stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eurooppatie E123

E123 eli Eurooppatie 123 on 2 840 kilometriä pitkä eurooppatie, joka alkaa Venäjällä Tšeljabinskista, kulkee Kazakstanin ja Uzbekistanin halki ja päättyy Tadžikistanissa Pandži Pojoniin.
Tien reitti on:
Tšeljabinsk (Venäjä)
Kostanai (Kazakstan)
Zapadnoje
Buzuluk
Deržavinsk
Arkalyk
Jezqazğan
Qızılorda
Šymkent (Kazakstan)
Taškent (Uzbekistan)
Aini (Tadžikistan)
Dušanbe (Tadžikistan)
Pandži Pojon (Tadžikistan, lähellä Afganistanin rajaa)
Feeniks-koulu

| Feeniks-koulu |
| --- | --- |
Tyyppi:  suomenkielinen etäopiskeluun pohjautuva peruskoulu, kotikoulu
Perustettu:  2005, nettikouluksi 2012
Oppilaita:  noin 500 (23.4.2022)
Verkkosivut
Feeniks-nettikoulu (käytetään satunnaisesti myös nimitystä Feeniks-koulu) on  yksityisrahoitteinen vuodesta 2012 nettipohjaisesti toiminut etäperuskoulu. Feeniks-koulu tarjoaa peruskoulun oppimäärän läpikäyntiin sopivia oppimistehtäviä ja oppisisällön sekä oppimisen seurannan mahdollistavan oppimisympäristön (tiedonrakentajat.fi). Opiskelu tapahtuu lähinnä omatoimisesti. Feeniks-koulu ei ole opetus- ja kulttuuriministeriön hyväksymä virallinen koulu. Feniks-nettikoulun oppilaat käyvät virallisesti kotikoulua, joten opiskelu voidaan aikatauluttaa joustavasti. Oppilas ja hänen vanhempansa vastaavat lapsen oppimisen etenemisestä ja oppimistulosten saavuttamisesta. Koska koulu ei ole virallistettu, se ei saa valtiolta tukea toimintaansa. Koululaisten perheet maksavat oppimisympäristöstä kuukausimaksun ja tarvittaessa voivat ostaa lisäksi sopimansa määrän maksullista netin Skype-yhteydellä toteutettua opinto-ohjausta tai yksityistunteja. Vuoden 2016 alussa (11.1.2016) Feeniks-koululla oli yhteensä 55 oppilasta. Feeniks-koulun kannatusyhdistyksenä toimii Kehittyvä koulu -yhdistys ry.
Feniks-koulu oli vuosina 2005–2008 toiminut oppilaiden, opiskelijoiden, vanhempien ja palkatun henkilökunnan muodostama yhteisö, joka toimii demokraattisesti ja oli uskonnollisesti ja aatteellisesti sitoutumaton. Jokaisella yhteisön jäsenellä oli yhtäläinen mahdollisuus osallistua yhteisön päätöksentekoon täysvaltaisena jäsenenä. Koulua hallinnoitiin viikoittaisella kokouksella, jossa jokaisella yhteisön jäsenellä ikään katsomatta oli yksi ääni.[lähde? ]  Taustalla oli vapaan koulujärjestelmän aate.[lähde? ] Feeniks-koulu syntyi tarpeesta perustaa oppijayhteisö, jossa käytännössä toteutuvat demokraattisuutta ja ihmisoikeuksia kunnioittavat arvot, ja jossa oppimiselle ei aseteta keinotekoisia esteitä tai rajoituksia.[lähde? ]
Historiaa

