stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renault Trafic
Renault Trafic III (2014–)

| Renault Trafic III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2014–
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Renault Trafic II
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Talento Nissan Primastar II Opel Vivaro B
Tekniset tiedot
Kuormatila:  5,2–8,6 m³
Iskutilavuus:  1,6 l
Teho:  90–140 hv
Polttoaine:  diesel
Polttoainesäiliö:  80 l
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Mitat
Pituus:  4 999–5 399 mm
Akseliväli:  3 098–3 498 mm
Leveys:  2 283 mm
Korkeus:  1 971–2 493 mm
Kolmannen sukupolven Renault Trafic esiteltiin vuonna 2014. Kolmikosta jäi nyt hetkeksi pois Nissan Primastar, mutta vuonna 2016 esiteltiin sen seuraaja, NV300, joka edelleen oli Traficin ja Vivaron sisarmalli. Kolmas sisarmalli on niin ikään vuonna 2016 esitelty Fiat Talento. Vuonna 2021 NV300 nimettiin uudelleen Primastariksi. Traficin tuotanto siirtyi Ranskan Sandouvilleen, jossa valmistetaan myös korkealla katolla varustetut Vivarot.
Edellismallin tavoin saatavana on kaksi pituus- ja korkeusvaihtoehtoa. Erilaisia yhdistelmiä on kaiken kaikkiaan jopa 270 kappaletta. Tavaratilaa on korimallista riippuen 5,2 kuutiometristä aina 8,6 kuutiometriin.
Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Trafic sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Moottorivaihtoehdot olivat aluksi 1,6 dCi (90 hv) ja 1,6 dCi Twin Turbo (120/140 hv), joissa on molemmissa kuusivaihteinen manuaalivaihteisto sekä start/stop-järjestelmä.
Pakettiauton vakiovarustukseen kuuluu kuusi turvatyynyä, ESP, mäkilähtöavustin, 16 tuuman teräsvanteet osittain peittävin pölykapselein, kauko-ohjattu keskuslukitus, sähköikkunat, manuaali-ilmastointi, LED-päiväajovalot, Bluetooth-järjestelmä, lämmitettävät sähköpeilit, vakionopeudensäädin, ikkunaton liukuovi matkustajan puolella ja kuudessa suunnassa säädettävä kuljettajan istuin.
Design-paketti 1 lisää varustukseen korinväriset takavalojen kehykset, etupuskurin ja liukuoven kiskon suojalistan.
Design-paketti 2 sisältää lisäksi sumuvalot, korinväriset ulkopeilit ja kromatun etusäleikön.
Trafic NAVI+ -kampanjamalleissa on normaalin varustuksen lisäksi Media Nav -navigointi- ja multimediajärjestelmä, nahkaverhoiltu ohjauspyörä, peruutustutka ja -kamera, sumuvalot sekä sade- ja valotunnistin.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017 esiteltiin Trafic Formula Edition -erikoismallisto, jonka ulkoasua koristavat Renault F1 -tallin mukaiset teippaukset. Vakiovarusteluun kuuluu mustat 17 tuuman kevytmetallivanteet, Media Nav -navigointi- ja multimediajärjestelmä, metalliväri, peruutustutka ja -kamera, automaatti-ilmastointi, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja sumuvalot. Formula Edition -malli on saatavana vain suuremman Twin Turbo -moottorin yhteydessä.
Vuonna 2019 Trafic sai muun muassa uudistetun etusäleikön ja C-kirjaimen muotoiset päiväajovalot, jotka on integroitu ajovalojen yhteyteen. Autoon on saatavana myös LED-ajovalot. Uusi moottorivaihtoehto on 2,0-litrainen dieselmoottori, josta on kolme eri tehoista versiota (120/145/170 hv). Autoon tuli myös ensimmäistä kertaa saataville kuusiportainen kaksoiskytkinvaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Trafic Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset: Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset: 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset: Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset: 4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset: Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät: 10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault: A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport: Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit: Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot: Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki: Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors: SM3 | SM5 | SM7
Lyhytkeulainen ja takavetoinen ensimmäisen sukupolven Renault Trafic -hevoskuljetusauto.
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1990).
Renault Trafic 4×4 (1990)
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli (1995).
Renault Trafic Combi
Facelift-mallin Renault Trafic Passenger.
Renault Trafic Formula Edition
Kolmannen sukupolven facelift-malli.
Kanttiini

