stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heinijärvi (Karkku)
Vesistösuhteita

Heinijärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Heinijärven valuma-alueeseen (35.135) se kuuluu. Järveen laskee joitakin tulo-ojia ympäröivästä metsistä. Merkittävin niistä on Ritajärvenoja, jonka kautta laskevat Valkeajärvi, Ylinen Ritajärvi ja Alinen Ritajärvi. Myös Perkojärven ja Masolammin vedet päätyvät Heinijärveen, vaikka laskuojaa ei ole merkitty karttoihin. Heinijärvenoja on vesistöalueen pääuoma ja se laskee seuraavaksi Alisen Heinijärven läpi. Järven vedenpinnan korkeus on 85,9 metriä ja Alisen Heinijärven 85,0 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 0,9 metriä.
Historia

Vuoden 1847 pitäjänkartassa  ja 1855 Kalmbergin kartastossa Heinijärvi ja Alinen Heinijärvi kuuluivat samaan järveen, jota silloin kutsuttiin Heinijärveksi. Vertaamalla Kalmbergin karttaa nykykarttoihin voidaan järven alkuperäiseksi pituudeksi määrittää yli 3,5 kilometriä. Siihen sisältyisi nykykartassa eteläpuolella Alimmainen Heinijärvi ja Heinijärven pohjoispäässä pieni lisäpituus Hornion tielle asti. Järvi laskettiin vuonna 1862. Vuonna 1887 talollinen leski Matilda Elisabet Yliellilä haki korvauksia vesijättömaahan liittyvässä asiassa. Päätös asiasta saatiin 1888. Heinijärven kulmakunnan nykyiset peltomaat paljastuivat järvenlaskussa vesijättömaaksi, kun järven levein kohta maatui.
Vuonna 1930 julkaistussa Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa näkyvät vielä järvenlaskun seuraukset. Järvi jakaantui kolmeksi vesialueeksi, joista Alimmainen Heinijärvi sijaitsee etelässä, Heinijärvi pohjoisessa ja näiden väliin jäi pieni lampi. Järvien välinen vesijättömaa on merkitty karttaan edelleen niittymaaksi tai kosteikoksi. Peltomaata olisi raivattu vain tien toiselta puolelta. Järven vedenpinta on kartassa selkeästi alempana kuin se on nykyään. Nykyjärvi ulottuu Laajanvuoren kohdalle, missä vuoden 1930 kartassa sijaitsi edellä mainittu lampi. Vuoden 1961 peruskartasta voi päätellä, että järvenlaskun tavoitteista luovuttiin ja että järven vedenpintaa on myöhemmin nostettu. Myös vesijättömaita on raivattu peltomaaksi aikaisempaa enemmän. Peltomaita on sijainnut järven pohjoispäässä, ja itärannalla lähes yhtenäisesti Perkonoiemeltä Laajanvuorelle. Kun horniolaiset käyttivät Palvialasta tulevaa tietä kirkonkylällä asioimiseen, käyttivät heinijärveläiset Heinoolta tulevaa tietä. Kyliä yhdistävä tie oli tuolloin heikkokuntoinen ja sen parantaminen autotieksi tehtiin myöhemmin.
Litku Klemetti

| Litku Klemetti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Sanna Klemetti
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Kuhmo
Kansalaisuus:  suomalainen
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2010-
Tyylilajit:  progressiivinen rock, rock, iskelmä, pop, disko
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Litku Klemetti (oikealta nimeltään Sanna Klemetti, s. 5. huhtikuuta 1987 Kuhmo) on suomalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä. Klemetti teki aluksi kokeellisempaa musiikkia. 2010-luvun loppupuolella hän nousi laajempaan tietoisuuteen Litku Klemetti -nimellä tehtyjen, iskelmästäkin vaikutteita ottaneiden rocklevyjen myötä.
Varhaiset vaiheet

