stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timo Mehtälä

| Timo Mehtälä> Kansanedustaja.Kansanedustaja |
| --- | --- |
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Oulun vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. joulukuuta 1965 Nivala
Asuinpaikka:  Haapavesi
Ammatti:  maatalousyrittäjä
Lapset:  15
Tiedot
Puolue:  Suomen Keskusta
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):  Suomi
Puolustushaara:  Ilmavoimat
Sotilasarvo:  Vänrikki
Aiheesta muualla
Kotisivu
Timo Mehtälä (s. 1. joulukuuta 1965) on suomalainen keskustalainen poliitikko. Mehtälä on koulutukseltaan agrologi ja asuu Haapavedellä. Hän on toiminut maanviljelijänä pelto- ja lihatilalla yli 30 vuotta. Mehtälä on naimisissa, ja hänellä on 15 lasta, yhdeksän tytärtä ja kuusi poikaa. Mehtälä valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Koulutus

Mehtälä opiskeli Haapajärven maatalousoppilaitoksesta agronomiksi vuonna 1986 ja suoritti tämän jälkeen varusmiespalveluksen Kauhavan lennostossa suorittaen reserviupseerin tutkinnon.
Ura

Mehtälä toimii omistamansa maatalousyritys TH Mehtälä Oy:n toimitusjohtajana. Aikaisemmin Mehtälä on toiminut myös maataloussihteerinä sekä sivutoimisena tuntiopettajana.
Näkemyksiä > Sosiaali- ja terveydenhuolto

Mehtälä vastustaa huumeidenkäyttöhuoneiden käyttöönottoa.
Näkemyksiä > Maahanmuutto

Mehtälä kannattaa työperäisen maahanmuuton määrän kasvattamista.
Tommi Lalli

| Tommi Lalli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Tommi Tapio Lalli
Syntynyt: 23. kesäkuuta 1996 (ikä 28) Oulu
Ammatti:  rumpali
Muusikko
Aktiivisena:  2013–
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Blind Channel
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tommi Tapio Lalli (s. 23. kesäkuuta 1996 Oulu[lähde? ]) on Blind Channelin rumpali. Lalli asuu Oulussa ja on opiskellut Madetojan musiikkilukiossa.
Trans Tech

Trans Tech Oy oli Valmetin ja Rautaruukki Oy:n yhteenliittymä, joka suunnitteli ja valmisti vetureita. Yhtiön ensimmäinen tuote oli Dr16-linjaveturi. Sarjan valmistuttua vuorossa oli uuden sukupolven teollisuusveturi, N-veturi. Tämä hanke osoittautui monellakin tapaa erehdykseksi: vetureita valmistui vain yksi, jonka lunasti Kaukas Oy, mutta kone ei kestänytkään odotetusti. Yhtiö siirtyi Otanmäkeen pyörittämään uutta vaunutehdasta ja sen nimi muuttui muotoon Transtech.
Tinan keittiössä

Tinan keittiössä on ruotsalaisen Tina Nordströmin emännöimä ruoanvalmistusohjelma televisiossa.
Suomessa Tinan keittiötä esitettiin aluksi Yle Yle Femillä vuodesta 2004 alkaen ja myöhemmin Yle TV2:lla vuodesta 2005. Ohjelman alkuperäinen nimi on Mat med Tina ja sitä esitetään myös Norjan ja Tanskan televisioissa.
Ohjelman tuotannosta vastaa Ruotsin SVT. Tinan lisäksi ohjelmassa esiintyy Tomas Tengby, joka kertoo vierailuistaan mielenkiintoisiin kohteisiin jotka liittyvät ruokaan.
TV-ohjelmaan perustuva keittokirja "Tinan keittiössä" ilmestyi Suomessa syksyllä 2008 Otavan kustantamana. Kirjaan on koottu 50 tv-ohjelmasta tuttua reseptiä sekä kertomuksia Tinan kokinuralta.
Aiheesta muualla

