stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäläisen taiteen museo

Venäläisen taiteen museon päärakennus, entinen Mihailovskin palatsi.
Venäläisen taiteen museon päärakennuksen portaikko.
Venäläisen taiteen museo tai Venäläinen museo (ven. Государственный Русский музей, Gosudarstvennyi Russki muzei, "Valtiollinen venäläinen museo") on maailman laajin venäläisen taiteen museo. Se toimii neljässä eri rakennuksessa Pietarin keskustassa.
Museo perustettiin huhtikuussa 1895 Nikolai II:n käskystä taiteen, kulttuurin ja historian museoksi ja avattiin maaliskuussa 1898 nimellä Keisari Aleksanteri III:n venäläinen museo (Русский Музей Императора Александра III). Museon kokoelma koostui alkuvaiheessa Eremitaašin ja muiden palatsien tauluista. Vuonna 1902 museossa avattiin etnografinen osasto.
Museon empiretyylinen päärakennus, entinen Mihailovskin palatsi, joka oli alun perin suuriruhtinas Mihail Pavlovitšin yksityisasunto, rakennettiin vuosina 1819-1825 arkkitehti Carlo Rossin piirustusten mukaan. Se sijaitsee Pietarin kaupungin pääkadun Nevski prospektin tuntumassa Taiteiden aukiolla. Museon edustan puistossa seisoo Aleksandr Puškinin patsas (Mihail Anikušin, 1957).
Benoisin ja Rossin siipirakennusten lisäksi museolla on käytössään barokkityylinen Stroganovin palatsi Nevskin alkupäässä sekä uusklassista tyyliä edustavat Marmoripalatsi Nevan rannalla ja Insinöörilinna Mars-kentän kaakkoispuolella. Museon piiriin kuuluvat myös viheraluekokonaisuudet Mihailovskin puisto, Kesäpuisto ja Pietari Suuren Kesäpalatsi.
Kokoelmat

Venäläisen taiteen museon kokoelmiin kuuluu noin 400 000 teosta, ja se kattaa venäläisen taiteen historian 900-luvulta meidän päiviimme. Kokoelmissa on Andrei Rubljovin ikonitaidetta, Ivan Aivazovskin merimaisemia, Isaak Levitanin maisemamaalauksia sekä Ilja Repinin, Vasili Perovin ja Mihail Vrubelin teoksia. Museo on erityisen tunnettu venäläisen avantgarde-taiteen kokoelmastaan. Uransa loppuvaiheessa Kazimir Malevitš työskenteli Venäläisen museon kokeellisessa laboratoriossa, jonka johtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1932.
Museon nykytaiteen osasto avattiin 1980-luvun lopulla. Osasto kerää ja esittää uusia ja ei-perinteisiä taidemuotoja, kuten installaatioita, objekteja, videotaidetta, valokuvausta ja valokuvaukseen perustuvaa taidetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäläisen taiteen museo Wikimedia Commonsissa
Museon www-sivut (venäjäksi) (englanniksi)
Vladimir Vetrov

Vladimir Ippolitovitŝ Vetrov (ven. Владимир Ипполитович Ветров) (10. lokakuuta 1932 – 23. tammikuuta 1985) oli neuvostoliittolainen sähköinsinööri, eversti ja vakooja, joka toimi Kylmän sodan aikana KGB:n sisällä kaksoisvakoojana koodinimellä Farewell. Eversti Vetrovin vuotamat asiakirjat vaikuttivat ratkaisevasti Neuvostoliiton romahtamiseen.
Heinäkuussa 1981 Ranskan presidentti Francois Mitterrand kertoi Yhdysvaltojen presidentti Ronald Reaganille, että Vetrov oli luovuttanut salaisia asiakirjoja Ranskalle. Niistä paljastui, että ainakin vuodesta 1970 alkaen Neuvostoliitto oli tehnyt järjestelmällistä tieteellis-teknistä tiedonhankintaa ja vakoilua. Parhaimmillaan näin saatiin kaksi kolmasosaa Neuvostoliiton tarvitsemista teknologioista, ja vain yksi kolmasosa täytyi selvittää itse. Tästä alkaen Yhdysvallat tiukensi maastavientikäytänteitään ja vaati muitakin länsimaita noudattamaan niitä. Neuvostoliiton oma innovointikyky arvioitiin heikoksi, ja Yhdysvallat pyrki estämään innovaatioiden ostamisen lännestä.
Aiheesta muualla

