stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ludvig III (Anjou)

Ludvig III, kuva 1450-luvulla laaditusta käsikirjoituksesta.
Ludvig III (ransk. Louis; 25. syyskuuta 1403 Anjou – 15. marraskuuta 1434 Cosenza, Napolin kuningaskunta)  oli Ranskan hallitsijasukuun kuulunut Anjoun herttua, Provencen ja Mainen kreivi sekä Napolin kuningaskunnan kruununtavoittelija ja vuodesta 1423 Napolin kruununperillinen.
Ludvig III:n vanhemmat olivat Napolin kuninkaaksi julistautunut Anjoun herttua Ludvig II ja Aragonian prinsessa Jolanda. Hänen äidinisänsä oli Aragonian kuningas Juhana I ja siskonsa Ranskan kuningatar Maria Anjoulainen, kuningas Kaarle VII:n puoliso. Ludvig III oli myös Ranskan kuninkaan Juhana II:n pojanpojanpoika. Ludvig III:n isä Ludvig II oli onnistunut pitämään Napolia hallussaan 1390-luvulla mutta hävinnyt lopulta valtataistelun kuningas Ladislaukselle. Isänsä kuoltua vuonna 1417 Ludvig III peri tältä Anjoun herttuakunnan, Provencen ja Mainen kreivikunnat sekä vaatimuksen Napolin kruunuun. Ludvigin äiti Jolanda toimi Anjoun sijaishallitsijana poikansa alaikäisyyden aikana.
Paavi Martinus V kruunasi Ludvigin Napolin nimelliseksi kuninkaaksi syyskuussa 1419. Hän käytti myös titteleitä Sisilian ja Jerusalemin kuningas. Ludvig lähti valloittamaan Napolia vuonna 1420 koottuaan itselleen armeijan, johon kuului tunnettu palkkasoturipäällikkö Muzio Attendolo Sforza. Napolia hallinnut lapseton kuningatar Johanna II adoptoi vuonna 1421 kruunperijäkseen Aragonian kuninkaan Alfonso V:n, joka saapui armeijoineen puolustamaan häntä Ludvigia vastaan. Alfonson vallantavoitteluun kyllästynyt Johanna kuitenkin muutti mielensä, peruutti adoption ja adoptoikin vuonna 1423 Ludvigin uudeksi kruununperijäksi. Ludvig sai Johannalta samalla myös Calabrian herttuakunnan. Johanna perui Ludvigin adoption huhtikuussa 1433 mutta palautti sen voimaan jo saman vuoden kesäkuussa. Kuollessaan seuraavana vuonna Ludvig oli saanut pääosan Napolin kuningaskunnasta vallattua takaisin Alfonsolta.
Ludvig III:n puoliso oli Margareeta Savoijilainen, Savoijin herttuan Amadeus VIII:n (myöhempi vastapaavi Felix V) tytär, josta tuli myöhempien avioliittojensa kautta Pfalzin vaaliruhtinatar ja Württembergin kreivitär. Lapsettoman Ludvig III:n seuraajaksi ja Napolin uudeksi kruununperijäksi tuli hänen nuorempi veljensä René I, joka kohosi Napolin kuninkaaksi Johanna II:n kuoltua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludvig III (Anjou) Wikimedia Commonsissa
Kenneth McArthur

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  McArthur Tukholman olympialaisissa 1912 |  McArthur Tukholman olympialaisissa 1912 |  McArthur Tukholman olympialaisissa 1912 |  |
Maa:   Etelä-Afrikka
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | maraton |  |
Kennedy Kane ”Kenneth” McArthur (10. helmikuuta 1881 Dervock, Pohjois-Irlanti – 13. kesäkuuta 1960 Potchefstroom, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen kestävyysjuoksija.
McArthur oli nuoruudessaan lahjakas urheilija, mutta hän aloitti urheilu-uransa vasta sen jälkeen, kun oli muuttanut vuonna 1901 Etelä-Afrikkaan ja mennyt töihin 1906 Johannesburgin poliisiin. Pian tämän jälkeen hän voitti useita Transvaalin mestaruuksia eri juoksumatkoilla. Vuonna 1908 hän juoksi ensimmäisen maratoninsa. Vuoden 1912 olympialaisissa Tukholmassa McArthur ja Christian Gitsham juoksivat kärjessä. Kun Gitsham pysähtyi juomaan, McArthur jatkoi juoksemista ja repäisi samalla selvän eron takana tuleviin. Hän voitti lopulta olympiakultaa 57,2 sekunnin erolla Gitshamiin ajalla 2.36.54,8. Seuraavana vuonna McArthur loukkasi jalkansa onnettomuudessa ja joutui lopettamaan urheilu-uransa.
Aiheesta muualla

