stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kryvyi Rih

| Kryvyi Rih (Кривий Ріг) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Kryvyi Rih
 Koordinaatit: 47.9047°N, 33.3936°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Dnipropetrovskin alue
Piiri:  Kryvyi Rihin piiri
Perustettu:  1775
Kaupungiksi:  1919
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  407,3 km²
Väkiluku (2022)  ():  603 904
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Suuntanumero(t):  +380 564
 
 www.kryvyirih.dp.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kryvyi Rih (ukr. Кривий Ріг) on kaupunki Ukrainan keskiosassa, Dnipropetrovskin alueen Kryvyi Rihin piirissä. Dneprin oikeanpuolinen sivujoki Inhulets virtaa kaupungin kautta. Kaupunki sijaitsee 168 kilometriä aluekeskus Dniprosta länsilounaaseen ja 448 kilometriä Kiovasta kaakkoon. Kaupunki on koko Itä-Euroopan suurimpia teräksen tuotantoalueita. Sen malmivarojen ja teollisuuslaitosten yksityistämisestä on käyty kovia poliittisia kiistoja.
Historiaa

Kryvyi Rihin taajama perustettiin rautamalmiesiintymän lähistölle alkujaan vuonna 1775.
Kryvyi Rihin rautaesiintymät varmistettiin viimeistään vuonna 1781 kun akateemikko Vasili Zujev teki tutkimusmatkan uusille alueille. Niitä alettiin kuitenkin hyödyntää vasta 1880-luvulla, kun ranskalainen osakeyhtiö alkoi louhia malmia Saksahanin kaivoksesta ja paikkakunnalle rakennettiin rautatie. Vuonna 1895 paikkakunnalla oli jo lähes kymmenentuhatta asukasta, sähkövalo ja sähköllä toimivat vesipumput.
Kaupungin aseman kasvava kaivos- ja teollisuustaajama sai 1919.
Vuonna 1931 Grigori Ordžonikidzen johtama kansantalouden korkein neuvosto päätti perustaa terästehtaan Kryvyi Rihiin. Kivihiili oli tarkoitus tuoda Donetskista  ja tehdas saada toimimaan mahdollisimman nopeasti. Ennen suuren isänmaallisen sodan alkua laitoksella oli jo kolme masuunia ja kaksi Bessemer-konvertteria. Sodan aikana tehdas tuhoutui täysin.
Kryvyi Rih vapautui miehityksestä talvella 1944 ja tehtaan korjaustyöt alkoivat välittömästi. Ensimmäinen masuuni alkoi tuottaa valurautaa 1949. Tehdasta laajennettiin 1970-luvulle asti.
Venäjän hyökkäyssodan (2022–) aikana hyökkääjä on ampunut monia ohjuksia kaupunkiin, esimerkiksi: Ohjusiskuissa on tuhoutunut monia rakennuksia ja niistä on aiheutunut ihmisuhreja. Muun muassa kerrostaloihin osuneilla ja todennäköisesti sotarikoksiksi luokiteltavilla ohjusiskuilla hyökkääjä on surmannut kymmeniä ja haavoittanut satoja siviilejä.
Väestö ja kaupunkipiirit

Vuoden 2022 alussa kaupungissa oli 603 904 asukasta. Vuonna 2001 väkiluku oli 668 980, ja hieman laajemman kaupunkipiirin (710 412 asukasta) väestöstä 79,09 prosenttia oli etnisesti ukrainalaisia, 17,71 % venäläisiä ja 0,92 % valkovenäläisiä. Vuonna 1989 Kryvyi Rihiin kirjattiin 713 059 asukasta.
Väestö ja kaupunkipiirit > Kaupunkipiirit

Paikallishallinnossa Kryvyi Rih on jaettu seitsemään kaupunkipiiriin. 
Oheinen kartta selventää kaupunkipiirien sijaintia nauhamaisessa kaupungissa, ja piirien asukasluvut 2021 olivat:
Kaupunkikuva ja talous

