stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Irfan Habib

Irfan Habib
Irfan Habib (s. 1931) on intialainen historioitsija, joka on tuotannossaan keskittynyt enimmäkseen Intian keskiaikaan. Hän on ollut Aligarh Muslim Universityn professori. Hän on taustaltaan marxilainen ja saavuttanut julkisuutta hindunationalismin vastustajana. Hän on vastustanut hindunationalistisia järjestöjä, kuten Rashtriya Swayamsevak Sanghia Intian historian uudelleenkirjoittamisesta. Hän on myös vitsikkäästi kehottanut Intian kansanpuoluetta vaihtamaan puheenjohtajansa Amit Shahin vierasperäinen sukunimi intialaiseksi samalla tavalla kuin puolue pyrkii hindulaistamaan intialaisten kaupunkien nimiä.
Habib toimi Indian Council of Historical Research -neuvoston puheenjohtajana vuosina 1986–1990. hänet palkittiin vuonna 2005 Padma Bhushanilla ansioistaan kirjallisuudelle ja koulutukselle.
Valikoitu kirjallinen tuotanto

The Agrarian System of Mughal India: 1556-1707 (Oxford University Press, toinen painos, 1999)  ISBN 0195623290
The Economic History of Medieval India: A Survey  (2001)  ISBN 8185229198
Essays in Indian History: Towards a Marxist Perception (2002)  ISBN 1843310252
Medieval India : The Study Of A Civilization (2008)  ISBN 8123752555
Inka Auhagen

Inka Auhagen
Inka Minna Auhagen (o.s. Kuoppamäki, s. 1966) on suomalainen laulaja-lauluntekijä.
Auhagen käyttää taiteilijanimeä Inka. Hänen albuminsa Tomua tuulessa julkaistiin vuonna 1996. Single ”Sinä päivänä satoi” lunta pääsi joulukuussa 1996 Radio Suomen listaykköseksi. Samana vuonna Auhagen sijoittui Suomen euroviisukarsinnassa kuudenneksi kappaleella "Keinuta mua". Vuonna 1997 hän kilpaili Syksyn sävelessä kappaleella ”Suuri sydän”. Television Neloskanavalla Auhagen juonsi 1990-luvun lopulla lifestyle-ohjelmaa Neiti Groove. Hän myös kiersi maailmaa saksalaisen Sash!-tanssimusiikkikokoonpanon laulusolistina. Single ”With My Own Eyes” kipusi UK Singles Chart listan top 10 joukkoon. Vuonna 2015 Auhagen julkaisi albumin Vaeltaja.
Auhagen toimii säveltäjänä, sanoittajana, studiomuusikkona ja ääninäyttelijänä.
Auhagenin muille suomalaisille laulajille säveltämiä kappaleita ovat muun muassa Arja Korisevan ”Vähän liian vähän” (1998) ja Lea Lavenin ”Kuin muuttolinnut” (2023). Hänellä on useita yhteisprojekteja ulkomaisten yhteistyökumppanien kanssa.
Auhagen on asunut suurimman osan elämästään Saksassa. Hänen isänsä Jukka Kuoppamäki, sisarensa Anna Kuoppamäki ja puolisonsa Kai Auhagen ovat muusikoita. Inka ja Kai Auhagen avioituivat vuonna 1990, ja heillä on yksi tytär.
Hodgkinin tauti

