stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Mäkinen (suunnistaja)
Saavutukset

MM-pronssia viestissä 1976
MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 33:s 1970 ja 16:s 1976.
PM-kultaa viestissä 1969
Jukolan viestin voitto 1973 (Angelniemen Ankkuri)
Matti Mäkinen (kunnanjohtaja)

Matti Tapani Mäkinen (s. 15. syyskuuta 1970) on suomalainen poliitikko ja Hankasalmen kunnanjohtaja. Tätä ennen hän toimi Hankasalmen kunnan hallintojohtajana vuodesta 2004.
Mäkinen oli opiskeluaikanaan muun muassa Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan edustajiston puheenjohtaja sekä työskenteli JYY:n pääsihteerinä ja sosiaalisihteerinä. Hän oli vihreiden edustajana Jyväskylän kaupunginvaltuustossa 1997–2004.
Koulutukseltaan Mäkinen on filosofian maisteri pääaineenaan suomen kieli.
Mäkinen on naimisissa kokoomuspoliitikko Henna Virkkusen kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Aiheesta muualla

Kunnanjohtajan blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Mercedes-Benz C-sarja (W202)

| Mercedes-Benz W202 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Egypti  Etelä-Afrikka  Indonesia  Meksiko  Saksa  Thaimaa  Vietnam
Valmistaja:  Mercedes-Benz
Valmistusvuodet:  1993–2001
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Mercedes-Benz W201
Seuraaja:  Mercedes-Benz W203
Teknisesti samankaltaisia:  Mercedes-Benz C208 Mercedes-Benz R170
Tekniset tiedot
Moottori:  R4 R5 R6 V6 V8
Iskutilavuus:  1,8–5,4 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 5-vaihteinen automaatti
Mercedes-Benz W202 on Mercedes-Benz C-sarjan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1993–2001. Se korvasi edeltäneen Mercedes-Benz 190 (W201) -mallin ja seuraajaksi tuli Mercedes-Benz W203. W202-mallin tekniikkaan perustuvat myös Mercedes-Benz CLK (C208) ja SLK (R170).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz C-sarja (W202) Wikimedia Commonsissa
Mercedes-Benz W202 C 43 AMG
Mercedes-Benz S202
Facelift-mallin Mercedes-Benz W202.
Melasniemi

Melasniemi on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Eero Melasniemi (s. 1942), näyttelijä
Elli Melasniemi (s. 1998), näyttelijä, Eero Melasniemen lapsenlapsi
Joel Melasniemi  (s. 1975), kitaristi ja säveltäjä, Eero Melasniemen poika
Pertti Melasniemi (s. 1947), näyttelijä ja ohjaaja, Eero Melasniemen veli
Vilma Melasniemi (s. 1973), näyttelijä, Eero Melasniemen tytär
Yrjö Melasniemi (1888–1979), Salon Sokeritehtaan toimitusjohtaja, maanviljelysneuvos
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Melasniemi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Matti Mazajev

Matti Mazajev (1926 Leningrad – 2010) oli Karjalan tasavallassa asunut suomen kielellä kirjoittanut kirjailija ja suomentaja.
Mazajev muutti Petroskoihin 1954. Valmistuttuaan Petroskoin valtionyliopistosta 1959 hän toimi muun muassa Punalippu-lehden toimitussihteerinä ja yliopiston opettajana. Päätoimiseksi kirjailijaksi Mazajev ryhtyi 1972 ja hänestä tuli Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen 1979.
Teokset

Sisua: kertomuksia. Karjalan kirjakustantamo, Petroskoi 1969
Kotoinen maisema: kertoelma: jutelmia luonnosta: kertomuksia. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1976
Rohkeesti, hehkuvin rinnoin...: Suomen luokkasodan veteraanit muistelevat ; koonnut Matti Mazajev ; toim. Terttu Vikström ja Milja Hytti. Karjala, Petroskoi 1978
Kirje Annalle: kertomuksia. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1984
Kirjokopsa: kertomuksia Vilistä, Vaarista ja Noki-Mikestä, kesän kukista, väreistä, tuoksuista ja muista luonnon ihmeistä. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1986
Taiteilija Romielsin ihmeelliset värit: tarinoita ja satuja. Karjala, Petroskoi 1996
Meripihkanainen. Periodika, Petroskoi 2003
Nimellä Matti Masajainen:
Lääkettä: humoreskeja, pakinoita, pilapaloja. Karjala, Petroskoi 1979
Suomennoksia

