stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eurooppa: Ennustus

| Eurooppa: Ennustus |
| --- | --- |

Nimi:  Eurooppa: Ennustus
Toinen nimi:  The Ancient of Days
Tekijä:  William Blake
Valmistumisvuosi:  1794
Julkistettu:  1794
Taiteenlaji:  grafiikka, maalaus
Teostyyppi:  Maalaus ja etsaus
Materiaali:  Muste ja paperi
Korkeus:  23 cm
Leveys:  16,5 cm
Kokoelma:  British Museum, Glasgow University Library (käännä suomeksi), Yhdysvaltain kongressin kirjasto, Houghton Library (käännä suomeksi) ja Fitzwilliam Museum (käännä suomeksi)
Sijainti:  British Museum, Lontoo
Eurooppa: Ennustus on William Blaken etsaus, jonka Blake julkaisi kirjansa Europe: A Prophecy etulehtenä vuonna 1794. Mitoiltaan 23 × 16,5 cm oleva kohopainosyövytys tunnetaan myös nimellä The Ancient of Days.
Kuvaan liittyy lainaus ”When he set a compass upon the face of the deep”, joka perustuu Vanhan testamentin Sananlaskujen kirjan jakeisiin 8:27: ”Olin läsnä, kun hän pani taivaat paikoilleen ja asetti maanpiirin syvyyksien ylle”.
Kuva on kirjan väritetystä niteestä, joka kuului aikoinaan Blaken ystävälle ja tukijalle George Cumberlandille.
Kirja kertoo myyttisessä muodossa niiden kahdeksantoista vuosisadan tarinan, jotka ajoittuvat Kristuksen syntymästä Amerikan ja Ranskan vallankumouksiin, joita Blake kannatti kiihkeästi. Kuvassa on yksi kolmesta kirjan päähenkilöstä, Urizen, joka edustaa järjen ja kirkon lakeja. Tässä versiossa Urizenin vartalo on lähes kokonaan väritetty vesivärein.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eurooppa: Ennustus Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Jordaniassa

Unesco on nimennyt Jordaniassa seitsemän kohdetta maailmanperintöluetteloon. Kohteista kuusi on kulttuurikohteita ja yksi on sekakohde.
Jarmo Rantanen

| Jarmo Rantanen |
| --- | --- |
 Jarmo Rantanen Tampereen kaupunginjohtajana 1986.
Sisäasiainministeri
 Holkerin hallitus 30.4.1987 – 26.4.1991  
Edeltäjä:  Kaisa Raatikainen
Seuraaja:  Mauri Pekkarinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1944 (ikä 80) Orivesi
Tiedot
Puolue:  SDP
Jarmo Heikki Kullervo Rantanen (s. 20. kesäkuuta 1944 Orivesi) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja hallintomies. Rantanen toimi Holkerin hallituksen sisäasiainministerinä vuosina 1987–1991. Vuodesta 1985 hän hoiti Tampereen kaupunginjohtajan virkaa, mistä hän jäi eläkkeelle vuoden 2006 lopussa. Rantanen on koulutukseltaan merkonomi.
Rantanen oli yksi vuonna 1988 ensimmäisen kerran järjestetyn Delfin Basket -koripalloturnauksen ideoijista.
Aiheesta muualla

Jarmo Rantanen Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Pekka Paavola | Tampereen kaupunginjohtaja 1985–2007 | Seuraaja: Timo P. Nieminen (pormestari) |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kaisa Raatikainen | Suomen sisäasiainministeri 1987−1991 | Seuraaja: Mauri Pekkarinen |
Gigan

Gigan on fiktiivinen hahmo Tōhō-yhtiön elokuvissa. Gigan on todella vaarallinen, koska sillä on pyörösaha vatsassaan, ja kaksi terävää koukkua käsinään. Se pystyy lentämään ja syöksemään punaisia säteitä kidastaan. Gigan on lähes aina esiintyessään taistellut King Ghidorahin rinnalla, tosin kerran se taisteli myös Megalonin kanssa. Alkuperäisessä Showa-elokuvasarjassa, Gigan oli Nebula-X avaruusoliorodulle kuuluva hirviö, ja Nebula-X käytti Gigania näiden vallatessa planeettoja.lähde?
FC Tokyo

