stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zoltán Nemere

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 | kalvan joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | México 1968 | kalvan joukkuekilpailu |  |
Zoltán Nemere (20. huhtikuuta 1942 - 6. toukokuuta 2001) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Nemere voitti kalpamiekkailun joukkuekilpailun olympiakultaa Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Ennen vuotta 1964 Unkari ei ollut voittanut yhtään olympiakultaa kalvalla – perinteisesti maan vahvin miekkailulaji on ollut säilä.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Nemere voitti Pariisissa vuonna 1965 sekä joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Ankarassa 1970 ja Wienissä 1971.
Martti Nenonen

Martti Nenonen (s. 20. toukokuuta 1957 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1977–1982 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Nenonen edusti koko SM-liigauransa ajan Porin Ässiä. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 167 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 36 + 27 = 63 ja jäähymääränsä 38 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 26 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 1 + 2 = 3 ja jäähyminuutteja 6. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1978 sekä saavutti lisäksi kaksi SM-hopeaa.
Antonio Negri

Antonio Negri
Antonio Negri (1. elokuuta 1933 Padova, Italia – 16. joulukuuta 2023 Pariisi, Ranska) oli italialainen marxilainen moraali- ja poliittinen filosofi. Hän toimi filosofian professorina Padovan yliopistossa. Negri tunnetaan kenties parhaiten toisena teoksen Imperiumi kirjoittajista sekä Spinozaa koskevista teoksistaan. Negri käsitteli teoksissaan ennen kaikkea marxismia, demokratiaa, demokraattista globalisaatiota, antikapitalismia, postmodernismia ja uusliberalismia.
Negri perusti Potere Operaio -ryhmän sekä toimi erilaisissa marxilaisissa ryhmissä. 1970-luvulla häntä syytettiin osallisuudesta Aldo Moron kuolemaan päättyneeseen sieppaukseen. Myöhemmin hänet vapautettiin siihen liittyvistä syytteistä. Hänet tuomittiin kuitenkin 30 vuoden vankeusrangaistukseen yllyttämisestä poliittisen aktivistin Carlo Sanorion murhaan ja pankkiryöstössä surmatun karabinieerin tapon "moraalisesta puolustamisesta". Negri pakeni Italiasta Ranskaan ja alkoi opettaa Pariisin Vincennes–Saint-Denis'n (VIII) -yliopistossa ja Collège International de Philosophiessa yhdessä Jacques Derridan, Michel Foucault'n ja Gilles Deleuzen kanssa. Vuonna 1997 hän palasi vapaaehtoisesti osana syyteneuvottelua Italiaan kärsimään lyhennetyn rangaistuksensa loppuun. Negri eli ja työskenteli elämänsä aikana muun muassa Roomassa, Venetsiassa ja Pariisissa.
Teoksia

Imperiumi.  ((Impero: Il nuovo ordine della globalizzazione, 2002.) Yhdessä Michael Hardtin kanssa. Englanninkielisestä laitoksesta Empire suomentaneet Arto Häilä et al.)  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-29364-4
Su alcune tendenze della più recente teoria comunista dello stato
Il quindicennio cruciale [1972–89] (yhdessä Guglielmo Pappagallon kanssa)
Il Ritorno. Quasi un'autobiografia (yhdessä Anne Dufourmantellen kanssa)
Crisi dello stato piano, comunismo e organizzazione rivoluzionaria (1972)
Dall’operaio massa all’operaio sociale (1979)
Il domino e il sabotaggio
Ritratto di un cattivo maestro (yhdessä Luciano Ferrari Bravon kanssa)
Proletari e Stato (1976)
Pipe-line. Lettere da Rebibbia (1983)
Guardando il cielo (1989)
Moltitudine. Guerra e democrazia nel nuovo ordine imperiale (yhdessä Hardtin kanssa)
Kairòs, alma venus, multitudo. Nove lezioni impartite a me stesso
Movimenti nell'impero. Passaggi e paesaggi
Spinoza. L'anomalia selvaggia-Spinoza sovversivo-Democrazia ed eternità in Spinoza
La differenza italiana
Fine secolo. Un'interpretazione del Novecento
Moltitudine. Guerra e democrazia nel nuovo ordine imperiale
Trentatre lezioni su Lenin
Cinque lezioni di metodo su moltitudine e impero
L'Europa e l'Impero. Riflessioni su un processo costituente
Cinque lezioni su Impero e dintorni
Ritratto di un cattivo maestro con alcuni cenni sulla sua epoca
Marx oltre Marx
Il lavoro di Giobbe
Il potere costituente. Saggio sulle alternative del moderno
Il lavoro di Dioniso. Per la critica dello Stato postmoderno
Lenta ginestra. Saggio su Leopardi
La costituzione del tempo: prolegomeni. Orologi del capitale e liberazione comunista
Arte e multitudo. Sette lettere del dicembre 1988
I libri del rogo: Crisi dello Stato-piano-Partito operaio contro il lavoro-Proletari e Stato-Per la critica della costituzione materiale-Il dominio e il sabotaggio
Negri ja Hardt (2013)
Käännös suomeksi
Navaronen haukat (elokuva)

