stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Euroopan unionin väestö

EU:n väestötiheyden keskiarvo on 114 ihmistä/km², joten se on maailman tiheimmin asuttuja alueita.
Kartogrammi Euroopan unionin jäsenvaltioiden väkiluvuista (alueiden pinta-alat) ja väestötiheydestä (väritys) ennen Brexitiä. Puolet kaikista EU:n asukkaista oli keskittynyt Saksaan, Ranskaan, Isoon-Britanniaan ja Italiaan.
Euroopan unionin väestö on keskittynyt epätasaisesti 27 jäsenmaan alueelle.
1. tammikuuta 2023 Euroopan unionin väestö oli noin 448,4 miljoonaa ihmistä. Monien jäsenvaltioiden väestömäärän oletetaan kääntyvän laskuun tulevina vuosikymmenillä, tosin uusia valtioita suunnitellaan liittyvän EU:hun 20 vuoden aikana.
Jäsenmaista asutuin on Saksa, jossa asuu noin 84,4 miljoonaa ihmistä, ja vähiten asuttu on Malta, jossa asuu 0,5 miljoonaa. Euroopan unionin keskimääräinen hedelmällisyysluku on alhainen, 1,6. Korkeimmat hedelmällisyysluvut ovat Irlannilla (16,876 syntymää vuosittain per 1 000 ihmistä) ja Ranskalla (13,013 syntymää vuosittain per 1 000 ihmistä). Matalin hedelmällisyysluku on Espanjalla (8,221 syntymää vuosittain per 1 000 ihmistä).
| Jäsenvaltio | Väkiluku  | Väkiluku  % EU:sta  | Pinta-ala  km2 | Pinta-ala % EU:sta  | Väestötiheys Ihmistä/km2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Euroopan unioni | 448 387 872 | 100 | 4 225 134 | 100 | 106,1 |
|  Alankomaat | 17 811 291 | 3,97 | 37 378 | 0,88 | 476,5 |
|  Belgia | 11 754 004 | 2,62 | 30 667 | 0,73 | 383,3 |
|  Bulgaria | 6 447 710 | 1,44 | 110 996 | 2,63 | 58,1 |
|  Espanja | 48 059 777 | 10,72 | 505 983 | 11,98 | 95 |
|  Irlanti | 5 194 336 | 1,16 | 69 947 | 1,66 | 74,3 |
|  Italia | 58 850 717 | 13,12 | 302 079 | 7,15 | 194,8 |
|  Itävalta | 9 104 772 | 2,03 | 83 878 | 1,99 | 108,5 |
|  Kreikka | 10 394 055 | 2,32 | 131 694 | 3,12 | 78,9 |
|  Kroatia | 3 850 894 | 0,86 | 56 594 | 1,34 | 68 |
|  Kypros | 920 701 | 0,21 | 9 253 | 0,22 | 99,5 |
|  Latvia | 1 883 008 | 0,42 | 64 586 | 1,53 | 29,2 |
|  Liettua | 2 857 279 | 0,64 | 65 284 | 1,55 | 43,8 |
|  Luxemburg | 660 809 | 0,15 | 2 595 | 0,06 | 254,6 |
|  Malta | 542 051 | 0,12 | 316 | 0,01 | 1 715,4 |
|  Portugali | 10 467 366 | 2,33 | 92 227 | 2,18 | 113,5 |
|  Puola | 36 753 736 | 8,2 | 311 928 | 7,38 | 117,8 |
|  Ranska | 68 070 697 | 15,18 | 638 475 | 15,11 | 106,6 |
|  Romania | 19 051 562 | 4,25 | 238 398 | 5,64 | 79,9 |
|  Ruotsi | 10 521 556 | 2,35 | 447 424 | 10,59 | 23,5 |
|  Saksa | 84 358 845 | 18,81 | 357 569 | 8,46 | 235,9 |
|  Slovakia | 5 428 792 | 1,21 | 49 035 | 1,16 | 110,7 |
|  Slovenia | 2 116 792 | 0,47 | 20 273 | 0,48 | 104,4 |
|  Suomi | 5 563 970 | 1,24 | 338 411 | 8,01 | 16,4 |
|  Tanska | 5 932 654 | 1,32 | 42 925 | 1,02 | 138,2 |
|  Tšekki | 10 827 529 | 2,41 | 78 871 | 1,87 | 137,3 |
|  Unkari | 9 597 085 | 2,14 | 93 012 | 2,2 | 103,2 |
|  Viro | 1 365 884 | 0,3 | 45 336 | 1,07 | 30,1 |
Suurimmat kaupunkialueet

