stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Linus Pauling
Elämä > Tieteellinen ura

Post-doc-opintojen jälkeen 1927 Pauling palasi Caltechiin, missä hänen uransa  tutkijana ja opettajana jatkui lähes neljänkymmenen vuoden ajan.
Paulingin saama Nobelin rauhanpalkinto ärsytti joitakin piirejä Caltechissa, joten Pauling vaihtoi työpaikkaa vuonna 1963. Hän toimi neljä vuotta tutkimuskeskuksessa Santa Barbarassa, ja vuonna 1967 hän siirtyi Kalifornian yliopistoon, San Diegoon. Siellä hän julkaisi artikkelin kemikaalien vaikutuksesta psykologiaan. Vuonna 1969 hän siirtyi Stanfordin yliopistoon, jossa jatkoi vuoteen 1972 asti. San Diegon ja Stanfordin vuosinaan hän tutki C-vitamiinia.
Merkitys kemian kehitykselle

Linus Paulingia on kutsuttu vuosisadan tärkeimmäksi kemistiksi, koska hän saavutti merkittäviä tuloksia sekä useilla kemian osa-aloilla että lähitieteissä kuten biokemiassa.
Linus Pauling keksi atomien orbitaalit, elektronegatiivisuuden ja Paulingin säännöt. Biologisten molekyylien rakennetutkimus oli 1950-luvun alussa nopeasti kehittyvä ala. Vuonna 1950 Paulingin kollegoineen ehdotti proteiinien koostuvan alfakierteistiä rakenteista ja beta-levyistä. DNA:n rakenne oli tuolloin vielä tuntematon, ja Pauling ehdotti myös DNA:lle alfa-heliksi-rakennetta, mutta teki virheitä, jotka estivät täsmällisen rakenteen löytymisen. Myöhemmin 1953 James D. Watson ja Francis Crick keksivät DNA:lle alfa-heliksi-rakenteen, joka osoittautui oikeaksi. He saivat yhdessä Maurice Wilkinsin kanssa keksinnöstä Nobelin palkinnon 1962.
Pauling tutki 1940-luvulla myös hemoglobiinia ja osoitti, millä tavoin sirppisoluanemiaa sairastavien henkilöiden hemogloniinin molekyylirakenne poikkeaa normaalista. Myöhemmällä iällään Pauling puhui hyvin suurten C-vitamiinimäärien nauttimisen puolesta. Hänen mukaansa suuret C-vitamiiniannokset olisivat tehokkaita lääkkeitä nuhakuumetta ja syöpää vastaan, mitä kuitenkaan ei ole voitu todistaa. Vielä 1990-luvulla Pauling julkaisi tieteellisiä artikkeleja muun muassa korkean lämpötilan suprajohteista. Paulingin myöhäisten vuosien tulokset, etenkin C-vitamiineja koskevat, ovat olleet kiistanalaisia.
Yhteiskunnallinen vaikuttaminen

William Astbury
Oswald Avery
Herbert Boyer
Francis Crick
Erwin Chargaff
Max Delbrück
Rosalind Franklin
Phoebus Levene
Linus Pauling
Erwin Schrödinger
James D. Watson
Maurice Wilkins
Robert Oppenheimer kutsui Paulingin mukaan atomipommihankkeeseen, mutta hän kieltäytyi. Sen sijaan hän liittyi Albert Einsteinin perustamaan rauhankomiteaan, Emergency Committee of Atomic Scientists, minkä takia USA ei antanut hänelle passia vuonna 1952. Passi palautettiin hieman ennen Nobel-palkinnon saantia vuonna 1954.
Pauling allekirjoitti Russell–Einsteinin manifestin vuonna 1955. Siinä varoitettiin maailman johtajia ydinpommin vaaroista ja kehotettiin etsimään rauhanomaisia ratkaisuja konflikteihin. Julistuksen allekirjoittivat Max Born, Percy W. Bridgman, Albert Einstein, Leopold Infeld, Frédéric Joliot-Curie, Herman J. Muller, Linus Pauling, Cecil F. Powell, Józef Rotblat, Bertrand Russell ja Hideki Yukawa.  Manifestin saaman julkisuuden seurauksena Cyrus S. Eaton (Pugwash, Nova Scotia) tarjosi rahoitusta kokoukselle, joka pidettiin heinäkuussa 1957. Se oli ensimmäinen Pugwash-liikkeen kokous.
Vuoden 1960 Nobelin kemianpalkinnon saaja Willard Libby arvioi, että ilmakehässä suoritettavissa ydinkokeissa vapautuvan radioaktiivisen hiilen määrä on niin pieni, ettei sillä ole merkitystä verrattuna kosmisen säteilyn altistukselle. Pauling käytti Libbyn omaa dataa ja laski, että tuohon aikaan suunnitellut ydinkokeet aiheuttaisivat puoli miljoonaa ylimääräistä keskenmenoa, 55 000 lapsen syntymisen vammaisena ja enemmän leukemiaa ja luusyöpää kuin siihenastisten ydinkokeiden fissiotuotteet.
Pauling ja kollegat keräsivät tuhansien tiedemiesten allekirjoitukset ydinkokeiden vastaiseen addressiin, joka ojennettiin YK:n pääsihteeri Dag Hammarskjöldile 1958. Samana vuonna alkoivat Genevessä neuvottelut ydinkokeiden kieltämiseksi. Neuvostoliiton Nikita Hruštšov, Yhdysvaltain John F. Kennedy ja Britannian Harold Macmillan allekirjoittivat sopimuksen 1963. Tämän prosessin alkuunsaattamisesta Pauling sai rauhan Nobelin.
Tunnustuksia

