stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miikka Mielty
Aiheesta muualla

http://www.f-cup.fi/tulokset-ja-tilastot/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Kristen Campbell

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kristen Campbell tammikuussa 2024. |  Kristen Campbell tammikuussa 2024. |  Kristen Campbell tammikuussa 2024. |  |
Maa:   Kanada
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 |  |  |
| MM-Kilpailut  | MM-Kilpailut  | MM-Kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kanada 2021 |  |  |
|  Kultaa | Tanska 2022 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2023 |  |  |
Kristen Campbell (s. 30. marraskuuta 1997 Brandon, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on Kanadan maajoukkueen varamaalivahtina voittanut olympiakultaa Pekingissä 2022 sekä maailmanmestaruuden vuosina 2021 ja 2022. Hän saavutti MM-hopeaa vuonna 2023. Hän saavutti hopeaa alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015.
Campbell edusti yliopistosarjoissa Pohjois-Dakotan yliopistoa vuosina 2015–2017 ja Wisconsinin yliopistoa vuosina 2017–2020. Hän edustaa kaudella 2023–2024 PWHL:ssä pelaavaa Toronton joukkuetta.
Miikka Matikka

| Miikka Matikka |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1986 (ikä 37) Imatra, Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Mizi[lähde? ]
Ulkopelipaikka:  koppari
Seura:  Hyvinkään Tahko
Tehtävä:  vaihtaja
Pelaajaura
Junioriseurat
-2007:  Kouvolan Pallonlyöjät   Hyvinkään Tahko
Ammattilaisjoukkueet
2002   2004   2005   2006   2007-2013  2014-2016  2017-2018  2019-2021 2022   2023-:  Imatran Pallo-Veikot   Imatran Pallo-Veikot   Järvenpään Pesis   Riihi-Pesis   Hyvinkään Tahko   Jyväskylän Kiri   Imatran Pallo-Veikot   Pattijoen Urheilijat   Hyvinkään Tahko   Jyväskylän Kiri
Miikka Matikka (s. 12. joulukuuta 1986 Imatra) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesis-joukkue Jyväskylän Kiriä. Hänet valittiin vuonna 2007 Superpeiksen vuoden tulokkaaksi.
Matikka aloitti Superpesiksessä 2007 Hyvinkään Tahkossa. Hän voitti heti ensimmäisellä kaudellaan mestaruuden ja hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Ennen ensimmäisiä Superpesis-otteluitaan Matikka pelasi Riihi-Pesiksessä, Järvenpään Pesiksessä, Imatran Pallo-Veikoissa sekä Kouvolan Pallonlyöjissä. Matikka loukkaantui Hyvinkään joukkoampumisessa 26. toukokuuta 2012, jossa joukkuetoveri Topi Koistinen kuoli.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2007
1 Itä-Länsi-ottelu: 2015
Superpesiksen vuoden tulokas: 2007
Miesten Ykköspesiksen kärkilyöntikuningas 2023
Tilastot > Superpesis-ura

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Joukkue | Ottelut | Lyödyt | Tuodut | Kärkilyönnit |
| 2007 | Tahko | 30 | 4 + 19 | 15 | 60 |
| 2008 | Tahko | 31 | 1 + 4 | 6 | 44 |
| 2009 | Tahko | 29 | 0 + 11 | 9 | 69 |
| 2010 | Tahko | 26 | 1 + 3 | 17 | 113 |
| 2011 | Tahko | 26 | 0 + 1 | 23 | 93 |
| 2012 | Tahko | 6 | 0 + 0 | 7 | 32 |
| 2013 | Tahko | 26 | 4 + 10 | 22 | 122 |
| 2014 | Kiri | 30 | 1 + 6 | 15 | 160 |
| 2015 | Kiri | 30 | 1 + 3 | 36 | 157 |
| 2016 | Kiri | 28 | 1 + 3 | 29 | 132 |
| 2017 | IPV | 32 | 5 + 6 | 43 | 174 |
| 2018 | IPV | 32 | 0 + 3 | 28 | 156 |
| 2019 | PattU | 30 | 1 + 8 | 15 | 109 |
| 2020 | PattU | 23 | 0 + 3 | 11 | 92 |
| 2021 | PattU | 25 | 0 + 5 | 4 | 63 |
| 2022 | Tahko | 30 | 2 + 6 | 14 | 73 |
| 2023 | Kiri | 24 | 1 + 4 | 13 | 142 |
Kid Devil