Klassisen sekasoluisen Hodgkinin lymfooman kasvainta mikroskoopin alla.
Hodgkinin tauti tai yleisemmin Hodgkinin lymfooma on imusolmukkeiden syöpätauti, joka on peräisin itukeskusten B-lymfosyyteistä. Thomas Hodgkin kuvasi kasvaintaudin vuoden 1832 asiakirjassaan.
Hodgkinin lymfoomaan sairastuu Suomessa noin 130 henkilöä vuosittain. Kasvain koostuu pienestä osuudesta pahanlaatuisia ns. RS-soluja ja suuresta osuudesta reaktiivista tulehdussolukkoa. Suurin osa kasvaimista on klassista sidekudoskyhmyistä kudostyyppiä. Hodgkinin lymfooman syyt ovat suhteellisen tuntemattomat. Tautia ilmenee eniten 15-34-vuotiaana ja yli 60-vuotiaana. Ensioireena havaitaan usein kivuttomia, suuria (yli 2 cm) imusolmukkeita, massaa tai turvotusta kaulalla tai muulla pinnallisella imusolmukealueella. Eloonjäämisosuus on keskimäärin noin 75 % viiden vuoden aikana diagnoosista. Hodgkinin lymfooman diagnoosin vahvistaminen perustuu ennen kaikkea kuvantamiseen, koepalan ottoon ja patologisiin tutkimuksiin. Hodgkinin lymfooman hoito on pääasiassa onkologinen ja siihen kuuluvat monisolunsalpaajat ABVD (doksorubisiini, bleomysiini, vinblastiini, dakarbatsiini) ja BEACOPP (bleomysiini, etoposidi, doksorubisiini, syklofosfamidi, vinkristiini, prokarbatsiini, prednisoloni) sekä sädehoito.
Esiintyvyys

Hodgkinin lymfooman ilmaantuvuus on Suomessa noin 130 uutta tapausta (noin 2.5/100 000) vuosittain ja siis noin 12 % kaikista lymfoomista. Ilmaantuvuus on pysynyt varsin samana kymmeniä vuosia.
Ominaisuudet > Rakenne

Hodgkinin lymfooman kasvaimet koostuvat pahanlaatuisista ns. RS-soluista (Reed-Sternberg), hyvänlaatuisista tulehdussoluista, kuten pienistä lymfosyyteistä, epiteloidisista histiosyyteistä, granulosyyteistä kuten eosinofiileistä, plasmasoluista ja follikulaarisista dendriittisoluista, sekä sidekudoksesta. Solujen jakautuminen on yleensä diffuusia eli tasaista, joskus kuitenkin nodulaarista eli solmukemaista tai keräsmäistä.  Suurin osa kasvaimesta koostuu hyvänlaatuisista lymfosyyteistä ja vain muutama prosentti on syöpäsoluja. Nodulaariset runsaslymfosyyttiset kasvaimet ovat usein jopa muutaman sentin kokoisia.
RS-solujen rakenne, kuten niiden koko, lohkotumaisuus, tumajyvästen koko ja sijainti, kromatiinin värjäytyvyys, tumakalvon rakenne, sytoplasman määrä ja värjäytyvyys sekä solukalvon pintaproteiinit vaihtelevat.
Näiden ominaisuuksien suhteen kasvaimia on havaittu viittä erilaista päätyyppiä (Taulukko 1).
| Kudostyypin nimi | Muut erottavat ominaisuudet | Esiintyvyys |
| --- | --- | --- |
| Klassinen sidekudoskyhmyinen (nodulaari skleroosi) | Lakunaariset (ontelomaiset) RS-solut, sidekudosväliseinät |  Noin 70 % |
| Klassinen sekasoluinen | Yksittäiset klassiset RS-solut (monilohkoinen tuma ja suuret tumajyväset) | Noin 20-25 % |
| Nodulaarinen runsaslymfosyyttinen | Ns. popcorn-tyyppiset CD20-positiiviset RS-solut | Noin 5-10 % |
| Klassinen runsaslymfosyyttinen | Manttelivyöhykesoluista koostuvat nodukset (keräset) | Alle 5 % |
| Klassinen vähälymfosyyttinen | Runsaasti klassisia RS-soluja (monilohkoinen tuma ja suuret tumajyväset), niukkasoluinen tasaisesti jakautunut (diffuusi) sidekudos | Alle 1 % |
Ominaisuudet > Sijainti