Tokyo Football Club (jap. FC東京, Efushī Tōkyō), entiseltä nimeltään Tokyo Gas Football Club, on jalkapalloseura Tokion kaupungista Japanista. Seura pelaa Japanin korkeimmalla sarjatasolla J. Leaguessa, jonka seura on voittanut kerran 1998 (tosin nimellä Tokyo Gas Football Club). J. League Cupin seura on voittanut kahdesti, 2004 ja 2009.
Historia

Tokyo Gas Football Club perustettiin vuonna 1935 ja seura pelasi tuolloin Japanin kaupungin omassa sarjassa. Vuonna 1986 seura siirtyi pelaamaan Kantōn alueen sarjassa. Kansalliseen sarjaan joukkue siirtyi 1991 ja nousi heti seuraavana vuonna pääsarjaan. Vuonna 1998 seura voitti historiansa ainoan pääsarjatason mestaruuden. Kun vuonna 1999 Japan Football Leaguen joukkueita siirrettiin J. Leagueen, oli juuri uudelleennimetty seura FC Tokyo yksi näistä, tosin J. Leaguen toiseen divisioonaan. Seura nousi heti avauskaudellaan pääsarjaan, jossa on pelannut siitä lähtien.
Entisiä pelaajia

| --- | --- |
  Yuto Nagatomo   Yasuyuki Konno   Tadanari Lee   Yuichi Komano   Masashi Oguro   Masahiko Inoha   Akira Kaji   Ryoichi Maeda   Yoichi Doi   Takashi Fukunishi   Naotake Hanyu   Ryoichi Kawakatsu   Tetsuya Asano   Tadatoshi Masuda   Wagner Lopes   Shuichi Gonda   Teruyuki Moniwa   Daisuke Sakata :   Daiki Takamatsu   Sota Hirayama   Takuji Yonemoto   Kazuma Watanabe   Naohiro Ishikawa   Yuhei Tokunaga   Hideto Takahashi   Kosuke Ota   Masato Morishige   Yoshinori Muto   Yuichi Maruyama   Jade North   Nathan Burns   Edwin Ifeanyi   Paulo Wanchope   Santiago Salcedo   Lassad Nouioui
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta FC Tokyo Wikimedia Commonsissa
Wrigley Field

| Wrigley Field |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  1060 West Addison Street Chicago, Illinois
Koordinaatit:  41°56′54″N, 87°39′20″W
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Wrigley Field on baseball-stadion Chicagossa, Illinois'n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Baseballjoukkue Chicago Cubs on käyttänyt Wrigley Fieldiä kotistadioninaan vuodesta 1916 lähtien. Stadionin omistaa Chicago Cubsin omistaja miljardööri Thomas S. Ricketts ja perhe. Stadionin kapasiteetti on 41 649 katsojaa. Yleisöennätys 47 171 katsojaa on vuodelta 1948.
Wrigley Field oli myös NFL-joukkue Chicago Bearsin kotistadion vuodesta 1921 vuoteen 1970. Wrigley Field isännöi NHL:n Winter Classicia Chicago Blackhawksin ja Detroit Red Wingsin välillä tammikuussa 2009.
Historia

Stadion rakennettiin vuonna 1914 ja sen alkuperäinen nimi oli Weeghman Park. Vuosina 1920-1926 stadion tunnettiin Cubs Parkina. Vuonna 1926 stadion nimettiin uudelleen Cubsin silloisen omistajan, purukumitehtailija William Wrigley Juniorin mukaan Wrigley Fieldiksi.
Wrigley Field on toiseksi vanhin käytössä oleva MLB-stadion Bostoniin vuonna 1912 rakennetun Fenway Parkin jälkeen.
Käännös suomeksi
Luettelo elossa olevista yli 110-vuotiaista

