stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
K. J. G. Sirelius
Yksityiselämä

Sirelius oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisen avioliittonsa hän solmi Ines Sofia Waenerbergin kanssa vuonna 1863. Puoliso kuitenkin kuoli jo vuonna 1866. Toisen kerran hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1870 Hilda Johanna Bergholmin (k. 1906) kanssa. Sireliuksella oli kummastakin avioliitosta yksi poika. Vanhempi poika oli myöhemmin ylikamreerina toiminut Karl Johannes Sirelius (1864–1937), ja nuorempi poika Arne Gabriel Sirelius (1876–1925) toimi myöhemmin kaupungininsinöörinä Kotkassa, Kuopiossa ja Hangossa.
Karjamaja

Karjamajoja Taalainmaalla Ruotsissa.
Karjamaja oli ennen aikaan karjan kesäpaikka. Koko karja saatettiin viedä kesäksi kauempana olevalle talon niitylle tai muuhun paikkaan, missä karja paimennettiin, lehmät lypsettiin ja maito kirnuttiin voiksi. Karjamajalla oli ihmisille alkeellinen asunto, sauna ja karjalle sekä sen rehuille tilat. Osa talon asukkaista saattoi asua koko kesän luonnon helmassa olevalla karjamajalla. Karjamajoja on ollut etenkin Pohjois-Pohjanmaalla. Haapavedellä on säilytetty karjamajoja kulttuurimuistomerkkeinä entisajan maataloudesta. Karjamajat ovat olleet aktiivisessa käytössä vielä 1930-luvulla, Torniojokilaaksossa jopa vielä 1950-luvulla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haapaveden karjamajoista[vanhentunut linkki], KirjastoVirma
Kati Kallimo

Kati Kallimo (s. 1974) on Keski-Suomen hyvinvointialueen sosiaali- ja terveyspalveluiden toimialajohtaja. Koulutukseltaan hän on terveystieteiden maisteri, eMBA ja kauppatieteiden ylioppilas. Lisäksi hänellä on sairaanhoitajan ja terveydenhoitajan tutkinto. Aikaisemmin Kati Kallimo toimi Jyväskylän kaupungin perusturvajohtajana. Hän hoiti myös hyvinvointialuejohtajan väliaikaista virkaa valmistelujohtajan tehtävässä kun Keski-Suomen hyvinvointialueen perustamista valmisteltiin. Aikaisemmin hän on toiminut vastuualuejohtajana vanhus- ja vammaispalveluissa, osastonhoitajana, palvelupäällikkönä, palveluyksikön johtajana, palvelujohtajana ja työterveyshoitajana.
Kallimon Gerontologian ja kansaterveyden Pro gradu -tutkielma "Työssä koetun fyysisen ja psyykkisen kuormituksen yhteys varhaiseläkeajatuksiin yli 50-vuotiailla teollisuustyöntekijöillä ja -toimihenkilöillä" hyväksyttiin Jyväskylän yliopiston Liikunta- ja terveystieteiden tiedekunnan Terveystieteiden laitoksella keväällä 2005.
Kamila Rajdlová

Kamila Rajdlová
Kamila Rajdlová (s. 22. huhtikuuta 1978) on tšekkiläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 30 kilometrillä sijalle 11 ja viestissä viidenneksi Tšekin joukkueessa. Hän on osallistunut Salt Lake Cityn ja Torinon olympialaisiin. Paras henkilökohtainen saavutus talviolympialaisista on 26. sija 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailusta Salt Lake Cityssä 2002.
Maailmancupissa hänen paras sijoituksensa on kymmenes sija Otepäässä tammikuussa 2007.
Aiheesta muualla

Kamila Rajdlová Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
http://www.sportovci.cz/php/sportovec.php?sid=024000002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaluunakäki

| Kaluunakäki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Käkilinnut Cuculiformes
Heimo::  Käet Cuculidae
Suku::  Tapera
Laji::  naevia
Kaksiosainen nimi
 Tapera naevia  (Linnaeus, 1766) 
Alalajit
 T. n. excellens  T. n. naevia 
Katso myös
   Kaluunakäki Wikispeciesissä   Kaluunakäki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaluunakäki (Tapera naevia) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Kaluunakäki kasvaa 27–30 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin tumman ruskeassa päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja päälaella on musta ja punaruskea töyhtö. Kaluunakäen selkä ja siivet ovat ruskeat, ja niissä on runsaasti mustia juovia. Rinta on väriltää ruskehtava ja vatsa valkoinen. Linnun pitkä pyrstö on harmahtavan ruskea ja valkokärkinen.
Levinneisyys ja elintavat