Euroopan unionin alueella on huomattava määrä maailmankaupunkeja. Sen alueella sijaitsee 13 maailman 60 maailmankaupungista, mukaan lukien Pariisi, Rooma, Madrid ja Bryssel. Alla on lista EU:n kymmenestä suurimmasta kaupunkialueesta. Väkiluvut ovat vuoden 2023 arvioita.
| Kaupunkialue | Miljoonaa asukasta (2023) |
| --- | --- |
Pariisi: 11,2
Madrid: 6,8
Barcelona: 5,7
Rooma: 4,3
Berliini: 3,6
Milano: 3,2
Ateena: 3,2
Lissabon: 3,0
Napoli: 2,2
Bryssel: 2,1
Rooma
Milano
Pariisi
Berliini
Madrid
Barcelona
Väestöön vaikuttavat asiat > Muuttoliike

EU:n alueella tapahtuu vuosittain jonkin verran EU:n sisäistä muuttoliikettä, etenkin:
Teollisuusalueilta Benelux-maista ja Saksasta lämpimille alueille Espanjaan, Portugaliin, Etelä-Ranskaan ja Italiaan
Itäisen EU:n köyhemmistä valtioista läntisen EU:n rikkaampiin valtioihin (Irlanti, Saksa, Alankomaat, Ranska, Italia, Portugali, Espanja)
Vuonna 2007 tehdyn tutkimuksen mukaan Espanja on länsieurooppalaisten suosituin muuttokohde.
Väestöön vaikuttavat asiat > Maahanmuutto ja maastamuutto

Euroopan unionin alueelle kohdistuva maahanmuutto on suurempaa kuin maastamuutto. Maahanmuutto on yleinen puheenaihe monissa EU:n jäsenmaissa, kuten Belgiassa, Ruotsissa, Saksassa, Suomessa ja Italiassa.
Espanja on valtio, jonne muuttaa vuosittain suurin määrä laittomia maahanmuuttajia Afrikasta johtuen sen läheisistä rantaviivoista Marokon kanssa. Afrikkalaiset maahanmuuttajat koittavat päästä maahan laivoilla. Syyskuun 2006 ensimmäisenä viikonloppuna yli 1 300 laitonta maahanmuuttajaa saapui laivalla Kanariansaarille. Arvioiden mukaan 50 000–70 000 laitonta maahanmuuttajaa jatkaa matkaansa Espanjasta eteenpäin muualle Eurooppaan vuosittain. Tämän ongelman takia on rakennettu muureja kuten Ceutan raja-aita. Laiton maahanmuutto on tärkeä kysymys Espanjan politiikassa, ja myös suuri ihmisoikeuskysymys, sillä moni ihminen kuolee matkalla. Espanja on vastaanottanut eniten maahanmuuttajia EU:n alueella ja maahanmuuttajien määrä on noussut 2,8 miljoonaan melko lyhyessä ajassa. Espanjan maahanmuuttajaväestö on auttanut Espanjan taloutta täyttämällä avoimia työpaikkoja.
Esimerkiksi Irlannissa ja Portugalissa maahanmuuttoa ei nähdä suurena puheenaiheesta, mahdollisesti johtuen siitä, että valtioilla on pitkä maastamuuttohistoria. Myös Espanjasta lähti maastamuuttajia erityisesti 1960-luvulla, mutta silti maahanmuutosta keskustellaan valtiossa runsaasti.
Maahanmuuttajia EU:n kansalaisista oli 9 % vuonna 2020. Vuonna 2021 EU:n jäsenmaiden kansalaisuutta haki 827 000 ihmistä. Uusista EU-kansalaisista 30 % oli Marokosta, Syyriasta, Albaniasta, Turkista ja Brasiliasta.
Uskonto

