stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikael Boström

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Grimstad 1997 | viesti |  |
|  Hopeaa | Inverness 1999 | viesti |  |
Mikael Bengt Erik Boström (s. 3. lokakuuta 1970 Siuntio) on suomalainen suunnistaja ja MM-mitalisti. Aktiiviurallaan hän edusti Kalevan Rastia, Lynxiä ja IFK Södertäljeä.
Nuorten MM-kilpailuissa 1990 Boström voitti kultaa viestissä ja normaalimatkalla. Aikuisten MM-kilpailuissa Grimstadissa 1997 Boström voitti hopeaa joukkuetovereinaan Timo Karppinen, Juha Peltola ja Janne Salmi. Kaksi vuotta myöhemmin Invernessissä hän voitti uudestaan MM-viestihopeaa joukkuetovereinaan Jani Lakanen, Juha Peltola ja Janne Salmi.
Hän voitti Tiomilan IFK Södertäljen joukkueessa vuonna 1992. Jukolan viestin Boström voitti vuosina 2004 ja 2005 Kalevan Rastin joukkueessa.
Boströmin veli on suunnistaja ja kestävyysjuoksija Mårten Boström. Hän on naimisissa suunnistuksen maailmanmestari Kirsi Boströmin kanssa.
Botlihin kieli

| Botlih |
| --- | --- |
Oma nimi:  буйхaлъи мицIцIи, buihałi mic’c’i буйхaдaлъи мицIцIи buihadałi mic’c’i
Tiedot
Alue:  Dagestan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  3 000
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  avaarilaiskielet andilaiset kielet
ISO 639-3:  bph
 Ohje 
Botlihin kieli (botlihiksi буйхaлъи мицIцIи, buihałi mic’c’i tai буйхaдaлъи мицIцIи, buihadałi mic’c’i) on botlihien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Botlihin piirin Botlihin ja Miarsun kylissä.
1990-luvulla botlihin puhujia arvioitiin olleen noin 3 tuhatta henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin kuitenkin vain 90 botlihin puhujaa. Väestönlaskennan tulosten perusteella lähes kaikki botlihit pitävät itseään etnisesti ja kielellisesti avaareina. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 206 botlihin puhujaa.
Botlih kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän andilaiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on godoberi. Molemmissa kylissä puhutaan omaa murretta, joiden väliset erot ovat lähinnä äänteellisiä. Avaari on vaikuttanut voimakkaasti kielen fonetiikkaan, morfologiaan ja sanastoon. Botlih toimii kieliyhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään puhujat käyttävät avaaria ja venäjää. Avaari toimii osin myös suullisen kansanperinteen kielenä.
The Boomtown Rats

| The Boomtown Rats |
| --- | --- |
 The Boomtown Rats vuonna 1981
Tiedot
Toiminnassa:  1975–1986, 2013–
Tyylilaji:  uusi aalto, punk, pop-punk, post-punk, vaihtoehtorock
Kotipaikka:   Dublinin kreivikunta, Irlanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Bob Geldof Pete Briquette Simon Crowe Garry Roberts
Entiset jäsenet:  Johnnie Fingers Gerry Cott
Levy-yhtiö:  Mercury Records   Ensign Records   Mulligan Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Boomtown Rats on irlantilainen punk-/uuden aallon yhtye, joka perustettiin 1975. Yhtyeen laulaja ja näkyvin jäsen on Bob Geldof. Muut alkuperäisjäsenet ovat kosketinsoittaja Johnny Fingers, kitaristit Garry Roberts ja Gerry Cott, basisti Pete Briquette ja rumpali Simon Crowe. Yhtye teki comebackin vuonna 2013.
Historia

Boomtown Rats muodostettiin Irlannissa, Dún Laoghairen kaupungissa lähellä Dublinia vuonna 1975, mutta yhtye muutti Lontooseen lokakuussa 1976. Debyyttisinglensä Lookin' After No. 1 yhtye julkaisi elokuussa 1977. Tätä seurasi debyyttialbumi The Boomtown Rats syyskuussa 1977. Toinen albumi A Tonic for the Troops julkaistiin kesäkuussa 1978.
Lokakuussa 1979 julkaistu kolmas albumi The Fine Art of Surfacing sisälsi singlenäkin julkaistun hitin "I Don't Like Mondays", josta tuli yhtyeen suurin menestyskappale. Bob Geldof kertoi säveltäneensä kappaleen kuultuaan 16-vuotiaan tytön Brenda Ann Spencerin Kaliforniassa tekemästä joukkomurhasta, jossa kuoli kaksi aikuista ja haavoittui useita koululaisia. Spencer ei katunut tekoaan, ja ainoa selitys jonka hän antoi oli "En pidä maanantaipäivistä [engl. "I Don't Like Mondays"]. Tämä piristää päivää."
Yhtyeen neljäs albumi Mondo Bongo julkaistiin tammikuussa 1981, ja samoihin aikoihin kitaristi Gerry Cott erosi yhtyeestä. Jäljelle jääneet jäsenet julkaisivat viidennen albumin V Deep helmikuussa 1982. Kuudes ja viimeinen albumi In the Long Grass julkaistiin vuonna 1984.
Näihin aikoihin yhtyeen suosio alkoi hiipua, ja samalla Geldof keskittyi enemmän muihin projekteihinsa kuten Band Aid -hyväntekeväisyysbändin julkaisemaan singleen "Do They Know It's Christmas?" ja muun muassa Lontoossa ja Philadelphiassa järjestettyihin Live Aid -hyväntekeväisyyskonsertteihin.
Suomessa yhtye on esiintynyt Ruisrockissa vuonna 1978, Kulttuuritalolla 1981, Tulivuorirockissa 1984 ja Kivenlahti Rockissa 2015.
Diskografia > Albumit

The Boomtown Rats (1977)
A Tonic for the Troops (1978)
Fine Art of Surfacing (1979)
Mondo Bongo (1981)
V Deep (1982)
In the Long Grass (1984)
Citizens of Boomtown (2020)
Diskografia > Singlet

Looking After No. 1 (1977)
Mary Of The Fourth Form (1977)
She's So Modern (1978)
Like Clockwork (1978)
Rat Trap (1978)
I Don't Like Mondays (1979)
Diamond Smiles (1979)
Someone's Looking At You (1980)
Banana Republic (1980)
The Elephant's Graveyard (Guilty) (1981)
Never In A Million Years (1981)
House On Fire (1982)
Charmed Lives (1982)
Tonight (1984)
Drag Me Down (1984)
Dave (1984)
A Hold Of Me (1985)
Borovsk

| Borovsk Боровск |
| --- | --- |
 Borovskin näkymiä
 vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Kalugan alue
Piiri:  Borovsk
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10 km²
Korkeus:  160 m
Väkiluku (2010):  11 684
 – Väestötiheys:  1 168 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.borovsk.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Borovsk (ven. Бо́ровск) on kaupunki Kalugan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okaan laskevan Protvajoen rannalla 106 kilometriä Kalugasta pohjoiseen. Kaupunki on Borovskin piirin keskus. Asukkaita on 11 600 henkeä (vuonna 2010).lähde?
Borovsk mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1356. Aluksi se kuului Tšernigovin käskynhaltijoille ja myöhemmin siirtyi osaksi Rjazanin ruhtinaskuntaa. Vuonna 1382 se liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan, vuonna 1386 lahjoitettiin Serpuhovin ruhtinaalle ja vuoteen 1453 saakka toimi Serpuhovin ja Borovskin lääniruhtinaskunnan keskuksena. Kaupungin lähelle 1400-luvulla perustetusta Pafnutjevin luostarista muodostui Moskovan rajalinnoitus. 1600-luvun lopulla luostari oli Venäjän rikkaimpia. Se toimi myös esipappi Avvakumin ja hänen kannattajiensa vankilana.
1600-luvun puolivälin jälkeen Borovskista muodostui kauppa- ja käsityöläiskaupunki, joka oli vallankumoukseen saakka yksi Venäjän vanhauskoisten keskuksista. Vuonna 1776 siitä tuli Kalugan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuoden 1812 sodan aikana ranskalaiset miehittivät ja polttivat kaupungin sekä luostarin. 1900-luvun alussa Borovskin taloudellinen merkitys väheni sen ohittaneen Moskovan ja Kiovan välisen rautatien rakentamisen takia. Toisen maailmansodan aikana se oli saksalaisten miehittämä.
Nykyään kaupungissa on mm. tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat kaupungin sen lähiseutujen lukuisat kirkot sekä kolmen kilometrin päässä Protvajoen rannalla sijaitseva Pafnutjevin luostari. Kaupungissa on asunut ja työskennellyt Venäjän astronautiikan isä Konstantin Tsiolkovski.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Borovsk Wikimedia Commonsissa
Borgåbladet

