stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Benni McCarthy
Saavutukset

Alankomaiden mestaruus: 1997/98
Alankomaiden cup: 1997/98, 1998/99
Portugalin liiga: 2003/04, 2005/06
Portugalin Cup: 2005/06
Portugalin supercup: 2003/04, 2004/05
Mestarien liiga: 2003/04
FIFA Intercontinental Cup: 2004
Mediterraneo

| Mediterraneo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gabriele Salvatores
Käsikirjoittaja:  Enzo Monteleone
Tuottaja:  Silvio Berlusconi Mario Cecchi Gori Vittorio Cecchi Gori Gianni Minervini
Säveltäjä:  Giancarlo Bigazzi Marco Falagiani
Kuvaaja:  Italo Petriccione
Leikkaaja:  Nino Baragli
Pääosat:  Diego Abatantuono Claudio Bigagli Giuseppe Cederna Claudio Bisio
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Medusa Film Silvio Berlusconi Communications
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:  1991
Kesto:  96 min.
Alkuperäiskieli:  Italia Englanti Kreikka Turkki
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mediterraneo on italialainen Gabriele Salvatoresin ohjaama ja Enzo Monteleonen käsikirjoittama elokuva vuodelta 1991. Elokuva on kuvattu pienellä Kreikalle kuuluvalla Kastelórizon saarella Dodekanesian saaristossa. Kastelórizo sai elokuvan ansiosta runsaasti julkisuutta. Elokuva voitti vuonna 1992 muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.
Juoni

Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan aikaan. Italialainen laiva jättää sotilasryhmän pienelle kreikkalaiselle saarelle. Sotilaiden tehtävä on pitää saaresta huolta hyökkäystilanteessa sekä havaita vihollisaluksia. Sotilaat alkavat aluksi hieman rentoutua, sillä vihollisia ei näy ja saaren kyläkin näyttää hylätyltä. Kuitenkin viholliset pääsevät tuhoamaan sotilasjoukon aluksen. Toisin kuin italialaissotilaat luulevat, ei saari olekaan hylätty. Kreikkalaiset tulevat piilopaikoistaan, kun tajuavat italialaisten olevan harmittomia.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Diego Abatantuono  | … |  kersantti Nicola Lorosso   |
|  Claudio Bigagli  | … |  luutnantti Raffaele Montini   |
|  Giuseppe Cederna  | … |  Antonio Farina   |
|  Claudio Bisio  | … |  Corrado Noventa   |
|  Vanna Barba  | … |  Vassilissa   |
|  Gigio Alberti  | … |  Eliseo Strazzabosco   |
|  Ugo Conti  | … |  Luciano Colasanti   |
|  Antonio Catania  | … |  Carmelo LaRosa   |
|  Irene Grazioli  | … |  Pastorella   |
|  Vasco Mirandola  | … |  Felice Munaron   |
|  Memo Dini  | … |  Libero Munaron   |
|  Luigi Montini  | … |  Pope   |
|  Alessandro Vivarelli  | … |  Nonzo   |
Aiheesta muualla

Mediterraneo Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mehmed V

Mehmed V
Mehmed V (turk. Mehmed V Reşad tai Reşat Mehmet; 2. marraskuuta 1844 – 3. heinäkuuta 1918) oli 35. Ottomaanien sulttaani. Hän oli sulttaani Abdul Mejidin poika. Kuten useat potentiaaliset kruununperilliset, hänet oli suljettu 30 vuodeksi palatsin haaremeihin. Yhdeksän vuotta niistä hän vietti täysin yksin. Sinä aikana hän opiskeli vanhaa Persian tyylistä runoutta ja oli kehuttu runoilija.
Nuorturkkilaiset asettivat hänet valtaan huhtikuun 27. päivänä 1909, mutta hänellä ei ollut poliittista valtaa. Hän oli kouluja käynyt herrasmies, mutta ei kovin voimakastahtoinen poliitikkona. Varsinaiset päätökset tekivät useat ottomaanien hallituksen jäsenet ja viimein, ensimmäisen maailmansodan aikana, kolme paššaa: Enver pašša, Talat pašša, ja Djemal pašša. Mehmed V vastusti liittoutumista Saksan kanssa 1914, mutta Enver paššan johdolla valtakunta osallistui sotaan Keskusvaltojen puolella. Tällöin Mehmed V kutsui Jihadin, muslimien pyhän puolustussodan kaikkia liittoutuneiden maita vastaan. Suurin osa osmanien alaisuudessa olleista arabimaista säilyi uskollisena isäntämaalleen, mutta niiden taistelulla ei ollut suurta merkitystä sodankäyntiin. Tätä lukuun ottamatta Mehmed V ei juuri osallistunut Osmanien valtakunnan sodanajan politiikkaan.
Mehmed V kuoli heinäkuun kolmantena päivänä 1918, 73 vuoden iässä, vain neljä kuukautta ennen kuin keskusvallat antautuivat ensimmäisessä maailmansodassa. Osmanien valtakunta oli jo ajautumassa loppuaan kohden, mutta Mehmed V ei ehtinyt nähdä sen lopullista hajoamista.
Kunnianosoituksia

