stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pikkukipuaja
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 14–15 cm ja paino 14–16,5 g. Pikkukipuaja on punaruskea ja sen päässä ja rinnassa on vaaleita viiruja ja täpliä. Nokka on suora, kapean kartiomainen. Sen pyrstösulat ovat kankeat ja lintu nojaa pyrstöönsä kivutessaan puunrunkoa ja oksia ylös. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen

Pikkukipuaja on yleinen lintu Keski- ja Etelä-Amerikassa, Etelä-Meksikosta Pohjois-Boliviaan ja Amazonin alueella. Tyynenmeren rannikoilta se kuitenkin enimmäkseen puuttuu. Laji on enimmäkseen paikkalintu, mutta paikallisia vaelluksia voi tapahtua. Lajin elinympäristön laajuus on 7,2 miljoonaa neliökilometriä. Lajista tunnetaan 14 alalajia.
Elinympäristö

Pikkukipuajat elävät alavien maiden sulkeutuneissa metsissä. Niitä ei yleensä tavata vuoristossa kilometriä korkeammalla.
Lisääntyminen

Pikkukipuaja rakentaa kuppimaisen pesänsä tavallisesti puunrungon halkeamaan tai onkaloon. Pesä on yleensä matalalla lähellä maanpintaa, mutta voi olla jopa 6 m korkealla. Naaras munii tavallisesti kaksi valkoista munaa.
Ravinto

Pikkukipuaja etsii ravintonsa puun kuoresta ja kuoren alta naputtelemalla nokallaan kuorta samalla kun se kiipeää runkoa ylöspäin. Ravintona ovat hyönteiset ja hämähäkit.
Harri Römpötti

Harri Römpötti (s. 1964) on suomalainen vapaa toimittaja, joka arvioi muun muassa sarjakuvaa, elokuvia ja muuta populaarikulttuuria Helsingin Sanomissa. Hän on kirjoittanut myös muun muassa Demariin, Rumbaan, Maailman kuvalehteen ja Suomen Tietotoimistolle.
1970-luvun alussa Römpötti oli mukana perustamassa Seinäjoen sarjakuvaseuraa ja sen julkaisemaa Kannus-lehteä. Suomen sarjakuvaseuran julkaisemassa Sarjainfo-lehdessä Römpötti oli toimitussihteerinä 1993–1996 ja uutistoimittajana 1997–1999. Suomen Sarjakuvaseuran hallituksessa Römpötti toimi vuosina 1984-1999.
Römpötille myönnettiin Sarjakuvaneuvos-tunnustuspalkinto vuonna 2001 ja taiteilijaeläke 2025.
Teoksia

Arctic paradise 2005 : contemporary Finnish folk music, Finnish Music Information Centre, 2004. ISBN 952-5076-44-X.
Päin näköä! : 16 suomalaista sarjakuvataiteilijaa, yhdessä Ville Hännisen kanssa, Like 2011. ISBN 978-952-01-0654-6. Liittyy näyttelyyn Kiasmassa 16.3.-9.9.2012.
Hittiparaati : suomalaisen sarjakuvan menestystarinoita, yhdessä Ville Hännisen kanssa, Like 2014. ISBN 978-952-01-0842-7.
Niskatuki ja muita sarjakuvia, toim. yhdessä Ville Hännisen kanssa. Lempo 2014. ISBN 978-952-5938-27-2.
Sanokaa mitä näitte : suomalaiset dokumenttielokuvan tekijät kertovat. Art House, 2018. ISBN 978-951-884-664-5.
Taas päin näköä : 12 suomalaista sarjakuvataiteilijaa.  Turku:  Zum Teufel, 2022.  ISBN 978-952-7454-05-3
Kaukopuhelu

Kaukopuhelu on puhelinverkossa soitettava alueelta toiselle suuntautuva puhelu, jonka soittaminen vaatii suuntanumeron. Suomessa kaukopuheluksi kutsutaan nykyisin puhelua eri telealueiden välillä, aiemmin eri verkkoryhmien välillä. Eri telealueilla sijaitsevien matkapuhelimien välistä puhelua kutsutaan kuitenkin Suomessa matkapuheluksi.
Kaukopuheluiden historiaa Suomessa

Ennen lankapuhelinverkon täydellistä automatisointia kaukopuhelut olivat käsivälitteisiä ja ne piti tilata etukäteen. Kaukopuhelua ei siis voinut soittaa suoraan puhelimesta toiseen, vaan se oli Suomessa tilattava valtionkeskuksen kautta. Käsivälitteiset kaukopuhelut jaettiin Suomessa erilaisiin kiireellisyysluokkiin: tällaisia olivat esimerkiksi: normaali, erittäin kiireellinen sekä pikapuhelu.lähde?
Puhelut muuttuivat käsivälitteisistä automaattisiksi eli soittajan numerovalinnalla hoituviksi vähitellen Etelä-Suomesta alkaen 1960-luvulla. Vuoden 1964 lopulla lähes puoli miljoonaa puhelinliittymää oli jo tämän niin sanotun kaukovalinnan piirissä, ja pohjoisimmat automatisoidut verkkoryhmät olivat tuolloin Alavuden (suuntanumero 965) ja Kuopion (suuntanumero 971) verkkoryhmät. Kaukopuhelut olivat pitkään Posti- ja lennätinhallituksen yksinoikeutta, mitä alueelliset puhelinyhtiöt pitivät epäoikeudenmukaisena. Esimerkiksi vuonna 1976 kaukopuhelujen hintoja korotettiin kahdesti, yhteensä noin 70 prosenttia. Puheluista oli tuolloin 20 prosenttia kaukopuheluja, 80 prosenttia paikallispuheluja saman verkkoryhmän sisällä. Kaukopuheluissa oli kolme hintaluokkaa: kaukopuhelut viereisiin verkkoryhmiin olivat halvimpia, alle 100 kilometrin etäisyydelle vähän kalliimpia ja kaukopuhelut sitä etäämmälle Suomessa kalleimpia. Iltaisin ja viikonloppuisin kaukopuhelut olivat halvempia kuin arkipäivisin.
Luovutetun alueen automatisoinnista mainittakoon, että Sortavalan keskus on automatisoitu 15.1.1933. Viipurissa ei koskaan ollut automaattista puhelinkeskusta, vaikka alkuvuonna 1924 siirryttiin puoliautomaattiseen järjestelmään (CB=keskusparisto) eli hälytyssoitto tilaajalta keskukseen jäi pois, riitti kuulopuhelimen nosto, jolloin hälytys keskukseen tapahtui automaattisesti.
Heinäkuussa 1938 ruotsalaiselta L.M.Ericssonilta tilattiin automaattikoneisto, jonka asennuksen piti alkaa 1.3.1939 ja keskuksen tuli olla käyttökunnossa 15.1.1940.
Viipurin keskusta ei koskaan automatisoitu.
Viipurissa toimi rinnakkain kaksi puhelinlaitosta, jonka seurauksena oli, että noin sadalla tilaajalla oli pöydällään molempien yhtiöiden puhelinkoneet.lähde?
Automaattinen ulkomaanliikenne alkoi 1.7.1974 aluksi Helsingin ja Nurmeksen verkkoryhmistä Pohjoismaihin sekä silloiseen Länsi-Saksaan.
Ainoa ulkomaantunnus oli tuolloin 990.lähde?
Vuoden 1996 suuntanumerouudistuksessa verkkoryhmät kolminumeroisine 9-alkuisine suuntanumeroineen poistuivat. Jäljelle jäi 13 telealuetta 0-alkuisine kaksi- tai kolminumeroisine suuntanumeroineen.
Kaukopuheluiden historiaa Suomessa > Kaukopuhelukilpailun vapauttaminen

Kaukopuhelut vapautettiin kilpailulle vuoden 1994 alusta, jolloin maakuntien puhelinlaitosten perustama Kaukoverkko Ysi Oy markkinoi kaukopuhelujaan suuntanumeron eteen valittavalla numerolla 109. Valtiollisen Telen kaukopuhelintunnus oli 101, minkä lisäksi Telen tuloiksi ohjattiin alussa nekin kaukopuhelut, joissa suuntanumeron eteen ei valittu mitään operaattoritunnusta. Kilpailun avauduttua kaukopuheluiden hinnat laskivat jo vuoden 1994 ensimmäisellä puoliskolla lähes 50 %. Hintaerot jäivät vähäisiksi eikä kuluttajia juuri hyödyttänyt hintojen seuraaminen.selvennä
Kaukopuheluiden historiaa Suomessa > Kaukopuheluiden suuntanumeroiden muutoksia

Lapin 99-alkuisten verkkoryhmien suuntanumerot muutetaan 5.1.1985.
Lähde Helsingin Sanomat 3.1.1985 sivu 14.
Tarkoitus oli poistaa ulkomaiset vikasoitot, jotka häiritsivät Lapin puhelinasiakkaita.
991 Rovaniemi → 960
992 Kemijärvi → 9692
993 Sodankylä → 9693
994 Kittilä → 9694
995 Pello → 9695
996 Muonio → 9696
997 Ivalo → 9697
Kemin verkkoryhmän suuntanumero muutettiin 2.1.1988 lukien. Syy tähän oli 9800-palvelunumeroiden käyttöönotto. Niiden numeroalue meni päällekkäin Kemin verkkoryhmän suuntanumeron kanssa.
980 Kemi → 9698
Kaukopuheluiden historiaa Suomessa > Suuntanumerouudistus 1996

Kaikki suuntanumerot muutettiin suuntanumerouudistuksessa vuonna 1996. Verkkoryhmien suuntanumerot jäivät pois käytöstä. Tuolloin käyttöön otetut ja edelleen käytössä olevat telealuekohtaiset suuntanumerot ovat:
013 Pohjois-Karjalan telealue
014 Keski-Suomen telealue
015 Mikkelin telealue
016 Lapin telealue
017 Kuopion telealue
018 Ahvenanmaan telealue
019 Uudenmaan telealue, numerointialue II
02  Turun ja Porin telealue
03 Hämeen telealue
05 Kymen telealue
06 Vaasan telealue
08 Oulun telealue
09 Uudenmaan telealue, numerointialue I
Aiheesta muualla

YLE Elävä arkisto: Osaatko tilata kaukopuhelun?. Yle.
YLE Elävä arkisto: Sana siirtyy - nykyaikaista tiedonvälitystä 1950. Yle.
”Jos et sä soita”, Telen kaukopuhelujen tv-mainos vuodelta 1992. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.
Suomen solmukeskukset, alustava suunnitelma 1974 (kartta), Kansallisarkisto.
Suomen verkkoryhmät, tilanne 1.1.1974 (kartta), Kansallisarkisto.
Suomen telealueet, tilanne 1996-09-01 (kartta)
Puhelintilastoja, Tilastokeskus.
Kagemusha – varjokenraali

| Kagemusha – varjokenraali> 影武者 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Akira Kurosawa
Käsikirjoittaja:   Akira Kurosawa  Masato Ide 
Tuottaja:   Akira Kurosawa  Tomoyuki Tanaka 
Säveltäjä:  Shinichiro Ikebe
Kuvaaja:   Takao Saito  Masaharu Ueda 
Leikkaaja:  Akira Kurosawa
Tuotantosuunnittelija:  Yoshirō Muraki
Pääosat:  Tatsuya Nakadai
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Japani
Tuotantoyhtiö:   Toho Eiga  Kurosawa Production Co. 
Levittäjä:  Tōhō
Ensi-ilta:  26. huhtikuuta 1980
Kesto:  179 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kagemusha – varjokenraali (jap. 影武者, Kagemusha) on Akira Kurosawan ohjaama japanilainen elokuva vuodelta 1980. Kagemusha – varjokenraali kertoo mahtavan Takeda-klaanin romahtamisesta ja tuhosta Japanin sotaisella Sengoku-kaudella 1570-luvulla, samurai-ylimys Takeda Shingenin kohtalon kautta. Elokuvassa daimio Takeda Shingeniä ja tämän kaksoisolentoa (kagemushaa) esittää Kurosawan luottonäyttelijöihin kuulunut Tatsuya Nakadai.
Japanissa 26. huhtikuuta 1980 ensi-iltansa saanut elokuva oli 6,5 miljoonan dollarin budjetilla Japanin elokuvahistorian siihenastisista elokuvista kallein. Se menestyi hyvin Japanissa, mutta heikommin ulkomailla. Se sai kuitenkin esimerkiksi kaksi Oscar-ehdokkuutta ja Kultaisen palmun Cannesissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tatsuya Nakadai  | … |  Takeda Shingen /Kagemusha    |
|  Tsutomu Yamazaki  | … |   Nobukado Takeda    |
|  Kenichi Hagiwara  | … |  Katsuyori Takeda    |
|  Jinpachi Nezu  | … |  Sohachiro Tsuchiya    |
|  Hideji Otaki  | … |  Masakage Yamagata    |
|  Daisuke Ryu  | … |  Daimio Oda Nobunaga   |
|  Masayuki Yui  | … |  Daimio Tokugawa Ieyasu   |
|  Kaori Momoi  | … |  Otsuyanokata    |
|  Mitsuko Baisho  | … |  Oyunokata    |
|  Hideo Murota  | … |  Nobufusa Baba    |
|  Takayuki Shiho  | … |  Masatoyo Naito    |
|  Koji Shimizu  | … |  Katsusuke Atobe    |
|  Noburo Shimizu  | … |  Masatane Hara    |
|  Sen Yamamoto  | … |  Nobushige Oyamada    |
|  Shuhei Sugimori  | … |  Masanobu Kosaka   |
|  Takashi Shimura  | … |  Gyobu Taguchi   |
Tuotanto

Kurosawalla oli alkujaan kolme samanaikaista elokuvaprojektia, joista Kagemusha oli yksi. Kaksi muuta olivat samuraielokuva Ran ja kuvaamatta jäänyt Edgar Allan Poen Punaisen kuoleman naamio-teokseen perustunut elokuva. Ongelmana Kagemushan tuotannolle oli rahoitus. Ongelma ratkesi kun Kurosawan yhdysvaltalaisten elokuvaohjaajafanit, George Lucas ja Francis Ford Coppola, taivuteltua 20th Century Foxin ostamaan elokuvan esitysoikeudet ulkomailla 1,5 miljoonan dollarin hintaan. Tämän jälkeen elokuva sai vielä suuremman 5 miljoonan dollarin sijoituksen japanilaiselta Tōhō-elokuvastudiolta. 6,5 miljoonan dollarin budjetilla elokuva oli Japanilaisen elokuvahistorian siihenastisista kallein.
Kurosawa oli käyttänyt vuosia rahoituksen takaamiseksi, sekä tehden elokuvan kuvakäsikirjoituksia ja maalauksia. Kuvauspaikkojen valinnasta tuli hankalaa. Toisen maailmansodan jälkeen teollistunut Japani ei enää näyttänyt keskiajan Japanilta. Lopulta kuvauspaikoiksi valittiin Himejin linna, Iga Uenon linna ja Kumamoton linna. Taistelukohtauksia kuvattiin Hokkaidōn saarella. Avustajat valittiin tarkasti ja kuvauksiin toimitettiin 200 koulutettua hevosta Yhdysvalloista. Monet ratsastajia esittävistä avustajista olivat naisia paikallisilta ratsastuskouluilta tai seuroilta. Kurosawa piti naisratsastajia miehiä uskaliakkaampana.
Elokuvan tuotantoa leimasivat useat eri ongelmat. Alkuperäinen kuvaaja Kazuo Miyagawa joutui luopumaan tehtävistään näköongelmien takia. Säveltäjä Masaru Sato erosi erimielisyyksien takia. Alkujaan päärooliin kaavailtu koomikko Shinaro Katsu joko erosi tai erotettiin tarinan versiosta riippuen. Kuvauksia hidasti taifuuni ja uusi pääosan esittäjä Tatsuya Nakadai päätyi joksikin aikaa sairaalaan pudottuaan hevoselta. Nagashinon taistelua esittävässä kohtauksessa kuvauspaikkalla nukutettiin useita hevosia "kuolleiden" hevosten esittämiseksi. Taistelua esittävät kohtaukset oli kuvattava vain puolen tunnin aikana, koska hevoset alkoivat herätä nukutuksesta.
Kaikista ongelmista huolimatta vuonna 1979 tehdyt 9-kuukautiseksi kaavaillut kuvaukset myöhästyivät lopulta vain noin viikolla ja leikkaukset kestivät noin kolme viikkoa.
Vastaanotto

Elokuva sai ensi-iltansa Japanissa 26. huhtikuuta 1980. Kagemusha oli vuoden menestynein elokuva Japaissa ja sen lipputulot olivat noin 2,7 miljardia jeniä tai tuolloin noin 13,6 miljoonaa dollaria. Ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 1. lokakuuta samana vuonna. Ulkomailla elokuva menestyi kuitenkin merkittävästi huonommin. Se voitti useita kansainvälisiä palkintoja, mutta lipputulot Japanin ulkopuolelta jäivät vähäisiksi.
Vastaanotto > Palkinnot > Ehdokkuudet

Paras lavastus
Paras vieraskielinen elokuva
Vastaanotto > Palkinnot > Cannesin elokuvajuhlat

Kultainen palmu (paras elokuva) 1980
Pitkänokkakipuaja

| Pitkänokkakipuaja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kipuajat Dendrocolaptidae
Suku::  Nasica
Laji::  longirostris
Kaksiosainen nimi
 Nasica longirostris  (Vieillot, 1818) 

Katso myös
   Pitkänokkakipuaja Wikispeciesissä   Pitkänokkakipuaja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pitkänokkakipuaja (Nasica longirostris) on eteläamerikkalainen pitkänokkainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 36 cm. Pitkänokkakipuajan höyhenpuku on pääosin punaruskea. Sen kurkku ja silmäkulmajuova ovat valkoiset ja päässä sekä niskassa on valkoisia raitoja. Sen nokka on pitkä ja lievästi alaspäin kaareva. Pyrstösulat ovat kankeat.
Esiintyminen

Pitkänokkakipuajat elävät Etelä-Amerikassa Venezuelasta Pohjois-Boliviaan ja Amazonin alueella. Lajin elinympäristön laajuus on 5,4 miljoonaa neliökilometriä.
Elinympäristö

Laji elää trooppisissa metsissä.
Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto

Pitkänokkakipuaja etsii ravintonsa pitkän nokkansa avulla puiden kuoren alta ja runkoa peittävien päällyskasvien alta. Ravintona ovat hyönteiset, hämähäkit ja muut pienet eläimet.
Star Stable Online

| Star Stable Online |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Pixel Tales
Julkaisija:  Star Stable Entertainment AB
Ohjaaja:  Marcus Thorell Björkäng
Julkaistu:  2011 / Suomeksi 2017
Lajityyppi:  MMORPG
Pelimuoto:  moninpeli
Alusta:  Microsoft Windows, macOS, Android, iOS
Hinnoittelutapa:  ilmainen tasolle 5 asti, jonka jälkeen voi ostaa jäsenyyden jonka kesto voi olla kuukausi, kolme kuukautta, tai ikuisuuden (Lifetime) (mahdollisuus mikromaksuihin jäsenille)
Jakelumuoto:  digitaalinen lataus
  Perusvaatimukset  OS: Windows 7 (32- tai 64-bit), uusimmat Service Packit asennettuna   CPU: Intel Pentium D tai AMD Athlon 64 (K8) 2.6 GHz   RAM: 2 GB   Video: Intel HD Graphics tai AMD/ATI Radeon HD Graphics with OpenGL 2.1   Ääni: Intel HD Graphics tai AMD/ATI Radeon HD Graphics with OpenGL 2.1   Kovalevytilaa: 5 GB   Äänikortti: Kyllä   Internetin yhteys: Kyllä    Suositus  OS: Windows 7 (32- tai 64-bit), uusimmat Service Packit asennettuna   CPU: Intel Core i3 tai AMD Athlon II (K10) 2.8 GHz   RAM: 4 GB   Video: GeForce 2xx -sarja tai AMD Radeon HD 5xxx -sarja (pois lukien integroidut piirisarjat), OpenGL 3.3   Ääni: DirectX 9.0c -yhteensopivuus   Kovalevytilaa: 5 GB   Internetin nopeus: vähintään 1024 Kb/s    Mac  Mac-pelaajilla on oltava vähintään OS X 10.10 voidakseen pyörittää peliä.   
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK        : 
Star Stable Online on vuonna 2011 julkaistu netistä ladattava 3D-hevospeli. Se on tyypiltään monen pelaajan (MMORPG) ratsastussimulaatiopeli. Peliä pelaa miljoonia ihmisiä. Pelin on kehittänyt Pixel Tales ja sen omistaa Star Stable Entertainment AB. Star Stablea voi pelata PC:llä, Macilla, iPhone:lla tai iPad:lla. Peliin tulee joka keskiviikko uusi päivitys, joka sisältää uusia tehtäviä, tapahtumia, hevosia, varusteita, vaatteita tai alueita. Vuoden 2015 alussa peliin oli rekisteröitynyt yli kaksi miljoonaa pelaajaa. Peli on saatavilla yli 130 maassa ja se on käännetty 12 kielelle. Peli on tehty Ruotsissa. Vuonna 2017 peliin oli rekisteröitynyt yli 10 miljoonaa pelaajaa. Peli ilmestyi myös suomeksi joulukuussa 2017.
Star Stable Onlinen tarinatehtävät jatkavat edeltäjänsä Starshine Legacyn juonta. Maailmasta muun muassa löytyy sielunratsastajat (Lisa, Linda, Alex, Anne). Pelistä löytyy myös samoja/osittain samanlaisia henkilöitä ja paikkoja kuin edeltäjistään.
Engadgetin arvostelijan mukaan pelin alkuperäinen kohderyhmä on varhaisteini-ikäiset tytöt, mutta sen käyttäjäyhteisössä toimii 17-40-vuotiaita ratsastuksen harrastajia. Pelihahmon sukupuolta ei voi valita, se on aina tyttö. Syynä on, että peli haluaa kertoa pelaajille, että myös tytöt voivat olla sankareita. Nuoresta kohderyhmästä kertoo se, että pelillä on omat sivut pelaajien vanhemmille, ja erityinen käyttäjäpolitiikka alle 13-vuotiaiden käyttäjien tietojen osalta.
Pelaaminen

Pelin alussa pelaaja luo itselleen hahmon ja tämän hevosen, jonka jälkeen pelaaja pääsee pelaamaan alkutaipaleen tehtäviä. Tehtävien tekemisestä pelihahmo saa pisteitä, joiden avulla hahmon taso nousee. Tason noustessa avautuu uusia, vaikeampia tehtäviä jotka jatkavat pelin tarinaa. Niistä hahmo saa myös mainepisteitä ja Jorvikin šhillinkejä, joilla voi ostaa hevoselle ruokaa ja varusteita ja hahmolle vaatteita. Avoinna olevat tehtävät näkyvät keltaisina huutomerkkeinä ei-pelattavien-hahmojen yläpuolella. Näistä tehtävistä hahmo saa tasoa nostattavia pisteitä, mainepisteitä sekä šhillinkejä. Joskus tehtävistä voi saada palkinnoksi myös ruokaa, tavaroita, vaatteita ja varusteita. Päivittäiset tehtävät näkyvät sinisinä huutomerkkeinä. Näistä hahmo saa vain mainepisteitä ja šhillinkejä. Kun pelaaja on alkanut suorittaa tehtävää, huutomerkki muuttuu harmaaksi, ja kun sen on suorittanut, se muuttuu vihreäksi. Jos hahmon päällä on kellon kuva, se tarkoittaa, että tehtävä jatkuu seuraavana päivänä. Jos taas hahmon päällä on sydämen kuva, se tarkoittaa, että pelihahmon mainetaso on liian alhainen. Tehtävä avautuu, kun mainetaso on tarpeeksi korkea. Yleensä mainetaso on eri jokaisessa eri yhteisössä, esimerkiksi perheillä ja kaupungeilla on oma mainetasonsa.
Hevosta pelaaja voi kouluttaa päivittäisillä kisaradoilla, joista hevonen saa tasopisteitä ja hahmo šhillinkejä ja mainepisteitä. Mitä enemmän hevosta kouluttaa, sitä nopeampi ja ketterämpi siitä tulee. Hevosen maksimitaso on 15. Kisaradat voi ratsastaa vain kerran päivässä niin, että niistä saa pisteitä sekä rahaa. Kisaratojen läheisyydessä on kumminkin kisataulu, jota klikkaamalla voi ratsastaa ratoja yksin tai kavereiden kanssa. Kisoissa voi myös rikkoa oman, tai muiden ennätyksiä ja voi päästä top 20 nopeimman kisan suorittajan listalle.
Peliä voi pelata ilmaiseksi tasolle 5 asti, jolloin ilmaistehtävät loppuvat ja hahmo voi liikkua rajoitetulla alueella. Tämän jälkeen voi ostaa Star Rider -jäsenyyden, joka valinnan mukaan kestää kuukauden, kolme kuukautta, tai ikuisuuden (Lifetime). Jäsenyyden mukana pelaaja saa myös kerran viikossa 100 Star Coins -pelirahaa, jota voi myös ostaa erikseen. Star Coins -rahalla pelissä pystyy ostamaan sellaisia asioita, joita šhillingeillä ei pysty ostamaan, kuten hevosia, meikkejä ja uusia kampauksia. Myös jotkin varusteet ja  vaatteet ovat sellaisia, joita ei voi ostaa šhillingeillä. Star coins -rahalla voi myös yöpyä, joka aukaisee kellotehtävät jo ennen seuraavaa päivää. Niillä voi myös palkata tallihoitajan. Tallihoitaja hoitaa hevoset puolestasi ja hevosesi pysyvät iloisina.
Pelaaminen > Hevoset

Hevos- ja ponirotuja pelissä on paljon. Jokaisesta rodusta on myös useita eri värivaihtoehtoja. Jotkut hevosrodut ovat kalliimpia kuin toiset. Myös hevoset, joilla on jokin erikoisliike, maksavat joskus enemmän. Lähes kaikki ponit ovat halvempia kuin hevoset ja uusimmat hevoset ovat kalliimpia kuin vanhemmat. Pelissä on myöskin muutama fiktiivinen hevosrotu, mm. Jorvikin lämminverinen ja Jorvikin villihevonen. Pelaajan aloitushevonen on itse asiassa juuri Jorvikin lämminverinen, jonka ulkonäköä voi pelin alussa muuttaa mieleisekseen. Jorvikin lämminverisiä voi ostaa uudesta mäenharjasta, mutta uudessa mäenharhassa myytävissä hevosissa on vähemmän värivaihtoehtoja, kuin aloitushevosessa.
Hevosen nopeuteen vaikuttavat merkittävästi sekä hevosen että ratsastajan varusteet ja taso. Huonosti hoidettu eli surullinen hevonen on aina hitaampi kuin iloinen hevonen. Hevosen iloisuus näkyy vasemmassa yläkulmassa hevosen nimen alapuolella.
Hevosen nopeuteen vaikuttavat merkittävästi ratsastajan ja hevosen varusteet, sekä ratsastajan ja hevosen taso. Jorvikin villihevonen (Jorvik Wild Horse) on yhtä nopea kuin muutkin pelin hevoset uuden päivityksen johdosta.
Jokaisella pelaajalla on oma kotitalli, josta löytyy vaatekaappi ja karsinoita. Tallissa on aina aluksi 12 karsinaa, mutta tallia voi päivittää jopa 18 karsinaan asti. Tallin päivittäminen maksaa 249 star coinsia.
Hevosia voi myös laittaa laitumelle, jolloin ne eivät vie tilaa tallista, mutta ne ovat yhä sinun ja voit laittaa ne takaisin talliin aina halutessasi. Hevosia voi myös myydä ja jokaisesta hevosesta saa 2500 šhillingiä.
Pelaaminen > Chat-ominaisuudet

Pelissä on chat, jossa pelaajat voivat kommunikoida ja ystävystyä toistensa kanssa. Chatteja on viisi erilaista; "sano", joka näkyy lähellä oleville, "ystävä", joka näkyy vain valitulle ystävälle, "yleinen", Star Rider -jäsenille avoin chat, joka toimii vain tietyillä alueilla, "ryhmä", joka näkyy vain henkilöille, jotka ovat ryhmässä kanssasi, ja "kerho", joka on tarkoitettu ratsastusklubille ja vain kerhon jäsenet näkevät sen. Pelissä voi saada chat-kiellon, jonka aikana ei pysty puhumaan chatissa. Chat-kielto ei kuitenkaan kestä ikuisuutta, vaan loppuu tietyn ajan päästä. Chat-kiellon voi saada kiroilemalla, puhumalla liian pitkiä sanoja, loukkaamalla muita tai puhumalla epäsopivasti.
Ratsastuskerho
Pelissä voi luoda ratsastuskerhon ja kutsua siihen jäseniä. Kerhoilla on erilaisia teemoja; on este-, lännenratsastus- ja katrillikerhoja. Kerhoilla on myös oma kerhotalo, jossa voidaan kokoontua esimerkiksi kerran viikossa, ja päättää ensi viikon tapahtumat, sekä jokaisella kerholla on myös oma ratsastushalli johon pääsee kerhotalolta.
Usein kerhot järjestävät monta kertaa viikossa joko koko palvelimelle tai vain omille jäsenille tapahtumia. Tapahtumat voivat olla esimerkiksi vaelluksia, estetunteja, katrillitunteja, leikkitunteja, realistisia maastoja jne. Vain mielikuvitus on rajana. Kerhot voivat myös kisata keskenään mm. Katrillissa. Kisoissa on yleensä yksi kisan järjestäjä joka toimii myös tuomarina. Kukin kerho kisaa vuorollaan ja lopussa tuomari päättää mikä kerho oli hänen mielestään paras.
Suosittua ajanvietettä ovat myös roolipelit, jotka ovat levinneet myös Instagramin puolelle.