stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irma Lumivuokko

| Irma Lumivuokko |
| --- | --- |
 Irma Lumivuokko vuonna 1928.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1909 Helsinki
Kuollut: 27. maaliskuuta 1956 (46 vuotta) Helsinki
Uran tiedot
Laji:  uinti
Seura:  Helsingin Jyry
Irma Lumivuokko (myöh. Koski, 30. maaliskuuta 1909 Helsinki – 27. maaliskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kilpauimari. Helsingin Jyryä edustanut Lumivuokko voitti urallaan lukuisia Työväen Urheiluliiton mestaruuksia sekä 100 metrin vapaauinnin Moskovan spartakiadeissa.
Urheilu-ura

Lumivuokko kävi 1920-luvun alussa Jyryn uimakoulua, jossa hänen opettajanaan toimi uimahyppääjä Vieno Kari. Hän voitti TUL:n mestaruuden 50 metrin vapaauinnissa 1924–1926, 100 metrin vapaauinnissa 1926 ja 1929, 200 metrin vapaauinnissa 1928 sekä 4×50 metrin viestissä 1924, 1926 ja 1927.
Frankfurtin työläisolympialaisissa 1925 Lumivuokko oli 100 vapaauinnissa ensimmäisenä maalissa, mutta tuomaristo hylkäsi hänet tyylirikon vuoksi. Lumivuokon mukaan hän joutui juuri ennen maalia vaihtamaan tyyliä saatuaan suonenvedon jalkaansa. Moskovan spartakiadeissa 1928 Lumivuokko voitti 100 metrin vapaauinnin.
Urheilu-uransa jälkeen Lumivuokko työskenteli kustannusvirkailijana Tammessa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen 46-vuotiaana maaliskuussa 1956.
Perhe

Irma Lumivuokon isä oli kansanedustaja J. H. Lumivuokko ja äiti Hämeenlinnasta kotoisin ollut Ida Vilhelmiina Nieminen (1888–1962). Lumivuokon ensimmäinen puoliso oli jalkapalloilija Leevi Kekkonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1933.
Inle

| Inle-järvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Myanmar
Paikkakunta:  Nyaungshwe Township (en) (käännä suomeksi) 
Koordinaatit:  20°33′00″N, 96°55′00″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  884  m 
Pituus:  22  km
Leveys:  10  km 
Pinta-ala:  120 km²
Suurin syvyys:  3,60  m 
 fiInle 
Inle on Myanmarin toiseksi suurin järvi. Se on tullut suosituksi nähtävyydeksi järvellä asuvasta Intha-kansasta, joiden tomaatti- ja kukkaviljelmät kelluvat järvessä. Asuntonsa he ovat rakentaneet järven päälle paalujen varaan. Heillä on myös omintakeinen tapa soutaa seisten, toinen jalka kietoutuneena melan ympäri.
Inle-järven soutaja
Kelluvia tomaattiviljelmiä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Inle Wikimedia Commonsissa
Iskelmäparaati (elokuva)

| Iskelmäparaati> Make Mine Music |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva
Ohjaaja:  Jack Kinney Clyde Geronimi Hamilton Luske Joshua Meador Robert Cormack
Käsikirjoittaja:  Homer Brightman Dick Huemer Dick Kinney (ym.)
Tuottaja:  Walt Disney
Säveltäjä:  Eliot Daniel Oliver Wallace Charles Wolcott Sergei Prokofjev (ym.)
Pääosat:  Nelson Eddy Dinah Shore Benny Goodman The Andrews Sisters
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Productions
Levittäjä:  RKO Pictures
Ensi-ilta:   20. huhtikuuta 1946  18. huhtikuuta 1952
Kesto:  75 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iskelmäparaati (engl. Make Mine Music) on Walt Disneyn tuottama animaatioelokuva vuodelta 1946. Elokuva koostuu kymmenestä episodista, joissa musiikkikappale on kuvitettu piirroselokuvalla. Musiikin tyylilaji ei ole pelkkää iskelmää, vaan mukana on  myös jazzia, oopperaa ja Sergei Prokofjevin Pekka ja susi.
Elokuvan yhdysvaltalaisista videojulkaisuista poistettiin jakso ”The Martins and the Coys”, koska ammuskelua ei pidetty sopivana lapsille. Pohjoismaisessa DVD-julkaisussa jakso on mukana.
Osiot

