stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vintage (albumi)

| Vintage Huge L |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. joulukuuta 2008
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Frank Einstein, Syyllinen
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Monsp
Huge L:n muut julkaisut
| Touché 2008 | Vintage 2008 | Laatuaika 2009 |
Vintage on rap-artisti Huge L:n 4. joulukuuta 2008 julkaistu albumi. Albumin julkaisi Monsp Records. Levyn kappaleista "Vaik ois" sekä " Toigangsteri" on myös julkaistu musiikkivideot. Albumin on tuottanut kokonaan Huge L itse. Poikkeuksena kappale "Ns tyly", jonka tuotannosta vastaa Syyllinen.
Kappaleet

#Ruma – 4.01
#Hou-sut – 3.44
#Perusmami – 3.24
#Haluaisin – 4.14
#Jos mul ois m1lj000000na – 3.59
#Matka mun kengissä – 4.25
#Vaik ois – 4.08
#Ns tyly – 3.28
Kappaleet > CD:n bonuskappaleet

Okeinoteko – 3.48
Toigangsteri – 3.14
Katollaan – 3.50
Eino-Leevi – 4.16
Arvostelut

Tuoreet Platat:
Aiheesta muualla

Albumin tiedot Levykauppa Äx (Arkistoitu – Internet Archive) -sivustolla (suomeksi)
Viktor Axelsen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viktor Axelsen vuonna 2018. |  Viktor Axelsen vuonna 2018. |  Viktor Axelsen vuonna 2018. |  |
Maa:  Tanska
Miesten sulkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | kaksinpeli |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa |  Glasgow 2017 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Tokio 2022 | kaksinpeli |  |
|  Pronssia | Kööpenhamina 2014 | kaksinpeli |  |
Viktor Axelsen (s. 4. tammikuuta 1994 Odense) on tanskalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Axelsen tuli tunnetuksi kesällä 2010 voitettuaan juniorien maailmanmestaruuden Meksikossa. Axelsen on myös hallitseva juniorien Euroopan mestari ja on voittanut myös muutamia aikuisten EBU-kilpailuja, muun muassa Kyproksen ja Espanjan kilpailut. Maailmanlistalla Axelsen on parhaimmillaan ollut ensimmäisenä. Axelsenin kovimpia voitettuja vastustajia ovat muun muassa Taufik Hidayat, Chunlai Bao, Lee Chong Wei ja Lin Dan pronssiottelussa Rion olympialaisissa vuonna 2016.
Tokion olympialaisissa 2020 Axelsen sai miesten kaksinpelissä kultaa voitettuaan finaalissa Kiinan Chen Longin.
W. F. Ilmoni

William Frithiof Ilmoni (14. heinäkuuta 1880 Tampere – 14. huhtikuuta 1932 Lahti) oli suomalainen päätoimittaja ja suomentaja.
Ilmonin vanhemmat olivat kauppias Johan Gustaf Ilmoni ja Serafia Roos. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1898 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.
Ilmoni toimi sanomalehtimiehenä ja opettajana. Viimeksi hän oli lahtelaisen Etelä-Suomen Sanomien päätoimittajana vuodesta 1925. Ilmoni toimi 1921 perustetun Satakunnan Sanomalehtimiesyhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana ja hän oli vuodesta 1928 Etelä-Suomen Sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja.
Ilmoni oli naimisissa vuodesta 1931 Aune Sylvia Heikkisen kanssa.
Suomennoksia