Koulu aloitti toimintansa syksyllä 2005. Vuosina 2005–2007 Feeniks-koulu kokoontui Keravan kirjaston julkisissa tiloissa. 2007 syyslukukautena ja keväällä 2008 koulu toimi Vantaalta Korson Kulomäessä. Syyskausi 2008 alkoi Helsingin Vallilan nuorisotalon tiloissa. Siellä opetus kuitenkin päättyi pian tilojen lyhyen käyttömahdollisuuden vuoksi. Samalla todettiin, että Feeniks-koulun toiminta laitetaan toistaiseksi tauolle. Feeniks-koulun toiminta jatkui keväästä 2012 lähtien Feeniks-nettikouluna kotona oppivelvollisuuttaan suorittavien lasten ja nuorten nettiperuskouluna.
Aiheesta muualla

Feeniks-koulu
Cadillac V16

1930 Cadillac V-16 Roadster
Cadillac V16, tunnettu myös Cadillac Sixteen-nimellä, on vuosien 1930–1940 välillä valmistettu iso loistoauto. Se oli ensimmäinen V16-moottorilla varustettu sarjatuotantoauto ja moottori oli myös ensi kertaa varustettu venttiilivälysten hydraulisella säädöllä. V16-moottorin vielä V12-moottorilla varustettuja kilpailijoitaan värinättömämmällä ja erittäin hiljaisella käynnillä Cadillac vahvisti Standard of the World -asemaansa, ja malli olikin aluksi odottamattoman suuri myyntimenestys. V16-moottorin kehittelyn ensin aloittanut Marmon ehti markkinoille vasta hieman Cadillacin jälkeen. Kuusitoistasylinterisiä moottoreita oli toki valmistettu tätä ennen jo mm. kilpa-autoihin ja lentokoneiden voimanlähteiksi. Eurooppalaisten loistoautojen vahvojen moottoreiden tavoin myös Cadillac V16 toimi kokeellisen Autotram-kiskobussin voimanlähteenä vuosina 1933–1934 Chicagon maailmannäyttelyn aikana. Euroopan esikuvista poiketen Autotram ei jäänyt pysyvään käyttöön.
Vuosina 1930–1937 valmistettiin V16-moottorin ensimmäistä, ja 1938–1940 toista versiota, jotka erosivat mm. V-kulman osalta. Aikakauden tavoista poiketen Cadillac varusti V16-mallit pääsääntönä omilla, vuonna 1925 konserniin ostettujen Fleetwood Metal Body- tai Fisher Body -yhtiöiden valmistamilla koreilla, ja vain 32 tapauksessa V16-alusta sai ulkopuolisen erikoisyrityksen korin: myös esimerkiksi Mercedes-Benz 770 oli ottanut saman kehitysaskeleen, eli senkin korit ja sisustukset valmistettiin lähes poikkeuksetta Sindelfingenissä tehdastekoisina. Sparreholmin linnan museossa oleva vuoden 1930 Cadillac V16 tukholmalaisen Gustaf Nordbergs Vagnfabrik -yhtiön Landaulette de Ville -korilla on hauska pääsäännön poikkeus (galleriakuva).
V16-moottorit > OHV-V16 45° (1930-1937, Series 452 ja Series 90)

