stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kahden komplementti
Kahden komplementin muodostaminen

käännetään binäärisanan kaikki bitit (jolloin saadaan yhden komplementti)
lisätään yksi (jolloin saadaan kahden komplementti)
Esimerkki 1 muodostetaan luvun 310 kahden komplementti
Binääriesitys luvulle 310  0112
Käännetään bitit           1002  (=yhden komplementti)
Lisätään yksi              + 12  (=lisätään 1)
                           ====
                           1012  (=luvun 0112  kahden komplementti)
Esimerkki 2 lasketaan 1510 – 310 =1210 käyttäen 8-bittistä kahden komplementtia
Binääriesitys luvulle 1510      0000 11112      
Binääriesitys luvulle 310       0000 00112      
Luvun 310 kahden komplementti   1111 11012

Yhteenlaskun suorittaminen:   
 111111 111        (carry)
  0000 11112      (1510)
+ 1111 11012      (−310)
===========
  0000 11002      (1210)  (yhteenlaskun viimeinen carry äärimmäisenä vasemmalla MSB päässä jätetään huomiotta)
| Desimaalinen 10-kanta | Binäärinen 2-kanta | 1-komplementti | 2-komplementti |
| --- | --- | --- | --- |
| 010 | 000000002 | 111111112 | 000000002 |
| 110 | 000000012 | 111111102 | 111111112 |
| 210 | 000000102 | 111111012 | 111111102 |
| 310 | 000000112 | 111111002 | 111111012 |
| 1210 | 000011002 | 111100112 | 111101002 |
| 9610 | 011000002 | 100111112 | 101000002 |
| 9710 | 011000012 | 100111102 | 100111112 |
| 12710 | 011111112 | 100000002 | 100000012 |
Kahden komplementtia ei pidä sotkea Alternate Mark Inversion -koodaukseen (AMI-koodiin) eikä Gray-koodiin. AMI-koodia käytetään tiedonsiirrossa (yhdessä tai erikseen muiden linjakoodien kuten HDB-3 ja 4B3T kanssa) muuttamaan binäärinen RZ koodi NRZ koodiksi. Gray-koodia käytetään mm. sektorikiekkoantureissa minimoimaan lukuvirheitä.
Kanal D

| Kanal D |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  8. syyskuuta 1993
Omistaja:  Demirören Holding
Tunnuslause:  Türkiye'nin kanalı
Maa:   Turkki
Näkyvyysalue:  Valtakunnallinen
Pääkonttori:  Istanbul
Kotisivu:  kanald.com.tr
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kanal D on turkkilainen televisiokanava, joka on perustettu vuonna 1993. Kanal D on Demirören Holdingin omistuksessa.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (turkiksi)
Kanal 4

Kanavan logo
Kanal 4 on tanskalainen televisiokanava, jonka omistaa SBS Broadcasting Group. Kanavan ohjelmisto lähetetään Lontoosta, koska tällä tavalla kanavan ei tarvitse noudattaa tanskalaista lainsäädäntöä esimerkiksi mainonnan määrän ja mainostettavien tuoteryhmien osalta.
Kanal 4 esittää amerikkalaisia saippua- ja viihdesarjoja sekä suosittuja viihdeformaatteja kuten Maajussille morsian. Yksi suosituimpia ohjelmia Kanalilla on Lost.
Aiheesta muualla

Kanal 4 (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Kansanuskon yöpuoli – Hiidet, manalaiset ja muut demonit