Omalla nimellä:
Algot Ruhe : Woodrow Wilson : : ihminen ja valtiomies. Gummerus 1919
Marie Bernhard : Taiteen takia : romaani. Gummerus 1920
Øvre Richter-Frich : Paholaisen silmä, suom. W. F. I. Otto Andersin, Pori 1924
Nimellä Vikki Ilmoni:
August Niemann : Pieter Maritz : historiallinen kertomus zululais- ja buerisodasta Transwaalissa v. 1879–1881. Andersin, Pori 1900
August Niemann : Pieter Maritz : historiallinen kertomus zululais- ja buerisodasta Transwaalissa vv. 1879–1881 sekä tohtori Jamesonin hyökkäyksestä Transvaaliin v. 1896. Otto Andersin, Pori 1902
Friedrich Gerstäcker : Maailma pienoisko'ossa : hupaisia ja opettavaisia kuvauksia maista ja kansoista; kotia ja koulua varten suom. toim. Vikki Ilmoni.     Gust. Ronelius, Pori 1903
Austin Clare : Ystävykset : kuvaus entisajoilta. Gust. Ronelius, Pori 1903
Ajanvietteeksi ja ratoksi : kertomuksia;  keräsi ja suom. Vikki Ilmoni.    Gust. Ronelius, Pori 1904
Heinrich Büttner : Cléo de Méroden uhri eli Belgian kuninkaan tytär hullujenhuoneessa. Otto Andersin, Pori 1904–1905
Mitä hän kirjoitti rakastajalleen; suom. V. I.    Otto Andersin, Pori 1905
Émile Zola : Ihmispeto : siveysromaani. Otto Andersin, Pori 1906 (alkuteos La bête humaine')
Nimimerkillä W-iI-i:
Leon Sardoux : Iloinen leski : Leharin operetti : romaani. Otto Andersin, Pori 1908
Virtain rautatieasema

Virtain rautatieasema on entinen liikennepaikka Suomen rataverkolla Virtain kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Liikennepaikka sijaitsee Haapamäki–Pori-radan lakkautetulla osuudella Haapamäki–Kihniö.
Jo ennen rautatien tuloa paikkakunnalle Virtain kirkonkylä sijaitsi liikenteellisesti hyvällä paikalla maanteiden ja vesireittien risteyksessä. Rautatie linjattiin kilometrin päähän Virtain kirkolta pohjoiseen. Asemarakennus on valmistunut vuonna 1936. Se rakennettiin samoin Thure Hellströmin piirustuksin kuin samalla rataosalla sijaitsevat Kankaanpään ja Parkanon (nykyisen Kairokosken) rautatieasemat. Uudella rautatiellä ei kuitenkaan enää ollut niin suurta vaikutusta asutuskeskusten kehittymiseen kuin vanhoilla pääradoilla. Vaikka Virtain kunta sai kauppalan- ja kaupunkioikeudet 1970-luvulla, siitä ei muodostunut kovin merkittävää asutus- ja teollisuuskeskusta.
Virtain rautatieasema vuonna 1938.
Liikenne Virroille alkoi vuonna 1937 ja päättyi vuonna 1985, kun osuudet Haapamäki–Kihniö ja Ruosniemi–Kankaanpää lakkautettiin kannattamattomina. Henkilöliikenne päättyi jo vuonna 1981; tämän jälkeen Virrat oli radan lakkauttamiseen saakka ainoa miehitetty liikennepaikka Parkanon ja Haapamäen välillä. Rataosan lakkauttamisen jälkeen Virroille tuotiin vanhoja höyryvetureita romutettaviksi. Vuonna 1989 kokeiltiin ensimmäisen kerran museojunaliikennettä hylätyllä rataosalla ja vuosina 1992–1995 kulki museojunia säännöllisesti Haapamäeltä Virroille. Ratayhteys Virtain asemalta länteen katkesi, kun maantien ylittänyt rautatiesilta purettiin. Rautatiesillan paikalla on nykyisin kaareva kevytrakenteinen puusilta moottorikelkkailijoita varten. Nykyisin Virtain kaupungin omistama asemarakennus on asuinkäytössä.
Virtain rautatieasemalla oli kolme junaliikenteen käytössä olevaa raidetta. Liikenteenohjauksen turvalaitteina olivat kampiasetinlaite, siipiopastimet sekä kaasuvalolla toimivat esiopastimet.
Virtain ratapihan raiteista vain ensimmäinen raide näyttäisi olevan ehjä kantatie 65:n ylitykseen asti. Muut raiteet on joko leikattu poikki tai jääneet ratapihan takana olevan puutavaran kuormausalueen alle.[lähde? ]
Valhalla Pro Wrestling

