stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Albert Pahimi Padacké

| Albert Pahimi Padacké |
| --- | --- |

Tšadin pääministeri
 15. helmikuuta 2016 – 4. toukokuuta 2018  
Presidentti:  Idriss Déby
Edeltäjä:  Kalzeubet Pahimi Deubet
Seuraaja:  (virka lakkautettu)
 26. huhtikuuta 2021 – 12. lokakuuta 2022  
Presidentti:  Mahamat Déby
Seuraaja:  Saleh Kebzabo
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1966 (ikä 58)
Tiedot
Puolue:  Rassemblement National des Démocrates Tchadiens - le Reveil (RNDT)
Albert Pahimi Padacké (s. 15. marraskuuta 1966) on tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2016–2018 ja 2021–2022.
Padacké nimitettiin pääministeriksi vuonna 2016. Hän toimi aikaisemmin oikeusministerinä. Häntä pidetään presidentti Idriss Débyn läheisenä liittolaisena, vaikka hän olikin tämän vastaehdokkaana vuoden 2011 presidentinvaaleissa.
Toukokuun alussa 2018 maassa tehtiin perustuslain muutos, joka vahvisti presidentti Idriss Débyn asemaa. Sen jälkeen hän hallitsi yksin, ilman pääministeriä tai varapresidenttiä. Albert Pahimi Padacké ja hänen hallituksensa erosivat lain vahvistamisen jälkeen. Débyn kuoleman jälkeen hänen poikansa Mahamat Déby johti väliaikaista siirtymäkauden sotilashallitusta, ja Padacké sai pääministerin virkansa takaisin.
13. maaliskuuta 2024 Padackén puolue, National Rally for Democracy in Chad (RNDT-Le Réveil) nimitti Albert Pahimi Padackén ehdokkaaksi 6. toukokuuta 2024 pidettyihin presidentinvaaleihin. Hän sai 16,9 % äänistä ja jäi kolmannelle sijalle.
Kašubia

Kašubia (kašubiksi Kaszëbë tai Kaszëbskô, puol. Kaszuby, saks. Kaschubei) on maantieteellinen ja kulttuurillinen alue Pohjois-Puolassa Itämeren rannan Helin niemimaan ja Chojnicen kaupungin läheisen Tucholan metsän välissä. Alueen perinteisiin asukkaisiin kuuluu slaavilainen kašubien kansa, jonka nimi esiintyy kirjallisissa lähteissä ensimmäistä kertaa 1200-luvulla, mutta jonka historioitsijat olettavat asuneen alueella ehkä jo 700-luvulta lähtien. Kašubit puhuvat omaa kieltään kašubia, joka on sukua puolalle, mutta on niin erilaista, että yksikielinen puolalainen ei välttämättä ymmärrä sitä.
Kašubian tärkeimpiä kaupunkeja ovat Gdańsk, Kartuzy ja Wejherowo. Alueen vaakunassa oleva aarnikotka perustuu väitetysti vanhaan legendaan aarnikotkasta, joka on lentänyt ammoin alueen yli ja pudottanut suuren palan meripihkaa yhteen sen järvistä. Jos Kašubia kokee hirvittävän köyhyyden, tämä arvokas meripihkapala löydetään ja alue pelastuu.
Kuvia

Kašubian lippu
Kašubian vaakuna
Kašubian sijainti Puolan kartalla.
Eräs tulkinta Kašubian muodostavista alueista.
Kalzeubet Pahimi Deubet