Artikkeli McArthurista Ballymoney-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Miesten maratonin olympiavoittajat
Ludvig II (Anjou)

Ludvig II, kuva 1400-luvun jälkipuoliskolta.
Ludvig II (ransk. Louis; 7. lokakuuta 1377 Toulon – 29. huhtikuuta 1417 Angers) oli Ranskan hallitsijasukuun kuulunut Anjoun herttua sekä Provencen ja Mainen kreivi, joka katsoi olleensa vuodesta 1384 myös Napolin kuningaskunnan kuningas ja pitikin Napolia hallussaan vuosina 1390–1399.
Ludvig II:n vanhemmat olivat Anjoun herttua Ludvig I ja Marie de Blois. Hänen isoisänsä oli Ranskan kuningas Juhana II. Ludvig II:n isä Ludvig I oli Anjoun herttua ja Mainen kreivi, jonka Napolin kuningatar Johanna I adoptoi vuonna 1380 kruununperijäkseen. Kun kilpaileva perillinen Kaarle III syrjäytti paavin tuella Johannan, Ludvig I otti vuonna 1382 haltuunsa tämän valtakuntaan kuuluneen Provencen kreivikunnan ja vastapaavi Klemens VII kruunasi hänet Avignonissa Sisilian (Napolin) ja Jerusalemin kuninkaaksi. Ludvig I:n kuollessa sotaretkellä Kaarlea vastaan vuonna 1384 kuusivuotias Ludvig II peri isänsä läänitykset ja kuninkaalliset arvonimet. Napolissa valta siirtyi Kaarle III:n murhan jälkeen vuonna 1386 tämän alaikäiselle pojalle Ladislaukselle, mutta maassa vaikutti myös Ludvigia tukenut ranskalaismielinen puolue. Ludvig ja Ladislaus olivat kolmansia serkkuja.
Klemens VII kruunasi Ludvig II:n isänsä tapaan Sisilian (Napolin) kuninkaaksi Avignonissa vuonna 1389. Ladislaus oli joutunut jo vuonna 1387 pakenemaan pääkaupungistaan Napolista, ja Ludvig II saapui kaupunkiin vastapaavin lähettilään kanssa vuonna 1390. Hän hallitsi siellä vuoteen 1399, jolloin Ladislaus sai kaupungin vallattua takaisin. Vuonna 1409 Ludvig tunnusti uuden vastapaavin Aleksanteri V:n, valtasi Ladislauksen miehittämän Rooman ja aloitti uuden hyökkäyksen Napoliin. Seuraava vastapaavi Johannes XXIII kruunasi hänet uudelleen Napolin kuninkaaksi vuonna 1411, ja hän voitti Ladislauksen Roccaseccan taistelussa saman vuoden toukokuussa mutta ei onnistunut hyödyntämään voittoa. Johannes XXIII lähentyi seuraavana vuonna Ladislausta, joten Ludvig II palasi Ranskaan.
Ludvig II perusti Aix-en-Provenceen yliopiston (nykyinen Université d’Aix-Marseille) vuonna 1409. Hän laajensi myös Angersin yliopiston oikeuksia.
Ludvig II:n puolisona oli vuodesta 1400 Aragonian prinsessa Jolanda, jonka isä oli kuningas Juhana I. Heille syntyi viisi lasta. Vanhin tytär Maria kohosi Ranskan kuningattareksi kuningas Kaarle VII:n puolisona. Ludvigia seurasi herttuana ja kreivinä hänen vanhin poikansa Ludvig III. Toiseksi vanhin poika René onnistui myöhemmin kohoamaan Napolin kuninkaaksi ja kolmas poika Kaarle peri Mainen kreivin arvon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludvig II (Anjou) Wikimedia Commonsissa
Kléla