Kaupungin rakennukset ja teollisuuslaitokset muodostavat nykyään pitkän kapean nauhan, joka noudattelee maastossa 2–7 kilometriä leveän ja noin 70 kilometriä pitkän malmiesiintymän muotoja. Alueella liikkumista varten kaupungissa on pikaraitiotievaunu- ja johdinautolinjoja. Rakennukset ja kadut peittyvät kaivostoiminnan seurauksena pienistä tuulen kuljettamista kaivospölyhiukkasista keltaoranssin sävyisiksi, tai sateen seurauksena punertavan ruskeaksi.
Ankeiden kaivosmaisemien ja kaivuujätekasojen vastapainoksi Kryvyi Rihin keskustan katujen varsille on istutettu runsaasti puita, ja asuintalot on järjestetty suljettujen korttelipihojen ympärille. Kaupungissa on kaksi teatteria, sirkus, kotiseutumuseo ja malmimuseo (kaivosmuseo), kasvitieteellinen puutarha ja muistomerkkejä.
Kaupungissa sijaitsee vuoritekninen ja pedagoginen instituutti, metallurginen haaraosasto ja lentotekninen oppilaitos. Kaivos-, metalli- ja kemianteollisuuden lisäksi kaupungissa on konepaja, sementtitehdas, rakennustarvikkeiden valmistusta ja kevyttä teollisuutta.
Kryvyi Rih on Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyin syntymäkaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kryvyi Rih Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa 2  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Internet Encyclopedia of Ukraine  IdRef 
Kryvyi Rihin jako kaupunkipiireihin. 1) Ternyn piiri, 2) Pokrovskin piiri, 3) Saksahanin piiri, 4) Kaupunkikeskustan piiri, 5) Dovhintsevon piiri, 6) Metallurgian piiri, ja 7) Inhuletsin piiri.
Juhani Himanka

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 19. huhtikuuta 1956 (ikä 68)
Syntymäpaikka: Tervola, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Lempinimi: Hiski
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1974–1976 | Into | – | (39) |
| 1977 | GIF Sundsvall | 21 | (8) |
| 1978 | OTP | 19 | (7) |
| 1979–1981 | OPS | 71 | (48) |
| 1982 | Lillestrøm SK | 20 | (9) |
| 1983–1989 | KePS | 125 | (44) |
| 1989 | KJK | – | (1) |
| 1990–1991 | VisanP | – | (22) |
| 1992–1999 | KePS | 75 | (20) |
| Yhteensä | Yhteensä | 331 | (136) |
Maajoukkue
| 1981 | Suomi U21 | 6 | (3) |
| 1979–1982 | Suomi | 22 | (3) |
Valmennusura
1997–1999: KePS
2001–2002: PS Kemi (apuv.)
2011–2012: PS Kemi
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Olavi Juhani Himanka (s. 19. huhtikuuta 1956 Tervola) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Himanka edusti Suomea 22 A-maaottelussa vuosina 1979–1982 ja teki niissä kolme maalia. Hän pelasi Suomen toistaiseksi viimeisessä olympiakisoihin osallistuneessa jalkapallojoukkueessa Moskovan 1980 kisoissa.
Himanka aloitti uransa Kemin Innossa. Hän voitti Oulun Palloseuran joukkueessa Suomen mestaruuden vuosina 1979 ja 1980. Kemin Palloseuran joukkueessa hän sai SM-pronssia vuonna 1985. SM-sarjan paras maalintekijä hän oli vuonna 1981.
Himanka pelasi myös Ruotsissa GIF Sundsvallin joukkueessa ja Norjassa Lillestrøm SK:n joukkueessa. Hän saavutti Norjan mestaruussarjassa pronssia vuonna 1982.
Himanka on valmentanut PS Kemiä loppukaudesta 2011 lähtien. Joukkue putosi kauden 2011 päätteeksi Ykkösestä Kakkoseen.
Juhani Himangan poika Ville Himanka (s. 1984) on pelannut jalkapalloa PS Kemin, JJK Jyväskylän ja Tornion Pallo –47:n joukkueissa.
Himilkon

