stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Afrikanhiirihaukka
Levinneisyys ja elinympäristö

Afrikanhiirihaukkaa tavataan nimensä mukaisesti vain Afrikassa. Lajista on tehty havaintoja Etelä-Angolassa, Etiopiassa, Eritreassa, Keski-Namibiassa, Kongossa, Somaliassa, Sambiassa, Ugandassa ja Zimbabwessa. Kaikkiaan lajia tavataan yli 20 000 neliökilometrin laajuisella alueella.
Se suosii saalistukseen avoimia alueita ja pesintään metsäisiä rinteitä sekä eksoottisia puuviljelmiä. Afrikanhiirihaukka viihtyy korkealle vuoristoissa, ja sitä onkin tavattu jopa viiden kilometrin korkeudesta, korkeammalta kuin mitään muuta afrikkalaista petolintua. Päästäkseen ylös se käyttää hyödykseen lämpimiä ilmavirtauksia.
Ravinto

Afrikanhiirihaukka saalistaa pääasiassa matelijoita (liskot, käärmeet), mutta myös nisäkkäitä (jänikset, jyrsijät ja tamaanit), lintuja ja hyönteisiä. Pienet linnut jäävät kuitenkin harvoin saaliiksi, koska ne osaavat väistellä haukkaa. Afrikanhiirihaukka voi syödä myös auton alle jääneitä eläimiä. Sen ruokavalio on samantapainen kuin amerikanhiirihaukan.
Pesintä

Afrikanhiirihaukan haudonta alkaa heinäkuussa ja kestää marraskuuhun asti. Useimmiten pesintä ajoittuu elo-lokakuuhun. Se tekee kalliolle tai puuhun pesän, joka koostuu suurista oksista ja niitä reunustavista lehdistä. Pesään se munii 1–3 munaa, useimmiten kaksi. Munat ovat valkoisia ja niissä on ruskeita tai punaisia kuvioita. Munia ja poikasia saalistavat Python natalensis -käärme ja valkoniskakorppi. Kuoriutuneista poikasista useimmiten vain yksi selviää, koska poikaset tappavat toisiaan. Heikompi poikanen kuolee usein jo 5–8 päivän ikäisenä. Poikanen saa sulat 45-55 päivän ikäisenä ja lähtee pesästä viimeistään 60 päivän ikäisenä. Afrikanhiirihaukka on yksiavioinen.
Ahvenanmaan väestö

Ahvenanmaan väestö oli vuonna 2023 30 541 henkeä, jotka asuvat yhteensä 60 saarella. Ruotsinkielisten osuus väestöstä on 85,4 %, suomenkielisten 4,5 % ja vieraskielisten noin 10 %. Naisten osuus maakunnan väestöstä on 50,4 %. Maakunnan väestöstä noin 40 % asuu Maarianhaminassa. Ahvenanmaalla on voimassa kotiseutuoikeusjärjestelmä (hembygdsrätt). Henkilöllä tulee olla kotiseutuoikeus, ennen kuin on mahdollista omistaa kiinteää omaisuutta saarella, äänestää maakuntapäivävaaleissa tai harjoittaa elinkeinoa.
Vuonna 2021 Ahvenanmaan bruttokansantuote henkeä kohden (44 487€/asukas) oli jonkin verran Suomen keskiarvoa (45 285€/asukas) pienempi ja samaa luokkaa Pohjanmaan maakunnan (44 715€/asukas) kanssa.
Ahvenanmaan asutuksen historia

Ensimmäisten ihmisten arvioidaan saapuneen Ahvenanmaalle noin 4200 eaa. Nämä olivat idästä saapuneita kampakeraamista kulttuuria edustaneita metsästäjä-keräilijöitä, jotka asuivat alueella kausiluotoisesti. Pysyvä asutus alkoi noin vuonna 2500 eaa. uuden lännestä suuntautuneen maahanmuuton myötä. Ahvenanmaalta, Jomalan Jettbölestä on löydetty Suomen ainoa säilynyt kivikautinen luuranko, joka on haudattu sikiöasentoon. Pronssikaudella läntisen pronssikulttuurin ydinalue rajoittui Ahvenanmaalle ja Suomen rannikolle Porvoon- ja Lapuanjokien välille.
Ahvenanmaan paikannimistön perusteella on arvioitu, että alueella on asunut suomenkielistä väestöä keskiajalle saakka. Useiden Ahvenanmaan paikannimien uskotaan pohjautuvan suomenkielisistä nimimuodoista. Keskiajalta alkaen Ahvenanmaalle ja ulkosaaristoon on muuttanut kalastajia, jotka ovat säilyttäneet suomen kielen parin sukupolven ajan. Viimeisimmät kalastajat muuttivat alueelle Turunmaalta 1800-luvulla. Heidän jälkeläisensä muodostivat suomenkielisen väestönosan 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1910 Ahvenanmaalla asui vajaa 900 suomenkielistä.
Ahvenanmaan suomenkieliset

