stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikail Özerler

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mikail Özerler vuonna 2022. |  Mikail Özerler vuonna 2022. |  Mikail Özerler vuonna 2022. |  |
Miesten judo
Maa:   Slovenia
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Budapest 2017 | 90 kg |  |
Maa:   Turkki
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Minsk 2019 |  90 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ufa 2021 | sekajoukkue |  |
|  Pronssia | Montpellier 2023 | 90 kg |  |
Mikail Özerler (alun perin Mihael Žgank (s. 1. helmikuuta 1994 Celje, Slovenia) on slovenialaissyntyinen judoka, joka on edustanut Turkkia vuodesta 2018 lähtien. Hän on MM-mitalisti ja Euroopan-mestari.
Žgank saavutti EM-pronssia 90 kg:n painoluokassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 ja 2012 sekä alle 23-vuotiaiden kisoissa 2014. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi. Hän saavutti MM-hopeaa 90 kg:n painoluokassa Budapestissa 2017 hävittyään loppuottelussa Serbian Nemanja Majdoville.
Turkin edustajana Özerler voitti Minskin Euroopan kisoissa 2019 kultaa 90 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa israelilaisen Li Kochmanin. Hän sijoittui EM-kilpailuissa viidenneksi Prahassa 2020 ja Lissabonissa 2021.Hän oli viides myös vuonna 2021 käydyissä Tokion olympialaisissa. Hän saavutti samana vuonna pronssia EM-sekajoukkuekilpailussa.
Özerler voitti Välimeren kilpailuissa 2022 kultaa alle 90 kg:n painoluokassa. Hän saavutti samassa sarjassa EM-pronssia Montpellier'ssä 2023.
Özerler on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa kolme turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja yksitoista kolmossijaa. Maailmancupeista / Continental Open -kilpailuista hänellä on kolme voittoa, yksi kakkossija ja kolme kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten tasolla viisi Slovenian- ja kaksi Turkin-mestaruutta.
Mikalai Statkevitš

Mikalai Statkevitš, Valko-Venäjän oppositioon kuuluva ex-presidenttiehdokas ja poliittinen vanki
Mikalai Viktaravitš Statkevitš (valkoven. Мікалай Віктаравіч Статкевіч, ven. Николай Викторович Статкевич, Nikolai Viktorovitš Statkevitš, syntynyt 12. elokuuta 1956 Ljadnon kylä, Slutskin piiri, Minskin alue) on valkovenäläinen, Valko-Venäjän oppositioon kuuluva poliittinen vanki. Hän valmistui insinööriksi pääaineenaan sotilaselektroniikka vuonna 1978 Minskistä, minkä jälkeen jatkoi sotilasuralla.
Statkevitš on työskennellyt tutkijana (yli 60 julkaisua) ja opettajana sotilaskorkeakoulussa Minskissä ja oli tuolloin sotilasarvoltaan everstiluutnantti. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen, mutta erosi siitä neuvostojoukkojen Liettuassa vuonna 1991 käyttämien voimatoimien seurauksena. Vuonna 1993 hän vastusti kotimaansa liittoutumista niin, että valkovenäläiset sotilaat voisivat joutua ulkomaille sotaan. Tämän seurauksena hänet erotettiin armeijasta hieman ennen kuin hän ehti puolustaa tekniikan jatkotutkintoaan (kandydat tehnitšnyh navuk). Hän on ollut Valko-Venäjän oppositioon kuuluvan sosiaalidemokraattisen puolueen (valkoven. Беларуская сацыял-дэмакратычная партыя (Народная Грамада), Belaruskaja satsyjal-demakratytšnaja partyja (Narodnaja Hramada)) puheenjohtaja vuodesta 1995.
Mikalai Statkevitš oli yksi presidentti Aljaksandr Lukašenkan vastaehdokkaista joulukuun 2010 vaaleissa. Pian vaalien jälkeen hänet pidätettiin useimpien istuvaa presidenttiä vaalikampanjansa aikana arvostelleiden ja perustuslain mukaista sananvapautta muun muassa rauhanomaisessa mielenosoituksessa vaatineiden presidenttiehdokkaiden tavoin. Toukokuussa 2011 Statkevitš tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen. Vielä joulukuussa 2013 hän oli vangittuna.
Aiemmin, vuonna 2005 Statkevitš tuomittiin kolmen vuoden vankeusrangaistukseen vuoden 2004 parlamenttivaalien yhteydessä järjestettyä kansanäänestystä mielenosoitusten järjestämiseen osallistumisesta.  Amnesty International piti Statkevitšia mielipidevankina. Hänet armahdettiin noin kahden vuoden vankeusrangaistuksen jälkeen 2007. Vuoden 2004 kansanäänestyksessä äänestäjiltä kysyttiin sallivatko he presidentti Lukašenkan asettautua uudelleen ehdokkaaksi presidentinvaaleissa. Tässä yhteydessä diktatuuria  vastustanut mielenilmaus hiljennettiin voimatoimin, ja useita oppositiojohtajia pidätettiin. Lukašenkalla oli tässä vaiheessa täyttymässä presidentille perustuslaissa säädetty presidenttikausien enimmäismäärä eli kaksi virka-kautta. Valko-Venäjän vaalilaki myös kielsi vaaleihin liittyvien kysymysten viemisen kansanäänestykseen.
Menkesin tauti