| Tietoja: |
| --- | --- |
Lyhenne:: VPW, BGValhalla
Perustettu:: 2003
Promoottori:: Patrick Pesola
Seuraaja:: Pro Wrestling Finlandia
Valhalla Pro Wrestling tai Battleground Valhalla, lyhyemmin VPW oli ensimmäinen suomalainen showpainipromootio, joka toimi vuonna 2003. VPW järjesti kaksi painitapahtumaa, Culture Shock! ja Baltic Brawl, joissa esiintyivät Amerikan riippumattomissa liigoissa esiintyvät painijat, muutamat norjalaispainijat, sekä muutamat omat suomalaispainijat.
VPW aloitti hakemalla kotisivuillaan painijoita koulutukseen, josta vapaapaini.com ilmoitti 17. maaliskuuta 2003. Pari kuukautta sen jälkeen 28. toukokuuta vapaapaini.com ilmoitti VPW:n järjestävän Baltic Brawl-nimisen tapahtuman Helsingin jäähallissa, johon lupailtiin painijoita RAW'sta ja Smackdown!'sta, sekä sen aikaisesta WWE:n farmiliigasta Ohio Valley Wrestlingistä. 3. heinäkuuta ilmoitettiin Culture Shock! -tapahtumasta, joka järjestettäisiin 30. elokuuta. Runsas viikko myöhemmin, 14. heinäkuuta, ilmoitettiin entisen moninkertaisen WCW Mestarin, Stingin tulosta Baltic Brawl -tapahtumaan. Vajaa kuukausi Stingin ilmoituksen jälkeen, 5. elokuuta, ilmoitettiin sen aikaisen TNA-tähden, Shane Douglasin sopimuksesta VPW:iin, joka kesti loppuvuoteen 2003.
Tapahtumat

VPW järjesti yhteensä kaksi Showpaini -tapahtumaa. Tapahtumien ottelut ja tulokset olivat seuraavat:
Tapahtumat > Culture Shock!

Culture Shock! oli ensimmäinen VPW:n painitapahtuma, joka nähtiin 30. elokuuta 2003 Kulttuuritalolla. Tapahtumaa oli katsomassa reilut 600 katsojaa paikan päällä, tapahtuma myös televisioitiin ja se nähtiin Urheilukanavalla 23. syyskuuta, sekä 24. syyskuuta koostelähetyksenä.
Ottelutyyppi ja voittajan nimi lihavoitu:
Single Match: Erik Isaksen vs. Gromguten
Gromguten voitti ottelun hylkäyksellä.
Single Match: Mike Sanders vs. Sonny Siaki
Tag Team Match: Johnny Merlyn & Easyrider vs. Bjørn Sem & Byron Lawless
Ottelu oli ratkaisematon.
NWA World Heavyweight Championship Match; 2 out of 3 Falls: AJ Styles (c) vs. Kid Kash
Ottelu käytiin "paras kolmesta" -periaatteella. Styles sai ensimmäisen ratkaisun, Kash toisen ja Styles kolmannen, jonka ansiosta säilyttää mestaruutensa.
#1 Contender for the Major League Wrestling World Heavyweight Title; Street Fight: "The Franchise" Shane Douglas vs. Sabu
Ottelu käytiin "katutappeluna", jonka Douglas voitti päästen Baltic Brawlin mestaruusotteluun ykköshaastajaksi
Tapahtumat > Baltic Brawl

