stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SC Heerenveen
Entisiä pelaajia

Alankomaat
Jos Hooiveld
Paul Bosvelt
Arnold Bruggink
Klaas-Jan Huntelaar
Jerry de Jong
Piet Keur
Abe Lenstra
Ruud van Nistelrooy
Dennis de Nooijer
Gérard de Nooijer
Marcel Seip
Jeffrey Talan
Erik Tammer
Erik Regtop
Marco Roelofsen
Uğur Yıldırım
Brasilia
Afonso Alves
Tanska
Jon Dahl Tomasson
Daniel Jensen
Suomi
Mika Nurmela
Mika Väyrynen
Niklas Tarvajärvi
Jukka Raitala
Mika Pulkkinen
Kreikka
Georgios Samaras
Etelä-Afrikka
Hans Vonk
Ruotsi
Marcus Allbäck
Erik Edman
Petter Hansson
Stefan Selakovic
Romania
Ioan Andone
Rodion Cămătaru
Florin Constantinovici
Radu Guşatu
Dumitru Mitriţă
Entisiä päävalmentajia

1985–1988, 1993–2004, 10/2015–2016 Foppe de Haan
2004–2008 Gertjan Verbeek
2008–9/2009 Trond Sollied
2–6/2010 Jan Everse
2010–2012 Ron Jans
2012–2014 Marco van Basten
2014–10/2015 Dwight Lodeweges
2016–2018 Jurgen Streppel
2018–2019 Jan Olde Riekerink
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu
Kubaba

| Kubaba |
| --- | --- |
 Sumerin kuningatar
 
Valtakausi:  n. 2500-luku eaa.
Edeltäjä:  Puzur-Suen
Seuraaja:  Puzur-Suen
Kubaba (sumeriksi 𒆬𒀭𒁀𒌑, joskus myös muodossa Kug-Bau) oli Sumerin kuningatar ja ainoa Sumerin kuninkaiden luettelossa mainittu nainen. Luettelon mukaan hän hallitsi yli 100 vuotta ja aikakautta leimasi rauha ja hyvinvointi. Kubaban mainitseminen listalla voisi merkitä sitä, että hän hallitsi aivan itse ilman miestään tai isäänsä, mikä olisi Sumerin historiassa erittäin poikkeuksellista. Tätä hypoteesia puoltaa mm. se, että Kubaba on kuvattu nimenomaan kuninkaiden käyttämä päähine päässään.
Kubaban elinaika on valistuneiden arvauksien varassa, mutta hänen oletetaan eläneen ja hallinneen 2500-luvulla eaa.
On esitetty, että Kubaba olisi ollut taustaltaan tavernan pitäjä tai sen työntekijä, joka olisi sittemmin noussut hallitsijaksi. Tavernan pitäjät ja olut olivat keskeisessä asemassa sumerilaisessa mytologiassa ja arjessa, joten tällä on ehkä haluttu oikeuttaa Kubaban nousu valtaistuimelle.. Mikäli Kubaba on todellisuudessa ollut itsenäinen hallitsija, tekisi se hänestä historian ensimmäisen naishallitsijan, joka nousi valtaan 500 vuotta ennen ensimmäisiä naispuolisia faaraoita.
Myöhemmin Kubabaa alettiin palvoa jumalattarena heettien keskuudessa, joskin hänen roolinsa oli melko pieni.
Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut

| Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Ira Carpelan
Käsikirjoittaja:  Ira Carpelan Malgorzata Wieckowicz-Zyla Piotr Szczepanowicz
Tuottaja:  Tom Carpelan Ira Carpelan
Säveltäjä:  Andrea Eklund
Leikkaaja:  Przemyslaw Chruscielewski Ira Carpelan
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Puola
Tuotantoyhtiö:  Filmkompaniet Alpha Animoon
Levittäjä:  VLMedia Black Lion Pictures
Ensi-ilta:  25. maaliskuuta 2022
Kesto:  74 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Edeltäjä:  Muumien taikatalvi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muumipapan urotyöt – Erään nuoren Muumin seikkailut (ruots. Muminpappans bravader - En ung Mumins äventyr, engl. The Exploits of Moominpappa - Adventures of a Young Moomin) on Ira Carpelanin ohjaama suomalais–puolalaisena yhteistuotantona tehty animaatioelokuva vuodelta 2021.
Elokuvassa ampiainen pistää Muumipappaa, jonka jälkeen hän joutuu olemaan vuoteessa ja päättää kertoa Muumipeikolle nuoruuden seikkailuistaan.
Suomenkieliset ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Miiko Toiviainen  | … |  nuori Muumipappa   |
|  Markus Bäckman  | … |  Fredrikson, Muumipappa, apulainen   |
|  Stan Saanila  | … |  Juksu, Kummitus, Itsevaltias, Drontti Edvard, Hemuli, Nuuskamuikkunen   |
|  André Wickström  | … |  Hosuli, Nipsu, Haisuli   |
|  Alma Pöysti  | … |  nuori Muumimamma, Mymmelin tytär, Pikku Myy   |
|  Nina Hukkinen  | … |  Muumimamma, Hemulin täti   |
|  Akira Takaki  | … |  Muumipeikko   |
|  Jenna Hukkinen  | … |  Niiskuneiti, Tahmatassu, Siili, Sosuli, mymmelilapsi   |
|  Mark Hausell  | … |  Laatikko-ukko   |
Tauno Lehtonen

| Tauno Lehtonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1910 Tampere
Kuollut: 10. lokakuuta 1979 (69 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Elonet
    
Tauno Kaarlo Lehtonen (6. maaliskuuta 1910 Tampere –  10. lokakuuta 1979) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Tauno Lehtosen vanhemmat olivat vahtimestari Frans Fredrik Lehtonen ja Matilda Nummila. Hän aloitti kiinnityksellä Turun Teatteriin 1929–1930. Vaiheikkaan uran varrelle mahtui kiinnityksiä Tampereen, Oulun ja Lahden näyttämöille sekä lukuisiin muihin kaupunkeihin.
Lehtosen roolitehtäviä olivat muun muassa Juhani (Seitsemän veljestä), Halme (Täällä Pohjantähden alla), Salttu (Pohjalaisia) ja Zaramba (Puolalaista verta). Hän ohjasi teokset Seitsemän veljestä, Niskavuoren nuori emäntä, Anna Liisa, Tukkijoella, Ruma Elsa, Jumalat hymyilevät, Kypsyyskoe ja useita muita.
Lehtosen ensimmäinen näyttäytyminen suomalaisessa elokuvassa oli kreditoimatta jäänyt "Timantin" apuri komediassa Huijarien huvittavat huiputtajat (1945). Vuonna 1971 Lehtonen näytteli apteekkaria Ritva Nuutisen televisiotuotannossa Magdaleena ja maailman lapset ja seuraavana vuonna Lohtanderin roolin Veikko Kerttulan televisiotuotannossa Oman itsensä herra.
Laukaanjoki

