stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ortodoksinen Pokrovan seurakunta
Historia

Pokrovan seurakunta perustettiin Viipurissa vuonna 1926. Yhteisön perustivat 20 Viipurissa asunutta venäläissyntyistä ortodoksia, jotka halusivat varmistaa perinteisen venäläisen ortodoksian säilymisen itsenäistyneessä Suomessa. Yhteisön itsenäistymisen taustalla oli nk. ajanlaskukiista eli Suomen ortodoksisessa kirkossa syntynyt kiista siirtymisestä juliaanisesta ajanlaskusta gregoriaaniseen ajanlaskuun. Uusi gregoriaaninen ajanlasku otettiin käyttöön Suomen ortodoksisessa kirkossa vuonna 1923 ja luostareissa vuonna 1925. Osa venäläisistä ei kuitenkaan hyväksynyt siirtymää, joka heidän mielestään soti ortodoksisen kirkon kanoneita vastaan.
Pokrovan seurakunta ilmoitti yhdyskuntajärjestyksessään pyrkivänsä vanhan luvun eli juliaanisen kirkollisen kalenterin säilyttämiseen sekä kirkkoslaavin takaamiseen jumalanpalveluskielenä. Lisäksi he ilmoittivat haluavansa säilyttää kirkossa venäläiset traditiot sekä toimittavansa jumalanpalvelukset lyhentämättöminä ja tarkasti sääntöjen mukaisesti. Hiippakuntapiispakseen yhteisö valitsi Pariisissa toimineen Konstantinopolin patriarkaatin alaisen Länsi-Euroopan eksarkin, metropoliitta Evlogin.
Talvisodan jälkeen Pokrovan seurakunta muutti vuonna 1939 Kangasniemelle Mikkelin lähelle ja vuoden 1940 keväällä Helsinkiin aluksi Meilahteen (nykyisin Villa Angelica) ja sittemmin Munkkiniemeen. Vuonna 1945 Evlogi palasi Moskovan patriarkaatin yhteyteen, ja hänen mukanaan myös Pokrovan seurakunta liittyi osaksi Venäjän kirkkoa. Siitä tuli osa Leningradin ja Novgorodin hiippakuntaa.
1980-luvun loppupuolella Pokrovan seurakuntaan kuului enää parisataa etupäässä iäkästä ihmistä, ja toiminta näytti hiipuvan. Sittemmin toiminta on elpynyt Suomeen muuttaneiden venäläisten mukana, ja seurakuntaan kuuluu noin 350 jäsentä.
Talous

Ortodoksinen Pokrovan seurakunta on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 19 000 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 3 000 euroa.
Kirkkoherrat

1926–1948 Grigori Svetlovski, rovasti
1948–1959 Vladimir Volkoff, rovasti
1959–1978 Boris Pavinskij, rovasti
1978–1980 Longin (Yrjö Talypin), igumeni
1980–1981 Georgi Kilgast, rovasti
1981–1985 Andrei Kudrjavzew, rovasti
1985–1998 Mihail Poljatshenko, rovasti
1998– Viktor Lioutik, rovasti
Panzerwerfer

| Panzerwerfer |
| --- | --- |

Aseen tyyppi:  telatykistö
Alkuperämaa:   Saksa
Palvelushistoria
Valtion käytössä:   Saksa
Sodissa:  toinen maailmansota
Tekniset tiedot
Paino:  7,1 t
Pituus:  6,02 m
Leveys:  2,26 m
Korkeus:  2,17 m
Miehistö:  4
Panssarointi:  8–10 mm
Pääaseistus:  10–15 cm Raketenwerfer
Moottori:  Reihenmotor (Opel) (V6-bensiini)
Toimintasäde:  140 km
Huippunopeus:  40 km/h
Panzerwerfer 42 auf Maultier (suom. muuli) oli toisen maailmansodan aikainen panssaroitu raketinheittimellä varustettu puolitelavaunu, jolla voitiin ampua 10–15 senttimetrin raketteja 4–7 kilometrin päähän. Panzerwerfer-raketinheittimiä oli kahta tyyppiä, 15cm Panzerwerfer 42 auf Selbstfahrlafette Sd.Kfz.4/1 ja  15cm Panzerwerfer 42 auf Schwerer Wehrmachtsschlepper. Malli suunniteltiin Opel Maultierin rungolle.
Aiheesta muualla

