stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gilgo Beachin murhat
Tutkinta > Syytteet

Raskauttavat todisteet Heuermannia vastaan saatiin dna-näytteen avulla, joka otettiin talteen tammikuussa 2023 pois heitetystä pizzalaatikosta. Näytettä verrattiin erään uhrin päältä löytyneeseen miehen hiukseen, ja se täsmäsi Heuermanniin. Myös hänen sukulaiseltaan otettu dna-näyte täsmäsi toiseen samanlaiseen todisteeseen, joka löydettiin säkistä, johon yksi uhreista oli kätketty. Yksittäisten hiusten dna-todisteiden myötä Heuermann pidätettiin hänen poistuttuaan toimistostaan Manhattanilla, ja hänelle luettiin syytteet Melissa Barthelemyn, Megan Watermanin ja Amber Costellon murhista. Tuolloin häntä pidettiin myös pääepäiltynä Maureen Brainard-Barnesin tapauksessa.
16. tammikuuta 2024 Heuermannille luettiin syyte Maureen Brainard-Barnesin murhasta. Syytteen nostoa oli odoteltava, koska dna-tulokset tulivat viiveellä. Todisteiden perusteella voitiin lopulta osoittaa, että uhrin jalkojen ympärille sidotusta nahkavyöstä löytynyt hius kuului Heuermannin islantilaiselle vaimolle, Asa Hellerupille. Tämä oli luottokorttitietojen mukaan kuitenkin Atlantic Cityssä pariskunnan lasten kanssa murhan tapahtuma-aikaan vuonna 2007, ja Heuermann oli jäänyt New Yorkiin.
Hiustodisteet toivat Heuermannille kesäkuussa 2024 syytteet myös Jessica Taylorin ja vuonna 1993 kuolleen Sandra Costillan murhista. Hänen hiuksiaan löydettiin uhrien löytöpaikalta, ja lisäksi silminnäkijä oli kertonut nähneensä Heuermannin autoon täsmäävän ajoneuvon Manorvillessä samoihin aikoihin, kun Taylorin ruumis löytyi heinäkuussa 2003. Autorekisteristä selvisi myös, että Heuermann oli ostanut vihreän Chevrolet Avalanchen vain hiukan ennen Taylorin katoamista.
Tekijä

Rex Heuermann oli pidätyksensä aikaan 59-vuotias, ammatiltaan arkkitehti joka piti toimistoa Manhattanilla ja asui Long Islandilla. Hän oli naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Varallisuutensa, asuinpaikkansa ja siviilisäätynsä puolesta Heuermann vastasi poliisin luomaa profiilia sarjamurhaajasta. Hän oli viimeisimmän murhan aikaan 46-vuotias. Profiloijat kuvailivat sarjamurhaajaa ”mattimeikäläiseksi”.
Heuermann tunnettiin työssään osaavana, arkkitehtonisen alan veteraanikonsulttina joka vei projekteja tehokkaasti läpi. Hänen sanotaan tunteneen New Yorkin monimutkaiset rakennussäädökset hyvin. Hän ei ollut kuitenkaan erityisen pidetty henkilö: naapurit kavahtivat häntä, ja työelämässä häntä pidettiin hankalana ja vastenmielisenä tyyppinä.
Pidätystä seuraavana päivänä rikostutkijat tekivät kotietsinnän Heuermannin talossa Massapequassa. Hänen tietokoneeltaan löytyi syyttäjien mukaan ”kidutuspornoa” sekä ”kuvauksia naisista, joita pahoinpidellään ja raiskataan”. Yhdysvaltalaismedioiden mukaan poliisit löysivät lisäksi yli 200 ampuma-asetta aidatusta holvista Heuermannin kellarista. Talosta etsittiin mahdollisia ”muistoesineitä”, ja murhatodisteita etsittiin myös vihreästä lava-autosta.
Heuermann oli mediatietojen mukaan elänyt vuosikausia kaksoiselämää. Hänen perheensä kerrotaan musertuneen asiasta, ja hänen vaimonsa on hakenut avioeroa. Puhelutiedot ovat osoittaneet murhien tapahtuneen talossa, kun Heuermannin perhe ei ollut kotona.
CNN-kanavan lähteiden mukaan Heuermannilla oli pidätettäessä vain yksi kysymys: ”Onko se uutisissa?”.
Uhrit > Mahdolliset uhrit

