stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 1977
Tennis

Australian avointen tammikuussa pelatussa turnauksessa miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Roscoe Tanner ja naisten kaksinpelimestaruuden järjestäjämaan Kerry Reid.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti argentiinalainen Guillermo Vilas ja naisten jugoslavialainen Mima Jaušovec.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti toisen kerran peräkkäin ruotsalainen Björn Borg ja naisten kaksinpelimestaruuden järjestäjämaan Virginia Wade, joka vielä 40 vuotta myöhemminkin on viimeisin tähän saavutukseen yltänyt brittinainen.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Guillermo Vilas ja naisten yhdysvaltalainen Chris Evert.
Australian avoin turnaus siirrettiin joulukuulle, ja vuodelle 1977 osuneessa toisessa turnauksessa miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Vitas Gerulaitis ja naisten kaksinpelimestaruuden järjestäjämaan Evonne Cawley.
Davis Cupin voitti Australia ja Federation Cupin Yhdysvallat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1977 Wikimedia Commonsissa
Savisilta

| Savisilta |
| --- | --- |
 Savisilta elokuussa 2007
Ylittää:  Kalajoen
Sijainti:  Ylivieska
Ylläpitäjä:  Ylivieskan kaupunki
Siltatyyppi:  teräsbetoninen palkkisilta
Pisin jänneväli:  19,8 m
Pituus:  96,2 m
Leveys:  4,8 m
Avattu liikenteelle:  1912
Koordinaatit:  64°04′31″N, 024°32′21″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Savisilta, alkuperäiseltä nimeltään Juurikosken silta, on Ylivieskassa sijaitseva teräsbetonisilta, joka ylittää Kalajoen Ylivieskan kohdalla kirkon ja rautatiesillan välillä. 
Sillan on suunnitellut Jalmar Castrén, ja se on rakennettu vuonna 1912. Tuolloin vielä oudon rakennusmateriaalin vuoksi siltaa alettiin kutsua Savisillaksi. Rakenteeltaan silta on viisiaukkoinen palkki- ja ulokepalkkisilta. Savisillalla on joskus järjestetty kesäisin myös siltatansseja.
Sillan kuormitus väheni, kun nykyisen kantatien 86 silta valmistui vuonna 1959. Liikenne keveni entisestään Helaalan sillan valmistuessa vuonna 1971, ja Savisilta jäi kevyen liikenteen sillaksi. Silta entisöitiin vuonna 1976. Se on ollut museosilta vuodesta 1982, ja se on Suomen toiseksi vanhin teräsbetonisilta. Silta korjattiin kesällä 2012, ja sen 100-vuotisjuhlia vietettiin syyskuussa 2012.
Kalajokivarsi Ylivieskassa ja Savisilta kuuluvat Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Savisilta Wikimedia Commonsissa
Suomen museotiet, tieliikenteen museosillat ja rautateiden museosillat
| --- | --- |
Etelä-Karjala:   Niskapietiläntie  Maantiealikäytävä ”Karjasilta” 
Etelä-Pohjanmaa:   Kyrönkankaan kesätie  Mattilan silta  Perttilän riippusilta 
Etelä-Savo:   Kuortti–Miekansalmi-tie  Porrassalmentie  Enonkosken kivisilta  Virransalmen silta 
Kainuu:   Paltaniementie  Raatteentie  Möykkysenjoen silta  Tervasalmen silta  Kalliokosken ratasilta  Uitonsalmen alikulkusilta 
Kanta-Häme:   Porras–Renko-tie  Mierolan silta 
Keski-Suomi:   Koiviston paikallistie  Heinäjoen silta  Viherin silta 
Kymenlaakso:   Tallimäki–Virojoki-tie  Keskikosken silta  Korian silta  Mullinkosken silta  Salmen silta  Savukosken silta 
Lappi:   Magneettimäki  Nivajoki–Alajalve-tie  Seitajärventie  Simonkyläntie  Ahdaskurun silta  Saarenputaan silta  Aliojan ratasilta 
Pirkanmaa:   Peräkunnantie  Aunessilta  Markkulan silta 
Pohjanmaa:   Taistelutantereentie  Harrströmin kivisilta  Närpes Nybro  Tuovilan silta 
Pohjois-Karjala:   Vornantie  Haarajoen museosilta 
Pohjois-Pohjanmaa:   Saviselkä–Piippola-tie  Etelänkylän isosilta  Pattijoen silta  Ponkilan silta  Savisilta 
Pohjois-Savo:   Nikkilänmäentie  Taipaleen kanavan ratasilta  Taipaleen vanhan kanavan silta 
Päijät-Häme:   Tönnön silta  Heinolan rautatiesilta 
Satakunta:   Huovintie  Lankosken silta  Lapijoen silta  Tulkkilan silta 
Uusimaa:   Fagervikintie  Tuusulan Rantatie  Espoonkartanon Sågbron silta  Bobäckinpuron ratasilta  Hinthaaranjoen ratasilta  Kialan ratasilta 
Varsinais-Suomi:   Vanhalinnantie  Halikon vanha silta  Muntin silta  Aurajoen ratasilta 
| --- | --- |
Huom!: Savukosken silta on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Savisilta (Q18346745)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: palkkisilta, museosilta, teräsbetonisilta
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Ylivieska
koordinaatit: 64°04′31″N 24°32′21″E﻿ / ﻿64.0753°N 24.5392°E﻿ / 64.0753; 24.5392
Sauvon kirkonkylä