Pauling sai lukuisia palkintoja, tunnustuksia ja arvonimia. Merkittäviä kemianpalkintoja kertyi 60, biokemian 12, fysikaalisten tieteiden 10, lääkietieteen 75 ja rauhanrakennuksen palkintoja 31 kappaletta. Hän sai 55 akateemista arvonimeä ja  oli 11 maan tai alueen kunniakansalainen ja 92 järjestön jäsen. Tunnettuja palkintoja olivat kahden Nobelin palkinnon lisäksi Amedeo Avogadro -mitali (1956), Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto (1970), Laurent Lavoisier -mitali (1986) ja Vannevar Bush -palkinto (1989).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Linus Pauling Wikimedia Commonsissa
The Ava Helen and Linus Pauling Papers at the Oregon State University Libraries (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
sp3-orbitaali.
Kauko Uusila

Kauko Uusila (s. 1962 tai 1963) on suomalainen helluntailainen pastori ja kirkkokunnan johtaja. Uusila on Oulun helluntaiseurakunnan johtava pastori. Uusila on toiminut vuodesta 2022 lähtien Suomen Helluntaikirkon johtajana. Aikaisemmin Uusila on toiminut pastorina Nastolassa, Kausalassa, Kuusankoskella ja Riihimäellä. Uusila on toiminut lähetystyöntekijänä Boliviassa ja Uruguayssa 20 vuoden ajan 1990- ja 2000-luvuilla.
Karl Eugen Grönlund

Karl Eugen Grönlund (13. marraskuuta 1831 Helsinki - 18. helmikuuta 1881 Porvoo) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja kirjailija.
Grönlundin vanhemmat olivat Helsingin kaupunginlääkäri Karl Grönlund ja Beata Karolina Sunn. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1847. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1851, maisteriksi 1853 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1857. Grönlund toimi Helsingin yläalkeiskoulun vt. latinan kollegana vuodesta 1857 ja vakinaisena kollegana vuodesta 1858. Grönlund oli Porvoon lukion vt. ja myöhemmin vakinainen kreikkalaisen kirjallisuuden lehtori vuodesta 1862.
Grönlund oli naimisissa vuodesta 1870 Elina Öhmanin kanssa.
Kangin

| Kangin 강인 |
| --- | --- |
 Kangin vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1985 (ikä 39) Soul, Korean tasavalta
Ammatti:  laulaja, näyttelijä, radiojuontaja, juontaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kangin
Laulukielet:  korea
Aktiivisena:  2005-2019
Tyylilajit:  K-pop
Soittimet:  piano 
Yhtyeet:  Super Junior, Super Junior-T, Super Junior-H, SM Town
Levy-yhtiöt:  SM, Label SJ
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kim Young-woon (17. tammikuuta 1985), tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Kangin on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli poikabändi Super Juniorin ja sen alaryhmien, Super Junior-T:n, Super Junior-H:n jäsen.
Kanjana Sungngoen

