stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1815
Kuolleita

22. tammikuuta – Johan Liljencrants, ruotsalainen kreivi (s. 1730)
5. maaliskuuta – Franz Anton Mesmer, saksalainen lääkäri ja tähtitieteen harrastaja (s. 1734)
21. elokuuta – Carl Johan Adlercreutz, Suomen sodan (1808–1809) maineikas sotapäällikkö (s. 1757)
17. marraskuuta – Dorothea Viehmann, saksalainen satujen kertoja (s. 1755)
7. joulukuuta – Michel Ney, ranskalainen marsalkka (s. 1769)
Härmä (elokuva)

| Härmä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  JP Siili
Käsikirjoittaja:  JP Siili
Tuottaja:  Olli Haikka Jarkko Hentula
Säveltäjä:  Tuomas Kantelinen
Kuvaaja:  Jani Kumpulainen
Leikkaaja:  Aleksi Raij
Lavastaja:  Päivi Kettunen
Pääosat:  Lauri Tilkanen Mikko Leppilampi Pamela Tola Aku Hirviniemi Esko Salminen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yellow Film & TV
Levittäjä:  Finnkino
Ensi-ilta:   17. helmikuuta 2012
Kesto:  129 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 670 000 € (SES 750 000 €)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Härmä on JP Siilin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa 17. helmikuuta 2012. Elokuva kertoo 1800-luvun puukkojunkkareista. Elokuvan ensi-esitys oli Kauhavalla 27. tammikuuta 2012, jossa se esitettiin tuhannelle kutsuvieraalle.
Juoni

1800-luvulla mahtava Välitalon tila on menossa perinnöksi puukkojunkkareiden joukossa pyörivälle Eskolle. Nuorempi suoraselkäinen Matti, joka on salakihloissa naapuritilan tyttären Ainon kanssa, olisi isännäksi sopiva. Perinteiden vastaisesti veljesten isä päättää testamentata tilansa esikoisen ohi Matille. Tästä alkaa veljesten välillä kiihkeä taistelu sekä tilasta että Ainosta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lauri Tilkanen  | … |  Matti    |
|  Mikko Leppilampi  | … |  Esko    |
|  Pamela Tola  | … |  Aino    |
|  Aku Hirviniemi  | … |  Kalle    |
|  Eero Milonoff  | … |  häjy Koskela    |
|  Esko Salminen  | … |  Antti Välitalo    |
|  Lena Meriläinen  | … |  Maria Välitalo    |
|  Taneli Mäkelä  | … |  Sakari Kantola    |
|  Olavi Uusivirta  | … |  häjy Lehto    |
|  Pirkka-Pekka Petelius  | … |  notaari    |
|  Kari Hietalahti  | … |  vallesmanni    |
|  Pia Latomäki  | … |  Sylvi Kantola    |
|  Hennariikka Laaksola  | … |  Kaisa Kantola    |
|  Hannu Rantala  | … |  Jouni Kantola    |
|  Harri J. Rantala  | … |  Juhani Kantola    |
|  Panu Mikkola  | … |  hevoskauppias    |
|  Satu Mikkelinen  | … |  notaarin vaimo    |
|  Otto Kanerva  | … |  notaarin veli    |
|  Turkka Mastomäki  | … |  sairaan lapsen isä    |
|  JP Siili  | … |  valokuvaaja    |
Tuotanto

Elokuva kuvattiin kesällä 2011 Seinäjoella, Lapualla ja Kauhavalla.  Elokuvaa kuvattiin osittain myös Kuortaneella. Muita kuvauspaikkoja olivat Helsinki, Ylihärmä, Laitila, Laihia sekä Stundarsin museoalue Mustasaaressa.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Jouni Vikman: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
MTV.fi Outi Heiskanen: 
V2.fi Jari Tapani Peltonen:
Aiheesta muualla

