stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alice Hamilton
Nuoruus ja opiskelu

Alice syntyi 1869 New Yorkissa Montgomery ja Gertrude Hamiltonille. Hän oli toinen perheen viidestä lapsesta. Hänellä oli neljä siskoa ja yksi veli; isosiskosta Edithistä tuli tunnettu antiikintutkija.
Hamiltonin sisarukset kasvoivat Indianan Fort Waynessä isoisänsä hankkimalla maatilalla. Hamiltonit elivät varsin selkeästi omassa yhteisössään, jossa asui useita lähisukulaisia isoisän testamenttaamalla maa-alueella.
Alice ja hänen siskonsa saivat varhaiskasvatuksensa kotiopetuksessa, ja he opeiskelivat aineita, joita heidän vanhempansa pitivät tärkeinä eli kieli, kirjallisuutta ja historiaa. Hamiltonien sukutapojen mukaisesti Alice lähetettiin 17-vuotiaana Sarah Porterin kouluun Farmingtoniin Connecticutiin. Koulussa oppilaat saivat itse valita aineensa, ja Hamiltonin omaelämäkerran mukaan opetus oli ”maailman huonointa”.
Hamilton päätti jatkaa palattuaan Indianaan opiskeluja ja halusi opiskella lääketiedettä. Hän onnistui saamaan isältään luvan opiskella Michiganin yliopiston lääketieteellisessä. Lääkäriksi hän valmistui 1893. Yhdysvalloissa oli 1890-luvulla noin 4 500 naislääkäriä, mutta heistä suurin osa opiskeli naisille suunnatuissa korkeakouluissa. Hamiltonin valinta opiskella Michiganin yliopistossa oli ajalleen poikkeuksellinen.
Hamilton suoritti harjoittelujakson Minneapolisin sekä Uuden-Englannin naisten ja lasten sairaaloissa. Monet yhdysvaltalaiset lähtivät 1800-luvun lopulla suorittamaan jatko-opintoja Eurooppaan. Hamiltonkin suoritti vuosina 1895–1897 bakteriologian ja patologian opintoja Münchenin ja Leipzigin yliopistoissa.
Ura

.
Hamiltonista muutti 1897 Chicagoon saatuaan paikan Northwestern-yliopiston naisten lääketieteellisen koulun patologian professorina. Hän asettui pian asumaan Jane Addamsin perustamaan setlementtitalo Hull Houseen. Siellä hän näki läheltä köyhien työläisten ongelmia ja alkoi kiinnostua erityisesti työhon liittyvistä vammoista ja sairauksista. Teollisuuslääketiede oli vielä Yhdysvalloissa varsin tuntematon erikoisala, vaikka Euroopassa asiasta oltiinkin jon tehty tutkimuksia. Hamilton tutustui niihin ja julkaisi 1908 ensimmäisen artikkelinsa aiheesta.
Hamilton valittiin 1910 Illinoisin ammattitautien komissioon, joka oli alansa ensimmäinen Yhdysvalloissa. Hamilton sai tehtäväkseen tutkia teollisuuden sairauksia ja kuolleisuutta, ja hän keskittyi erityisesti lyijymyrkytyksiin tehtaissa, jotka valmistivat emaleita, maaleja ja kumia.
Hamilton vieraili tehtaissa ja työntekijöiden kotona sekä tutki sairaaloiden arkistoja ja päätteli, että monet sairaudet ja kuolemat johtuivat työolosuhteista. Hän havaitsi, että yli 70 erilaista tuotantomenetelmää saattoi aiheuttaa lyijymyrkytyksiä. Hän pystyi vuodesta 1913 tekemään tutkimuksia koko Yhdysvalloissa saatuaan paikan Yhdysvaltain työministeriöstä.
Harvardin yliopisto perusti 1919 teollisuuslääketieteen osaston ja palkkasi Hamiltonin apulaisprofessoriksi. Hän oli Harvardin historian ensimmäinen nainen opetushenkilökunnassa. Yliopisto hyväksyi vielä tuolloin vain miesopiskelijoita, eikä Hamiltonkaan saanut muun muassa osallistua henkilökunnan kerholle.
Hamilton jatkoi Harvardin-aikanaan myös ahkeraa kenttätutkimusta, ja vuosina 1924–1930 hän oli Kansainliiton terveyskomissiossa. Hänet kutsuttiin 1924 Neuvostoliittoon tarkastamaan siellä tehtyä teollisuuslääketieteen tutkimusta. Hamilton jatkoi tutkimusuraansa 1930-luvulle saakka, ja hän kirjoitti Harvardissa kaksi merkittävää teosta, Industrial Poisons in the United States ja Industrial Toxins'.
Hamilton jäi eläkkeelle 65-vuotiaana, joka oli Harvardissa pakollinen eläkeikä. Hän toimi eläköitymisen jälkeen muun muassa liittovaltion työstandardien osaston lääketieteellisenä neuvonantajana. Hän kirjoitti myös omaelämäkerran Exploring the Dangerous Trades, joka julkaistiin 1943.
Hamilton eli viimeiset vuosikymmenensä Hadlymessä Connecticutissa, johon hän oli muutanut 1920. Hän kuoli siellä syyskuussa 1970, ja hänet haudattiin Coven hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alice Hamilton Wikimedia Commonsissa
Hamiltonin sisarukset, Alice toinen vasemmalta.
Hamilton Harvardin-uransa alkuvaiheissa
Lahden kihlakunta

