stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karismaattinen liike
Vaikutus tunnustuskunnittain > Katolilaisuus

Karismaattinen levisi katolisen kirkon sisällä hyvin nopeasti maailmanlaajuiseksi 1960-luvun lopusta alkaen. Vuonna 2000 arvioitiin olevan 120 miljoonaa katolista karismaatikkoa 235 maassa. Liike on katolisen kirkon virallisesti hyväksymä ja tukema.
Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen dogmaattinen konstituutio Lumen gentium opettaa kohdassa 12:
»Pyhä Henki ei ainoastaan pyhitä ja johda Jumalan kansaa sakramenttien ja palveluvirkojen kautta ja rikastuta sitä hyveillä, vaan lisäksi hän antaen lahjojaan “kullekin erikseen, niin kuin tahtoo” (1 Kor. 12:11), jakelee kaikensäätyisille uskoville myös erityisiä armolahjoja. Niiden avulla hän tekee heidät soveliaiksi ja valmiiksi ottamaan vastaan erilaisia tehtäviä ja velvollisuuksia, jotka edistävät Kirkon uudistamista ja laajentamista, kuten on kirjoitettu: “Kullekin annetaan Hengen ilmoitus yhteiseksi hyödyksi” (1 Kor. 12:7). Nämä armolahjat, olivatpa ne sitten erityisen loistavia tai yksinkertaisempia ja laajemmalle levinneitä, on otettava vastaan kiitollisena ja iloiten, koska ne ovat Kirkon tarpeisiin sangen soveliaita ja hyödyllisiä.»
Katolisen kirkon katekismus opettaa armolahjoista kohdissa 800 ja 2003 seuraavasti:
»Kaikkien kirkon jäsenten – sekä niiden jotka saavat armolahjoja että kaikkien muidenkin – tulee ottaa ne kiitollisina vastaan; ovathan armolahjat ihmeellistä armon rikkautta, joka koituu Kristuksen koko ruumiin apostolisen elämän voimaksi ja pyhyydeksi. Tällöin täytyy olla kyse todella Pyhän Hengen lahjoista, ja niitä on käytettävä niin, että ne noudattavat täysin Pyhän Hengen aitoja herätteitä. Lyhyesti sanottuna, niitä on käytettävä rakkaudessa, joka on karismojen varsinainen mitta.»
»Armo on ennen muuta ja erityisesti Pyhän Hengen lahja, joka vanhurskauttaa ja pyhittää meidät. Mutta armoon kuuluvat myös ne lahjat, jotka Henki suo meille tehdäkseen meidät osallisiksi toiminnastaan ja antaakseen meille kyvyn toimia yhdessä hänen kanssaan toisten pelastukseksi ja Kristuksen ruumiin, kirkon, kasvuksi. Niihin kuuluvat sakramentaaliset armot eli kullekin sakramentille ominaiset lahjat. Niihin kuuluvat myös ne erityiset armot, joita kutsutaan pyhän Paavalin käyttämän kreikankielisen ilmaisun mukaisesti karismoiksi. Karisma merkitsee suosiota, ilmaista lahjaa ja hyvää tekoa. Karismoja on erilaisia, joskus erikoisia kuten ihmeiden tekeminen ja kielilläpuhuminen. Ne kaikki kuuluvat yhteen pyhittävän armon kanssa ja niiden päämäärä on kirkon yhteinen hyvä. Ne toimivat kirkkoa rakentavan rakkauden palveluksessa.»
Karismaattisuus Suomessa

