stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kirby
Kyvyt

Imemiskykynsä avulla Kirby on alusta asti pystynyt lentämään täyttämällä itsensä ilmalla. Kirbyn tavallisin kyky on kuitenkin vihollisten, tavaroiden ja ruo'an imeminen. Ensimmäisessä pelissään Kirby vain muutti sisään imetyt viholliset tähdiksi, joilla pystyi pommittamaan muita vihollisia, mutta Kirby's Adventure -pelistä lähtien on Kirby pystynyt nielaisemaan imemänsä viholliset ja ottamaan niiden erityiskyvyt käyttöönsä.
Nykypäivä

Vuonna 2015 julkaistiin Wii U -konsolille Kirby-seikkailu Kirby and the Rainbow Paintbrush, ja Nintendo on aloittanut Kirby-fanituotteiden valmistamisen Japanissa. Eurooppaan fanituotteet todennäköisesti eivät tule, mutta jo uusi peli kertoo Kirbyn yhä vahvasta suosiosta. Fanituotteiden kohtalo kuitenkin ratkennee ehkä tulevaisuudessa, sillä niille löytyy kuitenkin toisinaan vankkaa kysyntää.
Vuonna 2018 julkaistiin Nintendo Switch -konsolille Kirby Star Allies.
Kirby-sarja

Kirby's Dream Land (Game Boy) 1992
Kirby's Adventure (NES) 1993
Kirby's Dream Land 2 (Game Boy) 1995
Kirby's Dream Land 3 (SNES) 1997
Kirby 64: The Crystal Shards (Nintendo 64) 2000
Kirby and the Amazing Mirror (Game Boy Advance) 2004
Kirby: Power Paintbrush (Nintendo DS) 2005
Kirby: Mouse Attack (Nintendo DS) 2006
Kirby's Epic Yarn (Wii) 2010
Kirby Mass Attack (Nintendo DS) 2011
Kirby's Adventure Wii (Wii) 2011
Kirby: Triple Deluxe (Nintendo 3DS) 2014
Kirby and the Rainbow Paintbrush (Wii U) 2015
Kirby: Planet Robobot (Nintendo 3DS) 2016
Kirby Star Allies (Nintendo Switch) 2018
Aiheesta muualla

Kirbyn kotisivut
Kirby-pelit
| --- | --- |
Tasohyppelyt:  Kirby’s Dream Land  Kirby’s Adventure  Kirby’s Dream Land 2  Kirby’s Fun Pak  Kirby’s Dream Land 3  Kirby 64: The Crystal Shards  Kirby and the Amazing Mirror  Kirby: Power Paintbrush  Kirby: Mouse Attack  Kirby’s Epic Yarn  Kirby Mass Attack  Kirby’s Adventure Wii  Kirby: Triple Deluxe  Kirby and the Rainbow Curse  Kirby: Planet Robobot  Kirby Star Allies 
Spinoff-pelit:  Kirby’s Pinball Land  Kirby’s Dream Course  Kirby’s Avalanche  Kirby’s Block Ball  Kirby no Omochabako  Kirby’s Star Stacker  Kirby’s Tilt 'n' Tumble  Kirby Air Ride  Kirby Battle Royale 
Uudelleenjulkaisut:  Kirby: Nightmare in Dream Land  Kirby Super Star Ultra  Kirby’s Dream Collection  Kirby’s Extra Epic Yarn
Petter Meyer

