stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Barney Bigard

Barney Bigard (ensimmäinen oikealla) Velma Middletonin seurueen kanssa vuonna 1951.
Albany Leon ”Barney” Bigard (1906–1980) oli yhdysvaltalainen klarinetisti, saksofonisti ja orkesterinjohtaja New Orleansista.
Bigardin alkuperäinen soitin oli klarinetti, jonka soittamista hänelle opetti Lorenzo Tio Jr. Klarinetistina hän esiintyi New Orleansissa paraateissa ja myöhemmin soitti tenorisaksofonia useissa yhtyeissä. Vuoden 1924 lopulla hän muutti Chicagoon ja liittyi King Oliverin orkesteriin, jossa soitti vuoteen 1927 asti. Hän soitti myös muun muassa Jelly Roll Mortonin, Johnny Doddsin ja Louis Armstrongin yhtyeissä.
Duke Ellington otti Bigardin yhtyeensä klarinetistiksi vuonna 1927, ja Bigard tunnetaankin parhaiten juuri Ellingtonin kanssa tekemistään nauhoituksista. Hän oli näkyvässä roolissa erityisesti kappaleissa ”Harlem Air Shaft”, ”Rose Room” sekä osittain itse säveltämässään hittinauhoituksessa ”Mood Indigo”. Hän nauhoitti vuonna 1936 Ellingtonin orkesterin soittajista kootulla pienryhmällä nimeltä Barney Bigard and His Jazzopaters. Ryhmän nauhoituksiin kuuluu muun muassa ensimmäinen versio jazzstandardista ”Caravan”. Bigard lähti Ellingtonin yhtyeestä vuonna 1942 kyllästyneenä jatkuvaan kiertueella olemiseen.
Ellingtonin yhtyeen jälkeen Bigard soitti Freddie Slackin ja Kid Oryn yhtyeissä ja esiintyi vuoden 1946 elokuvassa Etelän tähtien alla. Vuonna 1947 hän liittyi Louis Armstrongin All-Stars-kokoonpanoon, jonka mukana hän konsertoi ympäri maailmaa vuoteen 1955 asti. Soitettuaan vuodet 1958–1959 Cozy Colen big bandissä hän liittyi Armstrongin ryhmään uudestaan vuonna 1960, mutta lähti lopullisesti yhtyeestä vuonna 1961. Vuonna 1962 hän vetäytyi osittain musiikkielämästä, mutta esiintyi silti toisinaan Earl Hinesin ja Johnny St. Cyrin yhtyeiden kanssa.
Kirjallisuutta

Bigard, Barney; Martyn, Barry: With Louis and the Duke: The autobiography of a jazz clarinetist.  Oxford University Press, 1986.  ISBN 978-0-19-520494-0  (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Houston Stewart Chamberlain

Houston Stewart Chamberlain
Houston Stewart Chamberlain (9. syyskuuta 1855 – 9. tammikuuta 1927) oli brittiläissyntyinen kirjailija, josta tuli yksi vaikutusvaltaisimmista pangermanististen ja antisemitististen liikkeiden teoreetikoista.
Chamberlainin alaa olivat poliittinen filosofia, luonnontieteet ja hänen edesmenneen appensa Richard Wagnerin tutkiminen. Hänen kaksiosainen kirjansa Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts (1899) oli yksi 1900-luvun alun pangermanismin ja myöhemmin kansallissosialistisen rotuideologian perusteoksista. Chamberlain saksalaistui täysin ja muun muassa kirjoitti propagandaa entistä kotimaataan vastaan ensimmäisen maailmansodan aikana.
Chamberlainin terveys oli huono ja hieman maailmansodan päättymisen jälkeen hänen tilansa heikkeni jättäen kehon osittain halvaantuneeksi. Chamberlain ehti 1920-luvulla tapaamaan tuoreen natsipuolueen johtajan Adolf Hitlerin, jota hän piti saksalaisuuden suurena lupauksena. Hitlerin innoittamana Chamberlain liittyi natsipuolueeseen, joka puolestaan ylisti hänen Die Grundlagen des Neunzehnten Jahrhunderts -kirjaansa puolueen evankeliumina.lähde? Chamberlain kuoli Bayreuthissa 1927.
Biginelli-reaktio

