stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Norjan ympäristövirasto

Norjan ympäristövirasto (norjaksi Miljødirektoratet) on Norjan ilmasto- ja ympäristöministeriön alainen virasto. Sen tehtävänä on edistää puhdasta ja monimuotoista luontoa sekä vähentää saasteita. Virastossa on noin 700 työntekijää, joista suurin osa työskentelee Trondheimin ja Oslon toimipisteissä. Virasto perustettiin 1. kesäkuuta 2013, kun kaksi virastoa yhdistettiin. Viraston johtajana toimii Ellen Hambro.
Nikomakhos

Nikomakhos (m.kreik. Νικόμαχος) tai Nicomachus (lat.) oli antiikin aikainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Nikomakhos, kreikkalaisessa mytologiassa Makhaonin poika ja Asklepioksen pojanpoika
Nikomakhos (n. 375 eaa.), lääkäri, Aristoteleen isä
Nikomakhos (n. 325 eaa.), filosofi, Aristoteleen poika
Nikomakhos (n. 410 eaa.), kirjuri, joka julkaisi Solonin lait
Nikomakhos (toimi 420 eaa.), vanhan komedian aikainen komediakirjailija
Nikomakhos, uuden komedian aikainen komediakirjailija
Nikomakhos, kuvanveistäjä
Nikomakhos, kaivertaja
Nikomakhos Aleksandreiatroaslainen (toimi 425 eaa.), tragediakirjailija
Nikomakhos Gerasalainen (n. 60–120 jaa.), matemaatikko ja pythagoralainen filosofi
Nikomakhos Thebalainen (300-luku eaa.), taidemaalari
Gaius Asinius Nicomachus Julianus (s. n. 185), roomalainen Asian provinssin prokonsuli
Omar de Jesús Mejía Giraldo

Omar de Jesús Mejía Giraldo (s. 21. tammikuuta 1966 El Santuario) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sonsón-Rionegron hiippakuntaan 16. marraskuuta 1991 ja nimitettiin Florencian hiippakunnan johtoon 27. huhtikuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fidel León Cadavid Marin, jota avustivat Ricardo Antonio Tobón Restrepo ja Flavio Calle Zapata.
Connemaraponi

| Connemaraponi |
| --- | --- |

Tyyppi::  poni
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Irlanti
Polveutuminen::  kelttien ponit; täysiveriset, welsh cob -ponit, lämminverisiä hevosrotuja
Kantakirja perustettu::  1926
Muita nimityksiä::  connemaranponi, connemara
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  lasten kilparatsu
Ominaisuudet
Korkeus::  128-148 cm
Värit::  kaikki perusvärit sekä kimot, päistäriköt ja voikkovärit
Connemaraponi (myös pelkkä connemara) on Länsi-Irlannista Connemaran alueelta kaikkialle maailmaan levinnyt kookas ponirotu.
Connemaraponi on ankaran kasvuympäristönsä erittäin kestäväksi muokkaama ponirotu, jota Connemaran alueen asukkaat käyttävät kaikkiin maatöihinsä.[lähde? ] Se on myös erinomainen, hyppylahjoistaan kuuluisa ratsuponi. Risteytykset suurensivat rodun kokoa ja loivat sille kauniin ulkomuodon ja hienot liikkeet. Nykyinen connemara on isokokoinen ja jalo poni, jolla on erinomaisen puhdas rakenne. Se on vahvarunkoinen ja -luustoinen.
Ominaisuudet

Connemaraponit ovat säkäkorkeudeltaan 128–148 cm. Myös ponikoon ylittäviä yksilöitä syntyy (ylikorkeat tammat voivat kuitenkin päästä esikantakirjaan). Yleisin väri on kimo, seuraavaksi yleisimmät ovat musta, ruunikko ja ruunivoikko. Myös päistärikköjä, rautiaita, voikkoja ja valkovoikkoja connemaraponeja esiintyy; valkovoikot yksilöt voi rekisteröidä rotuun, ja tammat hyväksytään esikantakirjaan, mutta valkovoikkoja oriita ei käytetä jalostukseen.
Rodun yhteydessä puhutaan joskus hallakkoväristä, mutta kyse on ilmeisesti ruunivoikkojen (mahdollisesti mustanvoikkojenkin) aiemmasta virheellisestä tunnistamisesta hallakoiksi. Ainakaan nykyään connemaroissa ei tiettävästi esiinny hallakkovärejä. Myös englanninkielinen hevosväritermi dun kattoi aiemmin suomenkielisen "hallakon" tapaan niin ruunihallakot kuin ruunivoikotkin.
Historia

