stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Descartesin neljän ympyrän lause

Kolmelle annetulle mustalle ympyrälle tarvitaan neljäs punainen ympyrä toteuttamaan yhtälö. Mahdollisia vaihtoehtoja on tässä kaksi. Tällöin k:t voivat olla positiivisia tai negatiivisia.
Descartesin neljän ympyrän lauseen mukaan neljän pareittain toistensa ulkopuolella olevien toisiaan sivuavien ympyröiden säteille r1, r2, r3, r4 on voimassa:
\sum _{i=1}^{4}{\frac {2}{r_{i}^{2}}}=\left(\sum _{i=1}^{4}{\frac {1}{r_{i}}}\right)^{2}
Jos määritellään ki = 1/ri (eli k on kaarevuus), niin lause saa muodon:
2\,(k_{1}^{2}+k_{2}^{2}+k_{3}^{2}+k_{4}^{2})=(k_{1}+k_{2}+k_{3}+k_{4})^{2}.
Kreikkalainen kulttuuri

EU-jäsen antiikkisilla perinteillä.
Kreikan kulttuuri on kehittynyt tuhansien vuosien aikana, saaden alkunsa antiikin Kreikan arkaaiselta ajalta. Myöhemmin se vaikutti suuresti Rooman, Bysantin ja Ottomaanien valtakuntien kulttuuriin.
Kulttuurihistoria

Antiikin Kreikan kulttuurilla (700 eaa. – 400 jaa.) on ollut suuri vaikutus Euroopan historiassa. Antiikin Kreikkaa kutsutaan usein länsimaisen sivistyksen kehdoksi. Bysanttilainen kulttuuri (n. 400–1453) tarkoittaa Bysantin valtakunnassa eli Itä-Roomassa kukoistanutta kulttuuria. Siinä yhtyy itämaisia ja hellenistisiä aineksia.
Kuvataiteet

Antiikin kuvanveisto kuvasi ennen kaikkea alastonta ihmisvartaloa. Veistokset eivät pyrkineet yksilölliseen näköisyyteen, vaan esittivät ihannetyyppejä, kuvasivat he sitten ihmisiä tai jumalia. Varhaisia maalauksia on säilynyt lähinnä keramiikkavaaseissa.
Kreikan nykytaiteilijoista Theodoros Stamos maalasi abstraktiin ekspressionismiin luokiteltavia teoksia, joita on monien suurten museoiden kokoelmissa. Takis ja Chrysa tekivät kineettistä taidetta. Jannis Kounellis luo arte povera-tyylistä taidetta löytämistään esineistä.
Arkkitehtuuri

Rakennustaide oli korkealla tasolla jo esihistoriallisella ajalla, kuten Troijan, Kreetan, Tirynsin ja Mykenen valtavat linnan- ja palatsinrauniot toiselta tuhatluvulta eaa. osoittavat. Bysantin ajan rakennustaiteen suurimmat monumentit ovat Kreikan nykyrajojen ulkopuolella, mutta esimerkiksi mosaiikkeja on myös Kreikan monissa kirkoissa.
Arkkitehtuuri > Maailmanperintökohteet

Kreikassa on 19 Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta:
Aigain (nyk. Vergína) arkeologinen alue
Apollon Epikurioksen temppeli Bassaissa
Asklepioksen pyhäkkö Epidauroksessa
Ateenan Akropolis, Ateenan linnavuori
Athosvuori luostareineen
Dafnín, Ósios Loukáksen ja Chíoksen Néa Monín luostarit
Delfoin arkeologinen alue
Delos, Apollon-jumalan myyttinen syntymäpaikka
Filippoin arkeologinen alue
Korfun vanhakaupunki
Metéora, luostarialue lähes luoksepääsemättömillä kallioilla
Mykenen ja Tirynsin arkeologiset alueet
Mystraksen arkeologinen alue linnoituksineen, palatsineen, kirkkoineen ja luostareineen
Olympian arkeologinen alue
Pátmoksen Chóran kylä, Johannes Teologin luostari ja Ilmestyskirjaluola
Ródoksen keskiaikainen kaupunki
Sámoksen Pythagóreio ja Heraion
Thessalonikin varhaiskristilliset ja bysanttilaiset muistomerkit
Zagórin kulttuurimaisema
Esittävät taiteet > Musiikki