| Kansanuskon yöpuoli – Hiidet, manalaiset ja muut demonit |
| --- | --- |

Kirjailija:  Pasi Klemettinen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirjallisuus
Kustantaja:  SKS Kirjat
Julkaistu:  2022
Sivumäärä:  320
ISBN:  978-951-858-107-2
Sarja: Kirjokansi 226
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kansanuskon yöpuoli – Hiidet, manalaiset ja muut demonit on vuonna 2022 julkaistu tietokirja, jonka on kirjoittanut perinteentutkija Pasi Klemettinen ja joka käsittelee suomalaisen kansaperinteen ja kansanuskon vähän tunnettuja olentoja, joita pidettiin pahoina, inhottavina tai kammottavina. Kansanuskon yöpuoli – Hiidet, manalaiset ja muut demonit esittelee yli 70 suomalaisen kansanperinteen haltiaa ja hirviötä, kuten Iku-Turson. Tuohon joukkoon kuuluu demoneita ja hirviöitä sekä eläimiä ja vainajia. Tavallisesti niitä tuli karttaa, mutta joskus pahalaisten apuun myös turvauduttiin. Toisaalta teoksessa esitteltyjä olentoja voi pitää varsin harmittomia, mutta vanhan kansan uskomuksissa niillä on myös pimeä puoli. Esimerkiksi ihmisen parhaaksi ystäväksi ylistetty koira esiintyy useiden kansojen mytologioissa kuoleman valtakunnan portinvartijana tai paholaisen koirana.
Klemettinen selvittää kirjassa, miten ja mistä hiidet, manalaiset ja muut myyttiset olennot ovat tulleet suomalaisten perinteisiin. Teos sisältää runsaasti vanhoja taikoja, loitsuja ja myyttejä aina Suomenlahden ulkosaaristosta Pohjoiselle jäämerelle Ruijaan.
Kairo (täsmennyssivu)

Kairo tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kairo, Egyptin pääkaupunki
Kairo, kotkalainen ravintola
Kairo, tamperelainen yhtye
Kantamaya

Mayakielten sukupuu, joka lähtee kantamayasta
Kantamaya on oletettu mayakielten yhteinen kantamuoto. Arvioiden mukaan kantamaya kehittyi viitisen tuhatta vuotta sitten Väli-Amerikassa.
Nykyisten mayakielten tavoin kantamayan on myös katsottu olevan ergatiivinen kieli.
KVLY-TV-masto

| KVLY-TV-masto |
| --- | --- |
 KVLY-TV-masto talvella 2009.
Sijainti:  Blanchard, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat
Koordinaatit:  47°20′32″N, 97°17′21″W
Rakennustyyppi:  masto
Valmistumisvuosi:  1963
Korkeus:  605,6 m (628,81 m ennen vuotta 2019)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
KVLY-TV-masto on TV-lähetinmasto Blanchardissa, Pohjois-Dakotassa, Yhdysvalloissa. Masto oli alun perin 628,8 metriä korkea ja se valmistui elokuussa vuonna 1963. Maston rakentamisessa kesti 33 päivää ja se painaa lähes 400 tonnia. Masto sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Blanchardista. KVLY-TV-masto ehti olla maailman korkein rakennelma valmistumisestaan vuoteen 1974 asti, kunnes 646 metriä korkea Varsovan radiomasto ohitti sen. Varsovan radiomaston romahtamisen jälkeen vuonna 1991 KVLY-TV-mastosta tuli jälleen maailman korkein rakennelma. Burj Khalifan pilvenpiirtäjä kuitenkin ohitti KVLY-TV-maston 7. huhtikuuta 2008 maailman korkeimpana rakennuksena. Vuonna 2019 maston huipulta poistettiin VHF-antenni, minkä seurauksena maston korkeudeksi jäi 605,6 metriä.
Ennen antennin poistoa KVLY-TV-masto oli maailman neljänneksi korkein ja läntisen pallonpuoliskon korkein rakennelma. Sieltä lähetetään KVLY-TV:n lähetyksiä. Kahdeksan kilometriä lounaaseen KVLY-TV-mastosta sijaitsee KRDK-TV-masto, joka on noin 627,9 metriä korkea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta KVLY-TV-masto Wikimedia Commonsissa
Leif Erikinpoika

| Leif Erikinpoika |
| --- | --- |
 Leif Erikinpojan patsas Minnesota State Capitolin vieressä.
Henkilötiedot
Syntynyt: noin 970 Islannin vapaavaltio
Kuollut: noin 1020 Grönlanti
Ammatti:  tutkimusmatkailija
Puoliso:  Thórgunna (noin 999)
Leif Erikinpoika (muinaisnorjaksi Leifr Eiríksson, isl. Leifur Eiríksson, noin 970 – noin 1020) oli viikinki ja Erik Punaisen poika, joka saagojen mukaan löysi Vinlandin noin vuonna 1002–1003 ja oli siten ensimmäinen Amerikan maaperälle astunut eurooppalainen.
Perhesuhteet

