stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Todennäköisyysfunktio

Todennäköisyysfunktio on todennäköisyyslaskennassa yleisnimitys funktiolle, jonka avulla voidaan määrittää satunnaismuuttujalle sen eri arvoille tai arvojoukoille niiden yleisyyttä vastaavat todennäköisyydet. Todennäköisyyksien määrittämiseen käytetään menetelmiä, jotka tyydyttävät todennäköisyysmitan vaatimuksia. Sellaisia ovat klassisen todennäköisyyden, geometrisen todennäköisyyden, tilastollisen todennäköisyyden tai joidenkin muiden pätevien tapojen menetelmät.
Diskreetillä satunnaismuuttujalla todennäköisyysfunktiota kutsutaan pistetodennäköisyysfunktioksi tai vain pistetodennäköisyydeksi. Siinä kullakin yksittäinen satunnaismuuttujan arvolla eli alkeistapauksella on todennäköisyys nollan ja ykkösen välillä (merkitään  0\leq p\leq 1).
Jatkuvalla satunnaismuuttujalla tiheysfunktiota saatetaan kutsua todennäköisyysfunktioksi, vaikka tiheysfunktion arvot eivät ole suoraan todennäköisyyksiä. Kukin tapahtuma on lukuväli, jonka todennäköisyys määräytyy tiheysfunktion määrätyllä integraalilla laskettavasta arvosta. Toisinaan todennäköisyysfunktioksi kutsutaan kertymäfunktiota, koska se arvot ovat todennäköisyyksiä. Yleisempää on käyttää näistä kahdesta todennäköisyysjakauman nimitystä. Nimityksien vakiintumattomuuden vuoksi jatkuvien satunnaisilmiöiden yhteydessä käytetäänkin mieluummin tiheys- ja kertymäfunktioiden käsitteitä todennäköisyysfunktion sijasta. Todennäköisyysfunktioksi voidaan määrittää jokin muu funktio, joka laskee todennäköisyydet toisen funktion avulla.
Diskreetillä ja jatkuvalla satunnaismuuttujalla nämä todennäköisyysfunktion määritelmät ovat varsin erilaiset. Muilla satunnaismuuttujilla, jotka ovat esimerkiksi näiden perustyyppien sekoituksia, todennäköisyysfunktiolla on kummankin funktion ominaisuuksia.
Esimerkkejä muodostamistavoista

Kun otetaan käsittelyyn uusi satunnaisilmiö, tulee ensimmäiseksi määritellä ilmiön perusjoukko eli mitä ulostuloja tai arvoja se tuottaa. Seuraavaksi yritetään arvioida tai laskea kunkin ulostulon tai arvon esiintymisen yleisyyttä eli todennäköisyyttä. Jatkuvassa tapauksessa tuloksena on tiheysfunktio ja diskreetissä tapauksessa pistetodennäköisyysfunktio. Sitä taulukkoa tai lauseketta, joka esittää kullekin tapaukselle sen todennäköisyyttä, kutsutaan todennäköisyysfunktioksi. Jatkuvalle tapaukselle tiheysfunktion määrittäminen on vaikeampaa kuin diskreetille tapaukselle.
Esimerkkejä muodostamistavoista > Klassinen todennäköisyys

Nopanheiton tapauksessa on varsin helppo muodostaa todennäköisyysfunktio käyttäen todennäköisyyden klassista lähestymistapaa. Symmetrisessä nopassa on kuusi samanlaista tahkoa, jotka jäävät heitettäessä yhtä yleisesti näkyviin, ja niiden esiintymistodennäköisyydet ovat siten yhtä suuret. Näin voidaan esittää täsmällinen arvo todennäköisyyden suuruudesta, joka on tässä tapauksessa   {\tfrac {1}{6}}. Merkitsemällä kullekin nopan ulostulon silmälukujen arvo satunnaismuuttujan  X arvoksi  x_{i}, voidaan todennäköisyysfunktio  p(x_{i}) määrittää ja kirjoittaa
Todennäköisyyksien yhtäsuuruuden takia todennäköisyysjakaumaa kutsutaan symmetriseksi. Todennäköisyysfunktio on diskreetin luonteensa vuoksi pistetodennäköisyysfunktio.
Esimerkkejä muodostamistavoista > Tilastollinen todennäköisyys