Ilja Lavrov: Tyttö ja pihlaja: pienoisromaani. Sortavala 1960
Mary Seymour

Mary Seymour (30. elokuuta 1548 – vuoden 1550 jälkeen) oli Thomas Seymourin, Sudeleyn paroni Seymourin ja Katariina Parrin, Henrik VIII:n lesken ainoa tytär. Synnytyksenjälkeiset komplikaatiot Maryn syntyessä veivät hänen äitinsä hengen 7. syyskuuta samana vuonna. Tämän jälkeen Maryn elämästä on yhä vähemmän merkkejä. Hänen isänsäkin teloitettiin alle vuoden kuluttua Maryn syntymästä, syytteenä maanpetos kuningas Edward VI:ta vastaan.
Hänen äitinsä omaisuus jäi hänen isälleen. Isän teloituksen jälkeen pieni Mary siirtyi asumaan äitinsä läheisen ystävän ja Suffolkin herttua Charles Brandonin toisen vaimon Catherine Willoughbyn luo. Puolitoista vuotta myöhemmin Maryn omaisuus vietiin häneltä parlamentin lain nojalla.
Viimeinen löydetty maininta Marysta on hänen toisesta syntymäpäivän vietostaan 30. elokuuta 1550. Sen jälkeen ei ole olemassa yhtään kirjattua merkintää hänestä, ei kuolinmainintaakaan. Vaikka jotkut tarinat kertovat Maryn menneen naimisiin ja perustaneen perheen, useimmat historioitsijat uskovat hänen kuolleen lapsena.
Mary Seymour saattoi olla nimetty Henrik VIII:n tyttären Maryn mukaan.
Spekulaatioita

Kirjailija Agnes Strickland väittää kirjoittamassaan Katariina Parrin elämäkerrassa, että Mary Seymour selviytyi aikuiseksi asti, ja meni naimisiin Edward Bushelin, kuningatar Anna Tanskalaisen hovin jäsenen kanssa, mutta todisteita asiasta ei ole.
Maryn on myös uskottu muuttaneen Wexfordiin, Irlantiin, ja kasvaneen protestanttisen perheen, Hartien huomassa, jolla oli jonkinlaisia yhteyksiä Thomas Seymouriin.
Vinoneliön muotoisen sormuksen, johon oli kaiverrettu "What I have I hold" eli (vapaa suomennos) "Mitä minulla on minä pitelen" uskotaan olleen aikainen lahja Thomakselle hänen veljeltään Edwardilta ja sen on uskottu kulkeneen jälkeläiseltä jälkeläiselle Seymour-Hart -suvussa ainakin vuoteen 1927 asti.
Kuvitteellinen tarina The Red Queen's Daughter, kirjoittaja Jacqueline Kolosov, keskittyy Mary Seymouriin, ja spekuloi elämää, jonka aikana hän ei koskaan mennyt naimisiin ja hänestä tuli kuningatar Elisabet I:n hovinainen.
Minskin sopimus

Minskin sopimus solmittiin 5. syyskuuta 2014 Ukrainan, Venäjän federaation, ”Donetskin kansantasavallan” ja ”Luhanskin kansantasavallan” kesken, ja sen pyrkimyksenä oli pysäyttää taistelut Itä-Ukrainan sodassa. Se allekirjoitettiin pitkällisten neuvottelujen päätteeksi Minskissä, Valko-Venäjällä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön johdolla. Sopimusta edelsi useita yrityksiä lopettaa taistelut Donbassin alueella, ja sen pyrkimyksenä oli välitön aselepo. Taistelut kuitenkin jatkuivat sopimuksesta huolimatta. Sopimusta seurasi Minsk II helmikuussa 2015.
Sopimuksen sisältö

