
Aiheesta muualla

Ultrajuoksija saapuu Jyväskylään, Keskisuomalainen (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuka on se juokseva mies? Savon Sanomat (Arkistoitu – Internet Archive)
Ultrajuoksija Pasi Koskinen lähtee..., Aamulehti.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Hymy.fi
Pohjoissatakunta -lehti
Enemmän kuin harrastus, Inhimillinen tekijä, Yle
Kosminen jänne

Kosmiset jänteet ovat hypoteettisia maailmankaikkeuden topologisia defektejä. Ne voivat olla useiden valovuosien mittaisia äärimmäisen ohuita energiasäikeitä. Niiden olemassaoloa ei ole kokeellisesti todennettu, mutta mikäli niitä olisi, ne saattaisivat mahdollistaa aikamatkailun teoriassa ainakin kahdella eri tavalla: Kaksi toisensa ohittavaa kosmista jännettä saattaa kaareuttaa aika-avaruutta siten, että aikamatkailu mahdollistuu. Toinen tapa olisi pujottaa kosminen jänne aikakoneena toimivan madonreiän suuaukon läpi, jolloin madonreikä saattaisi kestää niin kauan, että krononautti eli aikamatkailija ehtii kulkea madonreikätunnelin läpi ajasta toiseen tuhoutumatta.
On mahdollista, että jänteet olisivat hyvin massiivisina rakenteina keränneet ympärilleen ainetta ja toimineet siten varhaisessa maailmankaikkeudessa galaksien ja galaksijoukkojen alkusiemeninä.
Aiheesta muualla

Do Cosmic Strings Exist? LIGO Scientific Collaboration. Viitattu 30.6.2018.
Anderson, David Lewis: Cosmic Strings Anderson Institute Time Control Time Travel. Viitattu 30.6.2018.
O'Connell, Cathal: Cracks in the universe: the search for cosmic strings Cosmos. 25.4.2018. Viitattu 30.6.2018.
Kosteikkohiirensammal

| Kosteikkohiirensammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen 
Suomessa::  Vaarantunut
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hiirensammalten lahko Bryales
Heimo::  Hiirensammalten heimo Bryaceae
Suku::  Ptychostomum
Laji::  cernuum
Kaksiosainen nimi
 Ptychostomum cernuum  (Hedw.) Hornsch. 
Synonyymit
 Bryum uliginosum (Brid.) Bruch & Schimp.  Bryum cernuum (Hedw.) Bruch & Schimp.  Cladodium uliginosum Brid.  Cynontodium cernuum Hedw. 
Katso myös
   Kosteikkohiirensammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kosteikkohiirensammal (Ptychostomum cernuum) on lehtisammallaji hiirensammalten heimossa (Bryaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoisen ja eteläisen puoliskon lauhkeilla ja viileillä alueilla.
Suomen alueella kosteikkohiirensammal on harvinainen ja esiintyy nykyisin Varsinais-Suomessa. Enontekiön ja Inarin Lapista on vain vanhoja havaintoja. Se kasvaa kalkkipitoisella maalla erityyppisillä kosteilla paikoilla. Lajin uhanalaisuusluokka Suomessa on vaarantunut (VU).
Olipa kerran planeetta Maa