Ihmissikiöiden sukupuolen määräytymismekanismi on monimutkainen biologinen prosessi. Syntyneen lapsen terveyskorttiin merkitään lapsen sukupuoli, ja näistä koottujen tilastojen avulla voidaan laskea sukupuolten prosentuaaliset osuudet. On osoittautunut, että suomalaislasten poikien osuudeksi on vakiintunut 51,2 % ja tyttöjen 48,8 %. Luvut voidaan tulkita suoraan todennäköisyyksinä, jolloin todennäköisyysfunktion arvot ovat (tilastojen perusteella)
ja
Määrittelyjoukon arvojen ei tarvitse todennäköisyyslaskennassa olla aina lukuja, koska sanat ”poika” ja ”tyttö” ovat havainnollisempia. Tätäkin todennäköisyysfunktiota voidaan kutsua pistetodennäköisyysfunktioksi.
Esimerkkejä muodostamistavoista > Geometrinen todennäköisyys

Geometrisessä todennäköisyydessä tavoitteena on havainnollistaa satunnaismuuttujia esittämällä ne yksi- tai moniulotteisina kuvioina. Kuviossa jokainen piste vastaa yhtä alkeistapausta, ja jokaisen alkeistapauksen todennäköisyys on yhtä suuri. Esimerkiksi todennäköisyyttä, että onnenpyörää pyöritettäessä osoitin pysähtyy tiettyyn kohtaan onnenpyörästä, voidaan arvioida geometrisen todennäköisyyden avulla. Olkoon onnenpyörässä 60 sektoria, joihin on sijoitettu kokonaislukuarvot 1--60. Todennäköisyys, että osoitin pysähtyy minkä tahansa luvun kohdalle, on yhtä suuri (mikäli oletetaan, että sektorit ovat pinta-alaltaan yhtä suuret). Mittaustarkkuutta lisäämällä saadaan teoriassa äärettömän tarkkoja lukuja osoittimen sijainnista, mutta käytännössä mittaustarkkuuden rajallisuudesta johtuen on mahdollista saada vain äärellinen määrä arvoja. Pysähtymiskohta on siten satunnaismuuttuja, joka saa arvokseen pysähtymiskohdan mittaluvun, eli se saa reaalilukuarvoja väliltä  0\leq X<60. Nämä arvot ovat tasan jakautuneet, kuten geometrisessä todennäköisyydessä aina oletetaan.
Onnenpyörään voidaan merkitä erilaisia voittosektoreita, joihin osutaan niiden leveyteen eli kaaren pituuteen verrannollisella todennäköisyydellä. Todennäköisyysfunktion arvot lasketaankin kaaren pituuden  s_{i}=b-a ja ympyrän kehän pituuden suhteista
p(s_{i})={\frac {{\text{kaaren }}s_{i}{\text{ pituus}}}{\text{kehan pituus}}}={\frac {b-a}{60}}.
Jos kaarien määrä on äärellinen tai numeroituvasti ääretön lukumäärä, voidaan todennäköisyysfunktiota pitää pistetodennäköisyysfunktiona. Toisaalta, jos parametrit a ja b voidaan valita vapaasti reaalilukuina, tulee satunnaismuuttujaa kohdella jatkuvana tapauksena.
Esimerkkejä muodostamistavoista > Tunnetun tiheysfunktion käyttäminen