Pyhän Tapanin ritarikunta (Itävalta-Unkari, 1914)
Karađorđen tähden ritarikunta (Jugosvlavian kuningaskunta)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mehmed V Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Abd-ul-Hamid II | Osmanien sulttaani | Seuraaja: Mehmed VI |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Kreikka 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef  İslâm Ansiklopedisi
Jocelyne Larocque

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Larocque yliopistojoukkueensa paidassa 2011. |  Larocque yliopistojoukkueensa paidassa 2011. |  Larocque yliopistojoukkueensa paidassa 2011. |  |
Maa:  Kanada
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 |  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2012 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2021 |  |  |
|  Kultaa | Tanska 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2013 |  |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2016 |  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2017 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2023 |  |  |
|  Pronssia | Suomi 2019 |  |  |
Jocelyne Larocque (s. 19. toukokuuta 1988 Ste. Anne, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympialaisissa kaksi kultamitalia ja yhden hopean sekä maailmanmestaruuskilpailuissa kolme kultaa, kuusi hopeaa ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Markham Thunderia. Etniseltä taustaltaan Larocque kuuluu métis-kansaan.
Larocque voitti olympiakultaa Sotšissa vuonna 2014 ja saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa vuonna 2018. Pekingin olympialaisissa vuonna 2022 hän saavutti uransa toisen olympiakullan. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2012, 2021 ja 2022 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2011, 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2023 sekä MM-pronssia vuonna 2019.
Larocque on seuratasolla edustanut Calgary Oval X-Tremeä vuosina 2004–2007, Minnesota Duluthin yliopistoa vuosina 2007–2011, Manitoba Maple Leafsiä vuosina 2011–2012, Alberta Honeybadgersiä vuosina 2012–2013, Brampton Thunderia vuosina 2014–2017 sekä Markham Thunderia vuodesta 2017. Hän voitti WWHL:n mestaruuden vuosina 2005, 2006 ja 2007, NCAA:n mestaruuden vuosina 2008 ja 2010 sekä CWHL:n mestaruuden vuonna 2018.
Rune Larsson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rune Larsson 1940-luvulla. |  Rune Larsson 1940-luvulla. |  Rune Larsson 1940-luvulla. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 400 metrin aidat |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | 4×400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Oslo 1946 | 400 metrin aidat |  |
|  Pronssia | Bryssel 1950 | 4×400 metriä |  |
Rune Larsson (17. kesäkuuta 1924 – 17. syyskuuta 2016) oli ruotsalainen juoksija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli 400 metrin aitajuoksu.
Larsson saavutti ensimmäisen neljästä arvokisamitalistaan Oslon EM-kilpailuissa 1946, jolloin hän sijoittui pronssille 400 metrin aitajuoksussa ajalla 52,5. Kaksi vuotta myöhemmin Lontoon olympialaisissa hän saavutti pronssia aitajuoksussa ajalla 52,2 ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.16,0. Hän juoksi viestissä viimeisen osuuden. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän juoksi kolmannen osuuden viestijoukkueessa, joka sai pronssia ajalla 3.11,6.
Medeon (Fokis)

