stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tallusjärven valuma-alue
Vesistöalueen rakenne > Järviä

Järvialtaiden yhdistelmä ja alun perin yhdeksi järveksi määritelty Hirvijärvi-Kallioselkä-Ahveninen-Suovu (3 288 ha) on valuma-alueensa alajuoksulla sijaitseva pääjärvi. Muita sen lähettyviltä löytyviä järviä ovat esimerkiksi Suojärvi (102 ha), Pirttilampi (35 ha), Koivujärvi (20 ha), Kangaslampi (14 ha) ja 
Alalampi (14 ha). Tallusjärvi (2 210 ha) on kokoonsa puolesta myös yksi pääjärvistä. Sen ympäriltä voi mainita Vääräjärvi (28 ha), Petronlampi (19 ha) ja Humalalampi (19 ha).
Liesjärven (315 ha) alueella on esimerkiksi suuruusjärjestyksessä Haukijärvi (154 ha), Koros (133 ha), Murtonen (111 ha), Riuttasjärvi (42 ha)
Raja-Honkanen (34 ha), Salmi-Valkeinen (21 ha), Mäkijärvi (20 ha), Kangas-Valkeinen (20 ha), Tuppi-Valkeinen (17 ha), Liikkasenjärvi (16 ha) ja Iso-Raatteinen (15 ha).
Pienemmän Saittajoen valuma-alueen järviä ovat vielä Pieni Saittajärvi (62 ha), Saittajärvi (792 ha), Vaarunjärvi (53 ha), Valkeinen (26 ha) ja Niinilampi (16 ha).
Vesistöalueen rakenne > Virtavesiä

Edellä on jo lyhyesti mainittu valuma-alueen alajuoksulla sijaitsevista virtavesistä Savikoski, Hirvikoski, Alajoki ja Talluskanava. Ne muodostavat vesistöreitin pääreitin alajuoksun virtavedet, joiden välissä on laajoja järvimäisiä vesistöalueita. Pääuomaan laskevia sivujokia on lueteltu melko kattavasti edellä näkyvään taulukkoon. Seuraavassa luetellaan valuma-alueen muita virtavesiä kattavammin.
Tallusjärveen laskevan Alajoen vesistöalueen yläjuoksulla on muitakin virtavesiä. Alajoki alkaa Pienestä Saittajärvestä, johon laskee Saittajärvestä alkava lyhyt Saittajoki, jonka valuma-alueella sijaitsee Saittajokeen yhtyvä Kirvespuro. Saittajärveen laskee luoteesta tuleva puro Tyyrinvirta, etelästä Valkeisesta alkava Rajapuro, kaakosta tuleva ja  Pönkänlahteen laskeva Pönkäjoki, ja kaakkoispäähän laskevat Kohisevanpuro eli Lievosenpuro että Vaarunjärvestä alkava Vaarunjoki. Tallusjärveen laskevia pienempiä virtavesiä ovat Purnunlahteen luoteesta tuleva Juurikkapuro, Pirttilahteen idästä tuleva Vääränpuro ja Lintusyvän Lammaslahteen laskeva ja Vääränjärvestä alkava Porttipuro. Pieneen Tallusjärveen, joka on Tallusjärven erillinen järvenosa, laskevat Putkolanpuro ja Humalajärvestä alkava Humalajoki.
Liesjärvestä Tallusjärveen laskee pääuomaan kuuluva lyhyt Liesjoki. Liesjärveen laskee Liikkasenjärvestä alkava, ja samoin pääuomaan kuuluva, Liikkasenjoki. Liesjärven Haudanlahteen laskee Koroksesta alkava joki. Koroksen valuma-alueella sijaitsevat vielä Mustinpuro, Tuppi-Valkeisen puro ja Tonkalohipuro. Marjonlahteen tulee idästä pieni Pukkipuro ja Haukijärvestä alkava Haukijoki. Haukijärven valuma-alueelta löytyvät toinen Mustinpuro ja Honkajoki.
Liikkasenjoen valuma-alue on pääuoman valuma-aluetta, joka on vähäjärvinen. Liikkasenjärveen laskee kaakosta Murtosesta alkava Murtosjoki ja pohjoisesta tuleva, pääuoman kuuluva ja Mäkijärvestä alkava, Lukkaropuro eli Heinäjoki, jonka sivujoki on Riuttasjärvestä alkava Riuttasjoki.
Huomioita