Tank Encyclopedia (englanniksi)
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Peeter Saul

Peeter Saul (1987)
Peeter Saul (26. tammikuuta 1932 Tallinna – 2. heinäkuuta 2014 Tallinna) oli virolainen kapellimestari ja pianisti.
Peeter Saul lopetti Tallinnan musiikkikoulun 1950 pianon alalla ja 1957 musiikkiteorian alalla. Hän opiskeli 1950–1953 Tallinnan polyteknillisen instituutin rakennustiedekunnassa. Saul opiskeli Tallinnan konservatoriossa pianoa vuosina 1957–1961. Hän lopeti Tallinnan konservatorion kapellimestarina vuonna 1970. 1964–1998 oli Saul Viron television ja radion viihdeorkesterin kapellimestari (vuodesta 1977 pääkapellimestari). Sen lisäksi hän johti sinfoniaorkestereita ja operetteja.
Yksityiselämä

Peeter Saulin äiti Linda Saul oli musiikkipedagogi ja kapellimestari, isä Voldemar Saul oli viulunsoittaja, veli Jaan Saul (1936–1966) oli näyttelijä ja teatteriohjaaja. Vuodesta 1958 oli hän naimisissa laulajan Heli Läätsen (1932–2018) kanssa.
Paskaletto (Simo)

Paskaletto
| --- | --- |
Sijainti:  65°37.4′N, 024°57.5′E, Simo Lapin maakunta Suomi
Merialue:  Perämeri
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Paskaletto on matala ja asumaton saari Simon kunnan vesialueella Perämerellä. Saari sijaitsee Simonkylän edustalla Tiurasen saaren koillispuolella. Maannousun vuoksi Paskaletosta voi laskuveden aikaan kävellä Tiuraseen.
Saari on noin 1 100 metrin pituinen ja leveimmältä kohdaltaan vajaan kilometrin levyinen. Saaren rannat ovat pääasiassa ruoikkorantoja, sisäosissa kasvaa lehtimetsää ja pensaikkoa. Saarta ympäröivä vesialue on pääosin matala. Saarella on kaksi lampea sekä järvi, jossa on saari.
Oraslampi

| Oraslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°48′13″N, 23°33′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Jakaman valuma-alue (35.34)
Laskuoja:  oja Lamminlammiin 
Järvinumero:  35.342.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,3 m  
Rantaviiva:  0,898 km  
Pinta-ala:  3,421 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiOraslampi 
Oraslampi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Poikeluksen kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Jakaman valuma-alueella (35.34), jonka Parkusjoen alaosan alueeseen (35.342) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,3 metriä mpy.
Paskalista

Paskalista on Radio Helsinki -kanavan ohjelma, jonka teemana on huono musiikki. Ohjelman juontajana on Paska-yhtyeen johtohahmo Ari Peltonen. Paskalistaa esitetään joka perjantai kello 16. Kuuntelijoilla on myös mahdollisuus soittaa ohjelmaan ja esittää toiveita.
Peltosen perustama minivaltio Valtio aikoi pyrkiä vuoden 2007 Euroviisuihin. Viisuihin asti Paskalistassa soitettiin kappaleita, jotka olivat ehdolla Valtion edustuskappaleeksi. Voittajaksi selviytyi Dream Teamerin kappale "Hei Eurooppa".
Peltosen apurina toimi vuoteen 2007 asti Radio Helsingin silloinen ohjelmapäällikkö Axa Sorjanen, joka esiintyi nimellä DJ Kusipää. Sorjasen lähdön jälkeen Peltosella apurina on toiminut Mikko Knutas, joka pitää Yöstä. Knutas tunnetaan myös nimellä DJ Pösilö.
Paskalista rankkasi ohjelman historian toivotuimmat biisit joulukuussa 2007, voittajaksi selviytyi Janos Valmusen kappale "Bussipysäkillä".
Usein ohjelmassa on erilaisia erikoislähetyksiä, joissa musiikkiikappalevalinnoissa on jokin teema. Teemoina ovat olleet esimerkiksi Pohjanmaa, Pori, Tampere, homot, miehet, naiset ja euroviisut.
Panaeolus cyanescens