| Medeon> Μεδεών |
| --- | --- |
 Medeonin akropolis eli linnavuori.
Sijainti
 Medeon
Koordinaatit:  38°21′58″N, 22°41′01″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Áspra Spítia, Dístomo-Aráchova-Antíkyra, Boiotia, Keski-Kreikka
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  n. 1400–1. vuosisata eaa.
Kulttuuri:  mykeneläinen kulttuuri antiikki
Alue:  Fokis
Aiheesta muualla
  Medeon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Medeon (m.kreik. Μεδεών, Medeōn) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Boiotian Dístomo-Aráchova-Antíkyran kunnan alueella noin neljä kilometriä kaakkoon nykyisestä Áspra Spítian kylästä.
Maantiede

Medeon sijaitsi Korintinlahteen kuuluvan Antikyranlahden pohjoisrannalla. Pausaniaan mukaan kaupunki sijaitsi lähellä Antikyran kaupunkia, ja nykyisin se sijoitetaan lahden rannalle toiselle puolelle Antikyran paikasta (ja nykyisestä Antíkyran kylästä) nähtynä. Alue oli antiikin aikana Fokista, mutta nykyisin se kuuluu Boiotian alueyksikköön. Strabon sijoitti Medeonin lännemmäksi Krisanlahden rannalle noin 160 stadioninmitan eli 28 kilometrin päähän Boiotian rajalta. Fokiin Medeonia ei tule sekoittaa Boiotian Medeoniin.
Historia

Medeon on ollut asuttu viimeistään pronssikaudella, ja sen akropolis eli linnavuori oli käytössä mykeneläisellä ajalla noin 1400–1150 eaa. Alueelta on löydetty mykeneläisiä hautoja, muun muassa yksi tholos-hauta eli pyöröhauta. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Pyladeen ja Elektran pojasta Medeonista.
Kreikan pimeinä vuosisatoina asutuksessa saattoi olla katkos. Varmuudella paikka oli asuttu jälleen geometrisella kaudella. Medeon oli 300-luvulla eaa. osa Fokiin liittoa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Medeōnios (Μεδεώνιος). Medeon tuhottiin kolmannen pyhän sodan lopulla vuonna 346 eaa. Noin 175/135 eaa. kaupunki oli liitossa (sympoliteia) ylempänä vuoristossa sijainneen Stiriin kaupungin kanssa. Sen seurauksena Medeon lakkasi olemasta itsenäisenä poliksena, ja siitä tuli Stiriin fratria.
Kaupunki oli raunioina Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset alueella suoritettiin vuonna 1907. Varsinaiset kaivaukset suoritettiin 1960-luvulla melko pikaisesti, kun lähelle oltiin rakentamassa teollisuutta.
Rakennukset ja löydökset

Medeonin ydin sijaitsi akropolis-kukkulalla lahden rannalla. Se oli ympäröity muurein, joiden pituus itä-länsisuunnassa oli noin 200 metriä ja leveys pohjois-eteläsuunnassa noin 150 metriä. Muureista ja luoteisosan kolmesta tornista osa on säilynyt. Kukkulan huipulla on todennäköisesti julkisiin rakennuksiin kuuluneita jäänteitä. Myös kaupungin hautausmaa on löydetty.
Medeonin haudasta numero 239 on löydetty luusta tehty sinettileimasin (MED Zg 1), jossa on kolme lineaari-B-kirjoitusmerkkiä. Hauta on ajoitettu myöhäismykeneläiselle kaudelle LH IIIC (1200–1100/1050 eaa.), mutta itse leimasimen on ehdotettu voivan olla eräänlainen perintökalleus varhaisemmalta ajalta, kausilta LH IIIA–IIIB (n. 1400–1200 eaa.), jolloin lineaarikirjoitus oli vielä käytössä. Leimasimen teksti on , e-ko-ja, mikä saattaa olla tuntematon henkilön- tai paikannimi. Leimasin on nykyisin Delfoin arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Medeon Wikimedia Commonsissa
Medeonin muureja.
Haudan jäänteet.
Pentti Larvo

