stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lontoon sopimus (1786)

Lontoon sopimus oli sopimus, joka allekirjoitettiin Ison-Britannian kuningaskunnan ja Espanjan välillä 14. heinäkuuta 1786. Se käsitteli brittiläisten siirtokuntien asemaa Moskiittorannikolla, Keski-Amerikassa. lähde?
Iso-Britannia suostui sopimuksessa siirtämään pois asukkaansa Moskiittorannikolta. Vastineeksi Espanja antoi brittimetsureiden käyttöön laajemman alueen Jukatanin niemimaalle ja luvan mahongin ja muiden arvopuiden kaatamiseen. Britit evakuoivat Moskiittorannikolta noin 2 000 asukastaan ja siirsivät ne pääasiassa Belizeen, mutta myös Jamaikalle, Grand Caymanille ja Roatánille. lähde?
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Convention of London (1786)
Siskonmakkarakeitto

| Siskonmakkarakeitto |
| --- | --- |
 Siskonmakkarakeitto jossa on perunaa, porkkanaa, purjoa ja lanttua.
Tiedot
Ruokalaji:  keitto
Tarjoilu:  lämpimänä
Pääainesosat:  peruna, siskonmakkara
Siskonmakkarakeitto on kirkaslieminen keitto, jossa on siskonmakkaraa. Se on Suomessa yleisin siskonmakkarasta tehtävä ruokalaji.
Siskonmakkarat kypsyvät keittoliemessä ja maustavat samalla lientä. Yleensä siskonmakkaroista käytetaan vain sisus, joka pursotellaan keittoon möykkyinä, mutta jos makkarat on tehty syötävään kuoreen, ne voi pilkkoa keittoon kuorineen. Keitossa on kirkas liemi, ja makkaran lisäksi siinä on peruna- ja juureskuutioita sekä purjosipulia. Mausteina käytetään esimerkiksi liemikuutioita, persiljaa ja mauste- tai mustapippuria.
Fysiikka (Aristoteles)

Fysiikka (m.kreik. Φυσικά, Fysika; lat. Physica, Physicae Auscultationes eli ”Fysiikan luennot”) on Aristoteleen kirjoittama fysiikkaa ja luonnontieteen yleisiä perusteita tarkasteleva teos, joka kuuluu Aristoteleen filosofian keskeisiin teoksiin. Se on kokoelma tutkielmia tai luentomuistiinpanoja, jotka käsittelevät enemmän teoreettisia, metodologisia ja filosofisia asioita kuin mitään erityisiä fyysisiä teorioita tai selvityksiä tehdyistä kokeellisista tutkimuksista. Se on asettanut perustan sille, kuinka tieteilijät tutkivat maailmassa tapahtuvia muutoksia. Yksi teoksen pääaiheista on liike (kinēsis).
Historia