Himilkon (kreikkalainen translitteraatio nimestä HMLK, Himilk; n. 520–450 eaa.) oli karthagolainen tutkimusmatkailija. Hän oli antiikin ajan ensimmäinen tunnettu löytöretkeilijä, joka tutki Euroopan länsi- ja luoteisosia. Himilkon kävi luultavasti Irlannissa, Etelä-Englannissa ja Bretagnessa ja laati retkistään matkakertomuksen. Himilkonin alkuperäinen puunin kielinen nimi oli Chimilkât, ”veljeni on milkât”. Himilkonin matkakertomus ei ole säilynyt, mutta siihen viittasivat kuitenkin myöhemmin sekä Plinius vanhempi teoksessaan Naturalis historia että roomalainen runoilija Rufus Festus Avienus runossaan Ora maritima. Näiden viittausten perusteella on voitu rekonstruoida ainakin osa Himilkonin matkareitistä.
Pliniuksen mukaan Himilkonin tehtävänä oli tutkia Euroopan uloimpia rannikoita. Himilkonin matkojen päätarkoituksena oli ilmeisesti tinan ostaminen. Välimeren alueella tinaesiintymiä oli vähemmän, kun taas pohjoisemmasta tinaa löytyi runsaasti muun muassa Englannista. Noin vuonna 350 Avienus siteerasi Himilkonin matkakertomusta Atlantin rannikkoa kuvaavassa runossa Ora maritima. Avienuksen siteeraamassa ensimmäisessä kohdassa kuvataan rannikon saaristoa, jossa asuu ylpeä ja ahkera oestrumnidien heimo, joka käy kauppaa naapureidensa kanssa. He ovat saattaneet asua Cornwallissa tai Scillysaarilla, mutta luultavimmin Bretagnen rannikolla, jossa on runsaasti malmiesiintymiä sekä useita pieniä saaria.
Himilkon ei purjehtinut tuntemattomille vesille, vaan tiesi tarkasti, mistä oli mahdollista hankkia tinaa ja muita jalometalleja. Tartessolaiset eli Andalusian Tartessoksen asukkaat kävivät muinoin kauppaa Bretagnen, Cornwallin, Walesin ja Irlannin asukkaiden kanssa. Tämä voidaan päätellä arkeologisten kaivausten runsaista tinalöydöistä. Tartessos oli 500-luvulla jo kadonnut, ja karthagolaiset valtasivat Cadizin. Oli luontevaa, että karthagolaiset lähtivät etsimään mahdollisia kauppakumppaneita Atlantin rannikolta seuraamalla tartessolaisten vanhaa reittiä.
Avienuksen mukaan Himilkonilla kesti neljä kuukautta päästä oestrumnidien luo. Luultavasti hän perusti matkan aikana siirtokuntia, kuten Hanno Merenkulkija, mikä viivytti matkaa. Himilkonin mukaan purjehdus oli hyvin vaivalloista, ja hän valittaa, ettei tuuli juurikaan puhaltanut. Lisäksi merilevät hidastivat laivojen kulkua. Kertomuksessa mainitaan myös erilaiset merihirviöt, petolliset matalikot ja hiekkasärkät. Myöhemmässä sitaatissa Himilkon kuvaa sakeaa sumua. Näiden kuvausten on katsottu liioitelleen matkan vaaroja, ja niillä on kenties haluttu pelotella foinikialaisten pahimpia kilpailijoita, kreikkalaisia.
On mahdollista, että Himilkon olisi saattanut käydä Helgolandissa saakka. Antiikin aikoina sieltä käytiin hakemassa meripihkaa, ja se on voinut olla Himilkonin retkikunnan toinen päämäärä.
Hiilihydraatiton ruokavalio

Hiilihydraatiton ruokavalio koostuu lähes yksinomaan rasvaisesta eläinperäisestä ruoasta. Kuvassa raakaa sianlihaa.
Hiilihydraatiton ruokavalio on ruokavalio, joka sisältää korkeintaan kaksi energiaprosenttia eli noin 50 kilokaloria maksassa esiintyvää hiilihydraattipitoista glykogeenia. Hiilihydraatitttomassa ruokavaliossa ei syödä muita hiilihydraattia sisältäviä ruoka-aineita. Kun ruoassa on näin vähän hiilihydraattia, ihminen menee ketoosiin, ja elimistö alkaa käyttää ketoaineita energiakseen.
Muu energia saadaan rasvasta ja eläinproteiinista. Hiilihydraatiton ruokavalio voi sisältää rasvan lisäksi lihaa, kananmunia, kalaa, kananmunia, äyriäisiä, sisäelimiä ja oliiveja.
Hiilihydraatitonta ruokavaliota voidaan myös kutsua vähähiilihydraattisen ruokavalion äärimmäiseksi muodoksi.
Ravintosisältö

New Yorkin Bellevuen sairaalassa 1920-luvulla tehdyn interventiotutkimuksen mukaan kaikki ihmisen tarvitsemat ravinteet voi saada eläinperäisestä ravinnosta, kunhan se hyödynnetään riittävän tarkasti. C-vitamiinin saanti jää tosin selvästi suosituksia matalammaksi. Coloradon yliopiston tutkijat Julie Will ja Tim Byers ovat esittäneet tähän liittyen, että ihmisen C-vitamiinin tarve riippuu verensokerin määrästä: mitä vähemmän veressä on sokeria, sitä vähemmän C-vitamiinia tarvitaan.
Historiaa