23. syyskuuta vapaapaini.com uutisoi, että aikaisemmin ilmoitettu Sting oli pakotettu jäämään pois tapahtumasta. Samaan sarjaan kuuluivat myös Jimmy Hart ja "Million Dollar Man" Ted Dibiase.
Baltic Brawl kuitenkin nähtiin Helsingin jäähallissa 28. syyskuuta 2003.
Ottelutyyppi ja voittajan nimi lihavoitu:
Tag Team Match: Mike Sanders & Allan Funk vs. Elix Skipper & Sonny Siaki
Ottelu jouduttiin keskeyttämään Allan Funkin loukkaantuessa.
Single Match: Mike Sanders vs. Elix Skipper
Sanders päihitti Skipperin "uusintaottelussa" selätyksellä.
Single Match: Big John w/Bjørn Sem vs. Makoto
Single Match: Kid Kash vs. Shark Boy
Single Match: The Norwegian Invader w/Erik Isaksen vs. Easyrider w/Starbuck
Single Match: Easyrider w/Starbuck vs. Erik Isaksen
Ottelun jälkeen jalka kipsissä ollut Starbuck sai tehtyä Isaksenille Figure-4 Leglockin.
Single Match: Byron Lawless w/Bjørn Sem vs. Gromguten
Tag Team Match: Daniel Sebastian & The Geist vs. The UK Pitbulls (Bulk & Big Dave)
NWA World Heavyweight Championship Match: AJ Styles (c) vs. Jonny Storm
MLW World Heavyweight Championship Match; No Disqualification: Shane Douglas vs. Steve Corino
Jälkipyykki

Baltic Brawlissa loukkaantunut Allan Funk joutui jäämään sairaalahoitoon Helsinkiin. Häneltä murtuivat nenä ja leuka sekä hänen tärykalvonsa rikkoutui.[lähde? ] VPW suunnitteli jo seuraavaa Baltic Brawl -tapahtumaa Tukholmaan, sekä Culture Shock -kiertueen jatkoa marraskuuhun. Nämä eivät olleet ainoat suunnitelmat. Seuraavaksi tapahtumaksi oli ilmoitettu Showcase 31. lokakuuta Keravalla, sekä Culture Shock 7. marraskuuta Tampereella. Lisäksi suunnitteilla oli pitää show Pietarissa ja Tallinnassa. 7. marraskuuta vapaapaini.com uutisoi VPW:n suunnittelevan jatkavan Culture Shock -kiertuetta joulukuussa, jolloin paikkakunta saattaisi olla Tampere tai Lahti. 19. marraskuuta Tallinnankin show’n päivämäärä oli "lyöty lukkoon" joulukuun 12. päiväksi. Seuraavia tapahtumia ei kuitenkaan koskaan järjestetty.
17. joulukuuta Urheilukanavan chatissa vierailleet suomalaispainijat Amon ja Helraiser kertoivat uudesta promootiosta, Pro Wrestling Finlandiasta, johon VPW:ssa koulutetut painijat ovat menneet.
Lopulta 10. tammikuuta vapaapaini.com ilmoitti Valhalla Pro Wrestling Oy:n hakeneen konkurssia 7. tammikuuta 2004, mutta että suomalainen paini VPW:n nimellä on saamassa jatkoa. Myöhemmin 12. helmikuuta 2004 VPW:n kotisivujen lakkauttamisesta ilmoitettiin, jossa myös kerrottiin, että uudet sivut aukeavat helmikuun aikana, joita tosin ei koskaan kuulunut.
VPW kaatui lopulta "huonoon tuuriin ja ripaukseen sitä kuuluisaa suuruudenhulluutta", sanoo itse VPW:n entinen promoottori Patrick Pesola. Sting, Ted Dibiase ja Jimmy Hart eivät olleet ainoita poisjääneitä, joita tapahtumiin oli lupailtu; paikalle luvattiin supertähtiä RAW'sta ja Smackdown!'sta, muun muassa APA (Farooq & Bradshaw), Billy Gunn, Eric Angle (Kurt Anglen veli), Jackie, La Résistance (Sylvain Grenier & Robert Conway), Nick Dinsmore, Rico, Paul London, Though Enough (John Hennigan & Matt Capotelli) ja World's Greatest Tag Team (Shelton Benjamin & Charlie Haas), sekä legendoja ja indypainin huippuja, kuten Jerry Lynn, Jody Fleisch, Justin Credible, Legion of Doom (Animal & Hawk) ja Raven.
Myös Baltic Brawliin oli luvattu "Baltic Brawl" -niminen ottelu, joka olisi tiettävästi ollut jonkinnäköinen häkkiottelu. Tätäkään luvattua ottelua ei loppujen lopuksi nähty.
VPW Pro Wrestling Finlandiassa

