stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rio de Janeiron Kristus-patsas
Kopiot, jäljittelijät ja kilpailijat

Vuoden 1988 paavin vierailun muistoksi Bolivian Cochabambaan pystytettiin Jeesusta esittävä Cristo de la Concordia -patsas, joka ylittää muutamilla senteillä Rion patsaan korkeuden.
Vuonna 2010 Puolan Świebodzinin pystytettiin Pomnik Chrystusa Króla -niminen Jeesus-patsas, joka on myös 33 metriä korkea, mutta kruunuineen ja kukkulan päälle rakennettuna se kohoaa ympäristöään 52 metriä korkeammalle. Tämä patsas oli valmistuessaan tiettävästi korkein Jeesus-patsas.
Vuonna 2011 Perun Limaan alettiin pystyttää 37-metristä Jeesus-patsasta. Patsas on kopio Rion patsaasta, ja sitä sponsoroi pääasiassa brasilialainen yhtiö.
Kolmiulotteinen mallinnus

Helmikuussa 2015 patsaasta tehtiin kolmiulotteinen mallinnus. Siinä käytettiin miehittämätömiä ilma-aluksia, joiden avulla veistoksesta otettiin tuhansia hd-kuvia, joista 3D-mallinnus koottiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rio de Janeiron Kristus-patsas Wikimedia Commonsissa
Bowater, Donna ym.: Arms wide open. BBC 10.3.2014. (englanniksi)
Kristus-patsas Corcovadovuoren laella, taustalla Rio De Janeiron kaupunki.
Näkymä vuorelta.
Patsas, taustalla Sokeritoppa-vuori.
Merkittävien patsaiden korkeuksia:
1. Yhtenäisyyden patsas 240 m,
2. Zhongyuanin suuri buddha 153 m,
3. Vapaudenpatsas 93 m,
 4. Äiti synnyinmaa 87 m,
 5. Rio de Janeiron Kristus-patsas 38 m,
 6. Daavid (veistos) 5,17 m.
Salami (sukunimi)

Salami on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Gbolahan Salami (s. 1991), nigerialainen jalkapalloilija
Hossein Salami (s. 1960), iranilainen kenraalimajuri ja Iranin vallankumouskaartin komentaja
Minna Salami (s. 1978), suomalais-nigerialainen toimittaja ja kansalaisaktivisti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Norman Robert Campbell

Norman Robert Campbell (1880–1949) oli englantilainen fyysikko ja tieteenfilosofi. Campbell tunnettiin paitsi fysiikan asiantuntijana myös tieteellisten kysymysten popularisoijana. Tieteenfilosofiassa hän katsoi, ettei se, mitä tieteen alueella saatetaan pitää ”totuutena”, ole välttämättä sovellettavissa totuutena muilla alueilla. Campbell katsoi, että tieteellisten teorioiden tehtävänä oli selittää lainmukaisuuksia, jotka oli havaittu hypoteesien, havaintojen ja kokeiden avulla, ja jotka voitiin verifioida kokemuksella. Hän myös katsoi, että tällaisten lakien tuli ollakseen hyödyllisiä olla jossain määrin analogisia muiden tieteellisellä menetelmällä muodostettujen lakien kanssa.
Hän opiskeli Eton Collegessa ja Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hän on osallistunut fysiikan alan tutkimukseen Cavendish Laboratoryssä ja Leedsin yliopistossa sekä General Electricin palveluksessa Lontoossa.
Teoksia

Modern Electrical Theory (1907, täydennetty 1921–23)
The Principles of Electricity (1912)
Foundations of Science: The Philosophy of Theory and Experiment (1. painos nimellä Physics: The Elements 1919; 2. painos postuumisti 1957)
What Is Science? (1921)
An Account of the Principles of Measurement and Calculation (1928)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Norman Robert Campbell
Käännös suomeksi
Nick Holden

| Nick Holden |
| --- | --- |
 Nick Holden vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1987 (ikä 37) St. Albert, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  97 kg
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–2023
Seurat:  Syracuse Crunch (AHL) Springfield Falcons (AHL) Columbus Blue Jackets (NHL) Colorado Avalanche (NHL) New York Rangers (NHL) Boston Bruins (NHL) Vegas Golden Knights (NHL) Ottawa Senators (NHL)
Nick Holden (s. 15. toukokuuta 1987) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeisimmäksi NHL-seura Ottawa Senatorsissa.
Ura