Kanjana Sungngoen
Kanjana Sungngoen (s. 21. syyskuuta 1986) on thaimaalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Thaimaan naisten maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 59 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. MM-kilpailuissa hän oli joukkueen kapteeni ja pelasi kaikki kolme ottelua alusta loppuun sekä teki Thaimaan ainoan maalin koko kisoissa.
Kaitanen (Jämsä)

| Kaitanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°00′03″N, 25°15′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Kirvesjärveen 
Järvinumero:  14.221.1.160
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  158,3 m  
Pituus:  790 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  1,617 km  
Pinta-ala:  4,13 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaitanen 
Kaitanen  on Keski-Suomessa Jämsässä Vekkulan kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,1 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 158,3 metriä mpy.
Karhulammi (Jämsä)

| Karhulammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  62°05′38″N, 25°15′54″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Iso Rautaveden alue (14.52)
Järvinumero:  14.528.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  163,6 m 
Rantaviiva:  0,6 km 
Pinta-ala:  0,02 km² 
Tilavuus:  0.000100 km³ 
Keskisyvyys:  4,4 m 
Suurin syvyys:  9 m 
 fiKarhulammi 
Karhulammi on Koskenpäällä Jämsän koillisosassa sijaitseva kahden hehtaarin laajuinen metsäjärvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on 26 kilometriä pohjoiskoilliseen ja Jyväskylästä 30 kilometriä lounaaseen.
Maantiede

Karhulammin pituus on 230 metriä ja tilavuus 93 460 kuutiometriä. Järvi on saareton. Sen itäpuolella levittäytyy Karhusuo, jonka alueella sijaitsee Luokkilammi (10 aaria, 163,8 metriä mpy). Karhulammin länsipuolella sijaitsee Hirvijärvi ja Itäpuolella Jousjärvi (153,0 metriä mpy). Lounaassa on Vuorilammi (173,6 metriä mpy). Karhusuon pohjoispuolella noin kilometri Karhulammilta pohjoiseen sijaitsee Pirunpesänvuori, joka on ylänköä. Karhulammin pohjoisrannalta lähtee laskuoja koilliseen.
Karhulammi kuuluu Vuojanjoen valuma-alueen kolmannen jakovaiheen vesistöalueeseen. Toinen jakovaihe on  Iso Rautaveden alue ja ensimmäinen on Jämsän reitin valuma-alue. Päävesistö on Kymijoen vesistö. Vuojanjoen alueen suurin vakavesi on Iso Koirajärvi kolme kilometriä Karhulammilta koilliseen. Karhulammi on Vuojanjoen alueen lounaisia vakavesiä.
Kaniogo

| Kaniogo |
| --- | --- |
 Kaniogo
 Koordinaatit: 11°46′1″N, 8°37′16″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Kangaban piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  16 800
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaniogo on maalaiskunta Koulikoron alueen Kangaban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kéniégoué sijaitsee Nigerjoen rannalla 30 kilometriä Kangabasta lounaaseen. Kunnassa on 16 800 ja keskuskylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Kaniogon kunta rajoittuu pohjoisessa Kangaban piirin Benkadin ja Minidianin, idässä Maramandougoun ja Séléfougoun ja etelässä Nougan kuntiin sekä lännessä Guineaan. Kunnan läpi virtaavat Niger ja sen sivujoki Fié.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaista 96 % on mandinkoja. Lisäksi on fulbeja, soninkeja ja bambaroita.
Kéniégouén kautta kulkee Kangabasta Guinean rajalle johtava maantie RN26. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, pienimuotoinen kaupankäynti ja perinteisin menetelmin tapahtuva kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, maapähkinä, durra, puuvilla, hirssi ja fonio. Kéniégouéssa ja kolmessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii kymmenen alakoulua, kaksi yläkoulua, koulutus- ja kehittämiskeskuksia (CED) ja lukutaitokeskuksia. Terveyspalveluihin kuuluu kaksi terveyskeskusta ja kolme ensiapuasemaa. Nuorisoa varten on perustettu kolme kulttuurikeskusta. Kaikissa kylissä on juomavesijärjestelmät, joista osa toimii aurinkopaneelien tuottamalla sähköllä. Myös kunnantalossa on sähkö.
Kavango

