stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kongressi-Puola
Euroopan nationalismi ja Puolan kapina 1830–1831

Vuoden 1830 Ranskasta ja Yhdistyneistä Alankomaista alkunsa saaneet liikehdinnät johtivat Ranskassa Bourbon-sukuisen kuninkaan Kaarle X:n pakenemiseen ulkomaille ja Orléansin herttuan Ludvig Filipin valitsemiseen Ranskan kuninkaaksi. Belgiassa radikalisoituminen johti kapinaan Hollannin kuningashuonetta vastaan ja Belgian itsenäistymiseen. Saman vuoden marraskuussa myös Puolassa alkoi aseellinen kansannousu.lähde?
Venäjä pelkäsi radikalismia, koska se horjutti Wienin kongressin vuonna 1815 aikaansaamaa haurasta tasapainoa. Venäjä valmistautui tukemaan asevoimin vanhan vallan palauttamista, Wienin kongressin laillisuusperiaatteen mukaisesti. Puolalaiset upseerit pelkäsivät joutuvansa taistelemaan vuosien 1807–1813 liittolaisiaan ranskalaisia vastaan Venäjän puolesta ja nousivat kapinaan. Venäläiset karkotettiin maasta, keisari Nikolai I:n julistettiin menettäneen kruununsa ja kenraali J. Chłopicki nimitettiin Puolan diktaattoriksi. Venäläiset joukot kuitenkin valloittivat kenraali Paskevitšin johtamina Varsovan uudestaan syyskuussa 1831, minkä jälkeen Puolan kuningaskunnan valtiosääntö kumottiin.
Autonomian poistaminen

Myöhemmin keisari Aleksanteri II lupasi myöntää puolalaisille laajan autonomian ja oikeuden perustaa kansallisia oppi­laitoksia. Maassa oli kuitenkin jatkuvasti rauhatonta, ja tammikuussa 1863 alkoi aseellinen kansan­nousu. Kun käskynhaltijaksi lokakuussa 1863 tuli kreivi Fredrik Vilhelm Berg, kapina kukistettiin lopullisesti. Tämän jälkeen Venäjän hallitus vapautti puolalaiset talon­pojat maa­orjuudesta, mutta lakkautti samalla Puolan autonomian kokonaan. Puolaa sanottiin tästä lähtien virallisesti Veikselin aluepiiriksi, ja sitä ryhdyttiin venäläistämään. Puolan kielen käyttö koulujen opetus­kielenäkin kiellettiin, joskin vuodesta 1905 lähtien se sallittiin jälleen yksityisissä kouluissa.
Kuvernementit

Vuonna 1893 Kongressi-Puola oli jaettu hallinnollisesti seuraaviin kuvernementteihin:
Kaliszin kuvernementti
Kielcen kuvernementti
Łomżan kuvernementti
Lublinin kuvernementti
Piotrkówin kuvernementti
Płockin kuvernementti
Radomin kuvernementti
Siedlcen kuvernementti
Suwałkin kuvernementti
Varsovan kuvernementti
Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisessä maailmansodassa Saksan ja Itävalta-Unkarin armeijat miehittivät Kongressi-Puolan vuoden 1915 aikana toukokuusta alkaen. Kongressi-Puola jaettiin kahteen miehitysalueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kongressi-Puola Wikimedia Commonsissa
Gubernii Rossijskoi imperii. Istorija i rukovoditeli. 1708–1917 (pdf) (Venäjän keisarikunnan kuvernementit (1708-1917) -kokoelmateos pdf-muodossa, 535 sivua) 2003. Transneft-yhtiön rahoittama Runivers-hanke eli "Venäjä alkuperäisteoksien kautta" (Россия в подлиннике), runivers.ru. Viitattu 26.3.2014. (venäjäksi)
Puolan historia
Kongressi-Puolan armeijan upseerin kokardi.
Holm-Žirkovski

