stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Madeleine McCannin tapaus
Tutkimus > Alkuvaiheet

Portugalin poliisi Polícia Judiciária (PJ) kertoi 6. toukokuuta, että heillä on epäilty, ja että he uskovat Madeleinen olevan elossa jossain lähistöllä. Poliisi tutki vähän yli 9000-henkisen kylän etsintäkoirilla, mutta 8. toukokuuta, viisi päivää katoamisen jälkeen, Polícia Judiciária ilmoitti olevansa epävarma siitä, onko Madeleine elossa.
9. toukokuuta Interpol lähetti tapahtuneesta ilmoituksen jäsenmaidensa poliiseille. Portugalin media ilmoitti, että PJ aikoo tutkia kahta eri vaihtoehtoa: kansainvälisen pedofiiliverkon suorittamaa kaappausta ja laitonta adoptioverkkoa.
Britanniasta lähetettiin asiantuntijoita avustamaan Portugalin poliisia, ja Leicestershiren poliisi lähetti perheen yhteistoimintaa tukevia henkilöitä auttamaan McCannin perhettä.
11. toukokuuta epäillyn paikallinen etsintä lopetettiin, koska se ei ollut tuottanut tulosta. 13. toukokuuta Portugalin poliisi myönsi ensimmäistä kertaa, ettei epäiltyjä ole, eikä heillä ollut muuta tutkittavaa kuin lomaa viettäneiden ottamat valokuvat. Tapauksesta kuultiin oikeudessa 14. toukokuuta.
25. toukokuuta Portugalin poliisi tiedotti silminnäkijän nähneen sieppauksen aikoihin miehen kantavan hotellista pois päin huopakääröä, josta näkyi pienen lapsen jalat.
13. kesäkuuta hollantilainen De Telegraaf-sanomalehti kertoi saaneensa nimettömän kirjeen, jonka mukaan Madeleine olisi haudattu 15 kilometrin päähän katoamispaikastaan. Lehti luovutti kirjeen poliisille ja poliisi tutki asian. Ruumista ei löydetty, ja johtolanka hylättiin.
Tutkimus > Murhaepäilyt

Tunnetuin epäilty oli 33-vuotias brittiläinen liikemies Robert Murat, joka asui noin 100 metrin päässä perheen asunnosta toukokuussa. Brittilehdistö julkisti Muratin nimen ja profiilin, mutta Portugalin poliisi vapautti hänet todisteiden puutteessa. Toinen tunnettu epäilty oli 64-vuotias brittiläinen pedofiili Raymond Hewlett. Hewlettin uskottiin asuneen lähellä, vain tunnin ajomatkan päässä, lähellä perheen asuntoa. Hewlettilla on pitkä tuomiohistoria nuoriin tyttöihin kohdistuneista seksuaalisista hyväksikäyttö rikoksista. Hewlett on ollut vangittuna useita kertoja viimeisten 30 vuoden aikana. Sekä Englannin että Irlannin poliisit ovat etsintäkuuluttaneet hänet. Kesäkuun 2020 alussa viranomaiset kertoivat, että katoamisesta epäillään 43-vuotiasta saksalaista Christian Brückneria. Brückner uskotaan olleen lähellä paikkaa, missä Madeleine nähtiin viimeksi. Brückner nimettiin huhtikuussa 2022 virallisesti epäillyksi. Hänet on tuomittu aiemmin raiskauksista Saksassa ja hän on saanut vankilatuomion. Virallisena epäiltynä hänet voidaan nyt tuoda kuulusteltavaksi Portugaliin.
Vanhempien toiminta

Madeleinen vanhemmat perustivat rahaston, johon kerättiin huomattavia summia rahaa Internetin välityksellä etsintöjen ja julkisuuskampanjoinnin jatkamiseksi.
Vanhemmat kävivät myös pyhiinvaellusmatkalla Fátimassa Portugalissa rukoilemassa ihmettä ja tapasivat paavi Benedictus XVI:n.
Vanhempien toiminta > Kritiikki

Madeleinen vanhempia on syytetty mediassa välinpitämättömyydestä lastaan kohtaan, koska he jättivät lapset ilman lapsenvahtia hotellille lähtiessään itse illanviettoon. Heitä on myös syytetty sieppauksen lavastamisesta julkisuuden tai rahallisen hyödyn toivossa.
Yleisövihjeitä

