stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lähtöjä
Juoni

Elokuva kertoo tokiolaisessa sinfoniaorkesterissa selloa soittavasta Daigo Kobayashista (Masahiro Motoki), joka orkesterin pakkolakkautuksen jälkeen päättää myydä sellonsa, josta hänellä on vielä maksamatta suuri summa. Rahatilanteen vuoksi Daigo ja hänen vaimonsa Mika Kobayashi (Ryōko Hirosue) päättävät muuttaa asumaan Daigon entiseen kotikaupunkiin Sakataan, Yamagataan. Siellä Daigo päätyy etsimään töitä huomattuaan sanomalehdessä ilmoituksen, jossa etsitään työntekijää työhön, joka koskee ”lähtöjä”.
Daigo päättää tarttua tilaisuuteen, uskoen ilmoituksen jättäneen NK Agencyn olevan matkatoimisto, ja menee työhaastatteluun. Daigo tajuaa myöhemmin joutuneensa hautaustoimistoon (NK tulee japanin kielen sanasta 納棺 nōkan, joka tarkoittaa vainajan arkkuun laskemista), jota johtaa aluksi kovantuntuinen, mutta sarkastisen huumorintajun omaava herra Sasaki (Tsutomu Yamazaki), joka paljastuu kuitenkin mitä herkimmäksi ja taitavimmaksi ihmiseksi, mitä tulee vainajien viimeisen matkan valmisteluun. Daigo joutuukin kohtaamaan työssään paljon sekä omia että muiden ennakkoluuloja ja käsittelemään asioita, jotka saavat hänet todella miettimään, mikä elämässä on tärkeää niin hänelle, hänen vaimolleen kuin koko elämälle.
Palkinnot > Kansainväliset palkinnot

Oscar-gaala 2009: paras vieraskielinen elokuva
3rd Asian Film Awards: Best Actor (Masahiro Motoki)
3rd Asia Pacific Screen Awards: Best Performance by an Actor (Masahiro Motoki)
17th Golden Rooster Award :Best Picture, Best Director and Best Actor (Masahiro Motoki)
28th Hawaii International Film Festival: Audience Choice Award
32nd Montrealin elokuvajuhlat: Grand Prix des Amériques
20th Palm Springs International Film Festival: Mercedes-Benz Audience Award for Best Narrative Feature
51st Blue Ribbon Awards: Best Actor (Masahiro Motoki)
33rd Hochi Film Awards: Best Film
32nd Japan Academy Prize Best Film, Best Director (Yōjirō Takita), Best writing (Kundo Koyama), Best Actor (Masahiro Motoki), Best Supporting Actor (Tsutomu Yamazaki),  Best Supporting Actress (Kimiko Yo), Best Cinematography, Best Film Editing, Best Sound Mixing, Best Lightings
82nd Kinema Junpo Awards: Best Film, Best Director, Best Screenplay, and Best Actor (Masahiro Motoki)
63rd Mainichi Film Award: Best Japanese Film, Best Sound Mixing
21st Nikkan Sports Film Award: Best Film and Best Director
2008 Trailer ZEN Festival: Grand Prix
30th Yokohama Film Festival: Best Film, Best Director, and Best Supporting Actress (Kimiko Yo, Ryoko Hirosue)
Soundtrack

Elokuvan soundtrackin on säveltänyt Joe Hisaishi, joka tunnetaan muun muassa yhteistyöstään animaatio-ohjaaja Hayao Miyazakin kanssa. Elokuvan soundtrackin on tuottanut Universal Music ja se julkaistiin Japanissa 10. syyskuuta 2008.
"Shine of Snow I" 1:12
"Nohkan" 3:10
"Kaisan" 0:53
"Good-By Cello" 2:16
"New Road" 1:15
"Model 0:47
"First Contact" 1:51
2Washing" 0:34
"Kizuna I" 1:57
"Beautiful Dead I" 3:12
"Okuribito (On Record)" 1:51
"Gui-Dance" 2:26
"Shine of Snow II" 2:25
"Ave Maria (Okuribito)" 5:29
"Kizuna II" 2:04
"Beautiful Dead II" 2:36
"Father" 1:40
"Okuribito (Memory)" 4:10
"Okuribito (Ending)" 4:59
Aiheesta muualla