| Laukaanjoki/Luga  Луга |
| --- | --- |
 Laukaanjoen valuma-alue
Alkulähde:  Tjosovon suoalue
Laskupaikka:  Suomenlahti (Laukaansuu)
Maat:  Venäjä
Pituus:  353 km
Alkulähteen korkeus:  53 m
Virtaama:  93 m³/s
Valuma-alue:  13 200 km²
Laukaanjoki eli Luga (myös Laukaa, vatjaksi Laugaz, Laukaa jõtši, ven. Лу́га, Luga) on joki Novgorodin ja Leningradin alueilla Venäjällä. Sen pituus on 353 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 13 200 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus 60 kilometrin päässä joen suusta on 93 kuutiometriä sekunnissa. Keskijuoksulla leveys on 50–100 metriä ja joen suussa jopa 500 metriä.
Laukaanjoki Jaamassa.
Joki saa alkunsa Tjosovon suoalueelta ja laskee Suomenlahden Laukaanlahteen. Korkean veden aikaan se laskee Rosonajoen kautta myös Narvanjoen suuhun. Joessa on jääpeite joulukuun alkupuolelta huhtikuun alkuun. Tärkeimmät sivujoet ovat Ortesjoki, Jaštšera, Lemusajoki, Saba ja Ruutainjoki.
Laukaanjoki on osittain purjehduskelpoinen yhteensä 173 kilometrin pituudelta. Pisin liikennöitävä osuus sijaitsee Tolmatšovon taajaman ja Lugan piirin Hilokin kylän välillä. Joen varrella sijaitsevat Lugan ja Jaaman kaupungit, Laukaansuun taajama sekä muun muassa Suuren-Lutskan, Haavikon, Kukkosin, Narvusin ja Joenperän kylät. Jaamassa on vesivoimalaitos. Laukaansuun taajamasta on suunniteltu kehitettävän vuoteen 2017 mennessä 24,5 tuhannelle ja 2025 mennessä jopa 34,5 tuhannelle asukkaalle mitoitettu, paljolti Ust-Lugan satamaa palveleva kaupunki.
Joen nimi on itämerensuomalaista perua. Sen alajuoksulla on ollut inkerinsuomalaista, inkerois- ja vatjalaisasutusta. Jaaman ympäristössä oli 1700-luvulla perustettuja saksalaisia siirtokuntia.
Keskiajalla Laukaanjoki oli Novgorodin Itämereen yhdistänyt tärkeä liikenneväylä. 1600-luvulla sen keskijuoksu toimi Ruotsille kuuluneen Inkerinmaan rajana. Heinä-elokuussa 1941 joella oli tärkeä puolustuslinja, joka hidasti saksalaisten etenemistä kohti Leningradia.
Jaaman lähellä sijaitsevan Fosforit-lannoitetehtaan jätealueelta Laukaanjokeen valunut fosfori oli alkuvuoteen 2012 asti yksi Suomenlahden pahimpia saastuttajia. Asian noustua julkisuuteen lannoitetehdas esti kaivosjätevuorista valuneet fosforipäästöt padoilla ja valumavesien osittaisella puhdistuksella. Toukokuussa 2018 mitatut fosforipitoisuudet olivat Laukaanjoen tyyppiselle vesistölle tavanomaisia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laukaanjoki Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Hydrologisia tilastoja 1925-1985: Luga at Voronino (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (unesco.org)
Hydrologisia tilastoja 1934-1985: Luga at Luga (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (unesco.org)
Tanskan naisten jääkiekkomaajoukkue

| Tanska |
| --- | --- |

Liitto:  Tanskan jääkiekkoliitto
Valmentaja:   Björn Edlund
Eniten otteluita:  Simone Jacquet Melbye (73)lähde?
Eniten pisteitä:  Josefine Jakobsen (96)lähde?
IIHF-ranking:  11. (2024)
Ensimmäinen ottelu
  Tanska 5–1  Englanti (Lyss, Sveitsi; 18. joulukuuta 1987)lähde? 
Suurin voitto
  Tanska 20–1  Kroatia (Barcelona, Espanja; 14. lokakuuta 2012)lähde? 
Suurin tappio
  Suomi 18–1  Tanska (Düsseldorf, Länsi-Saksa; 6. huhtikuuta 1989)lähde? 
| Mitalit> Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Mitalit> Naisten jääkiekko.EM-kilpailut  | Naisten jääkiekko>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekkoslovakia 1991 |  |  |
Tanskan naisten jääkiekkomaajoukkue  edustaa Tanskaa naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin joukkue on osallistunut vuodesta 1992 lähtien.
Tanskalla oli noin 400 naisjääkiekkoilijaa vuonna 2017. Vuonna 2022 maassa oli jo hieman yli 700 rekisteröitynyttä naisjääkiekkoilijaa, vuoden 2025 alussa yli 800. Vuonna 2024 maan joukkue oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 11. sijalla. Vuodesta 2013 vuoden 2014 helmikuuhun joukkue nousi peräti 5 sijaa rankingissa 12. sijalle.
Joukkuetta valmentaa ruotsalainen Björn Edlund. Edellinen valmentaja oli hänen maanmiehensä Peter Elander.
Arvokisahistoriaa

