stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jeffrey Combs
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Star Trek: Deep Space Nine - Dominion Wars | Weyoun |
| 2003 | Star Trek: Elite Force II | komentaja Suldok |
| 2003 | Batman: Rise of Sin Tzu | Jonathan Crane / Linnunpelätin |
| 2010 | Star Trek Online | Thy'kir Shran |
| 2012 | The Secret World | Hayden Montag, Charles Zurn |
| 2012 | Transformers: Prime - The Game | Ratchet |
| 2013 | Lego Marvel Super Heroes | Samuel Sterns / Johtaja |
| 2017 | Injustice 2 | Brainiac |
| 2018 | Lego DC Super-Villains | Jonathan Crane / Linnunpelätin, tohtori Charles "Chuck" Brown / Leijamies, mies |
Lyijyorneero

| Lyijyorneero |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Pöyhijäorneerot Synallaxis
Laji::  cinerascens
Kaksiosainen nimi
 Synallaxis cinerascens  Temminck, 1823 

Katso myös
   Lyijyorneero Wikispeciesissä   Lyijyorneero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lyijyorneero (Synallaxis cinerascens) eli aiemmalta nimeltään raitakurkkuorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Lyijyorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
John McAfee

| John McAfee |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1945
Kuollut: 23. kesäkuuta 2021 (75 vuotta)
John McAfee (18. syyskuuta 1945 Cinderford, Gloucestershire, Britannia – 23. kesäkuuta 2021 Sant Esteve Sesrovires, Katalonia, Espanja) oli brittiläis-yhdysvaltalainen liikemies ja virus- ja haittaohjelmien torjuntaohjelman McAfeen kehittäjä.
Lapsuus ja nuoruus

McAfee syntyi 18. syyskuuta Britanniassa Gloucestershiressä Cinderfordissa. McAfeen isä oli yhdysvaltalainen ja äiti britti. McAfee oli nuori, kun hänen perheensä muutti Virginiaan Salemiin. McAfeen ollessa 15-vuotias hänen alkoholisoitunut isänsä teki itsemurhan. McAfee aloitti opiskelun Roanoke Collegessa ja alkoi opiskeluaikana käyttää runsaasti alkoholia. Hän ansaitsi elantonsa ovelta ovelle kiertävänä lehtitilausten myyjänä.
Käännekohta menestyksen jälkeen

Vuosien 2008–2009 taantuma vaikutti McAfeen henkilökohtaiseen varallisuuteen erityisen ankarasti, erään raportin mukaan hänen sadan miljoonan dollarin omaisuutensa oli kutistunut neljän miljoonaan. McAfee muutti vuonna 2008 Belizeen. McAfee pidätettiin lokakuussa 2020. Hän oli Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan kiertänyt veroja jättämällä ilmoittamatta tulojaan, joita hän oli siirtänyt muiden nimissä olleille tileille, eikä ollut neljään vuoteen tehnyt veroilmoitusta.
McAfee oli Espanjassa vankilassa odottamassa luovutusta Yhdysvaltoihin, jossa häntä odotti syyte veronkierrosta ja mahdollisesti pitkä vankilatuomio. Hän teki itsemurhan kesäkuussa 2021. Kuolintapa on aiheuttanut keskustelua, sillä McAfee ilmoitti useaan otteeseen sosiaalisen median tileillään, että ”mikäli tekisi itsemurhan, se ei olisi itsemurha, vaan minut on huumattu”, ja hän vihjaili Yhdysvaltojen viranomaisten suuntaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John McAfee Wikimedia Commonsissa
Joe Hachem

| Joseph "Joe" Hachem |
| --- | --- |
 Joe Hachem 2019.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Australia
Pokerinpelaaja
Sponsori:  PokerStars
WSOP-voitot:  1
WSOP-rahasijat:  11
WPT-voitot:  1
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  11 314 140
Päivitetty:  13. kesäkuuta 2011
Joseph "Joe" Hachem (arab. جوزف هاشم‎, s. 3. marraskuuta 1966, Libanon) on libanonilais-australialainen pokeriammattilainen. Hachem voitti vuoden 2005 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen, jonka ykköspalkinto oli 7,5 miljoonaa dollaria.
Hachem muutti perheensä mukana Libanonista Australiaan vuonna 1972. Vuonna 2002 hän luopui urastaan kiropraktikkona harvinaisen käsien verenkiertohäiriön takia ja päätti keskittyä pokeriin.
Myös Joe Hachemin veli Tony Hachem on menestynyt pokeriturnauksissa.
Pokeriura > 2005

Hachem voitti 7. heinäkuuta 2005 World Series of Pokerin pääturnauksen ($10,000 no limit Texas hold 'em) lyöden 5 618 muuta pelaajaa. Toisin kuin kaksi aiempaa voittajaa (Greg Raymer ja Chris Moneymaker), Hachem ei ollut selviytynyt turnaukseen internetin kautta vaan maksamalla osallistumismaksun (buy-in). Kuten Raymer ja Moneymaker, Hachem toimii nykyään PokerStarsin edustajana.
Kolmea päivää ennen pääturnausta Hachem oli sijoittunut kymmenenneksi WSOP:n $ 1,000 No Limit Hold'em -turnauksessa ansaiten 25 850 dollaria.
Pokeriura > 2006-2011

30. kesäkuuta 2006 Hachem oli toinen WSOP:n $ 2,500 Short Handed No Limit Hold'em -turnauksessa Las Vegasissa. Palkintosumma oli 256 800 dollaria. Heinäkuussa hän sijoittui sijalle 15 WSOP:n $ 2,000 Pot Limit Hold'em -kisassa ja oli neljäs $ 2,500 Pot Limit Hold'emissa. Vuoden 2006 WSOP:n pääturnauksessa Hachem oli rahasijalla (238.), mutta putosi jatkosta hävittyään ässillä Andrew Schreibmanin jätkäparia vastaan.
14. joulukuuta 2006 Hachem otti ensimmäisen World Poker Tour -voittonsa. Las Vegasissa käydyn $ 15,000 WPT Doyle Brunson North American Poker Classic - No Limit Hold'em -turnauksen ykköspalkinto oli 2 207 575 dollaria.
Lokakuussa 2009 Hachem voitti EPT:n Lontoon osakilpailun yhteydessä pelatun European 8 Game Championshipin. Ykköspalkinto oli 42 400 puntaa.
Kesäkuussa 2011 Hachemin pokeriuran turnausansiot olivat yli 11,3 miljoonaa dollaria. Hachem on The Hendon Mobin kaikkien aikojen liveturnausansiotilastossa kahdeksantena.
Hachem oli PokerStars-nettipokerihuoneen sponsoroima pelaaja joulukuuhun 2011 saakka.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Joe Hachem The Hendon Mob Poker Databasessa (englanniksi)
Juomapeli

Beer pong on suosittu juomapeli, jossa tarkoituksena on heittää pöytätennispalloa pöydän toisella puolella sijaitseviin vastustajan mukeihin.
Juomapeli on seuraleikki, jossa tarkoituksena on nauttia alkoholijuomia. Juomapelejä ei useimmiten pelata kovin vakavasti, vaan olennaista on alkoholin juominen, kanssakilpailijoiden juottaminen ja yhteinen hauskanpito. Monia juomapelejä pelataan muun muassa pelikorteilla tai puhelinsovelluksilla, ja myös esimerkiksi olemassaoleviin lauta- tai videopeleihin voi yhdistää juomissääntöjä.
Mistä tahansa suositusta elokuvasta tai tv-sarjasta saa juomapelin kirjaamalla ylös siinä esiintyviä kliseitäselvennä ja nauttimalla juomaa niiden kohdalla. Useista suosituista elokuvista ja tv-sarjoista sekä muista ohjelmista on kehitetty juomapelejä. Tällaisia juomapelejä on kehitetty ainakin MacGyveristä, Tähtien sodasta ja Linnan juhlista.
Myös esimerkiksi shakin voi muuttaa juomapeliksi nauttimalla nappuloiden lyömisen yhteydessä alkoholia. Joissain teekkareiden juomapeleissä yllätysbonuksena on alkoholijuomasta liivatteella hyydytetty ja makkarapaloilla hyöstetty "juoma" jota joukkue nauttii pelinappuloiden saapuessa tiettyihin kohtiin pelilaudalla.
Luettelo juomapeleistä

Beer pong
Fuck the Dealer
Kooma
Bonusshakki
Bussikuski
Jam
Juoppokuski
Kimble
Kuuppa
Kurkohuikka
Kolme kuningasta
Never Have I Ever
Ruusu
Peppiina
Picolo
Pigeon
Vesiputous
Vesipokeri
Juomapokeri
Puhalluspeli
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kooma-juomapelin nettisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Juomapelit.com juomapelisivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Star Wars Drinking Game
Juomalakko

Juomalakko oli raittiusliikkeen toimintamuoto, jossa pidättäydyttiin alkoholin nauttimisesta ja tarjoamisesta sekä ajettiin samalla alkoholipoliittisia tavoitteita. Sitä käytettiin mielenosoituksena hallituksen toimia, kuten alkoholiverotusta, vastaan ja sen avulla haluttiin aikaansaada uudistuksia alkoholilainsäädäntöön.

Juomalakkoja järjestettiin etenkin 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa eri maissa. Huomattavia tapahtumia olivat esimerkiksi Belgian, Itävallan ja Saksan juomalakot. Belgiassa hallitus korotti 1903 alkoholiveroa saadakseen valtion tulot nopeasti lisääntymään. Maan työväki järjesti laajan juomalakon saaden alkoholin kulutuksen laskemaan noin yhdellä kolmanneksella. Vuonna 1908 Itävallan työväki järjesti olutlakon, joka herätti ulkomaillakin huomiota terveyteen ja käytöstapoihin vaikuttaneilla seurauksillaan. Vuonna 1909 alkoi Saksan järjestäytyneen työväen viinalakko, joka oli suunnattu alkoholiveron korotusta vastaan. Sekin sai alkoholin kulutuksen vähenemään kolmanneksella.
Suomen juomalakot

Ruotsin vuoden 1873 juomalakko sai kannatusta monessa Suomenkin kaupungissa, mutta sillä ei ollut suurtakaan vaikutusta Suomen alkoholinkulutukseen. Suomessa juomalakolla tarkoitetaan erityisesti vappuna 1898 alkanutta ”suurta juomalakkoa”.
Suomen juomalakot > Vuoden 1898 suuri juomalakko

Keväällä 1898 alkanut työväestön juomalakko leimahti kahden kotkalaisen työmiehen, Kalle Heikkilän ja Emil Anderssonin aloitteesta. Liiton jäsenet sitoutuivat lopettamaan väkijuomien käytön ainakin yhdeksi vuodeksi. Työmies-lehden päätoimittaja Matti Kurikka oli vahva liikkeen tukija ja alullepanija. Asian sai sanomalehden kautta tietoonsa Oulun piirilääkäri Konrad Relander, jonka ansiosta juomalakko laajeni koko maahan. Liike sai räjähdysmäisen kannatuksen: vuoden 1898 loppuun mennessä noin 70 000 ihmistä kirjoitti nimensä lakkolistoihin. Tämä merkitsi, että juomalakkolaisia oli moninkertaisesti enemmän kuin nuorisoseuraliikkeessä ja työväenliikkeessä oli jäseniä. Vappuna 1898 juomalakkoliikkeen joukkokokouksiin osallistui Tampereella noin 15 000, Helsingissä ja Turussa noin 10 000 ja Oulussa vajaat 10 000 henkeä.
Ensimmäinen yleinen juomalakkolaisten kokous pidettiin Tampereella marraskuussa 1898. Kokous oli yksimielinen päämäärästään saada Suomeen kieltolaki. Paikalliset juomalakkotoimikunnat alkoivat kerätä nimikirjoituksia valtiopäiville annettavaa anomusta varten. Yli 160 000 suomalaisen allekirjoittama anomus jätettiin vuoden 1900 valtiopäiville. Anomuksessa säätyjä pyydettiin toimimaan kieltolain saamiseksi Suomeen. Muitakin yleisiä juomalakkolaisten kokouksia järjestettiin, mutta vähitellen aate hiipui muiden valtiollisten tapahtumien varjoon. Uudelleen juomalakkoa pyrittiin aikaansaamaan 1909. Vaikka eduskunta silloin hyväksyi kieltolain, ei keisari-suurruhtinas vahvistanut sitä, eikä juomalakkokaan laajentunut koko maahan.
Vuoden 1898 liike keskittyi voimakkaasti Etelä- ja Länsi-Suomen kaupunkiseuduille, joissa teollistuminen oli pisimmällä. Juomalakko olikin työväestön ja käsityöläisten joukkoliike. Naisten osuus osallistujista oli lähes puolet. Jo ensimmäisen toimintavuoden 1898 aikana oli nähtävissä hiipumista, eikä toiminnassa enää seuraavina vuosina ollut samaa osallistujamäärää. Liike lakkautettiin 22.10.1900. Monet alkuvaiheen osallistujat olivat hahmottaneet toiminnan kertaluontoiseksi, eikä siitä ollut tarkoitus luoda järjestötoimintaa. Sillä ei ole myöskään ollut vaikutusta työväen raitistumiseen tai alkoholipolitiikkaan. Sen sijaan juomalakkolaisia siirtyi huomattavissa määrin työväenliikkeen riveihin.
Liikkeessä ei ollut niinkään kyse henkilökohtaisesta raittiuslupauksesta vaan enemmänkin kieltolakin vaatimisesta. Tätä kuvaa se, että Helsingissä ei juomalakkolaisilta vaadittu raittiuslupausta vaan pidättäytymistä kapakkajuomisesta. Haluttiin osoittaa, että väkijuomakauppa on työväen riistämistä.
Jim Harrison

