stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Le Houga
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Houga Wikimedia Commonsissa
Le Kram

| Le Kram لكرم |
| --- | --- |
 Ilmakuva Le Kramista
Valtio:  Tunisia
Kuvernoraatti:  Tunis
Väkiluku (2004):  58 152
 
 www.commune-kram.gov.tn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Le Kram (arab. لكرم‎) on 58 152 (2004) asukkaan kaupunki Pohjois-Tunisiassa, Le Gouletten ja Karthagon välissä. Le Kram perustettiin samoihin aikoihin Karthagon kanssa vuonna 814 eaa.
Tunnettuja henkilöitä

Moustapha Agha, poliitikko ja militaristi
Mohamed Chedli Khaznadar, runoilija
Adel Sellimi, jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Kaupungin sivut (englanniksi), (ranskaksi), (arabiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Kram Wikimedia Commonsissa
Lloyd Erskine Sandiford

Lloyd Erskine Sandiford (24. maaliskuuta 1937 – 26. kesäkuuta 2023) oli barbadoslainen poliitikko ja maansa pääministeri (1987–1994). Hän valmistui Länsi-Intian yliopistosta Jamaikalla.
Sandiford edusti Barbadoksen Demokraattista työväenpuoluetta. Hän istui parlamentissa vuoteen 1999 ja opetti sen jälkeen taloustieteitä Barbados Community Collegessa.
Abraham Melkiorinpoika

Abraham Melkiorinpoika tai Abraham Melkiersson (k. 1598 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen nuijasodan aikainen Pohjanmaan vouti ja nuijamiesten vastustaja.
Abraham Melkiorinpoika syntyi Uppsalassa. Hän toimi voutina Itä-Götanmaalla 1580-luvulla ja Helsinglannissa 1590-luvulla. Suomen käskynhaltija Klaus Fleming lähetti Abraham Melkiorinpojan Pohjanmaalle sen jälkeen, kun Kaarle-herttuan kannattajat olivat vanginneet vouti Tuomas Yrjönpojan ja lainlukija Erik Olavinpojan ja kuljettaneet heidät Ruotsiin. Abraham Melkiorinpoika oli kääntynyt katolilaisuuteen ja saanut valtakirjansa kuningas Sigismundilta Puolassa. Hän saapui Pohjanmaalle viimeistään elokuun puolivälissä vuonna 1596, mutta hän palasi Turkuun varoitettuaan talonpoikia kapinallisista hankkeista. Myöhemmin syksyllä Abraham Melkiorinpoika palasi Pohjanmaalle, mutta talonpoikien alettua polttamaan ratsutiloja, hän poistui jälleen maakunnasta.
Nuijasodan Nokian taistelussa joulukuussa 1596 Abraham Melkiorinpoika lähetettiin tarjoamaan sovintoa ehtona, että talonpojat luovuttavat huomattavimmat johtajansa tuomittaviksi. Tästä seurasi hämmennys, jonka takia talonpoikien päälliköt pakenivat ja talonpoikien joukot lyötiin näiden jouduttua hajaannuksen valtaan. Tämän jälkeen Abraham Melkiorinpoika vangitsi Jaakko Ilkan, Yrjö Kontsaksen, Pentti Pirin ja muutaman muun talonpoikaisjohtajan. Vastoin Klaus Flemingin myöhästynyttä kieltoa hän mestautti vangit Isonkyrön kirkolla.
Sitten alkoivat pohjoispohjalaiset kapinoimaan, jolloin Abraham Melkiorinpoika ensin heille varoittavan kirjeen kirjoitettuaan, lähti muutaman kymmenen sotamiehen joukon voimin pohjoiseen kapinallisia rauhoittamaan. Kaarle-herttuan nimeämä uusi vouti Israel Larsinpoika oli kuitenkin antanut määräyksen pidättää Abraham Melkiorinpoika elävänä tai kuolleena. Pohjoispohjalainen partio Hannu Krankan ja Perttu Palon johdolla yllätti Abraham Melkiorinpojan joukon Kokkolan kirkon lounaispuolella olevalla Tarharannan niityllä. Abraham Melkiorinpoika pääsi pakoon, mutta hänet otettiin kiinni seuraavana päivänä etelämpää Kruununkylästä. Abraham Melkiorinpoika kuljettiin sidottuna ensin Tukholmaan ja sitten Arbogaan. Siellä koolla olleen säätyjen kokouksen asettama tilapäinen tuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan. Abraham Melkiorinpoika vetosi kuninkaaseen ja laati kaksi puolustuskirjelmää, jotka eivät kuitenkaan auttaneet vaan hänet teloitettiin Tukholmassa keväällä 1598.
Ēriks Vītols

