stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Markus J. Rantala

Markus J. Rantala (s. 1976 Vantaa, Suomi) on suomalainen evoluutiopsykologian tutkija, joka toimii yliopistonlehtorina Turun yliopiston biologian laitoksella. Rantala on suorittanut tohtorin tutkinnon sekä biologian että psykologian alalta. Hänellä on dosentin arvo kolmella eri tieteenalalla: evoluutiopsykologiassa, evoluutiobiologiassa sekä ekologiassa ja ympäristönhoidossa.
Rantala väitteli vuonna 2002 Jyväskylän yliopistossa tohtoriksi biologian alalta väitöskirjallaan Immunocompetence and sexual selection in insects, jossa hän käsittelee immuniteettitason ja seksuaalivalinnan välistä yhteyttä hyönteisillä. Vuonna 2014 Rantala väitteli puolestaan tohtoriksi Turun yliopistossa psykologiasta väitöskirjallaan Physical attractiveness as a signal of biological quality, jossa hän tutki, miten fyysinen puoleensavetävyys kuvastaa henkilön biologista laatua.
Rantala on julkaissut myös kirjan  Masennuksen biologia  – evoluutiopsykologinen näkökulma masennukseen (2019).
Teorioita > Mielenterveys

Rantala kumppaneineen on esittänyt psykoneuroimmunologiaan perustuvan selitysmallin kaksisuuntaisen mielialahäiriön syntymekanismiksi. Teorian mukaan kaksisuuntainen mielialahäiriö johtuu ihmisen sisäisen kellon toimintahäiriöstä, joka on seurausta kroonisesta stressistä sekä matala-asteisesta tulehduksesta. Unen määrän ja laadun heikkeneminen laukaisee maniajakson, jonka aikana krooninen stressi ja neuroinflammaatio lisääntyvät. Tästä syntyvä noidankehä näyttäytyy mielialojen aaltoiluna manian ja masennuksen välillä.
Rantala on tutkimusryhmineen teoretisoinut, ettei masennus ole vain yksi sairaus vaan evoluutiopsykologian näkökulmasta 12 eri sairautta:
Infektion laukaisema masennus
Kroonisen stressin laukaisema masennus
Yksinäisyyden laukaisema masennus
Traumaperäisen stressihäiriön laukaisema masennus
Hierarkiakonfliktin laukaisema masennus
Rakkausongelmien laukaisema masennus
Läheisen kuoleman laukaisema masennus
Synnytyksen jälkeinen masennus
Vuodenaikaismasennus
Kemikaalien laukaisema masennus
Somaattisten sairauksien laukaisema masennus
Nälkiintymisen laukaisema masennus
Länsimaisen elämäntavan aiheuttama matala-asteinen tulehdus ja krooninen stressi voimistavat masennuksen oireita johtaen yksilön kannalta maladaptiiviseen kliiniseen masennukseen. Jotkin masennustyypit ovat luonnonvalinnan tuottamia sopeutumia: luonnonvalinta on esimerkiksi suosinut niitä yksilöitä, jotka ovat masentuneet yksinäisyydessä, sillä yksin oleminen on ollut erittäin vaarallista evolutiivisessa ympäristössä, sekä niitä, jotka ovat masentuneet nälänhädässä, sillä masentunut kuluttaa vähemmän energiaa.
Rantalan mukaan masennuksen hoito olisi kohdennettava taustalla olevien syiden, ei niinkään oireiden hoitoon. Hän ehdottaa masennushoitolaa, jossa muutettaisiin masennuspotilaan ruokavalio terveellisemmäksi, tuotaisiin merkityksellisiä sosiaalisia suhteita sekä huolehdittaisiin riittävästä liikunnasta ja unesta.
Hän on tutkimusryhmineen myös julkaissut artikkelin, jossa esitettiin evoluutiopsykologiaan perustuva selitys syömishäiriölle. Tutkimusryhmä on myös löytänyt näyttöä siitä, että toksoplasmoositartunta lisää todennäköisyyttä sairastua skitsofreniaan ja kasvattaa miehillä testosteronitasoa.
Syksyllä 2022 Rantalan tutkimusryhmä julkaisi uuden teorian skitsofrenian syntymekanismista. Skitsofreniaa on aiemmin pidetty voimakkaasti periytyvänä sairautena. Tämä synnyttää kuitenkin evolutiivisen paradoksin, sillä tiedetään, että skitsofreniaa sairastavilla on alentunut lisääntymismenestys, joten ajan myötä skitsofrenian pitäisi vähentyä populaatiossa. Näin ei ole kuitenkaan tapahtunut. Tutkimusryhmän mukaan tämä johtuu siitä, että skitsofrenian puhkeaminen ei johdu pelkästään geeneistä, vaan geenien, loistartunnan (esim. toksoplasmoosi) ja kroonisen stressin yhteisvaikutuksesta.
Teorioita > Parinvalinta

