stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luise von Mecklenburg-Strelitz
Lapset

Luiselle ja Fredrik Vilhelm III:lle syntyi kymmenen lasta, joista kolme kuoli jo pieninä:
kuolleena syntynyt tytär (k. 1794)
Fredrik Vilhelm IV (Friedrich Wilhelm, 1795–1861), Preussin kuningas
Vilhelm I (Wilhelm, 1797–1888), Preussin kuningas ja Saksan keisari
Aleksandra Fjodorovna (Charlotte, 1798–1860), Venäjän keisarinna, puoliso keisari Nikolai I
Frederica (1799–1800), kuoli alle vuoden ikäisenä
Carl (1801–1883), puoliso Saksi-Weimar-Eisenachin prinsessa Marie
Alexandrine (1803–1892), Mecklenburg-Schwerinin suurherttuatar, puoliso suurherttua Paavali Fredrik
Ferdinand (1804–1806)
Luise (1808–1870), puoliso Alankomaiden prinssi Frederik
Albrecht (1809–1872), ensimmäinen puoliso Alankomaiden prinsessa Marianne, toinen puoliso Hohenaun kreivitär Rosalie von Rauch
Kuningattarena

Luise pyysi vuonna 1805 aviomiestään olemaan vahvistamatta liittosopimusta Ranskan keisari Napoleonin kanssa, mikä lisäsi kuningattaren suosiota armeijan piirissä. Vuosina 1806–1807 käydyssä tappiollisessa sodassa Ranskaa vastaan Luise esiintyi voimakkaasti sodankäynnin tukijana. Jenan taistelun jälkeen hän joutui siirtymään miehensä ja perheensä kanssa Königsbergiin. Tilsitin rauhanneuvotteluiden yhteydessä Luise neuvotteli 6. heinäkuuta 1807 henkilökohtaisesti Napoleonin kanssa miehensä sijasta ja yritti turhaan saada Magdeburgin palautetuksi Preussille. Fredrik Vilhelm oli ehdottanut heidän tapaamistaan siinä toivossa, että Luise pystyisi viehätysvoimallaan pehmittämään Napoleonin vaatimuksia.
Tilsitin sopimusta seuranneen ranskalaismiehityksen aikana Luise tuki Karl vom Steinin ja Karl August von Hardenbergin uudistuspolitiikkaa, joka tähtäsi Preussin vahvistamiseen. Kuningasperhe asui Memelin pikkukaupungissa tammikuuhun 1808 saakka, jolloin he palasivat Königsbergiin. Fredrik Vilhelm ja Luise vierailivat tammikuussa 1809 Pietarissa Venäjän keisari Aleksanteri I:n luona, mutta eivät saaneet häneltä kaipaamansa tukea. He palasivat pääkaupunkiinsa Berliiniin 23. joulukuuta 1809. Berliiniläiset ottivat kuningasparin lämpimästi vastaan.
Luise kuoli 34-vuotiaana heinäkuussa 1810 vieraillessaan isänsä luona Strelitzissä Mecklenburgissa. Hän sairasteli muutaman viikon ajan, ja Fredrik Vilhelm ehti saapua paikalle hieman ennen hänen kuolemaansa. Kuolinsyyksi arveltiin keuhkokuumetta. Luise on haudattu vuonna 1815 valmistuneeseen ja leskensä suunnittelemaan Kuninkaalliseen mausoleumiin Charlottenburgin linnan puistoon. Hautaa koristaa kuvanveistäjä Christian Daniel Rauchin veistos.
Perintö

Kuningatar Luisesta tehtiin myöhemmin Preussissa ja sittemmin Saksassa isänmaallisuuden ja ihanteellisen naisen vertauskuva. Hänen ympärilleen luotu isänmaallinen myytti säilyi vahvana ainakin toisen maailmansodan loppuun saakka. Luisen mukaan nimettiin vuonna 1814 perustettu Louisen ritarikunta (Louisenorden) ja Saksan monarkistien vuonna 1923 perustama Bund Königin Luise -järjestö. Hänen mukaansa nimettiin myös useita Königin Luise -nimisiä paikkoja, kirkkoja ja Saksan laivaston aluksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luise von Mecklenburg-Strelitz Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 2  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Sisarukset Luise ja Frederica, Johann Gottfried Schadowin marmoriveistos vuodelta 1797.
Luise, Fredrik Vilhelm III ja heidän lapsensa (vas.) Alexandrine, Charlotte, Friedrich Wilhelm, Wilhelm ja Carl. Heinrich Anton Dählingin maalaus vuodelta 1806.
Memelin (nyk. Klaipėdan) raatihuone, entinen Tanskan konsuli Consentius-Lorckin palatsi, jossa Luise perheineen asui vuosina 1807–1808.
E. J. Paronen

| E>  J. Paronen |
| --- | --- |
 E. J. Paronen vuonna 1913.
Kansanedustaja
 2.2.1914–3.4.1917, 1.11.1917–31.3.1919  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1879 Ruovesi
Kuollut: 23. marraskuuta 1957 (78 vuotta) Ruovesi
Ammatti:  maanviljelijä
Eemeli Johannes (Juho Emil) Paronen (31. maaliskuuta 1879 Ruovesi – 23. marraskuuta 1957 Ruovesi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1919.
Elämä

E. J. Parosen vanhemmat olivat torppari Herman Paronen (1850-1929) ja Elviira Nieminen (1857-1936). Kansakoulun käynyt Paronen viljeli Ruoveden Ritoniemessä sijainnutta tilaansa aluksi torpparina ja myöhemmin lohkotilallisena. Hän kuului Ruoveden työväenyhdistykseen vuosisadan alusta lähtien. Paronen oli kuntakokouksen puheenjohtaja ja vuonna 1908 hänet valittiin Ruoveden ensimmäisen kunnanvaltuuston jäseneksi. Vuonna 1914 Parosesta tuli kansanedustaja.
Sisällissodan aikana Paronen oli Vallankumouksellisen Ylioikeuden jäsen. Sodan loppuvaiheessa ylioikeus toimi Viipurissa, josta hän pakeni Pietariin ja päätyi lopulta Buin siirtolaan. Paronen työskenteli myöhemmin rakennusmiehenä Inkerissä, kunnes palasi Suomeen evakuoitujen punapakolaisten joukossa kesällä 1921. Lokakuussa Turun hovioikeus antoi hänelle valtiopetoksesta kahdeksan vuoden kuritushuonetuomion, josta armahduslakien nojalla vähennettiin kolmasosa.
Vapauduttuaan Paronen hoiti veljinsä kanssa sahaliikettä Ruovedellä työskennellen myös kirvesmiehenä ja rakennusurakoitsijana. 1930-luvulla Paronen vaikutti Suomen Pienviljelijäin Puolueeessa ja oli sen ehdokkaana vuoden 1936 eduskuntavaaleissa.
Perhe

E. J. Parosen puoliso oli Elin Salomaa, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1923. Parosen veljiä olivat näytelmäkirjailija Kalle Paronen ja Eetu Paronen (1881-1952), joka toimi muun muassa Ruoveden kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja Ruoveden työväenyhdistyksen puheenjohtajana sekä edusti seudun torppareita Tampereen torpparikokouksessa. Veljeksistä Urho (1892-1918) kaatui Tampereen taistelussa ja Väinö (1890-1918) kuoli Tammisaaren vankileirillä.
Bagdadin pyöreä kaupunki

William Muirin piirros Bagdadista 700–900-luvuilla.
Bagdadin pyöreä kaupunki eli alkuperäiseltä nimeltä Rauhan kaupunki (arab. مدينة السلام‎, Madīnat al-Salām) oli abbasidikalifi al-Mansurin (754–775) vuonna 762 perustama hallintokeskus ja palatsikaupunki. Pääkaupungin siirto tapahtui umaijadien suosimasta Syyriasta Mesopotamiaan Persian valtakunnan entiselle sydänalueelle.
Palatsialueen ympärille syntyi nopeasti suurkaupunki, joka nykyisin tunnetaan nimellä Bagdad. Seuraavien 500 vuoden ajan se oli islamilaisen sivilisaation keskus ja yksi suurimmista maailmankaupungeista. Mongolit valloittivat ja polttivat Bagdadin vuonna 1258, minkä jälkeen kaupungin merkitys hiipui.
Historia

