stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stjepan Bobek

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stjepan Bobek |  Stjepan Bobek |  Stjepan Bobek |  |
Maa:   Jugoslavia
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 |  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 |  |  |
Stjepan Bobek (3. joulukuuta 1923 Zagreb, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 22. elokuuta 2010 Belgrad, Serbia) oli kroatialainen jalkapalloilija. Hän edusti urallaan Jugoslaviaa. FK Partizanille vuosina 1945–1958 luomansa menestyksekkään pelaajauran jälkeen hän toimi jalkapallomanagerina.
Bobek syntyi Zagrebissa. Hän pääsi 13-vuotiaana Viktorijaan ja 20-vuotiaana Građanski Zagrebiin. Maalien määrällä mitattuna hän on Jugoslavian jalkapallomaajoukkueen kaikkien aikojen menestyksekkäin pelaaja: hän teki 63 ottelussa kaikkiaan 38 maalia.
Bobek pelasi MM-kilpailuissa Brasiliassa 1950 ja Sveitsissä 1954. Hän saavutti hopeamitalit olympialaisissa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952.
Stjarnan

Stjarnan Knattspyrnudeild eli Stjarnan on urheiluseura Garðabærin kaupungista. Erityisesti sillä on toimintaa jalkapallossa. Jalkapallossa Stjarnan pelaa Islannin korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildissä. Samoin Stjarnan pelaa myös naisten korkeimmalla sarjatasolla jalkapalloa. Miesten joukkue on voittanut Islannin mestaruuden kerran vuonna 2014. Lentopallossa joukkue on voittanut Islannin mestaruuden viidesti 2003, 2004, 2006, 2007 ja 2008
Tavivaaran hautausmaa

| Tavivaaran hautausmaa |
| --- | --- |
 Hautausmaalla on useita kynttiläkiviä.
Sijainti:  Tavivaarantie 345, Rovaniemi
Koordinaatit:  66°25′39.7″N, 25°41′30.0″E
Seurakunta:  Rovaniemen seurakunta
Avattu:  1972
Pinta-ala:  29 hehtaaria
Kotisivu:  Tavivaaran hautausmaa
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tavivaaran hautausmaa on Rovaniemen seurakunnan päähautausmaa. Se on otettu käyttöön vuonna 1972, ja se sijaitsee Rovaniemen Tavivaarassa 13 kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta, Kemijoen itäpuolella ja Kursunkijärven lounaispuolella. Hautausmaa on erotettu seurakunnan omasta maasta.
Uuden hautausmaan hankinta

Rovaniemen seurakunnalla oli ollut pitkään tarve saada uusi hautausmaa kaupungin lähelle. Ensimmäisiä sijoituspaikkoja tutkittiin jo vuonna 1953, ja ehdokaspaikkoja oli kaksi. Kolmen vuoden päästä ehdokkaita oli viisi lisää, ja yhdestä alueesta tehtiin jopa esitys kirkkovaltuustossa. Haku kuitenkin hiljeni kymmeneksi vuodeksi. Vanhat hautausmaat jatkoivat täyttymistä, ja vuonna 1969 ehdokasalueiden määrä oli lisääntynyt kolmella. Pohdittiin sitäkin mahdollisuutta, että uusia hautausmaita pitäisi suunnitella useampia, esimerkiksi Ranuantien suunnalla saattaisi olla hautausmaalle tarvetta. Tässä vaiheessa tuli esille myös Tavivaara, jossa seurakunta jo omisti 40 hehtaaria maata. Maa oli sorapohjaisena ja kuivana hautausmaaksi soveltuvaa. Alue oli tarpeeksi iso, ja etäisyys kaupungista oli sopiva. Kirkkovaltuusto päätti 1. huhtikuuta 1970 erottaa seurakunnan Tavivaarassa sijaitsevasta maasta alueen hautausmaata varten. Hautausmaalle teetettiin yleissuunnitelma vielä samana vuonna ja seuraavana kesänä oli asemakaavan ja käyttösuunnitelman laatimisen vuoro. Hautausmaa vihittiin käyttöön 18. joulukuuta 1971. Ensimmäinen Tavivaaran hautausmaalle haudattu vainaja oli metsuri Arvo Ilmari Pietikäinen, myös lisänimellä ”Viipurin Vihtori” tunnettu Palosalmen Metsätyömieskodin asukas.
Hautausmaan maisema ja huolto