CIA: The Farewell Dossier (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vladimir Voltškov

| Vladimir Voltškov> Уладзімер Мікалаевіч Валчкоў |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1978  Minsk 
Tennispelaaja
Pituus:  180  cm
Paino:  76 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys, kahden käden rysty
Ammattilaisena:  1995–2008
Palkintorahat:  1 315 133 USD
Kaksinpeli
Voitot/tappiot:  67–89
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  37–43
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Vladimir Nikolajevitš Voltškov (ven. Влади́мир Никола́евич Волчко́в, valkoven. Уладзімер Мікалаевіч Валчкоў; s. 7. huhtikuuta 1978 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Hän ylsi semifinaaliin Wimbledonin tennisturnauksessa vuonna 2000. Hän on pelannut Davis Cupissa sekä olympialaisissa vuosina 2000, 2004 ja 2008.
Voltškov aloitti tenniksen 7-vuotiaana isänsä opastuksella. Hän loi menestyksekkään junioriuran, johon mahtui muun muassa mestaruus Wimbledonissa vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Voltškov Wikimedia Commonsissa
Pelaaja Davis Cupin sivuilla (englanniksi)
Viva Hate

| Viva Hate Morrissey |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Talvi 1987
 Julkaistu: 22. maaliskuuta 1988
 Tuottaja(t): Stephen Street
 Tyylilaji: alternative rock
 Kesto: 46.09
 Levy-yhtiö: HMV, Sire 
Morrisseyn muut julkaisut
|   | Viva Hate 1988 | Kill Uncle 1991 |
Viva Hate on Morrisseyn debyyttisooloalbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta vuonna 1988.
Kappaleet

Alsatian Cousin – 3:13
Little Man, What Now? – 1:48
Everyday Is Like Sunday – 3:32
Bengali in Platforms – 3:55
Angel, Angel, Down We Go Together – 1:40
Late Night, Maudlin Street – 7:40
Suedehead – 3:56
Break Up the Family – 3:55
Hairdresser on Fire – 3:51 (US bonus track)
The Ordinary Boys – 3:10
I Don't Mind If You Forget Me – 3:17
Dial-a-Cliché – 2:28
Margaret on the Guillotine – 3:42
Vladimir Vernadski

Vladimir Vernadski (1863–1945) oli poikkitieteellinen ukrainalais-venäläinen geologi, geokemisti ja biogeokemisti. Hän perusti Neuvostoliiton tiedeakatemian Biogeokemian laboratorion vuonna 1928 ja johti sitä. Hän kehitteli E. Seussin (1831–1914) ajatusta biosfääristä, mikä lähestyminen on nykyisin tunnustettu, joka avasi tietä useille poikkitieteellisille tieteenaloille kuten biogeokemialle, geomikrobiologialle ja ekosysteemien tutkimukselle. Vernadski kehitteli 1920-luvulla teorioita ja puhui noosfääristä ja sen vaikutuksesta biosfääriin. Länsimaissa samanlaisia teorioita teki 50 vuotta myöhemmin tunnetuksi James Lovelock, joka puhui Gaiasta.
Vernadski suoritti maisterin tutkinnon Pietarin yliopistossa vuonna 1885  ja väitteli tohtoriksi Moskovan yliopistossa 1897. Jo ennen väitöskirjansa valmistumista hän opetti Moskovassa mineralogiaa ja kristallografiaa, ja 1898 hän sai sieltä professuurin. Hän kuvasi ensimmäisenä aluminosilikaatin kemiallisen ja kiderakenteen, mikä oli pohjana monien muiden mineraalien rakenteen selvittämiselle. Hän oli myös geokemian uranuurtajia, ja tutki eri alkuaineiden ja niiden isotooppien liikkeitä maankuoressa. Hän ymmärsi myös, että radioaktiivisesta toiminnasta vapautuva lämpö on monien geologisten prosessien energianlähde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vladimir Vernadski Wikimedia Commonsissa
Elämäkerta (englanniksi)
Viva Las Vegas!