Nodulaarinen runsaslymfosyyttinen Hodgkinin lymfooma ilmaantuu yleisimmin kainalon imusolmukkeissa ja sidekudoskyhmyinen mediastinumissa (kateenkorvassa tai imusolmukkeissa). Sekasoluiset ja vähälymfosyyttiset muodot ovat havaittaessa useammin jo levinneet laajalle, kun taas runsaslymfosyyttinen sijaitsee yleensä paikallisesti ääreisimusolmukkeissa.
Nodulaariset runsaslymfosyyttiset kasvaimet jakautuvat ja liikkuvat muita muotoja hitaammin. Kasvain voi näin uusiutua 10-20 vuodenkin kuluttua. Hodgkinin lymfoomien leviämistie kulkee imuteitä pitkin pernan ja lopulta veritien kautta luuytimeen, maksaan ja muihin lymfaattisen järjestelmän ulkoisiin elimiin.
Syyt

Hodgkinin lymfooman syyt ovat varsin tuntemattomat. Joistakin syistä tautia ilmenee eniten 15-34-vuotiaana ja yli 60-vuotiaana. Ikäjakauma vaihtelee hieman kudostyyppien mukaan. Korkea elintaso ja pieni perhekoko lisäävät riskiä. Pieni osa (noin 5 %) taudeista ilmaantuu selvästi perheittäin. EBV-infektio, HIV-infektio ja AIDS sekä immuunivajaus yleisesti lisäävät myös riskiä.
Syöpäsolut (RS-solut, Reed-Sternbergin solut) ovat peräisin imusolmukkeen itukeskuksen B-lymfosyyteistä. Nodulaarisissa lymfosyyttivaltaisissa ja sidekudoskyhmyisissä kasvaimissa nähdään klonaalista immunoglobuliinigeenin uudelleenjärjestymää. Nodulaariseen lymfosyyttivaltaiseen muotoon liittyy myös kasvainta muistuttavia hyvänlaatuisia reaktiivisia imusolmukesuurentumia sekä ennen, jälkeen että varsinaisen taudin aikana.
Vaikutukset > Oireet

Monet Hodgkinin lymfoomaan sairastuneista ovat pitkään oireettomia. Ensioireena havaitaan usein suuria (yli 2 cm) imusolmukkeita, massaa tai turvotusta kaulalla tai muulla pinnallisella imusolmukealueella. Kasvaimet ovat tunnusteltaessakin kivuttomia.
Kasvainten painevaikutus ympäröiviin rakenteisiin voi aiheuttaa ainakin välikarsinassa eli mediastinumissa rintalastan takaista paineentunnetta, kuivaa yskää ja hengenahdistusta. Alkoholi voi lisätä kipua kasvaimen alueella. Yleisoireena esiintyy ihon kutinaa, epäselvää kuumetta (yli 38 astetta), selittämätöntä painonlaskua (yli 10 % 6 kuukauden aikana) ja yöhikoilua.
Vaikutukset > Kuolleisuus

Monisolunsalpaajahoidoilla (ks. Hoito) kuolleisuus on keskimäärin noin 25 % viiden vuoden aikana diagnoosista, mutta ennuste vaihtelee huomattavasti potilaan, taudin ja toimenpiteiden mukaan. Esimerkiksi paikallista tautia sairastavilla, erityisesti hoitoja paremmin kestävillä nuorilla, saman aikavälin kuolleisuus on alle 10 %. Jos kudostyyppi on sidekudoskyhmyinen, 10-vuoden kuolleisuus on keskimäärin noin 20 %. Klassisen vähälymfosyyttisen (eli syöpäsoluvaltaisen) Hodgkinin lymfooman elinajan ennuste on muita kudostyyppejä heikompi. Primaaritaudin 10-vuoden uusiutumisriski on noin 10-40 % luokkaa ja uusiutuneen Hodgkinin lymfooman 5-vuoden kuolleisuus on keskimäärin noin 50 %.
Diagnostiikka > Strategia

