stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ventura Ruiz Aguilera

|  |
| --- | --- |
 Ventura Ruiz Aguilera
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1820 Salamanca, Espanja
Kuollut: 1. heinäkuuta 1881 (60 vuotta) Madrid, Espanja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: espanja
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ventura Ruiz Aguilera (2. marraskuuta 1820 Salamanca, Espanja – 1. heinäkuuta 1881 Madrid, Espanja) oli espanjalainen runoilija ja lääkäri, joka toimi Espanjan kansallisen arkeologisen museon johtajana kuolemaansa asti. Hän laati nationalistisia sanomalehtikirjoituksia ja isänmaallisia runoja, kuten ”Ecos nacionales”, sekä elegioita, kuten ”Elegias y Armonias”. Hän kirjoitti myös suorasanaista kirjallisuutta, muun muassa näytelmiä, jota eivät saaneet yhtä paljon huomiota osakseen.
Aguilera opiskeli ensin lääketiedettä mutta heittäytyi pian poliittisiin kiistoihin. Hänestä tuli loistava journalisti ja Espanjassa aikansa runollisin edistysmielinen. Hänen maineensa runoilijana loi kokoelma Los cantares, joka toi hänelle nimen Espanjan Bérangerina. Hän vaikutti suuresti omana aikanaan poliittisesti kiihkeällä runokokoelmalla Ecos nacionales (1849), jonka alussa on ”Roncesvalles” ja lopussa ”Vergara”. Merkittävimmäksi hän kuitenkin nousi lyyrikkona kokoelmallaan Elegías y armonías. Muita merkittäviä ovat Sátiras, joka koostuu yksitoistatavuisista kolmirivisistä säkeistä, Rimas varias, Legenda de Nochebuena (1872), Proverbios ejemplares sekä Proverbios cómicos (1864), joissa erityisen merkittävää on tyylin puhtaus ja tunteen syvyys. Intohimoinen rakkaus isänmaahan ja kotiin ovat leimallisia koko hänen runotuotannolleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ventura Ruiz Aguilera Wikimedia Commonsissa
Ahmad Pejman

Ahmad Pejman
Ahmad Pejman (pers. ‏احمد پژمان‎, Ahmad Pežmān; s. 1935 Lar) on iranilainen säveltäjä. Hän teki suurimman osan työstään synnyinmaassaan, mutta asuu Los Angelesissa Yhdysvalloissa.
Pejman suoritti musiikkiopintoja Wienissä. Hänen opettajiinsa kuului Thomas Christian David. Pejman opiskeli valmistumisensa jälkeen Columbian yliopistossa, mutta joutui keskeyttämään filosofian tohtorin arvoon tähdänneet opinnot, sillä Iran lopetti islamilaisen vallankumouksen jälkeen ulkomaille lähetettyjen opiskelijoiden opintojen tukemisen. Pejman asui perheineen Yhdysvalloissa vuodesta 1976 ja työskenteli vuosien ajan New Yorkissa, mutta palasi 1990-luvun alkupuolella Iraniin. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa näyttämömusiikkia, kuten balettia ja oopperaa. Pejman on tehnyt musiikkia monien iranilaisten ohjaajien, kuten Majid Majidin, Bahman Farmanaran, Rakhshan Banietemadin ja Mohsen Makhmalbafin elokuviin. Hän on tehnyt yhteistyötä Tehrangeles-yhteisöön kuuluvien muusikoiden kanssa.
Pejman teki sovitukset Dariush Eghbalin albumiin Khamosh Namirid ja sävelsi kolme sen lauluista. Hän on omaksunut musiikkiinsa persialaisen kirjallisuuden vaikutteita.
Aiheesta muualla

Ahmad Pejman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Veikko Rossi

Veikko Severi Rossi (23. lokakuuta 1904 Huittinen – 19. marraskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen meteorologi ja aerologian uranuurtaja, joka sai professorin arvonimen.
Henkilöhistoria