Official Japan web site
Official U.S. web site
Manor Solomon

Manor Solomon vuonna 2022.
Manor Solomon (s. 24. heinäkuuta 1999 Kfar Saba, Israel) on israelilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria.
Solomon pelasi kotimaansa pääsarjassa Ligat ha’Alissa kausina 2016–2019 Maccabi Petah Tikvan joukkueessa 67 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Tammikuussa 2019 hän siirtyi ukrainalaisseura Šah’tar Donetskiin, jossa hän pelasi kaksi Eurooppa-liigan ottelua helmikuun 2019 puolivälissä ja ensimmäisen Ukrainan liigan ottelunsa saman kuun lopulla. Lokakuussa 2019 hän teki toisessa Mestarien liigan ottelussaan maalin vierasottelussa italialaista Atalantaa vastaan. Hän pelasi kauden 2021–2022 loppuun mennessä Ukrainan liigassa 70 ottelua, joissa hän teki 16 maalia, Mestarien liigassa 16 ottelua, joissa hän teki neljä maalia, ja Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän voitti Ukrainan-mestaruuden 2019 ja 2020, Ukrainan Cupin 2019 ja Ukrainan supercupin 2021.
Kaudella 2022–2023 Solomon pelasi lainalla englantilaisseura Fulhamissa 19 valioliigaottelua, joissa hän teki neljä maalia. Elokuussa tullut polvivamma piti hänet poissa kentiltä vuoden 2022 loppuun saakka, minkä jälkeen hän pääsi pelaamaan lähes kaikissa liigaotteluissa mutta vain neljä kertaa avauskokoonpanossa. FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin voitokkaassa viidennen kierroksen ottelussa Leeds Unitedia vastaan.
Solomon siirtyi Valioliigan Tottenhamiin ilmaissiirrolla kesällä 2023. Hän pelasi alkukaudella viisi valioliigaottelua, mutta joutui lokakuun alussa tulleen nivelkierukkavamman vuoksi olemaan koko loppukauden kentiltä sivussa.
Solomon on pelannut useissa Israelin juniorimaajoukkueissa. Ensimmäisen maaottelunsa Israelin A-maajoukkueessa hän pelasi syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Albaniaa vastaan. Ensimmäisen kerran hän pelasi avauskokoonpanossa neljännessä maaottelussaan kesäkuussa 2019, kun Israel pelasi vieraskentällä EM-karsintaottelun Puolaa vastaan. Kahdessa seuraavassa EM-karsintaottelussa syyskuussa 2019 Solomon pelasi täyden ajan ja syötti molemmissa yhden maalin. Hän on pelannut kesäkuun 2024 puoliväliin mennessä 37 A-maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia: marraskuussa 2020 Kansojen liigassa Skotlantia vastaan, maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan, kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Montenegroa vastaan, syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Itävaltaa vastaan, kesäkuussa 2022 kaksi maalia Kansojen liigan ottelussa Albaniaa vastaan ja kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan.
Marjut Ahokas

Marjut Ahokas (s. 1966 tai 1967) on Ilomantsin kunnanjohtaja. Hän aloitti työssään joulukuun alussa 2017 korvaamalla eläköityneen entisen kunnanjohtajan Markku Lappalaisen. Ennen kunnanjohtajana työskentelyä Ahokas työskenteli Ilomantsin kunnalla sivistysjohtajana.
Koulutukseltaan Marjut Ahokas on kasvatustieteiden maisteri.
Lunden kirkko (Nordre Land)

| Lunden kirkko Lunde kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Nordre Land, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1769
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  257
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lunden kirkko (norj. Lunde kirke) on Nordre Landin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1769.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lunden kirkko (Nordre Land) Wikimedia Commonsissa
Luca Hänni

| Luca Hänni |
| --- | --- |
 Hänni vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Luca Hänni
Syntynyt: 8. lokakuuta 1994 (ikä 30) Bern, Sveitsi
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, malli
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  pop, eurodance
Soittimet:  laulu, kitara, piano, rummut
Levy-yhtiöt:  Universal Music Germany
Aiheesta muualla
lucamusic.ch
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Luca Hänni (s. 8. lokakuuta 1994 Bern, Sveitsi), on sveitsiläinen laulaja-lauluntekijä ja malli. Hän nousi kuuluisuuteen vuonna 2012 voittaessaan Deutschland sucht den Superstar -kilpailun 9. tuotantokauden. Hänni edusti Sveitsiä kappaleella "She Got Me" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.
Nuoruus

