stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Volvon raskaan kaluston moottoreista
D13

"Volvo D13 sisältää 14 eri tehoversiota 375:stä 500:aan hevosvoimaan. Uusi muuttuvageometrinen turboahdin tarjoaa nopean vastineen kaasupolkimen painalluksiin parantaen polttoainetaloudellisuutta. Volvo tarjoaa kahta XE, integroitua voimalinjaversiota, kuten myös kuutta Eco-Torque- ja kolmea Dual-Torque-versiota sallien asiakkaiden kohdistaa moottorin suorituskyky tiettyihin käyttövaatimuksiin".
| Malli | Moottori | Teho | Vääntö | Puristus- suhde | Sylinteri- halkaisija | Iskun pituus | Tilavuus | Valmistus- vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| D13A | rivi-6 | 276-368 kW (375–500 hv) @ 1 500 rpm | 1 875-2 400 Nm (1 379-1 765 ft-lb) @ 1 050 rpm | 18:1 | 131 mm (5.16") | 158 mm (6.22") | 12 777 cm3 (779.7 cid) | 2005– |
| D13B | rivi-6 | 276-368 kW (375–500 hv) @ 1 500 rpm | 1 875-2 400 Nm (1 379-1 765 ft-lb) @ 1 050 rpm | 18:1 | 131 mm (5.16") | 158 mm (6.22") | 12 777 cm3 (779.7 cid) | 2005– |
| D13C | rivi-6 | 276-368 kW (375–500 hv) @ 1 500 rpm | 1 875-2 500 Nm (1 379-1 838 ft-lb) @ 1 000 rpm | 17.8:1 | 131 mm (5.16") | 158 mm (6.22") | 12 777 cm3 (779.7 cid) | 2005– |
| D13K | rivi-6 | 276-368 kW (375–500 hv) @ 1 500 rpm | 1 875-2 500 Nm (1 379-1 838ft-lb) @ 860-1,000 rpm | 18:1 | 131 mm (5.16") | 158 mm (6.22") | 12 777 cm3 (779.7 cid) | 2012– |
Fabrizio Barbazza

| Fabrizio Barbazza |
| --- | --- |
 Barbazza Long Beachin katuradalla 1992
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1963 (ikä 61) Monza, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1991, 1993
Talli(t):  AGS, Minardi
Kilpailuja:  20 (8 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  San Marinon Grand Prix 1991
Viimeinen kilpailu:  Ranskan Grand Prix 1993
Fabrizio Barbazza (s. 2. huhtikuuta 1963 Monza, Italia) on entinen italialainen Formula 1 -kuljettaja. Hän starttasi urallaan kahdeksaan kilpailuun saavuttaen niistä kaksi maailmanmestaruuspistettä.
Ura