Tavivaaran 29 hehtaarista on hautauskäytössä vajaa puolet. Hautausmaalla on sekä nurmi- että metsäalueita. Hautapaikkojen ja käytävien sijoittelu tukee maaston muotojen säilymistä. Hautapaikat ovat tasanteilla tai rinnealueilla, ei selänteillä. Pääportin lähellä maasto on säilytetty alkuperäisenä kanervineen ja turpeineen. Tällä alueella muistomerkit ovat luonnonkiveä, puu- tai valurautaristejä. Yleisesti hautarivit eivät ole kaavamaisia, vaan maaston mukaan sovitettuja.
Oman jälkensä hautausmaan puustoon jätti syyskuussa 1982 Mauri-myrsky. Hautausmaalta kaatui satamäärin puita, myös aidatun alueen ulkopuolelta. Nurin meni myös sähkön ilmajohtoa, valaisinpylväitä, aitaa ja hautakiviä. Myrskytuhojen korjaamista riitti usealle vuodelle.
Tavivaaran tehtiin uurnahauta-alue, joka säilytetään luonnonvaraisena, varpujen peittämänä alueena ja jossa sallitaan vain valurautaristit. Hautausmaalla on myös muistokumpu, jonne tuhkauurna kätketään anonyymiin paikkaan. Vainajan nimi tulee yhteiseen muistokiveen. Käytössä on lisäksi jäkäläkangas tuhkan sirottelua varten ja kolumbaario.
Hautausmaasta on erotettu oma alue ortodokseille ja islaminuskoisille ja myös aidattu tunnukseton hauta-alue. Oma alue on myös veteraanihaudoille, metsätyömiehille ja lapsille. Hautausmaan asemakaavassa on noin 47 574 arkkuhautapaikkaa ja 2 576 uurnahautapaikkaa.
Hautausmaa on aidattu. Pysäköintialueiden kohdalle tehtiin vuonna 1971 rakennusmestari Toivo Lukkariniemen suunnittelemat pystypuusäleaidat. Muualla aitojen rakentamisessa pyrkimyksenä on pitää porot pois hautausmaalta.
Kasteluveden riittämisessä oli alkuaikoina ongelmia, ja vuonna 1980 päädyttiin maastotutkimusten perusteella vetämään kasteluvesiputki hautausmaan eteläpuolella olevasta Myllylammesta. Putkella on pituutta 3,3 kilometriä, ja vesi tulee lammesta omalla paineellaan.
Kappeli ja muistomerkit

Suunnitelmat kappelin ja hautausmaan huoltotilojen rakentamiseksi nousivat esille vuonna 1979. Rakennustoimikunta nimitettiin vuonna 1989, ja se teki tutustumismatkoja muihin seurakuntiin. Talousnäkymät muuttuivat kuitenkin epäsuotuisiksi, ja rakennustoimikunnan työ keskeytettiin. Kappelin puute ei vähentänyt hautaustoimintaa, ja Tavivaara alkoi kehittyä siitä huolimatta kaupungin ja sen lähialueiden päähautausmaaksi.
Siunauskappeli valmistui lopulta vuonna 2001. Siinä on kaksi siunaussalia. Kappelin suunnitteli arkkitehti Jorma Teppo. Siunauskappelin vieressä on palvelurakennus, jossa on muun muassa keittiö ja tilat pienimuotoisille muistotilaisuuksille. Arkkitehti Tepon suunnittelema on myös vuonna 2023 käyttöön otettu krematorio, joka on rakennettu siunauskappelin yhteyteen ja on julkisivultaan mukautettu kappelin julkisivuun. Krematoriossa tuhkataan vainajia koko Lapin alueelta.
Hautausmaalla on Palosalmen metsätyömiesten muistokivi vuodelta 1999, tyhjän sylin haudan muistokivi lasten hauta-alueella ja kynttiläkivi muualle haudattujen muistolle.
Tazewellin piirikunta (Virginia)