Vuonna 2019 Tanska tuli toiseksi 1. divisioonan A-lohkossa, ja joukkueen oli määrä nousta vuodeksi 2020 pääsarjan kisoihin A-lohkon voittajan Unkarin kanssa. Kisat kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Maa otti osaa vuoden 2021 kisoihin, joissa se oli viimeinen, eli 10:s.
Tanskan joukkue osallistui vuoden 2022 talviolympialaisiin. Se sijoittui 10. sijalle. Loppukesällä 2022 Tanska emännöi ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailuja. Joukkue jäi turnauksen viimeiseksi ja putosi takaisin 1. divisioonan A-lohkoon koettuaan karvaan tappion Saksaa vastaan: Yksikin piste, eli ottelun siirtyminen jatkoajalle, Saksaa vastaan olisi riittänyt Tanskalle historialliseen puolivälieräpaikkaan. Puolestaan Saksa haki ottelun varsinaisen peliajan lopussa 2–2-tilanteessa  tarvitsemaansa voittomaalia ilman maalivahtia kuudella kenttäpelaajalla. Lopulta Saksan Tanja Eisenschmidin teki voittomaalin, kun pelikellossa oli jäljellä vain 0,1 sekuntia.
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskisoissa

1992 – 7.
1999 – B-sarja; 6.
2000 – B-sarja; 4.
2001 – 1. divisioona; 8.
2003 – 2. divisioona; 2.
2004 – 2. divisioona; 1.
2005 – 1. divisioona; 5.
2007 – 1. divisioona; 6.
2008 – 2. divisioona; 2.
2009 – 2. divisioona; 5.
2011 – 2. divisioona; 3.
2012 – 1. divisioonan B-lohko; 1.
2013 – 1. divisioonan A-lohko: 2.
2014 – 1. divisioonan A-lohko: 3.
2015 – 1. divisioonan A-lohko: 4.
2016 – 1. divisioonan A-lohko: 4.
2017 – 1. divisioonan A-lohko: 4.
2018 – 1. divisioonan A-lohko: 4.
2019 – 1. divisioonan A-lohko: 2. (Joukkue nousi pääsarjaan vuodeksi 2020.)
2020 – Maailmanmestaruuskilpailut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2021 – 10.
2022 – 10. (Joukkue putosi 1. divisioonan A-lohkoon vuodeksi 2023.)
2023 – 1. divisioonan A-lohko: 2. (Joukkue nousi pääsarjaan vuodeksi 2024.)
2024 – 10. (Joukkue putosi 1. divisioonan A-lohkoon vuodeksi 2025.)
Kotikisojen järjestämisvuosi on kirjoitettu vahvennetuin numeroin.
Sijoitukset > Olympialaisissa

2022 – 10.
Sijoitukset > Euroopan-mestaruuskisoissa

1989 – 6.
1991 – Pronssia
1993 – 6.
1995 – B-sarja; 2.
1996 – B-sarja; 1.
Sijoitukset > Maailmanranking

2003 – 16.
2004 – 16.
2005 – 14.
2006 – 17.
2007 – 17.
2008 – 18.
2009 – 19.
2010 – 22.
2011 – 21.
2012 – 19.
2013 – 17.
2014, helmikuu – 12.
2014, huhtikuu – 11.
2015 – 10.
2016 – 10.
2017 – 11.
2018, helmikuu – 13.
2018, huhtikuu – 12.
2019 – 11.
2020 – 11.
2021 – 11.
2022, helmikuu – 10.
2022, syyskuu – 11.
2023 – 11.
2024 – 11.
Aiheesta muualla

Tanskan jääkiekkoliiton viralliset sivut (tanskaksi)
Tanska IIHF:n sivuilla (englanniksi)
Tanska nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Henry Aflecht