Pentti Karl Isak Larvo (alun perin Lindsten, 22. joulukuuta 1907 Urjala – 1. toukokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija.
Keskustukimiehenä ja hyökkääjänä urallaan pelannut Larvo edusti Suomea jalkapalloilijana Berliinin 1936 olympialaisissa, joissa hän ottelussa Perua vastaan teki yhden Suomen kolmesta maalista. Kaikkiaan hän pelasi 31 A-maaottelua ja teki niissä neljä maalia. Suomen mestaruuden hän voitti Helsingin Palloseuran riveissä vuosina 1929, 1932, 1934 ja 1935. SM-sarjaurallaan hän teki 40 maalia.
Larvo sai tanskalaisen jalkapalloilijan Nils Middelboen lahjoittaman olympiakisojen hopeamitalin jatkosodassa kunnostautuneimpana suomalaisena jalkapalloilijana.
Meiju (albumi)

| Meiju Meiju Suvas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1982
 Julkaistu: 1982
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Kaj Westerlund
 Levy-yhtiö: TILT
Listasijoitukset
  Suomi: 8. (syyskuu 1982)
Meiju Suvaksen muut julkaisut
|   | Meiju 1982 | Pidä musta kiinni 1983 |
Meiju on iskelmälaulaja Meiju Suvaksen esikoisalbumi vuodelta 1982. Se tuotti alkukesästä 1984 timanttilevyn myytyään 50 000 kappaletta. Ajan hengen mukaisesti biisilista sisälsi pääsääntöisesti cover-versioita tunnetuista ja vähän tuntemattomammistakin kappaleista ympäri maailmaa. Kahdentoista raidan joukkoon mahtui kolme suomalaissäveltäjien teosta - Tuhma Annabelle, Tahdon sinut ja Minne mennään illalla.
Kappaleet > A-puoli

Tää onnea on – 2.59 (Maria no mas, säv. Aart P. Mol, Cornelis R Cees Bergman, Elmer Veerhoff, Erwin van Prehn, Geertjan Hessing, san. Vexi Salmi, sov. Veikko Samuli)
Johnny – ootko sellainen – 2.44 (Johnny Are You Queer, säv. Bobby Paine, Larson Paine, san. Juha Vainio, sov. Kassu Halonen)
Kuin roskakertomus – 3.53 (View from a Bridge, säv. Marty Wilde, Ricky Wilde, san. Leo Länsi, sov. Kassu Halonen)
Tuhma Annabelle – 3.33 (säv. ja sov. Jori Sivonen, san. Raul Reiman)
A huu – a heijaa – 2.53 (Dag efter dag, säv. Lasse Holm, Monica Forsberg, san. Raul Reiman, sov. Kaj Westerlund)
Kauas pois – 3.55 (If I Try, säv. Björn Håkanson, Tim Norell, san. Raul Reiman, sov. Kassu Halonen)
Kappaleet > B-puoli

Yks kaks kokonaan – 3.46 (Chicago, säv. R. Geudens, Fred Bekky, Raymond Felix, san. Raul Reiman, sov. Kassu Halonen)
Elän unessa näin – 3.07 (Una vampata di te, säv. Cristiano Malgioglio, Mario Balducci, san. Juha Vainio, sov. Kassu Halonen)
Tahdon sinut – 2.54 (säv. Esko Toivonen, san. Raul Reiman, sov. Kaj Westerlund)
Pommi oon – 3.12 (Dynamite, säv. Kick Dandy, san. Vexi Salmi, sov. Kassu Halonen)
Sorry vaan – 3.41 (I'm So Sorry, säv. Piet Souer, san. Raul Reiman, sov. Kassu Halonen)
Minne mennään illalla – 2.52 (säv. ja san. Raul Reiman, sov. Kaj Westerlund)
Meksikon naisten lentopallomaajoukkue