Ohjelman esittely YLEn sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tinan keittiössä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset

| Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset> A Cock and Bull Story |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Michael Winterbottom
Käsikirjoittaja:  Laurence Sterne (alkuteos), Frank Cottrell Boyce (Martin Hardy)
Tuottaja:  Andrew Eaton
Säveltäjä:  Edward Nogria
Kuvaaja:  Marcel Zyskind
Leikkaaja:  Peter Christelis
Pukusuunnittelija:  Charlotte Walter
Pääosat:  Steve Coogan Rob Brydon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  East Midlands Media Initiative
Levittäjä:  Lionsgate UK Netflix
Ensi-ilta:   20. tammikuuta 2006 13. lokakuuta 2006
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tristram Shandy: Herrasmiehen paljastukset (engl. A Cock and Bull Story) on vuonna 2006 valmistunut brittiläinen komedia, jonka on ohjannut Michael Winterbottom. Kyse on elokuvasta elokuvassa: Steve Coogan ja Rob Brydon esittävät itseään itsekeskeisinä päänäyttelijöinä elokuvassa, joka on tehty Laurence Sternen teoksen Tristram Shandy – elämä ja mielipiteet pohjalta.
Sekä elokuva että sen pohjana oleva teos ovat esimerkkejä metafiktiosta.
Näyttelijät

Steve Coogan – Tristram Shandy/Walter Shandy/Steve Coogan
Rob Brydon – Captain Toby Shandy/Rob Brydon
Keeley Hawes – Elizabeth Shandy/Keeley Hawes
Shirley Henderson – Susannah/Shirley Henderson
Gillian Anderson – Widow Wadman/Gillian Anderson
Dylan Moran – Tohtori Slop/Dylan Moran
David Walliams – Curate
Stephen Fry – Parson Yorick/Patrick Curator
Jeremy Northam – Mark (ohjaaja)
Ian Hart – Joe (kirjailija)
James Fleet – Simon (tuottaja)
Naomie Harris – Jennie
Kelly Macdonald – Jenny
Aiheesta muualla

Film-o-holic.comin esittely (Arkistoitu – Internet Archive)
Tampereen Ilveksen SM-liigakausi 2016–2017

Jääkiekon SM-liigakausi 2016–2017 on Tampereen Ilveksen 42. kausi SM-liigassa sekä kaikkiaan 83. pääsarjatasolla. Ilveksen runkosarja alkoi 16. syyskuuta vierasottelulla JYPiä vastaan sekä päättyi 13. maaliskuuta vierasotteluun Vaasan Sportia vastaan.
Pudotuspeleissä Ilves eteni puolivälieriin, jossa se hävisi seitsemännessä ottelussa runkosarjan voittaneelle Tapparalle.
Lähtökohdat kauteen > Edellinen kausi ja ennusteet

Tampereen Ilveksen SM-liigakausi 2015–2016 päättyi runkosarjaan, jossa se sijoittui toiseksi viimeiselle sijalle neljä pistettä konkurssiin ajautuneen Espoon Bluesin edelle. Kauden kymmenestä viimeisestä ottelusta joukkue otti vain yhden voiton.
Ilves teki edellisellä kaudella historiansa suurimmat taloudelliset tappiot, kun se jäi 772 475 euroa miinukselle.
Toukokuussa Ilveksen liigapaikan kerrottiin olevan vaarassa, kun lisenssitoimikunta ei myöntänyt joukkueelle lisenssiä määräaikaan mennessä. Lisäselvitysten jälkeen Ilves kuitenkin sai lopulta liigalisenssin.
Ennusteet Ilveksen sijoituksesta vaihtelivat pääosin sijojen kahdeksan ja 14 välillä. Jatkoaika.comin ennakossa Ilvestä ennustettiin sijalle 9 kun taas faneille.comin toimittaja Toni Rajamäki ennusti 14. sijaa.
Lähtökohdat kauteen > Pelaaja- ja valmentajavaihdokset

Marraskuun alussa 2015 Ilves ilmoitti, että Karri Kivi tulisi olemaan seuran päävalmentaja vuosina 2016-2018. Kiven valmennusryhmään liittyivät Hämeenlinnan Pallokerhon päävalmentajana loppukauden toiminut Olli Salo sekä Ilveksen A-nuorten joukkueen runkosarjavoittoon ja mestaruuteen valmentanut Jouko Myrrä.
Edellisen kauden päätyttyä Ilveksen pelaajistosta lähti yksi maalivahti, neljä puolustajaa sekä kuusi hyökkääjää. Tilalle tuli maalivahti Antti Lehtonen, kokeneet puolustajat Arto Laatikainen ja Teemu Aalto sekä edellisellä kaudella Ruotsin toiseksi korkeimman sarjatason Allsvenskanin maalipörssin voittanut hyökkääjä Mitch Wahl. Lisäksi sopimuksia tehtiin seuran omille junioreille.
Lähtökohdat kauteen > Harjoitusottelut