Barbazza aloitti kilpailu-uransa ajamalla Motocrossia vuoteen 1982 saakka, jonka jälkeen hän vaihtoi kilpa-autoihin. Kaudeksi 1983 hän siirtyi Italian Formula 3 -sarjaan, sijoittuen seuraavana vuonna kuudenneksi. Kaudella 1985 hän voitti neljä kilpailua ja sijoittui lopulta sarjassa kolmanneksi.
Seuraavaksi kaudeksi Barbazza lähti kilpailemaan Yhdysvaltoihin uuteen American Racing -sarjaan. Neljän osakilpailuvoiton turvin hän saavutti mestaruuden heti ensimmäisella kaudellaan. Kaudeksi 1987 Barbazza siirtyi CART-sarjaan, jossa hänen parhaaksi saavutuksekseen jäi kolmas sija Indianapolisista. Kauden päätteeksi hänet valittiin vuoden tulokkaaksi.
Kaudella 1990 hänet palkattiin ajamaan Formula 3000 -sarjaan, mikä sai hänet vaihtamaan CART-sarjan Formula ykkösiin. Barbazza debytoi kuninkuusluokassa Imolassa 1991 AGS-tallin autolla. Kausi oli kuitenkin suuri pettymys, sillä hän ei selvittänyt karsintoja kertaakaan, johtuen siitä, että AGS ei pystynyt tarjoamaan kilpailukykyistä kalustoa.
Barbazza teki paluun CART-sarjaan vuonna 1992, mutta palasi takaisin Eurooppaan heti seuraavana vuonna. Formula 1 -talli Minardi tarjosi hänelle paikan kaudella 1993. Hän saavutti uransa ainoat pisteet sijoittumalla kahdesti kuudenneksi.MM-pisteissä hän oli 19.
Vuonna 1995 Barbazza kolaroi rajusti Yhdysvalloissa Jeremy Dalen kanssa, joka johti vakaviin pää- ja rintavaurioihin, joiden seurauksena hän oli kriittisessä tilassa ja vaipui koomaan. Hän kuitenkin toipui täysin onnettomuudesta, mutta ei enää palannut kilparadoille. Myöhemmin hän perusti mikroautoradan Monzaan ja alkoi suunnitella törmäysaitoja.
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | AGS | USA  | BRA  | SMR DNQ | MON DNQ | CAN DNQ | MEX DNQ | FRA DNQ | GBR DNQ | GER DNPQ | HUN DNPQ | BEL DNPQ | ITA DNPQ | POR DNPQ | ESP DNPQ | JPN  | AUS  | - | 0 |
| 1993 | Minardi | RSA Kesk. | BRA Kesk. | EUR 6 | SMR 6 | ESP Kesk. | MON 11 | CAN Kesk. | FRA Kesk. | GBR  | GER  | HUN  | BEL  | ITA  | POR  | JPN  | AUS  | 19. | 2 |
Magneettinen resistanssi

Magneettinen resistanssi voi tarkoittaa
reluktanssia
magnetoresistanssia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Magneettinen resistanssi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gibraltarin Päävartio

John Mackintoshin aukio 1830-luvun maalauksessa. Päävartiotalo oikealla, sotilaat sen edessä vartiossa.
Gibraltarin Päävartio (Main Guard) on vanha rakennus Gibraltarin keskustassa, John Mackintoshin aukiolla Parlamenttitalon ja Kaupungintalon välissä. Se rakennettiin varuskunnan tarpeisiin 1700-luvulla, mutta sitä käytettiin myöhemmin paloasemana, kylpylänä ja valtion virastotalona. Nykyisin talossa toimii Gibraltar Heritage Trust -perinnesäätiö.
Varhaisin maininta talosta on vuodelta 1748. Se näkyy myös vuosina 1750 ja 1753 tehdyissä piirustuksissa, joissa sen edessä on sotilaita vartiossa. Talo vaurioitui melko varmasti Gibraltarin piirityksessä vuosina 1779–1783. Se sijaitsi lähellä King's Bastionia, joka oli yksi pommitusten pääkohteista. Piirityksen jälkeen taloa kunnostettiin ja siihen lisättiin toinen kerros, joka näkyy myös vuonna 1830 tehdyissä piirustuksissa. Ranskalainen taiteilija Henri Regnault teki rakennuksesta 1860-luvulla kolme maalausta, jotka olivat pitkään siellä esillä. Varuskunta lopetti päävartion käytön alkuperäiseen tarkoitukseensa joskus vuosien 1896 ja 1911 välillä. Maailmansotien välisenä aikana siellä toimi paloasema. Toisen maailmansodan jälkeen se oli hetken yleinen kylpylä ennen kuin siitä tehtiin virastotalo.
Nykyisin talossa toimii Gibraltar Heritage Trust -perinnesäätiö. Se on remontoinut talon alakertaan pienen kaupan ja näyttelytilan, joissa voi järjestää myös erilaisia tapahtumia.
Gibraltarin Suuri synagoga