1 2  Valuma-alueen pääuoma on mitattu Paikkatietoikkunassa, jossa on käytettävissä vesistöviranomaisten määrittämiä joenuomien pituuksia. Niihin lisätään järvenselkien suoria mittoja, joten pääuoman pituus on oikea lukuarvo noin kilometrin tarkkuudella.
↑  Kymijoen vesistön pääuoman pituudelle ei ole kirjallisuuslähteitä. Sen määrittäminen kartasta mittaamalla on hankalaa, jos jokien mutkittelu on voimakasta. Suuri osa pääuomasta on laajoja järvenselkiä, jossa matkan mittaaminen on helppoa. Mittaamisen vaiheet on selostettu artikkelissa Kymijoen vesistö kappaleessa Pääuoman kulun ja pituuden määritys. Matkan pituus mereltä Nokisenkoskelle on kartasta mittaamalla 430 kilometriä ja Iisvettä myöten Suonenjoen joensuuhun 7 km lisää. Saatu arvo on minimiarvo ja kun vesistöviranomaisten arvio julkaistaan, tämä määrittely voidaan poistaa!
West Bromwich Albion FC

West Bromwich Albion Football Club on jalkapalloseura West Bromwichista, Birminghamin lähistöltä, Englannista. Joukkue pelaa Mestaruussarjassa.
West Bromwich Albion on perustettu vuonna 1878 ja se on yksi kahdestatoista Englannin jalkapalloliigan alkuperäisestä perustajajoukkueesta. Joukkueen parhaista menestysvuosista on jo aikaa. Se on voittanut FA Cupin viidesti, vuosina 1888, 1892, 1931, 1954 ja 1968, Liigacupin vuonna 1966 ja 1. divisioonan, silloisen korkeimman sarjatason, mestaruuden vuonna 1920. Vuosikymmenten aikana joukkue on tavallisesti ollut Englannin huipputason tuntumassa pelaten välillä korkeimmalla ja välillä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kauden 2001–2002 päätteeksi se nousi ensimmäistä kertaa korkeimmalle sarjatasolla sitten 1980-luvun alkuvuosien, mutta säilyi liigassa vain yhden kauden ajan. Se nousi Valioliigaan takaisin kauden 2003–2004 päätteeksi, mutta putosi parin kauden jälkeen takaisin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Kausi 2007–2008 palautti West Bromwichin takaisin Valioliigaan, kun joukkue voitti Tony Mowbrayn alaisuudessa Mestaruussarjan. Lisäksi joukkue eteni FA Cupissa välieriin häviten sittemmin mestaruuden voittaneelle Portsmouth FC:lle. Keväällä 2009 West Bromwich putosi Mestaruussarjaan mutta nousi keväällä 2010 takaisin Valioliigaan, jossa se on sen jälkeen sijoittunut 11:nneksi, kymmenenneksi, Steve Clarken johtamana kahdeksanneksi sekä kaudella 2013–2014, jonka puolivälissä Steve Clarke sai potkut ja hänen tilalleen tuli espanjalainen Pepe Mel, 17:nneksi.
Historia