| Panaeolus cyanescens |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Incertae sedis
Suku::  Kirjoheltat Panaeolus
Laji::  cyanescens
Kaksiosainen nimi
 Panaeolus cyanescens  (Berk. & Broome) Sacc. 
Katso myös
   Panaeolus cyanescens Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Panaeolus cyanescens on runsasravinteisilla, kuten lantaperäisellä maaperällä viihtyvä kirjohelttasuvun psilosybiinisieni. Useimmille psilosybiinisienille ominaisten ainesosien lisäksi sieni sisältää serotoniinia ja ureaa. Sienen tryptamiinipitoisuudet ovat suurimpia tunnettujen psilosybiinisienten joukossa.
Ulkonäkö

Sienen lakki on 1,5–4 cm leveä, aluksi puolipallomainen laajeten myöhemmin kellomaiseksi ja kuperaksi ollen reunaltaan itiöemän aikaisissa kasvuvaiheissa sisäänpäin kääntynyt. Lakki on väriltään aluksi vaaleanruskea muuttuen sienen kasvaessa lähes valkoiseksi tai vaaleanharmaaksi joskus hieman rusahtavin tai kellertävin sävyin. Lakki on lievästi kosteusmuuntuva, kuivaessaan helposti halkeileva ja se vihertyy tai sinertyy vaurioituessaan.
Heltat ovat liittyneet sienen jalkaan ja sijaitsevat lähekkäin toisiaan. Väriltään heltat ovat kirjavia, reunoiltaan valkoiset, aluksi harmaat tummuen myöhemmin itiöpölyn kehittymisen myötä.
Itiöpöly on mustaa. Yksittäinen itiö on kooltaan 12-15 x 7-11 µm, läpinäkymätön ja muodoltaan sulavan soihkeahko.
Jalka on 7-12 cm pitkä, muutamia millimetrejä leveä, tasapaksu tai tyvestä hieman laajennut, väriltään sama kuin lakki ja tummuu siniseksi vaurioituessaan.
Elinympäristö ja levinneisyys

Panaeolus cyanescens kasvaa menestyksekkäästi korkearavinteisessa maaperässä ja erityisen hyvin lannalla. Sientä esiintyy trooppisilla ja neotrooppisilla alueilla kummallakin pallonpuoliskolla. Lajia on tavattu Havaijilla, Yhdysvalloissa, Australiassa, Intiassa, Meksikossa, Boliviassa, Filippiineillä, Thaimaassa, Ranskassa, Jamaikalla ja Brasiliassa, minkä lisäksi se on levinnyt todennäköisesti vielä laajemmalle.
Kansalliset nimet

Sieni tunnetaan nimillä blauender düngerling, blue meanies, faleaitu (samoaa, "spirit house" tai "comedy"), falterdüngerling, Hawaiian copelandia, jambur, jamur, palouaitu (samoaa, "spirit hat"), teopovi (samoaa, "cow patty") ja tenkech.
Panaeolus cyanescensiä pienviljeltynä
Peltoaivi

Peltotunturi luoteesta Alemman Honkavuoman yli katsottuna (28.6.2009)
Peltoaivi, joskus myös Peltotunturi (pohjoissaameksi Bealdoaivi, inarinsaameksi Piäldoouáivi) on tunturi Inarissa Muotkatunturin erämaa-alueella. Sen korkeus on 567,6 metriä merenpinnan yläpuolella.
Se on suosittu vaelluskohde ja sijaitsee alueen suurimman järven, Peltojärven, pohjoispuolella. Tunturin itärinne kohoaa suoraan järvestä jyrkkänä pahtana. Länsirinne Alemman Honkavuoman puolella on loivaa ja helppokulkuista. Peltotunturin massiiviin kuuluu useita huippuja. Matkaa Karigasniemen tieltä tunturille on 15 km.
Paskalampi (Espoo)

| Paskalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°17′13″N, 24°32′25″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  71,2 m 
Rantaviiva:  0,18 km
Pinta-ala:  0,002 km²
 fiPaskalampi 
Paskalampi on noin 22 aarin kokoinen lampi Siikajärven kaupunginosassa luoteisessa Espoossa. Lammen rantaviivan pituus on noin 180 metriä. Lammen naapurijärviä ovat etelässä Ahvilampi ja Oralampi. Paskalampi sijaitsee noin 800 metriä länteen Nuuksion Pitkäjärvestä ja noin 500 metriä itään Siikajärvestä.
Paskalampi sijaitsee aivan Nuuksion kansallispuiston etelärajalla.
Pelto (sukunimi)