| Olipa kerran planeetta Maa> Il était une fois... notre Terre |
| --- | --- |
Tyyli:  animaatio
Kestoaika:  25 min
Luoja(t):  Albert Barillé
Kehittäjä(t):  Procidis
Pääosissa:   Roger Carel  Annie Balestra  Olivier Destrez  Alain Dorval 
Alkuperämaa:  Ranska
Alkuperäiskieli:  ranska
Verkko:   FR3  Fox
Julkaistu:  2008
Jaksoja:  26
Edeltäjä:  Olipa kerran löytöretket (1997)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Olipa kerran planeetta Maa (ransk. Il était une fois... notre Terre) on Albert Barillén ohjaama ranskalainen animaatiosarja, joka ilmestyi vuonna 2008. Sarja käsittelee muille Olipa kerran... -sarjoille uskolliseen tapaan maailmaa, tällä kertaa maapalloa uhkaavien globaalien luonnonkatastrofien näkökulmasta. Sarja jäi myös Albert Barillén viimeiseksi ohjaustyöksi.
Piirrostyyli eroaa huomattavasti aiemmista osista; siihen on vaikuttanut länsimaissa jalansijaa tehnyt japanilainen piirrostyyli. Mukana on myös ensimmäistä kertaa tietokoneanimaatiota.
Suomenkielisissä rooleissa ovat Jarmo Koski, Susa Saukko, Ella Pyhältö, Antti Jaakola, Petri Hanttu, Antti L. J. Pääkkönen, Katja Sirkiä, Matti Ristinen, Janni Laaksonen, Amy Burgess, Kari Tamminen, Velimatti Ranta, Samuel Anttila, Pinja Hanski ja Anna Asunta. Tunnusmusiikin laulaa Pekka Kuorikoski.
Jaksot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Planeetan Vartijat  Suuren Pohjoisen ilmasto  Vesi Intiassa  Sahelin kallisarvoinen vesi  Amazonin sademetsät  Maailman naiset  Reilu kauppa  Uhatut meret  |   Ekosysteemit  Kallisarvoinen vesi maailmassa  Köyhyys maailmassa  Maailman metsät  Ryöstökalastus  Ilmasto: Historia  Maanviljely  Luonnon monimuotoisuus  Energiavarat  |   Jätteiden kierrätys  Lapset töissä  Uusiutuvat energiamuodot  Rakentaminen ja kaupungit  Ilmasto: Ratkaisuja ongelmiin  Ilmasto: Vaikutukset  Maailman lapset: Terveys ja koulutus  Teknologia  Huominen  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Olipa kerran planeetta Maa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Olipa kerran...
Olipa kerran ihminen (1978)
Olipa kerran avaruus (1981)
Olipa kerran elämä (1986)
Olipa kerran Amerikka (1991)
Olipa kerran keksijät (1994)
Olipa kerran löytöretket (1997)
Olipa kerran planeetta Maa (2008)
Kornit

Kornit ovat Englannin Cornwallissa asuva kelttiläinen kansa. Korneina pitää kuitenkin itseään osa niistäkin cornwallilaisista, jotka eivät ole etnisesti kelttiläistä alkuperää. Suurin osa korneista puhuu englantia, mutta kornin kieltä elvytetään parhaillaan. Cornwallissa oli vuoden 2000 arvion mukaan 420 000 kornia, eli noin 89% alueen väestöstä.lähde?
Määrittely

Korneiksi voidaan mieltää sekä kelttiläisten jälkeläiset että Cornwalliin samaistuvat henkilöt. Kornien asema etnisenä ryhmänä on hämärtynyt, sillä suuri osa Cornwallin asukkaista on tullut muualta Englannista, eivätkä Cornwallissa syntyneet aina tunne juuriaan. Yhdistyneen kuningaskunnan vuoden 2001 väestönlaskennassa 34 000 henkilöä (7,5 % Cornwallin väestöstä) ilmoitti etniseksi ryhmäkseen "korni", vaikka se ei ollut valmiina valintavaihtoehtona vaan piti kirjoittaa erikseen. Tästä syystä tulosta ei pidetä luotettavana ja kornia yritetään saada valmiiksi vaihtoehdoksi vuoden 2011 väestönlaskentaan. Monet kornit mieltävät itsensä kuuluvaksi useampaan eri ryhmään, kuten esimerkiksi korneihin ja britteihin tai korneihin ja englantilaisiin.lähde?
Historia