Edellisessä tapauksessa jatkuvan satunnaismuuttujan todennäköisyysjakauma oli tasan jakautunut, jolloin tiheysfunktio on vakiofunktio. Yleisemmässä tapauksessa näin ei ole, ja tiheysfunktion arvot riippuvat satunnaismuuttujan arvoista. Tapahtuma, joka voidaan esittää lukuvälinä  a\leq X\leq b, saa erilaisia todennäköisyyksiä riippuen välin sijainnista perusjoukossa. Todennäköisyys voidaan laskea tiheysfunktion  f(x) määrätyn integraalin avulla ja kertymäfunktion  F(x) erotuksen avulla
Todennäköisyysfunktio on siten kuvaus
missä  (a,b)\in \mathbb {R} ^{2}. Selvästikin funktio on jatkuvan satunnaismuuttujan todennäköisyysfunktio, missä todennäköisyydet lasketaan erisuuruisille reaalilukuväleille.
Ominaisuudet

Kukin todennäköisyysfunktion saama arvo on  0\leq p(x_{i})\leq 1. Arvot vaihtelevat kuitenkin siten, että niiden summa on aina yksi:
Kaikki perusjoukon arvojen todennäköisyydet muodostavat yhdessä niin sanotun todennäköisyysjakauman. Vain diskreettien ilmiöiden ja satunnaismuuttujien jakaumat muodostuvat pistetodennäköisyyksistä.
Abbie Hoffman

Abbie Hoffman vuonna 1969
Abbot Howard ”Abbie” Hoffman (30. marraskuuta 1936 Worcester, Massachusetts – 12. huhtikuuta 1989 New Hope, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen yhteiskunnallinen ja poliittinen aktivisti. Hän oli Youth International Party (YIP) -puolueen eli ”yippien” perustajia. Hän oli suorapuheinen persoona, jolla oli vahvat sodanvastaiset näkemykset, eikä hän epäröinyt ilmaista tyytymättömyyttään aikansa amerikkalaista poliittista järjestelmää kohtaan. Huolellisesti suunniteltujen protestiensa ansiosta hänestä tuli Vietnamin sodan vastaisen liikkeen ja 1960-luvun vastakulttuurin ikoni.
Elämä > Varhaiset vuodet

Abbot Howard Hoffman syntyi Worcesterissa Massachusettsissa 30. marraskuuta 1936. Hänen vanhempansa John Hoffman ja Florence Schamberg olivat keskiluokkaisesta perheestä. Hoffman oli kapinallinen jo nuoresta pitäen. Teini-iässä hän oli tunnettu häirikkönä – hän ajautui tappeluihin ja uhmasi auktoriteetteja. Ajan myötä hän kuitenkin kypsyi ja alkoi kohdistaa energiansa merkityksellisempiin asioihin. Vuonna 1959 hän valmistui Brandeisin yliopistosta pääaineenaan psykologia. Brandeisissa hän opiskeli arvostettujen tutkijoiden, kuten Abraham Maslow’n ja Herbert Marcusen johdolla. Valmistumisensa jälkeen hän jatkoi opintojaan Kalifornian yliopistossa Berkeleyn kampuksella. Toukokuussa 1960 hän meni naimisiin raskaana olleen tyttöystävänsä Shelia Karklin kanssa.
Elämä > Aktivismi