Tunnetuin hiilihydraatittoman ruokavalion puolestapuhuja, joskaan ei ensimmäinen, on ollut kanadalainen antropologi Vilhjalmur Stefansson. Hän oli Pohjois-Amerikan inuiteja tutkiessaan havainnut itsensä ja miehistönsä pysyvän terveinä ja elinvoimaisina pelkän eläinravinnon turvin useiden vuosien ajan. Myös inuitit olivat Stefanssonin havaintojen mukaan täysin terveitä, vaikka he söivät etenkin talvisin pelkkää eläinrasvaa ja lihaa, eivätkä pitäneet kasviksia ihmiselle sopivana ravintona. Inuitien ruokavalio koostui Stefanssonin mukaan noin 50-prosenttisesti karibusta, 30-prosenttisesti kalasta, 10-prosenttisesti hylkeestä, ja loput sekalaisista riistaeläimistä ja munista.
Turvallisuus

Yhdysvaltalaisten 1920-luvun ravitsemusasiantuntijoiden oli vaikea uskoa, ettei hiilihydraatiton ruokavalio aiheuta terveysongelmia. Antopologi Vilhjalmur Stefansson ja tanskalainen tutkimusmatkailija Karsten Anderson osallistuivat tämän vuoksi vuonna 1928 New Yorkissa suoritettuun lääketieteellisesti valvottuun interventiotutkimukseen, jossa he söivät vuoden ajan pelkkää eläinperäistä ravintoa. Kalorinsa he saivat 79-prosenttisesti rasvasta ja 19-prosenttisesti proteiinista. Miesten ruokavaliota valvottiin virtsan ketoaineiden mittauksin, mikä vahvisti heidän pysyneen tunnollisesti ruokavaliollaan. Tutkimusjakson päättyessä voitiin todeta, että Stefanssonin terveydentila oli pysynyt normaalina, samoin Andersonin, jonka verenpaine oli myös laskenut luvuista 140/80 lukuihin 120/80. Kummankin miehen paino oli pudonnut parilla kilogrammalla. Minkään ravintoaineen puutosta ei kummassakaan havaittu, eikä C-vitamiinin puutostaudin keripukin oireita. Stefanssonin ientulehdus parani pian kokeen alettua.
Stefansson julkaisi vuonna 1946 hiilihydraatittoman ruokavalion terveyshyötyjä käsittelevän kirjan. Kirjasta raportoitiin laajalti lehdissä, mutta se ei jättänyt minkäänlaista jälkeä ravitsemussuosituksiin. Hiilihydraatiton ruokavalio on edelleen vahvasti ristiriidassa virallisten ravitsemussuositusten kanssa, jotka ovat korostaneet 1950-luvulta alkaen maitotuotteiden, viljan, hedelmien ja kasvisten sisällyttämistä ruokavalioon.
Aiheesta muualla

Kokonaan tai lähes kokonaan hiilihydraatittomia elintarvikkeita Fineli. Viitattu 31.5.2012.
Raakaa lampaanmaksaa, jossa on paljon C-vitamiinia
Himmimustesieni

| Himmimustesieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Hapramustesienet Coprinellus
Laji::  xanthothrix
Kaksiosainen nimi
 Coprinellus xanthothrix  (Romagn. ) Vilgalys, Hopple &  Jacq. Johnson 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Himmimustesieni (Coprinellus xanthothrix, syn. Coprinus xanthothrix) on seka- ja lehtimetsissä sekä laidunnetuissa metsissä kasvava mustesienilaji. Se kasvaa laholla lehtipuulla sekä karikkeella. Lakin läpimitta vaihtelee vajasta kolmesta neljään senttimetrin. Lakin väri vaihtelee ruosteenkellertävästä ruostenruskeaan ja on tyypillisesti jauhomaisen härmeen peittämä. Heltasto on irtotyvinen, heltat ohuet, aluksi valkoiset, mutta muuttuvat itiöpölystä ruskeanmustiksi. Valkea jalka saattaa olla enimmillään kymmenen senttimetrin mittainen, yläosastaan silkkimäinen, alhaalta hieman raidallinen. Lajin itiöemiä saattaa tavata keväästä syksyyn.
Laji on Suomessa yleinen. Aiemmin lautamustesienen katsottiin olevan oma lajinsa (Coprinus domesticus), mutta se on nykyisin yhdistetty samaan lajiin himmimustesienen kanssa . Tätä pidettiin hieman kookkaampana, kellertävämpänä ja lähinnä hieman järeämmällä puutavaralla kasvavana.
Himmimustesieni ei kuulu ruokasieniin.
Kuivaisten piiri