Leif luultavasti syntyi Islannissa ja kasvoi Grönlannissa, minne hänen isänsä Erik karkotettiin rikostensa vuoksi. Hänellä oli luultavasti kaksi veljeä, Thorvaldur ja Thorsteinn, sekä yksi sisar Freydís. Leif meni naimisiin Thórgunnan kanssa ja heillä oli yksi poika Thorkell Leifsson.
Retki Vinlandiin

Grönlantilaisten saaga kertoo, että noin vuonna 1000 Leif Erikinpoika osti Amerikan rannikkoa pitkin aiemmin vahingossa purjehtineelta kauppiaalta Bjarni Herjólfssonilta laivan, aikeenaan tutkia Bjarnin näkemää maata. Leif pyysi isäänsä mukaan, mutta tämä ei halunnut enää lähteä merimatkalle; hän myös loukkaantui pudottuaan hevosen selästä ennen matkan alkua, mitä pidettiin huonona enteenä. Leif purjehti noin vuonna 1002–1003 länteen miehistönään 35 islantilaista. Ensiksi Leif saapui karuun maahan, jota hän kutsui nimellä Helluland (”laattakivimaa”), jonka on arveltu olevan nykyinen Baffininsaari. Maa ei kuitenkaan soveltunut asutettavaksi. Sen jälkeen hän jatkoi matkaa etelään ja saapui metsäiseen maahan, jolle hän antoi nimen Markland (”metsämaa”), ja jonka arvellaan olleen Labradorin niemimaa. Lopulta Leif nousi maihin Newfoundlandissa, mahdollisesti jopa etelämpänä. Siellä oli runsaasti lohia joessa ja ilmasto oli suotuisa. Leif miehistöineen rakensi maahan itselleen pitkät turveseinäiset talot, ja he asuivat siellä talven yli. Saagan mukaan yksi Leifin miehistä, Tyrkir, löysi viinirypäleitä, joiden mukaan Leif antoi maalle nimen Vinland. Kotimatkalle miehet lastasivat mukaansa puutavaraa ja köynnöksiä.
Kaksi vuotta myöhemmin Leifin veli Thorvald kävi samoilla seuduilla, mutta kuoli intiaanien hyökkäyksessä. Myös Leifin sisarpuoli Freydis johti yhden retkikunnan Vinlandiin.
Erik Punaisen saagan mukaan Leif Erikinpoika löysi Vinlandin palatessaan Norjasta Grönlantiin noin vuonna 1000, mutta ei jäänyt sinne asumaan. Nykyisin Grönlantilaisten saagaa pidetään luotettavampana näistä kahdesta.
Vinlandin sijainti

Siitä, missä Leifin Vinland oli, ei ole yksimielisyyttä. Monet pitävät viikinkiasumusta L’Anse aux Meadowsissa Leifin siirtokuntana, mutta joidenkin mielestä paikan pitää olla etelämpänä, koska viinirypäleet eivät kasva Newfoundlandissa. Joidenkin mukaan tuon ajan lämmin ilmasto mahdollisti viinirypäleidenkin esiintymisen alueella. Viinirypäleiden on myös epäilty olleen joko törmäviiniköynnöksen rypäleitä tai mustikoita.
Kamal al-Din al-Farisi

Katkelma al-Farisin pääteoksesta KITAB TANQIH AL-MANAZIR (Kirja optiikan uudistamisesta)
Kamal al-Din Hasan ibn Ali ibn Hasan al-Farisi  (k. 1218/1320) oli persialainen tiedemies, jonka tärkeimmät ansiot liittyvät optiikkaan ja lukuteoriaan. Farisi oli astronomi ja matemaatikko Qutb al-Din al-Shirazin (k. 1311) oppilas, joka puolestaan oli Nasir al-Din Tusin oppilas. Optiikassa al-Farisi oli Iranin keskiajan tärkein hahmo.
Al-Farisin tunnetuin saavutus oli sateenkaarta koskevat tutkimukset, jotka hän esitti samaan aikaan eurooppalaisen Teodorik Freibergilaisen (k. 1310) kanssa. Hän käytti ilmiön aikaansaamiseen valon heijastumista vesipisarasta pimeässä huoneessa ja esitti joukon sateenkaarta koskevia havaintoja. Hän tutki myös kuvien muodostumista silmässä jatkaen alan tärkeimmän auktoriteetin al-Haithamin (k. 1040) tutkimuksia.
Al-Farisin toiminta ei enää ajoittunut islamilaisen maailman tieteiden kulta-aikaan, jonka aktiivisin vaihe oli kääntynyt laskuun jo 1100-luvulla.
Teokset

