stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Susanne
Tunnettuja Susanneja

Susanne Aalto (s. 1964), ruotsinsuomalainen radioastronomian professori
Susanne Bier (s. 1960), tanskalainen elokuvantekijä
Susanne Celik (s. 1994), ruotsalainen tennispelaaja
Susanne Georgi (s. 1976), tanskalainen laulaja
Susanne Gottberg (s. 1964), suomalainen kuvataiteilija
Susanne Hirvonen (s. 1997), suomalainen kilpauimari
Susanne Hou (s. 1977), kiinalais-kanadalainen viulisti
Susanne Höfner (s. 1967), ruotsalainen astrofysiikan professori
Susanne Kiermayer (s. 1968), saksalainen haulikkoampuja
Susanne Klatten (s. 1962), Saksan rikkain nainen
Susanne Kujala, (s. 1976) saksalais-suomalainen urkuri ja harmonikkataiteilija
Susanne Lindholm (1950/1951–1976), suomalainen lentokenttävirkailija ja henkirikoksen uhri
Susanne Ljungskog (s. 1976), ruotsalainen maantiepyöräilijä
Susanne Lothar (1960–2012), saksalainen näyttelijä
Susanne Matson (s. 1969), suomalainen tanssija ja tanssinopettaja
Susanne Mentzer(s. 1957), yhdysvaltalainen ooppera- ja konserttilaulaja
Susanne Meyerhoff (s. 1974), tanskalainen pistooliampuja
Susanne Moberg (s. 1986), ruotsalainen jalkapalloilija
Susanne von Nathusius (1850–1929), saksalainen muotokuvamaalari
Susanne Ojaniemi, ent. Susanne Kohonen (s. 1991), suomalainen pesäpalloilija
Susanne Pastoors (1914–1984), saksalainen keihäänheittäjä
Susanne Päivärinta (s. 1965), suomalainen toimittaja, juontaja, poliitikko ja kansanedustaja (Kokoomus)
Susanne Riesch (s. 1987), saksalainen alppihiihtäjä
Susanne Ringell (s. 1955), suomalainen kirjailija ja näyttelijä
Susanne Rosenqvist (s. 1967), ruotsalainen meloja
Susanne Salmi (s. 1992), suomalainen päätoimittaja
Susanne Sonntag (s. 1964), suomalainen laulaja
Susanne Sundfør (s. 1986), norjalainen muusikko
Susanne Sundqvist (s. 1957), suomalainen korkeushyppääjä
Susanne Weinbuchner (s. 1991), saksalainen alppihiihtäjä
Susanne Wenger (1915–2000), itävaltalainen taiteilija
Susanne Wiedmer (s. 1969), suomalainen analyyttisen kemian dosentti
Susanne Wigene (s. 1978), norjalainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija
Susanne Wiigh-Mäsak, ruotsalainen biologi, promessoinnin keksijä
Susanne Winter (s. 1957), itävaltalainen Vapauspuolueen poliitikko
Tunnettuja Susanneja > Tunnettuja Suzanneja