West Bromwich selviytyi vuonna 1886 FA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen Blackburn Roversille uusintaottelussa 0–2. Ensimmäinen loppuottelu oli päättynyt maalittomaan tasapeliin. West Bromwich ylsi myös seuraavana vuonna Englannin cupin loppuotteluun, joka päättyi Aston Villan voittoon maalein 2–0. Se voitti viimein FA Cupin vuonna 1888, kun Preston North End kaatui lukemin 2–1. Seuraavan cup-mestaruutensa joukkue voitti vuonna 1892, jolloin se päihitti loppuottelussa Aston Villan 3–0. West Bromwich ja Aston Villa kohtasivat FA Cupin loppuottelussa myös 1895. Ottelu päättyi Aston Villan 1–0-voittoon.
West Bromwich putosi keväällä 1901 2. divisioonaan, kun se keräsi sarjakaudella vain 22 pistettä ja jäi sarjan viimeiseksi kolmen pisteen erolla toiseksi viimeiseen Preston North Endiin. Joukkue nousi takaisin 1. divisioonaan heti seuraavalla kaudella 1902. Kausi 1903–1904 päättyi taas putoamiseen 2. divisioonaan, kun joukkue jäi sarjan viimeiseksi 24 pisteellä. Se nousi takaisin 1. divisioonaan kauden 1910–1911 päätteeksi. Vuonna 1912 West Bromwich selvisi FA Cupin loppuotteluun, jossa se hävisi uusintaottelussa 0–1 Barnsleylle. Ensimmäinen loppuottelu oli päättynyt 0–0-tasatulokseen.
West Bromwich voitti ensimmäisen 1. divisioonan mestaruutensa vuonna kaudella 1919–1920, kun se jätti toiseksi sijoittuneen Burnleyn yhdeksän pisteen päähän sarjataulukossa.
Siirtohistoria > 2010-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018–2019 | 12,69M € | 26,6M € | +13,91M € |  Sam Johnstone | 7,35M € |  Nacer Chadli | 12,0M € |
| 2017–2018 | 53,5M € | 2,05M € | -51,45M € |  Oliver Burke | 15,2M € |  Craig Gardner | 1,75M € |
| 2016–2017 | 37,9M € | 26,98M € | -10,92M € |  Nacer Chadli | 15,2M € |  Saido Berahino | 13,9M € |
| 2015–2016 | 42,9M € | 12,92M € | -29,98M € |  José Salomón Rondón | 17,0M € |  Brown Ideye | 5,42M € |
| 2014–2015 | 24,88M € | 2,3M € | -22,58M € |  Brown Ideye | 12,63M € |  George Thorne | 2,3M € |
| 2013–2014 | 15,7M € | 11,4M € | -4,3M € |  Stéphane Sessègnon | 7,0M € |  Shane Long | 8,5M € |
| 2012–2013 | 5,0M € | 3,73M € | -1,27M € |  Ben Foster | 5,0M € |  Simon Cox | 2,5M € |
| 2011–2012 | 9,08M € | 11,12M € | +2,04M € |  Shane Long | 5,1M € |  Borja Valero | 6,0M € |
| 2010–2011 | 13,83M € | 1,85M € | -11,98M € |  Marc-Antoine Fortuné  Somen Tchoyi  Peter Odemwingie | 3,0M € |  Luke Moore | 1,0M € |
| Yht. | 215,48M € | 98,95M € | -116,53M € |  |  |  |  |
Siirtohistoria > 2000-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009–2010 | 6,4M € | 4,8M € | -1,6M € |  Simon Cox | 2,3M € |  Craig Beattie | 2,1M € |
| 2008–2009 | 20,6M € | 10,3M € | -10,3M € |  Borja Valero | 5,9M € |  Curtis Davies | 10,0M € |
| 2007–2008 | 26,0M € | 32,3M € | +6,3M € |  Leon Barnett | 3,8M € |  Diomansy Kamara | 9,0M € |
| 2006–2007 | 2,9M € | 2,6M € | -0,3M € |  Kevin Phillips | 1,1M € |  Nigel Quashie | 2,3M € |
| 2005–2006 | 15,3M € | 9,1M € | -6,2M € |  Nathan Ellington | 4,5M € |  Robert Earnshaw | 4,1M € |
| 2004–2005 | 15,9M € | 2,0M € | -13,9M € |  Robert Earnshaw | 4,5M € |  Scott Dobie | 0,8M € |
| 2003–2004 | 5,3M € | 2,6M € | -2,7M € |  Geoff Horsfield | 1,5M € |  Jason Roberts | 2,1M € |
| 2002–2003 | 17,0M € | 0 € | -17,0M € |  Lee Hughes | 9,0M € |  James Quinn | Ilmainen siirto |
| 2001–2002 | 3,9M € | 7,5M € | +3,6M € |  Danny Dichio | 2,2M € |  Lee Hughes | 7,5M € |
| 2000–2001 | 7,0M € | 0,7M € | -6,3M € |  Jason Roberts | 3,0M € |  Mickey Evans | 0,3M € |
| Yht. | 120,3M € | 71,9M € | -48,4M € |  |  |  |  |
Siirtohistoria > 1990-luku