Tazewellin piirikunta (engl. Tazewell County) on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 40 595 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Tazewellin kunta. Piirikunta perustettiin 20. joulukuuta 1799.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tazewellin piirikunta (Virginia) Wikimedia Commonsissa
Suomen Perhostutkijain Seura

Suomen perhostutkijain seura ry on  vuonna 1955 perustettu hyönteistieteellinen yhdistys. Sen tarkoituksena on edistää perhosten tutkimusta ja suojelua. Lisäksi sen tarkoitus on kehittää suomalaista perhosharrastusta ja pitää yllä yhteyksiä harrastajien ja tutkijoiden välillä. Seuran pääasiallinen tietojenkeruukanava on luonnontieteellisen keskusmuseon ylläpitämä Hyönteistietokanta internetissä.
Seuran toimintaan kuuluu muun muassa esitelmien pitäminen, perhostietojen kerääminen, harrastusvälineiden välittäminen, tutkimustoiminnan tukeminen, kirjaston ylläpito sekä julkaisujen tuottaminen. Seura on julkaissut vuodesta 1976 lähtien myös neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Baptria-nimistä jäsenlehteä. Sen nimi tulee nunnamittarin (Baptria tibiale) tieteellisestä nimestä.
Aiheesta muualla

Suomen Perhostutkijain Seuran kotisivu
Suomen PerinneJazz

Suomen PerinneJazz ry on perustettu vuonna 2012. Sen tarkoituksena on perinteisen jazz- ja swing-musiikin vaaliminen ja siihen liittyvän toimintakulttuurin edistäminen. Yhdistys tekee yhteistyötä vastaavien toimijoiden kanssa ja järjestää konsertteja sekä tuottaa ääni-, kuva- ja tekstitallenteita.
Yhdistys julkaisee Jazzrytmit-verkkolehteä ja hallinnoi Louis Armstrong -palkintoa, joka on tunnustus ”Perinteisen jazzin hyväksi tehdystä työstä”. Yhdistys kuuluu Suomen Jazzliiton jäsenyhteisöön.
Aiheesta muualla

Suomen PerinneJazz ry:n kotisivut
Jazzrytmit verkkolehti
Stjepan Šulek

| Stjepan Šulek> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. elokuuta 1914 Zagreb
Kuollut: 16. tammikuuta 1986 (71 vuotta) Zagreb
Kansalaisuus:  Jugoslavia
Ammatti:  säveltäjä, kapellimestari, viulisti ja pianisti
Muusikko
Tyylilajit:  kamarimusiikki, ooppera ja sinfonia
Soittimet:  viulu ja piano
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Stjepan Šulek (5. elokuuta 1914 – 16. tammikuuta 1986) oli kroatialainen säveltäjä, kapellimestari, viulisti ja pianisti. Hän sävelsi muun muassa kahdeksan sinfoniaa, kaksi oopperaa ja kamarimusiikkia ja oli useiden kroatialaisten säveltäjien ja muusikkojen opettaja ja professori.
Šulek syntyi Zagrebissa ja opiskeli nuorena siellä pianon- ja viulunsoittoa sekä sävellystä musiikkiakatemiassa ja valmistui sieltä vuonna 1936. Valmistumisensa jälkeen vuonna 1939 hän liittyi Zagrebin jousikvartettoon, joka on perustettu vuonna 1919 ja Kroatian vanhin kamarimusiikkiorkesteri. Hän aloitti myös Zagrebin konservatoriossa viulunsoitton opettamisen ja aloitti omien sävellysten tekemisen. Melko pian hän alkoi myös opettamaan sävellystä  ja orkestrointia ja oli myöhemmin arvostettu musiikinprofessori. Hänellä oli oppilainaan joukko tunnettuja kroatialaisia säveltäjiä muun muassa: Milko Kelemen, Stanko Horvat, Krešimir Šipuš, Sandro Zaninović, Pavle Dešpalj, Dubravko Detoni ja Igor Kuljerić. Hän perusti myös Zagrebin radion kamariorkesterin.
Šulek sävelsi vuosina 1944–1981 ensimmäisen kahdeksan sifoniaa ja ensimmäisen sifonian jälkeen hän julkaisi toisen sinfonian vuonna 1946, kolmannen 1948. Neljäs sinfonia valmistui vuonna 1954 ja hän aloitti viidennen samana vuonna ja julkaisi sen vuonna 1963. Hän julkaisi kuudennen sinfonian vuonna 1966. Seitsemäs sinfonia valmistui vuonna 1979 ja kahdeksas vuonna 1981. Niiden lisäksi hän sävelsi ja julkaisi paljon erilaista musiikkia muun muassa kaksi oopperaa, kamarimusiikkia, konserttoja, sonaatteja ja erilaisia kappaleita.
Tepe Hissar

Tepe Hissar on arkeologinen löytöpaikka Iranissa Kaspianmeren kaakkoispuolella, Damghanista etelään. Paikka on Damghanin kaupungin lähellä Semnanin provinssissa.
Historia

Hissarin elinkeinot olivat Lähi-idälle tyypillinen viljely ja karjanhoito. Teknologia säilyi melko samana vaiheiden Hissar I-III läpi, vaikka isojakinselvennä muutoksia tapahtui. Tepe Hissar I:tä ei ole ajoitettu tarkasti, mutta se oli vuoden 5000 eaa. jälkeen kuparikaudella. IA-vaiheen keramiikka oli IB-vaiheen dreijalla käsin tehtyä. II-vaiheessa noin 4000–2500 eaa. yleistyi poltettu harmaa keramiikka. Ajalta on löydetty paljon lapis lazuli -helmiä. Paljon kuparin, IIB:stä alkaen lyijyn ja hopean käsittelyä. Hissar luultavasti vei metalliesineitä muualle Lähi-itään. IIB-vaiheessa ilmestyi kiillotettu, käsin tehty harmaa keramiikka, joka yleistyi myöhemmin. Hissar kasvoi suureksi vuoden 2500 eaa. jälkeen vaiheessa III. Temppeli, julkisia rakennuksia, keramiikan massatuotantoa.[lähde? ]
Maalattu keramiikka korvautui Tepe Hissarissa ennen vuotta 2500 eaa.  yksivärisellä, minkä oletetaan johtuneen indoeurooppalaisten "arjalaisten" saapumisesta alueelle varhemmin kuin muualle Iraniin. Paikalta on löydetty hevosen kallo kerrostumasta IIIB hieman ennen vuotta 2000 eaa. joka myös voi olla merkki hevoset kesyttäneen arjalaisen väestön oleskelusta siellä. Tähän viittaavat myös reikäkirveet, jotka on löydetty "palaneesta rakennuksesta " niin ikään kerrostumasta IIIB ajalta noin 2000 eaa.  IIIB-vaiheen temppeli ilmeisesti paloi, sieltä löydetty ihmisen ruumiita ja piikivisiä nuolenkärkiä. Hissar IIIB hylättiin, ja asutus korvautui hajanaisella Hissar IIIC:llä. BMAC:n tyyppisiä esineitä sotureiden eliittihaudoissa.
Asutus tuhoutui joskus välillä 1900–1600 eaa. Luultavasti Hissar IIIC hylättiin noin 2000 eaa., tarkemmin 3580 + 130 bp (radiohiilivuotta sitten), joka on kalenterivuosissa 2138–1740 eaa. päätellen Turengin kerrostuman IIIC2:n ajoituksesta.[lähde? ]
Kerrostumat

