stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simplonin tunneli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simplonin tunneli Wikimedia Commonsissa
Kuvia Simplonin tunnelista (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaksi ajojohdinta Simplonin tunnelin katossa.
Simplonin tunnelin ensimmäinen sähköveturityyppi, teho 880 kW.
Sinitatti

| Sinitatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Boletales
Heimo::  Gyroporaceae
Suku::  Lokerotatit Gyroporus
Laji::  cyanescens
Kaksiosainen nimi
 Gyroporus cyanescens  (Bull.) Quél 1886. 
Katso myös
   Sinitatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinitatti (Gyroporus cyanescens) on Suomessa harvinainen kastanjatatin sukuinen sienilaji. Se on hyvin vaalean-kermanvärinen, lakin pinta hieman kellertävä, epätasaisen poimuinen ja nukkainen samoin kuin paksu lokeroinen jalkakin. Pillit ovat tiheässä. Sieni muuttuu nopeasti vioittuneista kohdastaan indigonsiniseksi. Sitä kehutaan erinomaisen makuiseksi. Suomessa sitä on tavattu enimmäkseen etelärannikolla eikä se ole varsinainen synkkien metsien laji, mutta viihtyy mäntyjen ja jalojen lehtipuiden kanssa.
Sinitatti mainitaan potentiaaliseksi myös sienivärjäyksessä sisältämänsä gyrosyaniinin vuoksi, mutta laji on Suomessa harvinainen.
Simunankoski

| Simunankoski |
| --- | --- |
Maat:  Suomi
Kunta:  Laukaa
Koordinaatit:  62.38031°N, 26.17289°E
Pituus:  0,240 km  m
Pudotuskorkeus:  3,0 m m
Keskivirtaama:  53  m³/s
Simunankoski on Keski-Suomen Laukaassa sijaitseva koski, joka muodostaa Rautalammin reitistä yhteensä noin 250 metriä pitkät koskiosuudet. Vesi laskee koskessa Leivonvedestä Kuusveteen.
Yleistä

Leivonveden luusuassa sijaitsee Koskensaari, jonka kummaltakin puolelta tuleva uoma yhtyy virraten alaspäin Kuusveden Tahkoselkään. Vasen uoma alkaa Kortelahden puolelta ja siinä on jo saaren kohdalla noin 100 metriä pitkä koskiosuus. Oikeanpuolisessa uomassa koskiosuus alkaa vasta saaren länsikärjen kohdalla, mutta jatkuu noin 150 metriä loppuun asti. Vasen uoma yhtyy oikeaan uomaan keskellä alajuoksun koskea. Kosken alaosassa sijaitsee vielä pieni saari. Saarta on hyödynnetty koskea ylittävän kävelysillan rakentamisessa .
Hydrologiaa

Kosken pudotus on mainittu olevan 2,21 metriä  ja Koski-inventoinnissa ilmoitetaan 2,2 metriä . Ylä- ja alapuolisten järvien vedenpintojen erotus on 3,0 metriä. Kosken yläpuolisten vesisten valuma-alueen pinta-ala on 6 889,47 neliökilometriä ja sen järvisyys on 20,12 % . Virtaamatiedot vaihtelevat enemmän. Vesistöviranomaiset ilmoittavat keskivirtaamaksi 53 kuutiometriä sekunnissa (mitattu vuosina 1996–2010 ). Koski-inventoinnissa on keskivirtaamaksi ilmoitettu 60 m³/s .
Luontoarvoja

Koskijakso kuluu mukaan Konnevesi-Laukaa-melontareittiin. Melojat kiertävät kosken pohjoispuolitse, jossa sijaitsee vetoura, sillä koskella liikkuminen on luvanvaraista . Kosken ympäristö on rehevää koivumetsää . Koskessa kalastamiseen myydään erikseen kalastuslupia .
Historiaa