Aristoteleen teosten täsmällistä kirjoittamisjärjestystä ei tunneta, mutta on todennäköistä, että ainakin jotkut osat Fysiikasta ovat suhteellisen varhaisia ja syntyneet Aristoteleen ensimmäisellä Ateenan-kaudella, toisin sanoen tämän toimiessa Platonin Akatemiassa. Osa puolestaan saattaa olla myöhäisempiä lisäyksiä ja täydennyksiä, kun Aristoteleen ajattelu kehittyi ja hän luennoi luonnontieteistä laajemmin. Teos vaikuttaa Aristoteleen johdannolta luonnontieteisiin, jolloin se olisi toiminut tämän muiden luonnontieteellisten opetusten perustana.
Aristoteles käsittelee teoksessaan paljon esisokraattisten filosofien ajatuksia ja kritisoi niitä usein. Hän kiinnittää erityisesti huomiota Empedokleen ja Anaksagoraan teorioihin. Platonin vaikutus teokseen on melko vähäinen, koska tämän ajattelun painopiste ei ollut luonnontieteissä. Missä vaikutus on nähtävissä, Aristoteleen ja Platonin voidaan nähdä päätyvän päinvastaisiin lähestymistapoihin, Platonin väheksyessä ja Aristoteleen suosiessa empiiristä tutkimusta.
Aristoteleen säilyneiden teosten tavoin myöskään Fysiikkaa ei ollut alun perin tarkoitettu julkaistavaksi. Sen ovat muokanneet teokseksi myöhemmät toimittajat; samalla on lisätty muun muassa teoksen jako kirjoihin. Andronikos Rhodoslainen asetti Aristoteleen teokset nykyisin tunnettuun järjestykseen, ja siinä Fysiikka avaa Aristoteleen fysiikkaa, kosmologiaa ja biologiaa käsittelevien töiden sarjan.
Fysiikka toimi luonnontieteiden perustana 1600-luvulle saakka, jolloin Galileo Galilei ja monet muut tieteilijät perustivat nykyaikaisen fysiikan.
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristoteles: Fysiikka.  (Suomentaneet Tuija Jatakari, Kati Näätsaari. Selitykset laatinut Simo Knuuttila. Teokset III)  Helsinki:  Gaudeamus, 1992.  ISBN 951-662-546-0
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristotle: Physics, Books 1–4. Teoksessa Aristotle’s Works.  (Volume IV. Loeb Classical Library 228)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99251-2  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aristotle: Physics, Books 5–8. Teoksessa Aristotle’s Works.  (Volume V. Loeb Classical Library 255)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99281-4  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aristotle: Physica.  (Toimittanut David Ross. Oxford Classical Texts)  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145141  Kreikankielinen alkuteksti.
Kirjallisuutta > Antiikin aikaisia ja keskiaikaisia kommentaareja

Aquinas, Thomas: Commentary on Aristotle’s Physics.  (Käännös Richard J. Blackwell, Richard J. Spath ja W. Edmund Thirlkel)  Notre Dame, Indiana:  Dumb Ox Books, 1999.
Averroes: Averroes’ Questions in Physics.  (Käännös Helen Tunik Goldstein)  Boston:  Kluwer Academic Publishers, 1991.
Buridan, Jean: Subtilissimae Quaestiones super octo Physicorum libros Aristotelis.  Paris.
Coimbra Commentators: In octo libros physicorum Aristotelis.  Coimbra.
Jandun, Jean: Quaestiones super 8 [i.e. octo] libros Physicorum Aristotelis.  (Venedig: 1551)  Frankfurt:  Minerva, 1969.
Mair, John: Commentary on Aristotle’s Physical and Ethical Writings.  Paris.
Ockham, William: Exposition of Aristotle’s Physics in William of Ockham: Philosophical Writings.  (Käännös Philotheus Boehner)  Indianapolis, Indiana:  Hackett, 1990.
Ockham, William: Ockham on Aristotle’s Physics: A Translation of Ockham's Brevis Summa Libri Physicorum.  The Franciscan Institute, 1989.
Oresme, Nicole: Oresme’s Commentary on Aristotle’s Physics. Edition of the Quaestiones on Book 3 and 4 of Aristotle’s Physics and of the Quaestiones 6 – 9 on book 5.  (Toimittanut by Stefan Kirschner)  Stuttgart:  Steiner, 1997.
Philoponus, John: On Aristotle’s Physics.  (Ancient Commentators on Aristotle series)  Ithaca:  Cornell University Press, 1993–2006.
Ramus, Petrus (Pierre de la Ramée): Scholarum physicarum libro octo...  Frankfurt:  A Wecheli, 1683.
Simplicius: On Aristotle’s Physics.  (Ancient Commentators on Aristotle series)  Ithaca:  Cornell University Press, 1993–2006.
Romanus, Aegidius: In Octo Libros Physicorum Aristoteles.  Frankfurt:  Minerva, 1968.
Soto, Domingo de: Super octo libros physicorum Aristotelis quaestiones.  Salamanca.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Bolotin, David: An approach to Aristotle’s physics: with particular attention to the role of his manner of writing.  SUNY Press, 1997.  ISBN 978-0-7914-3552-6
Bostock, David: Space, Time, Matter, and Form: Essays on Aristotle’s Physics.  Oxford University Press, 2006.
Gerson, Lloyd P. (toim.): Aristotle: Critical Assessments, vol. 2: Physics, Cosmology and Biology.  New York:  Routledge, 1999.
Judson, Lindsay (toim.): Aristotle’s Physics: a collection of essays.  New York:  Oxford University Press, 1991.
Kouremenos, Theokritos: The proportions in Aristotle’s Phys.7.5.  Franz Steiner Verlag, 2002.  ISBN 3-515-08178-X
Lang, Helen S.: Aristotle’s Physics and its Medieval Varieties.  Albany:  State University of New York, 1992.
Lang, Helen S.: The Order of Nature in Aristotle’s Physics: Place and the Elements.  Cambridge University Press, 1998.
Morison, Benjamin: On Location: Aristotle’s Concept of Place.  Oxford University Press, 2002.
Solmsen, Friedrich: Aristotle’s System of the Physical World: A Comparison with His Predecessors.  Ithaca, NY:  Cornell University Press, 1960.
Viiri, Jouni: Aristoteleen liikeoppia.  (Department of Physics, Selected papers 2)  Joensuu:  University of Joensuu, 1992.  ISBN 951-708-102-2
Wardy, Robert: The Chain of Change: A study of Aristotle’s Physics VII.  Cambridge University Press, 1990.
White, Michael J.: The Continuous and the Discrete: Ancient Physical Theories from a Contemporary Perspective.  Oxford:  Clarendon Press, 1992).
Aiheesta muualla > Teos