Elokuvasäätiön tietosivu
Finnkinon sivu ja traileri (Arkistoitu – Internet Archive)
Härmä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hannu Björkbacka: Härmä, Keskipohjanmaa 24.02.2012 (Arkistoitu – Internet Archive)
Alatri

| Alatri |
| --- | --- |
 Näkymä Alatriin
 Alatri
 Koordinaatit: 41°43′30″N, 13°20′30″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Latium
Maakunta:  Frosinone
Hallinto:  
 – Pormestari:  Giuseppe Morini
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  97,2 km²
Korkeus:  +502 m
Väkiluku (2015):  28 952
 – Väestötiheys:  297,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  03011
Suuntanumero(t):  0775
Rekisterikilpi:  FR
 
 www.comune.alatri.fr.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santa Maria Maggioren kirkko ja sen edessä Fontana Pia eli Piuksen suihkulähde.
Alatri on kaupunki Italian Latiumin alueella Frosinonen maakunnassa. Kaupungissa on arviolta 28 952 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 97,2 neliökilometriä. Kaupungissa on akropolis, josta käytetään nimeä Civita.
Historia

Kaupungin alueella on asuttu jo neljän tuhannen vuoden ajan.
Alkujaan paikalla oli herniikkien kaupunki nimeltään Aletrium. Se oli yksi puolustuslinnoitteista volskeja ja samnilaisia vastaan n. 500 eaa.  Kaupunki liittoutui Rooman kanssa, estääkseen etruskien laajenemisen, mutta roomalaiset valloittivat kaupungin 306 eaa.
Länsi-Rooman kaatumisen jälkeen kaupunki rappeutui, ja ainoana auktoriteettina oli piispa. Teoderik Suuren hallintokaudella (400-luvulla) paavi Liberius nimitti Teoderikin kaupungin uudelleenrakentajaksi. Kaupunki kuitenkin ryöstettiin ja tuhottiin goottilaissodissa 500-luvulla.
1100-luvulla kaupungista tuli tärkeä linnoitus paaveille, kun heidän oli vaarallista poistua Roomasta. Seuraavalla vuosisadalla siitä tuli vapaa kunta, jota paavi ja piispat valvoivat. Alatri varaustui ja laajeni ja valloitti ympäröiviä alueita hallintaansa. 1400-luvulla Alatri alkoi menettää vapauksiaan, kun Napolin Vladislav ja paavi Martinus V sekaantuivat sen sisäisiin asioihin. 1434 kaupunki siirtyi Kirkkovaltion huomaan.[lähde? ]
Kiistat naapurikuntien välillä jatkuivat, ja vuonna 1556 espanjalaiset miehittivät Alatrin. Kaupunki pysyi kuitenkin Kirkkovaltiolla vuoteen 1870, kunnes Italia yhdistyi.[lähde? ]
Toisessa maailmansodassa Alatri kärsi suuria vahinkoja ja monia kuolonuhreja.
Nähtävyyksiä

