Mikkelin Jukurit
Historia > Risto Dufvan aikakauden alku > Jukurien nousu Suomi-sarjaan, 1998–1999

Risto Dufva pyysi entistä pelikaveriaan Pekka Lipiäistä kakkosvalmentajakseen. Dufvan oli tunnettu jääkiekkopiireissä paitsi seuravalmentajana, myös nuorisomaajoukkueen tehtävistä. Näin ollen pelaajia, jotka halusivat pelata Mikkelissä oli ainakin II-divisioonan joukkueissa. Jukureissa oli lopulta uusia pelaajia lähes puolet. Kausi alkoi ylivoimaisella voitolla Anjalankoskella. Kauden ensimmäistä kotiottelua Varkautta vastaan oli seuraamassa liki 700 maksanutta katsojaa, eli katsojamäärä ylitti miltei 500 hengellä edelliskauden katsojakeskiarvon. Jukurit voitti ottelun ylivoimaisesti lukemin 9–1.
Jukurien syyskausi huipentui kahteen otteluun Kouvolaa vastaan. Marraskuun puolivälissä pelattiin Mikkelissä, Jukurit voitti ottelun maalein 4–3. Kalevankankaan hallissa oli yli tuhat katsojaa. "Suuren mahtavan KooKoon kaataminen on tässä sarjassa henkinen kynnys, jonka nyt pystyimme ylittämään", valmentaja Dufva pelin jälkeen.
Joulukuussa pelattiin Kouvolassa uusintaottelu sarjan voitosta, koska KooKoon ja Jukureiden pisteet olivat tasan. Voittaja pääsi suoraan II-divisioonan ylempään jatkosarjaan. Kiekkokiinnostus oli nyt selvästi lyönyt Mikkelissä läpi, sillä Kouvolaan lähti muun muassa kolme linja-autollista Jukureiden kannattajia. Jukurit voitti ottelun niukasti maalein 2–1. Jukurit sai voittonsa ansiosta kuukauden ottelutauon.
Lasse Kanerva oli ylivoimaisesti lohkon tehokkain hyökkääjä. Niinpä hän sai joulun jälkeen kutsun KalPan liigamiehistöön otteluihin SaiPaa ja Jokereita vastaan. Muu joukkue harjoittelu paljon joulutauolla, ja Dufva totesi loppiaisen alla, ettei hänellä ole koskaan ollut näin kiitollista ryhmää. Tunnelma oli nousuvireinen. Jatkosarjassa Jukurit kohtasi Tampereen KooVeen, Turun Kiekko-67:n, Kotkan Titaanit, Kouvolan KooKoon, Heinolan Kiekon, Kiekko-Vantaan ja Pitäjänmäen Tarmon Helsingistä.
Jukureiden pelaajat asettivat keskenään tavoitteeksi nousun neljän parhaan joukkoon. Ison pettymiksen riski oli joukueen piirissä pienentynyt, sillä Suomen Jääkiekkoliitto oli päättänyt perustaa uuden Suomi-sarjan divisioonien väliin, joten vain viimeiseksi eli kahdeksanneksi jäävä joukkue joutuisi seuraavalla kaudella takaisin II-divisioonaan. Nousu tuntui Jukureista jopa todennäköiseltä vuoden vaihteessa 1998–1999.
Ylempi jatkosarja alkoi loppiaisena Jukureilta erinomaisesti. Ensin Jukurit voitti Kiekko-67:n Kalevankankaalla maalein 7–3. Kolmen päivän päästä Jukurit voitti kotiottelussaan KooVeen lukemin 5–3. Ottelu oli kauden yleisöennätys, ja paikalla oli yli 1 700 maksanutta katsojaa.
Tammikuun puolivälissä Jukurit johti yllättäen ylempää jatkosarjaa, mutta joukkue joutui vaikeuksiin. Kiekko-Vantaa voitti Jukurit Myyrmäen hallissa, ja Jukurit hävisi viisi seuraavasta kuudesta ottelustaan. Joukkue putosi sarjan kärjestä muutamassa viikossa seitsemänneksi niukasti putoamisviivan yläpuolelle ennen Turkua. Jukurien yleisömäärä väheni tappioiden myötä selvästi. Kalevankankaalla helmikuussa pelatussa ottelussa Kiekko-Vantaata vastaan paikalla oli yleisöä 700 henkeä, eli yli tuhat henkeä vähemmän kuin KooVee-pelissä kuukausi aikaisemmin. Ottelu oli kuitenkin kuitenkin Jukurien kannalta käänne parempaan, Jukurit voitti lukemin 4–2. Jukurit voitti kolme seuraavasta neljästä pelistään. Näin se nousi Suomi-sarjaan. Joukkue jäi pudotuspeleistä vain yhden pisteen päähän.
Dufvan ensimmäisen kauden tuloksena Jukureiden uskottavuus palautui, ja otteluiden yleisökesviarvo oli noin tuhat henkeä. Sen sijaan Jukurien taloustilanne oli noin puoli miljoonaa markkaa tappiolla. Jukurit toteutti liigatason markkinointia, mutta keräsi II-divisioonan tasoiset tuotot. Pääsponsorien panostuksia aikaistettiin, ja he lainasivat Jukureille henkilökohtaisia varojaan.
Koko kauden tilastot ovat eurohockey.netissä.