Lahden kihlakunta muodostettiin vuoden 1996 kihlakuntauudistuksessa, ja se toimi vuoden 2007 loppuun. Kihlakuntaan kuuluivat Asikkala, Hollola, Hämeenkoski, Kärkölä, Lahti, Nastola ja Padasjoki. Kihlakunta sijaitsi aluksi Hämeen läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Lahden kaupunginjohtaja

Lahden kaupunginjohtaja on Lahden kaupunginhallituksen esittelijä ja kuntalain mukainen kunnanjohtaja. Lahdessa siirryttiin kaupunginjohtajajärjestelmään 1930, kun viimeinen Lahden pormestari lopetti toimensa.
Lahden nykyinen kaupunginjohtaja on Niko Kyynäräinen. Kyynäräinen aloitti kaupunginjohtajana tammikuussa 2024.
Alsterån

| Alsterån |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Kalmar, Kronoberg
Maakunnat:  Småland
Kunnat:  Mönsterås, Nybro, Uppvidinge
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Alsterånin vesistö
Pinta-ala:  1 524,8 km²  
Järvisyys:  6 % 
Pääuoman pituus:  150 km
Pääuoman osuudet:  Alsterån ←Västrabyån ←(nimetön)
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Alstern, Sävsjöström, Uppvidinge 
 :  56.9972°N, 15.4119°E
Laskupaikka:  Ålem, Mönsterås
 :  56.92100°N, 16.4348°E
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  217 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  217 m
Pituus:  125 km  
Kaltevuus:  1,74 m/km
Keskiylivirtaama:  35,7 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  11,7 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  2,33 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Alsterån on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava 125 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Alsterånin vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 1 525 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Kalmarinsalmessa Ålemin lähellä Mönsteråsin kunnassa.
Vesivoimaa

Joessa on yksi vesivoimalaitos Hornsö, joka tuottaa sähköä 2,5 megawattin teholla noin 8,3 gigawattituntia vuodessa.
Käännös suomeksi
Alessandro Pavolini

Alessandro Pavolini.
Alessandro Pavolini (27. syyskuuta 1903 Firenze – 28. huhtikuuta 1945 Dongo) oli italialainen fasistipoliitikko, toimittaja ja kirjailija. Hän oli Italian kulttuuriministeri vuosina 1939–1943 ja yksi vuosien 1943–1945 Italian sosiaalisen tasavallan johtajista.
Elämä ja ura