Karismaattinen liike saapui Suomeen 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Ensimmäiset tiedot karismaattisen liikkeen tulosta Suomeen saatiin helluntailaisen Ristin Voitto -lehden välityksellä 1960-luvun puolivälissä. Syntyyn vaikutti ruotsalainen karismaattisuus ja etenkin Tukholmassa pidetty Karisma-72-kokous, jonka vaikutuksesta Suomeen perustettiin ensimmäiset karismaattiset pienryhmät. Karismaattisen liikkeen alkutaipaleella sen johtohenkilöinä toimivat Erik Ewalds, Ulla-Christina Sjöman ja Olli Valtonen.lähde?
Helluntailaisperäiset ja yhteiskristilliset liikkeet korostivat uskon kokemuksellista puolta, kuten kielillä puhumista ja ihmeparantumista. Näitä liikkeitä olivat mm. Missionuoret, Raamattu Puhuu -liike, Suomen täyden evankeliumin liikemiesten kansainvälinen veljesliitto ja Suomen Yhteiskristillinen Raamattukoulu. Karismaattisuus alkoi vaikuttaa myös luterilaisen kirkon piirissä näkyen yksittäisten henkilöiden toimintana sekä verkostoitumisena yhteiskristillisiin karismaattisiin kokoussarjoihin.
Laajempaa merkitystä karismaattisuus sai Niilo Yli-Vainion kokoustoiminnan aikana, jolloin organisoitui luterilaisen kirkon sisäinen liike Hengen uudistus kirkossamme. Liikkeen vaikutuksesta sanan ja rukouksen illat yleistyivät seurakunnissa. Tukijoita toiminnalle ovat olleet mm. Kansan Raamattuseura ja Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys. Kirkon sisäisen karismaattisen liikkeen piirissä syntyi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvulla uusia yhteisöjä, joista merkittävimpinä on pidetty pastori Seppo Juntusen ja Pirkko Jalovaaran parantamiskokouksia tukeva Rukouspalvelu. Alkuaan anglikaaninen, piispa David Pytchesin perustama New Wine -verkosto toimii myös Suomessa. Katolilainen karismaattinen uudistus on vaikuttanut Suomessa ainakin Helsingissä Pyhän Marian katolisen seurakunnan yhteydessä.
1990-luvulla karismaattisuuden uudessa aallossa syntyi joukko uusia yhteiskristillisiä yhteisöjä, kuten Via dolorosa, Suur-Helsingin seurakunta, City Agape, Tampereen Voitonkeskus ja Turun Messiasseurakunta.
Karismaattisia ja uuskarismaattisia seurakuntia on runsaasti erityisesti uskonnollisiin yhdyskuntiin rekisteröitymättömien seurakuntien eli niin sanottujen vapaiden suuntien joukossa. Esimerkkejä Suomen uuskarismaattisista seurakunnista ovat Cityseurakunnat ja Suur-Helsingin seurakunta. Helluntai- ja Vapaaseurakuntien suhde karismaattisuuteen vaihtelee merkittävästi seurakunnittain.lähde?
Arvostelu

Karismaattinen liike on saanut runsasta kritiikkiä osakseen. Konservatiivisen kristillisyyden suunnalta tyypillisiä kritiikin aiheita on mm. karismaattisen liikkeen vähäinen painotus oikeaoppisuuteen. Toisin kuin esimerkiksi helluntaiherätyksessä, karismaattisessa liikkeessä ei ole tehty opillisia linjauksia suhtautumisessa harhaoppeihin ja sielullisuuteen.
Osa kritiikistä nojaa siihen, että karismaattisissa tapahtumissa esiintyy ilmiöitä, joille Raamattu ei anna täsmällistä esikuvaa. Esimerkiksi kaatumisia rukouspalvelussa on kritisoitu siitä, että ihmiset yleensä kaatuvat kopparin ohjaamina selälleen, vaikka Raamatussa mainitaan suoraan vain kasvoilleen kaatuminen.kenen mukaan?
David Wilkerson on kritisoinut joitakin uuskarismaattisessa liikehdinnässä (Toronton siunaus) paikoin esiintyneitä ilmiöitä, kuten vapinaa, lattialle kaatumista, hysteeristä naurua, hoipertelua ja outoa ääntelyä.
Matti Väisänen on varoittanut uskonnollisista ihmeistä.
Suomen Raamattuopiston toiminnanjohtaja Raimo Mäkelä osallistui 20. heinäkuuta 1989 Filippiineillä Manilassa Lausanne II:een eli maailmanevankelioimiskongressiin, samaan tilaisuuteen osallistui myös karismaattinen liike yhden illan jälkiosan ajan. Karismaattisessa kokouksessa laulettiin ylistyslauluja, pidettiin toisten käsistä kiinni, heittäydyttiin johdettuun tunnelmaan ja rukoiltiin yhdessä. Kaiken tarkoituksena oli ennalta tarkoin suunnitellun tekniikan, määrättyjen laulujen, liikkeiden ja puheiden kautta elämyksien vyöryvässä aallossa kokea Pyhän Hengen erityinen läsnäolo ja parantava vaikutus. Raimo Mäkelä kirjoitti kokemuksestaan: ”Meidän pitäisi pyrkiä purjehtimaan oikean lipun alla eli pyrkiä pitämään Pyhä Henki todella pyhänä ja olla nimittämättä Pyhän Hengen vaikutuksiksi sellaista, mikä saadaan aikaan tietyin inhimillisin menetelmin.” Lausanne-liike tahtoisi pitää karismaattisuuden muun evankelisen kristillisen yhteydessä, mutta ongelmatonta se ei ole. Kongressissa reagoitiin tiettyihin karismaattisiin ilmiöihin välittömästi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hannu Lehtonen: Karismaattinen liike (Arkistoitu – Internet Archive).
Karismaattisesta liikkeestä lähteneiden vertaistukifoorum (Arkistoitu – Internet Archive).
Uskonnot Suomessa / Tunnustuskuntiin sitoutumaton uuskarismaattisuus (Arkistoitu – Internet Archive).
Karismaattisuus leviää demokratian ja spontaanin uskovaisuuden avulla (Arkistoitu – Internet Archive). Logosmedia 2.8.2007.
Käännös suomeksi
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1982