| Kalzeubet Pahimi Deubet> كالزوبيد بحيمي دولي |
| --- | --- |

Tšadin pääministeri
 15.2. 2016 – 4.5. 2018  
Edeltäjä:  Djimrangar Dadnadji
Seuraaja:  Albert Pahimi Padacké
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1957 (ikä 68)
Kalzeubet Pahimi Deubet (s. 1. tammikuuta 1957) on tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2013–2016. Hän on koulutukseltaan ekonomi, ja toimi ennen pääministerikauttaan Cotontchadin toimitusjohtajana.
Ranska yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5. | 66 | 61 | 56 | 183 |
Ranska on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailuihin ensimmäisistä, vuoden 1934 kisoista alkaen. Sen urheilijat saavuttivat yksittäisissä EM-kisoissa nollasta neljään kultamitalia, kunnes vuoden 2010 kisoissa Barcelonassa se voitti kahdeksan kultamitalia ja sijoittui mitalitilastossa alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin ykköseksi venäläisurheilijoiden dopinghylkäyksien jälkeen. Mitalitilaston toiseksi se sijoittui Helsingissä 2012 viidellä kultamitalilla ja Zürichissä 2014 yhdeksällä kultamitalilla. Vuosien 1950 ja 2006 mitalitilastoissa se oli kolmas. Vain vuosien 1958 ja 1982 kisoissa maa on jäänyt ilman kultamitaleja, ja koko EM-kisahistoriassa se on kerännyt viidenneksi eniten kultamitaleja. EM-kilpailujen isäntämaana Ranska toimi vuonna 1938, jolloin miesten kisakaupunkina oli Pariisi.
Suurin osa ranskalaisten Euroopan-mestaruuksista on peräisin juoksulajeista. Hypyissä ranskalaisurheilija on voittanut yhdeksän kertaa, otteluissa seitsemän kertaa, kävelyissä kolmasti ja heitoissa ei kertaakaan. Ensimmäinen ranskalainen Euroopan-mestari oli 5 000 metrin juoksun Torinossa 1934 voittanut Roger Rochard. Maan ensimmäinen Euroopan-mestaruuden saavuttanut nainen oli korkeushypyn vuonna 1946 voittanut Anne-Marie Colchen. Pikajuoksija Christophe Lemaitresta tuli vuonna 2010 Ranskan ensimmäinen kolminkertainen Euroopan-mestari, ja kaksi vuotta myöhemmin hän voitti vielä neljännen mestaruuden. Neljään mestaruuteen on yltänyt myös estejuoksija Mahiedine Mekhissi-Benabbad. Kolmeen mestaruuteen ovat yltäneet kävelijä Yohann Diniz, seiväshyppääjä Renaud Lavillenie ja pikajuoksija Muriel Hurtis-Houairi. Kaksinkertaisia mestareita ovat kestävyysjuoksija Michel Jazy, aitajuoksija ja neljännesmaileri Jean-Claude Nallet, pikajuoksijat Claude Piquemal, Roger Bambuck, Daniel Sangouma, Jean-Charles Trouabal, Marie-José Perec, Christine Arron, Sylviane Félix ja Marc Raquil, keskimatkojen juoksija Mehdi Baala, pituushyppääjä Éloyse Lesueur sekä seitsenottelija Antoinette Nana Djimou Ida. Näistä Diniz, Mekhissi-Benabbad, Lavillenie, Jazy, Baala, Lesueur ja Nana Djimou Ida ovat saavuttaneet kaikki mestaruutensa henkilökohtaisissa lajeissa. Lemaitren neljästä kultamitalista kolme on henkilökohtaisista lajeista.
Ranskan EM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1934 Torino | 1 | 3 | 1 | 5 | 6. |
