stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Steven Ogg

| Steven Ogg |
| --- | --- |
 Steven Ogg vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1973 (ikä 51)  Calgary, Alberta
Ammatti:  näyttelijä
Lapset:  yksi lapsi
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Trevor Philips (GTA V)   Simon The Walking Dead Pike (Snowpiercer) 
Aiheesta muualla
stevenogg.com
IMDb 
Steven Ogg (s. 4. marraskuuta 1973 Calgary, Alberta) on kanadalainen näyttelijä.
Ogg tunnetaan parhaiten ääni- ja liikkeenkaappausroolistaan Trevor Philipsinä vuoden 2013 videopelissä Grand Theft Auto V. Hän aloitti uransa vuonna 1999, mutta piti vuoden 2003 jälkeen kuusi vuotta taukoa muun muassa rakentaakseen talon Connecticutiin.
Ogg esittää Simonia amerikkalaisen The Walking Dead -televisiosarjan tuotantokausilla 6–8. Lisäksi hän on esiintynyt Westworld- ja Snowpiercer-sarjoissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Steven Ogg Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Aikamies

| Aikamies |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Samppa Batal
Käsikirjoittaja:  Samppa Batal
Tuottaja:  Samppa Batal Miikka Pakarinen Tuomas Kohtamäki
Säveltäjä:  Santeri Sirviö
Kuvaaja:  Miikka Pakarinen
Leikkaaja:  Tuomas Kohtamäki
Pääosat:  Matti Pajulahti Annika Hartikka Joel Hirvonen Jaana Saarinen Jari Kuusisto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cinerain Cinemanifest
Levittäjä:  Black Lion Pictures
Ensi-ilta:  2. joulukuuta 2022
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  637
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aikamies on Samppa Batalin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen elokuva, joka tuli ensi-iltaan joulukuussa 2022.
Elokuva sai maailman ensiesityksensä Varsovan elokuvajuhlien Free Spirit -sarjassa lokakuussa 2022. Elokuva voitti sarjan ja palkittiin Free Spirit -palkinnolla.
Aikamies on rakkaustarina, jossa yksinäinen ovimies asettaa vaakalaudalle sekä sydämensä että mielensä, kun lapsuudessa kielletyt aikamatkustusleikit muuttuvat todeksi.
Aikamiehen nimiroolissa nähdään Matti Pajulahti ja toisessa pääroolissa on Annika Hartikka. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Joel Hirvonen ja Jaana Saarinen.
Elokuvan on kuvannut Miikka Pakarinen ja leikannut Tuomas Kohtamäki. Elokuvan levittää elokuvateattereihin Black Lion Pictures.
British Phonographic Industry

British Phonographic Industry (BPI) on vuonna 1973 perustettu musiikkialan yhdistys, jonka tarkoitus on edustaa brittiläisten musiikkialan yritysten etuja ja taistella laitonta musiikin kopioimista vastaan.
Se perusti vuosittaisen Brit Awards -tapahtuman sekä Mercury Prize -palkinnon, joka jaetaan vuoden parhaalle albumille.
Myönnytykset

British Phonographic Industry -palkintoja myönnetään myynnistä Isossa-Britanniassa. Palkinnon taso riippuu äänitteen formaatista ja myyntiluvuista. BPI-myönnytykset eivät kuitenkaan ole automaattisia: levy-yhtiön tulee maksaa yhdistykselle tietty summa, minkä jälkeen BPI tarkistaa kyseisen äänitteen myynnin. Palkinnot myönnetään yleensä jälleenmyyjien ostamien määrien eikä varsinaisten myyntilukujen perusteella.
| Formaatti | Status > Hopea | Status > Kulta | Status > Platina |
| --- | --- | --- | --- |
| Albumi | 60 000 | 100 000 | 300 000 |
| Single | 200 000 | 400 000 | 600 000 |
BPI-valtuusto

Peter Jamieson - BPI puheenjohtaja
Mike Batt - Dramatico Entertainment
Paul Birch - Revolver Music
Joe Cokell - Sanctuary Recorded Music
John Craig - First Night Records
Clive Fisher - Universal Music UK
Alasdair George - Sony BMG Music Entertainment
David Joseph - Polydor Records
Jeremy Lascelles - Chrysalis Group
Korda Marshall - Warner Brothers Records UK
Nick Phillips - Warner Music UK
Mark Richardson - Independiente
David Steele - V2 Records
Rob Stringer - Sony BMG Music Entertainment
Tony Wadsworth - EMI UK ja Irlanti
Pete Waterman - PWL Empire
Keith Wozencroft - Capitol Music UK
Muita organisaatioita