Kid Devil oikealta nimeltään Edward Bloomberg on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran tarinassa Fury of Firestorm #2 heinäkuussa 1984 ja hänet loivat Alan Kupperberg, Dan Mishkin ja Gary Cohn. Hahmo esiintyi Kid Devilinä ensimmäisen kerran tarinassa Blue Devil #14 heinäkuussa 1985. Myöhemmin Kid Devil vaihtoi nimekseen Red Devil tarinassa Teen Titans (vol. 3) #61 heinäkuussa 2008. Kid Devil on toiminut Blue Devilin apulaisena ja Teinititaanien ja Young Justicen jäsenenä.
Markus Rautasalo

| Markus Rautasalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Markus Rautasalo
Syntynyt: 29. kesäkuuta 2000 (ikä 24)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pelintekijä
Pituus:  180 cm
Paino:  70 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2016– 2018–:  Munkkiniemen Kisapojat KTP-Basket
Aiheesta muualla
FIBA
Markus Rautasalo (s. 29. kesäkuuta 2000 Espoo) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa pelintekijä.
Pelaajaura

8-vuotiaana kaverinsa ehdotuksesta Leppävaaran Pyrinnössä koripallon aloittanut Rautasalo on Munkkiniemen Kisapoikien kasvatti ja edusti kasvattajaseuraansa nuortensarjoissa, muun muassa B-poikien SM-sarjassa vuosina 2014–2016 ja A-poikien SM-sarjassa vuosina 2015–2019. Hän voitti MuKissa näinä vuosina yhden B-poikien ja kolme A-poikien Suomen mestaruutta.
Rautasalo nousi MuKin M1DB:tä pelanneeseen miesten edustusjoukkueeseen syksyllä 2016. Kaudella 2019–2020 joukkue pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla M1DA:ssa. Syksystä 2018 lähtien Rautasalo on pelannut myös Korisliigaa MuKin yhteistyöseura KTP-Basketin joukkueessa. Hän voitti KTP:ssa SM-pronssia vuonna 2019. Maaliskuussa 2020 KTP käytti Rautasalo-sopimuksensa optiovuoden ja lisäsi siihen uuden option.
Rautasalo pelasi myös Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului muun muassa alle 16-vuotiaiden maajoukkueeseen ikäluokan vuoden 2016 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui viidenneksi, ja alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa vuonna 2018.
Yksityiselämä

Rautasalo on asunut Espoon Leppävaarassa ja Kotkassa. Hänen perheeseensä kuuluvat vanhempien lisäksi yksi sisko ja veli.
Aiheesta muualla

Markus Rautasalo Basketball Player Profile eurobasket.com (englanniksi)
Markus Rauramo

Markus Heikki Erdem Rauramo (s. 23. kesäkuuta 1968) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut Fortumin toimitusjohtajana vuodesta 2020. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta.
Ura

Rauramo toimi Stora Enson erilaisissa esihenkilö- ja johtotehtävissä vuosina 1993–2012, muun muassa Brysselissä. Vuonna 2004 hänet nimitettiin konsernin rahoitusjohtajaksi ja hänen toimipaikkansa oli neljän vuoden ajan Lontoo. Vuonna 2008 hän aloitti Stora Enson talousjohtajana, samalla hänestä tuli myös yhtiön johtoryhmän jäsen.
Fortumin talousjohtajaksi Rauramo siirtyi syyskuussa 2012. Vuonna 2013 hän toimi yhtiön väliaikaisena toimitusjohtajana. Vuonna 2014 hänestä tuli Heat, Electricity Sales and Solutions -divisioonan johtaja, vuonna 2016 City Solutions -divisioonan johtaja. Maaliskuussa 2017 Rauramo aloitti Fortumin talousjohtajana. Loppuvuonna Fortum hankki 47 prosenttia Uniperista. Yhtiön toimitusjohtajana toimi Pekka Lundmark, hallituksen puheenjohtajana Sari Baldauf ja varapuheenjohtajana Matti Lievonen. Ohjausministerinä toiminut Mika Lintilä ei halunnut puuttua kauppaan, vaan luotti yhtiön johdon arviointikykyyn.
Rauramo aloitti Fortumin toimitusjohtajana heinäkuussa 2020. Loppuvuonna 2021 Fortum omisti Uniperista 78 prosenttia.
Rauramolle myönnettiin maaliskuussa 2022 yli 400 000 euron kannustinpalkkio edellisen vuoden suorituksista. Vuosi oli Fortumille kaikkien aikojen paras liiketuloksella mitattuna. Palkkio maksettiin huhtikuussa, jolloin Uniperin tulosohjeistus oli ennallaan. Myöhemmin samassa kuussa se kuitenkin antoi tulosvaroituksen. Syksyllä 2022 Fortum myi osuutensa Uniperista Saksan valtiolle. Uniperista laskettiin koituneen Fortumille vajaan kuuden miljardin euron tappio, eli se oli yksi Suomen historian tappiollisimmista sijoituksista.
Fortumin varsinaisessa yhtiökokouksessa huhtikuussa 2023 käsiteltiin edellisen vuoden palkitsemisraporttia. Neuvoa-antavassa äänestyksessä se hylättiin. Kokouksen jälkeen Fortumin uusi hallitus käsitteli syksyllä 2022 Suomen valtion kanssa tehtyyn siltarahoitusjärjestelyyn liittyvien palkitsemisrajoitusten toteuttamista ja päätti pienentää johdolle maksettavia bonuksia. Johtoryhmä taas luopui kahdesta bonusohjelman palkkiosta, jotka olisi maksettu keväällä 2024.
Luottamustehtävät

