stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ligue Professionnelle 2
Historia

Alun perin sarjaa pelattiin kahdessa lohkossa pohjois- ja etelälohkoissa, joiden voittajat pääsivät karsimaan sarjaan noususta. Poikkeuksellisesti kaudella 1958–1959 joukkueet oli jaettu yhteensä neljään eri lohkoon. Huolimatta siitä lohkon voittamisella ei ollut varsinaista merkitystä vain eniten pisteitä keränneet kaksi parasta joukkuetta pääsivät jatkoon. Kahden lohkon systeemillä jatkettiin aina kauteen 1964–1965, kunnes seuraavat viisi kautta vuodesta 1965 aina 1970 asti pelattiin vain yhtenäistä sarjaa, jossa sarjan kaksi parasta pääsivät sarjatasoa ylemmäksi. Kaudet 1982–1983, 1983–1984 ja 1984–1985 pelattiin kolmessa eri lohkossa, pohjois-, keski-, ja etelälohko, joista kaksi parasta lohkovoittajaa pääsi pääsarjaan. Sittemmin palattiin takaisin yhden sarjan järjestelmään aina kauteen 1994–1995 asti, jonka jälkeen pelattiin yksi kausi kahden lohkon systeemillä. Lisäksi kaudella 1998–1999 joukkueet eivät voineet karsia pääsarjaan, joka vähensi pääsarjan joukkueita 16:sta 12:een. Sittemmin kaudesta 1999–2000 lähtien Ligue Professionnelle 2:sta on pelattu yhtenäisenä sarjana. Eniten mestaruuksia historian aikana on kerännyt CO Transports. Se on voittanut Ligue Professionnelle 2:n seitsemän kertaan, joista vain kerran kaudella 1982–1983 se ei kyennyt nousemaan pääsarjaan.
Joukkueet kaudella 2011–12

AS Djerba
AS Kasserine
CO Transports
CS Korba
CS Hilalien
CS M'saken
El-Ahli Mateur
Grombalia Sports
Jendouba Sport
Kalâa Sport
Olympique du Kef
La Palme de Tozeur Avenir
Stade Gabèsien
SC Moknine
Stade Nabeulien
US Ben Guerdane
Tunisian jalkapallo
| --- | --- |
Miesten sarjat::  Ligue 1 • Ligue 2 • Ligue 3 • Ligue Amateur 4 • Tunisian jalkapalloliiga (1921–1957)
Miesten cupit::  Tunisian cup • Liigacup (1999–2007) • Supercup (1993–2001)
Maajoukkueet::  Tunisian maajoukkue • Tunisian A' maajoukkue • Tunisian olympiajoukkue • Tunisian alle 20-vuotiaiden maajoukkue • Tunisian alle 17-vuotiaiden maajoukkue • Tunisian naisten maajoukkue
Liitot::  Tunisian jalkapalloliitto
Palkinnot::  Kultainen pallo
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2011–2012

| Ligue 1n kausi 2011–2012 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  16
Ajankohta:  4. marraskuuta 2011 – 3. lokakuuta 2012
Mestari:  Espérance
Toinen sija:  CA Bizertin
Ottelut:  30
Maalit:  560
Paras maalintekijä:  Youssef Msakni (17)
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2011–2012 on Tunisian jalkapallon pääsarjan 57. kausi. Kausi alkoi 4. marraskuuta 2011 ja päättyi 3. lokakuuta 2012. Hallitsevana mestarina kaudelle lähti Espérance, joka myös voitti pääsarjan neljä pistettä ennen Bisertaa. Sarjan laajentumisen myötä edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet AS Gabès ja ES Hammam-Sousse säilyivät sarjassa. Ligue 2:sta pääsarjaan nousivat US Monastir ja ES Beni Khalled.
Edellisen kauden keskeydyttyä Tunisian vallankumouksen myötä, se loppui vasta heinäkuussa. Tämän myötä kyseinen kausi aloitettiin marraskuussa, koska aikaisemmin sarja on alkanut heinäkuussa.
Sarjataulukko