34-vuotias Karen Vergata eli niin kutsuttu ”Fire Islandin Jane Doe” tunnistettiin dna-testeillä elokuussa 2023. Hänen ruumiistaan on löydetty vain jalat Fire Islandilta huhtikuussa 1996 sekä kallo Tobay Beachilta huhtikuussa 2011. Vergata oli nähty elossa viimeksi ystävänpäivänä 1996.
Gilgo Beachilta löydetyistä ruumiista on tunnistamatta nuori aasialainen mies, joka oli ollut kuolleena 5–10 vuotta ennen löytymistään. Uhrin kuolinsyy oli päähän kohdistunut isku, ja poliisin mukaan hän oli mahdollisesti transnainen. Lisäksi tunnistamatta on jäänyt afroamerikkalainen nainen, jonka ruumiin ainut tuntomerkki oli persikkatatuointi. Tämän vuoksi häntä kutsutaan nimellä ”Peaches”. Naisen torso löytyi kesäkuussa 1997 New Yorkin Hempsteadin osavaltiopuistosta. Lisää ruumiinosia löytyi huhtikuussa 2011 muovipussista Gilgo Beachilta, samoin kuin taaperoikäisen tyttölapsen ruumis. Dna-testit osoittivat ”Peachesin” lapsen äidiksi. He olivat olleet tuossa vaiheessa kuolleina jo lähes 15 vuotta, mutta heidän kuolinpaikastaan, kuolemien olosuhteista tai henkilöllisyyksistä ei ole tietoa.
Ocean Parkwayn ja Robert Moses Causewayn liittymä.
Kampasammal

| Kampasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hypnales
Heimo::  Helodiaceae
Suku::  Kampasammalet Helodium
Laji::  blandowii
Kaksiosainen nimi
 Helodium blandowii  (F. Weber & D. Mohr) Warnst. 
Katso myös
   Kampasammal Wikispeciesissä   Kampasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kampasammal (Helodium blandowii) on lehtisammallaji kampasammalten heimossa. Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla erityisesti viileällä vyöhykkeellä.
Kampasammal on keskikokoinen, yleensä viidestä kymmeneen senttimetriä korkeaksi kasvava ja sulkahaarainen. Verson päähaara on melko roteva ja litteän näköinen, sulkahaarat sijaitsevat neljänä rivinä. Lehdet ovat keskeltä leveitä, mutta tyveltä ja kärjestä kapenevia.
Juhani Ojala