Pesäpallon naisten Mestaruussarjassa kaudella 1982 kärkisijat jaettiin pisteen eroilla Lännen Pallon viedessä mestaruuden ennen Roihua. Cupin finaalissa vastaavasti Roihu otti 6-2 voiton Lännen Pallosta.
Naisten Mestaruussarja

Sarja pelattiin 10 joukkueen 2-kertaisena sarjana, jonka perusteella lopulliset sijoitukset määräytyivät suoraan.
| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lännen Pallo | 18 | 14 | 0 | 4 | 202-113 | 28 |
| Roihuvuoren Roihu | 18 | 13 | 1 | 4 | 168-124 | 27 |
| Hyvinkään Tahko | 18 | 12 | 2 | 4 | 247-138 | 26 |
| Riihimäen Pallonlyöjät | 18 | 11 | 3 | 4 | 166-129 | 25 |
| Lapuan Virkiä | 18 | 11 | 1 | 6 | 172-107 | 23 |
| Mansen Pesäpallo | 18 | 7 | 0 | 11 | 178-163 | 14 |
| Ulvilan Pesä-Veikot | 18 | 6 | 2 | 10 | 144-170 | 14 |
| Jyväskylän Kiri | 18 | 5 | 1 | 12 | 125-227 | 11 |
| Seinäjoen Maila-Jussit | 18 | 4 | 0 | 14 | 90-189 | 8 |
| Viinijärven Urheilijat | 18 | 2 | 0 | 16 | 90-222 | 4 |
Seinäjoki ja Viinijärvi putosivat. Sarjaan nousivat Ikaalisten Tarmo ja Oulun Lippo.
Lännen Pallo: Sirpa Helin, Marjo Hellström, Minna Hämäläinen, Ritva Rekola, Jaana Lindqvist, Merja Raikko, Teija Räsänen, Kirsti Sinisalo, Riitta Tuomi, Seija Uusitalo, Minna Varjonen, Tuula Raittila, Pelinjohtaja ja valmentaja Simo Lehtonen.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Raimo Hirvi | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden lukkari | Risto Tuominen | Jyväskylän Kiri |
| Lyöjäkuningas | Antti Laurila | Hyvinkään Tahko |
| Kärkilyöjä | Pekka Itävalo | Kankaanpään Maila |
| Etenijäkuningas | Kari Kuusiniemi | Hyvinkään Tahko |
| Tehopelaaja | Raimo Hirvi | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden naispesäpalloilija | Tuula Raittila | Lännen Pallo |
| Vuoden naislukkari | Kaija Väisänen |  |
| Lyöjäkuningatar | Tuula Raittila | Lännen Pallo |
| Kärkilyöjä | Irma Mäenpää |  |
| Etenijäkuningatar | Merja Laine |  |
| Tehopelaaja | Tuula Raittila | Lännen Pallo |
| vuoden tuomari | Seppo Suuronen |  |
| Fair Play -joukkue |  | Jyväskylän Kiri |
| Kunnon Jätkä | Paavo Salonen |  |
| Johtokunnan pytty | Kari Salmela |  |
| Itä-Länsi paras pelaaja | Risto Tuominen | Jyväskylän Kiri |
Ansiomerkit