Uudesta promootiosta ei sen koomin kuulunut, mutta VPW nähtiin kuitenkin PWF:n tapahtumissa, nimittäin VPW:n ex-promoottori Patrick "Patu" Pesolan, sekä muutaman painijan kanssa muodostuneen joukkueen myötä. Team VPW kävi feudin PWF:a vastaan koko sen ajan, jolloin PWF oli toiminnassa.
Alkujaan Team VPW:iin kuului uskollinen Bounty Hunter, sekä Seth ja myöhemmin joukkoon liittynyt sen aikainen PWF:n Mestari Amon. Myös norjalainen Bjørn Sem kävi PWF:n MayDay 2 -tapahtumassa avustamassa VPW:iä otellen Stark Adderia vastaan, häviten kuitenkin kamppailun. Ajan myötä Team VPW muuttui Rat Packiksi, jolloin joukkioon kuuluivat The Saint, Bounty Hunter, Omega, sekä Maveric. Pro Wrestling Finlandian lopetettua ei Rat Packia tai VPW:ia kuulunut uudessa Fight Club Finland -promootiossa missään muodossa. Vuonna 2006 entiset Team VPW:n painijat Amon, Seth ja The Saint, sekä kaksi entistä PWF:n painijaa Pit Dog ja Crome ja kaksi täysin uutta painijaa Judas Kalashnikov ja KKK-Pukki aloittivat S.O.B.-Wrestling -nimisen showpainia tarjoavan ryhmän, joka on sittemmin lopettanut toimintansa. Kyseisellä ryhmällä ei ole ollut mitään viittauksia Valhalla Pro Wrestlingiin.
Aiheesta muualla

Sob Wrestling (Updated Wrestling News and Tips (Arkistoitu – Internet Archive)
Main Page @ patu.bravehost.com - A Bravenet.com Hosted Site (Arkistoitu – Internet Archive)
vapaapaini.com (WWE, TNA, Wrestlemania 22) (Arkistoitu – Internet Archive)
Fight Club Finland Pro Wrestling
W. E. B. Du Bois