Gibraltarin Suuri synagoga eli Kahal Kadosh Sha'ar HaShamayim (hepr. ‏ קהל קדוש שער השמיים‎‎) on vanhin Gibraltarilla toimiva synagoga eli juutalaisten kokous-, rukous- ja kouluhuone. Se on alkujaan rakennettu 1700-luvun alkupuolella.
Utrechtin rauhansopimuksessa oli pykälä, joka kielsi juutalaisia tai muslimeita asettumasta Gibraltarille. Kun kauppasuhteet lämpenivät vuonna 1717, espanjalaiset huomasivat että britit antoivat juutalaisten kauppiaiden toimia alueella. Naapurisovun ylläpitämiseksi juutalaiset karkotettiin. Heidän sallittiin kuitenkin palata vähitellen, ensin sallittiin korkeintaan kolmen kuukauden oleskelu, ja lopulta kaikista rajoitteista luovuttiin 1700-luvun loppupuolella.
Gibraltarille palanneet juutalaiset tarvitsivat paikan hartauden harjoittamaiselle, ja vuonna 1724 Gibraltarin kuvernööri William Hargrave antoi kauppias Isaac Nettolle joutomaata Engineer Lanen varrelta. Netto rakennutti sinne vajan, jota alettiin käyttää synagogana. Alkuperäinen vaja tuhoutui vuoden 1766 tulvissa. Sen tilalle rakennettiin uusi, joka vaurioitui espanjalaisten tulituksessa vuosien 1779–1783 piirityksen aikana. Vuonna 1812 sattui tulipalo, jonka jälkeen synagogaa uusittiin jälleen. Silloin siihen rakennettiin nykyinen holvikatto.
Nykyisen synagogarakennuksen osoite on Engineer Lane 47-49. Rakennus on koristeltu värikkäillä laatoilla ja takorautaisilla kaiteilla. Lattiat ovat marmoria ja huonekalut tummaa puuta.
Fabrizio Crestani

Fabrizio Crestani (s. 17. joulukuuta 1987 Conegliano) on italialainen moottoriurheilija.
Ura

Hän aloitti uransa karting sarjoissa ennen siirtymistään Italian Formula Junior 1600 sarjaan vuonna 2005. Hän kilpaili myös Italian ja Britannian Formula 3 -sarjoissa vuosina 2005-07. Vuonna 2008 Crestani kilpaili Italian Formula 3000, Euroseries 3000 ja International Formula Master sarjoissa. Hän kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2008-09. Vuonna 2010 Crestani siirtyi GP2-sarjaan DPR talliin korvaten Giacomo Riccin loppukauden ajaksi. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2011 Crestani ajoi Auto GP-sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Vuonna 2012 Crestani teki paluun GP2-sarjaan Venezuela GP Lazarus-tallissa. Hän saavutti kauden aikana vain yhden pisteen. Loppukaudesta hänet korvattiin Sergio Canamasasilla. Vuonna 2013 Crestani palasi takaisin Auto GP -sarjaan ajaen kaksi kilpailua saavuttaen 11 pistettä. Samana vuonna hän ajoi myös neljä kilpailua GP2-sarjassa saavuttamatta pisteitä.
GP2-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | DPR | ESPFEA   | ESPSPR   | MONFEA   | MONSPR   | TURFEA   | TURFEA   | EURFEA   | EURSPR   | GBRFEA   | GBRSPR   | GERFEA   | GERSPR   | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA Kesk. | BELSPR 14 | ITAFEA 10 | ITASPR 15 | ABUFEA 13 | ABUSPR 14 |  |  |  |  | 0 | 30. |
| 2012 | Venezuela GP Lazarus | MALFEA 10 | MALSPR 21 | BHR1FEA 14 | BHR1SPR 19 | BHR2FEA Kesk. | BHR2SPR 23 | ESPFEA 17 | ESPSPR 10 | MONFEA 19 | MONSPR Kesk. | EURFEA Kesk. | EURSPR DNS | GBRFEA 11 | GBRSPR 22† | GERFEA   | GERSPR   | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA   | BELSPR   | ITAFEA   | ITASPR   | SINFEA   | SINSPR   | 1 | 24. |
| 2013 | Venezuela GP Lazarus | MALFEA   | MALSPR   | BHRFEA   | BHRSPR   | ESPFEA   | ESPSPR   | MONFEA   | MONSPR   | GBRFEA 18 | GBRSPR 17 | GERFEA 19 | GERSPR 21 | HUNFEA   | HUNSPR   | BELFEA   | BELSPR   | ITAFEA   | ITASPR   | SINFEA   | SINSPR   | ABUFEA   | ABUSPR   |  |  | 0 | 33. |
GP2-tulokset > Aasian GP2