Ia jälkeen 5000–, koska tulee löytöjen mukaan 5500 eaa. olleen Sialk II/Cheshmi Ali maalatun keramiikan jälkeen
1B ?–4000
IC/IIA: noin 3980–3865 kalenterivuotta eaa.
IIB: noin 3365–3030 cal eaa.
IIIB: noin 2400–2170 cal. eaa, muun muassa palanut rakennus, jossa nuolenkärkiä ja ruumiita
IIIC: 2170–1900 cal. eaa. (Voigt and Dyson, I, pp. 173–74), BMAC-kytkentä,
Kirjallisuutta

Mary M. Voigt and Robert H. Dyson, Jr., “The Damghan/Khorasan Sequence,” in Robert W. Ehrich, ed., Chronologies inOld World Archaeology, 2 vols., Chicago, 1992, I, s. 169–74; II, s. 127–28, 135–36.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Übersicht Grabungen 2002
Encyclopaedia Iranica
The Crusher

| The Crusher Amon Amarth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 2000, Abyss Studio
 Julkaistu: 8. toukokuuta 2001
 Tuottaja(t): Peter Tägtgren, Amon Amarth
 Tyylilaji: melodinen death metal
 Kesto: 45.59
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Amon Amarthin muut julkaisut
| The Avenger 1999 | The Crusher 2001 | Versus the World 2002 |
The Crusher on ruotsalaisen melodisen death metal -yhtye Amon Amarthin kolmas täyspitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Kappaleet

Bastards of a Lying Breed – 5.33
Masters of War – 4.35
The Sound of Eight Hooves – 4.50
Risen from the Sea – 4.27
As Long as the Raven Flies – 4.04
A Fury Divine – 6.36
Annihilation of Hammerfest – 5.03
The Fall Through Ginnungagap – 5.21
Releasing Surtur's Fire – 5.30
The Eyes of Horror – 3.34
Kokoonpano

Johan Hegg – laulu
Olavi Mikkonen – kitara
Johan Söderberg – kitara
Ted Lundström – bassokitara
Fredrik Andersson – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Lars Szöke – äänittäjä
Peter Tägtgren – miksaaja
Peter In the Betou – masteroija
Tom Thiel – kansikuva
Thomas Everhard – layout, kansikuva
Arviot

About.com:
Allmusic:
Aiheesta muualla

The Crusher discogs.com -sivustolla
Albumi The Crusher Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tarom

| TAROM |
| --- | --- |

 IATA: RO  –  ICAO: ROT 
Kutsukoodi:  TAROM
Perustettu:  1954
Laivaston koko:  19
Solmukohdat:  Henri Coandăn lentoasema
Kanta-asiakasohjelma:  Flying Blue
Allianssi:  SkyTeam
Yhtiön sivut:  www.tarom.ro
Taromin ATR 42-500
TAROM (romaniaksi: Transporturile Aeriene Române) (IATA: RO, ICAO: ROT, kutsukoodi: TAROM) on Romanian koti- ja ulkomaanliikennettä hoitava lentoyhtiö.
Taromin historian voi johtaa vuoteen 1920, jolloin perustettiin ranskalais-romanialainen lentoyhtiö, Compania Franco-Română Pentru Navigaţie Aeriană (CFRNA). Se lensi ranskalaisvalmisteisilla POTEZ-koneilla Pariisista Bukarestiin tehden välilaskuja eri eurooppalaisissa kaupungeissa.
Vuonna 1925 avattiin ensimmäinen kotimaanyhteys Galatiin, 1926 lentoyhtiö vaihtoi nimensä CIDNA:ksi ja 1930 LARES:ksi. Vuonna 1937 se yhdistyi kilpailijansa SARTA:n kanssa.
Vuonna 1954 nimeksi muutettiin Transporturi Aeriene Române, Tarom. Vuonna 1974 avattiin ensimmäinen Atlantin ylittävä lentoreitti JFK:n kansainväliselle lentokentälle New Yorkiin.
1950- ja 1960-luvuilla, kun Romania kuului itäblokkiin, TAROM joutui ostamaan vain Neuvostoliiton lentokoneita. Vuoden 1970 jälkeen JAT:n kanssa TAROM oli harvojen itäblokin lentoyhtiöiden joukossa, jotka hankivat Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa tuotettuja lentokoneita, mukaan lukien BAC 1-11 ja Boeing 707. TAROM osti 1980-luvulla muutaman RomBac-merkkisiä Romaniassa brittiläisen lisenssillä valmistettuja lentokoneita.
TAROM kuuluu SkyTeam-alianssiin.
Laivasto

Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 12,3 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A318-100 | 4 | — | Korvataan Boeing 737 MAX 8 -koneilla. |
| ATR 72-500 | 2 | — |  |
| ATR 72-600 | 4 | 3 |  |
| Boeing 737-300 | 1 | — |  |
| Boeing 737-700 | 4 | — |  |
| Boeing 737-800 | 4 | — |  |
| Boeing 737 MAX 8 | — | 5 | Toimitukset alkavat vuonna 2023. Korvaa Airbus A318 -koneet. |
| Yhteensä | 19 | 8 |  |
Aiheesta muualla

TAROM (romaniaksi)
TAROM Passenger Opinions (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
SkyTeamiin kuuluvat lentoyhtiöt
| --- | --- |
Jäsenet:   Aeroflot  Aerolíneas Argentinas  Aeroméxico  Air Europa  Air France  China Airlines  China Eastern Airlines  China Southern Airlines  Czech Airlines  Delta Air Lines  Garuda Indonesia  Kenya Airways  KLM  Korean Air  Middle East Airlines  Saudia  Scandinavian Airlines  Tarom  Vietnam Airlines  Virgin Atlantic  Xiamen Airlines 
Entiset jäsenet:   Alitalia  Northwest Airlines  Continental Airlines  Northwest Airlines 
Eurooppalaisten lentoyhtiöiden yhteistyöjärjestön (AEA) jäsenet
Aegean Airlines
AirBaltic
Air France
Air Malta
Austrian Airlines
Brussels Airlines
Cargolux
Croatia Airlines
EAT Leipzig
Finnair
Icelandair
KLM
LOT Polish Airlines
Lufthansa
Luxair
Meridiana
Scandinavian Airlines
Swiss
TAP Portugal
TAROM
TNT Airways
Turkish Airlines
Ukraine International Airlines
Taromin Airbus A318-100 laskeutumassa Heathrow'n lentoasemalle.
Taromin ATR 72-500 laskeutumassa Toulousen lentoasemalle.
Taromin Boeing 737-700 laskeutumassa Frankfurtin kansainväliselle lentoasemalle.
Taromin Boeing 737-800.
Suomen Keittiömestarit

Suomen Keittiömestarit ry (SKM; ruots. Finlands Köksmästare rf., engl. Finnish Chef Association) on Suomen alueellisten keittiömestariyhdistysten kattojärjestö. Yhdistyksen tehtävänä on edistää suomalaista ruokakulttuuria ja korkealaatuista keittotaitoa Suomessa ja ulkomailla. Yhdistys on perustettu vuonna 1950, ja se on Pohjoismaiden keittiömestareiden (NKF) ja Keittiömestareiden maailmanliiton (WACS) jäsen. Yhdistyksellä on yhteensä 14 alueyhdistystä ja yli tuhat henkilöjäsentä eri puolilla Suomea. Yhdistyksen puheenjohtaja on Ulla Liukkonen.
Yhdistys järjestää valtakunnallisia alan ammattitaitokilpailuja, ja se johtaa Suomen Kokkimaajoukkueen toimintaa. Se on mukana alan valtakunnallisen Mestarit-lehden toimittamisessa, joka on lakkautettu. Ja vastaa keittiöalan ammattitaitokilpailujen tuomarikoulutuksesta.
Suomen kokkimaajoukkue