Euroopan unionin alueella on merkittävä määrä erilaisia uskontoja, mikä johtuu alueen värikkäästi historiasta. Alueen suurin uskonto on kristinusko, pääasiassa roomalaiskatolisuus (41 %), ortodoksisuus (10 %) ja protestanttisuus (9 %). Joillakin EU:n jäsenmailla ei ole valtionkirkkoa johtuen ateistien suurestä määrästä (esimerkiksi Tšekki, Viro ja Alankomaat).
Teismi menettää kannatustaan EU:n alueella hitaasti ateismille. Euroopan valtioissa on käynnissä huomattava kirkosta eroaminen, ja hitaampi jumalaan tai jumaliin uskovien ihmisten prosentuaalinen määrän lasku. Eurobarometer 2010 -kyselyssä selvisi, että keskimäärin 51 % EU:n kansalaisista uskoon jumalaan, 26 % henkiin tai elämänvoimaan, 20 % eivät kumpaankaan edellä mainitusta ja 3 % kieltäytyi vastaamasta.
Kirkosta eroaminen on huomattu EU:n jäsenmaista erityisesti Alankomaissa, Belgiassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Suomessa ja Tšekissä.
Maahanmuuttajat ovat tuoneet EU:n alueelle muita uskontoja kuten islam, hindulaisuus, buddhalaisuus ja sikhiläisyys. Juutalaisuudella on pitkä historia Euroopassa, ja monissa valtioissa asuu perinteisesti juutalaisvähemmistö. Kirkolla on perinteisesti ollut paljon valtaa Euroopassa, mutta nyt valta on vähenemässä.
Kieli

Euroopan unionilla on 24 virallista kieltä, eli sen 27 jäsenvaltion puhutuimmat kielet. Iiri, bulgaria ja romania saivat virallisen kielen aseman kun kaksi viimeksi mainittua liittyivät unioniin 1. tammikuuta 2007. Kroatia sai virallisen kielen aseman, kun Kroatia liittyi unioniin 1. heinäkuuta 2013.
Englanti on EU:n puhutuin kieli, sillä vuoden 2020 arvion mukaan 29 prosenttia EU:n asukkaista ovat englannin kielen taitoisia. Saksa puolestaan on EU:n puhutuin äidinkieli, sillä sitä puhuu vuoden 2020 arvion mukaan äidinkielenään 16 % unionin väestöstä.
Tulevaisuuden ennusteita

Arvioiden mukaan Euroopan unioni saattaa joutua tulevaisuudessa vaikeuksiin ikääntyvän väestön ja yleisen väkiluvun laskemisen takia.
EU:n keskimääräinen hedelmällisyysluku on matala, vain 1,62, sillä jatkuvan väestönkasvun ylläpitämiseen vaaditaan hedelmällisyysluvuksi noin 2. Euroopan unionin väkiluku alkaa siis luultavasti laskemaan, ja keskimääräinen ikä puolestaan nousemaan. Väestömäärän laskua on pyritty rajaamaan ottamalla EU:n alueelle maahanmuuttajia, mistä on ollut paljon kiistelyä. Kuitenkin, vuonna 2008 keskimääräisesti vuodessa syntyneitä per 1 000 ihmistä oli 10,9, mikä on 0,3 enemmän kuin vuonna 2008. Tämä luku on noussut hitaasti vuodesta 2004 kaikissa jäsenmaissa Saksaa lukuun ottamatta. Keskimääräisesti vuodessa kuolleita per 1 000 ihmistä on 9,7. Tämä luku on pysynyt melko vakaana useiden vuosien ajan.
Matalan hedelmällisyysluvun takia Euroopan unionin eläköityneitä työntekijöitä ei voida aina korvaamaan nuorilla työntekijöillä. Lähitulevaisuudessa EU:n alueella syntynee ns. "eläkepommi", jolloin eläköityneen väestön määrä kasvaa hyvin nopeasti.
Matala hedelmällisyysluku merkitsee myös tulevaisuudessa EU:n väkiluvun kääntymistä laskuun, mikäli maahanmuuttoa ei oteta lukuun. Tämä voi tarkoittaa talouskasvun taantumista tai jopa talouskriisejä. Myös media, YK ja joidenkin maiden hallitukset ovat huomanneet ongelman.
Jos Turkki liittyisi EU:hun, sillä olisi jäsenmaista toiseksi korkein väkiluku Saksan jälkeen.
Tilastoja