Veikko Rossin vanhemmat olivat puutarhuri Juho Rossi ja Hilda Emilia Keilán. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1938–1942 oli Helvi Helena Isokauppila ja toinen vuodesta 1946 Saara Helena Mattila. Rossi tuli ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja lisensiaatiksi 1943. Hän toimi Ilmatieteen laitoksen observaattorina 1930–1935, ylimääräisenä lentometeorologina 1936–1937, nuorempana apulaisena 1937–1945, vt. osastonjohtajana 1946–1947, vanhempana apulaisena ja osastonjohtajana vuodesta 1948, Ilmalan observatorion johtajana sekä Ilmatieteen laitoksen vt. ylijohtajana 1970–1971. Rossi kehitti useita meteorologisia mittalaitteita, opetti Teknillisessä korkeakoulussa 1951–1968 ja oli Helsingin yliopiston meteorologian dosentti 1948–1971. Geophysica-lehden toimitussihteeri Rossi oli 1946–1952. Sota-aikana hän toimi meteorologina ilmapuolustuksen esikunnassa 1939–1940, päämamajassa 1941–1942 ja ilmavoimien esikunnassa 1942–1944. Rossi oli sotilasarvoltaan kapteeni. Professorin arvonimen hän sai 1965.
Julkaisuja

Über mikroklimatologische Temperatur- und Feuchtigkeitsbeobachtungen mit Thermoelementpsychrometern, 1933
Aerologische Untersuchungen über die Feuchtlabilität der Luft in Finnland besonders in Gewitter- und Schauerwetterlagen, 1940
Lyhyt lentäjän sääoppi, 1944
Über Temperatur- und Feuchtigkeitsverhältnisse der freien Atmosphäre nach aerologischen Flugzeugaufstiegen in Finnland, 1945
Sää ja purjelento, 1946
Sadehavainto-ohje: ilmatieteellisen keskuslaitoksen ohjeita ja tiedonantoja, 1947
Untersuchungen über die Wolken nach meteorologischen und aerologischen Beobachtungen in Utti 1932–1939, 1948
On the effect of the Scandinavian mountains on the precipitation fronts approaching from the sea, 1948
Über die Sicht in Finnland, 1952
A new Finnish radiosonde: a radiosonde provided with thermostat, 1957
Land- und Seewind an den Finnischen Küsten, 1957
Aerologiset havainnot Suomessa: Aerological observations in Finland. Yhteenveto radioluotainhavainnoista Ilmalassa ... vuosina 1938–1955, 1959
Keskimääräiset tuuliolot Suomessa maanpinnalta 20 km:n korkeudelle, 1965,  julkaisussa Geofysiikan päivät 21.–22.6.1965, ss. 25–31
Comparison of the Finnish sunshine recorder with the international standard instrument, 1967
Auringon säteilyn määrä Suomessa vuosina 1957–1966 suoritettujen mittausten mukaan, 1968, julkaisussa Geofysiikan päivät 18.–19.6.1968, ss. 121–134
Kasvihuoneviljelyn ilmastollisista edellytyksistä Lapissa, 1971
Kokeellisen aerologian kehityksestä Suomessa, 1973
Auringonpaiste ja valaistus Lapissa, 1974, Julkaisussa Lapin ilmastokirja = Climate of Lapland, ss. 10–17
The shadowing-ring correction for sky radiation pyranometers, 1975
Auringon säteilyn mittauksien tuloksia Suomessa 1958–1967 = Results of radiation measurements in Finland during the yeas 1958–1967, 1976
Geofysiikan seura 1926 ... 1975, 1976
Amelia Court House

| Amelia Court House |
| --- | --- |
 Amelian piirikunnan oikeustalo.
 Amelia Court House
 Koordinaatit: 37°20′N, 77°58′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Virginia
Piirikunta:  Amelia
Väkiluku (2010):  1 099
Aikavyöhyke:  UTC-5 (kesäaika UTC-4)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amelia Court House on väestönlaskennallinen asuinpaikka (CDP) Amelian piirikunnassa, Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 099.
Kunnan asukkaista 71,4 prosenttia on valkoisia ja 28,1 prosenttia afroamerikkalaisia. Sata prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kunnan väestön keski-ikä on 50,2 vuotta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amelia Court House Wikimedia Commonsissa
Vasikkalampi (Karstula)

| Vasikkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula, Saarijärvi
Koordinaatit:  62°44′20″N, 24°38′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karankajärven va (14.66)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.665.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  212,4 m  
Pituus:  500 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,416 km  
Pinta-ala:  9,993 ha  
Tilavuus:  0.000036 km³ 
Keskisyvyys:  0,36 m  
Suurin syvyys:  1 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVasikkalampi 
Vasikkalampi  on Keski-Suomessa Karstulassa ja Saarijärvellä Pielesperän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 500 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 10,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 36 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,4 metriä ja suurin syvyys on 1,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Karankajärven valuma-alueella (14.66), jonka Luksanjoen valuma-alueeseen (14.665) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 212,4 metriä mpy.
Öko-Tex-standardi

