stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1000 Oceans
Julkaisu ja kaupallinen menestys

”1 000 Oceans” julkaistiin toisena singlenä Amosin albumilta To Venus and Back 7. syyskuuta 1999. To Venus and Back on kaksoisalbumi, joka sisältää sekä studio- että livemateriaalia. ”Single oli myynnissä CD:nä, vinyylinä ja kasettina. Singlen B-puolina julkaistiin Amosin vanhempien kappaleiden liveversioita. Kappaleelle kuvattiin musiikkivideo.
Kappale nousi Yhdysvalloissa  Billboardin singlemyynnin listalla (Hot 100 Singles Sales) sijalle 22. Se ei kuitenkaan päässyt Billboard Hot 100 -listalle. Kanadassa kappale oli adult contemporary -musiikin listan sijalla 50.
”1000 Oceans” on mukana elokuvan Kohtalokas kesäloma (Here on Earth, 2000) soundtrack-albumilla. Kappale lisättiin Amosin kokoelmalle A Piano: The Collection vuonna 2006.
Singlen kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Tori Amos.
| 1000 Oceans (CD, vinyyli ja kasetti, Yhdysvallat) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | 1000 Oceans |  | 4.18 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Baker Baker (live)  |  | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
Kaikki kappaleet säv. ja san. Tori Amos.
| 1000 Oceans (multimedia-CD, Yhdysvallat ja Australia) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | 1000 Oceans | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Baker Baker (live)  | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Winter (live)  | 7.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | 1000 Oceans (musiikkivideo)  | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Bliss (musiikkivideo)  | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 1000 Oceans (CD, Eurooppa) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | 1000 Oceans | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Hey Jupiter (live)  | 4.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Upside Down (live)  | 5.47 |  |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Lista | Korkein   sijoitus |
| --- | --- |
 Kanada (RPM, adult contemporary): 50
 Yhdysvallat (Billboard, singlemyynti): 22
Aiheesta muualla

Kappaleen musiikkivideo
| n k Tori Amos |
| --- | --- |
 Diskografia  Kappaleet 
Studioalbumit:  Little Earthquakes  Under the Pink  Boys for Pele  From the Choirgirl Hotel  To Venus and Back  Strange Little Girls  Scarlet's Walk  The Beekeeper  American Doll Posse  Abnormally Attracted to Sin  Midwinter Graces  Night of Hunters  Gold Dust  Unrepentant Geraldines  Native Invader  Ocean to Ocean 
Livealbumit:  To Venus and Back  The Original Bootlegs  Legs and Boots  Live at Montreux 1991/1992  From Russia With Love  Diving Deep Live 
Kokoelmat:  Tales of a Librarian  A Piano: The Collection  Little Earthquakes – The B-Sides 
EP:t:  Crucify  Hey Jupiter  Scarlet’s Hidden Treasures  Christmastide 
Singlet:  ”Me and a Gun”  ”Silent All These Years”  ”China”  ”Winter”  ”Crucify”  ”Cornflake Girl”  ”God”  ”Pretty Good Year”  ”Past the Mission”  ”Caught a Lite Sneeze”  ”Talula”  ”Professional Widow”  ”Hey Jupiter”  ”In the Springtime of His Voodoo”  ”Spark”  ”Raspberry Swirl”  ”Jackie’s Strength”  ”Cruel”  ”Bliss”  ”1000 Oceans”  ”Strange Little Girl”  ”A Sorta Fairytale”  ”Flavor” 
Videojulkaisut:  Little Earthquakes  Live from New York  Complete Videos 1991–1998  Welcome to Sunny Florida  Fade to Red  Live at Montreux 1991/1992 
Muut artikkelit:  Y Kant Tori Read  Y Kant Tori Read (albumi)  Night of Hunters Tour
Saigyō

| Saigyō |
| --- | --- |
 Saigyō
Henkilötiedot
Syntynyt: 1118 Kioto, Japani
Kuollut: 1190 (71–72 vuotta) Osaka, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: 佐藤 義清 ja 圓位 
Äidinkieli: japani
Tuotannon kieli: japani
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Saigyō (1118 Kioto, Japani – 1190 Osaka, Japani) oli japanilainen tankarunoilija ja buddhalaismunkki. Hänen maallikkonimensä oli Satō Norikiyo. Ennen munkiksi ryhtymistään 1140 hän oli eläkekeisari Toban henkivartion jäsen. Hän kierteli Japania ja asui erakkona majassa. Runoissaan hän kuvasi matkoillaan näkemiään maisemia, niin että myöhemmät runoilijat ovat seuranneet hänen jälkiään. Hän kirjoitti myös rakkausrunoja. Hän oli keskeisiä Shinkokinshūn runoilijoita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saigyō Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Sakariini