Ohessa on luetteloituna maailman 10 vanhinta elossa olevaa henkilöä, joiden ikä on todistettu. Kaikki ovat yli 110-vuotiaita. Lisäksi myös ohessa listattu erikseen viisi maailman vanhinta elossa olevaa miestä.
| Sijoitus vanhimpien elävien listalla | Nimi | sukupuoli | syntynyt | ikä | maa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Inah Canabarro Lucas | N | 8. kesäkuuta 1908 | 116 v 210 vrk | Brasilia |
| 2 | Ethel Caterham | N | 21. elokuuta 1909 | 115 v 136 vrk | Iso-Britannia |
| 3 | Okagi Hayashi | N | 2. syyskuuta 1909 | 115 v 124 vrk | Japani |
| 4 | Marie-Rose Tessier | N | 21. toukokuuta 1910 | 114 v 228 vrk | Ranska |
| 5 | Mine Kondō | N | 1. syyskuuta 1910 | 114 v 125 vrk | Japani |
| 6 | Naomi Whitehead | N | 26. syyskuuta 1910 | 114 v 100 vrk | Yhdysvallat |
| 7 | Izabel Rosa Pereira | N | 13. lokakuuta 1910 | 114 v 83 vrk | Brasilia |
| 8 | Lucia Laura Sangenito | N | 22. marraskuuta 1910 | 114 v 43 vrk | Italia |
| 9 | Klavdija Gadjutškina | N | 5. joulukuuta 1910 | 114 v 30 vrk | Venäjä |
| 10 | Masu Usui | N | 18. joulukuuta 1910 | 114 v 17 vrk | Japani |
Miehet

| Sijoitus vanhimpien elävien listalla | Nimi | syntynyt | ikä | maa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 48 | João Marinho Neto | 5. lokakuuta 1912 | 112 v 91 vrk | Brasilia |
| 78 | Josino Levino Ferreira | 3. huhtikuuta 1913 | 111 v 276 vrk | Brasilia |
| 89 | Ilie Ciocan | 10. kesäkuuta 1913 | 111 v 208 vrk | Romania |
| 113 | Ken Weeks | 5. lokakuuta 1913 | 111 v 91 vrk | Australia |
| 121 | Hilario Orozco Lemus | 3. marraskuuta 1913 | 111 v 62 vrk | Meksiko |
Kielteisyysvinouma

Kielteisyysvinouma tai negatiivisuusharha (engl. negativity bias) on kognitiivinen harha, jonka mukaan luonteeltaan negatiivisemmilla asioilla (esim. epämiellyttävät ajatukset, tunteet tai sosiaaliset vuorovaikutussuhteet; haitalliset/traumaattiset tapahtumat) on suurempi vaikutus psykologiseen tilaan ja prosesseihin kuin neutraaleilla tai positiivisilla asioilla.
Her (vuoden 2013 elokuva)

| Her |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Spike Jonze
Käsikirjoittaja:  Spike Jonze
Tuottaja:  Megan Ellison Spike Jonze Vincent Landay
Säveltäjä:  Arcade Fire
Kuvaaja:  Hoyte van Hoytema
Leikkaaja:  Eric Zumbrunnen Jeff Buchanan
Lavastaja:  K. K. Barrett
Pääosat:  Joaquin Phoenix Amy Adams Rooney Mara Olivia Wilde Scarlett Johansson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros. Pictures Annapurna Pictures
Levittäjä:  Warner Bros. InterCom
Ensi-ilta:   18. joulukuuta 2013   7. helmikuuta 2014
Kesto:  126 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  23 miljoonaa $
Tuotto:  47,4 miljoonaa $ 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Her on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Spike Jonzen ohjaama ja käsikirjoittama romanttinen tieteiselokuva. Se kertoo miehestä, joka rakastuu tietokoneen käyttöjärjestelmään. Elokuvan pääosissa ovat Joaquin Phoenix, Amy Adams, Rooney Mara, Olivia Wilde ja Scarlett Johansson käyttöjärjestelmän äänenä.
Elokuva sai ensi-iltansa New Yorkin elokuvajuhlilla 13. lokakuuta 2013 ja Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 7. helmikuuta 2014.
Joulukuussa 2013 National Board of Review of Motion Pictures valitsi elokuvan vuoden 2013 parhaaksi elokuvaksi. Myös Los Angeles Film Critics Association valitsi elokuvan vuoden 2013 parhaaksi elokuvaksi, ja se jakoi tämän tittelin Gravityn kanssa. Elokuva oli Golden Globe -ehdokkaana parhaasta musikaali- tai komediaelokuvasta, käsikirjoituksesta ja lisäksi miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa (Joaquin Phoenix). Näistä sarjoista elokuva palkittiin parhaan käsikirjoituksen Golden Globella. Her sai viisi Oscar-ehdokkuutta ja oli ehdolla kategorioissa paras elokuva, alkuperäinen käsikirjoitus, musiikki, kappale ja lavastus.
Vuonna 2016 Her äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Tuotanto

