Jugoslavian hajoamisen tausta
Maan hajoaminen > Kroatia ja Slovenia itsenäistyvät ja sota syttyy

Kroatia perusti oman puolustusjoukkonsa kansalliskaartin, vahvisti poliisia ja hankki aseita. Belgradissa oli maaliskuussa 1991 suuria sananvapautta kannattavia mielenosoituksia, jotka Milošević kukisti armeijan avulla. Maaliskuussa 1991 Krajinan serbikapinalliset valtasivat Pakracin poliisiaseman ja hallintorakennuksen. Kroatian erikoispoliisi valtasi kaupungin takaisin, vaikka liittoarmeija tulikin muka "erotuomariksi" serbejä auttamaan. Jugoslavian liittoarmeijan kenraali Veljko Kadijević pyysi Pakracin välikohtauksen takia lupaa julistaa maa poikkeustilaan. Milosevic kuitenkin torjui pyynnön. Milosevic halusi hajottaa Jugoslavian liittoarmeijan, jonka tilalle tulisi Serbian armeija.
15. maaliskuuta Kroatian serbialue Krajina ilmoitti julistautuvansa itsenäiseksi. Jugoslavian osatasavaltojen johtajat tapasivat maaliskuun lopussa Karađorđevossa. Maaliskuun lopussa kroaatit valtasivat serbien asemat Plitvicen järvialueella, mutta "puolueeton" liittoarmeija palautti paikan pian serbeille. Välikohtauksessa kuoli yksi kroaattipoliisi. Krajina julistautui lopulta itsenäiseksi 1. huhtikuuta. Serbisissit miehittivät huhtikuussa itä-Slavonian kroaattikyliä pyrkien liittämään ne Krajinan alueeseen.
Kroatia päätti 12. huhtikuuta perustaa oman armeijan. Vappuna 1990 serbisissit vangitsivat kaksi kroaattisotilasta serbienemmistöisessä Borovo Selon kylässä. Kun kroaattipoliisit tulivat 2. toukokuuta vapauttamaan sotilaita, he joutuivat väijytykseen. 12 kroaattipoliisia, kolme serbisiviilejä ja yksi sivullinen saivat surmansa, ja serbikapinalliset silpoivat kuolleita kroaattipoliiseja. Dalmatiassa kroaattiväkijoukko hyökkäsi serbien liikehuoneistoihin ja tuhosi serbien ajoneuvoja. 6. toukokuuta kroaatit protestoivat Splitissä liittoarmeijaa vastaan, koska tämä oli saartanut huhtikuussa Kijevon kroaattikylän.
Kroatia ja Slovenia ilmoittivat toukokuussa 1991 itsenäistyvänsä Jugoslaviasta. Saman kuun puolivälin jälkeen Kroatian kansalliskaartin ensimmäiset neljä prikaatia aloittivat toimintansa. Kroatian kansanäänestyksessä useimmat tukivat maan itsenäistymistä. Krajinan kansanäänestyksessä yli 99% serbeistä tuki alueen itsenäistymistä. Kroatian kansalliskaarti esiintyi paraatissa ensi kertaa toukokuun lopussa 1991. Euroopan yhteisö suhtautui kielteisesti Kroatian ja Slovenian itsenäistymiseen. Se neuvotteli tulitauon Jugoslaviaan, ja Kroatian ja Slovenian piti lykätä itsenäistymistä kolme kuukautta. Ulkovallat uhkasivat itsenäistyviä osatasavaltoja länsiluottojen jäädytyksellä.
Kroatia jatkoi kuitenkin armeijansa vahvistamista kesäkuussa lisäämällä siihen uusia joukko-osastoja. 21. kesäkuuta Belgradissa vieraillut Yhdysvaltain ulkoministeri James Baker sanoi kannattavansa Jugoslavian liittovaltion pysymistä koossa. 25. kesäkuuta Jugoslavian pääministeri Ante Marković varoitti Kroatiaa eroamasta Jugoslaviasta, ettei sota syttyisi.
Slovenia ja Kroatia itsenäistyivät 25. kesäkuuta 1991. Slovenian ja Kroatian sodat syttyivät. Jugoslavian liittopresidentti Stipe Mesić yritti vielä 27. kesäkuuta turhaan saada kohti Sloveniaa matkalla olleita panssareita palaamaan kasarmille.