| W>  E. B. Du Bois |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1868 Great Barrington, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 23. elokuuta 1963 (95 vuotta) Accra, Ghana
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Harvardin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Gustav von Schmoller ja Albert Bushnell Hart
Tutkimusalue:  civil and political rights (käännä suomeksi)
 Nimikirjoitus
William Edward Burghardt Du Bois (23. helmikuuta 1868 Great Barrington, Massachusetts – 23. elokuuta 1963 Accra, Ghana) oli yhdysvaltalainen sosiologi ja kansalaisoikeusliikkeen johtajia.
Du Bois väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1895 ja nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin professoriksi Atlantan yliopistoon, missä hän teki empiiristä tutkimusta afroamerikkalaisten sosiaalisesta tilanteesta. Tutkimuksiensa perusteella hän päätteli, että muutos saataisiin aikaan vain agitaatiolla ja protestiliikkeellä. Tämän näkökulman vuoksi Du Bois joutui erimielisyyksiin Booker T. Washingtonin kanssa. Toisin kuin Washington, jonka mukaan kouluttamattomien mustien tulisi keskittyä taloudelliseen kehittymiseen, ja Marcus Garvey, joka edisti ”takaisin Afrikkaan” -liikettä, Du Bois vaati mustille yhdysvaltalaisille niin taloudellista yhdenvertaisuutta, kuin välitöntä tasa-arvoa kansalaisoikeuksissa ja politiikassa. Du Bois kehitti myös ”lahjakkaan kymmenyksen” käsitteen, joka tarkoitti mustaa eliittiä, jonka velvollisuus oli parantaa vähemmän onnekkaiden mustien asemaa.
Vuonna 1905 Du Bois perusti NAACP:n edeltäjän Niagara-liikkeen ja vuonna 1910 jätti professorin virkansa ja siirtyi NAACP:n tutkimusjohtajaksi ja Crisis-lehden päätoimittajaksi. Vuonna 1934 hän palasi Atlantan yliopistoon, kunnes työskenteli jälleen vuosina 1944–1948 NAACP:ssä.
Mustien vapautuksen aate sai Du Boisin järjestämään ensimmäinen Panafrikkalaisen kongressin Pariisissa vuonna 1919. Viidennessä kongressissa Manchesterissa vuonna 1945 hän tapasi Kwame Nkrumahin ja Jomo Kenyattan.
Vuonna 1951 Du Bois sai syytteen vieraan vallan agenttina toimimisesta Neuvostoliiton hyväksi ja vaikka syyte hylättiin, Du Bois pettyi Yhdysvaltoihin, liittyi kommunistiseen puolueeseen, muutti Ghanaan ja lopulta luopui Yhdysvaltojen kansalaisuudestaan.
Du Boisin merkittävimpiin teoksiin kuuluvat The Souls of Black Folks (1903), The Negro (1915), Black Reconstruction in America (1935), Color and Democracy (1945), The World and Africa (1947) ja In Battle for Peace: The Story of My 83rd Birthday (1952).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
W. E. B. Du Bois naacp.org:  NAACP. Arkistoitu 27.10.2009. Viitattu 10.11.2009. (englanniksi)
Virtain helluntaiseurakunta

| Virtain helluntaiseurakunta |
| --- | --- |

Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1938
Pastori:  Jani Rantanen
Pääkirkko:  Pääskyntie 7 34800 Virrat
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Virtain helluntaiseurakunta on vuonna 1938 perustettu virtolainen helluntaiseurakunta. Seurakunta toimii itsenäisesti kirkkokuntien ulkopuolella. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Virtain keskustassa Pääskyntiellä. Seurakunnan pastori on Jani Rantanen.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, musiikkitoiminta, leirit sekä eläkeläisten päiväpiiri.
Rukoushuone

Seurakunnan helluntaitemppeli valmistui vuonna 2002. Rakennustyöt suoritettiin suurelta osin talkootyönä. Toimitilojen ulkovuori on puhtaaksi rapattua tiiltä ja rappausta. Uudessa kirkkorakennuksessa on tilaa noin 550 neliömetriä. Kellarikerroksessa on noin 100 m²:n nuoriso- ja kerhotilat. Salin etuosassa on koroke puhujaa, flyygeliä ja kuoroa varten. Salissa on istumapaikkoja noin 150:lle. Lisäksi katutasossa on toimistotilat, kirjanmyynti ja lastenhuone tilaisuuksien aikana käytettäväksi.
W. H. Bramblen lentoasema

W. H. Bramblen lentoasema (IATA: MNI, ICAO: TRPM, tunnettiin myös nimellä Blackburnen lentoasema) oli lentoasema Montserratin saaren itälaidalla. Se oli nimetty Montserratin pääministeri William Henry Bramblen mukaan.
Lentoasema tuhoutui vuonna 1997 läheisen Soufrière Hills -tulivuoren purkautuessa. Sen korvasi heinäkuussa 2005 avattu John A. Osbornen lentoasema.
Lentoyhtiöt

Lentoasemalle lensivät seuraavat lentoyhtiöt:
LIAT
Winair
Montserrat Airways
Carib Aviation
American Eagle Airlines (toisinaan)
Käännös suomeksi
W. Earl Godfrey