Alessandro Pavolinin isä oli Suomen ystävänä tunnettu kielitieteilijä Paolo Emilio Pavolini. Myös Alessandro Pavolini perehtyi jo nuorena Suomeen ja julkaisi vuonna 1928 Suomen lähihistoriaa käsitelleen kirjan L’indipendenza finlandese (”Suomen itsenäisyys”), vaikka vierailikin Suomessa ensi kerran vasta vuonna 1934. Hän kirjoitti nuorena myös romaanin Giro d’Italia. Pavolinin veli Corrado Pavolini oli futuristiliikkeessä vaikuttanut kirjailija.
Pavolini liittyi Benito Mussolinin Fasci di combattimento -järjestöön Firenzessä vain 17-vuotiaana lokakuussa 1920 ja osallistui vuoden 1922 Rooman-marssiin. Hän opiskeli oikeustiedettä Rooman ja kansantaloustiedettä Firenzen yliopistossa suorittaen kummassakin tohtorin tutkinnon. Hän oli vuosina 1927–1929 kansallisen fasistipuolueen Firenzen piirin varajohtaja ja vuosina 1929–1934 johtaja. Hänen aikanaan Firenzeen rakennettiin muun muassa Giovanni Berta -stadion. Pavolini perusti Il Bargello -nimisen poliittis-kirjallisen aikakauskirjan ja toimi sen päätoimittajana. Hän oli myös Corriere della Sera -lehden kirjeenvaihtaja. Vuodesta 1932 Pavolini kuului fasistipuolueen kansallisdirektoraattiin ja hänet valittiin vuonna 1934 Italian edustajainhuoneeseen (myöhempi fascioiden ja korporaatioiden kamari). Hän toimi Mussolinin henkilökohtaisena sihteerinä.
Pavolini oli sotilasarvoltaan yliluutnantti ja osallistui vapaaehtoisena vuosien 1935–1936 sotaan Etiopiaa vastaan. Hän toimi lentotiedustelijana ja sotakirjeenvaihtajana ja kirjoitti myöhemmin sotakokemuksistaan kirjan.
Pavolini oli lokakuusta 1939 helmikuuhun 1943 Italian kansankulttuuriministerinä. Menetettyään paikkansa hallituksessa hän siirtyi roomalaisen Il Messaggero -sanomalehden päätoimittajaksi. Kun Mussolini syrjäytettiin heinäkuussa 1943, Pavolini pakeni Pohjois-Italiaan, johon Mussolinin uskolliset kannattajat perustivat myöhemmin Saksan tuella Italian sosiaalisen tasavallan eli niin sanotun Salòn tasavallan. Pavolinista tuli 15. syyskuuta 1943 uuden tasavaltalaisen fasistipuolueen pääsihteeri. Hän myös komensi puolueen puolisotilaallisia joukkoja, mustia prikaateja (Brigate Nere), jotka kävivät vastasissisotaa  Italian vastarintaliikkeen partisaaneja vastaan turvautuen muun muassa ryöstelyyn ja kidutukseen.
Salòn tasavallan romahdettua toisen maailmansodan lopussa huhtikuussa 1945 Pavolini yritti paeta yhdessä Mussolinin ja eräiden muiden kanssa, mutta he jäivät vastarintaliikkeen kommunistipartisaanien vangeiksi lähellä Sveitsin rajaa. Partisaanit teloittivat Pavolinin Dongossa Comojärven rantakadulla yhdessä Salòn tasavallan neljän ministerin ja kahdeksan muun johtohenkilön kanssa illalla 28. huhtikuuta, muutamaa tuntia Mussolinin teloituksen jälkeen. Pavolinin ruumis ripustettiin näytteille Milanon Piazzale Loreto -aukiolle Mussolinin, Clara Petaccin ja Achille Staracen ruumiiden vierelle.
Pavolinilla oli ministerikautenaan suhde elokuvanäyttelijä Doris Durantin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alessandro Pavolini Wikimedia Commonsissa
Alinen Kotajärvi (Ikaalinen)

| Alinen Kotajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°51′37″N, 23°03′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  Kotaojaa Kyrösjärveen 
Järvinumero:  35.521.1.023
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,9 m 
Rantaviiva:  0,835 km 
Pinta-ala:  0,04839 km² 
 fiAlinen Kotajärvi 
Alinen Kotajärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Tevaniemessä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Alinen Kotajärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa

Järvi on 300 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,8 hehtaaria. Järvi sijaitsee maastossa olevassa painanteessa ja sitä ympäröivät peltomaat ja metsät. Järven lähiranta on soistuvaa metsää. Siihen laskee yksi tulo-oja, joka on Ylisen Kotajärven ja Majalammen yhteinen laskuoja. Muita tulo-ojia sillä ei ole. Laskuoja on Kotaoja, joka lähtee järven pohjoispäästä ja laskee 2,4 kilometriä Kyrösjärven Aureenlopissa olevaan Kankaansuunlahteen. Rannassa on yksi kiinteä asunto ja etelärannan ohi kulkee läheiselle tilalle johtava tie. Tien kautta kulkee retkeilyreitti.
Alstom