Pelto on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Paavo Pelto (s. 1984), pesäpalloilija
Pentti Pelto (1938–2018), kirkkomuusikko ja urkujenrakentaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Paikantamisjärjestelmät

Paikantamisjärjestelmät ovat teknisiä järjestelmiä tietyn kohteen, esimerkiksi rakennuksen, lentokoneen, laivan, ajoneuvon tai sodankäynnissä yleisesti maalin paikan (sijainnin) määrittämiseen maalla, merellä tai ilmassa.
Perinteiset paikantamisjärjestelmät

Paikantamisjärjestelmiä tai niiden osia ovat:
kartta
kompassi
sekstantti
teodoliitti
kello
Elektroniset paikantamisjärjestelmät

Elektronisia paikantamisjärjestelmiä ovat tai ovat olleet muun muassa:
yleisesti radiopaikannus, suunnan mittaaminen vähintään kahteen tunnetulla paikalla olevaan radiolähettimeen tai paikannettavan kohteen radiosäteilyn mittaaminen vähintään kahdesta tunnetulla paikalla olevasta suuntimosta
tunnetulla paikalla olevan tutkan käyttäminen paikantamiseen
saksalaiset Toisen maailmansodan aikaiset:
Lorenz (30 MHz)
Knickebein (30 - 33 MHz)
X-Gerät (66 - 75 MHz)
Y-Gerät (42 - 48 MHz)
englantilaiset Toisen maailmansodan aikaiset
oboe
Decca
Loran
sisätilapaikannus
Globaalit elektroniset paikantamisjärjestelmät

Nykyisin merkittävimmät elektroniset paikantamisjärjestelmät ovat globaaleja ja satelliitteihin perustuvia. Näitä ovat amerikkalainen GPS, venäläinen Glonass ja tulossa oleva eurooppalainen Galileo.
Sotilaalliset maalinpaikantamisjärjestelmät

Monissa sotilaallisissa järjestelmissä kohteen, erityisesti maalin tarkka paikantaminen on aivan keskeistä. Lentokoneessa tai erikoisjoukkojen maalinosoituslaitteessa voi olla pohjana jatkuva GPS-paikannus. Laserilla osoitetun maalin koordinaatit lasketaan lavetin (lentokone, erikoisjoukkojen maalinosoituslaite) paikan sekä maaliin mitatun etäisyyden ja suunnan perusteella.
Maalien paikantamiseen käytetään myös maassa olevia tutkia, ilmassa olevia tutkia (AWACS, JSTARS), valtamerien osalta myös avaruudessa olevia tutkia, suunnan mittaamista maalien sähkömagneettiseen säteilyyn (radiot, tutkat) maasta, ilmasta tai avaruudesta ja maalinosoituslaitteita (ks. edellinen kappale).
Hajaspektrijärjestelmät ja paikantaminen

Hajaspektrijärjestelmät sisältävät mahdollisuuden paikantamisjärjestelmän käyttöön. Esimerkiksi USA:n merijalkaväen PLRS ja maavoimien EPLRS radiojärjestelmä mahdollistaa siinä olevien radioiden suhteellisen paikantamisen. Yhdellä maantieteelliseen koordinaatistoon paikannetulla radiolla kaikkien toisiinsa yhteydessä olevien PLRS ja EPLRS-radioiden paikka voidaan laskea myös maantieteellisessä koordinaatistossa.
Paskaperänjärvi

| Paskaperänjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Naantali
Koordinaatit:  60°24′24″N, 21°52′49″E
Järvinumero:  95.110.1.009 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  0  m 
Rantaviiva:  3,15 km 
Pinta-ala:  0,12 km² 
Suurin syvyys:  3 m 
 fiPaskaperänjärvi 
Paskaperänjärvi on Naantalissa, entisen Rymättylän kunnan alueella, Otavan saarella sijaitseva pieni 12,3 hehtaarin kokoinen järvi.
Enimmillään kolme metriä syvä Paskaperänjärvi on itä-länsisuunnassa pitkulainen. Sen länsipäähän laskee ojan kautta Ylttistenjärvi, ja itäpäästä laskuoja mereen Nuikonlahteen. Järvi on luultavasti hyvin herkkä rehevöitymään. Järven rantaa reunustavat pellot ja metsä sekä muutama talo. Seututie 189 kulkee järven itäpäädyn vieritse.
| Vedenlaatutiedot> Päivämäärä | Vedenlaatutiedot> Kokonaisfosfori | Vedenlaatutiedot> Liukoinen happi | Vedenlaatutiedot> Näytteenottosyvyys | Vedenlaatutiedot>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.01.1995 | 58,00 μg/l | 0,90 mg/l | 1 m |  |
Pale Force

Pale Force oli animoitu sarja, jonka jaksoja esitettiin Late Night with Conan O'Brienin yhteydessä. Sarjan loi koomikko Jim Gaffigan, joka oli myös Conan O'Brienin vakiovieraita. Gaffigan teki itse kaiken ääninäyttelyn sarjassa, animaatiosta vastasi Paul Noth ja musiikista Patrick Noth.
Pale Forcessa Jim Gaffigan ja Conan O'Brien olivat supersankareita, jotka taistelivat rikollisuutta vastaan kalpeudellaan. He pystyivät myös ampumaan lasereita nänneistään. Sarjassa Gaffigan oli lihaksikas ja rohkea, Conan taasen esitettiin heikkona itkevänä pelkurina, joka usein turvautui Jimiin. Joidenkin jaksojen esityksen yhteydessä Gaffigan myös vieraili O'Brienin ohjelmassa.
Jaksot

Jaksot 1 & 2: Meet Pale Force
Jaksot 3 & 4: Pale Force Begins
Jaksot 5 & 6: Pale Imposter
Jaksot 7 & 8: Sidekicks
Jaksot 9, 10 & 11: Miss Massachusetts
Jakso 12: Charlie Rose
Jaksot 13 & 14: Conan and the King
Jaksot 15 & 16: Conan in Love
Jaksot 17, 18 & 19: Pale Christmas
Jaksot 20, 21 & 22: Pale Force the Movie
Jaksot 23, 24 & 25: Law & Order: Pale Force
Jakso 26: The Cliffhanger
Jaksot 27, 28 & 29: Flapjacks for Jim
Jakso 30: Maine vs. Utah
Jaksot 31, 32 & 33: Carnival Conan
Legion of Palen jäsenet

Larry Bird
David Caruso
Goottityttö
Philip Seymour Hoffman
Ron Howard
Sir Elton John
Nicole Kidman
Chris Matthews
Senaattori John McCain
Bette Midler
Gwyneth Paltrow
Edgar Allan Poe
Christina Ricci
Richie "LaBamba" Rosenberg
Colonel Sanders
joulupukki
Puhuva jääkarhu
Utahin osavaltio
Sarah Vowell
The White Stripes, näytetty myös erikseen Meg White ja Jack White
Steven Wright
Aiheesta muualla

Pale Force HQ Jim Gaffigan.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pale Forcen kotisivu NBC.comissa (englanniksi)
Pale Folklore

| Pale Folklore Agalloch |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi–helmikuu 1999
 Julkaistu: 6. kesäkuuta 1999
 Tuottaja(t): John Haughm ja Shane Breyer
 Tyylilaji: folk metal / doom metal / black metal
 Kesto: 62.10
 Levy-yhtiö: The End Records
Agallochin muut julkaisut
| From Which of This Oak 1996 | Pale Folklore 1998 | Of Stone, Wind an Pillor 2001 |
Pale Folklore on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Agallochin ensialbumi, joka julkaistiin The End Recordsin kautta. Toisin kuin parin vuoden takainen demo, sisältää Pale Folklore enemmän folk-vaikutteista materiaalia. Siitä huolimatta levy on metallipainotteinen viittauksilla muun muassa black metalliin ja doom metalliin. Levystä julkaistiin vuonna 2005 rajoitettu vinyylipainos.
Kappalelista