| Ēriks Vītols> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. heinäkuuta 2001 (ikä 23) Riika, Latvia
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  JYP
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  70
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  HS Mārupe (LAT-2) HK Ako/HS Mārupe (LAT-2) Dinamo Riika (KHL) HK Zemgale (Latvia/Mestis) KeuPa HT (Mestis)
Ēriks Vītols (s. 17. heinäkuuta 2001 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SM-liigajoukkue JYPissä.
Ura > Seuraura

Vītols on HS Mārupen kasvatti. Hän pelasi juniorina myös HK Akossa. Vītols debytoi Mārupen miesten joukkueessa vain 16-vuotiaana Latvian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaudella 2017–2018, jolloin hän pelasi siellä seitsemän runkosarja- ja neljä pudotuspeliottelua. Vītols pelasi myös kaksi Latvian Cupin ottelua. Kauden 2019–2020 hän pelasi Akon ja Mārupen yhdistelmäjoukkueessa. Vītolsin päästettyjen maalien keskiarvo 2.23 oli sarjan paras.
Kauden 2020–2021 Vītols pelasi suurimmaksi osaksi Venäjän nuorten sarja MHL:ää. Hän debytoi myös Dinamo Riian KHL-joukkueessa, jossa Vītols pelasi neljässä runkosarjaottelussa. Hän teki KHL-debyyttinsä 28. lokakuuta 2020 vieraissa valkovenäläistä Dinamo Minskiä vastaan. Vītols torjui Riian 3–0-tappioon päättyneessä ottelussa 33 kertaa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi kahdessa KHL-ottelussa. Vītols vietti suurimman osan kaudestaan kotimaansa pääsarjassa Optibet Hokeja Līgan HK Zemgalessa, jossa hän pelasi seitsemän runkosarjaottelua torjuen kuusi voittoa ja kymmenen pudotuspeliottelua torjuen kahdeksan voittoa. Vītols voitti kauden päätteeksi Latvian-mestaruuden. Hän jatkoi seurassa kaudella 2022–2023, jolloin Vītols edusti Zemgalea sekä Mestiksessä että Latvian pääsarjassa. Hänen torjuntaprosenttinsa (95,3%) oli Latvian liigan paras, kuten myös pudotuspeleissä (95,5%), jossa Vītolsilla oli myös sarjan paras päästettyjen maalien keskiarvo (1.08). Hän torjui kymmenessä ottelussa neljä nollapeliä. Vītols torjui Zemgalen toiseen peräkkäiseen Latvian-mestaruuteen. Hän edusti seuraa kauden aikana myös Continental Cupissa.
Vītols siirtyi kaudeksi 2023–2024 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Marraskuussa 2023 seura vuokrasi hänet kahden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue JYPiin, joka vastaavasti vuokrasi KeuPaan kahden ottelun ajaksi loukkaantumisesta kuntoutuneen Topias Leinosen. Vītols jäi JYPissä kahdessa ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa.
Kaudeksi 2024–2025 Vītols siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella JYPin SM-liigajoukkueeseen. Hän lähti kauteen niin ikään kakkosmaalivahtina Veini Vehviläiselle.
Ura > Maajoukkueura