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | Ocean Racing Technology | CHNFEA   | CHNSPR   | DUBFEA 14 | DUBSPR C | BHR1FEA Kesk. | BHR1SPR 17 | QATFEA 10 | QATSPR 21 | MALFEA 15 | MALSPR 16 | BHR2FEA 18 | BHR2SPR 15 | 0 | 28. |
Magneettiventtiili

Magneettiventtiili on sähköisesti luodun magneettikentän välityksellä ohjattu venttiili, jolla voidaan ohjata kaasun tai nesteen virtausta.
Tyypillisiä toimintajännitteitä ovat 12 volttia ja 24 volttia tasajännitettä (24V lähinnä teollisuudessa) sekä 230 volttia vaihtojännitettä.
Sovelluksia

Pesukone ja tiskikone
Puutarhan keinokastelulaitteen yhteydessä
Pneumatiikka- ja hydrauliikkasylinterit
M-teoria

M-teoria on kannattajiensa niin sanotuksi kaiken teoriaksi esittämä ratkaisu, joka yhdistää kaikki nykyiset viisi supersäieteoriaa sekä 11-ulotteisen niin sanotun supergravitaation. Teorian luoneen tohtori Edward Wittenin mukaan teorian kunnolliseen ymmärtämiseen tarvitaan matemaattisia työkaluja, joita ei vielä ole edes keksitty.
Witten ei ole tarkentanut, mistä kirjain M on tullut teorian nimeen. Kirjaimen merkitysten keksimisestä on muodostunut eräänlainen leikki fyysikkojen keskuudessa: sen on arveltu tulevan muun muassa sanoista "Mystery" (arvoitus), "Magic" (taika), "Mother" (äiti), "Missing" (puuttuva) tai "Membrane" (kalvo) ja sen perimmäinen merkitys tulisi Witten mukaan päättää kun fundamentaalimpi kaava teoriasta tunnetaan.
Gibraltar Kansainyhteisön kisoissa

Gibraltar on osallistunut Kansainyhteisön kisoihin viisitoista kertaa. Ensimmäisen kerran maa osallistui kisoihin vuonna 1958 Cardiffissa, Walesissa. Sen jälkeen maa on osallistunut jokaiseen kilpailuun. Gibraltar ei ole saavuttanut kisoista yhtään mitalia. Yhteensä Gibraltaria on edustanut Kansainyhteisön kisoissa 107 urheilijaa.
Grace Ebor