Aristoteles: Physica (Arkistoitu – Internet Archive) Immanuel Bekkerin painos, PDF. Institute for the Study of Nature. (muinaiskreikaksi)
Aristoteles: Physica Immanuel Bekkerin painos, useita eri tiedostomuotoja. Archive.org. (muinaiskreikaksi)
Aristotle: Physics (Arkistoitu – Internet Archive), käännös R. P. Hardie ja R. K. Gaye (englanniksi)
Aristote: Physique (muinaiskreikaksi) (ranskaksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Bodnar, Istvan: Aristotle’s Natural Philosophy The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Sachs, Joe: Motion and its Place in Nature The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Brunflon rautatieasema

Brunflon rautatieasema (lyh. Bf, ruots. Brunflo järnvägsstation) on rautatieliikennepaikka Brunflon taajamassa Östersundin kunnassa Ruotsin rataverkkoon kuuluvalla rataosalla Sundsvall–Storlien. Brunflo on risteysasema, jossa Inlandsbanan-radan keskimmäinen osuus Mora–Brunflo haarautuu Mittbanasta.
Brunflon kaksikerroksisen puisen asemarakennuksen on suunnitellut Folke Zettervall, ja se on rakennettu vuosina 1915–1916. Rakennus on järjestyksessään toinen asemarakennus. Se korvasi vuonna 1879 rakennetun alkuperäisen asemarakennuksen, josta tuli asuintalo.
Asemarakennuksen vierellä sijaitsee kaksikerroksinen puurakenteinen asetinlaitetorni, jonka yläkerrassa on museoituna kankiasetinlaite. Sekä asetinlaitetorni että asemarakennus ovat suojelukohteita. Asetinlaitetornissa toimii rautatiemuseo, jota ylläpitää rautatiemuseoyhdistys Järnvägsmuseiföreningen Jämtland.
Aiheesta muualla

Järnvägsmuseiföreningen Jämtland (Arkistoitu – Internet Archive)
Guillermo Vázquez

| Guillermo Vázquez> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1997 (ikä 27) Paraguay
Kansalaisuus:   Paraguay
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari (2022)
Elo-luku:  2575 (helmikuu 2023)
Korkein Elo:  2575 (marraskuu 2022)
Guillermo Vázquez Colman (s. 16. maaliskuuta 1997) on paraguaylainen shakin suurmestari. Vázquezin vahvuusluku on 2575, jolla hän on Paraguayn toiseksi vahvin pelaaja ja maailmanlistan sijalla 293.
Ura