Kosken pohjoispuolella on Simunan talo, jonka asutuksesta on muodostunut Simunan kylä.lähde? Kynsiveden pintaa on aikoinaan alennettu kosken niskaa perkaamalla 60 senttimetriä, jolloin kosken putouskorkeus on alentunut saman verran. Koskeen rakennettiin vuonna 1896 vesimylly . Simunankoski oli aikoinaan presidentti Kekkosen suosima kalapaikka, josta on paikalle kiinnitetty muistolaatta .
Aiheesta muualla

Virtaama- ja vedenkorkeustiedot: Kuusvesi, Simuna (vuosilta 1951–2022), vesi.fi
Virtaama- ja vedenkorkeustiedot: Leivonvesi, Simuna (vuosilta 1974–2022), vesi.fi
Rautalammin reitti
Suontienselkä–Paasvesi
Pielavesi – Säviänvirran kanava – Haapajärvi – Pieksänjärvi
Iisvesi – Rasvanki – Virmasvesi – Hirvijärvi–Kallioselkä–Ahveninen–Suovu ‎
Nilakka – Kolun kanava – Äyskoski
Koskelovesi-Miekkavesi – Nokisenkoski – Niinivesi – Säynätsalmen kanava – Iisvesi
Kiesimä – Kerkonkosken kanava – Sonkari – Vesantojärvi – Kiesimän kanava – Neiturin kanava
Konnekoski – Hankavesi – Myhinkoski – Myhinjärvi
Konnevesi – Kellanvirta – Liesvesi – Vanginvesi – Korholankosket – Kynsivesi–Leivonvesi – Simunankoski – Kuusvesi
Armisvesi – Hankavesi – Kuuhankavesi – Venejoki
Lievestuoreenjärvi – Sahinjoki
Uurainen – Nurminen – Ahveninen
Tarvaalankoski – Saraavesi
Hankavesi
Silovikit
Historia

Silovikkien tausta on Neuvostoliiton hajonneessa turvapalvelussa KGB:ssä. KGB hajotettiin vuonna 1992. Silovikit alkoivat nousta valtaan jo Venäjän ensimmäisen presidentin Boris Jeltsinin valtakaudella, jolloin he toimivat muun muassa presidentin avustajina. KGB:n seuraajajärjestön profiili oli alussa matala, mutta vahvistui vuonna 1995, jolloin FSB perustettiin. Jevgeni Sevastjanov ja Sergei Stepashin olivat onnistuneet pelastamaan KGB:n. Vuonna 1995 taas riippumattoman turvapalvelun kasvava merkitys alkoi näkyä virkanimityksissä.
Heidän nousunsa voimistui vuoden 1996 presidentinvaalien jälkeen. Yksi esiin nousseista silovikeista oli juuri Vladimir Putin. Silovikit miehittivät Venäjän valtion johtopaikat vuonna 1999 Vladimir Putinin noustua Jeltsinin seuraajaksi. Nykyisin silovikit kontrolloivat myös taloutta valtaamiensa suuryritysten johtopaikkojen kautta. Putin on varmistanut oman asemansa ja Venäjän uuden hallinnollisen mallin nimittämällä hänelle uskollisia silovikkeja kaikkiin tärkeimpiin virkoihin politiikassa ja taloudessa.
Silovikit nousivat nopeasti ohi Venäjän aiemman hallitsevan poliittisen luokan, oligarkkien. Nopeasti silovikeista tuli uusia oligarkkeja. Tosin sillä erotuksella, että silovikit kontrolloivat taloutta suurten korporaatioiden kautta, kun taas Jeltsinin ajan oligarkit olivat yksittäisiä liikemiehiä.
Venäjällä silovikien yhteydessä käytetään myös käsitteitä tšekisti ja tšekistien ajattelutapa. Käsite pohjautuu nimeen Tšeka, joka oli Neuvosto-Venäjän ensimmäinen salainen poliisi, ja jonka seuraajia NKVD, KGB ja FSB ovat. Tšekisteillä tarkoitetaan turvallisuuspalvelussa palvelleita henkilöitä, jotka ovat omaksuneet turvallisuuspalvelun ajattelutavan salajuonista, urkinnasta ja raa'asta voimankäytöstä. Yleensä silovikit ovat monesti samalla myös tšekistejä, kuten itse Vladimir Putin.
Silovikien hallinto