| Grace Ebor |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1977 (ikä 47)
Uran tiedot
Laji:  keskipitkänmatkan juoksu
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   Grace Ebor (keskellä)  |   Grace Ebor (keskellä)  |   Grace Ebor (keskellä)  |  |
Maa:   Nigeria
Naisten yleisurheilu
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Abuja 2003 | 800 m |  |
Grace Ebor (s. 8. elokuuta 1977) on nigerialainen keskimatkojen juoksija, joka erikoistui 800 metrille. Hän on pitänyt vuodesta 2003 lähtien hallussaan Nigerian naisten ennätystä 2.02,04.
Ebor voitti Kansainyhteisön kisoissa 2002 oman alkueränsä ajalla 2.03,12 mutta karsiutui välierissä. Vuonna 2003 Abujassa hän voitti Afrikan kisojen kultaa ajalla 2.02,04, joka on edelleen Nigerian naisten ennätys 800 metrin juoksussa. Eborin mestaruus oli myös Nigerian ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa voitto Afrikan kisojen naisten keskimatkoilla.
Ebor osallistui kerran Afrikan-mestaruuskilpailuihin vuonna 2006 mutta ei menestynyt. Hän voitti vuosina 2002–2006 viisi Nigerian mestaruutta, joista neljä 800 metrillä ja yhden 1 500 metrillä.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde:
| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.02,04 NR | Abuja | 15. lokakuuta 2003 |
| 1 500 m | 4.21,98 | Abuja | 9. heinäkuuta 2005 |
Gibraltarin Pieni synagoga

Sisäkuva synagogasta.
Gibraltarin Pieni synagoga (Esnoga Chica tai Ets Hayim) on Gibraltarilla toimiva synagoga eli juutalaisten kokous-, rukous- ja kouluhuone.
Vuonna 1724 Gibraltarin kuvernööri William Hargrave antoi kauppias Isaac Nettolle tontin, johon nousi Gibraltarin Suuri synagoga. Sitä hallitsivat pohjoisesta tulleet sefardijuutalaiset, jotka olivat olleet pitkään kontaktissa kristittyjen kanssa ja siten tottuneet melko muodollisiin jumalanpalveluksiin. Osa Gibraltarin juutalaisista oli kuitenkin kotoisin islaminuskoisesta Marokosta, missä juutalaiset olivat joutuneet kokoontumaan kodeissa ja vastaavissa epävirallisissa tiloissa. Heidän rukouskulttuurinsa oli kehittynyt epämuodolliseksi, ja he karsastivat "hollantilaisiksi" kutsumiaan Suuren synagogan menoja. Niinpä marokkolaistaustaiset alkoivat kokoontua Netton perustamassa talmud-koulussa torin varrella. Tämä muutettiin myöhemmin synagogaksi. Sitä kututaan nykyisin joko talmud-koulun nimellä Ets Hayim tai yksinkertaisesti Pieneksi synagogaksi (Esnoga Chica).
Rakennus vaurioitui pahoin espanjalaisten tulituksessa vuosien 1779–1783 piirityksen aikana, ja rakennettiin sen jälkeen uudelleen. Sen osoite on Irish Town 91.
Magneettinen pohjoisnapa

Magneettisen pohjoisnavan liikkuminen Kanadan arktisessa saaristossa vuosina 1831–2001.
Navan liikkuminen vuosina 1831–2007: havainnoidut sijainnit punaruskealla ja mallinnetut sijainnit sinisellä.
Maan magneettinen pohjoisnapa on paikka, jossa Maan magneettikentän inklinaatio on 90 astetta eli kenttä osoittaa suoraan alaspäin. Se ei sijaitse maantieteellisellä pohjoisnavalla, vaan pisteessä 86°N, 166°W Pohjoisella jäämerellä ja liikkuu kohti Venäjää 55–60 kilometriä vuodessa.
Fysikaalisilta ominaisuuksiltaan pohjoisella pallonpuoliskolla sijaitseva magneettinen napa ei olekaan magneettikentän pohjoisnapa, vaan etelänapa, sillä se vetää sauvamagneetin ja erityisesti kompassineulan pohjoisnapaa puoleensa, ja siellä magneettiset kenttäviivat osoittavat alaspäin.
Löytöhistoria ja tutkimusmatkat