Antiikin aikana kithara ja aulos olivat yleisimmät ja arvostetuimmat soittimet.
Rebetikot olivat kreikkalaisen alamaailman lauluja, joita on verrattu amerikkalaiseen bluesiin. Suuri osa rebetiko-lauluista on tarkoitettu tanssittaviksi, ja niihin on yhdistetty erilaisia tansseja.
Vuonna 2005 Kreikka voitti Eurovision laulukilpailun Helena Paparizoun kappaleella "My number one".
Esittävät taiteet > Elokuva

Elokuvaohjaaja Mihalis Kakogiannis on ollut viidesti Oscar-ehdokkaana. Hänen tunnetuin työnsä on Kerro minulle, Zorbas vuodelta 1964.
Esittävät taiteet > Media

Kreikan käytetyin uutismedia on televisio. Vuonna 2009 se oli pääasiallinen uutiskanava 78 prosentille kreikkalaisista. Se oli aiemmin valtion monopoli, mutta 1980-luvun loppupuolen jälkeen kaupalliset asemat ovat vieneet suuren markkinaosuuden. Radiotoiminnan sääntely on vähäistä. Päivittäin ilmestyviä sanomalehtiä ovat Eleftherotypia, Ta Nea ja Kathimerini.
Kirjallisuus

Antiikin aikana kirjallisuudessa oli hallitsevana eepillinen runous, jota edusti muun muassa Iliaan ja Odyseeian kirjoittaja Homeros. Kreikkalaisen tragedian suuret nimet ovat Aiskhylos, Sofokles ja Euripides, komedian puolestaan Aristofanes.
Kreikkalaisista kirjailijoista kaksi on saanut Nobelin kirjallisuuspalkinnon: Giorgos Seferis vuonna 1963 ja Odysseas Elytis vuonna 1979.
Keittiö

Kreikkalainen keittiö on maantieteellisistä ja historiallisista syistä tyypillisen välimerellinen. Se käyttää perinteisesti alueen raaka-aineita: tuoreita yrttejä, oliiviöljyä, tomaatteja ja sitruunoita sekä kalaa. Kreikkalainen salaatti, horiatiki, sisältää kasvisten lisäksi fetaa.
Doorilaisen temppelin rauniot.
Elisabeth Kopp

Elisabeth Kopp, Sveitsin liittoneuvoston jäsen 1984–1989.
Elisabeth Kopp (16. joulukuuta 1936 Bern – 7. huhtikuuta 2023) oli sveitsiläinen poliitikko. Hän valmistui juristiksi Zürichin yliopistosta. Poliitikon uralle hän lähti Sveitsin vapaiden demokraattien puolueen ehdokkaana. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena Sveitsin liittoneuvoston jäseneksi 2. lokakuuta 1984. Jäsenyytensä aikana hän toimi lyhyen aikaa tammikuussa 1989 Sveitsin varapresidenttinä. Kopp joutui eroamaan liittoneuvostosta miehensä yritykseen liittyvän tietovuodon takia.
Kopp kuoli 7. huhtikuuta 2023 pitkän sairastamisen jälkeen.
Lalla Romano