| Sijoitus | Joukkue | Pisteet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Huomio |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Espérance | 69 | 30 | 22 | 3 | 5 | 61–22 | CAF Mestarien liiga |
| 2 | CA Bizertin | 65 | 30 | 20 | 5 | 5 | 54–25 | CAF Mestarien liiga |
| 3 | CS Sfaxien | 56 | 30 | 15 | 11 | 4 | 47–26 | Afrikan Confederation Cup |
| 4 | ES Sahel | 49 | 30 | 13 | 10 | 7 | 33–22 |  |
| 5 | AS Marsa | 47 | 30 | 12 | 11 | 7 | 39–28 |  |
| 6 | Club Africain | 42 | 30 | 10 | 12 | 8 | 36–30 |  |
| 7 | EGS Gafsa | 36 | 30 | 9 | 9 | 12 | 27–38 |  |
| 8 | Olympique Béja | 36 | 30 | 9 | 9 | 12 | 31–35 |  |
| 9 | US Monastir | 36 | 30 | 7 | 15 | 8 | 31–34 |  |
| 10 | Stade Tunisien | 36 | 30 | 9 | 9 | 12 | 30–37 |  |
| 11 | ES Hammam-Sousse | 35 | 30 | 8 | 11 | 11 | 29–37 |  |
| 12 | JS Kairouan | 33 | 30 | 8 | 9 | 13 | 29–38 |  |
| 13 | ES Zarzis | 31 | 30 | 7 | 10 | 13 | 36–52 |  |
| 14 | CS Hammam-Lif | 31 | 30 | 8 | 7 | 15 | 29–47 | Putoaminen |
| 15 | AS Gabès | 22 | 30 | 4 | 10 | 16 | 24–45 | Putoaminen |
| 16 | ES Beni Khalled | 21 | 30 | 4 | 9 | 17 | 24–44 | Putoaminen |
Maalipörssi

| Sijoitus | Pelaaja | Joukkue | Maalit | Rangaistuspotkut |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Youssef Msakni | Espérance | 17 | 2 |
| 2. |  Yannick N’Djeng | Espérance | 15 |  |
| 3. |  Didier Liberé | AS Marsa/Espérance | 13 |  |
| =. |  Ahmed Zuway | CA Bizertin | 13 |  |
| 5. |  Maher Ameur | ES Zarzis | 11 | 6 |
| =. |  Nour Hadhria | CA Bizertin | 11 | 2 |
Teriyaki Boyz

| Teriyaki Boyz |
| --- | --- |
 Teriyaki Boyz vuoden 2006 MTV Asia Awardsissa Bangkokissa, Thaimaassa.
Tiedot
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  j-hip hop
Kotipaikka:   Tokio, Japani
Laulukieli:  japani, englanti
Jäsenet:  Ilmari, MC   Ryo-Z, MC   VERBAL, MC   WISE, MC   Nigo, MC  
Levy-yhtiö:  Def Jam   (B)APE Sounds   Universal   Star Trak  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Teriyaki Boyz on japanilainen j-hip hop (Japanese hip hop) -yhtye. He ovat tehneet yhteistyötä muun muassa Busta Rhymesin, Pharrellin ja Kanye Westin kanssa.
Historia

Lokakuussa 2006 Teriyaki Boyz julkaisi ensimmäisen ”HeartBreaker” -singlensä. Single sisälsi samplen ranskalaisen houseduon Daft Punkin ”Human After All” -kappaleesta. Esikoissingleä seurasi esikoisalbumi Beef or Chicken.
Teriyaki Boyzin toinen single ”I Still Love H.E.R.”, jolla räppäsi mukana räppäri/tuottaja Kanye West julkaistiin tammikuussa 2007. Yhtyeen kolmas single ”Zock On!” julkaistiin maaliskuussa 2008. Singlellä vierailivat Pharrell ja Busta Rhymes. Tammikuussa 2009 julkaistiin Teriyaki Boyzin neljäs single ”Work That!”. Samana kuuna yhtyeen toinen studioalbumi Serious Japanese julkaistiin.
Teriyaki Boyz on tehnyt ”Tokyo Drift (Fast and the Furious)” sekä ”L A R G E [Chō L A R G E]” -nimiset kappaleet elokuvan Hurjapäät: Tokio Drift soundtrackiin.
Yhtyeen jäsenen Ilmarin, oikealta nimeltään Keisuke Ogihara, äiti on suomalainen.
Diskografia > Albumit