Cadillacin kansiventtiilimoottorin iskutilavuus oli 452,8 kuutiotuumaa eli 7,4 litraa, mistä juontui sen Series 452 -nimitys, ja sen V-kulma oli vuosina 1930–1937 kapea, vain 45 astetta. Tämä 45° tai myöhempi 135° V-kulma antavat V16-moottorissa tasaisen sytytysjärjestyksen. Moottori oli kuuluisa värinättömästä ja lähes äänettömästä käynnistään – tyhjäkäyntikierrokset olivat vain 320/min, paksut valurautaosat nielivät ääniä kilpailevien V16-autojen alumiinimoottoreita paremmin, minkä lisäksi hydraulinostimet vaimensivat tavallisen venttiilikoneiston tyypillistä raksutusta – ja sen esteettiseen vaikutelmaan oli kiinnitetty huomiota: esimerkiksi sytytystulpat sijaitsivat piilossa V-laaksossa, ja sytytysjohdot oli piilotettu koristeltujen kansien alle. Hydraulisiin nostimiin menevälle moottoriöljylle oli suodatin V-laaksossa moottorin takaosassa, mutta imuilman suodatukseen riitti yhtiön mielestä käyrä imutorvi ilman erillistä suodatinta, toisin kuin myöhemmässä 135°-versiossa. Auto oli ensi vuosina 1930–1931 varustettu Johnson-kaasuttimilla, joskin näissä esiintyi polttoainevuotoja, ja ne olivat tarkkoja säädöistään (viite sisältää mittavat tekniset selostukset). Yksi gallona polttoainetta riitti vaivaiset 4–8 mailia, kun esimerkiksi kilpailevat V12-mallit saavuttivat yli 10 mailia. Cadillacin V16-moottori painoi apulaitteineen 590 kiloa, ja usein V16-autot oli rakennettu Cadillacin suunnattoman pitkälle 154 tuuman alustalle. Rationalisointikeinona V16-malli käytti soveltuvia V8-malliston osia mm. voimansiirrossa, tarpeen vaatiessa vahvistettuina. 452-autojen sarja kävi läpi kuusi varianttia – (1930), A (1931), B (1932), C (1933, merkittävästi virtaviivaistetulla korivalikoimalla, jossa aiempi pysty-litteä jäähdytin oli kallistettu ja kiilamainen: vuonna 1933 valmistui kuitenkin vain 126 V16-yksilöä odotetun 400 kpl sijaan), D (1934, virtaviivaisen Aero-Dynamic Coupén ensi vuosi: muodikkaan streamline moderne -suuntauksen mukaisen, mutta Chrysler_Airflow -sarjaa perinteisemmin muotoillun mallin valmistusmäärä vuoteen 1937 asti oli vain 20 kappaletta, joista kahdeksan isolla V16-moottorilla) ja E (1935), ennen kuin se sai vuosimallissa 1936 Series 90 -nimen. Muutokset eivät auttaneet kalliin V16-mallin menekkiä, mikä tyrehtyi syvimmän laman vuosina: 1931 valmistettiin 364 kappaletta edellisvuoden kanssa identtistä mallistoa, 1932 uudistetun muotoilun ansiosta vielä 296 kappaletta, 1933 enää edellä mainitut 126 tai 125 kappaletta, ja 1934–1937 jopa enää noin 50 kappaletta vuodessa: valmistus muuttui Cadillacille tappiolliseksi. Myös myöhempi 135°-V16 saavutti enää vaatimattomat 315, 138 ja 51-61 (lähteet epätarkkoja) kappaleen vuosimallikohtaiset myynnit 1938–1940. Eräs arvio Series 90 -mallin yhteenlasketusta valmistusmäärästä on 508 kpl.
V16-moottorit > SV-V16 135° (1938-1940, Series 90)

Cadillac uudisti V16-moottoria omana suunnittelutyönä vuodelle 1938 nyt 135 asteen V-kulmalla ja yhdeksällä kampiakselin runkolaakerilla edeltäjän viiden sijaan, sivuventtiilikansilla, sekä hieman pienemmällä 431 kuutiotuuman eli 7,1 litran iskutilavuudella. Moottorin teho 185 hv l. 138 kW oli sen sijaan sama kuin OHV-edeltäjän loppuvuosina, joskin uusi moottori kulutti vähemmän polttoainetta. Lohko oli pienempi ja kevyempää monobloc-mallia, se perustui Cadillacin vuonna 1936 esittelemään, samantyyppiseen V8-moottoriin, ja uuden Series 90 -moottorin tuotantokustannukset olivat edeltäjäänsä edullisempia. Uusi V16 ei enää ollut koristeellinen taideteos kuten 452-sarjassa, jonka esteettisyyteen oli kiinnitetty huomiota, vaan suuren V-kulman moottori oli lähes litteä, ja sijoitettu niin syvälle moottoritilan uumeniin, etteivät sylinterikannet olleet nähtävissä ilman kurottautumista. Näkymää hallitsivat kaksi tunnusomaista öljykylvyllä toimivaa ilmasuodatintornia, jotka oli asennettu moottorin kummankin downdraft- l. yläkaasuttimen päälle: lähde luonnehtii sen vaikutelmaa kuin maahan pudonneeksi, kasaan lässähtäneeksi kakuksi. Liioin korit eivät enää omanneet edeltäjän kaltaista tyyliä ja ylväyttä, mutta ne toimittivat virkansa aina valmistuksen loppumiseen vuonna 1940 asti, jolloin eräs aikakausi tuli päätökseensä. 185 hevosvoiman tehoinen uusi moottori oli vielä edeltäjäänsäkin värinättömämpi. V12-variantti jäi pois V16-moottorin uudistuttua. Cadillac V16-malleista vanhempi sarja 1930–1937 on uudempaa sarjaa 1938–1940 suositumpi ja kalliimpi, joskin ne kumpikin ovat saaneet vanhemman V12-sarjan tavoin CCCA:n ”Full Classic”-luokituksen.
V16-moottorit > V16:n tunnusmerkeistä