| Lalla Romano |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1906 Demonte, Cuneo, Italia
Kuollut: 2001 (94–95 vuotta) Milano, Italia
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Esikoisteos:  Fiore, 1941
Aiheesta muualla
www.lallaromano.it
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lalla Romano (1906 Demonte, Cuneo, Italia – 2001 Milano, Italia) oli italialainen kirjailija.
Romanon esikoisteos oli runokokoelma Fiore (1941). Hän julkaisi vielä kaksi runokokoelmaa, mutta tuotanto koostuu pääasiassa proosakirjallisuudesta. Hän kuvasi entisajan elämänoloja, kodin piirin tunteita. Parhaana on pidetty omaelämäkerrallista teosta La penombra che abbiamo attraversato (1964). Sen jälkeen hän julkaisi muitakin osin omaelämäkerrallisia teoksia, jotka sisältävät hienovarasta psykologiaa. Myöhemmät kaksi Nei mari estremi ja Un sogdo del Nord ovat täysin fiktiivisiä. Omaelämäkerrallinen päiväkirjanomainen runoelma La lune di Hvar ilmestyi 1991.
Romanon tuotannosta on julkaistu suomeksi novelli "Rooman ilmanala" (suom. Veera Alanärä, teoksessa Italialaisia kertomuksia 1900-luvulta (2007); alkuteos "L'aria di Roma" teoksesta La villeggiante).
Palkinnot ja tunnustukset

Strega-palkinto 1969
Procida-Isola di Arturo-Elsa Morante -palkinto 1989
Teokset > Kokoelma

Opere, toim. Cesare Segre, 2 voll., Milano, Meridiani Mondadori, 1991-1992
Teokset > Omaelämäkerralliset romaanit

Le metamorfosi, Torino, Einaudi, 1951; Milano, Mondadori, 1986
Maria, Torino, Einaudi, 1953
Tetto murato, Torino, Einaudi, 1957
Diario di Grecia, Padova, Rebellato, 1960; Torino, Einaudi, 1974
L'uomo che parlava solo, Torino, Einaudi, 1961; Milano, Mondadori, 1995
La penombra che abbiamo attraversato, Torino, Einaudi, 1964; Milano, Mondadori, 1972
Le parole tra noi leggere, Torino, Einaudi, 1969; Milano, Mondadori, 2015
L'ospite (Lalla Romano)|L'ospite, Torino, Einaudi, 1973; Milano, Mondadori, 2000; Torino, Lindau, 2016
La villeggiante, Torino, Einaudi,1975; con il titolo Pralève, Torino, Einaudi, 1978
Una giovinezza inventata, Torino, Einaudi, 1979
Lo stregone (Lalla Romano)|Lo stregone, Torino, Stampatori, 1979; Milano, Mondadori, 1986 (due racconti per ragazzi)
Inseparabile, Torino, Einaudi, 1981; Milano, Mondadori, 1986; Torino, Lindau, 2017
Nei mari estremi, Milano, Mondadori, 1987; Torino, Einaudi, 2000
Un sogno del Nord, Torino, Einaudi, 1989 Procida-Isola di Arturo-Elsa Morante -palkinto
Le lune di Hvar, Torino, Einaudi, 1991
Un caso di coscienza, Torino, Bollati Boringhieri, 1992; ora in Due racconti, Torino, Lindau, 2017
Minima personalia : né rimorsi né rimpianti, Firenze, Leo S. Olschki, 1994
Ho sognato l'Ospedale, Genova, Il melangolo, 1995; ora in Due racconti, Torino, Lindau, 2017
In vacanza col buon samaritano, Torino, Einaudi, 1997
L'eterno presente. Conversazione con Antonio Ria, Torino, Einaudi, 1998
Dall'ombra, Torino, Einaudi, 1999
La villeggiante e altri racconti, Milano, Mondadori, 2001
Diario di Grecia, Le lune di Hvar e altri racconti di viaggio, Torino, Einaudi, 2003
Diario ultimo, Torino, Einaudi, 2006
Vetan, Liaison editrice, Courmayeur, 2008
Pralève e altri racconti di montagna, Torino, Lindau, 2017 (sisältää: A Cheneil d'autunno, Profili di pietra, Vetan)
Teokset > Fiktiiviset romaanit

