stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Durag

Rap-artisti Slim Thug päässään durag.
Durag, myös do-rag, doo-rag ja watchu-rag, on yksinkertainen takaa sidottava huivimainen vaatekappale. Se on tarkoitettu suojaamaan päätä.
1930-luvulta 1960-luvulle sitä ovat käyttäneet pääosin afroamerikkalaiset miehet pitämään kiinni hiuksia nukkuessa. Normaalisti ne tehtiin nenäliinasta, bandannasta tai naisten sukkahousuista. Nykyään ne tehdään silkistä, joka on hengittävä ja hyväntuntuinen päälle. Duragit tulivat uudestaan muotiin muutama vuosikymmen myöhemmin nuorison käytössä. Durageja on saatavana useina eri väreinä, mutta yleisin on musta. Duragilla pidetään kiinni myös erilaisia kampauksia, kuten braideja.
Monet hip hop -artistit, esimerkiksi Chamillionaire, LL Cool J, Mike Jones, 50 Cent ja Cam’ron, ovat käyttäneet duragia ja siten edistäneet sen suosiota.
Egmont

Egmont voi viitata seuraaviin asioihin:
Egmont-konserni, kansainvälinen mediakonserni, jonka pääkonttori on Kööpenhaminassa.
Egmont Kustannus, Egmont-konsernin ja Sanoma Magazinesin puoliksi omistama osakeyhtiö, joka toimii Suomessa.
Egmontsaaret (engl. Egmont Islands), saaristo Brittiläisellä Intian valtameren alueella.
Lamoraal van Egmont (1522–1568), flanderilainen kenraali ja valtiomies.
Egmont, Johann Wolfgang von Goethen näytelmä.
Ludwig van Beethovenin säveltämä musiikki Goethen näytelmään, erityisesti "Egmont-alkusoitto"
HMS Egmont (1768), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Egmont (1810), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Egmont (1904), ex - HMS Achilles
HMS Egmont (tukikohta), Fort St. Angelo, Maltalla vuosina 1912-1933.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Egmont”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
IF – Ihmeelliset frendit

| IF – Ihmeelliset frendit> IF |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Krasinski
Käsikirjoittaja:  John Krasinski
Tuottaja:   John Krasinski  Allyson Seeger  Andrew Form  Ryan Reynolds 
Säveltäjä:  Michael Giacchino
Kuvaaja:  Janusz Kamiński
Leikkaaja:   Christopher Rouse  Andy Canny 
Pääosat:   Cailey Fleming  Ryan Reynolds  John Krasinski  Steve Carell  Phoebe Waller-Bridge  Louis Gossett Jr. 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Sunday Night Productions  Maximum Effort 
Levittäjä:  Paramount Pictures UIP-Dunafilm
Ensi-ilta:  17. toukokuuta 2024 (Yhdysvallat ja Suomi)
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
IF – Ihmeelliset frendit (engl. IF) on vuonna 2024 tuleva yhdysvaltalainen fantasiakomediaelokuva, jonka on kirjoittanut, ohjannut ja tuottanut John Krasinski. Elokuva on sekä näytelty että tietokoneanimoitu, ja sen pääosassa ovat muun muassa Cailey Fleming, Ryan Reynolds, John Krasinski, Steve Carell, Phoebe Waller-Bridge sekä Louis Gossett Jr.. Elokuvan ensi-ilta oli sekä Yhdysvalloissa että Suomessa 17. toukokuuta 2024.
Näyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Cailey Fleming | Helmi Kallio | Bea |
| Ryan Reynolds | Martti Manninen | Cal |
| John Krasinski | Tuukka Leppänen | Bean isä |
| John Krasinski | Panu Kangas | Vaahtokarkkimies |
| Steve Carell | Tuomas Uusitalo | Blue |
| Phoebe Waller-Bridge | Ella Pyhältö | Blossom |
| Louis Gossett Jr. | Markku Huhtamo | Lewis |
| Fiona Shaw |  | Bean isoäiti |
| Emily Blunt | Katja Aakkula | Yksisarvinen |
| Matt Damon | Henri Piispanen | Sunny |
| Maya Rudolph | Minttu Mustakallio | Ally |
| Jon Stewart |  | Robotti |
| Sam Rockwell |  | Suojelijakoira |
| Sebastian Maniscalco |  | Taikurihiiri |
| Christopher Meloni | Jarmo Mäkinen | Cosmo |
| Richard Jenkins | Antti Pääkkönen | Taideopettaja |
| Awkwafina | Hanna Kaila | Kupla |
| Alan Kim | Kosmo Salminen | Benjamin |
| Liza Colón-Zayas |  | Janet |
| Catharine Daddario |  | Bean äiti |
| Bobby Moynihan |  | Jeremy |
| Blake Lively |  | Octopuss |
| Keegan-Michael Key |  | Slime |
| Amy Schumer | Sara Parikka | Nallekarkki |
| Bradley Cooper |  | Jää |
| Matthew Rhys |  | Kummitus |
| George Clooney |  | Avaruusmies |
| Brad Pitt |  | Keith |
| Bill Hader |  | Banaani |
| Vince Vaughn |  | Lohikäärme |
Aiheesta muualla