Vītols edusti Latviaa MM-kilpailuissa vuonna 2024, jolloin hän toimi joukkueensa kolmosmaalivahtina ja pelasi yhdessä ottelussa. Hän edusti Latviaa myös Milanon olympiakisojen 2026 karsinnoissa. Vītols puki turnauksessa kahteen otteluun, mutta hän jäi kuitenkin ilman peliaikaa. Yhteensä Vītols on pelannut 18 A-maaottelua. Hän puki Latvian A-maajoukkueen paidan ensimmäisen kerran jo Tanskan Esbjergissä pelatussa Euro Ice Hockey Challengessa marraskuussa 2021, jossa Vītols toimi joukkueen kakkosmaalivahtina Jānis Kalniņšille. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 15. joulukuuta 2021 NaturEnergie Challengessa Sveitsin Vispissä Slovakiaa vastaan. Vītols lähti otteluun kakkosmaalivahtina Ivars Punnerovsille, mutta hänet vaihdettiin Latvian maalinsuulle ottelun kolmanteen erään, jossa Vītols torjui kahdeksan kertaa ja päästi kaksi maalia. Latvia hävisi ottelun lopulta lukemin 2–6. Ensimmäisen A-maaottelunsa aloittavana maalivahtina hän pelasi seuraavassa ottelussa 16. joulukuuta 2021 turnauksen isäntäjoukkue Sveitsiä vastaan. Vītols torjui Latvian 2–1-tappioon päättyneessä ottelussa 30 kertaa.
Muuta

Vītols on maininnut esikuvikseen Pekka Rinteen ja Sergei Bobrovskin.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | MM | 1 | 0 | 1 | 25 | 1 | 0 | 2.46 | 92,9 |
Aiheesta muualla

Ēriks Vītols Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Ēriks Vītols Eurohockey.com. (englanniksi)
Ēriks Vītols The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Laysaninkerttunen

| Laysaninkerttunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Ruokokerttuset Acrocephalus
Laji::  familiaris
Kaksiosainen nimi
 Acrocephalus familiaris  (Rothschild, 1892) 
Katso myös
   Laysaninkerttunen Wikispeciesissä   Laysaninkerttunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Laysaninkerttunen (Acrocephalus familiaris) on Havaijin saariryhmällä elävä kotoperäinen kerttunen. Lajin historiallinen levinneisyysalue kattaa kaksi saarta, Laysanin ja Nihoan. Siitä on kuvattu kaksi alalajia, kingi Nihoalla ja familiaris Laysanilla, josta se kuoli sukupuuttoon. Lajia tavataan nykyisin taas molemmilla saarilla, koska Nihoan lintuja on siirretty Laysanille. Laysaninkerttunen luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Walter Rothschild kuvaili lajin holotyypin Laysanilta 1892.
Koko ja ulkonäkö

Pienehkö ja hoikka kerttunen. Pituus on 14 cm ja paino 15–21,5 g. Muistuttaa kooltaan meikäläistä rytikerttusta. Laysaninkerttunen on väriltään harmaanruskea tai vhreänruskea, alapuoli vaalean harmaanvalkoinen. Yleisilmeeltään hyvin vaatimaton ilman yhtään silmiinpistävää diagnostista tuntomerkkiä. Lyhyt ja heikko silmäkulmajuova häviää pian silmän yläpuolella. Jalat ja nokka ovat tummanharmaat. Sukupuolet ovat samannäköiset. Laji ei muistuta mitään muuta lintua levinneisyysalueellaan. Nihoan ainoa toinen varpuslintu on nihoanpalila, johon sekoittaminen on mahdollista vain hyvin kaukaa.
Laulu

Hiljainen ja heikko laulu, joka ei luontaisessa ympäristössään kanna kauas. Laulu alkaa kuudella-seitsemällä ohuella metallisella 'tsit' -äänellä, joita seuraa rätisevä ja nopea 8–10 sekunnin laulujakso. Laulu on rakenteeltaan ja sävyltään tyypillinen kerttusen laulu ja sitä kuullaan pesimäaikaan tammikuusta syyskuulle.
Muita ääniä heikko, usein toistettu 'tshik' ja hiljainen ja lyhyt 'sviiio'.
Lisääntyminen ja käyttäytyminen

