stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ketunmetsästys
Koiralla

Ajavaa koiraa käytettäessä voidaan samaan aikaan käyttää myös luolakoiraa, koska koiran löydettyä ketun ja ajettuaan sitä voi kettu piiloutua pesäänsä luolaan tai ladon alle, josta sitä on vaikea saada ulos ilman luolakoiran apua. Luolakoira menee ketun pesään ja ajaa eläimen ulos, jonka jälkeen metsästäjä voi tappaa sen ampumalla ja ottaa saaliin haltuunsa.
Metsästäjät arvostavat eniten ketun metsästämistä ajavalla koiralla. Metsästykseen osallistuu 2-3 metsästäjää, jotka ovat passissa oletetulla ajoreitillä ajon aikana. Ketunmetsästys on vaativampaa kuin jäniksenmetsästys ajavalla koiralla, koska ajoreitti on laajempi ketulla kuin jäniksellä ja eläin voi karata metsästäjien passittamalta alueelta.
Luolakoiraa käytettäessä metsästäjä ohjaa koiransa tietämälleen ketunpesälle, koira menee pesän sisälle ja ajaa ketun ulos. Ennen koiran laskemista luolaan metsästäjät asettuvat pesän lukuisille suuaukoille passiin odottamaan kettua ja ampuvat sen tultua ulos.
Ilman koiraa

Ketun jäljittäminen ilman koiraa on erittäin vaativaa ja tuottaa harvoin toivottua tulosta. Metsästäjä seuraa ketun jälkiä lumihangessa ketun pesälle ja yrittää saada sen omin avuin ulos pesästään.
Ilman koiraa > Loukkupyynti

Loukkupyynnissä käytetään suurikokoisia kettuloukkuja, joista yhtä mallia edustaa Norjalainen kettuloukku. Kettu houkutellaan syötin avulla loukkuun jolloin se jää sinne ansaan. Kaikissa malleissa loukku vangitsee ketun elävänä. Metsästäjän on metsästyslain mukaan käytävä tarkistamassa loukku vähintään kerran vuorokaudessa. Loukku on passiivinen pyyntiväline, eikä siten valikoi eläintä. Jos loukkuun on jäänyt rauhoitettu eläin, on metsästäjän päästettävä se vapaaksi.
Ilman koiraa > Pillitys

Ketun pillittämisellä tarkoitetaan ketun houkuttelua metsästäjän luokse pillillä, jolla koitetaan matkia loukkaantuneen saaliseläimen, jäniksen tai myyrän, ääntä. Kettu luulee saavansa helpon saaliin, mutta vastassa onkin metsästäjä joko haulikon tai kiväärin kanssa. Pillitystä voi tehostaa sätkivää tai kituvaa saaliseläintä kuvaavalla houkutuskuvalla. Houkutuskuva voi olla esimerkiksi pehmolelu tai patterista virtansa saava, sähkömoottorin varassa heiluva, jänistä muistuttava nukke.
Ilman koiraa > Muita tapoja

Ketunmetsästystä voidaan harjoittaa myös lippusiimalla tai raatojen avulla. Raatometsästyksessä lehmän tai vasikan raato haudataan keväällä maahan ja hautaan asetetaan muoviputki maanpintaan, jota myöten raadon haju leviää ympäristöön ja houkuttelee ketun kesän aikana paikalle. Syksyllä hautaa avataan. Ketun käydessä syömässä raatoa kauempana vahtiva metsästäjä voi ampua sen.
Perinteinen ketunmetsästys joissakin länsimaissa

Perinteinen ketunmetsästys eli kettujahti on urheilu- tai ajanvietelaji, jossa on tarkoituksena pyydystää kettu jahtaamalla. Saaliin jäljittämiseen käytetään jälkikoiria, joita metsästäjät seuraavat ratsain tai jalan. Laji sai alkunsa Isossa-Britanniassa 1500-luvulla ja levisi sieltä Eurooppaan ja Brittiläisen kansainyhteisön maihin. Laji on kielletty useissa maissa, mutta sitä harjoitetaan edelleen muun muassa Irlannissa, Australiassa, Ranskassa, Italiassa, Venäjällä, Kanadassa ja Yhdysvalloissa.
Kettujahti herättää voimakkaita tunteita, ja sen vaikeuttamiseksi ja kieltämiseksi on nähty paljon vaivaa. Lajin puolustajat pitävät sitä tehokkaana ja suhteellisen lempeänä tapana pitää kettukanta kurissa, mutta vastustajien mielestä laji on julma ja tarpeeton.
Metsästyksen motiivit Suomessa