Esimerkki Biginelli-reaktiosta
Biginelli-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa aldehydi, asetoetikkahapon esteri ja urea reagoivat muodostaen dihydropyrimidonijohdannaisen. Reaktio on nimetty Pietro Biginellin mukaan, joka julkaisi sen vuonna 1893. Biginelli-reaktiota käytetään muun muassa kalsiumkanavan salpaajien ja alfasalpaajien valmistamiseen.
Reagenssit ja mekanismi

Biginelli-reaktiossa lähtöaineina ovat urea tai tiourea, asetoetikkahapon esteri ja aldehydi, joka useimmiten on aromaattinen. Useimmiten katalyyttinä käytetään joko proottista happoa kuten vetykloridia tai Lewis-happoa kuten rauta(III)kloridia, mutta myös emäskatalysoituja Biginelli-reaktioita on kehitetty. Käyttämällä kiraalisia katalyyttejä voidaan Biginelli-reaktio suorittaa enantioselektiivisesti.
Biginelli-reaktion ensimmäisessä vaiheessa urea ja aldehydi kondensoituvat aminaaliksi, josta eliminoituu vettä ja muodostuu asyyli-iminiumioni. Seuraavaksi asetoetikkahapon esterin enoli reagoi tämän kanssa ureidiksi. Viimeiset vaiheet ovat aminoryhmän ja ketoryhmän kondensaatio rengasrakenteeksi ja veden eliminaatio.
Bianca (nimi)

| Bianca |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  14. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Bianka, Blanca, Blanche, Blanka
Nimen alkuperä:  italialiainen, puhdas, kirkas, valkoinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bianca on alkujaan italialainen, nykyisin muissakin maissa esiintyvä naisen etunimi. Nimi on latinalaisen Blanca-nimen italialainen vastine ja johtuu latinan puhdasta ja kirkasta tarkoittavasta sanasta blanca.
Viime vuosi­kymmeninä nimi on tullut käyttöön Suomessakin. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettun noin 550 henkilölle, joista valta­osa on vuoden 1980 jälkeen syntyneitä. Nimi lisättiin suomen­ruotsalaiseen kalenteriin vuonna 2015, mistä lähtien Biancan nimipäivä on 14. elokuuta.
Tunnettuja Biancoja

Bianca Ambrosetti (1914–1929), italialainen voimistelija
Bianca Andreescu (s. 2000), kanadalainen tennispelaaja
Bianca Beauchamp (s. 1977), kanadalainen glamour-malli
Bianca Belair (s. 1989), yhdysvaltalainen showpainija
Bianca Botto (s. 1991), perulainen tennispelaaja
Bianca Bustamante (s. 2005), filippiiniläinen autourheilija
Bianca Del Rio,  oik. Roy Haylock (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, puvustaja ja drag queen
Bianca Ghelber, o.s. Perie (s. 1990), romanialainen moukarinheittäjä
Bianca Jagger (s. 1945), nicaragualainen näyttelijä ja kansalaisoikeusaktivisti
Bianca Knight (s. 1989), yhdysvaltalainen pikajuoksija
Bianca Lawson (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä
Bianca Morales (s. 1966), suomalainen jazz- ja poplaulaja
Bianca Ryan (s. 1994), yhdysvaltalainen laulaja
Bianca Schmidt (s. 1990), saksalainen jalkapalloilija
Bianca St-Georges (s. 1997), kanadalainen jalkapalloilija
Bianca Van Varenberg (s. 1990), yhdysvaltalainen näyttelijä
Bianca Wahlgren Ingrosso (s. 1994), ruotsalainen bloginpitäjä
Bianca Walkden (s. 1991), englantilainen taekwondoin ja maailmanmestari
Kuvitteellisia Biancoja

Bianca Castafiore, Milanon satakieli, oopperalaulaja Tintti-sarjakuvissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bianca (nimi) Wikimedia Commonsissa
Biedermeier

