stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boglárka Kapás
Henkilökohtaiset ennätykset > 50 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m vapaauinti | 1.57,61 | Budapest | 2. heinäkuuta 2016 |
| 400 m vapaauinti | 4.02,37 | Rio de Janeiro | 7. elokuuta 2016 |
| 800 m vapaauinti | 8.16,37 | Rio de Janeiro | 12. elokuuta 2016 |
| 1 500 m vapaauinti | 15.47,09 | Kazan | 4. elokuuta 2015 |
| 200 m perhosuinti | 2.06,50 | Budapest | 20. toukokuuta 2021 |
| 200 m sekauinti | 2.13,94 |  | 9. huhtikuuta 2024 |
| 400 m sekauinti | 4.38,27 | Debrecen | 30. maaliskuuta 2018 |
Henkilökohtaiset ennätykset > 25 metrin rata

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m vapaauinti | 1.56,25 | Százhalombatta | 5. marraskuuta 2016 |
| 400 m vapaauinti | 3.58,15 | Kööpenhamina | 17. joulukuuta 2017 |
| 800 m vapaauinti | 8.11,13 | Kööpenhamina | 14. joulukuuta 2017 |
| 200 m perhosuinti | 2.05,80 | Kaposvár | 11. joulukuuta 2019 |
| 200 m sekauinti | 2.10,58 |  | 1. marraskuuta 2023 |
| 400 m sekauinti | 4.33,49 |  | 3. marraskuuta 2023 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boglárka Kapás Wikimedia Commonsissa
Boglárka Kapás Twitterissä
Naisten 200 metrin perhosuinnin pitkien ratojen maailmanmestarit
Naisten 400 metrin vapaauinnin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
Naisten 200 metrin perhosuinnin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
Naisten 4 × 200 metrin vapaauintiviestin pitkien ratojen Euroopan-mestarit
| --- | --- |
1980-luku:  1983:  Otto • Strauß • Sirch • Meineke •  1985:  Strauß • König • Stellmach • Friedrich •  1987:  Stellmach • Friedrich • Strauß • Möhring •  1989:  Möhring • Stellmach • Strauß • Friedrich
1990-luku:  1991:  Poulsen • Jensen • Puggaard • Jacobsen •  1993:  Kielgaß • Osygus • van Almsick • Hase •  1995:  Hase • Jung • Kielgaß • van Almsick •  1997:  Hase • Götz • Buschschulte • Kielgaß •  1999:  van Almsick • Szalai • Stockbauer • Kielgaß
2000-luku:  2000:  Potec • Păduraru • Diaconescu • Câșlaru •  2002:  Dallmann • Ries • Stockbauer • van Almsick •  2004:  Rouba • Caballero • Roca • Villaécija •  2006:  Dallmann • Samulski • Steffen • Liebs •  2008:  Manaudou • Balmy • Lazare • Poptšanka
2010-luku:  2010:  Mutina • Dara • Hosszú • Verrasztó •  2012:  Mizzau • Nesti • Carli • Pellegrini •  2014:  Mizzau • Pirozzi • Masini • Pellegrini •  2016:  Jakabos • Verrasztó • Kapás • Hosszú •  2018:  Faulkner • Greenslade • Hibbott • Anderson
2020-luku:  2020:  Hope • van Selm • Hibbott • Anderson •  2022:  de Jong • Holkenborg • van Kooten • Steenbergen
Rehusilppuri