Vuonna 2014 julkaistussa psykologian väitöskirjassaan Rantala toteaa, että miesten immuunivasteella on yhteys näiden kasvojen puoleensavetävyyteen. Rantalan tutkimusten mukaan naiset pitävät komeimpina miehiä, joilla olla paras immuunivaste, korkein testosteronitaso sekä alhaisin stressihormonitaso. Hänen mukaansa miehen vartalon puoleensavetävyyteen vaikuttavat alhainen rasvaprosentti ja korkea immuunivasteen taso, enemmän kuin kehon maskuliinisuus. Rantala esittää, että ympäristöolosuhteilla on vaikutusta, millaisista miehistä naiset pitävät: köyhissä maissa naiset suosivat korkeamman testosteronitason omaavia miehiä kuin rikkaiden maiden naiset. Sen sijaan tarkasteltaessa naisten puoleensavetävyyttä miesten silmissä Rantala huomasi, että miehet suosivat naisissa todennäköisesti hedelmällisyydestä kertovia piirteitä, eikä korkeasta immuniteettitasosta. Hänen väitöskirjansa mukaan sekä liian alhainen että liian korkea rasvaprosentti heikentää naisten viehättävyyttä miesten silmissä. Alhainen stressihormonitaso lisää puolestaan naisten puoleensavetävyyttä.
Rantala epäilee länsimaiden alhaisen syntyvyyden johtuvan hormonitasojen laskusta. Länsimainen elämäntapa johtaa hänen mukaansa ylipainoisuuteen ja krooniseen stressiin, minkä johdosta miesten testosteronitasot ja naisten estrogeenitasot romahtavat. Näin ollen nämä haluavat lisääntyä vähemmän ja alkavat muistuttaa yhä enemmän vastakkaista sukupuolta: länsimaiset miehet ovat muuttuneet feminiinisemmiksi ja naiset maskuliinisemmiksi.
Evoluutiopsykologian opetus julkisuudessa

Turun yliopisto aloitti syksyllä 2014 evoluutiopsykologian sivuainekokonaisuuden opettamisen. Rantalan mukaan tarkoitus olisi, että mahdollisimman moni tieteenala alkaisi hyödyntää evoluutiopsykologiaa työkaluna. Rantala on ennustanut, että evolutiivinen lähestymistapa tulee muuttamaan tiedettä enemmän kuin mikään muu suuntaus: tulevaisuudessa voisi olla esimerkiksi evolutiivisen sosiologian ja oikeustieteen kaltaisia tieteitä. Hänen mukaansa suomalaistutkija ei voi enää menestyä kansainvälisessä tiedemaailmassa, ellei tämä tunne evolutiivista taustaa.
Rantala toteaa, että evoluutiopsykologiaan kohdistuva vastustus on pääasiassa poliittista eikä tieteellisiin argumentteihin perustuvaa. Hänen mielestään evoluutiopsykologian maine on heikko, koska se kärsii sosiobiologian painolastista: sosiobiologia väitti, että geenit pakottavat meidät tekemään jotakin, sen sijaan Rantalan näkemys on, että geenit luovat viettimme, jotka vaikuttavat käyttäytymiseemme kulttuurillisten tekijöiden rinnalla. Rantalan mukaan survival of the fittest -ajatus on ymmärretty yksipuolisesti pelkästään fyysisenä kelpoisuutena: ihmislajilla nimittäin myös muut ominaisuudet voivat taata korkean kelpoisuuden.
Rantala on kertonut saaneensa tutkimustensa vuoksi vihaviestejä ja uhkailua uskonnollisista ja poliittisista lähtökohdista. Rantalasta tehtiin lisäksi kantelu aiheena ”naisvihamielisyys ja tasa-arvolain vastainen opetus”. Turun yliopiston rehtorin Kalervo Väänäsen mukaan asiassa ei ollut mitään huomautettavaa ja opetus saa jatkua entisellään.
Syyskuussa 2021 verkkolehti Long Play julkaisi Oskari Onnisen kirjoittaman artikkelin, jossa käsiteltiin Rantalan uraa ja artikkeleita. Sen mukaan Rantala on esittänyt tutkimustensa pohjalta julkisuudessa väitteitä, joille ei löydy tukea itse tutkimuksista. Esimerkiksi Rantalan tiedote, jossa hän väitti ratkaisseensa kaksisuuntaisen mielialahäiriön syntymekanismin, toi Rantalalle huomautuksen Turun yliopiston toimesta hyvän tieteellisen käytännön loukkaamisesta kesäkuussa 2021.
Eräät psykiatrian erikoislääkärit ovat kritisoineet häntä mediassa siitä, että heidän mielestään Rantalan tutkimukset saattavat aiheuttaa hengenvaarallisia tilanteita, mikäli kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavat lopettavat lääkityksensä. Rantala on puolestaan vastannut, että kriitikot ovat hänen mukaansa esittäneet virheellisiä perusteita kritiikilleen ja että nämä yrittävät tarkoituksella harhauttaa yleisöä. Rantalan ja häntä kritisoineiden psykiatrien kiista liittyy muun muassa siihen, osoittaako kaksisuuntaisen mielialahäiriön valtaväestöä vähäisempi esiintyvyys amisseilla kaksisuuntaisen mielialahäiriön johtuvan länsimaisesta elämäntavasta. Rantalan mukaan osoittaa, psykiatrien mielestä ei.
Aiheesta muualla