Kornit periytyvät Britteinsaarien kelttiläisiä kieliä puhuneista kansoista, mutta heihin on sekoittunut myös roomalaisia ja anglosaksisia aineksia. Rooman vallan aikana Cornwallin alue pysyi käytännössä vapaana roomalaisten vaikutuksesta. Roomalaisten lähdettyä 400-luvulla saksit, anglit ja juutit alkoivat saapua Englannin länsirannikolle, mikä johti monien kelttien pakenemiseen Britannian syrjäisemmille alueille kuten Walesiin ja Cornwalliin. Osa heistä muutti edelleen Cornwallista Bretagneen jossa heistä polveutuvat bretonit edelleen elävät. Ensimmäisiä erityisesti Cornwallissa asuvia kelttejä tarkoittava nimitys oli saksien käyttämä westwalas joka tarkoitti länsikymrejä. Myöhemmin alettiin käyttää nimitystä cornwalas.
Cornwall säilyi itsenäisenä aina 1000-luvun alkupuolelle, jolloin saksilainen Wessex  liitti sen lopulta kokonaan itseensä. 1000-luvun aikana kornit omaksuivat englanninkieliset nimet. Korni oli pitkään Cornwallin puhutuin kieli, kunnes 1300-luvulla englanti alkoi vallata sen alaa. Englannin uskonpuhdistuksen aikana vuonna 1547 englanti määrättiin käyttöön kaikissa uskonnollisissa toimissa koko Englannin alueella.
Teollinen vallankumous vaikutti suuresti Cornwallin asukkaisiin. Noin 30 % Cornwallin väestöstä työskenteli kaivoksissa, joissa tuotettiin raaka-aineita kasvavalle teollisuudelle. Tänä aikana monet englantilaiset muuttivat alueelle ja osa heistä omaksui kornilaisen identiteetin, esimerkkinä Richard Trevithick. 1800-luvulla tapahtui suuri teollisuuden alasajo Cornwallissa ja monet kaivokset suljettiin, mikä johti 7000 kornilaisen perheen muuttoon muualle. Joka vuosikymmen välillä 1861-1901 noin 20 % Cornwallin miesväestöstä muutti ulkomaille, kun vastaava suhde Englannissa ja Walesissa oli kolme kertaa pienempi. 1800-luvun lopussa alettiin kansallisuusaatteen myötä elvyttää kornin kieltä. 1928 perustettiin Gorseth Kernow -järjestö edistämään kornilaista kulttuuria ja vuonna 1958 syntyi nationalistinen Mebyon Kernow -puolue.
Nykypäivä

Viimeiset Cornwallin tinakaivokset suljettiin vuoden 1995 kriisin jälkeen. Tämä on johtanut monen kornin huolestumiseen heidän kulttuurinsa vähittäisestä katoamisesta. Kaivosteollisuuden alasajon myötä Cornwallista tuli Englannin köyhimpiä alueita ja työttöminä on joillakin alueilla jopa 35 % väestöstä. Kornilaisen identiteetin elpyminen on ollut nopeimpia kaikista kelttiläisistä kansoista. Korneille ajetaan laillista asemaa erillisenä kansana ja kornin kieltä yritetään saada laajaan käyttöön hallinnossa.
Cornwallin vahvin puolue on perinteisesti ollut liberaalipuolue. 1900-luvun alussa syntyi nationalistisia liikkeitä, jotka ovat vaatineet Cornwallille eritasoista autonomista asemaa ja tunnustamista Yhdistyneen kuningaskunnan viidenneksi maaksi (nykyiset neljä ovat Skotlanti, Pohjois-Irlanti, Wales ja Englanti). Nationalistiset liikkeet eivät kuitenkaan ole menestyneet merkittävästi vaaleissa; esimerkiksi Mebyon Kernow sai vuoden 2009 maakuntavaaleissa 4 %:n kannatuksen ja oli siten neljänneksi suurin puolue Cornwallissa.
Ulkomailla

Korneja on muiden brittien tapaan muuttanut Ison-Britannian entisiin siirtomaihin, sekä Etelä- ja Keski-Amerikkaan. Tietoja kornien määrästä näistä maista ei kuitenkaan ole tarjolla, sillä Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolella vain Kanadassa Kornit tunnustetaan omaksi etniseksi ryhmäkseen.  Korneja muutti etenkin työskentelemään kaivoksiin, sillä heillä oli tämän alan osaamista jo kotimaassaan. Kornien maahanmuutto vaikutti vastaanottavien maiden kulttuuriin merkittävästi. Esimerkiksi rugby siirtyi Australiaan, Uuteen-Seelantiin ja Etelä-Afrikkaan paljolti kornilaisten maahanmuuttajien ansiosta.
Kulttuuri