Madeleine McCannista saatiin useita yleisövihjeitä. Espanjassa asuva norjalainen Mari Olli, 45, kertoi nähneensä Madeleinen 9. toukokuuta 2007 Marokossa bensa-asemalla Marrakechin lähellä. Ollin mukaan vaaleahiuksisella tytöllä oli yllään sininen pyjama ja tytön seurassa oli tummahiuksinen mies. Marokossa on tehty kolme havaintoa Madeleineksi epäillystä lapsesta. 26. syyskuuta 2007 Ilta-Sanomat julkaisi Marokossa otetun valokuvan Madeleineksi väitetystä henkilöstä, mutta myöhemmin paljastui, että kuvattu lapsi on paikallisen maanviljelijän tytär.
Maltalla Madeleineksi epäiltyjä lapsia on nähty viisi kertaa, Belgiassa kaksi kertaa ja yhden kerran Intiassa sekä Espanjassa.
Vihjeissä oli mukana myös De Telegraafin saama nimetön kirje Madeleinen hautapaikasta. Vastaavanlainen kirje oli ilmestynyt Belgiaa kuohuttaneen Nathalie Mahy – Stacy Lemmens -murhatapauksen yhteydessä, joten viranomaiset suhtautuivat asiaan vakavasti. Eräs italialainen mies puolestaan yritti kiristää vanhemmilta rahaa tiedoista tytöstä. 6. heinäkuuta 2012 omia tutkimuksiaan maatutkalla tehnyt eteläafrikkalainen Stephen Birch väitti, että lähellä katoamispaikkaa on maassa ontelo, jossa saattoi olla ihmisen ruumiin jäännöksiä. Birch kertoi ostaneensa itse 40 000 puntaa maksaneen laitteen ja opetelleensa sen käyttöä. Hän kertoi seuranneensa erittäin suurella mielenkiinnolla Madeleinen katoamisen tutkimuksia.
Lieveilmiöitä

Katoamistapausta on yritetty hyödyntää huijausyrityksissä: huijarit ovat perustaneet "Maddien etsintään" rahaa kerääviä www-sivustoja.
Palkkiot

Madeleine McCannin löytymisestä luvatut palkkiot ovat yhteensä yli 2,6 miljoonaa Englannin puntaa. Palkkiot ovat
1 500 000 puntaa (2 200 000 euroa), joista 250 000 puntaa on News of the Worldin ja 250 000 puntaa Top Shopin omistajan Sir Philip Greenin myöntämiä. Muita myöntäjiä ovat Sir Richard Branson, kirjailija J. K. Rowling ja Everton FC:n omistaja Bill Kenwright. West Hamin puheenjohtaja Eggert Magnusson aikoo myös myöntää palkkion.
1 000 000 puntaa (1 470 000 euroa): Brittiläinen liikemies Stephen Winyard.
100 000 puntaa (147 000 euroa): Kate McCannin työtoveri.
10 000 puntaa (14 700 euroa): The Sun -sanomalehti.
15 000 euroa (10 200 puntaa): Portugalilainen sanomalehti Record.
Kirjallisuutta

McCann, Kate: Madeleine: Kuka vei tyttäremme?.  ((Madeleine: Our Daughter's Disappearance and the Continuing Search for Her, 2011.) Suomennos: Eija Tervonen)  Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-26246-6
Aiheesta muualla

Madeleine McCannin etsimiseen keskittyvä, hänen vanhempiensa tukiryhmän perustama www-sivusto (englanniksi)
Helsingin Sanomien uutisarkistoa aiheesta
Iltasanomien uutisia aiheesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Puikkotorvijäkälä

| Puikkotorvijäkälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Torvijäkälät Cladoniaceae
Suku::  Torvijäkälät Cladonia
Laji::  cornuta
Kaksiosainen nimi
 Cladonia cornuta  (L.) Hoffm., 1791 
Katso myös
   Puikkotorvijäkälä Wikispeciesissä   Puikkotorvijäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puikkotorvijäkälä (Cladonia cornuta) on nimensä mukaisesti kapean puikkomainen pensasjäkälä. Se voi kasvaa jopa yli 10 cm korkeaksi. Laji on harmaanvihreä ja sileäkuorinen tyvi on ruskehtava. Puikkotorvijäkälän podeetio on lähes haaraton ja kärjestään hienojakoisen jäkälämurun peitossa, tyvi on usein harvasuomuinen. Puikkotorvijäkälä kasvaa erittäin yleisenä koko maassa runsaimmin Etelä- ja Keski-Suomessa. Se viihtyy erityisesti kuivissa kangas- ja kalliometsissä kasvaen pienehköinä ryhminä lahopuulla, turpeella ja humuspitoisella kivennäismaalla. Puikkotorvijäkälän alalaji lapintorvijäkälä (subsp. groenlandica) on matalampi ja kasvaa vain Pohjois-Suomessa.  Puikkotorvijäkälän leväosakkaana toimii viherleviin kuuluva (Asterochloris). Puikkotorvijäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy fumaariprotoketraarihappoa (C22H16O12).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Puikkotorvijäkälä (Cladonia cornuta)
Luopioisten kasvisto: Puikkotorvijäkälä (Cladonia cornuta ssp. cornuta)
UniProt: Taxonomy - Cladonia cornuta (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cladonia cornuta (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Cladonia cornuta (englanniksi)
Fungi of Great Britain and Ireland: Cladonia cornuta (englanniksi)
The British Lichen Society: Cladonia cornuta (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Cladonia cornuta (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Cladonia cornuta (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Cladonia cornuta:  Wikidata: Q3678857  Wikispecies: Cladonia cornuta  APNI: 131154  AusLichen: 30017187  BioLib: 164752  CoL: 5YWDX  EUNIS: 316189  Fungorum: 382808  GBIF: 2607625  iNaturalist: 179035  IRMNG: 10398134  ITIS: 189873  MycoBank: 382808  NatureServe: 2.123714  NBN: NBNSYS0000018362  NCBI: 184094  NZOR: 08d03369-0f92-4e3b-95ce-af4ec7f4d1d2  Observation.org: 17931  Open Tree of Life: 655922  PLANTS: CLCO19  Laji.fi: MX.65055 
Lichen cornutus:  Wikidata: Q21976060  APNI: 212950  CoL: 6Q86G  Fungorum: 477425  GBIF: 3391176  IRMNG: 10649543  MycoBank: 477425
Puijon kirkko

| Puijon kirkko |
| --- | --- |
 Puijon kirkko on vuonna 1977 valmistunut kirkkorakennus.
Sijainti:  Taivaanpankontie 3, Puijonlaakso, Kuopio
Koordinaatit:  62°54′05.7″N, 027°38′48.5″E
Seurakunta:  Puijon seurakunta
Rakentamisvuosi:  1977
Suunnittelija:  Seppo Ruotsalainen
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Puijon kirkko on Puijonlaaksossa Kuopiossa sijaitseva arkkitehti Seppo Ruotsalaisen suunnittelema 1977 rakennettu tiilikirkko, jonka yhteydessä on seurakuntakeskuksen tiloja. Tasakattoinen kirkko on muita rakennuksia korkeampi. Kampaniili -tyylisen kellotornin kellot ovat vuodelta 1977. Sisäänkäynti kirkkoon on rakennuksen keskeltä, alttaria vastapäätä. Sisäänkäynnin yläpuolella olevat korkeat ikkunat antavat valoa kirkkosaliin. Sakasti on kirkkosalin päädyssä sisäänkäynnistä oikealla. Istumapaikkoja kirkossa on 300 ja seurakuntasalin väliovet avattuna 100 lisää. Alttarin reliefin Tulkaa minun tyköni on suunnitellut pastori Matti Komulainen 1970-luvulla. Kirkon 24-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1977.
Puijon kirkon sisäpiha ja pääsisäänkäynti. Keskellä Arvo Siikamäen veistos Angelus Domini.
Kirkon kirkkopihan korjaus valmistui vuonna 2005. Kirkkopihalla suihkukaivon vieressä on vuonna 2006 valmistunut kuvanveistäjä Arvo Siikamäen suunnittelema kivinen enkeliveistos Angelus Domini. Veistos katosi paikaltaan lokakuussa 2010 ja sen kohtalo pysyi arvoituksena liki kaksi vuotta. Vuoden 2012 syksyllä seurakunnan kirkkoherra sai tietoonsa, että patsas on läheisessä lammessa. Puhdistuksen jälkeen Angelus Domini palautettiin paikoilleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puijon kirkko Wikimedia Commonsissa
Puijon kirkko seurakunnan www-sivuilla
| n k Perustiedot Wikidatassa: Puijon kirkko (Q20249720)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kuopio
sijainti: Puijonlaakso
katuosoite: Taivaanpankontie 3
koordinaatit: 62°54′06″N 27°38′49″E﻿ / ﻿62.90158°N 27.64682°E﻿ / 62.90158; 27.64682
Pseudoskalaari