Biedermeier-sisustusta vuodelta 1830.
Biedermeier oli Saksassa, Itävallassa ja Pohjoismaissa vuosina 1815–1848 vallinnut empiretyylin porvarillinen muunnos. Tyylisuuntaa kutsutaan joskus myöhäisempireksi.
Biedermeier-nimityksen taustalla oli müncheniläisessä Fliegende Blätter -lehdessä esiintynyt saksalainen mielikuvitushahmo Wieland Gottlieb Biedermaier, jonka avulla pilkattiin 1800-luvun pikkuporvarillisuutta. Nimitystä käytetään yleensä lähinnä tuon aikakauden huonekaluista ja sisustustyylistä sekä myös maalaustaiteesta.
Tyylisuuntaa on pidetty ensimmäisenä keskiluokan tyylinä, mutta tämä näkemys on kyseenalaistettu osittain, koska keskiluokalla harvemmin oli varaa kyseisiin huonekaluihin. Sen sijaan biedermeier-tyyli oli tapa hoveille erottautua napoleonisesta empiretyylistä erityisesti yksityiskodeissa. Tuona aikana yhteiskunnassa laajemmin hakeuduttiin yksityisyyteen, mikä oli ristiriidassa hovien edustuksellisten tehtävien kanssa.
Piirteitä

Biedermeierissa on vaikutteita sekä romantiikasta että uusklassismista. Biedermeier-huonekaluissa korostuvat mukavuus, viihtyvyys ja käytännöllisyys. Tyylissä esiintyy empirestä poiketen pyöreitä S-kirjaimen muotoja kalusteiden jaloissa sekä selustoissa. Tuolien selkänojissa on englantilaisvaikutteinen siro ja koristeltu poikkilauta. Biedermeierissa käytetään runsaasti etenkin mahonkia, mikä vuoksi tyyliä on kutsuttu myös mahonkityyliksi. Saksalaisessa biedermeierissa on tyypillistä hillittyjen puu-upotusten käyttö. Päällisinä biedermeier-huonekaluissa käytetään nahkaa, jouhikangasta, yksiväristä tai raidallista villaa tai silkkiä.
Pienet koriste-esineet olivat suosittuja biedermeierajalla. Niitä sijoitettiin pöydille, uunin reunoille ja erityisiin hyllyköihin. Kristallikruunut katosivat muodista kun kruunut alettiin tehdä messingistä ja kristalleja käytettiin enää niiden koristeina.
Biedermeierin interiöörit olivat aiempaa tummempia. Kaksi- tai kolmivärisiin seinätapetteihin maalattiin kukkaornamentteja. Tekstiilejä käytettiin aiempaa enemmän, kuten runsaita mattoja, kookkaita pöytäliinoja, verhoasetelmia sekä sohvatyynyjä.
Biedermeierin kuvataiteelle oli ominaista pikkutarkka ja viimeistelty jälki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biedermeier Wikimedia Commonsissa
Eumelos Korinttilainen

| Eumelos Korinttilainen> Εὔμηλος ὁ Κορίνθιος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 700-luku eaa. Korintti
Kuollut: 700-luku eaa.
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (eeppinen)
Aikakausi:  antiikki
Kirjallinen suuntaus: eeppinen runous
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eumelos Korinttilainen (m.kreik. Εὔμηλος ὁ Κορίνθιος, Eumēlos ho Korinthios, lat. Eumelus Corinthius; 700-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen eeppinen runoilija, joka oli kotoisin Korintista. Hän oli yksi kyklisistä runoilijoista.
Eumelos oli Amfilytoksen poika ja kuului bakkhiadien ylimystösukuun. Eusebios, joka piti häntä Arktinoksen aikalaisena, ajoitti hänet 5. olympiadiin eli vuoteen 760 eaa.; hieman myöhemmin Eusebios tosin sijoittaa hänet 9. olympiadiin eli vuoteen 744 eaa. Eumeloksen nimi viittaa hänen runoilijankykyihinsä.
Teokset