| Sakariini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-okso-2,3-dihydrobentso(d)isotiatsoli-1,1-dioksidi
CAS-numero:  81-07-2
PubChem CID:  5143
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)C(=O)NS2(=O)=O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H5NO3S
Moolimassa:  183,1845 g/mol g/mol
Sulamispiste:  226–230 °C
Tiheys:  0,828 g/cm3
Liukoisuus veteen:  4 g/l (25 °C)
Sakariini on vanhin keinotekoinen makeutusaine. Sen kehittivät Ira Remsen ja Constantin Fahlberg vuonna 1879 Johns Hopkinsin yliopistossa Baltimoressa tutkittuaan kivihiilitervan johdannaisia. Löytö oli sattumaa, sillä Fahlberg huomasi makeuden vasta siirryttyään kiireessä aterioimaan laboratoriotyöskentelynsä päätteeksi, unohtaen pestä kätensä.
Kemialliselta rakenteeltaan sakariini on aromaattinen kaksoisrengas, joka sisältää rikkiä ja typpeä. Makeudeltaan sakariini on noin 300–500-kertainen sakkaroosiin nähden. Sakariini ei sinänsä ole erityisen vesiliukoinen, ja siksi sitä käytetään lähinnä natriumsuolana eli natriumsakariinina.
Natriumsakariinia
Sakariinia käytetään makeutusaineena urheilijoille tarkoitetuissa proteiinivalmisteissa.
Nimi sakariini juontuu kreikan kielen sokeria tarkoittavasta sanasta σακχαρον (sakharon).
Sakariinista käytetään myös nimiä sakkariini, bentsosulfimidi, 3-okso-2,3-dihydrobentso(d)isotiatsoli-1,1-dioksidi ja 1,2-bentsoisotiatsoli-3(2H)-oni-1,1-diaksidi. Sen kemiallinen kaava on C7H5NO3S, moolimassa 183,1845 g/mol, sulamispiste 226–230 °C ja CAS-numero 81-07-2.
Sakariinin E-koodi on E954. Samalla E-koodilla ovat myös sakariinin suolat natriumsakariini, kaliumsakariini ja kalsiumsakariini. Näiden aineiden päivittäinen enimmäismäärärajoitus eli ADI-arvo on 5 mg/kg/vrk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sakariini Wikimedia Commonsissa
Terveysportti: Sakariini
PubChem SID: Saccharin (englanniksi)
KEGG: Saccharin (englanniksi)
ChemBlink: Saccharin (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  NARA
Anna Sahlstén

| Anna Sahlstén |
| --- | --- |
 Daniel Nyblinin ottama kuva taidemaalari, piirustuksenopettaja Anna Sahlsténista.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Sofia Sahlstén
Syntynyt: 22. syyskuuta 1859 Iisalmi, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 21. elokuuta 1931 (71 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  naturalismi, realismi
Leipähuolia 1895
Anna Sofia Sahlstén (22. syyskuuta 1859 Iisalmi – 21. elokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, joka kuuluu Suomen kultakauden ajan maalareihin. Hän omaksui realistisen ulkoilmamaalauksen ja naturalismin ja alkoi saada vähitellen jalansijaa muotokuvamaalarina. Hänen maalauksensa ovat aiheiltaan tyypillisiä 1800-luvun töitä: kukkia, lapsia, perhe-elämää ja säätyläistyttöjä.
Maalauksia

Kirkkomatkalla, 1892
Emännän puuhaa, 1892
Talonpoikaistyttö ja kissa, 1892
Leikkaus sairaalassa, n. 1893
Vastaanottoaika sairashuoneella, 1893
Kolme kahvia juovaa mummoa, 1895
Leipähuolia, 1896
Kutova mummo, 1900
Karjalaismies, 1902
Hyvä paimen (Kristus siunaa lapsia), 1929 Perkkaan kappeli, Espoo
Pitkäsilta ja Stenbergin huvila Kaisaniemestä nähtynä 1891
Kirkkomatkalla 1892
Talonpoikaistyttö ja kissa 1892
Leikkaus sairaalassa, n. 1893
Siirtyminen 1894
Kahvimummo 1895
Kirkossa 1897
Runnin kaivolla 1898
Leipova nainen
Nuori tyttö
Poika 1899
Kutova mummo 1900
Karjalaismies 1902
Käsityöt 1911
Ristin juurella, ennen 1920. Tampereen taidemuseo
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Anna Sahlstén Kansallisgallerian kokoelmissa
Konttinen, Riitta: / Sahlstén, Anna (1859–1931). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 23.1.2015. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Sahlstén, Anna hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Krapu (Eläinradan merkki)

| Rapu |
| --- | --- |

Syntymäaika:  22. kesäkuuta - 23. heinäkuuta
Elementti:  Vesi
Laatu:  Johtava
Rapu
Rapu eli Krapu (Cancer) on neljäs niistä Eläinradan merkeiksi kutsutuista sektoreista, joihin Eläinrata vanhastaan, varsinkin astrologiassa jaetaan. Se käsittää alueen 90–120 astetta kevättasauspisteestä itään. Aurinko saapuu tähän merkkiin vuosittain kesäpäiväseisauksena 21. tai 22. kesäkuuta ja siirtyy seuraavaan, Leijonan merkkiin heinäkuun 23. päivän aikoihin.
Merkki on saanut nimensä Kravun tähdistöstä, joka 2 000 vuotta sitten sattui liki­pitäen yhteen tämän merkin kanssa. Maan akselin suunnan kiertymisen eli prekession vuoksi merkit eivät kuitenkaan enää vastaa saman­nimisiä tähdistöjä, vaan nykyisin Kravun merkki vastaa suunnilleen Kaksosten tähdistöä.
Kravun merkin mukaan on saanut nimensä myös Kravun kääntöpiiri. Se on pohjoisin leveyspiiri, josta katsottuna Aurinko on kerran vuodessa, kesäpäivänseisauksena saapuessaan Kravun merkkiin suoraan ylhäälläpäin.
Astrologisten käsitysten mukaisesti nimitystä krapu (tai Krapu) käytetään varsinkin horoskoopeissa myös henkilöistä, jotka ovat syntyneet Auringon ollessa tässä merkissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Krapu (Eläinradan merkki) Wikimedia Commonsissa
Eläinradan merkit
Oinas | Härkä | Kaksoset | Krapu | Leijona | Neitsyt | Vaaka | Skorpioni | Jousimies | Kauris | Vesimies | Kalat
Kreivi Saint-Germain

Kreivi Saint-Germain
Kreivi Saint-Germain (noin 1710 – 27. helmikuuta 1784, Eckernförde) oli hovijuonittelija, keksijä, seikkailija, harrastelijatiedemies ja viulisti. Alkemiaakin harrastanut kreivi Saint-Germain oli salaperäinen henkilö, jonka oikeaa nimeä, vanhempia tai syntymäpaikkaa ei varmasti tiedetä. Lähteisiinsä nojaten Madame de Pompadourista elämäkerran kirjoittanut Herman Lindqvist väittää, että Saint-Germain olisi ollut Espanjan leskikuningattaren Marie-Ann de Neubourgin ja Melgar-nimisen aatelismiehen suhteesta syntynyt poika.
Saint-Germainin kuoleman jälkeen useat mystiset järjestöt ottivat hänet tunnushahmokseen.
Vuonna 1972 Ranskassa herätti pientä huomiota Richard Chanfray -niminen henkilö, joka väitti olevansa kuolematon Kreivi Saint-Germain. Hän pääsi esiintymään televisio-ohjelmaan, jossa väitti pystyvänsä muuttamaan lyijyn kullaksi.
Legendoja

Saint-Germainin uskottiin osaavan lähes kaikkia Euroopan kieliä.
Saint-Germainin väitettiin osaavan poistaa vikoja jalokivistä.
Saint-Germainin uskottiin olevan kuolematon.
Aiheesta muualla

Petri Liukkonen, Comte de Saint-Germain elämäkerta. Authors' Calendar (englanniksi)
Sailiot

| Sailiot |
| --- | --- |
 Isosailio (Calandrinia grandiflora)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Yläluokka::  Euphyllophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Osaluokka::  Kaksisirkkaiset Dicotyledoneae
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Hetekaalikasvit Montiaceae
Suku::  Sailiot Calandrinia  Kunth
Katso myös
   Sailiot Wikispeciesissä   Sailiot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sailiot (Calandrinia) on hetekaalikasvien (Montiaceae) heimoon (aiemmin portulakkakasveihin) kuuluva kasvisuku, jonka muutamaa lajia viljellään yksivuotisina koristekasveina.
Levinneisyys

Sailioita tavataan Tyyntämerta ympäröivillä alueilla, eniten kuitenkin Etelä-Amerikassa lämpimillä ja kuivilla alueilla. Myös Australiassa suku on melko hyvin edustettuna; jotkin australialaiset lajit ovat lehtisukkulentteja ja kasvavat hyvin kuivilla kasvupaikoilla. Eteläamerikkalaisten lajien keskuudessa on melko kylmänkestäviä, Andien korkeilta rinteiltä kun ovat kotoisin.
Tuntomerkit

Sailiot ovat matalakasvuisia yksi- tai monivuotisia ruohoja. Kapeat ja mehevät lehdet sijaitsevat tavallisesti tiheinä tyviruusukkeina.
Lyhyissä ja hennoissa kukintovanoissa on näyttäviä kukkia, joissa on viisi leveälti limittäistä terälehteä. Väriltään ne tavallisesti ovat vaaleanpunaisia tai purppuraisia, mutta myös keltaisia ja oransseja muotoja tunnetaan.
Lajeja

Sailiolajeja on noin 150.
etelänsailio (Calandrinia ciliata )
etelänsailio (C. ciliata var. menziesii, syn. C. menziesii)
ripsisailio (Calandrinia compressa)
isosailio (Calandrinia grandiflora) (syn. kisantti Cistanthe grandiflora)
sarjasailio (Calandrinia umbellata)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Calandrinia
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q629492  Wikispecies: Calandrinia  APNI: 93394  CoL: 62J7C  eFloraSA: Calandrinia  EoL: 71763  EPPO: 1CLNG  FloraBase: 21411  FNA: 105022  FoC: 105022  GBIF: 3084692  GRIN: 1864  iNaturalist: 49912  IPNI: 331443-2  IRMNG: 1106736  ITIS: 20461  NBN: NHMSYS0000456285  NCBI: 46143  NZOR: 0639c3fe-c478-4095-99cf-a2772890f413  Open Tree of Life: 342939  PLANTS: CALAN  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:331443-2  Tropicos: 40034420  VASCAN: 929  VicFlora: 4e082257-f0d1-45f6-a90b-b51e95393d66  WFO: wfo-4000005957
Saharanturturikyyhky

| Saharanturturikyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Turturikyyhkyt Streptopelia
Laji::  roseogrisea
Kaksiosainen nimi
 Streptopelia roseogrisea  (Sundevall, 1857) 
Alalajit
 S. r. arabica  S. r. risoria  S. r. roseogrisea 
Katso myös
   Saharanturturikyyhky Wikispeciesissä   Saharanturturikyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Saharanturturikyyhkyn muna
Saharanturturikyyhky (Streptopelia roseogrisea) on afrikkalainen kyyhky. Lajin nimesi Karl Jakob Sundevall 1857.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 29–30 cm, siipien kärkiväli 45–50 cm ja paino noin 150 g, eli se on kyyhkyksi pieni. Ulkonäöltään se muistuttaa suuresti turkinkyyhkyä. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Lajista tunnetaan 2 varsinaista alalajia, S. r. roseogrisea ja S. r. arabica. Lemmikkilintuina kasvatetut ”naurukyyhkyt” erotetaan toisinaan omaksi alalajiksi S. r. r. var. domestica, tai S. 'risoria'.
Esiintyminen

Laji elää melko kapealla vyöhykkeellä Afrikassa Saharan eteläpuolella ja Sahelissa sekä Arabian niemimaan eteläosassa. Sen kanta elinvoimainen. Laji on pääasiassa paikkalintu, mutta jotkut populaatiot muuttavat sadekausien mukaan.
Elinympäristö

Kuivat akasiasavannit ja pensaikot, Somaliassa myös puutarhat ja kastelualtaat, joissa tamariskipuita.
Lisääntyminen

Hatara risupesä on puussa tai pensaassa 4–5 metriä korkealla. Valkoisia munia on 2. Haudonta-aika on noin 2 viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 15 päivän ikäisinä.
Ravinto

Ruohojen ja muiden kasvien siemenet, joskus myös vilja.
Sahelinkultavarpunen

| Sahelinkultavarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varpuset Passeridae
Suku::  Varpuset Passer
Laji::  luteus
Kaksiosainen nimi
 Passer luteus  (Lichtenstein, 1823) 
Katso myös
   Sahelinkultavarpunen Wikispeciesissä   Sahelinkultavarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sahelinkultavarpunen (Passer luteus) on Sahelin alueella elävä pieni varpunen. Alkujaan lajin tieteellinen nimi oli Fringilla lutea.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13 cm, siipien kärkiväli 18,5–20 cm ja paino 11–16 g. Varpusta selvästi pienempi laji, jonka koiraalla on keltainen pää ja vartalo sekä kastanjanruskea selkä. Naaras ja nuori lintu ovat vaaleanruskeita. Kaikissa puvuissa erottuu siivellä 2 vaaleaa siipijuovaa. Laji on suosittu häkkilintu.
Esiintyminen

Esiintyy meko kapealla vyöhykkeellä Afrikassa Saharan eteläpuolella Sahelin alueella Atlantin rannikolta Punaisellemerelle ja Arabian niemimaan lounaisosassa. Vaelluslintu, joka siirtyilee joskus pitkiäkin matkoja ravinnon perässä. Pesinnän ulkopuolella laji liikkuu 10–100 yksilön parvissa. Parvet yöpyvät tiheissä pensaikoissa, puissa ja sokeriruokoviljelmillä. Yöpymisparvet ovat suurimmillaan kuivana kautena, jolloin Nigerissä arvioitiin yli miljoonan yksilön yöpyneen noin 800 hehtaarin alueella. Lajin elinalueen koko on noin 250 000 neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Tasankojen ja laaksojen kuivat pensaikot ja metsänreunat. Välttää vuoristoa ja ihmisasutusta.
Lisääntyminen

Pesintä ajoittuu sadekausien ja siementen kypsymisen mukaan. Pesii paikoin suurina tuhansien parien yhdyskuntina akasioissa. Tiheimmin asutulla alueella Nigerissä laskettiin noin 57 000 pesää neliökilometrillä. Senegalissa yhdyskuntien väliseksi etäisyydeksi laskettiin keskimäärin 85 km. Pesien väli puussa on muutamia metrejä eikä parin reviiri ole sen suurempi. Ne etsivät ruokansa yhteisiltä ruokailualueilta. Laji on yksiavioinen. Suurikokoinen pesä on keskimäärin 2,5 m korkealla piikkisessä pensaassa tai puussa. Se on pyöreä ja kudottu useiden oksien varaan sadoista piikkisistä oksanpätkistä ja vuorattu höyhenillä, kuiduilla tai siemenhahtuvilla. Kulkuaukko on pesän yläosassa. Koiras tekee pääosan rakennustöistä. Naaras munii 3–5, tavallisimmin 4, munaa. Muna painaa 1,7 g. Haudonta-aika on 10–12 päivää, molemmat puolisot hautovat, vain naaras öisin. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja molemmat emot ruokkivat niitä. Pesimättömiä tai pesinnässään epäonnistuneita naaraita voi osallistua ruokkimiseen. Poikaset ovat lentokykyisiä 2 viikon ikäisinä.
Ravinto

Pääravintona ovat siemenet, poikasille tarjotaan myös hyönteisiä.
Sahelinmuurahaistasku

| Sahelinmuurahaistasku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Muurahaistaskut Myrmecocichla
Laji::  aethiops
Kaksiosainen nimi
 Myrmecocichla aethiops  (Cabanis, 1850) 
Katso myös
   Sahelinmuurahaistasku Wikispeciesissä   Sahelinmuurahaistasku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sahelinmuurahaistasku (Myrmecocichla aethiops) on Afrikassa esiintyvä sieppoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 28,5–32 cm ja paino noin 58 g (painoaineistossa vain viisi kenialaista lintua). Sahelinmuurahaistaskukoiras on pääosin tumman tervanruskea, pyrstö ja alaperä ovat mustat. Käsisulkien sisähöyty on valkoinen, tyveltä alkaen 2/3 sulkien pituudesta, ja lennossa näkyy siivellä harakkamainen valkea kuvio. Naaras ja nuori lintu ovat tervanruskeita. Kaikissa puvuissa nokka ja koivet ovat mustat.
Esiintyminen

Sahelinmuurahaistasku elää Afrikassa Saharan eteläpuolella Sahelin alueella, lännessä Senegalista alkaen, idässä Keniaan ja Tansaniaan. Sen elinympäristön ala on noin 2,1 miljoonaa neliökilometriä. Laji lienee paikkalintu. Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista nimialalaji aethiops on läntisin, sudanensis tavataan Sudanissa ja cryptoleuca Itä-Afrikassa.
Elinympäristö

Sahelinmuurahaistasku asuu kuivien avomaiden pensaikoissa, taajamissa, tienvarsilla ja harvaa puustoa kasvavilla tasangoilla. Pesäpaikkaansa varten se tarvitsee kuoppia ja vuoraamattomia kaivoja.
Lisääntyminen

Sahelinmuurahaistasku rakentaa pesänsä maahan vaakasuoraan onkaloon. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto

Sahelinmuurahaistasku ravintoa ovat ainakin muurahaiset ja muut hyönteiset.
Vuokko Sajaniemi

Vuokko Sajaniemi (s. 25. marraskuuta 1980 Joensuu) on suomalainen kirjailija. Sajaniemen esikoisromaani Pedot ilmestyi syksyllä 2015 Tammen julkaisemana. Se oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Sajaniemi on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti, ja hän on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän työskentelee vapaana kirjoittajana ja kolumnoi muun muassa Karjalaisessa. Aiemmin Sajaniemi on työskennellyt kehitysyhteistyöhankkeiden ja maahanmuuttajatyön parissa.
Sajaniemen kesäkuussa 2024 julkaistu esikoistietokirja Muistiinmerkitsijä : Albert Vartiaisen elämä ja perintö oli ehdolla Pohjois-Karjalan vuoden kulttuuriteko -palkinnon saajaksi.
Teokset

Pedot.  (Romaani)  Helsinki:  Tammi, 2015.  ISBN 978-951-31-8131-4
Muistiinmerkitsijä - Albert Vartiaisen elämä ja perintö. Tietokirja. Kiihtelysvaara: Viesimon Vire ry, 2024. ISBN 978-952-94-9216-9.
Palkinnot ja ehdokkuudet

Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto -palkintoehdokas 2015
Aiheesta muualla

Kustantajan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Latvavesiltä-tietokannassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjasammossa[vanhentunut linkki]
Arvostelu teoksesta Pedot Turun Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Arvostelu teoksesta Pedot Keskisuomalaisessa
Teos Muistiinmerkitsijä kustantajan sivuilla https://sites.google.com/view/albertvartiainen
Sakaran koulu (Suomussalmi)

Sakaran koulu oli Suomussalmen Sakaran kylässä Kainuussa vuosina 1940–1998 toiminut kyläkoulu, suurimmillaan 72 oppilaan kansakoulu ja vuodesta 1972 lähtien peruskoulun alakoulu. Nyt koulurakennus toimii majoitus- ja kokoustiloina. Se sijaitsee viitostien varressa, 20 kilometriä Suomussalmen keskustasta etelään.
Historiaa

Sakaran kansakoulu aloitti 32 oppilaan yläkouluna vuonna 1940 Anttosen talon vuokratiloissa. Alakoulu oli yhteinen Kerälän koulupiirin kanssa. Sakaran opettajana toimi Yrjö Vuorialho. Vuonna 1950 saatiin oma koulutalo, jossa opettajia oli kaksi ja oppilasmäärä suurimmillaan 72 lukuvuonna 1954–1955. Läpi 1960-luvun Sakaran koulun oppilasluku pysyi 50 paikkeilla mutta laski nopeasti peruskouluun siirtymisen jälkeen. Lukuvuonna 1974–1975 oppilasmäärä putosi neljääntoista, mutta vuonna 1994 se oli 22.
1990-luvulla Sakaran koulun opettajina olivat Marja Huovinen ja Martti Keränen.
Koulu lakkautettiin 1998, ja vuonna 2013 Sakaran koulukiinteistö myytiin yrittäjä Veikka Juntuselle, joka on ostanut muitakin Suomussalmen lakkautettuja kyläkouluja. Hän on remontoinut Sakaran koulun majoitus- ja kokoustiloiksi. Koululla on majoittunut muun muassa thaimaalaisia marjanpoimijoita.
Kirjallisuutta

Vester, Lippo (toim.): Pirttikoulusta luokattomaan lukioon : Suomussalmen koululaitos 1895–1995. Suomussalmen koulutuslautakunta, 1996. ISBN 951-9390-24-3.
Kaarlo Lehtonen

Kaarlo Lehtonen
Veikko Kaarlo Tapani Lehtonen (11. joulukuuta 1920 Humppila – 3. maaliskuuta 1977 Humppila) oli Mannerheim-ristin ritari numero 76. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 9. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Lehtonen oli vänrikki ja siviiliammatiltaan radioteknikko sekä koristetaiteilija.