Pseudoskalaari on lineaarialgebrassa ja fysiikassa suure, joka käyttäytyy muutoin skalaarin tavoin, paitsi että sen etumerkki muuttuu pariteettimuunnoksessa, kun taas tavallisilla skalaareilla näin ei tapahdu.
Pseudoskalaarin ja tavallisen (polaarisen) vektorin tulo on pseudovektori (aksiaalinen vektori); vastaavalla tavalla pseudoskalaarin ja tavallisen tensorin tulo on pseudotensori.
Pseudoskalaari saadaan tuloksena myös, kun muodostetaan pseudovektorin ja tavallisen vektorin pistetulo. Tyypillisenä esimerkkinä tästä on kolmen (tavallisen) vektorin skalaarikolmitulo, joka voidaan kirjoittaa näistä vektoreista yhden sekä molempien muiden ristitulon pistetulona:
{\boldsymbol {a}}\cdot ({\boldsymbol {b}}\times {\boldsymbol {c}})
sillä kahden (tavallisen) vektorin ristitulo on pseudovektori.
Fysiikassa

Fysiikassa pseudoskalaari esittää fysikaalista suuretta, joka monessa suhteessa muistuttaa tavallista skalaaria. Molemmat voidaan esittää yhdellä luvulla, jonka lukuarvo ei muutu rotaatiossa. Sitä vastoin pariteettimuunnoksessa pseudoskalaarien etumerkki vaihtuu, skalaarien ei. Koska avaruuden peilaus tason suhteen vastaa rotaation ja pariteettimuunnoksen yhdistettyä kuvausta, pseudoskalaarien etumerkki vaihtuu myös peilikuvassa.
Fysiikassa > Perustelu

Yksi vahvimmista ideoista fysiikassa on, että fysiikan lait eivät muutu, vaikka niiden kuvaamiseen käytetty koordinaattijärjestelmä vaihdetaan. Se seikka, että pseudoskalaarin etumerkki muuttuu inversiossa eli käännettäessä kaikkien koordinaattiakselien suunnat päinvastaisiksi, viitaa siihen, ettei se pseudoskalaari ole paras tapa kuvata fysikaalista suuretta. Kolmiulotteisessa avaruudessa pseudovektoreina kuvatut suureet voidaan esittää myös toisen kertaluvun antisymmetrisillä tensoreilla, ja tensoreina ne ovat invariantteja inversiossa. Pseudoskalaari on tosin yksinkertaisempi kuvaustapa tällaiselle suureelle, mutta sillä on se haittapuoli, että sen etumerkki muuttuu inversiossa. Samaan tapaan kolmiulotteisessa avaruudessa skalaarin Hodgen duaali on yhtä suuri kuin kolmiulotteinen Levi-Civitan pseudotensori (permutaatiopseudotensori) kerrottuna jollakin vakiolla, kun taas pseudoskalaarin Hodgen duaali on antisymmetrinen kolmannen kertaluvun (puhdas) tensori. Levi-Civitan pseudotensori on täysin antisymmetrinen kolmannen kertaluvun pseudotensori. Koska pseudoskalaarin duaali on kahden "pseudosuureen" tulo, tuloksena saatava tensori on aito tensori eikä sen etumerkki muutu akselien inversiossa. Tilanne on samantapainen kuin pseudovektorien ja toisen kertaluvun antisymmetristen tensorien tapauksessa. Pseudovektorin duaali on toisen kertaluvun antisymmetrinen tensori ja kääntäen. Tensori on koordinaattien inversiossa muuttumattomana pysyvä suure, kun taas pseudovektori muuttuu tällaisessa muunnoksessa.
Tilanne voidaan yleistää kuinka moneen ulottuvuuteen tahansa. Yleensä n-ulotteisessa avaruudessa kertaluvun r tensorin Hodgen duaali on kertaluvun n-r antisymmetrinen pseudotensori ja kääntäen. Erityisesti suppean suhteellisuusteorian neliulotteisesssa aika-avaruudessa pseudoskalaari on neljännen kertaluokan tensorin duaali ja verrannollinen neliulotteiseen Levi-Civitan pseudotensoriin.
Fysiikassa > Esimerkki