V16-mallin häveliään huomaamaton tunnusmerkki oli punapohjainen V16-merkki, myöhemmin Art Deco -tyylin V16-merkki edelleen punapisteen kera. V12-merkin pohja oli pronssinvärinen. Arvojärjestystä Cadillac-mallistossa ilmennettiin ennen Harley Earlin vuodelle 1933 mittavasti uudistamaa korimuotoilua myös pystyn jäähdytinsäleikön etupuolelle sijoitettujen valolaitteiden ja äänitorvien koolla, mitkä kasvoivat huippumalleissa. Lisäksi V16 käytti Goddess l. jumalatar-jäähdytinmaskottia: vuosina 1930–1932 koristeellisesti tuulessa liehuvan viitan kera (galleriakuva; 1931, ”Madame X”) ja sittemmin loppukaudella hillitympää povekasta versiota (galleriakuva; Series 90-versiot). Vuosien 1930 ja 1931 Madame X -autossa (gallerian kuvat) näkyy kummassakin aikakaudellaan suosittu ja usein hintaviin automalleihin tarvikkeena asennettu Pilot Ray -valojärjestelmä. Siinä lisävalo tai -pari on kytketty ohjaukseen, eli kääntyy.
V12-moottori > OHV-V12 45° (1931–1937, Series 370 ja Series 80/85)