| Palkinto | Henkilö |
| --- | --- |
PPL:n kultainen ansiomerkki no 40: Martti Alopaeus
PPL:n kultainen ansiomerkki no 41: Paavo Hietanen
PPL:n kultainen ansiomerkki no 42: Ilkka Törmälä
PPL:n kultainen ansiomerkki no 43: Matti Hutunen
Nikola Petkov

Nikola Petkov (8. heinäkuuta 1893 – 23. syyskuuta 1947) oli bulgarialainen Agraaripuoluetta edustanut poliitikko, joka vangittiin ja tuomittiin kuolemaan näytösoikeudenkäynnissä vuonna 1947. Samanlaisia näytösoikeudenkäyntejä järjestettiin myös muissa Neuvostoliiton hallintaan joutuneissa Itä- ja Keski-Euroopan maissa, kuten Puolassa ja Tšekkoslovakiassa.
Nikola Petkovin patsas Sofiassa.
Elämäkerta

Petkov syntyi poliittisesti aktiiviseen perheeseen. Hänen isänsä Dimităr Petkov oli Bulgarian pääministeri, ja myös hänen veljensä Petko Petkov toimi politiikassa. Sekä Dimităr että Petko Petkov joutuivat poliittisen murhan uhreiksi.
Vuonna 1910 Nikola Petkov valmistui Sofiassa ylioppilaaksi, minkä jälkeen hän siirtyi Sorbonnen yliopistoon Pariisiin opiskelemaan lakia ja yhteiskuntatieteitä. Hän palasi Bulgariaan palvellakseen maataan Balkanin sodassa vuosina 1912–1913. Ranskaan Petkov palasi ensimmäisen maailmansodan jälkeen, ja suoritti opintonsa loppuun erinomaisin arvosanoin vuonna 1922. Ennen paluutaan kotimaahansa Petkov työskenteli Ranskassa journalistina.
Palattuaan kotimaahansa vuonna 1929 Petkov sai paikan Agraaripuolueen sanomalehdestä. Bulgariassa tapahtui 19. toukokuuta 1934 oikeistolainen vallankaappaus. Vallankaappauksen jälkeen Petkov ryhtyi yhteistyöhön kaikkien demokraattisten ryhmittymien, mukaan lukien kommunistien laillisen siiven, kanssa. Vuonna 1938 hänestä tuli kansanedustaja, mutta näkyvän antifasistisen toimintansa takia hän joutui sisäiseen maanpakoon.
Vuonna 1941 Petkovista tuli Agraaripuolueen johtaja, mutta hän joutui Gorna Vodan leirille ja edelleen vuonna 1943 sisäiseen karkotukseen Svištovin pikkukaupunkiin lähelle Romanian rajaa. Petkov jatkoi siellä poliittista toimintaansa neuvotellen keskeisenä henkilönä ”Isänmaallisen rintaman” muodostamisesta. Siihen kuuluivat kaikki fasismia vastustaneet puolueet. Sofiaan Petkov palasi kesällä 1944.
Petkovin poliittinen ura jatkui ”Isänmaallisen rintaman” hallituksen salkuttomana ministerinä 9. syyskuuta 1944 – 26. elokuuta 1945. Vuoden 1945 tammikuussa hänestä tuli myös antikommunistisen liiton johtaja ja kansanedustajaksi hänet valittiin lokakuussa 1946.
Kommunistien harjoittaman terrorin vastustaminen ja kansalaisvapauksien puolustaminen koituivat Petkovin kohtaloksi. Hänet ja 24 muuta kansanedustajaa vangittiin parlamentin täysistunnosta 5. kesäkuuta 1947. Sitä ennen hän oli joutunut kommunistien kiusanteon kohteeksi useita kertoja. Hän oli lukenut Sofian hautausmaan portilta oman kuolinilmoituksensa ja hänen hautajaisensa oli järjestetty Sofiassa kolmesti ja kymmenen kertaa maaseudulla.
Oikeudenkäynnissä Nikola Petkov puolusti itseään rohkeasti syytöksiä vastaan. Hän totesi, ettei ollut milloinkaan osallistunut laittomaan toimintaan Bulgarian vuonna 1944 perustettua tasavaltaa kohtaan. Hänen menettelytapojaan olivat olleet laillisuus, kansanvalta, rauha ja vapaa sana. Mihinkään salajuoniin hän ei ollut osallistunut eikä myöskään kuulunut salaisiin järjestöihin. Puolustautuminen oli täysin turhaa. Tuomari luki 16. elokuuta 1947 tuomionsa, jonka mukaan Petkov tuomittaisiin kuolemaan ”Bulgarian kansan nimessä” Petkov puolustautui vielä loppuhuudahduksella ”Ei! Ei Bulgarian kansan nimessä! Minut lähetetään kuolemaan teidän ulkomaisten käskijöittenne nimessä, olkootpa Kremlissä tai muualla. Bulgarian kansa, jonka te muserratte oikeudeksi naamioimallanne verisellä hirmuvallalla ei ikinä usko teidän solvauksianne!” Hänet hirtettiin viikkoa myöhemmin.
Nikola Petkov rehabilitoitiin kommunismin sorruttua Bulgariassa, tammikuussa 1990.
Aiheesta muualla