Eumelos vaikuttaa kirjoittaneen erityisesti runoelmia, jotka koostivat genealogisia ja historiallisia myyttejä. Hänen nimiinsä laitettiin antiikin aikana seuraavat teokset:
Prosodion eli Prosodion Delokselle (Προσόδιον ἐς Δῆλον, Prosodion es Dēlon) – prosodion-kuorolaulu, jonka messenialaiset esittivät Apollonin kunniaksi Deloksella. Pausanias piti sitä Eumeloksen ainoana aitona teoksena. On arveltu, että se olisi esitetty ennen vuonna 740 eaa. alkanutta ensimmäistä messenialaissotaa. On kuitenkin mahdollista, että se oli todellisuudessa vasta toisen messenialaissodan ajalta noin vuodelta 650 eaa., eli selvästi myöhempi ja jonkun muun kirjoittama. Kuorolaulusta on säilynyt kaksi doorilaisella murteella kirjoitettua säettä.
Titanomakhia (Τιτανομαχία) – eepos, joka kertoi jumalten alkuperästä ja titanomakhiasta. Jotkut laittoivat eepoksen Eumeloksen ja jotkut Arktinoksen nimiin. Mahdollisesti kuitenkin selvästi myöhempi eepos.
Europia (Εὐρωπία, Eurōpia) – eepos, joka kertoi Europan tarun sekä tätä seuranneita myyttejä. Mahdollisesti kuitenkin selvästi myöhempi eepos.
Korinthiaka (Κορινθιακά) – eepos, joka kertoi Korintin kaupungin myyttisestä historiasta, kuten hallitsijasukujen vaiheista. Mahdollisesti kuitenkin selvästi myöhempi eepos.
Nostoi (Νόστοι) tai Nostos (Νόστος) – eepos, joka kertoi kreikkalaisten paluusta kotiin Troijan sodasta. Laitettiin usein Agiaan nimiin. Eumeloksen nimiin sen laittaa Pindaroksen skoliasti, joka toisin kirjoittaa nimen väärin ”Eumolpos”. Pausanias lainaa samoja skoliastin lainaamia säkeitä Eumeloksen nimellä. On mahdollista, että Agias ja Eumelos kirjoittivat kummatkin erillisen mutta samannimisen teoksen.
Bugonai (Βουγόναι, Būgonai) tai Bugoneis (Βουγενεῖς, Būgoneis) – runo, joka kertoi mehiläisistä.
Eeposten Titanomakhia, Europia ja Korinthiaka on joskus katsottu muodostavan niin kutsutun ”korinttilaisen kykloksen” eli Korintin kaupunkiin liittyneen tarupiirin.
Bijsk

| Bijsk Бийск |
| --- | --- |
 Sovetskajakatu Bijskissä. Oikealla kaupunginteatteri.
 vaakuna
 Bijsk
 Koordinaatit: 52°32′N, 85°13′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Altain aluepiiri
Perustettu:  1709
Kaupungiksi:  1782
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  291,67 km²
Korkeus:  180 m
Väkiluku (2012):  206 327
 – Väestötiheys:  709 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
 
 www.biysk22.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bijsk (ven. Бийск) on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Bijajoen rannalla 163 kilometriä Barnaulista kaakkoon. Kaupunki on Bijskin piirin keskus. Siellä sijaitsee Barnaulin ja Novosibirskin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 206 327 henkeä (2012)
1700-luvun alussa venäläiset rakensivat paikalle Bijskin linnoituksen. Vuonna 1782 siitä tuli kaupunki. 1800-luvulla siitä kehittyi huomattava kaupankäynnin keskus. Vuonna 1915 kaupunki yhdistettiin Siperian rautatiehen. Toisen maailmansodan aikana kaupunkiin siirrettiin useita teollisuuslaitoksia ja siellä toimi lukuisia sotasairaaloita.
Nykyään Bijsk on huomattava teollisuuskeskus, tiedekaupunki (naukograd) ja asukasluvultaan Altain aluepiirin toiseksi suurin kaupunki. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen pitkälti sotateollisuuteen perustunut talous on taantunut. Kaupungissa toimii Bijskin pedagoginen yliopisto, Altain teknisen yliopiston osasto, vuonna 1920 perustettu kotiseutumuseo sekä teatteri.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bijskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Timaios Tauromenionlainen

| Timaios Tauromenionlainen> Τίμαιος ὁ Ταυρομενίτης.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: n. 352/350 eaa. Tauromenion, Sisilia
Kuollut: n. 256 eaa. Ateena?
Ammatti:  historioitsija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka
Aikakausi:  hellenistinen kausi
Tyylilajit:  historia
Pääteokset:  Sisilian historia, Olympian kisojen voittajat
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Timaios Tauromenionlainen (m.kreik. Τίμαιος ὁ Ταυρομενίτης, Timaios ho Tauromenitēs, lat. Timaeus Tauromenites; n. 352/350–256 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija, joka oli kotoisin Sisilian Tauromenionista. Hän kirjoitti Sisilian historiasta, ja hänet tunnetaan erityisesti siitä, että hän alkoi ensimmäisenä käyttää olympiadeja historiallisten tapahtumien ajoittamiseen.
Elämä