Klemetti tutustui progressiiviseen rockiin yläkoululaisena. Toinen tärkeä laji hänelle on ollut iskelmä. Erityisen tärkeä levy Klemetille teini-iässä oli The Mothers of Inventionin We're Only in It for the Money, joka käsittelee humoristisesti erilaisuutta.
Lukion jälkeen Klemetti opiskeli laulua Oriveden opistossa. Hän muutti Jyväskylään ja opiskeli Jyväskylän konservatoriossa mutta koki sen varsin jäykäksi paikaksi luovan musiikintekijän näkökulmasta. Hän vaihtoi Jyväskylän yliopiston musiikkitieteen linjalle ja valmistui vuonna 2015 kirjoitettuaan pro gradun Jyväskylän indie-skenestä erityisesti kulttuuriyhdistys Hear ry:n piirissä. Jatko-opinnot jäivät kesken, kun esiintymisiä alkoi tulla. Klemetti on ollut mukana yhtyeissä Jesufåglar, Sateenkaarina, Zorse ja Mäsä ennen kuin otti selkeästi johtohahmon roolin yhtyeessä Tuntematon numero. Aiemmista yhteistä Jesufåglar edusti progressiivista rockia..
Litku-yhtye

Litku Klemetti & Tuntematon numero -yhtyeen ensimmäinen albumi Horror ’15 ilmestyi vuonna 2016. Klemetin ensimmäinen sooloalbumi Juna Kainuuseen julkaistiin tammikuussa 2017. Huhtikuussa 2017 Klemetti ilmoitti yhtyeensä esiintyvän jatkossa vain nimellä Litku Klemetti, eikä albumeita enää erotella yhtyealbumeiksi ja sooloalbumeiksi. Vuonna 2017 julkaistiin yhtyeen nimellä levy Päivä päivältä vähemmän.
Vuoden 2018 albumi Taika tapahtuu on äänitetty kotiolosuhteissa. Vuoden 2019 albumin Ding ding dong konsepti rakentuu muista ihmisistä vieraantuneen Hullu-Sanna-hahmon ympärille.
Vuoden 2021 levyllä Kukkia Muovipussissa Klemetti jätti yhtyeensä lähes kokonaan tauolle tuottaja-kitaristi Pekka Tuomea lukuun ottamatta. Enimmäkseen koneilla tehdyn levyn soundi pohjautuu ennen kaikkea 1980-luvun italo-diskoon ja temaattisesti se käsittelee teinityttöjen elämään liittyviä aihepiirejä. Levyltä julkaistiin singlet "Mona" ja "Tour de France". Video tehtiin näistä jälkimmäiseen kuten myös kappaleeseen "Google Earth Rock".lähde?
Klemetti on kertonut säveltävänsä hyvin nopeasti. Klemetti näkee menneisyyden hyödyntämisen vastakulttuurina. Klemetti ei halua tehdä retroa vaan sanoo hyödyntävänsä menneisyyttä tahallisen epämuodikkaasti.
Kesällä 2021 Litku Klemetti erotti yhtyeestä basisti Juho Kalliolahden. Yhtyeen mukaan se oli punkstoon myötä saanut tietoonsa asioita koskien Kalliolahtea.
Syksyllä 2014 perustetun, alkujaan Tuntematon numero -nimellä toimineen yhtyeen alkuperäiskokoonpanossa soittivat Sanna Klemetti (laulu, sähköbalalaikka), Sami Kalliolahti (basso), Sami Keinänen (rummut) sekä joulukuussa 2014 liittynyt Aleksi Muhonen (kitara) ja syksyllä 2017 liittynyt Pekka Tuomi (kitara, koskettimet). Syksyllä 2022 yhtyeessä aloitti kosketinsoittaja Sussu Ketola ja kitaristi Muhonen siirtyi soittamaan bassoa. Ketola on soittanut aiemmin Suomen Tulli -yhtyeessä.
Palkinnot

Litku Klemetti on saanut useita palkintoja eri albumeistaan ja työstään musiikin parissa. Vuonna 2016 musiikkilehti Soundi myönsi Litku Klemetille vuoden tulokaspalkinnon. Tämän lisäksi Klemetti on voittanut Emma-palkintoja; vuonna 2018 Kriitikoiden valinta-palkinto tuli albumilla Juna Kainuuseen sekä vuosina 2022 ja 2023 yhtye sai Vuoden Rock-Emmat. Palkintojen lisäksi yhtye on ollut ehdolla esimerkiksi vuoden 2020 Emma-gaalassa Ding Ding Dong-albumillaan Vuoden Rock-kategoriassa.
Vuoden 2025 Indie Awards palkitsi Litku Klemetin Vuoden yhtye-tunnustuksella.
Yksityiselämä

Klemetin aviopuoliso on tuottaja, säveltäjä, lauluntekijä Pekka Tuomi. Pariskunta asuu Luhangassa, jonne he muuttivat vuoden 2020 lopulla.
Diskografia > Albumit

