stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karankawat
Kulttuuri > Liikkuminen, elinkeinot ja ravinto

Karankawat liikkuivat kausiluontoisesti saariston ja mantereen väliä laguuneissa, estuaareissa ja suoalueilla. Vesistöissä liikkuessaan he käyttivät puunrungoista koverrettuja dugout-kanootteja. Varsinaisia merenkävijöitä karankawat eivät olleet, vaan pysyttelivät rannan tuntumassa. Monet Texasin joet toimivat heidän kulkureitteinään sisämaahan. Keväisin ja kesäisin karankawat kulkivat jopa 60 kilometriä preerioille, jossa liikkui biisoneita, pekareita ja peuroja. Jos ruokaa oli niukalti he hajaantuivat moniin eri ryhmiin. Sukulaisuus oli ryhmien yhdistävä tekijä.
Syksyisin ja talvisin karankawat leiriytyivät vesistöjen äärelle ja olivat taloudellisesti riippuvaisia kalastuksesta. Saalis pyydettiin verkoin ja keihäin. Myös kilpikonnat, pyöriäiset ja alligaattorit kuuluivat pyyntieläinten joukkoon. Varsinkin alligaattotin liha oli karankawoille suurta ylellisyyttä ja niitä pyydystettiin puukoilla veden alla. Alligaattoreista saatu rasva hierottiin ihoon pitämään moskiitot loitolla. Myös erilaisia kasveja, marjoja ja pähkinöitä käytettiin ravinnon monipuolisuuden lisäämiseen.
Kulttuuri > Ulkonäkö

Karankawat kuvailtiin pitkärakenteisiksi ja eurooppalaisen mittapuun mukaan komeiksi. Miesten keskipituus oli de Vacan tekemien muistiinpanojen mukaan yli 180 senttiä. He olivat lihaksikkaita ja kulkivat kesäisin alasti tai kantoivat nahkaista lannevaatetta. Naiset pitivät espanjansammaleesta tai punotuista ruohoista tehtyjä hameita. Miehet käyttivät lävistyksiä ja ruokokoruja nänneissään ja alahuulissaan. Tatuoinnit ja ihomaalaukset olivat yleisiä. Ne tehtiin puuhiilellä,orjanruusulla ja punaisella okralla. Miehet koristelivat toisinaan päänsä seppeleillä, jotka oli tehty palmukasvien lehdistä tai heinistä.
Kulttuuri > Uskonto

1700-luvun espanjalaisten pappien mukaan karankawilla oli kaksi pääjumaluutta. Pichini oli elämän voima, joka määräsi juhlien ajankohdat ja lujitti tanssein karankawain yhdessäoloa. Häntä kunnioitettiin valkoisin tai punaisin värein. Mel oli kuoleman jumala, joka järjesti hautajaiset, ja jota kuvattiin sinisin tai mustin värein.Shamaanit johtivat uskonnollisia tilaisuuksia ja käyttivät rituaalien lääkekasveina luultavasti meskaliinikaktusta ja Prosopis-sukuista palkokasvia. Tansseihin ja puhdistusseremonioihin osallistujat nauttivat tupakkaa ja "mustaa juomaa", jotka takasivat menestyksen tulevissa sodissa ja metsästysmatkoilla. Tietäjät olivat suuressa arvossa. Vainajat haudattiin maahan polttamatta, mutta tietäjien ruumiit poltettiin, ja sukulaiset joivat tuhkan veteen sekoitettuna.
Kulttuuri > Kannibalismi

Monet varhaiset antropologit ovat uskoneet karankawain harjoittaneen rituaalista kannibalismia. Ensimmäiset epämääräiset huhut tästä käytännöstä tulivat La Sallen siirtokunnalta. 1700-luvun alkupuolella haaksirikkoutunut ranskalainen merimies Francois Simars de Bellisle vahvisti huhua ja väitti nähneensä karankawain syöneen surmatun vihollisensa. Hänen kertomuksensa levisi myös laajalle Eurooppaan. Vastaavilta tarinoilta puuttuvat kuitenkin luotettavat vahvistukset. Cabeza de Vacan vanhoissa kirjoituksissa ei mainittu sanallakaan Texasin rannikon intiaanien kannibalismista. Sen sijaan de Vaca kirjoitti karankawain olleen kauhuissaan kuullessaan espanjalaisten haaksirikkoutuneiden syöneen toinen toisiaan.
Kulttuuri > Avioliitto ja sukupuolten roolijaot

