Maanviljelyn synty Lähi-idässä
Teoriat > Ajatuksia maanviljelyn alun syistä

Keidasteoria: Kun ilmasto kuivui, kasvit ja asutus keskittyivät pieniin keitaisiin, joilla ei voinut elää ainakaan suurta määrää riistaa. Ihmisten oli hengissä säilyäkseen pakko alkaa viljellä maata. Peltoja täytyi kastella vedellä keinotekoisesti kanavia kaivaen. Teorian esitteli Raphael Pumpelly vuonna 1908, ja sitä teki tunnetuksi tunnettu arkeologi Gordon Childe. Teoria oli suosittu 1900-luvun alussa. 1900-luvun lopussa ajatusta arvostettiin vähemmän. Uuden arkeologiset löydöt saattavat tukea keidasteoriaa.
Vuorenrinneteoria: Maanviljely alkoi vuorten rinteillä, missä kasvoi viljeltäväksi sopivia kasveja ja eli kotieläimiksi kesytykseen soveltuvia eläimiä. Sademäärä riitti viljelylle, ja peltojen keinokastelua ei tarvittu. Tämän ajatuksen toi esiin vuonna 1948 Robert Braidwood, ja se on usein esitetty näkemys viljelyn aloittamisen syistä. Jos maanviljely alkoikin keitaissa, se levisi pian muille alueille
Uskonnolliset syyt: viljasta tehdyn oluen voimalla aikaan saadulla päihtymisellä etsittiin jumalaista kokemusta. Tähän liittyy myös juhlimisteoria, jossa ehdotetaan, että viljan viljelyllä voitiin tuottaa suuria määriä ruokaa ja olutta erilaisiin juhliin.
Väestönkasvuteoria: Kun paikallaan pysyvä väestö kasvoi, siltä loppui riista ja oli pakko alkaa hankkia ravintoa maata viljelemällä.
Evoluutioteoria: Maanviljely oli ihmisten ja kasvien tapa selvitä yhdessä hengissä. Mutaatiot synnyttivät runsasravintoisia kasvilajikkeita, joita ihminen suosi ja säilyi niiden avulla hengissä.
Ilmaston vakautumisteoria: Ilmaston vakautuminen jääkauden jälkeisellä holoseenilla mahdollisti maanviljelyn.
Ilmaston viileneminen jääkauden lopussa mm. hävitti suurriistan ja aiheutti muitakin ympäristön muutoksia, jotka ajoivat ihmiset viljelemään maata.
Yllä esitetyistä ajatuksista voidaan lisäksi rakennella erilaisia yhdistelmiä, joilla voidaan koettaa selittää maanviljelyn syntyä Lähi-idässä.
On kiistelty siitä, että siirryttiinkö viljelyyn ympäristön pakottamana, sattumalta vai esimerkiksi uskonnollisista syistä. Uskonnolliset ja juhlimissyyt ovat saaneet vahvistusta, kun on todettu oluen valmistuksen levinneen viljanviljelyn mukana. Varhaisimpana mahdollisena esimerkkinä oluenvalmistuksesta mainitaan Göbekli Tepe, korkealla mäellä sijaitseva kulttipaikka nykyisen Turkin alueella, josta on löytynyt taitavasti työstettyjä kivimukeja ja suuria kalkkikivisammioita, joita on voitu käyttää viljan mallastamiseen ja oluen panemiseen. Suurimman sammion koko on 240 litraa. Sammioista on löydetty oksalaatti-suolaa, jota muodostuu oluen panemisen yhteydessä.
Maanviljelyn pohjana oli huomio, että maahan pistetystä siemenestä itää vilja. Uskotaan viljelyä edeltäneen tehostettu keräily, jossa muun muassa eläimiä estettiin syömästä villiviljaa. Maanviljelyn idea lienee huomattavan vanha, mutta viljelyyn siirryttiin vasta kun luonnonolojen muutokset tekivät sen hyödylliseksi. Se että varhaisin maanviljely alkoi juuri Lähi-idässä johtui osin siitä, että alueella kasvaa hyvin monia nopeasti evoluutiossa kehittyviä viljalajeja.
Viljely saattoi alkaa, kun syntyi villiviljasta poikkeava mutaatio. Normaalisti heinäkasvi levittää siemenensä tuuleen. Siemenet laskeutuvat kauas emokasvista. Tällöin samantyyppiset kasvit kasvavat harvassa ja villilajin kerääjän sato on pieni, jopa niin pieni, ettei voimaperäinen kerääminen kannata. Mutta tapahtuu mutaatioita, joissa siemenet jäävät kasviin tuuleen lentämisen sijasta. Tällöin syntyi kypsiä kauan kestäviä tähkiä. Toinen vaihtoehto on suurijyväinen kasvi, jonka siemenet eivät lennä tuulessa kauas. Nämä kasvit ovat kerääjän kannalta parempia. Näiden siemeniä kerättiin paljon talteen. Niitä saattoi tippua kylään kuljetuksen aikana. Näin villejä, suuritähkäisiä kasveja alkoi kasvaa eniten kylien lähellä. Lopulta jyviä alettiin varastoida ja kylvää tarkoituksella.
Alue, jolla oli vuonna 7500 eaa. viljelyä
Jauhinkiviä on löydetty varhaisesta Levantista.