Jonze sai idean elokuvan aiheesta 2000-luvun alussa, kun hän luki verkkosivustoa koskevan artikkelin. Sivustolla oli mahdollista keskustella eli olla chatissa tekoälyn kanssa. Jonze kokeili itse keskustella AI:n kanssa, ja tunsi että siihen voisi jäädä koukkuun. Jonze kirjoitti ensimmäisen version käsikirjoituksesta viidessä kuukaudessa. Suurin osa kuvauksesta toteutettiin Los Angelesissä ja Shanghaissa vuoden 2012 puolivälin paikkeilla.
Samantha-käyttöjärjestelmän rooli meni uusiksi jälkituotantovaiheessa, kun alkuperäinen "käyttis" Samantha Morton korvattiin Scarlett Johanssonilla. Tästä muutoksesta johtuen lisäkohtauksia kuvattiin vielä elokuussa 2013. Jonzen mukaan Mortonin kanssa ei ollut mitään ongelmaa, ja hän korostaa että he ovat ystäviä. Myös Mortonin ja Phoenixin yhteistyö sujui kuvauksissa. Kuitenkin vasta jälkituotantovaiheessa Jonze koki, ettei homma toimi. Muutoksen toi Johansson, jonka matala ilmaisuvoimainen ja eroottinen ääni toi "Samanthaan" syvyyttä, kauneutta ja persoonaa, vaikkei "naisella" ole edes kehoa. Johanssonin suoritus huomioitiin parhaan näyttelijän palkinnolla Rooman filmifestivaaleilla (International Rome Film Festival), mutta Golden Globe sulki hänet ehdokkuuksista ulos: Golden Globe ei huomioi pelkkää ääninäyttelyä, eikä Scarlett Johansson edes vilahda elokuvassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joaquin Phoenix  | … |  Theodore Twombly   |
|  Amy Adams  | … |  Amy   |
|  Rooney Mara  | … |  Catherine   |
|  Olivia Wilde  | … |  Sokkotreffi-kumppani   |
|  Scarlett Johansson  | … |  Samantha (ääni)   |
|  Chris Pratt  | … |  Paul   |
|  Laura Kai Chen  | … |  Tatiana   |
|  Matt Letscher  | … |  Charles   |
|  Sam Jaeger  | … |  Tri Johnson   |
|  Luka Jones  | … |  Mark Lewman   |
|  Kristen Wiig  | … |  SexyKitten   |
|  Bill Hader  | … |  Chat Room Friend #2   |
|  Spike Jonze  | … |  Alien Child   |
|  Portia Doubleday  | … |  Isabella   |
|  Soko  | … |  Isabella (ääni)   |
|  Brian Cox  | … |  Alan Watts (ääni)   |
Vastaanotto > Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Dome Aki Lehti: 
Episodi Niina Holm: 
Filmitähti Ursula Brog: 
Filmgoer Jussi Toivola: 
Helsingin Sanomat Anu Silfverberg: 
MTV3  Minna Karila: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu: 
V2  Jari Tapani Peltonen :
Aiheesta muualla

Viralliset sivut. (englanniksi)
Her Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vasemmalta oikealle: Joaquin Phoenix, Spike Jonze, Amy Adams, Rooney Mara ja Olivia Wilde elokuvan ensi-illassa New Yorkin elokuvajuhlilla 2013.
Nagasaki

| Nagasaki-shi (長崎市) |
| --- | --- |
 Iltanäkymä Nagasakiin.
 lippu
 Nagasakin sijainti Nagasakin prefektuurissa.
 Koordinaatit: 32°47′N, 129°52′E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kyūshū
Prefektuuri:  Nagasakin prefektuuri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Tomihisa Taue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  406,47 km²
Väkiluku (2014):  437 636
 – Väestötiheys:  1 077 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Triadica sebifera
 – Kukka:  Hortensia
 
 http://www.city.nagasaki.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nagasaki
Nagasaki (jap. 長崎市, Nagasaki-shi  kuuntele ääntämys (ohje)) on satamakaupunki Kyūshūn länsirannikolla Nagasakin prefektuurissa Japanissa. Kaupungissa on 437 636 asukasta (vuonna 2014). Nagasaki on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista. Nagasaki on Hiroshiman rinnalla toinen niistä kahdesta kaupungista, joihin Yhdysvallat pudotti atomipommin toisen maailmansodan lopuksi.
Maantiede

