stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Smeg
Historia

Vittorio Bertazzoni vanhempi perusti Smegin vuonna 1948. Sodan jälkeen metallilakkaukseen erikoistunut yhtiö havaitsi nopeasti mahdollisuuden laajentaa tuotantoaan tuotteisiin, joiden avulla keittiötä voitaisiin automatisoida. 1950-luvun aikana Smeg valmisti ensimmäisiä kaasuliesiä, joissa oli automaattinen katkaisutoiminto, uunin varoventtiili sekä ohjelmointi- ja ajastintoiminto.
Vuonna 1963 yhtiö toi markkinoille pyykin- ja astianpesukonemalliston, joka vuonna 1970 sisälsi maailmanluokan uutuuden: 60 cm leveän astianpesukoneen, jossa oli tilaa 14 hengen astiastolle. Muutaman vuoden kuluttua yhtiö toi markkinoille ensimmäiset keittotasot ja uunit, jotka voitiin upottaa kiinteisiin rakenteisiin. Tuolloin käynnistyi todellinen yhteistyö kansainvälisesti tunnettujen arkkitehtien ja suunnittelijoiden kanssa.
1990-luvulla Smeg laajensi tuotevalikoimaansa vielä esimerkiksi 1950-luvun tyylin mukaisilla keittiöaltailla, liesituulettimilla ja värikkäillä jääkaapeilla. Niistä tuli heti maailmankuuluja ja Smegin tuotemerkille ominaisia.
Smegin omassa suunnittelutoimistossa tehdään huolellista tutkimustyötä esteettisyyden ja tyylikkyyden parissa. Sitä tukevat kansainvälisesti tunnetut arkkitehdit, joihin lukeutuvat Guido Canali, Mario Bellini, Renzo Piano, Marc Newson ja Giancarlo Candeago. Smegille tekniikan ja tyylin yhdistelmä on avain luoda tuotteita, joilla on vahva tuotemerkin imago ja jotka lyövät läpi markkinoilla.
Smegillä on pitkä historia työskentelystä samanhenkisten tuotemerkkien kanssa, kuten sponsoritoiminta Gilles Villeneuven ja Ferrari-tiimin kanssa vuodelta 1979, ainutlaatuiset yhteistyöt Dolce & Gabbanan ja Fiatin kanssa, räätälöidyt ja rajatut tuotesarjat Peronille, Minille, Veuve Clicquot’ille, Disneyn Mikki Hiirelle sekä yhteistyöt Lavazzan ja Ressun / Tenavien kanssa.
Smeg laajensi toimintaansa vuonna 2014 tuomalla markkinoille keittiölaitteita, joiden ulkoasu mukailee 1950-luvun tyyliä tunnettujen jääkaappien tapaan. Valikoima koostuu muun muassa erivärisistä leivänpaahtimista, vedenkeittimistä, yleiskoneista ja tehosekoittimista.
Smeg esitteli täysin uuden tuoteryhmän vuonna 2020. Tähän kuuluvat paistinpannut ja kattilat eri malleissa ja väreissä.
Muut toimialat

Smeg myi tuotteita aluksi vain kotitalouksille, mutta ryhtyi myöhemmin tekemään kauppaa myös yritysten kanssa. Smeg Foodservice valmistaa tuotteita hotelli-, ravintola- ja ateriapalvelumarkkinoille, ja Smeg Instruments valmistaa välinehuollon laitteita sairaaloille ja hammaslääkärien vastaanotoille.
Toiminta

Smeg-tuotteiden muotoilu ja valmistus ovat keskittyneet neljään Pohjois-Italiassa sijaitsevaan tehtaaseen, joista jokainen on erikoistunut tietyn tyyppisiin tuotteisiin. Smegillä on tytäryhtiöitä ympäri maailmaa, Euroopan ulkopuolinen konttori sekä laaja myyntiverkosto. Smeg on kehittänyt tuotteita yhteistyössä arkkitehtien ja suunnittelijoiden, kuten Guido Canalin (joka on myös suunnitellut yhtiön pääkonttorin Guastallassa), Mario Bellinin, Renzo Pianon, Marc Newsonin ja deepdesignin, kanssa.
Smeg laajensi tuotevalikoimaansa ja toi markkinoille keittiöaltaita ja liesituulettimia sen jälkeen, kun se oli ostanut italialaisen Apell-nimisen yrityksen, joka valmisti liesituulettimia sekä keittiöaltaita ja -hanoja. Vuonna 2019 Smeg osti La Pavonin, tunnetun espressokeittimien valmistajan, jonka toimipaikka sijaitsi San Giuliano Milanesen kunnassa.
1950-luvun tyyliä mukailevat tuotteet