Abbasidien vallankumous vuonna 750 nosti arabivaltakunnassa johtoon Iranista tulleen abbasidien klaanin, jonka edustaja al-Mansur siirsi valtaistuimensa vuonna 762 Syyrian Damaskoksesta Irakiin. Uusi kaupunki sijaitsi Syyrian asemesta Mesopotamian sydänalueella Tigrisjoen varrella hyvin lähellä sassanidien entistä pääkaupunkia Ktesifonia.
Palatsialue oli persialaisen esikuvan mukainen pyöreä kaupunki, joka sai nimekseen ”Rauhan kaupunki” (Madinat as-Salam). Sen keskipisteenä oli hallitsijapalatsi puutarhoineen. Alueen läpimitta oli 1,5 kilometriä. Pääkaupunkiin koottiin verotuloja ja sotasaalista valtakunnan kaikista osista, ja niiden avulla kalifit ylläpitivät persialaisten esikuvien mukaista loisteliasta hovia. Alkuperäisen tarkoituksensa mukaan sen oli määrä olla vain hallintokeskus, ei varsinainen kaupunki. Alueen ulkopuolelle kasvoi kuitenkin sen rakentaneiden työläisten asutusta jo ennen palatsikaupungin valmistumista. Lisäksi paikalle sijoitetuista sotilasleireistä kehittyi  pysyviä varuskuntia. Arabien korkein eliitti, kuten kalifin poika al-Mahdi, alkoi myös rakennuttaa Pyöreän kaupungin lähelle palatsejaan. Koska raha liikkui kaupungissa, se veti puoleensa ihmisiä ja alkoi kasvaa.
Nimi Bagdad esiintyy historiallisissa lähteissä vasta kaupungin vuonna 1258 tapahtuneen tuhon jälkeen, jolloin se esiintyy paikannimenä mongolien lyömässä kolikossa. Persialainen sana Bagdad ("Jumalan armo", lat. Gratia Dei) kuvasi paikkaa, jossa kalifi oli Jumalan armosta hallinnut.
Kuvauksia kaupungista

Varhainen Bagdad on tapahtumaympäristönä joissakin Tuhannen ja yhden yön saduissa, joissa oikeastikin elänyt kalifi Harun al-Rašid (785–809) seikkailee sen kaduilla. Joissakin tietokirjoissa kaupungista esitetään mielikuvituksellisia ja sadunomaisia kuvauksia, joiden tiedot eivät perustu aikalaislähteisiin:
Kaupungin silhuettia koristivat moskeijoiden lisäksi kirkot ja synagogat. Sen päällystetyillä ja valaistuilla kaduilla kuljeskeli yli 6000 opiskelijaa kaikkialta maailmassa - - Bagdadissa oli uskonvapaus, mikä houkutteli älykköjä kaupunkiin, olivatpa he kristittyjä, juutalaisia, zarathustralaisia tai vapaasti ajattelevia muslimeja.
Urpo Ahola

| Urpo Ahola |
| --- | --- |
 Urpo Ahola Lehdistön matrikkelissa 1954.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1905 Loimaa
Kuollut: 14. maaliskuuta 1970 (64 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja, maanviljelijä,  poliittinen pakinoitsija
Kirjailija
Salanimi: Antipas  Antipas Lausaarelainen
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Aikakausi:  1900-luku
Tyylilajit:  näytelmä, pakina
Aiheet:  seuranäytelmä,  poliittinen journalismi
Esikoisteos:  Ilvesojan Joosen kasvatit (1926)
Pääteokset:  Yhteinen silta (1937)
Palkinnot
 3. palkinto Pellervo-seuran näytelmäkilpailussa 1937 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Urpo Antipas Ahola (11. huhtikuuta 1905 Loimaa – 14. maaliskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja näytelmäkirjailija.
Lapsuus ja nuoruus