Logo
Saksankielinen Turvallinen tekstiili Öko-Tex 100plus -sertifikaatin tunnus.
Öko-Tex-standardi 100 on kansainvälinen tekstiilien testaus- ja sertifiointijärjestelmä, joka kehitettiin vuonna 1992. Standardi rajoittaa tiettyjen haitta-aineiksi katsottavien tekstiilikemikaalien käyttöä. Riippumattomien tutkimuslaitosten myöntämä sertifikaatti takaa, että tuotteessa ei ole haitallisia torjunta-aine-, raskasmetalli- tai formaldehydijäämiä.
Tekstiilituotteen on joko kiinnitetty pahvinen Öko-Tex-tuotelappu, merkki voi olla painettu myyntipakkaukseen tai se voi olla painettu esimerkiksi tuotteen saumaan ommeltuun kangaslappuun. Standardin tunnuksessa on vihreä kaari, jonka oikeassa laidassa on tyylitelty päivänkakkaran kuva. Suomeksi Öko-Tex-merkityissä tekstiileissä on Vihreän kaaren alla oranssilla kirjoitettu teksti Turvallinen tekstiili, ja tämän alapuolella lukee lisäksi vihreällä Tutkitusti haitta-aineeton sekä vielä mustalla Öko-Tex® Standardin 100 mukaisesti. Suomessa voi olla myynnissä myös tekstiilejä, joissa on Öko-Tex-merkintä englanniksi, saksaksi tai näillä molemmilla kielillä. Englanniksi oranssi teksti kuuluu: Confidence in textiles, vihreä: Tested for harmful substances ja musta: according to Oeko-Tex® Standard 100. Saksaksi vastaavat tekstit samassa järjestyksessä ovat: Textiles vertrauen, Geprüft auf Schadstoffe ja nach Oeko-Tex® Standard 100. Oheisessa kuvassa on Öko-Tex 100plus -merkki saksaksi. Lapussa on lisäksi testaukseen ja testauslaitokseen liittyviä merkintöjä. Turvallinen tekstiili -merkintä on kuluttajalle apuväline ostopäätöksen tekemisessä.
Vastuullisuus

Öko-Tex-standardiin liittyvät vastuut on jaettu 17 testauslaitoksen kesken. Nämä muodostavat yhdessä Kansainvälisen Öko-Tex-liiton, jolla on yli 40 maailmanlaajuista toimipaikkaa. Haitta-aineiden testauskriteeristö perustuu uusimpiin tieteellisiin tutkimuksiin, ja sitä päivitetään jatkuvasti. Tekstiilien tuoteturvallisuusvaatimukset tiukentuvat vuosittain. Testauskriteerit ja niihin liittyvät testausmenetelmät on standardoitu kansainvälisellä tasolla, ja niitä sovelletaan laajasti vähittäismyynnissä niin ostoihin kuin tuotetoimituksiin liittyvissä sopimuksissa ja ohjeistuksessa. Sertifikaatteja on myönnetty yli 9 000:lle tekstiili- ja vaatetusalan yritykselle yli 80 maasta (9/2010).
Kuluttajalle Öko-Tex-merkintä on eräänlainen valmistajan laatutakuu. Merkintä on yhtenäinen turvallisuusstandardi läpi koko tekstiilien tuotantoketjun, ja sen ansiosta voidaan tehdä kaikki tuotantovaiheet käsittäviä haitta-ainetarkastuksia. Näytteet testataan riippumattomissa Öko-Tex-testilaitoksissa. Näytteistä tutkitaan pH-arvo, formaldehydi-pitoisuus, torjunta-aineiden, liukoisten raskasmetallien ja klooriyhdisteiden määrä, säilöntäaineet, kuten pentakloorifenoli ja tetrakloorifenoli, sekä allergisoivat ja karsinogeeniset väriaineet. Testattavista näytteistä myös tutkitaan nykytietämyksen mukaan terveydelle haitalliset aineet, jotka eivät vielä ole sääntelyn alaisia tai lailla kiellettyjä.
Tuoteluokitus