Karankawain sukulinja periytyi isän puolelta, mutta häät järjestivät morsiamen vanhemmat. Useilla miehillä oli vain yksi vaimo, ja varsinkin liitot, joissa syntyi lapsia, kestivät koko elämän. Jos aviomies kuoli, vaimon odotettiin naivan tämän veljen. Käytännössä se merkitsi usein sitä, että karankawa-naisista tuli useamman veljen yhteinen vaimo.selvennä
Karankawain kulttuurissa esiintyi miesten ja naisten lisäksi kolmas sukupuoli, joka tunnettiin heidän keskuudessaan nimellä Monanquia (Berdache). Nämä miehet olivat omaksuneet naisen roolin päivittäisessä elämässään ja uskonnollisissa riiteissä heillä oli omat erityistehtävänsä. He saattoivat olla aseksuaaleja tai omata vaihtelevan sukupuolisen identiteetin. 1800-luvulla monanquiat kadottivat suuren osan varhaisesta arvostuksestaan kansansa parissa.
Kulttuuri > Kieli

Karankawain puhuman murteen alkuperää ei ole pystytty selvittämään varmuudella, sillä kielestä on taltioitu vain sata sanaa. Jotkut historioitsijat uskovat kielen olleen sukua Rio Granden varsilla puhutuille murteille. Osa tutkijoista arvelee kielen juontaneen Karibian saarilta. Useimmat tiedemiehet pitävät kuitenkin todennäköisimpänä, että karankawat olivat asuneet vuosituhansien ajan Texasin alueella.
Sana karankawa tarkoitti joidenkin tutkijoiden mukaan "Vedessä käveleviä ihmisiä". Osa historioitsijoista uskoo sanan tarkoittaneen "Koirankasvattajia". Tämä tulkinta perustuu vanhoihin dokumentteihin kettua tai kojoottia muistuttavista koirista, joita karankawat pitivät kotieläiminään.
Karankawain muinaisen leiripaikan ja hautausmaan muistokivi Jamaica Beachissa Galvestonissa
Luettelo pikkuplaneetoista: 13001–14000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen 13001:stä ja päättyen 14000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 155001–156000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
155001:stä ja päättyen 156000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Karikekäävät

| Karikekäävät |
| --- | --- |
 Karikekääpä (Byssoporia terrestre)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Albatrellaceae
Suku::  Karikekäävät Byssoporia  M.J. Larsen & Zak (1978)
Katso myös
   Karikekäävät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karikekäävät (Byssoporia) on kääpäsuku, joka kuuluu samaa Albatrellaceae-heimoon lampaankääpien kanssa. Karikekääpien lajitutkimus on vielä keskeneräinen ja sukuun kuuluu vain yksi varmasti tunnistettu laji, karikekääpä (Byssoporia terrestre, myös nimellä Byssoporia mollicula). Karikekäävät ovat puukarikkeen loppulahottajia ja ilmeisesti myös mykorritsasieniä. Itiöemät ovat alustanmyötäisiä.
Aleksandr Karelin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Karelin vuonna 2018. |  Karelin vuonna 2018. |  Karelin vuonna 2018. |  |
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
Maa:   Neuvostoliitto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | 130 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Martigny 1989 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Ostia 1990 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Varna 1991 | 130 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolbotn 1988 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Oulu 1989 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Poznań 1990 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Aschaffenburg 1991 | 130 kg |  |
Maa:   Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 130 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1992 | 130 kg |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 130 kg |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 130 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1993 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Tampere 1994 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Praha 1995 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Wrocław 1997 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Gävle 1998 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Ateena 1999 | 130 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Istanbul 1993 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Ateena 1994 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Besançon 1995 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Budapest 1996 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Minsk 1998 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Sofia 1999 | 130 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 2000 | 130 kg |  |
Aleksandr Karelin, (ven. Александр Карелин, s. 19. syyskuuta 1967 Novosibirsk, Neuvostoliitto) on kolminkertainen kreikkalais-roomalaisen painin raskaan sarjan (130 kg) olympiavoittaja, 9-kertainen maailmanmestari, 12-kertainen Euroopan mestari, kuusinkertainen Neuvostoliiton ja nelinkertainen Venäjän mestari ja yksi maailman kaikkien aikojen ylivoimaisimmista urheilijoista. Hänet tunnetaan lempinimellä "Siperian karhu".
Elämä ja urheilu-ura

