stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vihersisilisko
Elinympäristö

Vihersisiliskot elävät pensaikoissa metsässä ja peltojen reunoilla, pensasaidoissa ja puutarhoiden pusikoituneissa osissa.
Lisääntyminen

Vihersisiliskonaaras laskee 5–23 munaa. Poikaset kuoriutuvat lämpötilasta riippuen 50–100 päivän kuluttua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vihersisilisko Wikimedia Commonsissa
Verkehrsverbund Berlin-Brandenburg

VBB:n logo
Vyöhykekartta
Verkehrsverbund Berlin-Brandenburg (VBB) on Berliinin ja Brandenburgin osavaltioiden yhteinen joukkoliikenneyhteisö. VBB perustettiin 30. joulukuuta 1996, ja yhtenäinen tariffialue otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 1999.
Jäsenet

Barnim
Barnimer Busgesellschaft mbH (BBG)
Niederbarnimer Eisenbahn AG, (NEB, Heidekrautbahn)
Berliini
Berliner Verkehrsbetriebe (BVG)
S-Bahn Berlin GmbH
Ostdeutsche Eisenbahn GmbH (ODEG)
Brandenburg an der Havel
Verkehrsbetrieb Brandenburg an der Havel GmbH (VBBr)
Cottbus
Cottbusverkehr GmbH (CV)
LausitzBahn GmbH
Frankfurt (Oder)
Stadtverkehrsgesellschaft mbH Frankfurt (Oder) (SVF)
Dahme-Spreewald
Regionale Verkehrsgesellschaft Dahme-Spreewald mbH (RVS)
Elbe-Elster
Elster-Nahverkehrsgesellschaft mbH (ENV)
Omnibusbetrieb Dieter Obst
Omnibusunternehmen Günter Lehmann
Havelland
Havelländische Verkehrsgesellschaft mbH (ein Tochterunternehmen der Havelbus Verkehrsgesellschaft mbH)
Märkisch-Oderland
Busverkehr Märkisch-Oderland (BMO) (ehemals Strausberger Verkehrsgesellschaft mbH (SVG) und Seelower Verkehrsgesellschaft mbH (SEVG))
Schöneiche-Rüdersdorfer Straßenbahn GmbH
Strausberger Eisenbahn GmbH (STE)
Oberhavel
Oberhavel Verkehrsgesellschaft mbH (OVG)
Oberspreewald-Lausitz
Der Niederlausitzer
Südbrandenburger Nahverkehrs GmbH (SBN)
Verkehrsgesellschaft Oberspreewald Lausitz mbH
Oder-Spree
Busverkehr Oder-Spree GmbH (mit Eisenhüttenstädter Personennahverkehr EPNV GmbH fusioniert)
Woltersdorfer Straßenbahn GmbH (WS)
Ostprignitz-Ruppin
Ostprignitz-Ruppiner Personennahverkehrsgesellschaft mbH
Potsdam
Verkehrsbetrieb Potsdam GmbH (ViP)
Havelbus Verkehrsgesellschaft mbH (HVG)
Potsdam-Mittelmark
Beelitzer Verkehrs- und Servicegesellschaft mbH
DB Regio AG
Günter Anger & Andreas Nickol Busbetrieb GbR
Havelbus Verkehrsgesellschaft mbH (HVG)
Omnibusbetrieb Fritz Behrendt OHG
Omnibusbetrieb Gustav Wetzel
Omnibusunternehmen H.-H. Lange
Omnibusverkehr Arnim Glaser
Reisebusunternehmen M. Lukas
Verkehrsgesellschaft Belzig mbH
Prignitz
Prignitzer Eisenbahn GmbH (PEG)
Verkehrsgesellschaft Prignitz mbH (VGP)
Spree-Neiße
Neißeverkehr GmbH (NV)
Teltow-Fläming
A. Reich GmbH Busbetrieb
Herz Reisen
Omnibusfuhrbetrieb Peter Reckter
Personenverkehr M. Müller
Verkehrsgesellschaft Teltow-Fläming mbH (VTF)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
VBB:n internetsivut
Velosolex