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. helmikuuta 1985 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Kauniainen, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
: GrIFK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2008 | GrIFK | 112 | (85) |
| 2009–2010 | Jaro | 40 | (6) |
| 2011 | SJK | 22 | (19) |
| 2012–2022 | GrIFK | 233 | (109) |
| Yhteensä | Yhteensä | 407 | (219) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. maaliskuuta 2025.
Petter Meyer (s. 21. helmikuuta 1985 Kauniainen) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Pääosan urastaan Meyer on pelannut Grankulla IFK:ssa. Kaudet 2009–2010 hän pelasi Veikkausliigaa FF Jarossa 40 ottelussa ja teki kuusi maalia. Kaudella 2009 hän oli Jaron paras maalintekijä, mutta kauden 2010 pilasi loukkaantuminen. Kaudeksi 2011 hän siirtyi Seinäjoelle SJK:n riveihin. Hän oli Kakkosen Pohjoislohkossa SJK-kautenaan paras maalintekijä 19 maalilla ja oli nostamassa SJK:ta Ykköseen.
Yhden SJK-kauden jälkeen Meyer palasi kuitenkin Kauniaisiin Kakkosessa pelanneeseen kasvattajaseuraansa GrIFK:hon. Hän voitti jälleen Kakkosen Etelälohkon maalikuninkuuden 21 maalilla, mutta seuraavilla kausilla ei yltänyt samoihin maalilukemiin. Kaudella 2015 Meyer valittiin Kakkosen Etelälohkon parhaaksi pelaajaksi. Hän voitti lohkonsa maalipörssin 23 maalilla ja oli nostamassa seuraansa takaisin Ykköseen. Meyer on GrIFK:n seurahistorian eniten maaleja sarjaotteluissa tehnyt pelaaja.
Karjalan lennosto

| Karjalan Lennosto |
| --- | --- |
 Karjalan lennoston joukko-osastotunnus
Toiminnassa:  1918–
Valtio:  Suomi
Puolustushaarat:  Ilmavoimat
Aselajit:  ilmavoimat
Rooli:  valmiusyhtymä
Tukikohta:  Rissala, Kuopion lentoasema
Kalusto:  F/A-18 Hornet
Värit:  
Komentajat
Nykyinen komentaja:  eversti Johan Anttila 1.8.2023 alkaen
Karjalan Lennosto (KARLSTO, aikaisempi lyhenne KarLsto) on yksi Suomen ilmavoimien valmiusyhtymistä ja joukko-osastoista. Nimestään poiketen sen päätukikohta ei sijaitse Karjalassa, vaan Pohjois-Savon maakunnassa, Kuopion lentoasemalla Siilinjärven Rissalassa. Lennoston toiminta-alue on Etelä-Suomi.
Yleistietoa

Lennostossa palvelee 750 henkilöä, joista palkattua henkilöstöä on 500 ja varusmiespalvelustaan suorittavia asevelvollisia noin 250 henkilöä. Se on ollut 2015 lähtien Suomen suurin ilmavoimien yksikkö.
Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2023 solmitun DCA-sopimuksen mukaisesti Yhdysvallat saavat tarvittaessa käyttöönsä Karjalan lennoston lentotukikohdan Rissalassa.
Kokoonpano > Esikunta

Esikunta vastaa lennoston hallinnosta ja sitä johtaa esikuntapäällikkö, joka toimii lennoston komentajan sijaisena. Lennoston kokonaistoiminnan kannalta tärkeitä tehtäviä suunnitellaan, valmistellaan ja toimeenpannaan esikunnassa yhteensä viidellä eri osastolla, jotka ovat henkilöstöosasto, operatiivinen osasto, johtamisjärjestelmäosasto, lentotekninen osasto sekä huolto-osasto.
Kokoonpano > 7. Pääjohtokeskus

7. Pääjohtokeskus (7. PääJoke) valvoo ja hallitsee ilmatilaa sekä turvaa alueellista koskemattomuutta sekä suunnittelee ilmapuolutustusta. Sen alaisuudessa toimivat alueen tutka-asemat. Pääjohtokeskuksen muodostavat esikunta, valvontakeskus, torjuntakeskus ja tekninen keskus.
Kokoonpano > Huoltokeskus

Huoltokeskus ylläpitää lennostoa tuottamalla tarvittavat huoltopalvelut, varastoi perustettaville joukoille varatun materiaalin sekä ylläpitää ajoneuvokalustoa. Tarvittaessa se järjestää maakuljetuksia.
Kokoonpano > Hävittäjälentolaivue