Timaios oli Andromakhoksen poika. Andromakhos oli koonnut vuonna 358 eaa. entiset Naksoksen kaupungin asukkaat, jotka olivat hajaantuneet sen jälkeen kun Dionysios tuhosi kaupungin vuonna 403 eaa., ja asuttanut nämä Tauromenioniin. Tämän jälkeen hän toimi kaupungin tyrannina. Andromakhos otti Timoleonin vastaan Tauromenionissa, kun tämä tuli Sisiliaan vuonna 345/344 eaa., tukien tämän sotatoimia saarella, ja oli siksi saaren ainoa tyranni, jonka Timoleon salli pitää asemansa.
Timaioksen itsensä tarkkaa synnyin- tai kuolinaikaa ei tunneta, mutta se voidaan arvioida suhteellisen tarkasti. Hänen historiateoksensa ulottuivat vuoteen 264 eaa. saakka. Lukianos taas sanoo hänen eläneen 96-vuotiaaksi. Koska Timaioksen isä ei ole voinut olla enää kovin nuori vuosien 358 ja 344 eaa. välillä, jolloin hän toimi Tauromenionin tyrannina, Timaioksen syntymä voidaan ehkä ajoittaa noin vuoteen 352–350 eaa. ja hänen kuolemansa noin vuoteen 256 eaa.
Agathokles ajoi Timaioksen pois Sisiliasta, jonka jälkeen hän siirtyi Ateenaan. Siellä hän oli elänyt 50 vuotta siinä vaiheessa, kun kirjoitti historiateoksensa 34. kirjan. Vuodesta, jolloin Agathokles karkotti hänet, ei ole tietoa, mutta tämä ajoitetaan noin vuoteen 315–310 eaa. Mahdollisesti se tapahtui samoihin aikoihin kun Agathokles lähti sotaretkelle Afrikkaan, sillä hänen kerrotaan tuolloin pelänneen kansan kapinoivan hänen poissaollessaan, ja siksi hän joko surmautti tai ajoi maanpakoon kaikki epäluotettaviksi arvioimansa henkilöt. Ateenassa Timaioksen opettajana toimi Filiskos Miletoslainen, Isokrateen oppilas. Muutoin hänen elämästään ei tiedetä mitään. On mahdollista, että hän palasi Sisiliaan Hieron II:n aikana.
Kirjallisuutta

Baron, Christopher A.: Timaeus of Tauromenium and Hellenistic Historiography.  Cambridge University Press, 2013.  ISBN 9781107000971
Pearson, Lionel: The Greek Historians of the West: Timaeus and His Predecessors.  (American Philological Association Philological Monographs, nide 35)  American Philological Association, 1987.  ISBN 9781555401511
Betlehem

| Betlehem (بيت لحم) בֵּית לֶחֶם |
| --- | --- |
 Näkymä Betlehemiin.
 Betlehem
 Koordinaatit: 31°42′N, 35°11′E 
Valtio:  Palestiinan valtio
Kuvernoraatti:  Betlehemin kuvernoraatti
Väkiluku (2016):  31 799
 
 www.bethlehem-city.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Betlehem tai Beetlehem (hepr. ‏בית לחם‎, Bet Leḥem, arab. بيت لحم‎, Bayt Laḥm) on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Betlehem tunnetaan Uudessa testamentissa mainittuna Jeesuksen syntymäkaupunkina. Jeesuksen tarkka syntymäpaikka on perinteisesti yhdistetty luolaan, jonka päälle rakennettu Jeesuksen syntymäkirkko on peräisin nykymuodossaan 500-luvulta. Kaupungin talous perustuu nykyisin pitkälti matkailuun ja pyhiinvaeltajiin. Vuonna 2016 Betlehemissä oli arviolta 31 799 asukasta ja heistä noin 45 % kuului kaupungin lukuisiin eri kristillisiin kirkkokuntiin.
Historia > Raamatullinen historia ja kristinusko

