stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/S Star I
Käyttöhistoria

Tallink tilasi uuden aluksen Aker Finnyardsilta 1. elokuuta 2005. 110 miljoonan euron arvoiseen sopimukseen sisältyi optio myös toisesta aluksesta, jota ei kuitenkaan koskaan hyödynnetty. Uudella nopeakulkuisella ja suurella aluksella yhtiö halusi parantaa nopean Helsingin ja Tallinnan välisen reittiliikenteen luotettavuutta. Alus pystyy liikennöimään kaikissa sääolosuhteissa kahdessa tunnissa Helsingistä Tallinnaan ja takaisin. Aiemmin pienempien pika-alusten oli jäätävä satamaan, mikäli vallitsevat sääolosuhteet olivat liian rajut tai jäätä oli liikaa.
Alun perin Starin piti aloittaa liikenne 5. huhtikuuta 2007, mutta rakentamisessa ilmenneiden ongelmien vuoksi luovutus myöhästyi viikolla. Lopulta Star I ryhtyi liikennöimään Helsingin ja Tallinnan välistä nopeatempoista liikennettä 12. huhtikuuta korvaten M/S Vana Tallinnin ja Starin myöhästymisen vuoksi reitille väliaikaisesti siirretyn M/S Superfast VIII:n.
Teknisesti Star I vastaa eniten Rauman telakalta vuonna 2001 valmistunutta M/S Seafrance Rodin (nyk. M/S Côtes des Dunes) -alusta. Osittain Starin ja Seafrance Rodinin tapaan rakennettiin myöhemmin myös M/S Viking XPRS, vaikka mikään näistä aluksista ei virallisesti ole toistensa sisaralus.
Tammikuussa 2017 Star I kävi telakalla, jossa sille asennettiin uudet ajorampit, jotka mahdollistavat autojen lastauksen ja purun autokansille kahdessa tasossa.
Vuonna 2020 koronaviruspandemian aikana Star I liikennöi väliaikaisesti rahtireittiä Viron Paldiskin ja Saksan Sassnitzin välillä. Reitin tarkoituksena oli varmistaa jatkuva tavaraliikenne Baltian maiden, Pohjoismaiden ja Länsi-Euroopan välillä. Viron elinkeino- ja viestintäministeriö osallistui reitin tukemiseen.
Tammikuussa 2023 Star I aloitti Light Shuttle -risteilyt Helsingistä Tallinnaan ja risteilyajat pidennettiin kahdesta tunnista kahteen ja puoleen tuntiin. Samaan aikaan Starin Business lounge- ja Star Comfort -luokat laitettiin vuokrattavaksi.lähde? Star liikennöi loppuvuonna 2022 Helsingistä Tallinnaan kahden ja puolen tunnin matkoja tarjoten neljä lisävuoroa arkipäivisin ja kaksi lisävuoroa lauantaisin ja sunnuntaisin Helsingin ja Tallinnan välille M/S MyStarin ja M/S Megastarin lisäksi.
Huhtikuussa 2023 Tallink ilmoitti vuokraavansa Starin Irlantiin. Star I vuokrataan ainakin kahdeksi vuodeksi Irish Continental Groupin käyttöön, ja charteriin sisältyy optio 2+2 vuodelle sekä mahdollisuus ostaa alus kokonaan.
Ominaisuudet

