stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tesla Model 3

| Tesla Model 3 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Kiina
Valmistaja:  Tesla, Inc.
Korimalli:  4-ovinen sedan
Luokka:  Mid-size D-segmentti
Muotoilija:  Franz von Holzhausen
Teknisesti samankaltaisia:  Tesla Model Y
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  5
Moottori:  kestomagneettitahtimoottori oikosulkumoottori
Akku:  54–79,5 kWh litiumioniakku
Sähköinen toimintamatka:  430–567 km (WLTP)
Teho:  211–430 kW (283–577 hp)
Vääntö:  450–750 N⋅m
Huippunopeus:  225–261 km/h
Kiihtyvyys:  5,6–3,3 s (0–100 km/h)
Käyttövoima:  sähkö
Vetotapa:  takaveto neliveto
Vaihteisto:  1-nopeuksinen alennusvaihde, kiinteä 9:1
Kulutus:  14,2–16,5 kWh/100 km
Mitat
Massa:  1 611 - 1 860 kg (omamassa)
Pituus:  4 694 mm
Akseliväli:  2 875 mm
Leveys:  1 849 mm
Korkeus:  1 443 mm
Tesla Model 3 on sähköinen D-segmentin keskikokoinen sedanautomalli. Model 3 on Teslan ensimmäinen keskivertokuluttajalle suunnattu malli, jonka alkaen-hinta Suomessa oli aluksi 48 000 euroa. Halvimmalle Standard Range Plus -mallille luvataan 409 kilometrin toimintamatka ja kiihtyvyys nollasta sataan kilometriä tunnissa 5,6 sekunnissa. Paras toimintamatka on Long Range -mallilla, 560 kilometriä, ja paras suorituskyky Performance -mallilla: 3,4 sekuntia nollasta sataan ja yli 450 hevosvoimaa. Edullisempi yksimoottorinen malli on takavetoinen, kun isomman akun omaavat Long Range- ja Performance-mallit ovat kahden moottorin ansiosta nelivetoisia.
Auton valmistus alkoi Yhdysvalloissa kesällä 2017, ja Suomeen ensimmäiset Model 3:t tuotiin vuoden 2019 alussa. Ensimmäiset autot luovutettiin asiakkaille 21.2.2019.
Vuonna 2018 Model 3 oli maailman myydyin sähköauto ja vuonna 2019 se oli Euroopan kaikista uusista autoista kolmanneksi myydyin. Vuonna 2019 Suomessa rekisteröitiin 796 kappaletta Tesloja ja myynti lisääntyi 503 %, mikä oli enimmäkseen Tesla Model 3:n ansiota.
Historia

Mallin peitenimi oli kehitysvaiheessa BlueStar. Tuotantomallin nimi piti alun perin olla Tesla Model E, mutta Ford oli pidättänyt jo oikeudet nimeen, joten Teslan E päädyttiin korvaamaan numerolla 3.
Helmikuussa 2016 Tesla ilmoitti, että Model 3 esitellään 31. maaliskuuta, ja 1 000 dollarin varausmaksun vaativia ennakkotilauksia alettiin vastaanottaa sen liikkeissä 31. maaliskuuta ja yleisesti 1. huhtikuuta. Vaikka toimitukset olivat tarkoitus aloittaa vasta vuoden 2017 lopussa, oli Teslan mukaan Model 3:sia ennakkovarattu jo yli 150 000 autoa.
Model 3:n ensimmäinen tuotantokappale valmistui heinäkuussa 2017 ja ensimmäiset 30 asiakasta saivat autonsa 28. heinäkuuta 2017.
Yhdysvalloissa Tesla Model 3:n myynti saavutti sadantuhannen myydyn auton rajan lokakuussa 2018. Model 3 oli parhaiten myynyt täyssähköauto Yhdysvalloissa 12 kuukautta peräkkäin tammikuusta 2018 alkaen ja vuoden lopussa se oli kaikkien aikojen parhaiten yhden vuoden aikana myynyt automalli. Autoja toimitettiin 139 782 kappaletta. Model 3 oli ensimmäinen, joka ylitti sadantuhannen sähköauton myynnin yhden vuoden aikana Yhdysvalloissa.
Tammikuussa 2019 ensimmäistä kertaa Yhdysvaltojen markkinoille tulon jälkeen, Model 3 ohitti lukumäärällisesti Model S:n tullen Yhdysvaltain kaikkien aikojen parhaiten myydyksi täyssähköautoksi 148 046 myydyllä autolla.
Model 3:sta tuli viidenneksi myydyin sedan Yhdysvalloissa neljännellä vuosineljänneksellä vuonna 2018. Omassa markkinasegmentissään se ohitti vuonna 2018 Yhdysvalloissa myytyjen autojen määrässä mitattuna yli kaksinkertaisesti lähimmät kilpailijat, kuten muun muassa Mercedes-Benz C-sarjan.
Model 3 valittiin vuoden 2019 Consumer Reports-julkaisussa markkinoiden parhaaksi autoksi luokassaan. Suomessa Model 3 voitti myös Vuoden (2020) Yritysauto -tittelin.
Tesla pudotti Model 3:n hintaa maailmanlaajuisesti kaksi kertaa alkuvuoden 2019 aikana kompensoidakseen asiakkailleen sähköautoista saatavien verovähennyksien vähenemistä. Ensin 2 000 dollarilla ja sen jälkeen 1 100 dollarilla.
Vuoden 2019 helmikuun alussa auton toimitukset alkoivat Eurooppaan. Eurooppaan oli 5. helmikuuta 2019 ennakkovarattu 19 337 Model 3:a, joista Suomeen 215 kappaletta.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Model 3 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Tekniset tiedot