Karelin syntyi vuonna 1967 Novosibirskissä lähes 7-kiloisena. Hänen isänsä oli trukinkuljettaja ja äitinsä toimistotyöntekijä. Lapsena Karelinin mielipuuhia olivat hiihto ja metsästys. Painin pariin hän siirtyi 14-vuotiaana vuonna 1981 Novosibirskin sähköteknillisessä instituutissa. Tuhansien ikäistensä joukosta hän teki lahjakkuudellaan heti vaikutuksen valmentajaansa Viktor Kuznetzoviin, joka toimi hänen valmentajanaan koko kilpauran ajan.
15-vuotiaana Karelin loukkasi jalkansa juniorikilpailuissa, mutta loukkaantumisesta toipuminen toi vain lisäpuhtia. Kaksi vuotta loukkaantumisensa jälkeen Karelin voitti nuorten maailmanmestaruuden ja valittiin Neuvostoliiton maajoukkueeseen.
Neuvostoliiton ja myöhemmin Venäjän riveissä Karelin voitti Euroopan mestaruuden 12 kertaa ja maailmanmestaruuden ennätykselliset yhdeksän kertaa vuosina 1988–1999 sekä kultaa vuosien 1988, 1992 ja 1996 kesäolympialaisissa ja jäi hopealle vuonna 2000 kärsittyään loppuottelussa historiallisen tappion (pistein 1–0) amerikkalaiselle Rulon Gardnerille. Tätä ennen Karelin ei ollut hävinnyt kahteentoista vuoteen otteluakaan ja oli paininut kuusi vuotta ilman, että vastustaja oli saanut pistettäkään. Karelin voitti mitalinsa kaikkiaan kolmen eri lipun alla: vuonna 1988 hän edusti Neuvostoliittoa, vuonna 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisöä ja vuosina 1996 ja 2000 Venäjää.
Karelin on oppiarvoltaan kasvatustieteiden kandidaatti. Vuonna 1999 Karelin valittiin duumaan johtamansa Yhtenäisyys-puolueen edustajana, joka sittemmin yhdistyi Yhtenäinen Venäjä -puolueeksi.
Kunniamerkkejä ja palkintoja

Venäjän federaation sankari (1997 – korkein mahdollinen Venäjällä myönnettävä kunniamerkki)
Novosibirskin Vuoden mies (1997)
Novosibirskin kunnia-asukas (heinäkuu 1998)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Karelin Wikimedia Commonsissa
Aleksandr Karelinin virallinen kotisivu.
Alexandre Kareline (URS) International Wrestling Database (englanniksi)
Henkilökuva painin Hall of Famessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuukausiliitteen juttu Karelinista (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylen Elävä arkisto: Siperian karhu Aleksandr Karelin
Tuomo Karila muistelee Karelinia (IS)
Christian Karembeu

Christian Karembeu vuonna 2014.
Christian Karembeu (s. 3. joulukuuta 1970 Lifou, Uusi-Kaledonia) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura

Karembeu edusti urallaan seuratasolla kotimaassaan Nantesia ja Bastiaa, Italiassa Sampdoriaa, Espanjassa Real Madridia, Englannissa Middlesbroughia, Kreikassa Olympiakosia ja Sveitsissä Servetteä. Hän saavutti Nantesin riveissä Ranskan mestaruuden, Real Madridin riveissä kaksi Mestarien liigan voittoa ja Olympiakosin riveissä kaksi Kreikan mestaruutta.
Maajoukkueura

Ranskan maajoukkueessa Karembeu pelasi 53 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän edusti Ranskaa 
MM-kisoissa vuonna 1998 sekä EM-kisoissa vuosina 1996 ja 2000. Karembeu saavutti Ranskan riveissä MM-kultaa vuonna 1998 ja EM-kultaa vuonna 2000.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christian Karembeu Wikimedia Commonsissa
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Lama |
2 Candela |
3 Lizarazu |
4 Vieira |
5 Blanc |
6 Djorkaeff |
7 Deschamps |
8 Desailly |
9 Guivarc’h |
10 Zidane |
11 Pirès |
12 Henry |
13 Diomède |
14 Boghossian |
15 Thuram |
16 Barthez |
17 Petit |
18 Lebœuf |
19 Karembeu |
20 Trezeguet |
21 Dugarry |
22 Charbonnier |
Valmentaja Jacquet
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef
Karijoen kirkko

