stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaarlo Heiskanen

| Kaarlo Aleksanteri Heiskanen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Kylmä-Kalle
Syntynyt: 28. lokakuuta 1894 Joroinen
Kuollut: 6. marraskuuta 1962 (68 vuotta) Hämeenlinna
Ammatti:  merimies
Jääkäri
Liittymispäivämäärä:  2. joulukuuta 1915
Komppania:  pioneerikomppania
Taistelut jääkäriaikana:  asemasota Misse-joella, asemasota Riianlahden rannikkoasemissa, Schmardenin taistelu, Aa-joen talvitaistelut
Korkein arvo jääkäriaikana:  hilfsgruppenführer
Palasi Suomeen:  25. helmikuuta 1918
Arvo Suomeen tultaessa:  vänrikki
Korkein sotilasarvo:  jalkaväenkenraali
Kaarlo Aleksanteri (Aleksander) Heiskanen (28. lokakuuta 1894 Joroinen − 6. marraskuuta 1962 Hämeenlinna) oli suomalainen jääkärikenraali, jatkosodan rintamakomentaja ja Mannerheim-ristin ritari. Heiskanen toimi puolustusvoimain komentajana 1953−1959 ja oli tässä tehtävässä viimeinen Jääkäripataljoona 27:ään kuulunut.
Lapsuus ja nuoruus

Kaarlo Aleksanteri Heiskanen oli Joroisten Järvikylän kartanon muonarengin Olof Heiskasen ja Maria Margareta Heiskasen (o.s. Korhonen) neljästä lapsesta nuorin. Hänellä oli kaksi veljeä ja yksi sisar. Hänen elämäänsä muovasivat karut olosuhteet ja orpous, sillä hänen isänsä kuoli Kaarlon ollessa kuusivuotias. Hänestä kehittyi hiljainen, mutta itsenäinen luonne, jonka lahjakkuuden kartanon isäntä N. Karl Grotenfelt havaitsi ja takasi Kaarlolle mahdollisuuden opiskella.
Heiskanen opiskeli Kuopion suomalaisessa yhteiskoulussa ja sai keskikoulunsa päätökseen vuoden 1914 keväällä ja lähti merille. Palattuaan Suomeen hänen tarkoituksensa oli opiskella metsänhoitajaksi. Vuoden 1915 syksyllä Heiskanen kuitenkin lähti jääkärikoulutukseen Saksaan.
Jääkärinä

Kaarlo Heiskanen ylitti rajan Pellossa, saapui Lockstedtin leirille Tukholman kautta ja kirjattiin Jääkäripataljoona 27:n palvelukseen vuoden 1915 lopulla.
Hänen yksikökseen tuli pioneerikomppania ja siellä hän sai lisänimensä Kylmä-Kalle erotukseksi Juho Henrik Heiskasesta, joka tunnettiin Heissmanina (suomeksi "kuumana miehenä"). Lisänimi on liitetty sekä Heiskasen rauhalliseen luonteeseen, Heissmanin vastakohtaan että taipumukseen palella usein. Nimitys ei siis ole hänen myöhempien alaistensa vaan jääkäritoverien keksimä.
Heiskanen sai tulikasteensa Schmardenin taistelussa, johon pioneerikomppania osallistui erillään muusta pataljoonasta.
Hilfsgruppenführeriksi ylenneenä Heiskanen osallistui Sprengkommando Polangenin nimellä tunnetulle "pommarikurssille", jonka ohjelmaan kuului mm. räjäytystekniikkaa ja perehtymistä konetuliaseisiin.
Jääkärien palatessa Suomeen helmikuussa 1918 Heiskanen astui Suomen armeijan palvelukseen jääkärivänrikkinä.
Sisällissota