Kuivaisten (Kuivaisin) suomalainen kansallinen piiri (ven. Куйвозовский финский национальный район, Kuivozovski finski natsionalnyi raion), myöhemmin Toksovan piiri, oli Leningradin alueeseen vuosina 1927–1939 kuulunut paikallishallintoalue. Sen pinta ala oli 1 315 neliökilometriä (vuoden 1928 rajoissa) ja väestö 20 700 henkeä (vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan).
Piiri muodostettiin samaan aikaan Leningradin alueen kanssa 1. elokuuta 1927. Se koostui entisestä Leningradin kihlakunnan Kuivaisten kunnasta. Aluksi piiri kuului Leningradin piirikuntaan, joka lakkautettiin vuonna 1930.
Perustamishetkellä piirissä oli 20 kyläneuvostoa. Seuraavana vuonna niiden määrä väheni seitsemääntoista:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harpala  Himakkala  Hipelinmäki  Kirjasalo  Koivukylä  Korkiomäki |  Kuivaisi  Lempaala  Lehtoinkylä  Lieskula  Maaselki  Miikkulainen |  Nakara  Suojala  Toksova  Troitsemäki  Vuolejärvi |

Vuonna 1930 Kuivaisten piiriin liitettiin lakkautettuun Parkalan piiriin kuuluneet Kaukolan, Kopittalan, Luuppolan, Mistolan, Ohalatvan, Petäjänmäen ja Vartiamäen kyläneuvostot. Samana vuonna piirin hallinnollinen keskus siirrettiin Kuivaisten kylästä Toksovan huvilataajamaan. Vuonna 1935 Kuivaisten piiriin liitettiin Leningradin Esikaupunkipiiriin kuuluneet Kankaankylän ja Valkeasaaren kyläneuvostot, mutta seuraavana vuonna ne siirrettiin uudelleen perustettuun Parkalan piiriin.
Kuivaisten piirin väestö koostui etupäässä inkerinsuomalaisista. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 79,1 % oli suomalaisia ja 20,0 % venäläisiä. Vuonna 1933 piirissä oli 58 ensimmäisen asteen koulua, joista 54 oli suomenkielisiä ja 4 venäjänkielisiä. Kolhoosinuorisokouluja oli 8, joista 7 oli suomenkielisiä. Piirilehtenä ilmestyi suomenkielinen Kuivaisten kollektivisti.
Suurin osa piirin suomalaisväestöstä karkotettiin kotiseudultaan vuosien 1935–1936 aikana. Syksyyn 1936 mennessä tyhjennettiin noin 50 kylää rajaseudulla sijainneilta Lempaalan, Miikkulaisin, Valkeasaaren ja Vuoleen kyläneuvostoalueilta. Vuosikymmenen loppupuolella suomalaista väestöä oli vain 28 Pohjois-Inkerin kylässä. Karkotetut sijoitettiin lähinnä Tihvinän piiriin, nykyiselle Vologdan sekä Arkangelin alueille. Vuonna 1936 piirin nimeksi tuli Toksovan piiri. Myöhemmin lakkautettiin osa tyhjilleen jääneistä kyläneuvostoalueista.
Toksovan piiri lakkautettiin 22. helmikuuta 1939 ja sen alue liitettiin Parkalan piriin. Nykyisin entisen piirin alue kuuluu kokonaisuudessaan Leningradin alueen Seuloskoin piiriin.
Kuinkas sitten kävikään?

| Kuinkas sitten kävikään? Kirja Mymmelistä, Muumipeikosta ja Pikku Myystä> Hur gick det sen? Boken om Mymlan, Mumintrollet och Lilla My |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Tove Jansson
Kuvittaja:  Tove Jansson
Kansitaiteilija:  Tove Jansson
Kieli:  ruotsi
Genre:  satu
Kustantaja:  Schildts
Julkaistu:  1952
Suomennos
Suomentaja:  Hannes Korpi-Anttila
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1952
Ulkoasu:  nidottu
ISBN:  951-0-08687-8