Holden pelasi juniorikiekkoa WHL-joukkue Chilliwack Bruinsissa sekä AJHL-joukkueissa Camrose Kodiaks ja Sherwood Park Crusaders.
Holden teki sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa varaamattomana pelaajana. Hän pelasi kaksi kautta AHL-joukkue Syracuse Crunchissa. NHL:ssä Holden debytoi Blue Jacketsissa kaudella 2010–2011, kun joukkue voitti 21. lokakuuta 2010 Anaheim Ducksin lukemin 3–1.
NHL:n työsulkukaudella 2012–2013 Holden pelasi Blue Jacketsissa kaksi peliä, mutta oli lopun kaudesta AHL-yhteistyöseura Springfield Falconsissa. Hän teki 73 Falconsissa pelaamassaan ottelussa yhdeksän maalia ja 39 pistettä.
5. heinäkuuta 2013 Holden lähti Blue Jacketsin organisaatiosta kahden vuoden sopimuksella Colorado Avalancheen. Ensimmäisen Coloradossa pelaamansa harjoitusleirin jälkeen Holden onnistui yllättäen lunastamaan itselleen paikan Avalanchen NHL-kokoonpanossa. Holden oli sivussa kauden 11 ensimmäisestä ottelusta ennen kuin teki debyyttinsä Avalanchessa joukkueen voittaessa Dallas Starsin jatkoajalla lukemin 3–2 2. marraskuuta 2013. Ensimmäisen NHL-maalinsa Holden teki Washington Capitalsia vastaan 10. marraskuuta 2013. Kyseessä oli Coloradon voittomaali 4–1-voittoon päättyneessä ottelussa. Holden onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Avalanchen siniviivalla ja 18. tammikuuta pelatussa pelissä Nashville Predatorsia vastaan hän teki uransa piste-ennätyksen tehden kaksi maalia ja syöttäen yhden. Hän myös taklasi yhdeksän kertaa, mikä on joukkueen kaikkien aikojen ennätys. Edellisen kerran kolmeen pisteeseen ja yhdeksään taklaukseen oli pystynyt vuonna 2001 Atlanta Thrashersin Jiří Šlégr. Holden sijoittui Avalanchen toiseksi parhaaksi puolustajaksi viimeistellessään kymmenen maalia vain 54 pelissä. Pudotuspeleissä hän teki kolme maalia ja syötti yhden Avalanchen tiputtua ensimmäisellä kierroksella.
Holden teki Avalanchen kanssa kolmen vuoden mittaisen jatkosopimuksen 1. heinäkuuta 2014. 25. kesäkuuta 2016 hän siirtyi New York Rangersiin, joka antoi Avalanchelle vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2017.
Holden siirtyi Rangersista 20. helmikuuta 2018 Boston Bruinsiin, joka antoi Rangersille vaihdossa puolustaja Rob O'Garan sekä kolmannen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2018.
Käännös suomeksi
Ryan Bailey

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ryan Bailey |  Ryan Bailey |  Ryan Bailey |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|       Hylätty | Lontoo 2012 | 4×100 m viesti |  |
Ryan Bailey (s. 13. huhtikuuta 1989 Los Angeles) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Bailey juoksi Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 alkuerissä Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti lopulta maailmanmestaruuden. Lontoon olympialaisissa 2012 hän juoksi 4 × 100 metrin viestissä alun perin toiseksi sijoittuneessa Yhdysvaltain joukkueessa, joka kuitenkin hylättiin myöhemmin joukkueessa juosseen Tyson Gayn dopingkäryn takia. 100 metrillä hän sijoittui Tyson Gayn hylkäyksen jälkeen neljänneksi ennätystään sivunneella ajalla 9,88. Hän oli juossut saman ajan jo alkuerissä sekä Rietissä 29. elokuuta 2010. 200 metriä hän on juossut parhaimmillaan aikaan 20,10 s Zürichissä 19. elokuuta 2010.
Vuonna 2016 Bailey alkoi kilpailla rattikelkkailussa. Tammikuussa 2017 hän antoi positiivisen dopingtestin ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Henkilökohtaiset ennätykset

| --- | --- |
 Ulkoradat 100 metriä – 9,88 (2010)  200 metriä – 20,10 (2010)  300 metriä – 33,50 (2007)  400 metriä – 47,05 (2008)  110 metrin aidat – 14,13 (2008) :  Sisäradat 55 metriä – 6,20 (2009)  60 metriä – 6,50 (2015)  200 metriä – 20,86 (2010)  60 metrin aidat – 7,97 (2008)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ryan Bailey Wikimedia Commonsissa
Răzvan Martin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Triyatno, Lin Qingfeng, Răzvan Martin (2012) |  Triyatno, Lin Qingfeng, Răzvan Martin (2012) |  Triyatno, Lin Qingfeng, Răzvan Martin (2012) |  |
Maa:  Romania
Miesten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|       Hylätty | Lontoo 2012 | 69 kg |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Antalya 2012 | 77 kg |  |
|  Hopeaa | Kazan 2011 | 69 kg |  |
|  Hopeaa | Split 2017 | 77 kg |  |
|  Hopeaa | Bukarest 2018 | 77 kg |  |
Răzvan Constantin Martin (s. 22. joulukuuta 1991 Cluj-Napoca) on romanialainen painonnostaja. Martin on 158 senttimetriä pitkä.
Martin sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 2012 kolmanneksi 69 kilogramman painoluokassa, mutta tuli myöhemmin hylätyksi dopingin takia. Hänen Lontoossa antamansa dopingnäytteet tutkittiin myöhemmin uudelleen ja hän menetti pronssimitalinsa vuonna 2020. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa Antalyassa Martin sijoittui 77-kiloisissa alun perin toiseksi, mutta Erkand Qerimaj'n kärähdettyä dopingista Martin nousi voittajaksi. Vuosien 2011, 2017 ja 2018 EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa. Vuonna 2009 Martin voitti nuorten EM-kultaa sekä MM-pronssia ja seuraavana vuonna nuorten MM-kultaa.
Martin sai huhtikuussa 2013 kahden vuoden kilpailukiellon Stanozolol-aineen käytöstä. Kilpailukielto umpeutui vuoden 2015 huhtikuussa.
Nina Sky

| Nina Sky |
| --- | --- |
 Nina Sky vuonna 2010
Tiedot
Tyylilaji:   R&B  hip hop  reggaeton  reggae  dance  EDM 
Kotipaikka:   Queens, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Nicole & Natalie Albino
Levy-yhtiö:  Universal Music Group, Polo Grounds Music
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nina Sky on yhdysvaltalainen popyhtye. Sen jäsenistön muodostavat puertoricolaistaustaiset identtiset kaksoset Natalie ja Nicole Albino, jotka syntyivät New Yorkissa 13. maaliskuuta 1986.
Nina Skyn single "Move Ya Body" ilmestyi 27. huhtikuuta 2004 ja nousi hittilistan 17. sijalle. Yhtyeen tuotanto sai myös kansainvälistä tunnustusta, ja 29. kesäkuuta 2004 julkaistiin ensimmäinen studioalbumi Nina Sky.
Julkaisut > Albumit

Nina Sky (2004)
The Other Side (2010)
Nicole and Natalie (2012)
Brightest Gold (2015)
Aiheesta muualla

Nina Sky MySpace-sivustolla (englanniksi)
Răzvan Marin

Răzvan Marin maaliskuussa 2019.
Răzvan Gabriel Marin (s. 23. toukokuuta 1996 Bukarest) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kotimaassaan tammikuuhun 2017 saakka ja on sen jälkeen pelannut Belgiassa, Alankomaissa ja Italiassa. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Cagliaria mutta oli kaudet 2022–2024 lainalla Empolissa.
Marin aloitti pääsarjauransa Romaniassa Viitorul Constanțan joukkueessa. Viitorul voitti liigamestaruuden kaudella 2016–2017 mutta Marin siirtyi jo tammikuussa 2017 belgialaisseura Standard Liègeen. Hän pelasi 2,5 kauden aikana Belgian liigassa 89 ottelua ja teki niissä 16 maalia. Hän voitti Belgian cupin vuonna 2018. Syksyllä 2018 hän pelasi Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kaudella 2019–2020 Marin pelasi alankomaalaisessa Ajaxissa kymmenen Eredivisie-ottelua. Syyskuussa 2020 hän siirtyi lainalle italialaisseura Cagliariin ja pelasi kauden aikana 37 Serie A -ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kesällä 2021 hän siirtyi Cagliarin omistukseen ja pelasi kaudella 2021–2022 Serie A:ssa 36 ottelua. Cagliarin pudottua keväällä 2022 Serie B:hen Marin lähti lainalle Empoliin, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 63 Serie A -ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Marin pelasi Romanian alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän on pelannut Romanian A-maajoukkueessa lokakuusta 2016 alkaen kesäkuun 2024 loppuun mennessä 58 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän teki maalin ensimmäisessä maaottelussaan MM-karsinnassa Armeniaa vastaan. Hän on tehnyt maalin myös marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Valko-Venäjää, lokakuussa 2023 EM-karsintaottelussa Andorraa sekä kesäkuussa 2024 EM-kilpailujen alkulohkossa Ukrainaa ja Slovakiaa vastaan.
Nikolai Jaenisch

Nikolai Jaenisch (? – 1903) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.
Nikolai Jaenischin syntymäaikaa, vanhempia ja puolisoa ei tiedetä, mutta hänellä oli Nikolai-niminen poika, josta tuli merivoimien luutnantti. Nikolai Jaenisch tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1864, ylennettiin gardemariniksi 1868 ja kadettikurssin jälkeen midshipsmaniksi 1870. Hän palveli 1869–1870 amiraali Butakovin lippulaiva Petropavlovskilla, merikadettikoulun jälkeen hänet määrättiin palvelukseen Kronstadtiin, mistä hänet siirrettiin 1872 Kaspianmeren laivastoon.  Jaenisch ylennettiin luutnantiksi vuonna 1873 ja määrättiin tarkastajaksi ja vahtipäälliköksi höyrylaiva Nasr-Eddin-Šahille. Hän suoritti Mihailin tykistöakatemian kurssin 1876–1878 Pietarissa, jatkaen vahtipäällikkönä Nasr-Eddin-Šahilla 1878–1881.
Jaenisch ylennettiin kapteeniluutnantiksi tammikuussa 1884 ja määrättiin höyrylaiva Krasnovodskin päälliköksi lokakuussa. 2. luokan kapteeniksi hänet ylennettiin 1885 ja komennettiin 1886 kuunari Lotsmanin päälliköksi Itämeren laivastoon. Hän palveli tammikuusta 1887 lähtien panssarifregatti Knjaz Požarskin vanhempana upseerina, marraskuussa 1888 hänet siirrettiin panssaripatteri Pervenetsin vanhemmaksi upseeriksi ja helmikuussa 1890 takaisin Kaspianmeren laivastoon risteilijä Azian vanhemmaksi upseeriksi.
Tykkivene Burunin päällikkö Jaenischista tuli 1890, monitori Streletsin päällikkö 1891 ja tykkivene Koreetsin päällikkö 1893. Hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi joulukuussa 1894, jolloin hän sai myös   siirron Itämeren laivastoon toimien siellä elokuusta 1895 lähtien 1. meriekipaasin tykkiveneiden päällikkönä. 1897 hänet määrättiin eskaaderipanssarilaiva Navarinin päälliköksi matkalle Välimerelle ja Kaukoitään, missä hän 1898 johti Port Arthurin ja Talienvanin linnoitusten miehitystä kiinalaisia vastaan. Joulukuussa 1899 Jaenisch määrättiin 14. meriekipaasin päälliköksi Kronstadtiin ja samalla 1. luokan risteilijä Avroran komentajaksi. Vuoden päästä hän sai siirron Mustanmeren laivaston ja satamien komentajan esikuntapäälliköksi. Jaenisch ylennettiin kontra-amiraaliksi 1901, syyskuussa 1902 hän  sai eron esikuntapäällikön tehtävästä ja Venäjän laivaston upseeriluetteloista hänet poistettiin toukokuussa 1903, hänen kuoltuaan.
Ryan Arcidiacono