Menkesin tautia sairastava lapsi
Menkesin tauti on X-kromosomissa peittyvästi periytyvä kuparimetabolian häiriö, joka aiheuttaa muun muassa etenevää hermostorappeumaa, sidekudospoikkeavuuksia, ihon kuivuutta, kehitysvammaisuutta sekä harva-, karkea- ja haurashiuksisuutta. Se ilmenee lähinnä miehillä; naiset yleensä kantavat taudin aiheuttavia ATP7A-geenin mutaatioita ilman oireita. Poikkeustapauksissa myös naisia on sairastunut.
Menkesin tauti vaikuttaa moneen elinjärjestelmään ja on usein vaikea-asteinen. Tietyt mutaatiot voivat kuitenkin aiheuttaa vähäoireisempia tautimuotoja. Jos lapsella on Menkesin tauti, käynnistyy synnytys usein ennenaikaisesti. Vastasyntyneellä voi ilmetä monia oireita, kuten päänahan alaisia verenpurkaumia, spontaaneja murtumia, keltaisuus, hypotermia, hypoglykemia ja syömisvaikeus. Joskus ensimmäiset oireet ilmenevät vasta 1–2 kuukauden iässä hiusten poikkeavuuksina. Imeväisiässä tyypillisiä ovat hidastunut pituuskasvu, niukka syöminen, oksentelu ja ripuli. Menkesin tautiin liittyvät motoriikan ongelmat etenevät asteittain, ja samalla ilmenee epilepsiaa. Varhaisessa Menkesin taudissa lihasjänteys on usein heikentynyt, mutta myöhemmin ilmenee tämän sijaan spastisuutta ja ääreisosien heikkoutta.
Menkesin taudin diagnoosi voidaan vahvistaa vasta geenitestillä. Tautia aiheuttavia mutaatioita on monia, joten selvittely voi olla aikaavievää. Menkesin taudin ennuste on huono ja tyypillistä on sen johtaminen kuolemaan varhaislapsuudessa. Englanniksi nimellä "occipital horn syndrome" tunnettu tautimuoto kuitenkin aiheuttaa lievemmän neurologisen taudinkuvan ja todetaan usein vasta 5–10-vuotiaalla. Eräillä potilailla on kuvattu Menkesin taudin yhteydessä keuhkoahtauma, virtsarakon divertikkeli, kaulan kasvaimia ja kortikaalinen sokeus. Vastasyntyneillä on Menkesin taudin ilmaantuvuudeksi havaittu Euroopassa noin 1/300 000 ja Japanissa 1/360 000. Australiassa on kuvattu ilmeisesti perustajavaikutuksen johdosta poikkeuksellisen suuri ilmaantuvuus väliltä 1/50 000–100 000.
Menkesin tauti on parantumaton, mutta varhain aloitettu parenteraalinen kupari-histidiinilisä voi pidentää elinikää ja vähentää neurologisia oireita. Menkesin taudin kuvasi ensimmäisenä vuonna 1962 John Menkes.
Magnus Andersen

| Magnus Andersen> Norjan kalastusministeri |
| --- | --- |
 Brattelin I hallitus 24. tammikuuta 1972 – 18. lokakuuta 1972  
Edeltäjä:  Knut Hoem
Seuraaja:  Trygve Olsen
 Gerhardsenin IV hallitus 25. syyskuuta 1963 – 12. lokakuuta 1965  
Edeltäjä:  Onar Onarheim
Seuraaja:  Oddmund Myklebust
Suurkäräjäedustaja
 Nordlandin vaalipiiri 1965–1973  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Magnus Kristoffer Andersen
Syntynyt: 20. maaliskuuta 1916 Andøy, Norja
Kuollut: 11. joulukuuta 1994 (78 vuotta) Bø, Norja
Ammatti:  kalastaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Kunnianosoitukset:  Kuninkaan ansiomitali (1990)
Magnus Kristoffer Andersen (20. maaliskuuta 1916 Andøy – 11. joulukuuta 1994 Bø) oli norjalainen kalastaja ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1965–1973 ja toimi Norjan kalastusministerinä 1963–1965 sekä 1972.
Aiheesta muualla

Magnus Andersen Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Megrovo

| Megrovo Мегрово |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Opotškan piiri
Koordinaatit:  56°48′14″N, 28°37′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Issan valuma-alue
Laskujoki:  Megrovka Issaan
Järvinumero:  01030000111102000026400
Mittaustietoja
Pituus:  2,1 km 
Leveys:  1,1 km 
Pinta-ala:  1,645 km² 
Tilavuus:  0,003 km³ 
Keskisyvyys:  2 m 
Suurin syvyys:  3 m 
Valuma-alue:  10 km² 
Saaria:  1 
 fiMegrovo 
Megrovo (ven. Мегрово) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä.
Maantietoa

Järvi on 2,1 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,65 neliökilometriä eli 165 hehtaaria. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Opotškan pohjoispuolella siellä olevalla suoalueella, jonka kautta Issajoki virtaa kohti pohjoista. Järvi on suoalueen suurin järvi, jonka luoteispuolella sijaitsee lopetettu turvetuotantoalue. Järven eteläpuolella sijaitsee pieni Priozjornyin asuin- ja tuotantoalue (ven. Приозёрный) ja pohjoispuolella pieni Zahnovon kylä (ven. Захново). Järvessä on metsäsaari, jonka pinta-ala on noin 0,5 hehtaaria.
Luontoarvoja

Järvi vaikuttaa ilmakuvan perusteella olevan vesikasvillisuuden valtaama suojärvi, johon olisi valunut ravinteita viereisestä turvetuotantoalueesta. Järvessä elää ainakin seuraavia kalalajeja: hauki, ahven, pasuri, ruutana ja mutakala, sekä joitakin Rutilus-suvun kalalajeja.
Vesistösuhteita

Megrovo sijaitsee Issan valuma-alueella. Issa on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen joko 16,3  tai 10 neliökilometriä . Järven suo-ojia on johdettu järveen. Järven laskuoja on Megrovka (ven. Мегровка ), joka yhtyy muutaman kilometrin päässä pohjoisessa Matjuškinossa (ven. Матюшкино) Issajokeen.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus sekä asutus on tarkistettu Inetrnetin karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
1 2 3  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Мегрово, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
Käännös suomeksi
Melitta Bentz

Melitta Bentz vuonna 1908.
Amalie Auguste Melitta Bentz (o.s. Liebscher, 3. tammikuuta 1873 Dresden – 29. kesäkuuta 1950) oli saksalainen yrittäjä, joka keksi suodatinpussit vuonna 1908. Bentz teki keittiössään erilaisia kokeiluja ja huomasi, että parhaalta kahvi maistui, kun kuuman veden kaatoi kouluvihkossa käytetyn imupaperin läpi. Imupaperia tarvittiin tuolloin aukeamien välissä, koska mustekynien kostea muste olisi muuten sotkenut sivut.
Bentzin kahvinsuodatinlaite syntyi lyömällä peltisen purkin pohjaan naulalla reikiä. Imupaperin perheenäiti asetteli purkin sisälle, lisäsi kahvijauheen ja kaatoi vettä päälle.
Naapurinrouvat ihastuivat suodatetun kahvin makuun ja myös siihen, että kupissa ei enää lillunut kahvinporoja. He innostivat Bentziä rekisteröimään keksintönsä.
Kun Saksan keisarillinen patenttitoimisto hyväksyi Melitta Bentzin idean, ilmoittautui hän kaupparekisteriin ja perusti 73 pennin alkupääomalla yrityksen joulukuun 15. päivänä 1908.
Hän oli naimisissa Johannes Emil Hugo Bentzin kanssa. Melitta Bentz sai kolme lasta.
Aiheesta muualla