Suuren moottorin rinnalla oli lokakuusta 1930 alkaen tarjolla samaa 45 asteen V-kulmaa käyttävä, 368 kuutiotuuman OHV-V12, jonka teho oli 135 hevosvoimaa, ja joka kulki 1930–1935 ”Series 370” -nimellä, sitten 1936–1938 Series 80/85-nimellä (nimi 131- tai 138-tuumaisen alustan mukaan). Pienemmän moottorivariantin kapea V-kulma juontui tarpeesta käyttää V16-variantin kanssa samoja työstökoneita, vaikka V12:n massatasapainon l. värinättömyyden kannalta 60 asteen kulma olisi ollut optimaalinen. Packard oli 1930-luvun alussa vielä 12-sylinteristen loistoautojen markkinajohtaja esiteltyään vuonna 1916 ensimmäisen ”Twin Six”- l. V12-moottorinsa: sittemmin mallistoon laman vuoksi otetut edullisemmat mallit, myös mallipolitiikan sekavuus, pitivät kylläkin kriisiyhtiön pinnalla, mutta nakersivat suurten V12-Packardien (1932–1939) statusta 1930-luvun edetessä. Segmentti oli myös kilpailtu saturaatiopisteeseen asti, sillä Cadillac V16-mallin myyntiä syöneen V12-mallin ( s.28) ja Packardin ohessa esimerkiksi Auburn (1932), Franklin (1932), Lincoln (1932–1942, 1947–1948) ja Pierce-Arrow (1936) tarjosivat V12-moottorilla varustettuja loistoautoja. Eurooppalaisia kilpailijoita olivat muun muassa Daimler  ”Double Six” (1926–1937), Hispano-Suiza J12 (1931–1938), Horch 600/670 (1931–1934), Maybach "Doppel-Sechs" DS7/DS8 (1929-1939), vuodesta 1936 lähtien jopa aiemmin kuuteen sylinteriin tyytynyt Rolls-Royce Phantom III-mallissaan (1936–1939). Mielenkiintoisena kuriositeettina Rolls-Roycen V12-mallilla laudalta lyöty Mercedes-Benz ryhtyi sekin vuonna 1937 valmistelemaan V12-moottorilla varustettua 600V/600K-mallia (tunnus W148 limusiinimallille V=verlängert l. pidennetty, ja W157 urheilumallille K=kurz l. lyhyt): historioitsija Werner Oswaldin tiedoin koeautoja valmistui 32 kappaletta, kunnes Daimler-Benz AG ohjattiin maaliskuussa 1942 keskittymään sotatuotantoon Natsi-Saksan julistettua liittolaisensa Japanin vanavedessä sodan Yhdysvalloille joulukuussa 1941. Cadillac-automalleja Series 370 ja 80/85 valmistui vuosimalleina 1931–1937 kaikkiaan 10 903 kappaletta, V16-mallin tavoin valtaosin (5 733 kpl) jo ensi vuonna 1931. Isomman V16-moottorin tavoin V12-moottori jäi Cadillacin ainoaksi lajiaan, eli sellaista ei ole otettu sarjatuotantoon vuoteen 2020 mennessä, joskin yhtiön 100-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 2002 julkistamassa Cadillac Cien- eli Cadillac 100 -koeautossa oli pitkittäinen 60 asteen ja 559 kW:n V12-moottori.
1930 Cadillac 452 V16 Fleetwood Dual Windshield Sport Phaeton (85 kpl )
1930 Cadillac 452 V16 Landaulette de Ville (Sparreholmin linnan automuseo)
1931 Cadillac 452A V16 "Madame X" (Detroit), Pilot Ray-lisävalot
Cadillac 452-sarjan 45° V16 (Jysk Automobilmuseum, Tanska)
Cadillac V16, 1930 "Madame X", punainen V16-jäähdytinmerkki
1937 Cadillac Series 90 V16, kenraali McArthur
1938 Cadillac Series 90 V16-avoauto (GM Display Day)
1939 Cadillac Series 90 V16 limusiini
Cadillac Sixteen -koeauto (2003)

