stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain perustuslain 24. lisäys

Yhdysvaltain perustuslain 24. lisäys (engl. Twenty-fourth Amendment tai Amendment XXIV) on Yhdysvaltain perustuslain lisäys, joka kielsi äänestysverojen tai muiden verojen maksamisen äänestämisen edellytyksenä liittovaltion vaaleissa.
Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen 1800-luvun loppupuolella monet Etelävaltiot rajoittivat erityisesti afroamerikkalaisten äänioikeutta useilla menetelmillä. Yksi näistä oli äänestysvero, joka kosketti eniten afroamerikkalaisia, jotka olivat muuhun väestöön nähden selvästi köyhempiä.
Perustuslain 24. lisäys hyväksyttiin kongressissa 27. elokuuta 1962 ja ratifioitiin 23. tammikuuta 1964.
Yhdysvaltain korkein oikeus kielsi äänestysveron maksamisen äänestämisen edellytyksenä myös osavaltiotason ja paikallistason vaaleissa vuonna 1966 päätöksellään Harper v. Virginia Board of Elections. Ennen päätöstä äänestysvero oli käytössä vielä viidessä osavaltiossa: Alabamassa, Arkansasissa, Mississippissä, Texasissa ja Virginiassa.
Äänestysveron historia Yhdysvalloissa.
  Osavaltiot äänestysverolla
  Osavaltiot kumulatiivisella äänestysverolla
(aiemmat maksamattomat äänestysverot estivät äänestämisen)
  Osavaltiot ilman äänestysveroa
Teksti

»Section 1. The right of citizens of the United States to vote in any primary or other election for President or Vice President, for electors for President or Vice President, or for Senator or Representative in Congress, shall not be denied or abridged by the United States or any State by reason of failure to pay any poll tax or other tax.
Section 2. The Congress shall have power to enforce this article by appropriate legislation.»
Suomennettuna:
»Kohta 1. Älköön Yhdysvallat tai yksikään osavaltio kieltäkö tai rajoittako äänestysveron tai muun veron maksamisen laiminlyönnin perusteella Yhdysvaltain kansalaisten oikeutta äänestää esivaaleissa tai muissa presidentin ja varapresidentin valitsemiseen liittyvissä vaaleissa, presidentin ja varapresidentin valitsijamiesvaaleissa ja kongressivaaleissa senaattoreiden ja edustajainhuoneen jäsenten valitsemiseksi.
Kohta 2. Kongressilla on valta saattaa tämä artikla voimaan asianmukaisella lainsäädännöllä.»
Pipsan Saarinen Swanson

Pipsan Saarinen Swanson vuonna 1948.
Eva-Lisa "Pipsan" Saarinen Swanson (o.s. Saarinen, 31. maaliskuuta 1905 Kirkkonummi – 23. lokakuuta 1979 Bloomfield Hills) oli amerikansuomalainen sisustus- ja tekstiilisuunnittelija ja teollinen muotoilija. Hänet tunnettiin nykyaikaisista huonekalu-, tekstiili- ja tuotemalleistaan.
Varhainen elämä ja koulutus

Pipsan Saarinen syntyi Kirkkonummella arkkitehti Eliel Saarisen ja tekstiilisuunnittelija ja kuvanveistäjä Loja Saarisen vanhempana lapsena. Hänen nuorempi veljensä Eero Saarinen tuli tunnetuksi arkkitehtinä.
Saarinen opiskeli kudontaa, keramiikkaa ja kankaan suunnittelua Ateneumin taidekoulussa ja Helsingin yliopistossa. Saarisen perhe muutti Bloomfield Hillsiin Michiganiin rakentamaan Cranbrook-akatemiaa vuonna 1923. Hän meni naimisiin arkkitehti J. Robert (Bob) F. Swansonin kanssa vuonna 1926.
Ura

Pipsan Swanson oli osa ”kulta-aikana” tunnettua ajanjaksoa Cranbrookissa. Hän suunnitteli koristemotiivit useisiin isänsä suunnittelukohteisiin Cranbrookissa, kuten Cranbrook School for Boys (1926), Saarinen House (1930) ja Kingswood School Cranbrook (1931). Hän alkoi opettaa vaate- ja sisustussuunnittelua Cranbrookissa 1930-luvun alkupuolella.
Pipsan Swanson toimi sisustussuunnittelijana yhdessä miehensä kanssa vuodesta 1929 alkaen. 1930-luvulla he työskentelivät useissa Eliel Saarisen projekteissa, kuten toteutumattomissa Koelbel Housen ja Smithsonian Gallery of Artin projekteissa. Vuonna 1939 hän toteutti yhdessä miehensä ja isänsä kanssa Swansonin suunnittelemien modernien rakenteiden kanssa yhteensopivan Flexible Home Arrangements -huonekaluryhmän, jota Johnson Furniture Company alkoi valmistaa.
Ura > Swanson Associates, Inc.

Pipsan ja Bob Swanson perustivat yhteisen arkkitehtuuri- ja muotoiluyrityksen Swanson Associates Inc. vuonna 1947. Yritys yhdisti toiminnassaan kaupunki-, rakennus- ja sisustussuunnittelun. Pipsan Swanson johti sen sisustussuunnittelutoimintaa, johon kuuluivat huonekalujen, tekstiilien ja lasiesineiden muotoilu sekä valaistussuunnittelu. Tavoitteena oli tarjota kohtuuhintaista ja modernia designia sodanjälkeiseen kotiin. Vuonna 1947 American Institute of Decorators myönsi kultamitalin Pipsan Swansonille hänen valaistussuunnitelmistaan.
Yritys hankki myös kiinteistöjä ja arvopapereita. Vuosina 1945–1967 Swansoneiden toimisto sijaitsi Bloomfield Hills Circle Schoolin rakennuksessa. Swanson Associatesin aloittessa toimintansa Saariset käyttivät rakennuksen toista puolta ja Swansonit toista puolta. Maaliskuussa 1967 rakennus purettiin ja Swanson Associates rakensi nykyaikaisemman rakennuksen samalle paikalle. Vanhan koulun kello säilytettiin muutoksessa.
Joulukuussa 1965 Swanson Associates, Inc. jakaantui kahdeksi eri yritykseksi: Swanson Associates, Inc. perustettiin uudelleen hallinnoimaan arkkitehtuuri- ja suunnittelutoimintaa ja  Countryside Investment Corporation, Inc. perustettiin varainhallintaan. Pipsan Saarinen Swanson toimi Countryside Investment Corporationin palkattomana johtajana ja perusti yrityksen Countryside Design, Inc. yhdessä Vincent Vandenburgin kanssa.
Ura > Tunnettuja teoksia

Pipsan Swanson suunnitteli Saarinen Swanson Groupille modernistisen lasiesineen Flower Floater/Candleholder no. 5905-20, silkkipainettuja tekstiilejä Goodall Fabric Companylle, valaisimia Mutual Sunset Lamp Manufacturing Companylle ja edullisia lasiesineitä United States Glass Companylle. Hänen myöhemmin Sol-Air Groupille suunnittelemansa ja Ficks Reed Companyn valmistamat ulkokalusteet saivat huomiota. Hänen 1950- ja 60-luvulla suunnittelemansa silkkipainokankaat Edwin Raphael Companylle palkittiin Brussels World’s Fairissa vuonna 1958. Samoihin aikoihin hän suunnitteli mattoja E.T. Barwick Millsille. Barwick Millsin lisäksi Swanson toimi värikonsulttina useille yrityksille, kuten Goodall Fabricsille ja Pittsburgh Plate Glass Companylle.
Ura > Muita tehtäviä

Pipsan Swanson toimi The Cranbrook Academy of Arts Women’s Committeen puheenjohtajana 1967–1968.
Aiheesta muualla

Pipsan: The Lesser-Known (But No Less Impressive!) Saarinen Sibling Cranbrook Art Museum. 31.3.2014. Viitattu 31.3.2021.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  ULAN
OBOS-ligaen

OBOS-liiga (norj. OBOS-ligaen) on Norjan toiseksi ylin jalkapalloilun sarjataso. Vuoteen 2005 saakka sarjan nimenä oli 1. divisjon, minkä jälkeen se sai nimekseen Adeccoligaen monikansallisen Adecco-työvoimanvälitysyhtiön sponsoroinnin seurauksena. Vuodesta 2015 liigalla on ollut nykyinen nimensä.
OBOS-liigassa on 16 joukkuetta. Kauden jälkeen kaksi parasta nousevat automaattisesti Eliteserieniiniin. Sijoille 3–7 päätyneet pelaavat Eliteserienin kolmanneksi huonoimman joukkueen kanssa yhdestä pääsarjapaikasta. OBOS-liigan kaksi heikointa joukkuetta putoavat kolmannelle sarjatasolle ja kolmanneksi heikoin karsii vielä sarjapaikastaan.
Sarja koostui vuoteen 1996 saakka kahdesta lohkosta ja vuoteen 1990 saakka sen nimi oli 2-divisjon.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Yhdysvaltain perustuslain 25. lisäys

Yhdysvaltain perustuslain 25. lisäys (engl. Twenty-fifth Amendment tai Amendment XXV) on Yhdysvaltain perustuslain lisäys, joka määritti seikkoja liittyen presidentin seuraamiseen, uuden varapresidentin valintaan ja presidentin väliaikaiseen kykenemättömyyteen hoitaa tehtäväänsä.
Lisäyksen ensimmäinen kohta koskee varapresidentin nousua presidentiksi. Sen mukaan varapresidentin noustessa presidentiksi hänestä tulee seuraava Yhdysvaltain presidentti, eikä vain pelkkä virkaatekevä presidentti. Toisessa kohdassa säädetään, että jos varapresidentin virka tulee vapaaksi, uusi varapresidentti voidaan valita kongressin kummankin kamarin enemmistöllä presidentin ehdotuksesta. 3. ja 4. kohta määrittivät seikkoja liittyen siihen, jos presidentti on väliaikaisesti kykenemätön hoitamaan tehtäväänsä.
Perustuslain 25. lisäys hyväksyttiin kongressissa 6. heinäkuuta 1965 ja ratifioitiin 10. helmikuuta 1967.
Kiovan piiri (Odessa)

| Kiovan piiri Київський район |
| --- | --- |
 Kiovan piirin sijainti Odessan eteläosassa.
Valtio:  Ukraina
Alue:  Odessan alue
Piiri:  Odessan piiri
Kaupunki:  Odessa
Perustettu:  1962 (2003)
Pinta-ala:  47,7 km²
Väkiluku:  256 580
Kiovan piiri (ukr. Київський район, Kyjivskyi raion) on yksi Ukrainan suurkaupunki Odessan neljästä hallinnollisesta alueesta (kaupunkipiiristä). Odessan eteläosaan sijoittuvan kaupunkipiirin pinta-ala on 47,7 neliökilometriä.lähde? Piirin väkiluvuksi on arvioitu noin 256 580 ihmistä (VL 2001).
Kiovan piiri on perustettu vuonna 1962. Nykyinen Odessan kaupungin jako neljään piiriin ja näiden piirien rajat ovat olleet voimassa vuoden 2003 alusta. Rajaukseltaan uudistuneeseen Kiovan piiriin tuli osa entisten Kiovan ja Prymorskyin (Приморський) piirien alueista. Osa aiemmasta Kiovan piiristä liitettiin samalla uudistuneeseen Prymorskyin piiriin.
Odessan eteläosan kattavassa Kiovan piirissä sijaitsevat muun muassa:
(kesken)
Odessan rannikkoa Mys Velyky Fontan -niemen suuntaan. Kuvan yläosan kohteet ovat  Kiovan piiriä, mutta kuvan alaosa kaarevaan rantarakennukseen (Maristella Marine Recidence) saakka kuuluu Prymorskyin piiriin.
Kerrostaloja ja liikennettä Kiovan piirissä (2013).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiovan piiri (Odessa) Wikimedia Commonsissa
Kiovan piirin rajat Open Street Map -kartalla (OSM) (ukrainaksi) (openstreetmap.org)
Kiovan piirin hallinto (Киевская районная администрация) (Arkistoitu – Internet Archive) (ukrainaksi) (omr.gov.ua)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Київський район (Одеса)
Käännös suomeksi
Aufbau-periaate

Aufbau-periaate yksinkertaistettuna. Pääkvanttiluvun kasvaessa kasvaa myös sen energiataso.
Aufbau-periaate eli niin sanottu rakentamisperiaate on kuvaus tavasta, jolla atomin tai ionin elektronit asettuvat sen orbitaaleille. Sen mukaan elektronit asettuvat aina ensin kaikista matalaenergisimmille orbitaaleille minimienergiaperiaatteen mukaisesti. Tällä tavoin atomille tai ionille muodostuu vakain mahdollinen elektronikonfiguraatio.
Elektronien käyttäytymistä mallinnetaan myös muilla periaatteilla, kuten Hundin säännöllä ja Paulin kieltosäännöllä.
Pääkvanttiluvut ja orbitaalit

Energia kasvaa pääkvanttilukujen 1 < 2 < 3 < 4 mukaan ja saman pääkvanttiluvun orbitaaleille  s < p < d < f. Voisi siis luulla, että myös elektronit asettuvat kyseisen järjestyksen mukaisesti. Kuitenkin elektronit asettuvat esimerkiksi 4s-orbitaalille ennen 3d-orbitaalia.
Tämä selittyy aufbau-periaatteella, jonka mukaan elektronit täyttyvät tiettyihin orbitaaleihin poikkeuksin.
Eli 1s < 2s < 3s < 3p < 3d < 4s < 4p < 4d < 5s…
sijaan täyttymisjärjestys onkin oikeasti
1s < 2s < 3s < 3p < 4s < 3d < 4p < 5s < 4d…
Täyttymisjärjestyksen muistamisen helpottamiseksi voidaan käyttää Madelung-menetelmää. Se esittää kaavion, jonka avulla voidaan päätellä energian tasot. Nuolien polkua seuraamalla saadaan selville orbitaalien järjestys. Madelungin menetelmä helpottaa elektronikonfiguraation rakentamista ja myös jaksollisen järjestelmän oppimista.
Pääkvanttiluvut ja orbitaalit > Paulin kieltosääntö ja Hundin sääntö

Paulin kieltosäännön mukaan saman atomin kahdella elektronilla kaikki kvanttiluvut (n, l, m ja s) eivät voi olla yhtä suuria. Toisin sanoen, yhdelle orbitaalille ei voi sijoittua enempää kuin kaksi elektronia. Näillä kahdella elektronilla taas täytyy olla vastakkaiset spinkvanttiluvut.
Hundin sääntö kertoo siitä, että elektronit sijoittuvat saman energian omaaville orbitaaleille samansuuntaisin spinein mahdollisimman pitkään, eli orbitaalit täyttyvät yhdellä elektronilla niin kauan kuin se on mahdollista. Tämä johtuu siitä, että samanmerkkiset, toisiaan hylkivät elektronit, pyrkivät mahdollisimman kauaksi toisistaan.
Pääkvanttiluvut ja orbitaalit > Esimerkki

Kalsiumissa on 20 elektronia, jotka sijoitetaan orbitaaleille seuraavanlaisesti:
1s22s22p63s23p64s2.
Täyttymisjärjestyksessä siis täytyy huomioida aufbau-periaatteen mukainen orbitaalien täyttyminen kasvavan energian mukaisessa järjestyksessä.
Periaatteen puutteet ja rajoitukset

Useimpien siirtymämetallien sekä harvinaisten maametallien (aktinidien ja lantanidien) elektronikonfiguraatioita ei voida ennustaa aufbau-periaatteen avulla. Poikkeukset perustuvat siihen, että puolitäydet- tai täydet alikuoret ovat stabiilimpia verrattuna vain osittain täyttyneisiin alikuoriin. Kun kahden orbitaalin energiatasot ovat pienet, voi elektroni siirtyä korkeamman pääkvanttiluvun orbitaalille täyttääkseen tai osittain täyttääkseen sen, ja tämä rikkoo aufbau-periaatetta. Näin kuitenkin tapahtuu, koska atomi saavuttaa tällöin stabiilimman tilan.
Aufbau-periaatteen avulla ei voida ennustaa ionisoituneiden atomien konfiguraatioita. Eikä sen avulla pystytä myöskään päättelemään, mitkä elektronit poistetaan, kun ioni muodostuu atomista.
Kupari on esimerkki alkuaineesta, joka ei noudata aufbau-periaatetta. Aufbau-periaatteen mukaan kuparin elektronikonfiguraatio olisi
1s22s22p63s23p64s23d9,
mutta todellisuudessa se on kuitenkin
1s22s22p63s23p64s13d10.
Tämä johtuu siitä, että kupari on stabiilimpi, kun sillä on pari kaikilla 3d-orbitaalin elektroneilla.
Historiaa > Aufbau-periaate ja vanha kvanttiteoria

Aufbau-periaatteen muodostivat 1920-luvun alussa Niels Bohr ja Wolfgang Pauli. Sen sijaan, että periaatetta olisi nimetty tutkijoiden mukaan, se sai nimekseen “rakennusperiaate” eli saksan kielellä aufbauprinzip. Kyse on kvanttimekaniikan varhaisesta sovelluksesta, joka selittää elektronien ominaisuuksia. Jokainen lisätty elektroni on atomin ytimen positiivisen varauksen sekä ytimeen sitoutuneiden elektronien negatiivisen varauksen luoman sähkökentän vaikutuksen alainen.
Niels Bohrin ja Arthur Sommerfeldin muodostaman niin kutsutun vanhan kvanttiteorian atomimallin mukaan elektronien ajateltiin sijaitsevan elliptisillä kiertoradoilla ytimen ympärillä. Mitä suurempi kiertoradan pyörimismäärä on, sitä enemmän se muistuttaa ympyrää. Kiertoradoilla, joiden pyörimismäärä on pieni, on suuri eksentrisyys, ja ne kiertävät lähellä ydintä. Malli toimii ainoastaan yksielektronisisilla atomeilla eli vedyllä, sekä He+ -ionilla.
Historiaa > n + ℓ sääntö

Aufbau-periaatteen taustalla on n + ℓ sääntö. Sen mukaan atomiorbitaalin energia riippuu pää- ja sivukvanttiluvuista, joita kirjaimet n ja ℓ edustavat. Mitä suurempia molemmat kvanttiluvut ovat, sitä suurempi on orbitaalin energia. Orbitaalit, joilla on pienempi n + ℓ arvo, täyttyvät elektroneista ensimmäisinä. Charles Janet ehdotti vuonna 1930 eräänlaista jaksollista järjestelmää, jossa jokainen rivi vastaa yhtä arvoa n + ℓ. Tämä taulukko tuli tunnetuksi nimellä left-step table. Janet muokkasi joidenkin alkuaineiden n + ℓ arvoja, koska ne eivät sopineet sääntöön ja hän ajatteli, että kyseisten eroavaisuuksien täytyi johtua mittausvirheestä. Todellisuudessa mitatut arvot olivat oikeita ja n + ℓ sääntö osoittautui likimääräiseksi eikä täydellisesti toimivaksi.
Vuonna 1936 saksalainen fyysikko Erwin Madelung ehdotti n + ℓ sääntöä empiiriseksi säännöksi atomien orbitaalien täyttymisjärjestykselle ja sen takia monet englanninkieliset tekstit viittaavatkin Madelungin menetelmään. Vuonna 1962 venäläinen kemisti V.M. Klechkowski ehdotti ensimmäistä teoreettista selitystä n + ℓ summan tärkeydelle perustuen atomin tilastolliseen Thomas-Fermi atomimalliin. Sen takia monet ranskan- ja venäjänkieliset tekstit puhuvat Klechkowskin menetelmästä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ohjeita atomien elektronikonfiguraatioiden kirjoittamiseen konfigurointikaavion avulla (englanniksi):
Breslyn, Wayne (2013). "Electron Configurations"
Madelung-menetelmä kuvitettuna.
Meto – Metsäalan asiantuntijat

| METO – Metsäalan Asiantuntijat ry>  |
| --- | --- |

Perustettu:  26.6.1895
Toimiala:  Luonnonvara-ala
Puheenjohtaja:  Stefan Borgman
Kattojärjestö:  LUVA - Luonnonvarat ry
Jäsenlehti:  Luonnon Varassa
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
METO – Metsäalan Asiantuntijat ry eli Meto on metsä- ja luonnonvara-alan asiantuntijoiden edunvalvontajärjestö. Meton toiminnan tarkoituksena on metsä- ja luonnonvara-alan asiantuntijoiden etujen turvaaminen ja parantaminen, sekä arvostuksen lisääminen. Meto toimii aktiivisesti metsäpolitiikassa ja tekee yhteistyötä ulkomaisten metsäammattilaisorganisaatioiden kanssa. Meton nykyinen puheenjohtaja on Stefan Borgman (25.10.2018 alkaen). Meto on STTK:n ja LUVA – Luonnonvarat ry:n jäsenjärjestö.
Meton ensimmäinen edeltäjäjärjestö perustettiin vuonna 1895.
Jäsenet

Metossa jäseniä on noin 7 000. He työskentelevät luonnonvara-aloilla suunnittelijoina, esimiehinä, työnjohtajina, puun osto- ja korjuutehtävissä, metsänhoidon tehtävissä, toiminnanjohtajina, toimistonhoitajina, neuvojina, luonnonhoidon tehtävissä, opettajina ja asiantuntijoina, muissa johtotehtävissä sekä itsenäisinä yrittäjinä. He työskentelevät myös myynnin ja markkinoinnin, rahoitus- ja kiinteistöalan tai viestinnän parissa. Metsäasiantuntijat ovat koulutustaustoiltaan erityyppisiä luonnonvara-alan asiantuntijoita ja erityisosaajia. Myös alan opiskelijat voivat olla Meton jäseniä heti aloitettuaan opintonsa.
Jäsenten koulutusnimike oli 1800-luvulla metsänvartija. Sittemmin koulutusnimikkeitä ovat olleet metsäteknikko, metsätyönjohtaja, metsätalousinsinööri ja metsätalousinsinööri (AMK). Nykyisin jäseninä on myös mm. opettajia, metsänhoitajia, biologeja, iktyonomeja ja kaupallisen ja markkinoinnin alan koulutuksen omaavia henkilöitä.
Opiskelijat

MEOL - Metsäalan Opiskelijat ry on Meton valtakunnallinen opiskelijajärjestö ja sen jäseniä ovat kaikki Meton opiskelijajäsenet. MEOLin hallituksessa on edustajia jokaisesta metsäalan opetusta antavasta ammattikorkeakoulusta.
Hallinto

Meton hallituksessa on nykyisin 13 jäsentä (v. 2019) ja puheenjohtajana toimii Stefan Borgman. Meton valtuusto muuttui edustajistoksi sääntömuutoksella vuonna 2017. Edustajiston puheenjohtaja on Jaakko Niemistö (2019) ja jäseniä on 22 (v. 2018 alkaen).
Historia

Meton juuret juontavat Evolle Suomen ensimmäiseen metsänvartijakouluun 1800-luvulle. Suomen ensimmäinen metsänvartijakoulu perustettiin Evolle 6. huhtikuuta 1876 annetulla asetuksella. Aluksi laitos oli Evon metsänhoito-opiston alaosastona, kunnes metsänhoitajien opetus v. 1908 siirrettiin Helsinkiin. Tällöin Evon metsänvartijakoulusta tuli  itsenäinen oppilaitos.
Historia > Metsänvartijoiden koulutus

Metsänvartijakunta sai alkunsa vuonna 1859, jolloin annettu julistus määrää, että kruunun puistot on jaettava hoitoalueisiin ja ne taas "vartio-osuuksiin". Kuhunkin vartio-osuuteen oli asetettava "metsävahti" eli metsänvartija. Metsänvartija käytti messingistä tehtyä metsänvartijan virkamerkkiä.
Metsähallinnon ohjesääntö samalta vuodelta määrittelee näiden toimihenkilöiden pätevyysvaatimukset. Sen mukaan otetaan "metsävahdeiksi hyvämaineisia ja ruumiinsa puolesta terveitä ja voimakkaassa iässä olevia miehiä". Etuoikeus on sillä, joka "taitaa lukea, kirjoittaa ja lukua laskea". Metsänvartijoiden tärkeimmäksi työksi muodostui valtionmetsien vartioiminen eli taistelu metsänvarkaita ja muita lainrikkojia vastaan.
Historia > Metsänvartijaseura 1895

Ensimmäinen yritys Evon metsänvartijakoulusta valmistuneiden metsätoimihenkilöiden järjestön perustamiseksi tehtiin vuonna 1895, jolloin Hämeenlinnassa pidettiin kokous 26. kesäkuuta. Sen oli kutsunut koolle Kaarle Aleksanteri Wägg (myöh. Vasama). Tällöin päätettiin perustaa koko maan kattava "Metsänvartijaseura", mutta kahdesta anomuksesta huolimatta Keisarillinen Suomen Senaatti ei suostunut vahvistamaan sääntöjä.
Historia > Metsänvartija Liitto 1901

Vuonna 1901 yhdistyksen nimeksi esitettiin "Metsänvartija Liitto", mutta tämänkään liiton sääntöjä ei Senaatti vahvistanut.lähde?
Historia > Suomen Metsänhoitoammattimiesyhdistys 1906