Al-Farisi kirjoitti al-Haythamin teoksen Kitab al-manazir pohjalta kriittisen ja uudistetun optiikan esityksen nimeltä Kitab tanqih al-manazir.
Kamalakallio

Kamalakallio tai Kumismäki on kallio Myrskylän kunnan kirkonkylässä.
Kallio sijaitsee keskellä kunnan keskustaajamaa. Kalliota ympäröivät tiet ovat nimeltään Keskustie ja Kumismäentie.
Nimen synty

Nimensä kallio on saanut tarinoiden mukaan siitä, että aikanaan 1800-luvulla kalliolla oli käymässä kaksi veljestä, joilla oli sama morsian. Veljekset tappelivat siitä kumpi saa morsiamen, ja tappelun seurauksena toinen veljistä tappoi toisen. Rinnakkaisnimi Kumismäki tarkoittaa myös kallion alapuolella olevaa maantiemäkeä, jota ajettaessa kuului kuminaa. Virastotien t-risteyksestä kumpaankin suuntaan kulkee Kumismäentie.
Nykyään kallio tunnetaan myös nimellä Mastomäki. Nimi johtuu siitä, että kalliolla on nykyään kunnan keskustan aggregatisoitu radiomasto.
Laavaröyhytatar

| Laavaröyhytatar |
| --- | --- |
 Laavaröyhytatar Frankfurtin kasvitieteellisessä puutarhassa Saksassa
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tatarkasvit Polygonaceae
Suku::  Kurjentattaret Koenigia
Laji::  weyrichii
Kaksiosainen nimi
 Koenigia weyrichii  (F.Schmidt) T.M.Schust. & Reveal (2015) 
Synonyymit
 Aconogonon weyrichii (F.Schmidt) H.Hara (1966)  Polygonum weyrichii F.Schmidt (1859) (lajin alkuperäinen nimi) 
Katso myös
   Laavaröyhytatar Wikispeciesissä   Laavaröyhytatar Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laavaröyhytatar eli laavatatar (Koenigia weyrichii, syn. Aconogonon weyrichii) on monivuotinen tatarkasvilaji, joka luokitellaan 2020-luvulla kurjentattariin ja tätä aiemmin röyhytattarien (Aconogonon) sukuun. Laavaröyhytatarta esiintyy alkuperäisenä Japanissa, Sahalinilla ja Kuriileilla.
Ulkonäkö ja koko

Laavaröyhytatar kasvaa 60–120 senttimetriä korkeaksi. Sillä on 10–20 cm pitkät puikeat tai leveänpuikeat suippukärkiset alta huopakarvaiset lehdet. Kukkii heinä-elokuussa. Kukinto on kermanvalkoinen kartiomainen tiheähkö monihaarainen kerrannaisterttu, jossa kukat ovat pienikokoisia. Laji risteytyy alppiröyhytattaren kanssa.
Levinneisyys

Laavaröyhytatar esiintyy alkuperäisenä ainakin Itä-Venäjällä Kamtšatkan niemimaalla, Kuriilien ja Sahalinin saarilla. Muutamissa Euroopan maissa lajia kasvaa uustulokkaana. Suomessa sitä on päässyt jonkin verran luontoon puutarhoista.
Käyttö

Laavaröyhytatarta käytetään puutarhakasvina.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Laavaröyhytatar (Koenigia weyrichii)
Kasviatlas 2018: Laavaröyhytattaren (Aconogonon weyrichii) levinneisyys Suomessa
Puutarha.net: Laavaröyhytatar (Aconogonon weyrichii)
Kantaluku

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kantaluku tarkoittaa seuraavia matemaattisia asioita:
potenssilaskuissa luku, joka korotetaan potenssiin
eksponenttifunktiossa luku, joka korotetaan muuttujan suuruiseen potenssiin
logaritmifunktiossa luku, jonka potensseja tarkastellaan
kantalukujärjestelmään liittyvä luku, joka muun muassa kertoo, montako numeromerkkiä järjestelmässä on käytössä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kantaluku”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kantama