| Jim Harrison |
| --- | --- |
 Jim Harrison
Henkilötiedot
Syntynyt: 1937 Grayling, Michigan, Yhdysvallat
Kuollut: 2016 (78–79 vuotta) Patagonia, Arizona, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jim Harrison (11. joulukuuta 1937 Grayling, Michigan, Yhdysvallat – 26. maaliskuuta 2016 Patagonia, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu kertomuskokoelma Syystarinoita (The Legends of the Fall, 1979), johon pohjautuu elokuva Intohimon tuulet (1994).
Harrison laati myös käsikirjoituksia, muun muassa Tony Scottin ohjaukseen Kosto (1990) ja Mike Nicholsin ohjaukseen Wolf (1994). Harrisonin tuotantoa on verrattu muun muassa William Faulkneriin ja Ernest Hemingwayhin. Euroopassa hänen tuotantonsa on suosittua erityisesti Ranskassa.
Harrisonin kerronta on suorasukaista, kun hän kuvaa keski-ikäisen miehen tuntoja elämän kriisivaiheissa.
Suomennetut teokset

Syystarinoita.  (The Legends of the Fall, 1979)  Suomentanut Eero Huhtala. Helsinki:  Otava, 1983.  ISBN 951-1-07136-X.
Noita.  (Warlock, 1981)  Suomentanut Heikki Eskelinen. Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08327-9.
Dalva.  (Dalva, 1988)  Suomentanut Juhani Lindholm. Helsinki:  Otava, 1989.  ISBN 951-1-10041-6.
Aiheesta muualla

Jim Harrison Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jim Harrison Elonetissä.
Lvivin piiri