"She Painted Fire Across the Skyline Part 1" (8:35)
"She Painted Fire Across the Skyline Part 2" (3:09)
"She Painted Fire Across the Skyline Part 3" (7:10)
"The Misshapen Steed" (4:54)
"Hallways of Enchanted Ebony" (10:00)
"Dead Winter Days" (7:51)
"As Embers Dress the Sky" (8:04)
"The Melancholy Spirit" (12:27)
Muusikot

Don Anderson - kitara
John Haughm - laulu, kitara, rummut
Jason William Walton - basso
Shane Breyer - kosketinsoittimet
Aiheesta muualla

Pale Folklore Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Pale Folklore Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pelasgia

Pelasgia (kreik. Πελασγία) voi viitata seuraaviin:
Pelasgia, Hellaan (Kreikan) varhainen pelasgeista juontunut nimitys antiikin aikana
Pelasgía, kylä ja Stylídan kunnan kunnallisyksikkö Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella Kreikassa
OOIOO

| OOIOO |
| --- | --- |
 OOIOO esiintyy vuoden 2004 All Tomorrow's Parties -festivaalilla
Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  kokeellinen rock, noise rock, psykedeelinen rock, punk, post-rock, etnorock
Kotipaikka:  Japani
Laulukieli:  japani, englanti, havaiji
Jäsenet:  Yoshimi P-We, kitara, laulu, trumpetti, syntetisaattorit   Kayan, kitara, laulu   Aya, basso, laulu   Ai, rummut, lyömäsoittimet  
Entiset jäsenet:  Kyoko, kitara, laulu   Maki, basso   Yoshico, rummut  
Levy-yhtiö:  Shock City (Japani), 1997–2007   Time Bomb Records (Japani), 1997   Kill Rock Stars (Yhdysvallat), 1998   Birdman Records (Yhdysvallat), 2001   Ape Sounds (Japani), 2001   Thrill Jockey (Yhdysvallat), 2004–   commons (Japani), 2009–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
OOIOO (jap. オー・オー・アイ・オー・オー, lausutaan "ou ou ai ou ou") on japanilainen kokeellista rockia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 1995. Sen perustaja ja keulahahmo on kitaristi ja laulaja Yoshimi P-We.
Historia

OOIOO sai alkunsa vuonna 1995, kun japanilainen musiikkilehti Switch halusi tehdä jutun Yoshimi P-We:stä, joka oli tullut tunnetuksi noise rock -yhtye Boredomsin rumpalina. Yoshimi otti kuvauksiin mukaan kolme ystäväänsä, ja he esiintyivät lehden artikkelissa kuvitteellisena naisyhtyeenä. Jälkeenpäin Yoshimi päätti perustaa yhtyeen oikeasti. Rumpujen asemesta hän valitsi instrumentikseen hänelle entuudestaan vieraan kitaran. Myöskään toinen kitaristi Kyoko ja basisti Maki eivät olleet soittaneet instrumenttejaan aiemmin. Rumpali Yuka Yoshimura, alias Yoshiko tai Yoshico, oli sen sijaan soittanut rumpuja DMBQ-yhtyeessä.
OOIOO teki live-debyyttinsä vuonna 1997, kun Kim Gordon pyysi yhtyeen Sonic Youthin lämmittelijäksi näiden Japanin kiertueelle. Samana vuonna ilmestyi yhtyeen ensimmäinen albumi, edellisvuoden syksyllä äänitetty ∞8∞ ("eito"), jolla vierailivat Yamataka Eye (Boredoms) ja Julie Cafritz (Pussy Galore, Free Kitten).
Alkuperäinen kokoonpano jatkoi vuoden 1999 Feather Float -albumille asti, jonka jälkeen Kayan korvasi Kyokon kitaristina. Vuonna 2000 ilmestyneellä Gold & Green -albumilla vierailivat mm. Sean Lennon ja Yuka Honda (Cibo Matto). Vuonna 2001 OOIOO teki ensimmäisen Yhdysvaltain kiertueensa. Samana vuonna Maki jätti yhtyeen ja hänen tilalleen tuli Aya.
Vuonna 2003 ilmestyi yhtyeen neljäs albumi Kila Kila Kila, jonka jälkeen Ai korvasi Yoshicon rummuissa. Vuonna 2004 OOIOO esiintyi Englannissa Sonic Youthin kuratoimilla All Tomorrow's Parties -festivaaleilla. Viides albumi Taiga seurasi vuonna 2006 ja kuudes Armonico Hewa vuonna 2009.
Musiikki