Erittäin paikkauskollinen lintu, joka pysyy omalla reviirillään jopa koko elämänsä. Rengastetut linnut ovat pysytelleet 50 metrin etäisyydellä rengastuspaikasta vuosia. Laysaninkerttuset ovat monogamisia ja molemmat emot rakentavat pesän lähelle maata tiheään pensaaseen. Pesiminen tapahtuu tammi-syyskuun välillä, jolloin Nihoalla on enemmän sateita ja oletettavasti enemmän ravintoa. Munia syntyy yleensä kaksi ja molemmat emot hautovat niitä noin 16 päivää. Nuoretkaan linnut eivät luultavasti liiku kovin kauas syntymäpaikaltaan, koska lajia ei ole koskaan havaittu muilla kuin kotisaarillaan.
Ympäristö ja ravinto

Nihoa on alle neliökilometrin kokoinen pieni ja jyrkkä saari. Laysaninkerttuset pesivät Nihoan keskialueilla, joilla kasvillisuus on matalaa ja tiheää. Vain 40 hehtaaria Nihoasta on kasvillisuuden peitossa, mutta siitä suurin osa on kerttusille sopivaa alaa. Pesimäalueen kasvilajisto koostuu ennen muuta savikoista, koisoista, röllinurmikoista ja siidoista. Laysaninkerttuset syövät hyönteisiä, poimien niitä kasveilta ja maasta sekä pyydystäen niitä lennosta. Perhoset ovat suosituinta ravintoa. Englannikielinen nimi 'millerbird' viittaa yöperhosiin, joita Laysanilla kutsuttiin nimellä 'miller'.
Levinneisyys ja historia

Alun perin laysaninkerttusia tavattiin kahdella saarella ja kullekin saarelle määritettiin oma alalajinsa:
familiaris - Nimialalaji, jota tavattiin Laysanilla sen sukupuuttoon asti
kingi  - Nihoan alalaji, kaikki elossa olevat laysaninkerttuset ovat kingi-alalajia
Huolimatta siitä, että kerttuset ovat pieniä lintuja, joiden ei uskoisi pystyvän ylittämään suuria merialueita, ovat ne asuttaneet ison osan Tyynenmeren saarista. Omia kerttuslajejaan on muun muassa Pitcairnilla ja Cookinsaarilla. Laysaninkerttunen eroaa kuitenkin ulkonäöltään kaikista muista Tyynenmeren kerttusista ja on luultavasti lähtöisin eri aasialaisesta kantalajista kuin ne. Ulkonäöltään lähinnä oleva mahdollinen kantalaji on papyruskerttusen itäisin sumbae-alalaji, jonka levinneisyysalue yltää pitkälle Papua-Uuteen-Guineaan ja Salomonsaarille. Laysaninkerttusen siipirakenne kuitenkin viittaisi muuttavaan esi-isään, eikä Kaakkois-Aasian papyruskerttuset ole sellaisia.
Laji kuvattiin tieteelle ensin Laysanilta 1892. Saarelle istutettiin kaniineja ja marsuja 1894, ja ne lisääntyivät räjähdysmäisesti tuhoten lähes kaiken kasvillisuuden. Laysaninkerttunen hävisi Laysanilta vuosien 1915 ja 1923 välillä.
Muutama kuukausi sen jälkeen, kun nimialalajin sukupuutto varmistui 1923, saman retkikunnan onnistui löytää lajin toinen populaatio Nihoalta. Nihoalla on ollut aikojen saatossa havaijilaisten asutusta, mutta saari on säästynyt tuhoisilta tulokaslajeilta lukuun ottamatta Schistocerca nitens -heinäsirkkaa, joka tuhosi kasvillisuutta vuosien 1999 ja 2003 välillä. Sinä aikana, kun laysaninkerttunen on tunnettu Nihoalla, ovat arviot sen populaatiokoosta vaihdelleet 30 ja 800 yksilön välillä. Pienessä populaatiossa satunnaisvaihtelut ovat suuria ja esimerkiksi heinäsirkkojen aiheuttama tuho näkyi laysaninkerttusten määrissä.
Jotta lajin sukupuutto olisi vähemmän todennäköinen, on sitä siirretty takaisin Laysanille vuonna 2011. Kaniinit ja marsut on hävitetty Laysanilta ja saaren kasvillisuus on toipunut (lukuun ottamatta sukupuuttoon hävinneitä lajeja). Siirtoa valmisteltiin huolella vuosien ajan, lajin elinvaatimuksia tutkittiin ja kehitettiin tapoja määrittää laysaninkerttusten sukupuoli ja ikä. Näin pyrittiin varmistamaan, että Nihoan populaatiolle ei aiheuteta suurta vahinkoa ja että siirretyt linnut pystyvät selviytymään ja lisääntymään Laysanilla. Noin 50 yksilöä siirrettiin vuosien 2011 ja 2012 aikana ja siirretyt linnut ovat pesineet saarella.
Laysaninkerttusten määrä on pieni ja rajoittunut hyvin pienelle alalle. Tämä tarkoittaa, että lajin säilymistä uhkaavat monet satunnaisilmiöt, kuten myrskyt, kuivuus tai tulipalo. Vieraslajit, niin kasvit kuin eläimetkin, voivat tuhota laysaninkerttusen elinympäristön erittäin lyhyessä ajassa. Taudit, kuten lintumalaria, voisivat myös johtaa sukupuuttoon. Siirtoistutetun Laysanin populaation vakiintuminen on vielä epävarmaa, mutta onnistuessaan se tuo huomattavaa lisäturvaa lajille.
Luettelo Guinea-Bissaun kaupungeista