Lettura di un'immagine, Torino, Einaudi, 1975
Romanzo di figure : lettura di un'immagine, Torino, Einaudi, 1986
La treccia di Tatiana, Torino, Einaudi, 1986
Nuovo romanzo di figure, Torino, Einaudi, 1997
Ritorno a Ponte Stura, Torino, Einaudi, 2000
Teokset > Runokokoelmat

Fiore, Torino, Frassinelli, 1941
L'autunno, huomautukset Carlo Bo, Milano, Edizioni della meridiana, 1955
Giovane è il tempo, Torino, Einaudi, 1974
Poesie, Torino, Einaudi, 2000 (contiene Fiore, L'Autunno e Giovane è il tempo)
Poesie per il Sig. E. Montale; seguite da Parole ultime, toim. A. Ria, Einaudi, Torino 2001
Poesie (forse) utili, Novara, Interlinea, 2002
Poesie per Giovanni, Ventimiglia, Philobiblon, 2007
Grevé

Grevé-juustoa
Grevé on ruotsalainen puolikova juusto, joka on valmistettu lehmänmaidosta. Juuston rasvapitoisuus on 30 - 40 %, ja kypsytysaika on 10 kuukautta. Juuston väri on kermanvaalea. Maku on pähkinäinen ja mieto ja muistuttaa emmentalia. Juustossa on suuria koloja.  Juuston valmistukseen käytetään Propionibacterium freudenreichii -bakteeria. Juustoa valmistetaan 15 kg:n kiekkoina. Juusto suositellaan nautittavaksi oluiden tai hedelmäisten valkoviinien kanssa.
Grevé on emmentalin rinnakkaistuote. Muita emmentalin rinnakkaistuotteita ovat muun muassa svenbo, jarlsberg, maasdamer, leerdamer, comté ja beaufort. Grevé on kehitetty norjalaisen Jarlsberg-juuston pohjalta. Grevén kehittivät yhdessä meijeri-insinööri Åke Berglöf ja meijerityöntekijä Yngve Johansson vuonna 1963. Teollinen tuotanto alkoi Örnsköldvikissä Ruotsissa vuonna 1964. Nykyisin juusto on suosituimpia juustoja Ruotsissa.
Hamza al-Ghamdi

Hamza al-Ghamdi
Hamza al-Ghamdi (18. marraskuuta 1980 Al Bahah, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 New York, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä United Airlinesin lennon 175 kaappaajasta.
Saudi-Arabiassa syntynyt Ghamdi lähti kotoaan taistelemaan Tšetšeniaan ja luultavasti lähetettiin Al-Qaidan koulutusleireille Afganistaniin, missä hänet valittiin osalliseksi syyskuun 11. päivän terroritekoihin.
Hän saapui Yhdysvaltoihin toukokuussa 2001 turistiviisumilla. 11. syyskuuta 2001 Ghamdi nousi United Airlinesin lennolle 175 ja kaappasi koneen veljensä Ahmedin ja kolmen muun terroristin kanssa. Marwan al-Shehhi lensi koneen päin World Trade Centerin etelätornia New Yorkissa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hamza al-Ghamdi
Greatest Lovesongs Vol. 666