Kymmenjäseninen Suomen kokkimaajoukkue harjoittelee yhdessä kerran kuussa ja osallistuu vuosittain Keittiömestareiden maailmanliiton (WACS) kilpailuihin. Kunkin joukkueen toimintakausi on neljä vuotta, ja se huipentuu joka neljäs vuosi järjestettäviin kokkiolympialaisiin (engl. The Culinary Olympics).
Teoksia

50-vuotishistoriikki: Eero Mäkelä & Merja Sillanpää: Talon tapaan. Suomalaisten keittiömestarien 50 vuotta.  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1777-4.
Aiheesta muualla

Yhdistyksen kotisivut
Pohjoismaiden keittiömestareiden kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (nkf-chefs.com)
Keittiömestareiden maailmanliiton kotisivut (worldchefs.org)
Tampereen Ilveksen jalkapallokausi 2013

| Tampereen Ilves> Kausi 2013 |
| --- | --- |
Päävalmentaja:  Mika Malinen
Stadion:  Tammelan stadion
Ykkönen:  4. sija
Suomen cup:  3. kierros
Suurin yleisömäärä:  4754
Pienin yleisömäärä:  1053
Yleisökeskiarvo:  2016
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tampereen Ilveksen edustusjoukkue pelasi jalkapalloa kaudella 2013 Ykkösessä. Sarjanousija jäi 27 ottelun sarjassa sijalle neljä ja pelaa Ykkösessä myös kaudella 2014.
Lähtökohdat kauteen

Ilves nousi viiden Kakkosessa vietetyn kauden jälkeen kaudeksi 2013 Ykköseen, kuten seura oli asettanut heinäkuussa 2011 Ykköseen nousemisen liiganousun välitavoitteeksi. Kakkosen länsilohkon 13 pisteen erolla voittanut Ilves kukisti Ykkösen kaksiosaisessa nousukarsinnassa Kakkosen etelälohkon voittaneen ÅIFK:n yhteismaalein 5–1.
Jussi Kujala siirtyi talven aikana Veikkausliigan KuPSiin ja Jusu Karvonen Kakkoseen jääneen paikalliskilpailijan TPV:n riveihin. Henri Scheweleff, Miki Sipiläinen ja Jari Niemi lopettivat pelaajauransa. Muuten Ilveksen tamperelaispelaajista enimmäkseen koostuva runko pysyi varsin hyvin kasassa. Joukkue sai ennen kauden alkua lisää paikallisväriä paluumuuttajien muodossa, kun sopimuksen allekirjoittivat Jarossa pelannut Heikki Aho, FC Hämeenlinnassa pelannut Aapo Lappalainen sekä Hakassa pelanneet Antti Ojanperä ja Jonne Hjelm. Lisäksi Ilvekseen saapui Veikkausliigan FC Lahdesta Ibrahim Köse sekä Kakkosen Kuusysistä veljekset Jaakko ja Kaarlo Rantanen.
Ykkösen kaudesta 2013 odotettiin kovatasoista, sillä edellisellä kaudella toiseksi jäänyt SJK oli panostanut kovasti nousuun ja lisäksi 10 joukkueen sarjassa oli neljä 2000-luvulla Veikkausliigassa pelannutta joukkuetta, kuten edellisenä syksynä pudonnut Haka.
Kausi pähkinänkuoressa