Väestörakenne (2020)
0–14 vuotta: 15,05 % (miehiä 34 978 216/naisia 33 217 600)
15–64 vuotta: 10,39 % (miehiä 24 089 260/naisia 22 990 579)
65 vuotta ja enemmän: 20,5 % (miehiä 39 834 507/naisia 53 020 673)
Syntymiä (2020): 9,5 syntymää/1 000 asukasta
Kuolemia (2021): 10,7 kuolemaa/1 000 asukasta
Nettomaahanmuutto (2021): -2,85 maahanmuuttajaa/1 000 asukasta
Avioliittomäärä (2007): 4,9 avioliittoa/1 000 asukasta
Eromäärä (2005): 2,0 eroa/1 000 asukasta
Sukupuolijakauma (2020):
Syntymiä: 1,06 mies(tä)/nainen
Alle 15 vuotta: 1,05 miestä/nainen
15–64 vuotta: 1,05 miestä/nainen
Yli 65 vuotta: 0,75 miestä/nainen
Yhteensä: 0,95 miestä/nainen
Imeväiskuolleisuusluku (2021): 3,47 kuollutta/1 000 elävänä syntynyttä
Eliniänodote (2021):
Keskimääräinen: 77,63 vuotta
Miehet: 72,98 vuotta
Naiset: 82,51 vuotta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Berliner Morgenpost: Wo Europas Bevölkerung wächst – und wo sie schrumpft (kartta väkiluvun muutoksista alueittain 2001–2011)
Forza Italia

| Forza Italia |
| --- | --- |
  
Perustettu:  18. tammikuuta 1994
Lopetti:  27. maaliskuuta 2009
Ideologia:  liberaalikonservatismi kristillisdemokratia populismi
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Kansainväliset jäsenyydet:  Euroopan kansanpuolue
Infobox OKNimi-testi OK: 
Forza Italia (FI, suom. Eteenpäin Italia) oli Silvio Berlusconin johtama oikeistolainen, joulukuussa 1993 perustettu italialainen puolue. FI oli Casa delle Libertà -kokoomusta, ja vuoden 2008 vaaleissa osa Popolo della Libertà-koalitiota. Puolue  yhdistyi 2009 Alleanza Nazionalen kanssa uudeksi puolueeksi nimeltään Popolo della Libertà.
Ideologia

Forza Italia ilmoitti olevansa populistis-liberaalipuolue. Siihen ovat vaikuttaneet suuresti myös katolisen kirkon sosiaaliset opetukset. FI oli Euroopan kansanpuolueen jäsen ja sen jäsenet istuivat europarlamentissa Euroopan parlamentin konservatiiviryhmässä. Suurin osa jäsenistöstä ja johtajista oli katolilaisia. Suurin osa oli entisiä Democrazia Cristianan jäseniä, tosin mukana oli myös entisiä sosialisteja (PSI), sekä entisiä liberaaleja (PLI), tasavaltalaisia (PRI) ja sosiaalidemokraatteja (PSDI), sekä jopa muutama kommunisti.
Historia