Vázquez pelasi ensimmäiset Elo-kelpoiset turnauspelinsä tammikuussa 2009. Vuonna 2010 hän voitti Paraguayn mestaruuden 13-vuotiaana, kaikkien aikojen nuorimpana. Saman vuoden shakkiolympialaisissa hän pelasi Paraguayn neloslaudalla tuloksella 4/10. Vuonna 2010 Vázquezista myös tuli FIDE-mestari.
Vázquez uusi Paraguayn mestaruutensa vuosina 2011 ja 2012. Vuoden 2012 turnauksessa hän ja Manuel Latorre päätyivät kumpikin 6,5/9 pisteeseen, mutta Vázquezilla oli enemmän tiebreak-pisteitä. Vuosien 2012 ja 2014 shakkiolympialaisissa Vázquez pelasi Paraguayn neloslaudalla tuloksin 5,5/9 (2012) ja 6/9 (2014).
Vuonna 2015 Vázquez saavutti kansainvälisen mestarin arvonimen. Shakkiolympialaisissa 2018 hän nousi Paraguayn kakkoslaudalle ja pelasi 11 peliä pistein 6,5. Vuonna 2020 Vázquez voitti 381 pelaajan Floripa Chess Open -turnauksen, jossa oli mukana 10 suurmestaria.
Vázquez osallistui vuoden 2021 maailmancupiin. Hän eteni ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon voitettuaan valkeilla nappuloilla Ņikita Meškovsin. Toisella kierroksella Vázquez karsiutui turnauksesta Jan-Krzysztof Dudan voitettua hänet valkeilla. Maaliskuussa 2022 FIDE myönsi Vázquezille suurmestarin arvonimen.
Kotiniemen kasvatuslaitos

Kotiniemen kasvatuslaitos 1900-luvun alussa.
Kotiniemen kasvatuslaitos oli Vilppulassa toiminut kasvatuslaitos. Se sijaitsi Ajosjärven rannalla neljän kilometrin päässä Vilppulan asemalta. Se oli aikanaan suurin valtion perustamista ja ylläpitämistä laitoksista sellaisia alaikäisiä miespuolisia lainrikkojia varten, jotka tuomioistuin rikoslain 3 luvun 1 §:n nojalla määräsi pantavaksi laitoskasvatukseen. Laitoksen maa-alue käsitti noin 250 ha (joista viljelyskelpoista 90 ha). Sen rakennukset suunniteltiin miellyttävään tyyliin ja täyttivät silloiset vaatimukset.
Historia ja miljöö

Laitos, jonka toiminta alkoi 1905, oli järjestetty niin sanottuun paviljonki- eli kotikunta- (cottage-)järjestelmän mukaisesti, jonka kautta oppilaat ikänsä ja edellytystensä mukaan voitiin jakaa eri "koteihin" eli "perheisiin", kukin sijoitettuna omaan rakennukseensa. Jokainen koti oli tarkoitettu 30 pojalle, ja koteja oli neljä, joten laitoksen laskettiin ottavan vastaan kaikkiaan 120 poikaa.
Oppilaskotien lisäksi kuului rakennuksiin johtajan asunto, talousrakennus Talola, kaksi koulu- ja työpajarakennusta, neljä perheiden asuntoa sekä maa- ja karja-talousrakennukset. Rakennusten ja maaomaisuuden hinta oli 76 000 mk. Henkilökuntaan kuului johtaja, yliopettaja, neljä kansakoulunopettajaa, 12 katsastajaa eli työnjohtajaa ynnä muita. Laitoksen kasvatustyössä harjoitetun työliikkeen bruttotulot vuonna 1910 olivat 20 007 mk ja maatilasta 15 458 mk. Oppilaita oli normaalimäärä, noin 160. Laitoksesta päästetyistä oppilaista (146) oli vuoteen 1911 mennessä saatujen tietojen mukaan 96 prosenttia menestynyt.
Rakennukset suunnitteli arkkitehti Hugo Lindberg, ja varsinainen rakennustyö tapahtui vuosien 1902–1907 aikana. Kasvatuslaitos muuttui myöhemmin koulukodiksi, kunnes koulukoti lakkautettiin 1988.
Muuta käyttöä