Vanhassa kaupungissa on Gottifredon palatsi, jossa on arkeologinen museo. Scolopin kirkko on rakennettu 1734–1745. Santa Maria Maggiore on 400-luvulla Venuksen temppelin raunioille rakennettu kirkko. Sen lähellä on Pyhän Fransiskuksen kirkko 1200-1300-luvulta.[lähde? ]
Muita nähtävyyksiä on Alatrin katedraali sekä vuodelta 1870 Piuksen suihkulähde, joka on omistettu paavi Pius IX:lle ja Conti-Gentilin palatsi 1200-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alatri Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (italiaksi)
History of Alatri (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Frosinonen maakunta
Acquafondata | Acuto | Alatri | Alvito | Amaseno | Anagni | Aquino | Arce | Arnara | Arpino | Atina | Ausonia | Belmonte Castello | Boville Ernica | Broccostella | Campoli Appennino | Casalattico | Casalvieri | Cassino | Castelliri | Castelnuovo Parano | Castro dei Volsci | Castrocielo | Ceccano | Ceprano | Cervaro | Colfelice | Colle San Magno | Collepardo | Coreno Ausonio | Esperia | Falvaterra | Ferentino | Filettino | Fiuggi | Fontana Liri | Fontechiari | Frosinone | Fumone | Gallinaro | Giuliano di Roma | Guarcino | Isola del Liri | Monte San Giovanni Campano | Morolo | Paliano | Pastena | Patrica | Pescosolido | Picinisco | Pico | Piedimonte San Germano | Piglio | Pignataro Interamna | Pofi | Pontecorvo | Posta Fibreno | Ripi | Rocca d’Arce | Roccasecca | San Biagio Saracinisco | San Donato Val di Comino | San Giorgio a Liri | San Giovanni Incarico | San Vittore del Lazio | Sant’Ambrogio sul Garigliano | Sant’Andrea del Garigliano | Sant’Apollinare | Sant’Elia Fiumerapido | Santopadre | Serrone | Settefrati | Sgurgola | Sora | Strangolagalli | Supino | Terelle | Torre Cajetani | Torrice | Trevi nel Lazio | Trivigliano | Vallecorsa | Vallemaio | Vallerotonda | Veroli | Vicalvi | Vico nel Lazio | Villa Latina | Villa Santa Lucia | Villa Santo Stefano | Viticuso
1730

| --- | --- |
Vuosisadat: 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku
Vuosikymmenet: 1690-luku · 1700-luku · 1710-luku · 1720-luku · 1730-luku · 1740-luku 1750-luku · 1760-luku · 1770-luku · 1780-luku · 1790-luku · 1800-luku
Vuodet: 1690 · 1691 · 1692 · 1693 · 1694 · 1695 · 1696 · 1697 · 1698 · 1699 1700 · 1701 · 1702 · 1703 · 1704 · 1705 · 1706 · 1707 · 1708 · 1709 1710 · 1711 · 1712 · 1713 · 1714 · 1715 · 1716 · 1717 · 1718 · 1719 1720 · 1721 · 1722 · 1723 · 1724 · 1725 · 1726 · 1727 · 1728 · 1729 1730 · 1731 · 1732 · 1733 · 1734 · 1735 · 1736 · 1737 · 1738 · 1739 1740 · 1741 · 1742 · 1743 · 1744 · 1745 · 1746 · 1747 · 1748 · 1749 1750 · 1751 · 1752 · 1753 · 1754 · 1755 · 1756 · 1757 · 1758 · 1759 1760 · 1761 · 1762 · 1763 · 1764 · 1765 · 1766 · 1767 · 1768 · 1769 1770 · 1771 · 1772 · 1773 · 1774 · 1775 · 1776 · 1777 · 1778 · 1779 1780 · 1781 · 1782 · 1783 · 1784 · 1785 · 1786 · 1787 · 1788 · 1789 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809
Tapahtumia

8. heinäkuuta – Valparaíson maanjäristys (8,7 (MW)) Chilessä
28. syyskuuta – Patrona Halilin kapina alkoi Istanbulissa.
Anna Ivanovna nousi Venäjän keisarinnaksi.
Syntyneitä