| Greatest Lovesongs Vol>  666 HIM |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Hiili Hiilesmaa
 Tyylilaji: love metal, goottimetalli
 Kesto: 66.06
 Levy-yhtiö: BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.    Fyysinen albumilista: 1.
HIM:in muut julkaisut
| 666 Ways to Love: Prologue 1996 | Greatest Lovesongs Vol. 666 1997 | Razorblade Romance 1999 |
Singlet albumilta Greatest Lovesongs Vol. 666
 ”When Love and Death Embrace” Julkaistu: 1997  ”Wicked Game” Julkaistu: 1998  ”Your Sweet Six Six Six” Julkaistu: 1999  ”It's All Tears (Drown in This Love)” Julkaistu: 1999
Greatest Lovesongs Vol. 666 on HIM-yhtyeen ensimmäinen albumi vuodelta 1997. Sen tuottajana toimi Hiili Hiilesmaa.
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "When Love and Death Embrace", "It's All Tears" ja "Your Sweet Six Six Six". Saksassa levy julkaistiin hieman erilaisella kappalejärjestyksellä: "For You" on aloitusraidan sijaan päätösraita. Greatest Lovesongs Vol. 666 on yksi parhaimmin menestyneistä debyyttialbumeista Suomessa. Levyn naislauluosuudet ovat Sanna-June Hyden ja Asta Hannulan laulamia. Albumi on myös Venus Doomin ohella ainoa HIM-levy, jolla kuullaan perusvirettä alemmas viritettyjä kappaleitaselvennä.
Kaupallinen menestys

Albumia on myyty 68 719 kappaletta Suomessa.
Yhtyeen kokoonpano

Mikko Lindström – kitara
Antto Melasniemi – kosketinsoittimet
Mikko Paananen – basso
Juhana Rantala – rummut
Ville Valo – laulu
Kappaleet

"Your Sweet Six Six Six" – 4.12
"Wicked Game" – 3.53 (Chris Isaak -cover)
"The Heartless" – 4.02
"Our Diabolikal Rapture" – 5.20
"It's All Tears (Drown in This Love)" – 3.38
"When Love and Death Embrace" – 6.07
"The Beginning of the End" – 4.06
"(Don't Fear) The Reaper" – 6.24 (Blue Öyster Cult -cover)
"For You" – 7.49
Grevynseepra

| Grevynseepra |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kavioeläimet Perissodactyla
Heimo::  Hevoseläimet Equidae
Suku::  Equus
Laji::  grevyi
Kaksiosainen nimi
 Equus grevyi  Oustalet, 1882 
 Grevynseepran levinneisyys
Katso myös
   Grevynseepra Wikispeciesissä   Grevynseepra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Grevynseepra eli kuningasseepra (Equus grevyi) on yksi kolmesta nykyisestä seepralajista. Se elää luonnossa pensasalueilla Etiopiassa, Keniassa ja Somaliassa. Grevynseepran raidat ovat kapeammat ja korvat ja säkäkorkeus suurempi kuin muilla seeproilla (noin 150 cm). Lajin kantoaika on 13 kuukautta, mikä on pitempi kuin millään muulla kavioeläimellä.
Laji on saanut nimensä Ranskan presidentti Jules Grévyn mukaan, joka sai seepran 1880-luvulla lahjaksi Abessiniasta. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajin suomenkielisen nimen muuttamista isoseepraksi.
Grevynseepra on erittäin uhanalainen. Sitä metsästettiin aikoinaan sen huomiota herättävän nahkan takia. Nyt sitä uhkaa elinympäristön menetys, kotieläinten aiheuttama kilpailutilanne ja leijonat.
HMS Berwick (1775)

| HMS Berwick |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Portsmouthin telakka
Kölinlasku:  toukokuu 1769
Laskettu vesille:  18. huhtikuuta 1775
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 1795 Ranskan laivaston Berwick
Loppuvaihe:  vallattu 1805 Kuninkaallinen laivasto haaksirikkoutunut 1805
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 622 56/94 bm
Pituus:  51,36 m (tykkikansi) 41,95 m (köli)
Leveys:  14,33 m
Syväys:  6,02 m
Koneteho:  täystakiloitu purjealus
Miehistöä:  600
Aseistus
Aseistus:  74 tykkiä
HMS Berwick oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1775 vesillelaskettu Elizabeth-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 12. joulukuuta 1768 Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1769. Alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta 1775.
Palvelus