Kanttiini on erilaisten laitosten kuten varuskunnan ja sairaalan, joissakin yhteyksissä koulun kahvio, jossa kahvin ja virvokkeiden ohella myydään esimerkiksi makeisia ja erilaisia tarvikkeita.
Kanttiini-sanan merkitys on ajan kuluessa muuttunut. Nimityksen taustalla on italian sana cantina. Aiemmin cantina on tarkoittanut viinikellaria.
Suomalaisten vapaaehtoisten ollessa jääkärikoulutuksessa Saksassa 1914-1918, kanttiinilla tarkoitettiin ruokalaa, jossa aluksi saivat ruokailla pfadfinderit ja myöhemmin vain ylennetyt, ryhmän- ja joukkueenjohtajat.
Sotien aikana ja jälkeen Suomessa kanttiini on ollut yksi lottien ja myöhemmin sotilaskotisisarten ylläpitämistä palveluista, osa sotilaskotitoimintaa. Väinö Linna kuvaa romaanissa Tuntematon sotilas kanttiinin eli "sotapesän" sodanaikaisia valikoimia: "Siellä myytiin korvikkeella sekoitettua kahvia, kivikovia vesirinkilöitä, tupakkaa, partakoneen teriä, kirjekuoria ja kirjoituslehtiöitä."
Sotilaskanttiini seuraa mahdollisuuksien mukaan joukkojen mukana sotilaskotiautolla.
Erämaisiin oloihin painottunut lääketiede

Norjalainen erämaa
Erämaisiin oloihin painottunut lääketiede (engl. wilderness medicine) -termin otti käyttöön Yhdysvalloissa vuonna 1983 Wilderness Medical Society. Erämaisiin oloihin painottuneessa lääketieteessä perehdytään toimimaan syrjäisillä alueilla, joissa pääsy lääketieteellisiin palveluihin, lääketieteelliseen tukeen ja tiloihin on rajoitettua tai olematonta. Ammattilaisten tulee kyetä näissä oloissa antamaan perusensiapua kehittyneenpää hoitoa. Ihmiset harrastavat yhä enemmän vaarallisia aktiviteetteja kuten vaellusta, kiipeilyä ja melontaa seikkailumielessä, mikä lisää hoidon tarvetta. Taitoja voidaan hyödyntää koulutusmatkoilla, tieteellisissä retkikunnissa, humanitaarisissa pelastustoimissa, katastrofiavussa ja sotilaallisessa toiminnassa. Erämaalääketieteessä tulee osata improvisoida, koska luonnossa on osattava käyttää mitä tahansa käytettävissä olevia tarvikkeita, missä on käytettävä tervettä järkeä. Tärkeä on myös varhainen ennaltaehkäisy ja logistinen päätöksenteko, jotka vaikuttavat merkittävästi hoidon myöhempiin tuloksiin. Erämaisiin oloihin painottuneen lääketieteen taitoja ovat tilanteen arviointi, potilasluokittelu, akuuttien vammojen tai sairauksien alustava hoito sekä potilaiden evakuointi.
World Extreme Medicine järjestää alan koulutusta yhteistyössä Britanniassa Exeterin yliopiston ja Yhdysvalloissa Northeastern Universityn kanssa. Myös Wilderness Medical Society järjestää jäsenilleen Fellowship-ohjelman mukaisen koulutuksen, johon kuuluvat esimerkiksi 45–70 opintopiseen teoriaopinnot erälääketieteen aiheista sekä 20–40 raportoitua kokemusta alalta.
Jerker

| Jerker |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  18. toukokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Eirik, Edrick
Nimen alkuperä:  Erik
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jerker on miehen etunimi. Se on muoto nimestä Eriker. Se tuli Ruotsissa käyttöön 1800-luvun puolenvälin tienoilla.
Suomessa nimi Jerker on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu
vuoden 2019 loppuun mennessä noin 220 henkilölle. Jerkerillä on nimipäivä ruotsinkielisessä almanakassa 18. toukokuuta
Tunnettuja Jerkereitä