Model 3:sta on Suomessa tarjolla kolme erilaista mallivaihtoehtoa: Standard Range Plus, Long Range ja Performance. Suurimmat erot mallien välillä ovat toimintamatkassa, tehossa ja vetotavassa – sisustoiltaan ja ohjelmistoiltaan ne ovat hyvin samanlaisia. Halvimman mallin Standard Range Plussan hinta lähtee 48 690 eurosta, Long Range -mallin 59 990 eurosta ja hintavimman Performance-mallin 65 590 eurosta (hinnat sisältävät auto- ja arvonlisäveron, mutta ei muita kuluja).
Toimintamatka on WLTP-mittaustavan mukaan 409 (Standard Range Plus), 560 (Long Range) tai 530 (Performance) kilometriä yhdellä latauksella. Tesla ei ilmoita virallista lukua akun koolle, joten se lähteistä riippuen hieman vaihtelee. Pienempi Standard Range Plus -mallin bruttokapasitetti on 54 ja 55 kWh välillä, ja Long Range- sekä Performance-mallien isompi akku on 78–79,5 kWh. Teslan Supercharger-pikalatausasemalla Model 3:n voi parhaimmillaan ladata nollasta 80 prosenttiin noin 20 minuutissa. Hidaslataus, eli vaihtovirtalataus, tapahtuu auton omalla laturilla, joka on sijoitettu auton sisälle. Oma laturi tukee korkeimmillaan 11 kW lataustehoa, jolloin auto latautuu nollasta täyteen 5 tunnissa ja 15 minuutissa.
Kiihtyvyydet nollasta sataan kilometriin tunnissa vaihtelevat 5,6 sekunnista (Standard Range Plus) 3,3 sekuntiin (Performance). Väliin sijoittuva Long Range -malli kiihtyy samaan nopeuteen 4,4 sekunnissa. Tesla ei myöskään ilmoita virallisia teholukemia, joten nekin vaihtelevat lähteistä riippuen.
Standard Range Plus -mallissa on niin sanottu osittainen Premium-sisustus, kun kahdessa kalliimmassa mallissa on täysi Premium-sisustus. Sisustoissa on pieniä eroja: osittaisessa Premium-sisustassa ei muun muassa ole lämmitettäviä takapenkkejä, paranneltua äänentoistoa (subwoofer, lisäkaiuttimet ja kaksi vahvistinta), autotallin oven automaattista avausta eikä tunnelmavalaistusta jalkatiloissa. Osittaisen Premium-sisustan omaavassa Standard Range Plus -mallissa ei myöskään ole sumuvaloja, sekä kalliimpiin malleihin kuuluu vuoden jäsenyys Premium Connectivity -palveluun. Connectivity-palvelu on Teslan tieto-viihdejärjestelmään liittyvä palvelu, joka tarjoaa erilaisia ominaisuuksia. Kaikissa autoissa on vakiona navigointijärjestelmä, mutta Premium-jäsenyys tarjoaa lisäksi reaaliaikaisen liikennenäkymän, satelliittikartat, videon suoratoistopalvelut (kuten YouTube ja Netflix), karaokeohjelman, musiikin suoratoistopalvelun (Spotify) ja internetselaimen. Ilmaisen vuoden (Long Range, Performance) tai 30 päivän kokeilujakson (Standard Range Plus) jälkeen palvelu maksaa 9,99 €/kk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tesla Model 3 Wikimedia Commonsissa
Tesla Model X ja Model 3 julkistustilaisuudessa 2016
Rutherfordium