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Juhani Lauri Henrik Ojala
Syntymäaika: 19. kesäkuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Vantaa, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 193 cm
Lempinimi: Jude
Seura
Seura: Gnistan
Pelinumero: 40
Junioriseurat
2001–2005: VJS
2006–2008: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2011 | HJK | 46 | (1) |
| 2008–2009 | → Klubi 04 (laina) | 38 | (2) |
| 2011–2013 | Young Boys | 23 | (0) |
| 2013–2016 | Terek Groznyi | 24 | (0) |
| 2015 | → HJK (laina) | 4 | (0) |
| 2016 | SJK | 9 | (0) |
| 2017–2019 | Häcken | 32 | (3) |
| 2019–2021 | Vejle | 45 | (3) |
| 2021–2022 | Motherwell | 21 | (1) |
| 2023 | Doxa | 10 | (0) |
| 2023–2024 | Honka | 2 | (0) |
| 2024– | Gnistan | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2007 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 2008 | Suomi U19 | 2 | (0) |
| 2009–2010 | Suomi U21 | 8 | (0) |
| 2011–2021 | Suomi | 31 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. helmikuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. toukokuuta 2022.
Juhani Ojala (s. 19. kesäkuuta 1989 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Gnistania. Ojala on pelannut 31 ottelua Suomen maajoukkueessa.
Ojala nousi HJK:n edustusjoukkueeseen kaudella 2008. Ojala voitti HJK:ssa neljän kauden aikana kolme Suomen mestaruutta 2009, 2010 ja 2011 sekä Suomen Cupin 2011. Ojala siirtyi elokuussa 2011 sveitsiläiseen Young Boysiin, jossa hän pääsi debytoimaan myös Eurooppa-liigassa. Helmikuussa 2013 Ojala siirtyi venäläiseen Terek Groznyiin. Kolmen ja puolen Venäjällä vietetyn vuoden jälkeen Ojala palasi takaisin Veikkausliigaan SJK:n riveihin, jossa hän voitti Suomen Cupin 2016. Helmikuussa 2017 Ojala siirtyi ruotsalaiseen Häckeniin ja elokuussa 2019 tanskalaiseen Vejleen. Vuodet 2021–2022 Ojala pelasi Skotlannissa Motherwellin riveissä.
A-maajoukkueessa Ojala debytoi 22-vuotiaana vuonna 2011 Tanskaa vastaan. Ojala on kuulunut Suomen maajoukkueeseen MM-karsinnoissa 2012–2013, EM-karsinnoissa 2014–2015 ja MM-karsinnoissa 2016–2017.
Veikkausliiga valitsi Ojalan vuoden puolustajaksi 2010.
Seurajoukkueet > HJK

Juhani Ojalan pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2008, kun hän nousi HJK:n Kakkosessa pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. HJK:n ykkösjoukkueessa ja Veikkausliigassa Ojala debytoi 19-vuotiaana, kun Antti Muurinen vaihtoi hänet kentälle 21. syyskuuta 2008 ottelussa HJK–MyPa. Ottelu jäi Ojalan ainoaksi liigaotteluksi ensimmäisellä kaudella. Ojala pelasi myös kauden 2009 pääasiassa Ykköseen nousseessa Klubi 04:ssa, ja HJK:n mestaruuteen päättyneellä kaudella Ojala pelasi neljä liigaottelua.
Varsinainen läpimurto HJK:ssa tapahtui kaudella 2010, kun Ojalalle avautui paikka avauskokoonpanossa Mathias Lindströmin loukkaantumisen seurauksena. Ojala vakiinnutti paikkansa HJK:n avauskokoonpanossa ja pelasi 24 liigaottelua, sekä kaikki HJK:n kuusi Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan karsintaottelua. HJK:n mestaruuteen päättyneen kauden päätteeksi Ojala palkittiin vuoden liigapuolustajana. Huhtikuussa 2011 Ojalan sopimusta HJK:n kanssa jatkettiin kauden 2014 loppuun. Ensimmäisen liigamaalin Ojala teki 4. heinäkuuta 2011 ottelussa KuPS–HJK, ja hän pelasi HJK:n kolmannella peräkkäisellä mestaruuskaudella elokuuhun mennessä 17 liigaottelua, sekä kaksi Mestarien liigan karsintaottelua.
Seurajoukkueet > Young Boys

Juhani Ojala siirtyi elokuussa 2011 neljän vuoden sopimuksella Sveitsin Super Leaguessa pelanneeseen Young Boysiin. Ojala debytoi Young Boysin riveissä 17. syyskuuta 2011 Sveitsin Cupin ottelussa Domdidier–Young Boys, ja hän teki maalin heti ensimmäisessä virallisessa ottelussaan. Sveitsin liigassa Ojala debytoi 27. lokakuuta 2011 ottelussa Xamax–Young Boys, kun hänet vaihdettiin hyökkääjäksi ottelun loppuhetkillä. Ojala pelasi kaudella 2011–2012 Young Boysissa yhteensä 11 liigaottelua, joista kuusi avauskokoonpanossa.
Syyskaudella 2012 Ojala pelasi Young Boysin 18 liigaottelusta 12, joista 11 avauskokoonpanossa. Liigaotteluiden lisäksi hän pelasi viisi Eurooppa-liigan karsintaottelua sekä viisi lohkovaiheen ottelua. Ensimmäisen maalin eurokentillä Ojala teki 20. syyskuuta 2012 ottelussa Young Boys–Liverpool, kun hän tasoitti Young Boysin 3–5 tappioon päättyneen ottelun 2–2:een.
Seurajoukkueet > Terek Groznyi