Beef or Chicken (2006)
Serious Japanese (2009)
Diskografia > Singlet

”HeartBreaker” (13. lokakuuta 2006)
”I Still Love H.E.R.” (feat. Kanye West 24. tammikuuta 2007)
”Zock On!” (feat. Pharrell & Busta Rhymes 19. maaliskuuta 2008)
”Work That!” (feat. Pharrell & Chris Brown tulossa 24. tammikuuta 2009)
”Teriyaking” (feat. Kanye West) (2009)
Diskografia > DVD:t

2006: The Official Delivery Iccho
2008: WORLD TOUR 2007
Tatra 87

| Tatra 87 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Tšekkoslovakia  Saksa
Valmistaja:  Ringhoffer Tatra a.s., Kopřivnice
Valmistusvuodet:  1936–1950
Tuotantomäärä:  3 023 kpl 
Muotoilija:  Pál Járay   Erich Übelacker Hans Ledwinka   Erich Ledwinka 
Edeltäjä:  Tatra 77
Seuraaja:  Tatra 603 
Tekniset tiedot
Henkilöluku:  5 
Iskutilavuus:  2 969 cm³
Teho:  55,2 kW / 3 500 1/min
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali (3. ja 4. vaihde synkronoitu)
Kulutus:  12–13 l /100 km
Mitat
Massa:  1 370–1 400 kg 
Pituus:  4 740 mm
Leveys:  1 670 mm
Korkeus:  1 500 mm 
Tatra 87 on tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1936–1950 valmistama edustusluokan henkilöautomalli. Se suunniteltiin seuraajaksi T77-mallille.
Suunnittelu

Tatran tekninen johtaja Hans Ledwinka ei ollut täysin tyytyväinen T77-malliin, joka oli liian raskas ja takapainoinen. Hän halusi suunnitella mallin, joka vastaisi perusratkaisultaan T77:ää, mutta olisi kompaktimpi ja rakenteeltaan kevyempi. Auton suorituskyvyn parantamiseksi suunniteltiin täysin uusi moottori, joka oli edelleen ilmajäähdytteinen V8, mutta muun muassa venttiilikoneiston käyttömekanismi oli toteutettu eri tavalla.
Samalla kun Tatra vasta esitteli T77:n parannellun T77A -mallin, suunnitteluprojektin pääsuunnittelija Erich Übelacker jo testasi erikoisvalmisteista, kaksiovista T77A-mallia. Siihen oli asennettu täysin uusi moottori, jonka materiaalina oli kevytmetalli. Tämä muutos pienensi auton massaa 24 prosentilla ja paransi akselipainojen jakaumaa.
Vuonna 1937 rakennettiin kolmen auton esisarja Prahan autonäyttelyä varten nimellä V 787.
Tuotanto ja käyttö