Suzanne Androuin (1757–1794), ranskalainen marttyyri ja pyhimys
Suzanne Asbury-Oliver (s. 1958/1959), yhdysvaltalainen lentäjä ja taivaskirjoittaja
Suzanne Balogh (s. 1973), australialainen haulikkoampuja
Suzanne Brøgger (s. 1944), tanskalainen kirjailija, käsikirjoittaja, toimittaja ja laulaja
Suzanne Lorraine Burce, Jane Powell (1929–2021), yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja
Suzanne Casale Melone, Lil Suzy (s. 1979), yhdysvaltalainen pop-laulaja
Suzanne Cathiard(s. 1933), ranskalainen keihäänheittäjä
Suzanne Ciani (s. 1946), yhdysvaltalainen elektronisen musiikin tuottaja ja säveltäjä
Suzanne Citron (1922–2018), ranskalainen historiantutkija
Suzanne Cloutier (1927–2003), kanadalainen näyttelijä
Suzanne Collins (s. 1962), yhdysvaltalainen nuortenkirjailija
Suzanne Courtal (1896–1978), ranskalainen näyttelijä
Suzanne Cupito, Morgan Brittany (s. 1951), yhdysvaltalainen näyttelijä
Suzanne Danco (1911–2000), belgialainen ooppera- ja konserttilaulaja
Suzanne Demarquez (1899–1965), ranskalainen säveltäjä ja musiikkikirjailija
Suzanne Farrell (s. 1945), yhdysvaltalainen balettitanssija
Suzanne Fiol (1960–2009), yhdysvaltalainen valokuvaaja, galleristi ja impressaari
Suzanne Flon (1918–2005), ranskalainen näyttelijä
Suzanne Glotin (1933–1994), ranskalainen pituushyppääjä
Suzanne Griesbach (s. 1945), ranskalainen kilpakävelijä
Suzanne Innes-Stubb (s. 1970), englantilais-suomalainen juristi, tasavallan presidentti Alexander Stubbin puoliso
Suzanne Juyol (1920–1994), ranskalainen oopperalaulaja
Suzanne Lacore (1875–1975), ranskalainen sosialisti, poliitikko ja ministeri
Suzanne Lenglen (1899–1938), ranskalainen tennispelaaja
Suzanne Lilius, Muddle Lilius (s. 1958), suomalainen taiteilija, tutkija ja kirjailija
Suzanne Mubarak (s. 1941), Egyptin presidentti Hosni Mubarakin leski
Suzanne Necker (1739–1794), sveitsiläissyntyinen Ranskassa toiminut kirjailija ja salonginpitäjä
Suzanne Osten (1944–2024), ruotsalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja
Suzanne Pleshette (1937–2008), yhdysvaltalainen näyttelijä
Suzanne Prou (1920–1995), ranskalainen kirjailija
Suzanne Reuter (s. 1952), ruotsalainen näyttelijä
Suzanne Rogers (s. 1944), yhdysvaltalainen näyttelijä
Suzanne Romaine (s. 1951), yhdysvaltalainen kielitieteilijä
Suzanne Scotchmer (1950–2014), yhdysvaltalainen professori
Suzanne Shepherd (1934–2023), yhdysvaltalainen näyttelijä
Suzanne Shulman (s. 1946), kanadalainen huilisti
Suzanne Somers (1946–2023), yhdysvaltalainen näyttelijä
Suzanne Stokes (s. 1979), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
Suzanne Tamim (1977–2008), libanonilainen poplaulaja
Suzanne Toase (s. 1979), brittiläinen näyttelijä
Suzanne Todd (s. 1965), yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
Suzanne Valadon (1865–1938), ranskalainen taidemaalari
Suzanne Vega (s. 1959), yhdysvaltalainen laulaja
Suzanne Zimmerman (1925–2021), yhdysvaltalainen kilpauimari
Kuvitteellisia Susanneja ja Suzanneja

Suzanne McDonald, päähenkilö kanadalaisessa draamaelokuvassa Suzanne
Suzanne Simonin, päähenkilö Denis Diderot'n romaanissa La Religieuse ja siihen perustuvassa elokuvassa Nunna
Susanne Viita, rikoskomisario tv-sarjassa Salatut elämät
Suzanne, Leonard Cohenin laulu
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Susanne Wikimedia Commonsissa
Uskovien kirkko

Uskovien kirkko (engl. Believer's Church) on kristillinen käsite, joka viittaa kirkon yhteisölliseen luonteeseen ja siihen liittyviin teologisiin näkökulmiin. Uskovien kirkolle ominaisia näkökulmia ovat Raamatun auktoriteetin ja opetuslapseuden korostaminen, uudestisyntynyt ja vapaaehtoinen kirkon jäsenyys, uskovien kaste, maailmalle sopimattomuus, kristillinen palvelutyö, järjestäytymätön näkemys kirkon ykseydestä, vahva lähetystyön luonne, kirkon ja valtion erottaminen ja uskonnonvapaus. Käsitteen historia juontaa juurensa Max Weberin määritelmään.
Kirkkokuntia, jotka katsovat kuuluvansa tähän perinteeseen ovat baptistit, veljesseurakunnat, Disciples of Christ, Church of God, Friends church, mennoniitat ja helluntailaiset. Uskovien kirkon jäsenet muodostavat suuren osan Yhdysvaltain kristityistä 1800- ja 1900-luvun suurten herätysten kautta.
Käsite