Ilves aloitti harjoituskautensa 5. elokuuta, kun se kohtasi KHL-joukkue Sibir Novosibirskin Hakametsässä. Ottelu päättyi Sibirin 1-7 -voittoon. Seuraavan kerran Ilves pelasi viikkoa myöhemmin Hakametsässä Tapparaa vastaan Tampere Cupin ottelussa. Tappara eteni finaaliin voitettuaan lukemin 2-0. Ilves puolestaan pelasi seuraavana päivänä HIFK:ta vastaan voittaen rangaistuslaukauskilpailun jälkeen 2-1.
Tampere Cupin jälkeen Ilves voitti seuraavat kolme harjoitusotteluaan, joissa se kohtasi Sportin sekä kahdesti HPK:n. Syyskuussa Ilves pelasi vielä kahdesti Ässiä vastaan häviten molemmat ottelut lukemin 1-2.
Runkosarja > Syyskuu

Hannu Toivosen kärsimän loukkaantumisen vuoksi Ilves teki ennen kauden alkua syyskuun kattavan pelaajasopimuksen maalivahti Jere Myllyniemen kanssa.
Ilveksen runkosarja alkoi 16. syyskuuta Jyväskylässä JYPiä vastaan. Ottelu päättyi Ilveksen 2-3 -voittoon rangaistuslaukauskilpailun jälkeen. Ilves ei ollut voittanut JYPiä Jyväskylässä kymmeneen vuoteen. Heti seuraavana päivänä Ilves pelasi kauden ensimmäisen kotiottelunsa Tapparaa vastaan. Edesmenneen Aarne Honkavaaran muisto-otteluna toimineen paikalliskamppailun voitti lopulta Tappara lukemin 2-4.
Syyskuun lopulla Markku Flinck joutui kolmen ottelun pelikieltoon taklattuaan maalia tuulettanutta KalPan Balazs Sebokia.
Runkosarja > Lokakuu

Ilves kärsi kauden alkupuolella isoista loukkaantumisista. Syyskuun lopussa sivuun joutui puolustaja Marcus Fagerudd. Lokakuun seitsemäntenä päivänä kerrottiin, että ykkössentteri Sami Sandell joutuisi olemaan loppukauden sivussa polvivamman vuoksi. Pelaamissaan kahdeksassa ottelussa hän oli tehnyt tehot 5+4=9. Sandell oli myös edellisellä kaudella joutunut polvileikkaukseen kahdeksan ottelun jälkeen. Vain viikkoa myöhemmin kultakypärä Teemu Rautiainen loukkaantui ja hänen ilmoitettiin olevan kolmen kuukauden ajan sivussa. Lokakuun aikana myös puolustaja Jyri Niemen ilmoitettiin olevan pois kaukalosta loppukauden ajan.
Lokakuun puolessa välissä loukkaantumisista kärsinyt Ilves teki hyökkääjähankinnan, kun joukkueeseen liittyi loppukauden mittaisella sopimuksella AHL-seura Rochester Americansissa viimeksi pelannut Jerry D'Amigo. Seuraavana päivänä ilmoitettiin Joonas Vihkon siirtyvän Ilveksestä Vaasan Sportin riveihin.
Runkosarja > Marraskuu

Marraskuussa maajoukkuetaon päätyttyä Ilves aloitti ottamalla heti ensimmäisessä pelissä 2-0 -voiton Porin Ässistä ja nousten samalla neljännelle sijalle sarjataulukossa. Ilves päätti lopulta marraskuun ottelut 2-6 -voittoon Vaasan Sportista. Tällöin joukkue oli heikosti sujuneen marraskuun jälkeen tippunut sarjataulukossa kymmenenneksi.
Marraskuun puolivälissä Ilveksen ykköspakki Veli-Matti Vittasmäki loukkaantui blokattuaan kovan lyöntilaukauksen ottelussa HIFK:ta vastaan. Hänen ennustettiin olevan pois peleistä kahdesta neljään viikkoa.
Runkosarja > Joulukuu