Kavango tarkoittaa:
Kansa Afrikassa, katso kavangot.
Alue Namibiassa, katso Kavangon alue.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kavango”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kanavanvaraus

audio, video, puhe, tieto
koodausmenetelmät
kanavanvaraus eli kanavointi
FDMA, TDMA, CDMA
CSMA/CD (Ethernet)
CSMA/CA (802.11)
modulointi
kantoaalto (mm. sähkötys)
AM (DSB-SC, SSB)
FM (FSK, GMSK)
PM (mm. PSK, QAM)
FHSS, DSSS (eivät tarvitse kanavointia)
siirtotie
radio
kaapeli (koaksiaali, Cat5, valokuitu)
Kahden järjestelmän välinen kommunikointi ei vie yleensä koko siirtotien eli kanavan kapasiteettia. Tällöin siirtokapasiteettia voidaan jakaa useamman järjestelmän kesken. Tämä kuitenkin edellyttää kanavanvarauksen käyttöä.
Piirikytkentäinen kanavointi

Piirikytkentäisessä tekniikassa kanavasta varataan kiinteästi (tai pitkäksi aikaa) osa jokaiselle tarvitsijalle. Tällaisen siirtotien jakoa kutsutaan kanavoinniksi (multipleksointi).
Kanavointi tapahtuu siten, että tietty määrä syötteitä yhdistetään yhdelle linjalle lähetyspäässä ja vastaanottopäässä ne taas puretaan useaksi syötteeksi.
Kanavoinnin avulla käytettävän kanavan siirtonopeus, käyttöaste ja kustannustehokkuus kasvaa. Tämä tapahtuu sen vuoksi, että koko siirtokapasiteettia ei varata tietylle kommunikaatiolle.
Soluverkkojen kanavointiin sopivimpia tekniikoita ovat:
Taajuusjakokanavointi FDMA (Frequency Division Multiple Access)
Aikajakokanavointi TDMA (Time Division Multiple Access)
Koodijakokanavointi CDMA (Code Division Multiple Access)
Lähiverkot

Lähiverkoissa on tyypillistä, että kanava varataan vain hetkellisesti ja mahdollisia varaajia on suuri määrä. Lähiverkkojen kanavanvarausmenetelmiä ovat:
CSMA/CD
CSMA/CA
Valokuitu

Valokuidussa käytetään tavallisesti FDMA-taajuusjakokanavoinnin kanssa periaatteeltaan samanlaista aallonpituuskanavointia WDM (Wavelength division multiplexing) -kanavointia.
Kavallianí

Kavallianín saari ilmasta nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  38°13′30″N, 24°6′11″E, Kárystos Euboia, Keski-Kreikka Kreikka
Saariryhmä:  Euboian saaret
Vesialue:  Eteläinen Euboianlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Korkein kohta:  43  m 
Pinta-ala:  1,93 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kavallianí (kreik. Καβαλλιανή) on Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin. Se sijaitsee Eteläisessä Euboianlahdessa Euboian saaren länsipuolella Panagían kylän edustalla. Saaren pinta-ala on 1,93 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Kavallianí kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
Kaspofungiini

| --- | --- |


Kaspofungiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-[(3S,6S,9S,11R,15S,18S,20R,21R,24S,25S)-21-(2-aminoetyyliamino)-3-[(1R)-3-amino-1-hydroksipropyyli]-6-[(1S,2S)-1,2-dihydroksi-2-(4-hydroksifenyyil)etyyli]-11,20,25-trihydroksi-15-[(1R)-1-hydroksietyyli]-2,5,8,14,17,23-heksaokso-1,4,7,13,16,22-heksa-atsatrisyklo[22.3.0.09,13]heptakosan-18-yyli]-10,12-dimetyylitetradekanamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 162808-62-0
ATC-koodi: J02AX04
PubChem CID: 468682
DrugBank: DB00520
Kemialliset tiedot
Kaava: C52H88N10O15 
Moolimassa: 1093,324
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: < 10% %
Proteiinisitoutuminen: 96-97 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 9-11 tuntia
Ekskreetio: virtsan ja ulosteiden mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: intravenoosi
Kaspofungiini (C52H88N10O15) on ekinokandiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä sienilääkkeenä. Kaspofungiini kuuluu WHO:n keskeisimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Kaspofungiini on puolisynteettinen yhdiste ja sitä valmistetaan Glarea lozoyensis-kotelosienen tuottamasta heksapeptidistä pneumokandiini B0:sta. Yhdisteen sienten kasvua estävät ominaisuudet perustuvat 1,3-β-glukaanisyntaasin estoon. Tämän entsyymin inhibitoituessa sienet eivät kykene muodostamaan soluseinänsä rakennusaineeksi beetaglukaania ja solujen rakenne hajoaa helposti. Kaspofungiini tehoaa useisiin sieniin ja homeisiin, muun muassa Candida- ja Aspergillus-sukujen lajeihin ja Pneumocystis jirovecii-sieneen. Lääkeaine annostellaan ruiskeena suoneen ja sitä voidaan käyttää muun muassa kadidioosien ja aspergilloosien hoidossa. Kaspofungiini tehoaa myös atsoleille vastustuskykyisiin infektioihin.
Haittavaikutukset