| Kausi | Ostot | Myynnit | Ostot/Myynnit +- | Arvokkain hankinta | Siirtosumma | Arvokkain myynti | Siirtosumma |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | 1,2M € | 4,1M € | +2,9M € |  Lárus Orri Sigurdsson | 0,5M € |  Kevin Kilbane | 3,8M € |
| 1998–1999 | 0,3M € | 0,2M € | -0,1M € |  Phil Whitehead | 0,3M € |  Stacy Coldicott | 0,1M € |
| 1997–1998 | 4,6M € | 2,8M € | -1,8M € |  Kevin Kilbane | 2,3M € |  Paul Peschisolido | 1,7M € |
| 1996–1997 | 2,2M € | 0 € | -2,2M € |  Paul Peschisolido | 0,9M € |  Neil Cutler | Ilmainen siirto |
| 1995–1996 | 0,3M € | 0 € | -0,3M € |  Julian Darby | 1,2M € |  Chris Hargreaves | Ilmainen siirto |
| 1994–1995 | 0 € | 0,1M € | +0,1M € |  Mike Phelan | Ilmainen siirto |  Micky Mellon | 0,1M € |
| 1993–1994 | 0,1M € | 0,2M € | +0,1M € |  David Smith | 0,1M € |  Craig Shakespeare | 0,1M € |
| 1992–1993 | 0,2M € | 0,1M € | -0,1M € |  Kevin Donovan | 0,1M € |  Paul Williams | 0,1M € |
| 1991–1992 | 0,1M € | 1,2M € | +1,1M € |  Kwame Ampadu | 0,1M € |  Don Goodman | 1,1M € |
| 1990–1991 | 0,3M € | 0 € | -0,5M € |  Paul Williams | 0,3M € |  Brian Talbot | Ei tiedossa |
| Yht. | 9,3M € | 8,7M € | -0,6M € |  |  |  |  |
Saavutuksia

FA Cupin voitto vuosina 1888, 1892, 1931, 1954 ja 1968
Liigacupin voitto vuonna 1966
Mestaruussarjan voitto 2008
1. divisioonan mestaruus vuonna 1920
2. divisioonan mestaruus vuosina 1901 ja 1911
Charity Shieldin voitto vuosina 1920 ja 1954
Entisiä päävalmentajia

Ron Atkinson
Osvaldo Ardiles
Slaven Bilić
Alan Irvine
Gary Megson
Pepe Mel
Tony Mowbray
Roberto Di Matteo
Roy Hodgson
Steve Clarke
Tony Pulis
Alan Pardew
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu
Kannattajien sivu
Kannattajien sivu
Š

Š (š) on latinalaisiin aakkosiin muutamissa kielissä lisätty kirjain. Se on muodostettu kirjaimesta s ja hatusta (engl. caron). Kirjaimen nimi on suomen yleiskielessä hattu-s. Kirjaimen äännearvo on suomen kielessä ja tyypillisesti muissakin kielissä ns. suhu-s [ʃ].
Š suomen kielessä