Juhani Ojala siirtyi helmikuussa 2013 kolmen ja puolen vuoden sopimuksella Venäjän liigassa pelanneen Terek Groznyin riveihin. Ojala debytoi Premier Ligassa 10. maaliskuuta 2013 ottelussa Spartak Moskva–Terek Groznyi, ja hän pelasi kevätkauden 2013 aikana kolme liigaottelua. Ojala vakiinnutti paikkansa Terekin avauskokoonpanossa kaudella 2013–2014. Hän pelasi yhteensä 20 liigaottelua, joista 19 avauskokoonpanossa. Terek oli kaudella 2013–2014 Venäjän liigassa kahdestoista. Ojala pelasi syyskaudella 2014 vain yhdessä Venäjän liigan ottelussa, ja vakava loukkaantuminen päätti kauden 2014–2015 jo marraskuussa. Ojalan kuntouduttua takaisin pelikuntoon Terek lainasi hänet heinäkuussa 2015 kolmeksi kuukaudeksi Veikkausliigaan HJK:n riveihin. Ojala palasi takaisin Terekiin loppukaudeksi 2015–2016, mutta ei pelannut kauden aikana yhtään Venäjän liigan ottelua.
Seurajoukkueet > SJK

Juhani Ojala siirtyi syyskuussa 2016 kauden 2017 loppuun kestäneellä sopimuksella Veikkausliigassa pelanneen SJK:n riveihin. Ojala pelasi loppukauden 2016 aikana yhteensä yhdeksän Veikkausliigan ottelua. SJK oli kaudella 2016 Veikkausliigassa kolmas. SJK eteni kaudella 2016 Suomen Cupin finaaliin, jossa se kohtasi Ojalan vanhan seuran HJK:n. SJK voitti finaalin rangaistuspotkulla ja Suomen Cupin 2016. Ojala pelasi finaalissa avauskokoonpanossa.
Seurajoukkueet > Häcken

Juhani Ojala siirtyi helmikuussa 2017 kolmen vuoden sopimuksella Kari Arkivuon seurakaveriksi Ruotsin Allsvenskanissa pelanneeseen Häckeniin. Seurat eivät julkistaneet siirtosummaa. Ojala debytoi Allsvenskanissa 2. huhtikuuta 2017 ottelussa AIK–Häcken. Ojala vakiinnutti paikkansa Häckenin avauskokoonpanossa ja pelasi kauden aikana yhteensä 23 ottelua. Ojala teki kauden aikana myös kolme maalia. Häcken oli kaudella 2017 Allsvenskanissa neljäs, ja joukkue pääsi seuraavan kauden Eurooppa-liigan karsintoihin.
Ojala ehti pelata kauden 2018 alussa vain kahdessa liigaottelussa ennen kuin hän loukkaantui jälleen vakavasti. Ojala palasi loukkaantumisen jälkeen Häckenin kokoonpanoon syyskuussa, mutta hän pelasi kauden aikana vain kuudessa sarjaottelussa. Häcken oli kaudella 2018 Allsvenskanissa viides ja joukkue sai kauden aikana kolmannen suomalaispuolustajan, kun Joona Toivio siirtyi seuraan.
Ojalan peliaika topparin paikalla jäi kaudella 2019 vähäiseksi Toivion ja joukkueen kapteeni Rasmus Lindgren takana. Hän pelasi elokuuhun mennessä vain kolmessa ottelussa.
Seurajoukkueet > Vejle