| Navaronen haukat> Force 10 from Navarone |
| --- | --- |
 Elokuvan mainosjuliste
Ohjaaja:  Guy Hamilton
Käsikirjoittaja:  Robin Chapman George MacDonald Fraser (tunnustamaton)
Tuottaja:  Oliver A. Unger
Säveltäjä:  Ron Goodwin
Kuvaaja:  Christopher Challis
Leikkaaja:  Raymond Poulton
Pääosat:  Robert Shaw Harrison Ford Barbara Bach Edward Fox Richard Kiel
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Yhdysvalloissa American International Pictures Muualla Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:   8. joulukuuta 1978  22. joulukuuta 1978
Kesto:  118 min (teatteriversio) 126 min (restauroitu versio)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  10 000 000 dollaria
Edeltäjä:  Navaronen tykit
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Navaronen haukat (Force 10 from Navarone) on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, joka perustuu löyhästi Alistair MacLeanin samannimiseen romaaniin. Elokuvan ohjasi Guy Hamilton ja sen päärooleissa olivat Robert Shaw, Harrison Ford ja Edward Fox.
Juoni

Majuri Mallory (Robert Shaw) ja kersantti Miller (Edward Fox) ovat selvinneet hengissä Navaronesta ja saavat heti seuraavan tehtävänsä. He lentävät Jugoslaviaan amerikkalaiseen erikoisyksikköön (Force 10), jota johtaa majuri Barnsby (Harrison Ford). Heidän tehtävänään on räjäyttää eräs strategisesti tärkeä silta ennen saksalaisten tuloa paikalle. Joku kuitenkin paljastaa suunnitelmat ennakolta saksalaisille.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Shaw  | … |  majuri Mallory   |
|  Harrison Ford  | … |  majuri Barnsby   |
|  Edward Fox  | … |  kersantti Miller   |
|  Barbara Bach  | … |  Maritza   |
|  Franco Nero  | … |  Lescovar   |
|  Richard Kiel  | … |  Drazak   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu Navaronen haukkoja jylhän sotadraaman (Navaronen tykit) soheltavaksi jatkoksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Nauhaparatiisiharakka

| Nauhaparatiisiharakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Paratiisilinnut Paradisaeidae
Suku::  Paratiisiharakat Astrapia
Laji::  mayeri
Kaksiosainen nimi
 Astrapia mayeri  Stonor, 1939 
Katso myös
   Nauhaparatiisiharakka Wikispeciesissä   Nauhaparatiisiharakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Nauhaparatiisiharakka (Astrapia mayeri) on Papua-Uudessa-Guineassa tavattava paratiisilintuihin kuuluva varpuslintu. IUCN luokittelee nauhaparatiisiharakan elinvoimaiseksi lajiksi.
Lajin nimeäminen