Jerker Erikson (s. 1974), ruotsalainen kirjailija
Jerker A. Eriksson (1931–2019), suomalainen elokuvakriitikko ja elokuvatarkastamon puheenjohtaja
Jerker Lysell (s. 1989), ruotsalainen suunnistaja
Jerker Svenske, oik. Erik Finne (1869–1931), suomenruotsalainen kirjailija
Jerker Virdborg (s. 1971), ruotsalainen kirjailija
Intel Pentium

Intel Pentium 100 MHz
Intel Pentium 60 MHz
Intel Pentium on Intelin valmistama viidennen sukupolven x86-arkkitehtuuriin perustuva suoritin. Se julkaistiin 22. maaliskuuta 1993 seuraajana Intel i486 -mallistolle. Alun perin Intel suunnitteli nimeävänsä suorittimen 80586:ksi tai i586:ksi, mutta koska numeroista ei voi tehdä tavaramerkkiä, nimeksi valittiin lopulta Pentium. i586:tta käytetään kuitenkin ohjelmoinnissa viittaamaan Pentium-yhteensopiviin suorittimiin.
Intel käyttää Pentium-brändiä myös seuraavien suoritinsukupolvien nimessä, vaikka niiden arkkitehtuuri on hyvin erilainen kuin itse Pentiumissa:
Intel Pentium Pro
Intel Pentium II
Intel Pentium III
Intel Pentium 4
Intel Pentium M
Intel Pentium D
Intel Pentium 4 Extreme Edition
Syyskuussa 2022 Intel kertoi lopettavansa Pentium- ja Celeron -brändit, korvaten ne uudella brändillä "Intel Processor" vuodesta 2023 alkaen.
Arkkitehtuuri

Suurin ero i486:een verrattuna on se, että Pentiumissa on kaksi kokonaislukujen liukuhihnaa ("U" ja "V"), joten se voi suorittaa enemmän kuin yhden käskyn kellojaksoa kohti. U-liukuhihna voi suorittaa minkä tahansa käskyn, kun taas V pystyy suorittamaan vain jonkin yksinkertaisen käskyn, kuten lataus/tallennus muistista.
Tämä ominaisuus on tyypillinen RISC-suorittimille. Tämä olikin ensimmäinen kerta, kun RISC-suorittimien ominaisuus lisättiin x86-arkkitehtuurin suorittimeen. Vaikka Pentium onkin teknisesti 32-bittinen prosessori, siinä on 64-bittinen tietoväylä, eli se saa muistista kaksinkertaisesti dataa kellojaksoa kohti.
Kokonaislukuoperaatioiden suoritukseen on viisivaiheinen liukuhihna:    Prefetch (PF),     Decode-1 (D1),     Decode-2 (D2),     Execute (E) ja     Write Back (WB).
Pentiumin mikrokoodi hallitsee molempia liukuhihnoja, mikä tekee mikrokoodilla toteutetuista käskyistä paljon 486:tta nopeampia.
80486DX oli ensimmäinen Intelin prosessori, jossa matematiikkasuoritin lisättiin suorittimen kanssa samalle piisirulle. Pentium säilyttää vanhan x87-arkkitehtuurin, ja matematiikkasuoritin on erillinen yksikkö muusta prosessorista. Liukulukukäskyn suoritus siirtää laskun matematiikkaprosessorin tehtäväksi, joka lukee liukulukudatan suorittimen datavälimuistista. Matematiikkasuorittimella on kahdeksan yleiskäyttöistä rekisteriä liukulukuoperaatioihin. Liukulukuja ei voi siirtää suorittimen kokonaislukurekisteriin, ainoastaan muistiin. Pentiumin matematiikkasuoritin on huomattavasti parempi kuin 486DX:ssa, sillä myös Pentiumin liukulukuyksikkö on liukuhihnoitettu eli se pystyi aloittamaan seuraavan käskyn suorittamisen jo ennen kuin edellinen oli valmistunut ja siten pystyi efektiivisesti usein suorittamaan liukulukuoperaation jokaisella kellojaksolla. Liukuhihnan neljä ensimmäistä vaihetta on jaettu U-kokonaislukuliukuhihnan kanssa. Lisäksi matematiikkasuoritin sisältää kerto- ja jakolaskut laitteistolla ja kehittyneemmät algoritmit mikrokoodilla.
Aiemmilla x86-suorittimilla (sekä muiden valmistajien Pentiumin kanssa kilpailevilla suorittimilla) liukulukuyksikkö ei ollut liukuhihnoitettu, jolloin jouduttiin ensin odottamaan useampi kellojakso edellisen käskyn valmistumista ennen kuin seuraava käsky voitiin suorittaa.
Näiden uudistuksien ansioista Pentiumin nopeus oli kokonaislukukoodilla lähes kaksi kertaa i486:n verran kellojaksoa kohti, ja liukulukukoodilla vastaavalla kellotaajuudella jopa 3−5-kertainen i486:een nähden.
Mallit