| 1938 Pariisi / Wien | 1 | 1 | 1 | 3 | 8. |
| 1946 Oslo | 3 | 4 | 4 | 11 | 4. |
| 1950 Bryssel | 4 | 8 | 3 | 15 | 3. |
| 1954 Bern | 1 | 1 | 1 | 3 | 8. |
| 1958 Tukholma | 0 | 0 | 1 | 1 | 15. |
| 1962 Belgrad | 2 | 2 | 0 | 4 | 5. |
| 1966 Budapest | 4 | 3 | 7 | 14 | 4. |
| 1969 Ateena | 3 | 4 | 0 | 7 | 4. |
| 1971 Helsinki | 2 | 1 | 0 | 3 | 5. |
| 1974 Rooma | 2 | 2 | 0 | 4 | 6. |
| 1978 Praha | 1 | 0 | 1 | 2 | 9. |
| 1982 Ateena | 0 | 0 | 3 | 3 | 17. |
| 1986 Stuttgart | 1 | 1 | 2 | 4 | 7. |
| 1990 Split | 3 | 2 | 5 | 10 | 5. |
| 1994 Helsinki | 4 | 3 | 2 | 9 | 4. |
| 1998 Budapest | 2 | 1 | 1 | 4 | 10. |
| 2002 München | 4 | 1 | 2 | 7 | 4. |
| 2006 Göteborg | 4 | 1 | 3 | 8 | 3. |
| 2010 Barcelona | 8 | 6 | 4 | 18 | 1. |
| 2012 Helsinki | 5 | 4 | 5 | 14 | 2. |
| 2014 Zürich | 9 | 8 | 7 | 24 | 2. |
| 2016 Amsterdam | 2 | 5 | 3 | 10 | 8. |
| Yhteensä | 66 | 61 | 56 | 183 | 5. |
Ranskan menestyneimmät EM-kisaurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet | Lajit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Christophe Lemaitre | 4 | 2 | 2 | 8 | 2010–2014 | 100 metrin juoksu, 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Mahiedine Mekhissi-Benabbad | 4 | 0 | 0 | 4 | 2010–2016 | 1 500 metrin juoksu, 3 000 metrin estejuoksu |
| Muriel Hurtis-Houairi | 3 | 0 | 0 | 3 | 2002–2014 | 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu, 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Yohann Diniz | 3 | 0 | 0 | 3 | 2006–2014 | 50 kilometrin kävely |
| Renaud Lavillenie | 3 | 0 | 0 | 3 | 2010–2014 | seiväshyppy |
| Jean-Claude Nallet | 2 | 2 | 1 | 5 | 1966–1974 | 200 metrin juoksu, 400 metrin juoksu, 400 metrin aitajuoksu, 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Michel Jazy | 2 | 1 | 0 | 3 | 1962–1966 | 1 500 metrin juoksu, 5 000 metrin juoksu |
| Roger Bambuck | 2 | 1 | 0 | 3 | 1966 | 100 metrin juoksu, 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Daniel Sangouma | 2 | 1 | 0 | 3 | 1990–1994 | 100 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Jean-Charles Trouabal | 2 | 1 | 0 | 3 | 1990–1994 | 200 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Christine Arron | 2 | 1 | 0 | 3 | 1998–2010 | 100 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Antoinette Nana Djimou Ida | 2 | 1 | 0 | 3 | 2012–2016 | seitsenottelu |
| Claude Piquemal | 2 | 0 | 1 | 3 | 1962–1966 | 100 metrin juoksu, 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Marie-José Perec | 2 | 0 | 1 | 3 | 1990–1994 | 400 metrin juoksu, 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Sylviane Félix | 2 | 0 | 0 | 2 | 1998–2002 | 4 × 100 metrin viestijuoksu |
| Mehdi Baala | 2 | 0 | 0 | 2 | 2002–2006 | 1 500 metrin juoksu |
| Marc Raquil | 2 | 0 | 0 | 2 | 2006 | 400 metrin juoksu, 4 × 400 metrin viestijuoksu |
| Éloyse Lesueur | 2 | 0 | 0 | 2 | 2012–2014 | pituushyppy |
Sointu Borg