Connemaraponin katsotaan polveutuvan kelttien Irlantiin 2 500 vuotta sitten tuomista poneista. Samasta ponikannasta katsotaan polveutuvan myös esimerkiksi ylämaan- ja shetlanninponien sekä vuonohevosten. Legendana kerrotaan myös, että connemaranponi polveutuisi Espanjan armadan haaksirikosta 1588 Irlannin rannoille pelastuneista andalusianhevosista, ja onkin mahdollista että tällä tavalla tai kauppiaiden mukana Irlantiin päätyneet espanjalaiset hevoset olisivat risteytyneet ja jonkin verran vaikuttaneet rotuun.
1700-luvulta alkaen, erityisesti 1800-luvun lopulla, connemaroja risteytettiin runsaasti walesincobien, arabien, englannintäysiveristen, hackney-hevosten ja norfolk roadsterien kanssa tavoitteena parempi käyttöhevonen. Summittaiset risteytykset johtivatkin 1920-luvulla alkuperäisen connemaraponin lähes täydelliseen katoamiseen. Vuonna 1923 perustettiin connemaraponien kasvattajien yhdistys Connemara Pony Breeders Society suojelemaan rodun puhtautta, ja 1926 perustettiin rodun kantakirja. 1940-luvulla connemaroihin kuitenkin vielä risteytettiin arabian- ja englannintäysiveristä sekä irlanninvetohevosta sukusiitoksen ehkäisemiseksi.[lähde? ]
Käyttö

Connemaraponi on yksi parhaista koko perheen hevosroduista, jolla myös aikuiset voivat sen koon ja vankan rakenteen ansiosta ratsastaa.[lähde? ] Se on luonteeltaan älykäs ja helppo käsitellä, yleensä myös hyvin terve ja varmajalkainen.[lähde? ]
Connemaraponeja risteytetään paljon täysiverihevosten kanssa, jolloin tuloksena on usein erinomaisia kilpahevosia ja etenkin esteratsuja. Myös puhtaat connemarat, jotka eivät aina jää ponikokoisiksi, menestyvät kilpailuissa erinomaisesti. Puoliksi connemara oli myös ainoa olympialaisissa koskaan kilpaillut poni, 145 cm korkea Stroller, joka kuului 1968 Ison-Britannian joukkueeseen ja voitti esteratsastuksessa henkilökohtaisen hopeamitalin. Connemarat ovat maailman menestyksekkäin ponirotu kilpaurheilussa, etenkin este- ja kouluratsastuksessa. Connemaroja kilpailee myös kenttäratsastuksen poniluokissa maailman huipputasolla. Connemarat ovat kilpailleet menestyksekkäästi myös valjakkoajossa.
Suomessa on yli 600 connemaraa (2007), ja varsoja syntyy vuosittain parikymmentä. Connemaraponeilla on Suomessa myös kantakirja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Connemara Pony Breeders Society (englanniksi)
ICCPS – International Committee of Connemara Pony Societies (englanniksi)
Suomen Connemarayhdistys Ry
Connemaranponi Suomen Hippoksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Connemaraponi Hevosmaailma.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Connemaraponioriiden lista Sukuposti.netissä (Arkistoitu – Internet Archive)
Connemaraponitamma varsoineen Connemaran kansallispuistossa.
Olaus Lauraeus