Kaspofungiini on useimmiten hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pistoskohdan kipu ja punoitus, ihottuma, huonovointisuus, oksentelu, ripuli ja pääkipu. Yhdiste voi aiheuttaa maksan entsyymiarvojen nousua.
Los Angelesin metro

| Los Angelesin metro |
| --- | --- |


Sijainti:  Los Angeles, Yhdysvallat
Avattu:  1990
Pituus:  141,3 km
Asemia:  93
Linjoja:  6
Liikennöitsijä(t):  LACMTA
Matkoja päivässä:  362 904
  
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
Los Angelesin metro on Los Angelesin piirikunnan alueella kulkeva metro- ja kevytjunajärjestelmä. Metrolla on pituutta yhteensä noin 141,3 kilometriä.
Siihen kuuluu nykyisin kuusi linjaa, Punainen (B), Violetti (D), Sininen (A), Expo (E), Vihreä (C) ja Kulta (L), joiden varrella on yhteensä 80 asemaa. Lisäksi verkkoon kuuluu myös Angels Flight -funikulaari ja alueen bussilinjat.
Metron läpi kulkee päivän aikana keskimäärin noin 360 000 matkustajaa (luku vuodelta 2012). Sitä ylläpitää Los Angeles County Metropolitan Transportation Authority eli LACMTA. Linjojen nimet vaihdettiin vuonna 2019 aakkosiksi.
Linjat

Karttaan on merkattu myös Oranssi- ja Hopealinja, jotka ovat linja-autolinjoja. Taulukossa on vain Metro- ja pikaraitiotielinjat.
| Linja | Tyyppi | Avattu vuonna | Pituus (km) | Asemia | Matkustajia / päivä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sininen (A) | Pikaraitiotie | 1990 | 35,4 | 22 | 88 846 |
| Vihreä (C) | Pikaraitiotie | 1995 | 32,2 | 14 | 45 141 |
| Punainen (B) | Metro | 1993 | 26,4 | 16 | 158 328 |
| Violetti (D) | Metro | 1993 | 10,3 | 8 | 158 328 |
| Kulta (L) | Pikaraitiotie | 2003 | 31,7 | 21 | 42 476 |
| Expo (E) | Pikaraitiotie | 2012 | 13,8 | 12 | 24 175 |

Seitsemällä asemista kulkee useampi linja.
Historia

Metroa aiemmin edelsi vuosina 1874-1963 toiminut valtava raitiotieverkko. Ennen metroa Los Angelesin julkiseen liikenteeseen kuului ainoastaan yksi pikabussilinja. Koska liikenneruuhkat olivat suuria ja julkinen liikenne lähes olematon, niin päätti kaupunki aloittaa 1980-luvulla rakentamaan uutta joukkoliikennejärjestelmää. Ensimmäisenä (vuonna 1990) valmistui Sininen linja (nykyisin A-linja), joka kulkee keskustasta Long Beachiin.
Tulevaisuus

Järjestelmää laajennetaan parhaillaan ja pian valmistuvia projekteja ovat muun muassa:
Tulevaisuus > Crenshaw/Lax -linja

Crenshaw/LAX -kevytjunalinja (arvioitu valmistuminen syksyllä 2022), joka tulee kulkemaan C-linjan Aviation/LAX -asemalta (läheltä Los Angelesin kansainvälistä lentoasemaa) kohti pohjoista E-linjan Expo/Crenshaw -asemalle.
Tulevaisuus > Regional Connector