Forza Italian perusti 1993 mediamoguli Silvio Berlusconi seuraavan vuoden vaaleja varten. Italiaa oli tuolloin järkyttänyt ns. Tangentopoli-skandaali, jonka vuoksi viisi maata toisen maailmansodan jälkeen hallinnutta puoluetta katosivat kartalta.
Forza Italia nousi valtaan maaliskuun 1994 vaaleissa Polo delle Libertà -koalition johdossa, johon kuluivat Lega Nord, Alleanza Nazionale, Centro Cristiano Democratico, Unione di Centro. Berlusconista tuli tuolloin ensimmäisen kerran pääministeri. Hallitus kaatui kuitenkin nopeasti Lega Nordin jätettyä hallituksen jo joulukuussa. Pääministeriksi tuli Lamberto Dini, eikä hallitukseen otettu lisää FI:n ministerejä.
Polo delle Libertà hävisi 1996 vaalit, jolloin alkoi sen oppositiokausi. Vuoden 2001 vaaleihin se lähti uuden vaalikoalition Casa delle Libertàn osana. Vaalivoiton jälkeen Berlusconi oli pääministerinä yhtämittaisesti vuodet 2001--2006, mikä oli Italian sodanjälkeisen historian pisin aika. Myös tämän hallituksen avainpaikat miehitettiin FI:n jäsenillä. Puolue menetti huomattavasti asemiaan vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa ja 2005 paikallisvaaleissa ja hävisi 2006 vasemmiston Oliivipuukoalitiolle.
Ferdinand Foch

Ferdinand Foch
Ferdinand Foch ([fɛʁdinɑ̃ fɔʃ]; 2. lokakuuta 1851 Tarbes – 20. maaliskuuta 1929 Pariisi) oli Ranskan marsalkka ja ympärysvaltojen länsirintaman komentaja ensimmäisen maailmansodan aikana.
Uran alkuvaiheet

Foch syntyi Tarbesissa, Hautes-Pyrénées’ssa. Hän liittyi armeijaan 1870 ja oli mukana Ranskan-Preussin sodassa. Vuonna 1871 hän meni sotilasakatemiaan, ja hänet nimitettiin tykistöupseeriksi 1873. Hän toimi vuosikymmenien ajan strategian ja taktiikan opettajana sekä sotakorkeakoulun johtajana. Foch kirjoitti sodankäynnistä kirjat Des Principes de la Guerre (1903) ja De la Conduite de la Guerre (1904).
Ensimmäisessä maailmansodassa

Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 Foch komensi Ranskan XXX armeijakuntaa Nancyssa. Hän laati sodan alkuviikkoina niin sanotun XVII-suunnitelman Lothringenin ja Elsassin takaisinvaltaamiseksi. Sen toteutus epäonnistui täydellisesti, ja muutamassa viikossa saksalaiset uhkasivat Pariisia.
Ensimmäisessä maailmansodassa > Länsirintaman joukkojen ylipäällikkönä

Foch ansioitui ympärysvaltojen voitolla Marnessa syyskuussa 1914 ja komensi Ranskan luoteisrintamaa lokakuusta 1914 syyskuuhun 1916. Hänet nimitettiin brittien ehdotuksesta koko länsirintaman joukkojen ylipäälliköksi 26. maaliskuuta 1918, jolloin hän esti saksalaisten etenemisen Marnen toisessa taistelussa vuoden 1918 kevätoffensiivin (saks. Kaiserschlacht) aikana. Ylipäällikkönä Foch ylennettiin generalissimukseksi. Hän aloitti Yhdysvaltojen armeijan voimin heinäkuussa vastahyökkäyksen, joka johti lopulta Saksan hallituksen rauhanpyyntöön. Heinäkuussa 1918 Foch nimitettiin Ranskan marsalkaksi, ja hän otti vastaan Saksan antautumisen marraskuussa.
Sodan jälkeen

Foch sai Puolan marsalkan arvonimen painostettuaan Saksaa puolalaisten 1918–1919 kansannousun aikana sekä Puolan sotilaallisesta konsultoinnista vuosien 1919–1921 Puolan-Venäjän sodan aikana. Hän sai myös Britannialta sotamarsalkan arvonimen 1919.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferdinand Foch Wikimedia Commonsissa
Finnjolla

