stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1980
Mitalipelit

| Joukkue | O | V | H | T | TM | PM | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | 3 | 3 | 0 | 0 | 10 | 4 | 6 |
|  Suomi | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 6 | 4 |
|  Ruotsi | 3 | 1 | 2 | 0 | 13 | 9 | 2 |
|  Tšekkoslovakia | 3 | 0 | 3 | 0 | 8 | 20 | 0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.1. |  Suomi | 3-2 |  Ruotsi | Helsinki |  |

|  | (0–1, 3–0, 0–1)  | (0–1, 3–0, 0–1)  | (0–1, 3–0, 0–1)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1.1. |  Neuvostoliitto | 6-2 |  Tšekkoslovakia | Helsinki |  |

|  | (0–1, 1–1, 5–0)  | (0–1, 1–1, 5–0)  | (0–1, 1–1, 5–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2.1. |  Suomi | 4-2 |  Tšekkoslovakia | Helsinki |  |

|  | (1–1, 1–1, 2–0)  | (1–1, 1–1, 2–0)  | (1–1, 1–1, 2–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2.1. |  Neuvostoliitto | 2-1 |  Ruotsi | Helsinki |  |

|  | (0–1, 2–0, 0–0)  | (0–1, 2–0, 0–0)  | (0–1, 2–0, 0–0)  |  |  |
|  |  |  |      |  |  |
Pistepörssi

| Sija | Pelaaja | M | S | P |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Vladimir Krutov | 7 | 4 | 11 |
| 2. |  Jari Kurri | 4 | 7 | 11 |
| 3. |  Håkan Loob | 7 | 2 | 9 |
| 4. |  Jan Vodila | 6 | 2 | 8 |
| 5. |  Kari Jalonen | 3 | 5 | 8 |
| 6. |  Dusan Pasek | 6 | 1 | 7 |
| 7. |  Reijo Ruotsalainen | 4 | 3 | 7 |
| 8. |  Dino Ciccarelli | 5 | 1 | 6 |
| 9. |  Ari Lähteenmäki | 4 | 2 | 6 |
| 9. |  Scott Carlston | 4 | 2 | 6 |
Palkinnot > IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat

Paras maalivahti:  Jari Paavola
Paras puolustaja:  Reijo Ruotsalainen
Paras hyökkääjä  Vladimir Krutov
Palkinnot > Turnauksen tähdistökentällinen

Maalivahti:  Jari Paavola
Puolustajat:  Tomas Jonsson,  Reijo Ruotsalainen
Hyökkääjät:  Håkan Loob,  Igor Larionov,  Vladimir Krutov
Aiheesta muualla

Artikkeli kisoista 1977-1981 TSN:n sivuilla (englanniksi)
Passionhockey.com: IIHF U20 1980 (ranskaksi)
Hockeyarchives: IIHF U20 1980 (ranskaksi)
IIHF.com − 1980 IIHF World Junior U20 Championship Pool A (englanniksi)
| n k Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Maailmanmestaruuskilpailut: 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
1. divisioona: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
2. divisioona: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
3. divisioona: 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2021 2022 2023 2024
| n k Vantaan urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Campo Center  Keimola Golf  Keimolan moottorirata  Korson uimahalli  Myyrmäen jalkapallostadion  Myyrmäen uimahalli  Myyrmäen urheilutalo  Myyrmäki-halli  Rajakylän tenniskeskus  Tikkurilan urheilupuisto Tikkurilan jäähalli  Tikkurilan uimahalli  Tikkurilan urheilutalo  Vantaan Energia -areena 
Urheiluseurat:  Etelä-Vantaan Shakki  Etelä-Vantaan Taitoluistelijat  Etelä-Vantaan Urheilijat  FC Korso  Hämeenkylän Palloseura  IF Helsinge-Atlas  Itä-Hakkilan Kilpa  Keimolan Kaiku  Kenttäurheilijat-58  Kiekko-Vantaa  Koivukylän Palloseura  Korson Kaiku Salibandy  Korson Palloilijat  Korson Palloseura  Korson Veto Lentopallo  M-Team  Pakkalan Palloseura  Pallokerho-50  PK-35 Vantaa  Päiväkummun Pesis  Rekolan Raikas  Rekolan Urheilijat  Riipilän Raketti  Salibandyseura Vantage  SB Vantaa  TAFT  Team Vanpa  Tikkurilan Palloseura Naiset  Tikkurilan Taitoluisteluklubi  Tikkurilan Tiikerit  Uudenmaan Autourheilijat  Vanders  Vantaa Floorball Team  Vantaan Hiihtoseura  Vantaan Jalkapalloseura  Vantaan Jukara  Vantaan Kiekko  Vantaan Lentopallo  Vantaan Pussihukat  Vantaan Salamat  Vantaan Voimisteluseura  Vantaanjoen Juoksu  VFS Vantaa Futsal Club 
Urheilutapahtumat:  Amerikkalainen jalkapallo EM 2018  Hiihto SM 2014  SM 2018  Jalkapallo U-18 EM 2001  Juoksu Maastojuoksun SM 2013  Vantaan maraton  Jääkiekko U-18 EM 1978  U-18 MM 2024  Naisten MM 1999  Nuorten MM 1980  Nuorten MM 1985  Paini EM 2014  Salibandy MM 2010  Suunnistus Jukolan viesti 2012  Taitoluistelu Finlandia Trophy 
Muuta:  Pääkaupunkiseudun paras urheilija
Vanadiini