Vaikka monet kelttiläiset piirteet ovatkin hävinneet kornilaisesta kulttuurista, sillä on silti selvästi englantilaisesta kulttuurista erottuvia piirteitä. Cornwallin historia kaivosalueena on vaikuttanut kornilaiseen kulttuuriin paljon. Cornwallin ja tinanlouhijoiden suojeluspyhimys Pyhä Piran on tärkeä hahmo kornilaisessa kulttuurissa. Pyhän Piranin lippu on omaksuttu korneja ja Cornwallia edustavaksi lipuksi. Urheilulajeista suosittuja ovat Cornwallissa kriketti ja rugby. Lisäksi Cornwallissa harrastetaan cornwallilaista painia ja hurlingia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kornit Wikimedia Commonsissa
Paraati St. Piranin päivänä 5. maaliskuuta
Kornilainen tartaani.
Srečko Kosovel

Srečko Kosovel 1920-luvulla.
Srečko Kosovel (18. maaliskuuta 1904 – 26. toukokuuta 1926) oli slovenialainen runoilija, joka edusti jokseenkin tyyliltään avantgardismia.
Kosovel kirjoitti ilmeisesti hyvin varhaisesta iästä lähtien, ja lyhyeksi jääneestä elämästään huolimatta hän loi hyvin laajan tuotannon; tärkeä osa siitä julkaistiinkin postuumisti. Hän opiskeli Ljubljanan yliopistossa.
Kosovelin 22-vuotiaana kärsimä paha vilustuminen aiheutti aivokalvontulehduksen, joka johti nuoren kirjoittajan kuolemaan.
Suomennokset

Vahva, huumaava, runo teoksessa: Kadonnutta kahvilaa etsimässä, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 ISBN 951-1-15972-0
Punainen raketti - valitut runot. Suomentanut Kari Klemelä, toim. Kari Klemelä ja Anni Sumari. Tallinna : Mansarda 2010 ISBN 978-952-5664-21-8
Korsikannakkeli

| Korsikannakkeli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Nakkelit Sittidae
Suku::  Nakkelit Sitta
Laji::  whiteheadi
Kaksiosainen nimi
 Sitta whiteheadi  Sharpe, 1884 
Katso myös
   Korsikannakkeli Wikispeciesissä   Korsikannakkeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Korsikannakkeli (Sitta whiteheadi) on harvinainen Korsikan kotoperäinen varpuslintulaji. Laji on nimetty englantilaisen lintujenkeräilijän John Whiteheadin kunniaksi, joka keräsi ensimmäisen yksilön vuonna 1883.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 12 cm, siipien kärkiväli 21–22 cm ja paino noin 12–14 g. Korsikannakkeli muistuttaa suuresti punarintanakkelia, johon eroina ovat hyvin lyhyt pyrstö ja punaisen värin puuttuminen. Sukupuolet ovat lähes samannäköisiä, naaraan päälaella ei ole juurikaan mustaa. Nuori lintu on kauttaaltaan vanhaa himmeämpi ja selkäpuolen harmaiden höyhenten kärjet ja reunat ovat ruskehtavat.
Esiintyminen

Korskikannakkeli elää Korsikan keskiosan vuoristossa mustamännyn korsikalaisen alalajin Pinus nigra laricion kasvualueella noin 210 neliökilometrin alalla. Pieni populaatio on myös Castagnicciassa ja mahdollisesti myös Cagnassa. Lajin kokonaisparimäärä on noin 2 000 ja yksilömäärä 3 000–9 000. Laji on paikkalintu, tosin osa pesimättömästä kannasta siirtyy talveksi alemmas vuorenrinteille. Lajia ei ole tavattu Suomessalähde?.
Elinympäristö

Korsikannakkelit asuvat lähes yksinomaan vuortenrinteiden vanhoissa käsittelemättömissä männiköissä 1–1,5 kilometrin korkeudella. Puiden ikä on vähintään 300 vuotta.
Lisääntyminen

Korsikannakkelin pesä on mustamännyssä, joko vanhassa käpytikan kolossa tai nakkeliparin itsensä lahoon puuhun kovertamassa kolossa. Pesä on usein korkealla, keskimäärin 10 metrin korkeudessa, joskus jopa 30 metrin korkeudella. Naaras munii tavallisesti viisi tai kuusi munaa, joita se hautoo yksin. Sekä naaras että koiras ruokkivat poikasia. Poikaset lähtevät pesästä 22–24 päivän ikäisinä. Laji pesii toisinaan kahdesti kesän aikana.
Ravinto