| Finnjolla |
| --- | --- |


Tyyppi:  yksityyppiluokka olympialaisissa
Suurin pituus (LOA):  4,50 m
Leveys:  1,51 m
Paino:  140 kg
Isopurje:  10 m2
LYS:  1,22
Miehistö:  1
Suunnittelija:  Rickard Sarby
Suunnitteluvuosi:  1949
Finnjolla on miesten kilpapurjehdusluokka kesäolympialaisissa. Finnjollalla kilpaillaan yksin ja se luokitellaan "heavy"-kategoriaan. Jollan on suunnitellut ruotsalainen Rickard Sarby 1949 kilpajollaksi Helsingin olympialaisiin 1952.
Purjehtijalla olisi hyvä olla painoa vähintään 85 kg, mieluiten yli 90 kg. Olympiatasolla finnjollan purjehtijoiden painojakauma liikkuu noin 85–115 kg:n välillä. Finnjollan luokkasääntö tarjoaa suhteellisen vapaan mahdollisuuden muokata maston taipuisuutta ja purjeen muotoja. Finnjollan maksiminopeus on noin 30 solmua.
Finnjollan olympiamitalistit

| Vuosi | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1952 |  Paul Elvstrøm |  Charles Currey |  Rickard Sarby |
| 1956 |  Paul Elvstrøm |  Andre Nelis |  John Marvin |
| 1960 |  Paul Elvstrøm |  Aleksandr Tšutšelov |  Andre Nelis |
| 1964 |  Wilhelm Kuhweide |  Peter Barrett |  Henning Wind |
| 1968 |  Valentyn Mankin |  Hubert Raudaschl |  Fabio Albarelli |
| 1972 |  Serge Maury |  Ilias Hatzipavlis |  Viktor Potapov |
| 1976 |  Jochen Schümann |  Andrei Balašov |  John Bertrand |
| 1980 |  Esko Rechardt |  Wolfgang Mayrhofer |  Andrei Balašov |
| 1984 |  Russell Coutts |  John Bertrand |  Terry Neilson |
| 1988 |  Jose Doreste |  Peter Holmberg |  John Cutler |
| 1992 |  José van der Ploeg |  Brian Ledbetter |  Craig Monk |
| 1996 |  Mateusz Kusznierewicz |  Sebastien Godefroid |  Roy Heiner |
| 2000 |  Iain Percy |  Luca Devoti |  Fredrik Lööf |
| 2004 |  Ben Ainslie |  Rafael Trujillo |  Mateusz Kusznierewicz |
| 2008 |  Ben Ainslie |  Zach Railey |  Guillaume Florent |
| 2012 |  Ben Ainslie |  Jonas Høgh-Christensen |  Jonathan Lobert |
| 2016 |  Giles Scott |  Vasilij Žbogar |  Caleb Paine |
Finnjolla Suomessa

Nykyään luokan suosio Suomessa on jälleen kasvanut. Finnjollalla purjehditaan aktiivisesti kilpaa Suomessa. Suomen Finnjollapurjehtijat järjestää vuosittain leirejä ja suomenmestaruuskilpailut luokan aktiiveille purjehtijoille.
Menestyneimpiä suomalaisia finnjollailijoita ovat muiden muassa vuoden 1980 olympiavoittaja Esko Rechardt, Kim Weber, Jan Winqvist sekä Peter Tallberg. Tapio Nirkko osallistui luokassa vuosien 2008 ja 2012 olympialaisiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Finnjollapurjehtijoiden verkkosivut
Purjehdus olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024


Nykyiset olympialuokat (2024)


470 • 49er • ILCA 6 • ILCA 7 • Nacra 17 • purjelauta  (IQFoil) • leijalauta (Formula Kite)


Entisiä olympialuokkia


5.5m • 6mR • 6.5m • 7mR • 8mR • 8.5m • 9mR • 10mR • 12mR • 12′ kevytvene • 12 m2 Sharpie • 15mR • 18′ kevytvene • E-jolla • Elliott 6m • Finnjolla • Firefly • Flying Dutchman • Louhi • O-jolla • Ranskan kansallinen monotyyppi • Saaristoristeilijä • Snowbird • Soling • Star • Swallow • Tempest • Ton class (1⁄2 Ton, 1⁄2–1 Ton, 1–2 Ton, 2–3 Ton, 3–10 Ton, 10–20 Ton, Open) • Tornado • Yngling
purjelauta: Division II • Lechner A-390 • Mistral • RS:X • Windglider
Forydin rautatieasema