Olaus Olai (Olli Ollinpoika) Lauraeus (noin 1650 Kalajoki – 13. toukokuuta 1690 Oulu) oli suomalainen Oulun triviaalikoulun rehtori ja kalevalamittaa käyttänyt runoilija. Lauraeus kirjoitti runojaan latinaksi, ruotsiksi ja suomeksi.
Lauraeuksen vanhemmat olivat Kalajoen nimismies Olof Sigfridsson (Olli Sipinpoika) Laurila (k. 1670) ja Sara Pettersdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1668 ja opiskeli Turun akatemiassa valmistuen filosofian maisteriksi 1679.
Lauraeus toimi Turun katedraalikoulun laulunopettajana (director cantus) vuodesta 1678, Turun tuomiokapitulin notaarina 1681 sekä Oulun triviaalikoulun rehtorina vuodesta 1681.
Lauraeus julkaisi vuonna 1680 juhlarunon kuningatar Ulrika Eleonoran kruunajaisten johdosta ja myöhemmin Oulussa asuessaan hän laati vuonna 1686 latinankielisen logiikan oppikirjan Enchridion logicum koulunsa käyttöön. Lauraeus suomensi myös Ruotsin hallituksen julistuksia ja asetuksia, teki hautajais- ja valitusrunoja sekä laati muistokirjasen veljensä Gabriel Olai Lauraeuksen kuoltua 1681.
Olaus Lauraeus oli naimisissa Kajaanin linnan komendantin, majuri Juhana Pietarinpoika Forsmanin tyttären Anna Forsmanin (1663–1726) kanssa. Heidän poikansa Olaus Olai Lauraeus (noin 1680–1729) toimi Euran kirkkoherrana. Olaus Lauraeuksen veljenpoika ja kasvattipoika oli Turun akatemian ensimmäinen teologian professori Gabriel Lauraeus.
Aiheesta muualla

Virrankoski, Pentti: / Lauraeus, Olaus (noin 1650 – 1690) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  24.2.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Cherry Bullet

| Cherry Bullet |
| --- | --- |
 Cherry Bullet helmikuussa 2022  Vasemmalta oikealle: May, Bora, Chaerin, Jiwon, Yuju, Haeyoon ja Remi
Tiedot
Toiminnassa:  2019– 
Tyylilaji:  k-pop, purukumipop, tanssipop, teinipop
Kotipaikka:  Soul, Etelä-Korea
Jäsenet:  Haeyoon  Yuju  Bora  Jiwon  Remi  Chaerin  May
Entiset jäsenet:  Mirae  Kokoro  Linlin
Levy-yhtiö:  FNC Entertainment
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cherry Bullet (kor. 체리블렛, Cheri Beullet) on eteläkorealainen seitsenjäseninen tyttöyhtye, joka debytoi singlealbumilla Let's Play Cherry Bullet tammikuussa 2019. Yhtyeeseen kuuluvat jäsenet Haeyoon, Yuju, Bora, Jiwon, Remi, Chaerin ja May. Yhtyeeseen kuului alun perin kymmenen jäsentä, mutta Mirae, Kokoro ja Linlin lähtivät joulukuussa 2019. Yhtyeen levy-yhtiönä toimii FNC Entertainment.
Jäsenet

Haeyoon (해윤) – johtaja
Yuju (유주)
Bora (보라)
Jiwon (지원)
Remi (레미)
Chaerin (채린)
May (메이)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Mirae (미래) – entinen johtaja
Kokoro (코코로)
Linlin (린린)
Diskografia > EP-levyt

Cherry Rush (2021)
Cherry Wish (2022)
Diskografia > Singlealbumit

Let's Play Cherry Bullet (2019)
Love Adventure (2019)
Diskografia > Singlet

”Q&A” (2019)
”Really Really” (2019)
”Hands Up” (2020)
”Aloha Oe” (2020)
”Love So Sweet” (2021)
”Love In Space” (2022)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cherry Bullet Wikimedia Commonsissa
Oleksi Hontšarenko