Heiskanen palveli aluksi kouluttajana 8. jääkäripataljoonassa, Karjalan jääkäreissä. Pataljoonaa komensi jääkärikapteeni Lennart Oesch. Hänen seuraava sijoituspaikkansa oli 18. jääkäripataljoona (Laatokan jääkärit), jossa hän toimi adjutanttina. Hänestä tuli 1. komppanian päällikkö jääkäriluutnantti Lennart Hanneliuksen haavoituttua Ilveksen kylän luona Muolaan- ja Äyräpäänjärvien välisellä kannaksella.
Sodan päätyttyä Heiskanen ylennettiin jääkäriluutnantiksi, ja hän sai 4. luokan Vapaudenristin miekkojen kera.
Ura ennen talvisotaa

Sisällissodan päättymisen jälkeen Heiskanen palveli aluksi joukkueenjohtajana, vuoden 1919 syksyllä jo komppanianpäällikkönä ja sai ylennyksen kapteeniksi keväällä 1920.
Vuonna 1923 Heiskanen avioitui musiikinopettaja Kjerstin (Kirsti) Skogsterin kanssa, joka oli vanhin hämeenlinnalaisen kauppaneuvos Anders Gustaf Skogsterin kuudesta tyttärestä. Tulevaan vaimoonsa hän oli tutustunut palvellessaan Hämeenlinnan Parolassa ja vieraillessaan muiden nuorten upseerien tavoin Skogsterien kesäpaikassa Alhaisissa, Hattulan Mierolassa. Samana vuonna hän liittyi Akateemiseen Karjala-seuraan sekä kirjoitti yksityisesti ylioppilaaksi.
Avioparilla oli neljä lasta: Antti (s. 1924-2021), varatuomari; Sirkka Vettenranta (1930−1974), ekonomi; Olli (1931-2013), professori, lääketieteen ja kirurgian tohtori; ja Laila Williamson (s. 1936), antropologi, lainopin kandidaatti.
Vuoden 1924 alussa käynnistyi Sotakorkeakoulun yleisen osaston ensimmäinen kurssi, johon Heiskanen osallistui yhtenä 34 kurssilaisesta.  Samalla kurssilla oli muiden muassa majuri Paavo Talvela, Heiskasen myöhempi esimies. Tuona aikana hän palveli toimistoupseerina Yleisesikunnassa. Kurssin aikana seurasi ylennys majuriksi toukokuussa 1925 ja yleisesikuntaupseerin arvo vuoden 1926 joulukuussa.
Kenttäpalveluksen aika koitti jälleen. Heiskanen komensi lyhyen aikaa Savon prikaatin kolmatta pataljoonaa, kunnes hänet nimitettiin Yleisesikunnan teknillisen tarkastajan apulaiseksi ja ylennettiin everstiluutnantiksi.
Terijoella sijaitsevasta Polkupyöräpataljoona 1:stä tuli Heiskasen yksikkö, kun aiempi komentaja Hjalmar Strömberg (myöh. Siilasvuo) siirtyi toisiin tehtäviin. Pataljoonan nimi muutettiin Jääkäripataljoona 1:ksi. Pataljoonan komentajan tehtävissä Heiskaselle tulivat tutuksi talvisodan avainkohdat.
Vuonna 1938 Kaarlo Heiskanen sai everstin arvon. Tuolloin hän komensi Tampereen rykmenttiä Lahden Hennalassa.
Talvisota

Talvisodan alkaessa Heiskanen sai komentoonsa Jalkaväkirykmentti 17:n (JR 17/7), jonka perustana oli ennestään tuttu Tampereen rykmentti. Rykmentti kuului 6. divisioonaan, jota komensi Paavo Paalu. Helmikuun alun suurhyökkäyksen pääpainon otti vastaan Summassa juuri Paalun divisioona, nyt nimeltään 3. divisioona. Summan kylä oli Heiskasen rykmentin puolustuskaistaa. Heiskasen rykmentti, uudelta nimeltään Jalkaväkirykmentti 7, irrotettiin  etulinjasta 13. helmikuuta 1940. Pari viikkoa myöhemmin, helmikuun lopulla, rykmentti siirrettiin 3. divisioonan mukana Viipurin lohkolle.
Sodan päätyttyä 13. maaliskuuta 1940 eversti Kaarlo Heiskasen tehtäväksi tuli ottaa vastaan Viipurin linnan tornista laskettu lippu.
Jatkosota > Komentajana