Tarkkuussilppuri
Vanha niittosilppuri
Nykyaikainen rehun silppuamismenetelmä.
Rehusilppuri on traktorivetoinen maataloustyökone, joka silppuaa rehuksi käytettävän nurmen tai heinän ja puhaltaa sen perävaunuun. Erilaisia rehusilppureita ovat niittosilppuri ja tarkkuussilppuri.
Tavallisesti rehusilppuri kytketään traktorin perään joko nostolaitteeseen tai peräkoukkuun ja perävaunu silppurin takana olevaan koukkuun tai erilliseen runkoon, ns. silppurin runkoon. Silppurin runko kiinnitetään traktorin nostolaitteeseen, ja silppuri kytketään traktorin oikealle puolelle rungon vetoaisaan, jossa on köydellä tai muulla mekanismilla toimiva lukkolaite silppurille. Lukkolaitteen salpa lukitsee silppurin ko. runkoon automaattisesti, köyttä tarvitaan ainoastaan silppuria irrottaessa. Silppurin rungossa on tyypillisesti kaksi koukkua perävaunulle, joista toinen rungon keskellä oleva on tarkoitettu siirtoajoon, ja hieman sivummalla oikealla sijaitseva on kätevämpi itse niittotapahtumaan, sillä tällöin peräkärry on lähempänä silppuria. Myös vetokoukuissa on silppurin vetoaisan lukon tavoin toimivat lukkolaitteet, perävaunun nopeaa kytkemistä ja irrottamista varten. Perävaunua voidaan myös vetää silppurin vierellä toisella traktorilla.
Tuorerehuruokinnassa rehusilppu syötetään eläimille saman tien. Alueilla, joissa satoa ei saada ympäri vuoden keräämisen yhteydessä silppuun suihkutetaan AIV-liuos ja rehu säilötään talviruokintaa varten AIV-rehuna.
Niittosilppuri

Niittosilppuri on niittokoneen ja silppurin yhdistelmä, jolla kerätään nurmirehu tuoreena pelloilta.
Niittosilppuri jättää osan kukkivasta siemenaineesta maastoon. Sen avulla voi pyrkiä säilyttämään tehoviljelyalueilta jo kadonneita kasvi- perhos- ja kuoriaislajeja.[lähde? ]
Suomessa tunnetuimmat silppurimerkit lienevät Varsta ja Taarup. Ensimmäiset niittosilppurit tulivat tehostamaan suomalaisten rehuntekoa karjatiloille 1950-luvulla, mutta yleistyivät käytännössä vasta 1970-luvun aikana. Niittosilppori oli kallis hankinta vielä 1950-luvulla, sillä esimerkiksi Hinattava Taarup 1500 maksoi 1950-luvun lopulla puolet isohkon traktorin hinnasta.
1960-luvulla silppurin sivukiinnitys helpotti ajamista avo-ojapelloilla ja työkoneen hintakin laski, mikä johti siihen, että 1970-luvun alussa kysyntä oli jo kymmenkertaistunut. Vuosimyynti oli parhaimmillaan 6 000 kappaleessa ja niittosilppurista tuli yksi eniten myydyistä työkoneita. 1990-luvun aikana eri menetelmillä tehty esikuivattu säiliörehu yleistyi ja kelasilppurin rooli rehuntehossa alkoi vähentyä nopeasti loppuen jatkossa lähes kokonaan.
Tarkkuussilppuri

Tarkkuussilppurilla kerätään jo valmiiksi niittomurskaimella niitetty heinä pellolta. Tarkkuussilppuria käytettäessä rehun tulee olla karhoissa, mutta useimmat niittomurskaimet tekevät karhot valmiiksi. Rehun annetaan myös kuivua jonkin aikaa niiton jälkeen ennen kuin se kerätään tarkkuussilppurilla.
Kathryn D. Sullivan

| Kathryn Dwyer Sullivan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1951 (ikä 73) Paterson, New Jersey
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  geologi
Ura
Tyyppi:  Nasan astronautti (entinen)
Aika avaruudessa:  22 vuorokautta 4 tuntia 49 minuuttia
Eläköityminen:  1993
Lennot

:  STS-41-G
 
:  STS-31
 
:  STS-45
 
Kathryn Dwyer Sullivan (s. 3. lokakuuta 1951 Paterson, New Jersey) on yhdysvaltalainen meritietelijä ja entinen Nasan astronautti. Hän osallistui kolmelle avaruussukkulalennolle ja suoritti ensimmäisenä yhdysvaltalaisena naisena avaruuskävelyn. Hän laskeutui 2020 ensimmäisenä naisena merten syvimpään kohtaan, Challengerin syvänteeseen. Hänestä tuli samalla ensimmäinen ihminen, joka on käynyt sekä avaruudessa että Mariaanien haudan pohjassa. Sullivan on toiminut Nasa-uransa jälkeen tutkimusvirasto NOAA:n johdossa sekä Yhdysvaltain hallinnossa tieteellisenä neuvonantajana.
Nuoruus ja opiskeluaika

Kathryn Sullivan syntyi 1951 New Jerseyn Patersonissa mutta kasvoi Kaliforniassa. Hän pitääkin Woodland Hillsiä kotikaupunkinaan. Kathrynin isä oli ilmailuinsinööri, ja kumpikin hänen vanhemmistaan kannusti lapsiaan olemaan uteliaita maailmaa kohtaan.
Sullivan valmistui 1969 Taft High Schoolista ja jatkoi opiskelemaan Kalifornian Santa Cruzin yliopistoon. Hänen pääaineensa oli alkujaan kielitiede, mutta vaihtoi jo ensimmäisenä vuotena geo- ja planeettatieteiden tutkimusohjelmaan alan professorin Gary Griggsin innostamana.
Sullivan suoritti 1973 geotieteistä alemman korkeakoulututkinnon Kalifornian yliopistosta, ja viisi vuotta myöhemmin hän valmistui Dalhousie-yliopistosta Kanadasta tohtoriksi geologiasta. Dalhousiessa hän osallistui useisiin meritieteellisiin tutkimusmatkoihin ja tutki muun muassa Atlantin keskiselännettä, Newfoundlandin syvännettä ja Kalifornian eteläisen rannikon siirrosvyöhykkeitä.
Ura > Nasassa

Sullivan sai valmistuttuaan tarjouksen jatkaa tutkimuksiaan Atlantin syvänmeren kohteissa, mutta samana vuonna Nasa avasi ensimmäistä kertaa siviileille mahdollisuuden hakea avaruuslentäjiksi. Sullivan kävi haastattelussa, ja talvella 1978 hänestä tuli yksi Nasan kahdeksannen astronauttiryhmän jäsenistä. Mukana oli ensimmäistä kertaa mukana myös muitakin kuin ilmavoimien lentäjiä. Joukossa oli ensimmäiset kuusi naista, kolme afroamerikkalaista ja yksi amerikanaasialainen.
Sullivanin ensimmäinen avaruuslento oli 5.–13. lokakuuta 1984 tapahtunut Challengerin lento STS-41-G. Sullivan suoritti 11. lokakuuta lennolla ensimmäisenä naisena avaruuskävelyn. Hän oli David Leetsman kanssa kolme tuntia 29 minuuttia kestäneellä avaruuskävelyllä, jonka aikana he käyttivät järjestelmää, joka osoitti, että satelliitteja voitaisiin tankata kiertoradalla.
Sullivan lensi kaikkiaan kolme avaruuslentoa. Discoveryn lennolla STS-31 24.–29. huhtikuuta 1990 vietiin Hubble-avaruusteleskooppi paikoilleen, ja Atlantiksen lennolla STS-45 24. maaliskuuta – 2. huhtikuuta 1992 Sullivan toimi ATLAS-laboratorion komentajana. Laboratoriossa oli 12 koetta, joissa tutkittiin Maan ilmakehää. Sullivan oli uransa aikana kaikkiaan 532 tuntia avaruudessa.
Ura > Tutkijana ja hallinnon työntekijänä

Sullivan hyväksyi 1993 presidentti Bill Clintonin kutsun siirtyä Nasalta sään ja valtamerten tutkimusviraston NOAA:n johtavaksi tutkijaksi. Siellä hän valvoi muun muassa tutkimuksia, jotka liittyivät ilmaston lämpenemiseen ja merten biodiversiteettiin.
Sullivan valittiin 1996 Columbuksessa Ohiossa sijaitsevan COSI-tiedekeskuksen johtajaksi, ja vuonna 2006 hänestä tuli Ohion osavaltionyliopiston matematiikan ja tieteen koulutuspolitiikan Battelle-keskuksen johtaja.
Barack Obama valitsi Sullivanin 2011 Yhdysvaltain kauppaministeriön ympäristötutkimuksen ja -ennusteiden varasihteeriksi ja NOAA:n varajohtajaksi. Hänestä tuli 2013 NOAA:n virkaatekevä johtaja ja kauppaministeriön merten ja ilmakehän alivaltiosihteeri. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2017.
Sullivan valittiin 2017 Kansallisen ilmailu- ja avaruusmuseon ilmailuhistorian Charles A. Lindbergh -oppituolille, jonka kesto on 12 kuukautta. Hän keskittyi tutkimuksissaan Hubble-avaruusteleskooppiin ja julkaisi 2019 niiden pohjalta teoksen Handprints on Hubble: An Astronaut’s Story of Invention.
Sullivanista tuli ensimmäinen nainen valtamerten syvimmässä kohdassa Challengerin syvänteessä, kun hän laskeutui sinne Victor Vescovon kanssa 7. kesäkuuta 2020. Hän on myös ensimmäinen ihminen, joka on ollut sekä avaruudessa että Challengerin syvänteessä. Vescovo kutsui vuoden 2019 lopulla Sullivanin mukaan tutkimusretkelle Limiting Factor -alukselle. Vescovon tavoitteena on viedä meritieteen asiantuntijoita ja muita merkittäviä henkilöitä merten keskeisiin kohteisiin.
Joe Biden valitsi vuonna 2020 Sullivanin presidenttien siirtymää valmistelleeseen ryhmään. Sullivanin tehtävänä oli avustaa kauppaministeriön siirtymässä. Bidenin presidenttikaudella Sullivan on toiminut vuodesta 2021 tieteen neuvonantajaneuvostossa.
Tunnustukset

Yhdysvaltain presidentti George W. Bush nimitti hänet vuonna 2004 National Science Boardin jäseneksi.
Vuonna 2004 Sullivan nimettiin Astronaut Hall of Fameen.
Vuonna 2009 hänet valittiin kolmivuotiskaudelle American Association for the Advancement of Scienceen (General Interest in Science and Engineering).
Lauste

| Lauste> Laustis |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Lauste korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Varissuo-Lauste
Pinta-ala:  ? km² 
Väkiluku:  5 000
Väestötiheys:  ? as./km²
Työpaikkoja:  ? kpl ?  (?)
Osa-alueet:  ?
Lausteen keskus
Asuintaloja Lausteella
Lauste (ruots. Laustis) on itäisessä Turussa, Kaarinan kupeessa sijaitseva kaupunginosa. Alue on rakentunut 1970-luvulta lukien, ja sen rakennuskanta koostuu pääasiallisesti kerrostaloista. Ne on kaikki suunnitellut ja rakentanut Rakennusliike Puolimatka. Lausteen asukasluku on noin 5 000. Lauste on monikulttuurinen lähiö, sillä eri kansallisuuksia löytyy sen asukkailta ainakin 20.
Palvelut

Lausteella on oma koulu, äitiysneuvola, kauppoja ja liikkeitä sekä kolme päiväkotia.
Bussilinjat 9 ja 60 sekä yölinja 33 kulkevat suoraan Turun keskustaan. Linja 99 vie toisaalta Itäharjun ja Tampereentien Prismojen kautta Länsikeskukseen ja edelleen Pernoon ja Pansioon, toisaalta Skanssin kautta Ilpoisiin, Harittuun ja Uittamolle. Työmatkalaisia palvelevat linjat 90 ja 91 Uittamon kautta Pernoon ja Pansioon. Itä-Turun palvelulinja P2 ajaa myös Lausteen läpi.
Muuta

Lausteella toimii 7–8 kertaa vuodessa kokoontuva aluetyöryhmä, joka yrittää parantaa Lausteen omia asioita. Lausteen aluetyöryhmä ottaa vastaan myös aloitteita, joita voi jättää aluetyöntekijälle. Lausteen aluetyöryhmä järjestää joka vuosi pieniä tapahtumia, kuten Laustepäivät, laskiaisrieha ja luontoliikuntapäivät.
Yksityinen Perhekuntoutuskeskus Lauste toimii samoissa tiloissa kuin 1920-luvulta 1980-luvulle toiminut Lausteen poikakoti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lauste Wikimedia Commonsissa
Foorumi alueen asukkaille! (Arkistoitu – Internet Archive)
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.
Taigaviklo

| Taigaviklo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Viklot Tringa
Laji::  brevipes
Kaksiosainen nimi
 Tringa brevipes  (Vieillot, 1816) 
Katso myös
   Taigaviklo Wikispeciesissä   Taigaviklo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Taigaviklo, aikaisemmalta nimeltään lyhytjalkaviklo  (Tringa brevipes, aiemmin Heteroscelus brevipes) on siperialainen kahlaajalintu. Sen pesimäalue käsittää Siperian keski- ja itäosien vuoristoseutuja Putoranan laakiolta Verhojanskvuoristoon ja Taka-Baikaliaan sekä Anadyrille. Se talvehtii laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa ja Oseaniassa.
Taigaviklon aiempi suku Heteroscelus on Birdlifen uusimmassa taksonomisessa luettelossa poistettu, ja taiga- ja harmaaviklo kuuluvatkin nykyään sukuun Tringa.
Keltakaulaorneero

| Keltakaulaorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Pensasorneerot Syndactyla
Laji::  ruficollis
Kaksiosainen nimi
 Syndactyla ruficollis  (Taczanowski, 1884) 
Katso myös
   Keltakaulaorneero Wikispeciesissä   Keltakaulaorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Keltakaulaorneero (Syndactyla ruficollis) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Keltakaulaorneeroa tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Eteläsaamelaiset

| Eteläsaamelaiset |
| --- | --- |
Väkiluku:  noin 1200
Asuinalueet:   Ruotsi 600   Norja 600
Kielet:  Eteläsaame
Uskonnot:  Luterilaisuus
Eteläsaamelaisten asuinalue keltaisella, uumajansaamelaisten oranssilla.
Eteläsaamelaiset ovat saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä. Heidän alkuperäiskielellään eteläsaamella on noin 600 puhujaa. Norjassa eteläsaamelaisia on Pohjois-Trøndelagin läänissä sekä Helgelandissa Nordlandin läänissä ja Ruotsissa Taalainmaan ja Jämtlandin lääneissä. Parhaiten eteläsaamelainen kulttuuri on säilynyt Norjassa ja eritoten Snåsan ja Hattfjelldalin kunnissa.
Historia