RIAA, Recording Industry Association of America, on yhdysvaltalainen musiikkialan yhdistys.
IFPI, International Federation of Phonogram and Videogram Producers on maailmanlaajuinen musiikkialan yhdistysten ryhmittymä.
FACT, Federation Against Copyright Theft, on brittiläinen elokuva-alan piratismia vastustava yhdistys.
Aiheesta muualla

British Phonographic Industry
Project Monterey

Project Monterey oli IBM:n ja Santa Cruz Operationin (SCO) epäonnistunut yritys koota monella suoritinarkkitehtuurilla toimiva UNIX.
Projekti julkistettiin lokakuussa 1998 SCO:n ja Hewlett Packardin (HP) 3DA-hankkeen juututtua paikalleen. IBM:n piti lisätä hankkeeseen tuki PowerPC- ja POWER-arkkitehtuureille AIX-käyttöjärjestelmästään, SCO:n oli tarkoitus lisätä tuki IA-32-arkkitehtuurille ja Sequentin monisuoritintuki DYNIX/ptx-käyttöjärjestelmästä. Intel oli mukana tuomassa asiantuntemusta sekä tuen vielä julkaisemattomalle IA-64-arkkitehtuurille.
Projekti ajautui pian vaikeuksiin, kun kaikki osanottajat alkoivat siirtää resurssejaan Linux-käyttöjärjestelmään. IBM osti Sequentin vuonna 1999 ja SCO myi UNIX-liiketoimintansa vuonna 2001. Samana vuonna IBM ilmoitti projektin olevan lopetettu. Projekti ei saavuttanut missään vaiheessa menestystä markkinoilla. Lehtitietojen mukaan IBM myi vuonna 2001 ainoastaan 32 lisenssiä.
Myöhemmin The SCO Group haastoi IBM:n oikeuteen ja syytti sitä tekijänoikeusrikoksesta. SCO Groupin mukaan IBM käytti Monterey-hankkeen päättymisen jälkeen SCO:n koodia ilman lupaa AIX- ja Linux-käyttöjärjestelmissä.
Televisiovastaanotin

LCD-televisio, jossa kaiuttimet molemmilla puolilla.
Televisiovastaanotin, lyhyemmin televisio tai TV, on laite, jolla otetaan vastaan televisiolähetyksiä. Televisiovastaanotinta voidaan käyttää myös tietokoneen, DVD-soittimen tai pelikonsolin näyttönä ja äänentoistolaitteistona.
Historia