Kettua on pidetty lähes perusteettomasti vihattavana vahinkoeläimenä, josta on maksettu tapporahaakin. Sen näkyvimpänä haittana on pidetty riista- ja kanavarkauksia, mutta todellisuudessa se on hyödyllinen eläin, joka pitää myös hiiri-, rotta- ja myyräkantoja kurissa. Ketun hyödyllisyyttä ei ole pidetty yhtä paljon esillä kuin sen haittoja ja tästä syystä eläin on pyritty hävittämään kokonaan metsästäjien taholta. Ketun tuhoutumisen on estänyt sen luontainen varovaisuus ja oveluus.
Suomen kettukanta romahti erityisesti 1950-luvun puolivälissä, jolloin tapporaha nostettiin 1 000 markasta 2 000 markkaan. Ketun talviturkin rahallinen arvo on vaihdellut suuresti muodin mukana ja samassa suhteessa myös kiinnostus sen metsästämiseen. 1900-luvun alkupuolella kettukanta supistui jatkuvasti, mutta alkoi jälleen nousta 1940-luvun alussa, jolloin sen turkin arvo oli alhainen markkinoilla. Parhaina saalisvuosina 1949 ja 1956 Suomessa saatiin saaliiksi 27 000 kettua.
Rauhoitusaika

Kettua saa Suomessa metsästää 1.8.-14.4. (Lappi 1.8- 30.4) Ajavan koiran käyttö on kiellettyä 1.3.-19.8. välisenä aikana, eikä silloin saa myöskään kouluttaa koiraa metsästykseen.
Vuonna 2015 muutetun metsästysasetuksen mukaan ketun metsästysaika Lapin maakunnassa on 1.8.–30.4. Muualla maassa ketun metsästysaika on 1.8.–14.4. Kesäaikainen pyynti ei enää ole mahdollista missään muodossa.
Muuta

Metsästyksessä käytettävät luolakoirat on rokotettava vuosittain raivotautia vastaan.
Lahonnut kettuloukku metsässä.
Ranskalainen kettujahtiseurue lähdössä jahtiin.
Kettu on pyydystänyt rotan.
Argostólin arkeologinen museo

| Argostólin arkeologinen museo Αρχαιολογικό Μουσείο Αργοστολίου |
| --- | --- |
 Argostólin arkeologinen museo.
Tyyppi:  arkeologinen museo
Sijainti:  Argostóli, Kefaloniá, Jooniansaaret, Kreikka
Koordinaatit:  38°10′40″N, 20°29′17″E
 fiArgostólin arkeologinen museo 
   
Argostólin arkeologinen museo (kreik. Αρχαιολογικό Μουσείο Αργοστολίου, Archaiologikó Mouseío Argostolíou) on arkeologinen museo Argostólin kaupungissa Kefalonián saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1957. Se korvasi tuolloin vuoden 1953 maanjäristyksessä tuhoutuneen aiemman museon. Myös uusi museo on kärsinyt usein maanjäristyksistä ja se on ollut suljettu vuoden 2014 järistyksestä lähtien. Museo sijaitsee aivan Argostólin keskustassa.
Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta kivikaudelta roomalaisen ajan lopulle. Salissa 1 on paleoliittisen ja neoliittisen kauden sekä keskisen helladisen kauden löytöjä muun muassa Sámista, Fiskárdosta, Skálasta ja Kokolátasta. Salissa 2 on mykeneläisen kauden esineitä, joista pääosa on hautalöytöjä muun muassa tholos-haudasta Póroksen Tzanátasta sekä Metaxátan kammiohaudoista. Salissa 3 on löytöjä Kefalonián antiikin aikaisen tetrapoliksen kaupungeista Pale, Krane, Pronnoi ja Same, sekä muun muassa Fiskárdon, Kokolátan ja Metaxátan hautausmailta ja Diakátan luolasta. Merkittävimpiin esineisiin kuuluvat muun muassa mykeneläisaikaiset kultakorut sekä kyliks ja krateeri 1100-luvulta eaa.
Museon kokoelmia.
Museon kokoelmia.
Mykeneläisaikaisia koruja.
Sileeni Melissánin luolasta, 300/200-luku eaa.
Pronssinen miehenpää, 200-luku jaa.
Roomalaisaikaisia rahoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Argostólin arkeologinen museo Wikimedia Commonsissa
Ashkan Dejagah