Jatkosodan alla Heiskanen oli Keski-Suomen sotilasläänin komentajana. Siirryttäessä sodanajan kokoonpanoon hänestä tuli sotilasläänistä perustetun 11. divisioonan (Iskevä Kiila) komentaja.  Divisioonan toiminta-alueena aluksi Värtsilän suunta ja tavoitteena oli edetä Laatokan pohjoispuolitse kohti itää.
Jatkosota > Ritarinimitys

Kaarlo Heiskanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi n:o 21 päivämäärällä 7. lokakuuta 1941. Kolme päivää myöhemmin hän johti Petroskoin valtauksen kunniaksi järjestettyä paraatia.
Ritariesityksen perusteluissa mainitaan erityisesti Jänisjärven pohjois- ja itäpuolen operaatiot, Suvilahden ja Tšalkin valtaukset sekä puolustuslinjan puhkaisu Säämäjärven - Sotjärven kannaksella, joka johti Prääsän kylän valtaukseen. Heiskasen johtamalla divisioonalla oli tienaukaisijan rooli Petroskoin valtaukseen johtaneissa operaatioissa. Erityisesti mainitaan, että Heiskasen johtamat operaatiot tuottivat hyviä tuloksia pienin miestappioin.
Sodan jälkeen > Asekätkentäjutun epäilty

Heiskanen joutui asekätkentäjutun epäiltyjen joukkoon siksi, että hänen entinen alaisensa, eversti Alpo Marttinen oli asekätkennän avainhenkilöihin kuuluvana paennut Ruotsiin toukokuussa 1945. Heiskasta vastaan nostetut syytteet hylättiin näytön puutteessa elokuussa 1948. Siihen mennessä hän oli ollut tutkintavankeudessa 13 kuukautta.
Tammikuussa 1949 Heiskanen palasi palvelukseen nyt Turkuun, 2. divisioonan komentajaksi määrättynä. Puolustusvoimien lippujuhlapäivänä 4. kesäkuuta 1951 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi.
Sodan jälkeen > Puolustusvoimain komentaja

Heiskasesta tuli puolustusvoimien komentaja Aarne Sihvon jälkeen 4. kesäkuuta 1953. Samalla hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi.
Intomielinen, mutta henkisesti tuolloin kovin rasittunut Sihvo ei presidentti Paasikiven ja pääministeri Kekkosen mielestä soveltunut puolustusvoimien komentajaksi tilanteessa, jossa nimenomaan kaivattiin vähäeleisyyttä. "Armeijassa ei saa olla intrigejä", sanoi Paasikivi. Rauhallinen ja harkitseva Kylmä-Kalle Heiskanen tuntui Sihvon vastakohtana soveltuvan poliitikkojen mielestä tähän tilanteeseen paremmin kuin esimerkiksi upseeriston laajasti kannattama Kustaa Tapola. Heiskanen oli puolustusvoimien komentajana vuoteen 1959 saakka.
Sodan jälkeen > Kuolema