The Martins and the Coys: kilpailevien sukujen nuorten välinen rakkaus kaataa vuoria
Blue Bayou: kaksi haikaraa lentää Evergladesin alueella
All the Cats join in: teini lähtee tansseihin, Benny Goodmanin musiikki soi
Without you: balladi menetetystä rakkaudesta
Casey at the Bat: tarina ylpeästä baseballinpelaajasta
Two Silhouettes: kaksi balettitanssijaa varjokuvina
Pekka ja susi: sovitus Sergei Prokofjevin musiikkisadusta.
After you're gone: soittimet saavat ihmishahmon Benny Goodmanin musiikin tahtiin
Johnny Fedora and Alice Bluebonnet: kahden hatun välinen rakkaustarina.
The Whale Who Wanted to Sing at the Met: oopperaurasta haaveileva valas, mukana katkelmia oopperasta Lucia di Lammermoor.
Aiheesta muualla

Iskelmäparaati Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Iso-Miehikkä

Iso-Miehikkä
| --- | --- |
Muut nimet:  Iso-Miehikäs
Sijainti:  65°11.75′N, 025°18.9′E, Oulu Pohjois-Pohjanmaa Suomi
Saariryhmä:  Kiiminkijokisuisto
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Iso-Miehikkä eli Iso-Miehikäs on asumaton saari Kiiminkijoen suistossa Onganrannan edustalla Haukiputaalla Oulussa. Saari sijaitsee joen pääuoman pohjoispuolella Vahtolanlahden suulla ja Pikku-Miehikän eteläpuolella. Kiiminkijokisuiston veneilyväylä kulkee saaren eteläpuolitse.
Saari on matala ja kasvaa pääasiassa lehti- ja sekametsää. Saarella on myös nuotiopaikka, ja se on virkistyskohde.
Jaakko Karvonen

Jaakko Karvonen vuonna 1901, valokuva Daniel Nyblin
Juho Jaakko Karvonen (20. lokakuuta 1863 Pudasjärvi – 2. toukokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori, joka sai arkkiatrin arvon 1933.
Karvonen oli Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautien ylimääräinen professori 1903–1917, Lääkintöhallituksen pääjohtaja 1917–1920. Sittemmin hän oli jälleenvakuutusyhtiö Varman ylilääkäri vuodesta 1920, Henkivakuutusyhtiö Suomen ylilääkäri vuodesta 1926 ja Suomen Vakuutusyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1932, Duodecimin puheenjohtaja 1907 ja 1917 ja kunniapuheenjohtaja 1931. Hän julkaisi tutkimuksia syfiliksen paikallistumisesta munuaisissa sekä julkaisun Kuolleisuus ja kuolinsyyt Suomi-yhtiössä 1890–1915 (1922).
Karvonen oli naimisissa hammaslääkäri Anna Robina Wikströmin kanssa. Iho- ja sukupuolitautien erikoislääkäri Viljo Jaakko Karvonen (s. 1901) oli heidän poikansa. Tytär Inger Majlis Tiililästä (s. 1905) tuli puolestaan hammaslääkäri.
Aiheesta muualla

Leikola, Anto: / Karvonen, Jaakko (1863–1943). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  13.10.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Arkkiatri Karvonen täyttää vuosia, Suomen Kuvalehti, 15.10.1938, nro 41, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Izun velodromi

| Izun velodromi |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Izu, Japani
Koordinaatit:  35°0′41.3″N, 139°0′55.2″E
Avattu:  2011
Kenttä:  Puu
Katsojakapasiteetti
 3 600 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Izun velodromi (jap. 伊豆ベロドローム, Izu Berodorōmu) on Izun kaupungissa sijaitseva velodromi. Tokion olympialaisten 2020 ratapyöräilytapahtumat kilpailtiin Izun velodromilla. Velodromille mahtuu 3 600 katsojaa ja se on valmistunut 2011.
In the End of Hope

| In the End of Hope Dead in the Water |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. toukokuuta 2011
 Tyylilaji: doom metal
 Kesto: 45.11
 Levy-yhtiö: Winter Records
Dead in the Waterin muut julkaisut
| Echoes... in the Ruins 2007 | In the End of Hope 2011 |   |
In the End of Hope on suomalaisen doom metal -yhtyeen Dead in the Waterin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Winter Records.
Kappaleet