Ahola syntyi Loimaalla maanviljelijäperheeseen, mutta muutti sieltä jo lapsena vanhempiensa mukana Turun läänin Koskelle ja täältä edelleen Somerolle. Kansakoulun jälkeen hän kävi Suomen Nuoriso-opiston ja opiskeli vuosina 1929–1932 Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa sanomalehtimieslinjalla.
Näytelmäkirjailija ja toimittaja

1920- ja 1930-luvuilla Ahola julkaisi neljä näytelmää ja työskenteli toimittajana Turussa ilmestyneessä Maalaisliiton puoluelehdessä Turunmaassa vuosina 1929, 1934 ja 1935 sekä lehden toimitussihteerinä vuosina 1941–1943 ja saman lehden pakinoitsijana 1943. Maalaisliiton pää-äänenkannattajassa Maakansassa, joka vuoteen 1939 ilmestyi Viipurissa, hän työskenteli  toimitussihteerinä vuosina 1936–1940 kirjoittaen myös teatteri- ja kirjallisuusarvosteluja ja pakinoita.
Maanviljelijä ja poliitikko

Vuodesta 1943 Ahola toimi maanviljelijänä kotitilallaan Somerolla, mutta jatkoi pakinoiden kirjoittamista vapaana toimittajana Turunmaa-lehdelle. Somerolla hän oli kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen jäsenenä vuodesta 1950 toistakymmentä vuotta ja yhdeksän vuoden ajan Someron kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän toimi myös Maalaisliiton Someron kunnallisjärjestön puheenjohtajana ja oli Keskustapuolueen puoluevaltuuskunnan jäsen. Presidentinvaaleissa 1962 hän oli presidentin valitsijamiehenä.
Poliittinen pakinoitsija

Vuonna 1959 Ahola palasi 20 vuoden tauon jälkeen vakinaiseen lehtityöhön Maalaisliiton pää-äänenkannattajan Maakansan (vuodesta 1965 Suomenmaa) poliittiseksi pakinoitsijaksi samassa lehdessä nimimerkillä Hela 1950-luvulla pakinoineen Kalevi Kuuselan siirryttyä Maalaisliiton Joensuussa ilmestyneeseen Karjalan Maa -lehden päätoimittajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 1967. Pakinoitsijana Ahola käytti nimimerkkiä Antipas, jota oli käyttänyt myös jo ennen sotia Maakansan ilmestyessä vielä Viipurissa. Edeltäjänsä Kuuselan tavoin Ahola kirjoitti poliittisista aiheista ja kohdisti kritiikkinsä etenkin presidentti Urho Kekkosen poliittisiin vastustajiin ja ammattiyhdistysliikkeen maatalousvastaisuuteen. Kun Kuusela vielä 1950-luvulla kirjoitti poliittisista kysymyksistä usein ärhäkkääseen sävyyn, Ahola esitti teilaavankin kritiikkinsä kohteliaasti ja hienovaraisesti. Palattuaan myöhemmin Suomenmaahan Kuuselakin muutti tyyliään leppoisammaksi.
Ahola kuoli vuonna 1970 Helsingissä pitkään sairastettuaan.
Teokset

Ilvesojan Joosen kasvatit : kaksinäytöksinen näytelmä. Seuranäytelmiä 281. Karisto 1926
Kaiken varalta. Henkivakuutusyhtiö Salama, Helsinki 1932
Pohjapiirustus : yksinäytöksinen näytelmä. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1934
Yhteinen silta : yksinäytöksinen näytelmä. Pellervo-seura, Helsinki 1937 (sai 3. palkinnon Pellervo-seuran näytelmäkilpailussa 1937)
Miehen pitää yrittää : yksinäytöksinen näytelmä. Seuranäytelmiä 439. Karisto 1938
Nimimerkit