Seuraava:  Kuka lohduttaisi Nyytiä?
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuinkas sitten kävikään? Kirja Mymmelistä, Muumipeikosta ja Pikku Myystä (ruots. Hur gick det sen? Boken om Mymlan, Mumintrollet och Lilla My) on Tove Janssonin kirjoittama ja kuvittama muumiaiheinen kuvakirja, joka ilmestyi vuonna 1952. Se on ensimmäinen suomennettu muumikirja.
Kirja kertoo tarinan Muumipeikon aamuisesta maidonhakumatkasta, joka kääntyy kadonneen Pikku Myyn etsinnäksi. Kirjan tarina on kerrottu runomitassa, samalla tavalla kuin Tove Janssonin myöhemmissä muumikuvakirjoissa Kuka lohduttaisi Nyytiä? (1960) ja Vaarallinen matka (1977). Jokaisella aukeamalla on runonpätkä, joka vie juonta eteenpäin ja päättyy sanoihin ”Vaan kuinkas sitten kävikään?”. Esimerkkinä ensimmäisen aukeaman runo:
Kirja on tunnettu poikkeuksellisesta rakenteestaan. Sen sivuissa on reikiä, joiden läpi jokaiselta aukeamalta näkee palan sekä edellistä että seuraavaa aukeamaa. Reiät on sovitettu osaksi kuvia, niin että ne ovat esimerkiksi ovi- ja ikkuna-aukkoja tai puiden välissä olevia rakoja. Ne kuljettavat juonta eteenpäin, niin että kirjan hahmot näkevät niiden läpi väläyksiä seuraavan aukeaman tapahtumista tai jopa konkreettisesti siirtyvät niiden kautta sivulta toiselle. Esimerkiksi eräällä aukeamalla Muumipeikko luulee näkevänsä horisontissa Muumitalon savupiipun, joka todellisuudessa on seuraavalla aukeamalla istuvan Mymmelin nuttura. Myös etu- ja takakansissa on reiät: etukannen reiästä näkyvät kirjan etulehdelle kuvatut Muumipeikko ja Mymmeli, takakannen reikä puolestaan on niin pieni, ettei kukaan kirjan hahmoista enää mahdu sen läpi. Tämä kirvoittaa sarkastisen kommentin Pikku Myyltä: ”Me jäätiin kirjaan, virkkoi Myy / niin käy, kun liiaks kehittyy!”
Koska Kuinkas sitten kävikään? oli ensimmäinen suomennettu muumikirja, suomentaja Hannes Korpi-Anttila teki paljon pioneerityötä hahmojen nimiä kääntäessään. Tällaisia ovat esimerkiksi Muumipeikko (Mumintrollet), Muumimamma (Muminmamman), Mymmeli (Mymlan), Pikku Myy (Lilla My) ja hattivatit (hattifnattar). Kaikki Korpi-Anttilan nimisuomennokset eivät kuitenkaan jääneet elämään: hän suomensi nimet Hemulen ja Filifjonkan Hommuliksi ja Vilivinkaksi, mutta myöhempien kääntäjien töissä suomennoksiksi vakiintuivat Hemuli ja Vilijonkka. Hahmon nimeltä Gafsan Korpi-Anttila suomensi Louskaksi. Myöhemmistä käännöksistä osa käyttää tätä nimeä, osassa nimi on suomennettu uudelleen Kampsuksi, osassa taas Kainoksi.
Tarina muualla

Vuonna 1983 taidegraafikko Tuulikki Pietilä teki kirjan tapahtumiin perustuvan kolmiulotteisen muumikuvaelman. Kuinkas sitten kävikään? -kuvaelma on Tampereen kaupunginkirjaston hallussa.
Vuonna 1993 Ruotsissa valmistui kirjaan perustuva samanniminen lyhytanimaatio. Tove Jansson toimii itse tarinan kertojaäänenä alkukielisessä versiossa. Suomenkielisessä versiossa kertojana on näyttelijä Elina Salo. Animaatio seuraa kirjaa erittäin uskollisesti sivu sivulta.
Toukokuussa 2011 Itella julkaisi postimerkkivihkon, jossa esiintyvät Kuinkas sitten kävikään? -kirjan hahmot Muumipeikko, Mymmeli, Pikku Myy, Muumimamma, Hemuli ja hattivatit. Julkaisussa on kuusi erilaista 2. luokan tarrapostimerkkiä, joiden muotokieli mukailee alkuperäisen kirjan stanssattuja kurkistusaukkoja. Vihkon on suunnitellut Satu Lusa, ja sitä on painettu 500 000 kappaletta.
Eliisa Hiltunen