Lähde:
Välitön kahdenvälisen tulitauon varmistaminen.
Varmistaa Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön erityisvalvontavaltuuskunnan tulitauon pitämisestä  Ukrainassa
Vallan hajauttaminen muun muassa hyväksymällä laki ”tilapäisestä paikallisesta itsehallinnosta tietyissä Donetskin ja Luhanskin alueiden piireissä.
Varmistaa Ukrainan ja Venäjän rajan jatkuvan valvonnan ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön tarkastuksen luomalla turvallisuusvyöhykkeitä Ukrainan ja Venäjän federaation raja-alueille.
Kaikki panttivangit ja laittomasti pidätetyt henkilöt vapautettava välittömästi.
Laki, joka estää ihmisten syytteeseen asettamisen ja rankaisemisen Donetskin alueen ja Luhanskin alueen alueilla tapahtuneiden tapahtumien yhteydessä.
Jatkettava kattavaa kansallista vuoropuhelua.
Jatkettava kattavan  humanitaarisen avun jatkamista Donbasin alueen tilanteen parantamiseksi.
Varmistettava ennenaikaiset paikallisvaalit  itsehallinnon tilapäisestä määräyksestä tietyissä Donetskin ja Luhanskin oblasteissa
Vetää laittomat aseelliset ryhmät ja sotilasvarusteet sekä taistelijat ja palkkasoturit Ukrainan alueelta.
Donbasin alueen talouden elvytys- ja jälleenrakennusohjelman hyväksyminen.
Henkilökohtaisen turvallisuuden tarjoaminen konsultaatioihin osallistujille.
Melanthios Sikyonlainen

| Melanthios Sikyonlainen> Μελάνθιος ὁ Σικυώνιος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 400/300-luku eaa. Sikyon
Ammatti:  taidemaalari
Melanthios Sikyonlainen (m.kreik. Μελάνθιος ὁ Σικυώνιος, lat. Melanthius Sicyonius; joskus Melanthos, m.kreik. Μέλανθος, lat. Melanthus) oli antiikin kreikkalainen taidemaalari, joka oli kotoisin Sikyonista ja edusti kaupungin niin kutsuttua sikyonlaista koulukuntaa.
Melanthios oli Apelleen aikalainen ja opiskeli yhdessä tämän kanssa Pamfiloksen oppilaana noin vuonna 332 eaa. Plinius vanhemman mukaan hänen sanottiin olleen Apellesta parempi yhdessä asiassa, sommittelussa. Melanthios mainitaan myös yhdeksi Apelleen opettajista.
Melanthiosta pidetään yhtenä kreikkalaisen maalaustaiteen parhaista värien käyttäjistä. Plinius mainitsee hänet yhtenä neljästä suuresta taidemaalarista, jotka tekivät ”kuolemattomia teoksia” vain neljällä värillä. Melanthioksen maalauksista mainitaan vain yksi, Sikyonin tyranni Aristratoksen muotokuva, jossa tämä esitettiin triumfivaunuissa yhdessä voitonjumalatar Niken kanssa. Sen maalasivat Melanthios ja hänen oppilaansa Apelles mukaan lukien. Plutarkhos kertoo, kuinka tyranneja kohtaan tunnettu viha oli myöhemmin niin suuri, että Aratos Sikyonlainen määräsi teoksen tuhottavaksi. Taidemaalari Nealkes sai kuitenkin Aratoksen heltymään niin, että lopulta päätettiin vain poistaa Aristratos itse maalauksesta. Niin Nealkes poisti hänet maalauksesta ja maalasi tilalle palmupuun. Aristratoksen jalka jäi kuitenkin ilmeisesti vahingossa maalaukseen. Plutarkhos kertoo myös Melanthioksen teoksen nauttimasta arvostuksesta.
Melanthios kirjoitti myös teoksen nimeltä Maalaustaiteesta (Περὶ ζωγραφικῆς, Peri zōgrafikēs). Diogenes Laertios lainaa siitä katkelman, jonka mukaan taideteoksissa tulee olla tiettyä omapäisyyttä ja jäykkyyttä. Plinius käytti Melanthiosta lähteenään Naturalis historia -teoksensa kirjalle XXXV.
Maurice Greene

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Maurice Greene voitettuaan Sydneyn olympialaisten 100 metrin juoksun loppukilpailun. |  Maurice Greene voitettuaan Sydneyn olympialaisten 100 metrin juoksun loppukilpailun. |  Maurice Greene voitettuaan Sydneyn olympialaisten 100 metrin juoksun loppukilpailun. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 100 m |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 4×100 m |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | 4×100 m |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | 100 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ateena 1997 | 100 m |  |
|  Kultaa | Sevilla 1999 | 100 m |  |
|  Kultaa | Sevilla 1999 | 200 m |  |
|  Kultaa | Sevilla 1999 | 4×100 m |  |
|  Kultaa | Edmonton 2001 | 100 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Maebashi 1999 | 60 m |  |
Maurice Greene (s. 23. heinäkuuta 1974 Kansas City, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Pikajuoksussa Greene nousi maailman terävimmälle huipulle 1990-luvun loppupuolella. Ateenan MM-kisoissa 1997 hän voitti sadalla metrillä kultaa, vaikka ei vuotta aikaisemmin ollut päässyt Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen. Greene voitti kultaa myös Maebashin MM-hallikisoissa 1999 60 metrillä, Sevillan MM-kisoissa sadalla ja kahdellasadalla metrillä sekä pikaviestissä. 16. kesäkuuta 1999 hän juoksi Ateenassa silloisen maailmanennätysajan 9,79 (+0,1 m/s) parantaen Donovan Baileyn edellistä maailmanennätystä 9,84 peräti viidellä sadasosalla. Aika 9,79 oli sama mihin Ben Johnson pystyi 11 vuotta aikaisemmin mutta dopingista kiinni jääneen Johnsonin ajat hylättiin myöhemmin.
Vuonna 2000 Greene voitti kaikki Kultaisen liigan sadan metrin kilpailut ja pääsi näin osingolle miljoonan dollarin kultapotista. Hän voitti kultaa myös Sydneyn olympialaisten 2000 ja Edmontonin MM-kisojen 2001 sadalla metrillä. Ateenan olympialaisissa 2004 Greene saavutti sadalla metrillä pronssia ja maansa pikaviestijoukkueessa hopeaa.
Uransa aikana Greene juoksi sata metriä virallisissa kilpailuissa ja sallituissa olosuhteissa 52 kertaa alle 10 sekunnin. Enemmän kymmenen sekunnin alituksia on vain Asafa Powellilla. Greenellä oli tapana näytellä kieltään keskittyessään juoksusuoritukseen.
Helmikuussa 2008 Greene ilmoitti lopettavansa kilpailu-uransa pohjevamman vuoksi.
Greene on juossut 60 metriä hallissa aikaan 6,39 sekuntia (Madrid 3.2.1998 ja Atlanta 3.3.2001), joka oli kyseisen matkan maailmanennätys 20 vuotta, ennen kuin vuonna 2018 Christian Coleman juoksi 6,34.
Mike Babcock

Mike Babcock tammikuussa 2013.
Michael "Mike" Babcock (s. 29. huhtikuuta 1963 Saskatoon, Saskatchewan) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Heinäkuussa 2023 NHL-joukkue Columbus Blue Jackets palkkasi Babcockin päävalmentajakseen. Hän kuitenkin jätti pestinsä jo syyskuussa 2023, kun hänestä levisi kohu, jonka mukaan Babcock halusi nähdä pelaajien puhelimista yksityisiä kuvia.
Babcockin pelaajaura oli vaatimaton. Hän ei pelannut otteluakaan NHL:ssä.
Babcock valmensi vuosina 1991–2000 WHL:ssä Moose Jaw Warriorsia ja Spokane Chiefsiä. Vuosina 2000–2002 hän valmensi AHL:ssä Cincinnati Mighty Ducksia. Vuosina 2002–2004 Babcock valmensi Mighty Ducks of Anaheimia ja johdatti Anaheimin ensimmäisellä kaudellaan Stanley Cupin finaaliin. Vuonna 2005 hän siirtyi Detroitin valmentajaksi, ja voitti Stanley Cupin kaudella 2007–2008. Vuosina 2015-2019 Babcock toimi Toronto Maple Leafsin päävalmentajana.
Babcock valmensi Kanadan maajoukkueen maailmanmestaruuteen vuonna 2004 ja vuonna 2010 olympiakultaan Vancouverissa. Vuonna 1997 hän johdatti Kanadan alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuteen. Hän on ainoa valmentaja kolmen kullan klubissa (Stanley Cup, olympiakulta, maailmanmestaruus).
Saavutukset valmentajana

Stanley Cup 2008 (Detroit)
Olympiakulta 2010 ja 2014 (Kanada)
Maailmancup 2016 (Kanada)
Maailmanmestaruus 2004 (Kanada)
Nuorten maailmanmestaruus 1997 (Kanada U20)
Aiheesta muualla

Babcock Detroit Red Wingsin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Babcock NHL:n sivuilla (englanniksi)
Mira Keitaanranta

Mira Keitaanranta on Lahden kaupungin henkilöstöjohtaja ja konsernihallinnon johtaja. Aiemmin Keitaanranta on työskennellyt  Keravan kaupungin elinvoimajohtajana ja henkilöstöjohtajana, Keravan Kaupunkitekniikan liikelaitoksessa hallintopäällikkönä sekä Viestintävirastossa apulaisjohtajana. Koulutukseltaan hän on oikeustieteiden kandidaatti (ylempi korkeakoulututkinto) Helsingin yliopistosta. Keitaanranta on kotoisin Keravalta.
Modest Bogdanov

Modest Nikolajevitsh Bogdanov (ven. Моде́ст Никола́евич Богда́нов; 7. syyskuuta 1841 Syzran, Simbirskin alue, Venäjä – 16. maaliskuuta 1888 Pietari) oli venäläinen tutkimusmatkailija ja eläintieteilijä.
Päätettyään koulunsa Simbirskin kimnaasissa Bogdanov meni opiskelemaan Kazanin yliopistoon, josta hän valmistui kandidaatiksi 1864. Vuosina 1868–1870 hän tutki Volgan aluetta Kazanista Astrahaniin. Vuonna 1871 hän valmistui eläintieteen maisteriksi Pietarin yliopistosta. Samana vuonna hän sai päätoimisen lehtorin viran yliopistosta, ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Keisarillisen tiedeakatemian eläinmuseon hoitajaksi Pietariin.
Kesällä 1871 Bogdanov osallistui tutkimusretkelle Kaukasukselle. Hän sairastui kuumetautiin, jonka seurauksista hän ei koskaan kokonaan toipunut. 1873 Bogdanov osallistui Keski-Aasian Hivan seudulle tehtyyn retkeen. Seuraavan talvikauden hän työskenteli Venäjän maantieteellisen seuran palveluksessa. Seuraava retki suuntautui Araljärven ja Kaspianmeren alueille. Bogdanov ihastui alueen luonnosta ja teki sinne pian uuden retken, josta hän julkaisi raportin. 1870-luvun jälkipuoliskolla Bogdanov tutki Pariisin, Wienin ja Berliinin museoiden kokoelmia puolentoista vuoden ajan. Vuonna 1878 hänet nimitettiin Pietarin yliopiston eläintieteen apulaisprofessoriksi. 1880 hän osallistui Vienanmerelle ja Pohjoiselle jäämerelle suuntautuneelle tutkimusmatkalle.
Professori Kesslerin kuoleman jälkeen Bogdanov nimitettiin ylimääräiseksi professoriksi, ja myöhemmin täysivaltaiseksi professoriksi. Sairauden pahetessa hänen oli jätettävä eläinmuseon kuraattorin virka, ja vuonna 1885 hän joutui lopettamaan luennoimisen. Yliopiston johto antoi hänelle paikan Kaukasuksen retkikunnassa, ajatellen lämpimän ilmaston olevan hyväksi hänen terveydelleen. Bogdanov asuikin alueella parisen vuotta, mutta sairauden yhä pahetessa hän matkusti kotiseudulleen Syzraniin, missä hän asui maaliskuusta elokuulle 1887. Hän palasi Pietariin, missä hän kuoli 1888.
Bogdanovin kirjallinen tuotanto oli laaja. Hän julkaisi useita teoksia tutkimiensa alueiden eläimistöstä ja luonnosta, ja muun muassa ensimmäisen lajiluettelon Venäjän linnuista. Vuonna 1881 hän julkaisi kirjoituksen Venäjällä esiintyvistä lepinkäisistä ja niiden alalajeista (Shrikes of Russian fauna and allies). Vanhemmalla iällä hän julkaisi useita lasten luontokirjoja.
Mitšurinski prospektin metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja)

| Mitšurinski prospekt (Мичуринский проспект) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Kalininsko-Solntsevskaja
Sijainti:  55.6894°N, 37.485°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  30. elokuuta 2018
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Mitšurinski prospekt (ven. Мичуринский проспект) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. elokuuta 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mitšurinski prospektin metroasema (Kalininsko-Solntsevskaja) Wikimedia Commonsissa
Minskin traktoritehdas

| Minskin traktoritehdas MTZ |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  tuotantoliittoutuma (PO, proizvodstvennoje objedinenije)
Perustettu:  29. toukokuuta 1946
Kotipaikka:  Vul. Dauhabrodskaja 29, 220009 Minsk,  Valko-Venäjä
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  traktorit, metsä- ja kaivostyökoneet
Henkilöstö:  noin 30 000
Omistaja:  Valko-Venäjän valtio
Kotisivu:  belarus-tractor.com belarus-tractor.com/en/
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minskin traktoritehdas (valkoven. Мінскі трактарны завод, Minski traktarny zavod, MТЗ, MTZ; ven. Минский тракторный завод, Minski traktornyi zavod) on 29. toukokuuta 1946 perustettu traktoritehdas Minskissä Valko-Venäjällä ja samanniminen valkovenäläinen, tuotantoliittoutumaksi ryhmittynyt teollisuuskonserni (ven. Производственное объединение Минский тракторный завод, ПО MТЗ), johon kuuluu 11 tehdasta eri puolilla Valko-Venäjää.
Minskin traktoritehdas on yksi suurimmista valkovenäläisistä yrityksistä ja samalla yksi maailman suurimmista traktoreiden valmistajista. Se kuuluu maailman 10 suurimman maatalouskoneiden valmistajiin. Yrityksessä työskentelee yli 30 000 ihmistä. Perustamisensa jälkeen MTZ on valmistanut yli kolme miljoonaa traktoria, joita on käytetty tai käytetään yli 100 valtiossa. Minskin traktoritehdas valmistaa traktoreita Belarus- ja MTZ-tuotemerkeillä. Noin 60 eri traktorimallin lisäksi tuotantoliittouma valmistaa metsä- ja kaivostyökoneita.
Valko-Venäjän tietotoimisto BelTA:n mukaan Minskin traktoritehdas valmisti vuonna 2012 yhteensä yli 60 000 traktoria. Tuotannosta 90 % menee vientiin; yhtiöllä on asiakkaita 62 eri maassa. Minskin traktoritehtaalla on kaikkiaan 22 traktoreita kokoavaa tuotantolaitosta ulkomailla. Näistä kokoonpanolinjoista kuusi on Venäjällä.
Klassikko jalustallaan: MTZ-2.
Belarus 320 -sarjan traktori.
Postimerkkisarja (1997).
Minskin traktoritehtaan MTZ-952.
Nosturilla varustettu malli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
RUP Minskii traktornyi zavod (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (bdg.by)
Belarus-gruppa Finljandija - Belarus-traktoreiden merkkikerho Suomessa (suomeksi)
MTZ Belarus - epävirallinen Belarus tractoreita käsittelevä sivusto, myös kuvia vanhoista malleista (englanniksi) (belarusguide.com)
Mira Kuronen

Mira Kuronen (s. 8. elokuuta 1977)[lähde? ] on radio- ja televisiojuontaja.
Hän toimi NRJ-kanavalla radiojuontajana ja myöhemmin myös kanavan ohjelmapäällikkönä. Kuronen oli NRJ:n palveluksessa vuosina 2005–2016.
Lisäksi Kuronen on työskennellyt juontajana muun muassa KissFM:n Aamutiimissä. Hänen ääntään on kuultu myös Oikea Asema, Radio Savo sekä Lahden Radio -kanavilla.
Mira Kuronen toimi myös televisiojuontajana NRJ:n tapahtumataltioinneista. Hän on työskennellyt myös TV2:lla usean eri tuotannon parissa. Kuronen on urallaan lisäksi tuottanut musiikkivideoita, kuten Antti Tuiskun Peto on irti.
Tämän jälkeen Kuronen on toiminut vastaavana tuottajana N2 -nimisessä mainostoimistossa.
Miu Miu