Nauhaparatiisiharakka on yksi viimeisimmistä omaksi lajikseen kuvatuista paratiisilinnuista. Ensimmäinen maininta linnusta on vuodelta 1936 kirjasta nimeltään Papuan Wonderland. Selostus lajista oli kuitenkin lyhyt eikä lajia pidetty sen perusteella omanaan. Vuonna 1938 australialainen lintutieteilijä Fred Shaw Mayer lähetti kaksi koiraslinnun pyrstösulkaa British Museum of Natural Historyyn ja laji nimettiin hänen mukaansa vuonna 1939.
Koko ja ulkonäkö

Nauhaparatiisiharakka on kooltaan 25–32 cm pitkä, koiraiden ollessa naaraita kookkaampia. Koiraan selkä on väritykseltään musta ja hohtaa pronssin tai vihreän värisenä. Pää, kurkku ja rinnan yläosa ovat väriltään hohtavan vihreät ja kurkussa ja rinnassa on myös violetti vivahde. Koiraan posket ja pään takaosa ovat väritykseltään hohtavan violetit. Nauhaparatiisiharakkakoiraan pyrstö on hyvin pitkä, jopa 90 cm. Pyrstö on musta lukuun ottamatta kahta pisintä keskimmäistä pyrstösulkaa, jotka ovat valkoiset ja mustakärkiset. Naaras on väriltään vaatimattomampi. Selkä on sinimusta ja muuttuu ruskeanmustaksi perässä. Pää on vihertävänhohtavan musta ja rinta on ruskea ja voimakkaasti mustan raidoittama. Siivet ovat ruskeat. Myös naaraiden pyrstösulat ovat pitkät, mutta koiraan pyrstö on huomattavasti pidempi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Nauhaparatiisiharakka elää Papua-Uuden-Guinean keskiosissa Strickland River-joelta Mount Hagenin ja Mount Giluwen läheisyyteen. Linnun elinympäristöä ovat vuoristometsät, jotka sijaitsevat 2 200–3 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji tulee toimeen myös hakatuissa metsissä, vaikka laajat hakkuut ovatkin uhka kannalle. Suurin uhka on lajin metsästys sen värikkäiden höyhenten vuoksi.
Elintavat ja ravinto

Nauhaparatiisiharakkakoirailla voi olla useita naaraita ja koirailla on perinteisiä esiintymisalueita. Koiraat esittelevät naaraille höyhenpukuaan ja houkuttelevat naaraita heiluttelemalla pyrstöään ja siipiään. Pesimäkausi kestää toukokuusta maaliskuulle. Ainoastaan naaras rakentaa kuppimaisen pesän ja munii yhdestä kahteen munaa. Naaras hautoo munia kolmisen viikkoa. Koiras ei osallistu hautomiseen eikä poikasten ruokkimiseen.
Nauhaparatiisiharakan ravinto koostuu pääasiassa hedelmistä ja siemenistä. Laji voi syödä myös selkärangattomia ja pieniä selkärankaisia eläimiä, kuten sammakoita tai liskoja.
Return to Fantasy

| Return to Fantasy Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1975
 Julkaistu: toukokuu 1975
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Gerry Bron
 Tyylilaji: hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 40.33
 Levy-yhtiö:  Bronze Records    Warner Bros. Records
Muut kannet
   Expanded De-Luxe Edition (2004)
Listasijoitukset
  Iso-Britannia: 7.    Yhdysvallat: 85.   Kts. lisää listasijoituksia
Uriah Heepin muut julkaisut
| Wonderworld 1974 | Return to Fantasy 1975 | High and Mighty 1976 |
Return to Fantasy on Uriah Heepin toukokuussa 1975 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Levy ylsi Britanniassa albumilistan sijalle seitsemän, mikä on yhtyeen korkein sijoitus sen kotimaassa. Yhdysvalloissa levy nousi sijalle 85.
Edellisen levyn Wonderworldin tavoin Return to Fantasyn tekoa rasittivat Uriah Heepin jäsenten keskinäiset kiistat ja päihteiden käyttö, minkä lisäksi yhtyeen välit tuottaja Gerry Broniin olivat huonot. Albumilla soittaa uusi basisti John Wetton, joka korvasi erotetun Gary Thainin. Wettonia ei ole merkitty yhdenkään kappaleen tekijätietoihin.
Taustaa