Ilveksen kauden alkua värittivät useat ottelusiirrot. Tammelan kenttä ei kestänyt vielä suunniteltua alkuperäistä sarja-avausta 2. toukokuuta ja Helsingin Vuosaaressa kenttä oli myös kelvottomassa kunnossa vielä 9. toukokuuta. Suomen Cupin kolmannella kierroksella Ilveksen kaatanut Haka selvisi cup-kilpailun puolivälierään, jonka pelipäivä osui samalle päivälle kuin alustava Ilveksen Valkeakosken vierasottelu. Ottelusiirtojen seurauksena Ilveksen kauteen syntyi muutama raskas otteluruuhka. Joukkue pelasikin kesäkuussa 7 ottelua ja elokuussa 8 ottelua.
Kausi alkoi lopulta 5. toukokuuta Oulussa, jossa joukkue jakoi maalittoman tasapelin jälkeen pisteet OPS:n kanssa. Kotiavauksessa 13. toukokuuta Ilves kohtasi vanhan Kakkosen kilpakumppanin SJK:n, joka voitti ottelun yli 2 000 tamperelaiskatsojan edessä. Tämän jälkeen Ilves voitti kolme ottelua putkeen ennen ottelusiirron kokenutta paikalliskamppailua Valkeakoskella. Haka voitti 5. kesäkuuta kauden ensimmäisen kohtaamisen, mutta tuon jälkeen Ilves pelasi kahdeksan ottelua ilman tappiota. Jaksoon sisältyi viisi voittoa, josta merkittävin oli vierasvoitto 6. heinäkuuta sarjajohtaja SJK:ta vastaan. Kauden toinen paikallispeli pelattiin 13. heinäkuuta Tampereella ja kauden ennätysyleisö 4 754 katsojaa sai todistaa tasapeliin päättynyttä kärkikamppailua. Sarjatilanne olikin mielenkiintoinen heinäkuun puolivälissä, kun SJK, Haka sekä Ilves olivat kahden pisteen sisällä ja tamperelaisilla oli elokuulle siirtyneen rästipelin vuoksi yksi ottelu vähemmän pelattuna.
Joukkueen hienot peliesitykset alkoivat kuitenkin heikentyä heinäkuun lopulla. Ensiksi Ilves hävisi vieraspelejä samoilla viikoilla, kun Tammelassa nähtiin voitot 5–0, 6–1 ja 3–0. Elokuun puolivälin otteluruuhkassa joukkueen peliesitykset heikkenivät myös kotikentällä. Osansa vaikeuksiin antoi loukkaantumiset, joiden vuoksi joukkueen vaihtopenkki oli useassa ottelussa enimmäkseen junioreiden miehittämä. Kauden yhdeksästä viimeisestä ottelusta Ilves voitti vain yhden, kun sekä tasapelejä että tappioita kertyi neljä. Samalla sarjanoususta taisteleminen jäi SJK:n ja Hakan keskinäiseksi kamppailuksi ja myös FC KooTeePee kiilasi sarjataulukossa Ilveksen ohi kolmanneksi. Kausi päättyi 5. lokakuuta kotitasapelillä kotkalaisia vastaan ja samassa ottelussa nähtiin Toni Kallion ja Jan Kulokorven jalkapallouran viimeiset minuutit kentällä. Tamperelaiset löysivät Ilveksen peleihin hienosti, sillä joukkueella oli Ykkösen paras kotiotteluiden katsojakeskiarvo: yli 2 000 katsojaa.
Tilastot > Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | SJK | 27 | 18 | 5 | 4 | 51 | 17 | +34 | 59  |
| 2 | Haka | 27 | 15 | 9 | 3 | 44 | 17 | +27 | 54  |
| 3 | FC KooTeePee | 27 | 12 | 9 | 6 | 35 | 29 | +6 | 45  |
| 4 | Ilves | 27 | 11 | 8 | 8 | 46 | 38 | +8 | 41  |
| 5 | AC Oulu | 27 | 11 | 7 | 9 | 36 | 38 | −2 | 40  |
| 6 | PK-35 Vantaa | 27 | 8 | 6 | 13 | 35 | 43 | −8 | 30  |
| 7 | FC Viikingit | 27 | 7 | 8 | 12 | 35 | 39 | −4 | 29  |
| 8 | JIPPO | 27 | 7 | 8 | 12 | 18 | 30 | −12 | 29  |
| 9 | OPS | 27 | 7 | 7 | 13 | 40 | 50 | −10 | 28  |
| 10 | AC Kajaani | 27 | 3 | 5 | 19 | 27 | 66 | −39 | 14  |