Venäjän tiedeakatemian tutkijan Olga Krištanovskajan mukaan kolme neljäsosaa Venäjän tärkeimmistä johtajista on silovikeja eli työskennelleet jossain elämänsä ja uran vaiheessa turvallisuuspalveluiden KGB:n ja FSB:n tehtävissä. Vastaava luku oli tutkimuksen mukaan syksyllä 2003 yli 58 prosenttia. Mihail Gorbatšovin aikana luku oli vain alle 5 prosenttia. Vuonna 2004 laskettiin Putinin palkanneet 6 000 entistä turvallisuuspalvelun upseeria eli silovikia valtion korkeisiin virkoihin. Lisäksi monet näistä ovat Pietarista, koska alun perin pietarilainen Vladimir Putin on halunnut nimittää tärkeisiin tehtäviin oman kotipaikkansa miehiä, jotka hän tuntee hyvin.
Illarionovin mielestä silovikkien hallintotapa on mafiamainen eli pohjautuu pelkoon ja väkivaltaan. Silovikkiklaanin sisällä on suuri yhteenkuuluvuus, halu vaieta muille klaanin asioista ja vahva me-henki. Silovikilta vaaditaan uskollisuutta ja tottelevaisuutta. Petoksesta tulee kova rangaistus. "Konttoriin" kuuluvalla ei ole lomia eikä siitä pääse eroon kuin kuolemalla. Silovikit pitävät itseään muusta väestöstä eroavana ryhmänä. Tähän ryhmään kuuluva ei aina noudata Illarionovin mukaan lakia.
Keskeinen järjestelmän ydin on presidentinhallinto, jonka kautta silovikit Putinin johdolla valvovat parlamenttia, televisiota sekä kaasun- ja öljyntuotantoa. Tärkeimmät päätökset Venäjällä tekevät johtavista silovikeista koostuva sisäpiiri, johon kuuluvat asevoimista vastaava varapääministeri Sergei Ivanov, FSB:n johtaja Nikolai Patrušev, presidentinhallinnon varajohtaja Igor Setšin ja Putinin neuvonantaja Viktor Ivanov. Venäläisen Kommersant Vlast viikkolehden mukaan Viktor Ivanov ja Igor Setšin ovat vaikutusvaltaisimmat Putinin avustajat.
Silovikkien sisäinen valtakamppailu

Vaikka Putinin johtama Kreml vaikuttaa yhtenäiseltä, käydään silovikkien keskuudessa sisäistä valtataistelua. Venäjän poliittinen eliitti on kerännyt Putinin aikana huomattavia omaisuuksia ja etuuksia, joita se ei halunnut menettää Putinin presidenttikauden päättyessä maaliskuussa 2008. Tästä syystä valtataistelu  kiihtyi juuri ennen maaliskuun 2008 presidentinvaaleja.
Erityisesti FSB:n ja huumekauppaa vastaa taistelevan viraston FSKN:n välit ovat huonot. Lokakuussa 2007 FSB:n agentit pidättivät huumeviraston kakkosmiehen Aleksandr Bulbovin näyttävässä operaatiossa Moskovan lentokentällä. Bulbovia syytettiin laittomasta salakuuntelusta ja virka-aseman väärinkäytöstä. Pidätys oli todennäköisesti kosto siitä, että huumepoliisilla oli keskeinen rooli moskovalaisen huonekaluliikkeeseen Tri Kitaan kohdistuvissa korruptiotutkimuksissa, jotka johtivat lopulta keväällä 2007 useiden FSB-upseereiden pidättämiseen. FSKN on selvitellyt myös FSB:n osuutta Kiinan ja Venäjän välisessä salakuljetuksessa. Lisäksi marraskuussa Pietarista löytyi kuolleena kaksi huumeviraston tutkijaa, jotka oli ilmeisesti myrkytetty.
Vastakkain olivat siis kaksi vahvaa silovikkia, FSKN:n pääjohtaja Viktor Tšerkesov ja FSB:n päällikkö Nikolai Patrušev. Tšerkesov on julkisesti Kommersant-lehdessä ilmaissut huolensa kiihtyvästä turvallisuuspalveluiden välisestä sodasta. Eräiden huhujen mukaan silovikit ovat jakautuneet kahtia Tšerkesovin liittouduttua presidentin turvallisuuspalvelun johtajan Viktor Zolotovin kanssa Patrusev ja Igor Setšinin johtamaa klikkiä vastaan. Myös KGB:n entinen johtaja Vladimir Krjutškov on varoittanut syntyvän "pahoja vaikeuksia", jos riidat kärjistyvät entisestään. Krjutškov kehotti kaikkia osapuolia pysymään uskollisena Putinille.
Sotilastiedustelu GRU ja FSB kamppailivat 2010-luvun puolivälissä vallasta. GRU oli voimistunut. Monia GRU:n upseereja kuoli "sydänkohtauksiin". Myös vastapuolen kannattajista tehtiin paljastuksia, ”kompromat”.
Johtavia silovikeja