Forydin rautatieasema (myöhemmin Kinmel Bay Halt) oli rautatieasema Kinmel Bayn kylässä nykyisen Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella.
Historia

Alkuperäinen Forydin asema avattiin 5. lokakuuta 1858 Vale of Clwyd Railwayn varrelle. Tämä ensimmäinen asema suljettiin 20. huhtikuuta 1885, kun sen tilalle avattiin uusi asema North Wales Coast Linen varrelle. Aseman kohdalla radalla oli neljät raiteet, mutta asemalle tuli vain kaksi laituria ja yksinkertaiset odotustilat.
Forydin asemaa käyttivät pääasiassa rannikolle tulevat lomailijat, ja lomakauden ulkopuolella se olikin hiljainen. Se suljettiin säästösyistä ensimmäisen maailmansodan ajaksi 2. heinäkuuta 1917 ja avattiin uudelleen 1. heinäkuuta 1919. Pitkään sitä ei kuitenkaan pidetty auki, vaan se suljettiin jo 5. tammikuuta 1931.
Vielä sulkemisen jälkeenkin asema avattiin kokeeksi uudestaan kesäkausiksi 1938 ja 1939 nimellä Kinmel Bay Halt. Viimeisen kerran sitä käytettiin 2. syyskuuta 1939, vaikka virallisesti se suljettiin vasta 9. lokakuuta 1948. Sulkemisen jälkeen asema purettiin eikä siitä ole enää mitään jäljellä.
Formula 1 -kausi 1976

Formula 1 -kausi 1976 oli 27. Formula 1 -kausi. Se alkoi 25. tammikuuta ja päättyi 24. lokakuuta 1976 16. kilpailun jälkeen.
Kausi muistetaan parhaiten McLarenin James Huntin ja Ferrarin Niki Laudan välisestä mestaruustaistelusta, joka ratkesi vasta viimeisen osakilpailun viimeisellä kierroksella Huntin hyväksi. Lisäksi Lauda kärsi Saksan GP:ssä vakavan onnettomuuden ja oli vähällä kuolla saamiinsa vammoihin.
Kilpailut

| Nro | Kilpailu | Päivämäärä | Rata | Voittaja | Talli | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Brasilian Grand Prix | 25. tammikuuta | Interlagos |  Niki Lauda | Ferrari | Raportti |
| 2 |  Etelä-Afrikan Grand Prix | 6. maaliskuuta | Kyalami |  Niki Lauda | Ferrari | Raportti |
| 3 |  Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix | 28. maaliskuuta | Long Beach |  Clay Regazzoni | Ferrari | Raportti |
| 4 |  Espanjan Grand Prix | 2. toukokuuta | Jarama |  James Hunt | McLaren-Ford | Raportti |
| 5 |  Belgian Grand Prix | 16. toukokuuta | Zolder |  Niki Lauda | Ferrari | Raportti |
| 6 |  Monacon Grand Prix | 30. toukokuuta | Monaco |  Niki Lauda | Ferrari | Raportti |
| 7 |  Ruotsin Grand Prix | 13. kesäkuuta | Scandinavian Raceway |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | Raportti |
| 8 |  Ranskan Grand Prix | 4. heinäkuuta | Paul Ricard |  James Hunt | McLaren-Ford | Raportti |
| 9 |  Britannian Grand Prix | 18. heinäkuuta | Brands Hatch |  Niki Lauda | Ferrari | Raportti |
| 10 |  Saksan Grand Prix | 1. elokuuta | Nürburgring |  James Hunt | McLaren-Ford | Raportti |
| 11 |  Itävallan Grand Prix | 15. elokuuta | Österreichring |  John Watson | Penske-Ford | Raportti |
| 12 |  Hollannin Grand Prix | 29. elokuuta | Zandvoort |  James Hunt | McLaren-Ford | Raportti |
| 13 |  Italian Grand Prix | 12. syyskuuta | Monza |  Ronnie Peterson | March-Ford | Raportti |
| 14 |  Kanadan Grand Prix | 3. lokakuuta | Mosport Park |  James Hunt | McLaren-Ford | Raportti |
| 15 |  Itä-Yhdysvaltain Grand Prix | 10. lokakuuta | Watkins Glen |  James Hunt | McLaren-Ford | Raportti |
| 16 |  Japanin Grand Prix | 24. lokakuuta | Fuji Speedway |  Mario Andretti | Lotus-Ford | Raportti |
Muuta