Varsinainen käsite juontaa juurensa Max Weberiin, joka esitteli käsitteen teoksessa Protestanttinen etiikka ja kapitalismin henki. Weber kuvasi käsitteellä ”uudestisyntyneiden kristittyjen yhteisöä”. Donald Durnbaughin klassikkoteoksessa The Believers' Church (1968) käsite määritellään ”Jeesuksen Kristuksen tiellä vaeltavien liitoksi ja kurinalaiseksi yhteisöksi".
Uskovien kirkko on omaleimainen ekklesiologinen tyyppi, joka nähdään kolmantena kirkkotyyppinä ”katolisen” ja ”protestanttisen” kirkko-opin rinnalla. Käsite tunnetaan myös muilla nimillä, kuten vapaakirkko ja ”kokoava kirkko”. Uskovien kirkkoa voidaan kutsua myös helluntailaiseksi tai baptistiseksi. Näiden nimitysten tarkoituksena on luokittelun sijasta yksinomaisesti selventää.
Historia > Historialliset juuret

Uskovien kirkon historialliset juuret ovat vapaakirkon perinteessä, jonka alkuperäisenä tarkoituksena on ollut vapautua vakiintuneista kirkoista. Historiallisesti juuret ulottuvat 1100-luvun valdoilaiseen liikkeeseen Ranskassa ja 1500-luvun anabaptisteihin, joista keskeisiä ryhmiä olivat Sveitsin veljesseurakunta ja hutteriitit. Liikettä jatkoivat 1600-luvulla separitistiset puritaanit kuten baptistit ja kveekarit, 1700-luvulla pietistit ja metodistit, 1800-luvulla Disciples of Christ ja Plymouthin veljet ja 1900-luvulla Saksan Tunnustuskirkko.
Cumberlandinlammaskoira

| Cumberlandinlammaskoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  paimennus
Nykyinen käyttö:  ei
Muita nimityksiä:  Cumberland Sheepdog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Paino:  18–22,5 kg
Säkäkorkeus:  50,8 cm
Väritys:  mustavalkoinen
Cumberlandinlammaskoira (Cumberland Sheepdog) on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu. Sen väitetään olleen yksi australianpaimenkoiran kantaroduista.
Ulkonäkö

Rotu edusti collie-tyyppiä ja muistuttikin erittäin paljon bordercollieta, joskin oli tätä raskasrakenteisempi, leveäpäisempi ja tuuheaturkkisempi. Se mainittiin Clifforf LB Hubbardin teoksessa Dogs In Britain, A Description of All Native Breeds and Most Foreign Breeds in Britain vuodelta 1948. Hubbard kuvaili sitä paljon walesinpaimenkoiran kaltaiseksi. Pää oli melko leveä ja litteä ja kapeni keskipitkää kuonoa kohti. Melko pienet korvat olivat eteenpäin taittuneet tai puolipystyt. Runko oli melko pitkä ja erittäin notkea. Raajat olivat kevyet mutta lihaksikkaat ja häntä alaskiinnittynyt ja laahaava. Karvapeite oli melko runsas ja tiheä. Väritys oli aina musta valkoisella liekkikuviolla, rintakehällä, raajoilla ja hännänpäällä. Säkäkorkeus oli 50,8 cm ja paino 18–22,5 kg.
Luonne ja käyttäytyminen

Cumberlandinlammaskoira oli viisas, ketterä ja työkoirana luotettava. Se oli sopeutunut kotialueensa karuun ilmastoon, ja sen runsas, tiheä ja vedenkestävä karvapeite suojasi sitä kylmältä ja sateelta. Se työskenteli hiljaa, nopeasti ja matalalla.
Alkuperä

Rotu oli sukua bordercollielle ja muille vanhoille työcollieille. Sitä esiintyi Luoteis-Englannin Cumberlandissa, Westmorlandissa ja Peak Districtissä vuosisatojen ajan. Peak Districtistä Cheviot-kukkuloille, erityisesti alueen itäpuolella, sitä pidettiin erinomaisena työkoirana.
Hugh Lowther, Lonsdalen 5. jaarli oli rodun suuri ihailija ja hänellä olikin elämänsä aikana monta sen edustajaa. Niitä oli ollut hänen perheellään yli sadan vuoden ajan ja hän yritti pelastaa populaation sukupuutolta. Vuonna 1899 lordi Lonsdalen oli pakko risteyttää jäljellä olleet cumberlandinlammaskoiransa saksanpaimenkoiran kanssa. Tämä pelasti kannan muutamaksi vuosikymmeneksi, mutta joitain vuosia ennen kuin Hubbard kirjoitti kirjansa lordi Lonsdale oli lakkauttanut kennelinsä ja antanut loput koiransa maanviljelijäystävilleen ympäri Lowtheria.
Cumberlandin maanviljelijät olivat aloittaneet rodulla lammaskoirakokeet, joita kesti vähintään 65 vuotta ennen kuin se kuoli sukupuuttoon. 1900-luvun alkupuolella joitain sen edustajia kutsuttiin bordercollieiksi ja se on voinutkin sulautua tähän rotuun. Hubbardin mukaan moni niin kutsutuista bordercollieista jotka olivat voittaneet palkintoja olivat cumberlandinlammaskoiria. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa cumberlandinlammaskoiria esiintyi joka vuosi paikallisissa lammaskoirakokeissa, mutta jo 1900-luvun puolivälissä rotu alkoi harvinaistua nopeasti.
Käännös suomeksi
Itsensätyöllistäjä

Itsensätyöllistäjiksi lasketaan yksinyrittäjät, ilman toimipistettä toimivat ammatinharjoittajat, freelancerit ja apurahansaajat. Maatalousyrittäjiä ei pidetä itsensätyöllistäjinä.
Kolme tärkeintä itsensätyöllistäjien ammattiryhmää ovat Suomessa rakennustyöntekijät, palvelutyöntekijät (erityisesti parturit, kampaajat ja kosmetologit) ja lainopilliset sekä sosiaali- ja kulttuurialan erityisasiantuntijat.
Suomessa oli 157 000 itsensätyöllistäjää vuonna 2015. Lukumäärä vastasi seitsemää prosenttia kaikista Suomen työllisistä. Itsensä työllistäminen on yleistynyt. Tämä johtuu mm. työelämän muutoksista: kasvava osa ihmisistä tekee aiempaa palkkatyötään uudenlaisissa rooleissa sivu- tai päätoimisesti.
Suomessa Tilastokeskus ei laske itsensätyöllistäjiin mukaan maatalousyrittäjiä toisin kuin joissain ulkomaisissa tilastoissa tehdään. Tutkimustulosten perusteella yksinyrittäjät on jaettu kolmeen ryhmään sen perusteella, miten he ovat päätyneet yrittäjiksi. 40 prosenttia kuuluu ryhmään yrittäjähakuiset, jossa ihmiset ovat itse halunneet yrittäjiksi. 40 prosenttia kuuluu ryhmään ajautuneet ja tilanteeseen tarttuneet, jossa sattumalla on ollut suuri merkitys yrittäjäksi ryhtymiselle. 20 prosenttia kuuluu ryhmään olosuhteiden pakosta itsensätyöllistäjiksi ryhtyneet.
Yksinyrittäjien asema suomalaisessa yhteiskunnassa on erittäin ristiriitainen.  Yksinyrittäjien asemaa tutkittiin Suomessa etenkin 1980-luvun alkupuolen Luokkaprojektissa.
Petteri Kaniini: Kani karkuteillä

| Petteri Kaniini: Kani karkuteillä> Peter Rabbit 2: The Runaway |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Will Gluck
Käsikirjoittaja:   Will Gluck  Patrick Burleigh 
Tuottaja:   Will Gluck  Zareh Nalbandian  Catherine Bishop  Jodi Hildebrand 
Säveltäjä:  Dominic Lewis
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Animal Logic
Levittäjä:  Sony Pictures Motion Picture Group InterCom
Ensi-ilta:   2021-5-1313. toukokuuta 2021 (Suomi)  2021-6-1111. kesäkuuta 2021 (Yhdysvallat)  
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Petteri Kaniini
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petteri Kaniini: Kani karkuteillä on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut Sony Picturesin teemaan sijoittuva seikkailuelokuva.
Elokuvan ihmisrooleissa ovat Domhnall Gleeson, Rose Byrne ja David Oyelowo. Alkuperäisversion äänirooleissa ovat muun muassa James Corden, Margot Robbie ja Elizabeth Debicki.
Äänirooleissa

