stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2016
Mitalistit > Uimahypyt

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Miehet
| 1 m ponnahduslauta |  Illja Kvaša | 439,70 |  Giovanni Tocci | 414,30 |  Constantin Blaha | 402,55 |
| 3 m ponnahduslauta |  Jevgeni Kuznetsov | 497,90 |  Jack Laugher | 473,60 |  Illja Kvaša | 463,85 |
| 10 m kerroshypyt |  Tom Daley | 570,50 |  Viktor Minibajev | 524,60 |  Nikita Šleiher | 480,90 |
| 3 m ponnahduslaudan parikilpailu |  Iso-Britannia Jack Laugher Chris Mears | 456,81 |  Venäjä Jevgeni Kuznetsov Ilja Zaharov | 445,23 |  Ukraina Oleksandr Horškovozov Illja Kvaša | 439,86 |
| 10 m kerroshyppyjen parikilpailu |  Saksa Patrick Hausding Sascha Klein | 445,26 |  Iso-Britannia Tom Daley Daniel Goodfellow | 444,30 |  Ukraina Maksym Dolhov Oleksandr Horškovozov | 429,75 |
Naiset
| 1 m ponnahduslauta |  Tania Cagnotto | 284,15 |  Elena Bertocchi | 281,30 |  Nadežda Bažina | 280,75 |
| 3 m ponnahduslauta |  Tania Cagnotto | 360,60 |  Uschi Freitag | 330,60 |  Grace Reid | 328,55 |
| 10 m kerroshypyt |  Julija Prokoptšuk | 385,90 |  Tonia Couch | 352,70 |  Georgia Ward | 325,05 |
| 3 m ponnahduslaudan parikilpailu |  Italia Tania Cagnotto Francesca Dallapè | 327,81 |  Iso-Britannia Alicia Blagg Rebecca Gallantree | 319,32 |  Venäjä Nadežda Bažina Kristina Ilinyh | 304,20 |
| 10 m kerroshyppyjen parikilpailu |  Saksa Maria Kurjo My Phan | 279,75 |  Ukraina Hanna Krasnošlyk Vlada Tatsenko | 278,01 |  Unkari Villő Kormos Zsófia Reisinger | 274,74 |
Sekajoukkueet
| 3 m ponnahduslaudan parikilpailu |  Iso-Britannia Grace Reid Tom Daley | 321,06 |  Italia Tania Cagnotto Maicol Verzotto | 308,70 |  Venäjä Nadežda Bažina Nikita Šleiher | 305,28 |
| 10 m kerroshyppyjen parikilpailu |  Ukraina Julija Prokoptšuk Maksym Dolhov | 323,70 |  Iso-Britannia Georgia Ward Matthew Lee | 318,24 |  Venäjä Julija Timošinina Nikita Šleiher | 307,68 |
| 3 m + 10 m joukkuekilpailu |  Venäjä Nadežda Bažina Viktor Minibajev | 413,30 |  Ukraina Julija Prokoptšuk Oleksandr Horškovozov | 396,40 |  Iso-Britannia Georgia Ward Matthew Lee | 353,85 |
Mitalistit > Taitouinti

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tekninen yksinuinti |  Svetlana Romašina | 93,8865 |  Anna Vološyna | 90,7289 |  Linda Cerruti | 87,1493 |
| Yksinuinnin vapaaohjelma |  Natalja Ištšenko | 96,4000 |  Anna Vološyna | 93,4000 |  Linda Cerruti | 89,4333 |
| Tekninen pariuinti |  Venäjä Natalja Ištšenko Svetlana Romašina | 95,1900 |  Ukraina Lolita Ananasova Anna Vološyna | 91,7249 |  Italia Linda Cerruti Costanza Ferro | 88,3564 |
| Pariuinnin vapaaohjelma |  Venäjä Natalja Ištšenko Svetlana Romašina | 96,9000 |  Ukraina Lolita Ananasova Anna Vološyna | 93,3333 |  Italia Linda Cerruti Costanza Ferro | 91,2667 |
| Tekninen joukkueuinti |  Venäjä Marina Goljadkina Svetlana Kolesnitšenko Aleksandra Patskevitš Jelena Prokofjeva Alla Šiškina Marija Šurotškina Gelena Topilina Vlada Tšigireva | 94,0994 |  Ukraina Lolita Ananasova Olena Gretšyhina Darja Juško Oleksandra Sabada Kateryna Sadurska Anastasija Savtšuk Ksenija Sydorenko Anna Vološyna | 92,0844 |  Italia Elisa Bozzo Beatrice Callegari Camilla Cattaneo Francesca Deidda Costanza Ferro Manila Flamini Mariangela Perrupato Sara Sgarzi | 88,9053 |
| Joukkueuinnin vapaaohjelma |  Ukraina Lolita Ananasova Olena Gretšyhina Darja Juško Oleksandra Sabada Kateryna Sadurska Anastasija Savtšuk Ksenija Sydorenko Anna Vološyna | 94,0000 |  Italia Elisa Bozzo Beatrice Callegari Camilla Cattaneo Linda Cerruti Francesca Deidda Manila Flamini Mariangela Perrupato Sara Sgarzi | 91,2333 |  Espanja Alba María Cabello Clara Camacho Helena Jaumà Cecilia Jiménez Carmen Juárez Meritxell Mas Paula Ramírez Cristina Salvador | 89,6667 |
| Yhdistetty vapaaohjelma |  Venäjä Marina Goljadkina Svetlana Kolesnitšenko Lilija Nizamova Aleksandra Patskevitš Jelena Prokofjeva Alla Šiškina Marija Šurotškina Gelena Topilina Vlada Tšigireva Darina Valitova | 96,5000 |  Ukraina Lolita Ananasova Olena Gretšyhina Darja Juško Kateryna Reznik Oleksandra Sabada Kateryna Sadurska Anastasija Savtšuk Ksenija Sydorenko Anna Vološyna Olha Zolotareva | 93,4333 |  Italia Elisa Bozzo Beatrice Callegari Camilla Cattaneo Linda Cerruti Francesca Deidda Costanza Ferro Manila Flamini Gemma Galli Mariangela Perrupato Sara Sgarzi | 90,9333 |
Sekajoukkueet
| Tekninen pariuinti |  Venäjä Mihaela Kalantša Aleksandr Maltsev | 89,0902 |  Italia Manila Flamini Giorgio Minisini | 86,1772 |  Espanja Berta Ferreras Pau Ribes | 82,0645 |
| Pariuinnin vapaaohjelma |  Venäjä Mihaela Kalantša Aleksandr Maltsev | 90,4667 |  Italia Mariangela Perrupato Giorgio Minisini | 87,4667 |  Espanja Berta Ferreras Pau Ribes | 86,5667 |
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Iso-Britannia | 10 | 11 | 12 | 33 |
| 2 |  Unkari | 10 | 4 | 6 | 20 |
| 3 |  Venäjä | 10 | 3 | 6 | 19 |
| 4 |  Italia | 8 | 13 | 11 | 32 |
| 5 |  Ukraina | 5 | 10 | 5 | 20 |
| 6 |  Alankomaat | 5 | 4 | 2 | 11 |
| 7 |  Ranska | 4 | 1 | 4 | 9 |
| 8 |  Ruotsi | 4 | 0 | 1 | 5 |
| 9 |  Saksa | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 10 |  Tanska | 2 | 4 | 1 | 7 |
| 11 |  Puola | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 12 |  Liettua | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 13 |  Kreikka | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 14 |  Espanja | 0 | 3 | 6 | 9 |
| 15 |  Islanti | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 16 |  Israel | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 17 |  Belgia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 17 |  Slovenia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 |  Norja | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 |  Serbia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 19 |  Slovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 22 |  Suomi | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 23 |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 |  Kroatia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 23 |  Portugali | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 64 | 64 | 65 | 193 |
Aiheesta muualla

Viralliset kisasivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Waltterin koulu

| Waltterin koulu |
| --- | --- |
 Waltterin koulun - Varkaudessa toimivan suuren yhtenäiskoulun - B-osan sisäänkäynti Urheilukadulta tultaessa.
Sijainti:  Urheilukatu 21, 78210 Varkaus
Koordinaatit:  62.3221°N, 27.8578°E
Tyyppi:  suomenkielinen yhtenäiskoulu
Rehtori:  Teemu Mustonen
Luokat:  0–9
Oppilaita:  yli 800, lisäksi esikoululaiset
Verkkosivut
Waltterin koulu on suuri Varkauden Kuoppakankaan kaupunginosassa toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Koulu muodostettiin vuonna 2017 yhdistämäällä aiempien Kuoppakankaan ja Päiviönsaaren koulun toiminnot. Koulun osoitteeksi tuli Kuoppakankaan koulun tontti Urheilukadulla, jonne rakennettiin mittava laajennus.
Waltterin koulun edeltäneitä kouluja kävi vuonna 2016 yhteenä 834 (=546+288) peruskoululaista. Peruskoululaisten lisäksi koulussa on esikoululaisia.
Kouluun on hankittu useita julkisia taideteoksia, joista osa on nähtävissä ulkona.
Aiheesta muualla

Pekka Niiranen (23.4.2019) Waltterin koululla korjataan sisäilmaongelmia (yle.fi)
Helmi Nykänen (28.1.2019) Varkaudessa koululaiset oppivat kestävästä kehityksestä (yle.fi)
Vladimir Aleksandrov

Vladimir Aleksandrov (s. 7. helmikuuta 1958) on rattikelkkailija, joka voitti pronssia Neuvostoliiton kaksimiehisjoukkueessa Sarajevon talviolympialaisissa vuonna 1984. Hänen parinaan oli Zintis Ekmanis. Nelimiehiskilpailussa samoissa kisoissa Aleksandrov oli 12.
Aleksandrov saavutti menestystä myös kelkkailun Euroopan mestaruuskisoissa. Hän voitti Euroopan mestaruuden Ekmaniksen kanssa vuonna 1985 ja pronssia 1984. Hopeamitalin Aleksandrov voitti yhdessä Janis Kipursin kanssa vuonna 1987.
Vladimir Aleksejev

Vladimir Aleksejev -nimisiä henkilöitä ovat:
Vladimir Aleksejev (1784–1832), venäläinen kuvanveistäjä ja mitalitaiteilija
Vladimir Aleksejev (s. 1961), venäläinen suunnistaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vladimir Aleksejev”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vihermesikot

| Vihermesikot |
| --- | --- |
 Harmaavihermesikko (Lichmera indistincta)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Vihermesikot Lichmera  Cabanis, 1851
Katso myös
   Vihermesikot Wikispeciesissä   Vihermesikot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihermesikot (Lichmera) on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Vihermesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kymmenen lajia.
Vihermesikoihin kuuluvia lajeja

Bandanvihermesikko (Lichmera squamata)
Burunvihermesikko (Lichmera deningeri)
Harmaavihermesikko (Lichmera indistincta)
Lombokinvihermesikko (Lichmera lombokia)
Seraminvihermesikko (Lichmera monticola)
Timorinvihermesikko (Lichmera flavicans)
Uudenkaledonianvihermesikko (Lichmera incana)
Vaaleavihermesikko (Lichmera argentauris)
Viirurintamesikko (Lichmera alboauricularis)
Wetarinvihermesikko (Lichmera notabilis)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Lichmera (englanniksi)
Virmailan linnasaari

| Virmailan linnasaari> Sijainti |
| --- | --- |
 Virmailan linnasaari
Koordinaatit:  61.45297°N, 25.41208°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Padasjoki
Historia
Tyyppi:  Linnavuori
Huippukausi:  rautakausi, keskiaika
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virmailan linnasaari on Päijät-Hämeessä Padasjoen Virmailan kylässä sijaitseva muinaislinna. Se on valtakunnallisesti merkittävä senkin vuoksi, että se sijaitsee saaressa ja että sen kivivallit ovat säilyneet hyvinä.
Linnasaari

Muinaislinna sijaitsee Padasjoen kirkosta 13,1 kilometriä koilliseen Päijänteessä olevan Virmailan saaren koillispuolella olevassa Linnasaaressa. Linnasaari on 1,7 kilometriä pitkä ja suhteellisen moninieminen ja kapea saari. Muinaislinna sijaitsee kallioisella niemellä, jota kutsutaan Västingiksi. Mäen rinteet ovat jyrkät ja sen huippu kohoaa yli 30 metriä Päijänteen vedenpinnan yläpuolelle. Mäki on niemen suuntainen ja huipun molemmilla puolilla sijaitsevat itä-länsi-suuntaiset jyrkänteet, joiden välissä muinaislinnan jäännökset sijaitsevat. Rakennetuista puolustusvarustuksista on jäljellä kivivalleja. Niitä on mäen itärinteen loivalla osuudella ja korkeimman kohdan länsipuolella.
Tutkimuksia ja opastus

Koska muinaislinnalla ei ole tehty kaivaustutkimuksia, sen tarkkaa ikää ei tiedetä. Se liittynee Hämeen myöhäisrautakautiseen ja varhaiskeskiaikaiseen asutushistoriaan muiden muinaislinnojen tapaan. Sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1907 (Hjalmar Appelgren), 1936 (Jouko Voionmaa), 1961 (Helmer Salmo), 1971 (Matti Huurre), 1985 (Jussi-Pekka Taavitsainen) ja 1995 (Mirja Miettinen). Virkistysalueen ja muinaislinnan jyrkänteen rajalla on ollut kuparinen muinaisjäännöskyltti. Se on hävinnyt. Kivivallien luonna on ollut toinen rauhoituskyltti.
Aiheesta muualla

Keski-Suomen valtakunnallisesti ja maakunnallisesti arvokkaat maisema-alueet, 2016
Pihlajamäen tilan luonnonlaitumen hoitosuunnitelma, 2016–2021
Suomen muinaislinnat
| --- | --- |
Ahvenanmaa:  Borgbodan linnavuori • Borgdalsbergin linnavuori • Borgön linnavuori • Hammarlandin linnavuori • Jomalan linnavuori • Svelandsberget
Etelä-Karjala:  Kannuksen linnavuori • Kuivaketveleen linnavuori • Lassilan linnavuori • Pieni Linnamäki • Turasalon linnavuori • Sarajärven linnavuori • Suuri Pyhäkalan Linnavuori
Etelä-Savo:  Haukiveden linnasaari • Ihanteensalon linnavuori • Ikoinniemen linnavuori • Otavan linnavuori • Otralan linnavuori • Sairilan linnavuori • Sulkavan linnavuori • Vatilan linnavuori
Kanta-Häme:  Aulangonlinna • Hakoisten linnavuori • Hakovuori • Hangastenmäen linnavuori • Hyypiönvuori • Kestinpäänkallio • Kiianlinna • Kotkonlinna • Kyläkallio • Lammin Linnamäki • Laurinkallio • Lippilinnanmäki • Mantereenlinna • Palvaanlinna • Piilosaari • Tenholan linnavuori • Teponlinna • Unikkolinna
Keski-Suomi:  Linnasenvuori • Pukinvuori • Päijälän linnavuori
Kymenlaakso:  Kirkkovuori • Kuoppalan linnavuori • Salmenkylän Linnamäki
Pirkanmaa:  Apianlahden linnosaari • Arasalon linnavuori • Eskolanvuori • Hiukkasaari • Huntilan linnavuori • Kaakilan linnankallio • Kirvunlinna • Lammelan muinaislinna • Nuutajärven linnavuori • Pentin linnavuori • Pirunlinna • Rapolan muinaislinna • Rutajärven linnavuori • Siuron linnavuori • Valkkisten linnamäki • Veneslinna
Pohjois-Karjala:  Havukkakallio • Linnalampi
Päijät-Häme:  Hankaan linnavuori • Hämeenkosken linnakallio • Kapatuosian linnavuori • Kiiluanmäen linnoitus • Nuppilinna • Pyhäjärven linnanmäki • Salajärven Linnakallio • Villampi • Virmailan linnasaari
Satakunta:  Harolan linnaluoto • Kauttuan linnavuori • Kokemäen linna • Liinmaan linna • Räätikäsvuori
Uusimaa:  Bocklintin linnavuori • Bonäsholmenin linnavuori • Grabbacka • Haveråkersberget • Husholmenin linna • Iso Linnanmäki • Junkarsborg • Pöykärin linnavuori • Riddarkilin viikinkivallit • Sipoonlinna • Skällbergetin muinaislinna • Sutarkullan linnavuori • Uusipöylin linnavuori • Vartiokylän linnavuori
Varsinais-Suomi:  Borgholmin linnasaari • Bårnholm • Hakastaron linna • Hautvuori • Huttalan linnavuori • Häävälän linnamäki • Kajamonvuori • Kaskalan Linnanmäki • Kaupinlinna • Kirkkelinna • Knuuttilan linnasmäki • Koljolan linnavuori • Kulhon linnavuori • Kuuvanvuori • Kärmeorvonmäki • Lallisen linnavuori • Lankvuori • Lautkankareen linnamäki • Liedon Vanhalinna • Luonnonmaan linnavuori • Mynämäen linnavuori • Nakolinna • Nousiaisten linnamäki • Nousiaisten linnavuori • Pailinnan linnamäki • Prusin linnasmäki • Pussilan linnavuori • Pöylän linnanmäki • Pöytiön linnamäki • Rekottilan linnavuori • Repolan Linnavuori • Rikalan Linnamäki • Muurmäki • Seppälän linnavuoret • Tontereenmäki • Vaimaron linnavuoret • Veitakkalan linnavuori • Viikan linnavuori • Vinkkilän linnavuori • Yltjärven linnavuori
Vilsandin majakka

Vilsandin majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Vilsandi, Saarenmaan kunta Viro
Suojelualue:  Vilsandin kansallispuisto 
| --- | --- |
Korkeus:  37 m 
Materiaali:  torni: kivi (en) 
Värit:  Valkoinen, musta 
Luokitus:  arkkitehtuurillinen kulttuuriperintökohde (d)  (2004) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1809 1870
Automatisoitu:  1957
| --- | --- |
Valon korkeus:  40 m 
Valoteho:  8 000 kandela 
Valonkanto:  33 km
Valon ominaisuudet:  Fl(3) WR 15s 
| --- | --- |
ARLHS:  EST067 
Admiralty:  C3714 
List of Lights:  10656 
MarineTraffic:  1000005903 
NGA:  116-12684 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vaikan saaret. Majakka on Vilsandissa suunnilleen Alumine Vaikan yläreunan tasalla.
Vilsandin majakka pystytettiin vuonna 1809. Majakan viimeisin remontti valmistui vuonna 2019.
Historia

Vilsandin majakan rakentamisesta Saaremaan länsirannikolle teki päätöksen Venäjän amiraaliteetti vuonna 1803. Alun perin sitä suunniteltiin Loonalaidille, mutta suunnitelmasta luovuttiin, koska se oli asumaton ja sen maaperä oli epävakaa. Majakka päätettiin sen sijaan rakentaa Vilsandin saarelle, missä oli jo ennestään rajavartioiden tukikohta. Ensimmäinen majakka valmistui vuonna 1809.
Siitä noin 150 metriä pohjoiseen rakennettiin toinen majakka vuotta myöhemmin varmistamaan navigointi turvallisesti. Heikko rakennustyön laatu aiheutti puisen tornin romahtamisen, ja onnettomuudessa kuoli 12 miestä. Sen tilalle tehtiin uusi, joka kuitenkin purettiin vuonna 1840.
Ensimmäinen kivinen majakka tehtiin kalkkikivestä vuonna 1817, ja se uusittiin vuonna 1870. Vuoden 1957 remontissa se sai nykyasunsa: sylinterimäinen valkoinen torni, jossa on punainen lyhtyhuone ja parveke. Vuosina 1906–1941 oli majakanvartijana Artur Toom, ja hänen ansiostaan alueelle perustettiin Vaikan luonnonsuojelualue vuonna 1910. Suojelualue oli ensimmäinen Venäjän keisarikunnassa ja se oli nykyisen Vilsandin kansallispuiston edeltäjä.
Majakan länsipuolella sijaitsevat Vaikan saaret; Alumine Vaika, Keskimine Vaika, Ülemine Vaika, Mustpank, Kullipank ja Karirahu. Ne ovat luonnonsuojeluelueen tunnetuimpia lintusaaria.
Nykyään majakka ja sivurakennukset ovat kaikki eri omistajien omistuksessa, mutta kokonaisuus on arkkitehtoninen suojelukohde.
Majakka näyttää punaista ja valkoista valoa. Vuonna 2019 valmistui majakan noin 700 000 euroa maksanut remontti. Kesällä 2021 majakka avattiin yleisölle.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Väri | punainen | valkoinen |
| Asteet | 164,5°–212,0° | 212,0°–164,5° |
| Sektorin leveys | 47,5° | 312,5° |
Kuvia

Vilsandin majakka kuvattuna Alumiselta Vaikalta vuosien 1930 ja 1939 välisenä aikana.
Vilsandin majakka vuonna 2005.
Vilsandin majakka vuonna 2006.
Vilsandin majakka talvella.
Vilsandin majakka 2011.
Vilsandin majakan polttoianevarasto.
Vilsandin majakka ja venevaja.
Vilsandin kansallispuisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilsandin majakka Wikimedia Commonsissa
Abi Fotokogu Vilsandi tuletorn Valokuvia majakasta.
Anni Turismitalu
Walworth

| Walworth |
| --- | --- |
 Walworth Road.
Kaupunki:  Lontoo
Suurpiiri:  Southwark
Väkiluku:  40 393 (2006)
Postinumero(t):  SE17
Walworth on Lontoon kaupunginosa Southwarkin kaupunkipiirissä. Se sijaitsee Walworth Roadin ympärillä. Walworthissa oli vuonna 2006 arviolta 40 393 asukasta. Valkoihoiset ovat enemmistönä, mutta suurin vähemmistöryhmä, mustaihoiset afrikkalaiset muodostavat väestöstä noin 22 prosenttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walworth Wikimedia Commonsissa
Viitasenlampi (Mäntyharju)

| Viitasenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°28′37″N, 26°42′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  Kolhonoja Lahnaveteen 
Järvinumero:  14.913.1.045
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  88,2 m  
Pituus:  910 m  
Leveys:  350 m  
Rantaviiva:  2,687 km  
Pinta-ala:  14,176 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiViitasenlampi 
Viitasenlampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Tuustaipaleen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 910 metriä pitkä, 350 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,2 metriä mpy.
Vihermarjakotinga

| Vihermarjakotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Marjakotingat Carpornis
Laji::  melanocephala
Kaksiosainen nimi
 Carpornis melanocephala  (Wied, 1820) 
Katso myös
   Vihermarjakotinga Wikispeciesissä   Vihermarjakotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vihermarjakotinga (Carpornis melanocephala) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vihermarjakotingaa tavataan Brasilian itäosissa. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Laji on vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elintavat

Vihermarjakotinga elää luonnontilaisissa alnkometsissä. Se käyttää ravinnokseen pääasiassa marjoja.
Vetehinen (taruolento)

Anker Eli Petersen: Sævarmaður (1998).
Vodjanoita esittävä piirros.
Vetehinen on vedenhaltija suomalaisessa mytologiassa ja kansanperinteessä.
Käsityksiä vetehisestä

Yleensä vetehinen käsitetään pahaksi olennoksi, toisinaan taas hyväksi. Vetehinen oli luultavasti veden väkeä. Vetehinen saattoi olla hukkuneen sielu, joka pyrki houkuttelemaan eläviä hukkumaan. Se saattoi nousta maallekin ja tulla houkuttelemaan maan asukkaita veteen. Näissä suhteissa vetehinen muistuttaa näkkiä ja saattaa Suomessa olla vierasperäisen näkki-hahmon kotoinen edeltäjä.
Erään kansantarinan mukaan vetehinen ahdisteli järvellä kalamiehiä. Se seurasi venettä pitkään ja tarttui lopulta kiinni sen laitaan, jolloin veneessä olleet miehet iskivät kirveellä vetehisen käden irti. Vetehinen lupasi jättää ihmiset rauhaan, jos saisi kätensä takaisin. Niin tapahtui, eikä vetehinen sen jälkeen ole noussut syvyyksistä ihmisiä häiritsemään.
Vetehinen ei kuitenkaan aina ole paha. Eräissä loitsuperinteissä vetehiseen vedotaan paremman kalansaaliin toivossa, ja häntä kutsutaan Karjalan kala-Jumalaksi. Ihmisten kerrotaan myös saaneen kiinni vetehisen lehmiä, erityisen hyviä lypsylehmiä.
Erään käsityksen mukaan vetehinen on merenneidon miespuolinen vastine. Tällöin vetehinen kuvataan komeana ja lihaksikkaana miehenä, jolla alkaa navan alapuolelta pyrstö. Pyrstö on leveämpi kuin merenneidolla.[lähde? ]
Vastaavia hahmoja muissa mytologioissa

Vetehishevonen on muun muassa irlantilaisilla, skoteilla ja ruotsalaisilla ihmisiä syvyyksiin houkutteleva hevonen.
Vodjanoi (ven. Водяной) on slaavilaisen kansanperinteen miespuolinen veden henki, joka voi esiintyä hyvin monenlaisissa hahmoissa. Hänen sanotaan asuvan vedenpyörteessä tai vedenalaisessa palatsissa, joka on täynnä uponneista laivoista peräisin olevia aarteita. Vodjanoin sanotaan esiintyvän vanhan miehen hahmossa, jolla on vihertävä, lian peittämä parta. Hänen uskotaan aiheuttavan hukkumisia: hukkuneet hän vie veden alle palvelijoikseen. Kalastajilla on ollut tapana uhrata vodjanoille tupakkaa hyvän kalaonnen saadakseen. Vodjanoita voi lepytellä myös uhraamalla hänelle voita tai ensimmäisen saaliiksi saadun kalan. Vodjanoi on mylläreiden, mehiläistenkasvattajien ja kalastajien suojelushenki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vetehinen (taruolento) Wikimedia Commonsissa
Wes Farrell

Wes Farrell (21. joulukuuta 1939 New York City, New York, Yhdysvallat – 29. helmikuuta 1996 Coconut Grove, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja äänitetuottaja. Hän oli aktiivisimmillaan 1960- ja 70-luvuilla.
Farrellin yksi ensimmäisistä menestyskappaleista oli yhdessä Luther Dixonin kanssa kirjoitettu ”Boys”, jonka The Shirelles -tyttöyhtye levytti vuonna 1960. Myös The Beatles levytti kappaleen vuonna 1963, jolloin se ilmestyi yhtyeen esikoisalbumilla Please Please Me. Farrellin kirjoittamiin hitteihin lukeutuu myös Bert Russellin kanssa yhteistyössä tehty The Animals -levytys ”Baby Let Me Take You Home”.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Wes Farrell
Viking-ohjelma

Viking-ohjelma oli Nasan tutkimusohjelma, jonka tarkoituksena oli luotaimia käyttäen valokuvata Marsin pinta, tutkia pinnan ja ilmakehän rakennetta sekä selvittää löytyisikö Marsin pinnalta merkkejä elämästä – mikroskooppista elämää, bakteereja tai leviä. Ohjelmaan kuului kaksi alusta, Viking 1 ja Viking 2, jotka molemmat koostuivat kiertoradalle jäävästä satelliitista ja laskeutujasta. Alukset laukaistiin vuonna 1975 Titan III-raketeilla.