Sointu Orvokki Borg (s. 30. kesäkuuta 1992 Tampere) on suomalainen yrittäjä, puhuja ja mediapersoona. Hän on esiintynyt Diili- ja Tanssii tähtien kanssa -ohjelmissa.
Borgin isä on vaalitutkija Sami Borg ja isoisä valtio-opin professori Olavi Borg. Hänen pikkuveljensä on Kirjolla-sarjasta tunnettu Topi Borg. Sointu Borg asuu Helsingissä avoliitossa rap-muusikko Tomi Solosen kanssa.
Borg palkittiin vuonna 2022 vuoden tulokkaana Speakersforumin Vuoden Puhuja -äänestyksessä. Hän julkaisi esikoiskirjansa Röyhkeästi rohkea – Kuinka haistattaa asialliset vitut syksyllä 2022. Turun kauppakorkeakoulusta valmistuneella Borgilla on yritys Viphost Finland Oy, joka välittää VIP-emäntiä erilaisiin tapahtumiin ja yritystilaisuuksiin.
Koulutukseltaan Borg on kauppatieteiden maisteri. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsitteli ohjelmistorobotiikan hyödynnettävyyttä hankinnan prosessien automatisoinnissa.
Saleh Kebzabo

| Saleh Kebzabo |
| --- | --- |
 2016
Tšadin pääministeri
 2022–2024  
Edeltäjä:  Albert Pahimi Padacké
Seuraaja:  Succès Masra
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1947 (ikä 77) Mayo-Kebbi Ouest
Ammatti:  toimittaja
Tiedot
Puolue:  UNDR
Saleh Kebzabo (s. 27. maaliskuuta 1947) on tšadilainen toimittaja ja  poliitikko, joka toimi maan pääministerinä 2022–2024. Hän oli sitä ennen ollut neljä kertaa ehdokkaana presidentiksi.
Kebzabo syntyi Léréssä Tšadin lounaisosassa vuonna 1947. Hän suoritti perusopintonsa Kamerunissa ja opiskeli journalismia Ranskassa. Sitten hän työskenteli Chadian Press Agencyssä ja yhteistyössä Jeune Afriquen ja Demain l'Afriquen toimituksen kanssa. Hän oli mukana perustamassa Tšadin ensimmäistä sanomalehteä N'Djaména Hebdoa. Kebzabo astui politiikkaan UNDR-puolueen (Kansallinen demokratian ja uudistamisen liitto) riveissä ja nousi sen puheenjohtajaksi sekä Tšadin kansalliskokouksen varajäseneksi. Hänellä oli useita ministerinvirkoja Idriss Débyn presidenttikaudella vuosina 1993–2001. Kebzabo osallistui presidentinvaaleihin Débyn vastaehdokkaana vuosina 1996, 2001, 2006, 2016 ja aluksi myös 2021, jolloin hän kuitenkin vetäytyi ehdokkuudestaan.
Presidentti Idriss Débyn kuoleman jälkeen huhtikuussa 2021 hänen poikansa Mahamat Déby nousi valtaan armeijan tuella. Suostumalla pääministeriksi Kebzabo tunnusti  armeijan muodostaman siirtymäkauden sotilasneuvoston auktoriteetin. Sotilasneuvosto perusti komitean järjestämään siviilivaltaan siirtymistä. Kebzabo nimitettiin tämän komitean varapuheenjohtajaksi.
Siirtymäkauden pääministerinä Kebzabo ilmoitti erostaan uuden perustuslain valmistuttua.
Pascal Yoadimnadji

Pascal Yoadimnadji (1950 – 23. helmikuuta 2007 Pariisi, Ranska) oli tšadilainen poliitikko. Hän toimi Tšadin pääministerinä vuodet 2005–2007.
Ennen poliittista uraansa Yoadimnadji työskenteli lakimiehenä. Moussa Fakin erottua 4. helmikuuta 2005 presidentti Idriss Déby nimitti hänet pääministeriksi. Sitä ennen Yoadimnadji ehti toimia myös muun muassa Tšadin maatalousministerinä
Yoadimnadji oli kotoisin Etelä-Tšadista. Hän oli etniseltä taustaltaan gor. Hän kuoli aivoverenvuotoon 23. helmikuuta 2007 pariisilaisessa sotilassairaalassa, jonne hänet oli siirretty Tšadista hänen sairastuttuaan ja vaivuttuaan koomaan .
Vladimir Prikhodko