Sauvon kirkko, kuvattu Kallenmäen suunnasta.
Sauvon kirkonkylä on Sauvon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Seututie 181:n varrella Sauvon pohjoisosassa. Vuoden 2021 lopussa taajamassa oli 1 303 asukasta.
Kirkonkylä on taajamana laajempi kuin historiallisen Kirkonkylän alue. Eri kylät ja alueet ovat edelleen osin hahmotettavissa. Varsinainen Kirkonkylä sijaitsee Sauvon kirkon tuntumassa, minkä lisäksi Nummenpakan alue, jolla sijaitsee Sauvon työväentalo on vanhaa Kirkonkylää. Kirkosta eteläkaakkoon sijaitseva Kallenmäen tiivis asutus on vanhaa mäkitupalaisaluetta, joka on historiallisesti jakautunut Kirkonkylän, Pappilan, Mäenalan ja Kavilan kylien kesken. Lisäksi ainakin Vahtisten, Kavalon ja Foudilan kylien alueet sijaitsevat nykyään kokonaan tai osittain Kirkonkylän taajama-alueella.
Historia

Kylä on perustettu viimeistään 1200-luvun alkuun mennessä, ja se on luultavasti Sauvon vanhimpia kyliä. Vuonna 1405 kylässä peruutettiin Hakon Knutssonilta yksi tila kruunulle, ja tämän tilan arvellaan olevan myöhemmän Wintersin tilan edeltäjä. Vuonna 1540 kylässä oli yhdeksän tilaa, joista kaksi oli arkkiteinin prebendaan kuuluneita kirkontiloja ja kuusi oli perintötiloja. Vuosisadan loppuun mennessä kylän tilaluku laski kuuteen ja 1650-luvun puoliväliin mennessä viiteen. Tuolloin nimetyt viisi tilaa olivat Winters, Tingberg eli Timperi, Rökmans eli Keskitalo, Smeds eli Hemberg sekä Laurila. Näitä pidetään Kirkonkylän kantataloina. Näistä Smeds, Rökmans ja Timperi ovat toimineet nimismiehentaloina, Smeds 1670-luvulla, Rökmans 1600-luvun lopulla ja Timperi 1700-luvun alussa.
Vuonna 1776 kylässä suoritettiin isojako. Tuolloin kylän viisi kantatilaa sijaitsivat lähekkäin kylänraitin varrella. Näistä Laurila ja Winters sijaitsivat nykyisillä paikoillaan. Tuon aikainen kylätie seurasi tarkasti nykyisen Sauvontien linjausta mukaillen myös nykyistä Vintterintietä ja Nummenpakantien alkupäätä. Kantatiloista ovat sittemmin hävinneet Smeds ja Timperi. Näistä Smedsin maat lunastettiin pika-asutukseen toisen maailmansodan jälkeen, ja sen rakennuskanta purettiin lukuun ottamatta vuonna 1904 rakennettua kivinavettaa.