Lymfoomaepäily herää usein perusterveydenhuollossa, josta potilas lähetetään epäilyttävien kaulanalueen kyhmyjen jatkotutkimuksiin korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärille. Syöpäepäilyt lapsilla lähetetään päivystyksellisesti lastentautien poliklinikalle. Diagnoosin varmistuttua potilas ohjataan onkologian tai lastenonkologian erikoisalalle hoitojen käynnistämistä varten.
Erityisesti lapsilla epäily herää, kun imusolmukealueen kyhmy on suuri (yli 2 cm), soliskuopassa tai muussa epätavallisessa paikassa, on toispuolinen, kivuton, ilmaantunut vähitellen tai kestänyt yli kuukauden. Yli 40-vuotiailla kaikkia kaulan kyhmyjä epäillään ensin pahanlaatuiseksi.
Hodgkinin lymfooma voi muistuttaa hyvänlaatuisia imusolmukesuurentumia ja kystia, infektioita, muita lymfoomia ja muita syöpätauteja, joten erotusdiagnostiikassa tarvitaan myös näiden tilojen tuntemista, pois sulkemista tai vahvistamista. Hodgkinin lymfooman diagnoosin vahvistaminen perustuu ennen kaikkea kuvantamiseen, koepalan ottoon ja patologisiin tutkimuksiin.
Taudin levinneisyys kuvataan tiiviisti ns. Ann Arbor -luokituksella (Taulukko 2; vrt. TNM- ja stage-luokat). Tämän jälkeen lasketaan, onko rajoittuneella taudilla riskitekijöitä ja millainen ennuste edenneellä taudilla on (IPS-luokka).
| Arvo | Kriteerit |
| --- | --- |
Aste I: Yksi imusolmukealue tai ekstralymfaattinen paikka
Aste II: Monta imusolmukealuetta samalla puolella palleaa tai ekstralymfaattisessa paikassa
Aste III: Monta imusolmukealuetta eri puolilla palleaa
Aste IV: Leviäminen hajanaisesti ekstranodaaliseen elimeen tai laajasti elimistöön
0+: Syöpää sisältävien imusolmukkeiden määrä
A: Ei yleisoireita (B-oireita)
B: Yöhikoilu tai epäselvä kuume (yli 38 astetta) tai selittämätön painonlasku (yli 10 % 6 kuukauden aikana)
Tuumorimassa / Bulk-tuumori: Suuri imusolmukemassa (yli 5 cm) tai leveä mediastinum (yli 33 % rintakehästä) tai suuri tuumorivarjo (yli 10 cm)
Asteita I-II kutsutaan rajoittuneeksi ja asteita III-IV edenneeksi taudiksi. Rajoittuneen taudin riskitekijöihin kuuluvat vähälymfosyyttinen kudostyyppi, B-oireet, yli kaksi imusolmukealuetta, bulk-tuumori, suurentunut perna ja hypersedimentaatio. Edenneen taudin IPS-luokka taas saadaan laskemalla, kuinka moni seuraavista ehdoista täyttyy: Ann Arbor -aste IV, sukupuoli mies, ikä yli 45 vuotta, leukosyytit yli 15 E9/l, lymfosyytit alle 0.6E9/l tai alle 8 %, albumiini alle 40 g/l ja hemoglobiini alle 105 g/l.
Esimerkiksi Ann Arbor III3B Bulky-tyyppinen IPS 2-luokan tauti tarkoittaa, että lymfoomaa on eri puolilla palleaa kolmella imusolmukealueella, potilaalla on yleisoireita, suuri tuumorimassa ja kaksi seitsemästä IPS-ennustetekijästä.
Diagnostiikka > Laboratoriotutkimukset