Kaluunakäkeä esiintyy Meksikon eteläkärjestä Argentiinaan ulottuvalla alueella. Lajin elinympäristöä ovat pensaikot, metsien reunamaat ja ruohomaat. Kaluunakäen ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat ja hämähäkit. Laji liikkuu tavanomaisesti yksin tai pareittain. Kaluunakäki on pesäloinen ja munii katettuja pesiä rakentavien orneerojen, peukaloisten ja varpusten pesiin.
Katrine Lunde

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Katrine Lunde Haraldsen vuonna 2009. |  Katrine Lunde Haraldsen vuonna 2009. |  Katrine Lunde Haraldsen vuonna 2009. |  |
Maa:   Norja
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | käsipallo |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | käsipallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2011 | käsipallo |  |
|  Hopeaa | Ranska 2007 | käsipallo |  |
|  Hopeaa | Saksa 2017 | käsipallo |  |
|  Pronssia | Kiina 2009 | käsipallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Unkari 2004 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2006 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Makedonia 2008 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Tanska/Norja 2010 | käsipallo |  |
|  Hopeaa | Tanska 2002 | käsipallo |  |
|  Hopeaa | Serbia 2012 | käsipallo |  |
Katrine Lunde (ent.  Haraldsen, s. 30. maaliskuuta 1980 Kristiansand) on norjalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edustaa kaudella 2017–2018 Vipers Kristiansandia. Aiemmin hän on edustanut muun muassa tanskalaisseuroja Aalborg DH ja Viborg HK, unkarilaista Győri ETO KC:tä sekä venäläistä Rostov-Donia. Pelipaikaltaan Lunde on maalivahti.
Lunde voitti Norjan joukkueessa olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012 sekä saavutti olympiapronssia Rio de Janeirossa 2016. MM-mitaleita hänellä on neljä, joista yksi on kultaa, ja EM-mitaleita kuusi, joista viisi on kultaista. Norjan maajoukkueessa Lunde pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2002, ja kaikkiaan hän on pelannut 279 maaottelua, joissa hänen on onnistunut tehdä kolme maalia.
Ennen Unkariin siirtymistään Lunde pelasi tanskalaisseuroissa ja voitti Viborg HK:n pelaajana käsipallon naisten Mestarien liigan kahdesti vuosina 2009 ja 2010.
Lunde on ollut aviossa norjalaisen jalkapalloilijan Tom Reidar Haraldsenin kanssa. Lunden kaksoissisar Kristine Lunde-Borgersen on myös käsipallon olympiavoittaja ja moninkertainen arvokisamitalisti.
Kamilavka

Venäläismallinen, naimisissa olevan papiston kamilavka.
Kamilavka on kirkollinen, sylinterin muotoinen päähine, jota käyttävät ortodoksiset munkit, papit ja piispat. Kamilavka juurtaa juurensa Bysantista, jossa samankaltaista päähinettä käytettiin yleisesti miesten päähineenä. Kreikkalaisessa perinteessä käytetään ”räystäällistä” kamilavkaa, jossa on noin parin sentin levyinen ”räystäs” päähineen yläosassa. Sen täsmällinen nimi on kalymafkion, joskin puhekielessä käytetään hiukan harhaanjohtavaa kamilavka-nimitystä.
Venäläisessä kamilavkassa ei ole ”räystästä” vaan päähine on kokonaan sylinterin muotoinen, yläosastaan hieman laajeneva. Venäläisessä perinteessä luostaripapisto käyttää mustaa kamilavkaa ja naimisissa oleva papisto sinistä tai violettia. Kreikkalaisessa perinteessä kamilavka on aina musta.
Venäjän kirkko käyttää kamilavkaa myös ansiomerkkinä; siellä ansioituneelle papille tai diakonille voidaan myöntää oikeus käyttää purppuranväristä kamilavkaa.
Klobukkiin pukeutunut piispa puhuu venäläismalliseen purppuranväriseen kamilavkaan pukeutuneelle papille (oikealla edessä)
Kreikkalaismallinen, räystäällinen kamilavka papin päässä Jerusalemissa
Serbialaismallinen kamilavka papin päässä
Aiheesta muualla