Antipas, Antipas Lausaarelainen.
Kiernan Shipka

| Kiernan Shipka |
| --- | --- |
 Kiernan Shipka vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kiernan Brennan Shipka
Syntynyt: 10. marraskuuta 1999 (ikä 25) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Sally Draper (Mad Men) Jinora (The Legend of Korra) Sabrina Spellman (Sabrina: Pimeällä puolella)
Aiheesta muualla
IMDb 
Kiernan Brennan Shipka (s. 10. marraskuuta 1999 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Lapsena uransa aloittanut Shipka tunnetaan parhaiten roolistaan Sally Draperina draamasarjassa Mad Men. Lisäksi hän on ääninäytellyt Jinora-hahmoa animaatiosarjassa The Legend of Korra. Vuonna 2018 Shipka alkoi näytellä pääroolia Netflix-alkuperäissarjassa Sabrina: Pimeällä puolella.
Shipka alkoi esiintyä lehtimainoksissa jo vauvaikäisenä. Hän muutti vanhempiensa ja siskonsa kanssa Los Angelesiin ollessaan kuusivuotias. Osana Mad Menin näyttelijäkaartia Shipka sai parhaan ensemble-suorituksen SAG-palkinnon vuosina 2008 ja 2009.
Vuonna 2017 Shipka näytteli Bette Davisin tytärtä B.D. Hymania minisarjassa Feud: Bette and Joan. Tammikuussa 2018 hänen ilmoitettiin esiintyvän Netflixin uutuussarjassa Sabrina: Pimeällä puolella, joka perustuu samannimiseen sarjakuvaan. Shipka näyttelee sarjassa päähenkilöä, Sabrina Spellmania. 1990-luvun komediasarjassa Sabrina, teininoita hahmoa esitti Melissa Joan Hart.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Dimension | Dimension | Molly |
| 2008 | Lower Learning | Lower Learning | Sarah |
| 2009 | Land of the Lost | Land of the Lost | Tar Pits Kid |
| 2009 | Carriers | Carriers | Jodie |
| 2009 | House Broken | House Broken | Tammy Tawber |
| 2010 | Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto | Cats & Dogs: The Revenge of Kitty Galore | pikkutyttö |
| 2013 | Very Good Girls | Very Good Girls | Eleanor |
| 2014 | Pimeyden kukat | Flowers in the Attic | Cathy Dollanganger |
| 2015 | One & Two | One & Two | Eva |
| 2015 | Marnie – tyttö ikkunassa | When Marnie Was There | Marnie (ääni engl. versiossa) |
| 2015 | Fan Girl | Fan Girl | Telulah ”Lu” Farrow |
| 2015 | The Blackcoat's Daughter | The Blackcoat's Daughter | Kat |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Suomenkielinen nimi | Televisiosarjat> Alkuperäinen nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Monk | Monk | pikkutyttö | ”Mr. Monk Gets a New Shrink” |
| 2007 | MADtv | Mad TV | surullinen lapsi | ”Madtv Ruined My Life” |
| 2007 | Coryn koukerot | Cory in the House | Sophien luokkatoveri | ”Mall of Confusion” |
| 2007 | Heroes | Heroes | pikkutyttö | ”Four Months Ago...” |
| 2007–09 | Jimmy Kimmel Live! | Jimmy Kimmel Live! | useita rooleja | 6 jaksoa |
| 2007–15 | Mad Men | Mad Men | Sally Draper | 64 jaksoa |
| 2012 | Asunto 23 | Don’t Trust the B---- in Apartment 23 | Kiernan Shipka | ”Parent Trap...” |
| 2012–14 | The Legend of Korra | The Legend of Korra | Jinora (äänirooli) | 25 jaksoa |
| 2013–15 | Sofia Ensimmäinen | Sofia the First | Oona (äänirooli) | 3 jaksoa |
| 2015 | Unbreakable Kimmy Schmidt | Unbreakable Kimmy Schmidt | Kymmi | ”Kimmy Has a Birthday!” |
| 2017 | Feud: Bette and Joan | Feud: Bette and Joan | B.D. Hyman | 5 jaksoa |
| 2017 | American Dad! | American Dad! | oppilas (äänirooli) | ”The Witches of Langley” |
| 2017 | Family Guy | Family Guy | Megin kiusaaja / laulava cheerleader (äänirooli) | ”The Peter Principal” |
| 2017 | Neo Yokio | Neo Yokio | Helenist (äänirooli) | ”O, the Helenists” |
| 2018–2020 | Sabrina: Pimeällä puolella | Chilling Adventures of Sabrina | Sabrina Spellman | Päärooli |
| 2021 | White House Plumbers | White House Plumbers | Kevan Hunt | Päärooli |
| 2022 | Wildflower | Wildflower | Bea Johnson | päärooli |
| 2022 | Red One | Red One | Kryla | päärooli |
Aiheesta muualla