Miu Miun logo.
Miu Miun liike Hongkongissa.
Miu Miu on italialainen vaatemerkki, joka perustettiin Pradan sisarmerkiksi. Miu Miun perustaja ja suunnittelija on muotisuunnittelija Miuccia Prada, jonka lapsuuden lempinimen mukaan Miu Miu on nimetty. Miu Miu perustettiin vuonna 1992, ja se on päälinja Pradaa halvempi. Miu Miun kampanjoissa on mallien lisäksi poseerannut näyttelijä Maggie Gyllenhaal sekä Lindsay Lohan.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Mira Keränen

Mira Keränen (s. 14. joulukuuta 1986 Turku) on suomalainen kilpa-aerobikkaaja.
Keränen on harrastanut aerobicia vuodesta 2000 ja osallistui kilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 2001. Aiemmin hän harrasti rytmistä voimistelua. Hän kilpaili aluksi FISAF-liiton säännöillä käydyissä kilpailuissa ja voitti 14–16-vuotiaiden Suomen-mestaruuden vuosina 2001 ja 2002 sekä 17–19-vuotiaiden SVoLin mestaruuden vuonna 2004. Keräsen ensimmäiset kansainväliset arvokilpailut yksilösarjassa olivat FISAFin vuoden 2004 Euroopan-mestaruuskilpailut, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Ryhmäsarjassa hän kilpaili seuransa Turun Urheiluliiton Team Spirit -joukkueessa ja oli voittamassa ryhmäsarjan Euroopan-mestaruutta vuonna 2003, maailmanmestaruutta 2004, MM-pronssia 2003 ja Suomen-mestaruutta 2003 ja 2004.
Yksilösarjassa Keränen voitti kilpa-aerobicin Suomen-mestaruuden neljästi, vuosina 2007, 2008, 2009 ja 2010. Huhtikuussa 2008 pidetyissä SM-kilpailuissa hän sai 20 yhteispistettä, taiteellisuudesta 8,6 pistettä, tekniikasta 8,15 pistettä ja vaikeudesta 3,25 pistettä, kun toiseksi sijoittunut Saija Saarinen sai 19,3 pistettä. Keränen ylitti noissa kilpailuissa 20:n pisteen rajan ensimmäisen kerran urallaan. Vuonna 2005 hän voitti SM-hopeaa ja vuonna 2006 SM-pronssia.
Keränen kilpaili Kansainvälisen voimisteluliiton FIGin järjestämissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2007 ja 2009 sekä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2008 ja 2010. EM-kilpailuissa hän oli vuonna 2007 16. ja vuonna 2009 15., MM-kilpailuissa vuonna 2008 22. ja vuonna 2010 28. Hänen oli tarkoitus osallistua myös vuoden 2005 EM-kilpailuihin, mutta nivelsidevamma, jonka hän sai kymmenen päivää ennen kilpailujen alkua, esti kilpailumatkan. Sama vamma esti osallistumisen myös seuraavan vuoden MM-kilpailuihin.
Keräsen valmentajina toimivat Päivi Granholm, Hanna Kiviharju ja Pertti Sahlberg. Juniorivuosina häntä valmensi Anna-Maria Tamminen. Keräsen managerina toimi suomalainen yritys nimeltä SportElite.
Keränen ilmoitti lokakuussa 2011 päättävänsä kilpaurheilu-uransa.
Keränen kirjoitti ylioppilaaksi Turun Suomalaisen Yhteiskoulun lukiosta vuonna 2006, minkä jälkeen hän on opiskellut valtio-oppia Turun yliopistossa. Armeijan Keränen suoritti vuonna 2013 Suomen kansainvälisissä valmiusjoukoissa Säkylässä ja on sotilasarvoltaan alikersantti.
Mitšurinsk

| Mitšurinsk Мичуринск |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Mitšurinsk
 52°52′59″N, 40°28′59″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Tambovin alue
Kokonaispinta-ala:  78 km2
Aikavyöhyke:  +3 (MSK)
Väkiluku 2021:  90 451 
 www.мичуринск-наукоград.рф 
Mitšurinsk (ven. Мичуринск, vuoteen 1932 saakka Kozlov, Козло́в) on Tambovin alueen toiseksi väkirikkain kaupunki Venäjällä. Kaupunki on nimetty biologi Ivan Mitšurinin mukaan.
Ystävyyskaupungit

Munster (Ala-Saksi), Saksa
Käännös suomeksi