Suomenkielisiä maakunnassa asui 1 354 eli 5,0 prosenttia (2006).  Suomenkielinen väestönosa on hieman kasvamassa. Nykyisin suurin osa suomenkielisistä asuu Maarianhaminassa ja Brändössä, joista Brändössä suomenkielisiksi rekisteröityneitä on yli 10 %. (Maarianhaminassa 5,6% suomenkielisiä.) Suomenkielinen toiminta on Ahvenanmaalla vähäistä. Suomenkielisten yhdistys Ahvenanmaalla on Ahveniset ry, joka pyrkii muun muassa tuomaan Ahvenanmaan kirjastoihin lisää suomenkielisiä kirjallisuutta ja lapsille suomenkielisiä satutunteja. Yhdistys on kasvava ja saa koko ajan uusia jäseniä, varsinkin nuorista saarelle mantereelta muuttavista perheistä.
Ahvenanmaa määritellään itsehallintolailla yksikielisesti ruotsinkieliseksi alueeksi. Suomea opetetaan valinnaisena oppiaineena ja sitä pyytäville järjestetään äidinkielen opetusta suomeksi. Suomen kansalaisilla on kuitenkin oikeus asioida valtion viranomaisissa ja oikeusistuimissa suomeksi. Kunnallisissa viranomaisissa vastaavaa oikeutta ei ole.
Luterilaisella kirkolla ei ole Ahvenanmaalla omaa suomenkielistä seurakuntaa, mutta Maarianhaminan evankelis-luterilaisessa seurakunnassa järjestetään suomenkielistä toimintaa, kuten suomenkielisiä jumalanpalveluksia.
Aiheesta muualla

Ahvenanmaan suomenkieliset MOT-ohjelmassa
Vaunu: Timo Soini Ahvenanmaalla
Ruud van Nistelrooy

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rutgerus Johannes Martinus van Nistelrooij
Syntymäaika: 1. heinäkuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Oss, Pohjois-Brabant, Alankomaat
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 188 senttimetriä
Lempinimi: Van the Man The Flying Dutchman  Van Gol Heppa
Seura
Seura: Leicester City
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–1997 | Den Bosch | 69 | (17) |
| 1997–1998 | Heerenveen | 31 | (13) |
| 1998–2001 | PSV Eindhoven | 67 | (62) |
| 2001–2006 | Manchester United | 150 | (95) |
| 2006–2010 | Real Madrid | 68 | (46) |
| 2010–2011 | Hamburger SV | 36 | (12) |
| 2011–2012 | Málaga | 28 | (4) |
| Yhteensä | Yhteensä | 449 | (249) |
Maajoukkue
| 1998–2011 | Alankomaat | 70 | (35) |
Valmennusura
2014–2016: Alankomaat (apuv.)
2018–2019: PSV Eindhoven U19
2019–2022: Alankomaat (apuv.)
2021–2022: Jong PSV
2022–2023: PSV Eindhoven
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Rutgerus Johannes Martinus van Nistelrooij ( kuuntele ääntämys (ohje), s. 1. heinäkuuta 1976 Oss, Pohjois-Brabant, Alankomaat), kansainvälisesti Ruud van Nistelrooy, on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Nistelrooy pelasi urallaan muun muassa Manchester Unitedissa sekä Real Madridissa. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Urallaan hän voitti sekä pääsarjamestaruuden että pääsarjan maalikuninkuuden Alankomaissa, Englannissa ja Espanjassa.
Ura pelaajana > Maajoukkue