Joulukuussa jo aiemmin loukkaantuneena ollut Veli-Matti Vittasmäki joutui jälleen sivuun, tällä kertaa 6-8 viikkoa kestäneellä ennusteella.
Joulukuun lopussa Ilves teki sopimuksen kolme kautta Yhdysvalloissa yliopistosarjaa pelanneen puolustaja Joona Kunnaksen kanssa.
Runkosarja > Joulukuu > Ulkojäät 2016

Ilves ilmoitti jo helmikuussa järjestävänsä joulukuussa ulkoilmatapahtuman Tampereen Sorsapuistossa, jossa se kohtaisi peräkkäisinä päivinä Helsingin IFK:n sekä paikallisvastustaja Tapparan. Sorsapuistoon rakennetun areenan yleisökapasiteetti oli 13 000 katsojaa.
Perjantain ottelussa Ilves kohtasi 11 000 katsojan edessä Tapparan, joka onnistui Ilveksen tekemän avausmaalin jälkeen etenemään jo 3-1 -johtoon. Ilves onnistui kolmannen erän loppupuolella kuitenkin tasoittamaan ottelun ja viemään sen jatkoajalle. Tapparan Veli-Matti Savinainen teki voittomaalin ja Tappara otti kaksi pistettä 4-3 -voitolla.
Lauantaina HIFK:ta vastaan pelatussa ottelussa oli paikalla 8 500 katsojaa, jotka seurasivat ottelun etenemistä jatkoajalle. Ilves voitti ottelun lopulta Jerry D'Amigon maalilla lukemin 3-2. Yhteensä Ilvekselle kertyi ulkoilmaotteluista kolme pistettä. Lauantain ottelussa nähtiin myös HIFK:n Matt Generousin ja Ilveksen Brett Bulmerin välinen tappelu, josta Liiga antoi molemmille kahden ottelun pelikiellot.
Runkosarja > Joulukuu > Tapaus Keränen

Ilves teki 6. joulukuuta pelaajasopimuksen oman kasvattinsa Michael Keräsen kanssa. Hän oli edellisen kerran Ilveksessä pelatessaan tullut valituksi liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Keränen oli pelannut alkukaudella Jokereissa 25 KHL-ottelua, jonka jälkeen hänen sopimuksensa oli purettu. Myöhemmin julksiuuteen levisi asiakirja, jonka mukaan Liiga antaisi Ilvekselle 100 000 euron sakon Keräsen palkkaamisesta. Syynä oli suullinen herrasmiessopimus, jonka mukaan yksikään liigaseura ei saisi palkata Jokereissa saman kauden alussa pelannutta pelaajaa. Liiga vahvisti sakon helmikuussa.
Pelaajayhdistys vei Ilveksen saaman sakon kuluttaja- ja kilpailuviraston käsiteltäväksi.
Runkosarja > Tammikuu

Heti vuoden alussa Eemeli Suomen ilmoitettiin joutuneen sairaslistalle reiluksi kuukaudeksi. Tämän jälkeen Ilves lainasi alkukauden Lempäälän Kisan Mestis-joukkueessa pelanneen Sanderi Vuodin. Tammikuussa Ilves solmi jatkosopimukset Antti Lehtosen, Valtteri Ilomäen, Juho Liuksialan sekä Eemeli Suomen kanssa.
Ilves hävisi vuoden ensimmäisen ottelunsa Sportille lukemin 2-4.
Runkosarja > Helmikuu

Helmikuun alussa Ilves menetti kaksi pelaajaansa. Kanadalaishyökkääjä Brett Bulmerin sopimus purettiin ja tämä siirtyi Saksan pääsarjaan. Samaan aikaan ilmoitettiin Markus Jokisen saamasta polvivammasta, jonka seurauksena Jokinen joutui loppukaudeksi sivuun pelaavasta kokoonpanosta.
Ilves lähti helmikuun ensimmäiseen otteluun sarjataulukon sijalta 12. Se otti 3-2 -voiton KalPalta. Kuun puolessa välissä pelatussa paikallisottelussa nousi kohu, kun Tappara voitti ottelun 3-2 jatkoajalla, vaikka sen kolmannen erän lopulla tekemä tasoitusmaali ei ikinä käynyt maalissa asti.
Helmikuun loppuun Ilves otti kaksi peräkkäistä voittoa, joissa se ei päästänyt maaliakaan.
Runkosarja > Maaliskuu

Ilves voitti maaliskuun ensimmäisessä ottelussaan TPS:n lukemin 3-2. Kyseisessä ottelussa päättyi Ilves-maalivahti Antti Lehtosen nollaputki. Hän oli pitänyt ennen tätä maalinsa puhtaana yhteensä 222 minuuttia ja kahdeksan sekuntia. Kyseessä oli liigamaalivahtien kaikkien aikojen viidenneksi pisin nollaputki.
Ilves venytti voittoputkensa kuuteen otteluun, kun voitti kauden ensimmäisessä loppuunmyydyssä kotiottelussaan Rauman Lukon lukemin 3-2. Ilves varmisti runkosarjan viimeisessä kotiottelussa otetulla voitolla pudotuspelipaikan.
Pudotuspelit > Ensimmäinen kierros

Ilves kohtasi ensimmäisen kierroksen sarjassa runkosarjan seitsemänneksi sijoittuneen Ässät.
Ensimmäisessä ottelussa Ässät onnistui tekemään avausmaalin, mutta Ilves tuli toisessa erässä tasoihin. Kolmannessa erässä Ässät aloitti vahvasti ja Ilves-kasvatti Ville Korhonen vei joukkueen jälleen johtoon. Ilves onnistui kuitenkin Matias Soinnun maalilla tasoittamaan ja ottelu eteni jatkoajalle. Ässien Matti Kuparinen iski voittomaalin reilun kahdeksan minuutin pelin jälkeen.
Sarjan toinen ottelu pelattiin heti seuraavana päivänä. Tällä kertaa Ilves onnistui heti ottelun alussa, kun Eemeli Suomi iski avausmaalin vajaan viiden minuutin pelin jälkeen. Ilves teki ensimmäiseen erään vielä kaksi maalia ja johti ensimmäisen erän jälkeen jo 3-0. Ottelun toinen erä pelattiin maaleitta. Ilves ratkaisi ottelun lopullisesti, kun se iski kolme ylivoimamaalia alle kahteen minuuttiin. Ensimmäisen pelin ratkaissut Matti Kuparinen teki vielä kavennusmaalin ja ottelu päättyi Ilveksen 6-1 -voittoon. Sarja tasoittui voittoihin 1-1.
Kolmas ja ratkaiseva ottelu pelattiin Porissa, jossa ensimmäinen erä päättyi lukemin 0-0. Samat lukemat säilyivät myös toisessa erässä. Kolmannessakin erässä molemmilla joukkueilla oli paikkoja ratkaista ottelu, mutta ensimmäisen pelin tavoin nyt edettiin maalittomassa tasatilanteessa jatkoajalle. Neljän minuutin jälkeen Ilveksen Aleksi Mustonen laukoi voittomaalin ja Ilves eteni puolivälieriin Tapparaa vastaan.
Pudotuspelit > Puolivälierät

Puolivälierissä Ilves kohtasi paikallisvastustaja Tapparan. Tamperelaisseurat kohtasivat ensimmäisen kerran pudotuspeleissä 16 vuoteen. Runkosarjan kuudesta kohtaamisesta Tappara voitti viisi ja Ilves yhden.
Puolivälierien ensimmäisessä ottelussa Tappara iski heti kahden minuutin jälkeen avausmaalin, joka säilyi ainoana osumana toiseen erään asti. Ajassa 21.37 Tappara siirtyi kahden maalin johtoon. Ilves kavensi ottelun pian erän puolivälin jälkeen, mutta heti sen jälkeen Tappara nousi 3-1 -johtoon. Tämän jälkeen alkoi Ilveksen nousu, kun se teki toisen erän lopun aikana neljä maalia lisää. Yhteensä Ilves teki seitsemään minuuttiin ja 21 sekuntiin viisi maalia. Ilves teki vielä yhden maalin ja ottelu päättyi lukemiin 3-6.
Sarjan toinen ottelu eteni maalittomana aina kolmannen erän alkuun, jolloin Ilves-kapteeni Tapio Laakso iski avausmaalin Tapparan maalin edestä. Tappara-kapteeni Jukka Peltola tasoitti ottelun ja vei sen jatkoajalle, jossa Sebastian Repo teki voittomaalin ja tasoitti otteluvoitot lukemiin 1-1.
Ilves voitti jälleen sarjan kolmannen ottelun ja siirtyi 2-1 -johtoon. Ottelu eteni jälleen jatkoajalle, tällä kertaa maalittomana. Ilveksen Otto Koivula ratkaisi voiton ensimmäisen jatkoerän puolen välin jälkeen. Antti Lehtonen torjui ottelussa nollapelin ottamalla peräti 42 torjuntaa. Neljännessä ottelussa Tappara otti suvereenin voiton, kun se kukisti kotiottelussaan Ilveksen lukemin 4-0 ja tasoitti otteluvoitot lukemiin 2-2.
Sarjan viidennessä ottelussa Ilves eteni jo ennen viittä pelattua minuuttia kahden maalin johtoon, mutta hetkeä myöhemmin Tappara onnistui kaventamaan. Toinen erä oli maaliton ja lukemat olivat sen jälkeen 1-2. Kolmannen erän puolen välin jälkeen Tappara tasoitti ottelun. Tapio Laakso vei Ilveksen johtoon uudelleen ja Aleksi Mustonen viimeisteli ottelun 2-4 -lopputuloksen. Kuudennessa pelissä edettiin ensimmäiselle erätauolle Tapparan maalin johdossa. Tämä kesti kolmanteen erään, jossa Markku Flinck toi Ilveksen tasoihin. Ottelun ratkaisu venyi kolmanteen jatkoerään, jossa Tappara iski 1-2 -voittomaalin ja tasoitti ottelusarjan voitot.
Sarjan seitsemännen ottelun liput myytiin loppuun 37 sekunnissa. Tappara teki ottelun avausmaalin heti 22 sekunnin pelin jälkeen. Kuuden minuutin kohdalla se siirtyi jo 2-0 -johtoon. Lukemat säilyivät ottelun loppuun ja Tappara eteni välieriin voitoin 4-3.
Omistajan vaihtuminen

Lokakuun viimeisenä päivänä pidetyssä yhtiökokouksessa Ilveksen ilmoitettiin tehneen edellisellä tilikaudella sen historian suurimmat taloudelliset tappiot, yli 770 000 euroa. Kokous keskeytettiin perustuen Ilveksen pääomistaja Vincent Manngardin esitykseen, jonka tarkoituksena oli löytää ratkaisu seuran pääoman vahvistamiseksi sekä omistajuuden uudelleenjärjestelemiseksi.
Ensimmäinen kokous jatkettiin loppuun 9. tammikuuta 2017. Omistusjärjestelyt olivat tällöin kesken ja päätettiin järjestää ylimääräinen yhtiökokous helmikuussa. Väliaikaiseen hallitukseen nimettiin ainoastaan pääomistaja Manngard sekä varajäseneksi asianajaja Markku Lehtola.
Helmikuun seitsemäntenä päivänä pidetyssä yhtiökokouksessa ilmoitettiin Manngardin myyneen osakkeensa sekä antaneen lähes miljoonan euron velkansa anteeksi. Yhtiökokous valitsi tällöin Ilves-Hockey Oy:n hallitukseen Risto Jalon, Petri Hietasen sekä Jukka Hirsimäen. Jalon ilmoitettiin myös korvaavan Esa Honkalehdon Ilveksen toimitusjohtajana maaliskuusta alkaen.
Ilves järjesti omistajuuden vaihtumisen jälkeen suunnatun osakeannin, jonka tavoitteena oli, että uusia osakkeita merkittäisiin vähintään 1,5 miljoonan euron ja enintään kolmen miljoonan euron arvosta. Osakeannin minimitavoitteen täyttymisestä ilmoitettiin vielä maaliskuun aikana.
Tummajättiläishyppypäästäinen

| Tummajättiläishyppypäästäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Hyppypäästäiset Macroscelidea
Heimo::  Hyppypäästäiset Macroscelididae
Suku::  Jättiläishyppypäästäiset Rhynchocyon
Laji::  petersi
Kaksiosainen nimi
 Rhynchocyon petersi  Bocage, 1880 
 Tummajättiläishyppypäästäisen levinneisyysalue
Katso myös
   Tummajättiläishyppypäästäinen Wikispeciesissä   Tummajättiläishyppypäästäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tummajättiläishyppypäästäinen (Rhynchocyon petersi) on hyppypäästäisten lahkoon kuuluva pieni nisäkäslaji. Se elää luonnonvaraisena ainoastaan Afrikassa, osissa Keniaa ja Tansaniaa. Sielläkin se on varsin harvinainen ja uhanalainen.
Aiheesta muualla