Kantama tarkoittaa seuraavia asioita:
äänen kantama, kuuloetäisyys
silmän kantama, näköetäisyys
radiolaitteen kantama, kuuluvuusalue
kantosäde, kantama: pisin etäisyys jonka sähkömagneettinen säteily voi edetä
ohjuksen tai ammuksen kantama eli pisimmän mahdollisen lentoradan vaakaprojektion pituus, kantomatka
lentokoneen kantama: pisin mahdollinen lentomatka
kantama (fysiikka): pisin matka, jonka hiukkanen voi kulkea aineessa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kantama”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kahden maailman tytär

| Kahden maailman tytär> A Daughter of Two Worlds |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Young
Käsikirjoittaja:  James Young Edmund Goulding
Perustuu:  Leroy Scottin romaaniin
Tuottaja:  Joseph M. Schenck
Kuvaaja:  David Abel
Pääosat:  Norma Talmadge
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Talmadge Film Corporation
Levittäjä:  First National
Ensi-ilta:   5. tammikuuta 1920  21. joulukuuta 1924
Kesto:  72 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kahden maailman tytär (engl. A Daughter of Two Worlds) on vuonna 1920 ensi-iltansa saanut James Youngin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, jonka pääosassa on Norma Talmadge. Kahden maailman tytär kertoo alamaailman rikollisen tyttärestä Jennie Malonesta, joka yrittää kaikin keinoin salata menneisyytensä sulhaseltaan.
Kahden maailman tytär perustuu Leroy Scottin samannimiseen romaaniin (1919), jonka pohjalta ohjaaja Young ja Edmund Goulding laativat elokuvan käsikirjoituksen. Melodraaman tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation, ja sen levitti First National Pictures. Kahden maailman tytär sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 5. tammikuuta vuonna 1920. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 21. joulukuuta vuonna 1924. Elokuvan kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja George Eastman Housen elokuva-arkistoissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Norma Talmadge  | … |  Jennie Malone   |
|  Jack Crosby  | … |  Kenneth Harrison   |
|  Virginia Lee  | … |  Sue Harrison   |
|  William Shea  | … |  Slim Jackson   |
|  Frank Sheridan  | … |  "Black" Jerry Malone   |
|  Joseph W. Smiley  | … |  Sam Conway   |
|  Gilbert Rooney  | … |  Harry Edwards   |
|  Charles Slattery  | … |  kersantti Casey   |
|  E. J. Ratcliffe  | … |  John Harrison   |
|  Winifred Harris  | … |  rouva Harrison   |
|  Millicent Martin  | … |  Gloria Raymon   |
|  Ned Burton  | … |  George-setä   |
Aiheesta muualla

Kahden maailman tytär Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kahden maailman tytär Elonet.
Kahden maailman tytär AllMoviessa. (englanniksi)
Kahden maailman tytär Silent eran sivustolla (englanniksi)
Kahden maailman tytär TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kansanvakuutus turvanamme

| Kansanvakuutus turvanamme |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Risto Jarva
Käsikirjoittaja:  Risto Jarva Jaakko Pakkasvirta Juha Nevalainen
Kuvaaja:  Antti Peippo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor Oy
Kesto:  31:59
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansanvakuutus turvanamme on Risto Jarvan ohjaama lyhyt dokumentti vuodelta 1967, jonka tilasi Kansaneläkelaitos.
Elokuva syntyi, kun Kansaneläkelaitos tilasi 30-vuotisjuhlaansa Risto Jarvalta värillisen lyhytelokuvan, jossa käydään läpi 1930-luvun lopulta asti tapahtuneita suomalaisen sosiaaliturvan uudistuksia, erityisesti kansaneläkettä ja sairausvakuutusta. Tavanomaisen myötäsukaisen tilauselokuvan sijasta Jarva ohjasi filmin televisionomaiseksi haastatteluineen niin, että siinä on terveen kriittisiä äänenpainoja sekä kysymyksissä että vastauksissa.
Palkinnot

Valtion elokuvapalkinto 1968 (30 000 markkaa).
Lauri Hyvämäki

Lauri Hyvämäki
Lauri Elias Gottlieb Hyvämäki (vuoteen 1934 Hymander; 10. elokuuta 1913 Vimpeli – 15. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hyvämäki tutki erityisesti Suomen 1800-luvun lopun poliittista historiaa, mutta julkisuudessa hänet tunnettiin paremmin suomalaisen 1900-luvun oikeistoradikalismin tutkijana ja sodan jälkeisiin vuosiin liittyvästä teoksistaan Vaaran vuodet 1944–48 sekä Lista 1:n vangeista kertoneesta teoksesta.
Ura