Cadillac palasi V16-moottorikonseptiin vuonna 2003 ajokuntoisessa Cadillac Sixteen-koeautossa. Tässä tapauksessa peräti 13,6 litran iskutilavuuden 32-venttiilinen V16-moottori oli synnytetty kahden IV. sukupolven LS-pikkulohko—V8:a yhdistelemällä. Polttoaineen kulutuksen hillitsemiseksi iso V16-moottori oli varustettu Cadillacin V6- ja V8-moottorilla varustetuista sarjamalleista jo tutuksi tulleella sylintereiden deaktivointijärjestelmällä, eli Sixteen kävi kevyellä kuormituksella Displacement on Demand- l. Active Fuel Management-järjestelmällä ohjattuna kahdeksan tai jopa kaksitoista sylinteriä sammutettuna. V16-moottorin tehoksi luvattiin yli 1 000 bhp (749 kW), ja väännöksi yli 1 000 lb/ft (1 356 Nm), joilla 2 270 kilon painoinen koeauto saavutti riuskan suorituskyvyn ilman ahtamistakin. Sixteen-koeauton muotoilu yhdisti divisioonan johtaja Robert ”Bob” Lutzin järjestämän sisäisen muotoilukilpailun tuloksena Cadillacin ”Arts and Science” -muotokieltä vuoden 1967 Eldoradon tunnusomaisiin yksityiskohtiin, jotka vaikuttivat myöhempien Cadillac-sarjamallien muotoiluun. Yhtiö luopui niin Sixteen-mallin kuin Lotus-yhtiön kehittämällä V12-moottorilla varustettujen mallien valmistamissuunnitelmista vuonna 2008 eräänä Finanssikriisin seuraamuksista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nethercutt-museon 1930 Cadillac V16 Dual Cowl Phaeton, esittely ja ajo; Jay Leno`s Garage; 29:05 min (englanniksi)
http://www.supercars.net/cars/283.html
Canepa-yhtiön "The Lazarus Project": Cizeta-prototyypin entisöintivideo, työn vaikeuksista, Claudio Zampollin työtä kunnioittava lopputulos. Video 23:08 min.
1936 Auto Union 'Audi' Type C V16 Engine - Brutal SOUNDS @ Goodwood Festival of Speed! Auto Union Type C-kilpuri V16 ajonäytös (2023). Video 4:42 min
BRM:n hyvin monimutkaisen H16-kilpamoottori-tekniikan, etujen/haittojen ja kohtalon selostus, Video "The INSANE H16 Formula 1 Engine!" 9:41 min (2023) (englanniksi).
King-Bugatti U-16
1935 Aero-Dynamic Coupe (V12)
1938 V16-moottori 135° V-kulmalla
1931 Cadillac 370A V12-moottori
1933 Marmon Sixteen
Varhainen Marmon V16-moottori ilman apulaitteita
1932 Peerless XD-prototyyppi 3 (V16)
2003 Cadillac Sixteen
Cizeta-Moroder V16T, 2003 Concorso Italiano, Seaside (California)
RR 101EX:n V16-moottori
Giuseppe Campari, Targa Florio 1928
Borzacchini, Maserati Tipo V4
Bugatti Type 47 moottori U-16, Cité de l`Automobile (Mulhouse)
BRM H16-kilpamoottori Type 57
Porsche 917:n kokeellinen CanAm-V16
Fineus (Beloksen poika)

Fineus (m.kreik. Φινεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Egyptin kuninkaan Beloksen ja Ankhinoën poika. Hän oli kihlautunut veljensä, Etiopian kuninkaan Kefeuksen tyttären Andromedan kanssa.
Kefeuksen puolison Kassiopeian ylimielisyyden seurauksena Poseidon oli lähettänyt merihirviön piinaamaan maata rangaistukseksi. Oraakkeli oli kertonut ahdingon loppuvan, jos Kefeus uhraisi Andromedan, kuninkaan tyttären, pedolle. Perseus saapui sattumoisin paikalle palatessaan surmaamasta Medusaa. Sovittuaan Kefeuksen kanssa saavansa Andromedan vaimokseen hän tappoi merihirviön.
Fineus ei kuitenkaan tyytynyt rakkaansa menetykseen, vaan alkoi juonia Perseusta vastaan. Tämän suunnitelmat kuitenkin paljastuivat, ja Perseus tappoi Fineuksen ja tämän kanssajuonijat kivettämällä heidät Medusan pään avulla.
Finell

Finell on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Helge Finell (1918–2007), Kaskisten kaupunginjohtaja ja kirjailija
Joni Finell (s. 1986), jääkiekkoilija
Matti Finell (1889–1978), arkkitehti
Odin Finell (1896–1960), poliisi ja helluntailainen lähetystyöntekijä
Ole Finell (1895–1964), kirjailija
Sonja Finell (s. 1968), pikajuoksija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Fantomas (kuvitteellinen henkilö)

