stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eero Salovuori
Aiheesta muualla

Eero Salovuori : Rauman runoutta, Suomen Kuvalehti, 13.10.1928, nro 42, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eero Salovuori : Huomio Huomio Lahti, Suomen Kuvalehti, 23.02.1929, nro 8, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eero Salovuori : Suomen lapset kirjeittensä valossa, Suomen Kuvalehti, 12.11.1932, nro 46, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Erkki Hämäläinen

Erkki Hämäläinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Erkki Einari Hämäläinen, Erkki Hämä (1934–2012), suomalainen kirjailija ja suomentaja
Erkki Juhani Hämäläinen, Hyeena Hämäläinen (1944–1999), suomalainen jännityskirjailija
Erkki Hämäläinen, Kouvolan Pallonlyöjien huoltaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Erkki Hämäläinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Chris Mihm

Chris Mihm Los Angeles Lakersissä vuonna 2005.
Christopher Steven ”Chris” Mihm (s. 16. heinäkuuta 1979 Milwaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. 213 cm pitkä ja 120 kg painanut Mihm pelasi NBA:ssa 436 runkosarja- ja viisi pudotuspeliottelua, joukkueinaan Cleveland Cavaliers (2000–2003), Boston Celtics (2003–2004) ja Los Angeles Lakers (2004–2009).
Mihm oli Chicago Bullsin ensimmäisen kierroksen varaus NBA:n varaustilaisuudessa 2000, mutta hänen pelaajaoikeutensa siirtyivät jo varauspäivänä Cleveland Cavaliersille pelaajakaupassa, jossa Bulls sai Cavaliersin varaaman Jamal Crawfordin sekä rahallisen korvauksen. Hänet valittiin kaudella 2000–2001 NBA:n tulokkaiden kakkostähdistöön. Mihm oli sivussa koko kauden 2006–2007 leikkausta vaatineen nilkkavamman vuoksi ja kauden 2008–2009 lopulla, vajaat kaksi viikkoa sen jälkeen, kun hänet oli kaupattu Memphis Grizzliesiin, hänelle tehtiin uusi nilkkaleikkaus.  Hän ei pelannut Grizzliesissä yhtään ottelua, vaan lopetti uransa kauden jälkeen.
Mihm pelasi ennen ammattilaisuraansa Texasin yliopiston Austinin kampuksen koripallojoukkueessa. Pelaajauransa päättymisen jälkeen hän jatkoi yliopisto-opintojaan ja valmistui.
Elefanttisaari

| --- | --- |
Muut nimet:  engl. Elephant Island
Sijainti:  61°08′S, 55°07′W
Saariryhmä:  Eteläiset Shetlandinsaaret
Korkeimmat kohdat:  Pardo Ridge (en), 852  m 
Pinta-ala:  558 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  Ei vakituista asumusta
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Elefanttisaari (engl. Elephant Island) on Eteläisiin Shetlandinsaariin kuuluva saari Eteläisessä jäämeressä. Saari sijaitsee 890 kilometriä kaakkoon Kap Hornista ja sen pinta-ala on noin 558 neliökilometriä. Saaren nimi juontuu sen elefantin päätä muistuttavasta ulkomuodosta[lähde? ] ja saaren rannoilla nähdyistä merinorsuista.
Shackletonin retkikunta päätyi saarelle huhtikuussa 1916 pelastautuessaan laivansa murskauduttua jäissä.
Galleria