5. tammikuuta – Adolf Erik Geete, ruotsalainen upseeri, akvarellimaalari ja kartanpiirtäjä (k. 1795)
15. tammikuuta – Louis Dutens, ranskalainen kirjailija (k. 1812)
22. tammikuuta – Johan Mandelberg, ruotsalais-tanskalainen taidemaalari (k. 1786)
2. maaliskuuta – Otto Friedrich Müller, tanskalainen luonnontutkija (k. 1784)
7. maaliskuuta – Louis de Breteuil, ranskalainen paroni, diplomaatti, poliitikko ja Ranskan pääministeri (k. 1807)
22. maaliskuuta – Darja Nikolajevna Saltykova, venäläinen sarjamurhaaja (k. 1801)
13. toukokuuta – Charles Watson-Wentworth, brittiläinen poliitikko (k. 1782)
15. toukokuuta – Melchiorre Cesarotti, italialainen kielitieteilijä ja kääntäjä (k. 1808)
21. toukokuuta – Carl Magnus Jägerhorn, suomalainen everstiluutnantti ja maaherra (k. 1782)
14. kesäkuuta – Antonio Sacchini, italialainen säveltäjä (k. 1786)
21. kesäkuuta – Motoori Norinaga, japanilainen kielitieteilijä, historioitsija ja kirjallisuuden tutkija (k. 1801)
22. kesäkuuta – Gustaf Borgström, suomalainen kauppias, tehtailija, laivanvarustaja ja raatimies (k. 1795)
26. kesäkuuta – Charles Messier, ranskalainen tähtitieteilijä (k. 1817)
12. heinäkuuta – Josiah Wedgwood, englantilainen keraamikko ja teollisuusmies (k. 1795)
20. elokuuta – Johan Liljencrants, ruotsalainen kreivi (k. 1815)
27. elokuuta – Johann Georg Hamann, saksalainen filosofi (k. 1788)
4. syyskuuta – Helena Ehrenmalm, ruotsalaissyntyinen kartanonomistaja (k. 1784)
17. syyskuuta – Friedrich Wilhelm von Steuben – preussilainen kenraali (k. 1794)
8. lokakuuta – Kristian Cavander, suomalainen teologian professori ja Turun akatemian rehtori (k. 1812)
5. marraskuuta – Henrik Achrenius, suomalainen nimismies ja runoilija (k. 1798)
10. marraskuuta – Oliver Goldsmith, irlantilainen kirjailija ja lääkäri (k. 1774)
24. marraskuuta – Henrik af Trolle, ruotsalainen kenraaliamiraali (k. 1784)
6. joulukuuta – Sophie von La Roche, saksalainen kirjailija (k. 1807)
8. joulukuuta – Johannes Hedwig, saksalainen kasvitieteilijä ja sammaltutkija (k. 1799)
8. joulukuuta – Jan Ingenhousz, brittiläinen fysiologi, botanisti ja fyysikko (k. 1799)
14. joulukuuta – James Bruce, skotlantilainen tutkimusmatkaiija (k. 1794)
Pieter Boddaert, alankomaalainen luonnontieteilijä, lääkäri, ornitologi ja taiteilija (k. 1795)
Nikolai Daurkin, tšuktšilais-venäläinen löytöretkeilijä ja tulkki (k. 1792)
John Murray Dunmore, brittiläinen Virginian kuvernööri (k. 1809)
Nikolai Heinrich von Engelhardt, Viipurin kuvernööri (k. 1778)
Patrick Miller, skotlantilainen pankkiiri, ase- ja laivatekniikan kokeilija (k. 1815)
James Small, skotlantilainen keksijä (k. 1793)
Kuolleita

29. tammikuuta – Pietari II, Venäjän keisari (s. 1715)
21. helmikuuta – Benedictus XIII, paavi (s. 1649)
20. maaliskuuta – Adrienne Lecouvreur, ranskalainen näyttelijä (s. 1692)
27. toukokuuta – Leonardo Vinci, italialainen säveltäjä (s. 1690)
29. elokuuta – Benjamin Dyster, suomalaissyntyinen seikkailija ja kruununtavoittelija
14. syyskuuta – Sophia Elisabet Brenner, ruotsalainen runoilija (s. 1659)
17. syyskuuta – Axel Gyllenkrok, ruotsalainen vapaaherra (s. 1664)
10. lokakuuta – Mihail Golitsyn, venäläinen sotapäällikkö (s. 1675)
12. lokakuuta – Fredrik IV, Tanskan kuningas (s. 1671)
16. lokakuuta – Antoine de la Mothe Cadillac, ranskalainen sotilas, tutkimusmatkailija ja liikemies (s. 1658)
16. lokakuuta – Nevşehirli Damat İbrahim pašša, osmanien valtakunnan suurvisiiri (s. 1670)
31. lokakuuta – Viktor Amadeus II, Savoijin herttua, Sardinian kuningaskunnan ensimmäinen kuningas (s. 1666)
25. marraskuuta – Patrona Halil, turkkilainen kapinajohtaja (s. 1690)
Maria Guyomar de Pinha, Thaimaan Ayatthayanin kuningaskunnan hovissa orjana toiminut portugalilais-bengalilaistaustainen kokki (s. 1644)
Otto Honkaheimo