Kesäkuusta 2023 lähtien Rauramo on toiminut Eurelectricin varapuheenjohtajana. Eurelectric on eurooppalainen sähköteollisuuden etujärjestö. Lisäksi hän on Sammon hallituksen jäsen.
Aiemmin hän on toiminut Teollisuuden Voiman, Wärtsilän ja Ahlstromin hallituksissa sekä Uniperin hallintoneuvostossa.
Yksityiselämä

Rauramo on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Markus Rauramo on vuorineuvos Jaakko Rauramon poika.
Miikka Multaharju

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. lokakuuta 1977 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Lappeenranta, Suomi
Pelipaikka: oikea laitalinkki
Pituus: 183 cm
Lempinimi: Muki
Seura
Seura: VJS/Old Stars
Pelinumero: 2
Junioriseurat
1988–1992: LauTP
1993: LaPa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1995 | Rakuunat | 31 | (3) |
| 1996 | Kultsu | 15 | (0) |
| 1997–2003 | MyPa | 159 | (19) |
| 2003–2006 | Denizlispor | 87 | (6) |
| 2006–2007 | Fredrikstad | 18 | (0) |
| 2007 | → Fredrikstad 2 | 11 | (1) |
| 2008 | HJK | 13 | (0) |
| 2009 | MyPa | 17 | (0) |
| 2016– | VJS/Old Stars | 17 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 368 | (32) |
Maajoukkue
| 1993 | Suomi U15 | 8 | (0) |
| 1993 | Suomi U16 | 1 | (1) |
| 1995 | Suomi U17 | 8 | (2) |
| 1996 | Suomi U18 | 2 | (0) |
| 1998–1999 | Suomi U21 | 13 | (0) |
| 2003–2005 | Suomi | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. toukokuuta 2017.
Miikka Aleksi Multaharju (s. 9. lokakuuta 1977 Lappeenranta) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Hän lopetti ammattilaisuransa kauteen 2009 MyPassa.
Ura

Kotiseudullaan Etelä-Karjalassa Multaharju edusti juniorina ja alemmilla miesten sarjatasoilla LauTP:tä, LaPaa, Rakuunoita ja Kultsua. Liigadebyyttinsä hän teki MyPassa kaudella 1997.
Multaharju edusti MyPaa seitsemän kauden ajan ja pelasi yli 150 liigaottelua. Kaudella 2002 hän muodosti erityisen tehokkaan hyökkäyksen Saku Puhakaisen ja Luiz Antonion kanssa. Multaharju teki kymmenen ja koko kolmikko yhteensä 31 maalia liigassa, mikä auttoi joukkueen lopulta kuitenkin vain SM-hopealle HJK:n viedessä mestaruuden. Edellisellä kolmella kaudella Multaharju saavutti MyPan kanssa SM-pronssia.
MyPasta Multaharju siirtyi ulkomaille, ja pelasi kolme kautta Turkin Denizlisporissa ja vajaat kaksi kautta Norjan Fredrikstadissa. Fredrikstad voitti Norjan cupin vuonna 2006, mutta Multaharju ei pelannut loppuottelussa. Hän palasi Suomeen kaudeksi 2008 tehtyään sopimuksen HJK:n kanssa ja MyPaan kaudeksi 2009.
Suomen A-maajoukkueessa Multaharju teki ensiesiintymisensä 26. tammikuuta 2003 Barbadosta vastaan, ja A-maaotteluita hän on pelannut yhteensä kuusi. Hän on pelannut myös 19 poikien ja 13 nuorten maaottelua.
Multaharju aloitti yliopisto-opintonsa Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun Materiaalitekniikan tutkinto-ohjelmassa tammikuussa 2010, sekä samalla aktiivisen opiskelijatoiminnan Vuorimieskillassa.
Saavutukset