Tatran hinnaksi muodostui Saksan markkinoilla 8 450 valtakunnan markkaa, minkä johdosta se luettiin aikakauden kalleimpiin edustusautoihin.
Saksan otettua määräysvallan Tšekkoslovakiassa Tatra joutui lopettamaan T97-mallin tuotannon, sillä se muistutti liikaa KdF-Wagenia. Isomman T87:n tuotanto kuitenkin jatkui, sillä se oli saksalaisten upseerien suosiossa. Autobahn-verkoston pääarkkitehti Fritz Todtin mielestä T87 oli omiaan valtakunnan kulkuväylien autoksi.
Vuonna 1940 valmistui kaksi avomallista T87-prototyyppiä. Niissä oli lyhennetty konepeitto ja siten pienempi selkäevä, sillä takaosaan oli jouduttu tekemään tilaa taitettavaa kattoa varten.
Toisen maailmansodan aikana Saksan asevoimien upseerien käyttöön toimitettiin useita Tatroja. Sodan jälkeen Britannian tiedustelupalvelu hankki käyttöönsä tusinan verran T87-autoja. Niillä ajettiin joka puolella Eurooppaa jäljittämässä karkuun päässeitä saksalaisupseereita. Takapenkin ja selkänojan välisessä tavaratilassa kuljetettiin siepattujen ja teloitettujen saksalaisten ruumiita. Brittiläinen Vauxhall hankki käyttöönsä yhden tiedustelupalvelun käyttämistä autoista  ja tutki sen rakennetta perusteellisesti vuonna 1946. Se teki yrityksen edustajiin suuren vaikutuksen.
Tutkimusmatkailijat Miroslav Zikmund ja Jiří Hanzelka kiersivät T87:llä ympäri Afrikkaa. Luotettavasti toiminut auto on taltioituna ja näytteillä Prahan teknisessä museossa.
1940-luvun lopulla auton keulaa pyöristettiin ja etuvalot upotettiin kokonaan lokasuojiin. Vakiomallissa oli edelleen kolme etuvaloa, mutta myös muutamia kahdella etuvalolla varustettuja malleja valmistettiin. 1950-luvun alussa, kun mallin elinkaari oli jo tulossa tiensä päähän, valmistettiin muutamia T603-moottorilla varustettuja kappaleita. Tämä sama moottori oli käytössä seuraajamalli Tatra 603:ssa. Sodan jälkeen valmistetut autot toimitettiin pääasiassa poliitikoille ja merkittäville valtionyritysten johtajille.
T87:n tuotannosta suuri osa meni vientimarkkinoille. Niitä tiedetään viedyn ainakin seuraaviin maihin: Argentiina, Australia, Belgia, Egypti, Etelä-Afrikka, Itävalta, Neuvostoliitto, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa ja Unkari.
Teknisiä tietoja > Moottori

Auton voimanlähteenä oli alumiininen, nelitahtinen ilmajäähdytetty V8-moottori, jonka sylinteririvien välinen kulma oli 90 astetta. Jokainen sylinteri oli valmistettu erikseen ja varustettu ohuilla jäähdytysrivoilla. Palotilat olivat puolipallon muotoiset ja venttiilien kokoa oli kasvatettu. Männät oli valmistettu alumiinista. Moottorin puristussuhde oli 5,6:1. Kummallakin sylinteririvillä oli oma kannen yläpuolinen nokka-akselinsa, jotka toimivat rullaketjun välityksellä. Kampiakseli oli laakeroitu viidestä kohtaa. Kaasutin oli Solex 30 FFIK, Zenith tai Stromberg. Laturina oli Bosch RJH 130/12 2000 L. Jäähdytystä varten moottorissa oli kaksi keskipakopuhallinta, jotka oli koteloitu. Lisäksi moottorin etupuolella oli kaksi öljynjäähdytintä. Moottori oli tuettu kumityynyin, jotka vaimensivat värinöitä.
Teknisiä tietoja > Voimansiirto

Voima välittyi moottorilta yksilevyisen kuivan kytkimen kautta neliportaiseen vaihteistoon, jonka kolmas ja neljäs vaihde oli synkronoitu. Tasauspyörästö oli rakennettu saman kuoren sisään vaihteiston kanssa. Myös vaihteisto oli suunniteltu kokonaan uudestaan, ja siihen oli rakennettu painevoitelu, joka syötti öljyä pienen vetopyörän laakereille sekä suuttimen kautta vetopyöräparin hampaille.
Teknisiä tietoja > Alusta