Hoffman liittyi Student Nonviolent Coordinating Committee (SNCC) -järjestöön ja osallistui aktiivisesti nousevaan kansalaisoikeusliikkeeseen. Vietnamin sodan aikana hän siirtyi sodanvastaiseen aktivismiin ja tuli tunnetuksi teatraalisista ja humoristisista tempauksistaan. Yksi hänen tunnetuimmista tempauksistaan oli ”hyökkäys” New Yorkin pörssiin, jossa hän heitteli pörssimeklareiden ylle sekoituksen aitoja ja väärennettyjä dollarin seteleitä. Nämä tempaukset toivat hänelle myös ongelmia lain kanssa, ja hän joutui usein pidätetyksi. Toistuvat yhteenotot viranomaisten kanssa eivät kuitenkaan lannistaneet hänen aktivismiaan, vaan hän jatkoi toimintaansa.
Hoffman pidätettiin salaliitosta ja mellakan lietsomisesta yhden sodanvastaisen protestin jälkeen. Hänestä tuli osa Chicago Seven -ryhmää, jota syytettiin demokraattisen puolueen vuoden 1968 puoluekokouksen protesteihin liittyvistä rikoksista. Helmikuussa 1970 Hoffman ja muut – Jerry Rubin, David Dellinger, Rennie Davis ja Tom Hayden – todettiin syyllisiksi mellakan lietsomiseen, mutta heidät vapautettiin salaliittosyytteestä. He saivat aluksi viiden vuoden vankeusrangaistuksen ja 5 000 dollarin sakot, mutta tuomiot kumottiin myöhemmin valituksessa.
Vuonna 1969 Woodstockin musiikkifestivaaleilla Hoffman nousi lavalle kesken The Who -yhtyeen esiintymisen protestoidakseen White Panther Party -järjestön John Sinclairin pidätystä. Yhtyeen kitaristi Pete Townshend kuitenkin hyökkäsi häntä vastaan ja työnsi hänet pois lavalta. Hoffman väitti olleensa tapahtumahetkellä LSD:n vaikutuksen alaisena. Vuonna 1971 Hoffman julkaisi ikoniseksi muodostuneen teoksen Varasta tämä kirja (Steal This Book), joka sisältää käytännön vinkkejä elämiseen minimaalisella budjetilla. Monet lukijat ottivat kirjan nimen kirjaimellisesti, mikä johti siihen, että useat kirjakaupat kieltäytyivät myymästä sitä.
Elämä > Kuolema

Hoffmanilla diagnosoitiin kaksisuuntainen mielialahäiriö vuonna 1980, ja hän sai siihen hoitoa. Hän kuoli 12. huhtikuuta 1989 otettuaan yliannostuksen fenobarbitaalia, joka oli sekoitettu alkoholiin. Virallisesti Hoffmanin katsottiin tehneen itsemurhan. Uutinen järkytti hänen uskollisia ihailijoitaan, jotka ei voineet uskoa, että niin peräänantamaton henkilö kuin Hoffman päättäisi itse elämänsä. Hänen kuolemansa on herättänyt useita salaliittoteorioita.
Tujeeni

| Tujeeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-isopropyyli-4-metyylilbisyklo[3.1.0]heks-3-eeni
CAS-numero:  2867-05-2
SMILES:  CC1=CCC2(C(C)C)CC12 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H16
Moolimassa:  136,228 g/mol
Sulamispiste:  -20 °C 
Kiehumispiste:  151 °C 
Tiheys:  0,9 ± 0,1 g/cm3
Liukoisuus veteen:  2,91 mg/l (25 °C) 
Tujeeni on kaksirenkainen monoterpeeni. Sitä esiintyy monien kasvien eteerisissä öljyissä. Se antaa pistävää makua johinkin yrtteihin kuten kynteliin.
Nimityksellä 'tujeeni' tarkoitetaan yleensä α-tujeenia. β-tujeeni (tai 2-tujeeni) on harvinaisempi isomeeri, jossa rengasrakenteen kaksoissidos on muuttanut paikkaa. Toinen kaksoissidoksen sijaintiin perustuva isomeeri on sabineeni.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Kemiallisen rakenteen vertailu

| α-tujeeni | β-tujeeni | sabineeni |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tujeeni Wikimedia Commonsissa
Simala (Marttila)