Alkuperäisen Pentium-suorittimen koodinimi oli P5 ja ne valmistettiin 0,8 mikrometrin prosessilla. Tällä prosessilla valmistettujen suorittimien ydin kuitenkin toimi epävarmasti ja kuumeni huomattavasti käytön aikana. P5-malleja seurasi 0,6 mikrometrin prosessilla valmistettu P54. Sen sisäinen kellotaajuus oli eri kuin ulkoinen väylä. Lisäksi se toimi tuplaprosessorikokoonpanoissa. P54:n seuraaja oli P54C, joka valmistettiin 0,35 mikrometrin puhtaalla CMOS-prosessilla.
Ensimmäiset Pentiumit toimivat 60 ja 66 megahertsin kellotaajuudella. Keväällä 1994 Intel julkaisi 75, 90 ja 100 megahertsin versiot, jotka oli valmistettu 0,6 mikrometrin valmistustekniikalla ja joiden käyttöjännite oli aiempaa alempi 3,3 volttia. 0,35 mikrometrin tekniikalla valmistettu 120 megahertsin versio julkaistiin 27.3.1995. Kesällä 1995 julkaistiin 133 megahertsin versio, tammikuussa 1996 150 ja 166 megahertsin versiot sekä 10.6.1996 200 megahertsin versio.
i486-koneiden päivitykseen tarjottiin 63 ja 83 megahertsin taajuudella toimineita Pentium OverDrive -suorittimia.
Mallit > Pentium MMX

Seuraava malli, P55C, julkaistiin nimellä Pentium with MMX Technology (yleisesti käytettiin nimeä Pentium MMX)
tammikuussa 1997. Ensimmäisten julkaistujen Pentium MMX -mallien kellotaajuudet olivat 166 ja 200 MHz (kannettaviin 150 ja 166 MHz).
MMX (multimedia extension) oli x86-arkkitehtuurin ensimmäinen SIMD-laajennus. Se sisältää käskyjä kokonaislukujen rinnakkaislaskentaan käyttäen hyödyksi matematiikkasuorittimen rekistereitä 57:llä uudella MMX-käskyllä.
Vuoden 1997 tammikuussa Pentium-prosessoreihin lisättiin MMX-käskyt ja niiden välimuistin koko kaksinkertaistettiin 32 kilotavuun. 
MMX-mallista julkaistiin 166, 200 ja 233 megahertsin versiot.
Mallit > Suoritinkannat