| Otto Honkaheimo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. elokuuta 1985 (ikä 39) Rauma, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Honkis, Honkkis
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2003–2017
Seurat:  Lukko (SML) KalPa (SML) HIFK (SML) LeKi (Mestis) HPK (SML) Stjernen Hockey (Norja) Peliitat (Mestis) Sport (SML)
Otto Oskari Honkaheimo (s. 3. elokuuta 1985 Rauma) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 587 runkosarjaottelua tehopistein 17+88=105 ja keräten 608 jäähyminuuttia sekä 49 playoff/playout-ottelua tehopistein 3+9=12 ja keräten 69 jäähyminuuttia. Honkaheimo pelasi suurimman osan urastaan kasvattajaseurassaan Rauman Lukossa, jossa hän pelasi SM-liigaa 11 kautena ja toimi joukkueen kapteenina vuodet 2011–2014. Honkaheimo voitti Lukossa SM-pronssia vuosina 2011 ja 2014. Hän pelasi SM-liigaa myös Kalevan Pallossa, Helsingin IFK:ssa, Hämeenlinnan Pallokerhossa ja Vaasan Sportissa sekä loi pääsarjauraa myös yhtenä kautena Norjassa.
Pelityyli

Honkaheimo tunnettiin yleisesti peruspuolustajana, joka ei varsinaisesti loistanut millään osa-alueella. Elite Prospects -sivuston mukaan hän oli pelityyliltään all around -puolustaja, joka liikkui hyvin ja pelasi voimakkaasti omalla puolustusalueella. Honkaheimo kykeni myös johtamaan joukkuetta. Hän oli myös kohtalaisen hyvä hyökkäyspäässä, vaikka Honkaheimolla oli puutteita visiossa.
Ura > Maajoukkueura

Honkaheimo pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina.
Honkaheimo pelasi myös kaksi A-maaottelua osallistuttuaan Suomen ensimmäiselle MM-leiriviikolle keväällä 2012. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä näin ollen 4. huhtikuuta 2012 Rapperswilissä Sveitsiä vastaan.
Muuta

Syksyllä 2017 Honkaheimo on toiminut Lukon otteluiden kommentaattorina Rauman paikallisradio Radio Ramonan ottelulähetyksissä.
Honkaheimon serkut Antti ja Mikko ovat pelanneet myös jääkiekkoa.
Wish You Were Here (kappale)

| ”Wish You Were Here” Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Wish You Were Here
 Julkaistu: 1975
 Tuottaja(t): Pink Floyd
 Tyylilaji: Progressiivinen rock
 Kesto: 05.40
 Levy-yhtiö: Harvest, EMI (UK)   Columbia, Capitol (US)
Wish You Were Heren muut kappaleet
| ”Have a Cigar” (3) | ”Wish You Were Here” (4) | ”"Shine On You Crazy Diamond (Parts VI-IX)"” (5) |
Wish You Were Here on Pink Floydin kappale samannimiseltä albumilta, joka on julkaistu vuonna 1975. Kappale julkaistiin samana vuonna singlenä. David Gilmour kehitteli kappaleen pääriffin soittaessaan akustista kitaraansa Abbey Roadin studiolla. Muun muassa The Flaming Lips, Wyclef Jean, Velvet Revolver, Catherine Wheel, Radiohead ja Rasputina ovat tehneet kappaleesta cover-version.
Myös Rednex on julkaissut samannimisen pieneksi hitiksi muodostuneen sävellyksen, jolla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä Pink Floydin sävellyksen kanssa.
Kokoonpano

