stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grand-Popon historia
Rannikkoseudun elinkeinot > Kauppareitit, markkinat ja tavarat > Itä - länsisuunnan kauppareitit

Rannikon laguunijärjestelmä jakoi kuljetusjärjestelmän kahteen osaan. Idässä Godomey ja Abomey-Calami yhdistyi Porto-Novoon, Badgaryyn ja Lagosin, jolloin käytettiin suuria kanootteja. Nämä menivät myös Ouéme-jokea myöten Sagoniin asti ja 1880-luvulla ne menivät Cotonouhun. Lännessä isot kanootit kulkivat laguunia pitkin Avrékétestä ja Ouidahista Grand-Popoon, Agouéen ja Ketaan asti. Mono-jokea pitkin mentiin Tokpliin ja joskus Couffoa pitkin Long Agomeyhin.
30 kilometrin matka Porto-Novosta Cotonouhun kesti kuusi tuntia ja Ouidahin ja Grand-Popon välinen 35 kilometrin matka kesti 6-8 tuntia. Tällä matkalla kanoottimiesten oli neuvoteltava tiestä lukuisten kalastajien ylläpitämien esteiden läpi.
Strategisesti sijoitetuilla tulliporteilla viranomaiset keräsivät maksuja matkustajilta ja tavaroilta. Aho-joen suulla ohi kulkevien eurooppalaisten oli maksettava 1880-luvulla yksi osa helmisimpukoita sekä pullo tafiaa (rommia), paikalliset kauppiaat maksoivat kymmeneksen lastinsa arvosta, sekä jonkin verran tafiaa.
Palmuöljy korvaa orjakaupan

Palmuöjyä vietiin Länsi-Afrikasta jo jonkin verran ennen 1800-lukua. Palmuöljyn laajemman viennin 1830-luvulla aloitti englantilainen yritys Messrs W.B. Hutton & Sons Lontoosta. Kapteeni John Marman perusti yrityksen tehtaan vuonna 1836 Little Popoon, joka välitti palmuöljyä, sekä maissia ja norsunluuta. Huttonin tehdas laajeni 1838 Ouidahiin ja 1842 Badgaryyn (rannikkokaupunki nykyisessä Nigerian Lagosin valtiossa). Ouidahin tehdas perustui edellisenä vuonna sovittuun järjestelyyn, jossa Francisco Félix de Souza lupasi toimittaa Marmannille palmuöljyä, koska orjakaupan tila oli heikko. Ouidahin tehdas tuhoutui vuonna 1841 brittiläisen ristelijän hävitettyä sen.
Little Popossa palmuöljyn vienti nousi orjakaupan edelle. Grand-Poposta Messers Huttonin yhtiön laivaan hankittiin palmuöljyä ensimmäisen kerran vuonna 1845. 1840-luvun lopulla Grand-Popon päätulo ei kuitenkaan koostunut palmuöljystä, vaan tullimaksuista, joita perittiin kauppiailta, tavaroista ja eniten maksuja saatiin orjista, jotka kulkivat laguunissa alueen läpi. Grand-Popon päällikkö tiedusteli, miten hänen odotettiin toimivan, jos hän näki orjien ohittavan kaupunkinsa. T.G.Forbes, joka raportoi orjakaupan kieltävän sopimuksen toteutumisesta vastasi, viitaten viljelystuotteiden viljelyn ja kaupan lisäämiseen, että päälliköllä oli satoja ja tuhansia eekkereitä maata, joka vähäisellä viljelyllä tuottaisi suuren määrän palmuöljyä ja puuvillaa, ja joka pienelläkin tullimaksulla tuottaisi suuremman tulon kuin orjakaupasta saatavan. Forbes kertoi päällikön olleen hyvin tyytyväinen tähän asiaan, mutta myöhemmin, vuonna 1860 Britannian laivasto katsoi kuitenkin tarpeelliseksi huomauttaa päällikköä tehdystä orjakaupan kieltävästä sopimuksesta.
Suurin osa rannikolta viedystä palmuöljystä tuli sisämaasta maakuljetuksina ja osittain kanooteilla laguunia ja jokia myöten. Erään brittiläisen laivan kapteenin mukaan palmuöljy tuotiin kantamalla alkuasukkaiden päiden päällä pitkien etäisyyksien päästä, jokainen kantoi kalebassiastiaa, jossa öljyä on ehkä pari gallonaa (yhdeksän litraa). Palmuöljyä tuottavia palmumetsiä kasvoi myös rannikolla. Simpukankuorirahat (cowry) olivat tärkeitä palmuöljyn välittämisessä, koska ne mahdollistivat maksuvälineen jakamisen pieninä erinä.
Palmuöljy korvaa orjakaupan > Palmuöljykaupan edelläkävijä