Erillisjousitetulla etuakselilla oli päällekkäinen kolmiotuenta ja se oli jousitettu poikittain asennetuin puolielliptisin lehtijousin. Taka-akselilla oli heilurityyppinen erillisjousitus ja vinottain asennetut puolielliptiset lehtijouset. Joka pyörällä oli hydrauliset iskunvaimentimet.
Jarruina oli ATE Lockheed -rumpujarrut. Käyttöjarrut olivat hydraulitoimiset, seisontajarru vaikutti takapyöriin mekaanisen välityksen kautta.
Teknisiä tietoja > Kori ja varusteet

Edeltäjänsä tapaan T87:n varsinainen kantava rakenne oli keskellä kulkenut kotelopalkkirunko, joka haaroittui vaihteiston kohdalla Y-kirjaimen mallisesti. Tasainen lattia oli hitsattu kiinni runkoon. Mutta T77:stä poiketen korina oli kokoteräksinen monokokkikori, joka oli hitsattu yhtenäiseksi kokonaisuudeksi rungon kanssa.
Tuulilasi oli kolmiosainen siten, että keskiosan sivuilla oli pienet ruudut. Kaarevien lasien valmistusta ei tuolloin vielä hallittu.
Matkustamo oli verhoiltu ylellisesti laadukkain materiaalein. Matot olivat veluuria ja istuimilla oli käsinojat. Sisällä oli runsaasti säilytystiloja. Autoon sai lisäksi radion ja avattavan katon.
Ominaisuuksia

T87:n ilmanvastuskertoimeksi ilmoitettiin 0,251, mikä oli hieman huonompi kuin T77A:n 0,212, mutta edelleen erinomainen useimpiin 2000-luvun autoihinkin verrattuna. Auton ilmanvastus tutkittiin Volkswagenin tuulitunnelissa vuonna 1979. Tulokseksi mitattiin 0,36, jota voidaan pitää erittäin hyvänä lukemana. Autosta onnistuttiin tekemään 330 kiloa kevyempi kuin T77:stä ja huippunopeudeksi saatiin 160 km/h. Sillä pystyi kulkemaan helposti 130 km/h matkanopeutta, mikä teki siitä erään aikakautensa nopeimmista sarjavalmisteisista autoista.
Auto osoittautui erittäin kestäväksi, sillä se sieti hyvin kovaakin käsittelyä ja huonoja teitä.
Ligue Élite de Football Américain

| Ligue Élite de Football Américain |
| --- | --- |
Laji:  Amerikkalainen jalkapallo
Maa(t):   Ranska
Perustettu:  1982
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  Black Panthers de Thonon
Eniten mestaruuksia:  Flash de La Courneuve (12)
Alempi taso:  Casque d'or de football américain
Sivusto:  Liigan sivut
Ligue Élite de Football Américain on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Ranskassa. Sarjaa on pelattu vuodesta 1982 ja sen mestuusottelua kutsutaan nimellä Casque de diamant.
Joukkueet 2023