David Gilmour – laulu, akustinen kitara (kuusi- ja 12-kieliset), pedal steel -kitara, nauhaefektit
Roger Waters – basso, akustinen kitara (kuusikielinen), nauhaefektit
Richard Wright – piano, syntetisaattori
Nick Mason – rummut, nauhaefektit
Vuoden 1995 painos

| ”Wish You Were Here (Live)” Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Pulse
 Julkaistu: 20. heinäkuuta 1995
 Formaatti: CD, CD-maxi
 Tekijä(t): Roger Waters, David Gilmour
 Tuottaja(t): James Guthrie, Gilmour
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 05.40
 Levy-yhtiö: EMI (UK) Capitol (US)
Pink Floydin muut singlet
| ”High Hopes” / ”Keep Talking” 1994 | ”Wish You Were Here (Live)” 1995 | ”Louder than Words” 2014 |
Kappaleesta julkaistiin vuonna 1995 maxi-single tukemaan yhtyeen livealbumia Pulse. Julkaisu sisältää niin ikään liveversion kappaleista ”Coming Back to Life” ja ”Keep Talking”.
Vuoden 1995 painos > Kappaleet

Wish You Were Here – 5.40 (säv. Gilmour, Waters)
Coming Back to Life – 6.40 (säv. Gilmour)
Keep Talking – 6.54 (säv. Gilmour, Polly Samson, Richard Wright)
Mikko Latvala

| Mikko Latvala |
| --- | --- |
 Mikko Latvala vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mikko Tapio Latvala
Syntynyt: 8. heinäkuuta 1980 (ikä 44) Vaasa
Yleisurheilija
Laji:  seiväshyppy
Mikko Tapio Latvala (s. 8. heinäkuuta 1980 Vaasa) on suomalainen seiväshyppääjä. Urheilu-urallaan hän edusti Haapajärven Kiilat -seuraa.
Latvala saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2001 Amsterdamista tuloksella 550. Hän karsiutui loppukilpailusta vuonna 2002 Wienin sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 540 cm ja Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 525 cm. Hän jäi karsintaan myös Madridin sisäratojen EM-kisoissa 2005 tuloksella 560 cm ja Pekingin olympialaisissa 2008 tuloksella 545 cm.
Aikuisten SM-tasolta hän on saavuttanut kaksitoista mitalisijaa halli- ja ulkorata mukaan lukien. Ulkoradoilla kultaa vuosina 2002 ja 2005, hopeaa 2001 ja 2003, pronssia 2004 ja 2009 sekä sisäradoilla kultaa 2002 ja 2005, hopeaa 2003, 2004 ja 2008 ja pronssia 2000. Ennätyksensä 566 cm hän hyppäsi 1. heinäkuuta 2001 Somerolla.
Urheilu-uransa jälkeen Latvala on toiminut valmentajana. Kaudella 2014 hän toimi Superpesis-joukkue Koskenkorvan Urheilijoiden fysiikkavalmentajana. Mikko Latvala asuu nykyisin Kuortaneella ja työskentelee Kuortaneen Urheiluopistossa.[lähde? ] Vuonna 2024 hän perusti Awot-nimisen yhtyeen yhdessä Johan-Antti Kivilahden ja Valtteri Parkkosen kanssa. Latvala soittaa yhtyeessä rumpuja.
Mobira Talkman

Mobira Talkman (MD59)
Mobira Talkman on Mobiran valmistama vuonna 1984 julkaistu NMT 450 verkossa toiminut autoradiopuhelin jota voitiin käyttää myös kannettavana matkapuhelimena.
Ominaisuuksia

Paino kannettavana akkuineen 5 kg
Käyttöaika latauksella 8 tuntia
10 numeron nestekidenäyttö, valaistut näppäimet
Lähetysteho 1,5–15 W
Viimeksi valitun numeron korjaustoiminta
51 puhelinnumeron pikamuisti
Hands free -toiminto autokäytössä
Neptun (ohjus)

R-360 Neptun -meritorjuntaohjus.
Meritorjuntaohjusten kuljetus- ja laukaisulavetti on vuodesta 2021 ollut tšekkiläisen Tatran valmistama.
Ohjuksen koelaukaisu vuonna 2019.
R-360 Neptun (ukr. Р-360 Нептун) on ukrainalainen alisooninen maa-ajoneuvosta laukaistava meritorjuntaohjus.
Ominaisuudet

Valmistaja ilmoittaa ohjuksen kantamaksi 300 kilometriä. Ohjus taittaa alun matkaa käyttäen inertiaohjausta ja satelliittipaikannusta. Saavuttuaan maalialueelle se hakeutuu loppuvaiheessa maaliin omalla tutkallaan. Ukrainalaisen Defence Express-julkaisun mukaan ase nousee tutkahavaintoa varten jopa satojen metrien korkeuteen ja maalin löydettyään laskeutuu takaisin alas, päättääkseen lentonsa kohteeseen muutamien metrien korkeudella merenpinnasta.
Ohjus on kehitetty neuvostoliittolaisen H-35-ohjuksen perustalta ja siihen verrattuna Neptun on pidempi ja siinä on enemmän polttoainetta. Asetta valmistaa kiovalainen Lutš. Ukrainan merivoimat otti aseen käyttöön 2021. Siitä oli tuolloin suunnitteilla myös laivasta ja lentokoneesta laukaistavat versiot.
Taistelukäyttö

Ukrainalaislähteiden mukaan 14. huhtikuuta 2022 uponnutta venäläistä ohjusristeilijä Moskvaa vastaan hyökättiin yhdellä tai useammalla Neptun-ohjuksella.Ukrainan laivasto teki Venäjän Kavkazin satamaan (lähellä Kertsin salmea) 22.8.2024 Neptune ohjuksella satamassa olleeseen Conro Trader -junalauttaan (lasti oli polttoainesäiliöitä). Räjähdyksen ja tuleen syttymisen seurauksena lautta upposi.
Vuonna 2023 Ukrainan uutisoitiin kehittäneen ohjuksesta myös maakohteita vastaan soveltuvan version. Tässä versiossa on uusi ohjausjärjestelmä, mutta se voidaan laukaista samoilta alustoilta, kuin meritorjuntaohjusversio. Ukrainalaisten puolustusviranomaisten mukaan version kantama on noin 400 kilometriä ja siinä on 250 kg taistelukärki. Maakohteita vastaan kehitettyä versiota on ilmoitettu käytetyn sodan aikana useampaan otteeseen.
Tekniset tiedot

pituus: 4,4 m + 0,65 m (1. ja 2.vaihe)
halkaisija: 40 cm
siipien kärkiväli: 1,3 m
kokonaispaino: 870 kg
taistelukärki: 150 kg sirpalelataus
kantama: noin 300 km
ensimmäinen vaihe rakettimoottori, toinen vaihe suihkumoottori
matkalentokorkeus 3–15 m
Ohjusjärjestelmän ja sen komentokeskuksen lavettiautoina on vuodesta 2021 lähtien käytetty tšekkiläisen Tatran valmistamaa kuorma-autoa (Tatra 815-7).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neptun (ohjus) Wikimedia Commonsissa
Kumsong-3 (KN-19) Missilethreat.csis.org.  31.7.2021. Viitattu 22.4.2022. (englanniksi)
Serhii Zgurets: Neptun anti-ship missile system: key details of the newest Ukrainian armament Defence Express, defence-ua.com.  26.9.2021. Viitattu 23.4.2022. (englanniksi)