1950-luvulla Kirkonkylä alkoi kasvaa nopeasti taajamaksi. Vuosikymmenen alussa se ei vielä täyttänyt tilastollisen taajaman määritelmää eli 200:aa asukasta, mutta vuoden 1960 väestönlaskennassa asukasmääräksi laskettiin 598. 1960-luvulla ei väestössä tapahtunut suuria muutoksia, sillä vuonna 1970 asukkaita oli 592, lähes yhtä paljon. 1970-luvulla alkoi uusi kasvu, joka jatkui vielä seuraavallakin vuosikymmenellä. Vuonna 1980 Kirkonkylässä oli 690 asukasta ja vuonna 1990 asukkaita oli 1 077. Tällöin sauvolaisista 38,4 % asui Kirkonkylässä. Tuolloin myös Kirkonkylän rakennuskanta oli kasvanut kymmenessä vuodessa 213 rakennuksesta 334 rakennukseen.
Palvelut ja nähtävyydet

Taajaman alueella sijaitsevat kunnan päiväkoti Hakkiskoto sekä koulukeskus, jossa on ikäluokat esikoulusta yhdeksänteen luokkaan. Entisessä kivisessä meijerikiinteistössä sijaitsevat nuorisotila ja kirjasto. Terveydenhuollosta vastaa Sauvon terveyskeskus, jonka yhteydessä toimii myös palvelukeskus ja vanhusten tuettu asuminen. Taajaman alueella sijaitsee kaksi ruokakauppaa, S-Market ja K-Market, joista jälkimmäisen yhteydessä toimii myös apteekki.
Kirkonkylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa keskiaikainen kivikirkko, jonka sisustus on säilynyt pitkälti 1600-luvun asussa, sekä vanhassa Vahtisten päärakennuksessa sijaitseva kotiseutumuseo. Läheinen Kirveskallio maisemineen ja luolineen sekä Tammireitistöön kuuluva Liivalan lenkki kuuluvat alueen ulkoilumahdollisuuksiin. Majoitusta tarjoavat vanhassa Wintersin tilan päärakennuksessa aivan keskustassa toimiva Vinter Bed & Breakfast sekä Kirkonkylän eteläpuolella toimiva Elämys Ämmi.
Sauvon kirkonkylässä sijaitseva Erkki Huttusen suunnittelema entinen Osuuskunta Aitan liikerakennus vuodelta 1933.
Savonrannan vaakuna

Savonrannan vaakuna (1962–2008)
Savonrannan vaakuna oli Savonrannan kunnan tunnus ja puhuva vaakuna. Aiheen käsijousi on peräisin Savon maakuntavaakunasta, ja aaltokoroinen pieli viittaa rantaan.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä aaltokoroinen vasen pieli ja jännitetty käsijousi, kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Savonrannan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 18. syyskuuta 1962. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. joulukuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Savonrannan kunta liittyi osaksi Savonlinnan kaupunkia.
Savonlinnan hiippakunta