Oleksi Hontšarenko.
Oleksi Oleksijovytš Hontšarenko (ukr. Олексій Олексійович Гончаренко; s. 16. syyskuuta 1980) on ukrainalainen Euroopan solidaarisuus -puolueen poliitikko, joka on toiminut kansanedustajana Verh’ovna Radassa vuodesta 2014 lähtien.
Hontšarenko syntyi Odessassa. Hänen isänsä Oleksi Kostusjev toimi Odessan pormestarina vuosina 2010–2013 alueiden puolueen jäsenenä, kun taas hänen äitinsä Maryna Hontšarenko oli opettaja. Hontšarenkon vanhemmat erosivat hänen ollessaan kolmevuotias.
Hontšarenko valmistui vuonna 2022 Odessan kansallisesta lääketieteen yliopistosta erikoistumisalanaan pediatria sekä vuonna 2005 Venäjän hallituksen finanssiakatemiasta. Vuonna 2006 hän osallistui John Smith Trust -säätiön ohjelmaan ja työskenteli harjoittelijana Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa, Lutonin kaupungin hallinnossa sekä Walesin parlamentissa.
Vuonna 2006 Hontšarenko valittiin Odessan kaupunginvaltuustoon alueiden puolueen listalta. Vuonna 2010 hänet valittiin Odessan alueen aluevaltuustoon sekä aluevaltuuston varapuheenjohtajaksi. Vuoden 2012 parlamenttivaaleissa Hontšarenko oli ehdolla Verh’ovna Radan alueiden puolueen listan 136:ntena muttei tullut valituksi. Vuoden 2014 vallankumouksen jälkeen Hontšarenko erosi alueiden puolueesta sekä Odessan aluevaltuuston varapuheenjohtajan virasta. Elokuussa 2014 hänet valittiin aluevaltuuston puheenjohtajaksi.
Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Hontšarenko valittiin Verh’ovna Radaan Petro Porošenkon blokin listan 40:ntenä. Vuodesta 2015 lähtien hän on kuulunut Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen Ukrainan delegaatioon. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa hän tuli valituksi sitoutumattomana ehdokkaana Odessan alueen 137. vaalipiiristä. Hän istuu parlamentissa Euroopan solidaarisuus -parlamenttiryhmässä. Vuoden 2020 paikallisvaaleissa hän oli ehdolla Odessan aluevaltuustoon Euroopan solidaarisuus -puolueen listan kärkiehdokkaana.
Maaliskuussa 2015 Hontšarenko pidätettiin Moskovassa ennen murhatun oppositiojohtaja Boris Nemtsovin muistoa kunnioittavaa mielenosoitusta. Hän kertoi tulleensa pahoinpidellyksi, eikä saanut asianajajaa. Venäjän tutkintakomitea kertoi kuulustelevansa Hontšarenkoa liittyen edellisenä vuonna Odessassa mielenosoitusten lomassa sytytettyyn tulipaloon, jossa kuoli Venäjän kansalaisia. Hontšarenko kuitenkin kieltäytyi vastaamasta kysymyksiin ilman asianajajan tai Ukrainan konsulin läsnäoloa. Hänet vapautettiin myöhemmin samana päivänä.
Oleksi Makejev

Oleksi Makejev.
Oleksi Serhijovytš Makejev (ukr. Олексій Сергійович Макеєв; s. 25. marraskuuta 1975 Kiova) on ukrainalainen diplomaatti, joka on toiminut Ukrainan Saksan-suurlähettiläänä syyskuusta 2022 lähtien.
Makejev valmistui vuonna 1997 Kiovan kansallisesta yliopistosta kansainvälisen turvallisuuden ongelmien ja ulkopoliittisten prosessien asiantuntijaksi sekä espanjan kielen kääntäjäksi. Vuosina 1999–2002 hän työskenteli Ukrainan Sveitsin-suurlähetystössä ja vuosina 2005–2009 Ukrainan Saksan-suurlähetystössä. Vuosina 2014–2020 hän toimi Ukrainan ulkoasiainministeriön poliittisena johtajana. Vuonna 2020 hänet nimitettiin ulkoasiainministeriön pakotepolitiikan erityisedustajaksi.
Syyskuussa 2022 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi nimitti Makejevin Ukrainan Saksan-suurlähettilääksi.
Circle (Pharaoh Overlordin albumi)

| Circle Pharaoh Overlord |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. huhtikuuta 2015
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Pharaoh Overlord
 Kesto: 36.45
 Levy-yhtiö: Ektro Records
Circlen muut julkaisut
| 6000 km/h 2014 | Circle 2015 | Zero 2018 |
Circle on vuonna 2015 ilmestynyt Pharaoh Overlordin yhdeksäs studioalbumi. Pääosin samoista muusikoista koostuva Circle julkaisi samanaikaisesti albumin Pharaoh Overlord.
Arvioita

Inferno:
The Line Of Best Fit:
Muusikot

Julius Jääskeläinen – kitara
Pekka Jääskeläinen – kitara
Janne Westerlund – kitara
Jussi Lehtisalo – basso
Tomi Leppänen – rummut
Kappaleet