Simala on kylä Marttilassa Ollilan postinumeroalueella Varsinais-Suomen maakunnassa Paimionjoen eteläpuolella. Kylän läpi kulkee Simalantie, joka vie joen toisella puolella Ollilan kylään. Simalantie jatkuu etelään metsäautotielle, joka vie Marttilan eräalueen kautta Salon suuntaan. Simalantieltä pääsee myös itään Maunulan kylään ja länteen Ruskolaisten kylään. Entisestä joen törmällä sijainneesta kyläkeskuksesta on jäljellä vielä kaksi taloa Simalantien kummallakin puolella. Simalantien ensimmäinen silta joen yli Ollilaan rakennettiin vuonna 1925, jota ennen paikalla oli lautta. Nykyään Simalantie on valtion ylläpitämä ja uusin silta rakennettiin 1980-luvulla. Simalantien varrella on myös Marttilan Eräveikkojen metsästysmaja.
Simalan eteläosasssa on erämaata ja suojeltuja soita ja sinne ulottuu Marttilan eräreitistö, jonka varrella on mm. Marttilan komeimpia soita Haapasuo sekä August Canthin muistokivi.
Paimionjoessa on Markulankoski ja siihen kuuluvia saaria Hirvaksen, Simalan ja Ollilan kylien välissä. Paimionjokeen laskevassa Lapinojassa on ollut kaksi myllyä. Lähellä entisiä myllyjä oli 2000-luvun alussa monena kesänä useita tuhansia osallistujia kerännyt Konemetsä-konemusiikkijuhla, jonka juhlijat majoittuivat läheiselle pellolle. Kenraali Väinö Valven (vuoteen 1915 Vähätupa) isä oli kotoisin Simalan kylästä Vähätupa-nimiseltä tilalta.
Mono (ohjelmistokehys)

| Mono |
| --- | --- |

Kehityshistoria
Vakaa versio:  6.12.0.206 (13. helmikuuta 2024)
Tiedot
Lisenssi:  MIT-lisenssi, 3-lauseinen BSD-lisenssi ja Apache-lisenssi, versio 2.0
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
Mono on Xamarinin kehittämä, aiemmin Novellin tukema ja Microsoftin 2016 ostama ohjelmistokehys. Projektin tavoitteena on luoda ECMA-standardiin perustuva alusta- ja käyttöjärjestelmäriippumaton pohja Microsoftin kehittämälle .NET Framework-alustalle. Se sisältää kolme osaa
C#-kääntäjän (JIT-tulkin)
Common Language Infrastructuren, siihen perustuvan kielen CIL:n ja CLR:n, Common Language Runtimen
Luokkakirjaston
Monoa voidaan käyttää Linux-, BSD-variantti-, Mac OS X-, Sun Solaris- ja Windows-käyttöjärjestelmissä ja niissä järjestelmäarkkitehtuureissa, joissa edellä mainitut käyttöjärjestelmät toimivat, mukaan lukien Nokia 770 -internet-laitteessa.
Novell on kaksoislisensoinut Monon; Monon C#-kääntäjä ja -työkalut on julkaistu GNU GPL -lisenssillä, ajonaikaiset kirjastot GNU LGPL -lisenssillä ja luokkakirjastot MIT-lisenssillä. Koska nämä kaikki ovat avoimen lähdekoodin lisenssejä, on Monokin avoimen lähdekoodin ohjelmisto. Muokatessaan Monon lähdekoodia kehittäjän on suostuttava Novellin oikeuteen uudelleenlisensoida lähdekoodi muilla lisensseillä, mikä säilyttää Novellin mahdollisuuden Monon kaupalliseen hyödyntämiseen.
Myöhemmin lähdekoodin lisenssi on muuttunut ja eri osat ovat eri lisensseillä, joita ovat MIT-lisenssi, kolmilauseinen BSD-lisenssi ja Apache 2.0 -lisenssi. Lisäksi on erityismaininta koskien Microsoftin patentteja.
Microsoft muutti .NET-ympäristön ytimen (core) avoimen lähdekoodin marraskuussa 2014 ja lupasi myös patenttihaastesuojan avauksen yhteydessä.  Tämä mahdollistaa teknologian käytön ilman aiempaa riskiä, jonka Microsoftin patentit aiheuttivat. Elokuussa 2024 projektin kotisivuilla julkaistiin ilmoitus, että Wine-projekti ottaa Monon haltuunsa.
Historiaa