Orjarannikon länsiosat olivat edelläkävijöitä palmuöljykaupassa useilla tavoin. Maanviljelystuotteita oli viety alueelta aikaisemminkin, ja sen hedelmällisiä takamaita käytettiin viljelyyn, joten voitiin käyttää olemassaolevaa kuljetusverkostoa. Palmuöljyn kuljetus oli vaikeaa sen raskauden takia. Tehtaasta tullut tynnyri painoi yli 300 kiloa. Laguuni oli tärkeä kuljetusväylä. Idässä päin olevat satamat Ouidah ja Lagos olivat vielä 1800-luvun puolessa välissä omistautuneet orjakaupalle ja siellä laillisen kaupan vastustus oli suurinta. Lännempänä siirtyminen molempien kauppaan oli sujuvaa. Rannikon paikkakunnista Agouéssa poliittinen tilanne oli poikkeava, mutta tilanne oli hallussa, koska brittiläiset risteilijät partioivat rannikolla. Johtavilla palmuöljykauppiailla oli lisäksi hyvät henkilösuhteet orjakauppiaisiin.
Siirtyminen orjakaupasta palmuöljyyn ei tuottanut aluksi ongelmia alueelle. Orjakauppa jatkui suuren mittakaavan palmuöljytuotannon alkaessa 1830-luvulta 1860-luvulle. Kun laiton orjakauppa vihdoin lopetettiin 1870-luvulla, myös Aguén ja Little Popon välillä vallinnut sodankäynti päättyi, vaikka uuteen tilanteeseen oli näillä paikkakunnilla vaikea sopeutua. Grand-Popon kauppa alkoi kukoistaa hyvien vesitieyhteyksien takia, ja siellä oli kolme tai jopa neljä tärkeää kauppapaikkaa 1870-luvun lopulla. Eräs niistä oli Agbanaken, jolla hyvä asema Mono-joen varrella palmunytimien ja öljyn kaupassa. Silloin Grand-Popossa oli neljä eurooppalaisten ja neljä paikallisten tehdasta. Postihöyrylaivat kävivät kolmena viikkona neljästä Hévén satamassa ja Grand-Popon laguunin vastarannalla oli hieno tiilirakenteinen talo, joka on Ranskan kauppalaitoksen rakentama. Grand-Popon keskustasta itään oli Byllin kylä, joka oli etelään Agnabakenista ja heti Grand-Popon rannalla olevasta kylästä itään. Se mahtaili kolmella eurooppalaisten rakentamalla talolla ja kolmella kauppainstituutiolla.
Palmuöljy korvaa orjakaupan > Palmuöljykaupan edelläkävijä > Palmuöljyn perinteistä valmistusta

Kuvattu Grand-Popon Hevessa tammikuussa 2018.
Jauhinkivi
Palmunytimiä
Palmunölyä eri muodoissaan.
Palmuöljyn keittämistä.
Valmista palmuöljyä.
Siirtomaajaon toteutus