Markus J. Rantala tutkimusportaalissa
Markus J. Rantalan kotisivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Latvia 
Tieteilijät:  ORCID
Sapatti

Perinteinen sapattikattaus: kaksi valkoista kynttilää, liinalla peitetty challa-leipä ja viinimalja.
Sapatti (hepr. ‏שבת‎, šabbat) on juutalaisuudessa viikoittainen lepopäivä, jota vietetään juutalaisen viikon viimeisenä päivänä, lauantaina. Sapatti perustuu Ensimmäisen Mooseksen kirjan luomiskertomukseen, jossa Jumala lepäsi luomisen seitsemäntenä päivänä. Sapatti on asetettu myös neljäntenä käskynä kymmenessä käskyssä (2. Moos. 20:8–12). Juutalaiset ovat noudattaneet sapattia mahdollisesti jo 1000-luvulta eaa. alkaen. Sapattia vietti pyhäpäivänään myös kristillinen alkuseurakunta, ja sitä viettää edelleen osa nykyisistä kristillisistä seurakunnista. Suurin sapattia viettävä kristillinen ryhmä on seitsemännen päivän adventistit.
Sapatin tarkoitus on ensisijaisesti lepo ja yhdessäolo. Sapattina ei tehdä työtä, eikä hoideta omia askareita. Sapatin vietto alkaa perjantaina auringonlaskun aikaan perheaterialla, jolloin myös sytytetään kynttilöitä. Lauantaiaamuna järjestetään sapattijumalanpalvelus. Sapatti päättyy lauantaina pimeäntulon jälkeen havdala-seremoniaan. Vanhoillisimmissa juutalaisuuden suuntauksissa noudatetaan tiukkoja rajoituksia sen suhteen, millaista työtä sapattina saa tehdä.
Merkitys

Sapatti on juutalaisuuden tärkein rituaali ja ainoa, joka mainitaan kymmenessä käskyssä. Se on myös juutalaisten tärkein juhlapäivä, jopa tärkeämpi kuin jom kippur, sillä sapattina Tooraa kutsutaan lukemaan useampi seurakunnan jäsen kuin jom kippurina.
Sapatti on juutalaisille aika osoittaa kiitollisuutta omasta elämästään ja yhteisöstään sekä tilaisuus henkiselle kasvulle. Sapatti on ennen kaikkea lepopäivä. Rentoutumisen lisäksi sapatissa on kyse myös tietoisuudesta Jumalan luomistyöstä ja paosta Egyptistä, juutalaisesta identiteetistä, nautinnosta ja henkisyydestä. Sapatti tarjoaa myös esimakua rauhaisasta ja yltäkylläisestä tulevaisuudesta.
Viettäminen