Rutherfordium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Rf ja järjestysluku 104. Se on transaktinoidien sarjan ensimmäinen alkuaine. Rutherfordium on erittäin radioaktiivinen ja sen vakaimman tunnetun isotoopin 267Rf puoliintumisaika on vain 1,3 tuntia. Rutherfordiumilla ei siksi ole käyttökohteita ja siitä tiedetään vain vähän. Ominaisuuksiltaan sen uskotaan muistuttavan zirkoniumia ja hafniumia.
Historia

Rutherfordiumia valmisti ensimmäisen kerran Georgi Fljorovin johtama tutkimusryhmä vuonna 1964 Dubnassa Neuvostoliitossa. Yhdysvalloissa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä rutherfordiumia valmistettiin vuonna 1969 Albert Ghiorson johdolla. Tästä aiheutui nimeämiskiista: Neuvostotutkijat ehdottivat nimeksi dubniumia (Db), koska alkuaine löydettiin Dubnassa, ja myös kurtšatoviumia (Ku) Igor Kurtšatovin mukaan. Tämä ei sopinut yhdysvaltalaisille, koska Kurtšatov oli ollut kehittämässä Neuvostoliiton ydinpommia. Neuvostoliitossa ja itäblokissa nimeä (курчатовий) käytettiin kuitenkin yleisesti.
Kalifornialaistutkijat ehdottivat nimeä rutherfordium uusiseelantilaisen kemistin Ernest Rutherfordin mukaan. IUPAC ratkaisi kiistan ja antoi väliaikaiseksi nimeksi unnilquadium (Unq) ja antamalla neuvostotutkijoiden nimetä samalla lailla kiistelty alkuaine dubnium. Rutherfordium sai nykyisen nimensä vuonna 1997 39. IUPACin yleiskokouksessa Genevessä.
Dubnan vuoden 1964 kokeessa neuvostotutkijat pommittivat plutoniumin 242Pu-isotooppia neon-22-nuklideilla, ja väittivät saaneensa tulokseksi alkuaineen 104 isotooppia, jolla olisi massaluku 260 ja puoliintumisaika 0,3 sekuntia.
Amerikkalaisten laitteisto ei kyennyt kiihdyttämään neon-22 ioneja tarpeeksi suuriin nopeuksiin, joten heidän koejärjestelynsä oli erilainen. He pommittivat kaliforniumin isotooppia 249Cf hiili-12- ja hiili-13-ioneilla. He eivät kyenneet syntetisoimaan samaa isotooppia kuin Dubnan tutkijat, mutta Berkeleyn ryhmä raportoi tunnistaneensa kaksi, ehkä kolme, isotooppia alkuaineelle 104. 249Cf:n reaktio hiili-12:n kanssa tuotti isotoopin massaluvultaan 257, jonka puoliintumisajaksi mitattiin 4–5 sekuntia, ja hiili-13 tuotti isotoopin massaluvultaan 259, jonka puoliintumisajaksi saatiin 3–4 sekuntia. Seuraavaksi Berkeleyn ryhmä pommitti curiumin isotooppia 248Cm happi-18-ioneilla ja sai tulokseksi isotoopin 261Rf.
Isotoopit

Rutherfordiumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Sille tunnetaan 16 radioaktiivista isotooppia; näiden massaluvut ovat välillä 253:sta 268:aan. Näistä vakain on 267Rf, jonka puoliintumisaika on 1,3 tuntia (virherajat +2,3–0,5 h). Seuraavaksi stabiileimmat ovat 263Rf, jonka puoliintumisaika on 11±3 minuuttia, ja 265Rf (1,6±0,8 minuuttia). Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle minuutin, useimmiten vain joitain sekunnin murto-osia. Rutherfordiumilla on myös ainakin neljä meta­stabiilia ydinisomeeriä.
Kemialliset ominaisuudet

Rutherfordiumilla on monia ominaisuuksia, jotka juontuvat sen paikasta jaksollisessa järjestelmässä. Zirkoniumin ja hafniumin tavoin se muodostaa typpihappoa ja vetyfluoridia sisältävässä liuoksessa anionisen fluoridikompleksin, heksafluororutherfordaatin (RfF62-). Rutherfordiumin taipumus muodostaa kyseinen kompleksi on kuitenkin selvästi heikompi kuin zirkoniumilla ja hafniumilla. Vetyfluoridipitoisuuden kasvaessa heksafluororutherfordaatti pysyy samanlaisena kompleksina, kun taas zirkoniumin ja hafniumin kompleksit muuttuvat seitsemän fluoridiligandia sisältäviksi ZrF73-- ja HfF73--komplekseiksi.
Aiheesta muualla

PubChem: Rutherfordium (englanniksi)
Mindat: The Mineralogy of Rutherfordium (englanniksi)
Luettelo rutherfordiumin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
PeriodicTable: Rutherfordium (Rf) (englanniksi)
Dalmatiannokkasärki

| Dalmatiannokkasärki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Chondrostoma
Laji::  knerii
Kaksiosainen nimi
 Chondrostoma knerii  (Heckel, 1843) 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Dalmatiannokkasärki (Chondrostoma knerii) on särkikalojen heimoon kuuluva entisen Jugoslavian alueella elävä kalalaji. Johann Jakob Heckel kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1843.
Ulkonäkö ja koko

Laji voi kasvaa 28 senttimetriä pitkäksi ja painaa noin 200 grammaa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Dalmatiannokkasärkiä tavataan vain Neretva-joen vesistössä Bosnia ja Herzegovinan sekä Kroatian alueella.
Vannasrausku

| Vannasrausku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Rauskukalat Rajiformes
Heimo::  Rauskut Rajidae
Suku::  Dipturus
Laji::  oxyrinchus
Kaksiosainen nimi
 Dipturus oxyrinchus  Linnaeus, 1758 
Synonyymit
  Raja oxyrinchus Linnaeus, 1758  Raja acus Lacepède, 1803  Raja vomer Fries, 1838  Raja salviani Müller & Henle, 1841 
Katso myös
   Vannasrausku Wikispeciesissä   Vannasrausku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Vannasrausku (Dipturus oxyrinchus) on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Vannasrausku voi maksimissaan kasvaa 1,5 metrin mittaiseksi. Koiras on naarasta pienempi. Lajin ruumis muistuttaa muodoltaan hieman vinoneliötä. Yläpuoli väritykseltään ruskea vaaleilla pilkuilla. Se on nuorilla yksilöillä sileä, mutta se muuttuu kalan iän myötä karheaksi. Vatsapuolen väritys vaihtelee tumman ruskeasta siniharmaaseen. Kuono on terävä ja sen pituus on viisi kertaa silmien väliä suurempi. Pyrstö on kapea, ruumista lyhyempi ja siinä on piikkejä, jotka kuitenkin katoavat kalan vanhetessa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Vannasrauskua tavataan Atlantin valtameren itäosassa Finnmarkista Marokon rannikolle asti. Se on levinnyt myös Färsaarten ympäristöön, Skagerrakiin, Britteinsaarten ympäristöön, Välimereen sekä Kanariansaarten ja Madeiran ympäristöön. Se elää rannikon läheisyydessä hiekka- ja kalliopohjalla 90–900 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Yleisimmin sitä tavataan 200 metrin syvyydessä, vaikka nuoremmat yksilöt oleilevatkin joskus vain 50 metrin syvyydessä.
Ravinto ja elintavat