W. Earl Godfrey (18. maaliskuuta 1910 Wolfville Nova Scotia – 8. kesäkuuta 2002 Ottawa Ontario) oli kanadalainen lintutieteilijä.
Godfrey opiskeli biologiaa Acadian yliopistossa Wolfvillessa ja valmistui 1934. Hän keräsi lintuja Kanadan kansallismuseolle 1935 ja 1939. Jonkin aikaa hän toimi yksityisopettajana Clevelandissa ja opiskeli Clevelandin Western Reserve opistossa 1939 ja 1940, mutta ei suorittanut oppiarvoa. 1942-1945 hän työskenteli sotateollisuudessa General Electricin tuotekehityslaboratoriossa. Kaikkina näinä vuosina hän oli toiminut Harry Church Oberholserin ja Clevelandin luonnonhistoriallisen museon palkattomana vapaaehtoisena. Sodan jälkeen hän sai apulaisornitologin paikan museossa. Hän avioitui Jane Vivianin kanssa 1946.
Austin L. Randin lähdettyä Kanadan kansallismuseosta (nykyisin Canadian Museum of Nature) sai Godfrey hänen paikkansa lintutieteen kuraattorina. Hän muutti vaimonsa ja pienen tyttärensä Barbaran kanssa Ottawaan. Avioliitto päättyi eroon 1955. Godfrey julkaisi noin 82 tieteellistä artikkelia, joista ensimmäisissä hän keskittyi lintujen luokitteluun ja uusien alalajien kuvailemiseen. Hän laati 130 kirja-arvostelua ja kirjoitti kymmenen muistokirjoitusta. Hän keräsi noin 35 000 näytettä kansallismuseolle.
Godfrey liittyi American Ornithologists' Unioniin 1942 ja hän palveli useissa yhdistyksen komiteoissa. 1962 hänet valittiin Kanadan viralliseksi edustajaksi Kansainvälisen ornitologian kongressiin ja British Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäseneksi 1976. Hän oli Canadian Field-Naturalist lehden avustava toimittaja 1947–1976 ja 1990–2002. Myös rengastajien Bird-Banding lehteä hän oli toimittamassa 1948–1955. Acadia-yliopisto vihki Godfreyn kunniatohtoriksi 1969.
Godfrey avioitui Marilyn Leggen kanssa syyskuussa 1970. Marion kuoli 1987. Jäätyään eläkkeelle 1976 Godfrey jäi yliopistoon palkattomaksi emeritus kuraattoriksi ja 1993 hän ryhtyi tutkimusavustajaksi.
Linnuista hän nimesi muun muassa sarvipöllön (Asio otus) alalajin tuftsi esikuvansa Robie W. Tuftsin kunniaksi.
Teoksia