| Karijoen kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko elokuussa 2010
Sijainti:  Kirkkotie 11 64350 Karijoki
Seurakunta:  Kauhajoen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1808–1812
Suunnittelija:  Salomon Köhlström
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  420
Tyylisuunta:  uusklassismi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karijoen kirkko on Salomon Köhlströmin vuosina 1808–1812 Karijoelle rakentama puinen erivartinen ristikirkko. Kirkkoon liittyy Köhlströmin rakentamille kirkoille tyypillinen moninivelinen kellotapulia muistuttava torni alttaria vastapäätä olevassa sakarassa. Kirkon kellot ovat vuosilta 1807 ja 1816.
Runkohuoneen muoto ja suhteet edustavat uusklassismia. Sisäkatteena kirkossa on korkea puuholvi. Kirkon pinta-ala on 463 neliömetriä, ja siellä on istumapaikkoja 420 hengelle. Kirkkoa on korjattu vuosina 1904, 1914, 1954 ja 1977. Kirkon 18-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1960. Alttaritaulun Hyvä Paimen vuodelta 1954 on maalannut Kaarlo Lamminheimo. Kirkon saarnatuolin on tehnyt karijokinen puuseppä Mikael Sundstedt.
Viimeistään vuoden 1904 aikana kirkko maalattiin ulkoa valkoiseksi, mutta nykyisen keltaisen värinsä se sai vuonna 1972. Sisätilojen maalauskoristeluja peitettiin 1950-luvulla ja palautettiin uudestaan näkyville 1977.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karijoen kirkko Wikimedia Commonsissa
Karijoen seurakunta: Karijoen kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Karijoen kirkko (Q19818293)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko, Maamerkki, nähtävyys
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Karijoki, Etelä-Pohjanmaan maakunta
katuosoite: Kirkkotie 11
koordinaatit: 62°18′42″N 21°42′20″E﻿ / ﻿62.31158°N 21.70569°E﻿ / 62.31158; 21.70569
Sa’ud Kariri

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Sa’ud Al Kariri
Syntymäaika: 3. heinäkuuta 1980
Syntymäpaikka:  ?, Saudi-Arabia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 184 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000-2003   2003- | Al-Qadisiyah   Al-Ittihad |  ?   107(4) |
Maajoukkue
| 2002- | Saudi-Arabia | 37(12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1.6.2008.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1.6.2008.
Sa’ud Al Kariri (s. 3. heinäkuuta 1980) on saudiarabialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Seuratasolla hän edusti pitkään Al-Ittihadia.
Maajoukkueessa Kariri on pelannut 37 ottelua, joissa hän on tehnyt 12 maalia. Hän pelasi MM-kisoissa 2006 kaikki Saudi-Arabian kolme ottelua alusta loppuun.
Karhula (Muolaa)

| Karhula Volotštajevka, Волочаевка |
| --- | --- |
 Karhula Volotštajevka, Волочаевка
 Koordinaatit: 60°27′35″N, 29°38′10″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Viipurin piiri
Kunta:  Raivola
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Maaseututaajama
Aikavyöhyke:  UTC+3
Postinumero:  188831
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karhula eli Volotštajevka (ven. Волочаевка) on Karjalankannaksella Vuotjärven itäpäässä sijaitseva maaseututaajama. Se on nykyisin osa Viipurin piirin Raivolan eli Roštšinon kuntaa Venäjän Leningradin alueella. Karhula kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan kylä.
Muolaan Karhulan kylä > Kyläkuva

Karhulan Suomelle kuuluessa se sijaitsi Muolaan kunnan eteläosassa Kivennavan vastaisella rajalla. Karhulan naapurikyliä olivat Muolaan puolella lännessä Hanttula ja pohjoisessa Jaarila sekä Kivennavan puolella idässä Pihlaistenkylä ja etelässä Rantakylä. Kylän itäosan läpi virtasi Vuotjärven laskujoki Vuotjoki. Vuonna 1936 Karhulan pinta-ala oli 6,02 neliökilometriä, josta oli peltoa 112 hehtaaria, niittyä 62 hehtaaria ja metsää 425 hehtaaria.
Karhulan kyläkeskus sijaitsi korkealla mäellä ja sen viereisellä tasaisella hiekkanummella. Mäeltä kylän pellot laskeutuivat jyrkästi Vuotjärveä kohti etelässä ja Vuotjokea kohden idässä. Hanttulan asukkaat olivat maanviljelijöitä, jotka olivat keskittyneet perunan viljelyyn, joka sitten myytiin Viipuriin tai teollisuuden tarpeisiin. Vuotjärven lasku lisäsi kylän peltopinta-alaa huomattavasti. Karhulan kautta kulki kylätie Soittolasta Lehtokylään. Karhulassa oli Moisanderin yksityiskauppa.
Karhula, Soittola ja Hanttula muodostivat Vuotjärven koulupiirin, jonka koulu sijaitsi Soittolassa. Näistä Vuotjärven koulupiiriin kuuluneista Vuotjärven rantakylistä käytettiin toisinaan yhteisnimitystä Vuotjärven kylä.
Muolaan Karhulan kylä > Sota-aika