Vanadiini (lat.  vanadium) on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on V, järjestysluku 23 ja CAS-numero 7440-62-2. Se on hopeanvalkoinen taottava metalli, joka esiintyy huoneenlämmössä kiinteänä. Vanadiini on saanut nimensä skandinaavisen rakkauden ja hedelmällisyyden jumalattaren Freyjan lisänimestä Vanadiksesta. Sen löytäjä on espanjalais-meksikolainen Andrés Manuel del Rio vuonna 1801. Toistamiseen vanadiinin löysi ruotsalainen Nils Gabriel Sefström 1830.
Vanadiinin esiintyminen

Vanadiinia esiintyy paljon luonnosta saatavissa malmeissa, erilaisissa rikasteissa sekä öljytuotteiden jäännöksissä. Sitä on löydetty yli 50 erilaisesta mineraalista, ja se on samalla 21:ksi yleisin alkuaine maankuoressa. Vanadiinia esiintyy keskimäärin 0,15 g/kg, joten sitä on maankuoressa enemmän kuin kuparia tai nikkeliä. Runsaasta esiintymisestä huolimatta sitä ei esiinny luonnossa puhtaana.
Vanadiini esiintyy luonnossa kahdessa isotoopissa. Sen pysyvä isotooppi on 51V. Vanadiinin toinen luonnossa esiintyvä isotooppi 50V on lievästi radioaktiivinen; sen puoliintumisaika on 3,9×1017 vuotta. Suurin osa vanadiinista on isotooppina 51V, joka kattaa noin 99,76 % kaikesta vanadiinista ja loppuosa 0,24 % on isotooppia 50V. Luonnossa esiintyvien isotooppien lisäksi vanadiinilla on myös muita radioaktiivisia isotooppeja. Näistä isotoopit 48V ja 49V ovat pysyvimmät, sillä isotoopin 48V puoliintumisaika on 15,97 vuorokautta ja isotoopin 49V 330 vuorokautta. Muiden radioaktiivisten isotooppien puoliintumisajat ovat jo todella lyhyitä, sekunnin murto-osista muutamiin minuutteihin. Suurimmalla osalla näistä radioaktiivisista isotoopeista on alle viiden sekunnin puoliintumisajat.
Biologiset ominaisuudet

Ihmisen kehossa on keskimäärin 1 mg vanadiinia. Ihmiselimistön tarvitsema vanadiinimäärä on hyvin pieni, eikä sitä tarvitse ottaa lisäravinteena, sillä sitä tulee riittävästi ravinnosta. Vanadiinin tehtävä elimistössä on edistää kudosten kasvua. Se myös alentaa verensokeria ja osallistuu punaisten verisolujen tuotantoon. Ihminen saa vanadiinia ruoastaan, mm. kalasta ja äyriäisistä, juurivihanneksista, maksasta ja oliiviöljystä.
Vanadiinia pidetään ihmiselle myrkyttömänä. Se voi päätyä kehoon lähinnä vatsan kautta. Suurin osa ruoansulatuselimistöön päätyneestä vanadiinista ei kerry elimistöön, vaan poistuu luonnollisen toiminnan kautta. Teollisista käsittelylaitoksista peräisin olevat vanadiinioksidit puolestaan voivat mahdollisesti vaikuttaa myrkyllisesti, jos niitä hengitetään suuria määriä.
Vanadiini on toiseksi runsain siirtymämetalli merivesissä. Merelliset makrolevät käyttävätkin vanadiinin oksoanioneja, vanadaatteja, hyödyksi halidien peroksidaatioreaktioissa, joissa halidi (X) muutetaan muotoon X+. Vanadaatteja esiintyy vanadaatti-riippuvaisten haloperoksidaasien (VHPO) aktiivisissa keskuksissa. VHPO:ta esiintyy myös maaperän sienissä, jäkälissä sekä Streptomysiini-bakteereissa. Näiden haloperoksidaasien biosidiset sekä hapettumisominaisuudet ovat käynnistäneet tutkimukset VHPO:n hyödyntämiseksi lääkinnällisessä sekä teollisessa käytössä.
Käyttö teollisuudessa