Suomen-mestaruushopea: 2002
Suomen-mestaruuspronssi: 1999, 2000, 2001
Norjan cup: 2006
Suomen-mestaruuskulta KKI-35: 2018
Aiheesta muualla

Miikka Multaharjun esittely Veikkausliigan sivustolla
Koukjärvi

| Koukjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Askola
Koordinaatit:  60°34′56″N, 25°41′28″E
Järvinumero:  17.005.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  28,5 m 
Rantaviiva:  4,86 km 
Pinta-ala:  0,65 km² 
Tilavuus:  0,0041 km³ 
Keskisyvyys:  6,3 m 
Suurin syvyys:  11,5 m 
 fiKoukjärvi 
Koukjärvi on järvi Askolan pohjoisosassa itäisellä Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 65 hehtaaria. Etäisyys Helsingistä on 61 kilometriä koilliseen ja Porvoosta 20 kilometriä pohjoiseen.
Maantiede

Koukjärven kaakkois–luoteissuuntainen pituus on puolitoista kilometriä. Järven eteläosassa on kapea, koukkumainen lahti. Itärannan tuntumassa sijaitsee vähäinen luoto. Koukjärven rannalla on runsaasti asutusta. Kaakkoispuolella sijaitseva metsäinen Lahdenmäki kohoaa yli 30 metriä järven pinnan yläpuolelle. Järven syvin kohta sijaitsee altaan keskivaiheilla. Eteläosan lahden pohjukasta lähtee Slotinoja Tiiläänjärveen, joka sijaitsee kolme kilometriä etelään. Tiiläänjärven korkeustaso on noin yksitoista metriä Koukjärveä alempi.
Koukjärven vesitilavuus on 4 105 000 kuutiometriä. Se on kolmanneksi laajin Askolan kahdestatoista vähintään hehtaarin laajuisesta järvestä. Toiseksi laajin järvi, Valkjärvi, on vesitilavuudeltaan huomattavasti pienempi kuin Koukjärvi.
Koukjärvi (17.005.1.007) kuuluu Kylänpäänjärven valuma-alueeseen (17.005), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Ilolanjoen vesistössä (17). Koukjärvi on Kylänpäänjärven alueen laajin vakavesi Tiiläänjärven jälkeen ennen Kylänpäänjärveä.
Kolmas pyörä

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Kolmas pyörä voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kolmas pyörä, suomalainen vuonna 1999 esitetty television haastatteluohjelma
Kolmas pyörä (The Little Hut), Mark Robsonin ohjaama elokuva vuodelta 1957
Kolmas pyörä, vuonna 2002 valmistunut elokuva
Kolmas pyörä, Yleisradion valmistama suomalainen lyhytelokuva vuodelta 1989
”Kolmas pyörä”, Chisun kappale vuodelta 2012.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kolmas pyörä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kolmas puolue

Kolmas puolue on kaksipuoluejärjestelmää soveltavissa maissa käytetty termi, jolla viitataan johonkin muuhun puolueeseen kuin kahteen suurimpaan. Kolmas puolue saa usein paljon ääniä, ei kuitenkaan tarpeeksi päästäkseen merkittävään asemaan kahden suurimman puolueen hallitsemassa politiikassa.
Britanniassa termillä viitataan yleensä maan kolmanneksi suurimpaan puolueeseen liberaalidemokraatteihin, joilla on esimerkiksi Britannian alahuoneessa noin yhdeksän prosenttia edustajanpaikoista. Yhdysvalloissa on sen historian aikana ollut lukuisia kolmansia puolueita, joista yhdelläkään ei nykyisin ole Yhdysvaltain kongressissa edustajia.
Käännös suomeksi
Kolmivarvasjakamari

