stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stabbing Westward
Historia > Alkuajat, 1985–1992

Christopher Hall ja Walter Flakus perustivat Stabbing Westwardin, kun he opiskelivat Western Illinois University -yliopistossa ja toimivat oppilaitoksen radiokanavalla. Yhtyeen nimi liittyy väitetysti 1950-luvulta peräisin olevaan poliittiseen puheeseen, joka käsitteli kommunisminpelkoa ja kommunismin tunkeutumista läntiseen maailmaan (communism stabbing westward). Christopher Hall on kommentoinut asiaa näin: ”Opinahjo oli jossain maaseudulla ja siellä ollaan tosi umpimielisiä. Kuljin ympäriinsä niin kuin Robert Smith: iso tukka, väljät mustat kuteet, mustaa kynsilakkaa ja silmämeikit. Ei sitä vaan tajuttu. Inhosimme sitä kaupunkia.” Western Illinois University (WIU) sijaitsee Macombin pikkukaupungissa, jonka asukasluku vuonna 2020 oli hieman yli 15'000.
Yhtyeen tarina jatkui Chicagossa 1985, jolloin bändin alkuperäisjäsenet olivat Christopher Hall (laulu ja basso), Walter Flakus (koskettimet) ja Jim Clanin (kitara). Kokoonpano kuitenkin muuttui pian: Andrew Hunter korvasi kitaristi Claninin ja bassistiksi tuli Jim Sellers. Tämä ryhmä äänitti vuonna 1991 äänitti EP:n nimeltä Iwo Jesus. Julkaisu sisälsi varhaisen version kappaleesta ”Violent Mood Swings”, joka myöhemmin päätyi esikoislevylle. EP:llä on myös kappale nimeltä ”Shame”, joka tunnetaan myös nimellä ”Shame (Do You Think God is Dead)”. Versio kappaleesta ilmestyi myös yhtyeen toisella albumilla. EP:n kaksi muuta kappaletta ovat ”P.O.M.F” ja ”Plastic Jesus”.
Christopher Hall piti pienen tauon Stabbing Westwardista, kun hän soitti Die Warzaun kiertueella perkussioita. Die Warzaussa soitti rumpuja Chris Vrenna, jonka Hall, Flakus ja Sellers houkuttelivat omaan yhtyeeseensä. Vrenna soitti rumpuja demonauhalla, jolla Columbia Records -yhtiötä heltisi levytyssopimus. Demonauhan kappaleet ”Violent Mood Swings”, ”Lies” ja ”Nothing” ovat mukana ensilevyllä, ja ”Nothing” esiintyy sen lisäksi Johnny Mnemonic -elokuvan virallisella soundtrackillä. Levymerkin vaatimuksesta kitaristiksi otettiin Stuart Zechman, sillä Andrew Hunter oli jättänyt yhtyeen. Rumpali Vrenna taas siirtyi Nine Inch Nailsin jäsenistöön ja tilalle tuli David Suycott.
Historia > Ungod, 1993–1995

Vuonna 1993 yhtye äänitti Lontoossa Eden Studioilla tuottaja John Freyerin ohjauksessa ensilevyn Ungod, joka julkaistiin helmikuussa 1994. Levyllä soittivat Christopher Hall, Walter Flakus, Jim Sellers ja uudet vahvistukset Stuart Zechman ja David Suycott. Kesällä 1994 yhtye pääsi lämmittelijäksi Depeche Moden Exotic-kiertueella. Syksyllä Stabbing Westward lämmitteli yleisöä lisäksi Killing Joken Pohjois-Amerikan kiertueella, mutta yhtyeen levymyynti laahasi silti. Rumpali David Suycott jätti yhtyeen yhtäkkiä esikoislevyn kiertueen loppupuolella. Tilalle kutsuttiin Andy Kubiszewski, joka joutui pikavauhtia  opettelemaan Suycottin osuudet lentokoneessa matkalla muun yhtyeen luo. Kubiszewskista tuli yhtyeen virallinen jäsen.
Historia > Wither Blister Burn & Peel, 1995–1997

Kun Ungod-kiertue päättyi, kitaristi Stuart Zechman lähti yhtyeestä henkilökohtaisten erimielisyyksien vuoksi. Samalla yhtyeestä poistui yksi pääasiallisista lauluntekijöistä. Uusi rumpali Andy Kubiszewski oli aiemmin soittanut muun muassa The The -yhtyeessä, mutta sen lisäksi hän oli laulanut ja säveltänyt kappaleita clevelandilaisessa Exotic Birds -yhtyeessä. Kubiszewski soitti entisen yhtyeensä kappaleita bändin muille jäsenille. Näistä kappaleista moni päätyi Stabbing Westwardin toiselle levylle Wither Blister Burn & Peel ja vielä sitä seuraavallekin levylle Darkest Days. Näihin kuuluvat ”What Do I Have to Do?”, ”Haunting Me”, ”Sometimes It Hurts”, ”Crushing Me”, ”Slipping Away”, ”Desperate Now” ja ”Goodbye”. Kakkoslevyä lähdettiin äänittämään Bearsville Studioille New Yorkin Woodstockiin, mutta yhtyeeltä puuttui kitaristi. Sellers ja Kubiszewski soittivat suurimman osan kitaraosuuksista levylle. Wither Blister Burn & Peel -levy julkaistiin vuonna 1996, ja se menestyi hyvin: yhtye sai ensimmäisen kerran kultalevyn ja singlejä ”Shame” ja ”What Do I Have to Do?” soitettiin ahkerasti radiossa. Myös kappaleiden videot saivat esitysaikaa. Levysession jälkeen yhtyeeseen tuli mukaan Mark Eliopulos, joka soitti kitaraosuudet keikoilla.
Historia > Darkest Days, 1998–2000

Kolmatta levyä varten Stabbing Westward siirtyi Los Angelesiin Kaliforniaan. Levy julkaistiin 1998 nimellä Darkest Days, ja se on yhtyeen levyistä ainoa jolla esiintyy myös kitaristi Mark Eliopulos. Levyltä lohkaistu ensisingle ”Save Yourself” menestyi, mutta muuten albumi ei saavuttanut edeltäjänsä tavoin suosiota. Stabbing Westward keikkaili muun muassa seuraavien yhtyeiden kanssa: Placebo, The Cult, Monster Magnet ja Depeche Mode. Yhtye esiintyi myös lukuisilla kesäfestareilla. Rumpali Kubiszewskin solisluu murtui, ja hän joutui jättämään osan kiertueesta väliin. Kolmella keikalla sijaisena toimi Chris Vrenna ja Johnny Haro paikkasi Kubiszewskia lopun aikaa.
Historia > Stabbing Westward -albumi, 2001–2002

Stabbing Westward -nimeä kantava albumi ilmestyi 22. toukokuuta 2001, mutta nyt levyn julkaisi Koch Records. Yhtiön mangeri halusi bändiltä pop-levyn, mitä Christopher Hall, Walter Flakus ja Mark Eliopulos vastustivat. Manageri antoi kitaristi Eliopulosille potkut ja korvasi hänet Derrek Hawkinsilla. Samalla tuottajaksi tuli Ed Buller. Levy-yhtiö piti albumia liian synkkänä, ja niin demonauhojen kitaraosuudet vaimennettiin ja Hawkins korvasi ne pop-voittoisilla riffeillä. Levyltä nousi hitiksi kappale ”So Far Away”. Tuore levy menestyi Australiassa, mutta maailmanlaajuisesti levy ei myynyt hyvin. Taloudelliset ja muut erimielisyydet levy-yhtiön kanssa johtivat siihen, ettei sopimusta viidennestä levystä allekirjoitettu. Niinpä yhtye ilmoitti 9. helmikuuta 2002, että sen toiminta on päättynyt.
Historia > Hajoamisen jälkeinen aika, 2003–2015

Laulaja Christopher Hall perusti vuonna 2001 Los Angelesissa yhtyeen nimeltä The Dreaming. Yhtyeen ensilevy ilmestyi 2008 ja kaksi seuraavaa vuosina 2011 ja 2015. Walter Flakus puolestaan on työskennellyt muutamien yhtyeiden kanssa ja tehnyt töitä radiojuontajana ja radio DJ:nä. Vuonna 2015 hän liittyi Christopher Hallin The Dreaming -yhtyeeseen. Mark Eliopulos taas on soittanut kitaraa muun muassa yhtyeissä Violent New Breed, HTH, Super Model ja Brave Ulysses. Rumpalisijaisena toiminut Johnny Haro liittyi yhtyeeseen nimeltä Econoline Crush. Sittemmin hän soitti Christopher Hallin The Dreaming -yhtyeessä. Marraskuussa 2013 The Dreaming esiintyi Las Vegasissa, ja tällöin lavalla nähtiin Christopher Hall, Walter Flakus ja Johnny Haro. Myöhemmin Walter Flakusista tuli The Dreamingin jäsen.
Historia > Uusi tuleminen ja Chasing Ghosts, 2015–

Kesäkuussa 2015 The Dreaming saapui Chicagoon Illinoisiin yhtyeen Rise Again -kiertueella. Stabbing Westward yhdistyi tällöin uudelleen, kun Mark Eliopulos nousi lavalle The Dreamingin kanssa, ja ryhmä soitti valikoiman Stabbing Westwardin kappaleita. Virallisesti Stabbing Westward koottiin vain kahta keikkaa varten, jotka sattumoisin osuivat yhteen yhtyeen 30-vuotisjuhlan kanssa. Ensimmäinen keikka oli Chicagossa 22. syyskuuta 2016 osana Cold Waves -hyväntekeväisyysfestivaalia. Tuolloin lavalla nähtiin kokoonpano Christopher Hall, Walter Flakus, Mark Eliopulos, Johnny Haro ja Carlton Bost. Bost soitti bassoa The Dreaming -yhtyeessä. Toinen keikka oli Philadelphiassa 31. lokakuuta 2016. Helmikuussa 2017 kävi ilmi, että Stabbing Westward soittaisi kokonaisen kiertueen. Yhtye esiintyi myös vuoden 2017 Cold Waves Festival -tapahtumassa Chicagossa.
Toukokuussa 2020 Stabbing Westward julkaisi tiedotteen, että yhtye oli kiinnitetty COP International -levy-yhtiön listolle. Tulevalta levyltä julkaitiin ensin single ”I Am Nothing”. Albumi Chasing Ghosts näki päivänvalon 18. maaliskuuta 2022.
Yhtye > Nykyiset jäsenet

Christopher Hall – laulu, kitara, 1992–2002, 2016–
Walter Flakus  – kitara, taustalaulu, koskettimet, ohjelmointi, 1992–2002, 2016–
Bobby Amaro – rummut, 2018–
Carlton Bost – basso, 2016–
Yhtye > Entiset jäsenet

Jim Clanin – kitara, 1985–1990
Andrew Hunter – kitara, 1990–1991
Chris Vrenna – rummut, 1992, 1998
David Suycott – rummut, 1993–1994
Stuart Zechman – kitara, 1993–1995
Jim Sellers – basso 1990–2002
Andy Kubiszewski – rummut, kitara, koskettimet, taustalaulu, 1994–1998, 1998–2002
Derrek Hawkins – kitara, taustalaulu, 1999–2002
Johnny Haro – rummut, 1998, 2016–2018
Mark Eliopulos – kitara, taustalaulu, 1995–1999, 2016–2019
Diskografia > Studiolevyt

Ungod, 1994
Wither Blister Burn & Peel, 1996
Darkest Days, 1998
Stabbing Westward, 2001
Chasing Ghosts, 2022
Diskografia > EP-levyt

Iwo Jesus, 1992 ja 2019
Dead and Gone, 2020
Hallowed Hymns, 2020
Diskografia > Kokoelmat

The Essential Stabbing Westward, 2003
What Do I Have To Do?, 2003
Suomalaista sosiaalipolitiikkaa

| Suomalaista sosiaalipolitiikkaa |
| --- | --- |

Kirjailija:  professorit Anneli Anttonen ja Jorma Sipilä
Kansitaiteilija:  Risto Vainio
Genre:  sosiaalipolitiikka
Kustantaja:  Vastapaino
Julkaistu:  2000
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  299
ISBN:  951-768-071-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Suomalaista sosiaalipolitiikkaa on Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professorien Anneli Anttosen ja Jorma Sipilän oppikirja, jonka on julkaissut Vastapaino vuonna 2000. Teoksessa tarkastellaan suomalaista sosiaalipolitiikkaa historiallisesti ja vertaillen Saksaan ja Yhdysvaltoihin. Sosiaalipolitiikan historiaa kuvataan hyvinvointipolitiikkana, joka sisältää toimeentuloturvan, terveydenhuollon, koulutuksen ja sosiaalipalvelut.
Aiheesta muualla

Erkki Tuomiojan kirjoitus kirjasta, huhtikuu 2001.
Suomirokkia 5

| Suomirokkia 5 Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Suomirokkia-sarjan muut julkaisut
| Suomirokkia 4 1999 | Suomirokkia 5 2000 | Suomirokkia 6 2001 |
Suomirokkia 5 (40 kaikkien aikojen suomirock-klassikkoa) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan viides osa. Se julkaistiin vuonna 2000.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 2000, platinalevyn rajan vuonna 2000, ja tuplaplatinan rajan 2002.
Kappaleet

CD1:
Neljä Baritonia: "Popmusiikkia"
Eppu Normaali: "Murheellisten laulujen maa"
J. Karjalainen yhtyeineen: "Telepatiaa"
Maija Vilkkumaa: "Satumaa-tango"
Tehosekoitin: "Asfaltti polttaa"
Hurriganes: "Bourbon Street"
Hanoi Rocks: "Tragedy"
Neljä Ruusua: "Poplaulajan vapaapäivä"
Juice Leskinen: "Viidestoista yö"
HIM: "When Love and Death Embrace"
22-Pistepirkko: "Birdy"
Dingo: "Autiotalo"
Pelle Miljoona: "Moottoritie on kuuma"
Popeda: "Kersantti Karoliina"
CMX: "Ruoste"
Hassisen Kone: "Levottomat jalat"
Tuomari Nurmio: "Lasten mehuhetki"
Tavaramarkkinat: "Kevät"
Keba: "Kesä Espalla"
Miljoonasade: "Marraskuu"
CD2:
Ismo Alanko: "Kun Suomi putos puusta"
Kolmas Nainen: "Tästä asti aikaa"
Mamba: "Älä jätä minua"
EppuPopedaNormaali: "20 vuotta sikana"
Leevi and the Leavings: "Teuvo, maanteiden kuningas"
Bogart Co.: "All The Best Girls"
Jonna Tervomaa: "Suljettu sydän"
Yö: "Likaiset legendat I"
Don Huonot: "Hyvää yötä ja huomenta"
Ultra Bra: "Tyttöjen välisestä ystävyydestä"
Maukka Perusjätkä: "Säpinää"
Peer Günt: "Backseat"
Suurlähettiläät: "Kun tänään lähden"
Maarit: "Jäätelökesä"
Rauli Badding Somerjoki: "Tähdet, tähdet"
Sir Elwoodin hiljaiset värit: "Viimeisellä rannalla"
Pekka Ruuska: "Rafaelin enkeli"
Hector: "Olen hautausmaa"
Yö & Jussi Hakulinen: "Joutsenlaulu"
Aknestik: "Suomirokkia"
Stenhamra

Stenhamraa ilmasta käsin katsottuna.
Stenhamran kivilouhos.
Stenhamra on taajama Ruotsissa Ekerön kunnassa Färingsön saaressa. Siellä on aikaisemmin tehty kivenlouhintaa. Vanhaa kivilouhosta on käytetty elokuvien kuvauspaikkana 1950-luvulta alkaen, esimerkiksi Veljeni, Leijonamielessä ja Peppi Pitkätossussa.
Historia

Tukholman katujen kivipäällysteitä alettiin 1850-luvun loppuun päin mentäessä vaihtaa, ja jotta saataisiin riittävästi kiveä, kaupunki osti vuonna 1884 graniittivuoren Mälarenin rannalta. Paikka sai nimen Stenhamra. Sittemmin Tukholmaan alettiin ostaa kiviä Blekingestä ja Bohuslänistä, jolloin Stenhamrassa tuotanto väheni. Vuosisadan vaihteesta ensimmäiseen maailmansotaan kivenhakkaajia oli 120–136. Kivenhakkaajille Stenhamra oli eristynyt yhteiskunta, jossa asuttiin, työskenneltiin ja vietettiin vapaa-aika. Kun toiminta loppui vuonna 1937, työpajat jäivät rappeutumaan tai purettiin. Nykyään asuinrakennuksia käytetään kesäasuntoina, ja useimmat taloista ovat melkein muuttumattomassa kunnossa. Tukholman kaupunki vuokraa taloja kesäasunnoiksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stockholms läns museum (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Stenhuset

| Stenhuset> Utön kotiseutumuseo |
| --- | --- |
 Stenhuset vuonna 2008
Tyyppi:  kotiseutumuseo
Perustettu:  27.7.1991
Sijainti:  Utö, Parainen, Varsinais-Suomi
Ylläpitäjä:  Utö hembygdsförening r.f.
Stenhuset on Korppoon Utön saaren vanhin rakennus. Vuonna 1753 valmistunut kivitalo rakennettiin saaren ensimmäisen majakan rakennustöiden yhteydessä. Nykyisin rakennuksessa toimii kotiseutumuseo.
Historia