| Lvivin piiri Львівський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Lvivin alueen kartalla
 Koordinaatit: 49.8433°N, 24.0266°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Lvivin alue
Perustettu:  17. heinäkuuta 2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Lviv (721 510 as., 2021)
Pinta-ala  ():  4 976,2 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  1 146 538
Lvivin piiri (ukr. Львівський район, Lvivskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Lvivin alueella. Piirin naapureina ovat Drohobytšin ja Stryin piirit etelässä, Sambirin ja Javorivin piirit lännessä, Puola luoteessa, Tšervonohradin piiri pohjoisessa, Zolotšivin piiri idässä sekä Ternopilin ja Ivano-Frankivskin alueet kaakossa. Piirin hallinnollinen keskus on Lviv (721 510 as., 2021).
Lvivin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Lvivin alueen piirien lukumäärän seitsemään. Samassa yhteydessä useasta aiemmasta piiristä ja Lvivin aiemmasta kaupunkipiiristä yhdistämällä muodostetun Lvivin piirin pinta-alaksi tuli 4 976,2 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Lvivin piirin väkiluvuksi 1 146 538 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 75,2 prosenttia piirin asukkaista, eli piirin 12 kaupungin (Bibrka 3 810 as., Dubljany 9 793 as., Hlynjany 3 005 as., Horodok 16 158 as., Kamjanka-Buzka 10 544 as., Komarno 3 707 as., Lviv, Peremyšljany 6 552 as., Pustomyty 9 432 as., Rava-Ruska 8 586 as., Vynnyky 18 527 as., ja Žovkva 13 895 as.) ja 10 kaupunkityyppisen taajaman (joista väkirikkaimpina mainittakoon Brjuh’ovytši 6 440 as., Rudne 7 350 as., Štšyrets 5 677 as.) väestö.
Lvivin keskustaa.
Näkymä Vynnykyyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lvivin piiri Wikimedia Commonsissa
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2011

| Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2011 |
| --- | --- | --- |

| Joukkueet | 24 (Kuudesta maanosasta) |  |
| Isäntämaa |  Kolumbia |  |
| Ajankohta | 29. heinäkuuta – 20. elokuuta 2011 |  |
| Mitalistit – Kulta – Hopea – Pronssi |    Brasilia    Portugali    Meksiko |  |
| Ottelut | 52 |  |
| Maalit | 132 (keskiarvo 2,54) |  |
| Yleisö | 1 309 929 (keskiarvo 25 191) |  |
| Paras maalintekijä |  Henrique, 5 maalia  Alexandre Lacazette  Álvaro Vázquez |  |
Jalkapallon alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2011 olivat järjestyksessään 18. alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut. Kilpailut järjestettiin Kolumbiassa 29. heinäkuuta – 20. elokuuta 2011. 20. elokuuta Estadio El Campínin stadionilla pelatussa loppuottelussa Brasilia kukisti Portugalin jatkoajalla 3–2. Kolumbian lisäksi isäntämaaksi oli ehdolla vain Venezuela.
Pelipaikat

Turnauksen pelikaupungit julkistettiin 29. syyskuuta 2010. Pelipaikkoina toimivat Bogotá, Cali, Medellín, Manizales, Armenia, Cartagena, Pereira ja Barranquilla.
| Barranquilla | Medellín | Bogotá | Cali |
| --- | --- | --- | --- |
| Estadio Metropolitano | Estadio Atanasio Girardot | Estadio Nemesio Camacho | Estadio Pascual Guerrero |
| Kapasiteetti: 44 569 | Kapasiteetti: 40 943 | Kapasiteetti: 36 343 | Kapasiteetti: 33 130 |

| Pereira | Manizales | Cartagena | Armenia |
| Estadio Hernán Ramírez Villegas | Estadio Palogrande | Estadio Jaime Morón León | Estadio Centenario |
| Kapasiteetti: 30 297 | Kapasiteetti: 28 678 | Kapasiteetti: 16 068 | Kapasiteetti: 20 716 |
Lohkoarvonta

Kisoihin päässeet 24 joukkuetta jaettiin neljään arvontakoriin. Isäntämaa Kolumbia sijoitettiin ensimmäiseen koriin, ja loput maat sen jälkeen FIFA-rankingin perusteella.
Kolumbia asetettiin automaattisesti ensimmäiseen lohkoon. Tämän jälkeen ensimmäisestä korista arvottiin jokaiseen lohkoon yksi joukkue. Muut joukkueet arvottiin niin, että jokaisesta korista päätyi jokaiseen lohkoon yksi joukkue.
Lohkoarvonta suoritettiin 27. huhtikuuta 2011 Cartagenan Julio Cesar Turbay Ayala Convention Centressä.
| Kori 1 | Kori 2 | Kori 3 | Kori 4 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Argentiina  Brasilia  Kolumbia  Espanja  Nigeria  Portugali |  Kamerun  Costa Rica   Egypti  Guatemala  Mali  Meksiko |  Australia  Uusi-Seelanti  Pohjois-Korea  Panama  Saudi-Arabia  Etelä-Korea |  Itävalta  Kroatia  Ecuador  Englanti  Ranska  Uruguay |
Ottelut