| Borgåbladet |
| --- | --- |
 Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Lehtityyppi:  sanomalehti
ISSN:  ISSN 0358-6294
Levikki:  6 500 (2014)
Perustettu:  1860
Lakkautettu:  2014
Sitoutuneisuus:  porvarillinen ruotsalainen
Kotikunta:  Porvoo
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  1–5 kertaa viikossa
Kieli:  ruotsi
Borgåbladet oli Porvoossa vuosina 1860–2014 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti. Se yhdistettiin vuoden 2015 alussa loviisalaisen Östra Nylandin kanssa uudeksi Östnyland-lehdeksi.
Lyseonlehtori Gabriel Lagusin aloitteesta perustettu Borgåbladet oli aluksi vapaamielinen ja sittemmin ruotsinmielinen paikallinen sanomalehti. Vuonna 1892 sen kilpailijaksi perustettiin Borgå Nya Tidning. Vuodesta 1895 lähtien Borgåbladet kävi kielitaistelua Uusimaa-lehden kanssa. Sortovuosina 1900-luvun alussa se oli perustuslaillisuutensa takia kahdesti lakkautettuna.
Autonomian loppuvuosina Borgåbladet kannatti ruotsalaista kansanpuoluetta. Itsenäisyyden alussa se tuki puolueensa konservatiiveja ja myötäili Lapuan liikettä. Östra Nylandin ja Hufvudstadsbladetin lisäksi lehti kilpaili vuosina 1922–1947 helsinkiläisen Nylandin kanssa. Kilpailun tuloksena Borgåbladetista kehittyi Porvoon ja sen lähialueiden nykyaikainen uutislehti, joka 1970-luvulla teki kirjapainoyhteistyötä myös Uusimaan kanssa.
Borgåbladet ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1874 lähtien kahdesti, vuodesta 1908 kolmesti, vuodesta 1969 neljästi ja vuodesta 1976 viisi kertaa viikossa. Sen levikki nousi 1880-luvun kahdesta–kolmesta sadasta yli tuhanteen kappaleeseen 1890-luvun lopulla, yli viiteen tuhanteen 1930-luvun lopussa ja yli kymmeneen tuhanteen 1970-luvun alussa. Vuonna 2009 levikki oli noin 7 920 ja vuonna 2014 6 500 kappaletta. Lehden levikkialueena oli Uudenmaan maakunnan itäosa, varsinkin Porvoo ja Sipoo.
Konstsamfundet-säätiö osti Borgåbladetin kustannusoikeudet paikallisen teollisuusmiehen August Eklöfin suvulta vuonna 1989. Sen jälkeen julkaisijana toimi säätiön omistama Östra Nylands Tidningar Ab. Borgåbladet yhdistyi Östra Nylandin kanssa uudeksi Östnyland-lehdeksi tammikuussa 2015. Lopettamishetkellään se oli Suomen kolmanneksi vanhin edelleen ilmestyvä lehti.
Östnyland vaihtoi nimekseen Borgåbladet keväällä 2024.
Päätoimittajat

Gabriel Lagus (1861–1863)
A. Lindfors (1862–1863)
Anders J. Silfvander (1864–1866)
Rudolf Lindblad (1867–1868)
Kondrad Fr. Ottelin (1868–1871)
V. L. Cajander (1872–1886, vastaava toimittaja 1874–1875 ja 1880–1886)
Robert Rostedt (1887–1891)
Edvard Rindell (vast. toim. 1891–1892)
Ossian Wichman (vast. toim. 1892–1893)
Einar Ottelin (vast. toim. 1893–1894)
Uno Stadius (1894–1897, vast. toim. 1894)
Adolf Backman (vast. toim. 1895–1901)
Erik Söderström (1901–1910)
Karl Alexander Björksten (1909 ja 1919–1920)
Karl Julian Karlsson (1910–1911)
Torsten Mikander (vast. toim. 1911–1912)
Oskar Holmström (1912)
Oscar Lundell (1912–1914)
Gustaf Adolf Lundell (1914–1919)
Valter Lindroos (1919)
Helmer J. Wahlroos (1920–1966)
Karl Erik Pakarinen (1966–1968)
Leo Ruth (1968–1970 ja 1974)
Harry Granberg (1970–1974)
P. H. Nyman (1974–1982)
Rolf Gabrielsson (1982–1985)
Johanna Freiborg (1985–)
Micaela Röman
Aiheesta muualla

Borgåbladet digitoituna kansalliskirjastossa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
George Boole

| George Boole |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1815 Lincoln, Lincolnshire, Englanti
Kuollut: 8. joulukuuta 1864 (49 vuotta) Ballintemple, Corkin kreivikunta, Irlanti
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Matemaattinen logiikka
George Boole (2. marraskuuta 1815 Lincoln, Lincolnshire, Englanti – 8. joulukuuta 1864 Ballintemple, Corkin kreivikunta, Irlanti) oli brittiläinen matemaatikko ja filosofi. Hänen mukaansa on nimetty hänen kehittämänsä Boolen algebra, joka on kaiken nykyaikaisen tietokonearitmetiikan perusta. Näin Boolea voidaan pitää yhtenä tietojenkäsittelytieteen perustajista, vaikka varsinaisia tietokoneita ei hänen aikanaan ollutkaan.
Boolen töitä laajensivat ja uudistivat William Stanley Jevons, Augustus De Morgan, Charles Peirce ja William Ernest Johnson, ja siitä tekivät lyhyempiä esityksiä Ernst Schröder, Louis Couturat ja Clarence Irving Lewis. Noin seitsemänkymmentä vuotta Boolen kuoleman jälkeen Claude Shannon löysi Boolen algebran filosofian kurssilla Michiganin yliopistossa. Myöhemmin MIT:ssä hän osoitti, kuinka Boolen algebraa voitaisiin käyttää puhelinkeskusten optimoinnissa ja kuinka Boolen algebran ongelmia voitiin ratkaista koneellisesti. Tämä on kaiken sähköisen tietojenkäsittelyn taustalla.
Teoksia

The mathematical analysis of logic: being an essay towards a calculus of deductive reasoning (1847)
An Investigation of the Laws of Thought (1854)
Kirjallisuutta

Bell, Eric T.: Men of Mathematics.  Simon & Schuster, 1965.  ISBN 0-671-62818-6
Aiheesta muualla

Burris, Stanley: George Boole The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
George Boolen teoksia Gutenberg-projektissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:George Boole
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  Irlanti  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Käännös suomeksi
Borodino (Krasnojarskin aluepiiri)

| Borodino Бородино |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Krasnojarskin aluepiiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  35 km²
Korkeus:  330 m
Väkiluku (2009):  18 700
 – Väestötiheys:  534 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
 
 www.sibborodino.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Borodino (ven. Бородино́) on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin pohjoispuolella 186 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupungin kautta kulkee Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. 18 kilometrin päässä sijaitsee Siperian radan Zaozjornajan asema. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1949 syntyneestä hiilikaivostyöläisten asutuksesta. Sen nimi perustuu lähistöllä sijaitsevaan Borodinon kylään, jonka karkotetut sotilaat perustivat 1800-luvun alussa. Kaupunginoikeudet Borodino sai vuonna 1981. Tärkein työnantaja on kivihiilikaivos.
Aiheesta muualla

Borodinon kaupungin sivusto (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Krasnojarsk

Artjomovsk |
Atšinsk |
Bogotol |
Borodino |
Divnogorsk |
Dudinka |
Igarka |
Ilanski |
Jeniseisk |
Kansk |
Kodinsk |
Lesosibirsk |
Minusinsk |
Nazarovo |
Norilsk |
Šarypovo |
Sosnovoborsk |
Ujar |
Užur |
Zaozjornyi |
Zelenogorsk |
Železnogorsk
Krasnojarskin aluepiirin piirijako
Kaupunkipiirit:


Atšinsk •
Bogotol
Borodino •
Divnogorsk •
Jeniseisk •
Kansk •
Kedrovyi •
Krasnojarsk •
Lesosibirsk •
Minusinsk •
Nazarovo •
Norilsk •
Šarypovo •
Solnetšnyi •
Sosnovoborsk •
Zelenogorsk •
Železnogorsk
Piirit:


Aban •
Atšinsk •
Balahta •
Berjozovka •
Biriljussy •
Bogotol •
Bogutšany •
Bolšaja Murta •
Bolšoi Upui •
Dzeržinskoje •
Evenkia •
Idrinskoje •
Ilanski •
Irbeiskojen •
Jemeljanovo •
Jeniseisk •
Jermakovskoje •
Kansk •
Kazatšinskojen piiri •
Karatuzkoje •
Kežma •
Kozulka •
Krasnoturansk •
Kuragino •
Mana •
Minusinsk •
Motygino •
Nazarovo •
Nižni Ingaš •
Novosjolovo •
Partizanskoje •
Pirovskoje •
Rybnoje •
Sajan •
Šarypovo •
Severo-Jeniseiski •
Suhobuzimskoje •
Šušenskoje •
Taimyr •
Tasejevo •
Turuhansk •
Tjuhtet •
Ujar •
Užur
Bougouni

| Bougouni |
| --- | --- |
 Bougouni
 Koordinaatit: 11°25′4″N, 7°29′0″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasso
Piiri:  Bougouni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkikunta
Väkiluku (2009):  59 700
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bougouni on kaupunki ja Bougounin piirin hallinnollinen keskus Sikasson alueella Malissa. Se sijaitsee maan eteläosassa 210 kilometriä Sikassosta länteen. Asukkaita on 59 700 henkeä.
Bougounin kaupunkikunta rajoittuu pohjoisessa Kokélén, idässä Zantiébougoun ja Kolan, etelässä Tiémala-Banimonotién ja lännessä Faradiélén maalaiskuntiin. Seutu kuuluu Guinean ja Sudanin siirtymäalueeseen. Kunta käsittää 7 kaupunginosaa ja 21 kylää.
Kaupungin kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7, josta haarautuu yhteys Norsunluurannikolle. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Myyntiin kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja seesamia. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Bougounissa on maataloustuotteita jalostavaa teollisuutta. Osa väestöstä hakeutuu kausitöihin Bamakoon, Norsunluurannikolle tai Guineaan.
Bougounissa on muutamia majoituspalveluja, mutta kaupunki ei ole varsinainen matkailukohde.
Erkki Havansi

| Erkki Havansi |
| --- | --- |
 Erkki Havansi vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1941 (ikä 83) Liperi
Arvonimi: professori, oikeustieteen tohtori, varatuomari
Erkki Elias Tapani Havansi (s. 11. heinäkuuta 1941 Liperi) on suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli prosessioikeuden professori Helsingin yliopistossa vuosina 1982–2009.
Elämäkerta

Havansi syntyi 11. heinäkuuta 1941 Liperissä. Hän valmistui ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1959. Havansi valmistui juristiksi vuonna 1963 ja toimi hovioikeuden auskultanttina Espoon ja Porvoon tuomiokunnissa 1963–1967. Hänestä tuli oikeustieteen lisensiaatti vuonna 1965 ja varatuomari 1967.
Elämäkerta > Tieteellinen ura

Havansi väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1975. Vuonna 1982 hänet nimettiin Helsingin yliopiston prosessioikeuden professorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2009.
Havansin kirjallinen tuotanto on jakaantunut toisaalta siviilioikeudelliseen ja toisaalta prosessioikeudelliseen tutkimukseen. Hän on erityisesti tullut tunnetuksi konkurssioikeutta koskevista kirjoistaan ja tieteellisistä artikkeleistaan. Havansi on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1983.
Suomalainen Lakimiesyhdistys myönsi Havansille Allan Serlachius-Särkilahti -palkinnon vuonna 2000, ja Suomen Lakimiesliitto myönsi hänelle K. J. Ståhlberg -mitalin vuonna 2003.
Elämäkerta > Poliittinen toiminta

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
Europarlamenttivaalit
| Vuosi | Vaalipiiri | Äänet | Tulos |  |
| 2009 | Suomi | 1 528 | ei valittu |  |
| 2014 | Suomi | 3 065 | ei valittu |  |
Eduskuntavaalit
| Vuosi | Vaalipiiri | Äänet | Tulos |  |
| 2011 | Uusimaa | 2 542 | ei valittu |  |
Kuntavaalit
| Vuosi | Kunta | Äänet | Tulos |  |
| 2012 | Kerava | 435 | valittiin |  |

Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Havansi oli perussuomalaisten ehdokkaana. Hän sai 1 528 ääntä eikä tullut valituksi. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Havansi oli ehdolla Uudenmaan vaalipiirissä. Hän sai 2 542 ääntä ja jäi ensimmäiselle varasijalle. Eurovaaleissa 2014 Havansi sai 3 065 ääntä eikä tullut valituksi.
Helsingin Sanomien mukaan Havansi on ”perussuomalaisten takapiru”. Havansi on toiminut perussuomalaisten eduskuntaryhmän oikeudellisena asiantuntijana ja on muun muassa laatinut ryhmälle vihapuhetta käsittelevän muistion, jossa käytiin läpi kiellettyjä ja sallittuja sanoja. Hän on myöhemmin avustanut ryhmää enää satunnaisesti. Havansi oli yksi kuudesta perussuomalaisten edustajasta Sipilän hallituksen hallitusneuvotteluiden strategiatyöryhmässä.
Havansi sai vuoden 2012 kunnallisvaaleissa 435 ääntä ja hänet valittiin Keravan kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hän tuli valituksi 225:llä äänellä. Havansi on perussuomalaisten valtuustoryhmän puheenjohtaja ja Keravan Perussuomalaisten hallituksen jäsen sekä rahastonhoitaja.
Šakkimestari

Havansi on pelannut šakkia maajoukkuetasolla. Pelaajana hän on pitkään edustanut Suomalaista Shakkikerhoa (SSK). Vuonna 2017 SSK muodosti Lauttasaaren Shakkikerhon kanssa uuden seuran, jonka nimeksi tuli Lauttasaaren Suomalainen Shakkikerho (LauttSSK). Erkki Havansi korottui šakkimestariksi vuonna 1964. Hänen paras saavutuksensa lähišakissa on hopeamitali vuoden 1970 SM-turnauksessa. Suomen mestaruuden tuolloin voitti Heikki Westerinen. Lähišakin ohella Havansi on pelannut kirješakkia. Kirješakissa hän on voittanut Suomen mestaruuden vuonna 1978.
Yksityiselämä

Havansi asui Joensuussa vuosina 1941–1953 ja Kuopiossa 1953–1965. Hän muutti Helsinkiin 1965, Espooseen 1972 ja on asunut Keravalla vuodesta 1999.
Havansi avioitui vuonna 1965 ja jäi leskeksi 1996. Hän avioitui uudelleen vuonna 1999. Hänellä on kolme lasta. Hänen vaimonsa Lahja on myös puolueaktiivi. He ovat molemmat eläkkeellä.
Teoksia

Takavarikko ja hukkaamiskielto ulosottolain 7 luvun mukaan.  Vammala:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1975.
Panttioikeus osakkeeseen. 1. osa.  Vammala:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 1979.  ISBN 951-855-006-9
Panttioikeus osakkeeseen. 2. osa.  Helsinki:  Suomalainen lakimiesyhdistys, 1981.  ISBN 951-855-038-7
Suomen konkurssioikeus.  Helsinki:  Lakimiesliiton Kustannus, 1990.  ISBN 951-640-513-4
Esinevakuusoikeudet: Panttioikeus, pidätysoikeus, omistuksenpidätys, vakuusluovutus.  Helsinki:  Lakimiesliiton Kustannus, 1992.  ISBN 951-640-539-8
Uusi turvaamislainsäädäntö selityksineen.  Helsinki:  Lakimiesliiton Kustannus, 1993.
Kiinteistöpanttioikeus uuden maakaaren mukaan.  Helsinki:  Lakimiesliiton Kustannus, 1996.  ISBN 951-640-906-7
Määräajat ja oikeudenkäynti: Tutkimus prosessiliitännäisistä määräajoista.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-029-832-8
Oikeudenkäynti ja pakkotäytäntö: Prosessioikeuden oikeusdogmaattiset perusteet.  Helsinki:  Yliopistopaino, 2007.  ISBN 978-952-102-330-9
Aiheesta muualla

Erkki Havansi Tuhat-tutkimustietojärjestelmä. Helsingin yliopisto. Arkistoitu 17.8.2016. Viitattu 28.7.2016.
Havansi, Erkki hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Mieczysław Boruta-Spiechowicz

| Mieczysław Boruta-Spiechowicz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1894 Rzeszów
Kuollut: 13. lokakuuta 1985 Zakopane
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraali
Mieczysław Boruta-Spiechowicz (20. huhtikuuta 1894 – 13. lokakuuta 1985) oli puolalainen kenraali. Hän johti puolalaisia yksiköitä toisen maailmansodan aikana ensin Puolassa ja maan miehityksen jälkeen Neuvostoliitossa ja Isossa-Britanniassa. Sodan jälkeen hän palasi Puolaan osallistuen myöhemmällä elämällään demokratiaa vaatineen opposition toimintaan.