Heiskanen ampui itsensä pistoolilla marraskuussa 1962 saatuaan tietää sairastuneensa parantumattomaan haimasyöpään.
Suomen Tykistömuseossa on esillä Heiskasen mitalit ja erikoisnäyttely hänestä.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 10. marraskuu 1916  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 29. toukokuuta 1918  Kapteeni 16. toukokuuta 1920  Majuri 16. toukokuuta1925  Everstiluutnantti 15. kesäkuuta 1928  Eversti 16. toukokuuta 1938  Kenraalimajuri 1942  Kenraaliluutnantti 1951  Jalkaväenkenraali 1953  Yleisesikuntaupseerin arvonimi 29. joulukuu 1926 |        |  Suomen Leijonan Suurristi  Vapaudenristi 1. lk. tammenlehvien ja rintatähden kera  Mannerheimristin 2. lk. ritari  Vapaudenristi 1. lk.  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekan kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jatkosodan muistomitali  Jääkärimerkki  Tanskan Dannebrogin ritarikunnan suurristi  Ruotsin Miekkaritarikunnan suurristi  Saksan 1. lk. Rautaristi  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Helena Henschen

Helena Henschen Göteborgin kirjamessuilla 2008.
Helena M. Henschen (21. maaliskuuta 1940 Tukholma – 27. tammikuuta 2011) oli ruotsalainen kirjailija, kuvittaja ja muotoilija. Hän oli perustamassa muotoiluyritystä Mah-Jong. Hän työskenteli muun muassa aikakauslehdille Moderna Tider ja [[Marxistiskt Forum] sekä Tukholman kaupunginmuseolle. Hän on kirjoittanut ja kuvittanut lastenkirjoja.
Henschenin kaunokirjallinen esikoisteos oli vuonna 2004 ilmestynyt I skuggan av ett brott (suom. Rikoksen varjossa, 2015), joka kertoo isoisän perheen tragediasta, joka tapahtui 1932 ja josta silloinen lehdistö käytti nimitystä von Sydowien murha. Syksyllä 2008 ilmestyi Henschenin teos Hon älskade, jonka aiheena on hänen isoäitinsä Signe Thiel. Thielin isä oli pankinjohtaja ja mesenaatti, Thielska gallerietin perustaja Ernest Thiel.
Palkinnot ja tunnustukset

Ruotsin akatemian palkinto 2004
BMF-plaketti 2004
Tidningen Vin lukijapalkinto 2005
Stockholm Läser -palkinto 2007
Euroopan unionin kirjallisuuspalkinto 2009
Teokset

Stockholm för stockholmare och andra turister Stockholm : Stockholm Klara, 1997 ISBN 91-630-5173-7
Rikoksen varjossa.  (I skuggan av ett brott, 2004)  Suomentanut Jouko Vanhanen. Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30811-0
Hon älskade. Stockholm : Bromberg, 2008 ISBN 978-91-7337-034-9
Poika josta tuli pimeän ystävä (Switch on the night) kirj. Ray Bradbury; kuv. Helena Henschen; suom. Arja Kanerva. Kustannus-Mäkelä, 1988 ISBN 951-873-138-1
HRT F1

|  HRT |
| --- | --- |

Koko nimi:  Hispania Racing F1 Team
Päämaja:   Madrid, Madrid
Henkilökunta:   Luis Pérez Sala  Colin Kolles  Toni Cuquerella
Tunnetuimmat kuljettajat:   Narain Karthikeyan  Karun Chandhok  Vitantonio Liuzzi  Pedro de la Rosa  Bruno Senna  Sakon Yamamoto  Christian Klien  Daniel Ricciardo
Moottorit:  Cosworth
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Bahrainin GP 2010
Kilpailuja:  58 (56 starttia)
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Brasilian GP 2012
HRT F1 Team (virallisesti Hispania Racing F1 Team) oli espanjalainen Formula 1 -talli, joka aloitti sarjassa kaudella 2010. Talli tunnettiin ennen nimellä Campos Meta 1, mutta talli joutui jo ennen alkavaa kautta nopeasti talousvaikeuksiin, ja yhdessä vaiheessa näytti siltä, ettei tallin autoja nähtäisi lainkaan lähtöruudukossa. Pelastajaksi nousi espanjalainen liikemies José Ramón Carabante, joka osti enemmistöosuuden tallista itselleen ja nimesi Colin Kollesin tallipäälliköksi Adrián Camposin tilalle. Kolles erosi tehtävästään kauden 2011 päätteeksi ja tilalle tuli Luis Pérez Sala.
Marraskuussa 2012 tallin omistajat ilmoittivat tallin olevan myynnissä. Talli ei kuitenkaan saanut uutta omistajaa 30. marraskuuta mennessä, jolloin talli pyyhittiin pois kaudelle 2013 osallistuvien tallien listalta. Talli osallistui yhteensä 58 kilpailuun saavuttamatta yhtään pistettä.
2010