Kamilavka / Ortodoksi.net
Uskonnollisia päähineitä (saksaksi)
Katy Hertell

Katy Hertell (s. 1941) on suomalainen keramiikkataiteilija. Hänen pienten (n. 30–40 cm) keramiikkapatsaidensa teemat liittyvät usein eläinaiheisiin tai intialaiseen mytologiaan. Tuotantoon kuuluu myös mm. suuria astioita ja eläinaiheisia teekannuja.
Kairon julistus ihmisoikeuksista islamissa

Kairon konferenssin tunnus
Kairon julistus ihmisoikeuksista islamissa (lyhyemmin Kairon julistus) on 57 maasta koostuvan Islamilaisen yhteistyöjärjestön vuonna 1990 laatima ihmisoikeuksien julistus. Julistus on vastine Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksien julistukselle, jota islamilaiset maat pitävät liian länsimaisena, ja jonka vaatimusta uskonnonvapaudesta ne vastustavat.
Kairon julistus määritteli ihmisoikeudet islamilaisen lain eli šarian pohjalta. Tämän takia julistus on saanut osakseen arvostelua ei-islamilaisessa maailmassa.
Sisältö

Julistuksen ensimmäinen artikla toteaa:
Kaikki ihmiset ovat samaa perhettä, jonka jäseniä yhdistää alistuminen Jumalalle ja polveutuminen Aadamista. Kaikki ihmiset ovat tasa-arvoisia arvoltaan, perusvelvollisuuksiltaan ja vastuiltaan ilman minkäänlaista syrjintää rodun, ihonvärin, kielen, vakaumuksen, sukupuolen, uskonnon, poliittisen suuntautumisen, sosiaalisen aseman tai muiden seikkojen perusteella. Oikea usko on tae ihmisarvolle ja sen koskemattomuudelle.
Alistuminen Jumalalle eli Jumalan lain, šarian, seuraaminen on julistuksen punainen lanka. Kairon julistus asetti kaikki luettelemansa oikeudet ja vapaudet šarian puitteisiin. Šaria mainitaankin tekstissä viisitoista kertaa. Esimerkiksi artiklan 24 nojalla "Kaikki tässä julistuksessa mainitut oikeudet ja vapaudet ovat islamilaisen šarian alaisia", ja artikla 19 toteaa: "Ei ole mitään rikosta tai rangaistusta paitsi se, mikä ilmoitetaan šariassa".
Kritiikki

Länsimainen arvostelu ei ole hyväksynyt Kairon julistuksen periaatetta alistaa ihmisoikeudet šarialainsäädännölle. Useiden kansalaisjärjestön julkaiseman lausunnon mukaan "Kairon julistus on selvästi yritys rajoittaa Kansainvälisessä ihmisoikeusjulistuksessa ja kansainvälisissä sopimuksissa annettuja oikeuksia. Missään mielessä sitä ei voi pitää universaalin julistuksen täydentäjänä". Julistus ei esimerkiksi turvannut uskonnonvapautta, etenkään oikeutta vaihtaa uskontoa.
Sekulaaria humanismia edustava yhdysvaltalainen aikakauslehti Free Inquiry tiivisti kritiikin seuraavasti:
"Olemme syvästi huolissamme OIC:n tekemistä muutoksista YK:n Ihmisoikeuksien yleismaailmalliseen julistukseen, jotka pyrkivät kieltämään kaiken uskontoon kohdistuvan kritiikin ja turvaamaan näin rajoittuneen islamilaisen näkökannan ihmisoikeuksiin. Kun ottaa huomioon olosuhteet Iranissa, Egyptissä, Pakistanissa, Saudi Arabiassa, Sudanissa, Bangladeshissa, Irakissa ja Afganistanissa, olisi odotettavaa, että päällimmäiset huolet ihmisoikeuksista kohdistuisivat siihen, että puututaan sellaisiin epäkohtiin kuin naisten lainsäädännölliseen epätasa-arvoon, poliittisten vastustajien hiljentämiseen, mielipiteenilmaisun rajoittamiseen ja etnisten vähemmistöjen ja uskonnollisten toisinajattelijoiden vainoamiseen  — lyhyesti sanoen keskityttäisiin suojelemaan omia kansalaisia räikeiltä ihmisoikeusrikkomuksilta. Sen sijaan nämä maat ovat huolissaan islamin suojelemisesta".
Islamin emeritusprofessori Heikki Palvan mukaan YK:n julistus ja islamilaiset ihmisoikeusjulistukset ovat enimmältään sopusoinnussa keskenään. Viittaukset šariaan ovat kuitenkin liian tulkinnanvaraisia. Yhteensovittamattomia ovat näkemykset uskonnonvapaudesta ja mielipiteenvapaudesta sekä naisen asemasta.
Aiheesta muualla

The Cairo Declaration on Human Rights in Islam, University of Minnesota, Human Rights Library (koko julistus englanniksi)
Heikki Palva: Ihmisoikeudet YK:n ja islamin mukaan. Kirkkomme Lähetys, 2008, nro 1, s. 4–7.  Artikkelin verkkoversio.
Karimnagar

| Karimnagar కరీంనగర్ |
| --- | --- |
 Karimnagar
 Koordinaatit: 18°26′13″N, 79°07′27″E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Telangana
Piirikunta:  Karimnagar
Korkeus:  265 m
Väkiluku (2011):  
 – Metropolialue:  299 660
Aikavyöhyke:  UTC+5:30
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karimnagar (teluguksi కరీంనగర్, Karīṁnagar, urduksi ‏کریم نگر‎, Karīm Nagar) on Intiassa Telanganan osavaltiossa sijaitsevan Karimnagarin piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2011 kaupunkialueella asui 299 660 henkeä.
Karimnagarin rautatieasema
Kaleswaramin temppelin sisäänkäynti Karimnagarissa
Karimnagarilainen sairaala
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karimnagar Wikimedia Commonsissa
Kansallispuolue (Uruguay)

| Kansallispuolue> Partido Nacional |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1836
Puheenjohtaja:  Pablo Iturralde
Ideologia:   liberaalikonservatismi  kristillisdemokratia  sosiaaliliberalismi 
Toimisto:  Montevideo
Värit:  sininen ja valkoinen
Senaatti:  10 / 30
Edustajainhuone:  30 / 99
Kotisivu:  www.partidonacional.org.uy
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansallispuolue (esp. Partido Nacional) on uruguaylainen liberaalinen puolue. Sen perusti vuonna 1836 silloinen presidentti Manuel Oribe. Puolue on siis Uruguayn vanhin toiminnassa oleva. Maaliskuussa 2020 kansallispuolueen Luis Lacalle Pou valittiin Uruguayn uudeksi presidentiksi.
Uruguayn sisällissodassa puolue oli toinen osapuoli, ja puolue tunnettiin nimellä blanco.
Puolue on ideologialtaan liberaalikonservatistinen, kristillisdemokraattinen ja sosiaaliliberalistinen. Sen päämaja sijaisee pääkaupunki Montevideossa, Uruguayn pääkaupungissa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:National Party (Uruguay)
Karimnagarin piirikunta

Karimnagarin piirikunta (teluguksi కరీంనగర్ జిల్లా, Karīṁnagar jillā, urduksi ‏کریم نگر ضلع‎‎, Karīm Nagar ẓilaʿ) on yksi Telanganan  osavaltion 10 piirikunnasta Intiassa. Se kuului Andhra Pradeshin osavaltioon kesäkuuhun 2014 asti. Piirikunnan pääkaupunki ja suurin kaupunki on Karimnagar. Vuonna 2011 piirikunnassa asui 3 811 738 henkilöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karimnagarin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Telanganan piirikunnat
Adilabad
Hyderabad
Karimnagar
Khammam
Mahbubnagar
Medak
Nalgonda
Nizamabad
Rangareddi
Warangal
Karin Andersson