Kaupunki sijaitsee Urakami-joen suulla, missä kapeaan lahteen laskeva joki muodostaa suojaisan luonnonsataman. Kaupunki on rakennettu lahtea ympäröiville rinteille amfiteatterin muotoon, tasaista maata on vain siellä missä sitä on vallattu vesialueita täyttämällä joko Nagasakinlahdessa tai Urakamijoesta.
Vuoden kuumin kuukausi on elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on yli 30 astetta. Tammi- ja helmikuussa vuorokauden alin lämpötila jää lähelle nollaa. Eniten sataa kesä- ja heinäkuussa, yli 300 mm.
Historia

Vuosina 1640–1859 Nagasakissa oli Japanin ainut eurooppalaisille avoin satama ja sekin oli avoin vain hollantilaisille. 1900-luvun alussa kaupungista kehittyi merkittävä laivanrakennuskeskus. Nykyisin Mitsubishin hallissa oleva telakka perustettiin 1857, ja se oli Japanin ensimmäinen sotalaivojen korjauksia varten tehty telakka. Telakka ja neljä muuta kohdetta Nagasakissa ovat kokonaisuutta  Japanin Meiji-kauden teollisen vallankumouksen kohteet,  joka valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2015.
Yhdysvallat pudotti ydinpommin Nagasakiin kolme päivää Hiroshiman ydinpommin jälkeen 9. elokuuta 1945. Ydinpommi tuhosi yli puolet Nagasakin rakennuksista ja tappoi arviolta 75 000 ihmistä. Noin 40 000 nagasakilaista vammautui.
Talous

Nagasakissa on myös huomattavaa lentokone-, silkki- ja puuvillateollisuutta sekä useita terästehtaita. Nagasakin yliopisto on perustettu vuonna 1949.
Liikenne

Nagasakin lentoasemalta on lentoja Tokioon ja Osakaan sekä muihin Kiushun kaupunkeihin. Osakaan pääsee myös linja-autolla, matka kestää 10 tuntia. Kaupungin sisäistä liikennettä hoitavat bussit ja viisi raitiovaunulinjaa.
Valokuvia

Ilmakuva kaupungista ennen ydinpommia
Ilmakuva kaupungista ydinpommin jälkeen
Nagasakin ydinpommiräjähdys 9.8.1945
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nagasaki Wikimedia Commonsissa
Nagasakin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nagasakin atomipommimuseo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Nagasakin prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Gotō  Hirado  Iki  Isahaya  Matsuura  Minami-Shimabara  Nagasaki (pääkaupunki)  Ōmura  Saikai  Sasebo  Shimabara  Tsushima  Unzen  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Higashi-Sonogin piirikunta (Hasami · Higashi-Sonogi · Kawatana) · Kita-Matsuuran piirikunta (Ojika · Saza) · Minami-Matsuuran piirikunta (Shin-Kamigotō) · Nishi-Sonogin piirikunta (Nagayo · Togitsu) |  |
Anna Soudakova

Anna Soudakova (s. 1983 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on kirjailija, joka työskentelee myös äidinkielen sekä ranskan ja venäjän kielten opettajana. Taustaltaan hän on monikulttuurinen: hänellä on suomalais-ugrilaisia juuria, eli marilaisia, suomalaisia ja karjalaisia sekä slaavilaisia juuria, eli venäläisiä ja valkovenäläisiä.
Soudakovan esikoisromaani Mitä männyt näkevät kertoo hänen isoisovanhempiensa tarinan, jotka katosivat Stalinin vainoihin. Teos pohjautuu Soudakovan isoisän elämään. Kirja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2020.
Soudakovan toinen teos Varjele varjoani käsittelee 1980-luvun Leningradia ja aikaa, jolloin hänen omat taiteilijavanhempansa olivat nuoria. Kirja julkaistiin vuonna 2022. Vuonna 2024 ilmestynyt kolmas romaani Haikara levittää siipensä sijoittuu Valko-Venäjälle.
Yksityiselämä