The Case of Nikola Petkov
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef 
Nikola Petkovin kotitalo, Sofia
Heikki Kasari

Heikki Juhani Kasari (s. 21. kesäkuuta 1945 Jämsä) on suomalainen televisiotutkija ja jazzmuusikko.
Heikki Kasari tiedekunnan promootiossa vuonna 1986.
Toiminta tutkijana

Kasari kirjoitti ylioppilaaksi 1964 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi ja valtiotieteen maisteriksi 1971, valtiotieteen lisensiaatiksi 1984 ja valtiotieteen tohtoriksi 1986.
Väitöskirjassaan ja muissa julkaisuissaan valtiotieteiden tohtoriksi väitellyt Kasari on käsitellyt erityisesti suomalaisten televisionkatselutottumuksia. Kasari on työskennellyt suunnittelu- ja tutkimustehtävissä muun muassa MTV:ssä ja Yleisradiossa, ja hän toimi ensimmäisenä suomalaisena Euroopan yleisradioyhtiöiden (EBU) tutkijajärjestön (GEAR = Group of European Audience Researchers) puheenjohtajana vuosina 2000–2002.
Työura

Kasari toimi vuodet 1972–1974 projektinjohtajana yhdysvaltalaisessa Datatab Inc. -yhtiössä New Yorkissa.  Valmet oy:n tutkijana hän oli vuoden 1975 ja MRC-tutkimuskeskuksen tutkijana 1976. Oy Mainos-TV:n (myöhemmin MTV oy:n) suunnittelijana Kasari oli 1976–1978 ja tutkimuspäällikkönä 1978–1988. Yleisradio oy:n viestintäasiantuntijana hän aloitti 1988 ja osastopäällikkönä hän toimi vuodesta 1993 lähtien.  Kasari jäi eläkkeelle Yleisradiosta v. 2006.
Toiminta muusikkona

Kasari toimi saksofonistina (tenori ja baritonisaksofonit), huilistina ja basistina yhtyeissä Suomen Talvisota 1939–1940 ja The Boys. Kasari on soittanut myös muun muassa M. A. Nummisen levyillä Iso mies ja keijukainen (1970), Taisteluni (1967) ja M. A. Numminen In memoriam (1970), Rauli "Badding" Somerjoen ensisinglen kappaleessa "Mun sormuksein" sekä Mikko Perkoilan levyllä Mononen–Mustapää (1997).   Kasari esiintyi myös monien elokuvien ääniraidoilla, muun muassa Bensaa Suonissa ja Ampumarata.
The Boys-yhtyeen jäsenenä hän soittaa bassokitaraa EP:llä, jolla on Ukko-Pekka-uu-uu (Chattanooga-Choo-Choo).
Perhe ja harrastukset

Heikki Kasarin puoliso on elokuvaohjaaja Eila Kaarresalo-Kasari. He molemmat toimivat jazzjournalisteina kirjoittamalla muun muassa Jazzrytmit-verkkolehteen.
Julkaisuja

Ohjelmakaavion muutos: yleisön mielipiteet – vaikutus katsomiseen, (yhdessä Seppo Sisätön kanssa) Mainos-TV 1978
Katsomishalukkuus ja ohjelmatyypit, Mainos-TV 1978
Katsojien jakaantuminen MTV:n ja YLE:n ohjelmien välillä: vertailu vuosien 1978 ja 1979 kesälauantaiden katsomiskäyttäytymisen välillä, Mainos-TV 1979
Katsomisuskollisuus, Mainos-TV 1979
TV show loyalty in Finland, Mainos-TV 1979
Voiko television katsomisen määrää mitata riittävän luotettavasti? Mainos-TV 1981
Viewing loyalty: are there any predictable patterns?: if yes, how does this help media planning? (yhdessä Jean Haukatsalon kanssa) Mainos-TV 1982
Elämäntyylimuuttujat televisioyleisön kuvaajina, Mainos-TV-Reklam 1983
Patterns of television viewing in Finland, väitöskirja Helsingin yliopistoon 1985
Yleisö sähköisen viestinnän muutospaineessa, Helsingin yliopisto 1988
Television viewing in Finland, Yleisradio 1989
Television viewing in Finland 1990–91, Yleisradio 1991
Audience research review 1995, (toimittanut) Yleisradio 1995
Virikkeitä Atlantin eri puolilla - Inspiration on both sides of the Atlantic,2019 (ISBN 978-952-94-1476-5, muistelmateos)
Jazzia Manhattanilla, 2022 (ISBN 978-952-94-6409-8), kirjoittajat Eila Kaarresalo-Kasari ja Heikki Kasari
Sanastossa yhteensä 32 julkaisua
Ääniteluettelo
Aiheesta muualla

Jazzia Manhattanilla, katso Heikki Kasarin kotisivu
Julkaisuja ja esitelmiä vuosien varrelta
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1982

Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1982. Jyväskylän Kiri voitti Suomen mestaruuden ylivoimaisella tavalla. Runkosarjassa se menetti 22 ottelussa vain pisteen tasapelillä Vaasassa ja loppusarjassakin vain kaksi kotonaan Hyvinkäälle hävityssä ottelussa.

Dramaattisen päätöksen sai Kirin ja Seinäjoen välinen mitalisarjan ottelu, kun Seinäjoki protestoi tuomaritulkintoja vastaan ja kieltäytyi jatkamasta peliä. Näinpä peli keskeytettiin kuudennessa vuoroparissa ja Kiri tuomittiin voittajaksi sen hetkisen tilanteen mukaan (10-7). Jälkipuinneissa Seinäjoen Maila-Jusseille langetettiin 10 000 markan sakot epäurheilijamaisesta käyttäytymisestä.

Suomen Cupin finaalissa ei mestaruussarjalaisia nähty. Ylivieskan Kuula voitti kotonaan Hongikon 10-4.

Pesäpallon 60 -vuotisjuhlavuoden kunniaksi pelattiin Helsingissä juhlaotteluita 3. elokuuta lähtien 5000 osanottajan voimin. Pelit huipentuivat 48. Itä–Länsi-otteluun 8. elokuuta Helsingin Olympiastadionilla, jossa pesäpalloa oli viimeksi pelattu vuoden 1952 olympiakisoissa näytösottelussa. Yli 13 000 katsojaa näki juoksurikkaan ottelun, joka päättyi sopuisasti 10-10 -tasapeliin.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Raimo Hirvi | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden lukkari | Risto Tuominen | Jyväskylän Kiri |
| Lyöjäkuningas | Antti Laurila | Hyvinkään Tahko |
| Kärkilyöjä | Pekka Itävalo | Kankaanpään Maila |
| Etenijäkuningas | Kari Kuusiniemi | Hyvinkään Tahko |
| Tehopelaaja | Raimo Hirvi | Jyväskylän Kiri |
| Vuoden naispesäpalloilija | Tuula Raittila | Lännen Pallo |
| Vuoden naislukkari | Kaija Väisänen |  |
| Lyöjäkuningatar | Tuula Raittila | Lännen Pallo |
| Kärkilyöjä | Irma Mäenpää |  |
| Etenijäkuningatar | Merja Laine |  |
| Tehopelaaja | Tuula Raittila | Lännen Pallo |
| vuoden tuomari | Seppo Suuronen |  |
| Fair Play -joukkue |  | Jyväskylän Kiri |
| Kunnon Jätkä | Paavo Salonen |  |
| Johtokunnan pytty | Kari Salmela |  |
| Itä-Länsi paras pelaaja | Risto Tuominen | Jyväskylän Kiri |
Ansiomerkit