Skotlantilainen John Logie Baird (1888–1946) kehitti 1926 ensimmäisen laitteen, jolla sähköinen signaali voitiin näyttää kuvana. Laite oli elektromekaaninen ja hyödynsi Paul Nipkowin keksimää Nipkowin pyyhkäisylevyä, joka perustui ajatukseen siitä, miten kuva voitiin hajottaa pisteiksi ja jälleen koota. Sen juovaluku oli vain aluksi vain 30. Nipkow ehti nähdä Bairdin Televisor-järjestelmän demonstraation Berliinissä vuonna 1928. Yhdysvalloissa Nipkowin menetelmää käytti Charles Francis Jenkins (1867–1934), jonka oma laite valmistui Bairdin jälkeen. Jenkins aloitti televisiolähetykset 1928, jolloin lähettävät ja vastaanottavat laitteet perustuivat elektromekaaniseen tekniikkaan. Ääni lähetettiin erikseen radiotekniikalla ja synkronoitiin vastaanottimessa. Kuvan laatu oli niin huono, että tekniikka sai murska-arvostelut ja yritys meni konkursiin vuonna 1932. Englannissa BBC aloitti lähetykset Bairdin tekniikalla 1930 ja käytti tätä tekniikkaa vuoteen 1937 saakka.
Vuonna 1927 venäläinen keksijä Léon Theremin asuessaan Yhdysvalloissa kehitti kuvan lomituksen. Lomituksella saadaan piennettyä kuvan välkyntää.
Kokonaan sähköistä televisiota kehittivät Philo Farnsworth (1906–1971), Vladimir Zworykin (1888–1982) Yhdysvalloissa ja Kálmán Tihanyi (1897–1947) Unkarissa. Farnsworthin ”kuvadissektoria” käyttävää laitetta esiteltiin 1927–1929. Zworykin työskenteli Westinghousella kehittäen ”ikonoskooppia”. Zworykinin laite patentoitiin ensimmäisenä 1925, mutta se pystyi esittämään vain liikkumatonta kuvaa. Farnsworth ja Zworykin patentin hankkinut RCA joutuivat patenttiriitaan. Sähköinen televisio toimi ensi kerran vuonna 1926, kun Zworykin ja Farnsworthin patentit yhdistettiin Tihanyin kameraputkeen. Tihanyi oli kehittänyt kameraputkeaan radioskooppiaan varten vuonna 1926.
Werner Flechsig patentoi maskijärjestelmällä (engl. shadow-mask) toimivan väritelevision Saksassa vuonna 1938, ja se esiteltiin kansainvälisessä radionäyttelyssä Berliinissä vuonna 1939. Useimmat kuvaputkiväritelevisiot perustuivat sittemmin tähän tekniikkaan. Vielä toisen maailmansodan aikana 16. elokuuta 1944 Baird sai toimimaan ensimmäisen täysin sähköisen väritelevisiovastaanottimen näytön. Hänen 600-juovainen televisionsa perustui ”läpäisymenetelmään” (beam penetration).
Tekniikka

Televisiossa on viritin, joka vastaanottaa televisiolähetyksen, ja muuntaa sen sähköiseksi videosignaaliksi. Laitteeseen kuuluu näyttö, jolla videon kuva esitetään, sekä kaiutin videon äänien toistamiseksi. Nykyvastaanottimia ohjataan tyypillisesti kaukosäätimellä, mutta näppäimistöäkin voidaan käyttää. Televisio voidaan parittaa toimimaan myös älypuhelimen tai muun digitaalisen viestintälaitteen ohjauksessa.
Tekniikka > Viritin

Alun perin televisiovastaanotin otti televisiolähetyksen vastaan analogisella virittimellä, jonka käyttäjä asetti oikealle taajuudelle. Taajuuksien virittäminen muuttui nopeasti työlääksi televisiokanavien lisäännyttyä, mihin löytyi ratkaisuksi virittimen muistipaikat. Näihin käyttäjä pääsi pikavalintapainikkeilla, joita oli yksi kutakin kanavaa varten. Kanavien määrän yhä kasvaessa laitteeseen oli hankala asettaa riittävästi painikkeita, mutta kahden painikkeen peräkkäisellä painamisella saatiin mahdollisuus 99:ään esiasetettuun kanavaan.
Nykytelevisiossa on digitaalinen viritin, jota voidaan sanoa sisäänrakennetuksi digitaalisovittimeksi. Televisiokanavien haku ja tallentaminen muistipaikoille on automatisoitu tapahtumaan yhdellä käskyllä. Tämän jälkeen laitteen käyttäjä voi muun muassa muokata kanavajärjestystä haluamakseen, ja lukita jotkin kanavat salasanan taakse. Vastaanotin hakee ja tallentaa myös digitaaliset radiokanavat.
Tekniikka > Näyttö

Nykyisissä litteissä televisioissa käytetään yleensä nestekidenäyttöjä (LCD) tai plasmanäyttöjä. Perinteisempi on suuremman tilan vaativa kuvaputkitelevisio.
Tekniikka > Näyttö > LCD

Nestekidenäyttö koostuu sähköisesti ohjatusta, valoa polarisoivasta nesteestä, joka on suljettu soluihin kahden läpinäkyvän suorassa kulmassa olevan polarisoivan levyn väliin. Kun sähkökenttää ei ole, nesteen molekyylit ovat lepotilassa, ja ne kiertyvät luonnostaan suoran kulman ääripäästä toiseen. Valo polarisoituu ensin yhdessä levyssä, kiertyy sitten niin, että lopuksi valo kulkee toisen levyn läpi. Koko yhdistelmä on lähes läpinäkyvä; vain ensimmäisen polarisaatiolevyn läpäistessään valo himmenee hieman. Kun soluun muodostetaan sähkökenttä, nesteen molekyylit kääntyvät kentän suuntaisiksi estäen polarisoituneen valon kiertymisen. Kun valo osuu omaa polarisaatiotasoaan vasten kohtisuorasti polarisoivaan levyyn, solu näyttää tummalta. LCD-televisio sisältää taustavalon toisella puolella, kuin mistä sitä katsotaan. Aktivoidut kiteet näkyvät mustina, kun taas aktivoimattomat kiteet ovat kirkkaita.
Tekniikka > Näyttö > OLED