Karhulan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle. Nykyisen venäläisen nimensä paikkakunta sai 1948.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Karhulan kylän asukkaat asutettiin Ypäjälle.
Osmo Karjalainen

Osmo Karjalainen (2. helmikuuta 1940 Ii – 5. huhtikuuta 2013 Kuusamo) oli suomalainen hiihtäjä.
Karjalainen sijoittui Sapporon 1972 talviolympialaisissa 4 × 10 kilometrin viestissä viidenneksi ja 15 kilometrin henkilökohtaisella matkalla kymmenenneksi sekä keskeytti 30 kilometrillä. Ylä-Tatran MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä 14:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän oli viestissä neljäs ja 15 kilometrillä 13:s.
”Osku” Karjalainen edusti seuratasolla Kuusamon Erä-Veikkoja, jonka joukkueessa hän voitti 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen-mestaruuden vuosina 1967–1973 ja 1975–1976. Henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden hän voitti 15 kilometrillä vuosina 1969 ja 1971 sekä 30 kilometrillä vuosina 1971 ja 1972. Muita mainittavia voittoja hän saavutti Harrachovin 15 kilometrillä vuonna 1964, Puijon 15 kilometrillä vuosina 1966 ja 1970, Salpausselän ja Rukan 15 kilometrillä vuonna 1970, Holmenkollenin 15 kilometrillä vuonna 1971 sekä Ounasvaaran 15 kilometrillä vuonna 1972.
Osmo Karjalaisen veli Unto Karjalainen kuului Kuusamon Erä-Veikkojen SM-kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen vuosina 1967 ja 1968.
Karikekääpä

| Karikekääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Albatrellaceae
Suku::  Karikekäävät Byssoporia
Laji::  terrestris
Kaksiosainen nimi
 Byssoporia terrestris  (Bourdot.) M.J. Larsen & Zak (1978) 
Synonyymit
 Byssoporia mollicula  Byssocorticium molliculum  Byssocorticium terrestre 
Katso myös
   Karikekääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karikekääpä (Byssoporia terrestris) on sekä talous- että luonnonmetsissä tavattava puukarikkeen loppulahottaja. Lapissa se on paikoin yleinen kuivilla kankailla vanhoilla hiiltyneillä männyn juurakoissa.
Karikekäävän itiöemä on yksivuotinen ja resupinaattinen. Pienikokoinen ja pehmeältä tuntuva itiöemä venyy, jos sitä repii, ja irtoaa melko helposti kasvualustastaan. Karikekääpä on väriltään valkoinen, kermanvalkea tai harvoin kirkkaan keltainen, tosin värimuotoja on epäilty myös omiksi lajeikseen. Vuosia säilytetyt kääpänäytteet muuttuvat väriltään oranssinkeltaisiksi, mitä ei tapahdu muilla samannäköisillä käävillä, kuten harsukäävällä. Karikekäävän reunus on pumpulimainen, ja siitä kasvaa seittimäisiä rihmastojänteitä lahopuuhun. Säännöllisiä, kulmikkaita pillejä on 1-3 millimetrillä. Maltokerros on hyvin ohut, sekin seittimäinen ja pumpulimainen. Karikekäävän kokonaispaksuus on 1-3 mm.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Karikekääpä (Byssoporia terrestris)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Byssoporia terrestris:  Wikidata: Q10540871  AusFungi: 60026214  CoL: P2HF  EoL: 1008889  Fungorum: 310034  GBIF: 2554183  iNaturalist: 714227  IRMNG: 10879059  MycoBank: 310034  NatureServe: 2.1063385  NCBI: 80630  NZOR: 45ba990b-bae1-44d5-9a6a-65e376074d01  Open Tree of Life: 429079  Laji.fi: MX.205505 
Poria terrestris:  Wikidata: Q108751628  CoL: 4LXC4  Fungorum: 280050  GBIF: 5249427
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki (Noormarkku)