Juhani Ojala siirtyi elokuussa 2019 Tanskan kakkosliiga 1. divisionissa pelanneeseen Vejleen.
Seurajoukkueet > Motherwell

Ojala solmi heinäkuussa 2021 kahden vuoden sopimuksen Skotlannin Valioliigassa pelaavan Motherwellin kanssa. Hän pelasi kaudella 2021–2022 21 ottelua Skotlannin Valioliigassa, onnistuen kerran maalinteossa. Motherwell tiedotti purkaneensa Ojalan sopimuksen syyskuun alussa 2022.
Seurajoukkueet > Doxa Katokopias

Tammikuussa 2023 Ojala siirtyi vapaana agenttina Kyproksen liigaan Doxa Katokopiasin riveihin. Ojala ja Doxa purkivat sopimuksensa kesällä 2023.
Seurajoukkueet > Honka

Heinäkuussa 2023 Ojala siirtyi kauden 2024 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella Honkaan. Hän pelasi kauden 2023 aikana kahdessa liigaottelussa sekä kahdessa eurolopputurnauksen ottelussa.
Seurajoukkueet > Gnistan

Tammikuussa 2024 Ojala siirtyi yksivuotisella sopimuksella Veikkausliigan nousijajoukkue Gnistaniin.
Maajoukkue

Juhani Ojala debytoi ikäluokkansa (1989) maajoukkueessa 18-vuotiaana 17. lokakuuta 2007 Ruotsin Motalassa pelatussa ottelussa Makedonia–Suomi. Ojala pelasi kolme poikien maaottelua.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Ojala debytoi 19-vuotiaana 27. maaliskuuta 2009 Funchalissa pelatussa ottelussa Portugali–Suomi. Ojala pelasi kahdeksan nuorten maaottelua, joista kaksi oli vuoden 2011 alle 21-vuotiaiden EM-kisojen karsintaotteluita.
A-maajoukkueessa Ojala debytoi 22-vuotiaana, kun Mixu Paatelainen vaihtoi hänet kentälle 15. marraskuuta 2011 Esbjergissä pelatussa maaottelussa Tanska–Suomi. Ensimmäisen arvokisojen karsintaottelun Ojala pelasi 12. lokakuuta 2012, kun Paatelainen valitsi hänet avauskokoonpanoon Olympiastadionilla pelatussa vuoden 2014 MM-kisojen karsintaottelussa Suomi–Georgia. Ensimmäisen A-maaottelumaalinsa Ojala teki 9. tammikuuta 2017 Arabiemiirikuntien Al-Ainissa pelatussa ottelussa Marokko–Suomi, kun hän viimeisteli Suomen 1–0-voittomaalin samoihin numeroihin päättyneessä ottelussa. Ojala on kuulunut Suomen maajoukkueeseen MM-karsinnoissa 2012–2013, EM-karsinnoissa 2014–2015 ja MM-karsinnoissa 2016–2017.
Saavutukset > Seurat

HJK
Veikkausliiga (3): 2009, 2010, 2011
Suomen Cup (1): 2011
SJK
Suomen Cup (1): 2016
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Veikkausliigan vuoden puolustaja (1): 2010
Tilastot > Kausi kaudelta