Henry Karl Kristian ”Henkka” Aflecht (s. 9. joulukuuta 1972 Helsinki)lähde? on suomalainen media-alan yrittäjä. Hän asuu Espanjassa. Aflecht on toiminut mm. televisiotuottajana, ohjaajana, toimittajana ja juontajana. Hän on myös ollut mukana turvallisuusalan yritystoiminnassa.
Ura ja yritykset

Aflecht toimi 1990-luvulla yksityisetsivänä. Hän toimi vuosina 2003–2006 Nelosen Fit4You.tv -liikuntamakasiinin yhtenä juontajana ja vuonna 2012 Fox-kanavan Vapaalla.tv -ohjelman juontajana . Hän toimi Fitnessliiton ohjelmien tuottajana ja juontajana vuosina 1998–2007lähde?. Lisäksi hän on ollut ohjaajana MTV3-kanavan ohjelmissa, kuten Kymppitonni ja Speden Spelit.
Vuoden 2015 kaupparekisteritietojen mukaan Aflecht oli vastuuasemassa maahantuonti- ja tv-tuotantoyritys Aflecht Oy:ssa. Yritysten liiketoiminta kattaa myös turvallisuusalan, maanrakennuksen ja kiinteistökehityksen. Kiinteistörekisteritietojen mukaan hän toimi yrittäjänä omistamassaan 468 neliömetrin suuruisessa Villa Grandessa Martinlaaksossa. Tämä talo on esiintynyt monissa televisio-ohjelmissa ja sitä pidettiin yhtenä Suomen kalleimmista vuokrattavista tapahtumatiloista. Aflecht on myynyt talon vuonna 2021.
Vuonna 2019 Aflecht osti Radio Finlandian koko osakekannan. Hän luopui osasta osakkeista vuonna 2020 ja lopuista vuonna 2022.
Rikokset ja tuomio

Vuonna 2023 Aflecht julkaisi omaelämäkerran Rikollisesta miljonääriksi, jossa hän kertoo tehneensä suuren määrän erilaisia rikoksia elämänsä ensimmäisten 25 vuoden aikana. Häntä ei ole kuitenkaan syytetty saati tuomittu kaikista väitetyistä rikoksista. Vuonna 1997 hän sai 17 kuukauden ehdottoman tuomion mm. törkeästä kätkemisrikoksesta, josta hän suoritti 8 kuukautta ensikertalaisena Suomenlinnan vankilassa, jonka oloja hän kuvaa suorastaan lomailuksi. Kirjassa hän kertoo muutoksesta rikollisvuosien jälkeen. Hän sanoo myös tehneensä suunnanmuutoksen, ja että nykypäivänä oikeudenmukaisuus ja rehellisyys ovat hänelle kaikki kaikessa.lähde?
Tosi-TV

Hän osallistui vuonna 2022 Nelonen-kanavalla esitettyyn tosi-tv-ohjelmaan Rikkaat ja rahattomat. ja Seiska.fi-sivuston Miljonääri-Henkka -sarjaan.
Sosiaalinen media

TikTok-tilillään hän jakaa kokemuksiaan ja elämänoppeja, sekä kertoo ajankohtaisista aiheista ja elämästään Espanjassa. Osa Aflechtin projekteista on kohdannut kritiikkiä, kuten hänen niin kutsuttu "perillisprojektinsa", jossa hän etsi naista synnyttämään hänelle jälkeläisen. Projektin vaatimat sitoumukset ja haasteet johtivat siihen, että Aflecht päätti lopulta keskeyttää sen.
Aflechtin joidenkin mielestä rasistiset ja väkivaltaan yllyttävät kommentit asunnonvaltauksista, ovat herättäneet kysymyksiä. Kommentit, jotka on julkaistu alunperin TikTokissa ja jotka sieltä on sittemmin poistettu, mutta näkyvät edelleen Luottomies.es -sivustolla kehottavat välttämään asunnon vuokraamista afrikkalaisille ja espanjalaisille asunnonvuokraajille.
Sosiaalinen media > Pedofiiliryhmä

Aflechtin TikTok-toimintaan kuuluu hänen perustamansa iskuryhmä, jonka tehtävänä on auttaa ketä tahansa kiusaamisen uhriksi päätynyttä kanssaihmistä.
Tavoitteekseen tili kertoo puuttua kiusaajien ja lasten seksuaalisten hyväksikäyttäjien toimintaan. Ryhmittymän perustanut miljonääri Henry Aflecht kertoo kyllästyneensä poliisin resurssien vähäisyyteen, joten oli pakko alkaa miettiä muita keinoja. Videoilla paljastetaan väitettyjä lasten seksuaalisia hyväksikäyttäjiä.
Ryhmä on muun muassa julkaissut TikTok-videoita, joissa väitettyjä pedofiilejä videokuvataan, ja Poliisihallitus näkeekin toiminnassa huolestuttavia piirteitä. Videoilla anonyymeina esiintyvät henkilöt puhuttelevat tiukasti kiusaajiksi tai hyväksikäyttäjiksi nimeämiään henkilöitä.
Erityistä huomiota herättävät väitetyistä seksuaalirikollisista kuvatut videot. Heidän nimensä, ikänsä sekä ammattinsa kerrotaan julkisuuteen. Videoihin on myös liitetty kuvamateriaalia seksuaalissävytteisistä keskusteluista, joita tilin mukaan uhri ja tekijä ovat käyneet. Aflecht on ryhmästä ainoa, joka esiintyy omalla nimellään.
Aiheesta muualla

Henry Aflecht Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Teotihuacánin suuri jumalatar

Teotihuacánin suurta jumalatarta esittävä muraalimaalaus
Teotihuacánin suuri jumalatar, Teotihuacánin hämähäkkijumalatar tai Teotihuacánin hämähäkkinainen on arvoituksellinen jumalatar, joka tunnetaan Teotihuacánin seinämaalauksista ja veistoksista.
Hahmo on kuvattu useissa Teotihuacánissa löydetyissä muraalimaalauksissa. Jumalattarella on maalauksissa näyttävä päähine ja kaulassaan koruja, ja hän kurottaa avoimet kätensä alas kohti ihmisiä, kuin varjellakseen kansaansa tai antaakseen heille lahjoja. Arkeologi Alfonso Caso löysi tunnetuimman suurta jumalatarta esittävän seinämaalauksen Teotihuacánin Tepantitlan alueelta vuonna 1942, mutta hahmo tunnistettiin vasta vuonna 1972.
Suuren jumalattaren tärkeimpiä tunnusmerkkejä ovat torahmapaita täynnä oleva naamio ja suuri sulkapäähine. Monissa muraaleissa toistuvat lisäksi hämähäkit sekä punainen ja keltainen väri. Tulkintojen mukaan jumalattarella on sekä luova että tuhoava puoli, minkä vuoksi hän olisi hedelmällisyyden ja kuoleman jumalatar. Jumalatarta on myös kutsuttu Teotihuacánin hämähäkkinaiseksi, koska seinämaalausten taustalle on maalattu hämähäkkejä. Joidenkin seinämaalausten alaosassa kuvattujen ihmishahmojen on tulkittu esittävän alamaailman henkiä. Suuren jumalattaren uskotaankin olleen alamaailman, pimeyden, veden, maan ja sodan jumalatar. Mesoamerikan korkeakulttuureissa on epätavallista, että tärkein jumaluus on nainen.
Fabianinkatu