Yhtyeen edellisen albumin Wonderworldin työstössä oli ollut ristiriitoja yhtyeen jäsenten välillä. Asioita hankaloittivat myös solisti David Byronin runsas alkoholinkäyttö sekä kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn kokaiiniriippuvuus. Lisäksi albumin jokainen kappale oli ainakin osittain Hensleyn tekemä, mikä sai osan muista jäsenistä tuntemaan, että tuottaja Gerry Bron suosi häntä.
Myös basisti Gary Thainin kanssa oli ongelmia. Hän käytti heroiinia, minkä lisäksi hän toisinaan kieltäytyi osallistumasta kuvaussessioihin ja konserttien soundcheckeihin. Lopulta hänet erotettiin yhtyeestä ja korvattiin aiemmin King Crimsonissa ja Roxy Musicissa soittaneella John Wettonilla. Yhtyeestä erotettu Thain löydettiin kuolleena kotoaan Lontoosta 8. joulukuuta 1975. Kuolinsyy oli heroiinin yliannostus.
Uusi basisti Wetton oli merkittävä lisäys Uriah Heepille, sillä hän oli myös lauluntekijä, laulaja ja multi-instrumentalisti. Hän myös tunsi ennestään yhtyeen rumpalin Lee Kerslaken ja pienemmissä määrin myös kitaristi Mick Boxin. Ken Hensley on kuitenkin myöhemmin todennut, että Gary Thain oli mahdoton korvata:
»John [Wetton] on mainio basisti, loistava laulaja ja hyvä sovittaja, mutta me emme korvanneet basistia, me korvasimme todella huomattavan osan yhtyeen kemiasta. Sitä ei vain ollut mahdollista korvata. [...] Ja niinpä se oli lopun alkua koko hommalle.» 
(Ken Hensley)
Äänitykset

Uriah Heep aloitti työskentelyn Return to Fantasyn materiaalin kanssa jo ennen Gary Thainin erottamista. Albumin teko ei ollut helppoa; kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensley sekä solisti David Byron kiistelivät siitä, kumpi sai olla enemmän valokeilassa, minkä lisäksi molemmat olivat vahvasti päihderiippuvaisia. Myös yhtyeen jäsenten välit tuottaja Gerry Broniin olivat huonommat kuin koskaan aiemmin.
Julkaisu ja vastaanotto

Return to Fantasy ilmestyi toukokuussa 1975. Uriah Heepin levy-yhtiö Bronze Records käytti kaikkiaan 10 000 puntaa albumin mainostamiseen televisiossa ja 3 000 puntaa radiopromootioon. Tämä tuotti myös tulosta, sillä levy Return to Fantasy nousi Britanniassa listasijalle seitsemän, mikä on Uriah Heepin korkein sijoitus kyseisen valtion albumilistalla. Levy saavutti menestystä myös Manner-Euroopassa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Japanissa. Yhdysvalloissa albumi nousi Billboard 200 -listan sijalle 85. Se oli selkeästi aiempaa levyä heikommin, sillä Wonderworld oli ollut parhaimmillaan sijalla 38.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Norja | 2. | 22 | viikko 24/1975 |  |
|  Itävalta | 3. | 16 | 15.7.1975 |  |
|  Iso-Britannia | 7. | 6 | 5.7.1975 |  |
|  Suomi | 8. | 16 | heinäkuu 1975 |  |
|  Alankomaat | 10. | 5 | 28.6.1975 |  |
|  Tanska | 12. | 3 | viikko 24/1975 |  |
|  Länsi-Saksa | 21. |  | 1975 |  |
|  Uusi-Seelanti | 29. | 3 | 8.8.1975 |  |
|  Kanada | 83. |  | 23.8.1975 |  |
|  Yhdysvallat | 85. |  | 1975 |  |
Julkaisu ja vastaanotto > Kritiikki