Meksikon naisten lentopallomaajoukkue edustaa Meksikoa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on pelannut olympialaisissa kotikisoissaan vuonna 1968, jolloin se voitti yhden seitsemästä ottelustaan ja sijoittui seitsemänneksi. Joukkue on pelannut maailmanmestaruuskilpailuissa kahdeksan kertaa ja sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi kotikisoissaan vuonna 1974, jolloin se voitti neljän joukkueen alkulohkonsa ja sijoittui neljän joukkueen jatkolohkossaan kolmanneksi sekä kuuden joukkueen sijoitusottelulohkossaan neljänneksi. Meksiko voitti Pan-Amerikan kisojen lentopalloturnauksen vuonna 1955 sekä maanosaliitto NORCECA:n mestaruuden vuosina 1969 ja 1971.
Arvokilpailut > Olympialaiset

Seitsemäs 1968
Arvokilpailut > MM-kilpailut

Kymmenes 1974
Kahdestoista 1970
Kolmastoista 1982
Viidestoista 1978
kuudestoista 2018
21:s 2002, 2006, 2014
Larmorin prekessio

Magneettista momenttia kuvaavan pienemmän nuolen prekessio magneettikentän suuntaisen nuolen (iso nuoli) ympäri
Larmorin prekessio tarkoittaa hiukkasen magneettisen momentin prekessiota, eli pyörimisakselin kiertymistä ulkoisen magneettikentän suuntaisen akselin ympäri. Prekession voi ymmärtää hyrrämäisenä liikkeenä. Ilmiön löysi englantilainen fyysikko ja matemaatikko Joseph Larmor.
Ulkoisen magneettikentän aiheuttama vääntömomentti  \scriptstyle {\vec {\tau }} magneettiseen momenttiin  \scriptstyle {\vec {\mu }} voidaan esittää ristitulolla
missä vektori  \scriptstyle {\vec {B}} on magneettikenttä. Yhtälö voidaan muuttaa muotoon
missä  \scriptstyle {\vec {J}} on (spin)pyörimismäärä ja  \scriptstyle \gamma  gyromagneettinen suhde, joka kertoo magneettisen momentin ja pyörimismäärän suhteen. Nyt siis pyörimismäärävektori prekessio magneettikentän suuntaisen akselin ympäri kulmataajuudella  \scriptstyle \omega , jota kutsutaan myös Larmorin taajuudeksi. Se voidaan esittää muodossa
Aiheesta muualla

Animaatiodemonstraatio presessiosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Viggo Larsen

Viggo Larsen.
Jens Viggo Larsen (14. elokuuta 1880 Kööpenhamina – 6. tammikuuta 1957 Kööpenhamina) oli tanskalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja.
Työläisperheeseen syntynyt Viggo Larsen tavoitteli sotilasuraa, mutta päätyi vuonna 1905 töihin Ole Olsenin elokuvateatteriin. Olsenin aloitettua elokuvatuotannon Larsenista tuli Nordisk Films Kompagnin ohjaaja ja näyttelijä. Hän vastasi yhtiön elokuvatuotannosta vuosina 1906–1909 ja oli mukana avaamassa tanskalaisen mykkäelokuvan tietä maailmanmarkkinoille. Larsenin suurimpia menestyksiä olivat Leijonanmetsästys (Løvejagten, 1907/1908), Sherlock Holmes -elokuvien sarja ja joukko Napoleon-elokuvia, joissa hän esitti itse pääosaa.
Riitaannuttuaan Olsenin kanssa Larsen siirtyi vuonna 1910 Berliiniin, jossa hän työskenteli menestyksekkäästi Vitascopella ja Ufalla. Vuosina 1912–1916 hänellä oli myös oma tuotantoyhtiö. Larsen teki muun muassa komedioita ja lännenelokuvia sekä yhteiskunnallisia draamoja kuten Die Sumpfblume vuonna 1913.
Larsenin ensimmäinen vaimo oli näyttelijä Wanda Treumann. Hän palasi Tanskaan toisen vaimonsa Karin Nielsenin kanssa vuonna 1945.
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Viggo Larsen (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet
Lorenzo de’ Medici