| Ryan Arcidiacono |
| --- | --- |
 Arcidiacono heinäkuussa 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ryan Curran Arcidiacono
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1994 (ikä 30) Langhorne, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat    Italia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  190 cm
Paino:  90 kg
Nyk. joukkue:  New York Knicks
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  ei varattu 2016
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2012–2016:  Villanovan yliopisto
Seurajoukkueet
2016–2017 2017–2021 2017–2018 2021–2023 2021–2022 2022–2023 2023–:  Austin Spurs Chicago Bulls → Windy City Bulls New York Knicks →Maine Celtics Portland Trail Blazers New York Knicks
Maajoukkueet
2014–2015:   Italia
Ottelut (pisteet):  17 (100)
Ryan Curran Arcidiacono (s. 26. maaliskuuta 1994 Langhorne, Pennsylvania) on yhdysvaltalais-italialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Pelaajaura

Arcidiacono pelasi yliopistokoripalloa Villanovan yliopistossa vuosina 2012–2016. Kolmannella kaudellaan 2014–2015 hänet valittiin Big East -konferenssin vuoden pelaajaksi yhdessä Kris Dunnin kanssa. Arcidiaconon yliopistoura päättyi vuonna 2016 NCAA-mestaruuteen, ja Associated Press valitsi hänet lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Yliopistomenestyksestä huolimatta Arcidiaconoa ei varattu NBA:n kesän 2016 varaustilaisuudessa. Hän aloitti ammattilaisuransa D-liigajoukkue Austin Spursissa. Elokuussa 2017 hän teki Chicago Bullsin kanssa kaksisuuntaisen sopimuksen, jolla hän pelasi kaudella 2017–2018 sekä Bullsin NBA-joukkueessa että kehityssarjan farmijoukkue Windy City Bullsissa. Heinäkuussa 2018 Bulls teki Arcidiaconon kanssa uuden sopimuksen.
Arcidiacono oli mukana Yhdysvaltain nuorisomaajoukkuetoiminnassa. Italialaisjuurisena hän edusti Italian miesten maajoukkuetta 17 ottelussa vuosina 2014–2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ryan Arcidiacono Wikimedia Commonsissa
Rīgas FK

| Rīgas FK |
| --- | --- |
Koko nimi:  Rīgas futbola klubs
Perustettu:  1923
Lakkautettu:  1944
Kaupunki:  Riika
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rīgas futbola klubs oli jalkapalloseura Riian kaupungista. Seura perustettiin vuonna 1923 ja lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen. Seura oli Latvian menestyneimpiä 1920– ja 1930–luvulla. Se saavutti historiansa aikana Latvian mestaruuden kahdeksan kertaa: 1924–1926, 1930–1931, 1934–1935 ja 1940. Latvian cupin se voitti kahdesti: 1937 ja 1939.
Nikkelimetallihydridiakku

AAA- ja AA-kokoisia NiMH-akkuja
Nikkelimetallihydridiakku (lyh. NiMH tai Ni-MH) on hyvin yleisesti käytössä oleva akkuteknologia. Nikkelimetallihydridiakun toimintaperiaate on hyvin samankaltainen kuin aikaisemmin hyvin suosituissa nikkelikadmiumakuissa (NiCd). Nikkelimetallihydridiakun positiivinen elektrodi on nikkelihydroksidia, kuten nikkelikadmiumakuissakin (NiCd), kun taas negatiivinen elektrodi on vetyä sitova (absorboiva)  metalliseos. Nikkelimetallihydridiakkujen varauskapasiteetti (energian sitomis- ja luovutuskyky) voi olla kaksi, jopa kolmekin kertaa suurempi kuin vastaavan kokoisen nikkelikadmiumakun (NiCd) energiatiheyden lähennellessä litiumioniakkuja.
Sähkökemia