Hänni syntyi Bernissä, Sveitsissä. Lapsena hän aloitti rumpujen soittamisen ja myöhemmin hän opetteli myös kitaran ja pianon soittoa. Koulun jälkeen Hänni jatkoi muurarin ammattiin opiskelemista. Hän lopetti ammatin opiskelemisen vuonna 2012, sillä hän halusi perustaa ammatin musiikkiuralla.
Deutschland sucht den Superstar 2012

Vuonna 2012 Hänni osallistui Deutschland sucht den Superstar -laulukilpailun yhdeksännelle tuotantokaudelle. 28. huhtikuuta 2012 hän pääsi kilpailun finaaliin asti. Finaalissa hän kilpaili Daniele Negronia vastaan ja voitti kilpailun saaden 53% yleisöäänistä. Palkinnoksi Hänni sai 500 000 euroa ja levytyssopimuksen Universal Music Germanyn kanssa.
Ura

Hännin ensimmäinen single "Don't Think About Me" julkaistiin 2. toukokuuta 2012. Kappaleen on säveltänyt Dieter Bohlen. Neljän päivän päästä julkaisemisensa jälkeen "Don't Think About Me" sijoittui ykkössijalle Sveitsin, Saksan ja Itävallan musiikkilistoilla.
Hänen ensimmäinen albuminsa nimeltä My Name Is Luca julkaistiin 18. toukokuuta 2012. Albumi sijoittui ykkössijalle Sveitsin ja Itävallan albumilistoilla ja toiselle Saksan listalla. 4. toukokuuta 2012 Hännin ensimmäinen musiikkivideo kappaleelle "Don't Think About Me" julkaistiin. Video kuvattiin Tanskassa ja sen ohjasi Nikolaj Georgiew. Video sai heti julkaisupäivänään 600 000 näyttökertaa.
Kesäkuussa 2012 sveitsiläinen vähittäiskauppayritys Migros kutsui Hännin toimimaan endorsement-henkilönä Nick Tyler -alusvaatebrändilleen. Yritys julkaisi monia miesten alusvaatteita nimellä Nick Tyler by Luca. Hänni toimi näissä alusvaatemallina.
Hännin toinen single "I Will Die for You" julkaistiin 24. elokuuta 2012. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Oliver Sommer ja se kuvattiin Barcelonassa.
Maaliskuussa 2013 Hänni sai palkinnon ‘Swiss Music Awards’ -palkinnonjakotilaisuudessa kategoriasta "Best Breaking Act National". Samana kuukautena hän sai myös toisen palkinnon Saksan ‘Echo’ -palkinnonjakotilaisuudessa kategoriasta "Newcomer International".
7. maaliskuuta 2019 ilmoitettiin, että Hänni edustaa Sveitsiä kappaleella "She Got Me". Kappaleen on kirjoittanut Laurell Barker, Luca Hänni, Mac Frazer, Jon Hällgren ja Lukas Hällgren. Kappale nousi Sveitsin single-listan ensimmäiseksi ja myi lopulta platinaa.
Diskografia > Studioalbumit

| Nimi | Yksityiskohdat | Listasijoitukset> SWI | Listasijoitukset> AUT | Listasijoitukset> GER | Sertifioinnit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| My Name Is Luca |  Julkaistu: 18. toukokuuta 2012  Levy-yhtiö: Universal  Formaatit: CD, digital download | 1 | 1 | 2 |  SWI: Kultaa  AUT: Kultaa |
| Living the Dream |  Julkaistu: 19. huhtikuuta 2013  Levy-yhtiö: Universal  Formaatit: CD, digital download | 1 | 8 | 17 |  |
| Dance Until We Die  (Christopher S:n kanssa) |  Julkaistu: 11. huhtikuuta 2014  Levy-yhtiö: Future Soundz  Formaatit: CD, digital download | 6 | 38 | 51 |  |
| When We Wake Up |  Julkaistu: 18. syyskuuta 2015  Levy-yhtiö: Muve Recordings  Formaatit: CD, digital download | 6 | 47 | 81 |  |
Diskografia > Singlet