Eliisa Hiltunen (s. 5. lokakuuta 1993 Imatra) on suomalainen keilaaja. Hän on juniorien EM-kilpailuissa voittanut joukkueiden mestaruuden vuonna 2012. Aikuisten EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti kolme hopeamitalia: mastersissa, triokilpailussa ja joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisessa Euroopan Cupissa hän sijoittui toiseksi vuonna 2018.
Hiltunen on voittanut aikuisten Suomen-mestaruuden pari- ja joukkuekilpailussa vuonna 2017. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän on saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2018 ja SM-pronssia vuonna 2015. Seuratasolla Hiltunen edustaa lahtelaista Bayta.
Hiltunen on neljästi keilannut täyden 300 pisteen sarjan, helmi-, maalis-, huhti- ja toukokuussa 2017. Suomen Keilailuliitto valitsi hänet vuoden 2018 parhaaksi suomalaiskeilaajaksi.
Arvokilpailusijoitukset

| Kilpailu | Vuosi | Paikkakunta | Masters | All events | Single | Pari | Trio | Joukkue | Lähteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| EM | 2014 | Berliini |  | 40. | 55. | 14. | 13. |  |  |
| MM | 2015 | Abu Dhabi |  | 83. | 81. |  |  |  |  |
| EM | 2016 | Wien |  | 58. | 103. | 10. | 15. |  |  |
| MM | 2017 | Las Vegas |  | 72. | 66. | 57. | 20. | 13. |  |
| EM | 2018 | Bryssel | 2. | 18. | 16. | 30. | 2. | 2. |  |
Hinalugin kieli

| Hinalugi |
| --- | --- |
Oma nimi:  каьтш мицI, kätš micʼ; кeтш мицI, ketš mic’
Tiedot
Alue:  Azerbaidžan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  3 000
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  lezgiläiskielet
ISO 639-3:  kjj
 Ohje 
Hinalugin kieli (hinalugiksi кeтш мицI, ketš mic’ tai каьтш мицI, kätš mic’) on hinalugien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Azerbaidžanin Quban piirin Xınalıqin kylässä. 1970-luvulla puhujia arvioitiin olleen noin 3 000 henkeä.
Hinalug kuuluu dagestanilaisen kieliryhmään, jossa se muodostaa erillisen alaryhmänsä. Eniten yhteisiä piirteitä sillä on lezgiläisten kielten kanssa.
Kielellä ei ole murrejakoa. Sitä puhutaan vain kotikielenä. Kirjakielenään hinalugit käyttävät azeria, joka on vaikuttanut voimakkaasti kielen rakenteeseen.
1990-luvulla Bakussa ilmestyi hinalugirunoilija Ragim Alkasin teoksia. Hinalugin kieltä on yritetty opettaa myös koulussa.
Kuivuusindeksi

Kuivuusindeksi on suhdeluku, jolla määritellään ilmaston kuivuutta tietyllä alueella.
Kaavoja kuivuusindeksin laskemiselle on esitetty monia, mutta alkuperäistä englanninkielistä termiä Aridity Index käytettiin alkujaan C. W. Thornthwaiten vuonna 1948 kehittämään kaavaan. Kuivuusindeksin määritteleminen ei ole kovinkaan yksinkertaista, sillä kuivuus aiheutuu sadannan, lämpötilan ja haihtumisen yhteisvaikutuksesta. Tästä syystä pelkästään vuotuiseen sademäärään perustuva kuivuuden määritteleminen ei ole kovinkaan kattava, sillä se jättää lämpötilan ja haihtumisen vaikutuksen käsittelemättä.
Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma (UNEP) käyttää nykyään kaavaa P/PET kuivuusindeksin laskemiseen. Siinä P kuvaa vuotuista sadantaa ja PET potentiaalista kokonaishaihduntaa. Alueet, joiden suhdeluku on alle 0,20, luokitellaan arideiksi, eli kuiviksi ympäristöiksi. Jos suhdeluku on alle 0,05, alue määritellään hyperaridiksi eli äärimmäisen kuivaksi.