Guinea-Bissaun kartta
Bissau, Guinea-Bissaun pääkaupunki.
Tämä on luettelo Guinea-Bissaun suurimmista kaupungeista ja niiden väkiluvusta vuonna 2009.
Bissau	387 909 asukasta
Gabú 43 556
Bafatá 29 556
Canchungo 12 044
Bissorã 9 898
Bula 9 010
Farim 9 005
Mansôa  8 313
Ingoré 8 107
Buba  7 898
250 Vesey Street

| 250 Vesey Street |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  Lower Manhattan, New York,  Yhdysvallat
Rakennettu:  -1986
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  César Pelli (Cesar Pelli & Associates), Haines Lundberg Waehler
Insinööri:  Thornton-Tomasetti Engineers
Omistaja:  Brookfield Office Properties
Tekniset tiedot
Kerroksia:  34
Korkeus
Kattokorkeus:  152 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
250 Vesey Street (aiemmin 4 World Financial Center, lyhenne 4 WFC) on New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa Brookfield Place -toimistorakennuskompleksia. Rakennus sijaitsee osoitteessa 250 Vesey Street. Vuonna 1986 valmistuneen, postmodernismia edustavan rakennuksen on suunnitellut arkkitehti César Pelli. Sen korkeus on 152 metriä ja kerroslukumäärä 34.
Rakennus toimii Merrill Lynch -yhtiön pääkonttorina ja se tunnetaankin myös nimellä Merrill Lynch Building. Silloinen Four World Financial Center vaurioitui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 West Street -kadun toisella puolella sijainneiden World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua. Rakennus oli suljettuna useita kuukausia korjaustöiden vuoksi.
Aiheesta muualla

World Financial Centerin virallinen sivusto (englanniksi)
Four World Financial Center Emporis-rakennustietokannassa (englanniksi)
World Financial Center
| --- | --- |
Rakennukset:  One World Financial Center • Two World Financial Center • Three World Financial Center • Four World Financial Center • Winter Garden Atrium
Aiheeseen liittyvää:  Battery Park City • Lower Manhattan • César Pelli • World Trade Center • Syyskuun 11. päivän iskut
Leonid Lentsman