Fantomas (ransk. Fantômas) on ranskalaisten Marcel Allainin ja Pierre Souvestren luoma kuvitteellinen mestaririkollinen, joka teki ensiesiintymisensä samannimisessä vuonna 1911 julkaistussa rikoskirjassa ja esiintyi kaikkiaan 32:ssa kaksikon nopeaan tahtiin tuottamassa kirjassa ennen Souvestren kuolemaa 1914. Sen jälkeen Allain kirjoitti vielä 11 Fantomas-kirjaa, jotka julkaistiin vuosina 1925–1963.
Valkokankaalla Fantomas esiintyi ensimmäisen kerran jo vuosina 1913–1914 Louis Feuilladen ohjaamassa viisiosaisessa elokuvasarjassa. Tunnettu on myös André Hunebellen 1960-luvulla ohjaama kolmen elokuvan sarja: Fantomas – sadan naamion mies (Fantômas, 1964), Fantomas nauraa kuolemalle (Fantômas se déchaîne, 1965) ja Fantomas uhkaa maailmaa (Fantômas contre Scotland Yard, 1967).
Fantomas ei ole herrasmiesvaras vaan häikäilemätön rikollinen, joka toteuttaa muun muassa valeasujen ja -henkilöllisyyksien turvin mielikuvituksellisia murhia jäämättä koskaan kiinni. Fantomasin arkkivihollinen on komisario Juve, joka on alati hänen jäljillään.
Karisto julkaisi vuonna 1925 kolme Werner Anttilan suomentamaa Fantomas-kirjaa nimellä Fantomas osat 1–3.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fantômas Lives – Robin Walzin ja Elliott Smithin Fantômas-aiheinen verkkosivusto. (englanniksi)
Fatty

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Fatty tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Roscoe ”Fatty” Arbuckle, yhdysvaltalainen mykkäelokuvanäyttelijä
William ”Fatty” Foulke, englantilainen jalkapalloilija
Cliff ”Fatty” Emmich, yhdysvaltalainen näyttelijä.
Fineus (Agenorin poika)

Boreadit pelastavat Fineuksen harpyijoilta, punakuviokrateeri, noin 460 eaa.
Fineus (m.kreik. Фινεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Traakian kuningas, Agenorin poika. Apollon oli antanut Fineukselle selvinnäkemisen lahjan, mutta paljastettuaan ihmisille jumalten aikeita, hänelle oli annettu valinta joko sokeuden ja normaalin mittaisen elämän tai näkökyvyn ja lyhyen eliniän väliltä. Fineus oli valinnut sokeuden. Tämä puolestaan oli raivostuttanut auringonjumala Helioksen, koska Fineus oli mieluummin valinnut elon pimeydessä kuin hänen tuottamassaan valossa. Niin hän lähetti harpyijat - olennot, joilla oli linnun ruumis mutta naisen pää - estämään Fineusta syömästä yhtään enempää kuin hän tarvitsi elämiseen.
Tämä jatkui aina siihen saakka, kunnes kultaista taljaa etsimässä olleet Iason ja argonautit saapuivat kaupunkiin ja heidän tuli kuningasta sääli. Iason järjesti aterian ja tappoi harpyijat näiden palatessa. Kiitollisuuden osoituksenaan Fineus paljasti Iasonille Kolkhiksen sijainnin ja neuvoi, kuinka he pääsisivät Symplegadien, liikkuvien kallioiden, ohitse. Tämän jälkeen he erosivat.
Fatu Feu'u

Fatu Feu'u vuonna 2022
Fatu Feu'u (s. 1946 Poutasi, Upolu) on samoalaissyntyinen kuvataiteilija, joka muutti Uuteen-Seelantiin vuonna 1966.
Feu'u opiskeli Samoa Collegessa Apiassa ennen kuin muutti Aucklandiin. Hän on keskittynyt erityisesti maalaukseen, mutta on tehnyt myös muun muassa kaiverruksia, veistoksia ja lasitöitä. Feu'un tuotannossa on sekä nykyaikaisia että perinteisiä piirteitä, ja hänen taiteeseensa ovat vaikuttaneet sekä länsimaiset kulttuurit että Polynesian taidemuodot. Feu'u aloitti säännöllisen näyttelyiden pitämisen vuonna 1983 ja ryhtyi päätoimiseksi taiteilijaksi vuonna 1988.
Feu'u on saanut monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Uuden-Seelannin ansioritarikunnan arvon (2001), James Wallace -taidepalkinnon (1995), Arts Pasifika -palkinnon (Senior Pacific Artist Award, 2022) ja Aucklandin yliopiston Distinguished Alumni -tunnustuksen (2023). Feu'un teoksia on muun muassa Te Papa Tongarewa -museossa (Wellington), Aucklandin taidegalleriassa ja Queenslandin taidegalleriassa.
Floyd Lawrence Begin