Nikkelimetallihydridiakun negatiivisella elektrodilla tapahtuva reaktio on
H2O + M + e− OH− + MH,
jossa latausreaktio on vasemmalta oikealle ja purkureaktio oikealta vasemmalle.
Positiivisen elektrodin reaktiossa syntyy nikkelihydroksidia seuraavan reaktion mukaisesti:
Ni(OH)2 + OH− NiO(OH) + H2O + e−.
Kaavoissa (M) ja akun nimessä esiintyvä metalli tarkoittaa useasta metallista valmistettua yhdistettä. Tähän tarkoitukseen on kehitetty useita eri yhdisteitä, mutta ne jakautuvat pääsääntöisesti kahteen kategoriaan. Yleisempi näistä on AB5-seos, jossa A on harvinaisista maametalleista lantaanista (La), cerium (Ce), neodyymi (Nd) ja praseodyymi (Pr) koostuva yhdiste. B taas sisältää nikkeliä, kobolttia (Co), mangaania (Mn) ja/tai alumiinia (Al). Toinen vaihtoehto on AB2, missä A on titaani ja/tai vanadiini ja B zirkonium tai nikkeli, johon on lisätty kromia, kobolttia, rautaa tai mangaania.
Historia ja ominaisuudet

Ensimmäiset kuluttajakäyttöön tarkoitetut nikkelimetallihydridiakut tulivat markkinoille vuonna 1989. Vuonna 2008 maailmassa oli jo yli kaksi miljoonaa nikkelimetallihydridiakun sisältävää hybridiautoa.
Nikkelimetallihydridiakun tyypillinen energiatiheys (energiaa painokiloa kohti) vaihtelee 270–360 kJ/kg välillä riippuen akun koosta. Tämä on huomattavasti enemmän kuin nikkelikadmiumakuilla (NiCd) (144–216 kJ/kg) ja on melko lähellä litiumioniakkujen vastaavaa arvoa (360–575 kJ/kg). Myös nikkelimetallihydridiakkujen tilavuuden energiatiheys on huomattavasti suurempi, kuin nikkelikadmiumakuissa, ja lähes yhtä hyvä kuin litiumioniakuissa.
Suurin käyttökohde nikkelimetallihydridiakuille on pienet sähkölaitteet, joiden kaltaisia on voitu käyttää myös nikkelikadmiumakuilla.
Nikkelimetallihydridiakut ovat erittäin yleisiä uudelleen ladattavissa sormiparistoissa (AA tai AAA mitoitetut).
Nikkelimetallihydridiakkujen isoin heikkous on niiden itsepurkautuminen, joka on suhteellisen voimakasta. Tyypillinen nikkelimetallihydridiakku menettää 4 prosenttia varauksestaan päivässä, kun sitä ei käytetä. Tätä varten vuonna 2005 akusta kehitettiin uusi versio, joka purkautuu huomattavasti hitaammin. Esimerkiksi saksalainen Fischer Amps -akkuvalmistaja ilmoittaa itsepurkautumisen olevan 15 prosentin luokkaa per kuukausi.
Öljy-yhtiöt ja NiMH-akut

Autonvalmistajan General Motorsin kehittäessä EV1 sähköautoa se hankki määräävän omistuksen Ovonics-yhtiön akkuvalmistuksesta ja -kehityksestä saaden samalla haltuunsa ko. yhtiön kehittämän NiMH-akun patentit. NiMH-akkuja oli otettu käyttöön mm. toisen sukupolven EV1:ssä, ja ajomatka oli kasvanut niiden avulla jo yli 200 kilometriin. General Motors myi piakkoin osuutensa Ovonicsista öljy-yhtiö Texacolle.
Akkuja valmistava Cobasys on väitteiden mukaan kieltäytynyt antamasta suurikokoisia NiMH-akkuja sähköautokäyttöön ja on patentin haltijana estänyt Panasonic yrityksen tuoda maahan sähköautoihin soveltuvia akkuja. Tarkat lisensointiehdot ovat salaisia, mutta yleisen arvion mukaan ”suurikokoisia” NiMH-akkuja saa valmistaa lisenssillä vain hybridiautoihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Batteryuniversity.com (englanniksi)
Batteriesdigest.com (englanniksi)
Nikolai Januškevitš