| Viva Las Vegas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Sidney
Käsikirjoittaja:  Sally Benson
Tuottaja:   Jack Cummings  George Sidney 
Säveltäjä:  Georgie Stoll Robert van Eps
Kuvaaja:  Joseph F. Biroc
Leikkaaja:  John McSweeney, Jr. (käännä suomeksi)
Pääosat:  Elvis Presley
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1964
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viva Las Vegas on George Sidneyn elokuva vuodelta 1964. Sen miespääosaa esittää Elvis Presley. Naispääosaa esitti Ann-Margret, jolla oli huhujen mukaan romanssi Presleyn kanssa. Huhuja todistavat useiden lehtienlähde tarkemmin? julkaisemat kuvat, joiden mukaan Presley ja Ann-Margret olivat avioituneet Las Vegasissa. Kuvat olivat todellisuudessa peräisin elokuvan kuvauksista, mutta auttoivat elokuvaa menestymään taloudellisesti entistä paremmin, sillä ne toivat mukanaan ilmaista mainosta.[lähde? ]
Viva Las Vegas tuotti parhaiten budjetti-lipputulot-suhteessa Elvis-elokuvista, kun sen lipputulot olivat yli viisi miljoonaa dollaria, elokuvan maksaessa vain alle miljoona dollaria.[lähde? ] 50 prosenttia voitosta meni kuitenkin Presleylle, jonka palkan osuuskin oli 50 % elokuvan budjetista.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Viva Las Vegas! Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vladimir Vogel

Vladimir Rudolfowitš Vogel (ven. Владимир Рудольфович Фогель, 29. helmikuuta 1896 Moskova, Venäjän keisarikunta – 19. kesäkuuta 1984 Zürich, Sveitsi) oli venäläinen musiikkikriitikko, säveltäjä ja sävellyksen opettaja.
Vogel opiskeli sävellystä Moskovassa ja myöhemmin Ferruccio Busonin johdolla Berliinissä. Vogel muutti Venäjältä Saksaan vuonna 1918, josta hän joutui pakenemaan Sveitsiin vuonna 1933. 1920-luvun teoksissa Vogel käytti ekspressionistista tyyliä, mutta liittyi pian "lokakuun ryhmään", joka edisti modernistista musiikkia pyrki yhdistämään länsimaista taidemusiikkia itämaiseen musiikkiperinteeseen. Myöhäistuotannossaan Vogel käytti dodekafoniaa.
Tunnettuja teoksia

Neljä etydiä orkesterille (1930–1932)
Gotthard-kantaatti (1956)
Viulukonsertto (1937)
Venäläisen taiteen museon kokoelmat

Venäläisen taiteen museon kokoelmat kattavat venäläisen kuvataiteen 900-luvulta nykypäiviin. Tämä artikkeli luo katsauksen museon taide-esineisiin. Yhteensä kokoelmissa on 40 000 teosta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Venäläisen taiteen museon kokoelmat
| Kokoelma | (venäjäksi) | (englanniksi) |
| Maalaustaide | Живопись | Works of Painting (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Maalaustaide 1700-1850 | Живопись XVIII века - первой половины XIX века (Arkistoitu – Internet Archive) | Paintings of XVIII - early XIX Century (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Maalaustaide 1850-1900-luvun alku | Живопись второй половины XIX века - XX века (Arkistoitu – Internet Archive) | Paintings of Late XIX - XX Century (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Kuvanveisto | Скульптура | Sculpture (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Kuvanveisto 1700-1900-luvun alku | Скульптура XVIII - начала XX веков. (Arkistoitu – Internet Archive) | Sculpture of XVIIIth - Early XXth Centuries (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Kuvanveisto 1900-luku | Скульптура XX века советского периода (Arkistoitu – Internet Archive) | Sculpture of XXth Century (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Vanha venäläinen koriste- ja käyttötaide | Древнерусское прикладное искусство | Old Russian Decorative and Applied Art (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Piirustukset ja vesivärimaalaukset | Рисунок и акварель | Drawing and Water-colour (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Grafiikka | Гравюра | Graphic Art (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Koriste- ja käyttötaide 1700-1900 | Декоративно-прикладное искусство | Decorative and Applied Art (XVIII-XX) (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Kansantaide | Народное искусство | Folk Art (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Numismatiikka | Нумизматика | Numismatics (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Venäläiset ikonit | Древнерусская живопись | Russian Icons (Arkistoitu – Internet Archive) |
| Nykytaide | Искусство новейших течений | Modern Art (Arkistoitu – Internet Archive) |
Teoksia Venäläisen taiteen museon kokoelmissa

Novgorodin koulu,
Pyhä Ylienkeli Gabriel, ikoni 1100-luku.
Novgorodin koulu,
Pyhä Georgios Voittaja ja lohikäärme, ikoni 1500-luku.
Aleksei Antropov, Atamaani F. I. Krasnoštšokov, 1761.
Dmitri Levitski, Katariina II Suuri, 1783.
Sofia, Pyhä Viisaus, ikoni 1812.
Karl Brüllow, Italialainen iltapäivä, 1827.
Ivan Aivazovski, Yhdeksäs aalto, 1850.
Ilja Repin, Sadko vedenalaisessa maailmassa, 1876.
Marie Bashkirtseff, Syksy, 1883.
Henryk Siemiradzki, Kristus, Martta ja Maria, 1886.
Pavel Trubetskoi, Isaak Levitan, 1899.
Leonid Pasternak, Alla lampun. Leo Tolstoi perhepiirissä, 1902.
Boris Kustodijev, Irina (tytär), 1906.
Kazimir Malevitš, Musta neliö, 1913.
Konstantin Korovin, Gurzufin satamalaituri, 1914.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäläisen taiteen museon kokoelmat Wikimedia Commonsissa
Where the Heart Is

Where the Heart Is voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sydämen koti (engl. Where the Heart Is), Uma Thurmanin ja Dabney Colemanin tähdittämä elokuva vuodelta 1990
Siellä missä sydän on (engl. Where the Heart Is), Ashley Juddin ja Natalie Portmanin tähdittämä elokuva vuodelta 2000
Where the Heart Is, yhdysvaltalainen vuosina 1969–1973 tuotettu saippuaooppera
Sydän paikallaan (engl. Where the Heart Is), brittiläinen vuosina 1997–2006 tuotettu televisiosarja
Sydämeesi kodin teen (engl. Where the Heart Is), Billie Lettsin vuonna 1995 julkaistu romaani
”Where the Heart Is”, Soft Cell -duon singlekappale vuodelta 1982.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Where the Heart Is”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Voikosken rautatieasema

Voikosken rautatieasema (lyh. Voi) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Voikosken kylässä Kouvolassa, entisen Valkealan kunnan alueella.
Vuohijärveen laskevan Voikosken partaalle perustettiin vuonna 1882 kimröökitehdas, josta kehittyi myöhemmin kaasutehdas. Voikoskea myöten kulkevat Mäntyharjun ja Kouvolan (vuoteen 2009 Valkealan) sekä Etelä-Savon ja Kymenlaakson maakuntien (vuoteen 1997 Mikkelin ja Kymen läänien) rajat. Woikosken tehdas sijaitsee Mäntyharjun puolella, kun taas rautatieasema ja pääosa asutuksesta ovat Kouvolan puolella. Syrjäisen sijaintinsa vuoksi Voikoski sai muun muassa oman kirkon vuonna 1937.
Asema avattiin 1. lokakuuta 1889, jolloin myös Savon radan ensimmäinen osuus Kouvolasta Kuopioon otettiin käyttöön, lähelle Woikosken tehdasta. Nykyinen, järjestyksessään kolmas asemarakennus, valmistui vuonna 1919 ja asema-alueen muut ulkorakennukset viimeistään vuonna 1925. Asemarakennus edustaa tyyliltään 1920-luvun klassismin siirtymävaihetta.
Miehitys Voikosken asemalla lopetettiin 1. toukokuuta 1977 ja tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1984. Henkilöliikenteen pysähdykset lakkautettiin 2. kesäkuuta 2002, kun Kouvolasta pohjoiseen suuntautunut taajamajunaliikenne lopetettiin. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaisuudessaan 1. kesäkuuta 2003. Osa asema-alueen rakennuksista on nykyisin yksityisomistuksessa.
Vladimir Velman

Vladimir Velman (2011)
Vladimir Velman (s. 25. syyskuuta 1945 Tallinna) on Viron kansanedustaja Riigikogussa Tallinnan Haabrestin, Pohjois-Tallinnan ja Kristiinan vaalipiiristä. Hän on valmistunut Tallinnan polyteknisestä instituutista 1970 sekä toiminut aikakauslehti Ajalehen päätoimittajana sekä myös Viron televisiossa.
Kansalaisrauha

Velman edellytti, että pronssisotilas-patsaan siirtoon liittyvien kiistojen selvittämiseksi Venäjä ja Viro aloittaisivat vuoropuhelun. Perjantain 4. toukokuuta 2007 Viron kansanedustajat perustavat keskusteluyhteydeksi Kansalaisrauha-nimisen forumin, johon tulee virolais-venäläinen edustus.
Aiheesta muualla

Riigikogu kansanedustajat: Vladimir Velman  (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoden tulokas

Vuoden tulokas voi tarkoittaa ainakin seuraavaa:
musiikissa:
Vuoden tulokas, Rekamin ja Keemohin yhteisalbumi vuodelta 2013
urheilussa:
Vuoden tulokas -palkinto eli Petri Varis -palkinto, Mestiksen palkinto parhaalle tulokkaalle
Jarmo Wasaman muistopalkinto, SM-liigan Vuoden tulokas -palkinto
Korisliigan vuoden tulokas
Pesäpallon vuoden tulokas
Vuoden tulokas, Swedish Hockey Leaguen palkinto parhaalle tulokkaalle
NBA:n vuoden tulokas
Naisten Korisliigan vuoden tulokas
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vuoden tulokas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Woody Shaw

Woody Shaw esiintymässä 1970-luvun lopulla.
Woody Herman Shaw II (24. joulukuuta 1944 – 10. toukokuuta 1989) oli yhdysvaltalainen jazz-trumpetisti ja -säveltäjä.
Shaw kasvoi Newarkissa, New Jerseyssä. Hän teki yhteistyötä lukuisten suurimpien aikalaistensa, kuten Eric Dolphyn, Horace Silverin, Max Roachin, Art Blakeyn, Andrew Hillin, Jackie McLeanin, Chick Corean ja McCoy Tynerin kanssa. Hän sai vuonna 1978 levytyssopimuksen Columbia Recordsilta. Hänen tunnetuimpia albumeitaan oli Rosewood, joka sai kaksi Grammy-ehdokkuutta ja oli Down Beatin lukijaäänestyksessä 1978 vuoden jazzalbumi.
1980-luvulla Shaw jatkoi menestyksekästä uraansa tehden yhteistyötä esimerkiksi Onaje Allan Gumbsin, Mulgrew Millerin, Larry Willisin, David Williamsin, Terri Lyne Carringtonin, Steve Turren, Kenny Garrettin, Dexter Gordonin ja Freddie Hubbardin kanssa.
Shaw menetti vasemman käsivartensa onnettomuudessa Brooklynissä 27. helmikuuta 1989. Hän oli myös näkövammainen ja noihin aikoihin jo sokeutunut verkkokalvorappeuman johdosta. Hänellä oli vaimo ja poika. Hän kuoli munuaistautiin 44-vuotiaana.
Vuorimatkija