Velosolex
Velosolex on mopedin tyyppinen moottoripolkupyörä, jota alkujaan valmisti ranskalainen kaasutintehdas Solex yli kahdeksan miljoonaa kappaletta vuosina 1946−1988.
Velosolexissa moottori vetää etupyörää kitkarullan avulla. Alkuperäisessä kulkuvälineessä ei ole jousia eikä vaihteita. Kaasuvipu on joko kiinni tai auki, säätömahdollisuutta ei ole. Huippunopeus oli noin 30 km/h. Ajoneuvo on hyvin taloudellinen. Suomessa se ei käynyt aikoinaan kaupaksi, ja maahantuoja joutui myymään erän poistohintaan. Hinta vastasi noin 700 euroa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Velosolex Wikimedia Commonsissa
Viimeinen aamu

| ”Viimeinen aamu” Laura Närhi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Tuhlari
 Julkaistu: helmikuu 2013
 Tuottaja(t): Matti Mikkola
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.27 (Radio edit) 06:20 (Albumiversio)
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Laura Närhen muut singlet
| ”Siskoni” 2012 | ”Viimeinen aamu” 2013 |   |
Viimeinen aamu on Laura Närhen kappale hänen Tuhlari-studioalbumiltaan. Sen julkaisi Warner Music Finland albumin kolmantena singlenä helmikuussa 2013. Kappaleen ainoaksi listamerkinnäksi jäi radiolistan 32. sija.
Tuhlari -albumilla kappaleen kesto on 6 minuuttia ja 20 sekuntia, mutta radioita varten kappaleesta editoitiin uusi versio, jonka kesto on 4 minuuttia 27 sekuntia. Toistaiseksi radioversiota ei ole julkaistu muualla kuin kappaleen promootiosinglellä.
Kappalelista

Viimeinen aamu (Radio Edit) – 4.27
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
Singlelista: —
Latauslista: —
Radiolista: 32
Velsen

| Velsen |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Velsen
 Koordinaatit: 52°28′00″N, 04°37′00″E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  63,03 km²
Väkiluku (2009):  67 383
 – Väestötiheys:  1 517 as./km²
 
 www.velsen.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Velsen on kunta Alankomaissa, Pohjois-Hollannin maakunnassa. Sen pinta-ala on 63,03 km², josta vesialuetta 18,61 km². Kunnan asukasluku oli syyskuun 2009 lopussa 67 383.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Velsen Wikimedia Commonsissa
Kunnan omat sivut
Kartta Velsenin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Vitus Bering (jäänmurtaja)

Vitus Bering rakenteilla Arctechin Helsingin telakalla.
Vitus Bering on Arctech Helsinki Shipyardin Helsingissä rakentama jäänmurtaja. Aluksen tilasi Sovcomflot, joka on Venäjän suurin varustamo. Vitus Bering siirtyy palvelemaan Arkutun-Dagin öljy- ja kaasukenttää Sahalinin alueella Venäjän kaukoidässä. Laiva on nimetty Vitus Beringin, tanskalaisen tutkimusmatkailijan mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vitus Bering (jäänmurtaja) Wikimedia Commonsissa
Vasyl Boiko

| Vasyl Boiko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1893 Malyn, Kiovan kuvernementti
Kuollut: 1938 (44–45 vuotta) Verhneuralsk, Neuvostoliitto
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  kirjallisuudentutkimus
Vasyl Boiko, ukr. Бойко, Василь (12. huhtikuuta 1893 (tai 1892) Malyn, Kiovan kuvernementti – 1938 Verhneuralsk, Neuvostoliitto) oli ukrainalainen poliittinen johtaja, kirjallisuudentutkija ja kirjallisuuskriitikko.
Opinnot

Boiko valmistui 1911 Lutskin kimnaasista, josta hän oli 1907 väliaikaisesti erotettuna kumouksellisen toiminnan vuoksi. Hän opiskeli 1911–1912 Pietarissa Pietari Suuren polyteknillisessä instituutissa, jossa opiskellessaan hän osallistui opiskelijamielenosoituksiin. Hän aloitti 1912 opiskelun Kiovan yliopiston historian ja filologian tiedekunnassa.
Ura