Elefanttisaari
Elefanttisaaren kartta.
Elefanttisaari mereltä nähtynä.
1916
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elefanttisaari Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Elephant Island
Käännös suomeksi
Chevrolet Corvair

| Chevrolet Corvair |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Argentiina  Meksiko  Venezuela  Sveitsi  Belgia  Etelä-Afrikka
Valmistaja:  General Motors
Valmistusvuodet:  1959–1969
Tuotantomäärä:  1 835 170 kpl
Korimalli:  2-ovinen convertible, coupé, hardtop, pick up, 4-ovinen sedan, hardtop, station wagon, 6-ovinen pakettiauto, 8-ovinen pakettiauto
Luokka:  alempi keskiluokka
Teho:  63 kW (80 hv) - 134 kW (180 hv, turbomalli, SAE brutto)
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Chevrolet Corvair Wagon vuodelta 1962.
Corvair oli Chevroletin kiistelty automalli 1960-luvulla. Erikoisen mallista teki sen takamoottorisuus, joka oli harvinaista Yhdysvalloissa. Malli tehtiin kilpailemaan suosittua Volkswagenin Kuplaa vastaan, mutta siitä ei koskaan tullut kovin menestyksellistä mallia yleismaailmallisesti. Amerikassa Corvairia valmistettiin kuitenkin 1,8 miljoonaa kappaletta. Suomeen tuodussa mallissa oli kuusisylinterinen ilmajäähdytteinen bokserimoottori, jonka iskutilavuus oli 2687 cm³ ja teho 110 hevosvoimaa. Auton omamassa oli 1155 kg.
Corvarissa nähtiin myös yksi ensimmäisistä tuotantoautoihin asennetuista turboahtimista.
Ajo-ominaisuudet

Corvairin ajo-ominaisuudet olivat epätavalliset amerikkalaiseksi autoksi. Takana olevasta moottorista johtuen auto oli yliohjautuva eikä aliohjautuva, johon amerikkalaiset autoilijat olivat tottuneet. Ongelmana oli myös heikko suuntavakavuus suurilla nopeuksilla sekä liian hidas ohjaus.
Mallivuodeksi 1965 esitellyn toisen sukupolven Corvairin kori muotoiltiin uudelleen, jolloin se sai runsaasti eurooppalaisia vaikutteita. Takapyörien kiinnitystä muutettiin auton voimakkaan yliohjautuvuuden lieventämiseksi.
Kaarteissa Corvair kulkee vakaasti, mutta varsinkin tiukoissa mutkissa kuljettajan täytyy ottaa huomioon hidas ohjaus.
Loppuaikoina auton turvallisuus sai kyseenalaista mainetta etumoottorisiin autoihin tottuneiden amerikkalaisten käsissä. Takapainoisen auton käsittelyvaikeudet johtivat usein onnettomuuksiin. Kuluttajaoikeusaktivisti ja myöhemmin myös presidenttiehdokas Ralph Nader, joka ajoi useiden auto-onnettomuuksissa kuolleiden ja loukkaantuneiden asioita, kirjoitti vuonna 1965 kirjan Unsafe at Any Speed (’Vaarallinen kaikilla nopeuksilla’), jossa hän tarkasteli yhdysvaltalaisten autojen turvallisuutta – pikemminkin turvattomuutta – ja laadun heikkouksia ja otti esimerkiksi Corvairin. Kirjan ilmestyttyä Corvairin myynti romahti. Corvairin teknisiksi ongelmiksi mainittiin etenkin liian kevyt takajousitus ja moottorin ylikuumeneminen.
Osaltaan Ralph Naderin pamfletti johti Yhdysvalloissa autoja koskeneiden turvallisuusnormien kiristämiseen. Turvavöistä ja muista autojen turvavarusteista annettiin viralliset määräykset. Tämä heijastui nopeasti laajemmallekin,  koska Yhdysvallat oli tärkeä markkina-alue myös muun maailman, varsinkin Japanin autoteollisuudelle.
Mallit

Ensimmäisen sukupolven Corvaireja valmistettiin vuosina 1960–1964 ja toisen sukupolven vuodesta 1965. Auton valmistus lopetettiin vuonna 1969.
Corvairia tuotettiin lähes kaikilla kuviteltavissa olevilla korimalleilla. Malleihin kuului neliovinen sedan, neliovinen farmari, coupe, cabriolet, pakettiauto ja avolava.
Turboahdettu malli