Vuonna 1997 Smeg toi markkinoille retrotyylisiä jääkaappeja, joita valmistetaan eri väreissä. Tuotteet kantavat SMEG-nimeä, ja niiden vahvat kaarevat ovet ja paksu käsikahva vievät ajatukset takaisin 1950-luvulle.
Tuotteita on saatavilla useissa eri jääkaappipakastinmalleissa, ja värivaihtoehtoihin lukeutuvat muun muassa vaaleanpunainen, keltainen, oranssi ja limenvihreä sekä erikoiserät, kuten Union Jack -ovi.
Vuonna 2014 Smeg laajensi 1950-luvun tyylin valikoimaa vielä keittiölaitteilla, kuten leivänpaahtimilla, vedenkeittimillä ja yleiskoneilla.
Tunnustukset

2007: Pääkonttorin arkkitehtuurille myönnetty Domotica-palkinto, joka jaettiin Green Architecture Week -tapahtumassa.
2010: Good Design -palkinto, jonka myönsi Chicago Athenaeum Museum of Architecture and Design sekä European Center for Architecture, Art, Design and Urban Studies, innovatiivisen Newson-tuotevalikoiman FP610SG-uunille ja P755SBL-keittotasolle.
2012: Good Design -palkinto Linea-sarjan PV175CB-keittotasolle.
2013: Good Design -palkinto Linea-sarjan SFP140-uunille ja SMEG500-jääkaapille.
2014: Good Design -palkinto pienille keittiölaitteille – SMF01-yleiskone, TSF01-leivänpaahdin, Dolce Stil Novo -keittotaso, viinikaappi ja Victoria Range TRU90BL.
2015: Good Design -palkinto Victoria TR4110 -liedelle ja 60 cm:n uunille, KLF-vedenkeittimelle, BLF-tehosekoittimelle sekä 45 cm:n Linea-uunille.
2015: iF Design -palkinto SMF01-yleiskoneelle ja TSF01-leivänpaahtimelle.
2015: Red Dot -palkinto TSF01-leivänpaahtimelle. Leivänpaahdin täytti kaikki palkintolautakunnan arvioinnin kriteerit, jotka pohjautuivat kansainvälisten ammattilaisten kokemuksiin muotoilun eri osa-alueista.
2016: Good Design -palkinto 45 cm:n viinikaapille, sommelier-säilytyslaatikolle, 60 cm:n uunille, taiteellisilla keittoritilöillä varustetulle kaasukeittotasolle sekä kaasu- ja induktiokeittotason yhdistelmälle, jotka kaikki kuuluvat uuteen Dolce Stil Novo -tuotesarjaan.
2016: Red Dot -palkinto: Victoria TR4110 -liesi sai palkinnon ”Red Dot: Best of the Best” korkeimmasta muotoilun laadusta ja uraauurtavasta muotoilusta, ja BLF01-tehosekoitin sai palkinnon korkeasta muotoilun laadusta.
2017: Good Design -palkinto Dolce Stil Novo -tuotesarjan Blast Chiller -pakastimelle, Linea-sarjan 60 cm:n ja 45 cm:n uuneille sekä 90 cm:n vapaasti seisovalle Opera-liedelle. Näitä tuotteita seurasivat 1950-luvun tyylin HBF02-sauvasekoitin, CJF01-sitruspuristin ja ECF01-espressokeitin.
2017: iF Design -palkinto: Portofino-liesi ja 45 cm:n Dolce Stil Novo -viinikaappi saivat iF Design -palkinnon, joka on yksi tavoitelluimmista laatumerkeistä ja muodostuu kansainvälisesti arvostetun palkintolautakunnan kriteereistä.
2017: Red Dot -palkinto ECF01-espressokeittimelle, CJF01-sitruspuristimelle, CPF9GM Portofino -liedelle ja CVI618N Dolce Stil Novo -viinikaapille.
2018: Good Design -palkinto vapaasti seisovalle, 120 cm korkealle ja kahdella uunilla varustetulle Portofino-liedelle, Linea-sarjan viinikaapille, vakuumikoneelle, rakenteisiin upotettavalle uudelle espressokeittimelle, Dolce Stil Novo -uunille sekä TSF03-leivänpaahtimelle ja DCF01-kahvinkeittimelle.
2018: Red Dot -palkinto SFP6102TVS Linea -uunille, vapaasti seisovalle A1-9-liedelle ja Dolce Stil Novo -tuotesarjan SAB4604N Blast Chiller -pakastimelle.
2019: Good Design -palkinto 60 cm:n SFP6606WTPNR Dolce Stil Novo -uunille, 90 cm:n SFP9395X1 Classic -uunille, CGF01-kahvimyllylle ja MFF01-maidonvaahdottimelle.
Aiheesta muualla