Horror ’15 (2016) (Litku Klemetti & Tuntematon numero)
Juna Kainuuseen (2017)
Päivä päivältä vähemmän (2017) (Litku Klemetti & Tuntematon numero, digitaalinen ja kasettijulkaisu)
Taika tapahtuu (2018)
Ding ding dong (2019)
Kukkia muovipussissa (2021)
Asiatonta oleskelua (2022)
Funny Girl (2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut
Litku Klemetti. Luova Records.
Litku-yhtyeen facebooksivu.
Kangas, Laura: Kaikki hylätty kiinnostaa Litku Klemettiä – vaatteet, vinyylit ja entiset hittibiisit. Jyväskylän ylioppilaslehti 25.9.2017.
Alanko, Tero: Takaisin maalle (Sanna Klementin haastattelu, Suomen Kuvalehti, 20.10.2022)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Jääkiekon I-divisioonan kausi 1993–1994

| Jääkiekon I-divisioonan kausi 1993–1994 |
| --- | --- |
Nousseet joukkueet:  TuTo
Pudonneet joukkueet:  ei putoajia  (JoKP ja Kärpät ajautuivat konkurssiin kauden päätyttyä)
Ylempi sarjataso:  SM-liiga
Alempi sarjataso:  II-divisioona
  ← 1992–1993 :  1994–1995 → 
Jääkiekon I-divisioona 1993–1994 oli järjestyksessään 19. pelattu I-divisioonakausi. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen kaksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen kymmenen parasta joukkuetta jatkoivat kaksinkertaisessa Finlandia-liigassa ja kaksi viimeistä I-divisioonan karsintasarjassa II-divisioonan parhaiden joukkueiden kanssa.
TuTo, JoKP ja SaiPa etenivät SM-liigakarsintaan, jossa TuTo lopulta nousi seuraavaksi kaudeksi liigaan.
Putoamiskarsintaan joutuivat Karhu-Kissat, Ketterä ja JHT, jotka kaikki kuitenkin säilyivät I-divisioonassa. Kauden päätyttyä JoKP ja Kärpät ajautuivat konkurssiin ja joutuivat luopumaan sarjapaikastaan. Niiden tilalle sarjaan nousi seuraavaksi kaudeksi karsintasarjan neljäs ja viides, Järvenpään Haukat ja Koovee.
Runkosarja

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| TuTo | 28 | 17 | 6 | 5 | 132 | 99 | +33 | 40 |
| SaiPa | 28 | 15 | 7 | 6 | 124 | 94 | +30 | 37 |
| JoKP | 28 | 16 | 4 | 8 | 142 | 106 | +36 | 36 |
| Kärpät | 28 | 16 | 4 | 8 | 138 | 98 | +40 | 36 |
| SaPKo | 28 | 16 | 3 | 9 | 113 | 98 | +15 | 35 |
| FPS | 28 | 13 | 2 | 13 | 121 | 126 | -5 | 28 |
| Hermes | 28 | 12 | 2 | 14 | 108 | 114 | -6 | 26 |
| Kiekko-67 | 28 | 12 | 2 | 14 | 91 | 87 | +4 | 26 |
| KooKoo | 28 | 11 | 2 | 15 | 112 | 135 | -23 | 24 |
| JHT | 28 | 8 | 6 | 14 | 92 | 109 | -17 | 22 |
| Karhu-Kissat | 28 | 9 | 2 | 17 | 102 | 124 | -22 | 20 |
| Ketterä | 28 | 3 | 0 | 25 | 91 | 176 | -85 | 6 |
Finlandia-liiga

|  | Joukkue | TM | PM | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | TuTo | 237 | 165 | +72 | 70 |
| 2. | JoKP | 239 | 162 | +77 | 65 |
| 3. | SaiPa | 199 | 160 | +39 | 56 |
| 4. | SaPKo | 191 | 187 | +4 | 52 |
| 5. | Kärpät | 205 | 176 | +29 | 50 |
| 6. | Hermes | 177 | 192 | −15 | 44 |
| 7. | KooKoo | 205 | 219 | −14 | 43 |
| 8. | Kiekko-67 | 141 | 154 | −10 | 39 |
| 9. | FPS | 184 | 213 | −29 | 38 |
| 10. | JHT | 145 | 188 | −43 | 33 |
Lyhenteet: TM = tehdyt maalit, PM = päästetyt maalit
Parhaat pistemiehet