Niki Laudan ja James Huntin välisestä mestaruustaistelusta tehtiin elokuva Rush, joka julkaistiin vuonna 2013.
Patrick Depailler sai uransa parhaan MM-sijoituksen
Kaatuminen (täsmennyssivu)

Kaatuminen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
fyysinen kaatuminen
kaatuminen, tietotekniikassa
sodassa kaatuminen, sotilaan kuoleminen sodassa taistelutilanteessa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaatuminen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Karjalan Marjaana (vuoden 1978 albumi)

| Karjalan Marjaana Tulipunaruusut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP, C-kasetti
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 36.16
 Levy-yhtiö: Finnlevy
Tulipunaruusujen muut julkaisut
| Humppatusina 1977 | Karjalan Marjaana 1978 | Onnen aika 1979 |
Karjalan Marjaana on Tulipunaruusujen albumi vuodelta 1978. Albumin nimikappale, jonka sävelsi Toivo Kärki ja sanoitti Juha Vainio, nousi yhtyeen suurimmaksi menestykseksi ja sijoittui vuoden 1977 Lappeenrannan humppafestivaalien humppasävellyskilpailun kolmannelle sijalle. Omien sanojensa mukaan Kärki ei koskaan erityisemmin pitänyt humpasta, mutta suostui ”humppakuumeen” vuoksi antamaan hieman periksi, ja ”Karjalan Marjaana” oli ensimmäinen hänen harvalukuisiksi jääneistä humppasävellyksistään. ”Jätkän humppa” oli alun perin toisen tunnetun humppayhtyeen Mutkattomien hitti vuodelta 1976. Yhtyeen solistina albumilla oli Raimo Piipponen.
Kappaleet

Karjalan Marjaana – 2.36
Romantiikkaa ruusutarhassa – 2.47
Viimeinen tukkilainen – 2.50
Häämuistojen valssi – 2.46
Viimeinen ruusu – 3.58
Ruhtinaan viulu – 3.13
Kotikylälle – 2.57
Sirpaleet – 3.03
Laatokan morsian – 2.59
Kotikylän tyttö – 3.09
Jätkän humppa – 3.00
Limperin muorin humppa – 2.52
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014 järjestettiin ainoastaan alemmilla sarjatasoilla, A-sarjan turnausta ei vuonna 2014 järjestetty talviolympialaisten takia.
Karjalan Marjaana (vuoden 1997 albumi)

| Karjalan Marjaana Tulipunaruusujen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1997
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 60.46
 Levy-yhtiö: Warner Music
Tulipunaruusujen muut julkaisut
| Elin kysymättä hintaa 1997 | Karjalan Marjaana 1997 | Rakkauden kuvakirja 2001 |
Karjalan Marjaana on vuonna 1997 julkaistu 20 suosikkia -sarjaan kuuluva Tulipunaruusujen kokoelmalevy.
Kappaleet

Karjalan Marjaana – 2.36
Tulipunaruusut – 3.19
Yö altailla – 2.54
Irja – 2.20
Limperin muorin humppa – 2.52
Kuusamoon – 3.32
Pustan sävel – 2.39
Heili Karjalasta – 3.23
Odessa – 2.30
Ilta Oulunjoella – 3.29
Jätkän humppa – 3.00
Ruhtinaan viulu – 3.15
Bella ciao – 3.24
Ilta skanssissa – 2.56
Silmät tummat kuin yö – 2.17
Koivu ja tähti – 2.49
Jätkän rakkaus – 2.45
Elämä ottaa, elämä antaa – 3.38
Reiluja reiskoja huimia veikkoja – 2.45
Häämuistojen valssi – 2.44