Melitta-yhtiön historiaa (englanniksi)
Menna

Menna on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Domenico Menna (1875–1957), italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa
Katri Menna (s. 1986), suomalainen koripalloilija
Outi Menna (s. 1973), suomalainen kääntäjä
Tuuli Menna (s. 1996), suomalainen koripalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
L’avaro

| L’avaro |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tonino Cervi
Käsikirjoittaja:   Tonino Cervi  Cesare Frugoni  Rodolfo Sonego  Alberto Sordi 
Perustuu:  Molièren näytelmään
Tuottaja:   Tonino Cervi  Manuel F. Manchón 
Säveltäjä:  Piero Piccioni
Kuvaaja:  Armando Nannuzzi
Leikkaaja:  Nino Baragli
Tuotantosuunnittelija:  Mario Garbuglia
Pääosat:   Alberto Sordi  Laura Antonelli  Christopher Lee  Marie Laforêt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Ranska, Espanja
Tuotantoyhtiö:   Splendida Film  Pathé  Cinecittà 
Ensi-ilta:   Italia huhtikuussa 1990  Espanja 5. kesäkuuta 1990 
Kesto:  117 minuuttia
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
L’avaro (englanninkielisenä nimikkeenä The Miser) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Tonino Cervin ohjaama italialainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Alberto Sordi, Laura Antonelli, Christopher Lee ja Marie Laforêt. L’avaro perustuu löyhästi Molièren komedianäytelmään L’Avare.
L’avaro sai ensi-iltansa Italiassa huhtikuussa vuonna 1990. Espanjassa elokuva sai ensi-illan 5. kesäkuuta 1990. Elokuva sai yhden David di Donatello -palkintoehdokkuuden parhaasta lavastuksesta (Mario Garbuglia) vuonna 1990.
Christopher Lee kertoi omaelämäkerrassaan Tall, Dark and Gruesome, että L’avaro on ainoa elokuva pitkän uransa aikana, missä hän unohti repliikinsä. Lisäksi Leetä ärsytti erittäin paljon elokuvan italialaisen työryhmän välinpitämättömyys ottoja kohtaan, jolloin työryhmä tupakoi, puhui ja kuljeskeli kohtausten ottojen aikana. Eräässä vaiheessa se oli mennyt niin pahaksi, että Lee oli lyönyt kätensä pöytään ja vaatinut hiljaisuutta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alberto Sordi  | … |  Arpagone   |
|  Laura Antonelli  | … |  Madame Frosina   |
|  Christopher Lee  | … |  Kardinaali Spinosi   |
|  Marie Laforêt  | … |  Kreivitär Isabella Spinosi   |
|  Nicola Farron  | … |  Cleante   |
|  Anna Kanakis  | … |  Elisa   |
|  Valérie Allain  | … |  Marianna   |
|  Miguel Bosé  | … |  Valerio   |
|  Lucia Bosè  | … |  Donna Elvira   |
|  Franco Interlenghi  | … |  Mastro Giacomo   |
|  Carlo Croccolo  | … |  Mastro Simone   |
|  Nunzia Fumo  | … |  Argena   |
|  Jacques Sernas  | … |  Don Guglielmo   |
|  Mattia Sbragia  | … |  Don Oronte   |
Aiheesta muualla

L'avaro Internet Movie Databasessa (englanniksi)
L'avaro AllMoviessa. (englanniksi)
Menkijärvi

| Menkijärvi |
| --- | --- |
 Menkijärvi
 Koordinaatit: 62°58.014′N, 23°33.311′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Alajärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Postinumero:  62760
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Menkijärvi on kylä Alajärvellä Etelä-Pohjanmaalla lähellä Kuortaneen ja Lapuan rajaa. Menkijärveltä on matkaa Alajärven keskustaan noin 17 kilometriä. Kylää halkoo seututie 711. Muita kylälle tunnusomaisia piirteitä ovat kangasmetsät, peltoaukeat sekä järvet Menkijärvi ja Hirvijärvi. Kylässä sijaitsee myös Menkijärven lentokenttä, joka on edelleen ilmailuharrastajien käytössä ja aiemmin lisäksi myös puolustusvoimien käytössä. Puolustusvoimat luopui alueesta vuonna 2014. Alajärven kaupunki osti lentokentän ja siihen kuuluvat ranta-alueet vuonna 2017. Kesäisin järven rannalla lähellä lentokenttää toimii suosittu rantakahvila, jota ylläpitää Menkijärven Kyläyhdistys.
Mary Paischeff

Mary Paischeff ja George Gé
Mary Paischeff (6. elokuuta 1899 Viipuri – 7. marraskuuta 1975 Helsinki) oli tanssitaiteilija ja Suomen Kansallisbaletin ensimmäinen sopimustanssija, joka esitti vuonna 1922 Kansallisbaletin avajaisnäytännön Joutsenlampi-baletissa Odette-Odilen osan parinaan balettimestari George Gé. Paischeff oli tanssitaiteen kannatusyhdistys Pro Dancen ensimmäinen puheenjohtaja. Paischeff opiskeli balettia Pietarissa ja toimi sittemmin myös tanssinopettajana. Vuonna 1932 hän perusti Helsinkiin oman balettikoulun, ja hän opetti balettia myös Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulussa.
Paischeffilla tiedetään kuuluneen Mannerheimin tuttavapiiriin.
Mary Paischeffille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1956.
Mary Onyali

| Mary Onyali |
| --- | --- |
 Mary Onyali-Omagbemi (oikealla) Ned Nwoko Golf Classic golfturnauksessa vuonna 2017.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nkemdilim "Mary" Onyali-Omagbemi
Syntynyt: 3. helmikuuta 1968 (ikä 56) Gongola, Nigeria
Yleisurheilija
Pituus:  168 cm
Paino:  54 kg
Laji:  pikajuoksu
Ennätykset:  100 metrin juoksu: 10,7 (1996) 200 metrin juoksu: 22,07 (1996) 400 metrin juoksu: 52,50 (1987)
Aiheesta muualla
www.maryonyali.com
| Mitalit> Maa:   Nigeria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Nigeria> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 4 x 100 metrin viesti |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 200 metrin juoksu |  |
Nkemdilim "Mary" Onyali-Omagbemi (s. 3. helmikuuta 1968 Gongola) on aktiiviuransa päättänyt nigerialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Onyali osallistui olympialaisiin viisi kertaa, vuonna 1988 Soulissa, vuonna 1992 Barcelonassa, vuonna 1996 Atlantassa, vuonna 2000 Sydneyssä sekä vuonna 2004 Ateenassa. Vuonna 1988 hän selviytyi 200 metrin juoksussa välieriin. Barcelonan olympialaisissa Onyali oli mukana Nigerian pronssia voittaneessa pikaviestijoukkueessa, minkä lisäksi hän sijoittui 100 metrin juoksussa seitsemänneksi ja eteni 200 metrillä välieriin. Atlantan olympialaisissa vuonna 1996 hän saavutti pronssia 200 metriltä, minkä lisäksi hän sijoittui sadalla metrillä seitsemänneksi ja oli mukana viidenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Sydneyn olympialaisissa Onyali selviytyi sekä 100 että 200 metrillä puolivälieriin ja oli mukana seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 hän osallistui 200 metrin juoksuun selviytyen puolivälieriin.
Ennätyksikseen Ogunkoya juoksi 100 metrillä ajan 10,7 vuonna 1996, 200 metrillä ajan 22,07 vuonna 1996 ja 400 metrillä ajan 52,50 vuonna 1987.
Michael Johnson

Michael Johnson -nimisiä henkilöitä ovat:
Michael Johnson (s. 1967), yhdysvaltalainen pikajuoksija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Michael Johnson (s. 1986), yhdysvaltalainen vapaaottelija
Michael Johnson (s. 1988), englantilainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Michael Johnson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Löytäneenlahti

| Löytäneenlahti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°38′57″N, 24°42′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  Käkisalmi Koljonselkään 
Järvinumero:  35.722.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,2 m  
Rantaviiva:  4,904 km  
Pinta-ala:  68,109 ha  
Saaria:  3 
 fiLöytäneenlahti 
Löytäneenlahti  on Pirkanmaalla Orivedellä Pääskylän, Västilän ja Attilan kylien välisellä alueella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 68 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee Koljonselän Huhkaimenselän eteläpuolella. Järvellä on kartan mukaan kolme saarta, jotka sijaitsevat samalla rannalla peräkkäin. Saarista suurin on nimeltään Västiluoto. Järven rantaviivan pituus on 4,9 kilometriä ja sen rannat ovat lähes jokaisessa suunnassa peltomaata. Rantaviivan tuntumassa voi sijaita metsäinen suojavyöhyke. Järven lähiympäristössä sijaitsee kymmenen maatilaa ja järven rannoille on rakennettu 14 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdysteiltä 3280, 3281 tai niiltä haarautuvilta muilta kyläteiltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueella (35.7) Längelmäveden alueeseen (35.72) , jonka Koljonselän alueeseen (35.722) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,2 metriä mpy. Siihen on johdettu seitsemän pelto-ojaa, joista suurin on kaakkoisrantaan laskeva Västilänjoki. Se on Västilänjoen valuma-alueen (35.725) laskujoki, joka saa alkunsa Iso-Löytänestä (891 hehtaaria). Löytäneenlahti laskee Käkisalmen kautta Koljonselän Huhkaimenselällä Hevosniemensalmeen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Käkisalmi on kauttaaltaan leveä salmi ja kartan mukaan Löytäneenlahti on Koljonselän aito lahti. Längelmäveden ja samalla Koljonselän vedenpinta aleni vuoden 1830 Kaivannon kanavan tapaturmassa. Vanhassa kartassa tämän tapahtuman vaikutukset eivät näy, sillä se on piirretty käyttäen pohjatietoina tapaturmaa edeltäviä pitäjänkarttoja. Sama tilanne on kuitenkin havaittavissa Anders Colleenin vuonna 1752 piirtämästä pitäjänkartasta. Myöhemmin alentunut vedenpinta on kaventanut Käkisalmea ja se on siitä lähtien alkanut kasvaa umpeen.
Vuoden 1864 Senaatin kartastossa sekä järven rannat että jokien ja ojien varret on raivattu niityiksi ja ylemmät alueet peltoalueeksi. Järven ympärillä sijaitsevat Attilan, Pääskylän ja Puharilan ryhmäkylät, joiden ympärillä pellot sijaitsivat. Vuoden 1930 pitäjänkartassa järven ympäristön peltoala on saman suuruinen kuin nykyään, mutta rantojen tuntumassa on edelleen joitakin niittyjä. Nämä otetaan viljelykäyttöön myöhemmin.
Vuoden 1957 peruskartassa järven ympärillä on nykyistä enemmän peltomaata. Käkisalmen suulle on vuoden 1977 karttaan ruopattu veneilyä varten oma kanava, joka on edelleen nykykartoissa näkyvissä.
Matsudo

| Matsudo (松戸市) |
| --- | --- |
 Matsudon rautatieasema
 lippu:  symboli
 Matsudon sijainti Chiban prefektuurissa
 Matsudo
 Koordinaatit: 35°47′16″N, 139°54′11″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Chiban prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  61,38 km²
Väkiluku (07/2020):  493 500
 – Väestötiheys:  8 040,1 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Castanopsis, kirsikka, eukalyptus, päärynä
 – Kukka:  Alppiruusu, jalohortensia, nogiku
 – Lintu:  Viirupöllö, haarapääsky, valkoinen haikara
 
 https://www.city.matsudo.chiba.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Matsudo (jap. 松戸市, Matsudo-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Shimōsan ylängöllä. Kaupunki on rakentunut Edojoen vasemmalle rannalle. Lännessä se rajautuu Tokion metropoliin ja Saitaman prefektuuriin. Matsudossa on 493 500 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 61,38 neliökilometriä.
Matsudo kehittyi Edo-kaudella yhtenä Mito-kaidō-tiereitin postiasemista (shukuba). Kauden loppupuolella siitä tuli myös tärkeä Edojoen satama ja markkinapaikka. Meiji-restauraation jälkeen Matsudosta tehtiin paikallinen hallintokeskus, joka säilytti kuitenkin vielä maaseutumaisen luonteensa. Kaupunkioikeudet Matsudo sai vuonna 1943, kun Matsudon maaseutukaupunkiin liitettiin kaksi kyläkuntaa. 1960-luvulta lähtien Matsudo on kasvanut voimakkaasti Tokion esikaupunkina. Sinne on rakennettu muun muassa suuri Tokiwadairan lähiö. Kaupunkiin on sijoittunut metalli- ja koneteollisuutta.
Matsudon rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat jalohortensioistaan tunnettu Hondo-jin buddhalainen temppeli, Manman-jin temppeli ja Edo-kaudella Tokugawa Akitaken huvilaksi rakennettu Tojō-tei, joka on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Matsudoa palvelevat JR Higashi-Nihonin Jōban-linja ja Musashino-linja, Hokusō-rautateiden Hokusō-linja, Keisei-rautateiden Naritan lentoasemalinja, Ryūtetsun Nagareyama-linja, Shin-Keisei-rautateiden Shin-Keisei-linja ja Tōbu-rautateiden Noda-linja. Jōban-linjalle harjoitetaan läpiajoliikennettä Tōkyō metron Chiyoda-linjalta.
Kuvia

Tojō-tei-huvila
Matsudo-jinja
21. vuosisadan puisto ja aukio
Chiba-yliopiston rakennus Matsudossa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matsudo Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)