Harras juutalainen aloittaa sapattiin valmistautumisen perjantai-iltapäivällä. Koti siivotaan ja perhe peseytyy ja pukeutuu huolitellusti. Pöytä katetaan hienoksi ja päivällinen valmistetaan. Tarpeelliset valot sytytetään valmiiksi ja ruokaa valmistetaan myös seuraavaksi päiväksi, sillä valojen sytyttäminen ja ruoanlaitto ovat sapatin aikana kiellettyä.
Sapatti alkaa illalla, sillä luomiskertomuksessa ilta ilmoitetaan vuorokauden alkuna. Ennen sapatin alkua perheen nainen sytyttää kaksi sapattikynttilää ja lausuu siunauksen. Sapattikynttilät sytytetään viimeistään 18 minuuttia ennen auringonlaskua. Sen jälkeen perhe käy joskus 45 minuuttia kestävässä sapattipalveluksessa. Palattuaan kotiin perhe syö kotonaan päivällisen, jota ennen perheen mies lausuu kiddushin, viinimalja kädessä lausuttavan rukouksen, joka pyhittää sapatin. Sapattikattaukseen kuuluu kynttilöitä ja kynttilänjalkoja, kaksi challa-leipää liinalla peitettynä, viinimalja ja talon paras astiasto.. Koska sapattia kehotetaan Raamatussa yhtäällä ”muistamaan”, toisaalla ”noudattamaan”, perjantai-iltana on tapana sytyttää vähintään kaksi kynttilää. Joskus kynttilöitä on yksi jokaista perheenjäsentä kohden. Ateria aloitetaan leivällä, jolle lausutaan siunaus. Aterian jälkeen perhe viettää aikaa yhdessä keskustellen tai lukien Tooraa.
Sapattiaamun jumalanpalvelus järjestetään perinteisesti lauantaiaamuna kello yhdeksän ja kahdentoista välillä. Sen lisäksi perinteiseen sapattiin kuuluvat iltajumalanpalvelus perjantai-iltana ja iltapäivän jumalanpalvelus lauantaina iltapäivällä. Reformijuutalainen sapattijumalanpalvelus voidaan pitää perjantai-iltana, lauantai-iltapäivänä tai lauantai-iltana. Jumalanpalveluksen yksityiskohdat vaihtelevat pitopäivän, maan ja synagogan mukaan. Sapattijumalanpalvelus järjestetään rukoushuoneessa, joka voi sijaita sisällä tai ulkona. Osanottajat pukeutuvat usein huolitellusti, ja jotkut peittävät päänsä kipalla tai huivilla. Jokaiselle osanottajalle on varattu rukouskirja (siddur). Sapattirukoukset käsittelevät usein Jumalan ylistystä sekä sapattiin liittyviä asioita kuten luomiskertomusta ja pakoa Egyptistä. Tilaisuudessa luetaan Tooraa ääneen ja rabbi tai seurakunnan johtaja pitää saarnan. Tilaisuuteen kuuluu musiikkia ja laulua sekä ruokailu (kiddush).
Jumalanpalveluksen jälkeen perhe syö ja viettää jälleen aikaa yhdessä eri tavoin. Sapatti päättyy noin 40 minuuttia auringonlaskun jälkeen lauantai-iltana, kun taivaalla on näkyvissä kolme tähteä. Sapatin lopuksi suoritetaan havdala-rituaali, jossa lausutaan siunauksia.
Kiellot