| Savonlinnan hiippakunta |
| --- | --- |
 Savonlinnan tuomiokirkko nähtynä idästä.
Kirkkokunta:  evankelis-luterilainen
Seurakuntia:  61
Perustettu:  1895
Lakkautettu:  1925
Tuomiokirkko:  Savonlinnan tuomiokirkko
Savonlinnan hiippakunta oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakunta vuosina 1897–1925.
Kun tarve uudelle hiippakunnalle tuli 1890-luvulla, Suomessa oli vain kolme hiippakuntaa: Turussa, Porvoossa (josta piispanistuin myöhemmin siirtyi Tampereelle) ja Kuopiossa (myöhemmän Oulun hiippakunnan edeltäjä). Uuden piispanistuimen paikaksi toivottiin Viipuria, mutta Savonlinna sai sen poliittisista syistä: sitä pidettiin sijainniltaan keskeisempänä, ja venäläistämisvaaran arveltiin olevan siellä vähäisempi kuin Viipurissa tai Sortavalassa.
Savonlinnan hiippakunnan sinetit vuosilta 1897 (vas.) ja 1921. Sineteissä kuvattuna Olavinlinna.
Keisarillinen asetus hiippakunnan perustamisesta annettiin 1895, ja uusi hiippakunta aloitti toimintansa 1897. Piispankirkkona oli Savonlinnan tuomiokirkko. Hiippakuntaan kuului Viipurin ja Mikkelin läänit sekä Kuopion hiippakunnan karjalainen osa, Pohjois-Karjala. Piispanistuin siirrettiin Viipuriin 1925 ja sen nimi muuttui Viipurin hiippakunnaksi, josta se siirrettiin sotien jälkeen Mikkeliin 1945, Mikkelin hiippakunnan nimisenä.
Entinen tuomiokapitulin talo on nykyään asuintalona. Savonlinnan tuomiokirkko on kuitenkin säilyttänyt tuomiokirkon nimensä.
Savonlinnan hiippakunnan piispatː
Gustaf Johansson 1897–1899
Otto Immanuel Colliander 1899–1924
Erkki Kaila 1925–1935
Urheiluvuosi 1936

Urheiluvuosi 1936 käsittelee vuoden 1936 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Yleiskilpailut

Talviolympialaiset 6.–16.2. Garmisch-Partenkirchenissa, Saksassa. Mitalitilaston kärkisijalla oli seitsemän kultaa voittanut Norja. Kisoihin osallistui 755 urheilijaa 28 maasta.
Kesäolympialaiset 1.–16.8. Berliinissä, Saksassa. Mitalitilaston kärjessä olivat isäntämaa Saksa 36 kultamitalilla ja Yhdysvallat 24 kultamitalilla. Kisoihin osallistui 4 066 urheilijaa 49 maasta.
Alppihiihto

Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa alppihiihto oli ensimmäistä kertaa olympiaohjelmassa. Sekä miehet että naiset kilpailivat alppiyhdistetyssä ja kultamitalisteina palkittiin saksalaiset Franz Pfnür ja Christl Cranz.
Jääkiekko

Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa Iso-Britannia voitti kultaa, Kanada sai hopeaa ja Yhdysvallat sijoittui pronssille.
Stanley Cupin voitti Detroit Red Wings.
Pikaluistelu

Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa kilpailivat miehet neljällä matkalla. Norjalaiset voittivat kaikki kultamitalit ja Ivar Ballangrud niistä kolme, minkä lisäksi hän saavutti yhden hopean.
Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut Davosissa, Sveitsissä. Mestaruuden voitti norjalainen Ivar Ballangrud, jolle mestaruus oli uran kolmas.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa Ruotsi voitti miesten kaksi henkilökohtaista maastohiihtolajia, Norja mäkihypyn ja yhdistetyn sekä Suomi miesten viestihiihdon.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti isäntämaan Gino Bartali.
Ranskan ympäriajon voitti belgialainen Silvére Maes.
Taitoluistelu

Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa kultaa voittivat miesten yksinluistelussa toisen peräkkäisen kerran Itävallan Karl Schäfer, naisten yksinluistelussa kolmannen peräkkäisen kerran Norjan Sonja Henie sekä pariluistelussa Saksan Maxi Herber / Ernst Baier.
Maailmanmestaruuskilpailut Pariisissa, Ranskassa. Mestaruuden voittivat seitsemännen peräkkäisen kerran Karl Schäfer, kymmenennen peräkkäisen kerran Sonja Henie sekä ensimmäisen kerran Maxi Herber / Ernst Baier.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Adrian Quist ja naisten saman maan Joan Hartigan.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti saksalainen Gottfried von Cramm ja naisten saman maan Hilde Sperling.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti kolmannen peräkkäisen kerran britti Fred Perry ja naisten yhdysvaltalainen Helen Jacobs.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Fred Perry ja naisten yhdysvaltalainen Alice Marble
Davis Cupin voitti Iso-Britannia neljännen peräkkäisen ja kaikkiaan yhdeksännen kerran.
Uinti

Berliinin olympialaisissa miehet kilpailivat ratauinnissa kuudella matkalla ja naiset viidellä. Uimahyppylajeja oli kummallakin kaksi. Yhdysvallat voitti kuusi kultamitalia, joista neljä uimahypyistä. Japani ja Alankomaat voittivat neljä kultamitalia. Alankomaiden Rie Mastenbroek voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia ja viestissä kolmannen kullan.
Yleisurheilu

Berliinin olympialaisten paras yleisurheilumaa oli Yhdysvallat joka voitti 29 kultamitalista 14 eli lähes puolet. Järjestäjämaa Saksa voitti viisi kultaa. Yhdysvaltalainen pikajuoksija Jesse Owens voitti neljä kultaa, joista yhden viestissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1936 Wikimedia Commonsissa
Urheiluvuosi 1967

Urheiluvuosi 1967 käsittelee vuoden 1967 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Autourheilu

Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden voitti uusiseelantilainen Denis Hulme.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen Gay Brewer.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti toisen kerran urallaan yhdysvaltalainen Jack Nicklaus.
Britannian avoimen turnauksen voitti argentiinalainen Roberto De Vicenzo.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Don January.
Ryder Cupin voitti viidennen peräkkäisen ja kaikkiaan 14. kerran Yhdysvallat.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Wienissä, Itävallassa. Mestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Ruotsi ja pronssille sijoittui Kanada.
Stanley Cupin voitti Toronto Maple Leafs.
Pikaluistelu

Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti toisena vuonna peräkkäin alankomaalainen Kees Verkerk.
Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti kaikkien aikojen ensimmäisenä alankomaalaisnaisena Christina Kaiser.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Keski-Euroopan mäkiviikon 1966–1967 voitti norjalainen Bjørn Wirkola.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti isäntämaan Felice Gimondi.
Ranskan ympäriajon voitti isäntämaan Roger Pingeon.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa mestaruuden voittivat itävaltalainen Emmerich Danzer, yhdysvaltalainen Peggy Fleming, pariluistelussa Neuvostoliiton Ljudmila Belousova / Oleg Protopopov sekä jäätanssissa Ison-Britannian Diane Towler / Bernard Ford. Neuvostoliittolaisparille mestaruus oli kolmas peräkkäinen, muille toinen.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti kuudennen kerran urallaan järjestäjämaan Roy Emerson ja naisten yhdysvaltalainen Nancy Richey.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti toisen kerran urallaan Roy Emerson ja naisten järjestäjämaan Françoise Durr.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti australialainen John Newcombe ja naisten toisen peräkkäisen kerran yhdysvaltalainen Billie Jean King.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti John Newcombe ja naisten Billie Jean King.
Davis Cupin voitti Australia neljännen peräkkäisen ja kaikkiaan ennätyksellisesti 22. kerran.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1967 Wikimedia Commonsissa
Savon Kansa (1930–1958)