|  | Nimi | Seura | O | M | S | P | R | +/- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Pekka Virta | TuTo | 46 | 44 | 47 | 91 | 44 | 20 |
| 2. | Jari Hirsimäki | JoKP | 43 | 35 | 50 | 85 | 118 | 37 |
| 3. | Jonas Hemming | JoKP | 44 | 26 | 46 | 72 | 60 | 42 |
| 4. | Mikko Laaksonen | KooKoo | 44 | 19 | 50 | 69 | 79 | 19 |
| 5. | Mika Kannisto | KooKoo | 46 | 37 | 30 | 67 | 26 | 16 |
| 6. | Kari Jalonen | Kärpät | 28 | 21 | 46 | 67 | 22 | 25 |
| 7. | Markku Hurme | Karhu-Kissat | 45 | 27 | 35 | 62 | 24 | -2 |
| 8. | Kari Laitinen | JoKP | 46 | 37 | 23 | 60 | 42 | 30 |
| 9. | Marko Lapinkoski | Kärpät | 46 | 34 | 25 | 59 | 12 | 2 |
| 10. | Gennadi Kurdin | SaPKo | 43 | 30 | 29 | 59 | 90 | 13 |
SM-liigakarsinta

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| TuTo | 6 | 4 | 0 | 2 | 24 | 25 | -1 | 8 |
| SaiPa | 6 | 3 | 0 | 3 | 24 | 22 | +2 | 6 |
| JoKP | 6 | 2 | 1 | 3 | 28 | 25 | +3 | 5 |
| Reipas | 6 | 2 | 1 | 3 | 19 | 23 | -4 | 5 |
Karsintasarja

|  | Joukkue | TM | PM | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Karhu-Kissat | 38 | 31 | +7 | 13 |
| 2. | JHT | 42 | 28 | +14 | 12 |
| 3. | Ketterä | 53 | 41 | +12 | 12 |
| 4. | Haukat | 29 | 27 | +2 | 11 |
| 5. | Koovee | 49 | 46 | +3 | 9 |
| 6. | KaPa-65 | 20 | 58 | −38 | 3 |
Konstantinuksen basilika

Konstantinuksen basilika kuvattuna 1400-luvulta olevassa teoksessa.
Neron sirkuksen, Konstantinuksen basilikan ja Pietarinkirkon pohjakaavat suhteessa toisiinsa.
Konstantinuksen basilika eli Vanha Pietarinkirkko oli nykyisen Pietarinkirkon paikalla Roomassa sijainnut 300-luvulla rakennettu kristillinen basilika. Perimätiedon mukaan basilika rakennettiin paikalle, jonne apostoli Pietari oli haudattu kärsimänsä marttyyrikuoleman jälkeen.
Historia

Toiselta vuosisadalta lähtien Rooma oli kristityille paikka, jonne Pietari ja Paavali oli haudattu. Tulla haudatuksi lähelle Pietarin hautaa käsitettiin takeeksi pelastuksesta. Marttyyrit saivat aikaan ihmeitä. Varsinkin pohjoisten maiden uskoville Pietari oli tärkein pyhimys. Suurten väkijoukkojen tarpeet vaativat sopivat puitteet. Konstantinuksen basilika korvattiin nykyisellä Pietarinkirkolla vuosien 1505–1613 aikana. Vanhat piirrokset ja maalaukset sekä kirjalliset dokumentit antavat kuitenkin käsityksen purettavaksi joutuneesta kirkosta. Kautta keskiajan San Giovanni in Lateranon ja Vatikaanin välillä vallitsi kilpailutilanne, joka ratkesi lopullisesti Vatikaanin hyväksi kaupungin laajetessa ja paavin siirryttyä Tiberin toiselle rannalle Vatikaaniin.
Historia > Syntyvaiheet

Marttyyrien palvonnan keskipisteinä olivat alttarilla varustetut pyhimysten haudat eli martyriumit. Niissä yhdistyi rengasmainen hautarakennelmien ambulatorio ja julkiselle rakentamiselle tyypillinen basilika. Keisari Konstantinuksen hallinnon viimeisinä vuosikymmeninä alati voimistuva marttyyrien ja pyhien paikkojen palvonta pakotti varustamaan maanalaiset marttyriumit näillä basilikatyyppisillä hautakirkoilla. Vanha Pietarinkirkko on esimerkki tällaisesta rakentamisesta. Vanhan Pietarinkirkon alkuperäisenä tarkoituksena oli toimia katettuna hautajaismenojen pitopaikkana.
Historia > Rakentamisen alkuvaiheet

Ei ole tiedossa, milloin Konstantinus päätti rakennuttaa Pyhän Pietarin hautamuistomerkin päälle valtavan basilikan, johon mahtuisi tuhansia pyhiinvaeltajia. On mahdollista, että ajankohta oli vuoden 322 jälkeen ja ennen vuotta 330, jolloin Konstantinus muutti pääkaupunkinsa itään. Itse rakentaminen aloitettiin myöhemmin, mahdollisesti vuonna 333. Roomassa hautausmaat oli sijoitettu kaupunkia ympäröivän muurin ulkopuolelle. Toiselta vuosisadalta peräisin oleva hautausmaa, jossa Pietarin martyrium sijaitsi, täytettiin ja samalla poistettiin myös hautamuistomerkkien ylimmät osat. Näin aikaansaadun terassin länsiosassa vain Apostolin haudan yläosa jäi näkyviin Vatikaanin kukkulan rinteellä.
Marttyyrin haudan sijainti alueen länsiosassa aiheutti sen, että rakennettavan basilikan alttari tuli sijaitsemaan kirkon länsiosassa. Maastollisten esteiden vuoksi keskilaivan ja eteläisten sivulaivojen perustusta oli nostettava kahdeksan metriä ja pohjoisen puolen perustuksia vastaavasti kaivettava kukkulan rinteeseen. Rakennuksen suuruudesta ja töiden hankaluudesta johtuen rakennustyöt kestivät kauan. Kirkon itäiset osat eivät liene valmistuneen ennen vuotta 360, atrium puolestaan vuoden 390 paikkeilla. Konstantinuksen kuollessa vuonna 337 oli läntinen osa vain osittain valmiina. Huolimatta rakennuksen hitaasta valmistumisesta arkkitehtien alkuperäisiä suunnitelmia noudatettiin. San Giovanni in Lateranon tapaan Pietarinkirkko käsitti viisi laivaa vanhemmista rakennuksista siirrettyjen pylväiden varaan rakennettuina. Korinttilaisia-, tai kompositiopylväitä oli 22 molemmin puolin keskilaivaa. Keskilaivan ja apsiksen välissä oli keskilaivaa matalampi, pitkänomainen rakennelma, transepti, suojelemassa Apostolin lipasta baldakinissaan. Baldakinia kannattivat Konstantinuksen lahjoittamat, viiniköynnöksin kiemuroitetut pylväät, joista jotkut ovat säilyneet. Kirkon ulkoasu oli yksinkertainen monine suurine ikkunoineen. Sisäpuoli oli sen sijaan Konstantinuksen tapaan loistelias. Vanhan Pietarinkirkon kokonaispituus oli 112 metriä, josta keskilaivan osuus oli 84 metriä. Leveyttä oli 58 metriä.
Historia > Rakentaminen

Alkukristityt hautasivat ristiinnaulitun apostoli Pietarin jäännökset Vatikaaniin Via Cornelian ulosmenotien varrella sijainneeseen kalmistoon, jonka päälle Konstantinus Suuri, voitettuaan Maxentiuksen Milviuksen sillan taistelussa, rakensi 324–329 uuden basilikan kunnioittamaan Pyhän Pietarin muistoa ja marttyyrikuolemaa paikalla sijainneessa Neron sirkuksessa. Basilika rakennettiin ilmeisen kiireisesti, sillä sen eteläiset sivulaivat pystytettiin Neron sirkuksen pohjoissivun katsomon perustuksille. Pakanalliset temppelit ja julkiset rakennukset toimivat rakennusmateriaalin pääasiallisena lähteenä. Laivoja kannattelevat pylväät olivat kaikki kierrätettyjä, eikä juuri yhdessäkään ollut samanlaista kapiteelia tai jalustaa. Palkiston kivilohkareissa näkyi menneiden aikojen keisareiden omistuskirjoituksia, kuten Tituksen, Trajanuksen ja Gallienuksen nimet.
Sisäänkäyntiä reunustavassa pylväässä oli kapiteelissa Hadrianuksen rintakuva akantin lehvästössä. Arkkitraavit ja friisit poikkesivat mitoiltaan toisistaan pylväsväleittäin, eikä Konstantinuksen käyttämä arkkitehti ollut kovinkaan huolellinen linjauksissaan, sillä Pyhän Pietarin hauta ei osunut aivan täsmällisesti päälaivan keskijanalle. Poikkeuksen tekivät alttarikorokkeen (beman) eteen varta vasten hakatut taidokkaat kierteiset pylväät, joiden väitettiin virheellisesti kuuluneen Salomon temppeliin. Basilikan ulkoseinät oli tehty tiilenpaloista ja epäsäännöllisistä kivilohkareista. Ainoastaan alttarin apsikseen ja keskilaivan kaariholveihin käytettiin uusia tiiliä, joissa oli Konstantinuksen leima: Dominus Noster Constantinus Augustus. Nykypäivänä Konstantinuksen basilikasta käytetään nimeä vanha Pietarinkirkko erotuksena seuraajastaan.
Historia > Myöhemmät muutostyöt

Suuret pyhiinvaeltajien joukot olivat syynä siihen, että Marttyyrien haudan ympärille rakennettiin n. vuonna 590 renkaan muotoinen krypta. Vanhan Pietarinkirkon rengaskrypta oli lajissaan ensimmäinen. Sillä saavutettiin monta etua, saatiin järjestystä pyhiinvaeltajien kulkueisiin, suojeltiin pyhäinjäännöksiä ja vähennettiin tungosta alttarin alueella kun pyhiinvaeltajien kulkueet siirtyivät lattian alle. Tästä kryptasta on säilynyt kaivausalueella vain jälkiä.
1200-luvulla kirkon julkisivua muutettiin hieman. Eugenius IV (1431–1447) jatkoi basilikan restaurointia ja Nikolaus V (1447–1455) suunnitteli sen täydellistä uusimista. Varojen puute oli esteenä.
Historia > Paavit

Konstantinuksen basilika sijaitsi Rooman kaupunginmuurien ulkopuolella ja oli pitkään levotonta seutua, minkä vuoksi paavit asuivat Lateraanipalatsissa ja kävivät Pyhän Pietarin haudalla vain tiettyinä juhlapäivinä. Paavi Leo III kruunasi frankkien kuninkaan Kaarle Suuren Rooman keisariksi vanhassa Pietarinkirkossa joulupäivänä 800. Vasta paavi Leo IV:n aikana basilika ja siihen kuuluvat asuinrakennukset ympäröitiin muurilla, mikä nosti alueen turvallisuutta. Kuitenkin vuonna 1309 paavi joutui siirtämään hovinsa Avignoniin. Tätä aikakautta kutsutaan paavien Avignonin vankeudeksi, jota kesti vuoteen 1377 saakka. Avignonin vankeuden aikana Konstantinuksen basilika jäi huonolle hoidolle.
Historia > Purkaminen

Avignonin vankeuden päätyttyä ja paavien palattua pysyvästi Roomaan ja Vatikaaniin, heräsi ajatus vanhan basilikan laajentamisesta. Nikolaus V kutsui arkkitehti Bernardo Rossellinon työhön, mutta suunnitelmasta luovuttiin pian. Paavi Sixtus IV rakennutti lähistölle 1400-luvun lopussa Sikstuksen kappelin, joka ei kuitenkaan ratkaissut kaikkia vanhaan basilikaan liittyviä ongelmia. 1400-luvulla Vanha Pietarinkirkko oli jo yli tuhat vuotta vanha, ja se oli alkanut rapistua. Pian alkoikin näyttää siltä, että basilika olisi joko korjattava kunnolla tai uudelleenrakennettava.
Konstantinuksen basilikan tuho on Rooman rakennusperinnön kannalta valitettava tapahtuma. Työ jaettiin kahteen osaan, jotka toteutettiin seuraavan sadan vuoden kuluessa. Töiden kestäessä jumalanpalvelukset vanhassa basilikassa jatkuivat keskeytyksettä puoleen väliin pystytetyn väliseinän takana. Purkaminen aloitettiin länsipäädystä 18. huhtikuuta 1506 paavi Julius II:n pontifikaatin aikana. Itäpuoli revittiin alas 21. helmikuuta 1606. Palmusunnuntaina 12. huhtikuuta 1615 väliseinä kaadettiin, jolloin uusi Pyhän Pietarin basilika oli ensi kerran esteettä kaikkien nähtävissä.
Arkkitehtuuri

Konstantinuksen basilikassa oli suuren päälaivan kummallakin puolella kaksi sivulaivaa. Laivojen pylväikkö päättyi runkohuoneen ja kuorin rajakohdassa kaariholveihin, joista keskimmäistä kutsuttiin riemukaareksi. Heti kaaren takana oli alttari, joka sijaitsi lattiatasoa korkeammalla bemaksi kutsutulla korokkeella. Bemaa koristi kaksitoista kierteistä pylvästä. Alttariin kuuluva sanctuarium oli länsipäädyn ulokkeessa (apsis), jonka editse kulki poikkilaiva. Pappi seisoi alttarin takana apsiksen edessä antaessaan messun, jolloin hänen kasvonsa antoivat itään kohti pääovea. Sivulaivoja korkeammassa päälaivassa oli pylväiden kannattelema kaariholvisto, jonka yllä oli kummallakin puolella rivi ikkunoita. Ikkunoiden välinen seinä oli kauttaaltaan taidokkaiden mosaiikkien koristelema. Basilikan pohjakaava oli latinalaisen ristin muotoinen.
Kirkon edessä oli atriumiksi kutsuttu esipiha, josta kirkkoon käytiin itäpäädystä narthexin kautta. Eteläisellä ulkosivulla oli kappeli Pyhälle Andreaalle ja antiikkinen Honoriuksen mausoleumi. Sisätilojen runsaan koristelun vastakohtana ulkopuoli oli kristillisten basilikojen tapaan hyvin karu. Atriumiin katsovaa päätyä koristi miltei koko seinän peittänyt Giotton tekemä Navicella-mosaiikki, joka on sittemmin tuhoutunut – jäljellä on vain joitakin osia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
New Advent Catholic Encyclopedia: Basilica of St. Peter. (englanniksi)
Konstantinuksen lahjoitus, fresko, jossa kuvataan sepitteellinen Konstantinus Suuren tapaaminen paavi Sylvester I:n kanssa, jolloin keisari lahjoitti valtapiirinsä paavin hallittavaksi. Freskosta saa hyvän käsityksen, miltä alkuperäisen Konstantinuksen basilikan päälaiva näytti vielä 1500-luvun alussa, ennen uuden Pietarinkirkon rakentamista. Taustalla alttarin edessä kierteiset Salomonin pylväät.
Luettelo Tähtien sodan planeetoista ja kuista

Tähtien sodan fiktiivisessä galaksissa esiintyy useita planeettoja ja kuita.
Legends

Alla on lueteltu tärkeimmät planeetat ja kuut Tähtien sodan oheismateriaalista, jotka uudelleenbrändättiin vuonna 2014 nimelle Star Wars Legends:
| Planeetta / kuu | Ensiesiintyminen | Vuosi | Media | Kuvaus | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Korriban | Tales of the Jedi | 1994 | Sarjakuva | Ulkokehällä sijaitseva sithien alkuperäinen ja nykyään hylätty kotiplaneetta. Monet entiset sithit, mukaan lukien Darth Bane, ovat haudattu sinne. Tunnettu virallisessa kaanonissa nimellä Moraband. |  |
| Peragus II | Star Wars: Knights of the Old Republic (maininta) | 2003 | Videopeli | Ulkokehällä Peraguksen aurinkokunnassa sijaitseva planeetta. Se oli tärkeä rakettipolttoaineen lähde, kunnes kaivosasema ja asteroidikenttä tuhoutui. |  |
| Peragus II | Star Wars: Knights of the Old Republic II: The Sith Lords | 2004 | Videopeli | Ulkokehällä Peraguksen aurinkokunnassa sijaitseva planeetta. Se oli tärkeä rakettipolttoaineen lähde, kunnes kaivosasema ja asteroidikenttä tuhoutui. |  |
| Wayland | Imperiumin perillinen | 1991 | Kirja | Ulkokehällä sijaitseva semitrooppinen planeetta, jossa jedimestari Jorus C’baothin kieroutunut klooni oleskeli ja josta suuramiraali Thrawn sai hyödyllistä teknologiaa avukseen Uutta tasavaltaa vastaan. |  |
Aiheesta muualla

Galaksin rakenne, Alderaanista Utapauhun at StarWars.comissa (virallinen)
Star Wars Canon: Just How Realistic Are the Single-Biome Planets? (Arkistoitu – Internet Archive) The Escapistin sivuilla (englanniksi)
Luettelo planeetoista Wookieepediassa (englanniksi)