Sapattina työskentely on kielletty. Työskentelyä merkitsevä hepreankielinen sana melachah esiintyy lähinnä vain sapattia ja juhlapäivien rajoituksia koskevissa kirjoituksissa. Se viittaa lähinnä sellaiseen työskentelyyn, joka tuottaa jotain tai jolla hallitaan elinympäristöä. Koska sanaa käytettiin sapatin ja muiden juhlapäivien lisäksi vain pyhäkön rakentamisen yhteydessä, rabbit määrittelivät kielletylle työskentelylle 39 kategoriaa, jotka kaikki esiintyivät pyhäkön rakentamisessa. Näiden lisäksi kielletyiksi määriteltiin myös kaikki samansisältöiset työt tai samaan tulokseen pyrkivät, sekä niiden tekemiseen käytettyjen välineiden käyttö. Esimerkiksi vasaran käyttö rakentamiseen on kielletty, mutta ei sen käyttö pähkinöiden särkemiseen. Kiellettyä on myös matkustaminen, myyminen, ostaminen ja muut arkityöt, jotka rikkovat sapatin henkeä. Mitä tahansa sapattirajoitusta saa kuitenkin rikkoa hengenhädässä.
Nykyaikana yleisiä toimintoja, joita sapattina eivät etenkään vanhoilliset ortodoksijuutalaiset harjoita, ovat esimerkiksi:
kirjoittaminen, pyyhkiminen ja repiminen
liiketoiminta
ajaminen
kaupassakäynti
puhelimen käyttö
sähkölaitteiden käynnistäminen ja sammuttaminen
keittäminen, paistaminen ja tulen sytyttäminen
puutarhanhoito ja ruohonleikkuu
pyykinpesu
Sapatinmatka on matka, jonka oikeauskoinen juutalainen saa sapattina kävellä kaupungin ulkopuolelle. Sen pituus on kuusi stadionia, noin runsas kilometri.
Sähkölaitteen käynnistäminen on kielletty, sillä se rinnastetaan tuleen. Autoa ei saa ajaa monestakaan syystä, sillä se esimerkiksi toimii tulen avulla ja sillä kuljetetaan asioita julkisesti. Jotkin vanhoilliset juutalaisperheet turvautuvat siksi usein ei-juutalaisten naapuriensa apuun näitä koskevissa asioissa.
Lisäksi on kiellettyä kantaa, käyttää tai koskettaa käsin tiettyjä esineitä (muktzah). Näihin luetaan muun muassa tarpeettomat esineet, arvokkaat esineet, työvälineet, Toorassa kielletyt esineet sekä sapattina kielletyn asian tekemiseen tarkoitetut esineet. Mitään tavaraa ei myöskään saa kantaa yksityisen alueen kuten kodin sekä ulkopuolisen maailman välillä.
Kaikista israelilaisista yli 70 prosenttia viettää sapattia. Vuonna 2022 on arvioitu, että noin kolmannes Israelin väestöstä noudattaa sapattisääntöjä.
Sapatti kristinuskossa

Sapattia viettää pyhäpäivänään myös osa nykyisistä kristillisistä seurakunnista, kuten seitsemännen päivän baptistit ja seitsemännen päivän adventtiseurakunta.
Kirkkohistorioitsijoiden mukaan ensimmäisillä vuosisadoilla kaikki kristilliset seurakunnat viettivät sapattia lepopäivänään. 300-luvun alussa alkoi Rooman seurakunnasta muotoutua valtionkirkko, joka sai loppuhuipennuksensa 500-luvun alussa. Näiden muutosten lomassa kirkko muokkautui osittain silloisen yhteiskunnan mukaisesti. Yksi muutos oli se, että kirkko lopetti sapatin vieton ja siirtyi viettämään lepopäivänään ja jumalanpalveluspäivänään Rooman valtakunnan virallista lepopäivää sunnuntaita. Monet tutkijat kuten myös katolinen kirkko sijoittavat tämän lepopäivämuutoksen vuoteen 364, jolloin katolisessa Laodikean konsiilissa paavi Liberiuksen johdolla kehotettiin kirkon jäseniä sapatin sijasta alkamaan kunnioittaa sunnuntaita.
Raamatun mukaan Jeesus itse vietti juutalaisena sapattia, mutta kiisteli rabbiinien kanssa tarkoista sapattisäännöistä. Jeesus koetti palauttaa sapatin sen alkuperäiseen tarkoitukseensa ilon, vapauden ja rauhan päiväksi ja sanoi: ”sapatti on asetettu ihmistä varten eikä ihminen sapattia varten” (Mark. 2:27).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Shabbat: An Island in Time. Chabad Lubavitch of Finland. (englanniksi)
Sapatti.fi.
Juutalaiset juhlapäivät
Sapatti | Roš hašana | Jom kippur | Sukkot | Simhat Tora | Hanukka | Tu bišvat | Purim | Pesah | Šavuot | Lag ba’omer | Tiša be'av
Israelin kansalliset juhlapäivät
Jom hašoa | Jom hazikaron | Jom ha'atsma'ut | Jom Jerušalajim
| n k 3>  Mooseksen kirja (Leviticus) |
| --- | --- |
Henkilöt:  Aaron  Abihu  Eleasar  Itamar  Mooses  Nabad 
Käsitteet:  Azazel  Israelin ylipappi  Israel  Juutalaiset juhlapäivät Elonkorjuujuhla  Pasuunansoiton päivä  Pääsiäinen ja happamattoman leivän juhla  Sapatti  Suuri sovituspäivä  Riemuvuosi  Lehtimajanjuhla  Koskemattomat hedelmät  Vikauhri 
Challa-leipä, jota sapattina perinteisesti syödään.
Toivo Tarjanne