Antti L.J. Pääkkönen ...Petteri Kaniini
Raili Raitala ...Bea
Markus Niemi ...Tuomas Vänskä
Jarkko Niemi ...Penna Pupu
Alina Tomnikov ...Kuhnastelija
Pihla Penttinen ...Nykerönenä
Essi Hellén ...Töpöhäntä
Heikki Sankari ...Topias
Ilkka Villi ...Nigel Basil Jones
Juha Varis ...Samuli Viiksinen
Petri Hanttu ...Tommi Kissala
Amy Burgess ...Myssykkä
Arttu Kapulainen ...Katulaulaja orava
Hanna Kaila ...sivuäänet
Jari Salo ...sivuäänet
Joonathan Kettunen ...sivuäänet
Katja Aakkula ...sivuäänet
Markus Bäckman ...sivuäänet
Mattus Haapaniemi ...sivuäänet
Meerika Tiitta ...sivuäänet
Pasi Ruohonen ...sivuäänet
Tuomas Uusitalo ...sivuäänet
Tuukka Leppänen ...sivuäänet
Walsrode

| Walsrode |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Walsrode
 Koordinaatit: 52°52′N, 9°35′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:   Soltau-Fallingsbostel
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  270,73 km²
Väkiluku (31.12.2015):  23 219
 
 www.walsrode.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Walsrode on kaupunki Saksassa Ala-Saksin osavaltiossa Lüneburgin nummialueen eteläosassa. Kaupungin asukasluku on 23 219. Walsrode on tunnettu vuodesta 1935 lisänimellä Hermann-Löns-Stadt saksalaisen journalistin ja kirjailijan Hermann Lönsin vaikutettua alueella 1900-luvun alussa. Pinta-alaltaan Walsrode on Ala-Saksin toiseksi laajin kaupunki.
Entinen raatihuone vuodelta 1758.
Ensimmäinen asiakirjamaininta paikkakunnasta on päivätty 7. toukokuuta 986. Walsrode sai kaupunkioikeudet 22. kesäkuuta 1383 Braunschweigin ja Lüneburgin herttuoilta. Kaupungin vaakunasta on varhaisin maininta vuodelta 1479. Kuvanveistäjä Hans Brüggemann syntyi Walsrodessa vuoden 1480 tienoilla. Hän loi tunnetun Bordesholmin alttarin, joka sijaitsee nykyisin Schleswigin tuomiokirkossa. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana 1626 Johann Tillyn joukot aiheuttivat laajaa tuhoa Walsrodessa. 6. kesäkuuta 1757 tulipalo tuhosi 230 kaupungin 237:stä talosta. 1890 kaupunki liitettiin valtakunnalliseen rautatieverkkoon. Walsrodesta tuli valtakunnallisesti tunnustettu virkistyspaikkakunta (Erholungsort) vuonna 1973. Kaupungin nähtävyyksiä on muun muassa maailman suurimpiin lukeutuva lintupuisto Vogelpark Walsrode. Ulkoilmamuseo Heidemuseum Rischmannshof avattiin 1912 ja se on lajissaan Saksan vanhimpia. Museo kertoo paikallisen talonpoikaiselämän historiasta.
Walsrode sijaitsee moottoriteiden A 7 ja A 27 risteyksessä. Walsroden rautatieasema on Heidebahnin, Hannoverista pohjoiseen Buchholziin johtavan suurimmalta osaltaan yksirataisen sähköistämättömän ratalinjan varrella. Etäisyys Hannoverin asemalta on 62 kilometriä.
Walsrodessa syntyneitä tai siellä jossain vaiheessa asuneita kuuluisuuksia ovat Lönsin ja Brüggemannin lisäksi muun muassa muusikko Drafi Deutscher ja näyttelijä Maren Kroymann.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walsrode Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Walsrode Wikivoyagessa (englanniksi)
Kaupungin verkkosivusto
Egyptinkarvatonkoira

| Egyptinkarvatonkoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Egypti
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Alkuperäinen käyttö:  "parantaja"/lämpötyyny, seurakoira
Muita nimityksiä:  Egyptian Hairless Dog
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  41 cm
Väritys:  valkoinen, kerma tai vaaleanharmaa - tumma täplitys
Egyptinkarvatonkoira on sukupuuttoon kuollut egyptiläinen koirarotu.
Ulkonäkö

Egyptinkarvatonkoira oli pienikokoinen, luppakorvainen ja pitkäraajainen. Iho oli karvaton ja sileä. Pohjaväri oli joko valkoinen, kerma tai vaaleanharmaa, jossa oli tummia täpliä. Säkäkorkeus oli noin 41 cm.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu vietti suuren osan ajastaan lepäämällä pienissä kuopissa, jotka se kaivoi hiekkaiseen maaperään. Se ei pitänyt kastumisesta.
Alkuperä