Lennoston pääkaluston muodostavat Hävittäjälentolaivue 31:n F/A -18 Hornet-torjuntahävittäjät. Se ylläpitää Etelä-Suomen tunnistuslentovalmiutta. Sen pääasiallisena tehtävänä rauhan aikana on valvoa vastuualueensa ilmatilaa sekä tarvittaessa estää ilmatilan luvaton käyttö.
Laivueen komentajana toimii everstiluutnantti Eetu Rikkinen 1.9.2021 alkaen.
Uudet Lockheed Martin F-35A Lightning II -monitoimihävittäjät saapuvat Karjalan lennostoon vuonna 2028. Karjalan lennostossa on aloitettu muutostyöt uusien hävittäjien saapumisen johdosta. Kahdella eri konetyypillä tullaan toimimaan vuosina 2026–2028.
Kokoonpano > Lentotekniikkalaivue

Lentotekniikkalaivue huoltaa ja korjata lentokalustoa. Lentotekniikkalaivue järjestää myös tukitoimintoja, esimerkiksi lentopolttoaineen, varaosat, asiantuntijapalvelut ja maakaluston.
Kokoonpano > Suojausyksikkö

Suojauskomppania kouluttaa varusmiehiä tukikohdan suojaustehtäviin.
Kutsuntojen kautta varusmiespalvelukseen Karjalan Lennostoon määrätyt asevelvolliset voivat suorittaa palveluksensa muun muassa sotilaspoliisi-, lääkintä-, kuljetustehtävissä tai sotilaskeittäjänä. Useimmille aloille koulutetaan miehistön lisäksi myös varusmiesjohtajia aliupseeri- ja reservinupseerikursseilla Ilmasotakoulussa sekä Kainuun Prikaatissa.lähde?
Karjalan Lennostossa palvelee myös komennusmiehinä Ilmasotakoulussa koulutettuja johtokeskusaliupseereita, lentokone-apumekaanikkoja, ilmatorjuntamiehiä sekä sotilaskuljettajia.lähde?
Syksyllä 2021 tukikohdassa alkoi uuden kasarmin rakennus. Uuden kasarmin on tarkoitus valmistua loppuvuodesta 2023. Vanha kasarmi oli tarkoitus peruskorjata, mutta todettiin se olevan niin huonossa kunnossa, että kasarmi päätettiin purkaa ja tilalle aletaan rakentamaan uudisrakennusta. Koko hankkeen arvo on noin 16 miljoonaa euroa.
Kokoonpano > Viestitekniikkakorjaamo

Viestitekniikkakorjaamo toimenkuvaan kuuluu lennoston valvonta-, johtamis- ja lennonvarmistusjärjestelmien rakentaminen, asentaminen ja kunnossapito.
Komentajat ja johto

Lennoston komentajina ovat olleet:
eversti Oskar Tuomisalo (1913–2004) 1955–1958
everstiluutnantti Kalevi Sarvanto (1912–1963) 1958–1960
eversti Lauri Pekuri (1916–1999) 1960–1968
eversti Reino Nykänen (1920–1980) 1968–1972
eversti Veikko Hietamies (1929–1997) 11. tammikuuta 1972 – 1. maaliskuuta 1978
eversti Veli Pernaa (s. 1934) 1. maaliskuuta 1978 – 30. kesäkuuta 1980
eversti Pertti Tolla (s. 1936) 30. kesäkuuta 1980 – 31. joulukuuta 1984
eversti Matti Antikainen (s. 1940) 1. tammikuuta 1984 – 30. marraskuuta 1987
eversti Matti Ahola (s. 1943) 1. joulukuuta 1987 – 30. syyskuuta 1991
eversti Aarno Liusvaara (s. 1944) 1. lokakuuta 1991 – 30. marraskuuta 1994
eversti Heikki Harjunmaa (s. 1949) 1. joulukuuta 1994 – 31. maaliskuuta 1996
eversti Heikki Lyytinen (s. 1953) 1. huhtikuuta 1996 – 2002
eversti Hannu Karjalainen (1956 – 2005) 2003 – 16. marraskuuta 2005
eversti Ari Jussila (s. 1960) 2005 – 2006 ja 1.6.2009 – 30.6.2012
eversti Juha Suonperä (s. 1958) 2006 – 2009
eversti Ossi Sivén (s. 1963) 1.7.2012 – 31.8.2015
eversti Jari Mikkonen (s. 1967) 1.9.2015 –31.7.2017
eversti Markus Päiviö (s.1969) 1.8.2017 – 14.2.2018 (siirto erityistehtävään Ilmavoimien esikuntaan; myöhemmin tuomio hovioikeudessa mm. esimiesaseman väärinkäyttämisestä)
eversti Timo Herranen 1.3.2018  – 31.12.2020
eversti Aki Puustinen 1.1.2021 – 31.7.2023
eversti Johan Anttila 1.8.2023 alkaen
ja esikuntapäälliköt:
everstiluutnantti Juho Alanko 3. toukokuuta 1977 – 30. syyskuuta 1980
everstiluutnantti Aku Miettinen 30. syyskuuta 1980 – 31. tammikuuta 1985
everstiluutnantti Sakari Isosomppi 1. helmikuuta 1985 – 31. maaliskuuta 1987
everstiluutnantti Carl-Gustav Karling 1. huhtikuuta 1987 – 31. toukokuuta 1990
everstiluutnantti Seppo Nieminen 1. kesäkuuta 1990 – 31. toukokuuta 1993
everstiluutnantti Hannu Myöhänen 1. kesäkuuta 1993 – 31. joulukuuta 1997
everstiluutnantti Lauri Valleala 1. tammikuuta 1998 – 31. joulukuuta 2004
...
everstiluutnantti Timo Antikainen 2018 – 2021
everstiluutnantti Tomi Böhm 1.3.2021 – 2023
everstiluutnantti Tommi Pyöriä 1.6.2023 alkaen
Historia