Alus osallistui 1778 Ushantin taisteluun ja Doggerbankin taisteluun 1781. Ranskan laivaston linjalaiva Alceste valtasi aluksen 7. maaliskuuta 1795 Saint Florentin lahdella Korsikalla.
Palvelus > Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
Keith Stewart 27. joulukuuta 1777 - 8. maaliskuuta 1781
John Ferguson 9. maaliskuuta 1781 - 17. maaliskuuta 1782
Charles Phipps 18. maaliskuuta 1782 - 24. kesäkuuta 1783
Benjamin Caldwell 28. elokuuta - 6. joulukuuta 1790
Sir John Collins Kt. 25. tammikuuta 1793 - 24. maaliskuuta 1794
William Shield 30. maaliskuuta - 26. huhtikuuta 1794
George Campbell 27. huhtikuuta - 25. toukokuuta 1794
George Henry Towry 26. toukokuuta - 27. kesäkuuta 1794
Andrew Sutherland 1. heinäkuuta - 10. lokakuuta 1794
William Smith 11. lokakuuta 1794 - 28. tammikuuta 1795
Gambier Middleton (sij) 17.  - 28. tammikuuta 1795
Adam Littlejohn 29. tammikuuta - 7. maaliskuuta 1795 (kuollut)
Ranskan laivaston Berwick

Alus liitettiin Ranskan laivastoon nimellä Berwick. Se osallistui 21. lokakuuta 1805 Trafalgarin taisteluun, jossa Britannian kuninkaallisen laivaston HMS Achille valtasi aluksen. Alus haaksirikkoutui taistelua seuranneessa myrskyssä 22. lokakuuta San Lucarin rannikolla.
Ranskan laivaston Berwick > Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat
Jean-Gilles Filhol-Camas
James Macnamara
Sir Robert Laurie
Edward Bruce
James Nash
Gynoidi

Maschinen-Menschen (koneihminen) Maria, gynoidi Fritz Langin ohjaamassa elokuvassa Metropolis.
Gynoidi (kreikan kielen sanasta γυνη – nainen) tarkoittaa robottia, joka on suunniteltu näyttämään naiselta. Vastaavasti mieheltä näyttävää robottia kutsutaan androidiksi. Terminä gynoidi ei kuitenkaan ole yhtä yleinen kuin androidi, jota usein käytetään viittaamaan kaikkiin ihmishahmoisiin robotteihin. Sanaa gynoidi käytti ensimmäisen kerran brittiläinen tieteiskirjailija Gwyneth Jones.
Naista ulkoisesti muistuttavista roboteista käytetään usein myös nimitystä Fembot.
Gynoideja populaarikulttuurissa > Elokuvat ja televisiosarjat

Maschinen-Menschen (Metropolis, 1927)
Tri Pahan Fembotit (Austin Powers – kumma jätkä, 1997)
Numero 6 (Taisteluplaneetta Galactica, 2003)
T-X eli Terminatrix (Terminator 3: Koneiden kapina, 2003)
Gynoideja populaarikulttuurissa > Kuvataide

Hajime Sorayaman pin-up -kuvat
HC West

| --- | --- |
HC West

Perustettu: 2003
Paikkakunta: Kauniainen, Suomi
Värit: Sininen ja valkoinen
WWW: HC West SM-liigassa
HC West oli vuosina 2003–2016 toiminut käsipalloseura Kauniaisista. HC West voitti kaudella 2010–2011 historiansa ensimmäisen Suomen mestaruuden. Kaudella 2011–2012 West voitti tuplan vallattuaan sekä Suomen Cupin että Suomen mestaruuden. West hävisi kauden aikana pelaamistaan 34 virallisesta ottelustaan vain yhden. Kahden SM-kullan lisäksi HC Westillä on kaksi Suomen Cupin voittoa, neljä SM-hopeaa sekä kolme SM-pronssia.
Historia