| Virka | Nimi | Tausta | Kotoisin |
| --- | --- | --- | --- |
| Venäjän presidentti (2000–2008, 2012–), "kansallinen johtaja" | Vladimir Vladimirovitš Putin | KGB-everstiluutnantti, FSB:n entinen pääjohtaja | Pietarista |
| Venäjän presidentinhallinnon johtaja (12/2011–) | Sergei Borisovitš Ivanov | KGB:n ja FSB:n entinen varajohtaja, ex-varapääministeri | Pietarista |
| Almaz-Antein ja Aeroflotin hallituksen puheenjohtaja | Viktor Petrovitš Ivanov | entinen Leningradin KGB:n upseeri, FSB:n entinen varajohtaja | Novgorodista, mutta Leningradissa 1977–1994 |
| Venäjän rautateiden johtaja | Vladimir Ivanovitš Jakunin | KGB:n ulkomaantiedustelun upseeri | Vladimirista, mutta vuodesta 1972 lähtien Pietarista |
| varapääministeri, valtiollisen telakkayhtiön johtaja | Sergei Jevgenijevitš Naryškin | Putinin opiskelutoveri KGB:n korkeakoulusta | Pietarista |
| Venäjän federaation turvallisuusneuvoston sihteeri (2008–), aiempi FSB:n pääjohtaja | Nikolai Patrušev | Ura KGB:ssä ja FSB:ssä | Pietarista |
| presidentinhallinnon varajohtaja, Rosneftin johtaja | Igor Setšin | KGB:ssä ja Pietarin kaupunginhallinnossa | Pietarista |
| Rosoboronexportin pääjohtaja | Sergei Viktorovitš Tšemetsov | KGB:n upseeri Dresdenissä | Irkutskista |
| FSKN:n johtaja | Viktor Tšerkesov | KGB:ssä ja FSB:ssä samaan aikaan Putinin kanssa | Pietarista |
| entinen pääministeri, ulkomaantiedustelun johtaja | Mihail Jefimovitš Fradkov | KGB:ssälähde? | Samarasta |
| presidentin ja pääministerin turvallisuuspalvelun johtaja | Viktor Vasiljevitš Zolotov | Entinen henkivartija | Pietarista |
| Transneftin pääjohtaja, kenraali | Nikolai Tokarev | KGB:n kenraali Itä-Saksasta |  |
| Tullin pääjohtaja | Andrei Beljaninov | KGB:n Itä-Saksan vakoojaverkoston johtaja 1980-luvulla | Moskovasta |
Aiheesta muualla