| Alstom S> A. |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  Euronext: ALO
Markkina-arvo:  6,6 mrd. USD (5/2017)
ISIN:  FR0010220475
Perustettu:  1928; 1992
Toimitusjohtaja:  Henri Poupart-Lafarge
Kotipaikka:   Ranska 48, rue Albert-Dhalenne, Saint-Ouen 93400, Ranska
Toimiala:  raideliikenteen järjestelmät, kalusto ja palvelut
Liikevaihto:   7,3 mrd. euroa (7,938 mrd. USD)
Nettotulos:   (-1,135 mrd. USD, tappiota)
Henkilöstö:  32 800
Kotisivu:  www.alstom.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alstom Metropolis -junayksikkö São Paulon metrossa
Alstom S.A. (aikaisemmin GEC Alsthom, sitä ennen Alsthom) on suuri ranskalainen pörssiyhtiö, jonka osake noteerataan Pariisin pörssissä. Se valmistaa junia ja muuta kiskokalustoa sekä näiden ohjausjärjestelmiä, -laitteita ja -palveluja. Yhtiön kotipaikka on Saint-Ouen. Alstomin  palveluksessa on noin 32 800 työntekijää.
Aiemmin se valmisti myös voimalaitoksia ja energiatuotannon laitteita, kuten turbiineja, generaattoreita ja ilmansuojelulaitteita. Yhdysvaltalainen monialayhtiö General Electric osti Alstomin energia- ja sähkönsiirtoliiketoiminnat vuonna 2014.
Yhtiö omisti aikaisemmin maailman suurimpiin kuuluvan Chantiers de l'Atlantique -telakan Saint-Nazairessa Ranskassa, mutta myi enemmistöosuuden (75 %) telakasta norjalaiselle Aker Yards ASA:lle vuonna 2006. Telakalla on rakennettu muun muassa SS Normandie- ja RMS Queen Mary 2 -alukset, joista kumpikin oli valmistumisajankohtanaan maailman suurin laiva.
Alstom tunnetaan muun muassa TGV- ja Eurostar- sekä Pendolino-junien valmistajana. Suomeen yhtiö on toimittanut muun muassa Dr13-veturit ja Sm4-lähijunat sekä viimeisimmät Pendolino-junat. Aikaisemmat Pendolino-junat toimitti italialainen Fiat Ferroviaria, jonka Alstom osti vuonna 2002.[lähde? ]
Alstom osti Bombardierin Transportation-yksikön vuonna 2020.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alstom
Alstom Suomi (Arkistoitu – Internet Archive)
Alinen Lehmilampi

| Alinen Lehmilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  62°04′37″N, 23°08′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Parkanonjärven alue (35.53)
Laskujoki:  Lehmiluoma ja Haukkaluoma 
Järvinumero:  35.539.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  139,6 m 
Rantaviiva:  1,366 km 
Pinta-ala:  6,276 ha  
 fiAlinen Lehmilampi 
Alinen Lehmilampi  on Pirkanmaalla Parkanossa Kankaanpäässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Alinen Lehmilampi on Haukkaluoman valuma-alueen ainoa lampi tai järvi.
Maantietoa

Alisen Lehmilammen pituus on 500 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 6,3 hehtaaria. Se sijaitsee Pirttikankaan ja Kolistajankankaan välissä suolla. Siihen laskee ojitetun suon kuusi ojaa ja suuren Lehminevan suo-ojien laskuoja. Tämä laskuoja kulkee kuivatetun  Ylisen Lehmilammen läpi. Lammen oma laskuoja alkaa Lehmiojan nimisenä, jatkaa Haukkaluoman nimisenä ja alajuoksulla se on taas Lehmiluoma. Se laskee Linnanjärveen. Rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Ranta on pääasiassa suota, vaikka pieniä osuuksia rannasta on kovaa metsämaata. Rantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Kankaanpäästä alkavalta kylätieltä, joka erkanee valtatieltä 23.
Lady Claire

| Lady Claire> Jauhoinen yleisperuna |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Alankomaat
Risteytys:  Agria x KW 78-34-470
Kasvinjalostaja:  C. Meier
Ylläpito
Lajike-edustaja Suomessa:  Ravintoraisio 2002
Lajikkeen ylläpitäjä:  Siemenperunakeskus 2002
Lady Claire on monikäyttöinen, jauhoinen ruokaperunalajike. Sillä on korkea kuiva-ainepitoisuus ja erittäin hyvä varastosäilyvyys. Se on arka perunarutolle, mutta se on ankeroisenkestävä.
Aiheesta muualla