Until You Wake Alone – 10.51
Like Legions of Glazed Eyes – 10.51
In the End of Hope – 13.20
Shadows in the Night Sky – 10.09
Kokoonpano

M. "Lökä" Lönnqvist – laulu
Putte Lehtinen – kitara, laulu
Markus Maltari – kitara
Teemu Vilmunen – basso
Riku Tynkkynen – rummut
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Aleksi Aromaa – kontrabasso (kappaleet 2 & 4)
Sinikka Salminen – laulu (kappale 4)
Esa Korja – sello (kappale 4
Suvi Isotalo – jousisovitus (kappale 4)
Kokoonpano > Muut tekijät

Jani Kaarlela – kansitaide, design
Jarkko Viitalähde – masteroija
Antti Luukkainen – miksaaja
Teemu Vilmunen – äänittäjä
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Aiheesta muualla

Albumi In the End of Hope Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
In the End of Hope discogs.com -sivustolla
Isontalon Antti ja Rannanjärvi

Isontalon Antti ja Rannanjärvi on suomalainen kansanlaulu, jossa kerrotaan kolmesta häjystä, nimiltään Antti Isotalo, Antti Rannanjärvi ja Jaakko Pukkila, sekä Kauhavan nimismiehestä Adolf Hägglundista ja tämän vaimosta.
Sanat

Isontalon Antti ja Rannanjärvi 
 
ne jutteli kaharen kesken: 

:,: Tapa sinä Kauhavan ruma vallesmanni, 
 
niin minä nain sen komian lesken. :,: 
  
(Tästä säkeestä myös versio: Isoo-Antti ja ...)
Ensin ne portahat särjettiin 

ja sitten vasta muuri, 

:,:  Isoo-Antti se erellä kulki 
 
ja joukosta oli suurin. :,:
Isontalon Antti oli ensimmäinen 

ja Rannanjärvi oli toinen 

:,:  Pukkilan Jaska se Kauhavalta 
 
oli kolomas samanmoinen. :,: 

(Tästä säkeestä myös versio: Isoo-Antti oli ...)
Sitten on piru, sano Rannanjärvi 
 
jos minä miästä pelekään 

:,:  Tervaspampulla kuonon päälle 
 
ja teräksellä pitkin selekää. :,: 

(Tästä säkeestä myös versio: Tervaskannolla kuonon päähän...)
Vaasan veri ei vapise 

eikä Kauhavan rauta ruostu 

:,:  niskasta kiinni ja puukolla selekähän 
 
jollei se muuton suostu :,:
Hypi, hypi, hypi!", sano Rannanjärvi 

kun tanssitti orittansa.

:,:  Taasen on lähtenyt koijaripoika 
 
tuolta köyhästä koristansa :,:
Ei saa laulaa Rannanjärvestä, 

Rannanjärvi on kuollu. 

:,:  Rannanjärven hauralle 

on marmoripatsas tuotu. :,: 
 
(Tästä säkeestä myös versio: Ei saa laulaa Rannanjärviä ... on marmorikivi tuotu.)
Irwin Winkler

Irwin Winkler (s. 25. toukokuuta 1931 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja.
Ura tuottajana