| Palkinto | Henkilö |
| --- | --- |
PPL:n kultainen ansiomerkki no 40: Martti Alopaeus
PPL:n kultainen ansiomerkki no 41: Paavo Hietanen
PPL:n kultainen ansiomerkki no 42: Ilkka Törmälä
PPL:n kultainen ansiomerkki no 43: Matti Hutunen
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1987

Pesäpallon SM-sarja 1987. Sarjajärjestelmää muutettiin jälleen. Kaksinkertaisen runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta jatkoi pudotuspeleihin ja sijoille 9-12 jääneet jatkoivat karsintasarjassa. Pudotuspelit pelattiin kaksoisotteluin, jossa kahden ottelun yhteen laskettu tulos ratkaisi jatkoon menijän. Karsintasarja pelattiin sarjamuotoisesti ja joukkueet saivat lähtöpisteitä 3-2-1-0 runkosarjan sijoituksen mukaan.
Pudotuspelit osoittautuivat yleisömenestykseksi, niitä katsottiin yli 3200 katsojan keskiarvolla.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Jukka Peltoniemi | Seinäjoen Maila-Jussit |
| Vuoden lukkari | Matti Iivarinen | Alajärven Ankkurit |
| Lyöjäkuningas | Pasi Niemelä | Hyvinkään Tahko |
| Kärkilyöjä | Hannu Litmanen | Siilinjärven Ponnistus |
| Etenijäkuningas | Esa Mäntymaa | Seinäjoen Maila-Jussit |
| Tehopelaaja | Pasi Niemelä | Hyvinkään Tahko |
| Vuoden jokeri | Ari Uusitalo | Vimpelin Veto |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Hyvinkään Tahko |
| Fair Play -joukkue |  | Imatran Pallo-Veikot |
| Vuoden naispesäpalloilija | Eeva Karttunen |  |
| Vuoden naislukkari | Minna Marjamäki |  |
| Lyöjäkuningatar | Minna Marjamäki |  |
| Kärkilyöjä | Päivi Lähteenmäki |  |
| Etenijäkuningatar | Katja Varis |  |
| Tehopelaaja | Katja Varis |  |
| Vuoden jokeri | Paula Kontkanen |  |
| Vuoden jokerijoukkue |  | Vähänkyrön Viesti |
| Fair Play -joukkue |  | Oulun Lippo |
| vuoden tuomari | Raimo Hänninen |  |
| Kunnon Jätkä | Mikko Saarinen | Kankaanpää |
| Johtokunnan pytty | Jussi Meriläinen |  |
| Vuoden pelinjohtaja | Markku Lähteenmäki | Ikaalisten Tarmo |
| Vuoden pelinjohtaja | Pekka Peltomäki |  |
| Vuoden valmentaja | Tapio Rajala |  |
| Itä-Länsi paras pelaaja | Perttu Härkönen |  |
| Vuoden pesäpallojohtaja | Jaakko Hirvonen |  |
Peuran seisake

Peuran seisake oli liikennepaikka rataosuudella Laurila-Kelloselkä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 919 kilometriä. Alkuperäinen laiturirakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema, mutta se purettiin pois jatkosodan aikana. Asema muutettiin miehittämättömäksi 1951 ja lopetettiin 1979. Aseman lähellä sijaitsee Ossauskosken vesivoimalaitos.