| Karin Andersson |
| --- | --- |
 Andersson vuonna 1969.
Ruotsin maahanmuutto- ja tasa-arvoministeri
 Thorbjörn Fälldinin II ja III hallitus 1979–1982  
Kansanedustaja
 1971–1985  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Karin Elisabet Andersson
Syntynyt: 8. lokakuuta 1918 Åsby, Ruotsi
Kuollut: 20. heinäkuuta 2012 (93 vuotta) Veddige, Ruotsi
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Karin Elisabet Andersson (8. lokakuuta 1918 Åsby – 20. heinäkuuta 2012 Veddige) oli ruotsalainen keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1971–1985 ja oli maahanmuutto- ja tasa-arvoministeri Thorbjörn Fälldinin II ja III hallituksessa 1979–1982.
Andersson oli kotoisin maanviljelijäperheestä Hallannista. Vuonna 1947 hän aloitti toimittajana Hallands Nyheter -lehdessä, mutta muutti jo seuraavana vuonna Tukholmaan, jossa hän työskenteli Ruotsin maanviljelijöiden etujärjestön jäsenlehdessä RLF-tidningenissä ja opiskeli samaan aikaan sosionomiksi. Vuosina 1957–1960 hän oli töissä Sveriges Radiolla, silloiselta nimeltään Radiotjänst. Andersson aktivoitui keskustalaisessa kansanliikkeessä 1960-luvulla ja vuonna 1966 hänestä tuli Ruotsin keskustapuolueen naisjärjestön pääsihteeri sekä Tukholman kaupunginvaltuutettu – ensimmäisten pääkaupungin valtuustoon koskaan valittujen keskustalaisten joukossa. Vuonna 1971 hänet valittiin valtiopäiville, ja 1979 hän suostui pyyntöön ryhtyä ministeriksi. Maahanmuutto- ja tasa-arvoministerinä Andersson korosti Ruotsin velvollisuutta noudattaa kansainvälisiä sopimuksia turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten oikeuksista. Hänen ministerikaudellaan myös perustettiin tasa-arvovaltuutetun virka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karin Andersson Wikimedia Commonsissa
Katy Bødtger

Katy Bødtger (28. joulukuuta 1932 – 1. toukokuuta 2017) oli tanskalainen laulaja. Bødtger aloitti uransa Danmarks Radion tyttökuorossa. Bødtgerin läpimurto oli vuonna 1957 julkaistu Fiskerpigens sang, joka myi yli 100 000 kappaletta.
Bødtger voitti Dansk Melodi Grand Prixin 1960 kappaleella Det var en yndig tid ja valikoitui näin Tanskan edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Bødtger sijoittui 13 kilpailijan joukosta jaetulle kymmenennelle sijalle. Bødtger osallistui Dansk Melodi Grand Prixiin myös vuonna 1961 kappaleella Hamlet, joka jäi seitsemän kilpailijan joukossa jaetulle viimeiselle sijalle.
Muita Bødtgerin tunnettuja kappaleita olivat Blå viol, Farvel, Jimmy, Farvel, Paradiso ja Tammy (sangen om dig).
Bødtgerin viimeinen julkaisu oli vuonna 2005 julkaistu kokoelma-CD Blå viol, joka sisälsi Bødtgerin tunnetuimpia kappaleita.
Karin Andersson-Littonen

| Karin Andersson-Littonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Karin Alice Andersson
Syntynyt: 10. elokuuta 1884 Helsinki
Kuollut: 27. heinäkuuta 1966
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Lisi Andersson
Karin Alice Littunen (o.s. Andersson; 10. elokuuta 1884 Helsinki – 27. heinäkuuta 1966) oli suomalainen näyttelijä ja laulajatar. Hänet tunnettiin julkisessa sanassa etenkin nimillä Karin Andersson, Karin Littonen ja myös Lisi Andersson.
Ura