The European Cultivated Potato Database: Lady Claire
Suomen  jauhoiset yleisperunaperunalajikkeet
Amazone
Fontane
Lady Claire
Redstar
Rosamunda
Van Gogh
Suomen perunalajikkeet
Adora 1996/? |
Amazone 1993/1981 |
Annabelle (uusi) |
Appell |
Arielle (uusi) |
Asterix (myös Ruotsi) |
Barima † |
Bellona |
Bintje 1976/1910 (myös Ruotsi) |
Blue Congo |
Columbo  |
Ditta |
Fado 2015 |
Fambo |
Felsina (myös Ruotsi) |
Fontane |
Gloria 1996/1990 |
Hankkijan Tanu 1981/1981|
Hankkijan Timo 1977/1977|
Hankkijan Tomppa |
Hertha † 1987/1979 |
Idole 1995/1988 |
Jazzy 2015 |
Jussi 2015 |
Kardal 1994/1988 |
Kulta 1997/1997 |
Lady Amarilla 2015 |
Lady Britta 2015 |
Lady Cristi |
Lady Claire |
Lady Felicia o |
Lady Rosetta (myös Ruotsi) |
Lady Sara 2015 |
Matilda 1989/1985 (myös Ruotsi) |
Melody 2015 |
Musica 2015 |
Nicola 1994/1973 (myös Ruotsi) |
Ostara 1977-1994 ja 1996/1962 |
Olympia |
Pito 1976/1964 |
Posmo 1986/1978 |
Puikula 1985/maatiaisperuna |
Record † 1976/1932 |
Redstar |
Rikea |
Rocket † 1996|
Rosamunda 1986/1974 (myös Ruotsi) |
Sabina 1979/1976 (myös Ruotsi) |
Saline (uusi)  |
Satu 1996/1996 |
Saturna 1977/1964 |
Seresta |
Sieglinde (Siikli) 1976/1935 |
Sini 1977/1977 |
Solana |
Suvi 1977/1977   |
Swift (tuontiperuna)   |
Timate |
Ukama 1995/1976 (myös Ruotsi) |
Ute 1993/1982  |
Van Gogh 1993/1987 (myös Ruotsi)  |
Velox |
Venla |
Victoria |
Vital † 1996/?

 n • k •
Aleksandër Peçi

Aleksandër Peçi (s. 1951) on albanialainen säveltäjä. Hän opiskeli Tiranassa sävellystä Çesk Zadejan johdolla.
Peçi on säveltänyt muun muassa kaksi sinfoniaa, baletin, neljä konserttoa, neljä rapsodiaa, viisitoista elokuvamusiikkiteosta ja useita kamarimusiikkiteoksia. Nykyään hän opettaa Taiteiden akatemiassa (Tiranassa) sävellystä ja orkestrointia ja on Uuden albanialaisen musiikin yhdistyksen puheenjohtaja.
Kotkan rannikkopataljoona

Kotkan rannikkopataljoona (KOTRP) oli Suomenlahden meripuolustusalueen joukkoyksikkö, jonka päätehtävänä oli meritiedustelijoiden kouluttaminen.
Kirkonmaan saari oli yksi rannikkopataljoonan varuskunnista
Historia

Kotkan rannikkoalue lakkautettiin 31. joulukuuta 2006 itsenäisenä joukko-osastona ja siitä muodostettiin 1. tammikuuta 2007 Suomenlahden meripuolustusalueen joukkoyksikkö nimellä Kotkan rannikkopataljoona, johon yhdistettiin Kotkan ja Haminan alueen säilyneet merivoimatoiminnot.
Joukkoyksikkö lakkautettiin vuoden 2013 lopussa. Tieto lakkautuspäätöksestä julkaistiin 8. helmikuuta 2012 osana puolustusvoimien säästösuunnitelmia. Suurin osa viimeisistä varusmiehistä kotiutui kesällä 2013.
Kokoonpano