Savon Työmiehen ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Savon Kansa (1930–1944 Savon Työmies) oli Kuopiossa vuosina 1930–1958 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen sanomalehti.
Kommunistisen Savon Työn lakkauttamisen jälkeen sen kustannusyhtiö Savon Kansan Kirjapaino Oy joutui sosiaalidemokraattien haltuun ja alkoi julkaista SDP:n uutta piirilehteä Savon Työmiestä. Vuonna 1944 se sai nimen Savon Kansa. Lehden taloudellinen tilanne oli alusta lähtien heikko ja muuttui 1950-luvulla täysin kestämättömäksi. Myös lehden journalistinen taso oli vaatimaton, ja SDP:n hajaannus 1950-luvun lopulla vähensi ennestään sen kannatusta. Syksyllä 1958 Savon Kansa lopetettiin taloudellisten vaikeuksien vuoksi.
Lehti ilmestyi aluksi kolme ja vuodesta 1942 lähtien neljä kertaa viikossa. Vuonna 1950 kokeiltiin kuusipäiväisyyttä, mutta jo samana vuonna jouduttiin palaamaan neljään ja seuraavana vuonna kolmeen viikoittaiseen ilmestymiskertaan. Levikki nousi vuonna 1939 kolmeen ja vuonna 1946 neljään tuhanteen kappaleeseen. Vuonna 1957 se oli 5 100 kappaletta. Päätoimittajina työskentelivät Eero Kaukinen (1931–1934), Eino Heinonen (1934–1942), Kalle Lampinen (1943–1949), Viljo Hyvönen (1949–1950), Sulo Jokela (1950–1951), Mauno Ojamo (1951), Tuomo Salo (1951–1953), Erkki Virtanen (1953–1955), Aimo Siltari (1955–1956) ja Eino Kyyhkynen (1956–1958).
Aiheesta muualla

Savon Työmies digitoituna Kansalliskirjastossa
Savonlinna-Kauppatori

Savonlinna-Kauppatori oli rautatieliikennepaikka Savonlinnan keskustassa lähellä Kauppatoria. Se perustettiin vuonna 1932 seisakkeeksi. Vuonna 1943 paikalle valmistui liikennepaikkarakennus, jonka suunnitteli Anna Schröder. Tätä rakennusta laajennettiin vuonna 1956 varastotiloilla. Uusi liikerakennus lipunmyyntitiloineen paikalle valmistui vuonna 1965. Jo vuonna 1944 Savonlinna-Kauppatorin seisake oli muutettu miehitetyksi  laituriksi, henkilöliikenteen miehitys päättyi vuonna 1979 ja liikennepaikka lakkautettiin 12.12.2011. Sen paikalle avattiin myöhemmin Savonlinnan uusi asema.
Savonlinna-Kauppatori oli aikanaan pisin yksikielinen rautatieliikennepaikan nimi Suomessa.
Savukosken vaakuna

Savukosken vaakuna.
Savukosken vaakuna on Savukosken kunnan tunnus, joka on saanut aiheensa kunnan sijainnista ja eränkäynnistä. Vaakunan esittämä nili, yksijalkainen varastohuone, jota kutsutaan myös patsasaitaksi, oli tyypillinen saamelaisalueilla ja siten kertoo kunnan lappalaisuudesta. Samalla se viittaa muinaisiin saalistusretkiin erämaassa.
Vaakunan selitys kuuluu ”mustassa kentässä kultainen patsasaitta”. Vaakunan on suunnitellut Heikki Paaer, ja Savukosken kunnanvaltuusto hyväksyi sen 14. joulukuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. huhtikuuta 1957.
Urheiluvuosi 1955

Urheiluvuosi 1955 käsittelee vuoden 1955 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Autourheilu

Formula 1 -sarjan maailmanmestaruuden voitti kolmannen kerran urallaan Argentiinan Juan Manuel Fangio.
Formula 1:n kaksinkertainen maailmanmestari Alberto Ascari kuoli 26.5. harjoituksissa Monzan radalla. Neljä päivää aiemmin hän oli Monacon GP:ssä syöksynyt autollaan satama-altaaseen mutta selviytynyt sieltä ehjänä.
Le Mansin 24 tunnin ajossa 11.6. autourheiluhistorian pahimmassa onnettomuudessa kuoli yli 80 ihmistä Pierre Leveghin auton osien lennettyä katsomoon, kun hän ja Lance Macklin olivat törmänneet toisiinsa yrittäessään ohittaa varikolle kääntynyttä Mike Hawthornia. Kilpailua jatkettiin onnettomuudesta huolimatta ja voittoon ajoi Hawthorn parinaan Ivor Bueb.
Golf