Lymfooman levinneisyydestä kertovat jonkin verran verenkuva, lasko, ALAT, AFOS ja albumiini. Edenneen taudin ennusteesta kertovat myös lymfosyytit ja albumiini (IPS-luokitus).Muutoin kemiallisen laboratoriodiagnostiikan rooli on Hodgkinin lymfoomassa pieni.
Diagnostiikka > Kuvantamistutkimukset

Hodgkinin lymfooman levinneisyyden selvittämiseksi keuhkojen röntgenkuvaus ja kokovartalon tietokonetomografia (TT) ovat yleensä ensisijaisia menetelmiä. TT:n ollessa negatiivinen rinta- ja vatsaonteloa voi kuvantaa tarvittaessa lisäksi magneettitutkimuksella (MRI) ja vatsaontelosta ainakin pernaa ja maksaa kaikukuvauksella. Kaikukuvauksella voi saada lisätietoa pinnallisilta imusolmukealueilta. Erityisesti hoitovasteen arvioinnissa käytetään PET-TT-kuvausta, joka on metabolisen informaation ansiosta pelkkää TT-kuvaa herkempi.
Diagnostiikka > Kudostutkimukset

Kasvaimen kudosnäytteen patologisessa tutkimuksessa Hodgkinin lymfooma voidaan varmimmin erottaa non-Hodgkin-lymfoomista ja muista usein hyvänlaatuisista reaktiivisista imusolmukemuutoksista. Samalla määritetään Hodgkinin lymfooman kudosalatyyppi WHO:n lymfoomaluokituksen mukaan.
Non-Hodgkin-lymfoomista kasvain erotetaan hyvänlaatuisten lymfaattisten solujen osuuden perusteella. Hodgkinin lymfoomassa vain muutama prosentti soluista on isoja pahanlaatuisia syöpäsoluja. Nodulaarinen runsaslymfosyyttinen Hodgkinin lymfooma (NLPHL) taas eroaa klassisista muodoista eniten siten, että NLPHL:ssa neoplastiset soluilla on kalvollaan CD20-molekyyliä, mutta ei CD30-molekyyliä. Tämä voidaan mitata vasta-aineiden avulla (immunohistokemia). NLPHL voidaan erottaa T-solu- ja histiosyyttivaltaisesta B-solulymfoomasta nodulaarisuuden perusteella, vaikka taudit ovatkin hyvin samankaltaisia.
Luuydinnäyte tutkitaan vähintään levinneisyyden ollessa luokkaa Ann Arbor IIB-IV.
Hoito > Strategia

Hodgkinin lymfooman hoito suunnitellaan systemaattisesti kudosrakenteen (klassinen vähälymfosyyttinen, klassinen muu vai nodulaarinen runsaslymfosyyttinen), Ann Arbor -asteen (I-IV), rajoittuneen taudin riskitekijöiden (+/-) sekä edenneen taudin IPS-luokan (0-7, engl. International Prognostic Score) mukaan. Hoidon valinnan pääperiaatteet ovat seuraavat:
Vain sekä nodulaariset runsaslymfosyyttiset, rajoittuneet, riskitekijättömät että B-oireettomat taudit voidaan hoitaa pelkällä sädehoidolla, muuten käytetään aina ABVD-lääkeyhdistelmää ennusteen mukaan suurenevin kuurimäärin.
Edenneissä tai klassisissa vähälymfosyyttisissä taudeissa ei käytetä sädehoitoa, muuten kemoterapiaan yhdistetään sädehoito.
Edenneissä IPS yli 2 tilanteissa lisätään mukaan BEACOPP-lääkeyhdistelmä tavanomaisella tai intensiivisellä annostuksella.
Kemoterapian jäännöstuumorit hoidetaan täydentävällä sädehoidolla.
Uusiutuneet Hodgkinin lymfoomat hoidetaan kantasolu- tai luuydinsiirrolla.
Toistuva uusiutuminen hoidetaan brentuksimabi-vedotiinilla (CD-30-vasta-aine)
Oirelievitystä tavoittelevassa hoidossa käytetään sädehoitoa, vanhoja sytostaattiyhdistelmiä, steroideja ja vasta-aineita.
Hoito > Seuranta