OOIOO:n musiikkia on luonnehdittu erityisen vaikeaksi kategorisoida. Musiikkia on kuvattu muun muassa "raivoisaksi yhdistelmäksi rytmisiä kitaroita, kuviottomia lauluja ja energisiä efektejä", "dynaamiseksi, sykevetoiseksi musiikiksi, joka sisältää elementtejä trancesta, uudesta aallosta ja vapaamuotoisesta jazzista", "tribaaliseksi psykedeliaksi, joka on oudon spirituaalista ja hälyttävän kiireellistä" ja "yhdistelmäksi atonaalisia rytmejä, toimintahäiriöisiä melodioita ja etenemisen tuntua, joka on velkaa John Zornille ja jopa Captain Beefheartille".
OOIOO on yhdistellyt musiikissaan monia genrejä, kuten afrofunkia, latinodiskoa, tribaalihousea, post-punkia ja no wavea, gamelania ja calypsoa, sekä jazzia. Sen musiikkia on nimitetty "avaruuspunkiksi", "kokeelliseksi rumpu-punkiksi", "rytmiseksi psyke-rockiksi" ja "noise-popiksi". Tyypillisiä vertailukohtia ovat olleet Boredomsin myöhäistuotanto ja The Slits.
OOIOO:n musiikki perustuu suurelta osin improvisaatioon. Yhtye ottaa paljon vaikutteita luonnosta ja ilmastosta.
Diskografia > Albumit

∞8∞ (1997)
Feather Float (1999)
Gold & Green (2000)
Kila Kila Kila (2003)
Taiga (2006)
Armonico Hewa (2009)
Diskografia > Singlet/EP:t

Sister 001/激情のノイズラモーンズ 12" (Yamataka Eyen remiksaus, split Noise Ramonesin kanssa) (1997)
OOEYヨOO-EYヨREMIX 12" (Yamataka Eyen remiksauksia) (2007)
Diskografia > Kokoelmat

Shockcity Shockers Vol. 2 OOIOO Remix (useiden eri artistien remiksauksia) (2001)
COCOCOOOIOO (2004)
Diskografia > DVD:t

OOHOHOO - OOIOO Music Videos '99〜'07 (2007)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut
OOIOO Thrill Jockey -levy-yhtiön sivuilla
Allmusic: OOIOO
Discogs: OOIOO
Last.fm: OOIOO
Per Sandberg

| Per Sandberg |
| --- | --- |

Norjan kalatalous- ja rannikkoministeri
 Solbergin hallitus 16. joulukuuta 2015 – 13. elokuuta 2018  
Edeltäjä:  Elisabeth Aspaker
Seuraaja:  Harald Tom Nesvik
Kansanedustaja
 1997–2017  
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. helmikuuta 1960 (ikä 64) Levanger, Norja
Tiedot
Puolue:  Edistyspuolue
Per Sandberg (s. 6. helmikuuta 1960 Levanger, Norja) on norjalainen poliitikko. Hän oli Erna Solbergin hallituksen kalatalous- ja rannikkoministeri, mutta joutui eroamaan elokuussa 2018 rikottuaan turvamääräyksiä. Hän erosi myös oikeistopopulistisen edistyspuolueen varapuheenjohtajan tehtävästä. Hän oli parlamentin jäsen vuoteen 2017.
Sandbergin ero johtui siitä, että hän matkusti heinäkuussa 2018 Norjan tiedustelupalvelun yhtenä riskialttiimmista maista pitämään Iraniin ja ilmoitti matkasta vasta pari päivää perille pääsynsä jälkeen ja hänellä oli mukana työpuhelin. Hänellä oli ollut työpuhelin mukana myös toukokuisella Kiinan-matkalla.
Sandbergin naisystävä Bahareh Letnes on iranislaissyntyinen mutta saanut oleskeluluvan Norjaan teini-iässä. Epäilyt yhteyksistä Iranin hallintoon hän kiistää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Per Sandberg Wikimedia Commonsissa