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Seyed Ashkan Dejagah
Syntymäaika: 5. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka:  Teheran, Iran
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttä/laituri
Pituus: 181 senttimetriä
Seura
Seura:  Fulham FC
Pelinumero: 24
Junioriseurat
:  Reinickendorfer Füchse
1999–2000:  Tennis Borussia Berlin
2000–2004:  Hertha BSC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 |  Hertha BSC II | 56 | (21) |
| 2004-2007 |  Hertha BSC | 26 | (1) |
| 2007-2012 |  VfL Wolfsburg | 131 | (18) |
| 2012- |  Fulham FC | 43 | (5) |
Maajoukkue
| 2002-2003 |  Saksa U17 | 10 | (4) |
| 2003-2004 |  Saksa U18 | 4 | (2) |
| 2004 |  Saksa U19 | 11 | (3) |
| 2004-2005 |  Saksa U20 | 5 | (2) |
| 2005-2009 |  Saksa U21 | 20 | (4) |
| 2012- |  Iran | 16 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Seyed Ashkan Dejagah (s. 5. heinäkuuta 1986 Teheran) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laituri. Hän on vuodesta 2012 lähtien edustanut englantilaista Fulhamia.
Ura

Dejagah muutti perheineen Teheranista Berliiniin Saksaan yksivuotiaana, ja sai Saksan kansalaisuuden 16-vuotiaana. Hän debytoi Hertha BSC:n ykkösjoukkueessa 18-vuotiaana, seurahistorian nuorimpana pelaajana.
Dejagah siirtyi Saksasta Englantiin Fulhamin joukkueeseen kesän 2012 siirtoikkunan viimeisenä päivänä, arviolta 2,5 miljoonan euron siirtosummalla. Seuran fanit valitsivat hänet kauden 2013–2014 Fulhamin parhaaksi pelaajaksi, mutta Dejagahin hyvistä esityksistä huolimatta joukkue putosi Valioliigasta.
Ura > Maajoukkueura

Ikäkausimaajoukkueissa Dejagah edusti Saksaa, huippuhetkenä alle 21-vuotiaiden Euroopan mestaruus vuoden 2009 EM-lopputurnauksessa. Dejagah teki turnauksessa yhden maalin, alkulohko-ottelussa Suomea vastaan.
A-maajoukkuetasolla Dejagah päätti lopulta edustaa synnyinmaataan Irania. Hänet valittiin Iranin joukkueeseen vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Saksan alle 21-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Neuer |
2 Beck |
3 Boenisch |
4 Höwedes |
5 Boateng |
6 Aogo |
7 Ebert |
8 Khedira |
9 Dejagah |
10 Özil |
11 Marin |
12 Fromlowitz |
13 Wagner |
14 Johnson |
15 Hummels |
16 Schwaab |
17 Grote |
18 Adlung |
19 Ben-Hatira |
20 Castro |
21 Schmelzer |
22 Ede |
23 Sippel |
Valmentaja Hrubesch
Käännös suomeksi
Kate Diehn-Bitt

Kate Diehn-Bitt (1900–1978) oli saksalainen taidemaalari. Hänen tyylinsä oli uraauurtavaa, mutta hänen työnsä kiellettiin Hitlerin aikana eivätkä ne saaneet tunnustusta myöskään DDR:n aikana, vaan ensimmäinen laaja näyttely järjestettiin vasta vuonna 2002.
Kate Bitt kasvoi keskiluokkaisessa kodissa ja otti piirustustunteja 14-vuotiaasta alkaen. Avioliiton ja lapsen syntymän jälkeen hän piti kymmenen vuoden tauon ennen kuin palasi taiteelliselle uralle.
Hänen uralleen osuivat kaikki vuosisadan suuret kriisit ja yhteiskunnalliset murrokset, jotka heijastuvat myös hänen töissään.
Anne Kuorsalo

| Anne Kuorsalo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  toimittaja
Muut tiedot
Koulutus: yhteiskuntatieteiden maisteri
Anne Kuorsalo (ent. Sailas, s. 1954) on suomalainen toimittaja. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän on ollut toimittajana Moskovassa vuosina 1989–1995, ensin Turun Sanomien kirjeenvaihtajana ja sitten Helsingin Sanomien avustajana. Hän on ollut tekemässä useita Venäjä-aiheisia teoksia.
Teokset