Ensimmäinen Pentiumille tarkoitettu suoritinkanta oli Socket 4, joka käytti 5 voltin käyttöjännitettä. Sitä seurasi 3,3 voltin Socket 5 75–133 MHz malleille ja siitä parannettu Socket 7, johon voi laittaa myös Socket 5 -suorittimen. Pentiumin väylänopeus Socket 7:lla oli 66–83 MHz. Kanta jäi pitkäksi aikaa käyttöön AMD:n K5 ja K6 -suoritinten kanssa. 100 MHz:n väylänopeuteen pystyvistä kannoista käytetään nimeä Super Socket 7.
Mallit > Pentium-bugi

Ensimmäiset 60–100 megahertsin Pentium-mallit kärsivät virheestä, jonka vuoksi liukulukuyksikkö tuotti jossain harvinaisissa jakolaskussa (FDIV-käskyissä) virheellisen tuloksen viidennestä desimaalista eteenpäin. Virhe tunnetaan Pentium-bugina tai tarkemmin nimellä Pentium FDIV bug. Virheestä nousi kohu, joka laantui vasta Intelin tarjouduttua vaihtamaan kaikki virheelliset Pentium-suorittimet uusiin.
Kirjallisuutta

Lähteinen, Olavi; Pietikäinen, Ville; Kosonen, Harri: Uusi PC-tekniikan käsikirja, s. 65–132.  6. painos. Helsinki Media Erikoislehdet, 2000.  ISBN 951-832-051-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Intel Pentium Wikimedia Commonsissa
Intelin suorittimet
| --- | --- |
Aikaisemmat:  4004  4040  8008  8080  8085  8086  8088  80186  80188  80286  80386  80486  Pentium  Pentium Pro  Pentium II  Pentium III  Pentium Extreme Edition  Pentium M  Pentium D  Pentium 4 
Nykyiset:  Core  Pentium Dual-Core  Core 2  Celeron  A100  Xeon  Atom  Core i7 
ARM:  XScale  StrongARM 
IA-64:  Itanium  Itanium 2 
RISC:  i860  i960 
Muut:  iAPX 432 
GPU:  Intel GMA  Intel HD Graphics  Intel Iris Graphics
Jussi Lampi

| Jussi Lampi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. helmikuuta 1961 (ikä 63) Lappajärvi
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Lampi
Merkittävät roolit:   Veikko Hopea (V2 – Jäätynyt enkeli) & (Vares – Pimeyden tango)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jussi Yrjö Tapani Lampi (s. 9. helmikuuta 1961 Lappajärvi) on suomalainen näyttelijä ja muusikko. Lampi on esiintynyt useissa elokuvissa, muun muassa V2 – Jäätynyt enkeli, Matti, Rölli – hirmuisia kertomuksia ja Rölli ja metsänhenki sekä tv-ohjelmissa, muun muassa Ansa ja Oiva ja Ruusun aika.
Ura