| Toivo Tarjanne> oikeuskansleri |
| --- | --- |
 1944–1950  
Edeltäjä:  Oiva Huttunen
Seuraaja:  Carl Gustaf Möller
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1893 Helsinki
Kuollut: 23. elokuuta 1988 (95 vuotta)
Toivo Tarjanne (8. helmikuuta 1893 Helsinki – 23. elokuuta 1988) oli suomalainen lakimies, joka toimi oikeuskanslerina ja korkeimman oikeuden presidenttinä.
Elämä

Tarjanteen vanhemmat olivat arkkitehti Onni Tarjanne ja Margareta Josefiina ”Iina” Veijola (1865–1942). Tarjanne pääsi ylioppilaaksi 1912 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914 ja mol. oik. kandidaatiksi 1921. Hän oli esittelijänä korkeimmassa hallinto-oikeudessa 1930–1931, kauppa- ja teollisuusministeriön nuorempana hallitussihteerinä 1931–1932 ja vanhempana oikeuskanslerin sihteerinä 1932 sekä hoiti apulaisoikeuskanslerin ja oikeuskanslerin virkoja 1937–1941.
Tarjanne toimi Vaasan läänin maaherrana 1943–1944 ja oli syyttäjänä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä 1945–1946. Hän oli oikeuskanslerina 1944–1950 ja sen jälkeen korkeimman oikeuden presidenttinä 1950–1963. Tarjanne nimitettiin 22. lokakuuta 1953 hovioikeuksien aluerajoja pohtineen komitean puheenjohtajaksi.
Toivo Tarjanteen serkku oli lakimies Päivö Tarjanne.
Aiheesta muualla

Reijo Ahtokari: / Tarjanne, Toivo (1893–1988) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. 15.4.2014. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Oiva Juho Aatami Huttunen | Oikeuskansleri 1944–1950 | Seuraaja: Carl Gustaf Möller |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Oskar Möller | Korkeimman oikeuden presidentti 1950–1963 | Seuraaja: Matti Piipponen |
| n k Vaasan läänin maaherrat ja kuvernöörit (1775–1997) |
| --- | --- | --- |
| Ruotsi (1776–1809) |  Cedeström (1775–1785)  Tandefelt (1785–1794)  Krabbe (1794–1805)  Wanberg (1805–1808)  von Schoultz (1808)  |  |
| Venäjän keisarikunta (1809–1917) |  de Carnall (1808–1822)  Wärnhjelm (1822–1830)  Armfelt (1830–1832)  Mannerheim (1832–1834)  Cronstedt (1834–1845)  Bergenheim (1845–1847)  Federley (1847–1854)  von Rechenberg (1854–1858)  von Blom (1858–1861)  Wrede (1862–1884)  Procopé (1884–1888)  Järnefelt (1888–1894)  Schauman (1894–1898)  von Kothen (1898–1900)  Björnberg (1900–1903)  Knipovitš (1903–1906)  de Pont (1906–1910)  Widnäs (1910–1913)  Sillman  (1913–1916)  Sirelius (1916–1917)  |  |
| Suomi (1917–1997) |  Torppa (vt. 1917)  Heikel (1917–1920)  Sarlin (1920–1930)  Heinrichs (1930)  Martonen (1930–1938)  Lahdensuo (1938–1943)  Tarjanne (1943–1944)  Ahlbäck (1944–1967)  Viitanen (1967–1977)  Pohjonen (1977–1978)  Kangasniemi (1978–1991)  Westergård (1991–1997)  |  |
| n k  Valtioneuvoston oikeuskanslerit |
| --- | --- |
 Svinhufvud  Charpentier  Castrén  von Hellens  Makkonen  Huttunen  Tarjanne  Möller  Honka  Hannikainen  Nuorvala  Enäjärvi  Leskinen  Korte  Aalto  Nikula  Jonkka  vt. Hiekkataipale  Pöysti 
| n k  Korkeimman oikeuden presidentit |
| --- | --- | --- |
:  Nybergh  Grotenfelt  Pehkonen  Neovius  Möller  Tarjanne  Piipponen  Hannikainen  Olsson  Heinonen  Sevón  Koskelo  Esko  Leppänen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Ed Roberts