Š-kirjain on lainattu suomen kieleen tšekistä vuonna 1907, jolloin annettiin ensimmäinen suositus sen käytöstä.
Š:llä merkitty äänne on suomessa soinniton postalveolaarinen frikatiivi [ʃ] eli ns. suhu-s. Se on suomen harvinaisin äänne (jos ei lasketa sen vielä harvinaisempaa soinnillista paria ž, joka esiintyy mm. lainasanassa džonkki). Suhu-s:n asema on suomen äännejärjestelmässä vakiintumaton ja sen ääntämyksenä voi olla myös [s].. Kirjainyhdistelmä tš merkitsee soinnitonta postalveolaarista affrikaattaa [ʧ].
Š esiintyy vain uudehkoissa lainasanoissa, kuten šaahi, šamaani, šeikki ja šillinki. Koska suhu-s saattaa korvautua s-äänteellä, on monien sanojen oikeinkirjoituskin on muuttunut vastaavasti (šekki, nykyään usein sekki; vanhemman kielenkäytön tušši, nykyään pelkästään tussi). Joskus š:n korvaaminen s:llä kuitenkin muuttaa merkityksen, kuten sanoissa paaši – paasi sekä šakki – sakki.
Kirjainta š käytetään myös translitteroitaessa esimerkiksi kyrillisin, arabialaisin tai heprealaisin kirjaimin kirjoitettuja tekstejä. Kyrillisen aakkoston translitterointia koskevan standardin SFS 4900 mukaan kirjainta ш vastaa š, kirjainta ч vastaa tš ja kirjainta щ vastaa štš (kun lähtökieli on venäjä tai ukraina) tai št (kun lähtökieli on bulgaria).
Suomeen omaksutuissa lainasanoissa [ʃ]-äänne merkitään usein englannin mukaisella yhdistelmällä sh (shetlanninponi, shottilasi), toisinaan ranskan mukaisella yhdistelmällä ch (charmikas, vichyvesi) ja joskus saksan mukaisella yhdistelmällä sch (schäfer). Esiintyypä yleiskielessä myös sellainen italian mukaan kirjoitettava sana kuin cembalo /tʃembalo/. Kielenhuolto pitää kuitenkin š-kirjaimen käyttöä parhaana seuraavista syistä:
suomessa lähes aina sama foneemi merkitään samalla yhdellä (geminaatta kahdella) kirjaimella ja lähes aina sama kirjain ääntyy samana foneemina, eikä tätä säännönmukaisuutta pitäisi rikkoa [ʃ]-äänteenkään tapauksessa
sanan sisällä suomen kielen nuorehkoissa lainasanoissa [ʃ] voi esiintyä sekä yksittäiskonsonanttina että geminaattana, eikä sh:sta tai sch:sta sanan sisällä voi päätellä, onko kyseessä yksittäiskonsonantti vai geminaatta, mutta š:ää käytettäessä geminaatta voidaan erottaa yksittäiskonsonantista kahdentamalla kirjain
sh [ʃ]:n merkkinä suomessa sanan sisällä on huono siksikin, että suomessa sanan sisällä voi esiintyä yhdistelmä sh, joka ääntyy [sh], esim. lipashan on täynnä, mieshän on hullu, lautashysteria.
Aakkosjärjestyksen kannalta š katsotaan pelkäksi s:n muunnelmaksi, joten se aakkostetaan kuten s. – Aina näin ei ole ollut, vaan Nykysuomen sanakirjassa š oli aakkosjärjestyksen kannalta oma kirjaimensa, joka sijoittui s:n ja t:n väliin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirjaimet š ja ž suomen kielen oikeinkirjoituksessa
Uusi suomalainen monikielinen näppäimistöasettelu
Japanin Grand Prix 2004

|  Japanin Grand Prix 2004  |
| --- | --- |
 17. osakilpailu 18 osakilpailusta kaudella 2004. 