Eläin rientää kotiin – 6.05
Tarkennus – 6.07
Verbi – 5.26
Villaa – 8.02
Raide 2 – 5.38
Ystävinä ja pariskuntina – 5.27
Oleksi Kovalov

| Oleksi Kovalov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 1989 Hola Prystan, H’ersonin alue, Ukrainan SNT
Kuollut: 28. elokuuta 2022 (33 vuotta) Hola Prystan
Kansalaisuus:  Ukraina
Poliitikko
Entiset puolueet:  Kansan palvelija (2019–2022)
Asema:  kansanedustaja (2019–2022)
Vaalipiiri:  186 (H’ersonin alue)
Oleksi Ivanovytš Kovalov (ukr. Олексій Іванович Ковальов, ven. Алексей Иванович Ковалёв, Aleksei Ivanovitš Kovaljov; 19. tammikuuta 1989 – 28. elokuuta 2022) oli ukrainalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Verh’ovna Radassa. Hän edusti Kansan palvelija -puoluetta. Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022 Kovalov teki yhteistyötä venäläisten miehittäjien kanssa. Hänet ammuttiin kuoliaaksi elokuussa 2022.
Kovalov syntyi Hola Prystanissa H’ersonin alueella. Hän opiskeli oikeustiedettä Odessan oikeustieteellisessä akatemiassa ja valmistui vuonna 2011, minkä jälkeen hän työskenteli maatalousalalla. Hän perusti vuonna 2017 H’erson ahrariji -yrityksen ja vuonna 2018 LK-AHRO-yrityksen, joiden kummankin johtajana hän toimi. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa Kovalov valittiin Ukrainan parlmanettiin Verh’ovna Radaan H’ersonin alueella sijaitsevasta 186. vaalipiiristä Kansan palvelija -puolueen ehdokkaana.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022 Kovalov ilmoitti olevansa Venäjän miehittämällä H’ersonin alueella ja tuki Venäjän pyrkimyksiä liittää alue itseensä. Hänet erotettiin Kansan palvelija -puolueesta sekä puolueen parlamenttiryhmästä. Hänet nimitettiin H’ersonin alueen venäläisen miehityshallinnon ”päämieheksi”. Heinäkuussa 2022 häntä vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, ja hänet vangittiin poissaolevana ja etsintäkuulutettiin. Hänen omaisuuttaan takavarikoitiin yhteensä noin 20 miljoonan hryvnian arvosta.
28. elokuuta 2022 Kovalov ammuttiin Hola Prystanissa. Lokakuussa 2022 Venäjän presidentti Vladimir Putin myönsi Kovaloville postuumisti venäläisen Urhoollisuuden ritarikunnan kunniamerkin.
Oleksi Kyrytšenko

Kyrytšenko vuonna 1942.
Oleksi Ilarionovytš Kyrytšenko (ukr. Олексій Іларіонович Кириченко, ven. Алексе́й Илларио́нович Кириче́нко; 12. helmikuuta 1908 Tšornobajivka, Hersonin kuvernementti, Venäjän keisarikunta (nyk. H’ersonin alue, Ukraina) – 8. joulukuuta 1975 Moskova) toimi Ukrainan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä (Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan puoluejohtajana) 1951–1957.
Noppa (televisio-ohjelma)

Noppa oli Yle TV1 -kanavalla vuosina 1973–1981 esitetty suomalainen lastenohjelma, jossa pyrittiin opettamaan lapsille leikin avulla uusia asioita. TV1:n lasten- ja nuortentoimitus kehitti ohjelman yhdessä Jyväskylän yliopiston kanssa yhdysvaltalaisen Seesamtien esikuvan pohjalta. Ohjelmaa juonsivat syksystä 1974 alkaen Maria Asikainen ja Heikki Takkinen.
Ohjelma palkittiin vuonna 1977 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla. Palkittuun työryhmään kuuluivat professori Pirkko Liikanen ja kansainvälisyyskasvattaja Helena Allahwerdi sekä toimittajat Antero Ikonen, Sirppa Sivori-Asp ja Ulpu Tolonen. Nopan tekijöihin kuuluivat ensimmäisinä vuosina myös lastentarhanopettaja Marja Asikainen, piirustuksenopettaja Maikki Mäkelä ja graafikko Eino Lilja.
Nopan tavoitteena oli antaa lapsille oppimisvalmiuksia koulua varten sekä poistaa lasten eriarvoisuutta Suomessa, jotta kaikilla olisi mahdollisuus oppia samat käsitteet, joita tarvitaan koulussa.
Noppa-konsepti kehittyi ja laajeni jatkuvasti. Esimerkiksi vuoden 1975 alusta neljästi viikossa esitetty ja yhdeksän toimittajan voimin tehty Noppa jakautui neljään osaan. ”Minä-Noppa” oli tarkoitettu vahvistamaan lapsen identiteettiä, ”Pallo-Noppa” käsitteli yhteiskuntaa ja ympäristöä, ”Noppa-Noppa” ohjasi lasta tuottamaan ja käyttämään kulttuuria, ja ”Kello-Noppa” käsitteli pikkulapsille vaikeaa aikakäsitystä. Oheismateriaaliksi tv-ohjelmille julkaistiin Noppa-kirjoja ja lähetettiin opastuskirjeitä perhepäivähoitajille ohjelmien hyödyntämistavoista, kuten oheisleikeistä. Noppa oli myös yksi eniten tutkituista tv-ohjelmista, ja ohjelmaa kehitettiin tutkimustulosten perusteella.
Keväällä 1980 Noppaa kehitettiin vähemmän opettavaiseksi ja myös mielikuvitukseen vetoavaksi. Uudistuksen myötä syksyllä 1980 ohjelman nimeksi tuli Vilkkilän Noppa ja siitä vuoden kuluttua Vilkkilässä, kunnes ohjelmatyyppi lopetettiin vuoden 1981 lopussa.
Aiheesta muualla