Vladimir Prikhodko (1. maaliskuuta 1944 Pariisi, Ranska – 27. marraskuuta 2011 Concarneau, Ranska) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli moukarinheitto.
Prikhodko edusti maataan kaksissa arvokilpailuissa mutta ei selviytynyt kummallakaan kerralla loppukilpailuun. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän heitti karsinnassa tuloksen 63,48 m ja Münchenin 1972 olympialaisissa tuloksen 61,78 m.
Prikhodko voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1971–1973. Hän paransi kahdesti Ranskan ennätystä: 22. toukokuuta 1972 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaisena moukarinheittäjänä 70 metrin rajan tuloksellaan 70,54 m ja saman vuoden heinäkuussa hän paransi ennätykseksi 71,60 m. Hän menetti ennätyksen Jacques Accambraylle syyskuussa 1973.
Henkilökohtaiset ennätykset

Moukarinheitto: 72,20 m (1975)
Painonheitto (15,500 kg): 23,30 m (1972)
Djimrangar Dadnadji

| Djimrangar Dadnadji |
| --- | --- |

Tšadin pääministeri
 21. tammikuuta – 21. marraskuuta 2013  
Edeltäjä:  Emmanuel Nadingar
Seuraaja:  Kalzeubet Pahimi Deubet
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. tammikuuta 1954
Kuollut: 31. tammikuuta 2019 (65 vuotta)
Djimrangar Dadnadji (1. tammikuuta 1954 – 31. joulukuuta 2019) oli tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä tammikuusta marraskuuhun 2013. Hän nousi pääministeriksi edeltäjänsä erottua ja säilytti hallituksen keskeiset ministerit ennallaan. Hän erosi vajaan vuoden kuluttua parlamentin aloittaman epäluottamusäänestyksen edellä.
Saksan liittopäivät

| Saksan liittopäivät Deutscher Bundestag |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  alahuone
Johto
Puhemies:  Bärbel Bas (SPD)
Kokoonpano
Edustajia:  736 
Puolueet:  Hallitus (324)      SPD (206)       Vihreät (118) Oppositio (412)      Unioni (197)      CDU (152)       CSU (45)       FDP (92)       AfD (79)       Vasemmisto (39)       Muut (2)      SSW (1)       AfD (2)       itsenäisesti (2)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  26. syyskuuta 2021
Kokouspaikka
 
Kotisivut
 http://www.bundestag.de
Valtionhallinto
Perustuslaki
Weimarin tasavalta (1919-1933)
Saksan liittotasavalta (1949–1990)
Ulkoasiainministeriö
Johto
Liittopresidentti
Liittokansleri
Liittoneuvosto
Liittopäivät eli parlamentti
Vaalit
Puolueet
Poliitikot
Energiapolitiikka
Ympäristöpolitiikka
Teemasivu:Politiikka
n
k
Osa artikkelisarjaa
Valtiopäivätalo.
Valtiopäivätalon valaistu kupoli yöllä.
Saksan liittopäivät (saks. Deutscher Bundestag) eli maan parlamentti perustettiin liittotasavallan perustuslain laatimisen yhteydessä 1949. Se on Weimarin tasavallan valtiopäivien seuraaja. Liittopäivät kokoontui vuoteen 1999 Bonnissa, tämän jälkeen Valtiopäivätalossa Berliinissä. Viimeisimmät liittopäivävaalit järjestettiin 26. syyskuuta 2021. Vaaleissa sekä SPD että vihreät nostivat selvästi kannatustaan, kun taas CDU/CSU-koalitio koki historiansa huonoimman tuloksen. Tulosten pohjalta Saksaan muodostettiin ensimmäinen niin kutsuttu "liikennevalohallitus" liittovaltiotasolla. Termi liikennevalohallitus tulee puolueiden väreistä. SPD edustaa punaista, FDP keltaista ja Vihreät vihreää. FDP ilmoitti eroavansa hallituksesta 6. marraskuuta 2024, koska puolue ei voinut hyväksyä hallituksen talouspolitiikkaa.
Tehtävät

Liittopäivät on toinen Saksan liittotasavallan lakiasäätävistä elimistä. Toinen on liittoneuvosto. Liittopäivät on kuitenkin ainoa suoraan kansan valitsema lakiasäätävä elin. Liittopäivien edustajat valitsevat liittokanslerin, joka on liittohallituksen päämies. Liittopresidentin puolestaan valitsee niin sanottu liittokokous, johon kuuluu kaikki liittopäivien jäsenet ja yhtä monta edustajaa osavaltioista. Liittopäivät valitsee lisäksi muun muassa puolet perustuslakituomioistuimen tuomareista.
Rakennukset

Liittopäivät kokoontuu Berliinin Valtiopäivätalossa. Paul Wallotin suunnittelema rakennus valmistui 1894. Nykykäyttöönsä sen suunnitteli kansainvälisen suunnittelukilpailun voittanut Norman Foster. Liittopäivät muutti rakennukseen kesällä 1999, ja ensimmäinen istunto siellä pidettiin 6. syyskuuta.
Valtiopäivätalon yhteyteen on rakennettu liittopäiville kolme uutta rakennusta. Weimarin tasavallan viimeisen demokraattisen presidentin mukaan nimetyssä Paul Löbe -talossa on muun muassa komitioiden istuntosaleja ja edustajien työhuoneet. Liberaalipoliitikon ja naisliikkeen johtohahmon mukaan nimetyssä Marie-Elisabeth Lüders -talotalo on parlamentin informaatiokeskus, jossa on suuri kirjasto ja arkisto. Jakob Kaiser -talo on varattu parlamenttiryhmien ja niiden henkilökunnan toimistotiloiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bundestag Wikimedia Commonsissa
Liittopäivien kotisivut (saksaksi)
| n k  Euroopan parlamentit |
| --- | --- |
Itsenäiset valtiot:  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia  Azerbaidžan  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan  Kosovo  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  San Marino  Saksa  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta 
Rajallisesti tunnustetut valtiot:  Abhasia  Artsakh  Etelä-Ossetia  Transnistria  Pohjois-Kypros 
Itsehallintoalueet ja muut yhteisöt:  Ahvenanmaa  Bosnia ja Hertsegovinan federaatio  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Huippuvuoret  Serbitasavalta  Mansaari  Jersey 
Muut yhteisöt:  Euroopan parlamentti
Jesper Nelin

| Jesper Nelin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1992 (ikä 32) Värnamo, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ampumahiihtäjä
Laji:  ampumahiihto
 Tietolaatikko päivitetty 31. maaliskuuta 2018 
Aiheesta muualla
IBU
| Mitalit> Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten ampumahiihto. Olympialaiset  | Miesten ampumahiihto>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nove Mesto 2024 | viesti |  |
|  Hopeaa | Pokljuka 2021 | viesti |  |
|  Pronssia | Oberhof 2023 | viesti |  |
Jesper Nelin (s. 3. lokakuuta 1992 Värnamo) on ruotsalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Biathlon Östersund -seuraa.
Nelin voitti kultaa osana Ruotsin miesten viestijoukkuetta Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018. Hän hiihti kilpailussa toisen osuuden. Samojen kisojen yhteislähtökilpailussa hän oli yhdeksäs. Hän sai EM-kilpailuissa 2019 hopeaa pikakilpailussa ja sekapariviestissä. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui takaa-ajossa 11:nneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Nelin saavutti hopeaa viestissä. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sai viestissä pronssia. Nove Meston MM-kilpailussa 2024 hän saavutti viestissä kultaa. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän oli yhteislähdössä kymmenes, takaa-ajossa yhdestoista sekä pikakilpailussa ja normaalimatkalla neljästoista.
Nelin kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Östersundin pikakilpailussa joulukuussa 2015 sijoittuen 16:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Oberhofin yhteislähtökilpailussa kaudella 2019−2020. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Oslon yhteislähdössä maaliskuussa 2024.
Nelin oli usean vuoden ajan avoliitossa ampumahiihtäjä Hanna Öbergin kanssa, mutta he erosivat vuoden 2020 kesällä.
Harrison Reed