Sailas, Anne & Susiluoto, Ilmari & Valkonen, Martti: Venäjä – jättiläinen tuuliajolla.  Edita, 1996.  ISBN 951-37-1863-8.
Sailas, Anne & Susiluoto, Ilmari & Valkonen, Martti: Venäjä ja rosvokapitalismin haaksirikko.  Edita, 1999.  ISBN 951-37-2868-4.
Sailas, Anne & Susiluoto, Ilmari & Valkonen, Martti: Salaisen poliisin valtakunta: KGB, FSB ja suhteet Suomeen.  Helsinki:  Edita, 2003.  ISBN 951-37-3863-9.
Sailas, Anne & Susiluoto, Ilmari & Valkonen, Martti: Venäjä – kovan linjan energiajätti.  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-5136-4.
Bykov, Vladislav & Derkach, Olga & Kuorsalo, Anne: Venäjä: väärin kehittynyt maa.  Jyväskylä:  Docendo, 2020.  ISBN 978-952-291-743-0.
Toimittajana

Evakkolapset.  Ajatus Kirjat, 2005.  ISBN 951-20-6940-7.
Evakkotie.  Ajatus Kirjat, 2006.  ISBN 951-20-7258-0.
Sodan haavoittama lapsuus.  (yhdessä Iris Salorannan kanssa)  Ajatus kirjat, 2010.  ISBN 978-951-20-8107-3.
Evakoista kavereiksi.  (useita toimittajia)  Urjala:  Urjalan Karjalaiset, 2010.  ISBN 978-952-92-7674-5.
Evakon pitkä vaellus: sodan jaloista jälleenrakentajiksi.  Helsinki:  Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9518-6.
Näin Muolaa jäi elämään.  Forssa:  Muolaalaisten Seura ry, 2016.  ISBN 978-952-93-7241-6.
Aiheesta muualla

Anne Kuorsalo tietokirjailija Pekka Virkin vieraana Jälkisuomettumisen ruumiinavaus -ohjelmasarjassa, jossa he keskustelevat Suomen idänkaupan korruptiosta sarjan 15. jaksossa Näin suomalainen korruptio toimi itäkaupassa, 27.4.2024.
Armas Helle

Armas Helle Venäjän armeijassa.
Armas Edvard Helle (vuoteen 1900 Gröndahl,  s. 9. joulukuuta 1882 Kotka) oli suomalainen osuustoimintamies, jolla oli merkittävä vaikutus Suomen osuuskauppojen kehitykseen 1900-luvun alussa. Vuoden 1918 sisällissodan aikana Helle toimi  kansanvaltuuskunnan kauppa-asiamiehenä Neuvosto-Venäjällä, jonne hän myös sodan päätyttyä jäi.
Elämä

Kotkassa nahkuri Karl Edvard Gröndahlin ja Anna Sofia Pakkasen perheeseen syntynyt Helle palveli Venäjän armeijassa ja osallistui vuosien 1904–1905 Japanin sotaan taistellen Aleksei Kuropatkinin joukoissa Mantšuriassa. Suomeen palattuaan hän lähti mukaan osuustoimintaliikkeeseen ja työskenteli 1906–1914 Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan toimijäsenenä ja vuodesta 1916 lähtien Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana.
Sisällissodan sytyttyä Helle valittiin helmikuun 1918 alussa Kulutusosuuskuntien Keskusliiton tilintarjastaksi. 14. helmikuuta hänet nimitettiin Suomen kansanvaltuuskunnan elintarvikeviraston kauppa-asiamieheksi tehtävänään ostaa viljaa Siperiasta ja toimittaa sitä elintarvikepulan vaivaamaan Suomeen. Helle ehti lähettää Suomeen yli 300 junavaunullista viljaa. Ensimmäinen, niin sanottu suuri viljajuna saapui Helsinkiin 30. maaliskuuta Jaakko Rahjan johtamana, mutta loput vaunulastit jäivät Pietariin, kun niitä ei rajan sulkeuduttua pystytty lähettämään eteenpäin.
Sisällissodan jälkeen Helle jäi Neuvosto-Venäjälle, jossa hän työskenteli muun muassa metsätalouden palveluksessa Karjalan tasavallassa. Helteen kohtalo ei ole tiedossa, mutta ilmeisesti hän selvisi Stalinin vainoista ja asui toisen maailmansodan jälkeen Leningradissa.
Perhe