Egyptinkarvatonkoira oli läheistä sukua afrikankarvatonkoiralle, ja saattoi jopa olla tämän esi-isä. Sitä käytettiin parantamaan särkyjä ja kipuja – luultavasti painamalla sen kuumaihoisen rungon kipeään kohtaan. Tämän lisäksi sitä pidettiin seurakoirana. Sen uskottiin tuovan onnea omistajalleen.
Serpien kylässä 0

| Serpien kylässä 0 Pedro Hietanen ja Pirkka-Pekka Petelius |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 17.1.1986
 Tyylilaji: Radiosketsi
 Levy-yhtiö: EMI
Pedro Hietasen ja Pirkka-Pekka Peteliuksen muut julkaisut
| Serpien kylässä 1 2004 | Serpien kylässä 0 2005 | Serpien kylässä 3 2005 |
Serpien kylässä 0 on ensimmäinen osa Serpien kylässä -sarjasta. Levyille on koottu radiosketsejä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja  Pedro Hietasen Yömyöhä-radio-ohjelmasta.
17.1.1986 Yleisradion 2-verkossa kello 23.00-02.00 esitetyn ohjelman otsikko on "Hellyysilta" ja siinä Heikin ja Pekan paneelivieraina olivat nuoriso-ohjaaja Pasi Kalvo, terveistenlähettäjämummo Ylva Hubatsa, asettaja Jarna Kuiva sekä päävieras, hahmo nimeltä Jörn Donner.
Sisältö

1. Hellyysillan avaus
2. Hellyyden määritelmää
3. Kiireestä ja hellyydestä
4. Ylva Hubatsa saapuu studioon
5. Antakaa sen tulla itseenne
6. Pasi Kalvo saapuu studioon
7. Jarna Kuiva saapuu studioon
8. Vanhasta suomalaisesta elämänmuodosta
9. Elokuvan boikotista
10. Uhtuan Shemeikka
11. Jörn Donner saapuu studioon
12. Ratkaisuehdotus ristiaallokkoon
13. Mitä hyvältä kirjailijalta edellytetään?
14. Vakavasti hellyysasiaan
15. Hellyysdiskoja
16. Ylvan nimestä
17. Jarna ja Jörnin tupakit
18. Kysykääpä minultakin nyt jotakin!
19. Armeijasta ja siviilipalvelusta
20. Jarna ajaa Pasi Kalvon ulos studiosta
21. Sympaattisella, ystävällisellä ja hellällä linjalla
22. Selmasta ja Almasta
23. Pedro-possusta
24. Hellää yötä
Rakkauskirjallisuus

Rakkauskirjallisuus voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Rakkausromaani
Rakkausrunous
Eroottinen kirjallisuus
Aiheesta muualla

Yle Radio 1:n Kirjakerho: Mistä on rakkauskertomukset tehty? 9.8.2016.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rakkauskirjallisuus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Stade

| Stade |
| --- | --- |
 Ristikkorakenteisia taloja entisen   hansakaupungin satamassa.
 lippu:  vaakuna
 Stade
 Koordinaatit: 53°36′N, 9°29′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Stade
Hallinto:  
 – Pormestari:  Andreas Rieckhof (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  110,04 km²
Väkiluku (31.12.2015):  46 378
 – Väestötiheys:  421,4 as./km²
 
 www.stade.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stade (alasaksaksi Stood) on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, pohjoisessa Saksassa. Se on Staden piirikunnan keskuskaupunki ja sijaitsee Cuxhavenin ja Hampurin välissä. Kaupungissa asuu noin 46 000 ihmistä ja se kuului aikanaan Hansaliittoon.
Maantiede

Stade sijaitsee Schwingejoen  varrella Altes Landin ja Kehdingenin alueiden välissä, 34 kilometriä länteen Hampurista, 59 kilometriä itään Bremerhavenista ja 58 kilometriä kaakkoon Cuxhavenista.
Historia