Is It an Elephant? Is It a Shrew? No, It’s a Sengi! (Arkistoitu – Internet Archive) Smithsonian Nanional Zoological Park (englanniksi)
The Used (albumi)

| The Used The Used |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 2002
 Tuottaja(t): John Feldman
 Tyylilaji: pop-punk, post-hardcore, emo, vaihtoehtorock, post-grunge, hard rock
 Kesto: 47.16
 Levy-yhtiö: Reprise
Listasijoitukset
  Billboard 200: 63.
The Usedin muut julkaisut
|   | The Used 2002 | Maybe Memories 2003 |
Singlet albumilta The Used
 ”A Box Full of Sharp Objects” Julkaistu: 2002  ”The Taste of Ink” Julkaistu: syyskuu 2002  ”Buried Myself Alive” Julkaistu: 28. tammikuuta 2003  ”Blue and Yellow” Julkaistu: 20. toukokuuta 2003
The Used on samannimisen yhtyeen 25. kesäkuuta 2002 julkaistu esikoisalbumi. Levy on myynyt kultaa Yhdysvalloissa.[lähde? ]
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 63.
Kappaleet

Maybe Memories – 2.55
The Taste of Ink – 3.28
Bulimic – 3.20
Say Days Ago – 3.17
Poetic Tragedy – 3.44 (Kappaleen jälkeen kuuluu puhetta kappaleen onnistumisesta.)
Buried Myself Alive – 4.02
A Box Full of Sharp Objects – 2.56
Blue and Yellow – 3.21
Greener with the Scenery – 3.37
Noise and Kisses – 2.49
On My Own – 2.43
Pieces Mended – 11.00 (sisältää piiloraidat Polly ja Choke Me)
Kappaleet > Bonuskappaleet

Just a Little – 3.28 (säv. Japanin bonuskappale)
A Box Full of Sharp Objects – 3.03 (Multimedia/video)
Studio Footage – 1.46 (Multimedia/video)
Arvostelut

Allmusic:
Alternative Press:
Sputnikmusic:
Toshio Suzuki

| Toshio Suzuki> 鈴木 利男 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Japani
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1993
Talli(t):  Larrousse
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Japanin Grand Prix 1993
Viimeinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1993
Toshio Suzuki (jap. 鈴木 利男, Suzuki Toshio, s. 10. maaliskuuta 1955 Saitama, Japani) on entinen japanilainen Formula 1 -kuljettaja.
Ura

Suzuki osallistui urallaan ainoastaan kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1993, saavuttamatta yhtään MM-pistettä. Parhaimmillaan Suzuki oli 12.
Vuonna 1992 Suzuki voitti Daytonan 24 tunnin ajon ja vuonna 1995 hän voitti Japanin Formula 3000 -sarjan (nykyisin Super Formula) mestaruuden.
Tulokset > F1-kaudet numeroina

| Kausi | Talli | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Palkinto- sijat | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Larrousse | - | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä (1 kausi) | Yhteensä (1 kausi) | Yhteensä (1 kausi) | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Tulokset > F1-tulokset kilpailuittain

| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Larrousse | RSA  | BRA  | EUR  | SMR  | ESP  | MON  | CAN  | FRA  | GBR  | GER  | HUN  | BEL  | ITA  | POR  | JPN 12 | AUS 14 | - | 0 |
The King of Fighters

| The King of Fighters |
| --- | --- |

Kehittäjä:  SNK (1994 – 2000) SNK (2001 – nykyhetki)
Julkaisija:  SNK (1994 – 2000) SNK (2001 – nykyhetki)
Lajityyppi:  tappelupeli
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
The King of Fighters (jap. ザ·キング·オブ·ファイターズ, Za Kingu obu Faitāzu, lyhyesti KOF) on vuonna 1994 alkanut tappelupelien sarja, jonka on kehittänyt ja julkaisut japanilainen pelitalo SNK (entinen yritys) ja sitten SNK. Sarjan pelit kehitettiin alun perin kolikkopeleiksi ja SNK:n Neo-Geo-konsolille, mutta niitä on ilmestynyt myös Sega Dreamcastille, Game Boy Advancelle, N-Gagelle, PlayStationille, PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle, Sega Saturnille, Wiille, Xboxille ja Xbox 360:lle.