Winklerin ura alkoi tuottajana vuonna 1967 Ansa Elvikselle -komedian myötä, jossa pääosaa näytteli Elvis Presley. Elokuvan taloudellinen menestys oli helpotus Winklerille, joka tuotti siitä lähtien yleensä kaksi tai kolme elokuvaa vuodessa. Normaalin Hollywood-viihteen lisäksi hän on hankkinut rahoituksen myös niin kutsutuille taide-elokuville, esimerkiksi Mansikoita ja verta (1970), Martin Scorsesen New York, New York (1977) ja Mafiaveljet (1990).
Winkler on tuottanut noin 50 elokuvaa, ja hän on voittanut parhaan elokuvan Oscarin Sylvester Stallonen Rocky-nyrkkeilyelokuvasta vuonna 1976. Lisäksi hän on ollut ehdolla kolme kertaa: Scorsesen elokuvista Kuin raivo härkä ja Mafiaveljet sekä Philip Kaufmanin elokuvasta Valiojoukko (1983).
Ura tuottajana > Winklerin tuottamia elokuvia

| Vuosi | Elokuva |
| --- | --- |
1976: Rocky
1979: Rocky II
1982: Rocky III
1985: Rocky IV
1990: Mafiaveljet
1990: Rocky V
1992: Suurkaupungin yöt
1995: The Net – verkko kiristyy
1996: Naarasleijona
1999: Ensi silmäyksellä
2001: Elämää rakentamassa
2001: Laivauutisia
2002: Viimeiseen pisaraan
2004: De-Lovely
2006: Home of the Brave
2006: Rocky Balboa
2010: Mestaritappaja
2016: Silence
Ura ohjaajana

Winklerin ura ohjaajana alkoi Väärä totuus -filmin myötä vuonna 1991. Hän vastasi myös elokuvan käsikirjoituksesta, joka perustui Abraham Polonskyn alkuperäistarinaan. Elokuvan pääroolissa nähtiin Robert De Niro ja ohjaaja Martin Scorsese vieraili näyttelijänä. Winkler oli elokuvastaan ehdolla Cannesin filmifestivaalien Kultaisen Palmun saajaksi.
Suurkaupungin yöt -draama oli Winklerin toinen ohjaustyö, jonka pääroolissa nähtiin jälleen De Niro. Naispääosaa esitti Jessica Lange, joka oli vuotta aiemmin tehnyt Cape Fear -elokuvan De Niron kanssa. Elokuva oli uusintaversio vuoden 1950 samannimisestä klassikkoelokuvasta. Elokuva oli taloudellinen katastrofi, jonka tekemän tappion Winkler paikkasi vuonna 1995 valmistuneella elokuvallaan The Net – verkko kiristyy, joka keräsi yli 110 miljoonan dollarin lipputulot maailmanlaajuisesti. Elokuvan pääosaa esitti Sandra Bullock. Elokuva sai vuonna 2006 jatko-osan, jonka ohjasi Winklerin poika Charles Winkler.
Vuonna 1999 valmistunut Ensi silmäyksellä oli Winklerin uran neljäs ohjaustyö, jonka tekemiseen hän kulutti yli 60 miljoonaa dollaria. Val Kilmerin ja Mira Sorvinon esittämä draama sokeasta miehestä, joka saa näkönsä takaisin, ei kiinnostanut suurta yleisöä. Filmi teki Yhdysvalloissa vain parinkymmenen miljoonan dollarin tuloksen, mikä oli yllättävää ottaen huomioon filmin romanttisen sisällön. Kilmerin tähti oli kuitenkin jo himmentynyt.
Winklerin seuraavaa ohjaustyötä saatiin odottaa vuoteen 2001 asti, jolloin valmistunut Elämää rakentamassa keräsi paremmat arviot kuin yksikään Winklerin aikaisempi ohjaustyö. Kevin Klinen esittämä draamakomedia toi Golden Globe -ehdokkuuden Hayden Christensenille. Elokuva oli uusintaversio vuoden 1993 japanilaiselokuvasta. Kline esiintyi myös Winklerin seuraavassa elokuvassa, De-Lovelyssa. Elokuva kertoi Klinen esittämästä säveltäjä Cole Porterista. Elokuva sai kaksi Golden Globe -ehdokkuutta.
Winklerin viimeisin ohjaustyö on vuonna 2006 valmistunut sotadraama Home of the Brave, jonka päärooleissa esiintyivät Samuel L. Jackson, Jessica Biel ja Christina Ricci. Elokuva ei kerännyt kovinkaan ylistäviä arvosteluita, minkä vuoksi sitä ei levitetty elokuvateattereissa kolmea kopiota suuremmalla määrällä.
Ura ohjaajana > Winklerin ohjauksia

| Vuosi | Elokuva |
| --- | --- |
1991: Väärä totuus
1992: Suurkaupungin yöt
1995: The Net – verkko kiristyy
1999: Ensi silmäyksellä
2001: Elämää rakentamassa
2004: De-Lovely
2006: Home of the Brave
Yksityiselämä

Oscar-voittaja Irwin Winkler on naimisissa näyttelijätär Margo Winklerin kanssa, jolla on ollut pieniä rooleja useissa Winklerin tuottamissa elokuvissa. Pariskunnalla on yksi yhteinen lapsi. Winkler on myös kolmen ohjaajan isä: hänen poikansa David Winkler on ohjannut muun muassa elokuvat Paluu Gracelandiin (1998) ja Devour (2005). Adam Winkler on puolestaan ohjannut vain Renegade-televisiosarjaa. Charles Winkler on ohjannut jatko-osan isänsä The Net -elokuvalle, joka julkaistiin vuonna 2006 nimellä The Net 2.0 suoraan DVD:lle. Hän on ohjannut myös Rocky Marciano -nimisen nyrkkeilyelokuvan televisiolevitykseen. Hän on naimisissa näyttelijätär Sandra Nelsonin kanssa.
Lisätietoa

Irwin Winkler ei ole sukua näyttelijä-ohjaaja Henry "Fonzie" Winklerille. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Irwin Winkler Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
It’s Dark and Hell Is Hot

| It's Dark and Hell Is Hot DMX |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 19. toukokuuta 1998
 Tuottaja(t): Damon "Dame Grease" Blackman Irv Gotti Swizz Beatz
 Tyylilaji: Hardcore rap
 Kesto: 61.47
 Levy-yhtiö: Def Jam Records
DMX:n muut julkaisut
| -  | It's Dark and Hell Is Hot 1998 | Flesh of My Flesh, Blood of My Blood 1998 |
It's Dark and Hell Is Hot on newyorkilaisen rap-artisti DMX:n debyyttialbumi, joka julkaistiin 19. toukokuuta 1998. Albumilla on muun muassa singlet Get At Me Dog ja Stop Being Greedy. Albumia pidetään hip hop -klassikkona hip hop -fanien keskuudessa ja sitä pidetään gangsta rapin tuojana yleiseen tietoisuuteen. Albumi debytoi ykkössijalle Billboard 200 -listalla ja myi nelinkertaisesti platinaa 18. joulukuuta 2000 mennessä. Vaikka levyllä on vahva hardcore rap-sävy, levyllä on myös runollinen sointu, jonka voi aistia muun muassa seuraavilla kappaleilla "Let Me Fly", "Look Thru My Eyes", "I Can Feel It", "Prayer" ja "The Convo".
Kappaleet

Dog Intro – 3.32
Intro – 4.09
Ruff Ryders' Anthem – 3.34
Fuckin' Wit' D – 2.18
The Storm (Skit) – 1.00
Look Thru My Eyes – 3.50
Get At Me Dog – 4.03 (feat. Sheek of the L.O.X.)
Let Me Fly – 4.12
X Is Coming – 4.18
Damien – 3.42
How's It Goin Down – 4.42
Mickey (Skit) – 0.25
Crime Story – 3.47
Stop Being Greedy – 3.36
ATF – 1.56
For My Dogs – 4.11 (feat. Drag-On, Big Stan, Loose & Kasino)
I Can Feel it – 4.12
Prayer (Skit) – 2.32
The Convo – 3.33
Niggaz Done Started Something – 5.09 (feat. The L.O.X. & Ma$e)
James Iha

James Iha kuvattuna vuonna 1995.
James Yoshinobu Iha (s. 26. maaliskuuta 1968 Chicago, Illinois, USA) on yhdysvaltalainen rockmuusikko, joka nousi kuuluisuuteen The Smashing Pumpkins -yhtyeen kitaristina. Smashing Pumpkinsien vuoden 2000 hajoamisen jälkeen Iha on soittanut sekä Tinted Windows -nimisessä yhtyeessä että saanut vakiojäsenen paikan A Perfect Circlesta. James Iha liittyi uudestaan The Smashing Pumpkinsiin vuonna 2018.
Isonuhruhapero

| Isonuhruhapero> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  vinososordida
Kaksiosainen nimi
 Russula vinososordida  Ruots. & Vauras 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isonuhruhapero (Russula vinososordida) on Suomessa varsin yleinen ja melko kookas kangasmaiden haperolaji. Se on hyvä ruokasieni ja maultaan mieto. Omana lajinaan isonuhruhapero on tunnustettu vuonna 2000.
Sienen lakki on leveydeltään 8–12 senttimetriä, ja se laakenee vanhetessaan. Lakin kelmu on yleensä punaruskea tai ruskea, mutta se voi olla myös likaisenkeltainen. Erityistuntomerkki on, että kelmu irtoaa helposti lähes keskustaan asti. Tässä se eroaa esimerkiksi kangashaperosta ja isohaperosta. Heltat ovat kolotyviset ja vaaleankellertävät. Malto on valkoista ja harmaantuvaa. Se ei harmaannu kuitenkaan niin voimakkaasti kuin kangashaperolla ja viinihaperolla.[lähde? ] Jalka on 8–12 cm pitkä ja hieman harmahtava. Jalan tyveen ilmaantuu tavallisesti ruskeankeltaisia laikkuja.
Isonuhruhaperoa tavataan yleisenä koko Suomessa kangasmetsissä, lehdoissa ja tunturikoivikoissa. Se on männyn ja kuusen juurisieni. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

GBIF: Russula vinososordida (englanniksi)
MycoBank: Russula vinososordida (englanniksi)
Javier Correa

| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten ratamelonta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten ratamelonta.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten ratamelonta.MM-kilpailut  | Maa:   Argentiina> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Poznań 2001 | K-1, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Sevilla 2002 | K-1, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Szeged 1998 | K-1, 1 000 m |  |
|  Pronssia | Poznań 2001 | K-1, 500 m |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Mar del Plata 1995 | K-2, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Winnipeg 1999 | K-1, 500 m |  |
|  Kultaa | Winnipeg 1999 | K-1, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Winnipeg 1999 | K-2, 1 000 m |  |
|  Kultaa | Santo Domingo 2003 | K-1, 500 m |  |
|  Kultaa | Santo Domingo 2003 | K-1, 1 000 m |  |
|  Hopeaa | Winnipeg 1999 | K-2, 500 m |  |
|  Pronssia | Mar del Plata 1995 | K-4, 500 m |  |
|  Pronssia | Mar del Plata 1995 | K-4, 1 000 m |  |
Javier Andrés Correa (s. 17. heinäkuuta 1976 San Carlos de Bariloche) on argentiinalainen ratameloja.
Correa edusti Argentiinaa Atlantan kesäolympialaisissa 1996, Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 ja Ateenan kesäolympialaisissa 2004. Lisäksi hän saavutti kaksi MM-hopeaa 1 000 metrin kajakkiyksikössä vuosina 2001 ja 2002 sekä kaksi MM-pronssia 500 metrin ja 1 000 metrin kajakkiyksiköissä vuosina 1998 ja 2001. Pan-Amerikan kisoissa Correa voitti kuusi kultamitalia, yhden hopeamitalin ja kaksi pronssimitalia.
Correa on pituudeltaan 169-senttimetrinen ja painaa 70 kilogrammaa. Hänen veljensä Miguel on myös olympiatason ratameloja.
Javier Garrido

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Javier Garrido Behobide
Syntymäaika: 15. maaliskuuta 1985
Syntymäpaikka: Irún, Espanja
Pelipaikka: vasen puolustaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Las Palmas
Junioriseurat
: Real Sociedad
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | Real Sociedad | 86 | (1) |
| 2007–2010 | Manchester City | 49 | (2) |
| 2010–2013 | Lazio | 221 | (0) |
| 2012-2013 |  → Norwich City (laina) | 29 | (0) |
| 2013-2015 | Norwich City | 13 | (0) |
| 2015- | Las Palmas | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2004 | Espanja alle 19-v. | 9 | (0) |
| 2005–2006 | Espanja alle 21-v. | 9 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Javier Garrido Behobide (s. 15. maaliskuuta 1985 Irún) on espanjalainen jalkapallopuolustaja ja hän pelaa Las Palmasin joukkueessa.
Hän on aiemmin pelannut Real Sociedadissa kotimaassaan. Hän teki 2. elokuuta 2007 neljän vuoden sopimuksen Manchester Cityn kanssa. Ensimmäisen kerran hän pelasi joukkueessa 11. elokuuta 2007 West Hamia vastaan. 
Hän siirtyi Lazioon 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksella 30. heinäkuuta 2010 ja solmi vuoteen 2014 asti ulottuvan sopimuksen.
Ensimmäisen maalin Lazion paidassa Garrido teki Coppa Italian ottelussa Albinoleffea vastaan 25. marraskuuta 2010.
Kaudelle 2012-2013 Garrido siirtyi lainasopimuksella Englannin Valioliigassa pelaavaan Norwich Cityyn. 14. toukokuuta 2013 hänen siirtonsa muuttui pysyväksi ja hän kirjoitti seuran kanssa kahden vuoden mittaisen sopimuksen.
7. elokuuta 2015 Garrido siirtyi ilmaiseksi Las Palmasiin.
Hän voitti Espanjan joukkueessa alle 19-vuotiaiden Euroopan mestaruuden vuonna 2004
Italian Itä-Afrikka

Italian Itä-Afrikka (ital. Africa Orientale Italiana, AOI) oli vuonna 1936 perustettu Italian hallitsema siirtomaa. Italian Itä-Afrikka käsitti Italian hallitsemat Eritrean, Abessinian ja Somalimaan. Itä-Afrikan historia Italian siirtomaana jäi lyhyeksi: vuonna 1941 liittoutuneet valtasivat sen italialaisilta.
Perustaminen

Vuonna 1935 Italia hyökkäsi Abessiniaan. Kehittymätön Etiopian keisarikunta oli helppo saalis Italian armeijalle, ja vuonna 1936 maa liitettiin Italiaan. Keisari Haile Selassie pakeni Lontooseen. Tämä yhdisti aiemmin toisistaan erillään olleet Eritrean ja Somalimaan ja johti uuden hallinnollisen alueen, Italian Itä-Afrikan perustamiseen. Siirtomaan pääkaupungiksi tuli Addis Abeba, Italian kuninkaasta valtionpäämies (keisari) ja italialaisesta käskynhaltijasta hallinnon johtaja.[lähde? ]
Hallitsijat

Siirtomaan virallinen hallitsija oli aina Italian kuningas Viktor Emanuel III, joka hallitsi Etiopiaa keisarin arvonimellä. Virkaa tekevä päämies Italian Itä-Afrikassa oli kuitenkin käskynhaltija, joka toimi samalla kenraalikuvernöörinä.
| Käskynhaltija | Muu rooli Etiopiassa | Virassa |
| --- | --- | --- |

| Pietro Badoglio | Addis Abeban herttua | 9. toukokuuta 1936 – 11. kesäkuuta 1936 |
| Rodolfo Graziani | Negele Boranin (kaupunki Etiopiassa) markiisi | 11. kesäkuuta 1936 – 21. joulukuuta 1937 |
| Aostan herttua Amedeo |  | 21. joulukuuta 1937 – 19. toukokuuta 1941 |
| Pietro Gazzera | Aiempi Galla-Sidaman kuvernööri | 23. toukokuuta 1941 – 6. heinäkuuta 1941 |
| Guglielmo Nasi | Etiopian italialaisjoukkojen komentaja | 6. heinäkuuta 1941 – 27. marraskuuta 1941 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian Itä-Afrikka Wikimedia Commonsissa
Liittoutuneiden hyökkäys Italian Itä-Afrikkaan 1941.