Tilanne 4. lokakuuta 2020.
| Kausi | Seura | Sarja | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | HJK | Veikkausliiga | 1 | 0 |
| 2008 | Klubi 04 | Kakkonen | 24 | 1 |
| 2009 | HJK | Veikkausliiga | 4 | 0 |
| 2009 | Klubi 04 | Ykkönen | 14 | 1 |
| 2010 | HJK | Veikkausliiga | 24 | 0 |
| 2011 | HJK | Veikkausliiga | 17 | 1 |
| 2011–2012 | Young Boys | Super League | 11 | 0 |
| 2012–2013 | Young Boys | Super League | 12 | 0 |
| 2012–2013 | Terek Groznyi | Premier Liga | 3 | 0 |
| 2013–2014 | Terek Groznyi | Premier Liga | 20 | 0 |
| 2014–2015 | Terek Groznyi | Premier Liga | 1 | 0 |
| 2015–2016 | Terek Groznyi | Premier Liga | 0 | 0 |
| 2015 | HJK | Veikkausliiga | 4 | 0 |
| 2016 | SJK | Veikkausliiga | 9 | 0 |
| 2017 | Häcken | Allsvenskan | 23 | 3 |
| 2018 | Häcken | Allsvenskan | 6 | 0 |
| 2019 | Häcken | Allsvenskan | 3 | 0 |
| 2019–2020 | Vejle | 1. division | 22 | 2 |
| 2020–2021 | Vejle | Superligaen | 4 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 202 | 9 |
Aiheesta muualla

Juhani Ojala Vejlen sivuilla
Juhani Ojala Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Juhani Ojala Transfermarktin sivuilla
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Kalliolle kukkulalle

Kalliolle kukkulalle on suomalainen kansanlaulu, joka tunnetaan myös piirilauluna. Hollolalainen kanttori Akseli Jurva teki laulun ja siihen liittyvän vanhan kansansävelmän ensimmäistä kertaa tunnetuksi neliäänisellä sovituksellaan, jota on esitetty jo vuonna 1899. Vuonna 1908 opettaja Väinö Varmanen merkitsi laulun muistiin Asikkalassa. Laulusta tunnetaan myös Tornionjokilaaksossa tallennettu versio.
Ensimmäisenä Kalliolle kukkulalle levytti Iivari Kainulainen jo vuonna 1912. Sen jälkeen siitä on ilmestynyt yli 30 levytettyä, lähinnä eri kuorojen esittämää versiota. Kappaleen on levyttänyt vanhalla kansansävelmällä laulettuna muun muassa Paul Norrback (1958),
Kaj Chydeniuksen ja KOM-teatterin versio

| ”Kalliolle kukkulalle” KOM-teatteri |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 03.19
 Levy-yhtiö: Love Records
KOM-teatterin muut singlet
|   | ”Kalliolle kukkulalle” 1972 | ”On suuri sun rantas autius” 1973 |
Kalliolle kukkulalle on KOM-teatterin levytyksenä julkaistu vuonna 1972, ja se on ensimmäinen julkaistu versio laulusta sävelellä, jonka Kaj Chydenius sävelsi Varmasen tallentamiin sanoihin. Toisin kuin kansansävelmä, joka on e-mollissa, Chydeniuksen sävelmä on C- ja Des-duurissa.
Kappale ilmestyi alun perin pelkästään singlenä, jonka B-puolella on toinen vanha kansansävelmä On neidolla punapaula. KOM-teatterin esitys on myös useilla kokoelmalevyillä, muun muassa vuonna 2006 julkaistulla albumilla 35 vuotta lauluja.
Chydeniuksen sävelmällä on kappaleen esittänyt lisäksi muun muassa Koiton Laulu (1974) ja Brahe Djäknar (1984). Laulusta on olemassa myös Barbara Helsingiuksen laatima englanninkielinen käännös By the mountain, on the hillside.
Nuotit

Kansansävelmän nuotit. Sanoina ensimmäinen säkeistö:
Audio playback is not supported in your browser. You can download the audio file.
Aiheesta muualla

Iivari Kainulaisen versio vuodelta 1912
Kalevi Kalliomäki

Kalevi Juhani Kalliomäki (s. 15. maaliskuuta 1941) on Oulun yliopistosta vuonna 2004 eläkkeelle jäänyt mittaustekniikan emeritusprofessori.
Henkilötiedot ja opinnot