Kun kompassi tuli Euroopassa tunnetuksi, sen toiminnan selitettiin johtuvan siitä, että Pohjois­navalla olisi suuri magneettisesta malmista koostunut vuori. Toisen selityksen mukaan Pohjantähti olisi ollut voimakas magneetti, koska kompassin­eula näytti osoittavan sitä kohti. Kun 1500-luvulla havaittiin magneettikentän deklinaatio eli että kompassin osoittama suunta poikkesi jonkin verran maan­­tieteelli­sestä pohjois­­suunnasta, pääteltiin, että tämän "magneetti­vuoren" olikin sijaittava jonkin matkan päässä Pohjois­navasta.
Vuonna 1600 englantilainen tutkija William Gilbert esitti ensimmäisenä, että Maa itse on suuri magneetti. Hän myös ensimmäisenä määritteli magneettisen pohjois­navan pisteeksi, jossa maan magneetti­kentän suunta on suoraan alas­päin.
Ensimmäisenä magneettiselle pohjoisnavalle saapui 31. touko­kuuta 1831 James Clark Ross, joka havaitsi sen sijaitsevan Boothian niemimaalla, Cape Adelaidessa (70°05.3′N, 096°46′W). Tämän jälkeen kesti yli 70 vuotta, ennen kuin paikalla seuraavana kävi Roald Amundsen vuonna 1903 purjehtiessaan ensimmäisenä Luoteisväylän läpi. Amundsen havaitsi magneettisen navan edelleen olleen lähellä Rossin ilmoittamaa paikkaa.
Kolmantena magneettisen pohjois­navan saavuttivat vuonna 1947 kanadalaiset tutkimus­matkailijat Paul Serson ja Jack Clark, jotka totesivat sen siirtyneen Allen Lakeen, Walesin prinssin saarelle (73.9°N, 100.9°W), noin 400 kilometriä luoteeseen siitä paikasta, josta Ross ja Amundsen olivat sen löytäneet. Edeltä­jis­tään poiketen he saapuivat paikalle lento­teitse, minkä vuoksi matka kävi paljon nopeammin, ja he saattoivat määrittää magneetti­navan paikan varsin tarkasti Sersonin keksimän elektronisen magnetometrin avulla
Myöhemmin magneetti­napa on siirtynyt vielä pohjoisemmaksi ja on nykyisin Pohjoisessa Jäämeressä Ellesmerensaaren luoteispuolella.
Eurypylos

Neoptolemos surmaa Eurypyloksen, attikalainen punakuvioamfora, n. 510 eaa.
Eurypylos (m.kreik. Εὐρύπυλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman mieshahmon nimi.
Telefoksen poika

Eurypulos, Telefoksen ja Astyokhen poika, jonka hänen äitinsä lahjoi kultaisella viiniköynnöksellä taistelemaan Troijan puolella myysialaisten johtajana. Hän taisteli urhoollisesti ja surmasi Makhaonin ja Nireuksen ennen kuin Neoptolemos tappoi hänet.
Thestioksen poika

Eurypulos, Thestioksen poika, osallistui Kalydonin metsäkarjun metsästykseen. Tapahtuman aikana hän loukkasi Atalantea, jonka vuoksi Meleagros surmasi hänet.
Euaimonin poika