Stenhuset toimi alunperin majakanvartijoiden virka-asuntona aina 1860-luvulle asti. Majakanvartijat olivat tosin jo 1840-luvulta asti pääsääntöisesti asuneet tien toiselle puolen rakennetussa "fyrbyggningen" -nimisessä talossa. Jäätyään pois asuinkäytöstä Stenhuset toimi muun muassa varastona ja verstaana 1990-luvulle asti, jolloin rakennuksen omistanut Merenkulkulaitos peruskorjasi sen. Korjaustöiden jälkeen rakennus vuokrattiin kotiseutuyhdistys Utö hembygdsförening:lle, joka avasi tiloihin kotiseutumuseon 27. heinäkuuta 1991.
Historia > Museo

Museo esittelee Utön keskeisiä elementtejä neljässä eri näyttelyhuoneessa; mereknkulku, kalastus ja metsästys, luotsi- ja majakkatoiminta, sekä kyläyhteisön elämä.
Suomirokkia 15

| Suomirokkia 15 Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2010
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Suomirokkia-sarjan muut julkaisut
| Suomirokkia 14 2009 | Suomirokkia 15 2010 |   |
Suomirokkia 15 on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan viidestoista osa. Se julkaistiin vuonna 2010.
Kappaleet

CMX: Sateenkaaren pää – 3.40
Tuomari Nurmio: Onnen numero – 3.18
Tuure Kilpeläinen: Valon pisaroita – 3.17
Olli Lindholm: Surun aika – 4.42
Laura Närhi: Tämä on totta – 4.35
Chisu: Miehistä viis! – 3.31
Pariisin kevät: Tämän kylän poikii – 3.34
Teleks: Kotimatkalla – 4.30
Sir Elwoodin Hiljaiset Värit: Sataa kaatamalla – 3.40
Pate Mustajärvi: Kun ei niin ei – 2.34
Hauli Bros: Mitä päätät pyytää – 3.45
Jussi Hakulinen ja Noora Tommila: Pelkuri – 3.31
Yö: Kiitos ja kunnia – 3.43
Maija Vilkkumaa: Dingo ja Yö – 4.18
Jenni Vartiainen: En haluu kuolla tänä yönä – 3.45
Uniklubi: Aikasi on nyt – 4.02
Happoradio: Ihmisen pyörä – 3.42
Pasa: Kristiina – 3.30
Viikate: Viina, terva ja hauta – 4.00
Jukka Takalo: Jokainen on vähän homo – 3.46
Stan Collymore

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Stanley Victor Collymore
Syntymäaika: 22. tammikuuta 1971
Syntymäpaikka:  Stone, Englanti
Pelipaikka: Hyökkääjä
Junioriseurat
1988–1989 1989–1990: Walsall Wolverhampton Wanderers
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1990 1990–1992 1992–1993 1993–1995 1995–1997 1997–2000 1999 2000 2000–2001 2001 | Stafford Rangers Crystal Palace Southend United Nottingham Forest Liverpool Aston Villa → Fulham (laina) Leicester City Bradford City Real Oviedo Yhteensä | 00? 0(?) 020 0(1) 030 (15) 065 (41) 063 (28) 046 0(7) 006 0(0) 011 0(5) 007 0(2) 003 0(0) 251 (99) |
Maajoukkue
| 1995–1997 | Englanti | 003 0(0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Stanley Victor "Stan" Collymore (s. 22. tammikuuta 1971) on entinen englantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi uransa aikana muun muassa Valioliigassa Nottingham Forestissa, Liverpoolissa ja Aston Villassa. Collymore pelasi myös kolme ottelua Englannin maajoukkueessa.
Collymoresta maksettiin vuonna 1995 Ison-Britannian kaikkien aikojen korkein siirtosumma, kun hän siirtyi Nottingham Forestista Liverpooliin 8,5 miljoonalla punnalla.
Jalkapalloilun lisäksi Collymore pääsi otsikoihin vuonna 1998 lyötyään tyttöystäväänsä Ulrika Jonssonia. Hänellä on myös rooli elokuvassa Basic Instinct 2.
Strängnäs