Ensimmäinen maininta Betlehemistä on mahdollisesti muinaisen Egyptin Amarna-kirjeistä 1300-luvulta eaa. Kansanperinteen mukaan Jaakob hautasi vaimonsa Raakelin nykyisen Betlehemin lähistölle ja sittemmin kaupungista tuli Juudan heimon keskus ja sen asuttivat Juudan ja Tamarin poika Peresistä polveutuva klaani. Kaupunki mainitaan useaan eri otteeseen Vanhassa testamentissa. Ensimmäisessä Samuelin kirjassa (16:1–13) se mainitaan paikkana, jossa Samuel voiteli Daavidin kuninkaaksi. Toisessa Samuelin kirjassa (23:15) Daavid puolestaan toteaa: "Toisipa joku minulle vettä siitä kaivosta, joka on Betlehemin portilla!", mistä voidaan ehkä päätellä kaupungilla olleen jonkinlainen kaupunginmuuri. Kaupungin juutalainen yhteisö katosi Simon bar Kokhban Rooman valtakuntaa vastaan johtaman toisen juutalaissodan aikana ja vuonna 135 jaa. kaupunkiin sijoitettiin roomalainen varuskunta. Myöhemmin kaupunkiin rakennettiin Adoniksen temppeli.
Uuden testamentin Matteuksen (2:1, 5), Luukkaan (2:4, 15) ja Johanneksen evankeliumit (7:42) mainitsevat Jeesuksen syntyneen Betlehemissä. Jeesuksen syntymä Betlehemissä on viittaus Vanhan testamentin Miikan kirjaan, jossa Messiaan sanotaan tulevan Betlehemistä (5:1). 100-luvulla elänyt Justinos Marttyyri oli ensimmäinen, joka yhdisti Jeesuksen syntymäpaikan luolaan hieman kaupungista itään. Keisari Konstantinoksen äiti Helena rakennutti luolan päälle kirkon. Kirkko tuhoutui samarialaisten kapinassa Bysantin valtakuntaa vastaan vuonna 529 ja Jeesuksen syntymäkirkon jälleenrakennutti nykymuodossaan keisari Justinianus I. 400-luvulla kaupungissa asui Raamatun latinaksi kääntänyt Hieronymus, joka rakennutti paikalle luostarin.
Historia > Muslimien alaisuudessa

Islaminuskoiset arabit valtasivat Betlehemin Bysantin valtakunnalta, mutta se ei ilmeisesti kärsinyt suurempia vahinkoja. Kaupunki mainitaan useiden islamilaisten maantieteilijöiden teoksissa, jotka panivat kirjoissaan merkille kaupungin aseman Jeesuksen syntymäkaupunkina. Monet myös kirjoittivat Jeesuksen syntymäkirkosta ihailevaan sävyyn. Ensimmäisen ristiretken aikana Tankredin johtamat joukot valtasivat Betlehemin ilman suurempaa vastarintaa. Jerusalemin kuninkaat Balduin I ja Balduin II kruunattiin kuninkaiksi Betlehemissä. Kaupunki sai myös oman piispakuntansa. Saladin valtasi Betlehemin monien muiden Palestiinan kaupunkien tavoin vuonna 1187. Ristiretkeläiset pitivät sitä hallussaan vielä hetken myöhemmin keisari Fredrik II:n ja sulttaani al-Kamilin solmiman Jaffan sopimuksen nojalla.
Ajoittaisista kristittyjen vainoista huolimatta Betlehemin Jeesuksen syntymäkirkko pysyi kristittyjen hallinnassa Egyptin mamelukkien ja Osmanien valtakunnan kausilla. Kaupungin eri kirkkokuntien kiistely kirkon hallinnasta aiheutti ajoittain vaurioita ja kirkon sisäänkäyntiä pienennettiin huomattavasti turvallisuussyistä. Kirkkokuntien selkkaukset ja lopulta kirkon hopeatähden varastaminen vuonna 1847 oli yksi Krimin sodan puhkeamiseen vaikuttaneista tekijöistä. Saman vuosisadan puolivälissä turkkilaiset viranomaiset pakottivat kirkkokunnat lopulta hyväksymään kirkon käytön ja seremonioiden järjestyksen jaon, jota sovelletaan edelleen. Vuosien 1920 ja 1948 välillä Betlehem oli osa Palestiinan brittiläistä mandaattia.
Historia > Nykyaika