Eurypulos, Thessalian kuningas ja Euaimonin ja Eurythemiin poika, joka aikanaan Helenan kosijana antamansa valan perusteella johti soturinsa 40 aluksella Troijan sotaan.
Eurypulos taisteli sodassa urhoollisesti ollen yksi kreikkalaisten suurimpia sankareita. Hän oli myös yksi niistä, jotka olisivat hyväksyneet Hektorin haasteen kaksintaisteluun, mutta arpa ei ratkennut hänen hyväkseen. Hän meni auttamaan Aiasta, Oileuksen poikaa, kun tämä oli haavoittunut ja väsynyt taistelemisesta. Tämän aikana hän kuitenkin haavoittui itse Pariin nuolesta. Kun Patroklos huolehti Eurypuloon haavasta, tämä vakuutti Patrokloksen osallistumaan taisteluun siitäkin tapauksessa, että Akhilleus ei itse haluaisi osallistua. Eurypulos mainitaan myös yhtenä Troijan puuhevoseen piiloutuneista miehistä.
Sodan jälkeen Eurypulos sai saaliikseen arkun, jonka Aineias oli hylännyt paetessaan Troijasta. Kassandra oli kuitenkin asettanut arkun päälle kirouksen, joka kohtaisi sitä kreikkalaista, joka arkun avaisi. Arkun sisällä oli Dionysoksen kuva, jonka Hefaistos oli takonut ja jonka Zeus oli antanut troijalaisille. Kun Eurypulos avasi arkun, tuli hän hulluksi. Hetkellisen täysjärkisyyden aikana hän kysyi neuvoa Delfoin oraakkelilta, joka neuvoi häntä etsimään ihmisiä, jotka tekisivät epätavallisen uhrauksen, ja asettumaan samaan paikkaan asumaan. Lopulta hän saapui Patraalle, jossa ihmiset olivat uhraamassa nuorukaista ja neitoa Artemiille hyvitääkseen Komaithon ja Melanippoksen tekemän temppelin häpäisyn. Kaupungin ihmiset tunnistivat Eurypuloksen johtajaksi, jonka oraakkeli oli heille kertonut tulevan, ja tekivät hänet kuninkaakseen. Tämän jälkeen Eurypulos sai järkensä takaisin, eikä kaupungissa tarvinnut enää uhrata ihmisiä Artemiille.
Poseidonin poika

Eurypulos, Poseidonin ja Astypalaian poika, oli Kosin saarten kuningas ja Khalkiopen isä. Hänet surmasi Herakles, joka palatessaan Troijasta nousi pimeällä maihin Kosissa, ja paikalliset asukkaat luultua häntä merirosvoksi hyökkäsivät hänen kimppuunsa. Toisen tradition mukaan Herakles hyökkäsi saarelle siepatakseen Khalkiopen.
Herakleen poika

Eurypulos, Herakleen ja Thespioksen tyttären Euboten poika.
Louhentori

Louhentori on Espoon Pohjois-Tapiolassa sijaitseva ostoskeskus. Louhentori koostuu kahdesta rakennuksesta osoitteissa Louhentie 14 ja 16 ja ne yhdessä muodostavat Louhentorin liikekeskuksen. Louhentorin rakennukset ovat yksikerroksiia, profiililtaan matalia ja vaaleita ja ne liittyvät ympäröivien asuinrakennusten mukaiseen arkkitehtuuriin.
Louhentori on Tapiolan puutarhakaupungin ns. pohjoisen lähiön keskus. Rakennukset on suunniteltu alusta lähtien kiinteäksi osaksi Tapiolan palveluverkostoa, palvelemaan erityisesti lähialueen asukkaita.
Louhentorin pohjoispuolella sijaitsee kallioinen Louhentori-niminen aukio sekä Louhenaukio-niminen linja-autojen kääntöpaikka ja päätepysäkki. Kääntöpaikka esiintyy Louhentorin ohella vuoden 1958 pienoismallissa, joka on tehty Pentti Aholan laatiman asemakaavan mukaisesti.
Louhentorilla toimineita yrityksiä ja palveluita

Louhentie 14:ssa toimi alun perin Elannon elintarvikemyymälä, joka myöhemmin muuttui Siwaksi. Siwa oli toiminnassa vielä vuonna 2014 ja jonkin aikaa sen jälkeen. Louhentie 14 on ollut tyhjillään Siwan lopetettua. Siwassa oli mm. Matkahuollon pakettipiste.
Louhentie 16:n valmistumisen myötä Pohjois-Tapiolan palvelutarjonta laajeni huomattavasti uusin palveluin – kioskilla, postilla (Louhentorilla 1970–1979), Fiat-autoliikkeellä, kampaamolla, kemikaliolla, sähköliikkeellä sekä baarilla (ravintolalla), eli Grilli Torolla. Ravintola Grilli Toro on toiminut vuoden 1970 toukokuusta lähtien samoissa tiloissa.
Louhentie 16:ssa on toiminut 2010- ja 2020-luvuilla Grilli Toron lisäksi ainakin asianajotoimisto, työvaateliike sekä pizza-kebab-ravintola. Aikaisempia tiloissa toimineita ovat edellisten lisäksi olleet maahantuontiliike, kioski ja pelihalli.
Arkkitehtuuri ja rakennusten historiaa

