Fredrik Olausson
Pelaajaura

Olausson oli Nybro IF:n kasvatti. Hän pelasi miesten peleissä jo 16-vuotiaana ensimmäisen kokonaisen kautensa Ruotsin I-divisioonassa. Olausson oli siellä toisella kaudellaan 1983–1984 Nybron tehokkain puolustaja tehoilla 8+14=22. Puolustajien pistepörssissä hän oli kymmenes. Kaudeksi 1984–1985 Olausson siirtyi sarjatasoa ylemmäs Elitserien-joukkue Färjestads BK:n riveihin. Hän teki tulokaskaudellaan tehot 5+12=17, ja oli joukkueensa tehokkain puolustaja Peter Anderssonin ja Håkan Nordinin kanssa. He olivat kolmen muun pelaajan kanssa Elitserienin puolustajien pistepörssin kahdeksansia. Winnipeg Jets varasi Olaussonin neljännellä kierroksella numerolla 81 NHL:n varaustilaisuudessa 1985. Hän pelasi Färjestadissa vielä kauden 1985–1986, joka päättyi mestaruuteen. Olausson valittiin kauden päätteeksi Elitserienin vuoden tulokkaaksi, Ruotsin tähdistökentälliseen ja Ruotsin vuoden junioripelaajaksi.
Kaudeksi 1986–1987 Olausson siirtyi NHL:ään ja hänet varanneen Winnipeg Jetsin joukkueeseen. Olaussonin tulokaskausi toi 72 ottelussa tehot 7+29=36. Hän pelasi Jetsissä vuoteen 1993 asti. Kausina 1988–1989 ja 1989–1990 Olausson oli joukkueensa tehokkain puolustaja. Hän teki kausina 1988–1989 ja 1991–1992 henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä 62 pisteellään. Joulukuussa 1993 Olausson kaupattiin seitsemännen kierroksen varauvuoron kanssa Edmonton Oilersiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon kesälle 1994. Hän aloitti kauden 1994–1995 itävaltalaisessa EC Ehrwaldissa NHL:n työsulun vuoksi. Kaudella 1995–1996 Oilers asetti Olaussonin siirtolistalle, josta Mighty Ducks of Anaheim nappasi hänet tammikuussa 1996. Saman vuoden marraskuussa Olausson kaupattiin Alex Hicksin kanssa Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Shawn Antoskiin ja Dmitri Mironoviin. Hän pelasi Penguinsissa vajaat kaksi kautta, kunnes palasi taas Mighty Ducksiin vapaana agenttina elokuussa 1998. Olausson oli kaudella 1998–1999 joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 16+40=56.
Olausson palasi kaudeksi 2000–2001 Eurooppaan ja siirtyi Sveitsin Nationalliga A:n SC Berniin. Hän oli tehoilla 12+15=27 joukkueen tehokkain puolustaja ja puolustajien pistepörssin kolmas. Olausson ilmoitti NHL-uransa lopettamisesta huhtikuussa 2000, mutta hän palasikin kaudeksi 2001–2002 takaisin NHL:ään ja siirtyi Detroit Red Wingsin riveihin. Hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin vuonna 2002. Olausson oli lähellä voittaa sen toisen kerran peräkkäin kaudella 2002–2003, kun hän pelasi Mighty Ducks of Anaheimin riveissä. Mighty Ducks hävisi Stanley Cup -finaaleissa New Jersey Devilsille otteluvoitoin 4-3.
Olausson lopetti pitkän NHL-uransa kevääseen 2003 ja hän palasi kaudeksi 2003–2004 kotimaahansa peräti 17 ulkomailla vietetyn kauden jälkeen. Olausson siirtyi HV71:n riveihin. Hän oli tehoilla 8+13=21 puolustajien pistepörssin yhdeksäs Luleå HF:n Johan Tellströmin kanssa. Olausson voitti keväällä 2004 Ruotsin mestaruuden. Hän oli pudotuspelien tehokkain puolustaja tehoilla 4+6=10. Kaudella 2004–2005 Olausson teki tehot 8+20=28, ja hän oli HV71:n tehokkain puolustaja ja pudotuspelien ulkopuolelle jääneen joukkueen toiseksi paras pistemies Johan Davidssonin kanssa. Olausson oli Elitserienin puolustajien pistepörssin kolmas Frölundan Tom Koiviston ja Timrån Teemu Aallon kanssa. Hän teki myös kaudella 2005–2006 28 pistettä ja oli puolustajien pistepörssin kolmas. Olausson palasi kaudeksi 2006–2007 Färjestads BK:hon. Hän kuitenkin sairastui joulukuussa 2006 ja leikattiin sen jälkeen kahdesti. Olausson lopetti uransa helmikuussa 2007 ja hänen päätökseensä vaikutti useat vaivat. 40-vuotias Olausson pelasi kauden aikana vain 12 ottelua tehoin 0+6=6.