stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amurinruusuleinikki

| Amurinruusuleinikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Ruusuleinikit Adonis
Laji::  amurensis
Kaksiosainen nimi
 Adonis amurensis  Regel & Radde 
Synonyymit
 Adonis vernalis var. amurensis 
Katso myös
   Amurinruusuleinikki Wikispeciesissä   Amurinruusuleinikki Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amurinruusuleinikki (Adonis amurensis) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon, ruusuleinikkien (Adonis) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on luokiteltu myös kevätruusuleinikin muunnokseksi.
Amurinruusuleinikin varret ovat haarattomia tai joskus harvoin haaroittuneita. Kukinta-aikaan varret ovat 5–15 cm korkeita, mutta kukinnan jälkeen hedelmävaiheessa varret voivat kasvaa jopa 30 cm korkeiksi. Lehtien ruodit ovat enintään 6,5 cm pitkiä ja lehtilavat ovat kahdesta kolmeen kertaan liuskoittuneita tai lehdykkäisiä. Kokonaisuudessaan lehtilavat ovat noin 7,5 cm pitkiä, 9 cm leveitä ja yleismuodoltaan kolmiomaisia. Kukat ovat halkaisijaltaan 2,8–3,5 cm. Kukissa on noin yhdeksän verholehteä, jotka ovat harmahtavanpurppuraisia ja 1,4–1,8 cm pitkiä. Terälehtiä on noin kymmenen kappaletta ja ne ovat keltaisia, 1,4–2 cm pitkiä ja 0,5–0,7 cm leveitä. Heteet ovat noin 3 mm pitkiä. Amurinruusuleinikki kukkii aikaisin keväällä maalis–huhtikuussa.
Amurinruusuleinikki kasvaa metsissä sekä ruohoisilla rinteillä Kiinassa, Korean niemimaalla, Japanissa ja Venäjällä.
Amurinruusuleinikkiä on käytetty lääkinnällisiin tarkoituksiin.
Aiheesta muualla

Puutarha.net: Amurinruusuleinikki (Adonis amurensis)
Af Hällström

Af Hällström on suomalainen aatelissuku, eräs laajemman Hällström-suvun haara. Suku on lähtöisin Helsingborgista Skånesta, jossa kantaisä Olluff Thraebeen (nykykirjoituksella Olof Träben, eli Olavi Puujalka) toimi 1500-luvulla lautturina Juutinraumalla silloisten tanskalaisten kaupunkien Helsingborgin ja Helsingörin välillä. Hänen pojanpojan poikansa Petter Karlsson otti sukunimekseen Hällström kotikaupunkinsa (”Häll”) ja Juutinrauman (”ström” eli virta) mukaan, ennen kuin 1724 muutti Ilmajoelle, jossa toimi pitäjänräätälinä. Petterillä oli useita tyttäriä, mutta vain yksi poika, Carl, jolle sukunimi periytyi. Yksi Carlin pojista oli pappi, fyysikko ja Turun akatemian rehtori Gustaf Gabriel Hällström. Hänen lapsensa aateloitiin vuonna 1830 ja introdusoitiin ritarihuoneeseen vuonna 1831 aatelissukuna numero 190; koska ei pidetty sopivana että pappi itse aateloitaisiin.
Carl Hällströmin jälkeläisistä ainoastaan af Hällström -suku käyttää missään muodossa nimeä Hällström. Muut suvun haarat suomensivat 1920–1930-luvuilla nimensä muotoihin Helasvuo ja Pankakoski.
Aatelissuvun jäseniä