Smeg Worldwide
Smeg Suomi
La Pavoni
Willis Ochieng

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 10. lokakuuta 1981 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Kenia
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 190 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2005 2006–2007 2007–2010 |  Free State Stars  Skellefteå IF  IFK Mariehamn | 16 (0)  37 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. toukokuuta 2011.
Willis Ochieng (s. 10. lokakuuta 1981) on kenialainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti vuosina 2007–2010 Veikkausliigan IFK Mariehamnia. Hän siirtyi maarianhaminalaisjoukkueeseen kaudeksi 2007 Ruotsin 2-divisioonassa pelaavasta Skellefteå FF:sta. Ochieng on myös pelannut Kenian maajoukkueessa.
Keskusrikospoliisi etsii Ochiengia korruptioepäilyjen vuoksi jotka liittyvät singaporelaiseen Wilson Raj Perumaliin. Tämän väitetään maksaneen Ochiengille kahdesta ottelusta 50 000 euroa. Julkisuudessa esitetyistä väitteistä huolimatta Veikkaus ei ole seurannut Mariehamn IFK:n pelejä kaudella 2010. Ochieng tiettävästi pelaa Tansaniassa Simba SC:ssa.
Willis Reed

Reed vuonna 1972.
Willis Reed Jr. (25. kesäkuuta 1942 – 21. maaliskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja, joka pelasi New York Knicksissä vuosina 1964–1974. Hänet otettiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1982.
Reed valittiin vuonna 1970 NBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli ensimmäinen pelaaja, joka sai kauden aikana kolme arvokkaimman pelaajan palkintoa. Hänet valittiin koko liigan arvokkaimman pelaajan lisäksi sekä finaalien että tähdistöottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Reed oli merkittävä tekijä, kun New York Knicks voitti historiansa ensimmäisen mestaruutensa. Reed loukkasi reisilihaksensa viidennessä finaaliottelussa Los Angeles Lakersia vastaan eikä pystynyt pelaamaan kuudennessa ottelussa. Hän palasi seitsemänteen ja ratkaisevaan otteluun ja heitti ottelun kaksi ensimmäistä koria, vaikka ei selvästikään pystynyt juoksemaan kunnolla. Reed ei tehnyt enempää pisteitä, mutta Knicks tarvitsi kapteeninsa esimerkkiä ja voitti ottelun 113-99.
Reed ja Knicks voittivat toisen mestaruutensa vuonna 1973. Hänet valittiin urallaan seitsemän kertaa NBA:n tähdistöotteluun, ja hän voitti kahdesti finaalien arvokkaimman pelaajan palkinnon. Pelaamisen lopetettuaan hän jatkoi uraansa valmentajana.
Vuonna 1996 NBA valitsi Reedin yhdeksi historiansa viidestäkymmenestä merkittävimmästä pelaajasta.
Willis R. Whitney

| Willis R>  Whitney.Willis Rodney Whitney |
| --- | --- |
 Whitney 1890 MIT:ssä
Henkilötiedot
Koko nimi:  Willis Rodney Whitney
Syntynyt: 22. elokuuta 1868 Jamestown, NY, Yhdysvallat
Kuollut: 9. tammikuuta 1958 Schenectady, NY, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  MIT Leipzigin yliopisto
Tutkimusalue:  teollisuuskemia, sähkökemia
Palkinnot:  Edison-mitali (1934)
Willis R. Whitney (22. elokuuta 1868 – 9. tammikuuta 1958) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli kehittämässä maailman ensimmäisiä yritysten tutkimusosastoja, ja johti perustamaansa General Electricin tutkimusosastoa pitkään.
Whitney opiskeli MITssä, valmistui 1890 ja pääsi samana vuonna kemian apulaisprofessoriksi. Hänen väitöskirjansa hyväksyttiin vuonna 1896 Leipzigin yliopistossa. Whitney  kyllästyi akateemisen maailman kapea-alaisuuteen ja lähti tilaisuuden tullen General Electricin tutkimuslaboratorion johtoon vuonna 1900.
General Electricissä Whitney osallistui hehkulamppujen ja röntgenlaitteistojen kehitystyöhön.
Who Are You: Hakgyo 2015