Kalevi Kalliomäki syntyi Kauhajoella 1941 liikemies, pienviljelijä Tauno Kalliomäen ja Anni Kalliomäen (o.s. Leppinen) perheeseen. Ylioppilaaksi hän valmistui Kankaanpään yhteiskoulusta vuonna 1960 ja sitten Teknillisestä korkeakoulusta (TKK) diplomi-insinööriksi vuonna 1965, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1967 ja tekniikan tohtoriksi vuonna 1969.
Sotilasarvoltaan Kalevi Kalliomäki on reservin insinööriluutnantti vuodelta 1972.
Ammattiura

Kalevi Kalliomäki toimi Teknillisessä korkeakoulussa assistenttina 1965–1968, sähkötekniikan apulaisprofessorina 1970–1975 sekä dosenttina vuodesta 1976 alkaen. Oulun yliopiston sähkötekniikan vt. professorina hän toimi 1968–1970 ja sitten mittaustekniikan professorina vuodesta 1975 alkaen aina vuoteen 2004 eli eläkkeelle jäämiseensä saakka. Sähkötekniikan osaston johtajana hän toimi useaan eri otteeseen. Jo vuodesta 1976 alkaen Kalevi Kalliomäen ja Matti Karraksen professuurit muodostivat perustan Oulun yliopiston sähkötekniikan osaston mittaustekniikan laitoksen toiminnalle.
Lisäksi Kalliomäki on ollut Metrologian neuvottelukunnan jäsen, Keksintösäätiön hallituksen jäsen, Suomen Akatemian teknisten tieteiden toimikunnan puheenjohtaja ja tieteen keskustoimikunnan jäsen 1989–1991, Suomalaisen tiedeakatemian jäsen sekä Teknisten tieteiden akatemian jäsen.
Kalevi Kalliomäellä on julkaissut mittaustekniikasta, erityisesti tarkkuusmittauksista, sekä lääketieteellisestä tekniikasta. Hänellä on patentteja, joita muun muassa Vaisala Oyj, Outokumpu Oyj, sekä Topvawe Oy ovat hyödyntäneet.
Emeritusprofessori Kalevi Kalliomäki toimii edelleen metrologian alan asiantuntijana, Mittatekniikan keskuksen Aika ja taajuus -alueella.
Kalliomäki on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Aiheesta muualla

Mikkola, A. 2002. Sähkötekniikan kasvua uhkaa Oulussa opiskelijapula. Sanomalehti Kaleva, 25.4.2002 HighTechForum -haastattelu[vanhentunut linkki]
Nurmi-Rättö, I. 2005. Karkaussekunnin verran lisäaikaa. Tiimalasi. Mittatekniikan keskuksen  tiedotuslehti 2/2005, s. 18. Sekunti lisäaikaa -juttu
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF 2
Kalevankatu

Kalevankatua lounaaseen.
Kadun nimikyltti.
Kalevankatu (ruots. Kalevagatan) on noin 1,1 kilometrin mittainen koillis–lounaissuuntainen katu Helsingissä Kampin kaupunginosassa.
Profiili

Kalevankatu alkaa kaupungin ydinkeskustasta Mannerheimintieltä Pyyn ja Kukon korttelien välistä ja kulkee Kampin halki Ruoholahdenrantaan. Kadun koillisosan pituuskaltevuus on huomattava ja se kulkee Mannerheimintietä kohti rinnekatuna. Mannerheimintien ja Yrjönkadun välinen osuus on rakennettu reunoilta porrastetuksi kävelykaduksi. Samalla katuosuudella on sen reunassa myös ajoramppi maanalaiseen pysäköintitilaan. Kävelykatuosuus on päällystetty sahatulla ja ristipäähakatulla graniittikiveyksellä.
Kävelykatuosuutta lukuun ottamatta Kalevankatu on pääosin kaksisuuntainen, yksiajoratainen ja päällystetty asvaltilla. Myös jalkakäytävät ovat asvalttipäällysteisiä. Katu on valaistu ylös ripustetuin valaisimin. Kadun lounaisosa on rakennettu kallionjyrkänteen kohdalle, ja se haarautuu kahteen tasoon siten, että se kohoaa puolelta leveydeltään pengerrykselle. Haarat ovat vastakkaisiin suuntiin yksisuuntaiset. Raitiolinja 6 kulki ennen reittimuutosta kadun lounaisosassa Hietalahdenkadulta Ruoholahdenrantaan.
Kalevankadulla on liikennevalot Fredrikinkadun ja Albertinkadun risteyksissä. Lisäksi Hietalahdenkadun risteyksessä on raitiovaunun huomiovalot.
Historia