Nikolai Januškevitš
Nikolai Nikolajevitš Januškevitš (ven. Николай Николаевич Янушкевич; 13. toukokuuta (J: 1. toukokuuta)
 1868 – helmikuu 1918 Oredež) oli venäläinen kenraali, joka toimi Venäjän päämajan eli Stavkan esikuntapäällikkönä ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa vuosina 1914–1915.
Januškevitš valmistui upseeriksi vuonna 1888 ja yleni everstiksi 1903 sekä kenraalimajuriksi 1909. Hän työskenteli vuodesta 1905 korkeissa viroissa sotaministeriössä ja toimi professorina Nikolain yleisesikunta-akatemiassa, jonka johtajaksi hänet nimitettiin tammikuussa 1913. Hän sai samalla ylennyksen kenraaliluutnantiksi. Januškevitš nimitettiin maaliskuussa 1914 pääesikunnan päälliköksi, ja maailmansodan puhjettua muutamaa kuukautta myöhemmin hänestä tuli ylipäällikkönä toimineen suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin esikuntapäällikkö. Januškevitš pääsi esikuntapäälliköksi ilman merkittäviä sotilaallisia ansioita, koska hän oli poliittisista syistä ja miellyttävän luonteensa vuoksi hovin ja keisari Nikolai II:n suosiossa. Sodan aikana hänellä ei ollut asemaansa vastannutta vaikutusvaltaa rintamakomentajiin ja hän jätti monet asiat päämajoitusmestari Juri Danilovin päätettäviksi sekä syytti muita vastoinkäymisistä. Januškevitš myös käytti asemaansa juutalaisten vainoamiseen. Lokakuussa 1914 hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi.
Kun Nikolai II otti syyskuussa 1915 sodanjohdon omiin käsiinsä, ylipäällikkö Nikolai Nikolajevitš ja esikuntapäällikkö Januškevitš vapautettiin molemmat tehtävistään. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš nimitettiin Kaukasian varakuninkaaksi (namestnik) ja Januškevitš hänen apulaisekseen sotilasasioissa, mutta molemmat lähinnä valvoivat sivusta Kaukasian armeijan komentajan Nikolai Judenitšin johtamia operaatioita. Januškevitš vapautettiin tehtävistään helmikuun vallankumouksen jälkeen ja kokonaan armeijan palveluksesta huhtikuussa 1917. Hän kuoli Venäjän sisällissodan aikana epäselvissä oloissa. Erään tiedon mukaan bolševikit olisivat pidättäneet hänet Mogiljovissa alkuvuodesta 1918 ja lähettäneet vankina Pietariin, mutta hänet olisi tapettu matkan varrella Oredežin asemalla. Neuvostoliitossa julkaistu sotaensyklopedia mainitsi hänen kuolleen 18. lokakuuta 1918 Tbilisissä Georgiassa.
Ryan Atwood

| Ryan Atwood |
| --- | --- |
Luoja(t):  Josh Schwartz
Näyttelijä(t):  Benjamin McKenzie
Kesto:  2003–2007
Ensi- esiintyminen:  Kausi 1: ”Mallikansalainen” (Premiere)
Viimeinen esiintyminen:  Kausi 4: ”Suuria päätöksiä” (The End’s Not Near, It’s Here)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ryan Francis Atwood
Ammatti:  opiskelija, arkkitehti
Sukupuoli:  mies
Asuinpaikka:  Newport Beach, Kalifornia, Yhdysvallat
Suhteet
Vanhemmat:  Francis ”Frank” Atwood Dawn Atwood Sanford ”Sandy” Cohen (adoptioisä) Kirsten Cohen (adoptioäiti)
Sisarukset:  Trey Atwood Cooper Atwood (velipuoli) Seth Cohen (velipuoli) Sophie Rose Cohen (siskopuoli)
Isovanhemmat:  Sophie Cohen (isoäitipuoli) Caleb Nichol (isoisäpuoli) Rose Nichol (isoäitipuoli)
Tädit ja sedät:  Hailey Nichol (tätipuoli)
Tutut:  Marissa Cooper Kaitlin Cooper Julie Cooper Summer Roberts Theresa Diaz Lindsay Gardner Sadie Campbell Taylor Townsend
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ryan Francis Atwood on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa O.C.. Hän on yksi sarjan päähenkilöistä, ja häntä näyttelee Benjamin McKenzie. Ryan Atwood on kapinallinen ongelmanuori, jonka lakimies Sandy Cohen adoptoi perheeseensä, kun hän melkein joutui vankilaan. Coheneiden perhe on upporikas, ja he asuvat Kalifornian Newport Beachilla. Ryan ystävystyy perheen pojan Seth Cohenin kanssa ja ihastuu naapurin Marissa Cooperiin.