| Kolmivarvasjakamari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Jakamarit Galbulidae
Suku::  Jacamaralcyon
Laji::  tridactyla
Kaksiosainen nimi
 Jacamaralcyon tridactyla  (Vieillot, 1817) 
Katso myös
   Kolmivarvasjakamari Wikispeciesissä   Kolmivarvasjakamari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kolmivarvasjakamari (Jacamaralcyon tridactyla) on jakamareihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Kolmivarvasjakamari kasvaa noin 18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää on ruskea ja höyhenten kärjet ovat keltaiset. Tummaharmaissa selässä ja siivissä on vihertävä kiito. Kolmivarvasjakamarin kyljet ovat harmaat ja vatsa kellertävän valkoinen. Nokka on pitkä. Kolmivarvasjakamarilla on kolme varvasta, muilla jakamareilla varpaita on neljä.
Levinneisyys ja elintavat

Kolmivarvasjakamari elää Brasilian kaakkoisosassa. Lajin elinympäristöä ovat metsät ja metsien reunamaat usein jokien ja teiden lähellä. Lintu liikkuu 10–20 yksilön parvina. Kolmivarvasjakamarin ravintoa ovat hyönteiset, erityisesti perhoset ja pistiäiset.
Kolmivarvasjakamari luokitellaan silmälläpidettäväksi, ja kannan kooksi arvioidaan noin 2 000–8 000 yksilöä. Tärkein uhka kannalle ovat metsien hakkuut maatalousmaiksi.
Konstantin Savtšenko

| Konstantin Savtšenko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Konstantin Vladimirovitš Savtšenko
Syntynyt: 7. toukokuuta 1977 (ikä 47) Omsk
Jääpallon pelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  90 kg
Seura:   Baikal-Energia-2, Irkutsk
Pelipaikka:  hyökkääjä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
: Junost, Omsk
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1996–1999 | SKA-Zenith, Sverdlovsk |  |  |
| 1999 | Dynamo Majak, Krasnoturinsk |  |  |
| 2000 | Junost, Omsk |  |  |
| 2000 | SKA-Neftjanik, Habarovsk |  |  |
| 2000–2005 | Sibskana, Irkutsk |  |  |
| 2005-2006 | SKA Zabaikalets |  |  |
| 2006–2011 | Baikal-Energija, Irkutsk |  |  |
| 2011–2013 | SKA-Neftjanik, Habarovsk |  |  |
| 2013– | Baikal-Energia-2, Irkutsk |  |  |
Maajoukkue
| 2013– | Valko-Venäjä |  | () |
Valmennusura
2013–: Baikal-Energia-2, Irkutsk (pel.valm.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. joulukuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. joulukuuta 2013.
Konstantin Vladimirovitš Savtšenko (ven. Константин Владимирович Савченко, s. 7. toukokuuta 1977 Omsk, Neuvostoliitto) on venäläis-valkovenäläinen jääpalloilija, joka on edustanut Venäjän pääsarjassa mm. SKA Sverdlovskia, Dynamo Majakia, Sibselmašia, Baikal-Energijaa sekä viime vaiheessa Habarovskin SKA-Neftjanikia. Venäjän pääsarjassa Savtšenko on pelannut 379 ottelua ja tehnyt niissä 121 pistettä. Sibselmašissa ja Baikal-Energijassa hän pelasi 279 ottelua ja teki 102 maalia.
Savtšenko aloitti keväällä 2013 pelaaja-valmentajana seurajoukkueessaan.
Savtšenko aloitti myös uransa Valko-Venäjän jääpallomaajoukkueessa vuoden 2013 kisoissa.
Areena (pelisarja)

| Areena |
| --- | --- |
 Areena 5 (v.1.2)
Kehittäjä:  Seppo Suorsa
Lajityyppi:  managerointipeli
Viimeisin julkaisu:  Areena 8: Liberaatio (2021)
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Areena on kempeleläisen Seppo Suorsan kehittämä managerointipelisarja, jossa pelaajan tehtävänä on koota fantasiakirjallisuudesta tuttuja rotuja edustavista gladiaattoreista joukkue toisia joukkueita vastaan taistellakseen. Pelaaja värvää, kouluttaa ja varustaa gladiaattorinsa, ja pelin tavoitteena on kohota divisioonasta toiseen kohti mestaruutta. Areena on yksi tunnetuimpia suomalaisia freeware-pelisarjoja ja on nauttinut uskollisen fanikunnan suosiota 90-luvulta asti. Pelisarjan viimeisin osa, Areena 7, julkaistiin vuonna 2014.
Pelaaminen