| Strängnäs |
| --- | --- |
 Strängnäsin keskustaa kuvattuna Långbergetin mäeltä.
 Strängnäs
 Koordinaatit: 59°22′37″N, 17°2′7″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Södermanlandin lääni
Maakunta:  Södermanland
Kunta:  Strängnäsin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  6,53 km²
Väkiluku:  12 856
 – Väestötiheys:  1 968,8 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Strängnäs on samannimisen Strängnäsin kunnan keskustaajama ja entinen kaupunki. Strängnäs sijaitsee Mälarenin etelärannalla Södermanlandin maakunnassa ja Södermanlandin läänissä. Lähimmät suuret kaupungit ovat lännessä Eskilstuna ja idässä Södertälje. Strängnäsin ja Södertäljen välissä sijaitsee myös entinen Mariefredin kaupunki, joka kuuluu nykyään samaa kuntaan kuin Strängnäskin.
Strängnäsissä sijaitsee Strängnäsin hiippakunnan piispanistuin. Strängnäsin tuomiokirkko edustaa goottilaista arkkitehtuuria.
Kustaa Vaasa valittiin Ruotsin kuninkaaksi Strängnäsin valtiopäivillä 1523.
Kaupungin vanha vaakuna, johon Strängnäsin kunnan vaakuna perustuu.
Vanhoja puutaloja taustallaan tuomiokirkko.
Västervikshamnenin satama-aluetta ja tuulimylly.
Väestönkehitys

| Strängnäsin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 7 632 | 7 632 |
| 1965 | 1965 |    | 8 556 | 8 556 |
| 1970 | 1970 |    | 9 509 | 9 509 |
| 1975 | 1975 |    | 10 255 | 10 255 |
| 1980 | 1980 |    | 10 931 | 10 931 |
| 1990 | 1990 |    | 11 420 | 11 420 |
| 1995 | 1995 |    | 11 617 | 11 617 |
| 2000 | 2000 |    | 12 010 | 12 010 |
| 2005 | 2005 |    | 12 296 | 12 296 |
| 2010 | 2010 |    | 12 856 | 12 856 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Södermanlandin läänin kuntien keskustaajamat
Syvä kurkku

Mark Felt
Syvä kurkku -termillä (engl. Deep Throat) tarkoitetaan Watergate-skandaalin paljastumiseen vaikuttanutta, tuntemattomana pidettyä tietolähdettä, joka esiintyi ensimmäisen kerran Bob Woodwardin ja Carl Bernsteinin kirjoittamassa tositapahtumiin perustuvassa kirjassa Presidentin miehet (All the President’s Men, 1974). He kieltäytyivät paljastamasta salaisen lähteensä nimeä. He paljastivat vain, että kyseinen mies (ei nainen) oli hyvin tärkeä ihminen Richard Nixonin hallinnossa eikä ollut vain useiden eri lähteiden sekoitus. Tietovuotajan henkilöllisyys oli yli kolmekymmentä vuotta yksi lehdistön historian suurimpia arvoituksia.
”Syväkurkun” henkilöllisyys paljastettiin vasta 31. toukokuuta 2005, kun Yhdysvaltain liittovaltion poliisin (FBI) entinen apulaisjohtaja W. Mark Felt kertoi Vanity Fair -lehden haastattelussa olleensa The Washington Postin Watergate-uutisten lähde. Feltiä tietolähteenä käyttänyt toimittaja Bob Woodward vahvisti paljastuksen.
Vuoden 1976 tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa Presidentin miehet syvää kurkkua näytteli Hal Holbrook. Hahmon kuuluisin repliikki elokuvassa on ”Follow the money” (Seuratkaa rahoja). Todellisuudessa Feltin ei tiedetä käyttäneen näitä sanoja, eikä lause esiinny Woodwardin ja Bernsteinin kirjassa.
Steel Attack

| Steel Attack |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  power metal
Kotipaikka:   Ruotsi
Jäsenet:  Ronny Hemlin, laulu   John Allan, kitara   Johan Jalonen Penn, kitara   Anden Andersson, basso, laulu   Tony Elfving, rummut  
Levy-yhtiö:  Massacre Records  
Aiheesta muualla
steelattack.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Steel Attack on ruotsalainen power metallia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 1995.
Jäsenet