Puhdasta, metallista vanadiinia ei juurikaan valmisteta, koska siihen voi helposti muodostua erilaisia epäpuhtauksia. Sen sijaan vanadiinia käytetään erityisesti ferrovanadiiniyhdisteissä, joita puolestaan käytetään lisäaineena teräsmetalliseoksissa. On arvioitu, että ferrovanadiinin valmistamiseen käytetään jopa 80–85 % kaikesta tuotetusta vanadiinista. Vanadiinia voi olla teräksessä jopa 5 % ja sen tehtävänä on kasvattaa teräksen lujuutta. Sitä voidaan lisätä myös alumiini- ja titaaniseoksiin lujuusominaisuuksien ja lämmönkeston parantamiseksi. Erityisen vahvuuden ja keveyden takia vanadiiniterästä käytetään muun muassa sotilaallisissa tarkoituksissa.
Vanadiinioksidien (esim. V2O5) ja natriummetavanadaatin (NaVO3) kaltaisia yhdisteitä käytetään lasi- ja keramiikkateollisuudessa erilaisina väri- ja pinnoiteaineina [7]. Vanadiiniyhdisteitä käytetään myös virtausakuissa, joissa niitä käytetään erilaisissa elektrolyyteissä ja elektrodimateriaaleissa. Vanadiiniakkujen etuna pidetään niiden ladattavuutta ja pitkää käyttöikää.
Kemianteollisuudessa vanadiiniyhdisteitä voidaan käyttää myös katalyytteinä. Erityisinä sovelluskohteina mainitaan erilaiset hapetus- ja polymerointiprosessit sekä Friedel–Crafts-reaktiot. Epäorgaanisten vanadiinisuolojen ja koordinoitujen vanadiinikompleksiyhdisteiden käyttöä lääketeollisuudessa on myös tutkittu, esimerkiksi diabeteksen, syövän sekä sydän- ja verisuonitautien hoidossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vanadiini Wikimedia Commonsissa
Geologian tutkimuskeskus: Kai Hytönen, Suomen mineraalit, 1999 (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Periodictable: Technical data for Vanadium (englanniksi)
Luettelo vanadiinin isotoopeista The Isotopes Project Home Page (englanniksi)
PubChem: Vanadium (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Vanadium (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Vanadium (englanniksi)
Americanelements: Vanadium Technical and Safety Data (englanniksi)
Webmineral: Mineral Species containing Vanadium (V) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Vanadium (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki 
Muut:  NARA 
Kipinätyöstömenetelmällä leikattu ja kiillotettu vanadiinikiekko.
Vanadiiniyhdisteiden liuoksia. Vanadiini esiintyy kuvan yhdisteissä hapetusluvuilla II, III, IV ja V
PopMatters

PopMatters on vuonna 1999 perustettu kansainvälinen verkkojulkaisuna toimiva kulttuurilehti, joka keskittyy populaarikulttuurin ilmiöiden analysointiin ja kritiikkiin. Lehti pyrkii yhdistämään akateemisen ja populaarin kirjoitustyylin ja on yksi suurimmista tämän tyylin edustajista.
Julkaisu tuottaa arvosteluja, haastatteluja ja esseitä useista kulttuurin osa-alueista, kuten musiikista, televisiosta, elokuvista, kirjallisuudesta, videopelistä ja urheilusta. PopMattersin sisältöä indeksoidaan akateemisissa tietokannoissa ProQuestin kautta.
Adam Edström