Pelaaja on gladiaattorijoukkueen manageri, jonka päämääränä on ohjastaa joukkueensa nousemaan sarjatasoissa ja lopulta voittaa mestaruus. Pelaaja värvää gladiaattoreita joukkueeseensa fantasiakirjallisuudesta ja peleistä tutuista roduista, joilla on omat vahvuutensa (kuten loitsut taitava parantaja tai kestävä zombie). Pelaajan tehtävänä on huolehtia gladiaattoriensa koulutuksesta ja varustuksesta; lähitaisteluaseiden (nuija, kirves, miekka ja keihäs) ohella gladiaattorit on mahdollista aseistaa pitkän kantaman aseilla (jousilla ja varsijousilla.) Aseiden ja haarniskojen lisäksi gladiaattorit voivat käyttää taisteluissa taikoja, joilla ne voivat esimerkiksi parantaa vahingoittuneen joukkuetoverin tai hämätä vastustajaa.
Joukkueiden paremmuus mitellään taisteluissa, jotka pelaaja voi joko jättää tekoälyn hoidettaviksi tai ohjata vuoropohjaisesti jokaista gladiaattoriensa siirtoa ylhäältä päin kuvatussa näkymässä. Otteluissa menestymällä pelaajan joukkue nousee korkeampiin divisioonin sekä ansaitsee rahaa ottelujen lipputuloista ja voittobonuksista. Pelaajan vastuulla on näiden varojen sijoittaminen edelleen joukkueensa kehittämiseen gladiaattorien kouluttamisen, uusien varusteiden ostamisen tai parempien gladiaattorien värväämisen muodossa. Näiden lisäksi jatkuvan menoerän muodostavat myös joukkueen gladiaattorien palkat. Areena-pelit ovatkin yhdistelmä taktisia siirtoja otteluissa sekä joukkueen taloudellista hallintaa niiden ulkopuolella.
Historia

Pelisarja sai alkunsa Seppo Suorsan ideasta yhdistää jalkapallomanagerointi fantasiaroolipeliin. Suorsa julkaisi ensimmäisen Areena-pelinsä Commodore 64:lle vuonna 1991. Ensimmäistä Areenaa luukuun ottamatta pelisarjan pelit ovat saatavilla freewarena.
Tampereelle Museokeskus Vapriikkiin 2017 avattu Suomen pelimuseo sisällytti Areena 5:n 100 Suomalaista peliä -näyttelyynsä yhtenä sadasta suomalaisesta tai suomalaiseen pelikulttuuriin voimakkaasti vaikuttaneesta pelistä.
Pelisarjan numeroidut julkaisut