Kellonajat Kolumbian normaaliaikaa (UTC-5)
Ottelut > Alkulohkot > Sijoitusten määräytyminen alkulohkoissa

Jos kaksi tai useampi joukkue on tasapisteissä, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
joukkueiden kaikkien otteluiden maaliero;
joukkueiden kaikkien otteluiden tehdyt maalit;
joukkueiden keskinäisten otteluiden pisteet;
joukkueiden keskinäisten otteluiden maaliero;
joukkueiden keskinäisten otteluiden tehdyt maalit;
kisojen järjestäjäkomitean suorittama arvonta.
Jos alkulohkojen jälkeen kaksi tai useampi lohkokolmonen on tasapisteissä, sijoitukset määritetään seuraavalla järjestelmällä:
joukkueiden kaikkien otteluiden maaliero;
joukkueiden kaikkien otteluiden tehdyt maalit;
kisojen järjestäjäkomitean suorittama arvonta.
| --- | --- |
: Vihreällä pohjalla olevat lohkovoittajat, lohkokakkoset ja neljä parasta lohkokolmosta etenevät pudotuspeleihin.
Maalintekijät

5 maalia
Henrique
Alexandre Lacazette
Álvaro Vázquez
4 maalia
Luis Muriel
Nélson Oliveira
3 maalia
Erik Lamela
Philippe Coutinho
Dudu
Oscar
James Rodríguez
John Jairo Ruiz
Mohamed Ibrahim
Edson Rivera
Edafe Egbedi
Olarenwaju Kayode
Ahmed Musa
Rodrigo Moreno
2 maalia
Thomas Oar
Willian
Joel Campbell
Marlon de Jesús
Gueïda Fofana
Gilles Sunu
Bright Ejike
Uche Nwofor
Yasir Al-Fahmi
Sergio Canales
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Lumijäkälät

| Lumijäkälät |
| --- | --- |
 Kourulumijäkälä (Flavocetraria cucullata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Karpeet Parmeliaceae
Suku::  Lumijäkälät Flavocetraria  Kärnefelt & A. Thell
Katso myös
   Lumijäkälät Wikispeciesissä   Lumijäkälät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumijäkälät (Flavocetraria) on karpeiden heimoon kuuluva jäkäläläsuku. Ne ovat pensasmaisia ja kellanvihreitä. Liuskat ovat litteitä tai kouruisia. Suomessa on kaksi lumijäkälälajia.
Suomessa tavattavat lajit

Kourulumijäkälä (Flavocetraria cucullata)
Lapalumijäkälä (Flavocetraria nivalis)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Lumijäkälät (Flavocetraria)
UniProt: Taxonomy - Flavocetraria (englanniksi)
Lvivin polytekninen yliopisto

| Lvivin kansallinen polytekninen yliopisto> Національний університет «Львівська політехніка» |
| --- | --- |