Kauden 2010 MM-sarjassa talli kilpaili Dallaran suunnittelemalla ja valmistamalla autolla, mutta valmistajien sarjaan auto ilmoitettiin nimellä HRT-Cosworth. Kaudelle 2010 tallin kuljettajiksi ilmoitettiin Bruno Senna ja Karun Chandhok.
Tallin testikuljettajana pääasiallisesti toimiva Sakon Yamamoto korvasi Sennan Britannian GP:ssä ja Chandhokin Saksan GP:stä 2010 eteenpäin. Yamamoto ei kuitenkaan pystynyt kilpailemaan Singaporen GP:ssä,  vaan tallin kauden 2010 neljänneksi kisakuljettajaksi nimettiin tallin toinen testikuljettaja Christian Klien. Klien korvasi Yamamoton myös Brasilian GP:ssä ja kauden päätteneessä Abu Dhabin GP:ssä Talli sijoittui 11. MM-taulukossa saavuttamatta kaudella yhtään pistettä. Hispanian taakse MM-sarjassa jäi ainoastaan Virgin. Tallin parhaaksi sijoitukseksi jäivät Chandhokin ja Sennan ajamat 14. sijat. Kauden loppupuolella ilmoitettiin Hispanian tehneen sopimuksen Toyotan kanssa Toyotan kaudelle 2010 suunnitteleman auton käytöstä. Sopimus kuitenkin purkautui Hispanian ollessa kyvytön maksamaan lupaamansa maksunsa ajallaan.
2011

Kaudella 2011 tallin kuljettajina aloittivat paluun kilpakuljettajaksi tehnyt Narain Karthikeyan ja Vitantonio Liuzzi.
Kausi alkoi Hispanialta surkeasti kun tallin molemmat autot karsiutuivat Australian kilpailusta aika-ajoissa. Seuraavassa kilpailussa tallin molemmat autot pääsivät mukaan mutta keskeyttivät.Kanadan GP:ssä kilpailussa tallin kuljettaja Liuzzi onnistui ajamaan tallin koko historiansa parhaan sijoituksen ajamalla sijalle 13. Talli julkisti kesäkuun lopussa Daniel Ricciardon kilpakuljettajakseen. Hän korvasi Narain Karthikeyanin Britannian GP:stä lähtien. Karthikeyan ajoi Liuzzin tilalla Intian GP:ssä. Talli sijoittui MM-taulukossa 11:nneksi Virginin edelle kuten aiempanakin vuonna.
2012

Kaudella 2012 tallissa ajoivat Pedro de la Rosa ja tallin kanssa jatkosopimuksen tehnyt Narain Karthikeyan.
Avauskilpailussa Australiassa tallin molemmat kuljettajat karsiutuivat edellisen vuoden tapaan kilpailusta, sillä kuljettajien kierrosajat eivät mahtuneet 107 prosentin karsintarajan sisään. Tallilla oli myös vaikeuksia saada molemmat autot valmiiksi katsastukseen kisaviikonlopun alla. Kausi oli muutenkin tallille vaikea. Tallin parhaaksi sijoitukseksi jäi Karthikeyanin ajama Monacon GP:n 15. sija. Talli sijoittui sarjan viimeiseksi viimeisellä kaudellaan.
Formula 1 -tulokset kausittain

| Kausi | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | 11. | 19 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2011 | 11. | 19 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2012 | 12. | 20 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Formula 1 -tulokset kausittain > Formula 1 -tulokset kilpailuittain