Israelin itsenäisyyssodan johdosta vuonna 1948 Betlehemiin saapui suuri joukko pakolaisia Palestiinan muilta alueilta, mikä johti lopulta kristittyjen jäämiseen perinteisesti kristityn enemmistön omanneen kaupungin vähemmistöksi. Kaupunkia hallittiin vuosien 1948 ja 1967 välillä osana Jordanian hallitsemaa Länsirantaa ja kaupunki kuului Jerusalemin kuvernoraattiin. Kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967 Israelin armeija valtasi Betlehemin ilman vastarintaa. Kaupunki luovutettiin lopulta Palestiinalaishallinnolle vuoden 1993 Oslon sopimuksen perusteella. Toisen intifadan aikana vuonna 2002 Israel teki joukon ratsioita Länsirannan kaupunkeihin ja 2. huhtikuuta sen joukot etenivät Betlehemiin. Siviilit ja paikallisten asejoukkojen jäsenet pakenivat Jeesuksen syntymäkirkkoon, jota Israelin joukot piirittivät 38 päivää kirkossa olleiden asemiesten lopulta antautuessa 10. toukokuuta.
Talous

Matkailu ja pyhiinvaeltajat ovat perinteisesti muodostaneet huomattavan osan Betlehemin taloudesta, mutta ala on kärsinyt alueen ajoittaisista väkivaltaisuuksista. Paikallisen teollisuuden tärkeimpiä tuotteita ovat helmiäisestä valmistetut uskonnolliset esineet, sekä oliivipuukaiverrukset. Esineitä myyvät lukuisat lahjatavaramyymälät, minkä lisäksi kaupungissa toimii matkailijoita varten hotelleja ja ravintoloita. Paikalliset omistavat oliivi- ja hedelmäpuutarhoja, sekä viinitiloja ympäröivällä maaseudulla. Kaupunki on myös torikaupan keskus, jonne lähistön beduiinit Juudan autiomaasta tuovat omia tuotteitaan ja ostavat tarvikkeita omiin tarpeisiinsa.
Väestö

Vuoden 2016 arvion mukaan Betlehemin asukasluku oli 31 799. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 24 949. Kristityt muodostavat nykyisin noin 43 % kaupungin asukkaista. Kristittyjen suhteellinen osuus väestöstä Betlehemissä on Palestiinalaishallinnon alaisista kaupungeista suurin. Betlehemin suurimmat kristilliset kirkkokunnat ovat katolilainen kirkko ja kreikkalais-ortodoksinen kirkko. Muita pienempiä kristillisiä ryhmiä ovat syyrialais-ortodoksinen kirkko, Syyrian katolinen kirkko, eri protestanttiset kirkot, melkiitit, maroniitit ja armenialaiset.
Alttari Jeesuksen syntymäkirkossa.
Betlehem Vasili Polenovin maalauksessa vuodelta 1882.
Betlehemiä valokuvassa vuodelta 1898.
Katolilainen juhlakulkue Jeesuksen syntymäkirkon ulkopuolella jouluaattona.
Diogenes Laertios

| Diogenes Laertios> Διογένης Λαέρτιος |
| --- | --- |
 Kuvitteellinen piirros Diogenes Laertioksesta 1600-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 100-luku – 200-luku
Kuollut: noin 200-luku – 300-luku
Koulutus ja ura
Tunnetut työt:  Merkittävien filosofien elämät ja opit
Diogenes Laertios (m.kreik. Διογένης Λαέρτιος, Diogenēs Laertios; 200-luku) kuuluu merkittävimpiin antiikin ajalla eläneisiin filosofien elämäkertojen kirjoittajiin. Hän oli kreikkalainen ja nimensä perusteella mahdollisesti kotoisin Kilikian Laerteesta tai roomalaista Laertiuksen sukua. Diogeneen omasta elämästä ei tiedetä juuri mitään, mutta häneltä säilynyt teos Merkittävien filosofien elämät ja opit on kreikkalaisen filosofian historian keskeisimpiä lähteitä.