Valmistuttuaan hän jäi tiedekuntaan tutkijaksi mutta oli mukana myös poliittisessa toiminnassa. Hän toimi Ukrainan nationalistisen liikkeen sosialistisiivessä ja oli Ukrainan edistysmielisten seuran ja myöhemmin Ukrainan sosialisti-federalistien puolueen jäsen. Boiko osallistui Kiovan ukrainalaisen opiskelijaliikkeen perustamiseen, ja hänet valittiin huhtikuussa 1917 Keskusradaan Ukrainan opiskelijoiden korkeimman neuvoston edustajana. Hän oli touko-kesäkuussa 1917 jäsenenä komiteassa, joka laati Ukrainan autonomiaa koskevaa lakiluonnosta, työskenteli Ukrainan perustuslakikokouksen valintakomiteassa ja oli sen julkaisun Visti Holovnoji Komisiji (’Korkeimman komission uutisia’) päätoimittaja. Syyskuussa 1917 hän oli Kiovassa Venäjän kansankongressissa Ukrainan delegaation jäsen.
Boiko työskenteli 1918–1919 Ukrainan tiedeakatemiassa komissiossa, joka vastasi uuden ukrainankielisen kirjallisuuden julkaisemisesta, ja toimittajana Knyhospilka-julkaisuosuuskunnassa. Hänen ensimmäinen kirjallisuustieteellinen teoksensa Marko Vovtšok: istoryko-literaturnyi natšerk (’Marko Vovtšok: Historiallinen ja kirjallinen kirjoitelma’) ilmestyi 1918. Hän toimitti ja kirjoitti johdannot Hryhori Kvitka-Osnovjanenkon ja Vasyl Stefanykin valittujen teosten laitoksiin. Boiko muutti 1919 Kiovan lähelle Skvyraan opettajaksi ja johti kansanopetuksen osastoa paikallisessa vallankumouskomiteassa. Hän opiskeli 1923 Harkovan Ukrainalaisessa marxismi-leninismin instituutissa Semen Semkovskyin oppilaana filosofiaa ja sosiologiaa. Vuodesta 1925 hän opetti Harkovan kansanopetuksen instituutissa ja oli vuodesta 1928 dialektisen materialismin päätoiminen opettaja. Hän johti vuodesta 1926 Ševtšenkon tieteellisen seuran imperialismin ja taloudellisen kapitalismin aikaisen Ukrainan kirjallisuudenhistorian kabinettia. Hän osallistui 1926 keskusteluun, joka käsitteli kirjallisuuden formalistista menetelmää, artikkelilla Formalism i marksyzm (’Formalismi ja marxismi’), joka julkaistiin aikakauskirjassa Tšervonyi šljah’. Vuodesta 1927 hän työskenteli tutkijana Ukrainan Marxismi-leninismin instituutin sosiologian tiedekunnassa. Hän julkaisi 1928 monografian Dialektytšnyi materialism (’Dialektinen materialismi’).
Kirjallisuudentutkimusta käsittelevissä artikkeleissan Boiko pyrki alkuun yhdistämään sosiologisen lähestymistapaa ja kirjallisen työn formalistisya analyysia. 1920-luvun jälkipuolella hän kehitti Ukrainan kirjallisuushistorialle aikajaotuksen hegeliläis-marxistisen dialektiikan pohjalta sovellettuna kansallisen kulttuurin historialliseen kehitykseen.
Ševtšenkon tieteellisen seuran aatteellisessa puhdistuksessa 1933 Boikoa syytettiin "porvarillisesta nationalismista", "pereverzevismistä" ja "trotskilaisuudesta", ja hänet pantiin viralta. Opetuksen kansankomissariaatti lähetti hänet 1934 länsisiperialaiseen Verhneuralskin pedagogiseen instituuttiin, jossa hän opetti Venäjän kirjallisuutta kuolemaansa saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vasyl Boiko Wikimedia Commonsissa
Verkkalanlammi

| Verkkalanlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°07′56″N, 24°24′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Ukonselkään 
Järvinumero:  35.622.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  127,2 m  
Rantaviiva:  0,543 km  
Pinta-ala:  1,525 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVerkkalanlammi 
Verkkalanlammi  eli Verkkalanlampi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Haikankylänn lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Ukonselän lähialueeseen (35.622) se kuuluu.
Vitun puhelinmyyjät – The Movie

| Vitun puhelinmyyjät – The Movie |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Ilmo Pietarinen
Käsikirjoittaja:  Jari Kaarre
Perustuu:  samannimiseen televisiosarjaan
Tuottaja:  Emma Delany, Tatu Ferchen, Alex Laszlo
Kuvaaja:  Ilmo Pietarinen
Pääosat:   Miksu Kulechov  Jere Koskinen  Henri Aromäki  Jari Kaarre  Sami Manninen  Daniel Lehtonen  Henrika Vehmainen  Mira Villman 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Endemol Shine Finland
Ensi-ilta:  2016
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vitun puhelinmyyjät – The Movie on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Ilmo Pietarinen. Elokuvan on käsikirjoittanut Jari Kaarre. Elokuva perustuu Fox-televisiokanavalla esitettyyn Vitun puhelinmyyjät -tositelevisiosarjaan. Elokuvan maailmanensi-ilta oli Night Visions -elokuvafestivaaleilla 14. huhtikuuta 2016.
Elokuva esitettiin televisiossa Foxilla 16. toukokuuta 2016. Se koostuu pitkälti televisiosarjan kohtauksista.
Juoni

Elokuva yhdistää sarjan tositapahtumat fiktiiviseen tarinaan. Siinä seurataan Espanjan aurinkorannikolla telemarkkinoinnissa työskenteleviä henkilöitä. Yrityksen johtaja Miksu on kuollut ja hänen jälkeensä on jäänyt useiden tuhansien velat. Myyjät Jere ja Henkka joutuvat kuulusteluihin, koska heillä molemmilla on ollut motiivi surmata vanha esimiehensä.
Villanova

Villanova voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Paikannimenä

Villanova Canavese, kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Torinon metropolikaupungissa
Villanova Monteleone, kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa
Villanova Truschedu, kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa
Villanovafranca, kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa
Muita

Villanova, asterikasvien suku Meksikossa ja Etelä-Amerikassa
Arnau de Vilanova (de Villa Nova) (n. 1240–1311) espanjalainen keskiajan oppinut
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Villanova”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Walt Hansgen

| Walt Hansgen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1961, 1964
Talli(t):  Lotus, Cooper
Kilpailuja:  2
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1961
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1964
Walter 'Walt' Hansgen (28. lokakuuta 1919 Westfield, New Jersey – 7. huhtikuuta 1966 Orléans, Ranska) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina 1961 ja 1964. Hän ajoi viidenneksi Yhdysvaltain GP:ssä 1964 saavuttaen kaksi MM-pistettä. Hän kilpaili myös Indianapolis 500 -kilpailussa vuosina 1964 ja 1965 ollen kilpailuissa 13. ja 14. Hän osallistui useasti Le Mansin 24 tunnin ajoihin ja menehtyi auto-onnettomuudessa testeissä Ranskassa vuonna 1966.
Hansgen oli myös taitava katuautokuljettaja 1950-1960-luvuilla voittaen neljä SCCA Road Racing -mestaruutta sekä monia kilpailuja, mm. Virginia International Raceway'llä, Bridgehamptonilla ja Watkins Glenillä. Hän kuului Yhdysvaltojen katuautokuljettajien kerhoon (engl. Road Racing Drivers Club) sekä tuki Mark Donohueta tämän aloittaessa katuautoilun parissa.
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961 | Momo Corporation | Cooper T53 | Climax L4 | MON | NED | BEL | FRA | GBR | GER | ITA | USA Kesk. |  |  | - | 0 |
| 1964 | Team Lotus | Lotus 33 | Climax V8 | MON | NED | BEL | FRA | GBR | GER | AUT | ITA | USA 5 | MEX | 16. | 2 |
Velox (peruna)