Eteläsaamelaisten historiasta ei tiedetä paljon. Ei esimerkiksi tiedetä kuinka paljon eteläsaamelaisia on historian aikana ollut. Eteläsaamelaiset elivät metsästyksellä ja keräilyllä. Ensimmäiset kirjalliset maininnat eteläsaamelaisista ovat 1500-luvulta. Vuonna 1689 tapahtui yhteenotto eteläsaamelaisten ja norjalaisten välillä, saamelaiset tappoivat kaikki Nordlin kylän asukkaat. Norjalaiset tekivät vuorostaan kostoretkiä saamelaisten kimppuun. 1600-luvulta peräisin olevista lähteissä kerrotaan eteläsaamelaisten omaksuneen poronhoidon. Tämä johtui luultavasti väestönkasvusta jonka vuoksi metsästyksellä ei voinut enää elättää kaikkia. 1700-luvulta lähtien eteläsaamelaiset mainitaan teksteissä yhä useammin. 1700-luku johti myös lisääntyviin konflikteihin poronkasvattajien ja maanviljelijöiden välillä.
1800-luvulla alkoivat norjalaistamistoimet saamelaisia ja kveenejä vastaan. Norjalaistamistoimet ja saamelaisten kulttuurin häviäminen nostatti kansallistunnetta saamelaisten joukossa. Eräs eteläsaamelainen saamelaisaktivisti oli Daniel Mortenson. Nykypäivänä eteläsaamelaiset ovat vaarassa kadota kulttuurin häviämisen seurauksena.
Mytologia

Eteläsaamelaisilla oli muiden saamelaisten tapaan seitoja. Lisäksi eteläsaamelaisten tiedetään uhranneen esineitä, kuten rahoja, jumalille. Erikoinen piirre eteläsaamelaisten uhreissa oli karhujen uhraaminen. Norjan puolelta eteläsaamelaisten asuinaluetta on löydetty luolia täynnä karhunluita. Eteläsaamelaiset hautasivat usein itsensä mukana karhun hampaita tai muita sen luita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eteläsaamelaiset Wikimedia Commonsissa
Luettelo keskeisistä fysiikan aiheista

Tämä luettelo antaa yleiskatsauksen fysiikan keskeisistä aiheista.
Fysiikka on ainetta, energiaa ja perusluonteisia luonnonlakeja tutkiva tiede.
Fysiikan osa-alueet

Astrofysiikka
Biofysiikka
Fysikaalinen kemia
Hiukkasfysiikka
Klassinen fysiikka
Kvanttifysiikka
Molekyylifysiikka
Optiikka eli valo-oppi
Termodynamiikka
Tiiviin aineen fysiikka
Ydinfysiikka
Fysiikan keskeisiä käsitteitä

Yleisiä käsitteitä
Teoreettisia käsitteitä
Perussuureet
Ala-alueet
Kuuluisia fyysikoita

Arkhimedes
Niels Bohr
Albert Einstein
Richard Feynman
Isaac Newton
Robert Oppenheimer
Sumbanpyyjuoksija

| Sumbanpyyjuoksija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Pyyjuoksijat Turnicidae
Suku::  Pyyjuoksijat Turnix
Laji::  everetti
Kaksiosainen nimi
 Turnix everetti  Hartert, 1898 
Katso myös
   Sumbanpyyjuoksija Wikispeciesissä   Sumbanpyyjuoksija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Sumbanpyyjuoksija (Turnix everetti) on pyyjuoksijoiden sukuun kuuluva viiriäistä muistuttava lintu. Se elää vain Sumban saarella Indonesiassa. Ernst Hartert kuvaili lajin holotyypin Sumban Waingabosta vuonna 1898.
Sulantornipöllö

| Sulantornipöllö> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Tornipöllöt Tytonidae
Suku::  Tornipöllöt Tyto
Laji::  nigrobrunnea
Kaksiosainen nimi
 Tyto nigrobrunnea  Neumann, 1939 
Katso myös
   Sulantornipöllö Wikispeciesissä   Sulantornipöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Sulantornipöllö (Tyto nigrobrunnea) on tornipöllöjen sukuun kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesian Malukun Sulasaarilla.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät. Laji tunnetaan yhdestä näytteestä, aikuisesta naaraasta, joka on vuodelta 1938. Se on nähty 1991saariryhmän suurimmalla saarella, ja sen arvioidaan olevan hyvin harvinainen.
Se on kooltaan noin 31–32 cm.
Laura Ojala