Soudakova on Suomen ja Venäjän kaksoiskansalainen. Soudakova muutti 8-vuotiaana perheineen Suomeen ja hän oppi suomen nopeasti. Soudakovan isoisä oli 5-vuotias, kun hänen vanhempansa katosivat Stalinin vainoissa. KGB:n mukaan perheen datšalla oli naapurin ilmiannon mukaan aseita, mutta perheellä ei edes ollut datšaa. Soudakovan isoisä ei enää sen koommin nähnyt vanhempiaan. Isoisä nimettiin isänmaan vihollisen lapseksi, ja siksi hän ei esimerkiksi päässyt opiskelemaan haluamaansa ammattiin. Vasta vanhana isoisä sai tiedon, että hänen vanhempansa oli teloitettu Sandarmohissa Karjalassa. Isoisän kuoleman jälkeen Soudakova sai haltuunsa laatikon, jossa oli kirjoja, valokuvia ja kirjeitä. Niistä ja isoisän kertomuksista syntyi Mitä männyt näkevät.
Soudakovan isoäidin puoleinen suku on osin suomalainen. Soudakovan äidin äidin isä oli kotoisin Toivakasta. Hän muutti Kanadaan nuorena, mutta muutti sieltä Neuvostoliittoon. Kun presidentti Mauno Koivisto vuonna 1990 antoi inkeriläisille ja muille venäjänsuomalaisille luvan muuttaa Suomeen, myös Soudakovan perhe muutti Turkuun.
Aiheesta muualla

Gustafsson, Miia: Mistä minä tulen? 19.2.2023. Helsinki:  Yleisradio Oy. Viitattu 4.1.2025.
Kirjasampo: Soudakova, Anna
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle
Janne Riiheläinen

Janne Vesa Ilmari ”Rysky” Riiheläinen on Joensuussa asuva suomalainen tietokirjailija, bloginpitäjä, kolumnisti, kommentaattori ja luennoitsija. Hän on perehtynyt turvallisuuspolitiikkaan ja informaatiovaikuttamiseen.
Riiheläinen kieltäytyi varusmiespalvelun jälkeen aseista ja palautti sotilaspassinsa. Hän kieltäytyi aseista uudelleen saatuaan vuonna 2010 kutsun kertausharjoituksiin. Hän on työskennellyt mainostoimistoalalla ja sitten vapaana viestintäasiantuntijana. Riiheläinen kiinnostui turvallisuuspolitiikasta ja perusti vuonna 2012 Uusi maanpuolustus -blogin. Hän on kerännyt tietonsa avoimista lähteistä. Riiheläinen aloitti Helsingin Sanomissa Turvallisuuspolitiikan Korkeajännitys -viikkokatsauksen pitämisen. Hän on lisäksi toiminut kolumnistina Ylellä, Demokraatissa, Karjalaisessa ja Ulkopolitiikassa. Vuonna 2015 Riiheläinen kutsuttiin tasavallan presidentin Kultaranta-keskusteluihin. Hänestä tuli kysytty luennoitsija turvallisuuspolitiikan aiheista. Hänet valittiin asiantuntijaksi Suomen puolustusministeriön alaiseen maanpuolustustiedotuksen suunnittelukuntaan.
Helmikuussa 2017 Riiheläinen julkaisi Docendo-kustantamon kautta teoksen #Turpo – turvallisuuspolitiikan tunteet ja järki. Kirjassa käsitellään varsinkin Venäjää, jota Riiheläinen piti turvallisuuden kannalta suurimpana kysymyksenä. Hän katsoi Venäjän kärsivän ”haamusärystä”, koska Neuvostoliitto oli pysynyt osana kansallista omakuvaa. Riiheläinen kertoi maanpuolustuksen kuuluvan hänen mielestään kaikille; hän toivoi rauhanaktivisteilta toimintaa informaatiorauhan puolustamisessa ja faktojen tarkistamisessa. Vaikka Riiheläinen oli aikoinaan Nato-jäsenyyden voimakas vastustaja, hän arveli helmikuussa 2017 edessä voivan olla vierailta tuntuvia ratkaisuja vaativia tilanteita. Hän piti Nato-jäsenyyden mahdollisuutta tarpeellisena, koska näki muiden vaihtoehtojen poistuneen.
Riiheläinen on luennoinut disinformaatiosta ja kommentoinut myös tarkasti seuraamaansa QAnon-liikettä. Lokakuussa 2021 hän arvioi QAnonin hävinneen, mutta sulautuneen osaksi muuta disinformaatiokenttää. Riiheläinen kirjoitti salaliittoteorioita ja kansainvälistä politiikkaa käsittelevän kappaleen Ari-Elmeri Hyvösen ja Niko Pyrhösen toimittamaan teokseen Salaliittoteorioiden politiikat — Yhteiskuntatieteellisiä näkökulmia (Vastapaino, 2023).
Teokset

Varjosta : Ryskyn kolumneja Joensuun ylioppilaslehdessä 1996-2000, Joensuun yliopiston ylioppilaskunta, 2000
Rokin kolme vuosikymmentä : Ilosaarirockin juhlakirja, Joensuun popmuusikot 2001
E. Hartikainen oy : 50 vuotta maarakennusta & autokauppaa, E. Hartikainen 2015
#Turpo : turvallisuuspolitiikan tunteet ja järki, Docendo 2017
Kōichi Sugiyama

Kōichi Sugiyama
Kōichi Sugiyama (jap. すぎやま こういち, Sugiyama Kōichi, 11. huhtikuuta 1931 Tokio − 30. syyskuuta 2021 Tokio) oli japanilainen säveltäjä, jonka tunnetuimmat teokset olivat Dragon Quest -pelisarjan musiikkia. Hänen nähdään innoittaneen monia japanilaisia pelimusiikin säveltäjiä.
Sugiyama oli myös tekijänoikeusjärjestö JASRACin (Japanese Society for Rights of Authors, Comporsers and Publishers) jäsen, Japan Institute for National Fundamentals -järjestön hallituksen jäsen sekä Japanin backgammon-seuran kunniapuheenjohtaja. Vuonna 2020 Japanin hallitus tunnusti hänet kulttuurisesti merkittäväksi ja ansiokkaaksi henkilöksi. Musiikkona toimimisen lisäksi Sugiyama osallistui myös poliittiseen aktivismiin, kuten japanilaisen nationalismin edistämiseen ja Japanin sotarikosten kieltämiseen.
Poliittinen toiminta ja näkemykset

Sugiyama kielsi Nankingin verilöylyn tapahtumisen, koska hänen mielestään sitä koskevat faktat olivat "luonteeltaan valikoivia". Hän myös allekirjoitti "The Facts" -ilmoituksen, joka julkaistiin sivun kokoisena The Washington Postissa 14. heinäkuuta 2007. Ilmoituksen allekirjoittivat joukko japanilaisia poliitikkoja ja akateemikkoja vastauksena Yhdysvaltain edustajainhuoneen päätöslauselmalle no. 121. Päätöslauselmassa pyydettiin virallista anteeksipyyntöä Japanin hallitukselta sen osallisuudesta "lohtunaisten" eli japanilaisten sotilaiden seksiorjina olleiden naisten käyttöön toisen maailmansodan aikana.
Vuonna 2012 Sugiyama kirjoitti kolumnin, jossa hänen mielestään Japani oli "japanilaisten ja japanilaisvastaisten välisessä sisällissodassa". Esimerkkinä hän väitti japanilaisen median näyttävän isänmaallisuuden osoitukset kielteisessä valoissa, kuten Japanin kansallislaulun esittämisen tai Japanin lipun nostamisen. Lisäksi hän esitti, että vuoden 2011 Fukushiman ydinvoimaonnettomuuden myötä kasvaneen ydinvoimaa vastustavan liikkeen vaatimus purkaa kaikki ydinvoimalat tarjoamatta minkäänlaisia vaihtoehtoja vahingoittaa maan kykyä puolustaa itseään.
Aiheesta muualla

Kōichi Sugiyama VGMdb-sivustolla (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Japani  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef