stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Gray
Ura

Useat Grayn ohjaamat elokuvat ovat saaneet myönteisen vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan Two Lovers, Maahanmuuttaja, Z: Amazonin kadonnut kaupunki ja Ad Astra ovat kaikki saaneet positiivisen arvostelun yli 80 prosentilta ne arvioineista kriitikoista. Monet Grayn elokuvista ovat kuitenkin epäonnistuneet kaupallisesti.
Kalle Kinnusen kirjoittaman henkilökuvan mukaan Gray on "eurooppalaishenkinen humanisti, jota vetävät puoleensa ihmisen sisäinen kamppailu ja riittämättömyys". Hänen kaikki elokuvansa ovat lisäksi "kertomuksia perheistä". Gray puolustaa klassista tarinankerrontaa.
Gray on ohjannut elokuvissaan useita tunnettuja näyttelijöitä. Näihin kuuluvat James Caan, Anne Hathaway, Anthony Hopkins, Tom Holland, Tommy Lee Jones, Gwyneth Paltrow, Robert Pattinson, Joaquin Phoenix, Brad Pitt, Charlize Theron ja Mark Wahlberg.
Elokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Pikku Odessa | Little Odessa | ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2000 | The Yards | The Yards | ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2007 | Yö kuuluu meille | We Own the Night | ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2008 | Two Lovers | Two Lovers | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2013 | Maahanmuuttaja | The Immigrant | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2016 | Z: Amazonin kadonnut kaupunki | The Lost City of Z | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2019 | Ad Astra | Ad Astra | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2022 | Armageddon Time | Armageddon Time | ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja |
Aiheesta muualla

James Gray Internet Movie Databasessa
James Gray Cannesin elokuvajuhlien verkkosivuilla
Jean Mathieu Philibert Sérurier

| Jean Mathieu Philibert Sérurier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. joulukuuta 1742 Laon, Ranskan kuningaskunta
Kuollut: 21. joulukuuta 1819 (77 vuotta) Pariisi
Koulutus ja ura
   
Jean Mathieu Philibert Sérurier (8. joulukuuta 1742 Laon, Ranskan kuningaskunta – 21. joulukuuta 1819 Pariisi) oli ranskalainen upseeri ja poliitikko, jolle keisari Napoleon I antoi Ranskan keisarikunnan marsalkan arvon vuonna 1804.
Elämä ja ura

Sérurier syntyi Laonissa keskiluokkaiseen perheeseen. Oltuaan Laonin miliisin luutnantti hän liittyi Ranskan kuninkaalliseen armeijaan ja palveli seitsenvuotisessa sodassa Hannoverin sotaretkellä vuonna 1759. Hän oli mukana myös Portugalin (1762) ja Korsikan (1771) sotaretkillä. Vallankumouksen alkaessa hän oli saavuttanut majurin arvon, ja sen aikana hänestä tuli eversti, prikaatikenraali ja lopulta divisioonan kenraali. Hän taisteli François-Christophe Kellermannin ja Barthélemy Louis Joseph Schérerin alaisuudessa Alppien armeijassa vuonna 1795 ja Napoleonin alaisuudessa divisioonankomentajana Italiassa Vicossa, Mondovissa, Castiglionessa ja Mantovassa. Sotilaallisten ominaisuuksiensa lisäksi hän osoitti suurta hallinnollista lahjakkuutta hallitessaan Venetsiaa (1797) ja Luccaa (1798). Hänen joukkonsa kutsuivat häntä "Italian neitsyeksi", koska hän noudatti tiukkoja kurinpito- ja rehellisyysvaatimuksia.
Sérurier auttoi Napoleonia Brumairekuun 18. päivän vallankaappauksessa ja teki sotilasuransa jälkeen loistavan poliittisen uran Ranskan keisarikunnassa, jolloin hänestä tuli senaattori, kreivi, marsalkka ja Hôtel des Invalidesin kuvernööri. Vuonna 1814 hän kuitenkin äänesti Napoleonin kaatumisen puolesta, ja Bourbon-restauraation aikana hänestä tehtiin Ranskan pääri. Hänet erotettiin toisen restauraation jälkeen kaikista viroistaan, koska hän oli kääntynyt Napoleonin puolelle sadan päivän keisarikunnan aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean Mathieu Philibert Sérurier Wikimedia Commonsissa
Johnny Hartman

Johnny Hartman
John Maurice "Johnny" Hartman  (23. heinäkuuta 1923 Chicago – 15. syyskuuta 1983) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja, joka parhaiten tunnettiin jazzballadien tulkitsijana. Hartmanin parhaimpana levynä pidetään hänen vuonna 1963 tekemäänsä John Coltrane and Johnny Hartman -albumiaan, joka sisältää muun muassa jazzstandardin "Lush Life" ja joka pääsi Grammy Hall of Fameen vuonna 2000.  Hartman on levyttänyt myös Earl Hinesin ja Dizzy Gillespien kanssa sekä lukuisia levyjä omalla nimellään eri levy-yhtiöille.  Hartmanin lauluja on kuultu Clint Eastwoodin elokuvan Hiljaiset sillat soundtrackillä.
Aiheesta muualla

NPR:n artikkeli (englanniksi)
Jean-Pierre Faye

| Jean-Pierre Faye |
| --- | --- |
 Jean-Pierre Faye
Henkilötiedot
Syntynyt: 1925 (ikä 98–99) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jean-Pierre Faye (1925 Pariisi, Ranska) on ranskalainen filosofi ja kirjailija. Hän kirjoittanut esseitä, romaaneja, runoja ja näytelmiä.
Faye oli kirjallisuuslehti Tel Quelin keskeisiä toimijoita ennen kuin hän perusti 1968 uuden lehden Change, jonka nimellä hän ilmaisee tuotantonsa pohjimmaisen ajatuksen. Runoilijana hän on lettristien ryhmän jäsen.
Fayen nimiin pannaan usein hevosenkenkäteorian keksiminen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Pierre Faye Wikimedia Commonsissa
Jerusalem-palkinto

Jerusalem-palkinto (engl. The Jerusalem Prize for the Freedom of the Individual in Society) on kansainvälinen kirjallisuuspalkinto. Se annetaan kirjailijalle, joka on tehnyt työtä ihmisoikeuksien ja sananvapauden eteen. Palkinto jaetaan Jerusalemin kansainvälisellä kirjallisuusmessuilla. Palkinnon arvo on 10 000 dollaria.[lähde? ]
Palkinnon saajat

| vuosi | palkinnon saajat  | maa  | kieli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1963 | Bertrand Russell | Britannia | englanti |
| 1965 | Max Frisch | Sveitsi | saksa |
| 1967 | André Schwarz-Bart | Ranska | ranska |
| 1969 | Ignazio Silone | Italia | italia |
| 1971 | Jorge Luis Borges | Argentiina | espanja |
| 1973 | Eugène Ionesco | Romania / Ranska | ranska |
| 1975 | Simone de Beauvoir | Ranska | ranska |
| 1977 | Octavio Paz | Meksiko | espanja[lähde? ] |
| 1979 | Isaiah Berlin | Venäjä / Britannia |  |
| 1981 | Graham Greene | Britannia |  |
| 1983 | V. S. Naipaul | Trinidad ja Tobago / Britannia |  |
| 1985 | Milan Kundera | Tšekkoslovakia / Ranska | tšekki / ranska |
| 1987 | J. M. Coetzee | Etelä-Afrikka / Australia | englanti |
| 1989 | Ernesto Sabato | Argentiina | espanja |
| 1991 | Zbigniew Herbert | Puola | puola |
| 1993 | Stefan Heym | Saksa | saksa / englanti |
| 1995 | Mario Vargas Llosa | Peru / Espanja | espanja |
| 1997 | Jorge Semprún | Espanja | ranska / espanja |
| 1999 | Don DeLillo | Yhdysvallat | englanti |
| 2001 | Susan Sontag | Yhdysvallat | englanti |
| 2003 | Arthur Miller | Yhdysvallat | englanti |
| 2005 | António Lobo Antunes | Portugali | portugali |
| 2007 | Leszek Kołakowski | Puola | puola |
| 2009 | Haruki Murakami | Japani | japani |
| 2011 | Ian McEwan | Britannia | englanti  |
| 2013 | Antonio Muñoz Molina | Espanja | espanja   |
| 2015 | Ismail Kadare | Albania | albania  |
| 2017 | Karl Ove Knausgård | Norja | norja  |
| 2019 | Joyce Carol Oates | Yhdysvallat | englanti |
Jorge Hernández (nyrkkeilijä)

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 48 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Havanna 1974 | 48 kg |  |
|  Hopeaa | Belgrad 1978 | 48 kg |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | México 1975 | 48 kg |  |
Jorge Hernández Padrón (17. marraskuuta 1954 Havanna – 12. joulukuuta 2019) oli kuubalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Hernández voitti vuonna 1974 kultaa alle 48-kiloisten sarjassa lajin ensimmäisissä MM-kisoissa ja sai kultamitalin myös Pan-Amerikan kisoissa 1975 sekä vuoden 1976 olympialaisissa. Hän sijoittui toiseksi MM-kisoissa 1978, mutta putosi toisella kierroksella Moskovan olympialaisissa 1980.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016 – naisten turnaus

| Jalkapallo kesäolympialaisissa 2016 naisten turnaus |
| --- | --- |
Joukkueet:  12
Isäntämaa:   Brasilia
Kaupungit:  Belo Horizonte, Brasília, Manaus, Rio de Janeiro, Salvador, São Paulo
Ajankohta:  3.–19. elokuuta 2016
 
Mitalistit
–  Kulta:   Saksa
–  Hopea:   Ruotsi
–  Pronssi:   Kanada
 
Ottelut:  26
  ← 2012 2020 →
Naisten jalkapalloturnaus vuoden 2016 kesäolympialaisissa pelattiin 3.–19. elokuuta. Turnauksessa pelasi 12 joukkuetta jaettuna kolmeen alkulohkoon. Turnauksen voitti Saksa, jolle olympiakulta oli sen ensimmäinen. Loppuottelussa se voitti Ruotsin. Kolmanneksi sijoittui Kanada, joka voitti pronssiottelussa Brasilian.
Alkusarja > Lohko E

| Sij>  | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Brasilia (I) | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 1 | +7 | 7 | Etenee puolivälieriin |
| 2 |  Kiina | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 3 | −1 | 4 | Etenee puolivälieriin |
| 3 |  Ruotsi | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 5 | −3 | 4 | Etenee puolivälieriin |
| 4 |  Etelä-Afrikka | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 3 | −3 | 1 |  |
.
Alkusarja > Lohko F

| Sij>  | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Kanada | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 2 | +5 | 9 | Etenee puolivälieriin |
| 2 |  Saksa | 3 | 1 | 1 | 1 | 9 | 5 | +4 | 4 | Etenee puolivälieriin |
| 3 |  Australia | 3 | 1 | 1 | 1 | 8 | 5 | +3 | 4 | Etenee puolivälieriin |
| 4 |  Zimbabwe | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 15 | −12 | 0 |  |
Alkusarja > Lohko G

| Sij>  | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 2 | +3 | 7 | Etenee puolivälieriin |
| 2 |  Ranska | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 1 | +6 | 6 | Etenee puolivälieriin |
| 3 |  Uusi-Seelanti | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 5 | −4 | 3 |  |
| 4 |  Kolumbia | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 7 | −5 | 1 |  |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
|   | 12. elokuuta – Belo Horizonte | 12. elokuuta – Belo Horizonte |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 12. elokuuta – Belo Horizonte | 12. elokuuta – Belo Horizonte |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   Brasilia (rp.)  |  0 (7)  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   Brasilia (rp.)  |  0 (7)  |  |  | 16. elokuuta – Rio de Janeiro | 16. elokuuta – Rio de Janeiro |  |  |  |  |
|   |   Australia  |  0 (6)  |  |  | 16. elokuuta – Rio de Janeiro | 16. elokuuta – Rio de Janeiro |  |  |  |  |
|   |   Australia  |  0 (6)  |  |  |  Brasilia |  0 (3)  |  |  |  |  |
|   | 12. elokuuta – Brasília | 12. elokuuta – Brasília |  |  |  Brasilia |  0 (3)  |  |  |  |  |
|   | 12. elokuuta – Brasília | 12. elokuuta – Brasília |  |  |  Ruotsi (rp.)  |  0 (4)  |  |  |  |  |
|   |   Yhdysvallat  |  1 (3)  |  |  |  Ruotsi (rp.)  |  0 (4)  |  |  |  |  |
|   |   Yhdysvallat  |  1 (3)  |  |  |  |  |  |  | 19. elokuuta – Rio de Janeiro | 19. elokuuta – Rio de Janeiro |
|   |   Ruotsi (rp.)  |  1 (4)  |  |  |  |  |  |  | 19. elokuuta – Rio de Janeiro | 19. elokuuta – Rio de Janeiro |
|   |   Ruotsi (rp.)  |  1 (4)  |  |  |  |  |  |  |  Saksa |  2  |
|   | 12. elokuuta – São Paulo | 12. elokuuta – São Paulo |  |  |  |  |  |  |  Saksa |  2  |
|   | 12. elokuuta – São Paulo | 12. elokuuta – São Paulo |  |  |  |  |  |  |  Ruotsi |  1  |
|   |   Kanada  |  1   |  |  |  |  |  |  |  Ruotsi |  1  |
|   |   Kanada  |  1   |  |  | 16. elokuuta – Belo Horizonte | 16. elokuuta – Belo Horizonte |  |  |  |  |
|   |   Ranska  |  0  |  |  | 16. elokuuta – Belo Horizonte | 16. elokuuta – Belo Horizonte |  |  |  |  |
|   |   Ranska  |  0  |  |  |  Kanada |  0  |  |  |  |  |
|   | 12. elokuuta – Salvador | 12. elokuuta – Salvador |  |  |  Kanada |  0  |  |  |  |  |
|   | 12. elokuuta – Salvador | 12. elokuuta – Salvador |  |  |  Saksa |  2  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   |   Kiina  |  0  |  |  |  Saksa |  2  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   |   Kiina  |  0  |  |  |  |  |  |  | 19. elokuuta – São Paulo | 19. elokuuta – São Paulo |
|   |   Saksa  |  1  |  |  |  |  |  |  | 19. elokuuta – São Paulo | 19. elokuuta – São Paulo |
|   |   Saksa  |  1  |  |  |  |  |  |  |  Kanada |  2  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Kanada |  2  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Brasilia |  1  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Brasilia |  1  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Women’s Olympic Football Tournament, Rio 2016 (Arkistoitu – Internet Archive) FIFA.com (englanniksi)
Jenny Erpenbeck

Jenny Erpenbeck vuonna 2021.
Jenny Erpenbeck (s. 12. maaliskuuta 1967 Itä-Berliini) on saksalainen kirjailija.
Erpenbeck on opiskellut kirjansidontaa ja musiikkiteatteria ja toimii kirjailijantyönsä ohella oopperaohjaajana. Hän on voittanut useita saksalaisia ja kansainvälisiä kirjallisuuspalkintoja. Vuonna 2017 Erpenbeck palkittiin italialaisella parhaan eurooppalaisen käännösromaanin Strega-palkinnolla romaanistaan Gehen, ging, gegangen (suom. Mennä, meni, mennyt).
Suomennetut teokset

Vanhan lapsen tarina.  (Geschichte vom alten Kind, 1999)  Suomentanut Mari Janatuinen. Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-841-1.
Kodin ikävä.  (Heimsuchnung, 2008)  Suomentanut Helen Moster. Avain, 2011.  ISBN 978-951-692-840-4.
Päivien loppu.  (Aller Tage Abend, 2012)  Suomentanut Jukka-Pekka Pajunen. Tammi, 2020.  ISBN 978-952-04-1247-0.
Mennä, meni, mennyt.  (Gehen, ging, gegangen, 2015)  Suomentanut Jukka-Pekka Pajunen. Tammi, 2019.  ISBN 978-952-04-0498-7.
Jenny Elfving

Jenny Elfving 1908
Jenny Maria Elfving (31. maaliskuuta 1871 Vaasa – 9. heinäkuuta 1932) oli suomalainen puutarhaviljelyksen edistäjä.
Jenny Elfvingin vanhemmat olivat Vaasan pormestari Karl Oskar Elfving vanhempi ja Jenny Sofia Nyman. Hän kävi tyttökoulun 1887, kauppaopiston 1890, Haapaveden kasvitarhakoulun 1895, Tampereen talouskoulun opettajaosaston 1896. Hän teki opintomatkan Ruotsiin ja Tanskaan 1904, Tanskaan ja Saksaan 1906. Hän oli Paimion emäntäkoulun johtaja 1897, Sippola-ReitkalIin puutarha- ja maatalouskoulun johtaja ja opettaja 1898–1908. Hän perusti Järvilinnan puutarhaopettajaopiston 1908 ja oli sen johtaja 1908–1917. Sen jälkeen hän oli Kangasalan kotitalousopiston 2. johtaja ja opettaja 1920–1921 sekä 1924.
Elfving pani alulle Marttayhdistyksen käytännölliset työmuodot 1899. Hän sävelsi pianokappaleita ja lauluja.
Jenny Elfvingin sisar oli kirjailija ja tasavallan presidentin puoliso Ester Ståhlberg ja veljiä metsänhoitaja ja metsäneuvos Karl Oskar Elfving nuorempi sekä maatalousasiantuntija Östen Elfving.
Julkaisuja

Puutarha-suunnitelmia pienviljelijöille. Otava 1913
Kukkaviljelys avomaalla : yksi- ja kaksivuotiset kukat sekä avomaata varten viljeltävät ruukkukasvit. Otava 1921
Koivu ja tähti sekä muuta joulu-ohjelmistoa ; kirj. Arvid Lydecken ja Jenny Elfving. "Koteja kodittomille lapsille" yhdistyksen julkaisuja. Otava 1923
Suomalaista puutarhataidetta. Otava 1929
Suomen maakuntalaulut (Elfving-Hannikainen) 1928
Johan August Ulrik Westermarck

Johan August Ulrik Westermarck (11. joulukuuta 1818 Helsingin pitäjä – 12. lokakuuta 1903 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
Westermarckin vanhemmat olivat apulaissotatuomari Petter (Per) August Westermarck ja Eva Jacobina Björkstén ja puolisot vuodesta 853 Caroline Henriette von Zigra (k. 1860) ja vuodesta 1870 Valeria Birgitte Witoschinski de Wendorff. Myös hänen veljestään Albert Oskar Josef Westermarckista tuli kenraali. Johan August Ulrik Westermarck tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1834 ja määrättiin sieltä  valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. kevyeen ratsastavaan tykistöpatteriin. Hän suoritti Pietarin sota-akatemian kurssin 1843–1845, jonka jälkeen hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Luutnantiksi hän yleni 1848, alikapteeniksi 1849 ja kapteeniksi 1854. Vuonna 1849 Westermarck osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen. Vuonna 1861 hänet nimitettiin 7. tykistöprikaatin 2. patterin päälliköksi everstiluutnanttina ja prikaatinsa mukana hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Everstiksi Westermarck ylennettiin 1869. Vuonna 1877 hänet määrättiin 15. tykistöprikaatin päälliköksi. Kenraalimajuriksi 1879 ylennetty Westermarck siirrettiin 1884 12. tykistöprikaatin komentajaksi, mistä tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai 1887 eron kenraaliluutnanttina.
John Lagerbohm

John Lagerbohm (s. 1968) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Teoksia

Me olimme nuoria sotilaita : tuntemattomat sotakuvat kertovat ; johdanto Gustav Hägglund ; tekstit John Lagerbohm, Matti Simula. Otava 2009
Me puolustimme elämää : naiskohtaloita sotakuvien takaa ; kirj. John Lagerbohm, Jenni Kirves, Olli Kleemola. Otava 2010
Mannerheim : sankari ajalta jota ei enää ole. WSOY 2014
Ilmiö nimeltä EKE ; julkaisuryhmä Riitta Ekengren ym. EKE-Yhtiöt, Espoo 2015
Toimitustöitä

Sata sotakohtaloa. Otava 2011
Johan August Wahlberg

Johan August Wahlberg
Johan August Wahlberg (9. lokakuuta 1810 Lagklarebäck, Ruotsi – 6. maaliskuuta 1856 Ngamijärvi, Betšuanamaa, nykypäivän Botswana) oli ruotsalainen luonnontutkija, lintutieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Wahlberg aloitti opiskelun Uppsalassa vuonna 1829, opiskeli sitten jonkin aikaa kemiaa eräässä tukholmalaisessa apteekissa, minkä jälkeen hän opiskeli Tukholman Metsäinstituutissa ja Degebergin maatalousinstituutissa. Hän valmistui Metsäinstituutista 1834, jota ennen hän vuonna 1832 liittyi professori Carl Henrik Bohemanin seuraan, joka teki hyönteisten keruumatkan Norjaan. Vuosina 1833 ja 1834 Wahlberg matkusteli metsäasioissa Ruotsissa ja Saksassa. 1836 hän sai insinöörin viran Ruotsin maanmittauskonttorista.
Vuonna 1837 Ruotsin luonnonhistoriallinen museo etsi henkilöä tutkimusmatkalle Etelä-Afrikkaan ja Wahlberg hyväksyttiin. Hän saapui Kapkaupunkiin 1838 Ruotsin Tiedeakatemian rahoittamana ja keräsi suuren määrän luonnonhistoriallisia näytteitä, muun muassa 533 nisäkästä, 2 527 lintua, 480 sammakkoeläintä ja 5 000 hyönteislajia, jotka hän toimitti Ruotsiin 1840. Kesällä 1841 Wahlberg tutki Natalin kasvistoa ja eläimistöä ja teki retkiä myös muualle eteläiseen Afrikkaan. Hän palasi Kapkaupunkiin loppuvuonna 1844 ja lähetti keräämänsä näytteet Ruotsiin. 1845 hän matkusti takaisin kotimaahansa ja sai takaisin virkansa.
1853 Wahlberg palasi Afrikkaan ja saapui Kapkaupunkiin jouluna 1853, josta hän matkusti huhtikuussa 1854  Walvis Bayn kaupunkiin nykyiseen Namibiaan. Täällä hän liittyi Charles Anderssonin seurueeseen, joka lähti tutkimaan Ngamijärven seutua. Wahlberg osallistui norsujahtiin ja kuoli onnettomuudessa jäätyään haavoittuneen elefantin ruhjomaksi.
Samoihin aikoihin, 8. lokakuuta 1856, valitsi Tiedeakatemia hänet jäsenekseen, sillä viesti kuolemasta ei ollut vielä ennättänyt Tukholmaan. Wahlberg onkin ainoa, joka on valittu akatemian jäseneksi kuolemansa jälkeen.
Wahlberg nimesi useita uusia lintulajeja, muun muassa töyhtömerimetson (Phalacrocorax coronatus). Hänen kunniakseen on nimetty sirokotka (Aquila wahlbergi), epolettilepakko (Epomophorus wahlbergi) ja eräs puulaji Entada wahlbergi.
Jari Korhonen

| Jari Korhonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. elokuuta 1975 (ikä 49) Jyväskylä
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Korkki
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–2006
Seurat:  Diskos (Mestis) Jukurit (Mestis) JYP (SML) HC Ambrì-Piotta (NLA) Blues (SML)
Jari Korhonen (s. 9. elokuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Korhonen pelasi urallaan 160 SM-liigaottelua JYPissä ja Espoon Bluesissa. Korhosella oli hyvä rannelaukaus ja pienestä koostaan huolimatta hän oli melko kovaluontoinen pelaaja.
Ura

Korhonen on jyväskyläläisen Lohi-Kiekon kasvatti. Rahapulan takia hän lopetti jääkiekon vuonna 1993, kun Lohi-Kiekko pelasi A-nuorten 1. divisioonaa. Korhonen pelasi pari vuotta kaukalopalloa Trio 90:n riveissä, mutta lopetti sen joukkueensa konkurssin takia.
Kaudeksi 1998–1999 Korhonen teki paluun jääkiekkokaukaloihin, kun silloinen joukkuetoveri Markku Ikonen houkutteli Korhosen 1. divisioona-joukkue Diskoksen harjoitusrinkiin. Korhonen sai paikan Diskoksesta ja kolmen Diskos-kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2001–2002 Jukureihin, joissa voitti Mestiksen mestaruuden. Jukureissa Korhonen nousi Mestiksen eliittiin, hänet valittiin Suomen B-maajoukkueen turnaukseen ja Mestiksen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2002–2003 Korhonen siirtyi SM-liigajoukkue JYPiin, jossa teki 49 ottelussa tehopisteet 6+20=26. Hänet valittiin tammikuussa 2003 SM-liigan kuukauden pelaajaksi. Seuraavalla kaudella, kun JYP oli hyvin pitkälti vain ykkösketjunsa varassa, Korhonen iski ykköspakin paikalta puolustajalle hurjat tehot 20+16=36. 20 maalia on edelleen JYPin seurahistorian yhden kauden puolustajien maaliennäys. Kolmannella JYP-kaudellaan Korhonen oli edelleen tehokas 15 maalillaan ja 19 syöttöpisteellään ja etenkin loppukaudesta oltiin melko varmoja, että mies lähtee muualle isojen rahojen perään. Huhut pitivät paikkansa, kun kaudeksi 2005–2006 "Korkki" siirtyi sveitsiläiseen HC Ambrì-Piottan joukkueeseen, mutta erittäin heikosti menneen syksyn jälkeen (24 ottelussa vain kuusi syöttöpistettä) mies palasi joulukuussa 2005 Suomeen ja siirtyi Espoon Bluesin riveihin. Korhosen paluu SM-liigaan oli lopulta harvinaisen epäonninen, kun miehen kausi ja lopulta koko ura päättyi loukkaantumiseen alkuvuodesta 2006. Ensin mies sai taklaustilanteessa aivotärähydksen, ja lähes heti tästä toivuttuaan toisessa taklaustilanteessa miehen käsi murtui erittäin pahasti, minkä vuoksi puolustaja oli koko loppukauden sivussa. Kesällä 2006 Korhonen elätteli vielä toiveita jääkiekkouran jatkamisesta, mutta lopulta käsivamma osottautui niin pahaksi, että mies ripusti luistimet naulaan lokakuussa 2006.
Hyökkäävälle puolustajalle epätyypillisesti Korhosen lyöntilaukaus ei ollut kovin kummoinen, mutta miehen ranneveto oli aikanaan lähes käsite. Ylivoimaisesti suurimman osan maaleistaan Korhonen teki siniviivalta lähteneestä kovasta ja tarkasta rannevedostaan. Jarin veli Jarno Korhonen on entinen jääkiekkopuolustaja. Jarno pelasi JYPissä kaudella 1993–1994, mutta pelasi enimmäkseen Suomen ja Ruotsin alemmilla sarjatasoilla.
Nykyään Korhonen työskentelee Henkilöstöpalvelu Go On:in Jyväskylän konttorin yhteyspäällikkönä. Mies myös esiintyy kyseisen firman JYPin mediakuutiolla pelien aikana esitettävissä mainoksissa. Mainoksissa Korhonen pukeutuu jääkiekkovarusteisiin yllään Go On:in logolla varustettu pelipaita, jota miehen naulakosta ottaessa näkyy myös Korhosen JYPin aikainen pelipaita.
Jf

Jf tarkoittaa seuraavia:
Jetairfly, IATA-koodi JF, lentoyhtiö
Junge Freiheit, JF, saksalainen sanomalehti
Justimusfilms, JF, sketsi-, lyhytelokuva- ja huumorirap-videoryhmä
L.A.B. Flying Service, IATA-koodi JF, lentoyhtiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jf”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jerzy Maculewicz

Jerzy Maculewicz (s. 30. toukokuuta 1955 Ukraina) on Uzbekistanissa toimiva puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi konventuaaleihin fransiskaaneihin 2. lokakuuta 1994 ja sai pappisvihkimyksensä Adam Smigielskiltä 22. kesäkuuta 1996. Maculewicz nimitettiin 1. huhtikuuta 2005 Uzbekistanin apostoliseksi hallitsijaksi ja Naran titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Robert Sarah ja Józef Wesołowski.