| Velox> kiinteämaltoinen peruna |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Saksa
Risteytys:  2680/77 x 99/73
Kasvinjalostaja:  Solana Agrar-Produkte
Ylläpito
Lajikkeen ylläpitäjä:  Saka-Ragis Pflanzenzucht Siemenperunakeskus 1999
Viljelyala:  3,5% ruokaperuna-alasta (2006)
Velox on jauhoinen kiinteämaltoinen perunalajike. Veloxin tärkkelyspitoisuus on 14,0 prosenttia.
Suomessa viljelty Velox on myös vientiperuna. Sen siemeniä viedään Venäjälle.
Veloxia viljellään myös Ukrainassa yhtenä maan 43 lajikkeesta.
Aiheesta muualla

Velox (Arkistoitu – Internet Archive)
The European Cultivated Potato Database: Velox
Arto Virtanen: Felsina, Velox ja Adora esittelyssä. Tuottava peruna (27) 2000, s. 14-15 ja 17.
Arjo Kangas: Velox ja Columbo uusia varhaisia ruokaperunoita. Koetoiminta ja käytäntö (56) 1999:2, s. 8.
Suomen kiinteämaltoiset perunalajikkeet
Adora (1996)
Appell (1997)
Bintje (1910/1994)
Fambo (1986)
Felsina (1998)
Hankkijan Timo (1975)
Matilda (1988)
Nicola (1973)
Ostara (1962)
Rikea (2003)
Rocket (1996)
Siikli (1935)
Sini (1997)
Ukama (1994)
Velox (1999)
Venla (2002)
Suomen perunalajikkeet
Adora 1996/? |
Amazone 1993/1981 |
Annabelle (uusi) |
Appell |
Arielle (uusi) |
Asterix (myös Ruotsi) |
Barima † |
Bellona |
Bintje 1976/1910 (myös Ruotsi) |
Blue Congo |
Columbo  |
Ditta |
Fado 2015 |
Fambo |
Felsina (myös Ruotsi) |
Fontane |
Gloria 1996/1990 |
Hankkijan Tanu 1981/1981|
Hankkijan Timo 1977/1977|
Hankkijan Tomppa |
Hertha † 1987/1979 |
Idole 1995/1988 |
Jazzy 2015 |
Jussi 2015 |
Kardal 1994/1988 |
Kulta 1997/1997 |
Lady Amarilla 2015 |
Lady Britta 2015 |
Lady Cristi |
Lady Claire |
Lady Felicia o |
Lady Rosetta (myös Ruotsi) |
Lady Sara 2015 |
Matilda 1989/1985 (myös Ruotsi) |
Melody 2015 |
Musica 2015 |
Nicola 1994/1973 (myös Ruotsi) |
Ostara 1977-1994 ja 1996/1962 |
Olympia |
Pito 1976/1964 |
Posmo 1986/1978 |
Puikula 1985/maatiaisperuna |
Record † 1976/1932 |
Redstar |
Rikea |
Rocket † 1996|
Rosamunda 1986/1974 (myös Ruotsi) |
Sabina 1979/1976 (myös Ruotsi) |
Saline (uusi)  |
Satu 1996/1996 |
Saturna 1977/1964 |
Seresta |
Sieglinde (Siikli) 1976/1935 |
Sini 1977/1977 |
Solana |
Suvi 1977/1977   |
Swift (tuontiperuna)   |
Timate |
Ukama 1995/1976 (myös Ruotsi) |
Ute 1993/1982  |
Van Gogh 1993/1987 (myös Ruotsi)  |
Velox |
Venla |
Victoria |
Vital † 1996/?

 n • k •
Verdandin talo

| Verdandin talo |
| --- | --- |
 Verdandin talo vuonna 2021.
Osoite:  Aurakatu 1, Turku
Rakennustyyppi:  Asuin- ja liikerakennus
Valmistumisvuosi:  1898
Suunnittelija:  Frithiof Strandell
Rakennuttaja:  Vakuutusyhtiö Verdandi
Tyylisuunta:  Uusrenessanssi
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Verdandin talo (ruots. Verdandihuset) on Turussa Linnankadun ja Aurakadun kulmassa osoitteessa Aurakatu 1, sijaitseva uusrenessanssityylinen rakennus. Vuonna 1898 valmistuneen rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Frithiof Strandell.
Joukko turkulaisia liikemiehiä kokoontui syksyllä 1896 keskustelemaan uuden komean kerrostalon rakentamisesta liikemiesten Ernst ja Magnus Dahlströmin omistamalle tontille. Veljekset olivat ostaneet tontin apteekkari Erik Julinilta, jonka nimellä tontti tunnettiin 1800-luvulla. Perustettuun osakeyhtiöön lähti yksityishenkilöiden lisäksi mukaan myös Suomen Pankki sillä ehdolla että se sai käyttöönsä näyttävimmän kulmaliikehuoneiston.
Uuden asunto-osakeyhtiön nimeksi valittiin äänestyksessä Fastighetsaktiebolaget Verdandi. Asiakirjoista ei käy ilmi, miksi juuri tämä nimi valittiin tai mitä muita nimivaihtoehtoja oli esillä. Verdandi on skandinaavisessa mytologiassa yksi kolmesta kohtalon jumalattaresta, jonka nimi tarkoittaa kirjaimellisesti nykyhetkeä. Lokakuussa 1896 pidetyssä kokouksessa päätettiin, että rakennuksen suunnittelee arkkitehti Frithiof Strandell. Hän ei vielä tuolloin ollut kovin kuuluisa arkkitehti, mutta muuten hänet tunnettiin hyvin turkulaisissa liikemiespiireissä.
Alkuvaiheita ja talon asukkaita

Verdandi oli 1900-luvun alussa yksi kaupungin hienoimmista kauppa- ja asuintaloista. Katutasossa toimi muun muassa kaikkien turkulaisten tuntema C & A Wahlströmin herkkukauppa sekä Uno Wibergin kahvila-konditoria. Taloyhtiön liiketiloissa toimi 1920- ja 1930-luvuilla kymmeniä eri liikkeitä, muun muassa valokuvaamo, maitokauppa, parturi, antikvariaatti, hansikasliike ja musiikkikauppa.
Verdandin toisessa kerroksessa sijaitsi toimistotiloja ja asuntoja ja ylemmissä kerroksissa asuntoja. Myös vinttikerroksessa oli pieniä asuntoja, mutta sinne johtivat vain hankalat kierreportaat. Piharakennuksessa sijaitsivat talonmiehen asunto, liikkeiden varastotiloja, vaunuvaja, pesutupa ja WC-tiloja. Taloon saatiin vesiklosetit jo vuonna 1907, aivan ensimmäisten joukossa Turussa.
Talon tunnetuin asukas oli taiteilija ja professori Victor Westerholm. 1920-luvulla talossa asui muun muassa kaupungin ensimmäinen asemakaava-arkkitehti Bertel Jung.
Svenska Gården Verdandi

Talossa toimi vuodesta 1905 lähtien Jälleenvakuutus-osakeyhtiö Verdandi, joka hankki itselleen enemmistön taloyhtiön osakkeista. Se, että talo-yhtiö ja vakuutusyhtiö olivat saman nimiset, aiheutti usein sekaannuksia. Verdandi myi taloyhtiön osakkeensa vuonna 1917 samassa talossa toimineelle vakuutusyhtiö Sammolle, ja se puolestaan pari vuotta myöhemmin edelleen Aktiebolaget Svenska Gården i Åbo -yhtiölle. Vuonna 1924 taloyhtiö ja Svenska Gården yhdistyivät, jolloin uuden yhtiön nimeksi tuli Aktiebolaget Svenska Gården Verdandi.
Vuonna 1922 Svenska Bildningens Vänner eli SBV (Ruotsalaisen sivistyksen ystävät) vuokrasi Bassin talon yläkerran tilat. Tämän jälkeen rakennus korjattiin ja siitä tuli vähitellen lukuisten eri ruotsinkielisten yhdistysten kokouspaikka. 1920-luvun puolivälin jälkeen Svenska Gården Verdandista muodostui Turun ja koko maakunnan ruotsinkielisen kulttuurin keskeinen rakennus. Keskeinen uusi vuokraaja oli SBV:n klubi (sittemmin Svenska Klubben i Åbo).
Svenska Klubben osti hiljalleen yhtiön osakkeita ja sai vuonna 1937 haltuunsa osake-enemmistön. Osakeyhtiötä kutsuttiin tämän jälkeen yleisesti nimellä Svenska Gården. Vuonna 1938 vakuutusyhtiö Sampo muutti pois Verdandin talosta. Sammolta jääneet huoneet vapautuivat näin lisätilaa tarvinneen vakuutusyhtiö Verdandin käyttöön.
Sodan jälkeiset vuodet