| Adam Edström |
| --- | --- |
 Adam Edström 17. marraskuuta 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. lokakuuta 2000 (ikä 24) Karlstad, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  201 cm
Paino:  109 kg
Seura
Seura:  New York Rangers
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Mora IK (SHL)   Rögle BK (SHL)
NHL-varaus:  161. varaus, 2019 New York Rangers
Adam Edström (s. 12. lokakuuta 2000 Karlstad, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Edström edustaa NHL-joukkue New York Rangersia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2024–2025 loppuun saakka.
Edströmin kasvattajaseura on Hammarö HC. New York Rangers varasi hänet kuudennella kierroksella 161. varausvuorolla vuoden 2019 NHL:n varaustilaisuudessa. Ennen NHL-uraansa hän pelasi SHL:ssä Mora IK:n ja Rögle BK:n joukkueissa.
Edström on pelannut 189 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 23 maalia ja 25 syöttöä eli yhteensä 48 tehopistettä. Edström on pelannut 33 SHL:n ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kahdeksan maalia ja viisi syöttöä eli yhteensä 13 tehopistettä. Edström on pelannut 61 NHL;n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja neljä syöttöä eli yhteensä 11 tehopistettä. Kaikki uran tilastot päivitetty 29. tammikuuta 2025.
David Edstrom

| David Edstrom> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. helmikuuta 2005 (ikä 19) Göteborg, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Frölunda HC
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
NHL-varaus:  32. varaus, 2023 Vegas Golden Knights
David Edstrom (s. 18. helmikuuta 2005 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Edström pelaa kaudella 2024–2025 lainasopimuksella SHL-joukkue Frölunda HC:ssa. Hänellä on tulokassopimus NHL-joukkue Nashville Predatorsin kanssa kauden 2026–2027 loppuun saakka.
Edstromin kasvattajaseura on Hovås HC. NHL-joukkue Vegas Golden Knights varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 32. varausvuorolla vuoden 2023 NHL:n varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2024 Golden Knights kauppasi Edströmin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa San Jose Sharksiin vaihdossa Tomas Hertliin, kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Elokuussa 2025 Sharks kauppasi Edströmin, Magnus Chronan ja ehdollisen ensimmäisen kierroksen varausvuoron vuoden 2025 varaustilaisuudessa Predatorsiin vaihdossa Jaroslav Askaroviin, Nolan Burkeen ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.  Edström on pelannut 81 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt 13 maalia ja 23 syöttöä eli yhteensä 36 tehopistettä. Edstöm on pelannut 14 SHL:n ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kaksi maalia ja neljä syöttöä eli yhteensä kuusi tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 30. tammikuuta 2025.
Japanin Grand Prix 1996

|  Japanin Grand Prix 1996  |
| --- | --- |
 16. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1996. 

Päivämäärä:  13. lokakuuta 1996
Sijainti:  Suzuka, Mie, Japani
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  5,864 km
Kilpailun pituus:  52 (53) kierrosta, 304,928 km
Sää:   aurinkoinen, kuiva
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jacques Villeneuve   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.38,909
Palkintokoroke
Voittaja:   Damon Hill   (Williams-Renault)
Toinen:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kolmas:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jacques Villeneuve   (Williams-Renault)
Kierrosaika:  1.44,043 (kierroksella 34)
Japanin Grand Prix 1996 oli Formula 1 -sarjan historian 597. osakilpailu ja samalla kauden 1996 päätösosakilpailu, joka ajettiin 13. lokakuuta 1996 Suzukassa. Kilpailun voitti Damon Hill, joka kruunattiin maailmanmestariksi, kun hänen lähin uhkaaja, tallikaveri Jacques Villeneuve joutui keskeyttämään kilpailun jo aiemmin. Toiseksi ajoi Michael Schumacher, joka varmisti MM-sarjan kolmannen sijan. Kolmanneksi kisassa kipusi Mika Häkkinen.
Aika-ajo