| Holm-Žirkovski Холм-Жирко́вский |
| --- | --- |
 vaakuna
 Smolenskin alueen sijainti Venäjällä, alla taajaman sijainti alueella
 Holm-Žirkovski
 Koordinaatit: 55.5106°N, 33.4903°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Smolenskin alue
Piiri:  Holm-Žirkovskin piiri
Väkiluku (2010)  ():  1 910
Postinumero:  215650
Suuntanumero(t):  +7 48139
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Holm-Žirkovski (ven. Холм-Жирко́вский) on kaupunkityyppinen taajama ja Holm-Žirkovskin piirin keskus Venäjällä Smolenskin alueen pohjoisosissa. Se sijaitsee linnuntietä 126 kilometriä Smolenskista koilliseen.
Vuonna 2010 Holm-Žirkovskiin taajamassa asui 1 910  ja koko piirissä 5 825 henkeä.
Aiheesta muualla

Piirin sivusto (venäjäksi) (admin-smolensk.ru)
Jelena Leppänen

Jelena Leppänen on suomalainen urheilutoimittaja, joka työskentelee Yle Urheilussa.
Hän aloitti toimittajanuransa Karjalaisen kesätoimittajana kesinä 2008–2011. Leppänen oli vuonna 2013 Ilta-Sanomien ja vuosina 2013–2015 MTV Uutisten vakituinen toimittaja. Vuosina 2016–2019 hän työskenteli urheilutoimittajana Ilta-Sanomissa ja Urheilulehdessä . Marraskuusta 2020 lähtien Leppänen on ollut Yle Urheilun urheilutoimittaja.
Urheilun lisäksi Leppänen on raportoinut muun muassa Sauli Niinistön ja Vladimir Putinin vuoden 2013 tapaamisesta sekä Yhdysvaltain presidentinvaaleista 2016.
Leppänen valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseon lukiosta vuonna 2006. Hän opiskeli ruotsin kieltä ja ruotsalaista kulttuuria Itä-Suomen yliopistossa vuosina 2006–2007, minkä jälkeen Leppänen aloitti journalismin opinnot Jyväskylän yliopistossa vuonna 2007. Hän valmistui maisteriksi vuonna 2017 pääaineenaan journalismi ja sivuaineinaan ruotsin ja espanjan kielet.
Leppänen osaa kuutta eri kieltä: suomea, ruotsia, venäjää, englantia, espanjaa ja portugalia.
Verhnedneprovski

| Verhnedneprovski Верхнеднепровский |
| --- | --- |
 Smolenskin alueen sijainti Venäjän länsirajalla
 Verhnedneprovski
 Koordinaatit: 54°58′52.4″N, 33°20′45.8″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Smolensk
Piiri:  Dorogobužin piiri
Perustettu:  1952
Kaupunkityyppisekis taajamaksi:  1956
Väkiluku (2010)  ():  12 969
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  215750
Suuntanumero(t):  +7 48144
 
 верхнеднепровский.рф 
 Kaupungin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Verhnedneprovski (ven. Верхнеднепровский) on kaupunkityyppinen taajama  Smolenskin alueella Venäjällä, Dneprin yläjuoksun länsirannalla. Taajamassa, joka on koko 29 077 asukkaan Dorogobužin piirin suurin kaupunkiasutus, asui 12 969 henkeä (vuonna 2010).
Taajamasta on 4 kilometriä Strukovon rautatieasemalle ja 8 kilometriä Dorogobužiin. Taajamassa on Dorogobužin lämpövoimalaitos (Dneprin äärellä), lannoitetuotantoa, kattolevyjen valmistusta.
Pál Teleki

| Pál Janos Ede Teleki |
| --- | --- |
 Pál Teleki, Bertalan Karlovszkyn maalaama muotokuva vuodelta 1933.
Unkarin pääministeri
 19. heinäkuuta 1920 – 13. huhtikuuta 1921  
Edeltäjä:  Sándor Simonyi-Semadam
Seuraaja:  István Bethlen
Unkarin pääministeri
 16. helmikuuta 1939 – 3. huhtikuuta 1941  
Edeltäjä:  Béla Imrédy
Seuraaja:  László Bárdossy
Unkarin ulkoministeri
 19. huhtikuuta 1920 – 19. heinäkuuta 1920  
Edeltäjä:  Sándor Simonyi-Semadam
Seuraaja:  Imre Csáky
Unkarin ulkoministeri (väliaikainen)
 27. tammikuuta 1941 – 4. helmikuuta 1941  
Edeltäjä:  István Csáky
Seuraaja:  László Bárdossy
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1879 Budapest, Unkari
Kuollut: 3. huhtikuuta 1941 (61 vuotta) Budapest, Unkari
Puoliso:  Johanna Bissingen-Nippenburg
Tiedot
Puolue:  MÉP
 Nimikirjoitus
Pál Teleki von Szék (1. marraskuuta 1879 Budapest – 3. huhtikuuta 1941 Budapest) oli unkarilainen kreivi, maantieteilijä ja poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä vuosina 1920–1921 ja 1939–1941. Hänet muistetaan varsinkin toiminnastaan toisen maailmansodan alkuvuosina, jolloin hän pyrki pitämään Unkarin viimeiseen saakka sodan ulkopuolella ja vastusti liittoutumista natsi-Saksan kanssa.
Teleki valittiin Unkarin parlamenttiin ensi kerran vuonna 1905. Hän toimi talousmaantieteen professorina Budapestin yliopistossa vuosina 1919–1938. Teleki osallistui maansa edustajana Pariisin rauhankonferenssiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja hänen laatimaansa Unkarin väestökarttaa eli niin sanottua punaista karttaa käytettiin aineistona Trianonin rauhaa suunniteltaessa. Hän oli myös Unkarin pää- ja ulkoministerinä 1920–1921, mutta vetäytyi sen jälkeen vuosiksi politiikasta.
Teleki nimitettiin opetusministeriksi toukokuussa 1938 ja pääministeriksi helmikuussa 1939. Hänen hallituksensa lakkautti useita fasistisia puolueita, mutta ei puuttunut juutalaisvastaiseen lainsäädäntöön. Maailmansodan aikana hän toivoi Unkarin voivan saada Saksan tuella takaisin Trianonin rauhassa menetettyjä alueita, mutta pelkäsi liiallista riippuvuutta Saksasta. Saksan avulla Unkari sai Tšekkoslovakian pilkkomisen yhteydessä itselleen Karpato-Ukrainan ja Romania pakotettiin luovuttamaan sille Pohjois-Transylvanian alue. Telekin hallitus tuki näitä toimenpiteitä. Hänen johdollaan Unkari solmi kuitenkin myös ikuisen ystävyys- ja rauhansopimuksen Jugoslavian kanssa joulukuussa 1940. Valmistautuessaan hyökkäämään Jugoslaviaan huhtikuun 1941 alussa Saksa vaati Unkaria liittymään Jugoslavian valtaukseen, kun taas Britannia vaati sitä ehdottomasti olemaan liittymättä. Teleki ei halunnut pettää Jugoslavian kanssa tehtyä sopimusta ja mahdottomaksi katsomassaan tilanteessa hän teki itsemurhan 3. huhtikuuta 1941. Valtionhoitaja Miklos Horthy ja muu hallitus olivat aiemmin samana päivänä hyväksyneet yhteistyön Saksan kanssa. Itsemurhaviestissään Teleki julisti olevansa syyllinen siihen, ettei kyennyt estämään Unkaria rikkomasta lupauksiaan ja liittoutumasta ”roistojen” kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pál Teleki Wikimedia Commonsissa
Pál Teleki (unkariksi) Magyar Életrajzi lexikon
| n k Unkarin pääministerit |
| --- | --- | --- |
| Vallankumous 1848 |  Batthyány  (Récsey)  Kossuth  Szemere  |  |
| Kuningaskunta (1867–1918) |  Andrássy  Lónyay  Szlávy  Bittó  Wenckheim  K. Tisza  Szapáry  Wekerle  Bánffy  Széll  Khuen-Héderváry  I. Tisza  Fejérváry  Wekerle  Khuen-Héderváry  Lukács  I. Tisza  Esterházy  Wekerle  Hadik  |  |
| Ensimmäinen tasavalta |  M. Károlyi  Berinkey  |  |
| Neuvostotasavalta |  Garbai  Peidl Vastavallankumoukselliset G. Károlyi  Pattantyús-Ábrahám  |  |
| Tasavalta (1919–20) |  Friedrich  Huszár  |  |
| Kuningaskunta (1920–1946) |  Simonyi-Semadam  Teleki  Bethlen  G. Károlyi  Gömbös  Darányi  Imrédy  Teleki  Bárdossy  Kállay  Sztójay  Lakatos  Szálasi  Miklós  Tildy  |  |
| Toinen tasavalta |  F. Nagy  Dinnyés  Dobi  |  |
| Kansantasavalta |  Dobi  Rákosi  I. Nagy  Hegedüs  I. Nagy  Kádár  Münnich  Kádár  Kállai  Fock  Lázár  Grósz  Németh  |  |
| Kolmas tasavalta |  Antall  Boross  Horn  Orbán  Medgyessy  Gyurcsány  Bajnai  Orbán  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  Leopoldina 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Juhani Kyläkallio

Reino Juhani Kyläkallio (14. maaliskuuta 1930 Lahti – 13. helmikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston siviilioikeuden apulaisprofessori 1967–1969 ja Turun yliopiston siviilioikeuden professori vuodesta 1969. Hän tutki osakeyhtiöitä.
Julkaisuja

Osakeyhtiön hallituksen vastuu : osakeyhtiöoikeudellinen tutkimus yhtiöön kohdistuvan siviiliperusteisen vastuun aineellisista edellytyksistä, WSOY 1963 Sarja: Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. B-sarja, 0356-7214; 117
Osakeyhtiön hallituksen vastuun toteuttaminen, Suomalainen lakimiesyhdistys, 1965 Sarja Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. B-sarja, 0356-7214; 122
Määräosainen yhteisomistus, Suomalainen lakimiesyhdistys, 1965 Sarja: Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. B-sarja, 0356-7214; 124
Osakeyhtiön yhtiökokouksen päätöksen pätemättömyydestä, Suomalainen lakimiesyhdistys, 1970 Sarja: Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. A-sarja, 0356-7206; 88
Osakeyhtiö tänään 1–2, 1979, 1980
Asunto-osakeyhtiö, Suomen lakimiesliiton kustannus, 1983, 2. uud. p. 1991 ISBN 951-640-496-0
Osakeyhtiölaki ja käytäntö, Weilin + Göös, 1985. Sarja: Ekonomia, ISBN 951-35-3497-9
Asunto- ja kiinteistöosakeyhtiö, Juhani Kyläkallio, Olli Iirola. Valtion painatuskeskus, 1992. 2. uud. p. Edita, 2003. ISBN 951-37-3320-3
Osakeyhtiö, Juhani Kyläkallio, Olli Iirola, Kalle Kyläkallio. Edita, 1997. Sarja: Yritysjulkaisut; 5. uud. p. 1–2  Edita, 2012 ISBN 978-951-37-6140-0, ISBN 978-951-37-6143-1 (julkaistu aluksi yhtenä niteenä)
Kirjallisuutta

Juhlajulkaisu Juhani Kyläkallio 1930 – 14/3 – 1990. Turku 1990.
Aiheesta muualla

Juhani Kyläkallio. Kuka kukin on 1978. (Runeberg.org).
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Jeršitši

| Jeršitši Е́ршичи |
| --- | --- |
 Smolenskin alueen sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Jeršitši
 Koordinaatit: 53.672°N, 32.756°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Smolenskin alue
Piiri:  Jeršitšin piiri
Väkiluku (2010)  ():  1 722
Postinumero:  216580
Suuntanumero(t):  +7 48155
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jeršitši (ven. Е́ршичи) on kylä ja pienen Jeršitšin piirin keskus Venäjällä Smolenskin alueen eteläosassa. Se
sijaitsee 135 kilometriä Smolenskista etelään, vajaan 20 kilometrin päässä Valko-Venäjän rajasta. Lähin kaupunki on Roslavl, joka sijaitsee 26 kilometriä kylästä pohjoiseen.
Vuonna 2010 kylässä asui 1 722 ja koko piirissä 3 866 henkeä.
Aiheesta muualla

Piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (admin-smolensk.ru)
SD Worx

SD Worx on henkilöstöhallinnon alan yritys. Sillä on maayhtiöt 27 maassa ja toimintaa yli 150 maassa. SD Worxin pääkonttori sijaitsee Antwerpenissä, Belgiassa. Yrityksen asiakaskuntaan kuuluu niin pieniä ja keskisuuria yrityksiä, julkisia organisaatioita kuin suuria monikansallisia konserneja.
SD Worx työllistää yli 10 000 ammattilaista, jotka palvelevat yli 90 000:ta asiakasta kansainvälisesti. Yritys laskee noin 5,7 miljoonaa palkkalaskelmaa kuukausittain.
SD Worxin liikevaihto oli 1,18 miljardia euroa vuonna 2024. Konsernin toimitusjohtajana toimii Kobe Verdonck.
Suomessa SD Worx on toiminut vuodesta 2021, jolloin yritys osti pohjoismaisen Aditron. Aditro perustettiin vuonna 1960. Ennen vuotta 2007 Aditro tunnettiin muun muassa nimillä Unic, TietoEnator ja Personec.
SD Worx Finland Oy:n toimipisteet sijaitsevat Espoossa, Jyväskylässä, Kajaanissa, Kuopiossa ja Tallinnassa.
SD Worx Finland Oy työllistää yli 300 työntekijää Suomessa. Yhtiön toimitusjohtaja on Mikko Uotila.
Historia

SD Worxin perusti vuonna 1945 Josef Van den Eede nimellä Sociale Dienst VEV Antwerpenissä, Belgiassa. Nimi muuttui SD Worxiksi vuonna 1997. Nykyisen nimen alkuosa ”SD” viittaa edelleen alkuperäiseen nimeen. Hollanninkieliset sanat sociale dienst tarkoittavat sosiaalipalvelua. Yritys perustettiin aikoinaan hallituksen tunnustamaksi sosiaaliasioiden sihteeristöksi.
1960-luvulle asti yrityksen toiminta keskittyi paikallisten pienten yritysten palkanlaskentaan, mutta laajeni uuden teknologian myötä palvelemaan isoja yrityksiä. SD Worx oli ensimmäisten yritysten joukossa käyttöönottamassa uusimpia teknologioita, kuten automaatiota palkanlaskentaan. Uusien innovaatioiden myötä yritys myös laajensi toimintaansa henkilöstöhallintoon 1970-luvulta lähtien.
2000-luvun alussa, yritys aloitti kansainvälisen laajentumisen avaamalla ensimmäisen Belgian ulkopuolisen maayhtiön Luxemburgiin. Tätä seurasivat pian yhtiöt Alankomaissa, Ranskassa ja Saksassa. Vuosien varrella SD Worx on jatkanut laajentumistaan ja kasvanut merkittäväksi toimijaksi Euroopassa sekä globaaleilla markkinoilla. Nykyisin yrityksellä on maayhtiöt 27 maassa, joista suurin osa sijaitsee Euroopassa, minkä lisäksi yritys palvelee asiakkaitaan yhteensä yli 150 maassa.
Yrityksen perustaja Josef Van den Eede toimi yrityksen toimitusjohtajana vuoteen 1985 asti. Kobe Verdonck on toiminut SD Worx -konsernin toimitusjohtajana vuodesta 2019 lähtien.
Ratkaisut ja palvelut

SD Worx tarjoaa palkanlaskennan ja henkilöstöhallinnon ratkaisuja järjestelmistä ulkoistuspalveluihin. Yrityksen tarjoama pitää sisällään seuraavat kokonaisuudet: palkanlaskenta, HR, työajanhallinta ja työvuorosuunnittelu, osaamisen johtaminen, rekrytointi ja vuokrauspalvelut. Tarjontaan kuuluvat mm. palkka- ja HR-järjestelmät, palkanlaskennan ulkoistuspalvelut, konsultointi, vuokrauspalvelut sekä työoikeus- ja veroneuvonta.
SD Worx vastaa itse omien järjestelmiensä tuotekehityksestä. Paikallisten palkanlaskenta- ja HR-järjestelmien, kuten SD Worx W -palkanlaskentajärjestelmän tai SD Worx HR -järjestelmän, kehitys tapahtuu Suomessa tai Pohjoismaissa.
Team SD Worx Protime

SD Worx on sponsoroinut vuodesta 2021 lähtien naisten pyöräilyjoukkuetta Team SD Worx Protime..
Konserniin kuuluvat ohjelmistotytäryhtiöt

Teal Partners
Protime
Sheepblue
Huapii
Aiheesta muualla

SD Worxin verkkosivusto
SD Worx Finland Oy:n verkkovivusto
Konstantin Konstantinovitš Romanov

| Konstantin Konstantinovitš |
| --- | --- |
 Venäjän suuriruhtinas
 
Syntynyt:  Konstantin Konstantinovitš Romanov 22. elokuuta 1858 Pietari, Venäjä
Kuollut:  15. kesäkuuta 1915 (56 vuotta) Pauluskoi, Venäjä
Puoliso:  Elisabet Saksi-Altenburg  (vih. 1884)
Lapset:  9
Suku:  Romanov
Isä:  Konstantin Nikolajevitš
Äiti:  Aleksandra Iosifovna
Uskonto:  Venäjän ortodoksi
Konstantin Konstantinovitš Romanov (ven. Константи́н Константи́нович); (22. elokuuta 1858 Konstantinin palatsi, Strelna, Pietari, Venäjän keisarikunta – 15. kesäkuuta 1915 Pavlovskin palatsi, Pietari, Venäjän keisarikunta) oli venäläinen aatelinen, Venäjän keisari Nikolai I:n pojanpoika ja suuriruhtinas.
Suku ja koulutus

Konstantinin isä oli suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš Romanov ja äiti saksalaisyntyinen suuriruhtinatar Aleksandra Josifovna. Hänellä oli viisi sisarusta ja ainakin kuusi aviotonta sisaruspuolta. Konstantinin vanhin sisar suuriruhtinatar Olga Konstantinovna avioitui Kreikan kuningas Yrjö I:n kanssa vuonna 1867.
Lapsuudesta asti Konstantin oli kiinnostunut taiteesta ja musiikista eikä niinkään sotapalveluksesta, mikä oli tapa venäläisissä aatelisperheissä. Hän palveli ensin Keisarillisessa laivastossa, mutta jätti sen kesken ja liittyi Keisarilliseen henkivartiokaartiin.
Avioliitto ja lapset

Konstantin avioitui Pietarissa vuonna 1884 herttuatar Elisabet Saksi-Altenburgin kanssa. Konstantinilla oli myös miessuhteita. Hän omistautui vahvasti perheelleen, johon syntyi yhdeksän lasta:
Ioann Konstantinovitš Romanov (1886–1918), avioitui Serbian prinsessa Elenan kanssa, heille syntyi kaksi lasta; teloitettiin Alapajevskissa Uralilla vallankumouksen aikana
Gavriil Konstantinovitš Romanov (1887–1955), pidätettiin ja pääsi vapaaksi kirjailija Maksim Gorkin avulla, pakeni puolisoineen  Suomen kautta Pariisiin, jossa kirjoitti muistelmansa. Kuoli lapsettomana.
Tatjana Konstantinova Romanova (1890–1979), avioitui morganaattisesti ruhtinas Konstantin Bagration-Muhranskin kanssa, joka kuoli ensimmäisen maailmansodan alussa, heille syntyi kaksi lasta. Morganaattinen avioliitto vuonna 1921 Aleksandr Korotšentsovin kanssa, joka kuoli muutama kuukausi myöhemmin. Vietti elämänsä vuodesta 1951 lähtien Jerusalemin Öljymäen-luostarissa nimellä abbedissa Tamara.
Konstantin Konstantinovitš Romanov (1891–1918), teloitettiin Alapajevskissa Uralilla vallankumouksen aikana
Oleg Konstantinovitš Romanov (1892–1914), haavoittui taistelussa Liettuassa 1. maailmansodassa ja kuoli Vilnassa lokakuussa 1914
Igor Konstantinovitš Romanov (1894–1918), teloitettiin Alapajevskissa Uralilla vallankumouksen aikana
Georgi Konstantinovitš Romanov (1903–1938), kuoli 35-vuotiaana naimattomana umpilisäkeleikkaukseen New Yorkissa Yhdysvalloissa
Natalia Konstantinova Romanova (1905–1905), kuoli kahden kuukauden ikäisenä
Vera Konstantinova Romanova (1906–2001), kuoli naimattomana New Yorkissa Yhdysvalloissa 94-vuotiaana
Kun ensimmäinen maailmansota syttyi vuonna 1914, Konstantin ja Elisabet olivat Saksassa Wildungenin kylpylässä. He olivat nyt vihollisvaltiossa ja päättivät paeta, mutta Saksan viranomaiset pidättivät heidät. Elisabet kirjoitti Saksan keisariperheelle ja pyysi apua. Saksan viranomaiset vapauttivat Konstantinin ja Elisabetin ja kuljettivat heidät Venäjälle.
Kaikki perheen pojat palvelivat 1. maailmansodassa, ja heistä Oleg kaatui rintamalla vuonna 1914. Konstantin itse kuoli sairauteen 15. kesäkuuta vuonna 1915. Venäjän vallankumouksen yhteydessä pojista Ioann, Gavriil, Konstantin ja Igor joutuivat bolševikkien vangiksi lokakuun vallankumouksen aikana vuonna 1917. Ioann, Konstantin ja Igor teloitettiin Uralilla vuonna 1919. Konstantinin puoliso Elisabet sekä jälkeläiset Gavriil, Tatjana, Vera, ja Georgi onnistuivat siirtymään länteen.
Konstantinin runoutta on julkaistu myös suomeksi.
Konstantin Konstantinovitš, puoliso Elisabet Saksi-Altenburg sekä heidän lapsensa
Konstantin Konstantinovitš Joosef Arimatialaisena omassa näytelmässään Juudean tsaari, 1914
Aikajana naisten äänioikeuden historiasta

Tämä on aikajana naisten äänioikeuden historiasta.
1600-luku

1689
Friisinmaa : naispuoliset maanomistajat saivat oikeuden äänestää vaaleissa maaseudulla.
1700-luku

1718
Ruotsi: kiltalaitokseen kuuluvat veronmaksajanaiset saivat äänioikeuden paikallisvaaleissa kaupungeissa. Äänioikeus kumottiin vuonna 1758 koskien paikallisvaaleja ja valtakunnan vaaleissa vuonna 1771.
1734
Ruotsi: naispuoliset täysi-ikäiset verovelvollisetselvennä saivat äänestää paikallisissa vaaleissa maaseudulla. Uudistus jäi pysyväksi.
1755
Korsikan tasavalta: naisille annettiin äänioikeus. Äänioikeus kumottiin vuonna 1769, kun saari joutui Ranskan hallintaan.
1756–1778
Massachusettsin siirtokunta: Lydia Taft äänesti paikallisvaaleissa Uxbridgen kaupungissa. Hän oli ensimmäinen nainen Brittiläisessä Amerikassa, joka äänesti laillisesti vaaleissa.
1776
New Jersey: naisille annettiin äänioikeus. Äänioikeus kumottiin vuonna 1807.
1900-luku

1902
Uusi Etelä-Wales
Australia: naisille, paitsi alkuperäisväestöön kuuluville, äänioikeus ja oikeus asettua ehdolle vaaleissa liittovaltion vaaleissa.
1903
Tasmania
1905
Queensland
1906
Suomen suuriruhtinaskunta: ensimmäinen Euroopan alue, jossa naisille sallittiin täysimääräiset poliittiset oikeudet, sekä äänioikeus että virka-asemaoikeus. Maailman ensimmäiset naiskansanedustajat valittiin Suomen eduskuntavaaleissa 1907.
Uudet-Hebridit: naisille annettiin oikeus äänestää kunnallisvaaleissa, mutta tämä koski vain brittiläisiä, ranskalaisia ja muita siirtokuntalaisia. Äänioikeus ei koskenut alkuperäisasukkaita.
1908
Tanska: naisten äänioikeus paikallisvaaleissa.
Victoria
1900-luku > 1910-luku

1910
Washington: yritettiin ensimmäistä kertaa jo 1854, mutta esitys jäi yhden äänen päähän läpimenosta.
1911
Kalifornia
Portugali: koski "kaikkia vähintään 21-vuotiaita portugalilaisia, jotka asuivat maassa, osasivat lukea ja kirjoittaa sekä olivat perheensä pää"; Carolina Beatriz Ângelon onnistui äänestää ensimmäisenä naisena Portugalissa tämän turvin.
1912
Oregon
Kansas
Arizona
1913
Alaskan territorio
Norja
1914
Montana
Nevada
1915
Tanska: naisille sallittiin täydet äänioikeudet.
1916
Manitoba: ensimmäinen provinssi Kanadassa, jossa naiset saivat äänioikeuden
Saskatchewan
Alberta
1917
New York
Valko-Venäjän SNT
Viro
Latvia
Liettua
Brittiläinen Kolumbia
Ontario
Kanada: äänioikeus koski vain sotaleskiä, naisia, jotka palvelivat ulkomailla, ja naisia, joilla oli ulkomaalaisia ​​perheessä.
Venäjän tasavalta
Uruguay: perustuslain nojalla
Krimin kansantasavalta
1918
Michigan
Etelä-Dakota
Oklahoma
Itävalta
Kanada: äänioikeus sallittiin provinssivaaleissa 21 vuotta täyttäneille.
Moldovan SNT
Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta: äänioikeus sallittiin yli 30-vuotiaille naisille.
Nova Scotia
Puola
Ukrainan kansantasavalta
Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta
Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta
1919
Afganistan
Armenia
Azerbaidžan
Georgia
Mansaari: yleinen ja yhtäläinen äänioikeus
Ruotsi: yleinen ja yhtäläinen äänioikeus
Luxemburg
Alankomaat
New Brunswick
Minnesota: koski aluksi vain presidentinvaaleja osavaltiossa, mutta muutettiin yleiseksi ja yhtäläiseksi äänioikeudeksi jo samana vuonna.
Weimarin tasavalta