Kotiniemen kasvatuslaitoksessa toimi 20. maaliskuuta–26. tai 28. huhtikuuta 1918 ylipäällikkö Mannerheimin käskyllä perustettu Päämajan reserviupseerikoulu, josta valmistui 118 vänrikkiä.
Toisen maailmansodan aikana Kotiniemessä oli sotasairaalan osastoja. Jatkosodan alkaessa kesällä 1941 Kotiniemeen perustettiin aluksi 52. Sotasairaalan iho- ja sukupuolitautien osasto, mutta paikallisen vastustuksen vuoksi sen toiminta siirtyi puolisen vuotta myöhemmin Keuruulle. Helsingin toisen pommitusyön jälkeen helmikuussa 1944 Helsingin yleisen sairaalan silmätautien osasto, kirurginen osasto ja patologinen osasto evakuoitiin Vilppulaan, jossa ne toimivat III/52. Sotasairaalana Kotiniemen kasvatuslaitoksen tiloissa lokakuuhun asti. Haavoittuneet tuotiin sairaalajunalla Vilppulan asemalle ja sieltä kuorma-autolla Kotiniemeen. Sadan potilaan silmäosasto toimi Talolan suuressa juhlasalissa, ja sen ruokasalista tehtiin leikkausosasto. Osa potilaista sekä lääkärit ja heitä avustaneet lääketieteen kandidaatit majoitettiin kolmeen oppilaskotiin. Lottien kyläosasto piti Kotiniemessä kanttiinia.
Rakennukset tulivat vankeinhoitolaitoksen käyttöön varavankilaksi lokakuusta 1988. Rakennuksissa on nykyisin Vilppulan vankila.
Kokonaisuus kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Aiheesta muualla

"Harhautuneitten poikien kaupunki." Kotiniemen kaunis kasvatuslaitos Vilppulassa Ajosjärven rannalla. Se on yksi pohjoismaiden suurimpia, Aamulehti, 15.12.1929, nro 342, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Cuicuilco

Cuicuilco
Cuicuilcon kartta
Cuicuilcon pyöreä pyramidi
Cuicuilco on muinaisten intiaanien rakentama asutuskeskus, joka sijaitsee Méxicon kaupungin lähellä Meksikon laaksossa. Se oli Teotihuacánin kilpailija kautensa lopussa. Paikka tunnetaan pyöreästä pyramidista, joka tuhoutui tulivuorenpurkauksessa.
Historia

Cuicuilco liittyy orastavaan sivilisaatiokehitykseen Keski-Amerikassa. Cuicuilco sijoittuu ajallisesti myöhäisesiklassiseen kauteen, jolloin kasteluviljelyyn perustuva maissinviljely räjäytti väkiluvun hurjaan nousuun Meksikon laakson tienoilla.  Se mahdollisti voimakkaiden päällikkökuntien ja lopulta valtioiden synnyn, ja suurten rakennelmien rakentamisen.
Cuicuilcon lähellä oli törkeä Tolucan sisäänpääsy meksikon laaksoon, ja itse Cuicuilco oli Texcocon rannoilla. Viljelykyliä syntyi seudulle noin 1200 eaa. Noin 1000-800 eaa. tehtiin soikeita, kartiomaisia pyramideja.
Noin 800 eaa. keskiesiklassisella kaudella alueelle syntyi kasvavia asutuskeskuksia. Paikalla vallitsi noin 600-200 eaa. oma keramiikkaperinteensä.
Cuicuilcoon rakennettiin noin 400 eaa., ehkä jo 800-600 eaa. pyöreä pyramidi. Noin 150-100 eaa. Cuicuilcosta oli tullut mahtava keskus, jossa asui ehkä 20 000 ihmistä. Kaupungin koko oli melkein 4 km2.
Cuicuilco taantui noin 100 eaa. – 1 jaa. Kulttuuri palautui kuitenkin noin 1-150 jaa. ja tulenjumalaa palvottiin.
Pyramidi peittyi laavan alle läheisen Xitle-tulivuoren purkauksessa ehkä vuosien 100 ja 400 jaa. välillä. Eräiden ajoitusten mukaan Xitle olisi purkautunut välillä 245-315 eaa. Purkaus peitti laavan alle suuren osan kaupungista. Jähmettynyt laava peittää alueella nykyään 80 km2.
Tämänkin jälkeen kaupungissa asuttiin, ja se luultavasti kilpaili jonkin aikaa Teotihuacánin kanssa ylivallasta Meksikon laakson seuduilla. Paikka hylättiin muutamaa sataa vuotta myöhemmin tapahtuneen toisen tulivuorenpurkauksen jälkeen. Painopiste siirtyi nyt Tolucaan ja Teotihuacaniin. Kyläasutusta alueella oli Teotihuacánin Tlamimilolpa and Xolalpan-kausilla noin 200-650 jaa. Seudulla oli myös Tula Chico/Coyotlatelco-esineistöä. Seudulla näkyy myös Cerro de la Estrella ja Azcapotzalco.
Jonkin verran seudulla on myös Tulan valtakauden esineistöä ajalta 950-1150 jaa.
Cuicuilcon talous perustui kauppaan ja maatalouteen.
Cuicuilcon pyöreä pyramidi