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 1.38,909 |   |
| 2 | 5 |  Damon Hill | Williams-Renault | 1.39,370 | + 0,461 |
| 3 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 1.40,071 | + 1,162 |
| 4 | 4 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 1.40,364 | + 1,455 |
| 5 | 7 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 1.40,458 | + 1,549 |
| 6 | 2 |  Eddie Irvine | Ferrari | 1.41,005 | + 2,096 |
| 7 | 15 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Ford | 1.41,277 | + 2,368 |
| 8 | 8 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 1.41,384 | + 2,475 |
| 9 | 3 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 1.41,562 | + 2,653 |
| 10 | 12 |  Martin Brundle | Jordan-Peugeot | 1.41,600 | + 2,691 |
| 11 | 11 |  Rubens Barrichello | Jordan-Peugeot | 1.41,919 | + 3,010 |
| 12 | 9 |  Olivier Panis | Ligier-Mugen-Honda | 1.42,206 | + 3,297 |
| 13 | 14 |  Johnny Herbert | Sauber-Ford | 1.42,658 | + 3,749 |
| 14 | 18 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 1.42,711 | + 3,802 |
| 15 | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Yamaha | 1.42,840 | + 3,931 |
| 16 | 10 |  Pedro Diniz | Ligier-Mugen-Honda | 1.43,196 | + 4,287 |
| 17 | 17 |  Jos Verstappen | Footwork-Hart | 1.43,383 | + 4,474 |
| 18 | 20 |  Pedro Lamy | Minardi-Ford | 1.44,874 | + 5,965 |
| 19 | 16 |  Ricardo Rosset | Footwork-Hart | 1.45,412 | + 6,503 |
|   |   | karsinta-aika 107% |   | 1.45,833 | + 6,924 |
| 20 | 21 |  Giovanni Lavaggi | Minardi-Ford | 1.46,795 | + 7,886 |
Kilpailun tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/keskeytyssyy | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Damon Hill | Williams-Renault | 52 | 1.32.33,791 | 2 | 10 |
| 2 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 52 | + 1,883 | 3 | 6 |
| 3 | 7 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 52 | + 3,212 | 5 | 4 |
| 4 | 4 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 52 | + 26,526 | 4 | 3 |
| 5 | 12 |  Martin Brundle | Jordan-Peugeot | 52 | + 1.07,120 | 10 | 2 |
| 6 | 15 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Ford | 52 | + 1.21,186 | 7 | 1 |
| 7 | 9 |  Olivier Panis | Ligier-Mugen-Honda | 52 | + 1.24,510 | 12 |   |
| 8 | 8 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 52 | + 1.25,233 | 8 |   |
| 9 | 11 |  Rubens Barrichello | Jordan-Peugeot | 52 | + 1.41,065 | 11 |   |
| 10 | 14 |  Johnny Herbert | Sauber-Ford | 52 | + 1.41,799 | 13 |   |
| 11 | 17 |  Jos Verstappen | Footwork-Hart | 51 | + 1 krs. | 17 |   |
| 12 | 20 |  Pedro Lamy | Minardi-Ford | 50 | + 2 krs. | 18 |   |
| 13 | 16 |  Ricardo Rosset | Footwork-Hart | 50 | + 2 krs. | 19 |   |
| Kesk. | 2 |  Eddie Irvine | Ferrari | 39 | Kolari (Berger) | 6 |   |
| Kesk. | 18 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 37 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 6 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 36 | Rengas irtosi | 1 |   |
| Kesk. | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Yamaha | 20 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 10 |  Pedro Diniz | Ligier-Mugen-Honda | 13 | Ulosajo | 16 |   |
| Kesk. | 3 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 0 | Ulosajo | 9 |   |
| DNQ | 21 |  Giovanni Lavaggi | Minardi-Ford |   | Karsiutui | 20 |   |
Muuta

Nopein kierros: Jacques Villeneuve 1.44,043 (kierroksella 34)
Kilpailun kierrosmäärää vähennettiin yhdellä uusintalähdön takia.
Martin Brundlen, Pedro Lamyn ja Giovanni Lavaggin viimeinen F1-kilpailu.
Martin Brundlen viimeinen pistesija
Muuta > Merkkipaaluja

Kymmenes Suzukassa järjestetty Grand Prix
Damon Hillin ensimmäinen ja ainoa maailmanmestaruus
Williams-tallin 100. nopein kierros
Renault-moottoreilla saavutettiin 1800 MM-pisteen raja
Muuta > Johtokierrokset

| Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- |
|  Damon Hill | Williams-Renault | 1–52 |
Muuta > Lopulliset kuljettajian MM-pisteet