Gustaf Alfred af Hällström (1827–1899), tilanomistaja ja valtiopäivämies, G. G. Hällströmin poika
Gustaf Emil af Hällström (1860–1924), tilanomistaja ja valtiopäivämies
Ernst af Hällström (1863–1931), Tampereen ensimmäinen kaupunginlääkäri
Eliel af Hällström (1865–1950), kirkkoherra, lääninrovasti, G. G. Hällströmin pojanpoika
Arthur af Hällström (1867–1933), arkkitehti ja rakennusmestari, Kone ja Terän perustaja, G.G. Hällströmin pojanpoika
Erik af Hällström (1897–1951), oikeustieteen professori, kulttuuripoliitikko, Eliel af Hällströmin poika
Raoul af Hällström (1899–1975), teatteri- ja elokuvakriitikko, Arthur af Hällströmin poika
Margareta Lehtonen (o.s. af Hällström, 1900–1994), arkkipiispatar, Eliel af Hällströmin veljentytär
Roland af Hällström (1905–1956), elokuvaohjaaja, Arthur af Hällströmin poika (puoliso näyttelijä Elvi Saarnio-af Hällström)
Gunnar af Hällström (1908–1964), matematiikan professori, G. G. Hällströmin pojanpojanpoika
Olof af Hällström (1916–1990), Suomenlinnan intendentti, Eliel af Hällströmin poika
Harald af Hällström (1923–2010), korkeimman oikeuden jäsen, Eliel af Hällströmin poika
Gustav af Hällström (1933–2012), Pohjola-Nordenin toimitusjohtaja, Erik af Hällströmin poika
Gunnar af Hällström (s. 1950), systemaattisen teologian professori, Harald af Hällströmin poika
Gustaf Arthur eli Arto af Hällström (s. 1952), teatteriohjaaja, Roland af Hällströmin poika (puoliso teatteriohjaaja Leena Havukainen-af Hällström)
Karl af Hällström (s. 1967), kirkkoherra, lääninrovasti, Eliel af Hällströmin pojanpojanpoika
Charlotta af Hällström-Reijonen (s. 1970), kielitieteilijä, Valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinnon saaja 2013
Muita suvun jäseniä

Samuel Lehtonen (1921–2010), piispa, Margareta Lehtosen poika
Aiheesta muualla

Sukuyhdistys af Hällström
Angelinan piirikunta

Angelinan piirikunta (engl. Angelina County) on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 86 715 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin kunta on Lufkinin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1846.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Angelinan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Amurinpioni

| Amurinpioni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Pionikasvit Paeoniaceae
Suku::  Pionit Paeonia
Laji::  obovata
Kaksiosainen nimi
 Paeonia obovata  Maxim. 
Katso myös
   Amurinpioni Wikispeciesissä   Amurinpioni Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amurinpioni (Paeonia obovata) on pionikasvien (Paeoniaceae) heimoon, pionien (Paeonia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa paljolti Paeonia japonica -lajia, joka kasvaa luonnossa osittain samoilla alueilla kuin amurinpioni.
Amurinpioni on monivuotinen varpumainen kasvi, joka kasvaa vuosittain keskikesään mennessä tavallisesti 45–60 cm korkeaksi. Lehdet säilyvät kasvissa läpi kesän alkusyksyyn asti, mutta talven tullen kasvin maanpäälliset osat kuolevat. Amurinpionin kukat ovat kuppimaisia, noin 7,5 cm leveitä ja sijaitsevat yksittäin. Kukkien väri vaihtelee valkoisesta vaaleanpunaiseen tai purppuraan ja niissä on paljon keltaisia heteitä. Valkokukkaisia amurinpioneja myydään usein muunnosnimellä Paeonia obovata var. alba.
Amurinpioni kasvaa luonnossa metsäisillä alueilla Siperiassa, Mantšuriassa, Kiinassa ja Japanissa. Puutarhassa amurinpioni kasvaa runsasravinteisessa ja keskikosteassa maaperässä puolivarjoisella kasvupaikalla. Kasvit ovat pitkäikäisiä, eikä niitä tarvitse jakaa tai niiden kasvupaikkaa käsitellä moniin vuosiin. Kasvit voi kuitenkin leikata mataliksi syksyllä ensimmäisten pakkasten jälkeen.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Amurinpioni (Paeonia obovata)
Arboretum Mustila: Amurinpioni (Paeonia obovata) (Arkistoitu – Internet Archive)
The Peony Society: Paeonia obovata (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Paeonia obovata (englanniksi)
Flora of China: Paeonia obovata (englanniksi)
The Plant List: Paeonia obovata (englanniksi)
Almaz Ayana