M/S Starilla on huomattavasti suurempi kuljetuskapasiteetti vanhempiin AutoExpress-pika-aluksiin verrattuna. Star I kuljettaa parhaimmillaan 2 300 matkustajaa, kun esimerkiksi HSC Tallink AutoExpress 2 kykeni kuljettamaan vain 700 matkustajaa. Henkilöautoja Star I pystyy kuljettamaan 450, kun AutoExpress 2:lle mahtui vain 175. Alusta voidaan myös hyödyntää majoituspaikkana hyttikapasiteettinsa ansiosta. Nopeudessa se häviää AutoExpresseille, sillä AutoExpress 2 -alus voi kulkea jopa 40 solmua Starin 27,5 solmun sijaan.
Käytännössä aluksen pitäisi suoriutua merimatkasta 110 minuutissa, ja näin oli alun perin myös ilmoitettu alusta tilattaessa. Lopullisessa aikataulussa molempien Tallink Shuttle -alusten matka-aika on kuitenkin 120 minuuttia. Alus on erittäin nopea lastata ja purkaa: nopeimmillaan se tehdään tunnissa, mutta yleisimmin Star I seisoo Helsingin satamassa ainakin kaksi ja puoli tuntia riippuen päivästä ja vuorokaudenajasta. Nopean matka-ajan ja liikenteen luonteen vuoksi aluksella ei ole juurikaan hyttejä tai erillisiä istumasalonkeja. Siitä huolimatta Starilla on useita palveluita, joita voi käyttää matkan aikana, aina baareista ravintoloihin sekä kauppoihin. Alus on myös palveluiden laajan valikoiman ja skaalan suhteen edistyksellisempi verrattuna vanhoihin AutoExpress-pikalaivoihin.
Laivan palvelut > Ravintolat, kahvilat ja baarit

Delight Buffet, itsepalveluravintola, 450 asiakaspaikkaa, kansi 8
Snack Time, myös ruokaa tarjoileva kahvila, 320 asiakaspaikkaa, kansi 8
Sea Pub, pubi, jossa viikonloppuisin ohjelmaa, kansi 7
Burger King, pikaruokaravintola, kansi 9 (avattu 29.2.2016, avautuessaan ainoa Itämerellä seilaavalla laivalla oleva Burger King -ravintola)
Laivan palvelut > Myymälät

Supermarket, 7. kannella oleva valintamyymälä, josta saa muun muassa alkoholijuomia, makeisia, elintarvikkeita, matkamuistoja ja tupakkatuotteita. Myymälässä on myös itsepalvelukassa.
Perfume Shop, 7. kannella sijaitseva myymälä, josta saa kosmetiikkatuotteita ja parfyymeja.
Trend Shop, 7. kannella sijaitseva liike, joka myy muun muassa vaatteita ja koruja.
Laivan palvelut > Lapsille

Lottemaa, lapsille suunnattu oma leikkitila, joka sijaitsee kannella 9 Burger Kingin läheisyydessä.
Laivan palvelut > Hytit

A-hytti, ikkunallisia neljän hengen hyttejä kansilla 8 ja 9 (yhteensä 65 kappaletta, joista kaksi lemmikkieläimille).
B-hytti, ikkunattomia neljän hengen hyttejä kansilla 8 ja 9 (yhteensä 64 kappaletta, joista kolme lemmikkieläimille).
Laivan palvelut > Matkustusluokat

Business Lounge, erityisesti liikematkustajille suunnattu 120-paikkainen matkustusluokka, jossa matkustamisen hintaan sisältyy muun muassa lämmin ruoka ja erillinen Business Lounge -tila, kansi 7. Vuokrattavissa.
Star Comfort -luokka, omat tilat kannen 9 keulassa, snack- ja juomatarjoilu. Vuokrattavissa.
Light-luokka, normaalitasoinen matkustusluokka, jossa matkustajien käytössä on kaikki aluksen muut palvelut Business Loungea ja Star Comfort -luokkaa lukuun ottamatta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Star I Wikimedia Commonsissa
M/S Star Tallink Siljan kotisivuilla
Tallink Silja
| --- | --- |
Nykyiset alukset:  Baltic Princess  Baltic Queen  Galaxy  Megastar  MyStar  Regal Star  Romantika  Sailor  Silja Europa  Silja Serenade  Silja Symphony  Star  Victoria I 
Entiset alukset:  Isabelle  Sea Wind  Superstar 
Muuta:  Harri Hylje  Tallink Hotels 
M/S Star I Tallinnassa vuonna 2013.
Jake Luupää