Lennoston katsotaan aloittaneen toimintansa vuonna 1918 Lento-osasto 2 -nimisenä. Lentotoiminta alkoi antrealaiselta pellolta, kun sille saapui neljä neuvostoarmeijalta varastettua ranskalaisvalmisteista Nieuport-konetta. Koneita lensivät venäläiset 1. maailmansodan veteraanit, jotka osoittautuivat hyvin taitaviksi. Heidät oli saatu houkuteltua valkoisen armeijan riveihin lentokoneineen lupaamalla, että he saisivat 25000 ruplaa koneelta ja Suomen kansalaisuuden. Sodan jälkeen lentäjille annettiin kaksi viikkoa aikaa poistua maasta, sekä kansalaisuus että rahat jäivät saamatta.
50-luvulla lennosto toimi nimellä 3. lennosto ja sitä aikaisemmin muun muassa nimen Lentorykmentti 3 alla.
Lennoston ja sen edeltäjien perinteitä vaalii Karjalan Lennoston kilta.
Rissalassa tapahtui 3. lokakuuta 1978 Ilmavoimien rauhanajan vakavin lento-onnettomuus, jossa kuoli 15 ihmistä. He osallistuivat maanpuolustuskurssin jatkotapaamiseen. Kuolleiden joukossa oli korkea-arvoisia upseereita, poliitikkoja ja yritysjohtajia.
Los Kyherös -yhtye

Los Kyherös on lennoston Hävittäjälentolaivue 31:n pääasiassa ohjaajista koostuva yhtye, mutta joukossa on muutamina vuosina ollut myös lentotekniikan edustajia. Los Kyherös on saanut alkunsa vuonna 1981, jolloin yhtye esitti ensimmäiset itsesanoittamansa kappaleet Hävittäjälentolaivue 31:n laivuejuhlissa. Yhtyeen kokoonpano on myös vaihtunut useasti vuosien varrella. Alussa esiintymiset olivat akustisia laulelmia, joita säestettiin pianolla ja kitaralla. Nykyinen bändi sai alkunsa 90-luvun alussa, jolloin yhtye siirtyi myös sähköiseen kauteen.lähde?
Los Kyherös -yhtye > Diskografia

Poltto palaa (2001)
Gunrock (2008)
Pohja edellä auringosta (2020)
Pelastustoiminta