Pataljoonan perusyksiköt olivat Kotkan edustalla Kirkonmaan saarella sijaitseva Kirkonmaan linnake ja ohjuspatteri (OhjPtri/KOTRP) Haminassa. Lisäksi toimintaa oli Kotkassa Haapasaaressa ja Kuusisen sotilassatamassa. Pataljoonan esikunta sijaitsi Haminan kasarmialueella Reserviupseerikoulun yhteydessä. Esikunnan alaisuudessa oli Haminassa toimiva Tietotekniikkakeskus, Kuusisen Merikuljetuskeskus ja Kirkonmaan linnakkeella toimiva Kotkan Merivalvontakeskus, jonka alaisuudessa toimii Haapasaaren merivalvonta-asema.
Pataljoonan viimeinen komentaja oli komentaja Juha-Antero Puistola.[lähde? ]
LED-tulostin

Kodakin LED-tulostin
Okin LED-tulostuspää
LED-tulostin on lasertulostimen kaltainen tulostin, jossa käytetään loistediodiriviä tulostuspään valonlähteenä lasertulostimissa tai yleisimmin elektrofotografiassa käytettävän laserin sijaan. LED-palkki välkkyy sykäyksissä koko sivun leveydeltä ja luo kuvan kuvarummulle tai -vyölle liikkuessaan sen poikki.
LED-tulostimet ovat suorituskykyisempiä ja luotettavampia kuin lasertulostimet, koska niissä on vähemmän liikkuvia osia, mikä vähentää mekaanista kulumista. Mallista riippuen LED-tulostinten tulostusnopeudet voivat olla lasertulostimia nopeampia, ja LED-tulostimet ovat halvempia valmistaa. Toisin kuin LED-tulostimissa lasertulostimissa tarvitaan pyöriviä peilejä ja linssejä, joiden on pysyttävä kunnossa koko tulostimen käytön ajan. LED-tulostuspäässä ei ole liikkuvia osia, ja koneistot ovat yleensä tiiviimpiä.
Historia

Oki Electric Industryn väitetään valmistaneen ensimmäisen LED-tulostimen vuonna 1981. Kaupallinen muunnelma nimeltään OPP6220 kehitettiin vuonna 1986. Se oli kohtuullisen pienikokoinen monotoninen tulostin, jonka kuvatarkkuus eli erottelukyky oli 240 kuvapistettä tuumaa kohden ja nopeus 16 sivua minuutissa. Vuonna 1989 markkinoille tuli edullinen OL400-malli. Vuonna 1997 Oki oli parantanut kuvatarkkuuden 1200 kuvapisteeseen tuumalla ja tuonut myyntiin myös malleja, joilla pystyi tulostamaan myös A3-tulosteita. OKIPAGE 8c vuodelta 1998 oli Okin ensimmäinen LED-väritulostin. Se käyttää hyväkseen yksinkertaisesti neljää LED-musteriviä.
Muunnelmia

OKI Data on kehittänyt LED-tulostimia, joissa käytetään CMYW-värijärjestelmää CMYK:n asemesta. OKI 920WT ja 711WT on kehitetty vaate- ja sisustusteollisuudelle, ja niissä on tavallisen mustan väriaineen sijaan valkoista väriainetta. Tarkoitus on mahdollistaa lämmönsiirto tummille kankaille ja ylläpitää värien eloisuutta. Loistediodi tulostaa ja kuivaa koko värikuvan välittömästi veluurinkaltaiselle kankaalle, joka lämpöpainatetaan tämän jälkeen sidosainekerroksen kera.
UV-LED-tulostimissa käytetään kosketuksetonta mustesuhkutulostustekniikkaa, joka kovettaa suihkutetut mustepisarat välittömästi suoraan tulostettavaan alustaan. UV-loistediodilamppu säteilee valoenergiaa erityiseen UV-LED-musteeseen, jossa on valointiaattoreita, jotka reagoivat loistediodien säteilemään energiaan.
UV-LED-tulostimia käytetään tavallisesti suoraan kovalle pinnalle tulostamiseen. Sen kyky kuivattaa muste välittömästi on etu monille pinnoille, kuten lasille, muoville ja pleksilasille, tulostettaessa. UV-LED-tulostimia käytetään usein mainostuotteiden valmistuksessa tulostamaan kynien, USB-kiintolevyjen ja mukien pinnoille. Nykyisillä kaupallisilla UV-LED-tulostimilla kuten iUV600s:llä ja iUV1200s:llä, pystyy tulostamaan myös kohokirjaimia ja -kuvia.
Aiheesta muualla