Regional Connector -hanke (arvioitu valmistuminen syksyllä 2022), jonka valmistuttua junat voivat kulkea keskustan ali tunnelissa. Tästä johtuen A- ja L-linjat ohjataan uudelleen hankkeen valmistuttua. Projekti mahdollistaa suorat matkat esimerkiksi Pasadenasta Long Beachiin.
Kuvia

Los Angelesin metro.
Angels Flight -funikulaarin vaunu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Los Angelesin metro Wikimedia Commonsissa
Kotisivut (englanniksi)
Los Angelesin metroasemat ja linjat kartalla
Yhdysvaltain metrojärjestelmät
Baltimore Metro Subway
Bay Area Rapid Transit
Chicago ’L’
Honolulun metro
Los Angelesin metro
Massachusetts Bay Transit Authority
Metropolitan Atlanta Rapid Transit Authority
Metrorail (Miami)
New Yorkin metro
PATCO Speedline
Port Authority Trans-Hudson
Punainen linja (Cleveland)
San Juan Tren Urbano
Southeastern Pennsylvania Transportation Authority
Washingtonin metro
Kamassin kieli

| Kamassi |
| --- | --- |
Oma nimi:  калмажи шəкə
Tiedot
Alue:  Venäjä
Puhujia:  0
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  ei kirjakieltä
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  samojedikielet eteläsamojedikielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  xas
 Ohje 
Kamassin ja matorin murteiden puhuma-alat englanninkielisellä kartalla.
Kamassi on sammunut uralilainen kieli, jota puhuivat kamassit. Sitä puhuttiin Venäjällä Uralin itäpuolella. Sen katsotaan kuuluneen samojedikielten eteläsamojedilaiseen ryhmään yhdessä matorin ja selkupin kanssa, joskaan ryhmän kielet eivät välttämättä ole sen läheisempää sukua toisilleen kuin pohjoissamojedilaisille kielille.
Kamassin viimeinen puhuja 94-vuotias Klavdija Plotnikova kuoli 20. syyskuuta vuonna 1989, ja hänen muistokseen vietetään kuolleiden kielten muistopäivää. Kamassin kieltä on tallennettu 1740-luvulta 1960-luvulle, ja viimeisten kamassintaitajien puhetta on nauhoitettu ja videoitu paljon. Varhaisimpia kamassin tutkijoita oli Matias Aleksanteri Castrén. Hän matkusti vuonna 1847 kenttätyömatkalle kamassienkin pariin, joita silloin arveltiin olevan vielä noin 150 kielenpuhujaa. Kerätystä materiaalista syntyi kamassin kielioppi.
Kielitieteilijä Ago Künnap tallensi 1960-luvulta lähtien Plotnikovan äidinkieltä, ja tekstejä on julkaistu Tarton yliopiston Fenno-ugristica -julkaisusarjassa.
Sittemmin kielen osaajat ovat paitsi kieleltään venäläistyneet, myös sekoittuneet maantieteellisesti muihin lähellä asuneisiin kansoihin, kuten turkinsukuisen hakassin puhujiin. Kamassin kielessä oli hyvin paljon vaikutteita turkkilaisista kielistä.
Ollessaan maanpaossa Tukholmassa 1900-luvun alussa suomalainen aktivisti ja samojedikielien tutkija Kai Donner piti turvallisuussyistä päiväkirjaansa kamassin kielellä.
Äänneoppi

Kamassilla ei ole kirjoitusjärjestelmää, joten kieltä kuvataan suomalais-ugrilaisella tarkekirjoituksella.
Äänneoppi > Vokaalit

Kamassissa on 13 vokaalia:
a, e, i, o, u, ü, ä, ö, å, ǝ, ɛ, e̮ ja i̮.
Äänneoppi > Konsonantit

Klusiilit
k, k̕, g,
t, t̕, d, ď,
p, ṕ, b, b̕,
Suhuäänteet
s, ś, š, š̕,
z, ź, ž, ž̕,
c, ć, č, č̕,
ʒ, ʒ́, ǯ, ǯ̕
Nasaalit
m, ḿ, n, ń, ŋ
Hankausäänteet
ɣ, x, x́, δ, f,
Puolivokaalit
w, j
Lateraalit ja tremulantit
l, ĺ, r, ŕ
Aiheesta muualla

Kamassin kielen kielioppi ja sanakirja (saksaksi)
Kamassi e-oppikirja
Kamassian corpus (Äänitteitä kamasseilta, kamassiksi)