Vuonna 1906, jolloin liiton nimi oli muutettu säännöissä "Suomen Metsänhoitoammattimiesyhdistykseksi", Suomen Senaatti vihdoin vahvisti säännöt. Liiton ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Juho Kallio ja hänen jälkeensä Elias Koljonen. Alussa liiton päätehtävänä oli metsänhoitoaatteen levittämisen metsänomistajien keskuuteen. Palkka- ja muiden työmarkkinakysymysten hoitoon ei liiton silloinen johto paljonkaan puuttunut. Palkkausasioita hoidettiin vuosina 1908–1910 niin, että liiton kokouksessa käytiin palkoista suuntaa antava keskustelu, jonka pohjalta valitut toimikunnat tekivät esityksiä työnantajille. Esimerkiksi "Metsänhoitohallitus" pyysi ohjesääntöluonnoksesta Metsänhoitoammattimiesyhdistyksen lausunnon ja valittu toimikunta esitti metsätyönjohtajan varsinaiseksi palkaksi noin 100 markkaa kuukaudessa sekä asuntoetuudeksi noin kolmanneksen edellisestä. Lisäksi toivottiin ikälisäjärjestelmää, jonka mukaan vuosipalkka nousisi kunkin viisivuotiskauden päätyttyä 200 markalla. (s. 12-13)
Historia > Metsämiesten Keskusseura 1919 - 1943

Metsänhoitoammattimiesyhdistyksen jäämistö siityi "Metsämiesten Keskusseuralle" lokakuussa 1919, jolloin Kuopiossa valittiin uusi johtokunta. Puheenjohtajaksi tuli Tapani Hupli, sihteeriksi Martti Vuori ja taloudenhoitajaksi Kaarlo Kunnas. Järjestö oli aallonpohjassa: talous oli heikko, haaraosastot lamassa ja maksavia jäseniä vain kourallinen.
Nyt kuitenkin nousi esille "nuori voimakas johtomies" Kalle Petäjä. Hän kirjoitti Metsämies-lehdessä "leimuavia" kirjoituksia, jotka innostivat ja kokosivat jäsenistöä. Petäjä valittiin puheenjohtajaksi vain 29-vuotiaana vuonna 1924, missä tehtävässä hän neljännesvuosisadan ajan "luontaisella arvovallallaan hallitsi tilanteet niin sisään kuin ulospäin suuntautuvassa toiminnassa".
Historia > Metsäalan Toimihenkilöliitto - Skogsbranschens Funktionärsförbund - METO r.y 1979

Metsäalan Teknisten Liiton ja Metsäalan Työnjohtajaliiton yhdentäminen metsäalana toimihenkilöiden yhteiseksi työmarkkina- ja ammattijärjestöksi otettiin yksityiskohtaisen suunnittelun kohteeksi vuoden 1977 alussa. Ehdotus yhteisen järjestön organisaatiomallista ja toimeenpanon suunnitelmasta laadittiin. Lähtökohtana pidettiin alan toimihenkilöiden edunvalvonnan tehostamista ja samalla todettiin, että tämä voi tapahtua ainoastaan yhdistämällä silloisten liittojen voimavarat.
Metsäalan Teknisten Liitto ja Metsäalan Työnjohtajaliitto pitivät perustamiskokouksen Savonlinnan Rauhanlinnassa 15. marraskuuta 1979. Liiton nimeksi tuli Metsäalan Toimihenkilöliitto – Skogsbranschens Funktionärsförbund – METO r.y. Liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Pentti Näreaho ja varapuheenjohtajaksi Arvi Vinni. Metsäneuvoksen arvonimen saanutta Näreahoa seurasi puheenjohtajana vuoteen 2018 asti Håkan Nystrand, joka myös sai metsäneuvoksen arvon.
Historia > METO - Metsäalan Asiantuntijat ry 2001

Metsäalan Toimihenkilöliitto - METO r.y:n hallitus teki sääntömuutosesityksen 7. kesäkuuta 2001, jonka mukaan liiton uusi nimi olisi "METO - Metsäalan Asiantuntijat ry". Liiton VI (6.) liittokokous pidettiin Kalastajatorpalla Helsingissä 3.- 4.10.2001. Liittokokous hyväksyi yksimielisesti sääntömuutoksen 3. lokakuuta 2001.
Kaarle Aleksanteri Wägg