OLED-näyttö on itsevalaisevista LED-kuvapisteistä rakentuva näyttö, jonka etuna on voimakas kontrasti. OLED-tekniikkaa ei pidä sekoittaa LED TV-tekniikkaan, jossa LED-valaisinta käytetään nestekidenäytön taustavalona.
Tekniikka > Näyttö > Plasma

Plasmatelevisiossa sadattuhannet pienet solut sijaitsevat kahden lasilevyn välissä. Nämä solut sisältävät sekoituksen neonia ja ksenonia. Solun läpi kulkeva sähkövirta ionisoi kaasun muuttaen sen plasmaksi. Plasma säteilee ultraviolettivaloa, joka puolestaan saa fluoresoivan materiaalin tuottamaan näkyvää valoa.
Tekniikka > Näyttö > Kuvaputki

Kuvaputkitelevision näyttö muodostuu kuvaputkesta, jossa elektronisuihku piirtää kuvan 25 kertaa sekunnissa (PAL-järjestelmässä) lomitettuna 50 puolikuvaan, sytyttäen yksitellen kuvaruudun pieniä kuvapisteitä. Ensimmäiset kaupalliset mustavalkoiset kuvaputkitelevisiot toi myyntiin saksalainen Telefunken vuonna 1934. Britit ja yhdysvaltalaiset seurasivat parin vuoden kuluttua. Väritelevisiossa on kolmen loistepisteen ryhmiä: sininen, vihreä ja punainen, jotka elektronisuihku saa loistamaan (katso RGB). Kuvaputkitelevisio vaatii paksuutensa takia LCD- ja plasmatelevisioita enemmän tilaa.
Tekniikka > Kaukosäädin

Televisiota käynnistettiin, ohjattiin ja sammutettiin aluksi sen etupaneelissa sijaitsevista painikkeista ja kytkimistä. Koska laitetta kuitenkin katsottiin yleensä usean metrin etäisyydeltä, äänenvoimakkuuden muuttaminen ja kanavien vaihto edellytti siirtymistä laitteen luo ja sitten takaisin katseluetäisyydelle, mikä koettiin hitaaksi ja epämukavaksi. Ratkaisuksi kehitetty kaukosäädin oli aluksi langallinen, muutaman metrin pituisen johdon päähän liitetty pieni ohjainlaite.
Langaton kaukosäädin kehitettiin toimimaan paristoilla, jotta ohjaimen tarvitsemaa sähkövirtaa ei tarvitsisi kuljettaa yhdyslankaa pitkin televisiosta. Joissakin uudemmissa malleissa voidaan käyttää myös valon avulla latautuvaa akkua, jolloin paristojakaan ei tarvita. Haluttu komento lähetetään infrapunasäteellä kaukosäätimen etureunasta televisioon, jonka etupaneelissa on säteen vastaanotin.
Kaukosäädin yleistyi nopeasti, eikä enää tarvittu television etupaneelissa painikerivistöjä kasvattamaan laitteen kokoa. Nykypäivän televisiota ohjataan pelkästään kaukosäätimen avulla; Televisiolaitteessa ei useinkaan ole painikkeista jäljellä kuin virtakytkin.
Sähkönkulutus

Ruotsin kuluttajajärjestön mukaan samalla kuvalaadulla televisioiden sähkönkulutuksen ero voi olla 60 %. LCD-TV kuluttaa vähemmän sähköä kuin plasmatelevisio. Tutkimuksen mukaan viiden tunnin päiväkäytöllä ero voi olla 242 kruunua eli noin 24,2 euroa vuodessa.
Valmistus Suomessa