Vuonna 1954 Bassin talon yläkerrassa sijainnut ravintola lopetti toimintansa. SBV:llä ei enää ollut varaa vuokrata tiloja yksin, mutta taloon muutti useita yhdistyksiä kuten Turun ruotsinkielinen marttayhdistys. Talo sai nyt nimekseen Gillesgården (suomeksi Kiltatalo), jolla se tunnettiin tämän jälkeen vuosikymmenten ajan.
Vakuutusyhtiö Verdandin pääkonttori sijaitsi Verdandin talossa yli 50 vuoden ajan, kunnes se muutti joen toiselle puolelle Olavintielle vuonna 1957. Nykyään Verdandi-nimi on jo jäänyt historiaan, sillä 2000-luvulla vakuutusyhtiö on tunnettu nimellä Veritas. Vakuutusyhtiöltä jääneet tilat hankki vuonna 1957 Turun kaupunki. Niihin sijoittui pari vuotta myöhemmin Åbo svenska arbetarinstitut eli tuttavallisemmin Arbis (Turun ruotsinkielinen työvä-enopisto) Vuonna 1962 rakennuksen katutason kulmahuoneistoon muutti muovitavaraa myyvä Etola, joka oli paikalla 30 vuoden ajan. Samalla paikalla toimii nykyään kahvila Fontana.
Taloa lämmitettiin puilla, joten polttopuuvarasto vei paljon tilaa. Taloyhtiöön saatiin keskuslämmitys ja lämmin vesi vuonna 1963 toteutettujen kunnostustöiden yhteydessä. Talon kolmannen kerroksen tilat vuokrattiin Huhtamäki-konsernille, jolloin suuret asuinhuoneet muutettiin pieniksi konttoreiksi. Taloon ei tämän jälkeen jäänyt kuin yksi asuinhuoneisto.
1980-luvun muutokset

1980-luvun alussa päätettiin ottaa käyttöön Verdandin talon ullakkokerros. Uudistukset suunnitteli arkkitehti Sigvard Eklund. Svenska Klubben sai uudet ravintolatilat ja avasi ovensa asiakkaille keväällä 1983. 1980-luvun lopulla myös muuta Verdandin taloa uudistettiin. Muun muassa Åbo svenska arbetarinstitut sai perusteellisesti remontoidut toimitilat. 1990-luvun alussa Bassin taloon etsittiin pitkään uusia vuokralaisia. Talo saneerattiin, minkä jälkeen koko yläkerran vuokrasi käyttöönsä arkkitehtitoimisto Sigge.
KOY Aurakatu 1

Kesäkuussa 2016 Fastighetsaktiebolaget Svenska Gården i Åbo päätettiin jakaa kahdeksi uudeksi yhtiöksi. Fastighetsaktiebolaget Svenska Gården i Åbo käsittää Bassin talon sekä sisäpihan Gillesgårdenin. Svenska Klubben omistaa yhtiöstä yli puolet. Verdandin talo on puolestaan nyt Kiinteistöosakeyhtiö Turun Aurakatu 1.
Suomenruotsalaiset säätiöt päättivät talvella 2017 myydä talon 2.–5. kerrokset turkulaisille liikemiehille Tim Olinille ja Olli Lakalle. Kaupan myötä myös Svenska Klubbenin ravintolatilat siirtyivät Verdandin talosta perusteellisen remontin jälkeen Bassin talon toiseen kerrokseen, missä toimii nyt uusi ravintola.