Miguel de Icaza kiinnostui .NET-teknologiasta heti kun sen dokumentointi julkistettiin joulukuussa 2000. De Icaza aloitti tavukooditulkkiin tutustumisen, mutta innostus koki kolauksen kun dokumenteissa ei ollut määritelty metadataa. Helmikuussa 2001 de Icaza pyysi puuttuvaa dokumentointia .NET-postituslistalla ja samaan aikaan aloitti työskentelyn C#-kääntäjän ohjelmoimiseksi kielellä itsellään harjoituksena C#-kieleen. Kun huhtikuussa 2001 ECMA julkisti puuttuvan tiedostoformaatin dokumentit, de Icaza esitteli ohjelmoimansa kääntäjän ominaisuuksia vuosittaisessa GNOME-työpöytäympäristön kehittäjien konferenssissa.
Miguel de Icaza ja Nat Friedman perustivat vuonna 1999 Ximian-yrityksen (aluksi Helix Code) kehittämään Linux-ohjelmistoja. Novell osti Ximianin 2003 ja jatkoi sen toimintaa. Lisäksi Ximianin ohjelmistoihin lisättiin tuki Novellin GroupWise ja ZENworks -ohjelmistoille.
Ximianilla oli useita sisäisiä keskusteluja tuottavuuden parantamiseen käytettävien työkalujen kehittämiseksi; tarkoituksena saada tuottaa enemmän sovelluksia vähemmässä ajassa ja siten vähentää käytetyn ajan ja kustannusten määrää kehitystyössä. Kun Ximianilla oli tutkittu, että projekti oli kannattava aloittaa, henkilökuntaa siirrettiin muualta osallistumaan Monon kehitykseen. Koska ryhmällä ei kuitenkaan ollut riittävästi resursseja täydellisen .NET-ympäristön kehittämiseen 19. heinäkuuta 2001 Mono julkaistiin avoimen lähdekoodin projektina, ja kolme vuotta myöhemmin 30. kesäkuuta 2004 julkaistiin sen ensimmäinen vakaa versio 1.0.
Huhtikuussa 2011 Attachmate osti Novellin 2,2 miljardin US-dollarin hintaan, erotti Novellin aiemmin ostaman SUSE:n Novellista ja erotti satoja Novellin työntekijöitä Yhdysvalloissa.
Attachmaten lakkautettua Monon kehityksen se myönsi ohjelmiston lisenssit de Icazan uudelle yritykselle Xamarin.
Microsoft ilmoitti helmikuussa 2016 ostavansa Xamarinin.
Elokuussa 2024 ilmoitettiin Monon ylläpitämisen siirtyvän Wine-projektille. Wine-projektilla on ennestään oma versio Monosta. Maaliskuussa 2025 julkaistussa versiossa 6.14.0 on mukana ARM64-tuki macOS-alustalle.
Patenttiongelmat

Richard Stallman ja Free Software Foundation ovat useita kertoja varoitelleet Monon käytön olevan vaarallista Microsoftin hakemien patenttien vuoksi. FSF on suositellut ettei vapaata ohjelmistoa rakenneta Monon tai C#:n varaan.
2. marraskuuta 2006 Microsoft ja Novell tekivät sopimuksen, jonka mukaan Microsoft ei haasta Novellin asiakkaita patenttirikkomuksista.
9. heinäkuuta 2009 Microsoft ilmoitti että ECMA 334 (C#) ja ECMA 335 (CLI) -standardit saa toteuttaa vapaasti ilman lisenssivaatimuksia.
.NET käsittää kuitenkin myös muita teknologioita, kuten ASP.NET, ADO.NET ja Windows Forms, joista tätä lupausta ei ole tehty.
Linux-jakelijoista:
Novellin sponsoroima OpenSUSE päätti siirtyä Easy-LTSP-sovelluksen osalta C#:sta C++:lle ja Pythoniin.
Fedora poisti Mono-sovellukset oletusasennuksesta jakeluversiossa Fedora 12.
Debian on ilmoittanut ettei asenna mitään Mono-sovelluksia GNOMEn perusasennuksessa.
12. marraskuuta 2014 Microsoft vapautti .NET -ympäristön ytimen ja keskeisten kirjastojen koodin avoimeksi.  Lähdekoodissa Microsoft takasi suojan oikeustoimia vastaan, joita heidän patenttinsa olisivat voineet aiemmin aiheuttaa .NET Runtimea (ajonaikainen ympäristö) käytettäessä.
Maaliskuussa 2016 Microsoftin Build-blogissa ilmoitettiin että Mono uudelleenlisensoitaisiin MIT-lisenssille.
Uudessa patenttilupauksessa luvattiin että mitään patentteja ei käytetä Monon käyttäjiä vastaan.
Monolla toteutettuja ohjelmia

Beagle
Muine
Banshee
Tomboy
F-spot
SkyNET
Blam
Yacimientos Petrolíferos Fiscales

Yacimientos Petrolíferos Fiscales, S. A. (YPF) (suom. Fiskaaliset öljykentät) on Argentiinan valtion öljy-yhtiö, joka yksityistettiin 1992 ja otettiin jälleen valtion haltuun 2012.
Yhtiön juuret olivat vuodessa 1907, jolloin Comodoro Rivadaviasta Chubutista löydettiin öljyä. Presidentti Hipólito Yrigoyenin hallitus perusti yhtiön vuonna 1922. Sitä johti aluksi kenraali Enrique Mosconi. Yhtiöllä oli lain takaama monopoliasema öljyntuotantoon Argentiinassa, vaikka sotilasdiktatuurin aikana 1976--1983 myös monikansalliset Shell ja Esso toimivat maassa.
Presidentti Carlos Saúl Menemin kaudella yhtiö yksityistettiin. Espanjalainen Repsol osti sen 1999 ja sai yrityksestä haltuunsa 97,81 %.
Presidentti Cristina Fernández de Kirchner ilmoitti Argentiinan valtion ottavan haltuunsa Repsol YPF:stä 51%, minkä kongressi hyväksyi 3. toukokuuta 2012.
Repsol toimii vähemmistöosakkaana ja operaattorina.
Agustín Pío Barrios

| Agustín Pío Barrios |
| --- | --- |
 Valokuvassa vuodelta 1910
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1885 San Juan Bautista, Paraguay
Kuollut: 7. elokuuta 1944 San Salvador, El Salvador
Muut tiedot
Lempinimet:  Mangoré
Agustín Pío Barrios (lempinimeltään Mangoré, nimi usein myös muodossa Agustín Barrios Mangoré, 5. toukokuuta 1885 – 7. elokuuta 1944) oli paraguaylainen klassinen kitaristi ja kitaramusiikin säveltäjä. Hän tuli elämänsä aikana tunnetuksi Latinalaisessa Amerikassa ja kuolemansa jälkeen myös kansainvälisesti kitaravirtuoosina.
Elämäkerta

Agustín Pío Barrios syntyi San Juan Bautistassa Paraguayn Misionesin departementissa 5. toukokuuta 1885.
Barrios oppi soittamaan kitaraa nuoruudessaan enimmäkseen itsenäisesti ja aloitteli uraansa kiertelevänä soittajana. Paraguayn pääkaupungissa oli muodostunut niin sanottu Generación de 900, samalla tavalla kiertelevää elämää viettänäiden boheemien runoilijoiden ja kirjailijoiden piiri, jonka toimintaan Barrios liittyi. Poliittisesti piiriin liittyi konservatiivisen Partido Coloradon kannatus, mikä aiheutti Barriosille hankaluuksia maan liberaalien noustessa valtaan. Vuonna 1921 hän julkaisi kuitenkin usein magnus opuksena pidetyn  Johann Sebastian Bachin innoittaman kappaleensa  La Catedral.
Vuonna 1924 Barrios yritti perustaa kitarakonservatorion Asunciónissa, mutta valtio ei lähtenyt mukaan hankkeeseen hänen poliittisten siteidensä takia. Samasta syystä hänellä oli vaikeuksia saada konsertteja kaupungin esiintymispaikoilta. Vaikeuksien takia Barrios päätti lähteä Paraguaysta matkustaen ja esiintyen ympäri Latinalaista Amerikkaa. Tämän lisäksi hän teki lyhyen matkan Eurooppaan vuonna 1935 esiintyen Belgiassa, Saksassa ja Espanjassa. Myöhemmin Barriosista tuli El Salvadorin kansalliskonservatorion kitaramusiikin professori. Hän kuoli El Salvadorin pääkaupunki San Salvadorissa 7. elokuuta 1944.
Tuotanto ja merkitys

Barrios sävelsi elämänsä aikana yli 300 kappaletta. Hän teki usein kappaleensa ensin kirjoittaen sanoituksen ja säveltäen kitaramusiikin niiden ympärille. Barriosin sävelmät ovat myöhäisromanttisia, vaikka hän teki uraansa tyylin huippukauden jälkeen. Vaikutteita hän sai myös etelä- ja keskiamerikkalaisesta kansanmusiikista. Monet kappaleet ovat virtuoosimaisia. Kotimaassaan Paraguayssa Barriosia on pidetty yhtenä parhaista muusikoista. Barriosista ei ollut vielä elämänsä aikana erityisen tunnettu Latinalaisen Amerikan ulkopuolella. Kansainvälisesti hänet teki tunnetuksi John Williams vuonna 1977. Myöhemmin häneen on viitattu kansainvälisestikkin yhtenä suurimmista kitaransoittajista ja säveltäjistä. Barriosin kotipaikkakunnalla San Juan Bautistassa on hänelle omistettu museo.
Barrios myöhemmällä iällään.
Moukarinheitto

| Moukarinheitto |
| --- | --- |
 John Flanagan on moukarinheiton kolminkertainen olympiavoittaja.
Miesten ennätykset
Maailmanennätys:   Juri Sedyh 86,74 m (1986)
Olympiaennätys:   Sergei Litvinov 84,80 m (1988)
Naisten ennätykset
Maailmanennätys:   Anita Włodarczyk 82,98 m (2016)
Olympiaennätys:   Anita Włodarczyk 82,29 m (2016)
Moukarinheitto on yleisurheilulaji, jossa tavoitteena on heittää kädensijalliseen teräsvaijeriin kiinnitettyä metallipalloa mahdollisimman pitkälle.
Miesten moukarinheitto on ollut kesäolympialaisten ohjelmassa vuodesta 1900, naisten moukarinheitto vuodesta 2000.
Väline ja heittopaikka

Miesten moukari painaa 7,26 kg ja naisten 4 kg. Moukarin pituus vaijerin kanssa on 117,5–121,5 senttimetriä. Kuulan vähimmäisläpimitta on 110 millimetriä. Ringin läpimitta on 2,135 metriä.
Heittosuoritus

Heittäjä aloittaa suorituksen seisomalla moukariringin takaosassa selkä heittosuuntaan ja pyöräyttää moukaria kahdesti paikallaan seisten. Lantionsa avulla hän tasapainottaa asentoaan. Alkupyöräytysten jälkeen heittäjä pyörähtää tukijalkansa kantapäällä ja päkiällä tavallisesti kolme kertaa ringin poikki, jolloin moukari pyörii vinossa tasossa.
Heittäjä pyrkii antamaan moukarille mahdollisimman korkean lähtönopeuden ojentamalla pyörähdysten aikana käsivartensa suoriksi ja pyörimällä mahdollisimman nopeasti. Moukarin kehänopeus kasvaa aina kahden jalan tukivaiheissa ja hidastuu hiukan yhden jalan tukivaiheissa. Yli 75 metrin heitot edellyttävät lähtönopeutta 27–28 metriä sekunnissa. Viimeisen pyörähdyksen jälkeen heittäjä iskee vapaan jalan maahan ja riuhtaisee käsillään moukarin ilmaan. Hän irrottaa moukarin, kun se on hartioiden korkeudella. Moukari lähtee ihanteellisesti lentoon 42–44 asteen kulmassa. Heiton jälkeen heittäjä vaihtaa nopeasti jalkojensa paikkoja pysyäkseen pystyssä ja ringissä.