Suomessa on toiminut parhaimmillaan seitsemän televisiovastaanottimien valmistajaa. Mustavalkotelevisioiden valmistus alkoi vuonna 1955. Ensimmäisiä valmistajia olivat Helvar (tuotemerkki Celeston) ja Asa Radio. Helkama aloitti valmistuksen seuraavana vuonna. 1958 alkoivat myös Salora ja Iskumetalli valmistaa televisioita. Televisioiden kokoonpanoa tekivät Suomessa myös Aga ja Oy Terate Ab:ksi nimensä vaihtanut Fenno-Radio, joka kokosi Philips-yhtymän tv-laitteita vuoteen 1970 asti. Iskumetalli fuusioitiin myöhemmin Lohja Oy:hyn.
Väritelevisioiden valmistus alkoi 1969 tuotemerkillä Salora Finlandia. Lohja Oy:n televisioiden tuotemerkiksi tuli Finlux 1970-luvun alussa. Tämä osti Asa Radion 1979. Maan suurimmat TV-valmistajat olivat tuolloin Salora ja Finlux.
Vastaanottimien lisäksi Suomessa yritettiin myös kuvaputkien valmistusta. Valtion kuvaputkitehdas Valco perustettiin 1976. Yhtiö ajautui kuitenkin heti vaikeuksiin. Kuvaputkien tuotanto loppui 1980 suurten tappioiden jälkeen.
Salora päätyi Nokialle 1980-luvulla, Finlux 1992. Nokia kuitenkin luopui televisiovalmistuksesta 1996. Televisioiden valmistus jatkui vielä Turun televisiotehtaalla eri omistajien omistuksessa, kunnes tehdas ajautui 2005 konkurssiin. Tuolloin myös televisioiden valmistus Suomessa loppui.
Televisiovastaanottimia eri aikakausilta

Telefunken vuodelta 1936.
Televisio 1950-luvulta.
Saksalaisen Braunin televisio vuodelta 1958.
Stig Lindbergin suunnittelema Lumavision LT 104 vuodelta 1959.
Grundig 580 TRC, kannettava televisio ja kasettinauhuri.
Kuvaputkellinen analoginen matkatelevisio.
Uudemman mallinen kuvaputkitelevisio.
Taulutelevisio.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Televisiovastaanotin Wikimedia Commonsissa
Indiana State Museumin näyttelyssä varhainen Nipkowin levyllä toimiva televisiokokeilu
Televisiovastaanottimia eri vuosikymmeniltä esillä Dublinin Guinness-museossa.
Television testikuva.
Kuvaputken rakenne:
1. elektronitykit, 2. elektronisuihkut, 3. keskityskelat, 4. poikkeutuskelat, 5. anodikaapeli, 6. jakoverkko joka erottaa elektronisuihkut tarkalleen kullekin pikselille, 7. loisteainekerros, 8. lähikuva loisteainekerroksesta
Chandler Riggs

| Chandler Riggs |
| --- | --- |
 Chandler Riggs vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. kesäkuuta 1999 (ikä 25) Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Muut tiedot
Lempinimet:  ChairHandler, ChanChan, Chair, Handler
Aiheesta muualla
Kotisivu
Chandler Riggs (s. 27. kesäkuuta 1999 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Carl Grimesin roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa The Walking Dead. Riggs valittiin rooliin kesäkuussa 2010, hieman ennen 11-vuotispäiväänsä.
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Jesus H. Zombie | Zombie |
| 2009 | Get Low | Tom |
| 2014 | Mercy | George Bruckner |
| 2017 | Keep Watching | DJ Miller |
| 2017 | Only | Casey |
| 2017 | Inherit the Viper | Cooper |
| 2023 | Justice League x RWBY: Super Heroes & Huntsmen | Clark Kent / Teräsmies (ääni) |
Filmografia > Televisiosarjat

| Sarja> Vuosi | Sarja> Nimi | Sarja> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2010–2018 | The Walking Dead | Carl Grimes |
| 2019 | A Million Little Things | Patrick ”PJ” Nelson |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chandler Riggs Wikimedia Commonsissa
Chandler Riggs Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Korea  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Terveyskeskus