Lääkehoidon jälkeen hoitovaste arvioidaan PET-TT-kuvauksella. Jos tässä nähdään jäännöskasvainta, otetaan kasvaimesta uusi koepala sen pahanlaatuisuuden vahvistamiseksi. Jos missään ei nähdä metabolista aktiivisuutta, sanotaan taudin olevan metabolisessa remissiossa – taudin uusiutuminen on tällöin harvinaista. Huomattavaa on, että hoidon jälkeen esiintyy hyvänlaatuista makrofagivaltaista leukosyyttireaktiota ja kasvaimen sidekudos voi hävitä hitaasti. Nämä vaikeuttavat hoitovasteen ja jäännöstaudin arviointia seurannassa. Hoidon jälkeisiin seurantatutkimuksiin syövän uusiutumisen ja hoidon myöhäishaittojen havaitsemiseksi voivat kuulua tilanteesta riippuen verenkuva, lasko, TSH, keuhkojen röntgenkuvaus, mammografia, spirometria, EKG ja sydämen kaikukuvaus.
Hoito > Lääkehoito

Hodgkinin lymfooman lääkevaihtoehtoihin kuuluvat monisolunsalpaajat ABVD (doksorubisiini, bleomysiini, vinblastiini, dakarbatsiini) ja BEACOPP (bleomysiini, etoposidi, doksorubisiini, syklofosfamidi, vinkristiini, prokarbatsiini, prednisoloni). Lisäksi tutkimuksen alla on ollut ns. Stanford V-hoito: vinblastiini, doksorubisiini, vinkristiini, bleomysiini, klorambusiili, etoposidi, prednisoloni. Toistaiseksi ABVD-yhdistelmä näyttäytyy vertailuissa teholtaan ja siedettävyydeltään parhaimpana. ABVD-monisolunsalpaajaa annetaan 2-8 kuuria sädehoidon, taudin ennusteen ja hoitovasteen mukaan.
Solunsalpaajahoito aiheuttaa lyhyellä viiveellä luuydinlamaa ja sytopenioita, mutta Hodgkinin lymfoomassa suhteellisen vähän näiden aiheuttamia vaikeita infektioita, kuten neutropeenista infektiota. Bleomysiini voi aiheuttaa vaikeankin keuhkovaurion. Solunsalpaajien myöhäishaittavaikutuksiin kuuluu kiinteät syövät, keuhkosyöpä, non-Hodgkin-lymfooma, verisyövät, hedelmättömyys, kardiomyopatia, impotenssi ja kateenkorvan hyperplasia käytetyistä solunsalpaajista ja annoksista riippuen.
Hoito > Sädehoito

Hogdkinin lymfooman hoidossa käytetään kasvainalueille kohdennettua, ns. involved field -sädehoitoa. Sädehoito-ohjelma suunnitellaan jokaiselle potilaalle simulaattori-TT-kuvauksen avulla siten, että hoidossa käytettävä vahvin röntgentaajuuksisen sähkömagneettisen kentän osa rajautuisi mahdollisimman tarkasti kasvaimen alueelle.
Sädehoidon haittavaikutuksiin kuuluu rintasyöpä, keuhkosyöpä, keuhkofibroosi, sydäntaudit, infektiot, suun kuivuminen ja kilpirauhasen vajaatoiminta käytetyn kentän sijainneista, voimakkuuksista ja hoitokerroista riippuen.
Hoito > Kantasolu- ja luuydinsiirto