Testauskustannukset riippuvat siitä, mihin neljästä tuoteluokasta tuote sijoittuu:
Mitä enemmän tuote joutuu ihon kanssa kosketuksiin, sitä tiukempia testausvaatimukset ovat.
Sertifiointi

Valmistajalle myönnetään sertifikaatti ja oikeus käyttää Öko-Tex-standardi 100 -tunnusta myymissään tuotteissa, kun tuote kaikilta osin täyttää kaikki  Öko-Tex-kriteeristön vaatimukset. Öko-Tex-sertifikaatti myönnetään vuodeksi kerrallaan, ja kautta jatketaan, jos tuote edelleen läpäisee testit. Tietylle määrälle jo myynnissä olevia tuotteita tehdään vuosittain testausta, jotta voidaan varmistua siitä, että ne edelleen vastaavat myönnettyä sertifikaattia.
Kansainvälisen Öko-Tex-liiton kotisivuilta voi selvittää testausnumeron perusteella tuotteen Öko-Tex-merkinnän, sertifikaatin voimassaolon ja mihin luokkaan tuote kuuluu.
Sertifiointi > Öko-Tex standardi 1000

Vuonna 1995 tuli käyttöön tuotannon ekologisuudesta kertova Öko-Tex-standardi 1000. Standardin kriteeristöllä mitataan tuotolaitoksen ja tuotantotapojen ympäristöystävällisyyttä. Kriteeristön vaatimuksissa tarkastellaan muun muassa jätevesiä, energiankäyttöä, tuotantolaitoksen melutasoa ja pölyisyyttä sekä työturvallisuutta. Ympäristölle vahingollisten värjäysaineiden ja lapsityövoiman käyttö on kielletty. Yrityksen tuotannosta 30 prosentin on oltava Öko-Tex-standardi 100 -sertifioitua, ennen kuin yritys voi saada Öko-Tex standardi 1000 -sertifikaatin. Sertifikaatin voimassaoloaika on kolme vuotta.
Sertifiointi > Öko-Tex standardi 100plus

Kun yritys saa Öko-Tex-standardi 1000 -sertifikaatin, ja sen tuotteet jo ovat Öko-Tex-standardi 100 -sertifioituja, yritys voi saada käyttöönsä Öko-Tex-standardi 100plus -merkin. Merkki takaa ostajalle, että tuote on sekä haitta-aineeton että ekologisesti valmistettu.
Venäjän vallankumous

Venäjän vallankumous (ven. Русская революция, Russkaja revoljutsija) on yhteisnimitys kahdelle Venäjällä vuonna 1917 tapahtuneelle vallankumoukselle, helmikuun vallankumoukselle ja lokakuun vallankumoukselle, joissa Venäjän keisarikunta kaatui. Helmikuun vallankumouksessa valta siirtyi väliaikaiselle hallitukselle ja lokakuun vallankumouksessa lopulta bolševikeille, jotka perustivat Venäjän neuvostotasavallan.
Tausta

Venäjän vallankumoukseen ja keisarikunnan kaatumiseen johtivat sekä pidempiaikaiset tsaarinhallinnon ongelmat ja yhteiskunnalliset kysymykset, että ensimmäinen maailmansota. Vuoden 1905 vallankumouksen seurauksena perustettu kansanedustuslaitos, valtakunnanduuma, joutui ajoittain tsaarin hajottamaksi. Tsaarin konservatiivinen politiikka aiheutti laajaa tyytymättömyyttä, kuten myös hallinnon korruptoituneisuus ja tehottomuus. Samalla levottomuudet valtakunnan lukuisten kansallisten vähemmistöjen keskuudessa lisääntyivät.
Lopulta Venäjän huonosti varustellun ja johdetun armeijan saksalaisille kärsimät valtavat tappiot ensimmäisessä maailmansodassa aiheuttivat hallinnolle liian suuren haasteen. Sodan myötä vallankumouksesta tuli välttämätön kahdella tavalla: se osoitti, että Venäjä ei enää pärjännyt sotilaallisesti Keski- ja Länsi-Euroopan valtioille ja se lamaannutti talouden.
Helmikuun vallankumous

Helmikuun lopussa 1917 Pietarissa puhkesi mellakoita, joihin liittyivät myös kaupungin sotilaat. Tsaarilla ei enää ollut armeijan tukea ja hän joutui luopumaan kruunusta 2. maaliskuuta (juliaanisen kalenterin mukaan), jonka jälkeen duuma perusti maahan väliaikaisen hallituksen.
Väliaikaishallituksen aika

Venäjän väliaikainen hallitus yritti pitää Venäjän mukana ensimmäisessä maailmansodassa. Hallituksen kilpailijaksi nousi kuitenkin tehtaista ja armeijasta koottu Pietarin neuvosto, jolla oli pian enemmän valtaa kuin väliaikaisella hallituksella. Pietarin neuvosto antoi 1. maaliskuuta venäjän armeijalle käskyn totella vain neuvostoa. Samankaltaisia neuvostoja muodostettiin myös muihin suuriin kaupunkeihin ja myös asevoimien sisälle. Monet neuvostojen jäsenistä kannattivat Venäjän välitöntä vetäytymistä ensimmäisestä maailmansodasta, joka johti tilanteeseen jossa radikaalien sosialistien vaikutusvalta kasvoi eri neuvostoissa.
Väliaikainen hallitus järjestäytyi uudelleen neljä kertaa ennen lokakuuta, mutta se ei kyennyt vastaamaan tehokkaasti maata piinaaviin ongelmiin. Heinäkuussa hallituksen johtoon nousi sosialisti Aleksandr Kerenski. Hänen sosialistivallankumouksellinen puolueensa kuitenkin hajosi, kun sen vasen siipi irtautui puolueesta. Syyskuuhun mennessä bolševikit ja muut vasemmistolaiset vallankumoukselliset olivat ohittaneet menševikit ja sosialistivallankumouksellisen puolueen. Heitä kannattivat etenkin sotilaat ja kaupunkien nälkäiset työläiset. Kerenski ei kyennyt pysäyttämään maan luisumista taloudelliseen ja sotilaalliseen kaaokseen.
Lokakuun vallankumous

24.–25. lokakuuta bolševikit suorittivat vallankaappauksen, joka oli lähes veretön. He ottivat haltuunsa hallinnon rakennukset ja lennätinasemat. Kerenski joutui pakenemaan maasta, ja bolševikit perustivat maahan uuden hallituksen.
Saksa oli avustanut bolševikkeja ja rahoittanut heidän toimintaansa runsaskätisesti ennen lokakuun vallankumousta. Saksa oli joutunut tukalaan asemaan kahden rintaman sodassa, ja Venäjä oli osallisena itärintamalla käydyssä sodassa. Saksan tiedustelupalvelu halusi Kerenskin hallituksen kaatuvan ja Venäjän vetäytyvän sodasta, joten se liittoutui vallankumouksellisten kanssa ja salakuljetti huhtikuussa 1917 Vladimir Leninin ja hänen kolmisenkymmentä apuriaan Venäjälle kaatamaan hallitusta.
Sisällissota

Vallankumouksen jälkeen vuonna 1918–1920 käytiin sisällissota, jossa bolševikkien muodostama puna-armeija taisteli useita venäläisiä ja ulkomaisia armeijoita vastaan. Sisällissota päättyi bolševikkien voittoon syksyllä 1920.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän vallankumous Wikimedia Commonsissa
Sota-ajan liike-elämää Pietarin ja Suomen välillä syksyllä 20 vuotta sitten, v. 1917. Omin silmin nähtyä ja koettua, kirjoitti O. A. H., Helsingin Sanomat, 19.09.1937, nro 252, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sota-ajan liike-elämää Pietarin ja Suomen välillä syksyllä 20 vuotta sitten, v. 1917. Omin silmin nähtyä ja koettua, kirj. O. A. H., Helsingin Sanomat, 03.10.1937, nro 266, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kapinoita ja vallankumouksia Venäjän ja Neuvostoliiton historiassa
Suolakapina 1648 | Stenka Razin 1670 | Ivan Mazepa 1709 | Jemeljan Pugatšov 1773 | Dekabristit 1825 | Vuoden 1905 vallankumous (Verisunnuntai) | Kazakstanin kapina 1916 | Vuoden 1917 vallankumous (Helmikuun vallankumous · Heinäkuun päivät · Lokakuun vallankumous) | Bolševikkien vastaiset kapinat: Kerenskin–Krasnovin kapina 1917 · Vasemmistoeserrien kapina 1918 · Jaroslavlin kapina 1918 · Tambovin kapina 1920 · Kronstadtin kapina 1921 | Basmatšin kapina 1916–1934 | Storoževoin kapina 1975 | Sumgaitin levottomuudet 1988 | Bakun levottomuudet 1990 | Neuvostoliiton vallankaappausyritys 1991 | Perustuslaillinen kriisi 1993 | Wagner-ryhmän kapina 2023
Łódźin voivodikunta