Ennen kolonialismia Afrikan ja afrikkalaisten kansainväliset suhteet varsinkin Eurooppaan olivat lähinnä kauppasuhteita. 1900-luvun alkuun tultaessa suhteet muuttuivat kauppa- ja vaihtosuhteista kontrolliin ja alistamiseen. Euroopan eturistiriidat Afrikan territorioista, ja sen seurauksina Euroopan valtojen yhteenotot niissä johtivat Berliinin konferenssiin vuosina 1884 ja 1885. Konferenssissa ei ollut yhtään delegaatiota Afrikasta, mutta siinä jaettiin Afrikka Euroopan valtojen kesken. Osallistujien pyrkimyksinä oli ekspansionismi ja Euroopan ulkopuolisten territorioiden tuottamat taloudelliset edut .
Orjarannikon alueen taloudelliseen ja poliittiseen asemaan vaikutti 1870-luvulla kehittynyt tilanne. Afrikan jaossa alueesta kilpailivat kolme siirtomaavaltaa, Englanti, Ranska ja Saksa. Britannia laajensi vaikutusvaltaansa läntisellä Orjarannikolla 1800-luvun puolenvälin jälkeen. Orjakaupan vastaisten toimien varjolla toteutettiin muun muassa Lagosin pommitus vuonna 1851 ja sen liittäminen Englannin protektoraatiksi kymmenen vuotta myöhemmin. Britannia toteutti Orjarannikon satamien sulun vuonna 1852. Britit liittivät Kultarannikon Anlon alueen (nykyinen Etelä-Togo) siirtomaaksi vuonna 1872. Dahomeyn kuninkaan painostamiseksi Britit toteuttivat koko Orjarannikon sulun 1876-1877. Anlon alueella toteutettu väkijuomien ja muiden tuontitavaroiden raskaan tullin takia kauppiaat siirtyivät idemmäksi. Salakuljetus brittiläiselle alueelle yleistyi. Sen lopettamiseksi britit ulottivat territorionsa rajoja idemmäksi.
Siirtomaajaon toteutus > Scramble for Africa

Britannian vaikutusvallan laajentumisen seurauksena alkoi Scramble for Africa, Euroopan kilpajuoksu Orjarannikon asutuksiin. Saksalaiset kauppiaat pyysivät hallitukseltaan Littele Popon suojelua brittien tunkeutumista vastaan. Bismarck ei ollut aluksi kiinnostunut, mutta Ranska vastasi kauppiaidensa valituksiin. Se pelkäsi, että Britannia valtaisi koko Dahomeyn hallintaansa ranskalaisilta. Ranska neuvotteli Cotonoun luovutussopimuksen vuonna 1879 ja sai Porto-Novon protektoriaatiksi vuonna 1883.
Brittien laajentumispolitiikka aiheutti epävarmuutta Little Popossa. Ranskalaiset kauppiaat ja alueen virkamiehet anoivat uusia suojelualueita, mutta Ranskan hallitus viivytteli ja hyväksyi suojelun vain Grand-Popolle vuonna 1883. Tilanne Little Popossa oli sekava ja saksalaiset kauppiaat pyysivät Saksan ulkoministeriöstä sotalaivaa vierailemaan alueella. Saksan hallitus reagoi nimittämällä keisarillisen asiamiehen Gustav Nachtigalin tutkimaan valituksia ja lähetti laivaston korvetin Little-Popoon. Siihen otettiin vangiksi paikallisia johtajia Saksan vaatiessa kansalaistensa suojelua. Saksa ei vielä tässä vaiheessa pyrkinyt saamaan Small-Popoa protektoraatiksi. Saksa käytti hyväkseen sekavaa tilannetta ja ystävyyssuhdetta Ranskan kanssa Euroopassa ja sai neuvoteltua Small-Popon itselleen. Saksa ja Ranska sopivat Euroopassa etupiirinsä siten, että nykyisen Togon itäosasta tuli Saksan keisarikunnan protektoraatti Togoland (1884–1914). Siirtomaan pääkaupunki oli Anéhon eli Little-Popon lähellä oleva pieni paikkakunta Sebe vuosina 1887–1897.
Aiheesta muualla

