Turkin historia
Turkin tasavalta > AKP:n valtakausi > Ulkosuhteet Erdoğanin aikana

Yhteistyön ja keskinäisen riippuvuuden lisäämiseksi naapurimaidensa kanssa, Turkki pyrki lisäämään vaikutusvaltaansa Lähi-Idän maiden keskuudessa. Kun jännitteet nousivat alueella, Turkki huomasi olevansa yhä enemmän mukana aluetta koskevissa kriiseissä. Turkin osallistuminen oli usein ristiriidassa Venäjän etujen kanssa. Arabikevään kansannousujen aalto vuosina 2011-2012 horjutti useita Turkin kanssa ystävällisissä väleissä olleita Lähi-Idän maita, mikä vaati Turkin hallituksen valitsemaan puolensa. Kun kansannousut kaatoivat Tunisian, Egyptin ja Libyan hallinnot, Turkki alkoi aktiivisesti tukea Lähi-idän demokratiaa vaativia liikkeitä. Turkin tuki ulottui Syyrian demokraattiseen liikkeeseen, huolimatta siitä että liike kohdistui Erdoğanin liittolaiseen, Syyrian presidenttinä toimineeseen Bashar al-Assadiin. Kun hallinnon vastaus kapinointiin kärjistyi, Turkki tarjosi turvapaikan Syyrian oppositiolle ja alkoi tarjota sotilaallista ja taloudellista tukea Syyrian vapaalle armeijalle. Venäjä puolestaan tarjosi tukea al-Assadin hallinnolle, auttaen tukemaan  Venäjän etujen kannalta kriittistä liittolaista Lähi-idässä. Ulkomainen osallistuminen kapinan molemmin puolin yllytti täysimittaisen sisällissodan syttymistä. Turkin ja Venäjän välit kiristyivät hetkellisesti vuonna 2015, kun Turkki ampui alas venäläisen hävittäjäkoneen. Sodan edetessä Turkin etelärajaa alkoi uhata ISISin militanttien nousu sekä kurdiseparatistit, mikä sai Turkin hyökkäämään Luoteis-Syyriaan vuonna 2016. Operaatio kesti seuraavaan vuoteen saakka, mutta turkkilaisjoukot jäivät kuitenkin Pohjois-Syyriaan ylläpitämään puskurivyöhykettä ja suojelemaan siellä olevia syyrialaisia ​​kapinallisia. Maaliskuussa 2020 Venäjä ja Turkki sopivat tulitauosta Syyrian Idlibissä. Syyrian hallituksen joukot olivat edenneet Venäjän ilmapommitusten tuella Turkin tukemien Syyrian kapinallisten viimeisellä vahvalla alueella Idlibissä koko alkuvuoden 2020. Turkki ja Syyria kävivät hetken alueella avointa sotaa, kun Turkki kosti kolonnaansa vastaan tehdyn tuhoisan iskun, jossa kuoli virallisten tietojen mukaan 34 turkkilaista sotilasta. Tulitauon lisäksi sovittiin myös, että Idlibin lävitse kulkevalle M4-moottoritielle tulee yhteensä 12 kilometriä leveä suojavyöhyke. Venäjän ja Turkin joukot alkoivatsopimuksen mukaan valvoa osaa moottoritiestä yhdessä.
Kun Vuoden 2020 Vuoristo-Karabahin sota syttyi, Turkki tarjosi merkittävää tukea Azerbaidžanin asevoimille, jotka kukistivat konfliktialueella toimineet Armenian joukot. Armenian turvallisuuden takaajana toiminut Venäjä solmi tulitauon, jonka mukaan armenialaiset joukot vetäytyivät Vuoristo-Karabahista, ja kiistan osapuolet antavat venäläisten rauhanturvaajoen partioida kiistanalaisella alueella vähintään viiden vuoden ajan. Osana tulitaukoa Etelä-Armenian käytävä yhdisti Azerbaidžanin sen lounaiseen enklaaviin Nahitševanin välille, joka rajoittui Turkkiin. Tämän myötä Turkilla tarjoutui suora yhteys Azerbaidžaniin ja pääsy Kaspianmerelle, kulkematta Iranin tai Georgian kautta.
Turkin ja Ukrainan taloudelliset ja puolustukselliset suhteet tiivistyivät Erdoğanin presidenttikaudella erityisen tiiviiksi. Turkki tuki Ukrainan mahdollista liittymistä Natoon ja Euroopan unioniin, ja se myi maahan miehittämättömiä lentokoneita ja allekirjoitti Ukrainan kanssa vapaakauppasopimuksen. Venäjän hyökättyä Ukrainaan Turkki ilmoitti rajoittavansa venäläisten sotalaivojen liikkumista Mustallemerelle ja sieltä pois.  Erdoğanin hallinto on käyttänyt Turkin asemaa omaksi hyödykseen sodan aikana. Hän puolusti alun perin Suomen ja Ruotsin liittymistä Natoon, mutta hän yritti saada tämän varjolla poliittisia myönnytyksiä. Turkki on toiminut Venäjän ja Ukrainan välisessä konfliktissa välittäjänä, ja Turkin välityksellä saatiin aikaan sopu Ukrainan viljakuljetuksista.