Levyn arvostelut olivat yhtyeelle tyypillisesti heikkoja. Esimerkiksi brittiläisen Sounds-lehden Geoff Barton arvosteli David Byronin laulutyöskentelyä ”kastroiduiksi harmonioiksi”. Eräs toinen brittiläinen lehti totesi: ”Jos käsityksesi hyvästä ajanvietosta on katsella television testikuvaa ilman ääntä, tämä (levy) on sinua varten. Myöhemmin albumia arvosteli Allmusicin Donald A. Guarisco, joka antoi albumille kolme tähteä viidestä mahdollisesta. Hänen mukaansa Return to Fantasy ei ole yhtä yhtenäinen kuin esimerkiksi Demons and Wizards, mutta kuitenkin tyydyttänee Uriah Heepin faneja.
Arvostelut
Allmusic:
Kappaleet

A-puoli
Return to Fantasy – 5.53 (säv. Ken Hensley/David Byron)
Shady Lady – 4.48 (säv. Hensley/Mick Box/Byron/Lee Kerslake)
Devil’s Daughter – 4.49 (säv. Byron/Box/Hensley/Kerslake)
Beautiful Dream – 4.53 (säv. Hensley/Byron/Box/Kerslake)
B-puoli
Prima Donna – 3.09 (säv. Byron/Box/Kerslake/Hensley)
Your Turn to Remember – 4.24 (säv. Hensley)
Showdown – 4.17 (säv. Hensley/Byron/Box/Kerslake)
Why Did You Go – 3.56 (säv. Byron/Box/Hensley/Kerslake)
A Year or a Day – 4.24 (säv. Hensley)
Kappaleet > Uudelleenjulkaisun bonuskappaleet

Shout It Out – 3.37 (”Prima Donna” -singlen B-puoli, säv. Ken Hensley)
The Time Will Come – 4.10 (”Return to Fantasy” -singlen B-puoli, säv. David Byron/Mick Box/Hensley/Lee Kerslake)
Beautiful Dream – 5.50 (ennenjulkaisematon versio, säv. Hensley/Byron/Box/Kerslake)
Return to Fantasy – 3.41 (editoitu versio, säv. Hensley/Byron)
Kappaleet > Expanded De-Luxe Edition -bonuskappaleet

Shout It Out – 3.34 (”Prima Donna” -singlen B-puoli, säv. Ken Hensley)
The Time Will Come – 4.08 (”Return to Fantasy” -singlen B-puoli, säv. David Byron/Mick Box/Hensley/Lee Kerslake)
Prima Donna – 4.05 (demoversio, säv. Byron/Box/Kerslake/Hensley)
Why Did You Go – 5.18 (demoversio, säv. Byron/Box/Hensley/Kerslake)
Showdown – 4.18 (demoversio, säv. Hensley/Byron/Box/Kerslake)
Beautiful Dream – 5.48 (demoversio, säv. Hensley/Byron/Box/Kerslake)
Return to Fantasy – 7.18 (pidennetty ennenjulkaisematon versio, säv. Hensley/Byron)
Kokoonpano

David Byron – laulu
Mick Box – kitara
Ken Hensley – kosketinsoittimet, kitara
John Wetton – basso, mellotron
Lee Kerslake – rummut, lyömäsoittimet
Nef-reaktio

Yleinen esimerkki Nef-reaktiosta
Nef-reaktio on kemiallinen reaktio, jossa primäärinen tai sekundäärinen nitroalkaani hydrolysoituu emäs- ja happokäsittelyn jälkeen aldehydiksi tai ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä amerikansveitsiläisen kemistin John Ulric Nefin mukaan. Hän raportoi reaktion vuonna 1894. Nef-reaktiota käytetään yleisesti hiilihydraattien ja muiden luonnonaineiden synteeseissä.
Reaktion historiaa

Vuonna 1893 venäläinen kemisti Konovaloff raportoi, että nitroalkeenien käsitteleminen voimakkaalla emäksellä ja tämän jälkeen sinkillä etikkahappoliuoksessa muodosti karbonyyliyhdisteen ja amiinin seoksen. Vuotta myöhemmin Nef julkaisi oman tutkimuksensa, jossa nitroalkaaneja käsiteltiin ensin voimakkaalla emäksellä ja tämän jälkeen rikkihapolla, jolloin tuotteeksi muodostui karbonyyliyhdisteitä.
Reagenssit ja mekanismi

Nef-reaktiossa voimakas emäs, kuten hydroksidi tai DBU, muodostaa primäärisestä tai sekundäärisestä nitroalkaanista nitronaatti-ionin. Tertiäärisistä nitroalkaaneista ei voi muodostua nitronaatti-ionia eivätkä ne siis reagoi Nef-reaktiolla. Tämän jälkeen nitronaatti-ionin negatiivisesti varautuneet happiatomit protonoituvat voimakkaasti happamissa olosuhteissa. Tämän jälkeen vesimolekyyli reagoi elektrofiilisen kaksoissidoksella typpeen sitoutuneen hiiliatomin kanssa additioreaktiolla. Kahden protoninsiirron jälkeen muodostuvasta välivaiheesta eliminoituu vettä ja lopuksi alifaattinen nitrosoalkoholi hajoaa dityppioksidiksi ja karbonyyliryhdisteeksi. Nef-reaktion huono puoli on se, että se vaatii sekä erittäin vahvan emäksen että hapon käyttöä, mikä voi johtaa sivureaktioihin.
Nelisilmät

| Nelisilmät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Hammaskarppikalat Cyprinodontiformes
Alalahko::  Cyprinodontoidei
Heimo::  Nelisilmät Anablepidae  Garman, 1895
Suvut
 Anableps  Jenynsia  Oxyzygonectes 
Katso myös
   Nelisilmät Wikispeciesissä   Nelisilmät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nelisilmät (Anablepidae) on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva makeassa vedessä elävien kalojen heimo, johon kuuluu 12 lajia. Lajien joukossa on suosittuja akvaariokaloja.
Nelisilmiä elää Etelä-Meksikosta Etelä-Amerikan eteläkärkeen ulottuvalla alueella. Ne syövät enimmäkseen hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Ne ovat saaneet nimensä silmien sijainnista ja muodosta: silmän yläpuolella on paksumpi linssi, joten kalat näkevät hyvin myös ylöspäin.
Lajit nelisilmä (Anableps anableps) ja juovanelisilmä (Anableps microlepis) voivat kasvaa yli 30 cm pitkiksi.
Aiheesta muualla

Family Anablepidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q132735  Wikispecies: Anablepidae  ADW: Anablepidae  BOLD: 1254  CoL: 6CG  EoL: 5523  GBIF: 3388  iNaturalist: 71227  IRMNG: 110726  ITIS: 165864  NCBI: 143026  Open Tree of Life: 363108  Paleobiology Database: 355306  Plazi: E17A4F2C-FFC8-FFC2-FF68-487FFA80FC8E  WoRMS: 154390
Neliöjuurifunktio

Reaaliarvoinen neliöjuurifunktio on määritelty ei-negatiivisilla reaaliluvuilla.
Neliöjuurifunktio on matematiikassa yleisesti käytetty yhden muuttujan juuri- ja potenssifunktio, joka voidaan esittää muodoissa
Neliöjuuren määritelmästä johtuen sen määrittelyjoukko on  \left[0,\infty \right)\ eli\ 0\leqslant x. Neliöjuurifunktion kuvaaja on puolikas paraabeli, jonka huippu on origossa, symmetria-akseli x-akselilla sekä kylki x-akselin yläpuolella.
Neliöjuuren laskeminen tunnettiin jo muinoin babylonialaisilla, jossa sen laskemiseksi oli kehitetty iterointiomenetelmäkin. Neliöjuurilla on runsaasti geometrisia, taloudellis-teknisiä tai muita sovelluksia, joissa käytetään muun muassa neliöllisesti verrannollisia suureita.
Ominaisuuksia

Neliöjuurifunktio ei ole parillinen tai pariton, sillä se ei ole määritelty reaalilukujen negatiivisilla arvoilla. Määrittelyalueessaan se on aidosti kasvavana monotoninen. Sen pienin arvo on samalla funktion ainoa nollakohta, joka sijaitsee origossa. Funktio saa siten aina positiivisia arvoja ja vain origossa se saa arvon nolla.
Neliöjuurifunktio on kuvauksena  f:\left[0,\infty \right)\rightarrow \mathbb {R}  injektio ja  f:\left[0,\infty \right)\rightarrow \left[0,\infty \right) surjektio, joka on samalla myös bijektio.
Myös kuvaus  f:\mathbb {R} \rightarrow \mathbb {C}  on mahdollinen, kun negatiivisten lukujen neliöjuuret kuvautuvat kompleksilukuihin. Maalijoukkona on kuitenkin imaginaariluvut, joka on kompleksilukujen osajoukko.
Neliöjuurifunktion käänteisfunktio on  f^{-1}(x)=x^{2} , kun  f^{-1}:\left[0,\infty \right)\rightarrow \left[0,\infty \right).
Derivaattafunktion arvot ovat puolet neliöjuuren käänteisluvuista
eikä se ole määritelty origossa. Funktion integraalifunktio on
Kompleksilukujen neliöjuuret lasketaaneri tavalla.
Neighborhood unit

Neighborhood unit on yhdysvaltalaisen Clarence A. Perryn 1900-luvun alkupuolella esittelemä kaupunkisuunnittelumalli, joka vaikutti epäsuorasti Suomessa 1940-luvulla lähiöaatteen muodostumiseen. Riitta Hurme on kääntänyt termin kaupunkilähiöksi, Anneli Junton käännöksiä ovat naapurustoyksikkö ja naapuruusyksikkö.
Tausta ja konsepti

Perryn konseptin taustalla vaikuttivat sosiologinen kaupunkitutkimus sekä Chicagossa järjestetty suunnittelukilpailu, jossa kiinnitettiin huomiota asuinalueiden integroitumiseen kaupunkiin sekä niiden palveluiden järjestämiseen. Perry esitteli lähiöideansa virallisesti vuonna 1929 artikkelissaan The Neighborhood Unit, joka julkaistiin New Yorkin aluesuunnitteluun liittyvässä monografiassa. Idean olennainen sisältö avattiin jo kirjoituksen alaotsikossa: ”suunnitelma perheiden yhteisön järjestelemiseksi” (engl. a scheme of arrangement for the family-life community). Perryn ajatuksena oli estää anonyymin massayhteiskunnan muodostuminen jäsentämällä kaupunki toiminnallisiksi yksiköiksi, joiden väestörakenne olisi homogeeninen. Perry halusi ympäristön olevan yksilön kodin laajentuma.
Perryn mukaan lähiön koon tuli perustua ala-asteen oppilasmäärään. Pinta-ala oli riippuvainen asukastiheydestä. Lähiön tuli rajautua joka sivulta katuihin, jotka mahdollisivat ohikulun. Lisäksi lähiössä tuli olla virkistysalueita ja keskustasta etäämpänä kaupallisia palveluita. Instituutioiden, kuten koulun, tuli sijaita keskeisellä paikalla. Katuverkon tehtävänä oli palvella ensisijaisesti lähiön sisäistä liikennettä ja tehdä läpikulusta hankalaa. Työpaikkoja ei lähiöön tulisi luoda omaa palveluntarvetta enempää. Perryn lähiö kiinnittyi olemassaolevaan kaupunkirakenteeseen kiinteästi, ja sen suositeltu asukasmäärä oli 5 000–6 000 ja pinta-ala noin 65 hehtaaria.
Vaikutus Suomessa

Suomeen lähiöaatteen tuonut Otto-Iivari Meurman ei Asemakaavaoppia (1947) kirjoittaessaan tuntenut Perryn kirjoituksia, mutta Perryn vaikutus on Riitta Hurmeen mukaan kulkeutunut Meurmanin ajatuksiin epäsuorasti. Perryn ajatusten vaikuttamina rakennettiin muun muassa Radburn, jonka Meurman mainitsee kirjassaan esimerkkinä "uusimmista puutarhakaupungeista", ja myös Heikki von Hertzen viittaa siihen (välitettynä Lewis Mumfordilta) kirjassaan Koti vaiko kasarmi lapsillemme (1946).
Neighbourhood unit esitettynä New Yorkin aluesuunnitteluun liittyvässä monografiassa vuodelta 1929.