Motto:  lat. Litteris et artibus
Perustettu:  1844 (tekninen akatemia)
Tyyppi:  kansallinen yliopisto
Henkilökunta:  2200 (320 dos./prof. ja 1200 PhD-tasoa)
Opiskelijoita:  36000
Sijainti:  Lviv, Lvivin alue  UA (49.8350°N, 24.0144°E)
Osoite:  vul. Stepana Bandery 12, 79013 Lviv, Ukraina 
Sivusto:  www.lp.edu.ua (ukrainaksi) (englanniksi)
Lvivin polytekninen yliopisto (ukr. Національний університет «Львівська політехніка», Natsionalnyi universitet "Lvivska politeh’nika", suom. Kansallinen yliopisto "Lvivin polyteekki") on Ukrainan länsiosissa, Lvivin kaupungissa sijaitseva teknillinen yliopisto, jolla on kansallisen yliopiston asema. Se pohjautui aiempaan teknilliseen kouluun, joka vuonna 1844 nostettiin asemaltaan teknilliseksi akatemiaksi. Tuolloin siitä tuli eräs itäisen Euroopan ensimmäisiä teknillisiä korkeakouluja.
Lvivin polytekninen yliopisto on opiskelijamäärältään suuri yliopisto. Sillä on yli 36 000 opiskelijaa. Alempi korkeakoulututkinto voidaan suorittaa 64 eri oppiaineessa ja maisteritason tutkinto 124 eri syventymiskohteessa. Yliopistossa opetusta antaa 2 200 luennoijaa, joista 320:lla on dosenttitason tutkinto (professorit) ja 1 200 on tohtoritutkinnon suorittaneita.
Lvivin kansallinen polytekninen yliopisto kuuluu maan kymmenen arvostetuimman korkeakoulun ryhmään. Se on saanut autonomisen tutkimusyliopiston aseman yhtenä Ukrainan noin viidestätoista oppilaitoksesta. Vuonna 2013 suoritetussa 200 ukrainalaisen yliopiston vertailussa Lvivin polytekninen yliopisto pisteytettiin Ukrainan 8. parhaaksi yliopistoksi. Espanjalainen Webometrics-yliopistoranking luokitteli yliopiston puolestaan sijaluvulle 9.
Yliopiston päärakennus valmistui vuosina 1874–1877. Lviviläisen arkkitehti Julian Zachariewiczin suunnittelemaa rakennusta pidetään yhtenä Lvivin arkkitehtonisesti näyttävimmistä julkisista rakennuksista, joten se on myös matkailunähtävyys.
Lvivin polyteknisen yliopiston päärakennusta.
Sisänäkymä polyteekin päärakennuksesta.
Lvivin polyteekin päärakennus edustoineen vuonna 1939.
Taiteiden palatsi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lvivin polyteekki Wikimedia Commonsissa
Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto

| Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto> Львівський національний університет природокористування |
| --- | --- |
 Lvivin kansallisen luonnonvarayliopiston päärakennus Dubljanyn pikkukaupungissa.
Perustettu:  1856
Tyyppi:  kansallinen yliopisto
Opiskelijoita:  yli 18 000 (2016)
Sijainti:  Dubljany, Lvivin piiri, Lvivin alue  Ukraina (49.8979°N, 24.0915°E)
Osoite:  vul. Volodymyra Velykoho 1, Dubljany, Lvivin alue, Ukraina
Lvivin kansallinen luonnonvarayliopisto (ukr. Львівський національний університет природокористування, Lvivskyi natsionalnyi universytet pryrodokorystuvannja; engl. Lviv National Environmental University), vuosina 2008–2021 Lvivin kansallinen maatalousyliopisto (ukr. Львівський національний аграрний університет, Lvivskyi natsionalnyi ahrarnyi universytet, LNAU) on Ukrainan Lvivin piirin Dubljanyn kaupungissa, noin 10 kilometriä Lvivistä pohjoiseen sjiaitseva ukrainalainen, kansallinen maatalouteen ja luonnonvaroihin erikoistunut yliopisto. Sillä on yli 18 000 opiskelijaa (2016).
Yliopiston historia alkaa vuodesta 1856. Toinen tulkinta näkee perustamisajankohksi vuoden 1946, jolloin Lvivin polyteknisen instituutin maa- ja metsätalouden tiedekuntien pohjalta muodostettiin Lvivin maatalousinstituutti. 1996 instituutista muodostettiin Lvivin valtiollinen maatalousyliopisto. Vuonna 2008 sille annettiin kansallisen yliopiston asema; nimeksi vaihtui Lvivin kansallinen maatalousyliopisto.
Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa (2016: maatalousteknologian ja ekologian, maatalouden, arkkitehtuurin ja rakentamisen, taloustieteen, mekaniikan ja etäopintojen tiedekunta). Yliopistolla on 37,91 neliökilometrin laajuinen koetila.
Ukrainan kansallisessa Jevroosvita-yliopistovertailussa yliopisto sijoittui vuonna 2021 kokonaissijalle 165.
Lvivin kansallisen luonnonvarayliopiston päärakennuksen edustaa Dubljanyssä.