Uusiutuneet Hodgkinin lymfoomat hoidetaan yleensä suoraan kantasolusiirrolla tai luuydinsiirrolla. Immuunijärjestelmä pyritään ensin tuhoamaan täysin pieniannoksisilla BEAM-deksametasoni- tai ICE-kuureilla ja suuriannoksisilla BVC- tai BEAM-kuureilla. Tämän jälkeen joko potilaan omaa (autologinen) tai luovuttajan (allogeeninen) tervettä kudosta siirretään takaisin potilaaseen tuhoutuneen terveen kudoksen korvaamiseksi.
Aiheesta muualla

Kaikki syövästä – Imukudossyöpä
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hodgkinin tauti Wikimedia Commonsissa
Lymfaattinen järjestelmä.
Håvard Bøkko
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 35,75 | Calgary | 28. helmikuuta 2015 |
| 1 000 m  | 1.08,42 | Salt Lake City | 13. joulukuuta 2009 |
| 1 500 m | 1.42,67 | Salt Lake City | 6. maaliskuuta 2009 |
| 3 000 m | 3.39,02 | Calgary | 7. marraskuuta 2015 |
| 5 000 m | 6.09,94 | Salt Lake City | 7. maaliskuuta 2009 |
| 10 000 m | 12.53,89 | Calgary | 13. helmikuuta 2011 |
Riku Brander

| Riku Brander> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1992 (ikä 32) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  173 cm
Paino:  80 kg
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  19
Riku Brander (s. 11. maaliskuuta 1992 Turku) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän aloitti SM-liigan päätuomarina kaudella 2019-2020. Brander vihelsi ensimmäisen ottelunsa Liigassa 18.9.2019, kun KooKoo ja Sport kohtasivat. Tuomariuransa Brander aloitti syksyllä 2016. 
Ennen tuomariuraansa Brander pelasi jääkiekkoa junorivuodet Ilveksessä ja tämän jälkeen kauden 2013-2014 Mestistä Lempäälän Kisassa
Brander tuomitsi keväällä 2021 alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa. Hänet valittiin elokuussa 2021 pelattavaan Olympiakarsintojen finaali-turnaukseen Bratislavaan ja hän tuomitsee kaudella 2021-2022 myös Mestarien liigassa. Brander valittiin vuoden 2022 Kanadassa pelattaviin alle 20-vuotiaiden MM-kisoihin.
Brander on Tampereen Jääkiekkotuomarit Ry:n jäsen.
Aiheesta muualla

Riku Brander Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Riku Brander Eurohockey.com. (englanniksi)
"On osattava aistia mitä tuleman pitää"
Erotuomarit U-18 MM-turnaukseen nimetty
Lekille kolme uutta sopimusta
Ranvierin kurouma

Ranvier'n kurouma on kahden myeliinitupen välinen aukko neuronin aksonissa. Sen pituus on noin 1 mikrometriä. Myeliinituppi on aksonia ympäröivä päällyste. Ranvier'n kuroumassa aksonin solukalvo ei ole päällystetty, joten ionipumput voivat pumpata ioneja solun sisään ja solusta ulos. Näin ionipumput ylläpitävät solukalvon kalvojännitettä Ranvier'n kuroumassa ja vievät hermoimpulsseja eteenpäin.
Randy de Puniet

Randy de Puniet
Randy de Puniet (s. 14. helmikuuta 1981 Maisons-Laffitte, Yvelines, Ranska) on ranskalainen ratamoottoripyöräilijä, joka ajaa tällä hetkellä MotoGP-luokassa Pramac Racing-tallin Ducatilla numerolla 14. Hän on 169 cm pitkä ja painaa 64 kg. Puniet on saanut nimensä entisen ratamoottoripyöräilijän Randy Mamolan mukaan.
Ura