Louhentorin on suunnitellut arkkitehti Bror Söderman ollessaan Asuntosäätiön suunnitteluosaston palveluksessa. Söderman tunnetaan etenkin Kivenlahden amfin suunnittelijana. Louhentie 14 valmistui vuonna 1967 ja Louhentie 16 vuonna 1970. Rakennuttajana toimi Asuntosäätiö, joka myi valmiit rakennukset niiden käyttäjille.
Alueen ensimmäinen asemakaava hyväksyttiin vasta vuonna 1995, kun alue oli jo merkittäviltä osin rakennettu.
Arkkitehtuuri ja rakennusten historiaa > Rakennusten luonne, piirteet ja suhde ympäristöönsä

Rakennukset sijaitsevat Pohjois-Tapiolan erään merkittävän kokoojakadun, Louhentien varrella. Alkuperäisen Pohjois-Tapiolan rakennuskanta koostuu pääosin 1960-luvulla rakennetuista 3–5-kerroksista lamellitaloista, sekä matalista rivitaloista. Rakennusten pohjoispuolella olevalta Louhenaukiolta johtaa porrastettu kävely-yhteys ostoskeskukselle. Kävely-yhteys jatkuu limittyvänä kävelytasona, joka kytkeytyy rakennusten muodostamiin pieniin aukiotiloihin. Rakennusmassat ovat Louhentien suuntaisia ja suorakaiteen muotoisia ja ne edustavat 1960-luvulle tunnusomaista matalaa ja selkeälinjaista liikerakentamista. Louhentie 16 eli pohjoisempi rakennus on jaettu ulkokäytävällä pituussuunnastaan kahteen osaan. Ulkokäytävän katossa on kupolin muotoisia kattoikkunoita, minkä johdosta muuten hämärään tilaan saadaan luonnonvaloa.
Ulospäin suuntautuvat julkisivut ovat valkeaksi maalattua tiiltä, ulkokäytävän varrella on käytetty tummaa kivilaattaa. Ulkotiloissa katot on puupaneloitu. Ulkotilojen suunnittelussa on arvioiden mukaan haluttu kiinnittää erityistä huomiota ulkotilojen viihtyisyyteen.
Louhentie 14:n edustalla on katettu terassimainen alue, joka jatkuu pohjoisemman rakennuksen suuntaan ja jatkaa rakennuksen läpi kulkevan kävely-yhteyden ja rakennusten muodostavaa tilasarjaa. Terassialueella on aikaisemmin sijainnut pieni vesiallas suihkulähteineen.
Arkkitehtuuri ja rakennusten historiaa > Merkittäviä muutoksia

Louhentie 14:n kohdistuneita merkittäviä muutoksia ovat olleet:
Vesialtaan kattaminen
Myymälän pääoven muutos
Lastauslaiturin ajoportin poistaminen
Varastojen rakentaminen lastauslaiturille
Lastauslaiturin osittainen purku
Louhentie 16:n kohdistuneita merkittäviä muutoksia ovat olleet:
Grilli Toron terassin kattaminen (1974)
Postitoimipaikan ja liiketilojen muutokset (1979–1980)
Grilli Toron kylmiön rakentaminen itäjulkisivun puolelle (1995)
Uusi jätekatos rakennusten väliseen tilaan (1999)