Pyramidi on muodoltaan katkaistu kartio. Sen keskusta on kiveä, pintakerros auringossa kuivattua tiiltä. Pyramidi on 23 m korkea ja 118 m halkaisijaltaan. Paikoin jopa kymmenen metriä paksu laava- ja tuhkakerros on haitannut sen tutkimista. Cuicuilcon pohjakaavaltaan pyöreässä pyramidissa on kolme viistoa kerrosta. Pyramidin huipulle päästään tyypillistä ramppi-porrasysteemiä pitkin. Varhaisimmat pyramidit olivat pyöreitä, sillä ne kehittyivät maakummuista. Cuicuilcossa oli monia porraspyramideja, joista useimmat ovaalimaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cuicuilco Wikimedia Commonsissa
Jouni Lompolo

Jouni Kaarlo Lompolo (24. syyskuuta 1936 Kittilä – 20. huhtikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen pakinoitsija ja kirjailija.
Ura

Lompolo tunnettiin parhaiten Helsingin Sanomiin vuosina 1956–2001 nimimerkillä ”Origo” kirjoittamistaan pakinoista, joissa hän taitavasti yhdisti nasevan älyllisyyden ja tunteellisen lapsenmielisyyden. Hänen pakinansa olivat luonteeltaan asiaproosamaisia, mutta loppujen lopuksi niitä lukiessaan törmäsi yllättäviinkin kärjistyksiin. Hän oli pakinan tyylimestari, sillä teksti oli kirjallisesti korkeatasoista ja sen kieli tarkkaa ja oivaltavaa. Lompolon huumorissa oli alakuloisuutta: “Kirjoitin pakinoita koko elämäni. Kaksi lukijaa soitti, päätoimittaja kutsui kerran puheilleen.” Origon nimellä hän julkaisi myös omaelämäkerrallisen teoksen Hunsvotin päiväkirja.  Lompolo jäi eläkkeelle Helsingin Sanomista vuonna 2001.
Lompolo teki myös elokuvakäsikirjoituksia niin elokuviin kuin televisiollekin. Jarno Hiilloskorven viimeiseksi jäänyt elokuvaohjaus Rakkaus alkaa aamuyöstä (1966) oli Lompolon kirjoittama, samoin kuin Ilkka Vanteen ohjaama televisioelokuva Aito Halonen (1989), ahneudesta kertova musta komedia, jonka juoni pyörii aidon Pekka Halosen taulun ympärillä. Lompolo osallistui myös Rauni Mollbergin elokuvan Paratiisin lapset (1994) käsikirjoitukseen, joka perustui Lompolon omiin novelleihin.
Pakinakokoelmien ja elokuvakäsikirjoituksien lisäksi Lompololta ilmestyi lukuisia muita teoksia, niin romaaneja, novelleja kuin matkakirjojakin.
Tuotanto > Pakinakokoelmat

Atomipotero, 1960
Murehtijan päiväkirja, 1961
Viisauden opas, 1962
Siveyden alkeet, 1963
Viattoman tunnustukset, 1964
Vakavikon vieraskirja, 1965
Ikuisia ajatuksia, 1967
Käytöksen kultainen kirja, 1970
Hullunkuriset perheet, 1973
Ankkurit alas, 1977
Kansakunnan kaapin alla, 1982
Valitut pakinat eli johdatus olennaiseen, 1983
Läpi tulen ja menen, 1988
Presidentin päiväkirjasta, 1992
Harmittavia myötäkäymisiä, 1995
Maallinen onni, 2000
Tuotanto > Elokuva- ja TV-käsikirjoitukset

Rakkaus alkaa aamuyöstä, 1966 (käsikirjoitus)
Finlandisation, 1974 (käsikirjoitus TV-elokuvaan)
Krokotiili Gena ja Hänen ystävänsä,  1980 (dramatisointi lastenelokuvaan)
Aito Halonen, 1989 (käsikirjoitus TV-elokuvaan)
Paratiisin lapset, 1994 (käsikirjoitus yhdessä Rauni Mollbergin kanssa)
Tuotanto > Muut

Tähtisumuilta, romaani 1960
Junalla Japaniin, matkakirja 1962
Paratiisin lapset, novelleja 1986
Hunsvotin päiväkirja, päiväkirja 1989
Maailman kolmanneksi vaarallisin meri, novelleja 1990
Pieni kuppi kahvia, novelleja 1998
Kaikki pakinakokoelmat on julkaistu nimimerkillä Origo, muu tuotanto nimellä Jouni Lompolo, lukuun ottamatta Origo-nimimerkillä kirjoitettua Hunsvotin päiväkirjaa.
Aiheesta muualla

Jouni Lompolon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ylen Elävä arkisto: Origo – Jouni Lompolo
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Muut:  IdRef
Mikko Vainonen

| Mikko Vainonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1994 (ikä 30) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Valu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  95 kg
Pelinumero:  7
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2022
Seurat:  HIFK (SML) Milwaukee Admirals (AHL) Cincinnati Cyclones (ECHL) SaiPa (SML) Ässät (SML) Krefeld Pinguine (DEL) Sport (SML) Orli Znojmo (EBEL/Tšekki II) Dornbirner EC (EBEL) HC Frýdek-Místek (Tšekki I) SG Cortina (AlpsHL/Italia)   Glasgow Clan (EIHL)
NHL-varaus:  118. varaus, 2012 Nashville Predators
KHL-varaus:  68. varaus, 2012 Donbass Donetsk
Mikko Vainonen (s. 11. huhtikuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka tunnettiin pelaajaurallaan isokokoisena peruspuolustajana. Vainonen pelasi Liigassa 99 ottelua HIFK:ssa, SaiPassa, Ässissä ja Sportissa. Hän pelasi urallaan myös AHL:ssa, ECHL:ssä, Saksan DEL-liigassa, monikansallisissa EBEL- ja Alps Hockey League -sarjoissa, Tšekin alasarjoissa ja Britannian EIHL:ssä. Vainonen oli voittamassa 2014 nuorten MM-kultaa, ja Nashville Predators varsi hänet NHL:ään 2012.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ruotsi 2014 | jääkiekko |  |
Vainonen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Vuotta aiemmin Vainonen kuitenkin putosi MM-leiriryhmästä vuoden 2013 turnaukseen. Hänet valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2009.
Vainonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2012, jolloin hän toimi Suomen kapteenina. Vainonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2011. Hän oli myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2011, jolloin Vainonen voitti hopeaa. Hän pelasi samana vuonna myös World U-17 Hockey Challengessa. Yhteensä Vainonen on pelannut kahdeksan nuorten ja 35 poikien maaottelua.
Gunilla von Post

Gunilla von Post (10. heinäkuuta 1932 – 14. lokakuuta 2011) oli ruotsalainen julkisuuden henkilö. Hän on kirjoittanut kirjan Love, Jack (1997), jossa väittää hänellä olleen 1950-luvulla suhde John F. Kennedyn kanssa. Vuonna 2010 hän huutokauppasi kirjeitä, joita hän sanoo Kennedyn hänelle kirjoittamiksi.
Ilmari Kivinen

Tiitus vuonna 1931.
Kaarlo Ilmari Kivinen (pakinoitsijanimimerkki Tiitus, 9. syyskuuta 1883 Pornainen –  14. helmikuuta 1940 Helsinki) oli ensimmäisiä huomattavia suomenkielisiä pakinoitsijoita ja teki pitkän uran Helsingin Sanomien pakinoitsijana vuosina 1914–1940. Sanomalehtiuransa ohessa hän myös julkaisi humoristisia romaaneja ja kertomuskokoelmia.