Puniet'n urheilu-ura alkoi minicrossista jo 3-vuotiaana. Myöhemmin hän siirtyi skootterikilpailuihin, joissa hän ei ehtinyt ajaa pitkään, sillä moottoripyörät kutsuivat. Puniet’sta tuli yksi Ranskan mestaruuskilpailujen kirkkaimmista tähdistä 1990-luvulla. Hän ajoi Ranskan mestariksi vuosina 1997 ja 1998.
Kaudella 2003 Puniet ajoi 250-kuutioisissa Aprilialla kolme voittoa ja sijoittui pisteissä neljänneksi. Seuraavalla kaudella 2004 hän lukeutui yhdeksi kauden mestaruussuosikeista. Puniet’n toiveet mestaruudesta kuitenkin romuttuivat hänen omien virheidensä ja Dani Pedrosan ylivoiman johdosta. Loppupisteissä Puniet oli 214 pisteellään kolmas. Vuonna 2005 hän ansaitsi yhden voiton sekä kolme palkintosijaa sijoittuen pisteissä kahdeksanneksi.
Puniet siirtyi MotoGP-luokkaan Kawasakille vuonna 2006. Kaudella hän keskeytti seitsemän kisaa ja otti pieniä pistesijoja: 16. sija loppusijoituksissa. Kausi 2007 oli Puniet’lle parempi kuin edellinen. Kauden aikana jotkut kilpailut olivat hänelle hyviä kuten eturivin lähtöpaikka Kataloniassa ja Japanin Motegin toinen sija.
Kaudeksi 2008 Puniet siirtyi LCR Hondan satelliittitiimiin. Hänen paras tuloksensa oli kuudes sija USA:n Laguna Secassa. Puniet jatkoi tiimissä vuonna 2009 sijoittuen loppupisteissä 11:nneksi. Kauden kohokohta oli selvästi palkintosija Doningtonissa. Koko kaudella hän keskeytti vain kaksi kisaa. Kausi ei kuitenkaan sujunut ilman vammoja, sillä hän mursi vasemman nilkkansa motocross-harjoituksissa. Puniet aloitti kauden 2010 seitsemän ensimmäistä kilpailua kohtuullisen hyvillä sijoituksilla. Hän kuitenkin mursi jalkansa seuraavassa osakilpailussa Saksassa. Loukkaantumisen vuoksi hän jätti seuraavan osakilpailun, USA:n GP:n väliin ja ajoi sen jälkeen tasaisen loppukauden oltuaan pisteissä yhdeksäs.
Vuonna 2011 Puniet siirtyi Ducatille Mika Kallion entiseen Pramac-satelliittitalliin. Kauden alkupuoliskolla Puniet’lle kertyi keskeytyksiä seitsemästä kisasta viisi. Kauden parhaassa kisassaan Australian Phillip Island Grand Prix Circuitilla hän ajoi kuudenneksi. Pisteitä hän sai kasaan lopulta 49 ja sijoittui paremman loppukauden jälkeen 16:nneksi.
Tilastot

| Kausi | Luokka | Pyörä | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Palkintosijat | Paalupaikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | 125cc | Honda | - | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1999 | 125cc | Aprilia | 18. | 16 | 26 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2000 | 125cc | Aprilia | 17. | 16 | 50 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2001 | 250cc | Aprilia | 13. | 16 | 50 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2002 | 250cc | Aprilia | 9. | 16 | 119 | 0 | 2 | 1 | 0 |
| 2003 | 250cc | Aprilia | 4. | 16 | 208 | 3 | 9 | 5 | 2 |
| 2004 | 250cc | Aprilia | 3. | 16 | 214 | 1 | 8 | 2 | 0 |
| 2005 | 250cc | Aprilia | 8. | 16 | 138 | 1 | 3 | 1 | 2 |
| 2006 | MotoGP | Kawasaki | 16. | 17 | 37 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2007 | MotoGP | Kawasaki | 11. | 18 | 108 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| 2008 | MotoGP | Honda | 15. | 18 | 61 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2009 | MotoGP | Honda | 11. | 17 | 106 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| 2010 | MotoGP | Honda | 9. | 17 | 116 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2011 | MotoGP | Ducati | 16. | 16 | 49 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 216 | 1282 | 5 | 24 | 9 | 4 |