Ensiesiintymisensä Alankomaiden maajoukkueessa Van Nistelrooy teki 1–1-tasapeliin päättyneessä ottelussa Saksaa vastaan 18. marraskuuta 1998.
Van Nistelrooy pelasi arvokilpailuissa kolme kertaa. Vuoden 2004 EM-kilpailuissa hän teki neljä maalia ollen turnauksen toiseksi paras maalintekijä yhdessä Manchester Unitediin turnauksen jälkeen siirtyneen Wayne Rooneyn kanssa (paras maalintekijä oli Tšekin Milan Baroš). Alankomaat ylsi turnauksessa lopulta välieriin, joissa se hävisi isäntämaa Portugalille. Hän oli mukana myös vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa Alankomaiden tie katkesi niin ikään tappioon Portugalia vastaan, tällä kertaa neljännesvälierissä. Van Nistelrooy pelasi turnauksessa avauskokoonpanossa kaikissa Alankomaiden alkulohko-otteluissa tehden yhden maalin, mutta joutui istumaan penkillä Portugali-ottelun. Kesällä 2008 Van Nistelrooy otti jälleen osaa EM-kilpailuihin, joissa Alankomaat putosi Venäjälle puolivälierissä jatkoajan jälkeen. Van Nistelrooy pelasi turnauksessa kolme ottelua ja teki kaksi maalia.
Van Nistelrooy ilmoitti maajoukkueuransa päättämisestä elokuussa 2008 mutta palasi vielä maajoukkueeseen muun muassa muutamiin vuoden 2012 EM-kisojen karsintaotteluihin. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2011 ja kaikkiaan hän esiintyi maajoukkueessa 70 ottelussa, joissa hän teki 35 maalia.
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen van Nistelrooy on toiminut valmennustehtävissä. Hän aloitti yhdessä André Ooijerin, Joonas Kolkan ja Boudewijn Zendenin kanssa PSV Eindhovenin organisaatiossa juniorivalmentajana kesällä 2013. PSV:n tehtäviensä ohella van Nistelrooy toimi Alankomaiden jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana 2014–2016 Guus Hiddinkin ja Danny Blindin valmennustiimeissä sekä 2019–2022 Ronald Koemanin ja Louis van Gaalin valmennustiimissä.
PSV:n organisaatiossa van Nistelrooy nousi kesällä 2019 alle 19-vuotiaiden joukkueen päävalmentajaksi. Keväällä 2022 vahvistettiin, että van Nistelrooy korvaa Roger Schmidtin PSV Eindhovenin edustusjoukkueen päävalmentajana kaudella 2022/23. Van Nistelrooy luotsasi PSV:n Alankomaiden supercupin ja Alankomaiden cupin mestariksi. Menestyksestä huolimatta van Nistelrooy erosi tehtävästään ennen viimeistä Eredivisien kierrosta toukokuussa 2023. Joukkue oli varmistanut jo liigassa kakkossijan. Van Nistelrooy kertoi eronsa taustalla olevan tuen puutteen seurassa.
Saavutukset > Pelaajana

Alankomaiden pääsarjamestaruus: 2000 ja 2001
Alankomaiden supercupin voitto: 1998
Eredivisien paras maalintekijä: 1999 ja 2000
Vuoden pelaaja Alankomaissa: 1999 ja 2000
Englannin pääsarjamestaruus: 2003
Valioliigan paras maalintekijä: 2003
FA Cupin voitto: 2004
Englannin liigacupin voitto: 2006
FA Community Shieldin voitto: 2003
Mestarien liigan paras maalintekijä: 2002, 2003, 2005
Espanjan pääsarjamestaruus: 2007, 2008
Primera Divisiónin paras maalintekijä: 2007
Espanjan supercupin voitto: 2008
FIFA 100
Saavutukset > Valmentajana

Alankomaiden cupin voitto: 2023
Alankomaiden supercupin voitto: 2023
Parken

| Parken |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Per Henrik Lings Allé 2, DK-2100 Østerbro, Kööpenhamina, Tanska
Koordinaatit:  55°42′08.89″N, 12°34′19.93″E
Rakennustyöt aloitettu:  1990
Avattu:  9. syyskuuta 1992
Remontoitu:  2001 & 2009
Omistaja:  Parken Sport & Entertainment
Hoitaja:  F.C. København & Stadion
Kenttä:  Nurmi
Kustannukset:  640 milj. DKK (85,3 milj. €)
Arkkitehti:  Gert Andersson
Aiemmat nimet:  Telia Parken (2014-2020)
Käyttäjät
 Tanskan jalkapallomaajoukkue FC Kööpenhamina 
Katsojakapasiteetti
 38 065 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Parken ilmasta käsin kuvattuna.
Parken on jalkapallostadion Kööpenhaminassa. Parken rakennettiin vuosina 1990–1992. Stadionille mahtui  38 065 katsojaa. Tanska-Ruotsi -maaottelua vuonna 2007 seurasi yli 42 000 katsojaa.
Parken on kotikenttä sekä FC Kööpenhaminalle että Tanskan jalkapallomaajoukkueelle.
Ominaisuudet

Stadion näyttää ulkoapäin toimistorakennukselta. Sen neljä katsomoa on erotettu toisistaan, ja nurkissa on kaupallista ja toimistotilaa. Itä- länsi- ja eteläkatsomoissa on kaksi kerrosta fanien käytössä, mutta pohjoiskatsomon yläosassa on lisämaksullisia aitioita.
Stadionilla on liukuva katto, joten sitä voidaan käyttää sekä sisä- että ulkoilmatilana.
Historia

Parkenin paikalla sijaitsi aiemmin vuonna 1911 rakennettu jalkapallostadion Idrætsparken, jonka purkaminen aloitettiin marraskuussa 1990.
Samalla alueella Parkenin kanssa ovat myös yleisurheilulle tarkoitettu Østerbro Stadion sekä uimahalli Øbro Hallen.
Tapahtumia

Parkenissa on pelattu Cup-voittajien Cupin (1994) ja UEFA Cupin (2000) finaalit.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2020 sinne sijoitettiin neljä ottelua. Koronan takia stadionille päästetään kolmasosa normaalista katsojamäärästä.
Whitney Houston, U2, Rolling Stones, The Soundtrack of Our Lives, Justin Timberlake ja Lady Gaga ovat esiintyneet siellä. Myös Eurovision laulukilpailu 2001 järjestettiin siellä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Parken
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Globen | Eurovision laulukilpailun isäntäareena 2001 | Seuraaja: Saku Suurhall |
Magentan taistelu

Magentan taistelu on toiseen Italian itsenäisyyssotaan kuuluva taistelu, joka käytiin 4. kesäkuuta 1859. Magentassa ranskalais–sardinialaiset joukot saavuttivat Napoleon III:n johdolla voiton Ferenc József Gyulayn komennossa olleesta Itävallan keisarikunnan armeijasta. Taistelupaikkana oli Magentan kaupunki Lombardia–Venetian kuningaskunnassa, joka puolestaan kuului Itävallan keisarin kruununmaihin.
Aiane

| Aiane> Ἀιανή.Sijainti |
| --- | --- |
 Aiane
Koordinaatit:  40°10′31″N, 21°49′51″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Aianí, Kozáni, Länsi-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Elimeia, Makedonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aiane (m.kreik. Ἀιανή, Aianē, myös Aiana, Αἴανα, Eanē, Ἐανή; lat. Aeane) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Makedoniassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Kozánin kunnan alueella lähellä nykyistä Aianín kaupunkia.
Maantiede

Aianen kaupunki sijaitsi Elimeiassa Haliakmon-joen (nyk. Aliákmonas) pohjoisrannalla noin 1,5 kilometriä koilliseen nykyisestä Aianín kaupungista ja noin 23 kilometriä etelään nykyisestä Kozánista. Stefanos Byzantionlainen luki Aianen Makedonian kaupunkeihin. Aianen kaupunkikeskuksen pääosa oli rakennettu akropolis- eli yläkaupunkikukkulalle, jonka nykyinen nimi on Megáli Ráchi (Μεγάλη Ράχη).
Historia

Aianen paikka on ollut asuttu viimeistään mykeneläisellä kaudella eli myöhäisellä pronssikaudella. Se oli Elimeian kuninkaiden pääkaupunki viimeistään arkaaiselta kaudelta lähtien. Kreikkalaisessa mytologiassa Aiane sai nimensä Aianoksesta, Makedoniaan muuttaneiden tyrrhenien kuninkaan Elymoksen pojasta. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Aianaios (Αἰαναῖος).
Aiane kukoisti arkaaisella ja klassisella kaudella. Se esiintyy kuitenkin vain harvoin antiikin lähteissä, ja sen vaiheista tiedetään vain vähän. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan huonosti. Arkeologian perusteella kaupungilla on ainakin ollut poliksen ulkoinen muoto jo ennen Elimeian liittämistä Makedonian valtakuntaan. Liittämisen jälkeen Aiane säilyi Elimeian pääkaupunkina, mutta Makedonian hallinnossa koko Elimeialla, ei yksin Aianella, oli Ala-Makedonian poliksia vastannut asema. Aiane löi ilmeisesti omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Kaupunki on kukoistanut ensimmäiselle vuosisadalle eaa. saakka, mutta jäi asumattomaksi tai ainakin taantui maanjäristyksen jälkeen.
Nykyinen Aianín kaupunki, entinen Kallianí, nimettiin uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1926. Antiikin Aianen tarkkaa paikkaa ei kuitenkaan tunnettu vielä 1970-luvulla, vaan sitä yritettiin sijoittaa ei paikkoihin lähiseudulla. Kaupungin arkeologisia kaivauksia on suoritettu Megáli Ráchin kukkulalla vuodesta 1983.
Rakennukset ja löydökset

Aianen rakennuslöytöihin lukeutuvat muun muassa agora, stoa eli pylväshalli, suuri pyöreä kallioon kaiverrettu vesisäiliö sekä hellenistisen kauden asuintalot, joista merkittävimmät ovat niin kutsutut ”Portaikkotalo”, ”Pithosten talo” ja ”Kangaspuiden talo”, jotka on nimetty niistä tehtyjen löytöjen mukaan. Rakennuslöytöjä on tehty sekä ylhäältä akropoliilta että sen rinteistä. Kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava. Vanhimmat monumentaalirakennukset ajoittuvat 500-luvun eaa. lopulle. Löytöjen perusteella kaupungissa on ollut ainakin Zeuksen ja Herakleen kultit.
Kaupungin läheltä on löydetty kolmen maatilan jäänteet, suuria kistahautoja eli kivillä reunustettuja arkkumaisia ruumishautoja, jotka on ajoitettu arkaaiselle ja klassiselle kaudelle, sekä roomalaisaikainen tholos-hauta. Seudulla on lukuisia bysanttilaisaikaisia ja jälkibysanttilaisia kirkkoja 1000-luvulta aina 1800-luvulle.
Ennen Megáli Ráchin kaivauksia lähiseudulta Kténistä oli löydetty Plutonia ja Kerberosta esittävä reliefi, hellenistiselle kaudelle ajoitettu hautakivi sekä piirtokirjoituksia. Kaisareiásta puolestaan oli löydetty muurien jäänteitä sekä kaupungin nimen mainitsevia piirtokirjoituksia.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Aianín arkeologisessa museossa. Aiemmin kaupunkiin liitettyjä löytöjä on ollut myös Kozánin arkeologisessa museossa.
Piirros Aianesta löydetystä Plutonia ja Kerberosta esittävästä reliefistä.
Piirros Aianesta löydetystä hautakivestä.
Apinan vuosi (elokuva)

| Apinan vuosi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Janne Kuusi
Käsikirjoittaja:  Janne Kuusi, Harri Sirola
Perustuu:  Sirolan romaaniin Abiturientti (1980)
Tuottaja:  Claes Olsson, Matti Penttilä
Säveltäjä:  Pekka Rechardt
Kuvaaja:  Tahvo Hirvonen
Leikkaaja:  Anne Lakanen
Lavastaja:  Erkki Saarainen
Pääosat:  Heikki Salomaa Tiina Bergström
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Elokuvatuottajat Oy
Ensi-ilta:  11. marraskuuta 1983
Kesto:  94 min
Budjetti:  2 890 774 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apinan vuosi on Janne Kuusen ohjaama suomalainen näytelmäelokuva vuodelta 1983. Kuusi kirjoitti myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä kirjailija Harri Sirolan kanssa tämän romaanin Abiturientti (1980) pohjalta. Vauraan perheen pojan viimeistä lukiovuotta kuvaavan elokuvan pääosaa esittää Heikki Salomaa.
Elokuva kertoo Ilari Aution eli Ilen tarinan. Ile on lääkäriksi aikova abiturientti. Ile kuulee kaupungin kaduilla viidakon ääniä. Joululoman alkaessa Ile pyytää kaveriansa Tanjaa kanssaan maalle, mutta Tanja kertoo olevansa koko loman töissä. Ravintolassa Ile keskustelee ystävänsä Klasun kanssa ja Tanjan tullessa pöytään Klasu yrittää vain tehdä vaikutuksen Tanjaan. Ile suivaantuu tästä ja lähtee toisen naisen kanssa.
Ylioppilaskirjoituksissa Ile polttaa tupakkaa ja pelaa koripalloa toisten keskittyessä kokeisiin. Ylioppilasjuhlia vietetään suuressa hallissa, joka on vuorattu Ilen kuvilla ja häntä ylistävillä iskulauseilla. Ilen suunnatessa pistoolia ohimolle, sisään ratsastaa joukko vähäpukeisia naisia. Ile hyppää hevosen selkään ja ratsastaa pois juuri kun halli sortuu. Hänet pudotetaan Havis Amanda suihkulähteeseen, jonne hän jää istumaan ja kolikoita keräämään.
Näyttelijät

Lähde: Elonet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Heikki Salomaa  | … |  Ilari Autio, "Ile"   |
|  Tiina Bergström  | … |  Suvi   |
|  Laura Heimo  | … |  Tanja   |
|  Rea Mauranen  | … |  Maria   |
|  Elina Hurme  | … |  Sara, nahkatakkinen tyttö   |
|  Ilpo Kotanen  | … |  Klasu   |
|  Kari Väänänen  | … |  Rene, Marian miesystävä   |
|  Heidi Krohn  | … |  Ilen äiti   |
|  Aarre Karén  | … |  Kaarle Autio, Ilen isä   |
|  Marja-Leena Kouki  | … |  Suvin äiti   |
|  Esko Salminen  | … |  Suvin isä   |
|  Hanna Marttila  | … |  Suvin ystävä   |
|  Ritva Sorvali  | … |  naurava nainen   |
|  Markku Halme  | … |  luokkatoveri   |
|  Konsta Mäkelä  | … |  luokkatoveri   |
|  Ritva Rantasila  | … |  luokkatoveri   |
|  Kari Paukkunen  | … |  psykologian opettaja   |
|  Eero Tuomikoski  | … |  vahtimestari Tuomikoski   |
|  Signe Tiippana-Pajunen  | … |  vanhus   |
|  Pekka Haimakainen  | … |  automekaanikko / pappi ylioppilasjuhlassa   |
|  Jussi Parviainen  | … |  Renen apuri   |
|  Tomi Salmela  | … |  Renen apuri   |
|  Tapio Liinoja  | … |  Renen apuri   |
|  Pekka Uotila  | … |  Renen apuri   |
|  Seppo Luukkanen  | … |  Renen apuri   |
|  Timo Eränkö  | … |  de Sade   |
|  Pauli Pentti  | … |  Marat   |
|  Aki Kaurismäki  | … |  Charlotte Corday   |
Vastaanotto

Ensi-iltakriitikot antoivat elokuvalle varsin suopeita arvioita. Apinan vuotta pidettiin fantasian ja realismin sekoittamisen ansiosta erittäin lupaavana esikoisohjauksena, mutta toisaalta sen aiheiden – materialismin ja suorituspaineiden – käsittely nähtiin osin pinnallisena ja karikatyyrimäisenä.
Pietarin suomalainen yhteiskoulu

Pietarin suomalainen yhteiskoulu oli vuosina 1905–1918 Pietarissa toiminut suomenkielinen oppikoulu, joka perustettiin Pietarin suomalaisen kirkkokoulun jatkajaksi.
Historia

Ajatus suomenkielisen oppikoulun perustamisesta syntyi pietarinsuomalaisten keskuudessa jo viimeistään 1870-luvulla. Vuonna 1881 suomalaisen seurakunnan pappi Johannes Öhqvist järjesti suomalaista lyseota puuhanneen kansalaiskokouksen. Taloudellisten seikkojen vuoksi hanke ei toteutunut, kun esimerkiksi Suomen senaatti ei osoittanut asiaan mielenkiintoa. Kirkkokoululle perustettiin jatkoluokkia vuonna 1900. Yhteiskoulun toiminta pääsi viimein käynnistymään vuonna 1905 lähinnä Pietarin alueen kansakouluntarkastajana toimineen Pietari Toikan ponnistelujen ansiosta. Tuolloin kirkkokoulun ylemmän asteen kahdesta ensimmäisestä luokasta muodostettiin Suomen yhteiskouluja vastaava kaksiluokkainen reaalikoulu. Yhteiskoulun oli tarkoitus kasvaa vuosien kuluessa kahdeksanluokkaiseksi, mutta rahanpuutteessa se jäi lopulta vain seitsenluokkaiseksi. Senaatti ei edelleenkään ollut halukas panostamaan Pietarissa toimivaan kouluun, jonka lisäksi suomalaisten ylioppilaskirjoitusten järjestämisen katsottiin aiheuttavan käytännöllisiä ja juridisia ongelmia. Tämän vuoksi koulun viimeisen luokan oppilaat siirtyivät yleensä johonkin Itä-Suomen tai Helsingin oppikouluun, jossa he suorittivat ylioppilashutkinnon.
Arkkitehti Eliel Saarinen suunnitteli yhteiskoululle uudisrakennuksen vuonna 1913. Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi sen rakentaminen jäi kuitenkin toteutumatta. Koulu sai viimein valtionavustuksen Oskari Tokoin johtamalta senaatilta keväällä 1917, mutta lokakuun vallankumouksen jälkeen toiminta kävi mahdottomaksi. Vuosina 1918–1919 lähes kaikki opettajat ja oppilaiden vanhemmat siirtyivät Suomeen. Heidän tilalleen tuli sisällissodan johdosta Neuvosto-Venäjälle muuttaneiden punapakolaisten lapsia, joita varten bolshevikkihallitus perusti syksyllä 1918 yhteiskoulun jatkajaksi neuvostomallin mukaisen Pietarin suomalaisen työkoulun.
Koulun opettajina toimivat eri vuosina muun muassa Rafael Hakkarainen, V. A. Heiskanen, Johan Helo, Lauri Kemiläinen, Elbe Nissinen,  Juhana Peräläinen, Asko Pulkkinen, Pekka Räikkönen, Olga Silventoinen ja Kaapre Tynni.
Johtajat

Pietari Toikka (1905–1907)
Tauno Salonen (1907–1908)
Adolf Hakkarainen (1908–1910)
Frank Korvenheimo (1910–1911)
Katri Komonen (1911)
Matti Rossi (1911)
Juhana Peräläinen (1911–1918)
Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut

Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut, G Livelab Helsinki, lokakuu 2024.
Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut on suomalainen uuden aallon folkrock-yhtye. Se perustettiin Kajaanissa vuonna 1980 mutta asettui sittemmin Tampereelle. Ari Närhi on yhtyeen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Viulisti Pirkko "Pike" Kontkanen on toinen yhtyeen kaikilla albumeilla vaikuttanut soittaja.
Kokoonpano

Ari Närhi – laulu ja kitara (1981–)
Pirkko "Pike" Kontkanen – viulu (1981–)
Jari Kivelä – lyömäsoittimet (1982–)
Ari "Selkä" Pulkkinen – basso (1999–)
Arto Piispanen – kosketinsoittimet (1983–1984, 2006–)
Mika Jankovsky (ent. Jankko) – kitara ja kosketinsoittimet (1981–1987, 2023-)
Jukka Lappalainen – basso (1981–1984)
Mikko Lappalainen – lyömäsoittimet (1981–1982)
Martti Henttunen – basso (1987–1992)
Heikki Forsström – kosketinsoittimet (2002–2003)
Julkaisut > Albumit

Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut (Johanna, 1981)
Taivas ja maa (Johanna, 1982)
Murheellisen hahmon ritari (Rockadillo, 1987)
Oranssi (Rockadillo, 1988)
Kunnon ihmiset (Rockadillo, 1991)
Mennyt maailma (Rockadillo, 2002)
Japaniin (Rockadillo, 2008)
Seuraavana aamuna (Ainoa Productions, 2022, äänitys 1984)
Vain tuuli tänne jää (Rockadillo, 2024)
Julkaisut > Kokoelma ja konserttilevyt

Missit (Rockadillo, 2013, kokoelma ja konserttilevy)
Telakka ja Pieni sali (Ainoa Productions, 2022, konserttilevy)
Aiheesta muualla

Kumma Heppu & Lopunajan Voidellut -yhtyeen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Yhtyeen kotisivu
TUI Finland

| TUI Finland Oy Ab |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1964 (Vingresor)
Toimitusjohtaja:  Alexander Hüber (maajohtaja)
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  matkanjärjestäjä
Tuotteet:  valmismatkat
Liikevaihto:  211 milj. € (2015)
Henkilöstö:  65 (2019)
Emoyhtiö:  TUI Nordic
Omistaja:  TUI Group
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TUI Finland on Suomen suurin matkanjärjestäjä, joka järjestää vuosittain noin 200 000 valmismatkaa. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Helsingissä. TUI Finland toimi ennen marraskuuta 2016 nimellä Finnmatkat.