| Lorenzo de’ Medici |
| --- | --- |
 Verrocchio, Lorenzo de’ Medici, 1480-luku.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1449 Firenze, Firenzen tasavalta
Kuollut: 8. huhtikuuta 1492 (43 vuotta) Careggi, Firenzen tasavalta
Kansalaisuus:  italialainen
Ammatti:  valtiomies
Titteli:  Firenzen johtaja
Sukulaiset:  Medicien suku
Muut tiedot
Lempinimet:  Lorenzo il Magnifico,  ’Lorenzo Suurenmoinen’
Aktiivisena:  1469–1492
Edeltäjä:  Piero di Cosimo de’ Medici
Seuraaja:  Piero di Lorenzo de’ Medici
 Nimikirjoitus
Lorenzo de’ Medici (1. tammikuuta 1449 Firenze, Firenzen tasavalta – 8. huhtikuuta 1492 Careggi, Firenzen tasavalta) oli italialainen valtiomies ja Firenzen tasavallan johtaja renessanssin kultakaudella. Hän kuului Medicien sukuun ja oli aikansa mahtihenkilöitä. Hänet tunnettiin myös merkittävänä taiteen tukijana.
Elämä

Lorenzon isoisä Cosimo de’ Medici ja isä Piero de’ Medici olivat Firenzen hallitsijoita ja mahtimiehiä. Lorenzolla oli pikkuveli Giuliano ja kolme siskoa. Medicien palatsissa kasvanutta Lorenzoa alettiin valmistaa tulevaan asemaansa lähettämällä häntä jo viisitoistavuotiaana vierailumatkoille Italian muiden valtioiden hoveihin. Hänet valittiin Firenzen sadan neuvostoon 17-vuotiaana, ja hän alkoi toimia isänsä edustajana. Lorenzo avioitui roomalaisen Clarice Orsinin kanssa 1469 poliittisista syistä, sillä Orsinin suku oli hyvin vaikutusvaltainen Kirkkovaltiossa. Isä Pieron kuoleman jälkeen Lorenzosta tuli 20-vuotiaana Firenzen johtaja.
Lorenzon ensimmäisinä hallitsijanvuosina Firenzessä vallitsi rauha ja Medicien suhteet Kirkkovaltioon olivat hyvät. Medicit jatkoivat paavin rahoittajina. Paavi Sixtus IV halusi kuitenkin ostaa Imolan kaupungin läheltä Firenzen tasavallan rajaa. Lorenzo kieltäytyi antamasta paaville tähän lainaa, joten paavi haki lainan Medicien kilpailijoilta Pazzi-suvulta. Paavi myös naitti veljenpoikansa Urbinon herttuan vanhimmalle tyttärelle, mikä loukkasi Medici-sukua. Medicit ja paavinvalta olivat ajautuneet vihanpitoon, mutta avointa sotaa ei syttynyt. Pazzit johtivat salajuonta Lorenzon murhaamiseksi. Huhtikuussa 1478 kaksi pappia surmasi Lorenzon veljen Giulianon ja haavoittivat Lorenzoa Firenzen tuomiokirkossa. Salajuonen epäonnistuttua useimmat Lorenzon surmaamisessa mukana olleet salaliittolaiset, kuten arkkipiispa Francesco Salviati, teloitettiin. Yhteensä yli 70 ihmistä hirtettiin ja Pazzien omaisuus takavarikoitiin. Tapahtuman jälkeen paavi julisti koko Medici-suvun kirkon ulkopuolelle. Medicit olivat kuitenkin samalla Firenzessä poliittisesti vahvempia kuin koskaan ja kansan parissa hyvin suosittuja. Paavi liittoutui Napolin kuninkaan kanssa ja julisti Firenzelle sodan. Vihamielisyydet lopetettiin kuitenkin pian Lorenzon käytyä Napolissa neuvottelemassa.
Murhayritykset Lorenzoa vastaan jatkuivat, mutta ne onnistuttiin ehkäisemään ajoissa. Vaikka Lorenzon asema Firenzessä oli vahva, kaupungin talous oli lähes konkurssitilassa. Medicien pankin Lontoon haarakonttori oli mennyt vararikkoon, ja myös Brugge ja Milano olivat kaatuneet. Firenzen hallintojärjestelmä uudistettiinkin 1480 alkaen. Lorenzosta tuli yksi kaupungin ”seitsemäntoista uudistajan” ryhmästä, ja näin hänen asemastaan tuli aiempaa anonyymimpi ja ”laillisempi”. Vuonna 1487 Lorenzo naitti nuoren tyttärensä Maddalenan uuden paavin Innocentius VIII:n pojalle yhteistyön merkiksi. Lorenzo kasvatti valtaansa myös Napolissa solmimalla liiton kuninkaan kanssa.
Lorenzo sairasti kihtiä, ja hänen tilansa heikkeni vuoden 1492 aikana nopeasti. Hän kuoli huhtikuussa 1492, ja hänet haudattiin suvun kappeliin San Lorenzon kirkkoon.
Lapset