| Łódźin voivodikunta Województwo łódzkie |
| --- | --- |
 Łódźin kaupunkia
 Lippu:  Vaakuna
 Voivodikunnan sijainti Puolassa
 Koordinaatit: 51°36′00″N, 19°25′00″E 
Valtio:  Puola
Piirivapaita kaupunkeja:  3
Piirikuntia:  21
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Łódź
Pinta-ala:  18 218,95 km²
Väkiluku (2015):  2 493 603
 – väestötiheys:  136,9 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  E
 – ISO 3166:  PL-LD
 
Voivodikunnan internetsivut
Łódźin voivodikunta (puol. województwo łódzkie) on yksi Puolan 16 voivodikunnasta eli läänistä. Se sijaitsee sisämaassa Puolan keskiosassa. Voivodikunnassa on arviolta 2 493 603 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 18 218,95 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Łódź.
Łódźin voivodikunnan kaupungit

| Kaupunki | Väkiluku | Pinta-ala |
| --- | --- | --- |
|  Łódź | 767 628 | 294,39 km² |
|  Piotrków Trybunalski | 79 670 | 67,26 km² |
|  Pabianice | 70 743 | 32,98 km² |
|  Tomaszów Mazowiecki | 66 859 | 41,30 km² |
|  Bełchatów | 62 192 | 34,63 km² |
|  Zgierz | 58 351 | 42,32 km² |
|  Radomsko | 49 331 | 51,45 km² |
|  Skierniewice | 48 807 | 32,86 km² |
|  Kutno | 47 750 | 33,59 km² |
|  Zduńska Wola | 44 495 | 24,58 km² |
|  Sieradz | 44 202 | 51,22 km² |
|  Łowicz | 30 305 | 23,41 km² |
|  Wieluń | 24 384 | 16,90 km² |
|  Opoczno | 22 631 | 24,76 km² |
|  Ozorków | 20 731 | 15,47 km² |
|  Aleksandrów Łódzki | 20 486 | 13,47 km² |
|  Łask | 18 811 | 15,33 km² |
|  Rawa Mazowiecka | 17 635 | 13,67 km² |
|  Konstantynów Łódzki | 17 532 | 26,87 km² |
|  Łęczyca | 15 593 | 8,95 km² |
| Głowno | 15 181 | 19,82 km² |
|  Koluszki | 13 355 | 9,41 km² |
|  Brzeziny | 12 377 | 21,58 km² |
|  Żychlin | 8 938 | 8,69 km² |
|  Wieruszów | 8 792 | 5,98 km² |
|  Zelów | 8 148 | 10,75 km² |
|  Poddębice | 7 882 | 5,89 km² |
|  Tuszyn | 7 199 | 23,25 km² |
|  Pajęczno | 6 682 | 20,21 km² |
|  Sulejów | 6 359 | 26,25 km² |
|  Działoszyn | 6 357 | 4,94 km² |
|  Krośniewice | 4 681 | 2,96 km² |
|  Drzewica | 3 954 | 4,90 km² |
|  Przedbórz | 3 778 | 6,13 km² |
|  Stryków | 3 589 | 8,15 km² |
|  Złoczew | 3 448 | 13,80 km² |
|  Warta | 3 392 | 10,84 km² |
|  Biała Rawska | 3 233 | 9,62 km² |
|  Uniejów | 3 064 | 12,33 km² |
|  Kamieńsk | 2 832 | 11,99 km² |
|  Błaszki | 2 229 | 1,62 km² |
|  Szadek | 2 036 | 17,99 km² |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Łódźin voivodikunta Wikimedia Commonsissa
Łódźin voivodikunta
Pääkaupunki: Łódź 