Laura Ilona Ojala (s. 20. heinäkuuta elokuuta 2003) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Laura on Ilveksen pelaajapolun kasvatti, aloittaen jalkapalloilun Ilveksen Futis-liigassa. Hän on edustanut juniorisarjoissa Tampereen Ilvestä ja nousi seuran Kansallisessa liigassa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudelle 2023 pelaten 21 ottelussa. Sarjadebyyttinsä hän teki Kansallisessa liigassa kaudella 2021 ottelussa KuPS:a vastaan. Naisten Ykkösessä Laura Ilona on pelannut Ilveksen kakkosjoukkueessa vuodesta 2018 alkaen, mm. 21 ottelua kaudella 2022 ja kolme ottelua kaudella 2023.
Brit Awards

| Brit Awards |
| --- | --- |
 Earls Courtin sisäänkäynti Brit Awards -gaalan aikaan vuonna 2008.
Palkitaan:  erityisistä ansioista musiikin alalla
Palkinnon antaja:  British Phonographic Industry
Maa:  Iso-Britannia
Ensimmäinen palkinto:  1977
Virallinen internet-sivu
Brit Awards on Britannian ääniteteollisuuden vuosittainen populaarimusiikin palkintogaala. Palkinnot jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1977, ja vuodesta 1982 alkaen ne on jaettu vuosittain. Ensimmäisenä vuonna The Beatles sai kolme palkintoa. Vuonna 1995 Blur sai peräti neljä palkintoa, mikä on ollut suurin yksittäisen esittäjän tai yhtyeen kerralla saama palkintomäärä. Suurin kokonaispalkintomäärä on Robbie Williamsilla, joka on palkittu 11 kertaa (17 kertaa, jos mukaan otetaan hänen yhtyeensä Take Thatin saamat palkinnot).
Eniten palkintoja saaneet ehdokkaat vuosittain

1977 – The Beatles (3 palkintoa)
1983 – Paul McCartney (2 palkintoa)
1984 – Culture Club (2 palkintoa)
1985 – Prince (2 palkintoa)
1986 – Eurythmics, Dire Straits (2 palkintoa)
1987 – Peter Gabriel (2 palkintoa)
1989 – Phil Collins, Michael Jackson, Fairground Attraction ja Tracy Chapman (2 palkintoa)
1990 – Neneh Cherry, Phil Collins ja Fine Young Cannibals (2 palkintoa)
1991 – kukaan ei voittanut useampaa kuin yhden palkinnon
1992 – Seal (3 palkintoa)
1993 – Annie Lennox ja Simply Red (2 palkintoa)
1994 – Björk, Take That ja Stereo MCs (2 palkintoa)
1995 – Blur (4 palkintoa)
1996 – Oasis (3 palkintoa)
1997 – Spice Girls ja Manic Street Preachers (2 palkintoa)
1998 – The Verve (3 palkintoa)
1999 – Robbie Williams (3 palkintoa)
2000 – Macy Gray, Travis ja Robbie Williams (2 palkintoa)
2001 – Robbie Williams (3 palkintoa)
2002 – Dido ja Kylie Minogue (2 palkintoa)
2003 – Coldplay ja Ms. Dynamite (2 palkintoa)
2004 – The Darkness (3 palkintoa)
2005 – Scissor Sisters (3 palkintoa)
2006 – Kaiser Chiefs (3 palkintoa)
2007 – Amy Winehouse, Arctic Monkeys ja The Killers (2 palkintoa)
2008 – Arctic Monkeys, Foo Fighters ja Take That (2 palkintoa)
2009 – Duffy (3 palkintoa)
2010 – Lady Gaga (3 palkintoa)
2011 – Arcade Fire ja Tinie Tempah (2 palkintoa)
2012 – Adele ja Ed Sheeran (2 palkintoa)
2013 – Ben Howard (2 palkintoa)
2014 – One Direction ja Arctic Monkeys (2 palkintoa)
2015 – Ed Sheeran ja Sam Smith (2 palkintoa)
2016 – Adele (4 palkintoa)