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Harrison James Reed
Syntymäaika: 27. tammikuuta 1995 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Worthing, Englanti
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: Fulham
Junioriseurat
–2013: Southampton
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2020 | Southampton | 19 | (0) |
| 2017–2018 | → Norwich City | 39 | (1) |
| 2018–2019 | → Blackburn Rovers | 33 | (3) |
| 2019–2020 | → Fulham | 25 | (0) |
| 2020– | Fulham | 136 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 252 | (7) |
Maajoukkue
| 2014 |  Englanti U19 | 3 | (0) |
| 2014–2015 |  Englanti U20 | 14 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 30. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. elokuuta 2024.
Harrison James Reed (s. 27. tammikuuta 1995 Worthing) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia. Reedin pelipaikka on keskikenttäpelaaja.
Reed on Southamptonin kasvatti ja edusti seuraa vuoteen 2020 saakka pelaten tosin kolme viimeistä kautta lainasopimuksilla mestaruussarjassa Norwich Cityssä kaudella 2017–2018, Blackburn Roversissa kaudella 2018–2019 ja Fulhamissa kaudella 2019–2020. Debyytti Valioliigassa tapahtui joulukuussa 2013 Manchester Cityä vastaan kotiottelussa, kun hän tuli viimeisellä minuutilla kentälle Steven Davisin tilalle. Hän pelasi vielä kauden lopulla muutamia minuutteja kolmessa ottelussa. Kaudella 2014–2015 Reed pelasi yhdeksän valioliigaottelua. Kaudella 2015–2016 hän pääsi kentälle vain yhdessä ja seuraavalla kaudella kolmessa ottelussa. Hän sai enemmän vastuuta mestaruussarjassa. Hän pelasi Norwichissa 39 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin, Blackburnissa 33 sarjaottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja Fulhamissa 25 sarjaottelua ja kolme nousukarsintaottelua.
Reed siirtyi Fulhamin omistukseen vuonna 2020. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Valioliigassa 31 ottelua, kaudella 2021–2022 mestaruussarjassa 39 ottelua ja kaudella 2022–2023 Valioliigassa 37 ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Reed on pelannut Englannin alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä toistakymmentä ottelua.
Käännös suomeksi
Luettelo diplomaattisista edustustoista Suomessa

Kartta maista, joilla on diplomaattinen edustusto Suomessa.
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Suomessa. Kunniakonsulaatit eivät ole luettelossa.
Suurlähetystöt

Kaikki Suomessa olevat 62 suurlähetystöä sijaitsevat Helsingissä.
Alankomaat
Algeria
Argentiina
Belgia
Brasilia
Bulgaria
Chile
Egypti
Espanja
Etelä-Korea
Filippiinit
Georgia
Indonesia
Intia
Irak
Iran
Irlanti
Islanti
Israel
Italia
Itävalta
Japani
Kanada
Kazakstan
Kiina
Kolumbia
Kreikka
Kroatia
Kuuba
Kypros
Latvia
Liettua
Malesia
Marokko
Meksiko
Namibia
Norja
Peru
Portugali
Puola
Qatar
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
Saudi-Arabia
Serbia
Slovakia
Sveitsi
Tanska
Thaimaa
Tšekki
Tunisia
Turkki
Ukraina
Unkari
Uruguay
Venäjä
Vietnam
Valko-Venäjä
Viro
Yhdistyneet arabiemiraatit
Yhdistynyt kuningaskunta
Yhdysvallat