Karjalan Lennoston sotilaspalokunta sijaitsee KARLSTO:n sotilasalueella Rissalassa ja se on Pohjois-Savon pelastuslaitoksen sopimuspalokunta joka saa tietyltä vastealueelta tiedon hälytystehtävistä ja osallistuu niihin, jos mahdollista. Virka-aikana tai hävittäjien ollessa ilmassa paikalla on vähintään 2 pelastusmiestä.lähde? 
Sotilaspalokunnan ajoneuvokalusto:lähde?
MRA301 - kevyt pelastusauto Toyota Hiace 4x4 vm. 2007
MRA341 - vaahtoauto Sisu E11T 6x6 vm. 2002
MRA342 - vaahtoauto Sisu E11T 6x6 vm. 2004
MRA343 - vaahtoauto Scania P400 6x6 vm. 2011
MRA351 - pelastus-/raivausauto Scania P380 6x6 vm. 2009
MRA381 - puhdistusajoneuvo Scania P400 6x6 vm. 2010
MEA331 - ambulanssi MB Sprinter 316CDI 4x4 vm. 2010
MEA332 - ambulanssi MB Sprinter 315CDI 4x4 vm. 2009
MEA333 - ambulanssi MB Sprinter 316CDI 4x4 vm. 2005
Lisäksi yksi suurehko vene "Tyrsky" sekä ilmatyynyaluslähde?
Aiheesta muualla

Karjalan lennosto
Ilmavoimien kansainvälisen valmiusyksikön evaluointi lähestyy
Pilven Veikko-lehti 1/2015 (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Suomen ilmavoimien joukko-osastot |
| --- | --- | --- |
| Ilmavoimien esikunta  Karjalan lennosto  Lapin lennosto  Satakunnan lennosto  Ilmasotakoulu  | Ilmavoimien esikunta  Karjalan lennosto  Lapin lennosto  Satakunnan lennosto  Ilmasotakoulu  |  |
Luettelo Suomen ilmavoimien ilma-aluksista
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
F-18 -hävittäjien ylilento Puolustusvoimien lippuhuhlan päivän paraatissa Lappeenrannassa 2014
Joachim Tielke

Yksityiskohta Joachim Tielken vuonna 1679 rakentamasta kitarasta, TieWV 20 (Yhdysvaltain historian museo, Washington D.C.)
Joachim Tielke tai Tielcke (14. lokakuuta 1641 Königsberg – 19. syyskuuta 1719 Hampuri) oli saksalainen soitinrakentaja, jonka erityisalana olivat jousi- ja näppäilysoittimet. Tielken nimi liitetään erityisesti sisterin paikalliseen erityismuotoon, (hampurin)kellositraan, jota pidetään hänen viimeistään vuonna 1669 suunnittelemanaan. Niin kellositroille kuin muillekin Tielken soittimille on ominaista musiikillisesti korkean laadun lisäksi monessa tapauksessa poikkeuksellisen runsas, jopa loisteliaaksi luonnehdittava koristelu, jonka materiaaleina on käytetty eri puulajien lisäksi ainakin helmiäistä, kilpikonnankuorta, korukiviä ja norsunluuta.
Tielken rakentamista soittimista on säilynyt yli sata, joista merkittävä osa on esillä eri maiden soitin- ja taidemuseoiden kokoelmissa; Friedemann Hellwigin ja Barbara Hellwigin laatima kattava, värikuvitettu luettelo soittimet yksilöivine TieWV-numeroineen on julkaistu vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Georg Kinsky: "Beiträge zur Tielke-Forschung". Zeitschrift für Musikwissenschaft, iv (1921–22), sivut 604–623.
Günther Hellwig: "Joachim Tielke". The Galpin Society journal, XVII (1964), sivut 28–38.
Günther Hellwig: Joachim Tielke: ein Hamburger Lauten- und Violenmacher der Barockzeit (= Fachbuchreihe das Musikinstrument 38). Frankfurt: Das Musikinstrument, ©1980. ISBN 3-920112-62-8
Alexander Pilipczuk: "Der Hamburger Instrumentenmacher Joachim Tielke: künstlerische-historische Aspekte". Die Weltkunst, li (1981), sivut 1134–1137.
Alexander Pilipczuk: "Dekorative Verwertung alchimistischer und astrologischer Bildelemente auf Joachim Tielkes Gitarre von 1703". Jahrbuch des Museums für Kunst und Gewerbe Hamburg, ii (1983), sivut 27–40.
Mimo – Musical Instrument Museum Online ,SortField:Author_sort,SortOrder:0,TemplateParams:(Scenario:,Scope:,Size:!n,Source:,Support:)))
http://www.tielke-hamburg.de
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Luettelo terroristijärjestöistä

Useat valtiot ja kansainväliset järjestöt ovat laatineet luettelot terroristeiksi määrittämistään järjestöistä. Seuraava luettelo nimetyistä terroristiryhmistä sisältää nykyisten ja entisten kansallisten hallitusten ja hallitustenvälisten järjestöjen sekä YK:n terrorismia tutkivan yhteistyöjärjestön terroristeiksi määrittämät ryhmät.
Tämä luettelo ei sisällä terrorismia, jonka tekijöinä pidetään yksittäisiä terrorismista syytettyjä henkilöitä.
Britannian sisäministeriön listaamat terroristijärjestöt > Luettelo kielletyistä Pohjois-Irlannin terroristiryhmistä

Jatkuva Irlannin tasavaltalainen armeija (CAC)
Cumann na mBan
Fianna na hÉireann, useiden ryhmien vaatima nimi
Irlannin kansallinen vapautusarmeija (INLA)
Irlannin kansan vapautusjärjestö (IPLO)
Irlannin tasavaltalaisarmeija (IRA), useiden ryhmien vaatima nimi
Lojaalistien vapaaehtoisjoukko (LVF)
Oranialaisvapaaehtoiset
Red Hand Commando
Red Hand Defenders
Saor Éire
Ulster Defence Association (UDA)
Ulster Freedom Fighters (UFF),
Ulsterin vapaaehtoisjoukot (UVF)
Lähde:
Euroopan unionin listaamat terroristijärjestöt

Abu Nidalin järjestö
Al-Aksan marttyyrien prikaatit
al-Aqsan säätiö
Babbar Khalsa
Filippiinien kommunistinen puolue (mukaan lukien Uusi kansanarmeija)
Iranin islamilaisen tasavallan tiedusteluministeriö
Gama’a al-Islamiyya
İslami Büyük Doğu Akıncılar Cephesi
Hamas (Izz ad-Din al-Qassam -prikaatit )
Hezbollah
Hizbul Mujahideen
Khalistan Zindabadin rintama
Kurdistanin työväenpuolue
Tamil Eelamin vapautuksen tiikerit
Ejército de Liberación Nacional
Islamilainen jihad
Palestiinan vapautuksen kansanrintama
Palestiinan vapautuksen kansanrintama – yleisjohto
Vallankumouksellinen kansan vapautusrintama
Loistava polku
Kurdistanin vapauden haukat
Lähde:
Yhdysvaltain ulkoministeriön listaamat terroristijärjestöt