Kaksiulotteisen kokoonpuristumattoman fluidin virtafunktio \mathbf {v} \left(x,y\right)=\left\langle \partial _{y}\psi ,-\partial _{x}\psi \right\rangle .
Magneettivuo, joka on tavallisen vektorin (pinnan normaalivektorin) ja pseudovektorin (magneettivuon tiheyden) ristitulo
magneettisen navan voimakkuus ja siihen liittyen magneettivaraus sellaisena kuin se on matemaattisesti määritelty, riippumatta siitä onko magneettisia monopoleja todella olemassa
helisiteetti, joka on hiukkasen spin-pseudovektorin projektio liikemäärän (polaarisen vektorin) suunnassa ja sellaisena näiden pistetulo
Pseudoskalaaristen hiukkasten aaltofunktiot. Nämä ovat hiukkasia, joilla on spin 0 ja pariton pariteetti ja joiden aaltofunktion etumerkki muuttuu pariteettimuunnoksissa. Sellaisia ovat esimerkiksi pseudoskalaariset mesonit kuten pioni ja kaoni.
Magneettisten suureiden pseudoskalaariluonne seuraa siitä, että sähkövirtaa ympäröivän magneettikentän suunta määräytyy oikean käden säännön mukaisesti. Näin ollen voidaan sanoa, että peilikuvassa jokaisen magneetin pohjoisnapa muuttuu etelänavaksi ja päinvastoin.
Geometrisessa algebrassa

Geometrisessa algebrassa Gn korkeimman asteen termi on sen suuruutta lukuun ottamatta yksikäsitteinen.  Pseudoskalaariksi sanotaan n lineaarisesti riippumattoman vektorin ulkotuloa. Esimerkiksi kahdessa ulottuvuudessa on kaksi toisiinsa nähden kohtisuoraa kantavektoria,  e_{1} ja  e_{2}, ja niihin liittyvä korkeimman asteen kanta-alkio on
Niinpä pseudoskalaarit ovat suureen e12 monikertoja.  Alkion e12 neliö on −1, ja se kommutoi kaikkien parillisten alkioiden kanssa ja käyttäytyy siten samoin kuin imaginaarinen skalaari i kompleksilukujen joukossa. Nimi pseudoskalaari johtuukin juuri tällaisten suurein skalaareja muistuttavista ominaisuuksista.
Tässä asetelmassa pseudoskalaarin etumerkki muuttuu pariteetin inversiossa, sillä jos
on ortogonaalisella matriisilla esitettävä kannanvaihto, on
missä etumerkki riippu muunnoksen determinantista. Näin ollen geometrisen algebran pseudoskalaarit vastaavat fysiikan pseudoskalaareja.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pseudoscalar
Käännös suomeksi
Psykologinen sodankäynti

Yhdysvaltain C-47-lentokone pudottamassa lentolehtisiä Vietnamin sodassa vuonna 1969.
Yhdysvaltain helikopteri pudottaa lentolehtisiä Irakissa vuonna 2008.
Psykologinen sodankäynti on informaatiosodankäynnin osa-alue. Psykologisella operaatiolla pyritään vaikuttamaan omaan, puolueettomaan tai vihollismaan väestöön, valtiokoneistoon tai asevoimiin omien tarkoitusperien edistämiseksi. Psykologinen operaatio toteutetaan yleensä informaatiosodankäynnin yksiköiden ja perinteisten joukkojen yhteisoperaationa, jossa tavanomaisen voimankäytön vaikutuksista pyritään antamaan kullekin kohderyhmälle mahdollisimman tarkoituksenmukainen kuva.
Monesti psykologisiin operaatioihin liittyvää tiedotustoimintaa kutsutaan propagandaksi. Länsimaissa tämä on tapana jakaa kolmeen alaluokkaan:
Valkea propaganda – todenmukaista, omia tarkoituksia hyödyttävää tietoa, joka julkaistaan omana tiedotuksena.
Harmaa propaganda – enimmäkseen todenmukaista, omia tarkoituksia hyödyttävää tietoa, joka sisältää kuitenkin myös disinformaatiota. Julkaistaan omana tiedotuksena
Musta propaganda – virheellistä tietoa, joka naamioidaan jonkin toisen osapuolen lähettämäksi.
Merkittävä psykologisen sodankäynnin periaate on refleksiivinen kontrolli.
Psykologinen operaatio

Psykologiset operaatiot voivat olla näytösluonteisia voimannäyttöjä, joilla on tarkoitus osoittaa omaa ylivoimaa tai taistelukykyä. Tällöin taistelusta annettu kuva voi olla lopputulosta tai sen saavuttamisen taloudellisuutta tärkeämpi. Esimerkkinä tällaisesta voisi mainita Fallujan kaupungissa vuonna 2004 tapahtuneen kapinan, jonka pääasiallinen tarkoitus lienee ollut aiheuttaa Yhdysvaltain sotavoimille negatiivista julkisuutta osoittamalla, että Irakissa käydään täysimittaista sotaa.
Psykologisten operaatioiden ongelmana on nykyään kohderyhmien moninaisuus verrattuna suhteellisen yhtenäiseen mediaan. Esimerkiksi Yhdysvaltain hallitus joutuu pohtiessaan suhtautumista terrorismiepäiltyjen kidutukseen antamaan monia erilaisia signaaleja: kotimaahan hallituksen on osoittava päättäväisyyttä, läntisille liittolaismaille ihmisoikeuksien kunnioittamista ja mahdollisille terroristeille uhkaa joutua häväistyiksi ja kidutetuksi. On selvää, että kaikki nämä tarkoitusperät eivät voi toteutua yhtä aikaa.
Psykologinen operaatio voi sisältyä myös joukkotiedotukseen. Tehdään teko, jonka toivotaan johtavan paheksuttavaan vastatoimieen. Tällaista toimenpidettä, jossa toinen osapuoli pyritään saamaan ylireagoimaan, jotta sitä voitaisiin julkisesti paheksua, kutsutaan provokaatioksi.
Psykologisen sodankäynnin välineet

Psykologinen sodankäynti ei sinänsä ole uutta. Se on yhtä vanhaa kuin sodankäyntikin. Vanhoja ja edelleen käyttökelpoisia psykologisen sodankäynnin välineitä ovat huhut, pelottelu (pelottavan näköiset aseet ja kypärät), suostuttelu, taivuttelu, oman voiman suurentelu, lentolehtiset, kirjat, lehdistö ja elokuvat. Todellisen tai kuvitellun voiman näyttämisellä pyritään samaan tulokseen kuin voiman käyttämisellä.
Muutos ovat uudet välineet psykologisen sodankäynnin hyödyntämiseen, esimerkiksi radio, televisio, kansainväliset tietokoneverkot (internet) ja kansainväliset televisioverkot, CNN ja DBS-tyyppiset televisiosatelliitit (ks. alla).
Kun ihminen saa yhä enemmän tietoa median kautta, median merkitys kasvaa. Jan Kåhre toteaa kirjassaan The Mathematical Theory of Information, että informaatiota häviää ketjussa. Mitä ketjuuntuneempi informaatiosysteemi on, sitä vähemmän lopullinen tieto vastaa alkuperäistä. Tämä on yhteiskunnan ongelma. Yksilö havaitsee tämän ongelman vain niissä tilanteissa, joissa hänellä on ensi käden tietoa, siis lyhyt informaatioketju informaation lähteelle.
Television voima on sellainen, että viihteeksi naamioidut keskusteluohjelmat tulkitaan hyvin usein tiedoksi enemmänkin kuin mielipiteiksi tai argumenteiksi. Ehkä kavalampi muoto on ohjelmat, joissa mielipiteet esitetään komediana tai satiirina, jolloin auktoriteettien kunnioitus voidaan vakavasti asettaa kyseenalaiseksi.
Vuonna 1994 toimintansa aloittanut Hughesin 150 televisiokanavan DBS-satelliitti tarjoaa noin kahden miljoonan dollarin vuosimaksulla mahdollisuuden lähettää suureen osaa maailmaa omaa ohjelmaa yhdellä kanavalla 24 tuntia vuorokaudessa. Tulevaisuuden 500-kanavaiset televisiosatelliitit tarjoavat yhä paremmat mahdollisuudet, yhä halvemmalla, yhä pienemmille ryhmille.
Internet tuhansine eri alan keskustelupalstoineen tarjoaa mahdollisuuden saada hyvin erilaista tietoa, hyvin reaaliajassa ja koko maapallolta. Se tarjoaa myös mahdollisuuden vaikuttaa hyvin erilaisiin ihmisryhmiin valikoidusti tarkkuusvaikuttamisella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Psykologinen sodankäynti Wikimedia Commonsissa
The Guardian: The secret persuaders (19.8.2006) (englanniksi)
Sota
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aikakaudet | Sotatoimialueet | Aseet | Sodankäynnin tasot | Taistelevat aselajit | Tukevat aselajit | Luetteloita | Yleistä |
|  Esihistoria  Antiikki  Keskiaika  Uusi aika  Teollistunut aika  Nykyaika |  Avaruus  Ilmasota  Informaatio  Maasota  Merisota  Kotirintama |  ABC  Elektroninen  Ilmavoimat  Maavoimat  Merivoimat  Psykologinen |  Strategia  Operaatiotaito  Taktiikka  Taistelutekniikka |  Ilmavoimat  Jalkaväki  Laivasto  Merijalkaväki  Panssarijoukot  Ratsuväki |  Huolto  Ilmatorjunta  Pioneeri  Tykistö  Viesti |  Kenraalit  Piiritykset  Operaatiot  Sisällissodat  Sodat  Sotarikokset  Taistelut  Vapaus-itsenäisyyssodat |  Sodankäynti  Sotahistoria  Taistelu  Piiritys  Propaganda  Rauha  Pasifismi |
Medios Larissalainen

Medios Oksythemiksen poika Larissalainen (myös Medeios) oli thessalialainen sotilas, joka oli Aleksanteri Suuren lähipiirin jäsen. Medeios seurasi Aleksanterin sotaretken mukana alusta saakka. Hänen ei tiedetä johtaneen joukkoja ja hänet mainitaan ensimmäisen kerran triearkkina Induksella. Medeios mainitaan lähteissä Aleksanterin imartelijana ja Antipatroksen pojan Iolaan rakastajana. Aleksanteri Suuri sairastui sen jälkeen, kun hän oli osallistunut Medeioksen järjestämiin juhliin. Medeiosta syytettiin myöhemmin Aleksanterin myrkyttämisestä.
Aleksanterin kuoleman jälkeen Medios kannatti aluksi Perdikkasta, mutta siirtyi pian Antigonoksen leiriin. Hän toimi muun muassa Antigonoksen laivastonpäällikkönä.
Puistoherkkusieni

| Puistoherkkusieni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Herkkusienet Agaricus
Laji::  bitorquis
Kaksiosainen nimi
 Agaricus bitorquis  (Quél.) Sacc. 
Katso myös
   Puistoherkkusieni Wikispeciesissä   Puistoherkkusieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Puistoherkkusieni (Agaricus bitorquis) on valkoinen tienvarsilla, puistoalueilla, nurmikoilla ja puutarhoissa viihtyvä herkkusienilaji. Sen heltat ovat ensin punaiset, sitten tummanruskeat. Jalka on valkoinen. Sieni on hyvä ruokasieni, mutta saattaa kerätä raskasmetalleja. Jalka on valkoinen ja siinä on kaksi rengasta. Sienen lakki on usein hiekkainen, koska se on kehittynyt jo maassa.
Viljelyherkkusieni on herkkusienistä eniten myyty laji maailmassa, puistoherkkusientäkin on kokeiltu viljellä. Kaupassa myytävät valkoiset vaaleahelttaiset herkkusienet ovat keskenkasvuisina poimittuja, koska kuluttajat eivät suosi tummahelttaisia sieniä.