HC West perustettiin keväällä 2003 perinteikkäiden Dickenin (SM-kultaa 1993) ja Grankulla IFK:n (SM-kultaa 1999) yhteiseksi edustusjoukkueeksi. HC Westin rungon ovat alusta asti muodostaneet Dickenin ja GrIFK:n kasvattamat pelaajat. Joukkue pelasi käsipallon miesten SM-liigassa ja sen tavoitteeksi asetettiin kamppailla lähivuosina maan käsipallomestaruudesta ja pyrkiä myös Euroopan kentille.
Dickenin oma edustusjoukkue palasi viiden vuoden tauon jälkeen kaudelle 2008–2009 takaisin miesten SM-sarjaan ja erkani seurojen välisestä yhteistyöstä lopullisesti kesällä 2010. GrIFK:n miesten edustusjoukkue jatkoi pelaamista miesten I-divisioonassa ja yhteistyö HC Westin kanssa jatkui entistä tiiviimpänä.
HC West juhli keväällä 2013 kymmenvuotista taivaltaan.
Kesällä 2014 HC Westin ja GrIFK:n kasvatti Richard Sundberg siirtyi käsipalloammattilaiseksi Saksaan, 2. Bundesliigan TV Bittenfeldiin.
Toukokuussa 2016 ilmoitettiin, että HC Westin toiminta palaa takaisin GrIFK:n nimen alle omana toimintayksikkönään.
HC West pähkinänkuoressa

Perustettu: 2003
Kotipaikkakunta: Kauniainen
Kotihalli: Kauniaisten ”Luola”
Peliasu: Valkoinen paita, valkoiset housut
Vieraspeliasu: Sininen paita, siniset housut
HC Westin saavutukset

2 SM-kultaa (2010–2011, 2011–2012)
4 SM-hopeaa (2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2015–2016)
3 SM-pronssia (2003–2004, 2012–2013, 2014–2015)
2 Suomen cup voittoa (2008–2009, 2011–2012)
HC West SM-sarjassa 2003–2016

Tilanne 31.12.2014:
Maratontaulukossa sijalla 12:
Sijoitukset SM-sarjassa:
Sijoitukset SM-runkosarjassa:
SM-liigan vuoden Fair Play -joukkue:
HC Westin ennätykset SM-sarjassa

Tilanne 1.6.2016
Yli 100 SM-ottelua HC Westissä pelanneet pelaajat:
Yli 100 SM-sarjamaalia HC Westissä tehneet pelaajat:
Eniten tehtyjä maaleja yhdellä kaudella:
Eniten tehtyjä maaleja yhdessä ottelussa:
HC Westin palkitut pelaajat SM-liigassa

SM-liigan vuoden pelaaja (Mikael Källman -palkinto):
SM-liigan Play offien arvokkain pelaaja:
SM-liigan vuoden maalivahti:
SM-liigan vuoden valmentaja:
SM-liigan paras maalintekijä (Jan Rönnberg-palkinto):
SM-liigan vuoden tulokas (vuoden nuori pelaaja):
SM-liigan vuoden tähtipelaaja:
SM-liigan vuoden komeetta (läpimurto):
SM-liigan vuoden puolustaja:
SM-liigan All Stars joukkue:
SM-liigan vuoden Rehband-pelaaja:
SM-liigan kuukauden tähtipelaaja:
Aiheesta muualla