Vannasrauskun ravintoa ovat pohjaeläimet ja pienet kalat. Erityisen paljon se syö katkarapuja, rapuja, pieniä haita, merikokkeja, simppuja ja mustekaloja. Laji on pohjakala. Koiras tulee sukukypsäksi keskimäärin 70–80 ja naaraat yli 90 senttimetrin mittaisena. Kutu tapahtuu keväällä tai alkukesällä, Välimerellä jo helmikuusta alkaen. Naaras laskee 14–23 senttimetrin mittaiset ja 11–12 senttimetrin levyiset munakotelot vedenpohjalle ja peittää ne hiekalla tai mudalla, missä ne pysyvät paikoillaan niiden terävissä kulmissa olevien piikkien ansiosta.
Skjomenin kirkko

| Skjomenin kirkko Skjomen kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 1930.
Sijainti:  Narvik, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1893
Suunnittelija:  Ole Scheistrøen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  240
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Skjomenin kirkko (norj. Skjomen kirke) on Narvikin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1893.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Skjomenin kirkko Wikimedia Commonsissa
Klodsboddingin kappeli

| Klodsboddingin kappeli Klodsbodding kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Nes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1906
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  80
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Klodsboddingin kappeli (norj. Klodsbodding kapell) on Nesin kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1906.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klodsboddingin kappeli Wikimedia Commonsissa
Lauralle

| Lauralle Kauko Röyhkä & Narttu |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 1984 SoundMix
 Julkaistu: 1984
 Tuottaja(t): Riku Mattila & Mats Huldén
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 31.30
 Levy-yhtiö: Euros
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Onnenpäivä 1983 | Lauralle 1984 | Maa on voimaa 1985 |
Lauralle on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Albumista julkaistiin Onnenpäivä-levyn kanssa yhteinen CD-versio vuonna 1987.
Lauralle-kappale

Levyn nimikappale "Lauralle" on edelleen toivotuimpia lauluja Röyhkän keikoilla. Röyhkä taustoittaa kappaletta vuonna 2004:
»Lauralle on edelleenkin soitetuin radiobiisini. Yritin laulaa sen samaan tyyliin kuin Dylan laulaa laulunsa "Lay Lady Lay". Oikeastaan Lauralle olisi pitänyt merkitä Mats Huldénin ja minun yhteistyöksi, koska hän keksi tärkeän intron, ja myös soinnutti biisin. Mats oli tullut takaisin bändiin miksaajaksi, ja hän toimi albumilla Rikun [Mattila]] apulaistuottajana studiossa. Biisin teksti mukailee Isokynä Lindholmin "Sä avasit oven" -sanoitusta.» 
(Kauko Röyhkä)
Kappaleen säveltäjäksi onkin vuoden 2009 Menneisyyden taikaa etsimässä 1980–1990 -kokoelma-albumista lähtien merkitty Röyhkä ja Huldén.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä ellei toisin mainittu.
Kappaleet > A-puoli

Minä kävelen – 2.29 (sov. Röyhkä, Riku Mattila, Heikki Tikka, Jari Paulamäki)
Se ihana soul-levy – 3.14 (sov. Mattila, Tikka, Paulamäki)
Annina – 2.54 (sov. Mattila, Tikka, Paulamäki)
Ulos ullakkohuoneesta – 4.10 (sov. Mattila)
Lauralle – 4.01 (säv. Mats Huldén, Röyhkä, sov. Huldén, Mattila)
Kappaleet > B-puoli

Tuulee – 2.38 (sov. Mattila)
Pähkinäpuu – 3.06 (sov. Röyhkä, Mattila)
Autio maa – 2.57 (säv. Röyhkä, Mattila, san. Uuno Kailas, sov. Mattila)
Kuollut osa – 3.28 (sov. Röyhkä, Mattila)
Metsä – 2.33 (säv. Röyhkä, Mattila, sov. Mattila)
Kokoonpano

Kauko Röyhkä – laulu, soolokitara (kappale 7)
Riku Mattila – kitara
Jari Paulamäki – basso
Heikki Tikka – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Riku Mattila – tuottaja
Mats Huldén – tuottaja
Hannu Karjalainen – äänittäjä
Mika Jussila – CD-masterointi
Jani & Riku – kansi
Aiheesta muualla

Lauralle discogs.com -sivustolla
Fenstadin kirkko

| Fenstadin kirkko Fenstad kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Nes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1703
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fenstadin kirkko (norj. Fenstad kirke) on Nesin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1703.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fenstadin kirkko Wikimedia Commonsissa
Edward Jenner