Ronny Hemlin – laulu
John Allan – kitara
Johan Jalonen Penn – kitara
Anden Andersson – basso, laulu
Tony Elfving – rummut
Diskografia

Where Mankind Fails (1999)
Fall into Madness (2001)
Predator of the Empire (2003)
Enslaved (2004)
Diabolic Symphony (2006)
Carpe DiEnd (2008)
Diskografia > Videot

DVD: Monsters Of Metal vol. 5 - 2006
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Syvä uni

Syvä uni on unen vaihe. Se ilmenee nopeasti nukahtamisen jälkeen tulevan kevyen univaiheen jälkeen. Syvästä unesta ihmistä on vaikeaa saada hereille, sillä aistinelimiin tulevat ulkoiset ärsykkeet eivät tavoita aivoja.  Syvän unen aikana erittyy kasvuhormonia ja oppiminen tehostuu. Syvää unta ilmenee eniten ensimmäisen viiden unitunnin aikana ja sitä on noin neljäsosa aikuisen yöunesta.
Svelvikin kirkko

| Svelvikin kirkko Svelvik kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Drammen, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1859
Suunnittelija:  W. Hanstein
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  450
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Svelvikin kirkko (norj. Svelvik kirke) on Drammenin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1859.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Svelvikin kirkko Wikimedia Commonsissa
Svelviksposten

| Svelviksposten |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Svelviks Tidende (1963–1983) Svelvik Nytt (1983–1995)
Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Amedia
Kokonaislevikki:  2 086 (2020)
Perustettu:  1963
Päätoimittaja:  Edvard Muli Langen
Kotikunta:  Svelvik (Drammen)
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  to
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Svelviksposten (vuosina 1963–1983 Svelviks Tidende, 1983–1995 Svelvik Nytt) on norjalainen vuonna 1963 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Drammeniin kuuluvassa Svelvikissä. Lehti ilmestyy torstaisin ja kuuluu Amedia-konserniin. Sen edeltäjä oli vuonna 1886 perustettu Svelviksposten (vuosina 1886–1901 Svelvigs Tidende).
Lehden toimitus Svelvikissä.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Suomirokkia 8

| Suomirokkia 8 Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 2003
 Tyylilaji: Suomirock
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Suomirokkia-sarjan muut julkaisut
| Suomirokkia 7 2002 | Suomirokkia 8 2003 | Suomirokkia 9 2004 |
Suomirokkia 8 (38 galaksin kovinta suomirock-hittiä) on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan kahdeksas osa. Se julkaistiin vuonna 2003.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 2003, ja platinalevyn rajan 2006.
Kappaleet > CD1

Teleks: "Hiljaa virtaa Vantaa"
Disco: "Ketä sinä odotat"
Yö: "Rakkaus on lumivalkoinen"
Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus: "Surupuku"
Pate Mustajärvi: "Kun lähdet armeijaan"
Apulanta: "Saasta"
Guava: "Tao Tao"
Tiktak: "Jää"
Killer: "All I Want"
The 69 Eyes: "Betty Blue"
Negative: "The Moment of Our Love"
Rautakello: "Rautakello"
Stratovarius: "Eagleheart"
Creamstar: "Stand By Me"
The Crash: "Star"
Nerdee: "Broken Glass"
Irina: "Juulian totuudet"
Maija Vilkkumaa: "Ingalsin Laura"
Popeda: "Kakskytä centtiä"
Kappaleet > CD2

Eppu Normaali: "Hipit rautaa"
Zen Café: "Eipä tiennyt tyttö"
Kolmas Nainen: "Elämän tarkoitus"
Ismo Alanko Säätiö: "Paratiisin puu"
Neljä Ruusua: "Popmuseo"
CMX: "Vallat ja väet"
Leevi and The Leavings: "Raparperitaivas"
Kojo: "So Mean"
Sipe: "Tilatkaa tytöt taksi"
Kaupunginorkesteri: "Anssi ei osaa tanssia"
J. Karjalainen: "Avaruuden ikkuna"
Ihmepoika: "Valvoja"
Lemonator: "Broken Record"
Velcra: "Can't Stop Fighting"
Kotiteollisuus: "+-0"
Tyrävyö: "Uskoin niin"
SIG: "Tiina menee naimisiin"
Kontra: "Aja hiljaa isi"
Scandinavian Music Group: "Tällaisena kesäyönä"