Elävä arkisto: Noppa
Helena Allahwerdin ja Pirkko Liikasen muistelmia Noppa-projektista (Arkistoitu – Internet Archive)
Ogan v kravta

| Ogan v kravta Andrea |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 2008
 Tyylilaji: pop-folk, synthpop
 Levy-yhtiö: Payner
Andrean muut julkaisut
|   | Ogan v kravta 2008 | Men si tarsil 2009 |
Ogan v kravta (Tulipalo veressä) bulgarialaisen pop-folk -laulaja Andrean ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Payner.
Kappaleet

Falšivo tšastie
Ogan v kravta
Bez teb
Hladna nežnost
Nyama te
Do kraya
Krasiva laža
Dali tše možeš
Kato nepoznat
Tšast ot sarceto mi
Spomen
Ne sam takava
Iskai me
Strah
Ohjaustehostin

Ohjaustehostin
Ohjaustehostin on ajoneuvojen apulaite, joka vähentää ohjaamiseen tarvittavaa voiman määrää ja auttaa kuljettajaa pyörien kääntämisessä (vrt. servo). Ohjaustehostimen keksijäksi mainitaan 1920-luvulla eläneet Klara Gailis ja George Jessup  Massachusettsista Yhdysvalloista,  mutta sen patentoi ensimmäisenä Francis W. Davis (US Patent Office 30.8.1932). 
Ensimmäinen kaupallinen ohjaustehostin oli vuosimallin 1951 Chrysler Imperialissa, ja sitä kutsuttiin nimellä Hydraguide. 2000-luvun alussa esitelty automaattinen pysäköinti on jatkoa ohjaustehostimen toimintoihin.
Ohjaustehostimet toimivat hydraulisesti, sähköisesti tai sähkön ja hydrauliikan yhdistelmänä.
Hydraulijärjestelmät

Hydraulinen järjestelmä toimii hihnavetoisella pumpulla, jota ajoneuvon moottori pyörittää. Pumppu luo hydraulista painetta, ja kaksitoiminen mäntä vie voiman ohjaustangolle. Voiman määrää säädetään ohjauspyörään kytketyillä venttiileillä. Haittapuolena on energian kulutusta aiheuttava pumpun vastus myös silloin, kun ohjauspyörää ei käännetä. Haittapuolena voidaan pitää myös sitä, että moottorin sammuessa ajon aikana ohjaustehostin lakkaa toimimasta, jolloin ohjauksen muuttuminen raskaaksi voi yllättää autoilijan. Yleensäkin hydraulisella tehostimella varustetun käymättömän auton ohjaaminen rullattaessa vaihde vapaalla tai kytkinpoljinta painaen voi täten aiheuttaa vaaratilanteita.
Sähköjärjestelmät

Sähköiset järjestelmät ovat uudempaa teknologiaa. Ne käyttävät nimensä mukaisesti sähköisiä komponentteja. Niiden toiminta perustuu pitkälti antureihin. Kun ohjauspyörää käännetään, anturit lähettävät siitä tiedon ohjausyksikölle ja tietokone laskee tarvittavan voiman. Tarvittava lisävoima tuotetaan sähkömoottorin avulla. Sähköisen järjestelmän etuina pidetään parempaa hyötysuhdetta, haittoina rajoitettua voimaa ja ohjaustuntumaa.
Sähkö-hydraulijärjestelmät