Edward Jenner
Edward Jenner (17. toukokuuta 1749 – 26. tammikuuta 1823) oli englantilainen lääkäri, jolla oli vastaanotto Berkeleyn kylässä Gloucestershiressä. Häntä pidetään rokotuksen uranuurtajana ja immunologian ”isänä”.
Elämäkerta

Jennerin isä oli Berkeleyn pappi, ja Jenner sai hyvän koulutuksen. Hän meni 14-vuotiaana kahdeksaksi vuodeksi kirurgin oppiin Chipping Sodburyyn. Jenner jatkoi kirurgian ja anatomian opintoja St Georgen sairaalassa Lontoossa vuonna 1770. Hän palasi kotiseudulleen ja perusti lääkärinvastaanoton vuonna 1772.
Jenner havaitsi, että tartuttamalla potilaaseen lehmärokko eli vaccinia voidaan suojautua isorokolta. 14. toukokuuta 1796 hän siirsi lehmärokon kahdeksanvuotiaaseen James Phipps -nimiseen poikaan otettuaan rokkoaineen karjatyttö Sarah Nelmesin kädessä olleesta lehmärokkorakkulasta. Näin vanhana kansanperinteenä tunnetusta suojautumistavasta muodostui eräs nykyaikaisen lääketieteen tärkeimmistä keinoista taistella tautitartuntoja vastaan.
Kun Jenner esitti vuonna 1798 kokeidensa tulokset teoksessa Inquiry into the Causes and Effects of the Variolae Vaccinae, hänet pidätettiin taudin levittämisestä ennen kuin hänen keksintönsä arvo tajuttiin. Jennerin menetelmä otettiin käyttöön pian ympäri maailmaa, muun muassa Suomessa jo vuonna 1802.
Jenner on haudattu Jennerien perheen hautaholviin Berkeleyn St Maryn kirkkoon.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arno Forsius: Edward Jenner (1749–1823) – rokotuksen uranuurtaja (Arkistoitu – Internet Archive)
Poxviridae

Poxviridae eli rokkovirukset on kaksijuosteisten DNA-virusten heimo. Rokkovirukset loisivat selkärangattomissa, linnuissa, matelijoissa ja nisäkkäissä. Rokkovirukset leviävät eläinten välillä rikkoutuneen ihon kautta ja joidenkin virusten tapauksessa ylähengitysteiden kautta. Poxviridae-nimitys tulee englannin kielen sanasta pox, joka tarkoittaa rokkoa. Rokkovirusinfektiot aiheuttavat rakkomaisia rokkoja iholle.
Luokittelu

Virusten luokittelusta vastaa kansainvälinen taksonomiakomitea (International Committee on Taxonomy of Viruses). Poxviridae on kaksijuonteisten DNA-virusten heimo. Heimo Poxviridae jaetaan kahteen alaheimoon: Chordopoxvirinae ja Entomopoxvirinae. Chordopoxvirinae jaetaan kymmeneen sukuun: Orthopoxvirus, Capripoxvirus, Cervidpoxvirus, Suipoxvirus, Leporipoxvirus, Molluscipoxvirus, Yatapoxvirus, Aviapoxvirus, Crocodylidpoxvirus ja Parapoxvirus. Suuri osa rokkoviruksista on toistaiseksi ”luokittelemattomia” ja odottavat tarkempaa taksonomista luokittelua. Entomopoxvirinae-virukset infektoivat selkärangattomia, kun taas Chordopoxvirinae-virukset infektoivat selkärankaisia, mukaan luettuna ihmisiä.
Kunta: Bamfordvirae
Pääjakso: Nucleocytoviricota
Luokka: Pokkesviricetes
Lahko: Chitovirales
Heimo: Poxviridae
Rakenne ja replikaatio > Rakenne