Areena (1991) oli BASIC-ohjelmointikielellä toteutettu tekstipohjainen managerointipeli Commodore 64:lle. Sarjan ensimmäisessä osassa pelaajalla oli ohjastettavaan vain yksi gladiaattori. Narratiivinsa puolesta peli mukaili myöhempiä osia lähemmin historiallista roomalaista gladiaattorimiljöötä; pelaajan hahmo oli pakotettu taistelemaan erilaisia vastustajia vastaan, ja hahmon voitettua mestaruuden palkitsi Caesar tämän vapaudella.
Areena 2 (1995) oli pelisarjan ensimmäinen Visual Basic-ohjelmointikielellä PC:lle julkaistu versio. Ensimmäisestä Areenasta poiketen Areena 2 ei ollut yksinomaan tekstipohjainen peli vaan sisälsi myös grafiikkaa, muun muassa isometrisen yleiskuvan taistelukentästä. Areena 2:n erikoisuutena olivat villieläimiä vastaan käytävät taistelut, joita ei myöhemmissä osissa enää nähty.
Areena 3 (1996) oli pelisarjan viimeinen Windows 3.x -yhteensopiva versio. Sarjan kolmannen osan taistelumekaniikka on edeltäjiään monipuolisempi jousien ja loitsujen myötä. Areena 3 valoi pohjaa sarjan tuleville julkaisuille, sillä Areena 4 ja Areena 5 perustuivat sarjan kolmanteen osaan suhteessa paljon enemmän kuin tämä omiin edeltäjiinsä.
Areena 4 (1997) mielletään lähinnä parannelluksi ja tasapainotetuksi versioksi Areena 3:sta.
Areena 5 (2000) perustui yhä edeltäjiinsä, mutta lisäsi peliin huomattavan määrän uudistuksia uusien rotujen ja loitsujen sekä vain yhden kauden ajaksi joukkueeseen liittyvien sankarien muodossa. Mittelöihin saattoi osallistua edellisen kahdeksan gladiaattorin sijasta kaksitoista taistelijaa. Pelaaja pystyi valitsemaan eri vaikeusvaihtoehdoista ja pääsi tutkimaan pelin sisäisiä mekaniikkoja aiempaa laajemman help-tiedoston myötä.
Areena 6 (2012) oli ensimmäinen WWW-selaimessa pelattava sarjan julkaisu. Peli jäi edeltäjäänsä verrattuna tuntemattomaksi, ja Suorsa on myöhemmin kuvaillut peliä sarjan haparoiviksi ensiaskeleiksi selainpelien maailmassa.
Areena 7 (2014) erosi edeltäjästään täysin uuden käyttöliittymän ja modernimman graafisen ulkoasunsa myötä. Ensimmäistä kertaa sarjassa kuultavat musiikit ja graafikko Vesa Valkosen piirtämät pelihahmojen kuvat nostivat Areena 7:n edeltäjiinsä verrattuna uudelle audiovisuaaliselle tasolle. Tästä huolimatta pelistä ei löytynyt kaikkea Areena 5:n sisältöä. Osa vanhoista pelattavista roduista tarjottiin Arena: Gladiator League -lautapeliä joukkorahoittaneille.
Areena 8: Liberaatio (2021) on toukokuussa 2021 julkaistu mobiilipeli Android sekä iOS ja iPad laitteille. Mobiilipeli muistuttaa pitkälti Areena 5 klassikkoa.
Muut sarjan julkaisut

Gladiator Manager (2008) oli pelisarjan ensimmäinen englanninkielinen julkaisu. Gladiator Manager mukaili pelimekaniikoiltaan Areena 4:ää ja Areena 5:tä. Taistelut käytiin jälleen neljällä gladiaattorilla neljää vastaan, ja viidennen osan avoimista taistelukentistä poiketen areenaa täplittivät esteet, kuten puut ja kivet. Pelin sisäisissä teksteissä ei enää käytetty Comic Sans-kirjasinta.
Gladiator Manager Mobile (2008) oli Java-puhelimille julkaistu mobiilipeli. Gladiator Manager Mobilessa pelaaja hallitsi joukkuettaan ja kontrolloi taisteluja matkapuhelimen numeronäppäimillä. Aikakauden puhelimille suunnitellun pelin resoluutio oli 240 x 320 kuvapistettä, minkä vuoksi taistelukenttien kokoa oli pienennetty huomattavasti. Gladiator Managerin ja Areena 4:än tapaan taistelut käytiin neljällä gladiaattorilla neljää vastaan. Pelistä julkaistiin ainoastaan englanninkielinen versio.
Arena: Gladiator League (2018) oli Areena-pelien maailmaan sijoittuva lautapeli. Tuomas Anttosen yhteistyössä Seppo Suorsan kanssa suunnittelema Arena: Gladiator Manager lainasi temaattista materiaalia sarjan pääpeleiltä, muttei sisältänyt pelimekaanisia yhtäläisyyksiä näiden kanssa. Areena 7:n grafiikasta vastannut Vesa Valkonen tuotti kuvituksen myös Arena: Gladiator Manageriin. Varat pelin julkaisemiseen kerättiin joukkorahoituksella; projekti keräsi mesenaatti.me -palvelussa taakseen 333 tukijaa ja lähes 13.000 euroa. Rush Games julkaisi pelin 31. maaliskuuta 2018. Julkaisun jälkeen lautapeli sai osakseen kritiikkiä yksinkertaisuutensa ja tuuripohjaisuutensa takia; pelin kulun koettiin perustuvan lähinnä nostettujen korttien sattumanvaraisille tuloksille. Pelin visuaalinen toteutus keräsi kehuja.