Sähköhydraulijärjestelmät, myös hybridijärjestelmät, käyttävät samaa toimintatapaa kuin hydraulinen järjestelmä. Hybridijärjestelmässä hydraulista painetta tuottavaa hydraulimoottoria ei kuitenkaan pyöritetä hihnavedolla auton moottorista, vaan erillisellä sähkömoottorilla.
Charlie Parker

| Charlie Parker |
| --- | --- |
 Parker esiintymässä New Yorkissa vuonna 1947.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1920 Kansas City, Kansas, Yhdysvallat
Kuollut: 12. maaliskuuta 1955 (34 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Bird Yardbird
Aktiivisena:  1937–1955
Tyylilajit:  jazz, bebop
Soittimet:  alttosaksofoni, tenorisaksofoni
Levy-yhtiöt:  Savoy, Dial, Verve
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Charles Parker, Jr., tunnettu lempinimeltään Bird, (29. elokuuta 1920 Kansas City, Kansas, Yhdysvallat – 12. maaliskuuta 1955 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen saksofonisti ja säveltäjä, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen merkittävimmistä jazzmuusikoista. Virtuoosimaisena soittajana ja nerokkaana improvisoijana tunnettu Parker oli ehkä vaikutusvaltaisin hahmo ”bebopiksi” kutsutun modernin jazzin synnyssä 1940-luvulla.
Elämäkerta > Lapsuus

Charlie Parker syntyi 29. elokuuta 1920 Kansas Cityssä. Hän oli Charles ja Addie Parkerin ainoa lapsi. Isäänsä hän näki hyvin harvoin tämän alkoholistisen elämäntavan vuoksi. Myöhemmin Charles Parker katosikin kokonaan pikku Charlien elämästä, luultavasti lähdettyään toisen naisen mukaan.[lähde? ]
Parker ei lapsena näyttänyt erityisiä musikaalisia kykyjä. Hän aloitti varhaisella iällä soittamaan koulun bändissä baritonitorvea, mutta vaihtoi saksofoniin 11-vuotiaana.[lähde? ]
Teini-iässä Parker alkoi kiertää öisin Kansas Cityn jameissa katsomassa ja kuuntelemassa soittajia. Hän ihastui erityisesti Count Basie -yhtyeen tenorisaksofonisti Lester ”Pres” Youngin tyyliin. Näihin aikoihin hän sai myös luultavasti lempinimensä ”Yardbird”, joka myöhemmin lyheni yksinkertaisemmaksi ”Birdiksi”. Parker kokeili itsekin osallistua kaupungin kovatasoisiin jamisessioihin, mutta hänet naurettiin ulos. Tästä hän sai vain lisää intoa harjoitella. Hänen kerrotaan viettäneen 3–5 vuotta harjoitellen 15 tuntia päivässä.[lähde? ]
17-vuotiaana vuonna 1937 Parker liittyi Jay McShannin yhtyeeseen. Hän oli kehittynyt soittajana huimasti lyhyessä ajassa ja hallitsi soittimensa jo virtuoosimaisesti. Jay McShannin kanssa hän pääsi myös suuriin yhdysvaltalaisiin kaupunkeihin kuten New Yorkiin ja Chicagoon.[lähde? ]
Elämäkerta > New York

Vuonna 1939 Parker muutti New Yorkiin, jossa hän loi uransa. Soittamisen lisäksi hän teki myös muita töitä. Hän muun muassa tiskasi klubilla, jossa esiintyi pianisti Art Tatum, jolta Parker otti vaikutteita. Hän soitti myös tanssikeikkoja, joilla oppi ulkoa valtavan määrän yhdysvaltalaisia iskelmäkappaleita. Parker erosi McShannin yhtyeestä vuonna 1942 ja liittyi Earl Hinesin yhtyeeseen puoleksi vuodeksi. Näihin aikoihin hän alkoi käydä jamisessioissa ”Minton Playhousella”. Jameissa soittivat Parkerin lisäksi muun muassa Thelonious Monk, Dizzy Gillespie ja Charlie Christian. Näissä jameissa syntyivät myös puitteet tulevalle ”bebopille”. Kyiseisten muusikoiden kanssa Parker alkoi soittaa keikkoja 52nd streetin jazzklubeilla.[lähde? ]