IF – Ihmeelliset frendit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Intercontinental Le Mans Cup

| Intercontinental Le Mans Cup |
| --- | --- |

Luokka:  LMP1 LMP2 LM GTE Pro LM GTE Am
Maa:  Kansainvälinen
Ensimmäinen kausi:  2010
Viimeinen kausi:  2011
Tallien mestari:  LMP1: Peugeot Sport Total LMP2: Signatech Nissan GTE Pro: AF Corse GTE Am: Larbre Compétition
Intercontinental Le Mans Cup oli Automobile Club de l’Ouest (ACO) järjestämä kestävyys- ja urheiluautokilpailusarja. Sarjaa ajettiin vuosina 2010 ja 2011.
Vuodelle 2012 ACO ja FIA ilmoittivat FIA World Endurance Championship -sarjan aloittamisesta.
Mestarit

| Kausi | LMP1 Talli> LMP1 Valmistaja | LMP2 Talli>  | GT1 Talli>  | GT2/GTE Pro Talli> GT2/GTE Valmistaja | GTE Am Talli>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 |  Peugeot Sport Total |  OAK Racing |  Larbre Compétition |  Team Felbermayr-Proton |  |
| 2010 |  Peugeot |  |  |  Ferrari |  |
| 2011 |  Peugeot Sport Total |  Signatech Nissan |  |  AF Corse |  Larbre Compétition |
| 2011 |  Peugeot |  |  |  Ferrari |  |
Käännös suomeksi
Dirk Scalongne

| Mitalit> Maa:   Alankomaat. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Alankomaat. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Mitalit> Maa:   Alankomaat. Olympialaiset .Miesten miekkailu | Maa:   Alankomaat> .Miesten miekkailu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | säilä, joukkuekilpailu |  |
Dirk Scalongne (12. joulukuuta 1879 Amsterdam – 1. huhtikuuta 1973 Amstelveen) oli alankomaalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa pronssia säilän joukkuekilpailussa.
Edison (elokuvateatteri)

Edison ja näkymä sen sisäpihalle vuonna 1975.
Edison oli vuosina 1915–1975 Helsingin Yrjönkadulla toiminut elokuvateatteri. Yrjönkatu 10:ssä on toiminut elokuvateatteri vuodesta 1910. Lyyra-nimisen teatterin avasi piharakennukseen Hjalmar V. Pohjanheimo, joka esitti siinä tuottamiaan mykkäelokuvia.
Teatterin nimeksi tuli Edison vuonna 1915. Vuosina 1975–2005 siinä toimi Diana, joka esitti erityisesti laatuelokuvia. Sen jälkeen siinä toimi lastenelokuvia esittänyt Lasten Cinema, joka meni konkurssiin vuonna 2011. Tila on myös lastenteatteri Unga Teaternin käytössä.
Saliin mahtuu sata katsojaa. Projektoria ei ole digitalisoitu. Kaksisataaneliöisen salin omistaa taloyhtiö.
Dieter Hegen

Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
| Dieter Hegen |
| --- | --- |
 'Didi' Hegen juhlii EV Duisburgin nousua Saksan pääsarjaan keväällä 2005.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1962 (ikä 62) Kaufbeuren
Kansalaisuus:   Saksa
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Didi
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  left
Pituus:  184 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Füchse Duisburg
Sarja:  Oberliga
Tehtävä:  päävalmentaja
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1979–2000
Seurat:  ESV Kaufbeuren Kölner EC Düsseldorfer EG Hedos München Mad Dogs München Star Bulls Rosenheim
NHL-varaus:  46. varaus, 1981 Montreal Canadiens
Valmennusura
Vuodet:  2002–2009, 2011–2015, 2019-2020
Seurat:  Füchse Duisburg, ESV Kaufbeuren
Dieter Hegen (s. 29. huhtikuuta 1962 Kaufbeuren, Länsi-Saksa) on saksalainen valmentaja ja entinen jääkiekkoilija.
Lempinimeltään "Didi" pelasi MM-kisoissa 106 ottelua Saksan liittotasavallan joukkueessa. Hegen teki näissä otteluissa 39 maalia ja antoi 21 maalisyöttöä.
Jääkiekkoseurat > Pelaajana

1979–1986 ESV Kaufbeuren
1986–1989 Kölner EC
1989–1992 Düsseldorfer EG
1992–1994 EC Hedos München
1994–1995 Mad Dogs München
1994–1998 Düsseldorfer EG
1998–2000 Starbulls Rosenheim
2000–2002 ESV Kaufbeuren (Oberliga)
Jääkiekkoseurat > Valmentajana

2002–2009 Päävalmentaja Füchse Duisburg (DEL)
2011–2012 Päävalmentaja ESV Kaufbeuren U18
2012–2014 Urheilutoimenjohtaja ESV Kaufbeuren
2013-2014 Päävalmentaja ESV Kaufbeuren (DEL 2) (erotettiin 1/2014)
2014-2015 Urheilutoimenjohtaja ESV Kaufbeuren (erotettiin 11/2014)
2019-2020 Päävalmentaja Füchse Duisburg (Oberliga)
Saavutukset pelaajana

Saksan liittotasavallan mestaruus 1987, 1988, 1992
Bundesliigan paras maalintekijä 1985, 1992
Saavutukset valmentajana

Nousu Bundesliigaan vuonna 2005
IL-2 Sturmovik (videopeli)

| IL-2 Sturmovik |
| --- | --- |

Kehittäjä:  1C: Maddox Games
Julkaisija:  Ubisoft
Suunnittelija:  Oleg Maddox
Pelisarja:  IL-2 Sturmovik
Julkaistu:  NA 18. marraskuuta 2001EU 30. marraskuuta 2001
Lajityyppi:  lentosimulaattori
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
IL-2 Sturmovik on 1C: Maddox Gamesin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema lentosimulaattori, joka keskittyy itärintaman ilmataisteluihin toisen maailmansodan aikana. Pelin nimi tulee kuuluisasta neuvostoliittolaisesta maataistelukoneesta. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille marraskuussa 2001. Julkaisun jälkeen simulaattoriin on kehitetty lukuisiä päivityksiä ja lisäosia, kuten vuonna 2003 julkaistu itsenäisesti toimiva jatko-osa IL-2 Sturmovik: Forgotten Battles.
Alkuperäisessä IL-2 Sturmovikissa pääsee lentämään yhteensä 31:llä viiden eri maan (Neuvostoliitto, Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Yhdysvallat) lentokoneella. Sen lisäksi simulaattoriin kuuluu 40 ei-lennettävää lentokonetta. Pelin uusin painos on kaikki aikaisemmatkin lisälevyt sisältävä IL2 Sturmovik 1946. Siinä on koneita yhteensä 311, joista pelaajan lennettävissä on noin 230.
Liittoutuneiden lentokoneet