Kesäaikaan korsikannakkelit syövät pääasiassa pieniä selkärangattomia. Syksyllä ja talvella ne syövät enimmäkseen mustamännyn siemeniä. Poikasia ruokitaan eläinravinnolla.
Sitta whiteheadin munia.
Matti Koskimaa

Matti Pellervo Koskimaa (5. marraskuuta 1932 Ihantala – 3. lokakuuta 2016 Espoo) oli suomalainen upseeri ja eversti (yleisesikuntaeversti), joka toimi pitkän sotilasuransa aikana muun muassa toimistoesiupseerina Pääesikunnassa, Sotakorkeakoulun tykistöopin pääopettajana, Tykistökoulun johtajana sekä viimeisenä palvelustehtävänään Topografikunnan päällikkönä vuoteen 1990.
Sotilasuransa jälkeen Koskimaa kirjoitti sotahistoriallisia kirjoja.
Teokset

Veitsen terällä: Vetäytyminen Länsi-Kannakselta ja Talin-Ihantalan suurtaistelu kesällä 1944.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18811-5
Artikkeli kirjassa Suomen kenttätykistön historia, 2. osa, 1939-1945. Suomen kenttätykistön säätiö, 1994 ISBN 952-90-5511-0
Murtajan tykistö. 2. divisioonan tykistön taistelut 1941–1944 (WSOY 1994) ISBN 951-0-19805-6
Torjuntavoitto Viipurinlahdella kesällä 1944 (WSOY 1996) ISBN 951-0-20968-6
Tyrjän rykmentti. JR 7:n ja Er.P 12:n taistelut jatkosodassa (WSOY, 1996) ISBN 951-0-21273-3
Sotilaat kartoittavat : Suomen sotilaskartoituksen historia / Jyri Paulaharju ; [historiatoimikunta: Heikki Fredriksson, Matti Koskimaa, Jyri Paulaharju]. Helsinki: Topografikunta, 1997. ISBN 952-90-8935-X
Syväriltä Nietjärvelle. Aunuksen ryhmän taistelut kesällä 1944 (WSOY, 1998) ISBN 951-0-22949-0
Karhumäestä Ilomantsiin. II armeijakunnan vetäytyminen Maaselän kannakselta Tolvajärvelle ja Ilomantsiin kesällä 1944 (WSOY 2000) ISBN 951-0-24831-2
Suomen kohtalon ratkaisut – Talvisota ja jatkosota 1939–1944 (Docendo 2013) ISBN 978-952-291-011-0
Kirjallisuutta

Pertti Salminen: Matti Koskimaan bibliografia. Helsinki : Maanpuolustuskorkeakoulu, sotahistorian laitos, 2010 Sarja: Maanpuolustuskorkeakoulu, sotahistorian laitoksen julkaisuja. ISBN 978-951-25-2119-7.
Aiheesta muualla

Matti Koskimaan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Sixten Korkman

Sixten Korkman Jyväskylän kirjamessuilla 2013.
Bror Sixten Korkman (s. 3. helmikuuta 1948 Vaasa) on suomalainen taloustieteilijä, entinen taloustieteen työelämäprofessori ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Vuosina 2005–2012 hän oli Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksen (ETLA) ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) toimitusjohtaja.
Koulutus

Korkman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967, valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1970 ja lisensiaatiksi 1974. Hän väitteli valtiotieteen tohtoriksi kansantaloustieteestä Helsingin yliopistosta vuonna 1980.
Ura

Korkman oli 1970–1977 assistenttina Helsingin yliopistossa ja 1978–1980 tutkijana Suomen Pankissa ja sen jälkeen OECD:n sihteeristössä Pariisissa sekä 1983–1989 toimistopäällikkönä Suomen Pankissa. Vuosina 1989–1995 hän oli valtiovarainministeriön kansantalousosaston päällikkö ja 1995–2005 Euroopan unionin neuvoston talouspoliittisen osaston (Ecofin) pääjohtaja vastuualueinaan talous- ja finanssikysymykset sekä Euroopan unionin budjetti ja työllisyys- ja sosiaalikysymykset, vuodesta 2005–2012 Elinkeinoelämän valtuuskunnan EVAn ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen ETLAn toimitusjohtaja. 1. elokuuta 2012 – 31. heinäkuuta 2015 hän oli Aalto-yliopiston taloustieteen laitoksella työelämäprofessori alanaan taloustiede.
Keväällä 2004 Korkman oli ehdolla Suomen Pankin pääjohtajaksi, mutta virkaan nimitettiin Erkki Liikanen. Vuonna 2006 Korkman osallistui Bilderberg-ryhmän-kokoukseen.
Näkemyksiä

Korkman oli aikaisin 1990-luvulla sitä mieltä, että Suomen EU-jäsenyys olisi erehdys. Nykyään hän kuitenkin on vakuuttunut siitä, että osallistuminen Euroopan unionin päätöksiin ja euro valuuttana ovat Suomen edun mukaisia.
Korkmanin mielestä osallistumistulo on perustuloa parempi ajatus.
Hänen mukaansa tasaveromallin etuna on, että se muistuttaa yksinkertaisen verojärjestelmän eduista sekä kansantalouden tehokkaan toiminnan ja dynaamisten vaikutusten tärkeydestä.
Korkman on todennut, että kapitalismi pitäisi laittaa kuriin, koska se liiallisena aiheuttaa köyhyyttä ja yhteiskunnallista levottomuutta. Hänen mukaansa Suomen on unohdettava veronkevennykset, mikäli Suomi ei halua lisävelkaantua.
Korkman on hyvinvointivaltion kannattaja. Hänestä subjektiivisen päivähoidon kaventamisen haitat olisivat suuremmat kuin sillä saadut säästöt. Korkman on huomauttanut, että työvoimavaltaisissa hyvinvointipalveluissa tuottavuus ei kasva samaa vauhtia kuin muilla aloilla, mutta palkat nousevat. Kuitenkin hyvin kohdennetut panostukset lapsipolitiikkaan ovat hänestä tehokas keino vähentää julkisen talouden kestävyysvajetta.
Korkmanin mielestä muukalaisvastaisuuden kasvu johtuu kansalaisten eriarvoisuuden kasvusta ja pelosta jäädä muista jälkeen.
Yksityiselämä

Sixten Korkmanin lapsuus oli epävakaa äidin kuoleman ja isän taloudellisten ongelmien vuoksi. Perhe kärsi köyhyydestä ja asui välillä työmaaparakeissa. Nuorena Korkman työskenteli norjalaisilla valtamerilaivoilla muun muassa Länsi-Afrikassa, Islannissa ja Hawaijilla.
Korkmanin ensimmäinen vaimo Marit Korkman (k. 2012) oli psykologian professori, koulutukseltaan filosofian tohtori. Heillä on kolme lasta, joista yksi on oikeuspsykologian tohtori Julia Korkman.
Korkman on nykyisin naimisissa Maria Romantschukin kanssa.
Palkinnot ja tunnustukset

Korkman valitsi vuoden 2019 tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon voittajan.
Teokset

Talous ja utopia.  Helsinki:  Docendo, 2012.  ISBN 978-952-5912-50-0
Euro: Valuutta vailla valtiota.  Helsinki:  Taloustieto, 2013.  ISBN 978-951-628-591-0
Väärää talouspolitiikkaa. Talouden kriisit ja opilliset kiistat.  Helsinki:  Otava, 2015.  ISBN 978-951-1-29830-4
Globalisaatio koetuksella. Helsinki: Otava, 2017. ISBN 978-951-1-32130-9.
Talous ja humanismi. Helsinki: Otava, 2022. ISBN 978-951-1-45977-4.
Aiheesta muualla

Sixten Korkmanin kolumnit Helsingin Sanomien verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sixten Korkman ja Suomen talouden 10 peruskiveä
Kuusi kuvaa taloustieteilijä Sixten Korkmanin elämästä, Yle Radio 1, 23.4.2023
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef  Hufvudstadsbladet
Korioideremia

Korioideremia on suomalaiseen tautiperintöön kuuluva silmäsairaus, jossa silmän verkkokalvo rappeutuu. Sairaus alkaa hämäräsokeutena ja putkinäkönä ja johtaa lopulta sokeutumiseen. Sairaus periytyy resessiivisesti (peittyvästi) X-kromosomissa ja ilmenee vain miehillä. Korioideremia johtuu mutaatiosta CHM-geenissä.