Rauhan kannel.
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki on pystytetty Poriin, Noormarkun hautausmaalle vuonna 1989. Muistomerkin pronssiveistos Kannelta soittava tyttö on Eemil Halosen vuonna 1920 tekemä.
Pronssiveistos oli aiemmin osa Hiitolan vuoden 1918 sankaripatsasta, joka pystytettiin vuonna 1920 Hiitolan hautausmaalle Laatokan Karjalaan. Veistos siirrettiin sodan aikana Noormarkun kirkkopuistoon. Sankaripatsaan jalusta on edelleen Hiitolassa ja sen päällä on nykyään risti.
Hiitolan sankaripatsasta on kutsuttu myös nimellä Rauhan kannel. Veistoksesta otettu jälkivalos Rauhan kannel vuodelta 1992 on Iisalmessa Vetrean (entisen Veljeskodin) pihalla.
Karjalan Kansa

Karjalan Kansa oli Joensuussa ja Lappeenrannassa vuosina 1946–1949 ilmestynyt SKDL:n sanomalehti.
Karjalan Kansaa julkaistiin aluksi Joensuussa pienenä Pohjois-Karjalaa varten tarkoitettuna järjestölehtenä. Keväällä 1948 se siirrettiin Lappeenrantaan, jolloin siitä tuli kolme kertaa viikossa ilmestynyt varsinainen sanomalehti. Sen levikki oli noin 3000 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Viljo J. Turpeinen (1946–1948) ja Juho Kemppainen (1948–1949).
Karheasappiruoho

| Karheasappiruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Sappiruohot Xanthium
Laji::  strumarium
Kaksiosainen nimi
 Xanthium strumarium  L. 
Alalajeja
 Xanthium strumarium ssp. italicum – tummasappiruoho  Xanthium strumarium ssp. strumarium – vaaleasappiruoho  
Katso myös
   Karheasappiruoho Wikispeciesissä   Karheasappiruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Xanthium strumarium
Karheasappiruoho (Xanthium strumarium) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva Eurooppaan levinnyt yksivuotinen mykerökukkaiskasvi.
Ulkonäkö ja koko

Karheasappiruoho kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sillä on tukeva, karkeasukasellinen ja täplikäs varsi. Lehdet ovat ruodilliset, 3–5-liuskaiset ja hyvin karheat. Karheasappiruohon kukat ovat erillisinä emi- ja hedemykeröstöinä. Emimykeröstö on tiheä ja piikikäs.
Karheasappiruoho Suomessa

Suomessa tavataan karheasappiruohon alalajia italicum eli tummasappiruohoa. Se on harvinainen, esimerkiksi satamissa ja kaatopaikolla kasvava satunnaiskasvi, jota on löydetty eri puolilta Etelä- ja Keski-Suomea.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Vaaleasappiruoho – Xanthium strumarium
ITIS: Xanthium strumarium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Xanthium strumarium (englanniksi)
Flora of China: Xanthium strumarium (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q857159  Wikispecies: Xanthium strumarium  AoFP: 1348  APA: 1062  APDB: 101352  APNI: 96177  BioLib: 41365  Calflora: 8367  CoL: 7G6SB  EoL: 6232736  EPPO: XANST  EUNIS: 160168  FEIS: xanstr  FNA: 220014370  FoC: 220014370  FoIO: XANSTR  GBIF: 3089154  GRIN: 42072  iNaturalist: 57920  IPNI: 260893-1  IRMNG: 10455700  ISC: 117898  ITIS: 38692  MichiganFlora: 518  NatureServe: 2.143046  NBN: NBNSYS0000004361  NCBI: 318068  NSWFlora: Xanthium~strumarium  NTFlora: 748  NZOR: 39d8a994-249f-40d4-835e-e34c9c4ca313  NZPCN: 2652  Observation.org: 7668  Open Tree of Life: 709045  PfaF: Xanthium strumarium  PFI: 8723  Plant List: gcc-38658  PLANTS: XAST  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:260893-1  SANBI: 3215-4  Tropicos: 2701585  VASCAN: 3653  VicFlora: ef868794-4e3c-451e-9540-f066cb3cca93  WiO: cocklebur  WisFlora: 5441  WoI: 177  WFO: wfo-0000082132  Laji.fi: MX.5003047