| Vuorimatkija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Matkijat Mimidae
Suku::  Matkijat Mimus
Laji::  dorsalis
Kaksiosainen nimi
 Mimus dorsalis  (Lafresnaye & D'Orbigny, 1837) 
Katso myös
   Vuorimatkija Wikispeciesissä   Vuorimatkija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vuorimatkija (Mimus dorsalis) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vuorimatkijaa tavataan Boliviassa ja Argentiinan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vikla

| Vikla |
| --- | --- |

Suurin pituus (LOA):  4,72 m
Leveys:  1,51 m
Mastonkorkeus:  6.5 m m
Paino:  172.8 kg kg
Purjepinta-ala (iso ja fokka):  10.7 m2 m2
Spinaakkeri:  ei m2
Miehistö:  2
Makuupaikkoja:  0
Suunnittelija:  William Crosby
Suunnitteluvuosi:  1931
Vikla-luokan tunnus
Vikla eli Snipe on 4,72 metriä pitkä ja 173 kiloa painava kilpapurjevene, joka on maailman suosituimpia kahden hengen kevytveneitä. Vene luetaan klassisiin One Design -luokkiin. Aktiivista kilpailutoimintaa järjestetään useissa maissa eri mantereilla. Viklalla voivat purjehtia kilpaa sekä miehet että naiset ja sekaparit.
Viklasta

Veneen suunnittelijalla William Crosbylla oli vuonna 1931 selkeä tavoite aloittaessaan työnsä: suunnitella yksinkertainen vene, joka vetoaa purjehtijoihin ympäri maailmaa. Vikloja on rekisteröity maailmassa yli 30 000 kappaletta.
Vikla on kansainvälinen yksityyppiluokka, jossa on tarkat mittaustoleranssit ja rakennevaatimukset. Edellä mainitut seikat yhdessä tukevan rakenteen ja aktiivisen luokkatoiminnan kanssa takaavat sen, että vene säilyttää arvonsa ja kilpailukykynsä vuosia. Vikla ei ole olympialuokka ja on kustannuksiltaan verrattaen edullinen.
Viklasta > Veneen ominaisuuksista

Viklassa on kaksi purjetta, nostoköli ja monipuolisesti säädettävä takila, jonka avulla hyvinkin erityyppiset miehistöt voivat trimmata purjeet omille voimilleen ja painolleen sopiviksi. Vikla ei vaadi äärimmäistä akrobatiaa tai voimaa, sillä veneessä ei ole spinaakkeria tai trapetsia. Urheilullisuutta riittää siitä huolimatta useimmille. Roikkumaremmit auttavat pysymään veneessä ja pitämään veneen suorassa.
Viklasta > Strategisia mittoja

pituus 4,72 m
leveys 1,51 m
vähimmäispaino 172,8 kg
maston korkeus 6,50 m
purjepinta-ala 10,7 m²
kilpailevan miehistön "ihannepaino" 135 kg ± 10 kg
venettä kilpaa purjehtivien paino vaihtelee kuitenkin käytännössä välillä 100–180 kg
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen viklaliiton sivut
Kansainvälinen luokkajärjestö SCIRA
Voionmaan lukio

Voionmaan lukio syyskuussa 2011.
Voionmaan lukio oli lukio Jyväskylässä vuosina 1973–2014. Koulu toimi valtakunnallisesti merkittävänä urheilulukiona. Urheilulukion painopistelajeja olivat jääkiekko, uinti, jalkapallo, yleisurheilu, hiihto ja koripallo. Kuuluisia Voionmaan lukion käyneitä ovat muun muassa Sofi Oksanen, Sami Vatanen, Osku Torro ja Samppa Lajunen.
Vuonna 1973 perustettu Voionmaan lukio jatkoi vuonna 1864 aloittaneen Suomen ensimmäisen suomenkielisen tyttökoulun Jyväskylän tyttölyseon perinteitä. Lokakuussa 2014 koulu juhli 150-vuotisjuhliaan.
Jyväskylän kaupungin lukiokoulutus siirtyi vuonna 2009 Jyväskylän koulutuskuntayhtymälle. Vuoden 2015 alusta kouluja yhdistettiin niin, että Voionmaan lukiosta tuli Cygnaeus-lukion kanssa osa Schildtin lukiota, jolla on kuitenkin alkuvaiheessa toimintaa kahdessa toimipisteessä.
Aiheesta muualla

Voionmaan lukio Facebookissa
Vilanteroli

Vilanterolin rakenne.
Vilanteroli on hyvin pitkävaikutteinen sympatomimeetti, tarkemmin beetareseptorien agonisti, jota käytetään salmeterolin tapaan keuhkoahtaumataudin hoitoon, ja se soveltuu astmaankin siinä tapauksessa, että tilannetta ei saada tasapainoon pelkällä glukokortikoidilla ja kohtauslääkkeellä kuten salbutamolilla. Vilanteroli annostellaan suun kautta hengitettynä yhdistelmävalmisteissa kortikosteroidin kuten flutikasonin kanssa, ja se on niin pitkävaikutteinen, että kerran päivässä annostelu riittää. Kauppanimenä tunnetaan yhdistelmävalmiste Relvar.
Haittavaikutuksina yhdistelmävalmisteella on todettu päänsärkyä ja nenänielun tulehduksia.
Vilanterolin kemiallinen kaava on C24H33Cl2NO5, moolimassa 486,4 g/mol ja CAS-numero 503068-34-6.
Vilanterolilla on useita koodeja ATC-luokituksessa:
R03AL03 vilanteroli ja umeklidiniumbromidi
R03AL08 vilanteroli, umeklidiniumbromidi ja flutikasonifuroaatti
R03AK10 vilanteroli ja flutikasonifuroaatti.
Aiheesta muualla

PubChem: Vilanterol (englanniksi)
DrugBank: Vilanterol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Vilanterol (englanniksi)
Vähä Mustajärvi

Vähä Mustajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Vähä Mustajärvi, järvi Torniossa
Vähä Mustajärvi, järvi Urjalassa
Vähä Mustajärvi, järvi Ylitorniolla
Vähä Mustajärvi, järvi Ylöjärvellä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vähä Mustajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Wilhelm Kube

Wilhelm Kube
Wilhelm Richard Paul Kube (13. marraskuuta 1887 – 23. syyskuuta 1943) oli saksalainen sotilasvirkamies ja SS-upseeri.
Toisessa maailmansodassa Kube johti kenraalikomissaarina Valko-Venäjän miehityshallintoa. Hän astui virkaan elokuussa 1941 ja jatkoi sitä kuolemaansa asti 1943. Kuben tiedetään olleen raivokas juutalaisvihaaja ja hänen johdollaan tehtiin monia sotarikoksia. Hänen tiedetään sanoneen: ”Sitä mitä rutto ja syfilis ovat ihmiskunnalle, ovat juutalaiset valkoiselle rodulle.” Kube oli yksi valkovenäläisen nukkevaltion, Weißruthenischer Zentralratin, pääjunailijoista. 23. syyskuuta 1943 neuvostopartisaanit salamurhasivat hänet. Varsinaisen operaation suoritti palvelusneidoksi naamioitunut, väärällä nimellä Kuben palvelukseen pestautunut Jelena Mazanik, joka laittoi kuumavesipulloon piilotetun pommin Kuben sängyn alle. Kostona salamurhasta SS tappoi yli tuhat minskiläistä. Iskun jälkeen Mazanik ja hänen sisarensa pakenivat Minskistä ja liittyivät partisaaneihin.