Black Panthers de Thonon
Cougars de Saint-Ouen-l'Aumône
Flash de La Courneuve
Molosses d'Asnières
Pionniers de Touraine
Spartiates d'Amiens
Argonautes d'Aix-en-Provence
Blue Stars de Marseille
Centaures de Grenoble
Dauphins de Nice
Grizzlys Catalans
Ours de Toulouse
Mestarit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1982: Spartacus de Paris  1983: Spartacus de Paris  1984: Anges Bleus de Montreuil  1985: Paris Jets  1986: Anges Bleus de Joinville  1987: Castors de Paris  1988: Castors de Paris  1989: Castors de Paris  1990: Argonautes d'Aix-en-Provence  1991: Argonautes d'Aix-en-Provence  1992: Argonautes d'Aix-en-Provence  1993: Castors de Paris  1994: Castors-Sphinx du Plessis-Robinson  1995: Argonautes d'Aix-en-Provence  |  1996: Mousquetaires du Plessis-Robinson  1997: Flash de La Courneuve  1998: Argonautes d'Aix-en-Provence  1999: Argonautes d'Aix-en-Provence  2000: Flash de La Courneuve  2001: Argonautes d'Aix-en-Provence  2002: Argonautes d'Aix-en-Provence  2003: Flash de La Courneuve  2004: Spartiates d'Amiens  2005: Flash de La Courneuve  2006: Flash de La Courneuve  2007: Flash de La Courneuve  2008: Flash de La Courneuve  2009: Flash de La Courneuve  |  2010: Spartiates d'Amiens  2011: Flash de La Courneuve  2012: Spartiates d'Amiens  2013: Black Panthers de Thonon  2014: Black Panthers de Thonon  2015: Cougars de Saint-Ouen  2016: Cougars de Saint-Ouen  2017: Flash de La Courneuve  2018: Flash de La Courneuve  2019: Black Panthers de Thonon  2022: Flash de La Courneuve  2023: Black Panthers de Thonon  2024: Black Panthers de Thonon  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Casque de diamant
Käännös suomeksi
Leopold Ringbom

Leopold Ringbom (s. 20. tammikuuta 1993) on suomalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Karting-vuosinaan hän sijoittui toiseksi KF2 Viking Trophy -luokassa vuonna 2008 ja kolmanneksi KZ2-luokassa vuonna 2009. Vuonna 2009 Ringbom ajoi yksittäisiä kilpailuja Ruotsin Formula Renault, Formula Renault NEZ ja AFR Championship -sarjoissa. Vuonna 2010 Ringbom kilpaili Formula Renault NEC -sarjan FR2000-luokassa saavuttaen yhden voiton ja sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Hän kilpaili myös Autosports Young Guns -sarjassa saavuttaen kolme voittoa ja sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2011 Ringbom voitti Aasian Formula Renault Challenge -sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 Ringbom kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan 12:nneksi.
Aiheesta muualla

Leopold Ringbomin verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Driverdb.com (englanniksi)
Lauri Cederberg

Lauri Antero Cederberg (20. huhtikuuta 1881 Hausjärvi – 15. marraskuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Helsingin yliopiston kauppaoikeuden professori 1924–1943. Hänen tutkimusalaansa oli kauppa- ja osakeyhtiöoikeus..
Cederbergin vanhemmat olivat teologian tohtori Johan Antero Cederberg ja Minna Elisabeth Hjelt. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1908 ja lakitieteen tohtoriksi 1915. Cederberg sai varatuomarin arvon 1913. Hän opiskeli ulkomailla Bonnissa 1911, Berliinissä 1912 ja 1913, Kööpenhaminassa ja Tukholmassa 1913, Oslossa 1914, Lontoossa 1828 ja Kielissä 1931.
Cederberg oli Turun hovioikeudessa notaarina vuodesta 1917, viskaalina vuodesta 1918 ja asessorina vuodesta 1918. Hän oli lainvalrnistelukunnassa nuorempana jäsenenä vuodesta 1917 ja vanhempana jäsenenä vuodesta 1919. Kauppaoikeuden professoriksi Cederberg tuli 1924.
Cederbergin veli oli Arno Rafael Cederberg.
Teoksia