Ed Roberts vuonna 2002.
Henry Edward ”Ed” Roberts (13. syyskuuta 1941 – 1. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hänet tunnetaan Altair 8800 -kotitietokoneen kehittäjänä.
Aiheesta muualla

Creator of First Personal Computer Dies Wired.com 2.4.2010
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Muut:  SNAC
DCA-sopimus

Yhdysvaltojen sotilaat ohjaavat M2 Bradley-taisteluajoneuvoa Arrow 23-harjoituksessa Niinisalossa 5. toukokuuta 2023. Se oli panssarijoukkojen harjoitus, johon osallistui joukkoja Suomesta, Yhdysvalloista, Isosta-Britanniasta, Latviasta, Liettuasta ja Virosta.
DCA-sopimus (engl. Defence Cooperation Agreement) on eri maiden Yhdysvaltojen kanssa tekemä puolustussopimus.
Suomen lisäksi Yhdysvalloilla on vastaava sopimus esimerkiksi Bulgarian, Viron, Latvian, Liettuan, Norjan, Puolan, Ruotsin, Slovakian, Tšekin, Unkarin ja Tanskan kanssa.
Tässä artikkelissa esitellään Suomen, Norjan, Ruotsin ja Tanskan sekä Viron DCA-sopimukset koska ne poikkeavat toisistaan esimerkiksi Yhdysvaltojen ydinaseiden sijoittamisen ja sen käyttöön luovutettujen alueiden osalta.
Norjan DCA-sopimus

Yhdysvaltojen ja Norjan välinen DCA-sopimus päivitettin vuonna 2022. Sopimuksessa annetaan Yhdysvaltojen käyttöön:
Ryggen lentotukikohta lähellä Osloa.
Solan lentotukikohta lähellä Stavangeria.
Evenesin lentotukikohta lähellä Narvikia.
Ramsundin laivastoasema.
Näillä alueilla Norjan ja Yhdysvaltojen asevoimat voivat liikkua vapaasti. Alueita voidaan käyttää harjoituksiin sekä puolustusmateriaalin säilyttämiseen. Yhdysvaltojen ilmavoimat ilmoittivat panostavansa 119 miljoonaa dollaria Ryggen lentotukikohdan parantamiseen. Yhdysvaltojen rakentamista esimerkiksi rakennuksista ja teistä tulee Norjan valtion omaisuutta, mutta käyttöoikeus säilyy Yhdysvalloilla. Sopimus mahdollistaa sen, että alueille on mahdollisuus rakentaa esimerkiksi varastoja, joihin on pääsy vain Yhdysvaltojen joukoilla. Kyse on silloin maahan perustetuista ennakkovarastoista. Norja ei vaadi passia eikä myöskään viisumia joukoilta niiden saapuessa maahan, jos sotilailla on mukanaan henkilöllisyystodistus. Maahan saapuvilta siviileiltä vaaditaan passi, mutta ei viisumia.  Lisäksi siviileillä tulee olla Yhdysvaltain puolustusministeriön henkilökortti tai virallinen komennus tai määräys yhdysvaltaiselta viranomaiselta. Sotilaat, näiden läheiset ja urakoitsijat on myös vapautettu Norjassa maahan tulevia koskevasta rekisteröinneistä ja muista kontrolleista. Yhdysvalloista saapuvat siviilit ja sotilaat noudattavat pääosin Yhdysvaltojen lakeja. Sopimustekstissä todetaan myös, että Yhdysvaltojen edustajat kunnioittavat Norjan lakeja. Yhdysvaltojen edustajat, sotilaat ja siviilit nauttivat tulli- ja verovapauksista Norjassa. Sopimukseen on kirjattu, että sopimus kunnioittaa Norjan suvereenisuutta, lakeja ja kansainvälisiä velvoitteita. Norjan DCA-sopimus kieltää ydinaseiden tuomisen maahan.