Helle oli naimisissa Maria Teresia Helteen (o.s. Horn) kanssa vuodesta 1908. Hänen veljiään olivat Johannes Väinö Helle (1884–1911) sekä kaksoisveljet Jalo Aura ja Ilmari Aura.
Kinroad

Kinroad on  kiinalainen mopojen ja moottoripyörien valmistaja, jonka tehtaat sijaitsevat Shanghaissa. Se on perustettu 1989, ja tuottaa 500 000 moottoripyörää ja 300 000 moottoria vuodessa.
Kinroad XT50GY, XT50PY ja XT50GY-2 ovat 49-kuutioisia enduromallisia nelitahtimopoja, joissa on takana rumpujarrut ja edessä levyjarrut.

Kinroad XT50Q on 49-kuutioinen choppermallinen nelitahtimopo. Kinroad valmistaa myös skoottereita, moottoripyöriä ja Go-kart-autoja.
Mopojen moottoreiksi Kinroad valmistaa pääasiassa Honda Monkeyn tekniikkaan perustuvia koneita. Erona Hondaan on esim. käynnistysmoottori. Useimmat Monkeyn vara- ja viritysosat sopivat Kinroadin mopoihin.
Aiheesta muualla

Kinroadin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kinroad Enduro  Motot.net -sivustolla (suomeksi)
Kirjailijaliitto

Kirjailijaliitto voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suomen Kirjailijaliitto
Euroopan Kirjailijaliitto
Neuvostoliiton kirjailijaliitto
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kirjailijaliitto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kemie

| Kemie |
| --- | --- |
 Kemie
 Koordinaatit: 62.22514°N, 30.33555°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Karjala
Kunta:  Tohmajärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä, taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4,68 km2 km²
Väkiluku (2019):  1 469
 – Väestötiheys:  313,9 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2019 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kemie on Tohmajärven kunnan keskuskylä ja -taajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan eteläosassa. Kemie on kehittynyt vaaran laelle usean pohjoiskarjalaisen asutusalueen tapaan.
Tohmajärven kirkko sijaitsee Kirkkoniemessä Tohmajärven pohjoisrannalla, viitisen kilometriä keskuskylästä kaakkoon.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Kemien taajaman pinta-ala oli 4,68 neliökilometriä ja väkiluku 1 469 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.
Kirjallisissa merkinnöissä paikkakunta on esiintynyt seuraavasti: Kemie (1618), Kemiä By (1631). Sana kemi merkitsee ’kovapohjaista kenttää, ketoa’.  Kylännimi on osa mäennimestä Kemienmäki (murteessa Kemmiimmäki). Kemie, murteellisesti Kemmii, on lyhentynyt monikon genetiivimuodosta Kontiolahden Selkie-kylän tavoin.
Atsushi Yoneyama

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Atsushi Yoneyama
Syntymäaika: 20. marraskuuta 1976 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Utsunomiya, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 180 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–2005 2006 2007–2008 2009–2010 | Tokyo Verdy Kawasaki Frontale Nagoya Grampus Tochigi SC | 198 (10) 7 (0) 39 (1) 54 (0) |
Maajoukkue
| 2000 | Japani | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Atsushi Yoneyama (jap. 米山 篤志, Yoneyama Atsushi; s. 20. marraskuuta 1976 Utsunomiya) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yoneyama debytoi Japanin maajoukkueessa helmikuussa 2000.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Keijo Hynninen