Technology Connections: LED Printers: The Common Printing Tech You Haven't Heard Of  lokakuu 2018. YouTube.
Alien Breed (pelisarja)

| Alien Breed |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Team17
Ensijulkaisu:  Alien Breed (1991)
Aiheesta muualla
alien-breed-3d-series MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Alien Breed on Team17:sta kehittämä ammuntapelisarja. Sarjan ensimmäinen peli julkaistiin Amigalle vuonna 1991.
Pelit > Ensimmäinen sarja

Alien Breed (1991)
Alien Breed Special Edition '92 (1992)
Alien Breed II: The Horror Continues (1993)
Alien Breed: Tower Assault (1994)
Alien Breed 3D (1995)
Alien Breed 3D II: The Killing Grounds (1996)
Pelit > Toinen sarja

Alien Breed Evolution (2009)
Alien Breed: Impact (2010)
Alien Breed 2: Assault (2010)
Alien Breed 3: Descent (2010)
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Alkuperäinen sarja:   Alien Breed  Special Edition '92  II: The Horror Continues  Tower Assault  3D  3D II: The Killing Grounds 
Reboot-sarja:   Evolution  2: Assault  3: Descent
Alien Ant Farm

| Alien Ant Farm |
| --- | --- |
 Alien Ant Farm vuonna 2001
Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  alternative rock, alternative metal, post-grunge, nu metal
Kotipaikka:   Riverside, Kalifornia, USA
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dryden Mitchell,  laulu   Joe Hill,  kitara   Alex Barreto,  basso   Mike Cosgrove,  rummut  
Entiset jäsenet:  Terry Corso,  kitara   Tye Zamora,  basso  
Levy-yhtiö:  Universal Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alien Ant Farm (A.A.F) on vuonna 1996 perustettu rock-yhtye. Se tuli tunnetuksi erityisesti vuonna 2001 julkaisemastaan Michael Jackson -coverista Smooth Criminal. Yhtyeen perustajajäseniin kuuluivat solisti Dryden Mitchell, kitaristi Terry Corso, basisti Tye Zamora ja rumpali Mike Cosgrove. Myöhemmin yhtyeestä erosivat kitaristi Terry Corso ja basisti Tye Zamora. Yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto, Greatest Hits, levytettiin vuonna 1999 Papa Roach -yhtyeen studiolla.
Yhtye tuli suosituksi Yhdysvalloissa ja tunnetuksi muuallakin maailmalla vuoden 2001 Michael Jackson coverin "Smooth Criminal" siivittämänä, joka julkaistiin yhtyeen toisella albumilla ANThology (2001). Myös kappale "Movies" nousi hitiksi varsinkin Yhdysvalloissa ja albumin raita "Wish" tuli monelle tunnetuksi PS2-pelin Tony Hawk's Pro Skater 3 myötä. Pienemmälle huomiolle jäi NHL-pelisarjan vuoden 2004 versiossa esiintynyt kappale "S.S. Recognize". Kolmannen albumin ensimmäinen single "These Days" nousi yhtyeen kotimaassa pieneksi hitiksi, jonka jälkeen yhtye ei ole ollut kovinkaan suuressa suosiossa verrattuna toisen albumin ANThologyn aikoihin.
Kokoonpano

Dryden Mitchell – laulu, rytmikitara, akustinen kitara (1995–)
Terry Corso – soolokitara, taustalaulu (1995–2003, 2008–)
Tim Peugh - basso, taustalaulu (2014–)
Mike Cosgrove – rummut, perkussiot (1995–)
Joe Hill - kitara, taustalaulu (2004–2008, 2012)
Alex Barreto - basso (2006-2008)
Tye Zamora –  basso, piano, Kalimba, taustalaulu (1995–2006, 2008–2014)
Victor Camacho - kitara (2003)
Michael Anaya - kitara, koskettimet, perkussiot, taustalulu (2014)
Diskografia

| --- | --- |
 Albumit Greatest Hits (1999)  ANThology (2001)  truANT (2003)  Up In The Attic (2006)  Always and Forever (2015)  Mantras (2024) Kokoelmat 20th Century Masters: The Millennium Collection: The Best of Alien Ant Farm (2008) EP:t Singles: $100 (1996)  Love Songs (1998)  Phone Home (2014) :  Singlet "Smooth Criminal" (2001)  "Movies" (2002)  "Attitudes (2002)  "These Days" (2003)  "Glow" (2003)  "Forgive & Forget" (2006)  "Around the Block" (2007)  "Homage" (2014)  "Everything She Wants" (2020) DVD:t Aliens Ain't Farmers (2003)  Busted (2006)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut