stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paris Hilton
Eläimet

Hiltonin chihuahua-koira Tinkerbell esiintyi omistajansa mukana useasti julkisuudessa ja oli niin suosittu, että sen nimissä jopa julkaistiin vuonna 2004 muistelmateos (haamukirjoittajana D. Resin). Hilton käytti koiransa Tinkerbellin vaatteisiin tuhansia euroja, ja sille suunniteltiin myös design-koruja. Hilton on omistanut ainakin seuraavat koirat: Tinkerbell, Prince Baby Bear, Harajuku Bitch, Marilyn Monroe, Dolce ja Prada. Tinkerbell kuoli 14-vuotiaana vuonna 2015. Koirien lisäksi hänellä on muun muassa minisika nimeltä Princess Miss Piglette, fretti, papukaija nimeltä Hank ja kaksi kania. Omistamastaan kierteishäntäkarhusta Hilton joutui luopumaan, sillä kierteishäntäkarhun omistaminen on Kaliforniassa laitonta. Hän on omistanut myös muun muassa vuohen sekä kissoja.
Hiltonia on kritisoitu esineellistävästä suhtautumisesta eläimiin; siitä että koirat ovat hänellä usein asusteen tapaan käsilaukussa ja hän suhtautuu eläimiin kuin kertakäyttötavaroihin, jotka voi laittaa kiertoon, kun niihin kyllästyy. Hänen väitetään aiheuttaneen esimerkillään muoti-ilmiön.
Eläinoikeusjärjestö PETA nimesi Paris Hiltonin vuoden 2005 maailman huonoimmin pukeutuneeksi julkkikseksi hänen käyttämiensä turkisvaatteiden vuoksi. Vuonna 2006 Hilton sanoi ettei aio enää käyttää turkiksia katsottuaan filmin eläinrääkkäyksestä.
Diskografia > Albumit

Paris (2006)
Diskografia > Singlet

Stars Are Blind (2006)
Turn it Up (2006)
Nothing in This World (2006)
My BFF (2008)
Televisio

Leidit Landella (The Simple Life) (2003-2007)
Paris Hilton's My New BFF (2008–)
Supernatural (2009)
Paris Hilton's My New BFF Dubai (2011-)
The O.C.
Veronica Mars
Paris Hilton's My New British Best Friend (2011-)
Paris Hiltonin Maailma (2012-)
Paris in Love (2021-2023)
Dokumentit

This is Paris (2020)
Filmografia

| Elokuva | Vuosi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Wishman | 1991 | tyttö rannalla |
| Sweetie Pie | 2000 |  |
| Zoolander | 2001 | Paris Hilton |
| Nine Lives | 2002 | Jo |
| L.A. Knights | 2003 | Sadie |
| Wonderland Murders | 2003 | Barbie |
| Katti | 2003 | Female Club-Goer |
| Kasvukipuja | 2004 | Amber |
| The Hillz | 2004 | Heather Smith |
| Tähtitreffit | 2004 | Paris Hilton |
| House of Wax | 2005 | Paige Edwards |
| Bottoms up | 2006 | Lisa Mancini |
| Vannomatta Paris! | 2006 | Victoria English |
| The Hottie and the Nottie | 2008 | Cristabelle Abbott |
| Repo! The Genetic Opera | 2008 | Amber Sweet / Carmela Largo |
| The Dog Who Saved the Christmas Vacation | 2010 | Bella |
| The Bling Ring | 2013 | itsenään (cameorooli) |
Kirjallisuutta

Oppenheimer, Jerry: Hiltonin suku Conradista Parisiin.  ((House of Hilton: From Conrad to Paris: A drama of wealth, power, and privilege, 2007.) Suomentanut Elina Pirinen)  Helsinki:  Ajatus, 2007.  ISBN 978-951-20-7402-0
Hilton, Paris: Paris The memoir. 2022 ISBN 978-0008524470
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Paris Hiltonin virallinen sivusto (englanniksi)
Paris Hiltonin Myspace-sivusto (englanniksi)
Paris Hilton Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Fashion Model Directoryssa (englanniksi)
Paris Hilton Stara-sivustolla
Esipuhe teoksesta Jerry Oppenheimer: Hiltonin suku Conradista Parisiin (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  IdRef 
Paris Hilton Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2005.
Hilton Sundancen elokuvajuhlilla 2008.
Gabry Ponte

| Gabry Ponte |
| --- | --- |
 Gabre Ponte, 2011
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gabriele Ponte
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1973 (ikä 51) Moncalieri, Italia
Muusikko
Tyylilajit:  eurodance 
Levy-yhtiöt:  Ultra Music 
Aiheesta muualla
www.gabryponte.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Gabriele "Gabry" Ponte (s. 20. huhtikuuta 1973 Moncalieri) on italialainen DJ. Parhaiten hänet tunnetaan Eiffel 65 -yhtyeestä, jossa hän oli mukana. Ponte on tehnyt myös yhteistyötä Bliss Teamin, DJ Gundamin, ja Sangwaranin kanssa. Myöhemmin hän teki itsenäisesti hitit "Geordie" ja "La Danza delle Streghe". Kappaleen "Depends on you" "The ultimate dance remix" -versio nousi myös isoksi hitiksi Italiassa. Hän on myös miksannut paljon eri esittäjien alkuperäisistä biiseistä dance-versioita. Vuonna 2005 Ponte ilmoitti eroavansa Eiffel 65:stä jatkaakseen soolouraansa. Eiffel 65:n kaksi muuta jäsentä Jeffrey Jey ja Maurizio Lobina laittoivat omat studiot pystyyn ja jatkoivat työskentelyä Bloom 06 nimen alla julkaisten kaksi albumia. Ponte palasi yhteen aiempien yhtyetoveriensta kanssa vuonna 2010 ja nimi Eiffel 65 otettiin jälleen käyttöön. Ponte on edelleen jatkanut konsertointia omalla nimellään, mutta myös keikkaillut aktiivisesti Eiffel 65:n mukana.
Ponte edustaa San Marinoa vuoden 2025 Euroviisuissa kappaleella "Tutta l’Italia".
Diskografia > Albumit

Gabry Ponte (2002)
Dr. Jekyll and Mr. DJ (2004)
Love Songs in the Digital Age (2007)
Diskografia > Singlet

Got to Get (2001)
Time to Rock (2002)
Geordie (2003)
Man in the Moon (2003)
La Danza delle Streghe (2003)
Figli di Pitagora (with Little Tony) (2004)
Depends On You (2004)
Sin Pararse (with Ye Man) (2004)
la Libertá (2006)
Aiheesta muualla

Eiffel 65 (italiaksi)
Official Website (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  IdRef 
↑  'San Marino Song Contest' winner Gabry Ponte gets the ticket to Basel eurovision.tv. 8.3.2025. EBU. Viitattu 9.3.2025. (englanniksi)
Yhdistynyt metodistikirkko

| Yhdistynyt metodistikirkko |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  protestantismi
Teologia:  metodismi
Hallinto:  episkopaalinen
Yhteistyötahoja:   NCC (Päälinja)  KMN (Ekumenia) 
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Perustettu:  1968
Hiippakuntia:  66
Seurakuntia:  39 460
Jäseniä:  9 984 925
Aiheesta muualla
www.umc.org
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yhdistynyt metodistikirkko (engl. The United Methodist Church, lyh. UMC) on metodistinen kirkkokunta. Se perustettiin metodistikirkon ja Evangelical Union Brethren Churchin yhdistyessä vuonna 1968, mutta metodismin juuret ovat jo 1700-luvulla. Kirkkokunta on maailman suurin metodistinen kirkkokunta. Kirkkokuntaan kuuluu noin 10 miljoonaa jäsentä noin 39 000 seurakunnassa Yhdysvalloissa sekä osassa Eurooppaa, Afrikkaa ja Aasiaa.
Yhdysvalloissa Yhdistynyt metodistikirkko on toiseksi suurin protestanttinen kirkkokunta Eteläisen baptistikonvention jälkeen. Kirkkokuntaan kuuluu noin 5,4 miljoonaa jäsentä.
Yhdistynyt metodistikirkko on kansallisesti osa Christian Chruches Together- ja National Council of Churches-järjestöjä. Kansainvälisesti kirkkokunta kuuluu metodistien maailmanneuvostoon ja Kirkkojen maailmanneuvostoon.
Oppi ja käytänteet > Kaikille kristityille yhteinen oppi

Yhdistynyt metodistikirkko ylläpitää John Wesleyn opin mukaisesti uskomuksia, jotka ovat kaikille kristityille yhteisiä. UMC vahvistaa kolminaisuusopin uskolla yhteen Jumalaan, joka ilmoitettu kolmena persoonana. Tätä tunnustusta julistetaan saarnoissa ja todistuksissa, lauletaan virsissä ja ylläpidetään rukousten muodossa ja sisällössä.
UMC on hyväksynyt jumalanpalveluskirjan vuonna 1992. UMC käyttää myös liturgisesti historiallisia ekumeenisia uskontunnustuksia, joista ensisijaisesti apostolista uskontunnustusta. UMC tunnustaa Jeesuksen erottamattomasti jumalallisena ja inhimillisenä ja jonka elämä, kuolema ja ylösnousemus ovat osoitus Jumalan rakkaudesta ihmiskunnan pelastamiseksi. UMC:n seurakuntakäsitys perustuu kirkkoon uskovien yhteisönä.
Oppi ja käytänteet > Raamatun riittävyys

UMC:n pelastuskäsitys perustuu Raamatun riittävyyteen pelastuksen lähteenä. Metodistit hylkäävät predestinaation ja rajoitetun armon teologiat ja puhuvat Jumalan yleiseststi saatavilla olevasta armosta. Metodistit tunnustavat että yksilöllä on vapaan tahdon kautta kyky valita tai hylätä Jumalan armolahja. Metodistit käyttävät myös vanhurskauttavan ja pyhittävän armon käsitteitä.
Raamatun lisäksi UMC käyttää teologisen ja käytännöllisen pohdinnan lähteenä yleismaailmallista kristillistä perinnettä, yksilöllistä ja yhteisöllistä kokemusta Jumalan armon todellisuudesta maailmassa sekä järjen lahjan huolellista käyttöä. Nämä neljä lähdettä muodostavat niin sanotun Wesleyn nelikulmion, jotka ohjaavat metodistien pyrkimystä elinvoimaiseen ja tarkoituksenmukaiseen kristilliseen todistukseen.
Oppi ja käytänteet > Yhteiskunnallinen toiminta

UMC:n työskentely perustuu Jumalan pelastustyön päätöksen odotukseen. Osana kirkon havaittua vastuuta välivaiheen aikana, UMC on nähnyt tarpeelliseksi puhua ajankohtiasista yhteiskunnallisista kysymyksistä. UMC:n opetus sisältää sosiaalisten periaatteiden osion, jotka käsittelevät ympäristöön, perheeseen, yhteiskuntaan, talouteen, politiikkaan ja maailmaan liittyviä kysymyksiä. UMC on julkaissut myös sosiaalisen uskontunnustuksen lausuman.
Historia

Yhdistynyt metodistikirkko muodostettiin vuonna 1968 Dallasissa, Texasissa, Methodist Churchin ja Evangelical United Brethren Churchin yhteenliittymänä. Se kehittyi John Wesleyn johtamasta brittiläisestä metodistisesta herätysliikkeestä, joka tuotiin Amerikan siirtokuntiin 1760-luvulla. Vuonna 2018 kirkon maailmanlaajuinen jäsenmäärä oli yli 12,5 miljoonaa ihmistä.
Organisaatio > Paikallisseurakunta

UMC:n paikallisseurakunta on uskovien yhteisö, jossa harjoitetaan Jumalanpalveluksia, julistetaan sanaa, tarjotaan kasteen ja ehtoollisen sakramaentit, vietetään keskeisiä elämäntapahtumia ja jossa ihmisiä kasvatetaan kristilliseen uskoon, jotta he voivat toimia kasteen mukaisina opetuslapsina maailmassa.
Useampi seurakunta voi toimia saman pastorivastuun alla, jolla on tarkoitus helpottaa seurakuntien palvelutyötä. Pastorien valvontaa voi harjoittaa vanhimmaksi vihitty presbyteerin, väliaikainen vanhin tai piispa määräämä paikallispastori. Joissain tapauksissa diakoni voi avustaa pastoria paikallisseurakunnan kasvattajana, muusikkona tai hallintovirkamiehenä, vaikka diakonin ensisijaiseksi tehtäväksi on määritelty kirkon työn ulottaminen maailmaan.
Organisaatio > Vuosikonferenssi

Kirkkokunnan kaikki yksiköt ovat yhteydessä toisiinsa kirkon tehtävän toteuttamiseksi. Paikallisseurakunnat ovat osa laajempaa, alueellista vuosikonferenssia, jolle on nimitetty piispa. Yhdysvalloissa on 57 vuosikonferenssia, joita valvoo 46 piispaa. Kullakin vuosikonferenssilla on oma organisaationsa palvelutyötä varten. Vuosikonfrenssin jäseniksi valitaan pappeja vuosittaisessa kokouksessa, jota kutsutaan myös vuosikonferenssiksi. Kokouksen jäseniin kuuluu yhtä suuri määrä pappeja ja maalikoita.
Organisaatio > Superintendentit

Piispa sekä paikallisseurakuntien ja vuosikonferenssin työtä avustamaan piispa valitsee alueen superintendentit, jotka valvovat ja organisoivat 40–90 seurakunnan kokoisia osa-alueita. Superintedentit neuvottelevat piispan kanssa papiston sijoittamistesta kiertävän järjestelmän kautta.
Organisaatio > Yleiskonfrenessi, piispat ja virastot

Yhdysvalloissa vuosikonferenssien alueelliset klusterit on järjestetty viiteen toimialueeseen. Yleisjohtokunnan ja viraston jäsenten nimeäminen sekä piispojen valinta ja asettaminen tapahtuu toimialueella sen jälkeen, kun kirkkokunnan tärkein päättävä elin, yleiskonferenssi on kokoontunut. Yleiskonferenssi kokoontuu joka neljäs vuosi hoitamaan ja arvioimaan UMC:n jatkuvaa toimintaa.
Kannatusalueet

Jäsenmäärällisesti UMC:nn merkittävin kannatusalue on Texasin osavaltio. Muita jäsenmäärällisesti merkittäviä osavaltioita ovat Pohjois-Carolina, Georgia, Pennsylvania ja Virginia. Suhteellisesti vahvoja kannatusalueita osavaltioittain voat Oklahoma, Länsi-Virginia, Kansas ja Mississippi. Yksittäisistä kaupungeista vahvimpia ovat Woodward, Maysville, Oil City, Kill Devil Hills ja Cambridge.
Scott Laughton

| Scott Laughton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1994 (ikä 30) Oakville, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Toronto Maple Leafs
Sarja:  NHL
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Oshawa Generals (OHL) Philadelphia Flyers (NHL) Adirondack Phantoms (AHL) Lehigh Valley Phantoms (AHL)
NHL-varaus:  20. varaus, 2012 Philadelphia Flyers
Scott Laughton (s. 30. toukokuuta 1994 Oakville, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsin organisaatiossa. Philadelphia Flyers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella NHL:n varaustilaisuudessa 2012.
Ura

8. elokuuta 2012 Laughton allekirjoitti Flyersin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen. Laughton teki NHL-debyyttinsä 19. tammikuuta 2013 kotiottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan.
Kauden 2013–2014 harjoitusleirin jälkeen Laughton lähetettiin takaisin OHL-joukkue Oshawa Generalsiin hänen epäonnistuttuaan NHL-paikan saamisessa.
Laughton teki ensimmäisen NHL-maalinsa Philadelphian paidassa 13. joulukuuta 2014 Carolina Hurricanesia vastaan pelatun ottelun toisessa erässä.
Huhtikuussa 2021 Laughton teki Flyersin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 15 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2025 Flyers kauppasi Laughtonin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Nikita Grebenkiniin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.
Hugo Boss

| Hugo Boss |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
ISIN:  DE000A1PHFF7
Perustettu:  1923
Perustaja:  Hugo Boss
Toimitusjohtaja:  Claus-Dietrich Lahrs
Kotipaikka:  Metzingen, Saksa
Tuotteet:  vaatteet, kengät, kosmetiikka, tekstiilit, asusteet
Liikevaihto:  1,7 miljardia € (2010)
Kotisivu:  hugoboss.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hugo Boss-hajuvesi
Hugo Boss AG on Saksassa kotipaikkaansa pitävä vaatetusalan yritys. Se on nimetty perustajansa Hugo Bossin mukaan, joka perusti yrityksen vuonna 1923 Metzingenissä, Saksassa. Hugo Boss itse kuoli vuonna 1948. Yrityksen pääomistaja on nykyisin italialainen Valentino Fashion Group, mutta sen osakkeet noteerataan myös Frankfurtin pörssissä. Hugo Bossin liikevaihto vuonna 2008 oli 1,7 miljardia euroa ja tulos 112 miljoonaa euroa.
Bossin tuotteita myydään ympäri maailmaa yli sadassa maassa ja yli 5 000 jälleenmyyjäliikkeessä. Sen päätuotemerkit ovat Boss, Hugo sekä Baldessarini. Hugo Bossin tuoksujen tuotemerkit omistaa kansainvälinen Procter & Gamble. Ensimmäinen Bossin tuoksu esiteltiin vuonna 1993, ja nykyään tuoksubisnes on yksi yrityksen tärkeimmistä ja tuottavimmista osista.
Natsi-Saksan pukimo

Yrityksen perustaja Hugo Boss oli kansallissosialismin kannattaja ja natsipuolueen jäsen.
Bossin yhtiö valmisti ruskeita paitoja, joihin natsipuolueen kannattajat pukeutuivat. Myöhemmin se toimitti  univormuja Saksan armeijalle ja muita tamineita Waffen SS:lle.
Huhtikuusta 1940 lähtien Bossin yhtiössä työskenteli 140 puolalaista ja 40 ranskalaista pakkotyöläistä. Työläiset asutettiin leirille, jossa hygienian ja ravitsemuksen taso ja työläisten kohtelu vaihtelivat suuresti.
Sodan jälkeen Hugo Boss tuomittiin sakkoihin osallisuudestaan natsien toimintaan.
1990-luvulla yhtiön natsimenneisyydestä tuli julki tietoja, jotka yritys yritti aluksi ohittaa vaikenemalla, mutta paineiden kasvaessa yhtiö avasi tutkijalle arkistonsa. Ensimmäinen yritys selvittää menneisyyden pimeitä vaiheita ei miellyttänyt yhtiötä. Vuonna 2011 muotiyhtiö kustansi toisen kirjan, jonka oli kirjoittanut yrityshistorioitsija Roman Köster. Kirjan nimi on Hugo Boss, 1924-1945 – Vaatetustehdas Weimarin tasavallassa ja kolmannessa valtakunnassa.
Vastaavalla tavalla tiliä menneisyytensä kanssa ovat tehneet monet muutkin Natsi-Saksan-aikaiset, edelleen toiminnassa olevat yritykset, kuten esimerkiksi Continental.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hugo Bossin internetsivut
Hugo Boss Pukeudu.fi-sivustolla
| n k  MDAX-indeksi |
| --- | --- |
 Aixtron  Aroundtown  Aurubis  Bechtle  Carl Zeiss Meditec  CTS Eventim.  Delivery Hero  Deutsche Lufthansa  Encavis  Evonik Industries  Evotec  Fraport  Freenet  Fresenius Medical Care  Fuchs  GEA Group  Gerresheimer  Hella  HelloFresh  Hensoldt  Hochtief  Hugo Boss  Jenoptik  Jungheinrich  K+S  KION Group  Knorr-Bremse  Krones  Lanxess  LEG Immobilien  Nemetschek  Nordex  Puma  Rational  Redcare Pharmacy  RTL Group  Scout24  Siltronic  Sixt  SMA Solar Technology  Stabilus  Ströer  TAG Immobilien  Talanx  TeamViewer  Telefónica Deutschland  ThyssenKrupp  United Internet  Vitesco Technologies Group  Wacker Chemie 
Päivitetty: 10. tammikuuta 2024
Kiovan Rus

| Kiovan Rus Київська Русь Kyjivska Rus (ukrainaksi) Киевская Русь Kijevskaja Rus (venäjäksi) > 882–1240 |
| --- | --- |
  Jaroslav I Viisaan tunnus 
   Kiovan Rus vuosina 1015–1113. 
Valtiomuoto:  monarkia
Pääkaupunki:  Kiova (882–1240)
Pinta-ala:  
– yhteensä:  1 330 000 km² 
Väkiluku (1000):  5 400 000
– väestötiheys:  4,06 / km²
Valuutta:  grivenka
Seuraaja:  Kiovan Rusin seuraajavaltiot
Kiovan Rus (myös Kiovan Rusj, Kiovan Venäjä, Kiovan ruhtinaskunta ja Kiovan suuriruhtinaskunta, (ukr. Київська Русь, Kyjivska Rus ven. Киевская Русь, Kijevskaja Rus,) oli Itä-Euroopassa 880-luvulta 1100-luvun puoliväliin olemassa ollut valtakunta. Valtakunta oli pääasiassa itäslaavilainen joiden joukossa kiovanilaisilla slaaveilla oli valtakunnassa hallitseva ja organisoiva asema. 800- ja 900-luvuilla skandinaavisilla ruseilla oli kuitenkin Kiovan Rus kehittymisessä huomattava, joskin kiistelty, rooli ja uskotaan, että heiltä nimi Rusin maa siirrettiin Keski-Ukrainan alueelle, eli kiovalaisten slaavien maille, ja sitten se tarkoitti kaikkia Kiovan hallussa olevia alueita. Se oli Euroopan omana aikanaan suurin ja vaurain suurvalta, joka sijaitsi nykyisen Ukrainan ja Venäjän alueilla. Maa ulottui etelässä Mustallemerelle, idässä Donille ja lännessä Laatokalle.
Nimi

Suomessa Rusin ruhtinaskunnasta on usein käytetty muotoa Kiovan Venäjä. Esimerkiksi historioitsija Jukka Korpela pitää tätä nimeä kuitenkin yksipuolisena, sillä sen aluetta ei hallinnut pelkästään nykyinen Venäjä, vaan myös esimerkiksi Valko-Venäjä ja Ukraina. Nykyisin on käytetty nimeä Kiovan Rus. Aikalaislähteissä valtiota kutsuttiin yksinkertaiseksi nimellä Rus tai Rusin maa ja käytettiin adjektiiveja russki ja russkaja, joilla viitattiin käytettiin yleensä viittaamaan valtion sydämen, Dnepr-Ukrainan alueen, asukkaisiin, mutta laajemmassa merkityksessä sillä viitattiin kaikkiin Kiovan hallitsemalla alueella asuviin etnisiin ryhmiin. Jukka Korpela on suositellut valtakunnan suomalaiseksi nimeksi aiempien historiankirjoittajien antaman nimen Kiovan Venäjä sijaan muotoa Kiovan Rusj.
Venäjästä käytettiin vasta 1700-luvulta lähtien yleisemmin nimeä Rossija, ja nimestä russki tuli nimenomaan isovenäläisiä eli nykyisiä venäläisiä tarkoittanut nimi erotuksena muista itäslaaveista. Toisaalta nimeä russki on myös käytetty esimerkiksi länsiukrainalaisista vielä 1900-luvulla.
Valtakunnan synty

Vuoden 1100 tietämillä kirjoitettu Nestorin kronikka kertoo, että slaavilaisten ja suomalais-ugrilaisten heimojen jatkuvia taisteluja selvittämään kutsuttiin kolme varjagi- eli viikinkipäällikköä. Tarinan luotettavuus on kyseenalainen, mutta todistettavasti viikinkejä oli alkanut liikkua nykyisen Venäjän alueella 700-luvun lopulta lähtien.lähde?
Nestorin kronikan mukaan Rurik-niminen varjagi asettui Novgorodiin vuonna 862. Kaksi Rurikin sukulaista, Askold ja Dir, siirtyivät armeijan kanssa Dneprin varrelle ja saapuivat Kiovan kaupunkiin, josta tuli Kiovan ensimmäiset hallitsijat. Täältä käsin he järjestivät menestyksekkään hyökkäyksen Konstantinopoliin, mutta eivät onnistuneet valtaamaan kaupunkia. Rurikin sukulainen, Novgorodin hallitsijana vuodesta 879 ollut Oleg Viisas syrjäytti Askoldin ja Dirin ja otti vuonna 882 vallan Kiovassa, josta muodostui syntyvän valtakunnan. Varjagit alistivat valtaansa useita itäslaavilaisia heimoja ja keräsivät veroina hunajaa, humalaa ja turkiksia. Vastineeksi he tarjosivat suojelua.lähde?
Kronikan mukaan Rurik ja hänen väkensä siirtyivät etelämmäs Olhavanjoen ja Ilmajärven yhtymäkohtaan slaavien pyynnöstä. Hän rakennutti sinne Holmgårdin mäkilinnan, ­joka tunnettiin Rurikin­linnana. Saarelle rakennettu mäkilinna sijaitsi viikinkien idäntien tärkeimpien vesi­reittien risteyksessä. Ilmajärveltä pääsi Dneprille ja sitä kautta Bysanttiin tai Volgalle ja Kaspian­merelle. Linnan muinaislöydöt kertovat paikan olleen kansain­välisen kaupan keskus, jossa asui sekä ­slaaveja että ­ruseja. ­Kaivauksissa on löytynyt ­viikinkiajan riipuksia, joissa on riimukirjoitusta, lohikäärmeenpääkoristeisia kiinnitysneuloja ja Thorin vasaroin koristeltuja käsirenkaita. Vaikutusvaltaiset slaavit halusivat myös asettua seudulle. He rakensivat asumuksensa hieman pohjoisemmaksi ja alkoivat kutsua paikkaa Novgorodiksi. Se syrjäytti vähitellen Rurikinlinnan viikinkien idäntien pysähdyspaikkana.
Rusien mahti ei perustunut siis taitoon ja diplomatiaan vaan pikemminkin raakaan voimaan ja väkivallan uhkaan. Kaikki Kiovan rusjin keskeiset kaupungit sijaitsivat strategisesti tärkeiden vesireittien varsilla, joita pitkin viikingit purjehtivat itään. Yksi kaupungeista oli Laatokanlinna, joka oli rusien varhaisin suuri keskus idässä. Muita jokireittien kaupunkeja olivat Novgorod, Jaroslav, Tšernihiv, Polatsk, valtakunnan keskus Kiova ja Gnjozdovo, jonka alueelta on löydetty enemmän viikinki­esineistöä kuin mistään muualta Venäjältä.
Kiovan tultua valtakunnan keskukseksi, se alisti paikalliset heimot valtaansa ja keräsi näiltä veroja. Kiovan ympärille rakennettiin 14 metrin korkuinen ja yli kolme kilometriä pitkä linnoitusmuuri. Saksalaisen kronikoitsijan Thietmar Merseburgilaisen mukaan Kiovassa oli vuosituhannen vaihteen paikkeilla kahdeksan markkinapaikkaa ja 400 kirkkoa.
Lyhyessä ajassa 900-luvun lopussa ja 1000-luvun alussa idäntiellä liikkuneet Kiovalle uskolliset varjagit alistivat valtansa alle Olhavanjoen rannoilla asuvat itämerensuomalaiset ja slaavit ja varmistivat näin, että Ilmajärven rannalle perustetun idäntien solmukohdan hallinta pysyi heillä.
Liitto Bysantin kanssa

Vähitellen Dnepriä pitkin edennyt kehitys ylsi Mustallemerelle saakka, jonka eteläpuolella sijaitsi Bysantin pääkaupunki Konstantinopoli. Rusit tekivät 800–900-luvulla lukuisia ryöstöretkiä Konstantinopoliin, ja alkoivat muodostua vakavasti otettavaksi uhaksi koko Bysantin valtakunnalle. Konstantinopoli teki vuonna 944 rusien kanssa liiton, jossa se antoi ruhtinaan valtuuttamille kauppiaille etuoikeuksia.
Tärkeimpiä niistä olivat alennukset orjakaupasta kannetusta tullimaksusta sekä oikeus viedä Bysantista silkkiä ja myydä valtiossa mitä tahansa. Rusien maine oli kuitenkin huono, joten heille asetettiin myös rajoituksia. Heidän piti muun muassa pysytellä talvisin pois keisarikunnan alueelta, ja kesäisinkin he saivat liikkua ainoastaan 50 miehen ryhminä bysanttilaisten saattueessa.lähde?