Päivämäärä:  10. lokakuuta 2004
Sijainti:  Suzuka Circuit, Mie, Japani
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,807 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 307,573 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Paaluaika:  1.33,542
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Ralf Schumacher   (Williams)
Kolmas:   Jenson Button   (BAR-Honda)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.32,730 (kierroksella 30)
Japanin Grand Prix 2004 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 10. lokakuuta 2004 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmastoista. Toiseksi ajoi hänen pikkuveljensä Ralf Schumacher Williamsilla.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 53 | 1.24.26,985 | 1 | 10 |
| 2 | 4 |  Ralf Schumacher | Williams-BMW | 53 | + 14,098 | 2 | 8 |
| 3 | 9 |  Jenson Button | BAR-Honda | 53 | + 19,662 | 5 | 6 |
| 4 | 10 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 53 | + 31,781 | 4 | 5 |
| 5 | 8 |  Fernando Alonso | Renault | 53 | + 37,767 | 11 | 4 |
| 6 | 6 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 53 | + 39,362 | 12 | 3 |
| 7 | 3 |  Juan Pablo Montoya | Williams-BMW | 53 | + 55,347 | 13 | 2 |
| 8 | 11 |  Giancarlo Fisichella | Sauber-Petronas | 53 | + 56,276 | 7 | 1 |
| 9 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 53 | + 1.29,656 | 19 |   |
| 10 | 7 |  Jacques Villeneuve | Renault | 52 | + 1 krs. | 9 |   |
| 11 | 16 |  Jarno Trulli | Toyota | 52 | + 1 krs. | 6 |   |
| 12 | 15 |  Christian Klien | Jaguar-Cosworth | 52 | + 1 krs. | 14 |   |
| 13 | 18 |  Nick Heidfeld | Jordan-Ford | 52 | + 1 krs. | 16 |   |
| 14 | 17 |  Olivier Panis | Toyota | 51 | + 2 krs. | 10 |   |
| 15 | 19 |  Timo Glock | Jordan-Ford | 51 | + 2 krs. | 17 |   |
| 16 | 20 |  Gianmaria Bruni | Minardi-Cosworth | 50 | + 3 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 21 |  Zsolt Baumgartner | Minardi-Cosworth | 41 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 5 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 38 | Kolarivaurio | 8 |   |
| Kesk. | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 38 | Kolarivaurio | 15 |   |
| Kesk. | 14 |  Mark Webber | Jaguar-Cosworth | 20 | Tulipalo | 3 |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Michael Schumacher – 1.33,542.
Nopein kierros: Rubens Barrichello – 1.32,730 (kierroksella 30)
Historian 20:s Japanin Grand Prix.
Jarno Trullin ensimmäinen kilpailu Toyotalla.
Zsolt Baumgartnerin sijoitusta pudotettiin kymmenellä moottorivaihdon takia.
Fernando Alonson 50:s Grand Prix.
BAR-tallin sadas GP.
Toyotan 50:s GP.
Olivier Panisin uran viimeinen kilpailu.
Viimeinen kilpailu kun molemmat Schumacherin veljekset sijoittuivat sijoille 1. ja  2.
Aika-ajot piti siirtää sunnuntai-aamuun Ma-On-taifuunin iskettyä rata-alueelle lauantaina.
Sveitsin jalkapallo

| Sveitsin jalkapallo |
| --- | --- |
Valtio:  Sveitsi
Lajiliitto:  Sveitsin jalkapalloliitto
Maajoukkue(et):   Miehet  Naiset 
Jalkapallo on Sveitsin suosituin urheilulaji. Jalkapalloa harrasti vuonna yli 270 000 rekisteröityä pelaajaa ja maassa on yli 1 300 jalkapalloseuraa. Sveitsissä pelataan joka viikonloppu noin 10 000 jalkapallo-ottelua.
Sveitsin jalkapallon sarjajärjestelmä on koostunut vuodesta 1933 lähtien kolmesta divisioonasta: Sveitsin Superliigasta, ykkösdivisioonasta ja harrastesarjoista. Jalkapalloa Sveitsissä hallinnoi kotipaikkaansa Bernissä pitävä Sveitsin jalkapalloliitto. Liitto jakautuu 13 alueelliseen liittoon.
Sveitsi toimii kotipaikkana myös lajin kansainväliselle järjestöille kuten Zürichissä toimivalle FIFA:lle ja Nyonissa toimivalle UEFA:lle. FIFA:n johtajana ovat toimineet sveitsiläiset Sepp Blatter vuosina 1998–2015 ja Gianni Infantino vuodesta 2016 lähtien.
Historia