Karin Anderssonin vanhemmat olivat vahtimestari Karl Alfred Andersson ja Karolina Aurora Österlund. Hän opiskeli näyttämötaiteita Kaarola Avellanin ja Adolf Lindforsin johdolla, lisäksi hän opiskeli säveltaiteita Helsingin Musiikkiopistossa. Andersson oli kiinnitettynä Svenska Inhemska Teaterniin 1909–1918; vuosina 1923–1925 hän toimi Rauman Näyttämöllä. Littusen rooleja olivat muun muassa Antoinetta näytelmässä 33,333, ruustinna näytelmässä Kuopion takana ja Kaisa näytelmässä Pohjalaisia.
Littunen esiintyi myös satujenkertojana ja laulajana Suomen Yleisradiossa. Hänen puolisonsa oli muusikko Mathias Väinö Littunen (1891–1937). Julkisuudessa Littuset käyttivät myöhemmin sukunimestään muotoa Littonen.
Kaidatskyi-silta

| Kaidakin silta Kaidatskyi-silta ukr>  Кайдацький міст |
| --- | --- |
 Kaidatskyi-silta toukokuussa v. 2009
Ajokaistoja:  3+3
Raiteita:  1+1
Ylittää:  Dnepr
Sijainti:  Dnipro,  Ukraina, 49000
Siltatyyppi:  raitiovaunu- ja autoliikennesilta, teräbetoninen palkkisilta
Pituus:  1 732 m
Leveys:  28 m
Avattu liikenteelle:  10.11.1982
Koordinaatit:  48°30′01.6″N, 34°58′02.5″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kaidakin siltaselvennä (ukr. Кайдацький міст), myös Kaidatskyi-silta on Dneprin ylittävä raitiovaunu- ja tieliikenteen käytössä oleva teräsbetoninen kaareva palkkisilta Dniprossa, Dnipropetrovskin alueella Ukrainassa.tarvitaan parempi lähdetarvitaan parempi lähde
Kaidakin silta vihittiin käyttöön 10. marraskuuta 1982 ja se on viides kiinteä silta Dneprillä Dniprossa. Se on osa ohitusväylää ja mahdollistaa ajoneuvojen pysyttelemisen Eurooppatiellä E50 ilman tarvetta ajaa kantakaupungin läpi. Silta edisti asuntorakentamista joen vasemmalla rannalla.
Kaidakin tai Kaidatskyi-silta kuuluu Ukrainan kulttuurimonumenttien luetteloon ja tunnetaan eräänä kaupungin maamerkkinä.
Sillan nimi ja ylityspaikka

Silta on nimetty muinaisen Zaporižžjan taikka Dneprin alajuoksun "koskien takaisten alueiden kasakkojen" eli zaporogien muinaisen Novi Kadaky- (ukr. Нові Кайдаки) tai Novi Kodaky (ukr. Нові Кодаки)-nimisen asutuksen mukaan. Tämän asutuksen mukaan on saanut nimensä myös nykyinen Novokodakin piiri (ukr. Новокодацький район, Novokodatskyi raion).
Kaidakin silta sijaitsee kaupungin laitamilla paikassa, josta Dnepriä on ylitetty aina 1600- ja 1700-luvulta lähtien. Tästä kohdin Dnepr ylitettiin matkalla Novi Kodakystä Lomivkaan, mutta 1700-luvun loppupuolella tämä vanhin ylityspaikka menetti merkityksensä, koska siltoja oli rakennettu joen alavirtaan Jekaterinoslaviin. Satunnaisesti jokea ylitettiin tästä jälleen toisen maailmansodan aikana. Vasta Brežnevin aikakauden loppupuolella kiinteän Kaidakin sillan rakentaminen palautti paikalle entisen merkityksensä.
Rakentaminen