| Jake Luupää |
| --- | --- |
 Jake Luupää vuonna 2023.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. syyskuuta 1993 (ikä 31) Hämeenlinna
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jake Luupää (oik. Jan Ranta-Kahila, s. 18. syyskuuta 1993, Hämeenlinna)lähde? on suomalainen showpainija ja muusikko, joka tunnetaan parhaiten roolistaan FCF Wrestlingissä, jossa hän on ollut 25. toukokuuta lähtien myös hallitseva mestari. "Epäammattilaispainija"-lisänimeä kantava Jake tunnetaan räväkästä asenteestaan ja painityylistään, joka on tehnyt hänestä seuratun hahmon suomalaisen showpainin piireissä. Musiikin parissa hän vaikuttaa yhtyeissä, kuten 2. Divisioona ja Eroottiset Tuliaseet sekä yksittäisissä soolojulkaisuissaan. Jake on myös näytellyt pienissä rooleissa elokuvissa ja teatterissa.
Showpainiura

Jake Luupää debytoi vuonna 2014 osana Luupään veljekset -nimistä joukkuetta. Sittemmin Jake on otellut useissa joukkueissa, joista merkittävin lienee vuonna 2022 yhdessä Ken Kallion kanssa perustettu Paini-Weikot, jonka aikana Jake ja Ken voittivat myös FCF Wrestlingin joukkuemestaruudet, häviten ne kuitenkin lyhyen mestaruuskauden jälkeen syyskuussa 2022. Paini-Weikot hajosivat keväällä 2024 osana tarinaa Jaken ja Shemeikan välillä, johtaen 25. Toukokuuta 2024 järjestetyssä Omega-nimisessä showpainitapahtumassa mestaruusotteluun, jossa Jake voitti 10 vuoden painimisen jälkeen FCF Wrestlingin yksilömestaruuden. Jake on ollut koko uransa ajan suomessa ns. babyface, eli yleisön suosima sankari/protagonisti.
Yksityiselämä

Jake on tuonut useasti ilmi yksityiselämänsä haasteita, erityisesti nuoruutensa mielenterveys- ja päihdeongelmia, jotka ovat olleet myös hänen painiuransa aikana showpainiyleisölle näkyvissä ja jotka on sittemmin liitetty osaksi hänen showpainipersoonaansa ja tarinaansa. Vuodesta 2018 Jake on ollut raitis. Tällä hetkellä Jake on parisuhteessa myös FCF Wrestlingissä painivan Nikitan kanssa ja asuu tämän kanssa Varsinais-Suomessa Nousiaisten kunnassa.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2024 | Pri(sons) | Klubiasiakas (kreditoitu nimellä Jazon Ranta-Kahila) |
| 2023 | Punainen Auto | Sipe (kreditoitu nimellä Jan Ranta-Kahila) |
| 2022 | Tyhjin käsin | Rane |
Diskografia > Soolotuotanto > EP:t ja singlet

Unprofessional (2022)
Watermelon (2024)
Diskografia > 2. Divisioona > EP:t ja singlet

Sain sentään sulta (kilipää) (2021)
Turha mulle on huutaa (2022)
Hakuna Matata (2023)
Huomenna (2023)
Harha-askel (2023)
Diskografia > Eroottiset Tuliaseet > Albumit

!Levy 2015! (2018)
Diskografia > Eroottiset Tuliaseet > EP:t ja singlet

Umpikuja (2018)
Mä en tahdo sua enää (2019)
Imperiumin vatsaisku (2019)
Vuokralla (2023)
En koskaan ajatellut että tämä menisi näin (2023)
Diskografia > DÆR > EP:t ja singlet

Road to Minnesota (2021)
Fairytale Henriksson (2021)
Richard Boone

| Richard Boone |
| --- | --- |
 John Wayne ja Richard Boone vuonna 1971.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1917 Los Angeles, Kalifornia
Kuollut: 10. tammikuuta 1981 (63 vuotta) St. Augustine, Florida
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Richard Boone (18. kesäkuuta 1917 Los Angeles, Kalifornia – 10. tammikuuta 1981 St. Augustine, Florida) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Boone palveli toisessa maailmansodassa, jonka jälkeen hän opiskeli näyttelemistä newyorkilaisessa The Actors Studiossa. Boone teki Broadway-debyyttinsä 31-vuotiaana, ja vuonna 1951 hän solmi elokuvasopimuksen 20th Century Foxin kanssa. Boonen Foxille tekemiin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1953 valmistunut Näin hänen kuolevan, jossa hän näytteli Pontius Pilatuksen roolin. Vuosina 1957–1963 Boone näytteli suositussa television lännensarjassa Have Gun, Will Travel. Sitä seurasi lyhytikäiseksi jäänyt antologiasarja The Richard Boone Show, jonka jälkeen Boone palasi takaisin elokuvarooleihin. Boone kuoli kurkkusyöpään 63-vuotiaana.
Valikoitu filmografia

Näin hänen kuolevan (The Robe, 1953)
Alamo (The Alamo, 1960)
Yö ilman armoa (The Night of the Following Day, 1968)
Revolverimies (The Shootist, 1976)
Syvä uni (The Big Sleep, 1978)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Boone Wikimedia Commonsissa
Richard Boone Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Anjali Bhimani

| Anjali Bhimani |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1974 (ikä 50) Cleveland, Ohio
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Symmetra (Overwatch) Rampart (Apex Legends) Mira (Rival Peak)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Anjali Bhimani (s. 30. elokuuta 1974 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on pääosin tehnyt sivurooleja televisiosarjoissa, kuten Kova laki: Erikoisyksikkö ja Sopranos, sekä äänirooleja videopeleihin, kuten Fallout 4, Overwatch ja Apex Legends.
Näyttelijänä

Bhimani esiintyi aluksi teatterissa 1990-luvulla muun muassa Mary Zimmermanin ohjaamissa näytelmissä, kuten Mirror of the Invisible World (1997), joka perustuu Nizami Ganjavin kirjoittamaan Haft Peykar tarinaan. Hän esiintyi myös antiikin kreikan runoteokseen perustuvassa Muodonmuutoksia näytelmässä 1998 ja esitti saman näytelmän myös Broadwaylla Circle in the Square teatterissa 2002.
Televisioon hän siirtyi näyttelemään 2000-luvun alussa esiintyen aluksi yksittäisissä jaksoissa muun muassa Kova laki: Erikoisyksikkö, Sopranos, Journeyman ja Shark. Bhimani esiintyi useaan kertaan eri rooleissa saippuasarjassa All My Children. 2010-vuosikymmenellä hän jatkoi pienissä rooleissa televisiosarjoissa, kuten Tunteita ja tuoksuja, Kova laki: Los Angeles, Valehtelevat viettelijät ja Bones. Bhimani esitti myös Nina Patelia kolmen jakson verran Moderni perhe televisiosarjassa vuosina 2011 ja 2014–2015. Samoihin aikoihin hänellä oli muutama elokuvarooli Miss India America komediassa ja Don't Wake Mommy kauhuelokuvassa. Bhimani ryhtyi tekemään myös äänirooleja useammin vuodesta 2015 lähtien ollen aluksi Fallout 4 -videopelissä Nishan äänenä ja vuotta myöhemmin Overwatchissa Symmetran äänenä. Bhimani teki sivuääniä myös Uncharted: The Lost Legacyyn, kunnes ääninäytteli isommassa roolissa Rampartina Apex Legendsissä 2020.
Bhimani on esiintynyt vuodesta 2020 lähtien Rival Peak -televisiosarjassa Miran roolissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anjali Bhimani Wikimedia Commonsissa
Anjali Bhimani Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Oddmund Løkensgard Hoel