| Vuodesta | Järjestö |
| --- | --- |
2021: Segunda Marquetalia
2021: Fuerzas Armadas Revolucionarias de Colombia–Ejército del Pueblo
2021: Islamilainen valtio Kongon demokraattisessa tasavallassa
2021: Islamilainen valtio Mosambikissa
2021: Harakat Sawa’d Misr
2020: Asa’ib Ahl al-Haq
2019: Pāsdārān
2018: Jama’at Nusrat al-Islam wal-Muslimin
2018: al-Ashtarin prikaatit
2018: Islamilainen valtio Suur-Saharassa
2018: Islamilainen valtio Länsi-Saharassa
2018: Islamilainen valtio Filippiineillä
2018: Islamilainen valtio Bangladeshissä
2017: Hizbul Mujahideen
2016: Intian niemimaan Al-Qaida
2016: Islamilainen valtio Libyassa
2016: Islamilainen valtio Khorasanissa
2015: Jaysh Rijal al-Tariq al Naqshabandi 
2014: al-Nusran rintama
2014: Islamilainen valtio Siinain niemimaalla
2014: Ansar al-Sharia Bengasissa
2014: Ansar al-Sharia Darnah
2014: Ansar al-Sharia Tunisiassa
2013: al-Mulathamun pataljoona
2013: Ansaru
2013: Boko Haram
2013: Ansar Dine  (AAD)
2012: Haqqani-verkosto (HQN)
2012: Abdallah Azzamin prikaatit (AAB)
2012: Jemaah Anshorut Tauhid (JAT)
2011: Intian Mujahedeen (IM)
2011: Islamin armeija (AOI)
2010: Jaysh al-Adl (entinen Jundallah)
2010: Tehrik-e Taliban Pakistan (TTP)
2010: Harakat ul-Jihad-i-Islami (HUJI)
2010: Arabian niemimaan al-Qaida (AQAP)
2009: Kata’ib Hizballah (KH)
2009: Epanastatikós Agónas
2008: al-Shabaab
2008: Harakat ul-Jihad-i-Islami/Bangladesh (HUJI-B)
2005: Islamilainen Jihad unioni (IJU)
2004: Daesh
2004: Irlannin tasavaltalainen armeija
2004: Ansar al-Islam (AAI)
2003: Lashkar i Jhangvi (LJ)
2002: Jemaah Islamiyah (JI)
2002: Uusi kansanarmeija (CPP/NPA)
2002: Islamilaisen Maghrebin al-Qaida (AQIM)
2002: Asbat al-Ansar (AAA)
2002: Al-Aksan marttyyrien prikaatit (AAMB)
2001: Lashkar-e-Taiba (LeT)
2001: Jaish-e-Mohammed ( (JEM)
2001: Todellinen Irlannin tasavaltalaisarmeija (RIRA)
2000: Uzbekistanin islamilainen liike
1999: Al-Qaida (AQ)
1997: Abu Sayyaf (ASG)
1997: Hamas
1997: Harakat ul-Mujahidin (HUM)
1997: Hizbollah
1997: Kurdistanin työväenpuolue
1997: Tamil Eelamin vapautuksen tiikerit
1997: Ejército de Liberación Nacional
1997: Palestiinan vapautusrintama
1997: Palestiinan islamilainen jihad
1997: Palestiinan vapautuksen kansanrintama
1997: Palestiinan vapautuksen kansanrintama – yleisjohto
1997: Vallankumouksellinen kansan vapautusrintama
1997: Loistava polku
Maailman laajuisen terrorismi-indeksin listaamat terroristijärjestöt

Maailman laajuisen terrorismi-indeksi vuosiraportti on käytössä useiden eri valtioiden hallituksilla, YK:lla ja kansainyhteisöllä terrorismia koskevassa päätöksenteossa. Alla lueteltuna vuodesta 2019 eteenpäin terroristijärjestöksi määritellyt organisaatiot:
Islamilainen valtio (ISIS)
Al-Shabaab
Vilayat Khorasan (Isis-K)
Jamaat Nusrat Al-Islam wal Muslimeen (JNIM)
Balochistan Liberation Army (BLA)
Islamic State West Africa (ISWA)
Boko Haram
Tehrik-i-Taliban Pakistan (TTP)
Siinain provinssi
Biafran alkuperäiskansat (IPOB-ESN)
Kurdistanin työväenpuolue (PKK)
Maolainen
al-Qaida
FARC
Uusi kansanarmeija
Lashkar-e-Taiba
BLF
ELN
Islamilainen jihad
BRA
Taliban
Hizbollah
Lähde:
Tierbmesvarri