Sanomalehti Zorja kuvaili 25. tammikuuta 1975 artikkelissaan "Viides silta Dneprin yli" ”Dnipron uuden, viidennen sillan rakentamispiirustusten kehittämisen alkaneen. Toisin kuin kaikki edelliset, tämä silta on kaksi kertaa leveämpi ja tälle suunnitellaan kuusikaistainen tie nopeine raitiovaunuineen, joka yhdistää kaupungin pohjoisosan keskustaan. Uuteen valtatiehen E50 yhdistyvän sillan käyttöönoton myötä kaupungin keskusta  vapautuu liikenneruuhkista jossain määrin, liikenneturvallisuus paranee ja pakokaasujen aiheuttama ilman saastuminen vähenee. Siltaelementit valmistetaan Dnipropetrovskin teräsbetonisiltarakenteiden tehtaalla.”
Vuonna 1975 aloitettiin Kaidakin tai Kaidatskyi-sillan rakentaminen, joka kesti seitsemän vuotta, ja silta otettiin käyttöön 10. marraskuuta vuonna 1982. Sillan pituus on 1 732 metriä ja sillalla on autoliikennettä 3-kaistalla molempiin suuntiin. Osa sillasta sijaitsee saarella joko nimeltä Ožerelje, Namistanka, Namistinka tai Namystanka ja sinne pääsee sillan keskeltä jyrkkiä teräsportaita pitkin. Saarella voi kulkea kävellen, sieltä on hyvät näkymät niin kaupungille kuin joelle. Saarta pidetään vesililjojen valtakuntana ja ihanteellisena paikkana niin kalastukseen kuin joskus lomailuun. Neljätoista vuotta myöhemmin 17. joulukuuta 1996 keskellä Kaidakin siltaa alkoi kulkea raitiovaunu, joka liikennöi molempiin suuntiin Novi Kodakыn kylän ja asuinalueiden Tšervonyi Kamin, Pokrovskyi ja Parus välillä Donetskin moottoritielle Lomivkaan vasemmalla rannalla.
Silta nykyisin

Kesällä 2006 sillalla aloitettiin vuoden verran kestävä remontti, jonka jälkeen kaupunginvaltuuston lehdistöpalvelu vakuutti, että "tällaisen kokonaisvaltaisen remontin päätteeksi siltaa voidaan käyttää vielä ainakin 30 vuotta”. Maaliskuussa vuonna 2015 paikallisportaalin Vgorode.ua toimittajat kulkiessaan kohti Dneprin vasenta rantaa eivät sillan oikealla puolella havainneet yhtään ja tulomatkallakin vain 10 aukkoa päällystyksessä. Kunnallisen "Dnepravtomost"-yrityksen asiantuntijan mukaan vuonna 2018 Dnipron silloista Kaidakin kunto laskettiin edelleen hyväksi v. 2007 tehdyn remontin ansiosta, mutta vaatii jo parannuksia. Saarella sillan luonnollisen maatuen maaperä tarvitsee vahvistamista.
Vuonna 2017 joulukuussa 35-vuosipäivän kunniaksi silta varustettiin kirkkaalla valaistuksella, mikä oli ensimmäinen vastaavanlainen hanke Ukrainassa. Kaidakin sillalle asennettiin 680 lamppua ja saareen 25 ilmatorjunnan valonheitintä. Dynaamisen valaistusohjelman saattoi ladata tietokoneelta ja valot vilkkuivat sateenkaaren pääväreissä eli sinisinä, punaisina, keltaisina, vihreinä ja vaaleansinisinä. Silta valaistiin jokaisena päivänä illan tullessa ja talvella kello 17.00 alkaen. Pormestari lisäsi myös, että pyhäpäivisin Kaidakin silta valaistaan keltaisilla ja sinisellä lampuilla. Tähän maan ainutlaatuiseen hankkeeseen kaupunki myönsi 13,5 miljoonaa hryvniaa.
Infrastruktuurin tarkkailija ja Ukrainan kansallisen journalistiliiton jäsen Pavel Avdokušin artikkelissaan helmikuussa 2023 kertoo, että 2010-luvun alussa ”Suuri rakennustyö” (ukr. Велике Будівництво, Velyke Budivnytstvo)-hankkeen raameissa aloitettiin ohitustien rakentaminen ja hankkeen mukaan Kaidakin sillasta oli määrä tulla osa suljettua kehää. Kaikki rakennustyöt keskeytettiin 24.02.2022, mutta koska sekä ohitus- että ylikulkusiltojen teräsbetonipalkkeja ja metallirakenteita oltiin tilattu, maksettu ja valmistettu runsaasti, töitä jatkettiin syyskuussa 2022. Avdokušin jopa vieraili rakennustyömaalla seuraavan eli lokakuun puolivälissä.
Venäjä on välittänyt siltaa koskevia valeuutisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaidatskyi-silta Wikimedia Commonsissa