Wikikirjastossa on aihe: Kylä, jossa mustilla on valkoinen lippu
Bouche du Roi on paikka, missä Mono-joki yhtyy Atlanttiin.
Viljelysmaita nykyisen Grand-Popon keskustasta länteen. Tarinan mukaan näille Agoueen seuduille istutettiin aikoinaan eurooppalaisten kauppiaiden tuomat siemenet.
Grand-Popon asutus levisi laguunin ja joen rannoille.
Nainen ylittämässä Grand-Popon laguunia sauvomalla afrikkalaista ruuhta. Joki ja laguuni ovat tarjonneet seudulle elinkeinon, kuljetusväylän ja suojan vihollisilta.
"Kylä, jossa mustilla on valkoinen lippu"
Karjalauma Heven kylän rannalla.
Grand-Popon tori vuonna 1895 julkaistussa ranskalaisessa kuvituksessa.
Suurehko ruuhi Mono-joen rannalla.
Heven kylä sijaitsee vanhan Grand-Popon vastapuolella laguunia.
Grand-Popon miehet osallistuivat sekä ensimmäiseen (1914-1918), että toiseen maailmansotaan (1939-1945). Kuva muistomerkistä Grand-Popossa.
Tohtori Manhattan

Tohtori Manhattan (oikealta nimeltään Jonathan "Jon" Osterman) on kuvitteellinen DC Comicsin -hahmo, jonka ovat luoneet kirjailija Alan Moore ja taiteilija Dave Gibbons. Hän debytoi rajoitetun sarjan graafisessa romaanissa Watchmen syyskuussa 1986. Tohtori Manhattan esiintyi myöhemmin Before Watchmen -sarjakuvan esiosassa. Vuonna 2016 Manhattanista tuli DC-universumin päähenkilö osana DC Comicsin Rebirth-uudelleenjulkaisua. Paljastettiin, että hän oli vastuussa Flashpoint-tapahtumasta, joka loi samalla The New 52 -aikajanan/universumin, mikä poisti DC-hahmojen historiasta 10 vuotta. Tämän seurauksena hänestä tuli yksi Doomsday Clock -minisarjan päähenkilöistä, joka julkaistiin vuosina 2017–2019.
Muussa mediassa > Televisiossa

Tohtori Manhattan esiintyi Watchmen: Motion Comicissa, jossa häntä ääninäytteli Tom Stechschulte.
Tohtori Manhattan esiintyi Watchmen -televisiosarjassa, jossa häntä esitti Yahya Abdul-Mateen II ja hahmon muita versioita esittivät Darrell Snedeger ja Zak Rothera-Oxley.
Tohtori Manhattan esiintyi vuoden 2009 Watchmen elokuvassa, jossa häntä esittivät Billy Crudup ja Greg Plitt sekä Jaryd Heidrick.
Videopeleissä

Tohtori Manhattan esiintyi Watchmen: The End Is Nigh -pelissä, jossa häntä ääninäytteli Crispin Freeman.
Slough

| Slough Slough |
| --- | --- |
 High Street Slough’n keskustassa.
 Slough’n sijainti Englannissa ja Berkshiressä.
 fiSlough 
 51°30′36″N, 0°35′35″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Berkshire
Hallinnon tyyppi:  Yhtenäishallintopiiri
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  28 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  167 000
Väestötiheys:  5 949 as./km²
 www.slough.gov.uk 
Slough (IPA: /slaʊ/) on 167 000 asukkaan kaupunki ja 159 000 asukkaan yhtenäishallintopiiri Berkshiren kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee 32 kilometriä Lontoon keskustasta länteen ja 27 kilometriä Readingistä itään, ja se kuuluu Lontoon metropolialueeseen. Siellä on yksi Euroopan suurimmista yrityspuistoista, johon on varsin hyvät liikenneyhteydet valtateiltä ja lentokentiltä. Siksi Slough on yksi Kaakkois-Englannin liike-elämän keskuksista.
Vuonna 2001 kaupungin asukkaista 53,8 % oli valkoisia, vuonna 2011 osuus oli 34,5 %.
Sloughin linja-autoasema on nimetty Isambard Kingdom Brunelin mukaan
Koulutus

1800-luvulla Slough’n seutu oli savista maatalousaluetta. Eton College onkin rakennettu Slough’n savesta valetuista tiilistä.
Talous

Kaupungissa toimiva yrityspuisto sai alkunsa, kun ensimmäisestä maailmansodasta palanneita ajoneuvoja varastoitiin kaupungin läheisellä joutomaalla. Ajoneuvojen ympärille nousi korjaamo- ja varaosaliikkeitä, ja niiden perässä muuta liiketoimintaa. Verstaiden työvoimalle tarvittiin halpoja asuntoja, ja alueelle rakennettiin yksi Englannin ensimmäisistä asumalähiöistä. 1930-luvun lama-aika houkutteli seudulle syrjäisempien alueiden työttömiä. Slough’sta tuli kurjuuden vertauskuva. Toisen maailmansodan jälkeen Slough’hun rakennettiin nopeasti suuria asuma-alueita ihmisille, jotka olivat menettäneet kotinsa Lontoon pommituksissa.
Heathrow’n lentoaseman läheisyys ja Lontooseen verrattuna kohtuulliset kiinteistöhinnat ovat tuoneet Slough’hun suurten yritysten pääkonttoreita tai Englannin toimipisteitä. Esimerkiksi Amazon.co.uk toimii Slough’ssa. Televisiosarja Konttorin (The Office) tapahtumat sijoittuvat Slough’hun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Slough Wikimedia Commonsissa
Slough Community Information Weblinks from Slough Libraries (Arkistoitu – Internet Archive)
Slough History Online
Kanadan Grand Prix 1995

Kanadan Grand Prix 1995 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 11. kesäkuuta 1995 Circuit Gilles Villeneuve -radalla, Montrealissa. Kilpailu oli kauden kuudes. Sen voitti Jean Alesi, jolle voitto oli uran ensimmäinen, mutta samalla ainoa. Kilpailu oli myös kauden ainoa, jota ei voittanut Renault-moottoria käyttänyt talli.
Johnny Herbertin Benetton-Renault aika-ajoissa.
Jean Alesi matkalla uransa ainoaan voittoon.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 68 | 1:46:31.333 | 5 | 10 |
| 2 | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Peugeot | 68 | +31.687 | 9 | 6 |
| 3 | 15 |  Eddie Irvine | Jordan-Peugeot | 68 | +33.270 | 8 | 4 |
| 4 | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Mugen-Honda | 68 | +36.506 | 11 | 3 |
| 5 | 1 |  Michael Schumacher | Benetton-Renault | 68 | +37.060 | 1 | 2 |
| 6 | 9 |  Gianni Morbidelli | Footwork-Hart | 67 | +1 krs. | 13 | 1 |
| 7 | 4 |  Mika Salo | Tyrrell-Yamaha | 67 | +1 krs. | 15 |   |
| 8 | 24 |  Luca Badoer | Minardi-Ford | 67 | +1 krs. | 19 |   |
| 9 | 10 |  Taki Inoue | Footwork-Hart | 66 | +2 krs. | 22 |   |
| 10 | 25 |  Martin Brundle | Ligier-Mugen-Honda | 61 | Kolari | 14 |   |
| 11 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 61 | Kolari | 4 |   |
| Kesk. | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 60 | Kaasu | 17 |   |
| Kesk. | 22 |  Roberto Moreno | Forti-Ford | 54 | Polttoaineensyöttö | 23 |   |
| Kesk. | 5 |  Damon Hill | Williams-Renault | 50 | Vaihdelaatikko | 2 |   |
| Kesk. | 7 |  Mark Blundell | McLaren-Mercedes | 47 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 42 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 16 |  Bertrand Gachot | Pacific-Ilmor | 36 | Akku | 20 |   |
| Kesk. | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Ford | 26 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 21 |  Pedro Diniz | Forti-Ford | 26 | Vaihdelaatikko | 24 |   |
| Kesk. | 29 |  Jean-Christophe Boullion | Sauber-Ford | 19 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 17 |  Andrea Montermini | Pacific-Ilmor | 5 | Vaihdelaatikko | 21 |   |
| Kesk. | 6 |  David Coulthard | Williams-Renault | 1 | Ulosajo | 3 |   |
| Kesk. | 2 |  Johnny Herbert | Benetton-Renault | 0 | Kolari | 6 |   |
| Kesk. | 8 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 0 | Kolari | 7 |   |
Muuta

Paalupaikka: Michael Schumacher
Nopein kierros: Michael Schumacher 1,29.174
Paraguay

Paraguayn tasavalta eli Paraguay on yli kuuden miljoonan asukkaan sisämaavaltio Etelä-Amerikassa. Se sijaitsee Paraguay-joen ympärillä, naapureinaan Brasilia koillisessa, Argentiina etelässä ja Bolivia luoteessa.
Entinen Espanjan siirtomaa on 35 vuoden sotilasdiktatuurin jälkeen siirtynyt demokratiaan. Paraguay on Latinalaisen Amerikan homogeenisimpiä maita: pääosa väestöstä on espanjalaisten ja guarani-intiaanien jälkeläisiä, ja espanja ja guarani ovat myös maan valtakielet. Maan suuret joet, Parana ja Paraguay, tarjoavat kulkuväylän ja vesivoiman lähteen.
Maantiede

Paraguay on sisämaavaltio, jonka rajanaapurit ovat lounaassa ja pohjoisessa Bolivia, koillisessa ja idässä Brasilia sekä kaakossa, etelässä ja lännessä Argentiina. Maantieteellisesti Paraguayjoki jakaa maan kahtia. Itäistä puolta kutsutaan nimellä Paraneña, ja länsipuoli on Gran Chacon tasanko. Maan korkein kohta, Cerro Pero, on 842 metriä korkea.
Paraneña on noin 160 000 neliökilometrin laajuinen ja Brasilian ylängön jatke, jonka korkeus vaihtelee noin 50 metristä 760 metriin. Korkeimmat kohdat ovat pääosin alueen itäosassa, josta maasto laskeutuu Paraguayjoen helposti tulvivaan alankoon. Noin kaksi kolmasosaa Paraguaysta kuuluu Gran Chacoon, joka on hyvin tasainen alankoalue.
Paraguayta halkovat kaksi suurta jokea ja useita niiden sivujokia. Paraguayjoki halkaisee maan kahteen osaan, ja sen tärkeimmät itäiset sivujoet ovat Apa, Aquidabán ja Tebicuary. Joet virtaavat suurelta osin hitaasti alankoalueilla, minkä takia ne meanderoivat. Niiden uoma muuttaa usein muotoansa, ja joet jättävät jälkeensä juoluoita. Tärkein Chacolta Paraguayyn laskeva joki on Pilcomayo. Paraná on Paraguayn toinen suuri joki, joka myös laskee Paraguayyn.
Paraguayn ilmasto on maan itäisessä osassa pääosin subtrooppinen ja länsiosassa puolestaan trooppinen. Paraneña on kostea, ja se saa sateita melko tasaisesti ympäri vuoden. Kesä on lokakuulta maaliskuulle ja talvi toukokuulta elokuulle. Asunciónissa kylmin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on 17 astetta ja tammikuu lämpimin, jolloin keskilämpötila on 29 astetta. Säätilaan vaikuttaa kuitenkin erityisesti kesäisin lämmin sirocco ja talvisin kylmä eteläinen pampero, ja pakkasta esiintyy vuosittain. Chacon puolella kausittaiset lämpötilaerot ovat huomattavasti pienempiä, vaikka talvi onkin hieman kylmempi. Sateet puolestaan keskittyvät kesään. Paraguayjoen varrella maan koillisosassa vuosittainen sadanta on 1 400 millimetriä, kun Chacon puolella se on noin 760 millimetriä.
Paraguayssa on 15 kansallispuistoa. Cerro Corán kansallispuisto Brasilian vastaisella rajalla on niistä suurin. Ybycuin kansallispuisto ja Caazapan kansallispuisto tunnetaan linnuistaan kuten tukaaneista, papukaijoista ja kolibreista. Viidakon suojissa elää myös jaguaareja, mutta matkailija näkee niitä harvoin.
Historia > Etymologia

Maan nimen merkityksestä on monia eri tarinoita. I tai Y merkitsee guaranin kielessä vettä ja jokea. Nimen alkuosa voi taas tarkoittaa joko palmun lehvästöä tai paikallista intiaaniheimoa. Siis payagua-intiaanien joki tai palmujen lehvästöjen halki virtaava joki, tai mahdollisesti ”vesien lähde”.
Historia > Aika ennen eurooppalaisia

Jasuka Venda -vuorelta Ascunsionin pohjoispuolelta on tehty arkeologisia löytöjä 5 200 vuoden takaa. Siellä on samantyyppistä kalliotaidetta kuin Brasiliassa, Argentiinassa, Chilessä ja Boliviassa. Jasuka Venda on Tavyterâ Pai -guaranien kansanperinteessä paikka, jossa maailman luoja ja suuri isoisä ilmestyi maailmaan.
Guaranit asuttivat Paraguay- ja Paranájokien välistä aluetta muutaman tuhannen vuoden ajan ennen eurooppalaisten tuloa. Heidän tapansa muistuttivat aika paljon sademetsäalueen asukkaiden tapoja. He olivat sotaisia puolinomadeja. Naiset viljelivät maissia, kassavaa ja bataattia, ja miehet metsästivät ja kalastivat. Gran Chacosta alettiin 1400-luvulla tehdä hyökkäyksiä guaranien alueelle. Guaranit kostivat ne ja kukistivat vastustajiaan. Heidän sotaretkensä ulottuivat lopulta aivan inkavaltakunnan rajoille.
Historia > Siirtomaa-aika ja jesuiitat

Domingo Martínez de Irala perusti ensimmäiset eurooppalaiset siirtokunnat vuosina 1536–1556. Asunciónista tuli pian Espanjan keskuspaikka Etelä-Amerikan kaakkoisosissa. Irala pyrki estämään portugalilaisten valtausyritykset, joten hän linnoitti Brasilian vastaisen rajan. Hän myös perusti sinne guaranikyliä, joista olisi mahdollista saada ruokaa, työvoimaa ja sotilaita. Samalla maahan syntyi guaranien ja espanjalaisten yhtenäisiä jälkeläisiä, joka synnytti hiljalleen varsin homogeenisen kansalliskulttuurin, jossa yhdistyvät paikalliset ja espanjalaiset tavat.
Ensimmäiset jesuiitat saapuivat Paraguayhin 1588. Vuonna 1610 Espanjan kuningas Filip III julisti, että Paraguayn guarani-intiaaneja sai hallita vain sanan säilällä, ei väkivalloin. Kirkko salli jesuiitoille huomattavat toimintavapaudet. Jesuiittojen toiminnan tuloksena syntyikin eräs historian suurimmista yhteisöelämänmuodon kokeiluista: jopa 100 000 guarani-intiaania asutti kahtakymmentä siirtokuntaa Paraguayssa 1600-luvun puolivälissä. Siirtokuntia uhkasivat kuitenkin portugalilais- ja hollantilaistaustaiset orjakauppiaat, jotka vangitsivat intiaaneja ja myivät heitä plantaaseille. Jesuiitoilla ei ollut, kuten ei myöskään guaraneilla, mahdollisuuksia puolustautua ennen kuin Perun varakuningas hyväksyi vuonna 1639 intiaaneille luvan kantaa aseita. Korkeasti koulutetut ja hyvin motivoituneet intiaanisotilaat karkottivat orjakauppiaat verisesti. Voitto merkitsi Paraguayn jesuiitoille kultaista aikaa. Elämä siirtokunnissa tarjosi guaraneille korkean elintason, suojapaikan orjakauppiailta sekä fyysistä ja sosiaalista turvaa. Siirtokunnat tulivat ajan kuluessa melko vauraiksi, ne veivät kauppatavaraa kaupunkeihin sekä varustivat oman intiaaniarmeijan.
Menestyksensä vuoksi Paraguayn jesuiitat saivat paljon vihollisia. Vuosina 1720–1730 Paraguayn uudisasukkaat kapinoivat jesuiittojen etuja ja hallintoa vastaan. Kapina epäonnistui. Kapina oli kuitenkin ensimmäisiä vakavia yrityksiä siirtomaissa nousta Espanjan valtaa vastaan. Madridissa siihen suhtauduttiin vakavasti, ja kuningas Kaarle III päätti ottaa alueet tiukempaan hallintaan. Vuonna 1767 jesuiitat karkotettiin Espanjan kuninkaan käskystä Paraguaysta. Guaranit hylkäsivät lähetysasemat, ja ne joutuivat rappiolle. Paraguay siirrettiin 1776 La Platan varakuningaskuntaan, minkä seurauksena Asunciónista tuli Buenos Airesin alainen.
Historia > Itsenäisyys > Naapurisotia

Paraguayn johtohenkilöt alkoivat paheksua vallan siirtymistä pois provinssista, eivätkä he hyväksyneet vuonna 1810 Argentiinan itsenäistymistä. Argentiinalainen kenraali Manuel Belgrano yritti asevoimin pakottaa Paraguay mukaan liittoon, mutta paraguaylaiset joukot ajoivat tunkeutujat pois. Pedro Juan Caballeron ja Fulgencio Yegrosin johdolla paikalliset syöksivät kuvernöörin ja julistivat itsenäisyyden 14. toukokuuta 1811. Paraguay oli alkuun liitossa Argentiinan kanssa, mutta täyden itsenäisyyden se sai 12. lokakuuta 1813. Paraguayn johtoon nousi José Gaspar Rodríguez de Francia, joka toimi diktaattorin valtuuksin 1816–1840. Francia kielsi poliittisen toiminnan, vei kirkolta sen varallisuuden ja aseman sekä eristi maan vihamielisistä naapureistansa.
Vuoden 1844 perustuslain jälkeen ensimmäiseksi presidentiksi tuli Carlos Antonio López, joka alkoi modernisoimaan maatansa. Hän keskittyi erityisesti asevoimien nykyaikaistamiseen, joten maahan kutsuttiin satoja ulkomaalaisia insinöörejä, hoitohenkilöstöä, tieteilijöitä ja neuvonantajia. Lópezin seuraajaksi nousi vuonna 1862 tämän poika Francisco Solano López, joka yliarvioi pahoin maansa sotilasvoiman. Tämä julisti maaliskuussa 1865 sodan Brasilialle, joka oli vallannut Uruguayn, ja tämän jälkeen vielä Argentiinalle, joka ei antanut lupaa Paraguayn joukoille hyökätä maansa halki Uruguayyn. Brasilia, Argentiina ja Brasilian nukkevaltio Uruguay solmivat kolmoisliiton. Kolmoisliiton sodan (1864–1870) seurauksena Paraguayn asukasluku pieneni 525 000:sta 221 000:nteen. Maahan jäi vain noin 28 000 miestä. Se menetti myös ison osan alueistaan.
Paraguayn uudelleenrakentamista hankaloittivat kiistat Bolivian kanssa. Bolivia oli menettänyt Tyynenmeren sodassa rannikkokaistaleensa ja tähysi nyt Paranán kautta merelle. Varsinainen Chacon sota alkoi vuonna 1932, vaikka rajalla oli ollut kahinoita sitä ennenkin. Rauha solmittiin 12. kesäkuuta 1935. Paraguay sai Bolivialta suuria alueita Chacoa, mutta ei tavoittelemiaan öljykenttiä.