Näkymä tunturin läntiseltä huipulta länteen, taivaanrannassa keskellä näkyy Saana.
| --- | --- |
Tyyppi:  tunturi
Sijainti:  Käsivarren erämaa-alue, Enontekiö
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 028,8 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tierbmesvarri tai Dierpmesvárri, usein myös suomalaisessa ääntämisasussa Termisvaara, on tunturi Käsivarressa Enontekiöllä. Se on Suomen eteläisin yli tuhat metriä korkea tunturi. Tunturilla on kaksi huippua, joiden etäisyys toisistaan on noin 1,2 kilometriä. Läntinen huippu (1 028,8 m) on hiukan korkeampi kuin itäinen (1 024 m). Maasto laskee lakien välissä noin 980 metrin korkeudelle. Tunturin etelä- ja länsirinne ovat varsin loivia, mutta erityisesti pohjoisrinne on hyvin jyrkkä pahtaseinä, Dierbmesbákti. Jyrkänteen juurella on Dierbmesjávri eli Termisjärvi, jonka pinta on 612,7 metrin korkeudella merenpinnasta. Itäinen huippu on järveä lähempänä ja tällä noin kilometrin matkalla on korkeuseroa 412 metriä.
Pöyrisjärven erämaa-alueen länsireunalta, Norjan vastaiselta rajalta Enontekiöltä löytyy myös toinen Termisvaara/Dierpmesvárri-niminen tunturi. Sen korkein kohta on samalla Suomen ja Norjan rajan kulmapiste, ja sen korkeus on 615 metriä (sijainti 68°42′19″N, 23°40′25″E).
Etymologia

Eräretkeilijä ja vaelluskirjailija Kullervo Kemppinen käsittelee Käsivarren paikannimistöä teoksessaan Haltian harteilla. Kirjassa tunturista käytetään nimeä Terbmisvaarri ja Kemppinen kertoo sen tarkoittavan ”törmävuorta”. Hänen selituksensä perustuu saamen kieleen. Varri tai vaarri tarkoittaa vuorta tai suurta tunturia eikä vaaraa, kuten sana usein käännetään suomen kieleen, ja tältä osin Kemppisen selitys lienee varma. Myös tierbmes tai dierpmes voivat olla muunnoksia törmää tarkoittavasta saamen sanasta (tearbmi tai dearbmi) aivan kuten Kemppinen olettaa.
Nimen alkuosalle voi olla kuitenkin myös toinen selitys ja merkitys. Vaikka Dierbmesbákti on vaikuttava pahtaseinä, samanlaisia löytyy Käsivarresta useita muitakin ja jopa vaikuttavampia. Miksi juuri tälle tunturille olisi annettu nimi jyrkänteen perusteella? Kirjoitusasusta riippumatta nimen alkuosa voi olla väännös saamelaisten vanhan ukkosen jumalan nimityksestä Tiermes, Dearbmes tai Dearpmis. Sen muita yleisesti käytettyjä nimityksiä olivat muun muassa Horagállis, Hovregállis, Äijjih, Bájan ja Áddjá. Ukkosen jumala esiintyy uskomuksissa ilman haltijana ja ihmisten ja porojen suojelijana. Se puhdisti ilman taudeista ja antoi sateen ja elämän. Uskomusten mukaan Ukkosen jumala kykeni raivostuessaan lyömään tunturit kappaleiksi vasarallaan ja vahingoittamaan ihmisiä ja eläimiä. Tältä osin saamelaiset näyttävät ottaneen vaikutteita skandinaavisista uskomuksista ja ukkosenjumala Thorista. Tiermesin raivon lepyttämiseksi ja suopeana pitämiseksi sille uhrattiin porohirvaita. Tähän saamelaisten uskomuksiin pohjautuvaan nimen selitykseen sopisi Termisvaaran lounaiskulmalla oleva lappalaiskodan muotoinen ja kauas näkyvä, nelimetrinen seitakivi. Sen luona on voitu palvoa ukkosen jumalaa ja tästä on tullut nimi koko tunturille. Vastaavia mytologiaan perustuvia paikannimiä löytyy Käsivarresta muitakin, muun muassa Halti eli Háldečohkka.
Dierpmesvárrin seitakivi (sijainti 68°59′40″N, 21°12′54″E)
Dierpmesjávri eli Termisjärvi ilmasta nähtynä. Oikealla näkyy Dierpmesbákti ja vasemmalla rannalla Termisjärven autio-/varaustupa ulkorakennuksineen
Näkymä Termisvaaralta, etualalla näkyy Termisjärvi ja taustalla vasemmalla Saana
Luettelo Suomen malmikaivoksista

Tämä on luettelo Suomessa nykyisin toimivista tai aikaisemmin toimineista malmikaivoksista.