Terveysasema Helsingin Kontulassa
Terveyskeskus on Suomessa terveydenhoidon perusyksikkö. Mikäli kunnalla ei ole varaa ylläpitää omaa terveyskeskusta, on kunnan lain mukaan velvollisuus tuottaa palvelu jollakin muulla tavalla, yleisin tapa on solmia erilaisia kuntayhtymiä, jotka pitävät yhdessä yllä terveyskeskusta. Terveyskeskus voi muodostua useista terveysasemista ja terveyskeskussairaaloista.
Kansanterveyslaissa kunnallisiksi kansanterveystyön tehtäviksi määritellään mm. kunnan asukkaille järjestettävät terveysneuvontapalvelut, sairaankuljetuspalvelut, sairaanhoitopalvelut, työterveydenhuolto ja hammasterveydenhuolto.
Taustaa

Suomalainen terveyskeskusjärjestelmä on luotu kansanterveyslain myötä 1970-luvulla. Ongelmista huolimatta Suomen mallia pidetään kansainvälisesti edistyksellisenä. Esim. Englannissa ja Yhdysvalloissa ollaan hakemassa terveyskeskuksen tyyppisiä ratkaisuja sikäläisiin terveydenhuollon ongelmiin.lähde?
Terveyskeskus vastaa laaja-alaisesti koko perusterveydenhuollosta, ja siihen kuuluu lääkärinvastaanoton lisäksi mm. neuvola- ja kouluterveydenhuolto, kotisairaanhoito, terveyskeskusten sairaalat, hammashoito ja erilaiset terapiapalvelut. Erityisesti on kiitelty Suomen mallin moniammatillisuutta sekä tiivistä yhteyttä kunnan sosiaalitoimen kanssa. Terveydenhuollossa joudutaan tulevina vuosina tekemään laajoja uudistuksia väestön ikääntyminen, teknologian kehittymisen sekä työikäisen väestön määrän vähentymisen vuoksi. Monessa länsimaassa terveydenhuolto elää jo nyt yli varojensa, ja siitä huolimatta esim. potilasturvallisuutta vaarantavat laatuongelmat ovat tavallisia.
Terveysasemien lääkäripalveluiden ongelmat ovat valtakunnallisia. Yli 20 vuoden ajan terveyskeskuksissa työskentelevien lääkärien määrä on pysynyt samana (n. 3 500) tai jopa vähän laskenut samaan aikaan, kun erikoissairaanhoidossa, työterveyshuollossa ja yksityissektorilla on nähty kymmenien prosenttien kasvua lääkärimäärissä. Tehtäviä ja velvoitteita terveyskeskuksille on lisätty useampaan otteeseen, viimeisimpänä koulu- ja neuvolaterveydenhuollon asetus. Paremmin voiva väestön osa saa yhä useammin palvelunsa muualta kuin terveyskeskuksesta, mikä vaikuttaa terveyskeskustyön haasteellisuuteen ja myös vaikeuttaa rekrytointia. Päinvastoin kuin muut toimijat, terveyskeskus ei voi rajata tekemistään, vaan kaikki hoidon tarpeessa olevat on lain mukaan hoidettava.
Terveyskeskusten lääkärinpalveluiden ongelmien odotettiin pitkään hoituvan ns. omalääkärijärjestelmän kautta. Siinä yksittäiselle lääkärille annettiin vastuu n. 2 000 asukkaan väestöstä ja hänen tehtäväkseen jäi hoitaa ko. väestö mahdollisimman tehokkaasti ja laadukkaasti. Osa lääkäreistä pystyikin tämän tekemään, mutta järjestelmän heikkous oli sen epätasaisuus. Varsinkin isoissa kaupungeissa, missä yhä suurempi osa lääkäreistä on vaihtuvia nuoria lääkäreitä, potilaat saivat hyvin erilaista palvelua asuinpaikastaan riippuen. Samaan aikaan lääkärit väsyivät työajattomaan urakkamalliin ja puuttuvien lääkärien työn paikkaamiseen.
Terveyskeskuksen henkilöstö

Terveyskeskus on henkilöstöltään monipuolinen: siellä työskentelee samaan aikaan lääkäreitä, hammaslääkäreitä, psykologeja, terveydenhoitajia, sairaanhoitajia, lähihoitajia, sosiaalihoitajia, fysioterapeutteja, sairaankuljettajia sekä kuntohoitajia.
Henkilöstön palkkaus on yleensä ollut hieman sairaalahenkilöstön peruspalkkausta korkeampi, kun ei oteta vuorolisiä ja muita vastaavia lisiä huomioon.lähde?
Terveyskeskuksen yksiköt