Jalkapallo tuli ranskankieliseen sveitsiin englantilaisten sisäoppilaitosten oppilaiden toimesta vuona 1855–1869. Opisklelijoiden ja ulkomaalaisten toimesta perustettiin myös monet sveitsiläiset jalkapalloseurat. Vanhin toiminnassa oleva jalkapalloseura on vuonna 1879 perustettu FC St. Gallen. Alkuun jalkapallo kohtasi vastustusta niin opettajien, kirkon, viranomaisten kuin vanhempien toimesta.
Sveitsin jalkapalloliitto perustettiin 7. huhtikuuta 1895 Oltenissa, joka paransi lajin yhteiskunnallista asemaa. Sen alaisuudessa järjestettiin Sveitsin mestaruuskilpailut vuosina 1898–1899 ja Sveitsin cup vuodesta 1926. Jalkapallosta tuli suosittu ja laajalle levinnyt laji 1920- ja 1930-lukujen aikana. Kansainvälisen menestyksen ansiosta liittovaltion viranomaiset alkoivat arvostaa jalkapallon kasvatuksellista arvoa, tukivat jalkapalloseurojen johtajien koulutusta ja nostivat jalkapallon asemaa koulujen opetussuunnitelmissa.
Historia > Lajin ammattilaistuminen

Jalkapallon suosion nousu johti ammattimaistumiseen ja kaupallistumiseen. Vuosina 1922-1934 rakennettiin kaksitoista yli 10 000 katsojaa vetävää stadionia. Vuonna 1931 otettiin käyttöön liiga, joka koostui osittain ammattilaispelaajista. Seurojen ja kansallisen liigan asettamien rajoitusten jälkeen jalkapalloliitto kielsi ammattilaispelaamisen virallisesti vuonna 1941.
Toisen maailmansodan jälkeen jalkapallosta tuli merkittävä taloudellinen tekijä ja suosituin yleisöurheilulaji. SFA suhtautui vastustavasti ammattilaisurheiluun 1950-luvun puoliväliin asti. Aluksi pelaajat saivat harjoittelurahaa, mutta 1950-luvun lopusta lähtien koko pääsarjassa maksettiin pistepalkkioita. Kun 1970-luvun lopulla siirryttiin vähitellen puoliammattiliasuudesta täysammattilaisuuteen ja ylemmän sarjatason seurat kehittyivät kaupallisiksi yrityksiksi, joiden vuosibudjetit olivat joissakin tapauksissa selvästi yli 10 miljoonaa Sveitsin frangia. 1970-luvulta lähtien naisjalkapallo alkoi hiljalleen vakiinnuttaa asemaansa Sveitsin jalkapallossa.
Kansainvälinen kilpailutoiminta

Ensimmäinen Sveitsin maajoukkueen kansainvälinen ottelu pelattiin Pariisissa 12. helmikuuta 1905. Sveitsin joukkueen sijoittuminen toiseksi Pariisin olympiaturnauksessa 1924 ja voitto Suur-Saksasta vuoden 1938 maailmanmestaruuskilpailuissa olivat suuressa roolissa jalkapallon nousussa suosioon. 2000-luvun alkuun mennessä se oli pelannut yli 640 ottelua 66 maata vastaan.
Media

Television nousu jalkapallon viestintävälineenä vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuista lähtien on johtanut otteluiden välittämiseen yhä laajemmalle yleisölle. Television nousu johti mainosmahdollisuuksien nopeaan kasvuun ja jalkapallon kaupallistamisen uuteen nousuun. Katsojatulojen lisäksi seurat saivat uusia tulonlähteitä mainonnasta pelipaidoissa ja pelikenttien laidoilla, sponsoroinnista, televisiolähetyksistä maksettavista korvauksista ja myyntituotteista. Jotkut seurat muuttuivat osakeyhtiöiksi 1990-luvun lopulla.
Japanin Grand Prix 2005

|  Japanin Grand Prix 2005  |
| --- | --- |
 18. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2005. 