Stade on yksi Pohjois-Saksan vanhimmista kaupungista. Ensimmäiset asuttajat alueelle saapuivat alueelle noin 1000 eaa. Viikingit aiheuttivat hävitystä alueella vuoden 944 tienoilla jälkeen ajanlaskun alun ja kaupunki mainittiin tuolloin ensimmäistä kertaa, nimellä Stethu. Viralliset kaupunginoikeudet Stadelle myönsi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto IV vuonna 1209. Kaupunki oli myös yksi Hansaliiton perustajakaupungeista.
26. toukokuuta vuonna 1659 kaksi kolmasosaa Stadesta tuhoutui suuressa kaupunkipalossa ja se jouduttiin rakentamaan uudelleen. Kolmikymmenvuotisesta sodasta alkunsa saanut ruotsalainen valta kaupungissa päättyi vuonna 1712, jonka jälkeen kaupunki siirtyi lyhyeksi ajaksi osaksi Tanskan kuningaskuntaa. Vuonna 1715 kaupungin hallinta siirtyi Hannoverin vaaliruhtinaskunnalle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto
Eino Romppanen

Eino Romppasen ensimmäinen julkinen taideteos, marmoriveistos Oneness (1966) Santa Monicassa Kaliforniassa.
Suomineito 100 v on Romppasen veistos vuodelta 2015 Seinäjoella.
Eino Romppanen (6. helmikuuta 1940 Mynämäki – 28. toukokuuta 2018 Nevada, Yhdysvallat) oli kansainvälisen uran luonut suomalaissyntyinen kuvanveistäjä, joka asui Yhdysvalloissa. 2000-luvulla Romppanen markkinoi teoksiaan taiteilijanimillä Eino ja Eino.org. Hänen tuotantonsa edustaa eri tyylisuuntauksia näköispatsaista abstrakteihin kiviveistoksiin.
Romppasen perhe oli Karjalan evakoita Viipurista ja hän vietti varhaislapsuutensa sotalapsena Ruotsissa. Romppanen asui nuoruutensa Helsingissä, kunnes muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1962. Hän asui pitkään Kalifornian Malibussa ja Santa Monicassa, ja opiskeli psykologiaa Santa Monica Collegessa ennen ryhtymistään vapaaksi taiteilijaksi. Romppasen veistoksia on hankittu moniin liikerakennuksiin ja julkisiin tiloihin ympäri maailmaa. Niitä on esillä Yhdysvaltain kongressissa ja Tukholman olympiastadionilla. Hän käytti usein teosten valmistusmateriaalina kiveä kuten marmoria. Hänen kiviveistoksiaan hankkivat omiin kokoelmiinsa monet amerikkalaiset merkkihenkilöt ja kuuluisuudet. Suomessakin on muutama Romppasen toteuttama julkinen taideteos.
Romppanen harrasti kestävyysjuoksua, toimi useiden amerikkalaisten kestävyysjuoksijoiden valmentajana ja managerina ja teki useita kilpajuoksijoita esittäviä realistisia veistoksia. Kempeleessä Polar Electron pääkonttorin edustalla on vuonna 1999 paljastettu Romppasen veistos Viimeinen metri (The Last Meter), joka esittää Lasse Virénin voittoa vuoden 1976 Montrealin olympialaisten 5 000 metrin juoksussa. Hän teki myös Virénin kuuluisammasta voitosta vuoden 1972 Münchenin olympialaisten 10 000 metrillä veistoksen Olympic Spirit, joka pystytettiin Ateenaan vuoden 2004 olympialaisten yhteydessä. Romppasen näköispatsas Roger Bannisterin vuoden 1954 kuuluisasta mailin juoksusta alle neljän minuutin on puolestaan ollut Royal Russell Schoolin pihalla Lontoon Croydonissa vuodesta 2008. Romppanen myös järjesti useita juoksutapahtumia. Hänen aloitteestaan sai alkunsa vuonna 1977 Kalifornian Malibussa vuosittain järjestettävä 20 kilometrin Lasse Viren -juoksukilpa.
Tuotanto Suomessa

Ensimmäisen näyttelynsä Suomessa Romppanen piti vuonna 2003. Hän oli Suomen ja Yhdysvaltain kaksoiskansalainen. Romppasen viimeinen julkinen työ Suomessa on Seinäjoen lukion pihalla Seinäjoella vuonna 2017 paljastettu Suomineito 100v. -graniittiveistos. Muita töitä Suomessa on edellä mainittu Viimeinen metri Kempeleessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eino Romppanen Wikimedia Commonsissa
Romppasen kotisivu (englanniksi)