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Almaz Ayana Pekingin MM-kilpailuissa 2015. |  Almaz Ayana Pekingin MM-kilpailuissa 2015. |  Almaz Ayana Pekingin MM-kilpailuissa 2015. |  |
Maa:   Etiopia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 10 000 m |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | 5 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Peking 2015 | 5 000 m |  |
|  Kultaa | Lontoo 2017 | 10 000 m |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2017 | 5 000 m |  |
|  Pronssia | Moskova 2013 | 5 000 m |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Marrakech 2014 | 5 000 m |  |
Almaz Ayana (s. 21. marraskuuta 1991) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Ayana sijoittui Monctonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 viidenneksi 3 000 metrin estejuoksussa. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti pronssia 5 000 metrillä ajalla 14.51,33. Hän voitti 5 000 metrillä 2014 Afrikan-mestaruuden Marrakechissä ajalla 15.32,72 ja Maanosien cupin niin ikään Marrakechissä ajalla 15.33,32. Hän voitti 5 000 metrin maailmanmestaruuden Pekingissä 2015 ajalla 14.26,83.
Ayana juoksi maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaan ajan 5 000 metrillä 14.12,59 voittaessaan Timanttiliigan kilpailun Roomassa kesäkuussa 2016.
Rio de Janeiron olympialaissa 2016 Ayana voitti kultaa 10 000 metrillä maailmanennätyksellä 29.17,45. Hän alitti Wang Junxian lähes 23 vuotta vanhan ennätyksen yli 14 sekunnilla. 5 000 metrillä hän sai pronssia ajalla 14.33,59. Saavutustensa myötä Ayana valittiin IAAF:n vuoden 2016 naisyleisurheilijaksi.
Ayana voitti Lontoossa 2017 maailmanmestaruuden 10 000 metrillä ajalla 30.16,32. 5 000 metrillä hän sai hopeaa ajalla 14.40,35.
Henkilökohtaiset ennätykset

3 000 metrin juoksu: 8.22,22 (2015)
5 000 metrin juoksu: 14.12,59 (2016)
10 000 metrin juoksu: 29.17,45 (2016)
10 kilometrin juoksu: 32.19 (2010)
Puolimaraton: 1.05.30 (2023)
Maraton: 2.16.22 (2023)
3 000 metrin estejuoksu: 9.22,51 (2010)
3 000 metrin juoksu: 8.43,47 (2014)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Almaz Ayana Wikimedia Commonsissa
/ Almaz Ayana Facebookissa
Naisten 5 000 metrin juoksun maailmanmestarit
Naisten 10 000 metrin juoksun maailmanmestarit
Naisten 10 000 metrin juoksun olympiavoittajat
Echo Brickell

| Echo Brickell |
| --- | --- |
 Echo Brickell maaliskuussa 2024.
Tiedot
Sijainti:  1451 Brickell Avenue, Miami, Florida, Yhdysvallat
Rakennettu:  2015–2017
Käyttötarkoitus:  asuinrakennus
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Carlos Ott
Urakoitsija:  JDS Development Group
Tekniset tiedot
Kerroksia:  57
Korkeus
Kattokorkeus:  194,2 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Echo Brickell on Miamissa Yhdysvalloissa sijaitseva 194 metriä korkea, 57-kerroksinen pilvenpiirtäjä. Tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 2015, ja se valmistui 2017. Rakennuksessa on asuinhuoneistoja, ja sen päämateriaali on betoni. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Carlos Ott.
Alan Napier