| Kausi | Runko/Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | F110 Cosworth V8 B |  | BHR | AUS | MAL | CHN | ESP | MON | TUR | CAN | EUR | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | KOR | BRA | ABU |  | 0 | 11. |
| 2010 | F110 Cosworth V8 B |  Karun Chandhok | Kesk. | 14 | 15 | 17 | Kesk. | 14 | 20 | 18 | 18 | 19 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 11. |
| 2010 | F110 Cosworth V8 B |  Bruno Senna | Kesk. | Kesk. | 16 | 16 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 20 |  | 19 | 17 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 15 | 14 | 21 | 19 |  | 0 | 11. |
| 2010 | F110 Cosworth V8 B |  Sakon Yamamoto |  |  |  |  |  |  | TD |  |  | 20 | Kesk. | 19 | 20 | 19 |  | 16 | 15 |  |  |  | 0 | 11. |
| 2010 | F110 Cosworth V8 B |  Christian Klien |  |  |  |  | TD |  |  |  | TD |  |  |  |  |  | Kesk. |  |  | 22 | 20 |  | 0 | 11. |
| 2011 | F111 Cosworth V8 P |  | AUS | MAL | CHN | TUR | ESP | MON | CAN | EUR | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | KOR | IND | ABU | BRA |  | 0 | 11. |
| 2011 | F111 Cosworth V8 P |  Narain Karthikeyan | DNQ | Kesk. | 23 | 21 | 21 | 17 | 17 | 24 |  | TD |  |  |  | TD | TD | TD | 17 |  |  |  | 0 | 11. |
| 2011 | F111 Cosworth V8 P |  Daniel Ricciardo |  |  |  |  |  |  |  |  | 19 | 19 | 18 | Kesk. | NC | 19 | 22 | 19 | 18 | Kesk. | 20 |  | 0 | 11. |
| 2011 | F111 Cosworth V8 P |  Vitantonio Liuzzi | DNQ | Kesk. | 22 | 22 | Kesk. | 16 | 13 | 23 | 18 | Kesk. | 20 | 19 | Kesk. | 20 | 23 | 21 |  | 20 | Kesk. |  | 0 | 11. |
| 2011 | F111 Cosworth V8 P |  Jan Charouz |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD |  | 0 | 11. |

| 2012 | F112 Cosworth V8 P |  | AUS | MAL | CHN | BHR | ESP | MON | CAN | EUR | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | KOR | IND | ABU | USA | BRA | 0 | 12. |
| 2012 | F112 Cosworth V8 P |  Pedro de la Rosa | DNQ | 21 | 21 | 20 | 19 | Kesk. | Kesk. | 17 | 20 | 21 | 22 | 18 | 18 | 17 | 18 | Kesk. | Kesk. | 17 | 21 | 17 | 0 | 12. |
| 2012 | F112 Cosworth V8 P |  Narain Karthikeyan | DNQ | 22 | 22 | 21 | Kesk. | 15 | Kesk. | 18 | 21 | 23 | Kesk. | Kesk. | 19 | Kesk. | Kesk. | 20 | 21 | Kesk. | 22 | 18 | 0 | 12. |
| 2012 | F112 Cosworth V8 P |  Dani Clos |  |  |  |  | TD |  |  |  | TD | TD | TD | TD |  |  |  | TD |  |  |  |  | 0 | 12. |
| 2012 | F112 Cosworth V8 P |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 12. |
|  Ma Qinghua |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD | TD |  |  |  | TD | TD |  |  |  |  |  |
Kuljettajat

Karun Chandhok (2010)
Bruno Senna (2010)
Sakon Yamamoto (2010)
Christian Klien (2010)
Narain Karthikeyan (2011–2012)
Vitantonio Liuzzi (2011)
Daniel Ricciardo (2011)
Pedro de la Rosa (2012)
Henkilökunta