Corvairin malli Monza Spyder oli maailman ensimmäisiä turboahdettuja autoja, jota valmistettiin vuosina 1962-1966. Se kiihtyi 0-100 km/t vain 9,0 sekunnissa tehtaan ilmoituksen mukaan ja huippunopeus oli 190 km/t. Turbomallin moottori oli 2683 cm³ bokserikuutosmoottori (164 cid).
Turbomallin ajettavuutta on parannettu jäykemmällä jousituksella. Ongelmana on kuitenkin tunnoton ja liian hidas ohjaus, yli viisi kierrosta. Kaarreajo-ominaisuudet ovat Corvairissa melko vakaat, kunhan kuljettaja ottaa  huomioon hitaan ohjauksen. Takana ovat kaksoisnivelletyt vetoakselit sekä päällekkäiset tukivarret.
Suomessa

Chevrolet Corvair esiteltiin Helsingin messuhallissa vuonna 1960 järjestetyssä autonäyttelyssä, mutta siitä oli ehditty kirjoittaa suomalaisessa lehdistössä vilkkaasti jo etukäteen. Vuonna 1965 Corvair maksoi Suomessa 19 000 markkaa (vuoden 2005 rahassa 28 600 euroa) ja oli tuolloin myydyistä Chevrolet-henkilöautoista hinnaltaan edullisin. Muita saman hintaluokan autoja olivat Citroen DS 19, Ford Fairlane, Mercedes-Benz 220 ja Rover 2000. Corvair herätti kiinnostusta autoalan asiantuntijoissa, koska se poikkesi monessa suhteessa Chevroletin totutuista piirteistä. Käytännössä Corvair kuitenkin jäi Suomessa niin harvinaiseksi autoksi, että läheskään kaikki maanteillä liikkuneet eivät sitä koskaan nähneet. Vuoden 1999 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli kuusi Corvairia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chevrolet Corvair Wikimedia Commonsissa
Concrete (Fear Factoryn albumi)

| Concrete Fear Factory |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 30. heinäkuuta 2002
 Tuottaja(t): Ross Robinson
 Tyylilaji: death metal, industrial metal
 Kesto: 41.44
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records
Fear Factoryn muut julkaisut
| Digimortal 2001 | Concrete 2002 | Hatefiles 2003 |
Concrete on yhdysvaltalaisen death metal/industrial metal -yhtye Fear Factoryn varhainen demoalbumi, joka levytettiin vuonna 1991 ja julkaistiin vasta vuonna 2002 CD-levynä.
Albumi levytettiin Blackie Lawlessin studiolla vuonna 1991. Concreten piti olla Fear Factoryn ensimmäinen julkaisu, mutta yhtyeen jäsenet eivät olleet tyytyväisiä levytyssopimukseensa, minkä takia yhtye hylkäsi tuottajansa, Ross Robinsonin. Kun asia vietiin oikeuteen, Robinson sai oikeudet albumiin ja yhtye oikeudet albumilla oleviin kappaleisiin. Niinpä Fear Factory päätyi levyttämään uudestaan kahdeksan kappaletta tältä albumilta viralliselle debyyttialbumilleen, Soul of a New Machinelle vuodelta 1992. Sekä Fear Factory että Robinson käyttivät albumia itsensä promotointiin; yhtye sai albumin avulla levytyssopimuksen Roadrunnerin kanssa ja Robinson päätyi tuottamaan Kornia, ja näin hänestä tuli yksi halutuimmista nu metal -tuottajista 1990-luvulla. Laulaja Burton C. Bellin mielestä albumi on demo, ja yhtye käytti sitä myöhemmin parantaakseen kappaleitaan.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Burton C. Bell, Dino Cazares ja Raymond Herrera, ellei toisin mainittu.
Big God / Raped Souls – 2.36
Arise Above Oppression – 1.57
Concrete – 2.28
Crisis – 3.33
Escape Confusion – 4.09 (säv. Dino Cazares & Raymond Herrera)
Sangre de Niños – 2.03
Soulwomb – 2.35
Echoes of Innocence – 3.04
Dragged Down by the Weight of Existence – 2.42
Deception – 0.29
Desecrate – 2.37
Suffer Age – 3.45 (säv. Cazares, Herrera)
Anxiety – 1.39
Self Immolation – 2.34
Piss Christ – 2.41
Ulceration – 2.45
Kokoonpano

Burton C. Bell – laulu
Dino Cazares – kitara, basso
Raymond Herrera – rummut
Andy Romero – basso
Mikey Davis – miksaus, suunnittelu
Ross Robinson – miksaus, tuottaja, suunnittelu
Howard Rosenberg – kannen valokuva
Eddy Schreyer – masterointi
Aiheesta muualla

Concrete (Fear Factoryn albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Concrete (Fear Factoryn albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Concrete and Gold

| Concrete and Gold Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 2016 –  huhtikuu 2017
 Julkaistu: 15. syyskuuta 2017
 Tuottaja(t): Greg Kurstin
 Tyylilaji: hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 48.17
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment
 Levymerkki: RCA
Listasijoitukset
  1.   1.   3.    3. (fyysinen albumilista)
Foo Fightersin muut studioalbumit
| Saint Cecilia 2015 | Concrete and Gold 2017 | Foo Files 2019 |
Singlet albumilta Concrete and Gold
 ”Run” Julkaistu: 1. kesäkuuta 2017  ”The Sky Is a Neighborhood” Julkaistu: 23. elokuuta 2017  ”The Line” Julkaistu: 1. toukokuuta 2018
Concrete and Gold on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Foo Fightersin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2017. Albumin tuotti Greg Kurstin ja se julkaistiin levymerkillä RCA Records. Albumilla vierailee useita tunnettuja muusikkoja kuten Paul McCartney ja Justin Timberlake.
Albumi sai kriitikoilta hyvän vastaanoton ja se sijoittui Billboard 200-listan kärkeen.
Kappaleet

Kaikki sävellykset Foo Fighters.
| Concrete and Gold |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | T-Shirt | 1.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Run | 5.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Make It Right | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | The Sky Is a Neighborhood | 4.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | La Dee Da | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Dirty Water | 5.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Arrows | 4.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Happy Ever After (Zero Hour) | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Sunday Rain | 6.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Line | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Concrete and Gold | 5.31 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 48.17 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Foo Fighters
Dave Grohl – laulu, kitara
Chris Shiflett – kitara, taustalaulu
Pat Smear – kitara
Nate Mendel – basso
Taylor Hawkins – rummut, taustalaulu, laulu kappaleessa "Sunday Rain"
Rami Jaffee – koskettimet
Vierailevat muusikot
Justin Timberlake – taustalaulu kappaleessa "Make It Right"
Shawn Stockman – laulu kappaleessa "Concrete and Gold"
Inara George – laulu kappaleessa "Dirty Water"
Alison Mosshart – laulu kappaleissa "La Dee Da" ja "The Sky Is a Neighborhood"
Dave Koz – saksofoni kappaleessa "La Dee Da"
Paul McCartney – rummut kappaleessa "Sunday Rain"
Taylor Greenwood – taustalaulu kappaleessa "T-Shirt"
Greg Sierpowski – Optigan kappaleessa "Happy Ever After"
Kinga Bacik – sello kappaleessa "The Sky Is a Neighborhood"
Thomas Lea – alttoviulu kappaleessa "The Sky Is a Neighborhood"
Ginny Luke – viulu kappaleessa "The Sky Is a Neighborhood"
Jessy Greene – viulu kappaleessa "Happy Ever After (Zero Hour)" ja "The Line", sello kappaleessa "Concrete and Gold"
Greg Kurstin – synthbasso ja vibraphoni kappaleessa "The Line"
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Imperiumi: 8-/10
Soundi:
Concordian temppeli

| Concordian temppeli |
| --- | --- |
 Concordian temppeli.
Sijainti:  Valle dei Templi, Agrigento, Agrigento, Sisilia, Italia
Koordinaatit:  37°17′23″N, 13°35′31″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 450–430 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Agrigenton arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Concordian temppeli (ital. Tempio della Concordia) on antiikin aikainen kreikkalainen temppeli Agrigentossa Sisiliassa Italiassa. Se on antiikin Akragaan kaupungin parhaiten säilynyt temppeli, ja sen rauniot sijaitsevat Valle dei Templi (”Temppelien laakso”) -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella.
Historia

Temppeli on rakennettu klassisen kauden alkupuolella noin vuonna 450–430 eaa. Siitä käytetty nimi on peräisin Tommaso Fazellolta, joka löysi 1500-luvulla sen läheltä roomalaisaikaisen, latinankielisen piirtokirjoituksen, jossa luki:
»CONCORDIAE AGRIGENTINORUM SACRUM RESPUBLICA LILIBITANORUM
Lilybaionin kaupungin [pystyttämä], omistettuna akragaslaisten harmonialle.»
Fazello tulkitsi sen viittaavan temppelin rakentamiseen ja sen omistamiseen Concordia (Harmonia) -jumalattarelle. Kirjoitus on kuitenkin peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. ja näin huomattavasti temppeliä myöhäisempi, eikä liity mitenkään kreikkalaisaikaiseen temppeliin. Fazellon antama nimi on kuitenkin säilynyt, koska jumaluutta, jolle temppeli oli omistettu, ei tiedetä varmuudella. Siksi temppeli tunnetaan tutkimuksessa myös nimellä Temppeli F. Temppelin on arveltu olleen todellisuudessa omistettu Dioskuureille eli Kastorille ja Polydeukeelle nykyisin Dioskuurien temppelinä tunnetun rakennuksen sijaan.
Temppelirakennus on säilynyt nykyaikaan poikkeuksellisen hyvin, koska se muutettiin 500-luvulla kirkoksi. Tämän ansiosta se on yksi parhaiten säilyneitä kreikkalaisia temppeleitä Ateenan Hefaistoksen temppelin ja Paestumin temppeleiden ohella. Kirkko oli omistettu apostoleille Pietari ja Paavali. (Toisen tiedon mukaan kuitenkin ainakin myöhemmin Pyhälle Gregoriokselle.)
Rakennus

Temppeli sijaitsee muiden Akragaan tunnetuimpien temppeleiden tavoin kaupungin eteläosan harjanteella. Temppelirakennus edustaa doorilaista tyyliä, ja sen peristyylissä on 6 × 13 pylvästä. Temppelin korkeus on noin 13,5 metriä ja pylväiden korkeus noin 6,8 metriä. Pylväät koostuvat neljästä pylväsrummusta, joissa on 20 pystyuraa. Temppelin stylobaatin koko noin 16,9 × 39,4 metriä. Koko pylväikkö, päätykolmiot sekä entablementti aina korniisiin saakka ovat edelleen pystyssä.
Sisällä temppelissä on ollut naos eli cella, jonka koko on noin 9,7 × 27,4 metriä, sekä pronaos ja opisthodomos, joiden kummankin edustalla on ollut kaksi pylvästä (distylos in antis). Sisärakenteita on kuitenkin muutettu kirkoksi muuttamisen yhteydessä: naoksen ja opisthodomoksen välinen takaseinä on poistettu, ja sivuseiniin on tehty kaaria.
Rakennuksen ympäristössä on roomalaisaikaisia ja kristillisiä katakombeja ja muita hautausmaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Concordian temppeli Wikimedia Commonsissa
Concordian temppeli.
Temppelin sivuseiniin kirkoksi muuttamisen yhteydessä tehdyt kaaret.
Temppelin pohjapiirros.
Ernest Deleu

| Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Belgia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, ruotsalaissysteemi |  |
Ernest Deleu oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaisen järjestelmän joukkuevoimistelussa.
Colin McRae: Dirt 2

| Colin McRae: DiRT 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Codemasters
Julkaisija:  Codemasters
Jakelija:  Steam ja Nintendo eShop
Pelisarja:  Colin McRae Rally
Pelimoottori:  Neon Engine
Julkaistu:  11. syyskuuta 2009
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI 12  USK 6 
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360, Windows
Jakelumuoto:  Optinen levy, digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Colin McRae: DiRT 2 on Colin McRae Rally -pelisarjan kahdeksas osa, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2009 PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja 4. joulukuuta Windowsille. Colin McRae: DiRT 2 on seuraaja pelille Colin McRae: Dirt.
Pelissä on viisi pelityyppiä, Ralli, Rallicross, 'Trailblazer,' 'Land Rush' ja 'Raid', sekä yli 70 erikoiskoetta yhdeksässä eri maassa. Pelin alussa pelaaja saa Colin McRaen vanhan Subarun jolla pelaajan täytyy aloittaa uransa kehitys. Pelissä on monia eri maita ja ratoja. Pelin seuraaja on toukokuussa 2011 julkaistu Dirt 3.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Classix Nouveaux

Yhtyeen laulaja Sal Solo lavalla vuonna 1980.
Classix Nouveaux oli 1980-luvulla toiminut englantilainen uuden aallon popyhtye. Classix Nouveaux oli ensimmäisiä brittiyhtyeitä, joiden musiikkia kutsuttiin tyyliltään futurismiksi tai uusromanttiseksi.
Historiaa

Punkyhtye X-Ray Spex etsi ilmoituksella laulajaa Melody Makerissa. Tähän vastasi entinen powerpop-yhtye The Newsin jäsen Sal Solo. Tämän jälkeen Jak Airport ja BP Hurding jättivät X-Ray Spexin ja perustivat Classix Nouveaux'n yhdessä Solon ja Mik Sweeneyn kanssa. Yhtyeen ensiesiintyminen tapahtui Camden Palacessa elokuussa 1979. Gary Steadman korvasi samana vuonna kitaristi Jak Airportin.
Yhtyeen suosion kasvaessa Classix Nouveaux, jonka imago oli dramaattinen ja muusikot vahvasti meikattuja, yhdistettiin uuteen uusromanttiseen musiikkisuuntaukseen yhdessä yhtyeiden kuten Japan ja Ultravox kanssa. Vuonna 1980 yhtye solmi levytyssopimuksen EMIn kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä "Robots Dance".
Vuonna 1981 ilmestyi Classix Nouveaux'n ensimmäinen albumi Night People. Siltä nousi hittisingleksi "Guilty", joka nousi Top20-listalle muun muassa Ruotsissa. Syksyllä 1981 suomalainen kitaristi Jimi Sumén esiintyi Classix Nouveaux'n lämmittelijänä helsinkiläisen Hotelli Presidentin yökerhossa. Keikan ansiosta Sumén korvasi Gary Steadmanin brittiyhtyeen kitaristina. Yhtye esiintyi Suomessa muun muassa Kaivopuiston konsertissa 1.8.1982.
Seuraavana vuonna ilmestyi kakkosalbumi La Verité, jonka single "Is It a Dream" nousi Britannian singlelistan Top20:een. Yhtye kiersi ympäri maailman muun muassa Intiassa. Vuonna 1983 julkaistiin Classix Nouveaux'n kolmas ja viimeiseksi jäänyt albumi Secret, jonka singlejä olivat "Never Never Comes" ja "Heart From the Start". Levyn tuotti yhdysvaltalainen Alex Sadkin. Classix Nouveaux oli myös ensimmäisiä nykyaikaisia kommunistisessa Puolassa esiintyneitä länsiyhtyeitä.
Yhtyeessä tapahtui useita kokoonpanomuutoksia vuoden 1984 aikana. Rick Driscoll korvasi Jimi Suménin,  Paul Turley BP Hurdingin ja keikkakokoonpanoon liittyi Pandit Dinesh. Sal Solo oli ainoa jäljellä oleva alkuperäisjäsen.
Classix Nouveaux hajosi vuoden 1985 aikana ja Sal Solo siirtyi soolouralle. Vuonna 1997 EMI julkaisi kokoelman The Very Best of Classix Nouveaux. Cherry Red Records julkaisi kaikki yhtyeen albumit CD:llä vuonna 2006.
Diskografia > Albumit

Night People (1981)
La Verite (1982)
Secret (1983)
The Very Best of Classix Nouveaux (1997)
The River Sessions (2006)
The Liberty Singles Collection (2010)
Diskografia > Singlet

"The Robots Dance" (1980)
"Nasty Little Green Men" (1980)
"Guilty" (Britannian singlelistan #43, 1981)
"Toyko" (#67, 1981)
"Inside Outside" (#45, 1981)
"Never Again (The Days Time Erased)" (#44, 1982)
"Is It A Dream" (#11, 1982)
"Because You're Young" (#43, 1982)
"The End...Or The Beginning" (#60, 1983)
"Forever And A Day" (#83, 1983)
"Never Never Comes" (1983)
Aiheesta muualla

Sal Solon viralliset kotisivut
Classix Nouveaux Myspacessa (englanniksi)
Ernest Dureuil

| Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Belgia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, ruotsalaissysteemi |  |
Ernest Dureuil oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä ruotsalaisen järjestelmän voimistelussa pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Cyclomania

| Cyclomania |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Simo Halinen
Käsikirjoittaja:  Simo Halinen
Tuottaja:  Tero Kaukomaa
Säveltäjä:  Timo Hietala
Kuvaaja:  Pentti Keskimäki Kari Sohlberg
Leikkaaja:  Jukka Nykänen
Pääosat:  Lauri Nurkse Elena Leeve Tommi Mujunen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Blind Spot Pictures yhteistyössä Ylen ja Suomen elokuvasäätiön kanssa
Ensi-ilta:  2. maaliskuuta 2001
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Cyclomania on Simo Halisen käsikirjoittama ja ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 2001. Elokuvan päähenkilöinä on kolme nuorta, jotka työskentelevät polkupyörälähetteinä. Kaverukset K (Lauri Nurkse) ja Eetu (Tommi Mujunen) harrastavat kilpapyöräilyä ja kumpikin tavoittelee maajoukkuepaikkaa. Kolmiodraama syntyy, kun kuvioihin mukaan tulee Oona (Elena Leeve). Elokuva voitti parhaan musiikin Jussi-palkinnon.
Cyclomania on esitetty televisiossa Yle TV1 -kanavalla 29. syyskuuta 2003, 11. huhtikuuta 2005, 3. elokuuta 2009, 5. elokuuta 2009, 10. syyskuuta 2012 ja Yle TV2 -kanavalla 15. heinäkuuta 2016. Elokuva on julkaistu myös videokasettina sekä DVD:nä, joka sisältää ohjaajan kommenttiraidan ja muuta taustamateriaalia.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lauri Nurkse  | … |  K   |
|  Elena Leeve  | … |  Oona   |
|  Tommi Mujunen  | … |  Eetu   |
|  Seppo Pääkkönen  | … |  Arttu   |
Vastaanotto

Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvist piti uutuuselokuvaa tuoreeltaan hieman haparoivana, mutta pirteänä ja kesäisen lämpimänä urheiluelokuvana, joka sattumalta tuotiin ensi-iltaan suuren hiihtodopingskandaalin aikoihin maaliskuussa 2001.