Ennen vuotta 1928 nykyisen Kalevankadun nimi oli Vladimirinkatu. Katu sai nimensä vuonna 1820 ortodoksisen pyhimyksen Vladimir Suuren ja hänen muistokseen perustetun Pyhän Vladimirin ritarikunnan mukaan. Alkuperäisessä muodossaan nimi oli St. Wladimirs Gatan, mutta vuonna 1836 se lyhennettiin Wladimirsgatan. Suomenkielinen nimi tuli käyttöön 1800-luvun loppupuolella, aluksi muodossa Wladimirinkatu, mutta vuonna 1909 kirjoitusasuksi vahvistettiin Vladimirinkatu (ruots. Vladimirsgatan). Nykyisen nimensä katu sai vuonna 1928, ja se liittyy viereisen, samansuuntaisen Lönnrotinkadun nimeen.
Kalevankadun jyrkkä kohta Annankadun ja Fredrikinkadun välisellä osuudella innosti lapsia laskemaan mäkeä, ja toisinaan kelkka liukui aina Albertinkadulle asti. Liikenteen ajan mittaan lisääntyessä poliisin oli lopulta puututtava vaaralliseen leikkiin.
Kalevankadun länsipään molemmin puolin sijaitsevissa kortteleissa toimi aikoinaan Valion meijeri ja pääkonttori. Valiolle kuuluneessa laboratoriorakennuksessa Kalevankadun varrella teki aikoinaan myös A. I. Virtanen tutkimuksiaan. Osa rakennuksista on yhä jäljellä, mutta monet niistä on purettu sen jälkeen, kun Valio 1980-luvulla lopullisesti muutti Pitäjänmäelle. Nykyisin paikalla on moderneja asuinrakennuksia.
1900-luvun vaihteessa kadulla asui runsaasti eri alojen tunnettuja taiteilijoita. Yksityiskodeissa taiteet kukoistivat; saattoipa sattua, että esimerkiksi Wladimirinkatu 19:ssä kuuli samanaikaisesti neljän kotiorkesterin musisointia. Talon rakennuttaja asessori ja tullihallituksen kamreeri Alfred Blomstedt asui perheineen vuosikymmeniä kyseisessä osoitteessa. Blomstedtien ohella talossa asuivat 1900-luvun vaihteen molemmin puolin muun muassa ministeri Alexis Gripenberg, matematiikan professori, senaattori Edvard Rudolf Neovius, senaattorit Ernesti Forsman, Gustaf Fellman ja August Nybergh (myöhemmin af Nyborg). Af Nyborgin poika Karl Adolf oli eräs aikakauslehti Euterpen nuorista radikaaleista. Lisäksi talossa asustelivat muun muassa eversti Reinhold Ehrnrooth, hovineuvos ja kirjailija Kaarlo Slöör (kirjailijanimeltään Santala), aktivisti ja itsenäisyystaistelija Herman Stenberg veljineen, tupakkatehtailija Valdemar Klärich, kielenkääntäjä ja sanomalehtimies K. V. Puuska sekä laulaja Saima Neovi.
Myös Wladimirinkatu 21:ssä harrastettiin säveltaiteita. Talossa asuivat säveltäjät Fredrik Pacius ja Erkki Melartin. Hieman vinottain vastapäätä asui säveltäjä Oskar Merikanto. Wladimirinkatu 17:ssä sijaitsevan talon omisti puolestaan kanttoriurkuri Lauri Hämäläinen. Wladimirinkatu 19:n talonmies oli muurari Kustaa Helenius, kirjailija Mika Waltarin isoisä.