| Who Are You: Hakgyo 2015> 후아유: 학교 2015 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Kim So-hyun  Yook Sung-jae  Nam Joo-hyuk 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Verkko:   Korean Broadcasting System
Esitetty:  27. huhtikuuta 2015 – 16. kesäkuuta 2015
Jaksoja:  16
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Who Are You: Hakgyo 2015 (kor. 후아유: 학교 2015, engl. Who Are You: School 2015) on televisioyhtiö KBS:n esittämä eteläkorealainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Kim So-hyun, Yook Sung-jae ja Nam Joo-hyuk.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Wes Studi

| Wes Studi |
| --- | --- |
 Wes Studi vuonna 2008.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Wesley Studi
Syntynyt: 17. joulukuuta 1947 (ikä 76) Tahlequah, Oklahoma, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Maura Dhu
Näyttelijä
Aktiivisena:  1988–
Merkittävät roolit:  Viimeinen mohikaani Heat – ajojahti The New World  Avatar
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Wesley ”Wes” Studi (s. 17. joulukuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on syntyperältään cherokeeintiaani.
Studi syntyi Nofire Hollow’ssa, Oklahomassa ja opiskeli reservaatissa. Ennen peruskoulua Studi puhui vain cherokeetä. Vuonna 1967 hänet kutsuttiin armeijan palvelukseen. Studi palveli Vietnamissa 18 kuukautta, minkä jälkeen hän meni opiskelemaan Tulsa Junior Collegeen.
Studi tunnetaan parhaiten rooleistaan muun muassa elokuvissa Tanssii susien kanssa, Viimeinen mohikaani, The New World ja Hostiles, joissa hän esitti keskeisiä intiaanihahmoja.
Näyttelijäntyönsä lisäksi Studi on kuvanveistäjä, kahden lastenkirjan tekijä sekä basisti paikallisessa yhtyeessä.
Filmografia

Powwow Highway (1989)
Tanssii susien kanssa (1990)
Streets of Ladero (1990)
The Doors (1991)
Viimeinen mohikaani (1992)
Geronimo: An American Legend (1993)
Street Fighter (1994)
Lone Justice 2  (1995)
Heat – ajojahti (1995)
Lone Justice 3 (1996)
The Killing Jar (1997)
Deep Rising – uhka syvyyksistä (1998)
Seitsemän seinähullua sankaria (1999)
Wind River (2000)
Christmas in the Clouds (2001)
Road to Redemption (2001)
Teräskehä (2002)
Ice Planet (2003)
Miracle at Sage Creek (2005)
The New World (2005)
Seraphim Falls (2006)
Cosmic Radio (2007)
Comanche Moon (2008)
El camino (2008)
Older Than America (2008)
Three Priests (2008)
The Hunter’s Moon (2009)
The Only Good Indian (2008)
Call of the Wild (2009)
The Undying (2009)
21 and a Wake-Up (2009)
Avatar (2009)
Ink: A Tale of Captivity (2010)
Sugar (2011)
The Dome of Heaven (2011)
1320 (2011)
Being Flynn (2012)
Road to Paloma (2013)
Timberwolf (2014)
Into the Americas (2014)
Palominas (2014)
Hostiles (2017)
Aiheesta muualla

Wes Studi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Studin viralliset sivut
Violet Baudelaire

| Violet Baudelaire |
| --- | --- |
Luoja(t):  Daniel Handler
Näyttelijä(t):  Emily Browning
Ensi- esiintyminen:  Ankea alku
Viimeinen esiintyminen:  Loppu
Henkilötiedot
Ammatti:  amatöörikeksijä
Sukupuoli:  nainen
Ikä:  14 (elokuvassa)
Suhteet
Vanhemmat:  Beatrice Baudelaire Bertrand Baudelaire
Sisarukset:  Klaus Baudelaire Sunny Baudelaire
Lapset:  Beatrice Baudelaire(adoptoitu)
Muut sukulaiset:  kreivi olaf
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Violet Baudelaire on yksi "Lemony Snicket" -nimen takana toimineen Daniel Handlerin kirjoittaman kirjasarjan Surkeiden sattumusten sarja protagonisteista.
Violet on Baudelairen orpolapsista vanhin. Hänen nuoremmat sisaruksensa ovat veli Klaus ja sisko Sunny. Violet on keksijä ja tunnettu siitä, että saa usein keksintöjensä avulla sisarukset pois pulasta. Ensimmäisessä kirjassa Violet on 14-vuotias, ja hän täyttää 15 kirjassa Synkkä syöveri.
Violetin lempikirja on "The Life of Nikola Tesla", ja hän on sisarustensa tavoin vahvasti allerginen piparmintulle. Hän ei pidä laulusta Row, Row, Row Your Boat sen kohdan "Life is but a dream" vuoksi. Violet on sisarustensa tavoin hyvin kohtelias. Hän vihaa vaaleanpunaista väriä.
Sarjan lopussa Violet, Klaus ja Sunny adoptoivat Kit Snicketin vauvan, Beatricen.
Elämä > Ennen sarjaa

Viisivuotiaana Violet Baudelaire voitti ensimmäisen keksimiskilpailunsa automaattisella kaulimellaan. Tuomarin mukaan Violet "voisi keksiä vaikka kädet selän taakse sidottuina". Kymmenen vuoden paikkeilla hän keksi uudenlaisen kynänteroittimen.
Elämä > Sarjan aikana > Ankea alku

Sarjan alussa Violet sisaruksineen menettää vanhempansa Bertrandin ja Beatricen tulipalossa, joka tuhosi heidän kartanonsa. Herra Poe, Baudelairien uskottu mies, lähettää lapset uuden huoltajan, julman kreivi Olafin, luokse. Olaf yrittää kuitenkin vain varastaa Baudelairien omaisuuden käyttämällä erilaisia juonia. Ensimmäisessä juonessaan hän yrittää mennä Violetin kanssa naimisiin naamioiden seremonian näyttämään Auvoisa avioliitto -nimiseltä näytelmältä. Violet onnistuu kuitenkin huijaamaan Olafia eikä joudu menemään miehen kanssa naimisiin. Olaf pakenee apulaistensa kanssa.
Elämä > Sarjan aikana > Kirjat 2-4

Violetin seuraavat huoltajat ovat ystävällinen, seikkailunhaluinen Monty-setä, hiirimäinen, pelokas Josefiina-täti ja Baudelaireista välittämätön, julma Herra. Joka kerta kreivi Olaf saapuu paikalle valepuvussa, mutta orvot onnistuvat joka kerran tekemään hänen suunnitelmansa tyhjiksi paljastamalla hänen tuntomerkkinsä: yhdistyneet kulmakarvat ja vasemman nilkan silmätatuoinnin. Sillä on kuitenkin hintansa: Olaf murhaa niin Monty-sedän kuin Josefiina-tädinkin. Lähdettyään Josefiina-tädin luota Baudelairet joutuvat Herran johtamalle Onnenkantamoisen sahalle Vähäläntään töihin, mutta Herra erottaa orvot todettuaan, että näistä aiheutuu vain harmia.
Elämä > Sarjan aikana > Omituinen opinahjo

Violet, Klaus ja Sunny tapaavat heti kirjan alussa tulevat läheiset ystävänsä, Duncan ja Isadora Quagmiren, kun herra Poe lähettää heidät sisäoppilaitos Vaaksavaaran valmistavaan kouluun.  Quagmiret auttavat Baudelaireja paljastamaan nyt liikunnanopettajaksi naamioituneen kreivi Olafin, mutta Olaf onnistuu kidnappaamaan Duncanin ja Isadoran, ja Baudelairet jäävät taas katsomaan kauhuissaan hänen peräänsä. Baudelaireja jää vainoamaan Quagmirejen salaperäinen viesti "VPK".
Elämä > Sarjan aikana > Haamuhissi

Jerome ja Esmé Kurjimo adoptoivat Baudelairet kirjan alussa lähinnä siksi, että Esmén mukaan orvot ovat sillä hetkellä muodissa.  Olaf saapuu paikalle naamioituneena Gunther-nimiseksi huutokauppaajaksi. Lisäksi hänellä on mukanaan Quagmiret, jotka hän on piilottanut salaiseen paikkaan. Baudelairet selvittävät, että paikka on tyhjä hissikuilu Kurjimojen asuintalossa.
Violet rakentaa köyden, jonka avulla orvot pääsevät alas kuiluun. Pohjalta he löytävät Duncanin ja Isadoran, jotka on lukittu häkkiin. Violet keksii uuden keksinnön, jonka on tarkoitus auttaa heitä Quagmirejen vapauttamisessa. Baudelairet palaavat kuiluun, mutta häkki on tyhjä.
Myöhemmin Esmé heittää Baudelairet alas hissikuiluun ja paljastaa tekevänsä Olafin kanssa yhteistyötä. Lopulta Baudelairet pääsevät pois kuilusta ja hallille, jossa Gunther/Olaf huutokauppaa Quagmireja jossain tuotteessa. Orvot tarjoavat väärästä kohteesta, ja Quagmiret viedään taas pois. Jeromen luo jäämisen sijasta Baudelairet päättävät lähteä etsimään Quagmireja.
Elämä > Sarjan aikana > Kelvoton kylä

Violet sisaruksineen seuraa VPK-vihjettä ja heidät adoptoidaan Variksenpalvojien kylään, jossa kaikki kyläläiset toimivat heidän huoltajinaan. He asuvat kuitenkin mukavan ja huolehtivan, mutta pelkurin Hectorin luona. Hectorilla on keksimisstudio ja kirjasto, jotka ovat molemmat kiellettyjä kylässä. Kylässä sisarukset saavat Isadoralta viestejä säeparien muodossa.
Kyläläiset sieppaavat Olafia tuntomerkeiltään muistuttavan miehen, tosin Violet sisaruksineen tietää heti, että mies on syytön. Baudelairet yrittävät pelastaa miehen roviokuolemalta, mutta etsivä Dupiniksi naamioitunut oikea kreivi Olaf alkaa syyttää heitä "Olafin", Jacques Snicketin - miehen jota luultiin Olafiksi - murhasta tämän kuoltua sellissään. Baudelairet joutuvat vankilaan, mutta pakenevat sieltä.
Baudelairet pelastavat Duncanin ja Isadoran varissuihkulähteestä, johon Olaf oli heidät vanginnut. Duncan ja Isadora pääsevät pakoon Hectorin kanssa tämän rakentamalla kuumailmapallolla, mutta konstaapeli Lucianaksi naamioitunut Esmé estää heitä. Päivän pilkunviilaaja -juorulehden ansiosta syytökset siitä, että Baudelairet murhasivat Jacquesin, leviävät laajalle ja Baudelairien täytyy lähteä pakomatkalle.
Elämä > Sarjan aikana > Painajaisten parantola

Violet, Klaus ja Sunny saavat työn Salojen sairaalan arkistonhoitaja Halin apulaisina. Etsiessään kirjastosta vanhempiensa kansiota Esmé Kurjimo saa heidät kiinni. Klaus ja Sunny pääsevät pakoon, mutta Esmé sieppaa Violetin.
Lääkäreiksi naamioituneet Olaf apureineen aikovat suorittaa "kraniektomian" - pään poiston - Violetille. Klaus ja Sunny yrittävät pelastaa siskonsa, mutta he jäävät kiinni.
Violet herää nukutuksesta ja Klaus ja Sunny vievät hänet läpi sairaalan tarvikevarastoon. Violet onnistuu keksimään pienen sisäpuhelimen, jota hän käyttää käskeäkseen kaikkia työntekijöitä menemään mahdollisimman kauas heidän olinpaikastaan. Sitten lapset pakenevat sairaalasta. Olaf sytyttää sen tuleen ja syyttää teosta orpoja.
Elämä > Sarjan aikana > Tihutöiden tivoli

Olafin autoon piiloutuneet Baudelairet löytävät itsensä tivoli Tiritombasta, jossa he naamioituvat kummajaisiksi ja saavat sieltä töitä. He huomaavat, että omistajan, Madame Lulun, pöydällä on lehtiartikkelikirjasto, jonka avulla hän on kertonut Olafille joka kerran, missä Baudelairet ovat.
Baudelairet kyselevät Lululta tästä, ja Lulu kertoo olevansa nimeltään Olivia, haluavansa vain antaa ihmisille mitä he haluavat, ja olevansa osa samaa VPK-järjestöä kuin Jacques ja Olaf. Olivia lupaa pitää Baudelairien sijainnin salassa.
Seuraavana päivänä Olivia ja yksi Olafin kätyreistä putoavat Olafin kaivamaan leijonakuoppaan ja kuolevat. Baudelairet esittävät päättäneensä liittyä Olafin seurueeseen, ja Violet ja Klaus lähtevät asuntovaunussa ja Sunny autossa ylös Mortmain-vuorille. (He olivat Salojen sairaalassa saaneet huomata Baudelairen kansiossa, että toinen heidän vanhemmistaan saattaa yhä olla elossa, ja jos on, hän on siellä.)
Olaf ilmoittaa Baudelaireille, että Lulu oli kertonut heidän henkilöllisyytensä hänelle. Asuntovaunu leikataan irti autosta, jossa Sunnya pidetään vankina.
Elämä > Sarjan aikana > Luikurin liuku

Violet keksii asuntovaunuun jarrun, ja he saavat vaunun pysäytettyä. Klaus ja Violet naamioivat itsensä lumipartiolaisiksi, ja he tapaavat Quigley Quagmiren, Duncanin ja Isadoran kuolleeksi luullun veljen. Quigleyn kanssa he huomaavat, että VPK:n päämaja on poltettu maan tasalle. Violet saa tietää VPK:n nimen merkityksen.
Violet, Quigley ja Klaus päättävät siepata Esmén käyttääkseen häntä saadakseen Sunnyn takaisin. Lapset tajuavat kuitenkin, ettei vääryys oikeuta vääryyteen, ja että on olemassa parempikin keino pelastaa Sunny.
Autettuaan Esmén takaisin vuoren huipulle vapaaehtoisiksi naamioituneet Violet, Klaus ja Quigley vaativat Sunnya itselleen. Olaf kieltäytyy, kunnes Violet alkaa esittää tietävänsä kadonneen sokerikon sijainnin. Nähtyään, keitä "vapaaehtoiset" todella ovat, Olaf käskee kahden valkokasvoisen naisen heittää Sunny alas vuorelta. Naiset kieltäytyvät ja jättävät Olafin seurueen. Olaf sieppaa kummajaiset ja lumipartiolaiset (Carmelita Spatsia lukuun ottamatta) verkkoon, jotka kotkat vievät pois.
Quigley ja Baudelairet ottavat kelkan ja lähtevät pakenemaan vuorelta. Päästyään alas jäätynyt vesiputous rikkoutuu, ja valtava tulva erottaa Baudelairet Quigleysta.
Elämä > Sarjan aikana > Synkkä syöveri

Vedessä eksyksissä olevat Baudelairet kiipeävät Kapteeni Vastakarvan ja tämän tytärpuolen Fionan johtaman Queequeg-sukellusveneen kyytiin. Lapset lähtevät etsimään sokerikkoa vedenalaisesta luolasta, mutta he huomaavat sen olevan täynnä tappavaa medusan mycelium -sientä. Sukellusveneellä lapset huomaavat, että sieni on täyttänyt Sunnyn varustuksena toimineen sukelluskypärän. Heillä ei ole kuitenkaan paljon aikaa etsiä vastalääkettä, kun kreivi Olafin valtava mustekalan muotoinen "Carmelita"-laiva saapuu ja nielaisee Queequegin. Baudelairet otetaan vangeiksi, mutta he onnistuvat pakenemaan.
Sen jälkeen he saavat Quigley Quagmirelta viestin, jossa kerrotaan, että Quigley haluaa heidät tiettyyn paikkaan seuraavana päivänä, vain kaksi päivää ennen tapaamista hotellilla. Violetin mielestä viestiin vastaaminen ja Vastakarvan löytäminen olivat Fionan pelastamista tärkeämpiä, joten he alkavat selvittää koodia. Sen selvitettyään he ymmärtävät, että viesti käskee heitä menemään Brinyn rannalle.
Brinyn rannalla herra Poe käskee heitä tulemaan poliisiasemalle selvittämään heidän ongelmansa. Tietäen, ettei herra Poe voi auttaa heitä, lapset kiipeävät taksiin ja ajavat pois Kit Snicketin kanssa.