Päivämäärä:  9. lokakuuta 2005
Sijainti:  Suzuka Circuit, Mie, Japani
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,807 km
Kilpailun pituus:  53 kierrosta, 307,573 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Ralf Schumacher   (Toyota)
Paaluaika:  1.46,106
Palkintokoroke
Voittaja:   Kimi Räikkönen   (McLaren)
Toinen:   Giancarlo Fisichella   (Renault)
Kolmas:   Fernando Alonso   (Renault)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Kimi Räikkönen   (McLaren)
Kierrosaika:  1.31,540 (kierroksella 44)
Japanin Grand Prix 2005 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 9. lokakuuta 2005 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Kimi Räikkönen, jolle voitto oli kauden seitsemäs.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 9 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 53 | 1.29.02,212 | 17 | 10 |
| 2 | 6 |  Giancarlo Fisichella | Renault | 53 | + 1,633 | 3 | 8 |
| 3 | 5 |  Fernando Alonso | Renault | 53 | + 17,456 | 16 | 6 |
| 4 | 7 |  Mark Webber | Williams-BMW | 53 | + 22,274 | 7 | 5 |
| 5 | 3 |  Jenson Button | BAR-Honda | 53 | + 29,507 | 2 | 4 |
| 6 | 14 |  David Coulthard | Red Bull-Cosworth | 53 | + 31,601 | 6 | 3 |
| 7 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 53 | + 33,879 | 14 | 2 |
| 8 | 17 |  Ralf Schumacher | Toyota | 53 | + 49,548 | 1 | 1 |
| 9 | 15 |  Christian Klien | Red Bull-Cosworth | 53 | + 51,925 | 4 |  |
| 10 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 53 | + 57,509 | 10 |  |
| 11 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 53 | + 1.00,633 | 9 |  |
| 12 | 11 |  Jacques Villeneuve | Sauber-Petronas | 53 | + 1.23,221* | 8 |  |
| 13 | 18 |  Tiago Monteiro | Jordan-Toyota | 52 | + 1 krs. | 20 |  |
| 14 | 20 |  Robert Doornbos | Minardi-Cosworth | 51 | + 2 krs. | 15 |  |
| 15 | 19 |  Narain Karthikeyan | Jordan-Toyota | 51 | + 2 krs. | 11 |  |
| 16 | 21 |  Christijan Albers | Minardi-Cosworth | 49 | + 4 krs. | 13 |  |
| Kesk. | 8 |  Antônio Pizzonia | Williams-BMW | 9 | Ulosajo | 12 |  |
| Kesk. | 16 |  Jarno Trulli | Toyota | 9 | Kolari (Satō) | 19 |  |
| Kesk. | 10 |  Juan Pablo Montoya | McLaren-Mercedes | 0 | Kiilattiin ulos radalta* | 18 |  |
| DSQ | 4 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 52 | Hylättiin* | 5 |  |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Ralf Schumacher – 1.46,106.
Nopein kierros: Kimi Räikkönen – 1.31,540 (kierroksella 44)
Ralf Schumacherin uran viimeinen paalupaikka.
Kimi Räikkösen sijoitusta pudotettiin kymmenellä moottorivaihdon takia.
Jacques Villeneuve sai 25 sekunnin aikasakon kiilattuaan Juan Pablo Montoyan radalta.
Takuma Satō hylättiin kolaroinnistaan Jarno Trullin kanssa.
BMW-moottorin 200. kilpailu.
Jenson Buttonin sadas Grand Prix.
Renault saavutti 700 MM-pisteen rajan.