Neptun-merimaaliohjuksen komentokeskusta esitellään Ukrainan presidentti Petro Porošenkolle (5.4.2019).
Ohjuksen koelaukaisun webm-video
Iso karhu

| Iso karhu |
| --- | --- |

Latinankielinen nimi:  Ursa Major
Lyhenne:  UMa
Genetiivi:  Ursae Majoris
Symbologia:  Iso karhu
Rektaskensio:  10,67h
Deklinaatio:  55,38°
Ala taivaasta:  1280 neliöastetta
Tähtien määrä (magnitudi < 3):  6
Kirkkain tähti:  Alioth, ε UMa (1,76 mag.)
Meteoriparvet:  Alfa-ursamajoridit  Leonidi-Ursidit
Naapuri- tähdistöt:  Lohikäärme  Kirahvi  Ilves  Pieni leijona  Leijona  Bereniken hiukset  Ajokoirat  Karhunvartija
 Näkyy leveysasteiden +90° ja −30° välillä  Näkyy Suomessa parhaiten huhtikuussa 
Iso karhu on yksi taivaan laajimmista tähdistöistä. Sen näkyvin osa on kauhaa muistuttava Otava.   Ison karhun naapureita ovat Ajokoirat, Bereniken hiukset, Ilves, Karhunvartija, Kirahvi, Leijona, Lohikäärme ja Pieni leijona.
Otavan tähtikuvion tähdet tunnetaan arabialaisperäisillä nimillä ("kauhan" kulhosta kahvaan päin lukien) Dubhe, Merak, Phecda, Megrez, Alioth, Mizar ja Alkaid. Mizarin lähellä on pieni himmeä tähti Alcor, joka tunnetaan nimellä "Silmänkoittaja". Perinteen mukaan ihmisen näköaisti on vielä hyvä, jos hän kykenee erottamaan Silmänkoittajan. Tosin nämä tähdet on kyllä tervesilmäisen ihmisen erittäin helppoa erottaa toisistaan.
Muun muassa galaksit M81, M82 ja M101 sijaitsevat Ison karhun tähdistön alueella. Vuonna 1993 galaksissa M81 räjähti supernova, joka nähtiin pienilläkin teleskoopeilla, kun kirkkaus kohosi +11 magnitudiin. M97 eli Pöllösumu puolestaan on kuuluisa planetaarinen sumu.
Otavan tähtien kautta vedettyjen linjojen avulla voi löytää useita kirkkaita tähdistöjä.
Eduard Zeller

Eduard Zeller
Eduard Gottlob  Zeller (22. tammikuuta 1814, Kleinbottwar – 19. maaliskuuta 1908, Stuttgart) oli saksalainen filosofian historian kirjoittaja ja Tübingenin koulukuntaa edustava teologi. Zeller suoritti opintonsa Tübingenin yliopistossa ja sai siellä ollessaan vaikutteita Hegeliltä. Hän toimi aluksi pitkään teologisen tiedekunnan opetustehtävissä, mutta riitauduttuaan pappispuolueen kanssa hän vaihtoi filosofian tiedekuntaan, jossa toimi professorina eläkkeelle vetäytymiseensä asti.
Eduard Zeller oli yksi sittemmin merkittäväksi muodostuneen teologisen aikakauskirjan Theologische Jahrbücher perustajista. Hän kirjoitti useita teologian alan teoksia ja julkaisi kolme kokoelmaa esseitä filosofiasta.  Tärkeimmäksi on kuitenkin muodostunut hänen uransa filosofian historian tutkijana ja hänen uraauurtava teoksensa Die Philosophie der Griechen in ihrer geschichtlichen Entwicklung, joka ilmestyi alun perin vuosina 1844–1852. Zeller jatkoi tämän kreikkalaisen filosofian historiaa kartoittavan teoksensa kehittelyä ja laajensi sitä uudemman tutkimuksen valossa aina vuoteen 1902, jolloin sen viimeisin versio ilmestyi. Tässä teoksessa Zeller käytti yhtenä ensimmäisistä ilmaisua ”übermensch” eli yli-ihminen, jota Nietzsche käytti myöhemmin adjektiivina: "...so kann die Glückseligkeit, welche in ihr besteht, auch als eine übermenschliche, die Glückseligkeit der ethischen Tugend dagegen als das eigenthümlich menschliche Gut bezeichnet werden."