Lisiä oppiin kauppiaskäsitteestä Suomen siviilioikeuden mukaan. 1912
Prokura Suomen lain mukaan, väitöskirja. Helsinki 1915
Näkökohtia Suomen velvoite- ja kauppaoikeuden kodifioimiskysymyksessä. Lainvalmistelukunta, Helsinki 1919
Kauppaoikeuden suhde muuhun siviilioikeuteen. WSOY 1925, 2. täydennetty ja uusittu painos 1939
Oikeudellisia näkökohtia yhtiöiden bilanssien julkisuuskysymyksessä. Porvoo 1927
Julian Serlachius : Suomen yleisen obligatsionioikeuden oppikirja ; suomentanut Rafael Erich ; uudemman lainsäädännön aiheuttamilla lisäyksillä täydentänyt Lauri Cederberg. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 122. Helsinki 1927
Osakeyhtiön hallituksen jäsenen oikeudesta ottaa osaa yhtiökokouksen päätöksen tekoon siitä toimenpiteestä, johon hallituksen vuoden kuluessa pitämä hallinto ja siitä tehty tili antaa aihetta. Helsinki 1929
Kulta-klausuulin pätevyydestä. 1933
Osakeyhtiölain uusiminen vähemmistösuojaa silmälläpitäen. Porvoo 1934
Osakkeenomistajain oikeus tarkistaa osakeluetteloa. Porvoo 1935
Osakeyhtiölain uudet määräykset : osakkeenomistajien ja osakkeenomistajien vähemmistön oikeuksien turvaamisesta osakeyhtiöissä. WSOY 1936, 	2. painos 1941
Kauppa-agentuurista Suomen oikeuden mukaan : Helsingin agenttiyhdistyksen kokouksessa 7 p:nä huhtikuuta 1938 pidetty esitelmä. Helsingin agenttiyhdistys, Helsinki 1938, 2. painos WSOY 1949
Kirjanpitolain 4 §:n 4 ja 5 kohdan tulkintaa. Porvoo 1938
Tilintarkastuksesta Suomen osakeyhtiölain mukaan. K. H. T. -yhdistyksen julkaisuja 3. Turku 1938
Eräitä huomautuksia ulkomaalaisten oikeutta omistaa ja hallita kiinteistöjä ja osakkeita koskevan lakiehdotuksen johdosta. Porvoo 1939
Osakeyhtiölain määräykset laittomasta osingonjaosta. Porvoo 1939
Sotilaallisten joukkojen kuljetuksesta neutraalisen valtakunnan alueen kautta. Porvoo 1940
Osakeyhtiön vararahastosta. Porvoo 1941
Oikeuskäytöstä vakuutussopimuslain alalla : esitelmä. Helsinki 1943
Osakepääoman korotus. Vammala 1943
Vähemmistön oikeuksien turvaamisesta osakeyhtiössä ; kirj. Lauri Cederberg, Matti Ylöstalo. 3. uud. painos WSOY 1962, 4. painos 1966
Let Me Fly

|  Let Me Fly> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Debbie Scerri
Säveltäjä(t):  Ray Agius
Sanoittaja(t):  Ray Agius
Euroviisutiedot
Vuosi:  1997
Maa:  Malta
Kieli:  englanti
Sijoitus:  9.
Pisteet:  66
Sanat:  sanoitus
Muuta:  Kapellimestarina Ray Agius
Let Me Fly on Debbie Scerrin esittämä kappale, joka edusti Maltaa vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 25 maan joukosta sijalle 9. 66 pisteellä.
Lee Hsien Loong

| Lee Hsien Loong |
| --- | --- |
 Lee Maailman talousfoorumin tapaamisessa 2012.
Singaporen pääministeri
 12.8.2004–15.5.2024  
Presidentti:  S. R. Nathan Tony Tan Halimah Yacob Tharman Shanmugaratnam
Edeltäjä:  Goh Chok Tong
Seuraaja:  Lawrence Wong
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. helmikuuta 1952 (ikä 72) Singapore
Vanhemmat:  Lee Kuan Yew (isä)
Puoliso:  Wong Ming Yang (vih. 1978; k. 1982) Ho Ching (vih. 1985)
Tiedot
Puolue:  Kansan toimintapuolue
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Singapore
Palvelusvuodet:  1971–1984
Sotilasarvo:  prikaatikenraali
Lee Hsien Loong (yksink.: 李显龙; perint.: 李顯龍; pinyin: Lǐ Xiǎnlóng, s. 10. helmikuuta 1952) on singaporelainen poliitikko. Hänet valittiin 12. elokuuta 2004 lähtien pääministeriksi, ja hän jatkoi tehtävässä 15. toukokuuta 2024 saakka. Hän on ollut Kansan toimintapuolueen (People's Action Party, PAP) pääsihteeri joulukuusta 2004 lähtien. Lee on maan ensimmäisen itsenäistymisen jälkeisen pääministerin Lee Kuan Yew’n vanhin poika ja toimi varapääministerinä ja valtiovarainministerinä edellisen pääministerin Goh Chok Tongin hallituksessa.
Pääministerikautensa päättymisen jälkeen Leestä tuli vanhempi ministeri Lawrence Wongin hallitukseen.
Elämäkerta