Masters-turnauksen voitti yhdysvaltalainen Cary Middlecoff.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti isäntämaan Jack Fleck.
Britannian avoimen turnauksen voitti toisena vuonna peräkkäin australialainen Peter Thomson.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Doug Ford.
Ryder Cupin voitti seitsemännen peräkkäisen kerran Yhdysvallat.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut Saksassa. Mestaruuden voitti Kanada, jota edusti seurajoukkue Penticton V's. Hopeaa sai Neuvostoliitto, joka hävisi ratkaisuottelussa Kanadalle 0–5. Pronssille sijoittui Tšekkoslovakia.
Stanley Cupin voitti Detroit Red Wings.
Nyrkkeily

Meksikolainen Raton Macías voitti NBA:n avoimeksi julistaman ammattinyrkkeilyn kääpiösarjan maailmanmestaruuden tyrmäämällä thaimaalaisen Chamroen Songkitratin 11. erässä 9.3. San Franciscossa.
Ammattinyrkkeilyn välisarjan maailmanmestaruus vaihtoi omistajaansa kahdesti, kun 1.4. Bostonissa Tony DeMarco voitti 14. erän teknillisellä tyrmäyksellä Johnny Saxtonin mutta hävisi 10.6. Syracusessa Carmen Basiliolle teknillisellä tyrmäyksellä 12. erässä.
Rocky Marciano puolusti ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan maailmanmestaruuttaan voittamalla englantilaisen Don Cockellin yhdeksännen erän teknillisellä tyrmäyksellä 16.5. San Franciscossa sekä raskaan keskisarjan maailmanmestaruutta hallussaan pitäneen maanmiehensä Archie Mooren yhdeksännen erän tyrmäyksellä 21.9. New Yorkissa.
Wallace "Bud" Smith voitti ammattinyrkkeilyn kevyen sarjan maailmanmestaruuden ottamalla pistevoiton James Carterista 29.6. Bostonissa.
Parin vuoden ottelutauolta palannut Sugar Ray Robinson voitti ammattinyrkkeilyn keskisarjan maailmanmestaruuden tyrmäämällä Carl ”Bobo” Olsonin toisessa erässä 9.12. Chicagossa.
Pikaluistelu

Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti ruotsalainen Sigvard Ericsson.
Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut. Mestaruuden voitti neuvostoliittolainen Rimma Žukova.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Keski-Euroopan mäkiviikon 1954–1955 voitti ensimmäisenä suomalaisena Hemmo Silvennoinen.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti kolmannen kerran urallaan isäntämaan Fiorenzo Magni.
Ranskan ympäriajon voitti kolmannen peräkkäisen kerran isäntämaan Louison Bobet.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa mestaruuden voittivat yhdysvaltalainen Hayes Alan Jenkins kolmannen peräkkäisen kerran, yhdysvaltalainen Tenley Albright toisen kerran urallaan, pariluistelussa Kanadan Frances Dafoe / Norris Bowden toisen peräkkäisen kerran sekä jäätanssissa Ison-Britannian Jean Westwood / Lawrence Demmy viidennen peräkkäisen kerran.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti järjestäjämaan Ken Rosewall toisen kerran urallaan ja naisten kaksinpelin hänen maannaisensa Beryl Penrose.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Tony Trabert toisen kerran peräkkäin ja naisten britti Angela Mortimer.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Tony Trabert ja naisten yhdysvaltalainen Louise Brough neljännen kerran urallaan.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti Tony Trabert ja naisten yhdysvaltalainen Doris Hart toisen kerran peräkkäin.
Davis Cupin voitti Australia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1955 Wikimedia Commonsissa