Lampi syntyi ja kävi koulua Lappajärvellä ja oli Vaasan varuskuntasoittokunnassa 1978–1981, kävi Jyväskylän hotelli- ja ravintola-alan oppilaitosta 1982–1983 ja opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1986–1990. Teatteri Pienen Suomen näyttelijänä hän oli 1990–1991 ja on sen jälkeen näytellyt vapaana näyttelijänä.
Helsinkiläistyttyään 1980-luvun puolivälissä Jussi Lampi soitti rumpuja rockyhtyeessä Wanna-Bees. Levytysuransa Lampi aloitti Bodyguards-yhtyeessä. Jussi Lampi on soittanut myös Pink Flamingos -yhtyeessä vuodesta 1993. Yhtye on julkaissut yhden levyn Pink Flamingos Strawberry Recordsille. 2000-luvulla Lampi on soittanut rumpuja ja toiminut taustalaulajana Timo Rautiaisen yhtyeessä.
Jussi Lampi on ollut 1990-luvun alusta asti mukana useimmissa Uuden Iloisen Teatterin kesärevyissä sekä 2000-luvulla Teatteri Satakielen revyissä kuten Five Guys Named Moe (2001), Reet silmissä (2004) ja Smokkijätkät (2007). Lampi on näytellyt myös muun muassa Ryhmäteatterissa (Scapinin vehkeet 1989, Kastraatit 1990), Helsingin kaupunginteatterissa (There’s No Harri 2012, Parhaat palat -estradikimara 2013), Espoon kaupunginteatterissa (Nukkekoti  1992, Peilipeli 1993, Mitä sais olla? 1999), Komediateatteri Arenassa (Irwin, ikuinen kapinallinen 2014), Musiikkiteatteri Kapsäkissä (Lintukoto 2016), Teatteri Jurkassa (Ilta Andrén kanssa 1997), Keski-Uudenmaan Teatterissa (Ulvova mylläri 2014, Harmaat pantterit 2015), Seinäjoen kaupunginteatterissa (Ei ketään kotona 2009, Ninotska 2010, Herttin tähäre 2011), Tampereen Työväen Teatterissa (Herra metsästää 2005), Linnateatterissa (Monsteri olohuoneessa 2013) ja Porin Teatterissa (Arsenikkia ja vanhaa pitsiä 2018).
Lampi on myös ollut ääninäyttelijänä monissa animaatioissa, muun muassa Monsterit Oy -elokuvassa Tarmo P. "Tare" Karvasen äänenä. Lampi on myös esittänyt kahdessa Rölli-elokuvassa isoa rölliä.
Lampi on useana vuonna vieraillut Radio Rockilla Jone Nikulan joulunalusohjelmassa Jone ja Tiernapojat. Hän vierailee Raptorin musiikkivideolla ”Tosi tarttuva täytebiisi”.
Yksityiselämä

Lammella on poika Mitja Lampi (s. 1987), ja hänellä oli tytär Mandi Lampi, esiintyjänimeltään Mandi (1988–2008). Mandi teki itsemurhan 27. helmikuuta 2008. Mandi Lampi tunnettiin lapsitähtenä ja hän näytteli muun muassa näytelmässä Älä soita äidille yhdessä isänsä kanssa. Keväällä 2011 Jussi Lampi levytti kappaleen "Bussi 615" itsemurhan tehneen tyttärensä muistolle.
Lampi kihlautui vuonna 2012 liikuntaohjaaja Marjo Salomaan kanssa. Pariskunta avioitui helmikuussa 2019 ja muutti lokakuussa 2021 Alavudelle jossa Lampi toimii kulttuurikoordinaattorina.
Lampi on sotilasarvoltaan alikersantti.
Lampi on kertonut isänsä neuvosta taivuttavansa sukunimeään Lampin.
Levytyshanke

Jussi Lampi julkaisi vuonna 2011 Steen1-nimellä tunnetun rap-artisti Seppo Lampelan kanssa yhteisalbumin Bensaahan ne pojat tuli hakemaan.
Muuta