Floyd Lawrence Begin (5. helmikuuta 1902 Cleveland, Ohio – 26. huhtikuuta 1977) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Clevelandin hiippakuntaan 31. heinäkuuta 1927 ja nimitettiin Clevelandin vihkipiispaksi sekä Salan titulaaripiispaksi 22. maaliskuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward Francis Hoban, jota avustivat James Augustine McFadden ja Joseph Thomas McGucken.
27. tammikuuta 1962 Begin sai nimityksen Oaklandin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. huhtikuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
FC Barcelona Futsal

FC Barcelona on espanjalaiseen urheiluseuraan FC Barcelonaan kuuluva futsaljoukkue. Seura pelaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera División de Futsalissa. Seura pelaa kotiottelunsa 8 500 katsojaa vievällä Palau Blaugranalla Barcelonassa. Seura on perustettu alun perin vuonna 1978, mutta seura meni konkurssiin vuonna 1982 ja se perustettiin uudelleen vuonna 1986.
Historiaa

Seuran uudelleenperustamisen jälkeen se pelasi ensimmäisen kautensa Primera Divisiónissa kaudella 1989-1990. Se putosi kaudeksi 1998-1999 Segunda Divisióniin ja vietti siellä kaksi kautta, ennen kuin nousi takaisin pääsarjaan. Myös kaudet 2003-2004, 2004-2005 ja 2005-2006 Barcelona vietti toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Seuran ensimmäinen mestaruus tuli kaudella 2010-2011 ja seuraavat kaksi tulivat peräkkäin heti seuraavina kausina. Barcelona on historiansa aikana saavuttanut liigassa nuo kolme mestaruutta sekä neljä kertaa futsalin Copa del Reyn. UEFA Futsal Cupin Barcelona on saavuttanut kahdesti, kausina 2011-2012 ja 2013-2014
Joukkue kaudella 2014–2015

1 (g)  Cristian
28 (g)  Paco Sedano
2 (f)  Aicardo
4 (f)  Ari
5 (a)  Gabriel
7 (a)  Dyego
8 (a)  Lin
9 (a)  Sergio Lozano
10 (a)  Bateria
11 (a)  Saad Assis
13 (p)  Wilde
22 (p)  Rafa Usín
14 (p)  Ferrão
Joukkue kaudella 2014–2015 > Merkkien selitykset

(g) = maalivahti eli goleiro
(f) = puolustaja eli fixo
(a) = laituri eli ala
(p) = hyökkääjä eli pivot
Käännös suomeksi
Eva Perón

| Eva Perón |
| --- | --- |

Argentiinan presidentin puoliso
 4. kesäkuuta 1946 – 26. heinäkuuta 1952  
Edeltäjä:  Conrada Victoria Farrell
Seuraaja:  Mercedes Lonardi (1955)
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta 1919 Los Toldos, Argentiina
Kuollut: 26. heinäkuuta 1952 (33 vuotta) Buenos Aires, Argentiina
Puoliso:  Juan Perón
Tiedot
Puolue:  Partido Justicialista
 Nimikirjoitus
María Eva Duarte de Perón, tunnetaan yleisesti myös lempinimellä Evita, (7. toukokuuta 1919 Los Toldos, Argentiina – 26. heinäkuuta 1952 Buenos Aires) oli Argentiinan presidentin Juan Perónin toinen vaimo ja kansan keskuudessa suosittu poliittinen hahmo.