Fabianinkatu 17 Kasarmitorin kohdalla.
Fabianinkatu eteläpäästään nähtynä. Vasemmalla Pääesikunnan virastotalot, etualalla Tähtitorninmäen pysäköintihallin ulosajoluiska.
Fabianinkatu Pohjoisesplanadin risteyksestä pohjoiseen päin nähtynä. Vasemmalla Grönqvistin talo ja Pörssitalo, oikealla keskustan huoltotunneliin johtava ajoluiska.
Helsingin yliopiston päärakennuksen ns. uusi puoli Fabianinkadun varrella.
Entinen Liikemiesten kauppaopiston rakennus Fabianinkadun varrella
Topelian sivurakennuksia Fabianinkadun puolella. Taustalla näkyvä valkoinen rakennus on Metsätalo.
Fabianinkadun pohjoispää Kaisaniemenkadulta nähtynä. Vasemmalla Metsätalo.
Fabianinkatu (ruots. Fabiansgatan) on noin kilometrin pituinen pohjois-eteläsuuntainen katu Helsingin keskustassa, eteläosaltaan Kaartinkaupungissa ja pohjoisosaltaan Kluuvissa. Se kulkee Unioninkadun suuntaisena yhden korttelin lännempänä ja ulottuu Tähtitornin vuoren puistoalueen luoteiskulmasta Kaisaniemenkadulle, Kaisaniemen puiston laidalle. Kadun pohjoisosa sijaitsee Helsingin yliopiston keskustakampuksen alueella, ja sen varrella on runsaasti yliopistolle kuuluvia rakennuksia.
Historia ja nimen alkuperä

Katu sai nimensä vuonna 1820 Suomen silloisen kenraalikuvernööri Fabian Steinheilin mukaan. Keisari Aleksanteri I:n määräyksestä Steinheil yhdessä Johan Albrecht Ehrenströmin kanssa oli saanut tehtäväkseen antaa nimet Helsingin uuden asemakaavan mukaisille kaduille.
Aluksi nimi vahvistettiin vain ruotsinkielisenä ja kirjoitettiin Fabians Gatan. Vuonna 1866 painetussa kadun ruotsinkielinen nimi esiintyi jo nykyisessä muodossaan, minkä ohella sillä oli suomenkielinen nimi Faapianinkatu.  Nykyiseen muotoonsa nimi vahvistettiin vuonna 1909.
Nykyisen Fabianinkadun paikalla, Esplanadin ja Kirkkokadun välisellä osuudella, oli pieni katu jo 1700-luvulla. Silloin Helsingin kaduilla ei vielä ollut virallisia nimiä, mutta tästä kadusta käytettiin muun muassa nimiä Glogatan (”Kluuvikatu”) ja Stora Glogatan (”Suuri Kluuvikatu”), ja sen eri osista myös nimityksiä Öfre Glogatan (”Ylempi Kluuvikatu”) ja Nedre Glogatan (”Alempi Kluuvikatu”). Nämä nimet viittasivat lähellä sijainneeseen, myöhemmin täytettyyn Kluuvinlahteen.  Toisinaan käytettiin kadun eräästä osuudesta myös nimitystä spårrmakargatan (”Kannuksentekijänkatu”) sen varrella asuneen kannuksentekijä Lars Larssonin mukaan.
Nykyisen linjauksensa ja pituutensa katu sai Ehrenströmin vuonna 1812 laatimassa Helsingin asemakaavassa.
Kadun pohjoispäässä tapahtui vuonna 1965 Suomen ensimmäinen kuolonuhreja vaatinut helikopterionnettomuus.
Poikkikadut

Kaartinkuja (länteen)
Bernhardinkatu (itään)
Eteläinen Makasiinikatu
Eteläisen ja Pohjoisen Makasiinikadun välissä Fabianinkadun länsipuolella on Kasarmitori.
Pohjoinen Makasiinikatu
Eteläesplanadi
Etelä- ja Pohjoisesplanadin välissä on Esplanadin puisto, jonka osia ovat Kappeliespalandi Fabianinkadun itäpuolella sekä Runebergin esplanadi länsipuolella
Pohjoisesplanadi
Aleksanterinkatu
Yliopistonkatu
Kirkkokatu (itään)
Kaisaniemenkatu (koilliseen ja lounaaseen), Yrjö Koskisen katu (itään), Puutarhakatu (länteen)
Liikennejärjestelyt

