stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kordillieerien jääkilpi

Kordillieerien jääkilpi oli jääkausiaikoina pohjoisten Kalliovuorten yllä. Viimeksi se kasvoi suureksi Wisconsin-jääkilveksi. Kun jäätikkö oli suurimmillaan, se yhdistyi itäisen Kanadan yllä olleen Laurentiden jääkilven kanssa suureksi jäätiköksi. Tutkijoita kiinnostaa Kordillieerien jäätikön laajuus, koska sen uskotaan jääkauden lopulla Laurentiden jääkilpeä nopeammin supistuessaan avanneen muinaisille intiaaneille tien etelään ensiksi joko Kalliovuorten itäpuolelle tasangoille tai Alaskan kaakkoisrannikolle – Kanadan länsirannikolle. Kun valtavan Laurentiden jääkilven sulaminen vei 11 000 vuotta, Kordillieerien jääkenttä suli 4 000 vuodessa tai lyhyemmässä ajassa. Tämä nopea sulaminen aiheutti monia tulvia, muun muassa Missoula-järven äkillisen tulvimisen yli. Koska jää painoi maankuorta alas, joillakin alueilla merenpinta oli satoja metrejä nykyistä korkeammalla, vaikka vedenpinta oli yleisesti ottaen laskenut koko maailmassa. Vedenpinnan yleisen laskun ja paksun jään aiheuttaman maankuoren painumisen tarkka tietäminen on olennaisen tärkeää, kun halutaan selvittää, saattoivatko intiaanit kulkea Kordillieerien jääkilven vierestä nykyisen Alaskan alueelta Yhdysvaltoihin.
Laajuus

Laajimmillaan Kordillieerien jäätikkö ulottui Yhdysvalloissa läntiseen Montanaan ja pohjoiseen Idahoon. Rannikolla se ulottui pohjoiseen Washingtoniin Seattlen ja Spokanen tasalle. Alaskassa se ulottui muun muassa Yukonin territorion eteläisimpään kolmannekseen, eteläiseen Keski-Alaskaan ja Alaskan niemimaalle. Jää peitti kaiken Alaskan eteläisimmästä osasta, kaakkoisesta rannikon "kahvasta", joka on Brittiläisen Kolumbian länsipuolella. Jää peitti laajimmillaan lähes koko mannerjalustan, joka oli jääkauden aikana vedenpinnan yläpuolella, Alaskan ja Kanadan rajalla olevasta Juan de Fucan salmesta pohjoiseen.
Historia

Viimeisen Wisconsin-jääkauden viimeistä vaihetta sanotaan Fraser-jäätiköitymiseksi. Silloin jää laajeni Fraserin ja Pugetin alamaihin, ja osaan Juan de Fucan salmea. Jää ulottui lännessä mannerjalustan rajan ja mantereen väliin. Täällä olivat ulkonevan mannerjään kielekkeet Puget Lobe ja Juan de Fuca Lobe. Pugetin kieleke oli jääkauden aikana lämpötilojen mukaan herkemmin liikkuva kuin muut jääkielekkeet, kieleke värähteli 200 kilometriä, ainakin 100 metrin vuosivauhtia. Laajimmassa asemassaan Pugetin kieleke lienee ollut 500–1 000 vuotta. Pugetin silmukka eteni viimeksi läntisessä Washingtonin osavaltiossa 15 000 vuotta sitten. Se synnytti tänne suistoalueita ja muitakin jäätiköille tyypillisiä kerrostumia. Jääkilpi ulottui 270 metrin korkeuteen Columbiajoen laaksossa, ja mannerjalustalla veden alla 0–300 metrin korkeuteen. Itäisillä Kaskadivuorilla syntyi Okanogan jääkieleke, johon liittyi Columbian jääjärvi. Jääkieleke nimeltä Purcell Trench Lobe patosi Missoula-järven.
Läntisessä Yhdysvaltain Washingtonin osavaltiossa ja Kanadan lounaisessa Brittiläisessä Kolumbiassa jää oli laajimmillaan 22 000–18 000 vuotta sitten. ja oli suuresti vetäytynyt, kun jää virtasi taas Pugetin alamaille joskus 17 000–13 000 vuotta sitten. Ennen aikaa 18 000 vuotta sitten jäätikkö saapui läntisillä Kaskadivuorilla, Olympicvuorilla ja Vancouversaarilla laaksojen suille ja loi moreenit, ja vetäytyi takaisin vuorille. Kordillieerien jää eteni Pugetin alamaille kaakkoisen Vancouverin saaren reunalle 18 000 vuotta sitten. Jää kiersi Olympicvuoret ja saapui läntiseen Juan de Fucan salmeen 17 000 vuotta sitten, ja Seattleen 15 000 vuotta sitten. Tämä oli Vashon stade-vaihe, joka päättyi 13 600 vuotta sitten, jolloin jää vetäytyi pohjoisille Pugetin alamaille. Joidenkin toisten mielestä jää olisi ollut 17 200 radiohiilivuotta sitten kauimpana lännessä.
Jäätiköityminen noin 17 500 vuotta sitten oli samalla tasalle sekä läntisillä että itäisillä Kalliovuorilla Yhdysvaltain ja Kanadan rajan tuntumassa, mikä kertoo jäätikön käyttäytyneen laajoilla sektoreilla suunnilleen samalla tavoin. Olympicvuorilla Evans Creek -stadiaalissa jää laajeni 21 000–19 000 vuotta sitten Brittiläisessä kolumbiassa valtavasti. Mount Saint Helensin tienoilla jää laajeni suurimmilleen 18 800 vuotta sitten.
Kool-Aid

| Kool-Aid |
| --- | --- |

Tuotetyyppi:  juomajauhe
Omistaja:  Kraft Heinz
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Perustettu:  1927
Kotisivu:  koolaid.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kool-Aid  on juomajauhe, jonka omistaa nykyisin Kraft Heinz. Tunnetuimmassa muodossaan Kool-Aid myydään jauheena, joka sekoitetaan veteen. Kool-Aid -jauhe on hyvin tunnettu Yhdysvalloissa, ja siellä se esiintyy myös populaarikulttuurissa.
Historia

Kool-Aidin kehitti yhdysvaltalainen yrittäjä Edwin Perkins vuonna 1927. Perkins oli joitakin vuosia aikaisemmin kehittänyt Fruit Smack -nimisen mehutiivisteen. Perkins ryhtyi alun perin äitinsä keittiössä poistamaan mehutiivisteestä nesteen. Lopputuloksena syntyi Kool-Aid. Ideaan hän sai innoituksen liivatevalmiste Jell-O:sta. Perkins valmistutti tuotettaan ensin kotikaupungissaan Hastingsissa Nebraskassa ja sittemmin Chicagossa.
Perkinsin juomajauhe maksoi 10 senttiä pussilta ja myöhemmin vain 5 senttiä. Halpa tuote myi hyvin myös 1930-luvun laman koettelemassa maassa. Toinen maailmansota ja sokerin säännöstely vaikeuttivat Kool-Aidin myyntiä, mutta sen suosio kasvoi huimasti sodan jälkeisenä aikana. Perheyritys myytiin vuonna 1953 General Foods -yhtiölle. Vuonna 1995 tuotteen osti sen edelleenkin omistava Kraft Foods Group -yhtiö.
Koostumus

Kool-Aidia on ajan saatossa myyty useissa eri muodoissa, joista ehkä tunnetuin on makeuttamaton mehujauhe. Juomajauheen ainesosia ovat sitrushappo, askorbiinihappo, suola, keinotekoinen väriaine ja yleensä keinotekoinen makuaine. Lisäaineina jauheessa on esimerkiksi maltodekstriiniia, kalsiumfosfaattia ja butyloitua hydroksianisolia. Tunnetuimpia Kool-Aid -makuja ovat kirsikka, rypäle, sitruuna-lime, appelsiini, vadelma ja mansikka.
Käyttötavat

Kool-Aid -jauheesta tehdään mehujuomaa, kun jauhe lisätään veteen. Sen lisäksi jauhetta voi käyttää muun muassa kakkujen, piirakoiden, makeisien ja pirtelöiden valmistuksessa. Hapanta tuotetta on käytetty jopa ruosteen ja kalkkipinttymien puhdistamiseen. Kool-Aidia voi käyttää myös hiusten, lankojen ja pääsiäismunien värjäämiseen.
Kool-Aid Man

Kool-Aid Man on Kool-Aidin mainonnasta tunnetuksi tullut hahmo. Suurta antropomorfista mehukannua esittävää hahmoa käytettiin ensi kertaa vuonna 1954. Tyypillisessä mainoksessa mehua tarjoileva hahmo syöksyy seinän läpi ja käyttää tunnuslausetta Oh, yeah!.
Kulttuurissa

Kool-Aidin suosion myötä siitä on tullut myös osa yhdysvaltalaista kulttuuria. Kool-Aid on Nebraskan osavaltion virallinen juoma, ja Edwin Perkinsin kotikaupungissa Hastingsissa järjestetään vuosittain Kool-Aid Days -festivaali.
Kool-Aid on myös osa populaarikulttuuria. Tom Wolfen hippiliikkeen synnystä kertovassa kirjassa The Electric Kool-Aid Acid Test (1968) Merry Pranksters ja Ken Kesey sekoittivat kokoontumisissaan LSD:tä Kool-Aidiin 1960-luvulla. College-opiskelijoiden keskuudessa tunnettu tapa on sekoittaa Kool-Aidia vodkaan tai muuhun viinaan.
Jim Jones ja Kool-Aid

Sanonta drinking the Kool-Aid tuli käyttöön niin kutsutun Jonestownin joukkoitsemurhan jälkeen. Sanonnalla viitataan ryhmäajatteluun yleensä.
Jim Jones johti Kansan temppelinä tunnettua uskonnolispoliittista lahkoa. Ryhmän jäsenet kuolivat Jonestownissa Guyanassa vuonna 1978. Liikkeen jäsenet tekivät itsemurhan väitetysti Kool-Aidiin sekoitetulla syanidilla ja unilääkkeillä.
Kool-Aidin sijaan tappava greipinmakuinen cocktail oikeasti pohjautui sitä muistuttavaan mutta huonommin tunnettuun Flavor Aidiin. Kool-Aid oli tutumpi nimi ja ehkä siksi myös helpommin muistettava. Nimeä on saatettu myös käyttää yleisesti muistakin vastaavista juomajauheista.
Sanonta on toisaalta myös harhaanjohtava tai epätarkka. Vainoharhainen Jim Jones pelotteli seuraajiaan erilaisilla tekaistuilla väitteillä. Sen lisäksi Jonesin sisäpiirin aseistetut vartijat estivät paviljonkiin kokoontuneita ihmisiä poistumasta sieltä. Ne jotka eivät tahtoneet nauttia syanidilla terästettyä mehujuomaa, pakotettiin tekemään niin aseella uhaten. Lahkon 900 ihmisestä vain parisenkymmentä pääsi pakenemaan paviljongista ja Jonestownista elävänä.
Kool-Aidia.
Saija Tuupanen

| Saija Tuupanen |
| --- | --- |
 Saija Tuupanen Kiuruveden Iskelmäviikko -musiikkitapahtumassa heinäkuussa 2016
Henkilötiedot
Koko nimi:  Saija Johanna Tuupanen
Syntynyt: 31. toukokuuta 1982 (ikä 42) Tuupovaara
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Puoliso:  Sami Hedberg (–2024)
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  iskelmä, tango
Levy-yhtiöt:  Magnum Music
Palkinnot
 Kullervo Linna (2021) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Saija Johanna Tuupanen (s. 31. toukokuuta 1982 Tuupovaara) on suomalainen iskelmälaulaja. Tuupanen on nelilapsisen perheen nuorin lapsi. Hänet kruunattiin vuoden 2003 Tangokuningattareksi. Uransa aikana hän on tehnyt laajasti musiikkia ja esiintynyt myös teatterilavoilla. Ensimmäisen isomman roolinsa hän teki 2012 Suuressa Tangomusikaalissa Jyväskylässä. Tämän jälkeen teatteriproduktiot ovat kuuluneet myös hänen ohjelmistoonsa. Tuupanen oli parisuhteessa stand up -koomikko ja näyttelijä Sami Hedbergin kanssa vuodesta 2018 kevääseen 2024.
Ennen tangouraansa Tuupanen opiskeli kokiksi, jolloin hän myös sairastui syömishäiriöön.
Tuupasella oli päärooli Ränssin Kievari -kesäteatterin Ränssin Kievarin kaunis Anna -näytelmässä Jyväskylässä kesällä 2021. Näytelmää piti esittää jo kesällä 2020, mutta COVID-19-pandemia esti sen. Tuupanen voitti vuoden 2021 Syksyn sävel -kilpailun kappaleella "Kuurasydän". Vuonna 2021 Saija Tuupaselle myönnettiin Kullervo Linnan säätiön palkinto. 2022 Saija toimi Alfa TV:n Soiva postikortti -ohjelman juontajana.
Diskografia > Studioalbumit > Iskelmälevyt

Saija Tuupanen (2004)
Tartu hetkeen (2009)
On onni siinä (2014)
Kuurasydän (2021)
Diskografia > Studioalbumit > Joululevyt

Joulu puhuu  (2018)
Diskografia > Studioalbumit > Kokoelmat

20 Suosikkia, kokoelma (2016)
Diskografia > Singlet

”Näin vain tyhjän taivaan” (2003)
”Mä sadetta ootan” (2004)
”Taivas” (2006)
”Hiekkaa varpaisiin” (2007)
”Tuulta riittää” (2009)
”Kaksi kynttilää” (2011)
”Lusikat menivät jakoon” + video (2011)
”Muistinko oikein” (2012)
”Sekaisin kuusta” (2013)
”Myrskyn jälkeen kirkastuu” (2014)
”Joululaulu ystävälle” (2014)
”Äidille” (2015)*
”Tulit luokseni” (2016)
”Lasten kauneimmat hengelliset laulut” (2016)
”Pianhan meillä on joulu” (2016)
"Vaarallisen hyvää" + video (2021)
"Haluan sut" + video (2023)
"Lapsuusjoulun taika" (2023)
"Saanhan hengähtää" + video (2024)
"En voi sydäntä siirtää" (2024)
"Aattoillan hiljaisuus" (2024)
"Vahvempi" + video (2025)
Diskografia > Kokoelmilla

Tangomarkkinat 16 (2003)
Iskelmä vol 3 (2003)
Kuninkaallista iskelmää 20 vuotta (2005)
Tanssisuosikit – 40 tanssihittiä (2005)
Yritystoiminta

Saija Tuupasella on yritys SaTu Viihde Oy.
Sen viimeisin tilinpäätös kertoo, että myynti oli 14 000 euroa ja voittoa se tuotti 8 000 euroa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirssi, Elina: Sami Hedberg ja Saija Tuupanen salasivat ensin suhteensa – Nyt pari myös esiintyy yhdessä: ”Saija on opettanut puhumisen merkitystä” Seura. 2.12.2021. Viitattu 2.6.2022.
saijatuupanen Instagram. Viitattu 2.6.2022.
Saija Tuupanen MagnumLive. Viitattu 2.6.2022.
Seinäjoen tangomarkkinoiden tangokuningattaret
| --- | --- |
1980-luku:  1987: Arja Sipola  1988: Kirsi Rissanen  1989: Arja Koriseva 
1990-luku:  1990: Jaana Lammi  1991: Kaija Pohjola  1992: Eija Kantola  1993: Merja Raski  1994: Tiina Räsänen  1995: Marita Taavitsainen  1996: Saija Varjus  1997: Niina Päivänurmi  1998: Kirsi Ranto  1999: Taina Kokkonen 
2000-luku:  2000: Mira Kunnasluoto  2001: Mira Sunnari  2002: Johanna Pakonen  2003: Saija Tuupanen  2004: Johanna Debreczeni  2005: Kati Fors  2006: Elina Vettenranta  2007: Jenna Bågeberg  2008: Hanna Talikainen 
2010-luku:  2011: Mervi Koponen  2013: Heidi Pakarinen  2014: Maria Tyyster  2015: Susanna Heikki  2016: Erika Vikman  2017: Aino Niemi  2018: Saana Sassali  2019: Pirita Niemenmaa 
2020-luku:  2022: Heta Halonen  2023: Charlotta Saari  2024: Miia Laitinen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Yhdysvaltain salainen palvelu

| Yhdysvaltain salainen palvelu > United States Secret Service (USSS) |
| --- | --- |
 Salaisen palvelun tunnus
Perustettu:  5. heinäkuuta 1865
Toimivalta:  Yhdysvaltain liittovaltion hallinto
Ministeriö:  Kotimaan turvallisuusvirasto
Päätoimi­paikka:  Washington (DC)  Yhdysvallat
Pääjohtaja:  Ronald L. Rowe, Jr. (virkaatekevä)
Työntekijöitä:  8300+ (2024)
Vuosibudjetti:  3,2 mrd. US$ (2025)
Aiheesta muualla
Sivusto
Yhdysvaltain salaisen palvelun agentteja vartiossa
Yhdysvaltain salainen palvelu (engl. United States Secret Service) on vuonna 1865 perustettu Yhdysvaltain liittovaltion lainvalvontaviranomainen, joka toimii Yhdysvaltain kotimaan turvallisuusviraston alaisuudessa. Viraston alkuperäinen tehtävä oli väärennetyn rahan jäljittäminen ja väärennösten estäminen. Nykypäivän tehtäviin kuuluu rikostutkinnan suorittaminen ja Yhdysvaltojen poliittisten johtajien, heidän perheidensä ja vierailevien valtionpäiden tai hallitusten edustajien suojelu.
Presidentti Abraham Lincoln allekirjoitti lain salaisen palvelun perustamisesta 14. huhtikuuta 1865 vain tunteja ennen kuin hänet salamurhattiin. Uusi virasto aloitti toimintansa virallisesti 5. heinäkuuta 1865, ja sen ensimmäisenä pääjohtajana toimi William P. Wood. Vuonna 1902 presidentti William McKinleyn salamurhan jälkeen kongressi asetti Salaisen palvelun toiseksi tehtäväksi rahaväärennösten tutkimisen ohella Yhdysvaltain presidentin turvaamisen. Salaisen palvelun päämaja on Washingtonissa, minkä lisäksi sillä on yli 150 osastoa ympäri Yhdysvaltoja ja ulkomailla.
Maaliskuuhun 2003 asti salainen palvelu toimi Yhdysvaltain valtiovarainministeriön alaisuudessa, mutta tämän jälkeen se siirrettiin Yhdysvaltain kotimaan turvallisuusviraston alaisuuteen.
Osastot

Salainen palvelu jakautuu neljään eri osastoon:
Osastot > Erityisagentti (Special Agent)

Koulutus kestää useita kuukausia, jonka jälkeen agentin sijoituspaikka ja tehtävä riippuu hänen toiveistaan.
Tulevien agenttien täytyy myös läpäistä laaja turvallisuusselvitys, huumetestit, psykologiset testit ja myös valheenpaljastuskoe.
Osastot > Univormuyksikkö (Uniformed Division Officer)

Univormuyksikön päätehtävä on Salaisen palvelun suojelemien alueiden suojaaminen.
Univormuyksikön jäsenillä on myös mahdollisuus hakea erilaisiin erikoisosastoihin:
Poliisikoirayksikkö (Canine Unit)
Hätätilanneyksikkö (Emergency Response Team)
Vasta-tarkka-ampujat (Counter-Sniper Team)
Autosaattueen tukijoukot (Motorcade Support Unit)
Rikospaikan tutkijayksikkö (Crime Scene Search Unit)
Koulutusyksikkö (Office of Training)
Eritysoperaatiot (Special Operations Section)
Osastot > Erityisvirkamies (Special Officer)

Erityisvirkamiehet ovat liittovaltion agentteja, joilla on mm. oikeus pidättää.
Heillä on laajasti erilaisia tehtäviä:
Suojeltujen alueiden vartioiminen ulkopuolelta
Käytettävien autojen ja muiden välineiden tarkistaminen
Autosaattueissa autojen ajaminen
Erilaisten kommunikaatiojärjestelmien ylläpito ja käyttö
Läpivalaisutekniikoiden ja metallinpaljastimien hyödyntäminen
Osastot > Muut tehtävät

Muihin tehtäviin kuuluvat hallinnolliset työt, kuten henkilöstöhallinto, taloushallinto sekä lakiosasto.
Tehtävät

Salaisen palvelun tehtäviin kuuluu maan johtajien sekä taloudellisen ja kriittisen infrastruktuurin suojeleminen.
Tehtävät > Suojelutehtävät

Salainen palvelu huolehtii presidentin, varapresidentin, heidän lähipiirinsä, entisten presidenttien, heidän puolisoiden, presidentti- ja varapresidenttiehdokkaiden, sekä vierailevien ulkomaalaisten diplomaattien turvallisuudesta.
Myös Valkoinen talo, varapresidentin asuinsija sekä suurlähetystöt Washingtonissa ovat Salaisen palvelun suojeltavana.
Tehtävät > Tutkintatehtävät

Suojelee Yhdysvaltain maksu- ja pankkijärjestelmiä erilaisilta uhilta, kuten rahaväärennöksiltä ja kyberhyökkäyksiltä.
Johtajat

Julia Pierson erosi jouduttuaan arvostelumyrskyyn sen jälkeen, kun Valkoiseen taloon pääsi syyskuussa 2014 veitsimies, joka pääsi talon aidan yli ja sisälle useisiin huoneisiin, ennen kuin hänet pidätettiin. Saman vuoden syyskuussa aseistautunut ulkopuolisen turvallisuusyrityksen työntekijä pääsi samaan hissiin presidentti Barack Obaman kanssa. Myös vuoden 2011 aikana salainen palvelu ei ollut huomannut lainkaan, kun Valkoista taloa oli ammuttu läheisestä autosta. Siivooja löysi luotien pudottamaa rappausta ulkoa. Salaisen palvelun kattojärjestö kotimaan turvallisuusvirasto on teettänyt raportin ongelmista, jonka mukaan Salainen palvelu kärsii huonosta johtamisesta ja työpaikkahengestä. Entisen johtajan Julia Piersonin mukaan ongelmien syynä ovat osittain olleet säästötoimenpiteet.
William P. Wood (1865–1869)
Herman C. Whitley (1869–1874)
Elmer Washburn (1874–1876)
James Brooks (1876–1888)
John S. Bell (1888–1890)
A. L. Drummond (1891–1894)
William P. Hazen (1894–1898)
John E. Wilkie (1898–1911)
William J. Flynn (1912–1917)
William H. Moran (1917–1936)
Frank J. Wilson (1937–1946)
James J. Maloney (1946–1948)
U. E. Baughman (1948–1961)
James J. Rowley (1961–1973)
H. Stuart Knight (1973–1981)
John R. Simpson (1981–1992)
John W. Magaw (1992–1993)
Eljay B. Bowron (1993–1997)
Lewis C. Merletti (1997–1999)
Brian L. Stafford (1999–2003)
W. Ralph Basham (2003–2006)
Mark J. Sullivan (2006–2013)
Julia Pierson (2013–2014)
Joseph Clancy (2014–2017)
Randolph Alles (2017–2019)
James M. Murray (2019–2022)
Kimberly Cheatle (2022–2024)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhdysvaltain salaisen palvelun kotisivut
Palkkaturva

Palkkaturva on Suomessa lakisääteinen järjestelmä, joka takaa työntekijälle palkan ja muut työsuhteeseen perustuvat saatavat tilanteessa, jossa työnantaja on menettänyt maksukykynsä. Palkkaturvaa haetaan sähköisesti aluehallinnon asiointipalvelussa  tai jättämällä hakemus mihin tahansa ELY-keskukseen tai työ- ja elinkeinotoimistoon. Saatavia on haettava kolmen kuukauden kuluessa niiden erääntymisestä.
Palkkaturvana maksetaan työntekijän työsuhteesta johtuvia saatavia silloin, kun työnantaja tekee konkurssin tai on muutoin maksukyvytön. Palkkaturvan saamiseksi edellytetään lisäksi, että työ on tehty Suomessa tai suomalaisen yrityksen palveluksessa ulkomailla ja että työntekijällä on kotipaikka Suomessa. Toimitusjohtajalla ei ole oikeutta palkkaturvaan, koska hän ei ole työsuhteessa. Saatavilla tarkoitetaan palkkaa, vuosilomakorvausta, päivärahoja, matkakustannusten korvausta, korvausta perusteettomasta irtisanomisesta, tasa-arvolain mukaista hyvitystä jne.
Koko Suomen palkkaturva-asiat hoidetaan keskitetysti Uudenmaan ELY-keskuksessa.  Työ- ja elinkeinotoimistot ja ELY-keskukset ottavat vastaan hakemuksia sekä neuvovat hakijaa palkkaturvaan liittyvissä kysymyksissä. Jos työnantaja on tehnyt konkurssin, pesänhoitaja yleensä tekee palkkaturvahakemuksen työntekijöiden puolesta. Päätöksen palkkaturva-asiassa tekee ELY-keskus.
Enimmäismäärä

Palkkaturvan enimmäismäärä yhtä työntekijää kohden samalle työnantajalle tehdyn työn perusteella on 19 000 euroa. Tämä ei koske merimiehiä. Työaikapankkisaataville on palkkaturvassa oma enimmäismäärä, joka on samalle työnantajalle tehdyn työn perusteella kuuden kuukauden palkkaa vastaava määrä.
Palkkaturvan verotus

Palkkaturvana maksettavista saatavista toimitetaan ennakonpidätys, joka on 5.000 euroon asti 30 prosenttia ja sen ylittävältä osalta 50 prosenttia jos verokorttia ei ole toimitettu. Lisäksi palkkaturvana maksettavasta määrästä vähennetään työntekijän eläkemaksu ja työttömyysvakuutusmaksu.
Rahoitus

Palkkaturvana maksetut saatavat korkoineen peritään työnantajalta tai tämän konkurssipesältä takaisin valtiolle. Työttömyysvakuutusrahasto maksaa vuosittain jälkikäteen valtiolle palkkaturvana maksettujen määrien ja työnantajilta takaisin perittyjen pääomamäärien erotuksen. Tähän tarvittavat varat kerätään työttömyysvakuutusmaksuina työnantajilta.
Vuonna 2009 palkkaturvana maksettu määrä oli 35,4 miljoonaa euroa. Palkkaturvaa maksettiin 9252 työntekijälle ja palkkaturvapäätökset koskivat 2965 työnantajaa.
Aiheesta muualla

Uudenmaan ELY-keskuksen palkkaturvasivut
Palkkaturvalaki
Valtioneuvoston asetus palkkaturvasta
Palkkaturva (Arkistoitu – Internet Archive), Toimihenkilöliitto ERTOn Työsuhdeopas
Palkkaturva minilex.fi
Työttömyysturva
| --- | --- |
Työttömyyspäiväraha:  ansiosidonnainen työttömyyspäiväraha  työmarkkinatuki  peruspäiväraha  eläkeputki 
Työttömyyseläke: työttömyyseläke
Palkkaturva:  palkkaturva  eroraha 
Työttömyysturvan maksaminen:  työttömyyskassa  Kansaneläkelaitos  karenssi
Kirsi Viinikainen

| Kirsi Viinikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. elokuuta 1972 (ikä 52)
Kansalaisuus:   Suomi
Asuinpaikka:  Pieksämäki, Suomi
Dartsinpelaaja
Lempinimi:  Kipa
Heittokäsi:  oikea
Tikat:  Target Bolide 1 21g
Sisääntulokappale:  "Champion" (Carrie Underwood)
    
Kirsi Viinikainen (s. 1. elokuuta 1972) on suomalainen dartsinpelaaja. PDC-liiton naisten maailmanrankingissa Viinikainen on maaliskuussa 2025 sijalla 4.
Suomen dartsmaajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2009 kilpailleesta Viinikaisesta tuli maaliskuussa ensimmäinen pohjoismaalainen naispelaaja, joka on voittanut PDC:n sarjakilpailun, kun hän voitti Leicesterissä järjestetyssä Women's Series -sarjan osakilpailun finaalissa Fallon Sherrockin.
Oikealla kädellä heittävän Viinikaisen sisääntulokappale on Carrie Underwoodin Champion.
Hortai

| Hortai |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Venäjä
Määrä:  Suomessa yksi
Rodun syntyaika:  1952
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  Хортая Борзая, Hortaya Borzaya, Hortaya Boraya, Hortaya, Chortaj, Chortai Sighthound, Russian Greyhound, Eastern Greyhound, West Russian Coursing Hound, horthurt, Euroopanpuoleisen Neuvostoliiton arovinttikoira , Levriero Russo dell'Est
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu RKF: ryhmä 10 Vinttikoirat alaryhmä 3 Lyhytkarvaiset vinttikoirat
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 65-75 cm narttu 61-71 cm
Väritys:  valkoinen, kerma, fawn, punainen, punainen mustin karvankärjin, harmaa, harmaa-tan, musta, black&tan, musta punaisin karvankärjin, valkokirjava tai täplikäs -maskilla tai ilman
Hortai (ven. Хортая борзая, Hortaja borzaja) on venäläinen koirarotu, jonka Venäjän Kennelliitto RKF on virallisesti tunnustanut.
Ulkonäkö

Hortai on lyhytkarvainen, pitkähäntäinen, leveäkalloinen, pitkäpäinen ja suippokuonoinen vinttikoira. Sillä on suuret silmät, vähäinen otsapenger, pitkät ja ohuet ruusukorvat ja kaareva ja pitkä kaula. Lantio on kaareutuva, rintakehä syvä ja raajat pitkät. Vatsalinja vetäytyy voimakkaasti ylös, ja käpälät ovat vahvat. Väritys voi olla valkoinen, kerma, fawn, punainen, punainen mustin karvankärjin, harmaa (tuhkanharmaasta kellanharmaaseen), harmaa tan-merkein, musta, musta tan-merkein (black&tan) tai musta punaisin karvankärjin; värit ovat joko yksivärisiä tai valkoisin merkein. Kermassa, fawnissa, punaisessa ja harmaassa värityksessä voi esiintyä täplitystä/marmoroitua väritystä. Tumma tai vaalea maski hyväksytään. Uroksen säkäkorkeus on 65-75 cm ja nartun 61-71 cm.
Luonne ja käyttäytyminen

Hortai tunnetaan suuresta nopeudestaan. Se on pelkästään metsästyskoira eikä viettiensä vuoksi sovellu seurakoiraksi. Sen avulla metsästetäänkin yhä Venäjän aromailla, jolloin se kulkee tyypilliseen tapaan hevosella ratsastavan metsästäjän ja metsästyshaukan rinnalla.