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Damon Hill | Williams-Renault | 97 |
| 2. |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 78 |
| 3. |  Michael Schumacher | Ferrari | 59 |
| 4. |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 47 |
| 5. |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 31 |
| 6. |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 21 |
Muuta > Lopulliset valmistajien MM-pisteet

|  | Sija | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 1. |  Williams-Renault | 175 |
|  | 2. |  Ferrari | 70 |
|  | 3. |  Benetton-Renault | 68 |
|  | 4. |  McLaren-Mercedes | 49 |
|  | 5. |  Jordan-Peugeot | 22 |
|  | 6. |  Ligier-Mugen-Honda | 15 |
Aiheesta muualla

Kuvia kilpailusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Formula 1 -luokan Japanin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Fuji Speedway (1976–1977, 2007–2008) Suzuka Circuit (1987–2006, 2009–2019, 2022–)
Formula 1 -kausi 1996
Australia |  Brasilia |  Argentiina |  Eurooppa |  San Marino |  Monaco |  Espanja 
  Kanada |  Ranska |  Iso-Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Portugali 
  Japani
Melvin Fernström

| Melvin Fernström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. toukokuuta 2006 (ikä 18) Bålsta, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  Örebro HK
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
NHL-varaus:  93. varaus, 2024 Vancouver Canucks
Melvin Fernström (s. 28. helmikuuta 2006 Bålsta, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Fernström edustaa SHL-joukkue Örebro HK:ta. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka.
Fernströmin kasvattajaseura on Bålsta HC. NHL-joukkue Vancouver Canucks varasi hänet kolmannella kierroksella 93. varausvuorolla vuoden 2024 NHL:n varaustilaisuudessa. Helmikuussa 2025 Canucks kauppasi Fernströmin pelaajaoikeudet, Danton Heinenin, Vincent Desharnaisin ja ehdollisen ensimmäisen kierroksen vuoron Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Marcus Petterssoniin ja Drew O'Connoriin.
Fernström on pelannut 41 SHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kolme maalia ja viisi syöttöä eli yhteensä kahdeksan tehopistettä. Fernström on pelannut kolme SHL:n ylempien pudotuspelien ottelua ilman tehopisteitä. Uran tilastot päivitetty 1. helmikuuta 2025.
Mari-Leena Talvitie

| Mari-Leena Talvitie |
| --- | --- |
 Talvitie Säätytalossa syyskuussa 2020.
Suomen tiede- ja kulttuuriministeri
 Orpon hallitus 24.1.2025–  
Edeltäjä:  Sari Multala
Kansanedustaja
 22.4.2015–  
Ryhmä/puolue:  Kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1980 (ikä 44) Vaasa
Asuinpaikka:  Oulu
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mari-Leena Hannele Talvitie (o.s. Kairivaara, s. 11. kesäkuuta 1980 Vaasa) on suomalainen kokoomuksen poliitikko, diplomi-insinööri, kansanedustaja ja ministeri. Talvitie valittiin Oulun kaupunginvaltuustoon vuoden 2004 kunnallisvaaleissa ja kansanedustajaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän on toiminut Orpon hallituksen tiede- ja kulttuuriministerinä 24. tammikuuta 2025 lähtien. Talvitie on toiminut lisäksi muun muassa Oulun kaupunginhallituksen, Oulun kaupunginvaltuuston ja Oulun seudun ympäristölautakunnan puheenjohtajana. Hän on toiminut myös Tekniikan akateemiset TEKin puheenjohtajana vuosina 2020–2024.
Tausta

Talvitie on kotoisin Ilmajoelta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen lukiosta vuonna 1999. Hän opiskeli Oulun yliopiston teknillisessä tiedekunnassa prosessi- ja ympäristötekniikan osastolla ympäristötekniikan koulutusohjelmassa teollisuuden ympäristötekniikan suuntautumisvaihtoehdossa ja valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 2010.
Politiikka

Talvitie on toiminut useissa Kokoomuksen järjestötehtävissä. Kesän 2014 puoluekokouksessa hänet valittiin puoluevaltuuston puheenjohtajaksi  ja vuonna 2018 Kokoomuksen varapuheenjohtajaksi, jossa tehtävässä hän jatkoi kesän 2020 puoluekokoukseen asti. Vuodet 2020 ja 2021 hän toimi Kokoomuksen eduskuntaryhmän 3. varapuheenjohtajana. Hän on toiminut myös Kokoomusta lähellä olevan Kansalliskustannus Oy:n hallituksen jäsenenä.