Kiernan Shipka Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB
Hirttämättömät (vuoden 2023 elokuva)

| Hirttämättömät |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andrei Alén
Käsikirjoittaja:  Andrei Alén
Pääosat:   Andrei Alén  Aku Hirviniemi  Ona Huczkowski 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Ensi-ilta:  24. toukokuuta 2023
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  2 930
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hirttämättömät on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut suomalainen lännenelokuva. Se on uudelleenfilmatisointi samannimisestä Vesa-Matti Loirin ja Spede Pasasen ohjaamasta Hirttämättömät-elokuvasta vuodelta 1971.
Elokuvan on ohjannut Andrei Alén, joka myös näyttelee yhtä päärooleista Aku Hirviniemen ja Ona Huczkowskin kanssa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aku Hirviniemi  | … |  Yksinäinen ratsastaja  |
|  Ona Huczkowski  | … |  Speedy Gonzales  |
|  Andrei Alén  | … |  Tonto   |
|  Kari Hietalahti  | … |     |
|  Hannele Lauri  | … |     |
|  Deogracias Masomi  | … |     |
|  Ada Laine  | … |     |
|  Bárbaro el Urbano Vargas  | … |     |
|  Lydia Ofi Teresia  | … |     |
|  Janne Kataja  | … |     |
Tuotanto

Elokuva on Andrei Alénin esikoisohjaus. Alén valmisteli elokuvaa 20 vuoden ajan.
Julkaisu

Hirttämättömät sai ensi-iltansa 24. toukokuuta 2023. Digitaalinen myyntiversio julkaistiin saman vuoden elokuussa.
Vastaanotto

Elokuva keräsi elokuvateatterissa ensi-iltaviikollaan 1 300 katsojaa ja kokonaisuudessaan vain 2 930 katsojaa. Katsojalukuja pidetäänkin hyvin pieninä. Vastaanottoa arvosteluissa on kuvailtu ”murskaavaksi”.
Vastaanotto > Arvosteluja

Jussi Huhtala, Episodi
 Pasi Heininen, Film-O-Holic
 Pekka Torvinen, Helsingin Sanomat ja Aamulehti
 Olli-Matti Oinonen, Karjalainen
Aiheesta muualla

Hirttämättömät Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hirttämättömät-elokuvan traileri Youtubessa.
Jan Heino

Jan Heino Metsähallituksen pääjohtajana työhuoneessaan 2006.
Jan Erik Heino (22. heinäkuuta 1947 Liljendal – 28. marraskuuta 2024) oli suomalainen metsäneuvos ja kansainvälisesti tunnettu metsäasiantuntija.
Heino oli koulutukseltaan maatalous- ja metsätieteiden kandidaatti Helsingin yliopistosta. Hän toimi 2000–2006 Metsähallituksen toimitusjohtajana. Metsähallituksesta hän siirtyi Roomaan johtamaan YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n metsäosastoa järjestön apulaispääjohtajana 2006–2009. FAO-kauden jälkeen hän työskenteli maa- ja metsätalousministeriön johtavana metsäasiantuntijana.
Heino toimi Skogsbruket-lehden päätoimittajana 1986–1993 sekä Metsäntutkimuslaitoksen johtokunnan puheenjohtajana 1997–1999.
Suomen Leijonan ritarikunnan komentajaksi hänet nimitettiin vuonna 2007. Heino sai metsäneuvoksen arvonimen vuonna 2012. Hän oli myös Suomen metsäyhdistyksen kunniajäsen.
Conmebolin karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 1998