| Nimi | Vuosi | Listasijoitukset> SWI  | Listasijoitukset> AUT  | Listasijoitukset> GER  | Sertifioinnit | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Don't Think About Me" | 2012 | 1 | 1 | 1 |  SWI: Kultaa | My Name Is Luca |
| "The A Team" | 2012 | 44 | — | — |  | My Name Is Luca |
| "Allein Allein" | 2012 | 55 | — | — |  | My Name Is Luca |
| "I Will Die for You" | 2012 | 37 | 46 | 54 |  | My Name Is Luca |
| "Shameless" | 2013 | 25 | 46 | 49 |  | Living the Dream |
| "I Can't Get No Sleep"   (Christopher S:n kanssa) | 2014 | 24 | — | — |  | Dance Until We Die |
| "Good Time"   (Christopher S:n kanssa) | 2014 | 28 | — | — |  | Dance Until We Die |
| "I Can't Get No Sleep (Piano versio)" | 2014 | — | — | — |  | Albumittomat singlet |
| "Only One You" | 2014 | 56 | — | — |  | Albumittomat singlet |
| "Set the World on Fire" | 2015 | 35 | — | — |  | When We Wake Up |
| "Wonderful" | 2015 | 58 | — | — |  | When We Wake Up |
| "WARUM!" | 2016 | — | — | — |  | Albumittomat singlet |
| "Powder" | 2017 | 29 | — | — |  | Albumittomat singlet |
| "Signs" | 2018 | 53 | — | — |  | Albumittomat singlet |
| "Bei mir" | 2018 | — | — | — |  | Albumittomat singlet |
|  |  |  |  |  |  | Albumittomat singlet |
| "She Got Me" | 2019 | 1 | 26 | 62 |  SWI: Platinaa | Albumittomat singlet |
|  | 2019 |  |  |  |  | Albumittomat singlet |
| "Bella Bella" | 2019 | 45 | — | — |  | Albumittomat singlet |
| "Nebenbei" | 64 | — | — |  |  | Albumittomat singlet |
| "Nie mehr allein" | 2020 | — | — | — |  |  |
| "Diamant" | 2020 | 65 | — | — |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luca Hänni Wikimedia Commonsissa
Living the Dream 2013
Luca Hänni vuonna 2014
Hänni edustamassa Sveitsiä kappaleella "She Got Me" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa
MTV

Lyhenne MTV tai Mtv voi viitata ainakin seuraaviin:
Media

MTV, suomalainen mainosrahoitteinen mediayhtiö
MTV, yhdysvaltalaisen ViacomCBS:n omistama televisiokanavien ryhmä
Magyar Televízió, Unkarin julkisen palvelun televisioyhtiö
Vesiliikenne

MTV, moottoritorpedovene
MTV 1 ”Sisu”
MTV 2 ”Hurja”
MTV 3 ”Isku”
MTV 4 ”Syöksy”
MTV 5 ”Nuoli”
MTV 6 ”Vinha”
MTV 7 ”Raju”
Muuta

Muonion Tunturi-Veikot, muoniolainen hiihto- ja suunnistusseura
Mtv, Matkanevan rautatieaseman lyhenne
Mark L. Taylor

| Mark L>  Taylor.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. lokakuuta 1954 (ikä 69)  Syracuse, New York, USA
Aiheesta muualla
IMDb
Mark L. Taylor (s. 25. lokakuuta 1950) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa ohjelmissa kuten Beverly Hills 90210, Melrose Place, Chicagon lääkärit, Ally McBeal, Boston Legal ja Täydelliset naiset. Hän on myös toiminut erilaisten animaatiosarjojen äänenä, muun muassa sarjoissa The Super Powers Team: Galactic Guardians, Pilipalipilotit, Varjoankka, Batman sekä W.I.T.C.H.. Hän on myös esiintynyt Disney Channelin elokuvissa kuten The Other Me, Eddie's Million Dollar Cook-Off ja High School Musical 2.
Lähijuna

Sm4-lähijuna Tampereella kesäkuussa 2022.
Veturivetoinen Eil-lähiliikennevaunuista koostuva juna Kouvolassa tammikuussa 2020.
Lähijuna on Suomessa käytetty nimitys paikallisjunasta, joka liikennöi pääasiassa suurten kaupunkiseutujen sisällä tai välillä. Lähijunaliikennettä harjoittaa VR. Lähijunaliikennettä ajetaan pääosin Sm2-, Sm4- ja Sm5-sähkömoottorijunilla, mutta myös veturivetoisia lähiliikennevaunuista koostuvia junia ajetaan.
Liikennöinti

Lähijunaliikennettä liikennöidään Suomessa neljällä alueella:
Helsingin seudun lähijunaliikennettä liikennöidään rataosilla:
Helsinki–Pasila–Leppävaara–Karjaa–Hanko
Helsinki–Pasila–Huopalahti–Leppävaara–Kirkkonummi–Siuntio
Helsinki–Pasila–(Myyrmäki)-Lentoasema
Helsinki-Pasila–(Tikkurila)–Lentoasema
Helsinki–Pasila–Tikkurila–Kerava–Riihimäki
Helsinki–Pasila–Tikkurila–Riihimäki–Hämeenlinna–Tampere
Helsinki–Pasila–Tikkurila–Kerava–Lahti
Helsinki–Pasila–Tikkurila–Kerava–Lahti–Kouvola (edellisen jatkeena)
Tampereen seudun lähijunaliikennettä liikennöidään rataosilla:
Nokia–Tesoma–Tampere–Lempäälä–Toijala
Tampere–Lempäälä–Toijala–Hämeenlinna–Riihimäki–Helsinki
Riihimäen ja Lahden seudun lähijunaliikennettä liikennöidään rataosalla:
Riihimäki–Lahti
Kymenlaakson seudun lähijunaliikennettä liikennöidään rataosilla:
Kotka–Kouvola–Lahti
Kouvola–Lahti–Helsinki
Historia

Lähiliikenteen edeltäjänä toimivat höyry- ja dieselkalustolla liikennöidyt paikallisjunat vuodesta 1886, jolloin liikenne alkoi neljällä junaparilla Helsinki–Järvenpää-reitillä.
1960-luvun puolessavälissä Valtionrautatiet teki periaateratkaisun, jonka mukaan paikallisjunaliikenne lukuun ottamatta pääkaupunkiseudun lähiliikennettä oli kannattamatonta ja tulisi pääosin lakkauttaa. Lähijunaliikennettä alettiin karsia. Lakkautukset kohtasivat kovaa kritiikkiä, minkä seurauksena vuonna 1973 päätettiin, että VR sai valtion tukea kannattamattoman paikallisliikenteen ylläpitoon. Lopulta lähiliikenne lakkautettiin muualta kuin Helsingin seudulta.
Varsinaisesti lähiliikenne-termin käyttö alkoi vuonna 1969 sähköjunaliikenteen alkaessa. Vuoden 1975 reittikaaviossa otsikkona on ”Rautateiden lähiliikenne”.
1960-luvun lopulla tehtiin myös päätökset pääkaupunkiseudun lähiliikenteen kehittämisestä Saksan S-Bahn-järjestelmien, Espanjan Cercaníasin (Barcelonassa Rodalies), Kööpenhaminan S-togin ja Tukholman Pendeltåg-järjestelmän kaltaiseksi nopean kaupunkiliikenteen sähköradaksi. Ensimmäinen modernisoitu ja sähköistetty rataosuus, Helsinki–Kirkkonummi, valmistui vuonna 1969.
1980-luvun jälkeen Helsingin seudun lähiliikenne pysyi maan ainoana lähijunajärjestelmänä kesäkuuhun 2017, jolloin Riihimäen ja Lahden välinen lähiliikenne aloitettiin ja junat saivat oman linjatunnuksen. Tampereen seudulla lähiliikenne alkoi joulukuussa 2019. Lahden ja Kotkan välinen taajamajunaliikenne muuttui lähijunaliikenteeksi tammikuussa 2022. Hangon radan henkilöliikenne muuttui lähiliikenteeksi tammikuussa 2024 radan sähköistyksen valmistumisen myötä.
Kehitysmahdollisuudet

Turun kaupunkiseudulla on useaan otteeseen vaadittu paikallisjunaliikenteen palauttamista eri rataosille. Liikenteen palauttamista on esitetty ainakin reiteille Uusikaupunki–Turku–Tampere. Yksityisomisteinen Suomen Lähijunat -yhtiö on aloittamassa Turun seudun lähijunaliikennettä vuonna 2024. Oulun seudulla lähijunaliikennettä on ehdotettu reitille Liminka–Oulu–Ii. Lisäksi ainakin Kuopiossa lähijunaliikennettä on esitetty.
Lähijunien vaihtoehdoksi on esitetty duoraitiovaunuja. Kuopio aloitti vuonna 2019 selvityksen duoraitiovaunujen suunnittelusta Pohjois-Savon alueella.
Aiheesta muualla

VR: Lähijunaliikenteen kartta
Sm5-lähijuna Lentoasemalla toukokuussa 2016.
Margareeta Anjoulainen

| Margareeta Anjoulainen |
| --- | --- |
 Margareeta Anjoulainen, kuva Talbotin mestarin keskiaikaisesta käsikirjoituksesta noin vuodelta 1445.
Englannin kuningatar
Valtakausi:  23. huhtikuuta 1445 – 4. maaliskuuta 1461
Kruunajaiset:  30. toukokuuta 1445
Valtakausi:  3. lokakuuta 1470 – 11. huhtikuuta 1471

Syntynyt:  23. maaliskuuta 1430 Pont-à-Mousson, Barin herttuakunta
Kuollut:  25. elokuuta 1482 (52 vuotta) Dampierre-sur-Loire, Anjoun herttuakunta
Puoliso:  Henrik VI
Lapset:  Edvard Lancaster
Suku:  nuorempi Anjou-suku
Isä:  René I
Äiti:  Isabella
Margareeta Anjoulainen (23. maaliskuuta 1430 – 25. elokuuta 1482) oli Englannin kuningatar, vuodesta 1445 kuningas Henrik VI:n puoliso. Margareeta oli Anjoun herttuan Renén tytär. Ruusujen sodassa Margareeta oli Lancasterin puolueen todellinen johtaja, ja hän puolusti puolisonsa sekä poikansa prinssi Edvardin oikeuksia. Edvard IV voitti hänet vuonna 1471 Tewkesburyn taistelussa, jossa hänen poikansa kaatui ja hän itse jäi vangiksi. Vuodesta 1476 alkaen hän asui Ranskassa.
Margareetan avioliitto Englannin tasapainottoman kuninkaan Henrik VI:n kanssa oli osa satavuotisen sodan rauhanponnisteluja Ranskan ja Englannin välillä. Pian Margareetasta tuli keskeinen henkilö miehensä joukoissa, kun Ruusujen sota puhkesi Henrikin edustamien Lancasterien ja Yorkien välillä. Vuonna 1461 Yorkit pääsivät voitolle, Edvard IV nousi valtaistuimelle ja Henrik, Margareeta ja heidän pieni poikansa Edvard pakenivat Skotlantiin. Vuonna 1470 Lancasterit tekivät vastaiskun liittoutuneina Richard Nevillen kanssa. Henrikin toinen valtakausi kesti vajaan vuoden, ja sen päätteeksi Margareeta vangittiin. Ranskan kuningas maksoi lunnaat ja hän pääsi Ranskaan, missä vietti loppuelämänsä köyhänä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Margareeta Anjoulainen Wikimedia Commonsissa
Lähdesara

| Lähdesara |
| --- | --- |
 Lähdesara.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Erittäin uhanalainen
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Yksisirkkaiset Monocotyledoneae
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Alaheimo::  Cyperoideae
Tribus::  Cariceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  paniculata
Kaksiosainen nimi
 Carex paniculata  L. 
Katso myös
   Lähdesara Wikispeciesissä   Lähdesara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lähdesara (Carex paniculata) on sarakasvien heimoon ja sarojen sukuun kuuluva, Euroopassa laajalle levinnyt kasvi. Lähdesaran tieteellinen nimi "paniculata" tulee latinan kielen sanasta "paniculus". Lähdesara on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen lähdesara on sarojen joukossa suurikokoinen laji. Tiivis- ja korkeamättäinen kasvi saattaa kasvaa jopa 1,5 metriä korkeaksi. Varret ovat kolmisärmäisiä. Kasvin lehdet ovat noin 0,5 cm leveitä, harmaanvihreitä ja vartta lyhyempiä. Lähdesaran kukinto on röyhymäinen, monitähkäinen ja kasvaa 5–15 cm pitkäksi. Emikukat sijaitsevat ruskean tähkän tyvessä, hedekukat sen kärjessä. Lähdesara kukkii kesä-heinäkuussa.
Suomessa tavattavista saroista lähdesara muistuttaa läheisesti röyhysaraa (Carex appropinquata). Toisistaan lajit erottaa niiden lehdistä. Lähdesaralla lehdet ovat hieman kouruisia ja röyhysaralla puolestaan litteitä.
Levinneisyys

Lähdesara on tavallinen laji Länsi- ja Itä-Euroopassa, jossa sitä tavataan aina Volgalle saakka. Sitä tavataan myös Italiassa, Portugalissa, Pohjois-Espanjassa ja Balkanilla. Pohjoismaissa lähdesara on yleinen vain Tanskassa. Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa se sen sijaan on hyvin harvinainen.
Suomessa lähdesaraa tavataan lounais- ja länsiosassa maata sijaitsevien harjujen reunoilla olevista lähteiköistä. Pääasiassa kasvin kasvupaikat sijaitsevat Pohjankankaan ja Hämeenkankaan harjualueilla Karviassa, Kankaanpäässä ja Ikaalisissa. Suomen suurin, satojen lähdesarayksilöiden esiintymä on Oripään Myllylähteellä. Lajin pohjoisimmat kasvupaikat Suomessa sijaitsevat Kauhajoella ja Isojoella.
Elinympäristö

Lähdesara kasvaa harjujen reunoilla olevissa lähteiköissä, lähdepurojen varsilla sekä suurien, talviaikaankin sulana pysyvien lähteiden rannoilla. Lähdesara on kokonaan riippuvainen lähteiköistä. Vedenpinnan on pysyttävä aina lähes samalla tasolla. Kasvin juuret eivät kestä jäätymistä.
Kasvi on kadonnut monilta kasvupaikoiltaan muun muassa ojitusten, patoamisten, kala-altaiden rakentamisen ja erityisesti vedenottamoiden rakentamisen takia. Nämä ovat muuttaneet merkittävästi lähteiden tilaa ja näin hävittäneet lähdesaran kasvupaikkoja.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Lähdesaran (Carex paniculata) levinneisyys Suomessa
Laji.fi: lähdesara (Carex paniculata)
Den virtuella floran: Vippstarr (ruotsiksi)
Lähdesaran kukinto.
Maria Kopsakangas-Savolainen

Maria Kopsakangas-Savolainen (s. 24. tammikuuta 1970) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee tutkimusprofessorina Oulun yliopiston kauppakorkeakoulussa. Kopsakangas-Savolaisen tutkimukset keskittyvät kestävään energiatalouteen ja sähkömarkkinoiden toimintaan. Hänen tutkimusprofessuurinsa on Oulun yliopiston ja Suomen ympäristökeskuksen yhteisprofessuuri.
Kopsakangas-Savolainen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Oulun yliopistosta vuonna 2002 otsikolla A Study on the deregulation of the Finnish electricity markets. Kaudella 2016–2019 Kopsakangas-Savolainen toimi Suomen ilmastopaneelin jäsenenä.
Manovo-Gounda St. Floris’n kansallispuisto

Kansallispuisto sijaitsee maan pohjoisosassa, Ndélén ja Biraon välissä
| --- | --- |
Sijainti:  Bamingui-Bangoran, Keski-Afrikan tasavalta Keski-Afrikan tasavalta
Pinta-ala:  1 740 000 ha
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Manovo-Gounda St. Floris National Park 
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1979
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Manovo-Gounda St. Floris’n kansallispuisto on kansallispuisto Keski-Afrikan tasavallassa. Vuonna 1979 perustettu puisto peittää alleen yli 17 000 neliökilometrin laajuisen alueen. Se valittiin vuonna 1988 UNESCOn maailmanperintöluetteloon biologisen monimuotoisuutensa ansiosta. Puistossa elää muun muassa norsuja, gepardeja, leopardeja, thomsoningaselleja ja puhveleita.
Salametsästyksen takia UNESCO on ottanut Manovo-Gounda St. Floris’n kansallispuiston vaarantuneiden maailmanperintökohteiden listalle. Vahvasti aseistetut salametsästäjät ovat joidenkin arvioiden mukaan tappaneet jopa 80 prosenttia puiston villieläimistä, ja vuonna 1997 myös neljä puiston työntekijää sai surmansa salametsästäjien luodeista.
Aiheesta muualla

Manovo-Gounda St. Floris’n kansallispuisto UNESCON sivuilla (englanniksi) (ranskaksi)