Iljušin Il-2 (kymmenen versiota vuosilta 1941–1943)
LaGG-3 (kaksi mallia vuosilta 1941–1943)
Lavotškin La-5FN
MiG-3 (kuusi versiota vuosilta 1941–1942)
P-39 Airacobra (kolme versiota vuodelta 1942)
Polikarpov I-16 (kaksi versiota vuodelta 1939)
PZL P.11
Jakovlev Jak-1 (kaksi versiota vuodelta 1941)
Jakovlev Jak-7
Jakovlev Jak-9 (viisi versiota vuosilta 1942–1943)
Jakovlev Jak-3
((TB-3 Tupolev))
Saksalaisten lentokoneet

Messerschmitt Bf 109 (11 versiota vuosilta 1940–1944)
Focke-Wulf Fw 190 (3 versiota vuosilta 1942–1944)
Junkers Ju 87B-2 ”Stuka”
Jatko-osat

Vuonna 2003 pelille julkaistiin jatko-osa IL-2 Sturmovik: Forgotten Battles, joka lisäsi alkuperäiseen simulaattoriin paljon uusia lentokoneita. Jatko-osa keskittyi erityisesti vuosina 1941–1944 käytyyn jatkosotaan. Maaliskuussa 2004 julkaistu lisäosa Ace Expansion Pack lisäsi pääasiallisesti uusia lennettäviä lentokoneita.
Lokakuussa 2004 julkaistiin Pacific Fighters -lisäosa, joka ei tarvitse alkuperäistä Forgotten Battlesiä toimiakseen. Pacific Fighters laajentaa simulaattorin Tyynenmeren sotiin, lisäten Japanin ja Yhdysvaltain lentokoneita, lentotukialuksia ja sotalaivoja.
Forgotten Battlesia oli tarkoitus laajentaa useilla minilisäosilla, mutta vain yksi, PE-2, ilmestyi. Ubisoft julkaisi joulukuussa 2006 täydellisen IL-2 Sturmovik -kokoelman, joka sisältää kaikki peliin julkaistut viralliset lisäosat sekä uudet minilisäosat Sturmoviks over Manchuria ja 46. Paketin nimi on IL-2 Sturmovik 1946.
1946:n myötä kaikki lisäosat saatiin samaan pakettiin, joten moninpelaaminen myös selkeytyi. PE-2 tuo mukanaan uusia tehtäviä ja nimensä mukaisesti Petljakov Pe-2 -koneen. Sturmoviks over Manchuria lisää peliin Japanin ja Neuvostoliiton välisiä ilmataisteluja ja tuo peliin muun muassa koneet Ki-27 ja IL-10. 46 puolestaan tuo peliin oman vaihtoehtohistorian, jossa sota jatkuu vielä vuonna 1946. Lisäosa lisää peliin useita suihkuhävittäjiä kuten saksalaiset Arado Ar 234 ja Focke-Wulf Ta 183 -koneet sekä venäläisen MiG-9-koneen. Yksi uutuus on saksalainen pystysuoraan nouseva ja laskeutuva Heinkel II ”Lerche”, joka on varustettu Ruhrstahl X-4-ilmasta-ilmaan-ohjuksilla.
Kaikki IL-2 Sturmovik -sarjan simulaattorit mahdollistavat moninpelin internetin kautta.
Ensimmäisen IL-2 Sturmovikin jälkeen julkaistu jatko-osa Forgotten Battles sekä lisäosat Ace Expansion Pack ja Pacific Fighters voidaan asentaa toimimaan yhdessä. Tällöin kaikkien lisäosien ja varsinaisen pelin lentokoneet, tehtävät ja sotakalusto ovat käytössä. Nettipelaamista varten tulee olla yleensä myös asennettu kaikki minilisäosat. 1946-kokoelman myötä IL2 Sturmovik -sarjan kokonaiskonemäärä on jo 347, joista pelaajan lennettävissä 256. Tosin lukuihin on laskettu koneiden kaikki versiot omana koneenaan, mutta silti uniikkien koneiden määrä nousee satoihin.
Peli on myös saanut myös IL-2 Sturmovik: Birds of Prey -nimisen jatko-osan, joka julkaistiin PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, PlayStation Portablelle ja Nintendo DS:lle sekä myöhemmin Windowsille nimellä Wings of Prey.
Nykyinen kehitys

Pelin nykyinen kehitys on siirtynyt täysin vapaaehtoiselle Daidalos Teamille, joka on tehnyt osittain päivityksen 4.09, ja kokonaan päivitykset versiosta 4.10 eteenpäin. Uudet päivitykset lisäävät yhä uutta sisältöä ja uusia lentokoneita peliin. Versio 4.13 julkaistiin tammikuussa 2017, eli yli 15 vuotta pelin alkuperäisen julkaisun jälkeen.
Nykyinen kehitys > Modaus

Pelin ympärille on kehittynyt runsaasti erilaisia modeja ja niihin keskittyneitä yhteisöjä. Nykyään modien tekeminen on sallittu myös pelin virallisen kehittäjän taholta. Modeilla voidaan esimerkiksi parantaa efektejä, tuoda peliin lisää koneita ja lisätä ohjaamoja jo pelissä oleviin koneisiin tehden ne lennettäviksi. Yksi suosituimmista modipaketeista on Ultrapack, johon on kerätty hyvin paljon erilaisia modeja. Ultrapack muun muassa tekee kaikki koneet lennettäviksi, ja siinä on mukana esimerkiksi MiG-15, MiG-17 ja F-86 Sabre mallinnetulla ohjusaseistuksella
Alla joitakin modaamattomassa vakioversiossa lennettäviä koneita lisäosien kera (FB+AEP+PF+1946).
Nykyinen kehitys > Liittoutuneiden lentokoneet

Brewster Buffalo (kolme versiota)
Curtiss-Wright CW-21
Gloster J8 Gladiator
Hawker Hurricane Mk. II (neljä mallia)
Tupolev TB-3 4M (kolme versiota vuodelta 1933)
Lavotškin La-5/7 (viisi mallia)
Polikarpov I-15 bis
Polikarpov I-153 (kaksi versiota vuodelta 1939)
Polikarpov I-185 (kaksi versiota vuodelta 1942)
P-38 Lightning (kolme versiota vuodelta 1943)
P-47D Thunderbolt (neljä versiota vuodelta 1943)
Curtiss P-40 (seitsemän versiota vuodelta 1941)
P-80 Shooting Star
P-39 Airacobra
P-63D Kingcobra
P-51 Mustang (viisi versiota vuodelta 1943)
Supermarine Spitfire (16 versiota vuosilta 1941–1944)
Hawker Tempest
de Havilland Mosquito
SBD Dauntless (v versiota)
F4U Corsair (kuusi versiota)
B-25J Mitchell
A-20 Havoc (kaksi mallia)
F6F Hellcat (kaksi versiota)
F4F Wildcat (kolme versiota)
Bristol Beaufighter
Nykyinen kehitys > Akselivaltojen lentokoneet

Avia B-534
Heinkel He 111H (kaksi versiota)
Heinkel He 162
Henschel Hs 129
Junkers Ju 88
Messerschmitt Bf-109 (14 versiota)
Messerschmitt Bf 110G
Messerschmitt Me 163B
Messerschmitt Me 262 (kolme versiota vuosilta 1943–1944)
Horten Ho 229
Dornier Do 335
Focke-Wulf Ta 152 (kaksi versiota)
Focke-Wulf Fw 190 (yhdeksän versiota)
Fiat G.50 (+MC200, kolme mallia)
Fiat CR.42
Fokker D.XXI (kaksi versiota)
Nakajima Ki-43 Hayabusa (neljä versiota)
Nakajima Ki-84 (kolme versiota)
Mitsubishi G4M1 Betty
Mitsubishi Zero (kymmenen versiota vuosilta 1940–1945)
Mitsubishi J2M
Kawasaki Ki-61 (kolme versiota)
Macchi Mc.200
Macchi Mc.202 (kaksi versiota)
Macchi Mc.205
Kawasaki Ki-100
Aichi D3A1 Val
IAR 80 ja 81 (kolme versiota)
Reggiane Re.2000
Savoia-Marchetti SM.79
Aiheesta muualla

IL-2 Sturmovikin viralliset kotisivut
IL-2 Sturmovikin virallinen keskustelupalsta
Mission4Today Fanien ylläpitämä ohje- ja lataussivusto
IL-2:n muokkaussivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
-pelisarja
| --- | --- |
Ensimmäinen sarja:   IL-2 Sturmovik  IL-2 Sturmovik: Forgotten Battles  IL2 Sturmovik 1946  IL-2 Sturmovik: Birds of Prey 
Toinen sarja:  IL-2 Sturmovik: Cliffs of Dover
Kolmas sarja:   IL-2 Sturmovik: Battle of Stalingrad  IL-2 Sturmovik: Battle of Moscow  IL-2 Sturmovik: Battle of Kuban  IL-2 Sturmovik: Battle of Bodenplatte 
Messerschmitt Bf 109
Ioánnis Lavréntis

Ioánnis Lavréntis (kreik. Ιωάννης Λαυρέντης) oli kreikkalainen juoksija, joka osallistui 1896 Ateenan olympialaisten maratonkilpailuun. Hän oli yksi kilpailun 17 juoksijasta. Kilpailu päättyi hänen osaltaan keskeytykseen.
Doris Day

| Doris Day |
| --- | --- |
 Doris Day vuonna 1957
Henkilötiedot
Koko nimi:  Doris Mary Ann Kappelhoff
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1922 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat
Kuollut: 13. toukokuuta 2019 (97 vuotta) Carmel Valley Village, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Puoliso:   Al Jorden (vih. 1941; ero 1943)  George Weidler (vih. 1946; ero 1949)  Martin Melcher (vih. 1951; k. 1968)  Barry Comden (vih. 1976; ero 1981) 
Lapset:  Terry Melcher (1942–2004)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1939–1987
Merkittävät roolit:  Mies joka tiesi liikaa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Doris Day (Doris Mary Ann Kappel­hoff; 3. huhtikuuta 1922 Cincinnati, Ohio – 13. toukokuuta 2019 Carmel Valley Village, Kalifornia) oli yhdys­valtalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli 1950- ja 1960-luvulla Yhdysvaltain tunnetuimpia ja parhaiten palkattuja naisnäyttelijöitä. Day aloitti uransa big band -laulajana ja levytti useita menestyskappaleita. Näyttelijänä hän aloitti musikaaleista, mutta hän siirtyi myös monipuolisempiin rooleihin. Parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden Day sai elokuvasta Kaikki alkoi puhelimesta (1959). Day teki viimeisen elokuvansa vuonna 1968. Sen jälkeen hän näytteli tilannekomediasarjassa Doris Day Show, juonsi keskusteluohjelmaa ja keskittyi eläintensuojeluun.
Nuoruus

Doris Kappelhoff syntyi Cincinnatissa vuonna 1922. Hänen vanhempansa William ja Alma Kappelhoff olivat saksalaistaustaisia. Kappelhoff harrasti nuorena tanssia, mutta lupaava ura päättyi auto-onnettomuuteen. Alma-äiti kannusti tytärtänsä musiikin pariin kuultuaan tämän laulavan radiosta tulleiden swing-kappaleiden tahdissa.
Ura > Laulajasta elokuvatähdeksi

Kappelhoff liittyi vuonna 1939 laulajaksi Barney Rappin yhtyeeseen. Rapp ehdotti Kappelhoffille nimeä Day, kun oli kuullut tämän laulavan kappaletta ”Day After Day”. Dayn mielestä nimi kuulosti tekaistulta, mutta hän hyväksyi sen lopulta, sillä Kappelhoff olisi liian pitkä nimi teattereiden mainosmarkiiseihin. Day lauloi 1940-luvulla Les Brownin yhtyeessä, jonka hittikappaleella ”Sentimental Journey” hän oli mukana.
Day teki ensi­esiintymisensä Michael Curtizin elokuvassa Valtameren romanssi (1948). Dayn rooli oli alkujaan mennyt Betty Huttonille, mutta kun tämä oli tullut raskaaksi, rooliin haettiin uusi näyttelijä. Day sai osan esitettyään koeesiintymisessä tunteikkaasti kappaleen ”Embraceable You”. Valtameren romanssia seurasi Warnerin Daylle tuottamia musikaalielokuvia, joissa Dayn laulaminen oli koko elokuvan keskiössä. Dayn 1950-luvun alun Warnerin musikaalielokuvia olivat muun muassa Teetä kahdelle, Perheen naimahuolet ja Tytär rakastuu.
Day alkoi 1950-luvulla suunnata myös haastavampiin rooleihin monipuolistaakseen kuvaansa näyttelijänä. Hänen omia suosikkiroolejaan oli osa Calamity Janena elokuvassa Tarkk’ampujatyttö (1953). elokuvassa hän esitti parhaan laulun Oscarilla palkitun kappaleen ”Secret Love”. Laulaja Ruth Ettingin elämästä kertovassa elokuvassa Laulu ilman rakkautta (1955) Day esitti yli tusinan verran balladeita. Vuonna 1956 valmistui Alfred Hitchcockin trilleri Mies joka tiesi liikaa, jossa Day osoitti näyttelijänlahjansa. Hän lauloi siinä myös ikivihreän kappaleen ”Que Sera, Sera”.
Day oli 1950- ja 1960-luvuilla Yhdysvaltain tunnetuimpia elokuvatähtiä, ja hän oli myös 1960-luvulla parhaiten palkattu naisnäyttelijä. Day näytteli itsenäisiä naisia, jotka eivät uhranneet vapauttaan miehen takia ilman taistelua. Dayn romanttisia elokuvia olivat Rock Hudsonin kanssa tehdyt Kaikki alkoi puhelimesta (1959), Rakkaani, tule takaisin (1961) ja Älä lähetä kukkia (1964). Ensiksi mainitusta Day sai myös Oscar-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta. Samanlaisissa itsenäisen naisen rooleissa Day oli myös elokuvissa Minkin kosketus (1962), jossa vasta­näyttelijänä oli Cary Grant, James Garnerin kanssa tehdyt Sänky kolmelle (1963) ja Kaikki alkoi saippuasta (1963) sekä Rod Taylorin kanssa tehdyt Älkää häiritkö! (1965) ja Pitsipöksyagentti (1966).
Dayllä oli 1960-luvun lopulla vaikeuksia saada ikäänsä sopivia rooleja. Myöhäiskauden elokuvia olivat Tyttö lännen farmarina (1967), Caprice – vaarallinen oikku (1967) sekä Kuka on se kaveri äidin sängyssä? (1968), joka jäi Dayn viimeiseksi elokuvaksi.
Ura > Televisiossa ja eläinsuojelutyössä

Kun Dayn aviopuoliso ja manageri Martin Melcher kuoli vuonna 1968, paljastui, että Melcher oli kuluttanut Dayn omaisuuden. Day oli menettänyt 20 miljoonaa dollaria ja jäänyt noin 500 000 dollaria velkaa. Samalla Melcher oli luvannut vaimonsa televisiotuotantoon kertomatta tälle. Day haastoi myöhemmin Melcherin yhtiö­kumppanin Jerome Rosenthalin oikeuteen ja sai vuonna 1974 korvauksia lähes 23 miljoonaa dollaria. Day sopi jutun kuitenkin kuudesta miljoonasta dollarista.
Day ei varsinaisesti ollut innoissaan televisiosarjasta. Hän näytteli kuitenkin 1968–1973 CBS:n tilannekomediassa Doris Day Show’ssa. Viiden vuoden jälkeen Day ei suostunut uusimaan sopimusta.
Day muutti vuonna 1981 Carmelin kaupunkiin, johon hän oli ihastanut elokuvan Kuolema kintereillä kuvauksissa. Tämän jälkeen hän keskittyi eläinsuojelutyöhön. Hän oli vuonna 1971 perustanut Actors and Others for Animals -järjestön, joka pelasti sekä kodittomia että huonosti kohdeltuja eläimiä. Eläinten oikeuksia hän puolestaan ajoi Doris Day Animal Foundationin ja Doris Day Animal Leaguen kautta.
Christian Broadcasting Network palkkasi Dayn juontamaan keskusteluohjelmaa Doris Day’s Best Friends, jonka vieraina oli julkkiksia lemmikkiensä kanssa. Kahden vuoden ajan lähetetyn ohjelman ensimmäinen vieras oli kuolemansairas Rock Hudson. Day kirjoitti myös omaelämäkerran Doris Day: My Own Story.
Yksityiselämä

Doris Day oli naimisissa neljä kertaa, mutta kolme avioliitoista päättyi avioeroon ja yksi leskeksi jäämiseen. Day oli 19-vuotias, kun hän meni naimisiin kiertueella tapaamansa pasunisti Al Jordenin kanssa. Jorden oli väkivaltainen, ja heidän liittonsa kesti 1941–1943. Avioliiton aikana syntyi poika Terry, jonka Dayn kolmas mies Martin Melcher myöhemmin adoptoi. Dayn toinen mies oli saksofonisti George Weidler. Onneton liitto päättyi eroon vuonna 1949.
Kykyjenetsijä ja manageri Martin Melcherin kanssa Day meni naimisiin vuonna 1951. Melcher adoptoi Dayn pojan Terryn, jonka sukunimi muutettiin isäpuolensa sukunimeksi. Terry Melcheristä tuli tunnettu musiikkituottaja, joka työskenteli 1960- ja 1970-luvuilla The Beach Boysin ja Randy Newmanin kanssa. Martin Melcherin ja Dayn yhteinen tuotanto­yhtiö Arwin Productions tuotti useat Dayn elokuvista. Martin Melcher kuoli vuonna 1968. Terry Melcher kuoli syöpään vuonna 2004. Dayn neljäs mies oli Barry Comden, jonka kanssa hän oli naimisissa 1976–1981. Comdenin mukaan liitto päättyi, koska Day rakasti enemmän eläimiä kuin häntä.
Day kuoli keuhkokuumeeseen 97-vuotiaana kotonaan Carmel Valleyssa, Kaliforniassa 13. toukokuuta 2019. Oman toiveensa mukaisesti hänelle ei järjestetty hautajaisia tai edes hautakiveä. Dayn asiainhoitajan ja ystävän Bob Basharan mukaan Day ei halunnut keskustella hautajaisista tai muistomerkistä ja hänellä oli vaikeuksia hyväksyä kuolemaa.
Diskografia

You’re My Thrill (1949)
Day By Day (1956)
Day By Night (1957)
Cuttin’ Capers (1959)
What Every Girl Should Know (1960)
Show Time (1960)
Bright And Shiny’ (1961)
I Have Dreamed (1961)
Duet (1962) (Andre Previn)
You’ll Never Walk Alone (1962)
Annie Get Your Gun (1963) (Robert Gouletin kanssa)
Love Him (1963)
The Doris Day Christmas Album (1964)
With a Smile And a Song (1964)
Latin for Lovers (1965)
Doris Day’s Sentimental Journey (1965)
The Love Album (nauhoitettiin 1967, 1994)
My Heart (2011)