stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vasílis Tsitsánis

Vasílis Tsitsánis (kreik. Βασίλης Τσιτσάνης; 18. tammikuuta 1915 Tríkala – 18. tammikuuta 1984 Lontoo) oli kreikkalainen busukinsoittaja, laulaja ja lauluntekijä.
Tsitsánis syntyi yhtenä Kóstas Tsitsániksen neljästätoista lapsesta. Hän aloitti lapsensa isänsä mandoliinin soittamisen; Chrístos-veli soitti tällöin busukia. Isän kuoltua Vasíliksen ollessa 11-vuotias tältä peritystä mandoliinista muokattiin busuki, jonka lisäksi poika opetteli myös viulunsoiton taidon. Ensimmäisen laulunsa hän kirjoitti 15-vuotiaana. Vuonna 1936 hän lähti Ateenaan opiskelemaan oikeustiedettä. Hän pääsi levyttämään tutustuttuaan Dimítris Perdikópoulokseen. Ensimmäinen levytys ilmestyi vuonna 1937; tunnetuin Tsitsániksen tuolloin levyttämä kappale on ”Archóntissa” (”Leidi”).
Tsitsánis lähti asepalvelukseen vuonna 1938, mutta jatkoi samalla musiikkiuraansa. Hän alkoi ottaa vaikutteita rebetikasta ja itämaisista rytmeistä. Rebetika oli Ioánnis Metaxáksen diktatuurin aikana kuitenkin sensuurin kohteena. Sodan ja miehityksen vuosina Tsitsánis muutti Thessalonikiin. Hän levytti myöhemmin useita tällä ajanjaksolla kirjoittamiaan lauluja, joista yksi on erityisen tunnetuksi noussut ”Synnefiasméni Kyriakí” (”Pilvinen sunnuntai”). Vuodet 1945–1955 olivat Tsitsániksen uran tuotteliainta aikaa. Hän nosti kirjoittamillaan lauluilla suosioon sellaisia artisteja kuin Maríka Nínoun, Sotiría Bélloun ja Pródromos Tsaousákiksen. Tsitsánis onnistui sopeutumaan muuttuviin musiikkitrendeihin kadottamatta omaa yksilöllistä tyyliään. Hänen modernimpaa tuotantoaan lauloivat hänen itsensä lisäksi Stélios Kazantzídis, Grigóris Bithikótsis, Ákis Gavalás, Manólis Angelópoulos, Kaíti Gkréy (Gkréi), Póly Pánou, Charoúla Lampráki ja Stamátis Kókotas.
Uransa viimeisten neljäntoista vuoden ajan Tsitsánis esiintyi Chárama-klubilla, jonka mukaan nimetyn tuplalevyn hän julkaisi vuonna 1980. Albumilla kuullaan sekä hänen omia klassikkolaulujaan että busuki-improvisaatioita. Tsitsánis esiintyi vielä 24 päivää ennen kuolemaansa ja oli tällöin yhä aktiivinen lauluntekijänä. Hän kuoli 69-vuotispäivänään Bromptonin sairaalassa keuhko-operaation aiheuttamiin komplikaatioihin.
Twilight of the Idols (In Conspiracy with Satan)

| Twilight of the Idols Gorgoroth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuu 2002 – tammikuu 2003
 Julkaistu: 21. heinäkuuta 2003
 Tuottaja(t): Gorgoroth
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 32.36
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Gorgorothin muut julkaisut
| Incipit Satan 2000 | Twilight of the Idols 2003 | Ad Majorem Sathanas Gloriam 2006 |
Twilight of the Idols (lisänimellä In Conspiracy with Satan) on Gorgorothin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. heinäkuuta 2003. Toisin kuin yhtyeen alkupään tuotanto, on Twilight of the Idols tuotannollisesti selkeämpi levy, tyypillisten black metal -soundien sijaan.[lähde? ]
Vuonna 2006 Back on Black Records julkaisi albumista vinyylipainoksen.
Kappaleet

Procreating Satan – 3.43
Proclaiming Mercy (Damaging Instinct of Man) – 2.56
Exit – Through Carved Stones – 5.46
Teethgrinding – 4.34
Forces of Satan Storms – 4.35
Blod og Minne – 3.27
Of Ice and Movement... – 6.42
Domine in Virtute tua Laetabitur Rex – 0.53
Kokoonpano

Gaahl – laulu
Infernus – kitara
King ov Hell – basso
Kvitrafn – rummut
Arvostelut

AllMusic:
Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Twilight of the Idols (In Conspiracy with Satan) Discogsissa. (englanniksi)
Virallinen sivusto
Albumi Twilight of the Idols (In Conspiracy with Satan) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tony Williams

| Tony Williams |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1945
Kuollut: 23. helmikuuta 1997 (51 vuotta)
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1962–1997
Tyylilajit:  jazz, hard bop, fuusiojazz
Soittimet:  rummut
Levy-yhtiöt:  Blue Note 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tony Williams (oik. Anthony Williams, 12. joulukuuta 1945 – 23. helmikuuta 1997) oli yhdysvaltalainen jazz-rumpali.
Williams kasvoi Bostonissa (Massachusetts), ja alkoi opiskella rumpujen soittoa Alan Dawson -nimisen opettajan johdolla. Hän alkoi soittaa ammattilaisena jo 13-vuotiaana saksofonisti Sam Riversin yhtyeessä. 16-vuotiaana hän oli Jackie McLeanin riveissä, ja vuotta myöhemmin Miles Davis kutsui hänet kuuluisaan 1960-luvun kvintettiinsä. Tuossa yhtyeessä Williamsin katsotaan uudistaneen jazz-rummunsoittoa esimerkiksi korostamalla rumpalin roolia tasavertaisena improvisoijana muiden soittajien rinnalla. Williams soitti tuohon aikaan esimerkiksi Davisin levyillä Miles Smiles ja In a Silent Way. Lisäksi häntä kuullaan muidenkin artistien klassikkolevyillä, kuten Herbie Hancockin levyllä Maiden Voyage ja Eric Dolphyn levyllä Out to Lunch.
Vuonna 1969 Williams muodosti trion nimeltä The Tony Williams Lifetime. Siinä oli kitaristina John McLaughlin ja uruissa Larry Young. Yhtye kuului fuusio-musiikin pioneereihin, ja sen musiikkia voidaan kutsua "jazz-rockiksi". Yhtyeen ensimmäinen levy, Emergency!, on noussut klassikon asemaan. Tämä trio hajosi pian McLaughlinin muodostettua oman yhtyeensä. 1970-luvulla Williams työskenteli esimerkiksi kitaristi Allan Holdsworthin kanssa, ja osallistui Hancockin kokoamaan kvintettiin, joka muistutti Davisin 1960-luvun kvintettiä Freddie Hubbardin korvatessa kuitenkin itse Davisin. 1980-luvulla Williams muodosti kvintetin, johon kuuluivat esimerkiksi pianisti Mulgrew Miller sekä trumpetisti Wallace Roney.
Williamsin levytykset ja kiertueet jatkuivat hänen vuonna 1997 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Diskografiaa > Orkesterinjohtajana

1964: Life Time (Blue Note)
1965: Spring (Blue Note)
1969: Emergency! (Polydor)
1970: Turn It Over (Verve)
1971: Ego (Polydor)
1972: The Old Bum's Rush (Polydor)
1975: Believe It (Columbia)
1975: The Collection (Columbia)
1976: Million Dollar Legs (Columbia)
1979: The Joy of Flying (Columbia)
1980: Play or Die (P.S. Products) (yhdessä  Tom Grantja Patrick O'Hearn kanssa)
1982: Third Plane (Carrere) (yhdessä Ron Carter ja Herbie Hancock kanssa)
1985: Foreign Intrigue (Blue Note)
1986: Civilization (Blue Note)
1986: Angel Street (Blue Note)
1989: Native Heart (Blue Note)
1991: The Story of Neptune (Blue Note)
1992: Tokyo Live (Blue Note)
1993: Unmasked (Atlantic)
1996: Wilderness (Ark 21)
1996: Young at Heart (Columbia)
Valiant Is the Word for Carrie

| Valiant Is the Word for Carrie |
| --- | --- |
 Elokuvan alkutekstit
Ohjaaja:  Wesley Ruggles
Käsikirjoittaja:  Claude Binyon
Perustuu:  Barry Benefieldin romaaniin
Tuottaja:  Wesley Ruggles
Säveltäjä:  Friedrich Hollaender
Kuvaaja:  Leo Tover
Leikkaaja:  Otho Lovering
Tuotantosuunnittelija:  Hans Dreier
Pääosat:  Gladys George Arline Judge John Howard
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:  7. lokakuuta 1936 (US) New York City, New York
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valiant Is the Word for Carrie on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1936, jonka ohjasi Wesley Ruggles. Pääosissa ovat Gladys George, Arline Judge ja John Howard; sivuosissa ovat muun muassa Dudley Digges, Harry Carey, Isabel Jewell ja Hattie McDaniel.
Valiant Is the Word for Carrie perustuu Barry Benefieldin samannimiseen romaaniin (romaanin ensimmäinen versio oli lyhyt novelli) vuodelta 1935, josta käsikirjoituksen laati Claude Binyon. Paramount Picturesin tuottama Valiant Is the Word for Carrie sai ensi-iltansa kotimaassaan 7. lokakuuta vuonna 1936.
Gladys George sai Carrie Snyderin roolisuorituksesta parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden vuonna 1937.
The Three Stooges teki elokuvasta parodiaversion, komedialyhytelokuvan Violent Is the Word for Curly, joka ilmestyi vuonna 1938.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gladys George  | … |  Carrie Snyder   |
|  Arline Judge  | … |  Lady   |
|  John Howard  | … |  Paul Darnley   |
|  Dudley Digges  | … |  Dennis Ringrose   |
|  Harry Carey  | … |  Phil Yonne   |
|  Isabel Jewell  | … |  Lilli Eipper   |
|  Jackie Moran  | … |  Nuori Paul Darnley   |
|  Charlene Wyatt  | … |  Nuori Lady   |
|  John Wray  | … |  George Darnley   |
|  William Collier, Sr.  | … |  Ed Moresby   |
|  Hattie McDaniel  | … |  Ellen Belle   |
|  Lew Payton  | … |  Lon Olds   |
|  Maude Eburne  | … |  Maggie Devlin   |
|  Grady Sutton  | … |  Mat Burdon   |
|  Janet Young  | … |  Rouva Darnley   |
|  Adrienne D'Ambricourt  | … |  Madame Odette Desolles   |
|  Helen Lowell  | … |  Rouva Wadsworth   |
|  Bernard Suss  | … |  Franz Eipper   |
Aiheesta muualla

Valiant Is the Word for Carrie Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Valiant Is the Word for Carrie AllMoviessa. (englanniksi)
Valiant Is the Word for Carrie TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuva The New York Times -sivustolla (englanniksi)
Tuure Koski

| Tuure Koski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1969 (ikä 54) Espoo
Muusikko
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  basso
Levy-yhtiöt:  Rockadillo
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tuure Kalervo Koski (s. 31. joulukuuta 1969 Espoo) on suomalainen basisti ja säveltäjä. Hän soittaa sekä sähkö- että kontrabassoa.
Koulutus ja yhtyeet

Tuure Koski on opiskellut Sibelius-Akatemiassa, jonka jazzmusiikin koulutusohjelmasta hän valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1999. Hän on tunnettu useista yhtyeistä. Yksi merkittävimmistä on ollut progressiivisen jazzmusiikin lippulaiva XL, jossa hänen lisäkseen soittivat Jarmo Saari, Arttu Takalo ja Tomi Salesvuo. Hän soittaa nykyään muun muassa Mr. FoneBonen riveissä, Riku Niemi Orchestrassa, Varjokuva-yhtyeessä ja Laura Sippola &Tuki -yhtyeessä.
Oma tuotanto

Koski on luotsannut omaa Turgan Trioaan, jossa kanssaan soittavat vibrafonisti Severi Pyysalo ja rumpali Marko Timonen. Yhtye teki konserttikiertueen keväällä 2003. Vuotta myöhemmin trio julkaisi debyyttialbuminsa.
Diskografia > Sooloalbumit

Turgan Trio (2004). Rockadillo ZENCD 2091
Diskografia > Muu levytuotanto

Xlent / XL" (1995) Ondine OCTO 404-2
Jukola / XL" (1998). Pohjola Records PELPCD 10
Jeti / XL" (1999). Pohjola Records PELPCD 11
Live Ballet / XL" (2001). Pohjola Records PELPCD 13
Mr. Fonebone Live featuring Ingrid Jensen" (2001). Texicalli TEXCD 3000
Inner voices / Ira Kaspi Town Beat" (2001). Texicalli TEXCD 040
Karikko / Music of Kari Ikonen" (2001). Fiasko Records FRCD-5
Taivaalliset tarinat / Levanto & Levanto (2001). Texicalli TEXCD 037
Manuscript / Manu Dunkel Quartet" (2002). Impala 006
Surreal / XL" (2002). Pohjola Records PELPCD 14
Visual / XL" (2003). Pohjola Records PELPCD 15
Vuohi kaipaa Kalahariin / Levanto & Levanto (2003). Texicalli TEXCD 056
Thank You For The Kiss / How Many Sisters & Kirmo Lintinen Trio" (2005). Rockadillo ZENCD 2102
Vuohi ja Kiinan muurin maraton / Levanto & Levanto (2006). Texicalli TEXCD 056
Hit & Run / Mr. Fonebone" (2007). Texicalli Records TEXCD 3001
Mieli-EP / Laura Sippola (2008). Jupiter JUP500EP
Vihdoinkin! / Kari Tapio, Paula Koivuniemi, Jorma Kääriäinen & RNO (2008). 2CD, EDEL 2008 / 1108.
Vuohi ja Tahitin täysikuu / Levanto & Levanto (2008). Sony BMG
Toinen / Laura Sippola (2009). Jupiter JUP502CD
Stadion / Laura Sippola (2010). Jupiter JUP509CD
Diskografia > DVD:t

Vihdoinkin! / Kari Tapio, Paula Koivuniemi, Jorma Kääriäinen & RNO (2008)
Aiheesta muualla

Turgan Rockadillon sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mr. FoneBonen kotisivut[vanhentunut linkki]
XL kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tuure Koski Laura Sippolan Tuki-sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Riku Niemi Orchestran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Esittely Iitin musiikkijuhlien sivuilla[vanhentunut linkki]
Uuraisten Kangashäkin työväentalo

| Uuraisten Kangashäkin työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  41290 Kangashäkki
Sijainti:  Uurainen
Valmistumisvuosi:  1927
Rakennuttaja:  Uuraisten Kangashäkin työväenyhdistys
Omistaja:  Eino Aho
Runkorakenne:  hirsi, lauta
Kerrosluku:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uuraisten Kangashäkin työväentalo on Uuraisilla Kangashäkin kylässä sijaitseva työväentalo, joka on rakennushistoriallisesti, historiallisesti ja maisemallisesti arvokas. Talo edustaa perinteistä työväentalorakentamista.
Historia

Talon tontti on ostettu vuonna 1926 Toivo Paloselta. Talon salin osuus on rakennettu Kummunkylän työväenyhdistyksen työväentaloksi, mistä se on siirretty Kangashäkkiin. Ravintola- ja keittiöosan urakoi Oskari Lehtovirta Einari Niinimäen vanhan hevostallin heinäsuovasta. Rakennukseen on tehty yksi pärekatto talkoilla sotien jälkeen. Nykyisen omistajan aikana on laitettu peltikatto.
Vuonna 1932 uusittiin eteinen ja narikka. Vuonna 1945 tehtiin sisustustöitä ja hankittiin saliin lämmityslaitteet. Talo sähköistettiin vuonna 1949.
Sotien aikana talossa majoitettiin inkeriläisiä, jotka pitivät salissa lampaita. Tällöin sali turmeltui.
Tontti ja sillä olevat rakennukset myytiin Eino Aholle vuonna 1968, kun yhdistyksen toiminta oli hiljentynyt ja rakennukset olivat päässeet huonoon kuntoon. Uusi omistaja on rakentanut tontille saunan.
Rakennus

Rakennus on osittain hirsi- ja osittain lautarunkoinen ja harjakattoinen. Katteena on pelti. Perusta ovat kivipilarit.
Talossa on sali näyttämöineen, ravintola, keittiö, narikka, eteinen ja pieni varasto. Lautarakenteisessa pulpettikattoisessa ulkorakennuksessa on varasto ja wc:t.
Toimintaa työväentalolla

Talo oli vuonna 1979 yksityisasuntona.
Valeria Gagealov

Valeria Gagealov vuonna 2014 julkaistussa romanialaisessa postimerkissä
Valeria Gagealov (9. joulukuuta 1931 Galați – 9. helmikuuta 2021 Bukarest) oli romanialainen elokuva-, radio-, teatteri-, televisio- ja ääninäyttelijä. Hän opiskeli Caragiale-teatteri- ja elokuvataideakatemiassa.
Hän kuoli Bukarestissa COVID-19-tautiin koronaviruspandemian aikana 89-vuotiaana.
Filmografia

La Moara cu noroc (1955)
Momente Caragiale - Tren de plăcere (1958)
Mutter Courage (1962) - Yvette Pottier
Columna (1968)
Castelul condamnaților (1970)
Mihai Viteazul (1971)
Serata (1971)
Puterea și adevărul (1972)
Un august în flăcări (1973)
Departe de Tipperary (1973)
Când trăiești mai adevărat (1974)
Singurătatea florilor (1976) - Ema
Mihail, câine de circ (1979) - Mary Emory
Bietul Ioanide (1980) - Doamna Lascaris
Întoarcerea lui Vodă Lăpușneanu (1980)
Ultima noapte de dragoste (1980)
Promisiuni (1985)
Tyyra Leino

Tyyra Elina Lehtonen, kirjailijanimi Tyyra Leino (o.s. Leino; 18. helmikuuta 1913 Tuusula – 20. syyskuuta 2002 Turenki) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvataiteilija.
Tyyra Lehtosen tekemiä tauluja ovat muun muassa Herra ja rouva Kattinen (öljyväri 1980), Ruoka-aika (öljyväri 1993), Kukkiva oksa (öljyväri 1995), Kulkijat (öljyväri 2000) ja Janakkalan kirkko (öljyväri 1995). Lehtonen oli Janakkalan Kuvataideyhdistyksen perustajajäsen 1983 ja kunniajäsen 1988. Lehtonen oli itseoppinut naivistinen maalari. Hänen taulujensa aiheet löytyivät lähipiiristä, rakkaista kissoista, kukkasista ja leikkisästä mielikuvituksesta. Hän aloitti öljyvärimaalauksen 1965, sitä ennen hän oli maalannut vesiväreillä.
Nuori Tyyra Leino teki vuonna 1936 Tuusulassa veljenpojalleen satukirjan, joka pian julkaistiin nimella Katinpoika Manun seikkailut. Toinenkin hänen satukirjansa Häät Pelto-Hiirulassa ilmestyi. Esimerkiksi Vaasa-lehti kirjoittaa edellisestä lastenkirjasta arvostelun: "Tämän herttaisen kuvakirjan tekijä on nuori tyttö, joka ei koskaan ole saanut piirustuksen opetusta ja joka elättää itseään ruumiillisella työllä. Herttaisessa naivisuudessaan ja psykologisessa sattuvuudessaan nämä piirustukset ovat merkittäviä saavutuksia". Muitakin kuvituksia hän teki. Janakkalan pääkirjaston lastenosastolla on kaksi hänen suurikokoista maalaustaan. Lehtonen maalasi kysyttyjä pikkutauluja niin kauan kuin sivellin vain kädessä pysyi. Tyyra Lehtosen muistonäyttely pidettiin 2003.
Lehtosen vanhemmat olivat pienviljelijä Karl Fredrik Leino ja Alberttiina (o.s. Oksa). Puoliso oli Kustaa Villehard Lehtonen vuodesta 1948. Lehtonen kävi kansakoulun ja työskenteli palvelijana sekä tehdas- ja maataloustyöläisenä. Myöhemmän elämänsä Lehtonen asui pienessä mökissä Turengissa poikansa kanssa.
Teoksia

Katinpoika Manun seikkailut ; kirj. ja kuv. Tyyra Leino. Gummerus 1937, 2. painos 1944, 3. painos 1957, 4. painos 1978
Häät Pelto-Hiirulassa sekä muita satuja. Gummerus 1945
Kuvituksia

Aino Mäkinen : Sudenkorentojen lentonäytös ja muita lastensatuja ; kuvittanut Tyyra Leino ; kansikuva Eeli Jaatinen. Gummerus 1938
Vrysoúles

| Vrysoúles Βρυσούλες |
| --- | --- |
 Vrysoúles
 Koordinaatit: 35°04′21″N, 33°52′56″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Famagusta
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vrysoúles (kreik. Βρυσούλες, myös Vrysoúlles, Βρυσούλλες) on kylä Famagustan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Se kuuluu Acherítoun kyläyhdyskuntaan ja sijaitsee noin 10 kilometriä Paralímnista luoteeseen. Kyproksen tasavallan ja Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan erottava demarkaatiolinja kulkee Vrysoúlesin pohjoispuolelta. Vrysoúles sijaitsee noin 1,5 kilometrin päässä Ison-Britannian Ágios Nikólaoksen (Ayios Nikolaos) sotilastukikohdasta, joka on osa Dekéleian (Dhekelia) tukikohtaa.
Valeria Golino

| Valeria Golino |
| --- | --- |
 Valeria Golino vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1965 (ikä 58) Napoli
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Valeria Golino (s. 22. lokakuuta 1965 Napoli) on italialainen näyttelijä. Hän syntyi Napolissa kreikkalaiselle äidille ja vietti osan nuoruudestaan Ateenassa.
Golino on saanut parhaan naisnäyttelijän palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla rooleistaan elokuvissa Storia d'Amore (1986) ja Per Amor Vostro (2015). Vuonna 2006 hänelle myönnettiin David di Donatello -elokuvapalkinto, jota edelsi ehdokkuus vuonna 2003.
Golino on näytellyt enimmäkseen italialaisissa elokuvissa. Suuri yleisö tuntee hänet muun muassa Barry Levinsonin Oscar-palkitusta Sademiehestä (1988).
Aiheesta muualla

Valeria Golino Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vrókastro

| Vrókastro> Βρόκαστρο |
| --- | --- |
 Kartta Vrókastron vuoden 1910 kaivauksista.
Sijainti
 Vrókastro
Koordinaatit:  35°7′11″N, 25°44′40″E
Valtio:   Kreikka
Paikkakunta:  Ágios Nikólaos, Lasíthi, Kreeta
Historia
Tyyppi:  asutus
Ajanjakso:  1200–700 eaa.
Kulttuuri:  minolainen kulttuuri antiikki
Aiheesta muualla
  Vrókastro Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vrókastro (kreik. Βρόκαστρο) on minolaisaikaisen asutuksen arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Ágios Nikólaoksen kunnassa Lasíthin alueyksikössä lähellä Mirampéllonlahden rantaa, noin 1,5 kilometriä etelään Ístron kylästä. Paikan nimi on nykyaikainen. Sen minolaisaikaista nimeä ei tunneta.
Vrókastron asutus syntyi myöhäisminolaisella kaudella noin 1200–1170 eaa. ja se oli käytössä geometriselle kaudelle noin 1000–700 eaa. saakka ja mahdollisesti vielä myöhemminkin. Asutus sijaitsi vaikeapääsyisessä paikassa, joka tarjosi suojaa minolaisen kulttuurin romahdettua, ja se on ollut linnoitettu vahvoilla muureilla. Asutus koostui kahdesta osasta, joiden välissä oli hajanaisia rakennuksia. Paikalta on löydetty myös pyhäkön jäänteet 700-luvulta eaa. sekä hautoja.
Paikan arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1910–1912 Edith Hallin johdolla.
Validointi

Validointi, eli vahvistaminen on prosessi, jossa tarkistetaan, että prosessin kohde täyttää jotkin tietyt kriteerit. Kohde voi olla esimerkiksi tietokoneohjelma tai valmistusprosessi. Varsinkin lääketeollisuudessa validointi on yleistä.
Validointi ja HTML-, XHTML- tai XML-dokumentit

Käyttökelpoisen HTML-, XHTML- tai XML-dokumentin täytyy olla joko oikein muodostettu (engl. well-formed) tai paikkansapitävä
Oikein muodostettu dokumentti täyttää XML-kielen muotomääritykset siten, että esimerkiksi jokaisella merkinnällä on vastaava loppumerkintä. Oikeellisen dokumentin rakenne tarkastetaan dokumenttityypin mukaisesti. Dokumenttityyppi määrää muun muassa mitä elementtejä voi käyttää dokumentissa. Se määrää myös mitkä elementit saavat sijaita minkäkin elementin sisällä ja mitä ominaisuuksia kuuluu millekin elementille.
Validaattori on ohjelma, joka tarkastaa koneellisesti dokumentin oikeellisuuden dokumenttityypin mukaan.
Aiheesta muualla

Truugo: XML-validointi
Weppipakin artikkeli Mitä on validointi?
IdeaCafe: Dokumenttityypin merkitys validoinnissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Suosituimpia vahvistimia

WDG:n validaattori HTML-dokumenteille (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
W3C:n validaattori HTML-dokumenteille (englanniksi)
W3C:n validaattori CSS-dokumenteille (englanniksi)
Vodjanoi

Vodjanoita esittävä piirros.
Vodjanoi (ven. Водяной) on slaavilaisen kansanperinteen miespuolinen veden henki, vetehinen. Vodjanoi voi esiintyä hyvin monenlaisissa hahmoissa. Hänen sanotaan asuvan vedenpyörteessä tai vedenalaisessa palatsissa, joka on täynnä uponneista laivoista peräisin olevia aarteita.
Vodjanoin sanotaan esiintyvän vanhan miehen hahmossa, jolla on vihertävä, lian peittämä parta. Hänen uskotaan aiheuttavan hukkumisia: hukkuneet hän vie veden alle palvelijoikseen. Kalastajilla on ollut tapana uhrata vodjanoille tupakkaa hyvän kalaonnen saadakseen. Vodjanoita voi lepytellä myös uhraamalla hänelle voita tai ensimmäisen saaliiksi saadun kalan. Vodjanoi on mylläreiden, mehiläistenkasvattajien ja kalastajien suojelushenki.
Vat Phou

Vat Phoun alue.
Vat Phou (laoksi ວັດພູ) on raunioitunut hindutemppelikompleksi Etelä-Laosissa. Se sijaitsee Mekong-joen läheisyydessä. Vat Phoun nähdään kuvaavan hyvin Khmerien valtakuntaa, joka oli vallassa 802–1431. Rakennukset ovat 1200-1400-luvuilta. Myöhemmin siitä tuli merkittävä Theravada-buddhalaisuuden temppeli. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon 2001. Alueen koko on noin 39 tuhatta hehtaaria.
Krishnaa kuvaava patsas
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vat Phou Wikimedia Commonsissa
Vodafone Idea

| Vodafone Idea |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  BSE: 532822, NSE: IDEA VODAFONE IDEA; ISIN: INE669E01016
Markkina-arvo:  7,1 mrd. USD (5/2019)
ISIN:  INE669E01016
Perustettu:  2018
Toimitusjohtaja:  Ravinder Takkar
Puheenjohtaja:  Kumar Birla
Kotipaikka:  (pääkonttori) Mumbai; rekisteröity kotipaikka Gandhinagar, Intia
Toimiala:  telekommunikaatio
Liikevaihto:  4,6 mrd. USD (2018)
Tilikauden tulos:  -1,6 mrd. USD (2018; tappiota)
Henkilöstö:  16 309
Kotisivu:  www.vodafoneidea.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vodafone Idea Limited on suuri intialainen tietoliikenneyhtiö, joka muodostettiin yhdistämällä Vodafone India Limited ja Idea Cellular Limited; liitos astui voimaan 31. elokuuta 2018. Yhtiön osake noteerataan Intian molemmissa pääpörsseissä Idea Cellularin aiemmilla tunnuksilla (Bombayn pörssi, BSE) ja Intian kansallinen pörssi, NSE). Vodafone Idean päätoimipiste sijaitsee Mumbaissa, mutta yhtiön rekisteröity kotipaikka on Gandhinagar.
Tilaaja-asiakkaiden lukumäärällä mitattuna Vodafone Idea on Intian johtavia matkapuhelinoperaattori (syyskuussa 2019 markkinaosuus 31,73%), ja kuuluu tilaaja-määrältään alan maailmanlaajuiseen kärkijoukkoon. Vodafone Idean kanssa Intian matkapuhelinmarkkinoiden pääkilpailijoita ovat yksityiset Airtel India ja Jio sekä valtiollinen BSNL/ MTNL. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Vodaphone Idean vuonna 2019 Intian 47. ja maailman 1790. suurimmaksi julkiseksi osakeyhtiöksi. Yhtiön toiminta on kuitenkin ollut tappiollista (vuonna 2018 1,6 miljardin dollarin tappio 4,6 miljardin liikevaihdolla), ja suuret operaattorit Vodafone Idea ja Airtel India, joiden yhteinen markkinaosuus Intian matkapuhelinkäyttäjistä on vajaa 60 prosenttia, ilmoittivat marraskuussa 2019 pyrkivänsä nostamaan Intian matkapuhelintariffeja.