| Keijo Hynninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Keijo Kaino Hynninen
Syntynyt: 28. marraskuuta 1929 Helsinki, Suomi
Kuollut: 22. marraskuuta 2020 (90 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  186 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1950–1963:  Sörnäisten NMKY
Maajoukkueet
1950–1956:   Suomi
Ottelut (pisteet):  19 (101)
Aiheesta muualla
FIBA
Keijo Kaino Hynninen (28. marraskuuta 1929 Helsinki – 22. marraskuuta 2020) oli suomalainen koripalloilija.
Sörnäisten NMKY:n kasvatti Hynninen edusti kasvattajaseuraansa miesten SM-sarjassa vuosien 1950–1963 välillä yhteensä kahdeksan kautta tehden jokaisella pelaamallaan pääsarjakaudella yli 12 pistettä ottelua kohden. Hynninen saavutti pelaajaurallaan neljä SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia.
Suomen miesten maajoukkueessa Hynninen pelasi vuosina 1950–1956 19 ottelua 5,3 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen 12:nneksi sijoittuneeseen joukkueeseen Neuvostoliiton EM-kilpailuissa 1953. Hynninen pelasi myös Nizzan MM-karsinnoissa 1950.
Hynninen kuoli 90-vuotiaana marraskuussa 2020.
Saavutukset

EM-kilpailut: 12:s 1953
SM-hopeaa 1952, 1953, 1954 ja 1956
SM-pronssia 1950 ja 1955
Kinsale

| Kinsale (Cionn tSáile) |
| --- | --- |
 Kaupungin keskustaa
 Kinsale
 Koordinaatit: 51°42′21″N, 8°31′21″W 
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Munster
Kreivikunta:  Corkin kreivikunta
Väkiluku (2022):  5 991
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kinsale (iiriksi Cionn tSáile) on pieni kaupunki Corkin kaupunkikreivikunnassa, Irlannissa. Se sijaitsee rannikolla, noin 25 kilometriä etelään Corkin kaupungista lähellä Old Head of Kinsalea.
Kinsale on suosittu lomakohde sekä irlantilaisille että ulkomaalaisille matkailijoille. Kinsale on tunnettu gourmet-ravintoloistaan.
Kinsalessa käytiin vuonna 1601 merkittävä taistelu, jossa englantilaiset joukot kukistivat irlantilaisten ja espanjalaisten liiton.
Kinsalen lähellä Summer Covessa sijaitseva Charlesin linnoitus (Charles Fort) rakennettiin suojaamaan Kinsalen satamaa. Linnoitus on rakennettu vuonna 1677 ja se on kunnostettu matkailukohteeksi.
Ilmastonmuutokseen varautumista korostava Siirtymäliike perustettiin Kinsalessa ja se on maailman ensimmäinen virallinen siirtymäkaupunki. Siirtymäkaupungit pyrkivät noudattamaan  energiankulutuksen alenemisen toimintasuunnitelmaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen Kinsalen www-sivusto
Kirjasota

Kirjasota on nimitys kirjallista teosta vastaan ja sen puolesta julkisuudessa käytävästä voimakkaasta polemiikista. Suomessa ”kirjasodan” aiheuttaneita teoksia ovat olleet ainakin Olavi Paavolaisen Synkkä yksinpuhelu (1946), Väinö Linnan Tuntematon sotilas (1954), Paavo Rintalan Sissiluutnantti (1963) ja Hannu Salaman Juhannustanssit (1964). Kirjasotaan liittyy usein hallinnollisia toimia kyseisen kirjan kirjoittajaa, kustantajaa tai molempia vastaan, esim. Salama tuomittiin teoksensa johdosta jumalanpilkasta, tosin presidentti Urho Kekkonen armahti Salaman. Erityisen paljon kirjasotia Suomessa esiintyi 1960-luvulla.
Ari Rinta-Rahko

| Ari Rinta-Rahko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1956 (ikä 68)
Pesäpalloilija
Seura:   Seinäjoen Maila-Jussit 
Ari Rinta-Rahko (s. 21. kesäkuuta 1956) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja pelinjohtaja. Vuosina 1977–1992 Rinta-Rahko pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 356 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien joukkueessa. Rinta-Rahko valittiin viidesti Itä–Länsi- ja seitsemän kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.
Pelaajauransa jälkeen Rinta-Rahko toimi SMJ:n pelinjohtajana vuosina 1993–1996. Pelinjohtajana Rinta-Rahko johdatti joukkueensa kahdesti pronssimitaleihin. Vuonna 1996 hänet valittiin Itä–Länsi-otteluun pelinjohtajaksi.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-kultaa: 1983, 1985, 1987
2 SM-hopeaa: 1982, 1988
3 SM-pronssia: 1979, 1980, 1981, 1991
5 Itä–Länsi-ottelua: 1978, 1979, 1982, 1985, 1987
7 Liitto–Lehdistö-ottelua: 1980, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1988
Saavutukset > Pelinjohtajana

2 SM-pronssia: 1995, 1996
1 Itä–Länsi-ottelu: 1996
Kesäolympialaiset 1944

XIII olympiadin kisat myönnettiin pidettäviksi Lontoossa, Britanniassa 1944, mutta olympiakisoja ei voitu järjestää toisen maailmansodan takia.
Kansainvälinen olympiakomitea myönsi vuoden 1944 kesäolympialaiset Lontoolle kesäkuussa 1939. Se voitti ensimmäisessä äänestyksessä Rooman, Detroitin, Lausannen, Ateenan, Budapestin, Helsingin ja Montrealin. Toinen maailmansota kuitenkin esti kisojen järjestämisen, kun syyskuussa Saksa valtasi Puolan ja Britannia ja Ranska julistivat sodan Saksalle.
Toisen maailmansodan päättymisestä ehti kulua vain viisi kuukautta, kun Britannian olympiakomitean johtaja David Burghley matkusti Tukholmaan, missä hän ehdotti KOK:n puheenjohtajalle Sigfrid Edströmille Lontoon peruutettujen kisojen pitämistä vuonna 1948. Kesäolympialaiset 1948 myönnettiin Lontoolle maaliskuussa 1946.
Arttu Kiramo

| Arttu Kiramo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Arttu Mikael Kiramo
Syntynyt: 15. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Muurame, Suomi
Uran tiedot
Pituus:  173 cm
Seura:  Jyväskylän Freestyleseura
Laji:  freestylehiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2007–2015
Arttu Mikael Kiramo (s. 15. huhtikuuta 1990 Muurame) on suomalainen uransa lopettanut kumparelaskija. Hän edusti Jyväskylän Freestyleseuraa ja häntä valmensi Sami Mustonen.
Kiramo on kumparelaskun suomenmestari vuosilta 2009, 2011, 2013 ja 2014. Vuoden 2015 SM-hopeasta hänet palkittiin Muuramen kunnan lahjoittamalla stipendillä.
Kiramo aloitti lasketteluharrastuksen nelivuotiaana ja siirtyi kumparelaskuun viisi vuotta myöhemmin.  Hän on harrastanut myös skicrossia voittaen 16-vuotiaiden Suomen-mestaruuden vuonna 2005.
Maailmancup

Ensimmäisen kerran Kiramo kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2007 Norjan Vossissa.
Maailmancupin osakilpailuissa Kiramon paras sijoitus on kahdeksas Lake Placidissa tammikuussa 2011 ja Rukalla joulukuussa 2011. Hänen paras kokonaissijoituksensa on 18:s kausilla 2011 ja 2012.
Arvokisat

Kiramo valittiin Suomen A-maajoukkueeseen kaudella 2006–2007. Hän kilpaili nuorten MM-kisoissa vuosina 2006 ja 2007 ollen parhaimmillaan 11:s vuonna 2006. Aikuisten tasolla hän kilpaili ensimmäisen kerran Inawashiron MM-kisoissa 2009 sijoittuen yhdeksänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 16:s.
Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011 Kiramo oli 12:s ja parikumparelaskussa seitsemäs. Voss-Myrkdalenin MM-kisoissa 2013 hän oli 20:s ja parikumparelaskussa 13:s.
Vuonna 2014 Kiramo osallistui Sotšin talviolympialaisiin.
Kiramo lopetti uransa kumparelaskijana keväällä 2016.
Aiheesta muualla

Arttu Kiramon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Arttu Kiramo Suomen olympiakomitean sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Arttu Kiramo Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)