Kansakoulunopettajan poika Lauri Hyvämäki kirjoitti ylioppilaaksi 1932, valmistui filosofian kandidaatiksi 1937 ja toimi Osuuskauppalehden toimitussihteerinä 1937–1952. Opiskeluaikanaan Akateemiseen Karjala-Seuraan valajäsenenä kuulunut Hyvämäki myös kirjoitti AKS:n ensimmäisen historiikin, joka ilmestyi 1937. Talvisodassa hän loukkaantui vakavasti ja vammautui pysyvästi.
Vuonna 1946 Hyvämäki organisoi Punaisen Valpon vastaisen antikommunistisen lentolehtiskampanjan. Vuosina 1953–1954 hän kirjoitti kuuluisimman teoksensa Vaaran vuodet 1944–48 elinkeinoelämän perustaman kommunismin vastaisen Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiön palkkaamana. Historiankirjoituksessa sodan jälkeisistä vuosista käytetty käsite ”vaaran vuodet” on syntynyt juuri tästä teoksesta. Hyvämäki työskenteli Taloudellisen tiedotustoimiston toimittajana 1954–1958, mutta jättäytyi vapaaksi tutkijaksi vuonna 1958 ja väitteli tohtoriksi 1964.
Hyvämäki oli Helsingin yliopiston assistenttina 1962–1967 ja poliittisen historian dosenttina 1965–1974. Suomen 1800-luvun lopun historiaa koskeneiden tutkimusten jälkeen hän aikoi perehtyä suomalaiseen oikeistoradikalismiin, mutta sai valmiiksi ainoastaan tutkielman Sinistä ja mustaa. Työ keskeytyi, kun hänet nimitettiin poliittisen historian apulaisprofessoriksi vuosiksi 1974–1977. Hyvämäki toimi myös oppiaineen vt. professorina 1966–1967 ja 1976–1977, mutta hävisi vakinaisen professuurin Keijo Korhoselle. Hän sai kuitenkin professorin arvonimen 1979. Lisäksi Hyvämäki oli Valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan vanhempana tutkijana 1967–1974 ja Suomalainen Suomi -lehden päätoimittajana 1966–1968.
Teoksia

Akateeminen Karjala-seura 1922–1937. Akateeminen Karjala-seura, Helsinki 1937
Yhteiskirjapaino osakeyhtiö 1912–1952. Helsinki 1952
Vaaran vuodet 1944–48. Otava 1954, 2. painos 1955, 3. painos 1957
Lista n:o 1 : kertomus pitkästä odotuksesta. Miehikkälän miehet, Tampere 1957
Ennen routaa : esseitä ja tutkielmia 1880-luvusta. Otava 1960
Suomalaiset ja suurpolitiikka : Venäjän diplomatia Suomen sanomalehdistön kuvastimessa 1878–1890, väitöskirja.  WSOY 1964
Oman ajan historia ja politiikan tutkimus, omistetaan professori L. A. Puntilalle hänen 60-vuotispäivänään 24.8.1967, toimituskunta Lauri Hyvämäki, Pertti Pesonen, Seikko Eskola ja Erkki Salonen. Otava 1967
Sinistä ja mustaa : Tutkielma Suomen oikeistoradikalismista. Otava 1971
Valtioneuvoston historia 1917–1966 osa 2: Ministeristöjen historia 1939–1966, kirjoittajat Hannu Soikkanen, Lauri Hyvämäki, Jaakko Hissa. Valtioneuvosto, Helsinki 1977
Lista 1:n vangit : vaaran vuosina 1944-48 sotarikoksista vangittujen suomalaisten sotilaiden tarina, toimittanut Hannu Rautkallio. Weilin + Göös 1983
Aiheesta muualla

Isänmaan opissa: Urho Kekkosen (nimimerkki Veljenpoika) arvostelu Hyvämäen Vaaran vuodet 1944–48 teoksesta, ilmestynyt Uudessa Kuvalehdessä 1954 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaarina Löfström