| FIFA World cup 1998 > MM-karsinnat 1998 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maanosaliitto | MM-karsinnat |  |  |  |
| Aasia | AFC |  |  |  |
| Afrikka | CAF |  |  |  |
| Eurooppa | UEFA |  |  |  |
| Etelä-Amerikka | CONMEBOL |  |  |  |
| Pohjois- ja Keski-Amerikka | CONCACAF |  |  |  |
| Oseania | OFC |  |  |  |
|   ← 1994 |  2002 → |  |  |  |
Vuoden 1998 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui Etelä-Amerikan maanosaliitosta CONMEBOL:stä yhdeksän maata, jotka pelasivat neljästä MM-kisapaikasta. Hallitseva maailmanmestari Brasilia selviytyi MM-lopputurnaukseen ilman karsintaa. Karsinnoissa pelattiin kaksinkertainen sarja; sarjan neljä parasta selviytyivät Ranskassa pelattavaan MM-lopputurnaukseen.
Etelä-Amerikan maista MM-kisoihin selviytyivät Brasilian lisäksi Argentiina, Paraguay, Kolumbia ja Chile.
Tulokset > Kierros 18

Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Niki Rautén

Niki Rautén (s. 19. elokuuta 1996) on suomalainen näyttelijä. Rautén on opiskellut näyttelijäksi Nätyllä, Tampereen yliopistossa vuodesta 2016 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2021.Rautén on kirjoittanut ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 2015.
Hän on näytellyt mm. sarjoissa Kiitos elämä, Koskinen, Pala sydämestä, Aikuiset sekä elokuvassa Baby Jane. Rautén on vuonna 2023 Helsingin kaupungintetterin musikaalissa Rakas Evan Hansen. Rautén on ollut mukana myös Tampereen Työväen Teatterin Kinky Boots -musikaalissa 2020–2022 sekä oli yhdessä päärooleista Helsingin Kaupunginteatterin Priscilla – Aavikon kuningatar -musikaalissa 2022.
Rautén identifioituu ei-binääriseksi ja käyttää englannin kielessä pronomineja they/them.
Ideapark Lempäälä

| Ideapark Lempäälä |
| --- | --- |

 Kauppakeskusta pysäköintialueelta katsottuna
Sijainti:  Lempäälä, Suomi
Avattu:  1.12.2006
Omistaja:  Sukari Konserni Oy, Tampereen Teräshallit Oy, Sign Systems Finland Oy
Liikkeiden määrä:  n. 150
Päävuokralaisia:  Minimani, Prisma, H&M / H&M Home, Fida Lähetystori
Kerrospinta-ala:  n. 100 000 m²
Kerrosten määrä:  2
Kävijämäärä:  6,3 milj. (2020)
Vuosimyynti:  280 milj. € (2020)
Pysäköintipaikkoja:  4 000
Kotisivu
Ideapark Lempäälä on kauppakeskus Lempäälän Marjamäessä Helsinki–Tampere-moottoritien varressa 14 kilometriä Tampereelta etelään päin. Se avattiin 1. joulukuuta 2006. Kauppakeskus käyttää itsestään nimitystä liikekaupunki, ja sen pinta-ala on yli 104 000 neliömetriä. Tuotevalikoima keskittyy sisustukseen ja muotiin; päivittäistavaroiden ja ruokakaupan osuus on pieni. Kauppakeskuksessa oli vuoden 2006 lopussa 181 yritystä, 1 000 työntekijää, noin 1,2 kilometriä ostos- ja kävelykatuja sekä pysäköintitilaa 3 500 autolle. Vuoden 2008 alussa työntekijöitä kerrottiin olevan jo 1 250 ja vuonna 2010 pysäköintipaikkoja 4 000. Vuonna 2018 kauppakeskuksen yläkertaan avattiin Särkänniemen perustama sisähuvipuisto Viihdekeskus Ideapark, joka kuitenkin siirtyi Ideapark Zones -nimelle Särkänniemen vetäydyttyä yhteistyöstä. Lisäksi aiemmin vuosina 2012–2017 samoissa tiloissa toimi sisähuvipuisto Funpark.
Elokuussa 2018 kauppakeskus laajentui  15 000 neliöllä. Näin ollen kauppakeskuksesta tuli Suomen suurin. Laajennetulle alueelle tuli kolmen eri autokaupan liikkeet ja esillä on yli 1 000 autoa. Alue kantaa nimeä Autoareena. Ideaparkin yläkerrasta löytyy ravintolamaailmaksi nimetty alue, jossa on lukuisia ravintoloita.