| Kléla |
| --- | --- |
 Kléla
 Koordinaatit: 11°41′15″N, 5°39′50″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Sikasson alue
Piiri:  Sikasson piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  24 900
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kléla on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Sikasson piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Sikassosta pohjoiseen. Kunnassa on 24 900 ja kylässä 5 600 asukasta (vuonna 2009).
Klélan kunta rajoittuu pohjoisessa Sikasson piirin Kouoron, idässä Nongo-Soualan ja Danderesson, etelässä Faman ja lännessä Gongasson, Sanzanan ja Kourouman kuntiin. Maisemaa leimaavat soraylängöt, laaksot ja laajat alangot. Tärkein vesistö on Banifingin sivujoki Lotio. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaat ovat etupäässä senufoja. Lisäksi on bambaroita, miniankoja, fulbeja, bozoja, dogoneja ja boboja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös kristittyjä ja animisteja.
Klélan kautta kulkee Sikasson ja Koutialan välinen vanha maantie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, durra, hirssi ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä, käsityöammatteja, kalastusta ja keräilyä. Klélassa, Loutanassa ja Marossa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kenneth Mars

Kenneth Mars
Kenneth Mars (14. huhtikuuta 1936 Chicago, Illinois – 12. helmikuuta 2011 Granada Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa Kevät koittaa Hitlerille (1968), Frankenstein Junior (1974), Kapteeni Keltaparta (1983), Illegally Yours (1988) ja Poliisiopisto 6: Suuri rikosaalto (1989).
Television puolella Mars esiintyi Otto Mannkusserin roolissa televisiosarjassa Veljemme on nero. Hän loi huomattavan uran myös ääninäyttelijänä muiden muassa piirroselokuvassa Pieni merenneito, piirrossarjassa Bittipää sekä Maa aikojen alussa -elokuvasarjassa, jossa hän esiintyi kakkososasta (1994) lähtien. Hän antoi äänensä Kingdom Heartsiin (2002) ja Kingdom Hearts II:een (2006).
Mars syntyi Chicagossa. Hän kuoli haimasyöpään helmikuussa 2011 kotonaan Granada Hillsissä.
Aiheesta muualla

Kenneth Mars Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luokkahuone

Perinteinen luokkahuone
Tiimityöskentelyyn käytettävä luokkahuone
Luokkahuone on tila koulussa, yliopistossa, lukiossa ja muissa vastaavissa, jossa opetetaan luokkaa. Luokkahuoneella on lukujärjestys, jonka mukaan siellä pidetään oppitunteja. Luokkahuone voi olla yhden luokan käytössä tai sitä käyttää yksi opettaja juuri tietyn aineen opetuksessa.
Luokkahuoneen kalusteina on opettajan pöytä tuoleineen sekä lukuisa määrä oppilaiden pulpetteja tuoleineen. Pulpetteja voidaan ryhmitellä opetusmenetelmien mukaan esimerkiksi ringiksi. Luokkahuoneessa on perinteisesti liitutaulu. Nykyisin käytetään useammin taulua, johon kirjoitetaan tussilla. On myös elektronisia tauluja. Perinteisessä luokassa on piirtoheitin. Nykyisin sen ovat korvanneet videoprojektorit ja dokumenttikamerat. Luokkatilassa voi olla (lukollisia) kaappeja sekä hyllyjä tavaroiden säilytystä varten. Luokan seinillä voi olla kiinnitysalusta julisteille tai oppilaiden piirroksille. Luonnollisesti luokkatilassa on valaisimia. Ne on ryhmitelty siten, että esim. luokan etuosan voi saada hämäräksi videotykin kuvan näkyvyyden parantamiseksi.
Oppilailla voi olla käytössään tietokoneet. Se on asetettu yleensä pulpetin alle, ja pulpetin päällä ovat näyttö, näppäimistö ja hiiri. Tällaisia luokkia kutsutaan tietokoneluokiksi. Tietokoneiden ja tietoverkkojen asennustöiden luokkia sanotaan tietokonelaboratorioiksi.
Teknisen käsityön luokissa on puusepän työkaluja.
Kemian opetukseen käytettäviä tiloja sanotaan laboratorioiksi. Luokassa on kemiallisten kokeiden laitteita sekä kemiallisia aineita.
Kielen opiskelua varten varustettuja opetustiloja sanotaan kielistudioiksi.
Afrikassa on suuria "ylikansoitettuja" luokkahuoneita.
Kauha (täsmennyssivu)

Kauha tarkoittaa seuraavia:
kauha, ammentamiseen käytettävä varrellinen keittiöväline
kauha, maansiirtokoneen osa
kaukohaku, KAUHA, lakkautettu Telia-Soneran hakulaitejärjestelmä
sukunimenä:
Pasi Kauha (s. 1969), suomalainen koripalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kauha”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kashiwazakin–Kariwan ydinvoimalaitos

| Kashiwazakin–Kariwan ydinvoimalaitos |
| --- | --- |

Tyyppi:  Ydinvoimala
Polttoaine:  Uraani
Teho:  8 212 MW
Omistaja:  Tokyo Electric Power Company
Sijainti:  Kashiwazaki ja Kariwa, Japani
Koordinaatit:  37°25′45″N, 138°35′43″E
Kashiwazakin-Kariwan ydinvoimalaitos on kuvassa oikealla reunalla
Kashiwazakin–Kariwan ydinvoimalaitos (jap. 柏崎刈羽原子力発電所, Kashiwazaki-Kariwa genshiryokuhatsudensho) on Japanissa Niigatan prefektuurissa sijaitseva maailman suurin ydinvoimalaitos. Laitoksessa on 7 ydinreaktoria jotka tuottavat sähkötehoa yhteensä 8 212 MW. Sähköteho riittää noin 16 miljoonalle kotitaloudelle (Japanissa kotitalouksia on yhteensä n. 47 miljoonaa). Kashiwazakin–Kariwan ydinvoimalaitos on maailman neljänneksi tehokkain sähköntuotantolaitos. Ainoastaan kolme vesivoimalaa tuottaa enemmän sähköä. Laitoksen kaksi uusinta reaktoria on uudentyyppisiä kehittyneitä kiehutusvesireaktoreita, joita on maailmalla käytössä ainoastaan neljä. Japani tuottaa kolmanneksen sähköstään ydinvoimalla.
Maanjäristyssuojaus ja vuoden 2007 maanjäristys

Ydinvoimalaitos sijaitsee maanjäristysherkällä alueella kuten ylipäätään koko Japani. Reaktorit sammuivat järistyksen sattuessa automaattisesti. Laitoksen omistaa ja sitä hallinnoi Tokion sähköyhtiö Tōkyō denryoku (TEPCO).
Maanjäristys ravisteli voimalaa heinäkuussa 2007, ja voimala suljettiin. Japanilaislehti Mainichi shinbunin tietojen mukaan järistys, jossa voimalaitos vaurioitui, oli noin 2,5 kertaa voimakkaampi kuin mitä laitos oli suunniteltu kestämään. Lehden mukaan kahdeksan Japanin 17 ydinvoimalasta on rakennettu samojen turvamääräysten mukaan. TEPCO ja maan hallitus ovat jo myöntäneet, ettei alueelle uskottu koskaan iskevän näin voimakasta järistystä.
Voimalaitos pysyi suljettuna liki puolitoista vuotta Niigatan maanjäristyksen aiheuttamien vikojen ja odottamattoman suuren järistyksen paljastamien lisäsuojaustarpeiden takia. Maanjäristys aiheutti ainakin 50 vikaa, mukaan lukien katkenneita putkia, vesivuotoja, radioaktiivisuuden vuotoa ympäristöön. 1,2 tonnia radioaktiivista vettä oli vuotanut jostain tankista ja valunut mereen. Matala-aktiivisen jätteen varasto, jossa oli 20 000 tynnyriä jätettä, vaurioitui ja tynnyreitä joutui mereen. Myös voimalan muuntajassa oli tulipalo .
8. toukokuuta 2009 Kashiwazakin–Kariwan ydinvoimalaitoksessa aloitettiin 50 päivää kestävät kokeet, joissa testattiin maanjäristyksen myötä parannettuja seismisiä turvatoimia.
Fukushiman ydinvoimalaonnettomuuden aiheuttama pysähtyminen

Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus vuonna 2011 pysäytti kaikki japanin ydinvoimalat. Kashiwazakin-Kariwan ydinvoimalaa ei ole vieläkään (2021) käynnistetty onnettomuuden jälkeen. Osa reaktoreista on jo 2017 hyväksytty käyttökelpoisiksi, mutta japanin ydinvoimaviranomainen on kieltänyt viimeksi keväällä 2021 käynnistämästä niitä liittyen turvallisuuspuutteisiin.
Reaktorit

| Nimi | Reaktorityyppi | Keskimääräinen antoteho | Maksimiteho | Rakentaminen aloitettu | Valmistumispäivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KK - 1 | BWR | 1 067 MW | 1 100 MW | 05.06.1980 | 13.02.1985 |
| KK - 2 | BWR | 1 067 MW | 1 100 MW | 18.11.1985 | 08.02.1990 |
| KK - 3 | BWR | 1 067 MW | 1 100 MW | 07.03.1989 | 08.12.1992 |
| KK - 4 | BWR | 1 067 MW | 1 100 MW | 05.03.1990 | 21.12.1993 |
| KK - 5 | BWR | 1 067 MW | 1 100 MW | 20.06.1985 | 12.09.1989 |
| KK - 6 | ABWR | 1 315 MW | 1 356 MW | 03.11.1992 | 29.01.1996 |
| KK - 7 | ABWR | 1 315 MW | 1 356 MW | 01.07.1993 | 17.12.1996 |
Lukas Klapfer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lukas Klapfer |  Lukas Klapfer |  Lukas Klapfer |  |
Maa:  Itävalta
Yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | normaalimäki + 10 km |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Seefeld 2019 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2021 | joukkuekilpailu |  |
Lukas Klapfer (s. 25. joulukuuta 1985 Eisenerz, Itävalta) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Klapfer saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen joukkuekilpailussa Norjan Strynissä vuonna 2003. Sotšin olympialaisten 2014 joukkuekilpailussa hän saavutti niin ikään pronssia. Lisäksi hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 12:s ja suurmäessä 15:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 15:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa sekä joukkuekilpailussa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli yhdeksäs. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti pronssia joukkuekilpailuissa. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän sijoittui 31:nneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia.
Klapfer kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran jo kaudella 2004–2005 Sapporossa. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa 7. helmikuuta 2009 Seefeldissä oltuaan toinen Mario Stecherin jälkeen. Kilpailun loppuvaiheilla Stecher, norjalainen Jan Schmid, ja Klapfer taistelivat voitosta, mutta lopussa Stecher otti ratkaisevan irtioton, ja voitti kilpailun lopulta varsin selvällä erolla ennen Klapferia, joka löi loppukirissä niukasti vain yhdellä kymmenyksellä Jan Schmidin. Ensimmäisen voittonsa Klapfer saavutti 4. tammikuuta 2015 Schonachin kilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes kaudella 2014–2015. Joulukuussa 2015 Klapfer sijoittui kolmanneksi Lillehammerin toisessa kilpailussa. Hän oli kolmas myös Schonachissa maaliskuussa 2016. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui Val di Fiemmen kilpailuissa toiseksi ja kolmanneksi.
Maailmancupin palkintopallipaikat

|  | Pvm>  | Vuosi | Paikkakunta | Maa | Matka | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 7. helmikuuta | 2009 | Seefeld |  Itävalta | 10 km | 2. |
| 2. | 4. tammikuuta | 2015 | Schonach |  Saksa | 10 km | 1. |
| 3. | 6. joulukuuta | 2015 | Lillehammer |  Norja | 10 km | 3. |
| 4. | 6. maaliskuuta | 2016 | Schonach |  Saksa | 15 km | 3. |
| 5. | 12. tammikuuta | 2018 | Val di Fiemme |  Italia | 10 km | 3. |
| 6. | 14. tammikuuta | 2018 | Val di Fiemme |  Italia | 10 km | 2. |
Luettelo Kotkan kaupunginosista

Tämä artikkeli on luettelo Kotkan kaupunginosista ja niiden osa-alueista.
| Numero | Kaupunginosa | Osa-alueet |
| --- | --- | --- |
| 1 | Kotkansaari |  |
| 2 | Kotkansaari |  |
| 3 | Kotkansaari |  |
| 4 | Kotkansaari |  |
| 5 | Katariina |  |
| 6 | Hovinsaari | Hietanen |
| 7 | Hovinsaari | Hietanen |
| 8 | Hovinsaari | Hietanen |
| 9 | Metsola | Langinkoski |
| 10 | Korela |  |
| 11 | Jylppy |  |
| 12 | Kyminlinna |  |
| 13 | Ruonala | Munsaari |
| 14 | Lankila | Pirosenvuori Langinkoski |
| 15 | Karhuvuori |  |
| 16 | Aittakorpi |  |
| 17 | Sutela | Petäjäsuo |
| 18 | Kaukola | Katajasuo |
| 20 | Mussalo | Ristiniemi |
| 21 | Takakylä |  |
| 22 | Etukylä |  |
| 23 | Hirssaari |  |
| 30 | Jumalniemi | Kyminsuu Uusikylä |
| 31 | Karhula |  |
| 32 | Helilä | Käpylä Malminki Marttila |
| 33 | Rauhala |  |
| 34 | Itäranta |  |
| 35 | Suulisniemi | Metsäkulma |
| 36 | Popinniemi |  |
| 37 | Sunila |  |
| 38 | Halla |  |
| 39 | Tiutinen |  |
| 40 | Kalliokoski | Kolkkala Hortola |
| 41 | Hovila | Turvala |
| 42 | Koivula | Jukola Marjala Metsäkylä Parikka Tapanila |
| 43 | Kierikkala |  |
| 44 | Korkeakoski | Veikkola |
| 45 | Eskola | Alahovi |
| 46 | Ristinkallio |  |
| 47 | Otsola | Mäntykangas |
| 49 | Saksala |  |
| 50 | Kaarniemi |  |
Kauha (koneen osa)

Kaivinkoneen kauha
Kauha on kaivurin tai vastaavan maljamainen osa, jolla siirretään kuormaa. Kauhoja käytetään pääasiassa hienojakoisen materiaalin kuljettamiseen tai käsittelyyn esimerkiksi maansiirrossa tai teollisuudessa.
Hydrauliset ja pneumaattiset kauhat mullistivat työkoneteollisuuden dieselkoneiden yleistymisen myötä ja nopeuttivat eri rakennusprosesseja erittäin laajasti.
Teollisuudessa kauhoja käytetään maansiirtokoneissa, kuten traktoreissa, käsittelemään suuria määriä irtomateriaalia kuten hiekkaa tai kiveä. Hydraulisen tekniikan ansiosta voidaan valmistaa työkoneita sekä kauhoja, jotka pystyvät kuljettamaan erittäin suuria määriä materiaalia paikasta toiseen ilman lihastyövoimaa.
Tämän lisäksi kauhoja käytetään paljon myös prosessi- ja kaivosteollisuudessa, missä niitä käytetään niin manuaalisesti ohjattavissa laitteistoissa kuin automaattisesti toimivissa aineiden käsittelijöissä.
Suomen kielen nimitys kauha koneenosana tulee analogiana keittiövälineestä. Keittiössä kauhalla siirretään käsin pieniä aineemääriä siten kuin myöhemmin on opittu siirtämään suuria ainemääriä työkoneilla. Muissa kielissä nimitykset vaihtelevat: saksassa saman koneenosan nimitys tulee lusikkaa tarkoittavasta sanasta, englannissa ämpäriä tarkoittavasta sanasta.
Losynivka

| Losynivka (Лосинівка) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Tšernihivin alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Losynivka
 Koordinaatit: 50.8422°N, 31.917°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Piiri:  Nižynin piiri
Väkiluku (2021):  3 655
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  16664
Suuntanumero(t):  +380 4631
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Losynivka (ukr. Лосинівка) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Tšernihivin alueella. Losynivka on osa Nižynin piiriä. Vuoden 2021 alussa Losynivkan taajamassa arvioitiin asuvan 3 655 henkeä.
Kuvagalleria

Losynivkan kirkko
Losynivkan taajamaa
Lost in the Supermarket

| ”Lost in the Supermarket” The Clash |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: London Calling
 Julkaistu: 14. joulukuuta 1979
 Tyylilaji: New wave, post-punk
 Kesto: 03.47
 Levy-yhtiö: CBS
Lost in the Supermarket on The Clashin vuonna 1979 julkaistu kappale. Se julkaistiin alun perin yhtyeen kolmannella studioalbumilla London Calling. Kappaleen kirjoittivat Joe Strummer ja Mick Jones ja tuotti Guy Stevens.
Kokoonpano

Mick Jones – laulu, kitara
Joe Strummer – kitara, laulu
Paul Simonon – basso
Topper Headon – rummut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
The Clash
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Clash  Give 'Em Enough Rope  London Calling  Sandinista!  Combat Rock  Cut the Crap 
Muita:   Career Opportunities  I Fought the Law  Know Your Rights  Lost in the Supermarket  Should I Stay or Should I Go  The Singles 
Käännös suomeksi
Luettelo Suomen kirkoista

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luettelo Suomen kirkoista voi tarkoittaa seuraavia luetteloita:
Luettelo Suomen luterilaisista kirkoista
Luettelo Suomen ortodoksisista kirkoista
Luettelo Suomen katolisista kirkoista
Kanjar Ro

| Kanjar Ro |
| --- | --- |
Luoja(t):  Gardner Fox Mike Sekowsky
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Justice League of America nro 3 (helmikuu 1961)
Henkilötiedot
Status:  aktiivinen
Pituus:  163 cm
Paino:  67 kg
Voimat:  Ei yli-inhimillisiä kykyjä kyky omaksua minkä tahansa aseen käytön
Suhteet
Sukulaiset:  Kanjar Ru (sisko)
Kanjar Ro on DC Comicsin kustantama sarjakuvarikollinen, jonka loivat Gardner Fox ja Mike Sekowsky. Hahmo esiintyi ensikerran Justice League of America -sarjakuvan numerossa kolme vuonna 1961. Hahmo tunnetaan pääosin Oikeuden Puolustajien vihollisena.
Sarjakuva

Kanjar Ro on Dhor-planeetan diktaattori, joka on jatkuvassa sodassa kolmen muun Antares tähtijärjestelmässä sijaitsevan maailman kanssa; Alstair, jossa hallitsee kuningatar Hyathis kasvimaista kansaa, Mosteel, jota johtaa metallisen ulkokuoren omaava Kromm, sekä liskomaisen keisarin Sayyarin hallitsema Llarr.
Ensiesiintymisessään Kanjar Ro onnistui orjuuttamaan Oikeuden Puolustajat gammagongillaan ja käytti sankareita taistellakseen kolmen maailman kanssa, jotka ovat olleet sodassa pidemmän aikaa. Oikeuden Puolustajat onnistuivat vapautumaan hänen hallinnastaan ja vangitsivat kaikki neljän maailman monarkiaa yhteen pieneen planeettaan. Kanjar Ro kuinkin pakeni myöhemmin ja yritti useita kertoja valloittaa Rann-planeettaa. Yksi näistä yrityksistä tuotti tulosta ja pian hänen edellinen kilpaileva monarkia valloitti Thanagarin. Tämän seurauksena syntyi ensimmäinen sota Rannin ja Thanagarin välille.
Myöhemmin Crisis on Infinite Earths -aikakaudessa Kanjar Ro esiteltiin juonittelevana byrokraattina Thanagarianin ministeriössä.
Voimat ja kyvyt

Kanjar Rolla ei ole yli-inhimillisiä voimia, mutta hän käyttää hyväkseen edistynyttä muukalaisolentojen kehittämiä aseita. Kanjar Ro kantaa mukanaan energiavaltikkaa (gammagongia), jonka avulla hän kykenee levitoimaan ja kommunikoimaan muiden olentojen kanssa läpi hyperavaruuden.
Muissa medioissa > Televisiossa > Justice League

Kanjar Ro esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 2001 Justice League animaatiosarjan kaksiosaisessa jaksossa ”In Blackest Night”, jossa hahmoa ääninäytteli Rene Auberjonois. Hahmon ulkomuoto muistutti alkuperäisen sarjakuvan versiota.
Kanjar Ro toimi sarjassa avaruusmerirosvona, joka auttoi Manhunterseja lavastamaan John Stewartin murhaajaksi. Hän yritti myös päästä eroon Metsästäjästä Marsista ja Teräsmiehestä, jotka olivat jäljillä lavastamisen aiheuttajasta.