| Oddmund Løkensgard Hoel |
| --- | --- |
 Hoel vuonna 2022.
Norjan tutkimus- ja korkeakouluministeri
 Støren hallitus 23. tammikuuta 2024 – 4. helmikuuta 2025  
Edeltäjä:  Sandra Borch
Seuraaja:  Sigrun Gjerløw Aasland
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1968 (ikä 56)
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Tutkinnot:  Oslon yliopisto Norjan teknis-luonnontieteellinen yliopisto
Oddmund Løkensgard Hoel (s. 8. marraskuuta 1968) on norjalainen keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan tutkimus- ja korkeakouluministerinä tammikuusta 2024 helmikuuhun 2025. Sitä ennen hän toimi valtiosihteerinä Norjan opetusministeriössä. Hoel on opiskellut pohjoismaisia kieliä ja kirjallisuutta Oslon yliopistossa sekä historiaa Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa. Vuonna 2019 hänestä tuli Vestlandetin korkeakoulun historian professori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oddmund Løkensgard Hoel Wikimedia Commonsissa
Oddmund Løkensgard Hoel Norjan hallituksen verkkosivuilla (norjaksi) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat
Anne Beathe Tvinnereim

| Anne Beathe Tvinnereim |
| --- | --- |
 Tvinnereim vuonna 2017.
Norjan kehitysyhteistyöministeri
 Støren hallitus 14. lokakuuta 2021 – 4. helmikuuta 2025  
Edeltäjä:  Dag Inge Ulstein
Seuraaja:  Åsmund Aukrust
Norjan kunta- ja alueministeriön valtiosihteeri
 2011–2013  
Keskustapuolueen 2. varapuheenjohtaja
 7. huhtikuuta 2014–  
Edeltäjä:  Trygve Slagsvold Vedum
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anne Beathe Kristiansen Tvinnereim
Syntynyt: 22. toukokuuta 1974 (ikä 50) Halden, Østfoldin lääni, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Tiedot
Puolue:  keskustapuolue
Tutkinnot:  Oslon yliopisto (valtio-oppi)
Anne Beathe Kristiansen Tvinnereim (s. 22. toukokuuta 1974 Halden) on norjalainen keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Norjan kehitysyhteistyöministerinä Støren hallituksessa lokakuusta 2021 helmikuuhun 2025.
Aiheesta muualla

Anne Beathe Tvinnereim Norjan suurkäräjien nettisivuilla (norjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anne Beathe Tvinnereim Wikimedia Commonsissa
| n k Støren hallitus |
| --- | --- |
Støre
Nykyiset: Aasland Borch Brenna Eide Eriksen Gram Jaffery Mehl Myrseth Nordtun Nygård Næss Pollestad Sande Skjæran Toppe Tvinnereim Vedum Vestre
Entiset: Enoksen (2021–2022) Gjelsvik (2022–2023) Huitfeldt (2021–2023) Kjerkol (2021–2024) Moe (2021–2023) Persen (2021–2023) Tajik (2021–2022) Trettebergstuen (2021–2023)
Arvid Aronsson

| Arvid Aronsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. helmikuuta 1998 (ikä 27) Kungsbacka, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  64
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Frölunda HC (SHL) Örebro HK (SHL) BIK Karlskoga (HA) HC Vita Hästen (HA) Linköping HC (SHL)
Lars Arvid Joachim Aronsson (s. 7. helmikuuta 1998 Kungsbacka, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoossa.
Ura

Aronssonin kasvattajaseura on Hanhals IF. Hän siirtyi 15-vuotiaana Frölundaan kaudeksi 2013–2014. Kauden 2015–2016 Aronsson pelasi suurimmaksi osaksi seuran J20-joukkueessa. Hän pelasi osan kaudestaan myös J18-joukkueessa, jossa Aronsson voitti J18 Allsvenskanin mestaruuden. Aronsson sai tililleen myös kolme ensimmäistä SHL-otteluaan. Hän teki SHL-debyyttinsä 26. tammikuuta 2016 HV71:tä vastaan. Aronsson merkittiin Frölundan seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jäaaikaa 48 sekuntia. Aronsson pelasi miesten pelejä myös yhden ottelun verran lainalla Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåan-joukkue Bäcken HC:ssä.
Kesken kauden 2016–2017, marraskuussa 2016 Aronsson siirtyi Frölundasta Örebron J20-joukkueeseen. Kaudella 2017–2018 hän toimi joukkueen kapteenina. Aronsson voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin pronssia. Hän pelasi kauden aikana SHL:ssä 14 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Suurimman osan runkosarjastaan Aronsson vietti lainalla sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskan-joukkue BIK Karlskogassa, jossa hän pelasi 21 runkosarjaottelua tehden neljä syöttöpistettä.
Kaudeksi 2018–2019 Aronsson siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella edellisen kauden lainaseuraansa BIK Karlskogaan. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa Allsvenskanissa toi 50 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5 ja viidessä pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2019–2020 Aronsson siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella samassa sarjassa pelaavaan Vita Hästeniin. Kaudeksi 2020–2021 hän palasi kaksivuotisella sopimuksella Karlskogaan. Maaliskuussa 2022 Aronsson teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Aronsson siirtyi kaudeksi 2023–2024 kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Linköpingiin. Hän teki SHL-uransa avausmaalin runkosarjan viidennellä kierroksella 26. syyskuuta 2023 vieraissa entistä seuraansa Frölundaa vastaan. Aronsson keräsi ottelusta teholukeman +2. Lokakuun lopulla hän joutui sivuun käsivamman vuoksi ja hän palasi kaukaloihin kuukautta myöhemmin. Arvidssonin kausi jäi loukkaantumisten vuoksi rikkonaiseksi. Hän pelasi ensimmäisellä täysimittaisella SHL-kaudellaan kaikkiaan 36 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3.
Helmikuussa 2025 Aronssonin sopimus Linköpingin kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Viisi päivää myöhemmin hänen uutisoitiin siirtyvän loppukauden 2024–2025 kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Kiekko-Espooseen.
Pelityyli

Aronsson on kuvaillut itseään kahden suunnan puolustajaksi, jonka suurimmat vahvuudet löytyvät puolustuspäästä. Hän on kertonut tykkäävänsä pelata kovaa, mutta olevansa silti luotettava siinä suhteessa, että ei pelaa itseään ulos tilanteista. Kiekko-Espoon urheilutoimenjohtaja Kim Hirschovitsin mukaan Aronsson tuo puolustukseen jämäkkyyttä, asennetta ja ilkeyttä maalinedustalle. Hirschovitsin mukaan joukkueen etu tulee hänelle aina ensimmäisenä.
Jean Arthur

| Jean Arthur |
| --- | --- |
 Jean Arthur vuonna 1939.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gladys Georgianna Greene
Syntynyt: 17. lokakuuta 1900 Plattsburgh, New York
Kuollut: 19. kesäkuuta 1991 (90 vuotta) Carmel, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Julian Anker (1928) Frank Ross, Jr. (1932–1949)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1923–1975
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Jean Arthur (oik. Gladys Georgianna Greene, 17. lokakuuta 1900 – 19. kesäkuuta 1991) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kuului aikansa suosituimpiin komedienneihin. Hänet tunnettiin käheästä äänestään, joka korosti hänen viehättävyyttän ja älyään.
Hän aloitti uransa jo mykän elokuvan kaudella. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Kuohuvaa verta (Cameo Kirby, 1923). Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. Mr. Deeds tulee kaupunkiin (Mr. Deeds Goes to Town, 1936), Komedia meistä ihmisistä (You Can't Take It with You, 1938), Mr. Smith lähtee Washingtoniin (Mr. Smith Goes to Washington, 1939) ja Berliinin raunioitten keskellä (A Foreign Affair, 1948). Etäisten laaksojen mies (Shane, 1953) jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Hän kuului Frank Capran suosikkinäyttelijöihin, jonka kanssa hän teki monta elokuvaa. Elokuvauransa jälkeen hän palasi Broadwaylle. Hänellä on tähti elokuvaurastaan Hollywood Walk of Famella.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Työ | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Oscar-palkinto | Paras naispääosa | Poikamiesansa (1943) | Ehdokkuus |  |

| Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat> Vuosi | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat> Palkinto | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat> Tulos | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat>  | Muut palkinnot, ehdokkuudet ja kunniat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1942 | Golden Apple -palkinto: Sour Apple | Voitto |  |  |
| 1960 | Tähti Hollywood Walk of Famelle elokuvaurasta | Voitto |  |  |
| 1999 | Yhdysvaltain elokuvainstituutin listaus (25 suurinta mies- ja naiselokuvatähteä) | Ehdokkuus |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Arthur Wikimedia Commonsissa
Jean Arthur Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jean Arthur NNDB:ssä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
Jean Arthur elokuvan Rouva Sherlock Holmes (The Ex-Mrs. Bradford, 1936) trailerissa
Eddie Albert

Eddie Albert
Eddie Albert, oikealta nimeltään Edward Albert Heimberger, (22. huhtikuuta 1906 – 26. toukokuuta 2005) oli suosittu yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä, luomuviljelijä, ympäristönsuojelija ja hyväntekeväisyyden harrastaja. Hänet nimettiin Oscar-ehdokkaaksi 1954 roolisuorituksestaan elokuvassa Loma Roomassa (1953).
Eddie Albertilla on tähti Hollywoodin Walk of Famella osoitteessa 6441 Hollywood Boulevard.
Varhaisnuoruus

Eddie Albert syntyi saksalaiseen siirtolaisperheeseen 22. huhtikuuta 1906 Rock Islandissa Illinoisissa ja sai syntymässä nimen Edward Albert Heimberger. Eddie oli vanhin Julia ja Frank Heimbergerin viidestä lapsesta. Hänen isänsä oli kiinteistökauppias ja äitinsä kotiäiti.
Albertin ollessa vain vuoden ikäinen perhe muutti Minneapolisiin Minnesotaan. Elämä uudessa ympäristössä oli aluksi vaikeata, ja hän joutui ensimmäisiin töihinsä lehdenjakajaksi jo kuusivuotiaana. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Albertia kiusattiin saksalaisen syntyperänsä vuoksi koulussa. 14-vuotiaana hän pääsi high schooliin, jossa liittyi koulun näytelmäkerhoon. Näyttelemisen ohella lukeminen oli hänelle mieluinen harrastus – kaikkea filosofiasta tieteisiin. High schoolin jälkeen Albert meni Minnesotan yliopistoon, jossa erikoistui kaupallisiin aineisiin. Suunnitelmat liikemiesurasta kaatuivat kuitenkin vuoden 1929 suuren pörssiromahduksen vuoksi. Tämän jälkeen Albert teki elääkseen useita vaihtelevia töitä, kuten lauloi, esiintyi trapetsitaiteilijana, kauppasi vakuutuksia ja esiintyi yökerhossa.
Albert pudotti nimestään loppuosan Heimberger, koska se poikkeuksetta väännettiin muotoon ”Hamburger”, ja otti virallisesti nimen Eddie Albert. Vuonna 1933 hän muutti New Yorkiin, jossa pääsi mukaan toiseksi isännäksi suosittuun radiolähetykseen The Honeymooners – Grace and Eddie Show, jota tehtiin kolme vuotta. Albert oli hyvin suosittu radiossa, minkä vuoksi Warner Brothers tarjosi hänelle sopimusta vuonna 1936.