Pääoma pelkää silovikejä
Kadettikunta silovikit (Arkistoitu – Internet Archive)
William Safire on the Siloviki (Arkistoitu – Internet Archive)
The Siloviki in Putin's Russia: Who They Are and What They Want (Arkistoitu – Internet Archive), Washington Quarterly, Winter 2007
Arkangelin alue

| Arkangelin alue Архангельская область |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Arkangelin alueen sijainti Venäjän federaation kartalla
 Koordinaatit: 64.5399°N, 40.5158°E 
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  23. syyskuuta 1937
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Arkangeli (348 783 as.)
 – suurin kaupunki:  Arkangeli (348 783 as.)
 – kuvernööri:  Igor Anatoljevitš Orlov
Pinta-ala:  Nenetsian kera 587 400 km²; ilman Nenetsiaa 410 700 km²
Väkiluku (2010)  ():  Nenetsian kera 1 227 626; ilman Nenetsiaa 1 185 536
Kielet:  venäjä
BKT (2010):  Nenetsian kera 355 884,2 milj. RUB; ilman Nenetsiaa 210 134,1 milj. RUB
 – asukasta kohti:  Nenetsian kera 289 896 RUB, noin 7 102 EUR; ilman Nenetsiaa 177 248 RUB, noin 4 342 EUR
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  29
 – ISO 3166:  RU-ARK
 
dvinaland.ru
Arkangelin alue eli Arkangelin oblasti (ven. Архангельская область, Arhangelskaja oblast) on hallinnollinen alue Pohjois-Venäjällä Pohjois-Euroopassa. Myös alueen koillispuolella sijaitseva Nenetsian autonominen piirikunta kuuluu Arkangelin alueeseen, mutta on samalla yksi Venäjän federaation subjekteista, kuten Arkangelin aluekin on.
Maantiede

Arkangelin alueen kartta
Arkangelin alue rajoittuu pohjoisessa Vienanmereen, koillisessa Nenetsiaan, idässä Komiin, etelässä Kirovin ja Vologdan alueisiin sekä lännessä Karjalan tasavaltaan. Manneralueen lisäksi alueeseen kuuluvat Novaja Zemljan saaret ja Frans Joosefin maa Jäämereltä. Vienanmeren saarista alueeseen kuuluvat Moržovets Mezeninlahdella ja Solovetskin saaret.
Arkangelin aluetta peittävät pääasiassa havumetsät. Mezenin suun ympäristö sekä Jäämerellä olevat saaret ovat pääasiassa tundraa. Alueen suurimmat joet ovat Vienanjoki, Äänisjoki ja Mezen. Alueella on yli 2 500 järveä.
Argangelin alueella sijaitsee useita merkittäviä luonnonsuojelualueita.
Väestö

Arkangelin alueen vuoden 2010 asukasluku oli 42 090 asukkaan Nenetsian kanssa 1 227 626 ja ilman sitä 1 185 536.
Väestö > Asukasluvun kehitys

Oheinen taulukko kuvaa Arkangelin alueen, Arkangelin (kaupunkipiirin) ja Arkangelin alueeseen kuuluvan Nenetsian väkiluvun kehitystä vuosien 1959–2010 suoritettujen väestönlaskentojen mukaan. Taulukon Arkangelin alueen väestömäärässä on mukana Nenetsian väestö. Narjan-Mar on Nenetsian pääkaupunki.
| Vuosi | Arkangelin alueen asukasluku | Arkangelin asukasluku | Arkangelin alueen kaupunkilaiset | Arkangelin alueen maaseutu- väestö | Nenetsian väestö | Narjan-Marin  asukasluku | Nenetsian maaseutu- väestö |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | 1 267 186 | 272 650 | 680 654 | 586 532 | 36 881 | 21 897 (sis. 8 675  maaseutuas.) | 20 061 |
| 1970 | 1 401 289 | 376 782 | 920 743 | 480 546 | 39 119 | 16 864 | 17 739 |
| 1979 | 1 467 069 | 385 028 | 1 057 818 | 409 251 | 47 001 | 23 435 | 19 345 |
| 1989 | 1 570 256 | 424 728  (sis. 8 807  maaseutuas.) | 1 152 480 | 417 776 | 54 840 | 28 854 | 20 491 |
| 2002 | 1 336 539 | 362 327  (sis. 6 276  maaseutuas.) | 999 591 | 336 948 | 41 546 | 25 592 | 15 304 |
| 2010 | 1 227 626 | 355 781  (sis. 6 998  maaseutuas.) | 928 973 | 298 653 | 42 090 | 21 658 | 13 551 |
Väestö > Suurimmat taajamat

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan alueen 1,2 miljoonasta asukkaasta 75,7 prosenttia oli kaupunkilaisia. Suurimmat kaupungit ovat Arkangeli (348 783 asukasta vuonna 2010), Severodvinsk (192 353 as.) ja Kotlas (60 562 as.). Yli 10 000 asukkaan kaupunkeja tai taajamia ovat myös Novodvinsk (40 615 as.), Korjažma (39 641 as.), Mirnyi (30 280 as.), Velsk (23 885 as.), Njandoma (22 356 as.), Onega (Ääninen) (21 359 as.), Konoša (kaupunkityyppinen taajama, 12 432 as.), Plesetsk (kaupunkityyppinen taajama, 11 037 as.), ja Kargopol (10 214 as.).
Väestö > Etninen jakauma

Arkangelin alueen väestö ilman Nenetsiaa jakaantui vuoden 2010 väestönlaskennassa etnisiin ryhmiin seuraavasti: venäläisiä 95,6 % (yhteensä 1 148 821 henkeä; mukana 0,2 % eli 2 015 hengen osuus pomoreiksi itsensä lukevia), ukrainalaisia 1,4 % (16 976), nenetsejä 0,6 % (8 020), valkovenäläisiä 0,5 % (5 810), komeja 0,4 % (4 583), tataareja 0,2 % (2 335) ja muita 1,3 % (15 399). Laskennassa 25 682 henkeä ei ilmoittanut omaa etnistä ryhmäänsä.
Hallinto

Arkangelin alue on yksi Venäjän federaation jäsenalueista eli subjekteista ja sen pääkaupunki on Arkangeli. Alueen koillispuolella sijaitseva Nenetsian autonominen piirikunta kuuluu myös Arkangelin alueeseen, vaikka se on itsekin yksi Venäjän federaation subjekteista. Paikallishallinnon johdossa ovat kuvernööri ja aluekokous.
Paikallista hallintoa varten Arkangelin alue on jaettu 19 kunnallispiiriin ja seitsemään erilliseen kaupunkipiirikuntaan. Jälkimmäisiin kuuluu myös Novaja Zemlja. Frans Joosefin maa kuuluu Primorjen piiriin. Oheinen kartta esittää Arkangelin alueen kunnallis- ja kaupunkipiirien hallintokeskusten sijainnin (ilman Franz Josefin maata ja Nenetsiaa).
Nenetsian autonomisen piirikunnan paikallishallinnollinen jako on esitetty artikkelissa Nenetsia.
Arkangelin alueen kartta
Hallinto > Kunnallispiirit

Taulukossa on esitetty Arkangelin alueen kunnallispiirit vuoden 2010 väestönlaskennan mukaisine asukaslukuineen (taulukossa м.р. = муниципальный район = (kunnallis)piiri; ktt = kaupunkityyppinen taajama).
| Kunnallispiiri | Venäläinen nimi | Väkiluku 2010 | Hallinnollinen keskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Holmogoryn piiri | Холмогорский м.р. | 25 061 | Holmogory (kylä, 4 150 as.) |
| Kargopolin piiri | Каргопольский м.р. | 18 466 | Kargopol |
| Konošan piiri | Коношский м.р. | 26 106 | Konoša |
| Kotlasin piiri | Котласский м.р. | 21 005 | Kotlas |
| Krasnoborskin piiri | Красноборский м.р. | 13 815 | Krasnoborsk (kylä, 4 771 as.) |
| Lenan piiri | Ленский м.р. | 13 362 | Jarensk (kylä, 3 660 as.) |
| Lešukonskojen piiri | Лешуконский м.р. | 7 979 | Lešukonskoje (kylä, 4 406 as.) |
| Mezenin piiri | Мезенский м.р. | 10 330 | Mezen (3 575 as.) |
| Njandoman piiri | Няндомский м.р. | 30 244 | Njandoma |
| Onegan piiri | Онежский м.р. | 35 376 | Onega (Ääninen) |
| Pinegan piiri | Пинежский м.р. | 26 978 | Karpogory (kylä, 4 443 as.) |
| Plesetskin piiri | Плесецкий м.р. | 49 077 | Plesetsk (ktt) |
| Primorjen piiri | Приморский м.р. | 26 327 | Arkangeli |
| Šenkurskin piiri | Шенкурский м.р. | 15 196 | Šenkursk (5 702 as.) |
| Ustjan piiri | Устьяновский м.р. | 30 581 | Oktjabrski (ktt, 9 307 as.) |
| Velskin piiri | Вельский м.р. | 54 792 | Velsk |
| Verhnjaja Toiman piiri | Верхнетоемский м.р. | 17 060 | Verhnjaja Toima (kylä, 3 462 as.) |
| Viledin piiri | Вилегодский м.р. | 11 158 | Iljinsko-Podomskoje (kylä, 3 682 as.) |
| Vinogradovin piiri | Виноградовский м.р. | 16 753 | Bereznik (ktt, 6 018 as.) |
Hallinto > Kaupunkipiirikunnat

Taulukossa ovat Arkangelin alueen kaupunkipiirit vuoden 2010 väestönlaskennan mukaisine asukaslukuineen. Koska useiden kaupunkipiirien (Arkangeli, Kotlas, Novaja Zemlja, Severodvinsk) alueeseen kuuluu myös muita taajamia tai maaseutua, piirin asukasluku voi olla suurempi kuin pelkän hallintotaajaman (taulukossa г.о. = городской округ = kaupunkipiirikunta).
| Kaupunkipiiri | Venäläinen nimi | Väkiluku 2010 | Hallinnollinen keskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Arkangelin kaupunkipiiri | г.о. Архангельск | 355 781 | Arkangeli |
| Korjažman kaupunkipiiri | г.о. Коряжма | 39 641 | Korjažma |
| Kotlasin kaupunkipiiri | г.о. Котлас | 73 517 | Kotlas |
| Mirnyin kaupunkipiiri | г.о. Мирный | 30 280 | Mirnyi |
| Novaja Zemljan kaupunkipiiri | г.о. Новая Земля | 2 429 | Belušja Guba |
| Novodvinskin kaupunkipiiri | г.о. Новодвинск | 40 615 | Novodvinsk |
| Severodvinskin kaupunkipiiri | г.о. Северодвинск | 193 607 | Severodvinsk |
Uskonto

Vuonna 2012 julkaistun laajan, Venäjän uskontoja kartoittaneen Arena-tutkimuksen mukaan Arkangelin alueen väestöstä (ilman Nenetsiaa) oli:
29 % ortodokseja (Venäjän ortodoksinen kirkko),
32 % jumalaan (tai korkeampaan voimaan) uskovia, muttei tunnustanut mitään tiettyä uskontoa,
16 % ateisteja, ei usko jumalaan,
6 % kristittyjä, muttei ortodokseja, katolilaisia tai protestantteja
1 % ortodokseja, muttei kuulu Venäjän ortodoksiseen kirkkoon eikä ole vanhauskoisia,
1 % luonnonvoimiin ja -jumaliin pohjautuvan perinneuskonnon kannattajia,
< 1 % protestantteja (luterilaisia, baptisteja, evankelikalisteja, anglikaaneja),
< 1 % helluntailaisia,
monia vanhauskoisia ja
2 % muita.
Talous

Jos Arkangelin alueeseen sisällytetään myös kaasu- ja öljylöytöjen rikastuttama Nenetsian autonominen alue, koko alueen osuus Venäjän bruttokansantuotteesta oli vuonna 2010 noin 1,0 prosenttia. Mikäli Nenetsiaa ei sisällytetä tarkasteluun, Arkangelin alueen osuus maan BKT:stä on vain 0,6 %.
Arkangelin alueen (ilman Nenetsiaa) tärkeimmät teollisuudenalat ovat metsä-, puunjalostus-, paperi-, sellu-, koneenrakennus- ja elintarviketeollisuus. Maatalous on keskittynyt karjan- ja poronhoitoon. Lisäksi harjoitetaan turkiseläinten tarhausta ja metsästystä sekä hylkeenpyyntiä.
Tärkeimmät satamat ovat Arkangeli, Onega ja Mezen. Talvella Vienanmeren jäätyessä suurimpia aluksia avustetaan jäänmurtajilla. Alueen tärkein rautatie on Arkangelin ja Vologdan välinen rautatie. Siitä erkanee Kotlasissa rata Komiin ja Arkangelin eteläpuolella Karjalaan. Arkangelissa on kansainvälinen lentoasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkangelin alue Wikimedia Commonsissa
Karta Gulaga/ Memorial: alueen Gulag-leirit (venäjäksi) (memo.ru)
| n k Arkangelin alueen kaupungit |
| --- | --- | --- |
|  Arkangeli  Kargopol  Korjažma  Kotlas  Mezen  Mirnyi  Narjan-Mar  Njandoma  Novodvinsk  Onega (Ääninen)  Šenkursk  Severodvinsk  Solvytšegodsk  Velsk  |  Arkangeli  Kargopol  Korjažma  Kotlas  Mezen  Mirnyi  Narjan-Mar  Njandoma  Novodvinsk  Onega (Ääninen)  Šenkursk  Severodvinsk  Solvytšegodsk  Velsk  |  |
| n k Luoteinen federaatiopiiri |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Pietari
|  Arkangel  Nenetsia  Kaliningrad  Leningrad  Murmansk  Novgorod  Pietari  Pihkova  Karjala  Komi  Vologda  |  Arkangel  Nenetsia  Kaliningrad  Leningrad  Murmansk  Novgorod  Pietari  Pihkova  Karjala  Komi  Vologda  |  |
| n k Venäjän aluejako |
| --- | --- | --- |
Federaatiosubjektit
| Tasavallat |  Adygeia  Altai  Baškortostan  Burjatia  Dagestan  Hakassia  Ingušia  Kabardi-Balkaria  Kalmukia  Karatšai-Tšerkessia  Karjala  Komi  Krim1  Mari  Mordva  Pohjois-Ossetia-Alania  Saha  Tatarstan  Tšetšenia  Tšuvassia  Tuva  Udmurtia  |  |
| Aluepiirit |  Altai  Habarovsk  Kamtšatka  Krasnodar  Krasnojarsk  Perm  Primorje  Stavropol  Taka-Baikalia  |  |
| Alueet |  Amur  Arkangeli  Astrahan  Belgorod  Brjansk  Irkutsk  Ivanovo  Jaroslavl  Kaliningrad  Kaluga  Kemerovo  Kirov  Kostroma  Kurgan  Kursk  Leningrad  Lipetsk  Magadan  Moskova  Murmansk  Nižni Novgorod  Novgorod  Novosibirsk  Omsk  Orenburg  Orjol  Penza  Pihkova  Rjazan  Rostov  Sahalin  Samara  Saratov  Smolensk  Sverdlovsk  Tambov  Tjumen  Tomsk  Tšeljabinsk  Tula  Tver  Uljanovsk  Vladimir  Volgograd  Vologda  Voronež  |  |
| Liittovaltiokaupungit |  Moskova  Pietari  Sevastopol2  |  |
| Autonominen alue | Juutalainen |  |
| Autonomiset piirikunnat |  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Nenetsia  Tšukotka  |  |
| Lisää aiheesta |  Federaatiopiirit  Talousalueet  |  |
1de jure: Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta 2de jure: Ukrainaan kuuluva tasavallan alainen kaupunkipiiri
Novgorodilaiset perustivat ja rakensivat Solovetskin luostarin vanhan osan 1400-1500-luvuilla
Anikei Stroganovin määräyksestä rakennutettu Neitsyt Marian ilmestyspäivän kirkko Solvytšegodskissa (1560)
Venäjän kartta 1645: purjelaivat Vienanmeren Arkangelin edustalla
Novodvinskin linnoitus (1711)