Kaarina Löfström 1960-luvulla.
Sylvi Kaarina Löfström (o.s. Kalpa; s. 2. heinäkuuta 1941 Helsinki) on suomalainen arkkitehti, joka on suunnitellut toimisto- ja tuotantorakennuksia sekä tutkimuslaitoksia. Hänen tuotantonsa osoittaa laajojen rakennuskokonaisuuksiensa hallintaa pieniä yksityiskohtia myöten ja ennakkoluulotonta muotojen ja materiaalien käyttöä. Hänen tuotantoaan on esitelty näyttelyissä ja arkkitehtuurijulkaisuissa niin Suomessa kuin ulkomaillakin.
Koulutus ja ura

Löfström kirjoitti ylioppilaaksi Tehtaanpuiston yhteiskoulusta Helsingissä 1959 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolta 1967. Työuransa hän aloitti Arkkitehtitoimisto Kaarina ja Helmer Löfströmin suunnittelijana 1961–1966 ja jatkoi Valion teknisen osaston rakennusjaoston arkkitehtina 1968–1980, jonka jälkeen perusti 1981 oman Arkkitehtitoimisto Kaarina Löfström ky:n, josta tuli myöhemmin osakeyhtiö.
Arkkitehdiksi 1967 valmistuttuaan Löfström pääsi töihin Valion teknilliselle osastolle suunnittelemaan myymälöitä ja niiden sisustuksia. Hän suunnitteli myös meijerialan tuotantolaitoksia ja yli kymmenvuotinen ura Valion palveluksessa huipentui 1978 valmistuneen Valion Pitäjänmäen pääkonttorin suunnitteluun. Työtilat ovat olleet myöhemminkin keskeisessä asemassa Löfströmin töissä. Aluksi tulivat avokonttorit, joista sittemmin luovuttiin. Monitilatoimistot vaihtelevine työpisteineen ovat 2000-luvun näkemys toimistosta. Löfström pitää joustavuutta ja muunneltavuutta tärkeänä lähtökohtana työtilojen suunnittelussa. Tätä periaatetta hän sovelsi jo Valiolla työskennellessään.
Sivutoimenaan Löfström on työskennellyt Tampereen teknillisen korkeakoulun tuntiassistenttina 1977–1979 ja erikoisopettajana 1980–1984 sekä Teknillisen korkeakoulun tuntiopettajana 1980–1993.
Löfströmillä on ollut useita luottamustoimia ja jäsenyyksiä. Hän on ollut Arkkitehtilehden toimitusneuvoston jäsen 1972–1977 ja toimitusneuvoston puheenjohtaja 1992–1995, Helsingin juhlaviikkojen kuvataidetoimikunnan jäsen 1979–1994, Helsingin julkisivutoimikunnan jäsen 1980–1981, Suomen Arkkitehtiliiton kilpailuvaliokunnan jäsen 1996–1997, Arkkitehtitoimistojen liiton hallituksen jäsen 1997–1998 sekä Valtion kiinteistölaitoksen asiantuntijatoimikunnan jäsen 1998–1999.
Kaarina Löfströmin puoliso oli 1963–1969 arkkitehti Helmer Löfström.
Töitä

meijerialan tuotantorakennuksia 1968–1980
Valion pääkonttori, Helsinki 1978 (yhdessä Matti K. Mäkisen kanssa)
Tikkurila oy:n tutkimuskeskus, Vantaa 1986 ja 1988
Otaniemen teknologiakeskuksen päärakennus Innopoli 1, Espoo 1991
Otaniemen teknologiakeskus Innopoli 2 (toinen vaihe), Espoo 2002
Kotkan virastotalo, 1994
Helsingin yliopiston Viikin Biokeskus 1, Helsinki 1996
Viikin Metsätieteiden talon peruskorjaus, Helsinki 2000–2005
ala-aste ja päiväkoti Auringonpilkku, Helsingin Vuosaari 2001
Forssan paloasema (peruskorjaus ja uudisosa), 2004 ja 2009
Teknillisen korkeakoulun kemiantekniikan rakennuksen peruskorjaus, Espoon Otaniemi 2005–2008
Palkinnot ja tunnustukset

Teräsrakennepalkinto, 1991, Innopoli 1:stä
vuoden 1994 rakennushanke kunniamaininta, valtion virastotalo Kotkassa
valtion kolmevuotinen taiteilija-apuraha, 1996
rakennustaiteen valtionpalkinto, 2001
Tekniikan alan kunniatohtori 2018, Aalto-yliopisto