| Alan Napier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Alan William Napier-Clevering
Syntynyt: 7. tammikuuta 1903 King's Norton, West Midlands, Englanti
Kuollut: 8. elokuuta 1988 (85 vuotta) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Aileen Dickens Hawklsey (toinen vaimo, 1907–1961)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1930-1981
Merkittävät roolit:  Alfred Batman-televisiosarjassa 1966-1968
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Alan Napier (oik. Alan William Napier-Clevering, 7. tammikuuta 1903 Birmingham, Britannia – 8. elokuuta 1988 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli englantilainen näyttelijä, jonka tunnetuin rooli oli Alfred Pennyworth televisiosarjassa Batman (1966-1968). Hän näytteli myös lukuisissa näytelmissä ja elokuvissa.
Napier oli Britannian pääministerin Neville Chamberlainin serkku. Hän opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa ja sai sen jälkeen töitä Oxford Players -seurueesta. 1929-1939 hän näytteli Lontoon West Endissä ennen kuin muutti Yhdysvaltoihin 1939. Hollywoodissa hän näytteli muun muassa elokuvissa Kissaihmiset (1942), Kutsumattomat vieraat (1944), Macbeth ja Merirosvojen ”kauhu” (1951).
Hän kuoli sydänkohtaukseen 85-vuotiaana Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Filmografia (valikoima)

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 1930 | Caste |  | ensimmäinen elokuva |
| 1932 | In a Monastery Garden |  |  |
| 1942 | Cat People | Kissaihmiset |  |
| 1942 | Random Harvest | Sattuma korjaa satoa |  |
| 1943 | The Song of Bernadette | Bernadetten laulu |  |
| 1944 | The Hairy Ape | Karvainen apina |  |
| 1945 | Isle of the Dead | Tuhoon tuomittu saari |  |
| 1946 | A Scandal in Paris |  |  |
| 1947 | Lured | Tyttöjä kadoksissa |  |
| 1948 | Johnny Belinda | Sanattomia tunteita |  |
| 1948 | Joan of Arc | Orleansin neitsyt |  |
| 1948 | Macbeth | Macbeth |  |
| 1948 | Hills of Home | Lassie voittaa pelon |  |
| 1949 | The Red Danube |  |  |
| 1953 | Julius Caesar | Julius Caesar |  |
| 1961 | Wild in the Country | Kapinallisen laulu |  |
| 1962 | Tender Is the Night | Yö on hellä |  |
| 1962 | The Premature Burial | Elävänä haudattu |  |
| 1963 | The Sword in the Stone | Miekka kivessä |  |
| 1964 | My Fair Lady | My Fair Lady |  |
| 1964 | Marnie | Marnie – vaarallisella tiellä |  |
| 1966-1968 | Batman | Batman | televisiosarja |
| 1981 | The Monkey Mission |  | televisioelokuva, viimeinen elokuva |
Aiheesta muualla

Alan Napier Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alan Napier Elonetissä.
Echo (musiikkipalkinto)

Echo on saksalainen musiikkialan palkinto, jota myöntää  Deutsche Phono-Akademie, joka on Bundesverband Musikindustrien (BVMI) kulttuuri-instituutti. Palkintoja on jaettu vuosittain vuodesta 1992 lähtien alan saksalaisille ja ulkomaisille edustajille. Palkintoa edelsi  Deutscher Schallplattenpreis, jota oli jaettu vuodesta 1963. Yhtenä palkitsemisperusteena on edellisen vuoden myynti.
Hiphop/Urban National -sarjassa palkinto myönnettiin vuonna 2018 levylle JBG3, jonka sanoituksissa on juutalaisvihamielisiä viittauksia. Palkitseminen on herättänyt Saksassa suurta julkista huomiota, ja jotkut palkitut ovat palauttaneet palkinnon.
Episodielokuva

Episodielokuva tarkoittaa elokuvaa, joka koostuu useasta tavalla tai toisella toisiinsa liittyvästä jaksosta, joissa kokonaisuus nousee osia tärkeämmäksi.
Metodia on käytetty paljon näytelmäkirjallisuudessa. Sitä on hyödyntänyt muun muassa Bertolt Brecht, ja keskiaikaiset mysteerinäytelmät saattoivat koostua episodeista. Elokuvassa kaikilla osuuksilla on yhtä suuri merkitys. Elokuvat voivat olla joko sekvenssi- tai tandemrakenteisia. Sekvenssirakenteisessa elokuvassa tarinat etenevät jakso kerrallaan, kun taas tandemrakenteessa tarinat kulkevat lomittain, ja niillä on usein kehys, johon eri vaiheissa palataan.
Eeva Heikkilä

Eeva Elina Heikkilä (ent. Häkkänen, o.s. Ojalehto, 29. huhtikuuta 1921 Haapajärvi – 3. syyskuuta 2020 Salla) oli suomalainen kirjailija.
Heikkilän vanhemmat olivat pienviljelijä, työmies Kristian Ojalehto ja Lempi Sorola. Hän kävi neljä luokkaa kansakoulua ja oli asutustilan emäntänä Sallassa 1951–1979.
Heikkilän kirjoittamia kertomuksia ja runoja on julkaistu myös Kalevassa, Lapin Kansassa, Pohjolan Sanomissa ja Koillis-Lappi-lehdessä.
Teoksia

Kolme hehtaaria ja risat : runoja. 2. painos Tekijä, Salla 1973, 3. uud. painos Runogalleria, Helsinki 1996
Pullopostia : runoja. Tekijä, Salla 1973
Suosittelen aivan erikoisesti... : runoja. Tekijä, Salla 1974
Puulintu. Tekijä, Salla 1975
Viisi litraa lypsyleuhkeeta. E. Heikkilä, Salla 1984
Rentukat palavat. E. Heikkilä, Salla 1991
Aamusta iltaan hamaan. Runogalleria, Helsinki 1996
Mietteitä Amerikan matkalta : matkakertomus Floridan M. 22.10.1997. E. Heikkilä, Salla 1998
Runuva ja roosaa : runoja & kertomuksia. E. Heikkilä, Salla 2001
Taivaan valot täällä etäiset : runoja. Eeva Heikkilä 2002
Alois Eliáš

| Alois Eliáš |
| --- | --- |
 Eliáš vuonna 1939
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1890 Praha, Böömin kuningaskunta, Itävalta-Unkari
Kuollut: 19. kesäkuuta 1942 (51 vuotta) Praha, Böömin ja Määrin protektoraatti, natsi-Saksa
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Tšekkoslovakia
Sotilasarvo:  kenraali
Alois Eliáš (29. syyskuuta 1890 Praha – 19. kesäkuuta 1942 Praha) oli tšekkoslovakialainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Böömin ja Määrin protektoraatin pääministerinä maata miehittäneen Saksan alaisuudessa, mutta teki samalla yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen ja Tšekkoslovakian Lontoossa olleen pakolaishallituksen kanssa. Saksalaiset pidättivät hänet vuonna 1941 ja hänet teloitettiin seuraavan vuoden puolella.
Elämäkerta

Eliáš syntyi Prahassa vuonna 1890 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Tšekkoslovakian legioonassa Venäjällä. Vuonna 1917 hänen onnistui saapua Venäjältä Ranskaan Yhdysvaltojen kautta ja vuonna 1919 hän otti osaa Tšekkoslovakian rajanaapureiden Puolan ja Unkarin kanssa käymiin rajakahakoihin. Vuosina 1921–1923 Eliáš opiskeli Pariisin sotilasakatemiassa ja työskenteli vuodesta 1924 maan pääesikunnassa. Vuosina 1931–1933 hän johti Tšekkoslovakian edustustoa Kansainliiton aseistariisuntakomissiossa Genevessä. Tämän jälkeen hän komensi useita sotilasyksiköitä yleten kenraalimajuriksi vuonna 1936. Hänestä tuli Tšekkoslovakian viestintäministeri vuonna 1938 ja hän toimi virassaan maan saksalaismiehitykseen saakka.
27. huhtikuuta 1939 Eliášta tuli Böömin ja Määrin protektoraatin pääministeri. Astuessaan virkaansa hän lupasi entiselle presidentille Edvard Benešille tekevänsä voitavansa miehitetyn maan hyväksi ja järkeili, että jollei hän olisi ottanut virkaa vastaan, olisi siihen päätynyt joku maan vihollisista. Virkaa hoitaessaan Eliáš uhmasi natsihallintoa useaan otteeseen; hän kieltäytyi esimerkiksi vannomasta uskollisuudenvalaa Adolf Hitlerille ja kieltäytyi myös allekirjoittamasta juutalaisvastaisia lakeja. Hän teki myös yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen kanssa ja oli yhteyksissä Tšekkoslovakian tuolloin Lontoossa toimineeseen pakolaishallitukseen. Böömin ja Määrin tuolloinen valtakunnanprotektori eli johtava paikallinen saksalainen virkamies Konstantin von Neurath korvattiin lopulta Reinhard Heydrichilla, joka pidätytti Eliáksen 27. syyskuuta 1941. Eliáš tuomittiin kuolemaan yhteistyöstä vastarintaliikkeen kanssa ja hänet teloitettiin Prahassa 19. kesäkuuta 1942.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alois Eliáš Wikimedia Commonsissa
Eeva Joenpelto -palkinto

Eeva Joenpelto -palkinto oli Lohjan kaupungin vuosina 1988–2004 jakama kirjallisuuspalkinto. Yksi palkinnon tavoitteista oli ylläpitää lohjalaisen kirjailija Eeva Joenpellon kirjallista perintöä. Palkintosumma oli 13 000 euroa. Palkittavan kirjailijan valitsi neljähenkinen raati.
Kirjallisuuspalkinnon lakkauttamisesta ilmoitettiin helmikuussa 2008. Lakkauttamisperusteeksi kerrottiin palkinnon saama vähäinen näkyvyys. Lohjan kaupunki aikoo jatkossa kunnioittaa Joenpellon kirjallista perintöä toisin keinoin.
Palkinnon saajat

1988: Jaan Kross
1992: Olof Lagercrantz
1995: Sándor Csoóri
1998: Andreï Makine
2001: Bernhard Schlink
2004: Herbjørg Wassmo
Eila Pyrhönen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eila Pyrhönen vuonna 1964. |  Eila Pyrhönen vuonna 1964. |  Eila Pyrhönen vuonna 1964. |  |
Maa:   Suomi
Naisten uinti
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Utrecht 1966 | 100 m perhosuinti |  |
Eila Pyrhönen (myöh. Claret-Ciuró, s. 25. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen uimari ja EM-mitalisti. Pyrhönen oli ensimmäinen suomalainen nainen olympialaisten uintilajien loppukilpailussa. Tokion olympialaisissa vuonna 1964 Pyrhönen oli lähellä mitalia 100 metrin perhosuintikilpailussa, mutta SE-tulos 1.07,3 riitti vain neljänteen sijaan. Uintiurheilun parissa saavutus nähtiin kuitenkin merkkinä uudesta noususta – suomalainen uimari saattoi nousta maailmanluokkaan – ja uinti sai arvovaltaa ja myös taloudellista tukea aikaisempaa enemmän. Vuoden 1966 Euroopan-mestaruusuinneissa Utrechtissa hän sai mielimatkallaan pronssia. Tämä jäikin vuosikymmeniin ainoaksi naisuimarin pitkän radan arvokilpailuissa uimaksi mitaliksi. Vasta Hanna-Maria Seppälän vuonna 2003 voittama maailmanmestaruus palautti naiset mitaleille.
Pyrhönen edusti seuratasolla helsinkiläisseura Marjaniemen Uimareita. Hän voitti lukuisia Suomenmestaruuksia Anja-sisarensa tavoin 1950- ja 1960-luvuilla. Vuonna 1966 Pyrhönen valittiin vuoden naisurheilijaksi.
Pyrhönen – nyk. Claret-Ciuró – on asunut pitkään ulkomailla. Hän sai vuonna 2002 opetusministeriön myöntämän Pro Urheilu -mitalin.
Alfred North Whitehead

| Alfred North Whitehead |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. helmikuuta 1861 
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Edward Routh
Oppilaat:  Robert Oppenheimer
Tutkimusalue:  Logiikka, matematiikka, tieteenfilosofia ja metafysiikka
 Nimikirjoitus
Alfred North Whitehead (15. helmikuuta 1861 Ramsgate, Kent, Englanti – 30. joulukuuta 1947 Cambridge, Yhdysvallat) oli englantilainen matemaatikko, josta tuli myöhemmin yhdysvaltalainen filosofi. Hän kirjoitti algebrasta, logiikasta, matematiikan perustasta, tieteenfilosofiasta, fysiikasta, metafysiikasta ja koulutuksesta. Hän kirjoitti teoksen Principia Mathematica yhdessä Bertrand Russellin kanssa.
Teoksia

A Treatise on Universal Algebra with Applications (1898)
An Introduction to Mathematics (1911)
The Organization of Thought Educational and Scientific (1917)
The Concept of Nature (1920)
The Principle of Relativity with Applications to Physical Science (1922)
Principia Mathematica, 3 osaa, yhdessä Bertrand Russellin kanssa (1925 (1910–13))
Science and the Modern World (1925)
An Enquiry Concerning the Principles of Natural Knowledge (1925 (1919))
Religion in the Making (1926)
Symbolism, Its Meaning and Effect (1927)
Process and Reality: An Essay in Cosmology (1929)
The Aims of Education and Other Essays (1929)
Function of Reason (1929)
Adventures of Ideas (1933)
Nature and Life (1934)
Modes of Thought (1938)
Essays in Science and Philosophy (1947)
The Wit and Wisdom of Whitehead (1947)
"Mathematics and the Good" teoksessa Schilpp, P. A., ed., 1951. The Philosophy of Alfred North Whitehead, 2nd. ed. New York, Tudor Publishing Company: 666–81. (1951)
A. N. Whitead: An Anthology (1953)
Kirjallisuutta

Stengers, Isabelle: Thinking with Whitehead: A Free and Wild Creation of Concepts.  ((Alkuteos: Penser avec Whitehead, 2002.) Translated by Michael Chase)  Cambridge (Mass.):  Harvard University Press, 2011.  ISBN 978-0-674-04803-4.
Aiheesta muualla

Irvine, A. D.: Alfred North Whitehead The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Boyer, Carl B. & Merzbach, Uta C.: Tieteiden kuningatar – Matematiikan historia, osa II, s. 852.  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Art House, 1994.  ISBN 951-884-158-6.
Amurintokko

| Amurintokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Gobioidei
Heimo::  Tokot Gobiidae
Alaheimo::  Gobionellinae
Suku::  Rhinogobius
Laji::  brunneus
Kaksiosainen nimi
 Rhinogobius brunneus  Temminck & Schlegel, 1845 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amurintokko (Rhinogobius brunneus) on tokkojen heimoon kuuluva kala. Laji kuvattiin vuonna 1845.
Kuvaus

Aavikkotokko jää yleensä hyvin pienikokoiseksi; keskipituus on noin 5 senttimetriä. Väritys on selästä kylkiin hiekanvärinen, mutta vatsan lähialueet ovat huomattavasti vaaleampia. Koko ruumiissa selästä vatsaan on selviä valkoisia laikkuja.
Elinympäristö

Laji elää Aasiassa: Japanissa, Kiinassa, Taiwanissa ja Vietnamissa. Aavikkotokoille ominaisin elinympäristö on järvi tai joki. Lajin edustajat viihtyvät vesissä parhaiten, kun pH-arvo ei laske alle 7:n ja lämpötila pysyttelee 16 ja 20 celsiusasteen välillä.