Tähtitorninmäen alle on louhittu väestönsuoja, joka toimii myös pysäköintitiloina. Sieltä ulos johtava ajoluiska johtaa Fabianinkadun eteläpäähän.
Hieman Esplanadin pohjoispuolella Fabianinkadun reunassa on keskustan huoltotunneliin johtava ajoluiska. Kadun pohjoispäässä sen ajoradan reunassa on pysäköintihallista ulos, Kaisaniemenkadulle johtava ajoluiska.
Fabianinkadun pohjoisin osa, Kirkkokadulta Kaisaniemenkadulle, on yksisuuntainen etelästä pohjoiseen.
Fabianinkatua pitkin ei kulje mikään julkisen liikenteen linja. Sen poikki kulkevat Aleksanterinkatua pitkin raitiolinjat 2, 4, 5 ja 7. Pohjoisessa katu päättyy Kaisaniemenkadulle, jota pitkin kulkee useita raitio- ja bussilinjoja.
Rakennuksia kadun varrella

Huomattavimpia rakennuksia Fabianinkadun varrella ovat Pörssitalo sekä Helsingin yliopiston päärakennuksen 1930-luvulla rakennettu laajennusosa, ns. uusi puoli.
Asuinrakennuksia Fabianinkadun varrella on vain kadun eteläosan varrella, sielläkin pääasiassa vain itäpuolella. Eteläpäässä kadun länsipuolella on Kaartin kasarmin kortteli, jossa Fabianinkadun puolella on kaksi 1960-luvulla rakennettua, Viljo Revellin ja Heikki Castrénin suunnittelemaa virastotaloa. Niissä toimii Pääesikunta.
Eteläisen ja Pohjoisen Makasiinikadun välissä Fabianinkatu kulkee Kasarmitorin itäreunaa pitkin. Kadun itäpuolella torin kohdalla ovat muun muassa niin sanottu Agronomitalo sekä entinen Yleisradion radiotalo, nykyinen Korkein hallinto-oikeus. Seuraavassa korttelissa on vanha Postipankin pääkonttori.
Fabianinkatu kulkee myös Esplanadin puiston poikki, jossa se erottaa toisistaan Kappeliesplanadin ja Runebergin Esplanadin. Fabianinkadun ja Eteläesplanadin risteyksessä sijaitsee Valtioneuvoston juhlahuoneisto, joka tunnetaan myös nimellä Smolna. Esplanadin pohjoispuolella Fabianinkatu kulkee Palmqvistin ja Grönqvistin talojen välitse. Näiden rakennusten pääjulkisivut ovat kuitenkin Esplanadin puolella.
Fabianinkadun pohjoisosa kulkee Helsingin yliopiston keskustakampuksen alueella, ja sen molemmilla puolilla olevat rakennukset ovat nykyisin Helsingin yliopiston hallussa. Yliopistonkadun ja Kirkkokadun välisessä korttelissa kadun itäpuolella on vuonna 1846 valmistunut Fabiania, joka alun perin rakennettiin yliopiston kemian ja anatomian laitosrakennukseksi, mutta joka nykyisin on osa Kansalliskirjaston rakennusryhmää.
Länsipuolella Fabianinkadun ja Yliopistonkadun risteyksessä ovat Porthania ja Helsingin yliopiston hallintorakennukset. Niiden pääovet ovat kuitenkin Yliopistonkadun varrella toisiaan vastapäätä.
Samassa korttelissa kuin Porthania sijaitsee Fabianinkadun varrella muun muassa vuonna 1907 valmistunut entinen Suomen liikemiesten kauppaopiston rakennus (Fabianinkatu 26), joka sekin nykyisin on Helsingin yliopiston käytössä, kuten monet muutkin saman korttelin rakennukset. Aikoinaan rakennuksessa on toiminut myös Kauppakorkeakoulu. Kadun toisella puolella, Fabianian pohjoispuolella, on Topelian korttelin sivurakennuksia, jotka alun perin olivat osa venäläisen sotilassairaalan rakennusryhmää, mutta nykyisin nekin ovat Helsingin yliopiston käytössä. Saman korttelin pohjoispäässä sijaitsee Metsätalo. Kadun länsipuolella on Kaisa-talo ja siinä sijaitsevan Helsingin yliopiston kirjaston pääsisäänkäynti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fabianinkatu Wikimedia Commonsissa