Lorenzolla oli yhteensä kymmenen lasta, joista kuusi eli aikuisiksi. Pieron (1471–1503) pojantyttärestä Caterinasta tuli Ranskan kuningatar, Henrik II:n puoliso. Giovannista (1475–1521) tuli paavi Leo X. Giuliano (1479–1516) oli Nemoursin herttua. Lucrezian (1470–1533) tyttärenpoika oli Cosimo I, Toscanan suurherttua. Muut tyttäret olivat Maddalena (1473–1519) ja Contessina (1476–1513).
Taiteen kerääjänä ja tukijana

Medicit tunnettiin taiteiden tukijoina, ja Lorenzo oli itsekin arvostettu runoilija. Lorenzolla oli puutarha, jonne hän oli kerännyt arvokkaan kokoelman antiikinaikaisia esineitä. Taiteilijaelämäkerturi Giorgio Vasarin mukaan Lorenzo perusti puutarhaansa kuvanveistokoulun, jonka oppilaista yksi oli Michelangelo. Michelangelo pääsi myös asumaan Medicien palatsiin, ja Lorenzo antoi hänelle kuukausirahan ja täyden ylläpidon. Medicien hovissa kaupungin lupaava nuori taiteilijapolvi pääsi tutustumaan kuvanveistoon, Italian tunnetuimpiin oppineisiin ja Firenzen taiteellisen perintöön. Lorenzon tukemiin taiteilijoihin kuuluivat Michelangelon lisäksi Giuliano da Sangallo, Sandro Botticelli, Andrea del Verrocchio ja Leonardo da Vinci.
Aikakauden rikkaat firenzeläiset eivät käyttäneet rahaa taiteen tukemiseen pelkästään itsensä taiteen vuoksi, vaan he näkivät tukemisen ja anteliaisuuden olevan keino palvella yhteisöään ja sitä kautta Jumalaa sekä jättää itsestään muisto tuleville sukupolville. Lorenzo laski, että hänen perheensä oli käyttänyt vuosien 1434-1471 välisenä aikana 663 755 florinttia hyväntekeväisyyteen, rakennusprojekteihin ja veroihin. Nykyrahassa summa vastaa yli 400 miljoonaa euroa. Hän kirjoitti:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | En kadu tätä, vaikka monen mielestä sellainen summa olisi paras säilyttää kukkarossa.  Tämä on ollut suureksi kunniaksi valtiollemme, mielestäni raha on käytetty oikein ja olen hyvin tyytyväinen. Lorenzo de’ Medici vuonna 1471 | ” |
– Lorenzo de’ Medici vuonna 1471.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lorenzo de’ Medici Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Meklofenaamihappo

| --- | --- |

Meklofenaamihappo
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-(2,6-dikloori-3-metyylianiliino)bentsoehappo
Tunnisteet
CAS-numero: 644-62-2
ATC-koodi: M01AG04
PubChem CID: 4037
DrugBank: DB00939
Kemialliset tiedot
Kaava: C14H11NCl2O2 
Moolimassa: 296,138
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 257 °C 
Liukoisuus veteen: 30 mg/l (25 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: >99%
Metabolia: Hydroksylointi, glukuronidaatio, dehalogenointi, hapetus
Puoliintumisaika: 2-4 tuntia
Ekskreetio: renaalinen, fekaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Meklofenaamihappo (C14H11Cl2NO2) on N-fenyyliantraniilihapon eli fenaamihapon johdannainen, jota käytetään tulehduskipulääkkeenä.