HC West
GrIFK käsipallo
GrIFK miehet
Dicken
Kuroda Kanbei

Kuroda Kanbei (1546–1604)
Kuroda Kanbei (jap. 黒田官兵衛, 1546–1604) oli Toyotomi Hideyoshin kunnianhimoinen ja kyvykäs strategi ja vasalli. Hänet tunnettiin myös nimellä Kuroda Josui ja Kuroda Yoshitaka .
Kanbei antoi huomattavan panoksen Hideyoshi valtaannousussa, ja sekaantui myös Honnō-jin välikohtaukseen jossa Oda Nobunaga joutui saarrettuna tekemään seppukun. Toimimalla nopeasti Hideyoshi onnistui kukistamaan muut vallantavoittelijat, mukaan lukien Nobunagan pettäneen Akechi Mitsuhide joukot ja nousta Nobunagan seuraajaksi.
Kanbein strategiset kykynsä johtivat Hideyoshin lukuisiin sotilaallisiin voittoihin. Hänen kykyään tiedustella vihollisen salaisuuksia kunnioitettiin ja pelättiin laajalti. Kanbei kuitenkin epäonnistui toimissa valloittaa osa  Kyūshūa Sekigaharan taistelun aikaan. Kanbei kuoli 1604.
Kanbeilla oli poika Kuroda Nagamasa (jap. 黒田長政, Kuroda Nagamasa, 1568-1623) joka vuorostaan kunnostautui strategina Tokugawa Ieyasun palveluksessa.
HMS Fame (H78)

| HMS Fame |
| --- | --- |
 HMS Fame

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  1933
Laskettu vesille:  1934
Palveluskäyttöön:  1935
Poistui palveluskäytöstä:  Dominikaanisen tasavallan laivastolle 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 427,5 t (standardi) 1 971,1 t (max)
Pituus:  100,3 m
Leveys:  10,1 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  38 000 hv
Nopeus:  35,5 solmua (65,7 km/h)
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk XII -tykkiä CP Mk XVII äasennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk I -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea 1 × kisko, jolla 20 syvyyspommia
HMS Fame (viirinumero H79) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus myytiin 1949 Dominikaaniselle tasavallalle.
Valmistus

Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers Armstrongilta, missä köli laskettiin 1933. Alus laskettiin vesille 1934 ja otettiin palvelukseen 1935.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi. Alus oli Pohjanmerellä ja Norjan rannikolla.
Alus oli Grimsbyn telakalla palaten palvelukseen 10. huhtikuuta 1940. Alus suojasi 12.-13. toukokuuta Bjerkvikin maihinnousua, jonka aikana alus muun muassa kuljetti 100 ranskalaista alppijääkäriä Lillebergiin.. Alus osallistui Narvikin maihinnousun suojaamiseen. Sen kohteeksi määrättiin Rombakin vuono ja sen tuli tuhota rautatietunneleista tulevat joukot. Rannikkotykistö osui 23. toukokuuta 1940 Narvikissa alukseen.
Alus ajoi 17. lokakuuta HMS Ashantin kanssa Sunderlandin edustalla karille, jolloin aluksella syttyi pahoja vaurioita aiheuttanut tulipalo. Pelastusoperaation jälkeen alus siirrettiin korjattavaksi Chathamin telakalle, jossa alukselle rakennettiin uusi perä sekä runkoa sen pidennettiin. Alus palasi palvelukseen loppuvuodesta 1941.
Alkuvuodesta 1942 alus oli Keskisen Atlantin saattajaryhmän osasto B6:n lippulaivana. Osasto suojasi saattueita SC83, ON101, SC88, ON111, HX200, ON122, HX205, ON132 ja SC104. Alus upotti 16. lokakuuta 1942 Saksan laivaston sukellusveneen U-353 ollessaan suojaamassa saattuetta SC104.
Alus johti saattueita ON144, HX217, ON155 ja Sc116 suojausta ennen kuin upotti 17. helmikuuta 1943 sukellusvene U-69:n suojatessaan saattuetta ON165. Alus johti maaliskuun 1944 saattajaryhmä B6:ta suojaten saattueita HX227, ONS1, SC125, ONS6, SC131, HX257, ON206, SC145, ONS29 ja HX281, kunnes se siirrettiin 14. saattajaryhmään Normandian maihinnousun vuoksi. Alus osallistui 18. kesäkuuta 1944 14. saattajaryhmän mukana sukellusvene U-767 upottamiseen.