Jussi Lampi on osallistunut myös ihmisoikeusaktivismiin mm. toimimalla Amnesty Internationalin mallina.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1987 | Lain ulkopuolella | vierailija vankilassa |
| 1988 | Jahti | Seppo |
| 1990 | Isänmaan kaikuja 3: Asiamies  | Sulo |
| 1990 | Lehmännahkatakki | konstaapeli Sjöblad |
| 1991 | Rölli – hirmuisia kertomuksia | Isorölli |
| 1992 | Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät | mustalainen |
| 1993 | Chaplinesque |  |
| 1993 | Ripa ruostuu | rikospoliisi Lindgren |
| 1993 | Harjunpää ja kiusantekijät | Lampinen |
| 1994 | Rondaus | serkku |
| 1996 | Tie naisen sydämeen | Moctezuma |
| 1997 | Vaiennut kylä | Pink Flamingos -yhtyeen lyömäsoittaja |
| 1999 | Häjyt | silmäpuoli-Paananen |
| 2001 | Rölli ja metsänhenki | Isorölli |
| 2002 | Haaveiden kehä | nahkapää |
| 2003 | Nemoa etsimässä | Pomo |
| 2004 | Pelikaanimies | näyttämömestari |
| 2004 | Populäärimusiikkia Vittulajänkältä  | vahtimestari |
| 2004 | Vares – yksityisetsivä | pitkä mies |
| 2006 | Matti | Jorma Tapio |
| 2007 | Rock’n Roll Never Dies | tanssiorkesteri Taika-Jimin jäsen |
| 2007 | V2 – Jäätynyt enkeli | Veikko Hopea |
| 2007 | Ganes | opettaja |
| 2008 | Kummeli Alivuokralainen | Hirvonen |
| 2012 | Hulluna Saraan | Skidi |
| 2012 | Vares – Pimeyden tango | Veikko Hopea |
| 2013 | Vuonna 85 | Ruba Korbela |
| 2019 | Olen suomalainen | Järveläinen |
| 2023 | Lapua 1976 | Palomestari Tapio |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1990 | Lottovoittajien maa | Pepe |
| 1990 | Irti maasta | Ismo Pilvinen |
| 1990–1991 | Ruusun aika | Anton |
| 1993 | Tuntemattomalle jumalalle | attentaattori |
| 1993 | Viimeiset siemenperunat | mies ravintolassa |
| 1993 | Rölli | Iso-Rölli |
| 1993 | Pimennys | Teppo |
| 1994 | Hynttyyt yhteen | Jori-Pekka Leinonen |
| 1995–2001 | Ansa ja Oiva | Aimo Kääriäinen |
| 1996 | Pimeän hehku | Komisario Makkonen |
| 1996–1998 | Ihmeidentekijät | Janne Jäälahti |
| 2000 | Suuri luokkakokous |  |
| 2000–2002 | Parhaat vuodet | Janne Jäälahti |
| 2007 | Runeberginkatu | poliisi |
| 2010 | Vastaparit |  |
| 2011 | Vedetään hatusta | oma itsensä |
| 2011 | Diili | lukija |
| 2011 | Tattoo | Pentti |
| 2012 | Paparazzit |  |
| 2020 | Se upp för Jönssonligan | Reijo Kangasniemi |
| 2022–2023 | Syke | Matti Jalla |
Diskografia > Albumit

Bensaahan ne pojat tuli hakemaan (Lampela & Lampi, 2011)
Pink Flamingos / Pink Flamingos (Strawberry Records, 2001)
Diskografia > Singlet

"Tennispallobiisi" (Lampela & Lampi mukana Kastanja, 2011)
Aiheesta muualla

Jussi Lampi Elonetissä.
Jussi Lampi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana
Suomen Elintarviketyöläisten Liitto

| Suomen Elintarviketyöläisten Liitto SEL |
| --- | --- |

Perustettu:  1932
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  27 775 (31.12.2024)
Puheenjohtaja:  Veli-Matti Kuntonen
Jäsenlehti:  Elintae
Aiheesta muualla
selry.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomen Elintarviketyöläisten Liitto SEL ry (ent. Suomen Elintarvetyöläisten Liitto SEL) on vuonna 1932 perustettu elintarvikealalla työskentelevien työntekijöiden ammattiliitto. Etujärjestöön kuuluu 59 ammattiosastoa, joissa on yhteensä 27 775 jäsentä (31.12.2024). Heistä 55 % on naisia. Jäsenistä noin 10 500 eli lähes 38 % on eläkeläisiä. Työikäisistä jäsenistä 49 % on naisia ja lähes joka kolmas on alle 35-vuotias. Noin 64 prosenttia kaikista alan työntekijöistä on järjestäytynyt SEL:n jäseniksi. SEL kuuluu Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö SAK:hon ja Teollisuuden palkansaajat TP:hen.
SEL julkaisee Elintae-lehteä, joka ilmestyy kuusi kertaa vuodessa (1.1.2025). Elintae aloitti heinäkuussa 1949. SEL julkaisi myös järjestölehteä Viiri vuosina 1959–1968.
Vuoteen 1949 asti järjestön nimi oli Suomen Elintarvetyöläisten Liitto.