José Ramón Carabante (2010–2011)
Colin Kolles (2010–2011)
Luis Pérez Sala (2011–2012)
Toni Cuquerella (2010–2012)
Carlos Nunes (2010–2012)
Angel Baena (2010–2012)
Jacky Eeckelaert (2010–2012)
Manfredi Ravetto (2010–2011)
Maria Serrat (2010–2012)
Geoff Willis (2010–2011)
Xevi Pujolar (2010)
Sponsorit

Banco Cruzeiro do Sul (2010)
Bridgestone (2010)
Cosworth (2010–2012)
Embratel (2010)
JK Tyre (2010)
Jim Rickey (2010)
OMP (2010–2011)
RuRoC (2010–2011)
murciaturistica.es (2010)
Jaypee Group (2010)
Pirelli (2011–2012)
Tata (2011–2012)
Tata Motors (2011–2012)
Base Batteries (2011)
Azkar (2012)
Ermestel (2012)
KH-7 (2012)
Panda Security (2011–2012)
Varlion (2012)
Yamimoto (2012)
Carbonell (2012)
Cristalbox (2012)
Kyocera Document Solutions (2012)
Barceló Viajes (2012)
Production Resource Group (2012)
Aiheesta muualla

HRT:n kotisivut (englanniksi)
HRT:n kotisivut (espanjaksi)
HRT F1 Team
Formula 1 -valmistajat
| --- | --- |
Kaudella 2024:  Red Bull Racing  Mercedes  Ferrari  McLaren  Aston Martin Aramco  Alpine  Williams  RB  Kick Sauber  Haas 
Entiset valmistajat:  AFM  AGS  Alfa Romeo  AlphaTauri  Alta  Amon  Andrea Moda  Apollon  Arrows  Arzani-Volpini  Aston-Butterworth  ATS (Italia)  ATS (Saksa)  BAR  Behra-Porsche  Bellasi  Benetton  BMW Sauber  Boro  Brabham  Brawn  BRM  BRP  Bugatti  Caterham  Cisitalia  Coloni  Connaught  Connew  Cooper  Dallara  De Tomaso  Derrington-Francis  Eagle  Eifelland  Emeryson  EMW  ENB  Ensign  ERA  EuroBrun  Ferguson  FIRST  Fittipaldi  Fondmetal  Footwork  Force India  Forti  Frazer Nash  Fry  Gilby  Gordini  Hesketh  Hill  HWM  Honda  HRT  Jaguar  JBW  Jordan  Kauhsen  Klenk  Kojima  Kurtis Kraft  Lancia  Larrousse  LDS  LEC  Leyton House  Life  Ligier  Lola  Lotus  Lotus  Lyncar  Maki  Manor  March  Martini  Marussia  Maserati  Matra  McGuire  Merzario  Midland  Milano  Minardi  Modena  Onyx  OSCA  Osella  Pacific  Parnelli  Penske  Porsche  Prost  Racing Point  RAM  Rebaque  Renault  Rial  Sauber  Scarab  Scirocco  Shadow  Shannon  Simtek  Spirit  Spyker  Stebro  Stewart  Super Aguri  Surtees  Talbot  Talbot-Lago  Tec-Mec  Tecno  Theodore  Token  Toleman  Toro Rosso  Toyota  Trojan  Tyrrell  Vanwall  Veritas  Virgin  Williams (FWRC)  Wolf  Zakspeed 
Indianapolis 500 -tallit (1950–1960):  Adams  Deidt  Del Roy  Dunn  Elder  Epperly  Ewing  Hall  Kuzma  Langley  Lesovsky  Marchese  Meskowski  Moore  Nichels  Olson  Pankratz  Pawl  Phillips  Rae  Schroeder  Sherman  Stevens  Sutton  Trevis  Turner  Watson  Wetteroth 
Bruno Senna Hispanialla Belgian GP:ssä kaudella 2010.
Hispania Racing F1 Team logo vuonna 2010.
Narain Karthikeyan Malesian GP:n harjoituksissa 2011.
Karthikeyan Kanadan GP:ssä vuonna 2012.
Henstock–Kurzweil-integraali