Terveyskeskuksessa tulee olla lääkäreiden ja hammaslääkäreiden ajanvaraus, kiireellisten potilaiden vastaanotto, terveyskeskuksen sairaala, laboratorio, röntgenosasto, kotisairaanhoidon yksikkö, terveydenhoitajien vastaanotto, hammashoitola, apuväline- ja sairaanhoitoyksikkö sekä ambulanssiasema. Terveyskeskuksen toimintoja on usein jaettu terveysasemiin, jotka tarjoavat perusterveydenhuollon palveluja omalla alueellaan.
Suomalainen terveyskeskusrakentaminen

Vuoden 1972 kansanterveyslaista käynnistyi voimakas terveyskeskustilojen rakentamisvaihe, joka alkoi terveydenhoidoltaan heikoimmilta seuduilta Pohjois- ja Itä-Suomesta. Terveyskeskuksia suunniteltiin kuntien tai kuntainliittojen johdolla mutta lääkintöhallituksen ja rakennushallituksen ohjaamana, ja lopulliset päätökset teki sosiaali- ja terveysministeriö.
Suunnittelussa pyrittiin tilojen monikäyttöisyyteen ja lyhyisiin etäisyyksiin toisistaan. Perinteisen yksikäytäväisen sairaalarakentamisen rinnalle tuli kaksikäytäväinen pohjatyyppi, jossa kahden rinnakkaisen käytävän väliset tilat olivat keinovalon tai kattoikkunoiden varassa. Monet vuodeosastot rakennettiin alkuun liian pieneksi, kun niiden suunnitteluohje saatiin aikaan vasta 1980-luvulla. Siinä kiinnitettiin huomiota myös tilojen viihtyisyyteen, mikä näkyy 1980-luvun vaihtelevampana suunnitteluna 1970-luvun rationaalisen betonielementtirakentamisen jälkeen. Vuodeosastojen kodinomaisuudessa suuntaa näytti Arkkitehtitoimisto 8 Studion (mm. Ilmari Lahdelma ja Rainer Mahlamäki) suunnittelema Hausjärven terveysasema ja vanhainkoti (1986).
Terveyskeskuksia suunnittelivat usein sairaalarakentamiseen perehtyneet arkkitehdit, kuten Veijo Martikainen, Erkki Helamaa, Helge Railo sekä Jaakko ja Veli Paatela. Eniten terveyskeskuksia piirsivät Into Pyykkö, Veikko Voutilainen ja Pekka Terävä sekä Suunnittelukeskus Oy ja kaupunkien omat suunnittelijat.
Muuta

Terveyskeskuksia on hyvin eri kokoisia, ja niiden palvelutaso ja tarjoamat erityislääkärien palvelut vaihtelevat suuresti paikkakunnittain. Suomeen perustettiin ensimmäiset terveyskeskukset 1970-luvulla kansanterveyslain toimeenpanemiseksi.  Sitä ennen oli ollut kunnansairaaloita ja kunnanlääkäreitä yksityissektorin lisäksi. Suomessa oli vuonna 2000 yhteensä 270 terveyskeskusta, joissa työskenteli yli 3 000 lääkäriä.
Terveyskeskuksissa on ajoittain ollut puutetta henkilöstöstä, mikä on välillä johtunut todellisesta pätevän ja koulutetun henkilöstön puutteesta, välillä terveyskeskustyön aliarvostuksesta koulutettujen piirissä ja aivan ilmeisesti myös kunnallistalouden ongelmista.kenen mukaan?
Laissa Kainuun maakuntahallintokokeilusta on vastuu terveydenhuoltopalveluiden järjestämisestä siirretty kunnilta maakunnalle, mutta rahoitusvastuu on kunnilla.
Aiheesta muualla

Terveyskeskukset (kunnat.net)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen terveyskeskuksia Wikimedia Commonsissa
Julkinen hammashoito on Suomessa ilmaista alle 18-vuotiaille lapsille.
Hausjärven terveyskeskus ja vanhainkoti, 1986.
Klaukkalan terveysasema Nurmijärven suurimmassa kylässä, Klaukkalassa.