Rokkovirionit (virioni = viruspartikkeli) ovat kooltaan melko suuria ja rakenteeltaan tunnistettavia. Niiden perimä sisältää yli 100 00selvennä emäsparia. Suurin osa virioneista on suurikokoisia, pleomorfisia ja laatikon muotoisia. Virionit ovat kooltaan 220–450 nm x 140–260 nm. Pintarakenne on epäsäännöllinen ja pinnassa on ulkonevia putkimaisia tai pallomaisia rakenteita. Poikkeuksena on Parapox-virusten suku, jotka ovat munanmuotoisia ja niillä on säännöllinen pintarakenne. Parapox-suvun virusten pinnalla on rihmamaisia putkirakenteita, jotka ovat asettuneet ristikkoa muistuttavaksi kuvioiksi.
Virionin genomi koostuu yhdestä kaksijuosteisesta DNA-molekyylistä. Genomit pystyvät koodaamaan noin 200 proteiinia. Toisin kuin muut virukset, rokkovirukset pystyvät koodaamaan kaikki transkriptioon ja replikaatioon tarvittavat entsyymit itse. Tarttuvia viruspartikkeleita on kahta tyyppiä: solunsisäinen virus (IMV) ja solunulkoinen vaipallinen virus (EEV).
Rakenne ja replikaatio > Replikaatio

Rokkoviruksen DNA-replikaatio on mahdollista havaita altistuneissa soluissa kaksi tuntia altistumisen jälkeen. Toisin kuin monilla muilla DNA-viruksilla, rokkovirusten replikaatio tapahtuu pääosin solulimassa. Rokkovirukset koodaavat sekä RNA- että DNA-polymeraaseja. Virukset koodaavat myös useita proteiineja, jotka estävät immuunivasteita. Rokkovirus pääsee solun sisään, kun viruksen kalvo sulautuu isäntäsolun soluliman tai endosomikalvoston kanssa ja viruksen ydin vapauttaa virusperimän solulimaan. Aikaisessa vaiheessa, noin 30 minuuttia tartunnan jälkeen, RNA-polymeraasi replikoi geenejä isäntäsolun solulimaan. Välivaiheessa välivaiheen geenit laukaisevat genomisen DNA:n replikaation noin 100 minuuttia tartunnan jälkeen. Viimeisen vaiheen geenit ilmentyvät 140 minuuttia – 48 tuntia tartunnan jälkeen. Nämä viimeisen vaiheen geenit tuottavat rakenteellisia proteiineja.
Rokkovirusten aiheuttamat taudit

Osa rokkoviruksista on rajoittunut infektoimaan tiettyjä lajeja kuten kamelirokko ja isorokkovirus. Osa rokkoviruksista taas voi tarttua moniin eri lajeihin, esimerkiksi lehmärokko ja m-rokko. Vielä ei täysin ymmärretä, miksi osa rokkoviruksista voi infektoida monia eri lajeja ja osa vain tiettyjä lajeja. Rokkovirukset eivät vaikuta turvautuvan tiettyihin isäntäsolun solureseptoreihin päästäkseen sisään soluun. Rokkovirukset pyrkivät ennemminkin käyttämään hyväkseen molekyylejä, joita löytyy isäntäeliön erityyppisistä soluista ja monen eri lajin soluista.
Tunnetuin rokkovirusten aiheuttama tauti lienee isorokko. Isorokko oli maailmanlaajuinen tauti, joka on nyt saatu hävitettyä rokotusten avulla. Rokkoviruksista merkittävin Suomessa on lehmärokkovirus, joka on yleinen luonnossa. Tyypillisesti lehmärokkovirus tarttuu ihmiseen kissasta, joka on saanut tartunnan pyydystämällä jyrsijöitä. Jyrsijät ovat merkittävin virusta kantava ryhmä. Vaarallisimpana pidetään Keski-Afrikassa yleisesti esiintyvää m-rokkovirusta.
Kiteen evankelinen kansanopisto

| Kiteen evankelinen kansanopisto |
| --- | --- |

 Kiteen kansanopisto.
Koordinaatit:  62.096056°N, 30.138972°E
Tyyppi:  kristillinen kansanopisto
Perustettu:  1946
Omistaja:  Kiteen Evankelisen Kansanopiston kannatusyhdistys ry
Sitoutuneisuus:  Evankelinen herätysliike
Rehtori:  Eeva Nygren
Aiheesta muualla
Sivusto
Kiteen Evankelinen Kansanopisto eli KEKO on Kiteellä vuodesta 1946 alkaen toiminut kansanopisto, jossa järjestetään monipuolista koulutusta.