Birds of Canada (1966).
Vertaisverkko

Vertaisverkko: kaikki tahot ovat yhteydessä toisiinsa.
Perinteinen palvelin-asiakas-verkko: asiakkaat ovat yhteydessä palvelimeen.
Vertaisverkko (P2P, engl. peer to peer) on verkko, jossa ei ole kiinteitä palvelimia ja asiakkaita, vaan jokainen verkkoon kytketty taho toimii sekä palvelimena että asiakkaana verkon muille jäsenille. Termi on yleensä yhdistetty tietokoneisiin ja tietoverkkoihin, mutta on ollut viime aikoina käytössä muun muassa ihmisten sosiaalista verkostoitumista tutkittaessa. Internetissä vertaisverkkoja käytetään useisiin tarkoituksiin, kuten tiedostojen jakamiseen, internet-puheluihin ja pikaviestintään. Arkikielessä vertaisverkoilla tarkoitetaan nimenomaan tiedostonjakoverkkoja, joiden valtava suosio on nostanut ne suuren yleisön tietoisuuteen.
Etuna perinteiseen asiakas-palvelin-arkkitehtuuriin verrattuna on resurssien käyttö. Asiakkaat eivät jonota pääsyä palvelimelle, vaan verkon kaikkien jäsenten laskentateho, kaista ja tallennustila on yhteisessä käytössä. Vertaisverkossa siis uuden jäsenen kapasiteetti kasvattaa kaikkien muiden kapasiteettia samalla kun se itse saa lisää kapasiteettia, kun taas palvelin-asiakas -mallissa muiden asiakkaiden kapasiteetti ei kasva, vain laskee uusien asiakkaiden myötä. Toinen etu on tiedon hajanaisuus: sama data on verkossa moneen kertaan eri paikoissa, mikä lisää luotettavuutta.
Ensimmäinen laajamittainen vertaisverkko oli 1980-luvulla toiminut NNTP-protokollaan perustuva keskusteluryhmäjärjestelmä Usenet.[lähde? ]
Internetin päälle rakennetut vertaisverkot ovat saaneet kritiikkiä siitä, että niissä on levitetty myös tekijänoikeudella suojattuja tiedostoja kuten esimerkiksi musiikkia, elokuvia ja tietokoneohjelmia.
Vertaisverkkojen luokittelu > Puhdas vertaisverkko vs. hybridi

Täysverisessä vertaisverkossa kaikki verkon jäsenet ovat tasavertaisia ja ne toimivat samanaikaisesti sekä asiakkaina että palvelimina. Keskuspalvelinta tai -reititintä ei ole. Tällaisia verkkoja ovat tiedostonjakoverkoista muun muassa Freenet ja Gnutella. Vertaisverkoissa olevan sisällön ja verkkojen tarjoamien palveluiden hyödyntäminen edellyttää erityistä vertaisverkko-ohjelmaa (asiakasohjelmaa). Näitä ohjelmia ovat esimerkiksi KaZaa ja Gnutella-verkossa käytettävä LimeWire.
Tämän mallin lisäksi on käytössä monia erilaisia vertaisverkon ja perinteisen palvelin–asiakas-mallin hybridejä. Niissä on usein keskuspalvelin, johon koko verkko on yhteydessä. Palvelin voi tällöin vaikkapa kerätä hakemistoa kunkin jäsenen jakamasta datasta ja tarjota koko verkon kattavaa hakupalvelua. Eräänlainen yhdistelmäratkaisu on käytössä myös Usenetissä, jossa uutisryhmäpalvelimet toimivat keskenään vertaisverkkona, mutta tarjoavat lukijoille asiakas/palvelin-arkkitehtuurin mukaisesti ryhmiä luettavaksi.
Vertaisverkkojen luokittelu > Rakenteellinen vs. rakenteeton

Rakenteettomassa vertaisverkossa jäsenet muodostavat yhteydet toisiinsa mielivaltaisesti. Jos verkon jäsen ilmoittaa hakevansa tiettyä dataa, hakupyyntö etenee sokeasti ketjussa eteenpäin. Tämä on verraten tehotonta, sillä pyyntö ei todennäköisesti pääse perille haettavan datan ollessa kaukana, useiden linkkien päässä. Hakupyyntöjen laajamittainen välittäminen myös kuormittaa verkkoa. Tällaisia verkkoja ovat esimerkiksi Gnutella ja FastTrack.
Rakenteellisessa vertaisverkossa on käytössä menetelmä, jossa verkon jäsenillä on tietoisuus kaiken jaetun datan sijainnista. Näin saapuva haku voidaan ohjata oikeaan suuntaan. Ylivoimaisesti yleisin tekniikka on hajautettu tiiviste (DHT, Distributed Hash Table). DHT:ta hyödyntäviä rakenteellisia protokollia ovat esimerkiksi Chord, Pastry, Tapestry, CAN ja Tulip.
On olemassa myös hierarkkisia vertaisverkkoja; niissä tietyillä koneilla on enemmän vastuuta kuin toisilla.