Matematiikassa Henstock-Kurzweilin integraali, tunnettu myös nimillä Denjoyn integral ja Perronin integraali, on Riemannin integraalin yleistys. Se on myös toisinaan kätevämpi kuin Lebesguen integraali.
Integraalin määritteli ensimmäisen kerran Arnaud Denjoy vuonna 1912. Denjoy oli kiinnostunut integraalista, jolla voitiin integroida funktion
tyyppisiä funktioita. Tällä funktiolla on singulariteetti nollassa eikä funktio ole Lebesgue-integroituva. Vaikuttaa kuitenkin luonnolliselta integroida funktiota lukuun ottamatta väliä  [-\epsilon ,\epsilon ] ja tämän jälkeen ε → 0+ (tätä kutsutaan integraalin pääarvoksi tai ehdolliseksi suppenemiseksi. Denjoyn ja Lebesguen integraalin määritelmät yhtyvät positiivisilla funktioilla.
Yrittäessään luoda yleistä teoriaa Denjoy käytti transfiniittistä induktiota erityyppisille singulaaripisteille, ja tämä teki integraalin määritelmän varsin monimutkaiseksi Nikolai Luzin ja Oskar Perron koettivat myös määritellä integraalia yksinkertaisemmin. Matemaatikoilta kesti hetken aikaa huomata, että Perronin ja Denjoyn integraalit ovat samat. Vuonna 1957 tšekkiläinen matemaatikko Jaroslav Kurzweil keksi integraalille elegantin määritelmän, joka oli luonteeltaan samanlainen kuin Riemannin integraali. Kurzweilin määritelmä sai jotkin yliopiston lehtorit harkitsemaan voitaisiinko uutta integraali käyttää differentiaali- ja integraalilaskennan peruskursseilla, mutta tämä ajatus ei lyönyt itseään läpi.
Toinen Henstockin integraalin ominaisuus on se, että jokainen funktio, joka on jonkin toisen funktion derivaatta, on integroituva, joten analyysin peruslause on voimassa Henstockin integraalille.
Määritelmä

Henstockin määritelmä on seuraava. Olkoon P välin [a, b] jako, toisin sanoen
ja positiivinen funktio
jota kutsutaan mitaksi. Sanotaan, että P  on  \delta -hieno jos
Jaolle P ja funktiolle
määritellään Riemannin summa kaavalla
Määritellään nyt annetulle funktiolle
mittaintegraali I siten, että kaikille  \epsilon >0 on olemassa  \delta  siten, että kaikilla  \delta -hienoilla P on voimassa
Riemannin integraali voidaan tulkita Henstockin-Kurzweilin integraalin siinä erikoistapauksena, missä sallitaan vain vakiomitat. Huomaa, että Cousinin lemman mukaan kaikilla mitoilla  \delta  on olemassa  \delta -hieno ositus.
Aiheesta muualla

http://www.math.vanderbilt.edu/~schectex/ccc/gauge/
http://www.math.vanderbilt.edu/~schectex/ccc/gauge/letter/
Heikki Hemminki

Heikki Veli-Matti Hemminki (7. kesäkuuta 1931 Kauhava – 7. joulukuuta 2016 Kurikka) oli suomalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti näytelmistään ja kuunnelmistaan. Vuonna 1970 Hemminki sai valtionpalkinnon Vaasan kaupunginteatterissa esitetystä näytelmästään Raamattusaaren kansaa.
Hemminki oli koulutukseltaan sosionomi ja toimi päätyönään muun muassa Kurikan Kelan johtajana. Hän oli kahteen otteeseen Pohjanmaan kirjailijat ry:n puheenjohtajana.