Aleksandrów Łódzki | Bełchatów | Biała Rawska | Błaszki | Brzeziny | Drzewica | Działoszyn | Głowno | Kamieńsk | Koluszki | Konstantynów Łódzki | Krośniewice | Kutno | Łask | Łęczyca | Łódź | Łowicz | Opoczno | Ozorków | Pabianice | Pajęczno | Piotrków Trybunalski | Poddębice | Przedbórz | Radomsko | Rawa Mazowiecka | Rzgów | Sieradz | Skierniewice | Stryków | Sulejów | Szadek | Tomaszów Mazowiecki | Tuszyn | Uniejów | Warta | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zelów | Zgierz | Złoczew | Żychlin
Piirikunnat 

Bełchatów | Brzeziny | Kutno | Łask | Łęczyca | Łowicz | Itäinen Łódź | Opoczno | Pabianice | Pajęczno | Piotrków | Poddębice | Radomsko | Rawa | Sieradz | Skierniewice | Tomaszów | Wieluń | Wieruszów | Zduńska Wola | Zgierz
Kaupunkipiirikunnat 

Łódź | Piotrków Trybunalski | Skierniewice
Puolan voivodikunnat
Ala-Karpatia
Ala-Sleesia
Kujavia-Pommeri
Łódź
Lublin
Lubusz
Länsi-Pommeri
Masovia
Opole
Podlasia
Pommeri
Sleesia
Iso-Puola
Świętokrzyskie
Vähä-Puola
Warmia-Masuria
Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2015

Yleisurheilun Euroopan joukkuemestaruuskilpailut 2015 olivat järjestyksessään kuudennet yleisurheilumaajoukkueiden väliset Euroopan-mestaruuskilpailut. Maat kilpailivat neljällä eri tasolla edellisten vuosien menestyksensä perusteella: Superliigassa (korkein), Ykkösliigassa, Kakkosliigassa ja Kolmosliigassa.
Lajeja kunkin tason kilpailuissa oli yhteensä 40, 20 miehillä ja 20 naisilla. Kuhunkin lajiin maa asetti yhden edustajan.
Superliiga

Superliigan kilpailut oteltiin 20.–21. kesäkuuta Tšeboksaryssa, Venäjällä.
Superliiga > Lopputulokset

| Sij>  | Maa | Pst>  | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjä | 368,5 |  |
| 2 |  Saksa | 346,5 |  |
| 3 |  Ranska | 319,5 |  |
| 4 |  Puola | 317 |  |
| 5 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 291 |  |
| 6 |  Italia | 288 |  |
| 7 |  Ukraina | 281,5 |  |
| 8 |  Espanja | 230,5 |  |
| 9 |  Valko-Venäjä | 217 |  |
| 10 |  Ruotsi | 187 | Putosivat Ykkösliigaan vuodeksi 2017 |
| 11 |  Suomi | 149,5 | Putosivat Ykkösliigaan vuodeksi 2017 |
| 12 |  Norja | 121 | Putosivat Ykkösliigaan vuodeksi 2017 |
Ykkösliiga

Ykkösliigan kilpailut pidettiin 20.–21. kesäkuuta Iraklionissa, Kreikassa.
Ykkösliiga > Lopputulokset

| Sij>  | Maa | Pst>  | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Tšekki | 353 | Nousivat Superliigaan vuodeksi 2017 |
| 2 |  Kreikka | 327  | Nousivat Superliigaan vuodeksi 2017 |
| 3 |  Alankomaat | 299,5 | Nousivat Superliigaan vuodeksi 2017 |
| 4 |  Belgia | 277,5 |  |
| 5 |  Portugali | 270,5 |  |
| 6 |  Irlanti | 261,5 |  |
| 7 |  Turkki | 259,5 |  |
| 8 |  Sveitsi | 236 |  |
| 9 |  Romania | 227 |  |
| 10 |  Viro | 215,5 |  |
| 11 |  Liettua | 214,5 | Putosivat Kakkosliigaan vuodelle 2017 |
| 12 |  Latvia | 169,5 | Putosivat Kakkosliigaan vuodelle 2017 |
Kakkosliiga

Kakkosliigan kilpailut oteltiin 20.–21. kesäkuuta Stara Zagorassa, Bulgariassa.