| Leonid Lentsman> Viron kommunistinen puolue (EKP), toinen sihteeri |
| --- | --- |
 1953–1964  
Edeltäjä:  Vasili Kosov
Seuraaja:  Artur Vader
Viron kommunistinen puolue (EKP), ideologinen sihteeri
 1951–1964  
Edeltäjä:  Ivan Kebin
Seuraaja:  Artur Vader
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. joulukuuta 1915 Simferopol, Krim, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 1996 Pietari, Venäjä
Kansalaisuus:  venäjänvirolainen
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue (EKP)
Leonid Lentsman (s. 10. joulukuuta 1915 Simferopol, Krim, Venäjän keisarikunta – 1996 Pietari, Venäjä) oli Viron kommunistisen puolueen toinen sihteeri ja ideologinen sihteeri vuosina 1953–1964. Kriminvirolainen Lentsmann kuului venäjänvirolaisiin, jotka tulivat Viroon neuvostovallan mukana.
Virolaissyntyisten vanhempien jälkeläisenä Leonid Lentsman eli nuoruutensa Tverin alueella, jossa hän opiskeli Nevelin maatalousoppilaitoksessa vuoteen 1933 asti. Lentsman opiskeli sen jälkeen Leningradin valtionyliopiston kielitieteellisellä osastolla vuosina 1933–1938. Valmistuttuaan hän siirtyi opettajaksi Murmanskin alueelle aina lokakuuhun 1940 asti, jonka jälkeen hän oli puna-armeijan riveissä tammikuuhun 1941. Sen jälkeen hän palasi vielä entiseen työpaikkaansa Murmanskiin kesään 1941 asti.
Kesäkuussa 1941 alkaneeseen suureen isänmaalliseen sotaan Lentsman osallistui puna-armeijan poliittisena työtekijänä. Ensi vaiheessa hän osallistui politrukkina Karjalan rintaman taisteluihin Louhessa ja myöhemmin muualla Itä-Karjalassa. Sen jälkeen helmikuusta 1942 lähtien Lentsman siirtyi puna-armeijan 8. virolaiseen jalkaväkiarmeijakuntaan, jossa hän toimi aina sodan päättymiseen asti osallistuen Viron valtaukseen. Sodan aikana vuonna 1942 Lentsman liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen.
Neuvostovallan palattua sodan jälkeen Viroon Lentsman siirtyi useiden muiden kaltaistensa eli Neuvostoliitossa kasvaneiden virolaisten jälkeläisenä Neuvosto-Viroon. Hän toimi Viron kommunistisen puolueen osastopäällikkönä vuosina 1947–1950. Vuosina 1950–1951 hän toimi Viron opetusministerinä. Huhtikuusta 1951 alkaen Lentsman vastasi puolueen ideologiasta ideologiasihteerinä, johon liitettiin elokuussa 1953 puolueen toisen sihteerin virka., Tässä roolissa hän oli Neuvostoliiton keskusjohdon uskottu ja keskusvallan valvoja Johannes Käbinin toimiessa ensimmäisenä sihteerinä. Ideologiasihteerinä Lentsman aloitti uransa Stalinin ajan lopulla kovan linjan stalinistina ja kävi läpi suojasään ajanjakson.
Tammikuussa 1964 hän siirtyi puolueen sihteeristöön, jossa hän toimi helmikuuhun 1971 asti. Sen jälkeinen virkaura sisälsi tehtävät Neuvosto-Viron ammattiliittojen neuvoston puheenjohtajana vuosina 1971–1982 ja kommunistipuolueen kontrollikomission puheenjohtajana vuosina 1982–1986, jonka jälkeen hän siirtyi eläkkeelle. Hän oli tosin vielä Viron kommunistipuolueen keskuskomitean jäsen ja joutui eroamaan toukokuussa 1989 puolueen tilanteen kriisiytyessä kilpailevien poliittisten ryhmien paineessa.
Julkaisut

Leonid Lentsman-Endel Sõgel (toim.): Eesti rahvas Nõukogude Liidu Suures Isamaasõjas 1941–1945, Tallinn 1971. (viroksi)
Leipijärvi (Janakkala)

| Leipijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Janakkala
Koordinaatit:  60°46′30″N, 24°29′11″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tervajoen valuma-alue (35.87)
Laskuoja:  Tokeenoja 
Järvinumero:  35.876.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,9 m  
Rantaviiva:  4,042 km  
Pinta-ala:  45,289 ha  
Saaria:  5 
 fiLeipijärvi 
Leipijärvi  tai myös Leipjärvi  on Kanta-Hämeessä Janakkalassa Vähikkälän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 45 hehtaaria ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Se sijaitsee neljän korkean mäen keskellä. Niistä Saunamäki on korkein ja se kohoaa noin 70 metriä järven vedenpintaa korkeammalle. Saaria on viisi ja ne ovat pieniä. Suurin saari on halkaisijaltaan 40 metriä. Ainakin Karikivi on luonnollinen saari.
Sen rantaviivan pituus on 4,0 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa metsämaata. Pohjoispää ja itäinen lahti ovat matalina kasvustoltaan reheviä. Näillä rannoilla myös peltoiset rinteet laskevat järveen, mikä voi olla lisäselitys kasvustolle. Järven lähiympäristössä on sijainnut neljä maatilaa ja rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13631 haarautuvilta teiltä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Tervajoen valuma-alueeseen, johon Ojajoen valuma-alue kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,9 metriä mpy. Järveen laskee kahdeksan metsä- tai pelto-ojaa. Järven laskuojan luusua sijaitsee sen kaakkoispäässä. Se laskee Tokeenojan nimisenä 1,8 kilometrin päässä sijaitsevaan Ojajärveen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Vähikkälästä luonaaseen lähtenyt tie ohitti Leipijärven eteläpään, jossa sijaitsivat kaksi torppaa peltoineen. Nykyisille peltorannoille oli raivattu niittymaita laiduntamiseen.
Ad litem -tuomari

Ad litem -tuomari on tiettyä tapausta varten kutsuttu tuomari.
Moniin kansainvälisiin tuomioistuimiin valitaan usein vakituisten tuomareiden lisäksi ad litem -tuomareita. Jugoslavia-tuomioistuimeen valittiin ad litem -tuomarin vaaleissa vuonna 2001 tuomioistuimeen oikeusneuvos Per-Johan Lindholm vuosiksi 2001–2005 ja vuoden 2005 vaaleissa professori Raimo Lahti vuosiksi 2005–2009.
Leningradin ydinvoimalaitos

Venäjän Leningradin alueen Sosnovyi Borin ydinvoimalan sijainti Suomenlahden rannalla.
Leningradin ydinvoimalaitos  (ven. Ленинградская АЭС; Ленинградская атомная электростанция, Leningradskaja AES; Leningradskaja atomnaja elektrostantsija) eli Sosnovyi Borin voimalaitos on  Suomenlahden kaakkoisrannalla Leningradin alueella Sosnovyi Borissa sijaitseva  ydinvoimalaitos. Laitos sijaitsee noin 70 km Pietarin keskustasta länteen. Voimalassa on kolme toiminnassa olevaa 1 000 megawatin RBMK-reaktoria. Keväällä 2014 oli rakenteilla kaksi toisen vaiheen ja 1 170 megawatin reaktoria, joilla on tarkoitus korvata ensimmäisenä käytöstä poistettavat ykkösvaiheen reaktoriyksiköt.
Venäjän läntisimpien ydinvoimaloiden sijainti.  (Katso)
Rakenteilla oleva voimala
Toiminnassa oleva voimala

Toiminnassa olevissa ydinvoimalaitoksissa voi olla myös rakenteilla olevia tai suljettuja voimalayksiköitä.
Suomessa voimalaitosta kutsutaan Sosnovyi Borin ydinvoimalaksi sijaintikaupunkinsa vuoksi. Virallinen nimi Leningradin ydinvoimalaitos johtuu siitä, että voimala sijaitsee Leningradin alueella ja on perustettu palvelemaan silloista Leningradin kaupunkia.
Sähköntuotanto

Laitos kuuluu Rosenergoatomin hallintaan ja se tuottaa 28 prosenttia Luoteis-Venäjän kokonaisenergian tarpeesta. Voimalaitos tuottaa 50 prosenttia Pietarin kaupungin ja Leningradin alueen sähköntarpeesta. Voimalan kapasiteetti on 28 terawattituntia sähköä vuodessa. Voimalan tuottama sähkö siirretään Lenenergon järjestelmän kautta valtakunnanverkkoon 330 kV ja 750 kV kaapeleita myöten.