Lee Hsien Loong on opiskellut matematiikkaa ja tietotekniikkaa Trinity Collegessa Cambridgessa, mistä hän valmistui 1974 parhain arvosanoin ja sai julkishallinnon MPA-tutkinnon Harvardin yliopiston Kennedy School of Governmentista 1980. Lee liittyi Singaporen armeijaan 1971, opiskeli Yhdysvalloissa Fort Leavenworthissa ja jäi palveluksesta prikaatikenraalina 1984, samana vuonna kun hänet valittiin parlamenttiin 32-vuotiaana.
Lee jäi leskeksi 1982 kun hänen vaimonsa, tohtori Wong Ming Yang kuoli pian synnytyksen jälkeen sydänkohtaukseen. Hän meni uusiin naimisiin 1985 Ho Chingin kanssa, joka on ollut vuodesta 2004 Singaporen valtion sijoitusyhtiön Temasek Holdingsin toimitusjohtaja. Heillä on tytär ja kolme poikaa ja Leellä edellisestä avioliitostaan tytär ja poika.
Lee nimitettiin varapääministeriksi marraskuussa 1990, kun Goh Chok Tongista tuli pääministeri, samaan aikaan hän toimi myös kauppa- ja teollisuusministerinä. Lee nimitettiin Singaporen keskuspankin johtokunnan puhemieheksi 1998 ja valtiovarainministeriksi 2001.
Goh Chok Tong luopui pääministerin asemasta 12. elokuuta 2004 ja siirtyi Lee Kuan Yew’n tilalle vanhemmaksi ministeriksi ja keskuspankin johtokunnan puhemieheksi. Lee Hsien Loong nimitettiin pääministeriksi ja joulukuussa puolueen pääsihteeriksi. Ensimmäisissä vaaleissa Leen johdolla 6. toukokuuta 2006 PAP sai 82 paikkaa 84:stä, saman kuin vuonna 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lee Hsien Loong Wikimedia Commonsissa
Profiili Singaporen hallituksen sivuilla
BBC News – Profile: Lee Hsien Loong (englanniksi)
Singaporen pääministerit
Lee Kuan Yew (1959–1990) | Goh Chok Tong (1990–2004) | Lee Hsien Loong (2004–2024) | Lawrence Wong (2024–)
Tell Mureybat

Natufin kulttuurin levinneisyyskartta, jossa näkyy myös Tell Mureybat (Mureybet)
Tell Mureybat oli nuoremman kivikauden aikainen kylä
Pohjois-Syyriassa Eufrat-joen varrella, Lähi-idässä. Vuonna 1971 ranskalainen Jacques Cauvin aloitti kaivaukset Mureybatissa. Paikan kaivaukset jäivät kesken, kun se jäi syyrialaisten Assadin tekojärven alle vuonna 1993. 
Paikalla asuttiin noin 10 400–7 000 eaa..
Varhaisina aikoina Myreybat oli pieni metsästäjä-keräilijöiden kylä. Suitten kylän asukkaat
alkoivat keräillä, myöhemmin viljellä villejä viljalajeja. Mureybatin viimeisestä vaiheesta on löydetty merkkejä karjan kesytyksestä.
Nimitys

Tell Mureybat (Tall Mureybat, Tell Mureybet, Mureibat, Mureibet.
Myreybatin kulttuuri oli eräs PPNA-kauden vaihe ja osakulttuuri.