stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ohdon oireyhtymä

Ohdon oireyhtymä on oireyhtymä, joka aiheuttaa kehitysvammaisuutta, synnynnäisen sydänvian, hampaiden vajaakehittyneisyyttä ja luomioireita.
Ohdon oireyhtymä on harvinainen ja huonosti tunnettu sairaus. Ensimmäinen tunnettu tapaus kuvattiin vuonna 1986, ja joitakin tapauksia on havaittu tämän jälkeen.
Ohdon oireyhtymä on mahdollisesti peittyvästi periytyvä, vaikkakaan sen aiheuttavaa geenivirhettä ei ole pystytty paikantamaan.
Nikólaos Plastíras

| Nikólaos Plastíras> Νικόλαος Πλαστήρας |
| --- | --- |
 Nikólaos Plastíras, eversti (1921)
Kreikan pääministeri
 3. tammikuuta 1945 – 9. huhtikuuta 1945  
Edeltäjä:  Andréas Papandréou
Seuraaja:  Pétros Voúlgaris
 15. huhtikuuta 1950 – 21. elokuuta 1950  
Edeltäjä:  Sofoklís Venizélos
Seuraaja:  Sofoklís Venizélos
 1. marraskuuta 1951 – 11. lokakuuta 1952  
Edeltäjä:  Sofoklís Venizélos
Seuraaja:  Dimítrios Kiousópoulos
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1883 Kardítsa, Kreikka
Kuollut: 26. heinäkuuta 1953 (70 vuotta) Ateena, Kreikka
Tiedot
Puolue:  Kansallinen edistyksellinen keskustaliitto (1949–1953)
Uskonto:  ortodoksi
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Kreikka
Palvelusvuodet:  1903–1924
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Taistelut ja sodat:  Taistelu Makedoniasta Balkanin sodat Ensimmäinen maailmansota Etelä-Venäjän interventio Kreikan–Turkin sota
Nikólaos Plastíras (kreik. Νικόλαος Πλαστήρας, 4. marraskuuta 1883 Kardítsa, Kreikka – 26. heinäkuuta 1953 Ateena, Kreikka) oli kenraali ja Kreikan pääministeri kolme kertaa vuosina 1945, 1950 ja 1951–1952.
Elämä ja ura > Sotilas ja Venizéloksen kannattaja

Plastíras oli sotilasuransa aikana rohkeudestaan tunnettu sotilas. Hän ilmoittautui vuonna 1904 vapaaehtoiseksi sotilaaksi ja osallistui Makedoniassa käytyihin aseellisiin yhteenottoihin. Plastíras aloitti sotilaskoulutuksensa 1910 ja valmistui upseeriksi vuonna 1912. Hän oli mukana Balkanin sodissa 1912–1913.
Sotilaana Plastíras tuki 1910-luvulla pääministeriksi noussutta Elefthérios Venizélosta. Plastíras oli mukana Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa kreikkalaisjoukoissa, jotka vastoin kuninkaallisen Kreikan hallituksen tahtoa osallistuivat ympärysvaltojen puolella keskusvaltoja vastaan käytyihin taisteluihin Kreikan pohjoisrajalla. Voitokkaasti päättyneen maailmansodan jälkeen everstiluutnantti Plastíras osallistui vielä Venäjän sisällissotaan kreikkalaisjoukkojen komentajana Ukrainassa maaliskuu-kesäkuu 1919. Sen jälkeen Plastíras siirtyi Vähä-Aasiaan vuosina 1919–1922 käytyyn Kreikan ja Turkin väliseen sotaan rykmentinkomentajana.
Kreikan tappioon päättyneen sodan jälkeen tasavaltaisen Venizéloksen kannattajiin kuuluneet upseerit, joihin everstiksi ylennetty Plastíraskin kuului, pakottivat syyskuussa 1922 kuningas Konstantinin ja tämän luottamusta nauttineen pääministeri Nikólaos Triantafyllákoksen eroamaan. Konstantin joutui poistumaan maasta, ja venizéloslaiset sotilaat ottivat hallitusvallan. Plastíras oli maan sen hetkisiä johtavia poliittisia henkilöitä, ja hän pyysi pakolaisena ollutta Venizélosta johtamaan Kreikan valtuuskuntaa Turkin kanssa käytävissä Lausannen rauhanneuvotteluissa. Kuningasmielisten asema heikkeni Kreikassa vuoden 1923 aikana, ja Konstantinin seuraajana kuninkaaksi noussut Yrjö II joutui poistumaan maasta. Kreikasta tuli kansanäänestyksen jälkeen keväällä 1924 tasavalta.
Elämä ja ura > Sotien välisen tasavallan aika

Plastíras ylennettiin tammikuussa 1924 kenraaliluutnantiksi. Tällöin hän erosi myös armeijan palveluksesta siirtyen siviiliin. Sotien välisen tasavallan aikana 1924–1935 Plastíras edusti Venizéloksen tasavaltaisia kannattajia. Venizélos itse toimi pääministerinä vuosina 1928–1932. Vuonna 1932 kuningasmielinen Kreikan kansanpuolue voitti vaalit ja nousi valtaan. Plastíras johti maaliskuussa 1933 ja maaliskuussa 1935 tehtyjä tasavaltalaisten epäonnistuneita vallankaappausyrityksiä. Jälkimmäisessä kaappauksessa kenraali Geórgios Kondýlis johti Plastíraksen kaappauksen kukistamista. Jälkimmäisen kaappauksen seurauksena niin Plastíras kuin Venizéloskin joutuivat poistumaan Kreikasta. Plastíras tuomittiin yhdessä Venizéloksen kanssa poissaolevana kuolemaan. Kreikka muuttui pian sen jälkeen jälleen kuningaskunnaksi vuoden 1935 kansanäänestyksen perusteella, ja Yrjö II palasi marraskuussa 1935 Kreikan kuninkaaksi.
Elämä ja ura > Maanpakolaisesta pääministeriksi

Kenraali Plastíras eli maanpakolaisuudessa Ranskan Nizzassa kuningaskunnan aikaisen 1930-luvun loppupuoliskolla syntyneen kenraali Ioánnis Metaxáksen diktatuurin ja toisen maailmansodan aikaisen saksalaismiehityksen aikana. Hän oli keskeinen hahmo, kun miehitettyyn Kreikkaan perustettiin tasavaltaista vastarintaliikettä EDES:iä.
Plastíraksen maanpakolaisuutta kesti lähes kymmenen vuotta. Hän palasi maailmansodan jälkeiseen Kreikkaan joulukuussa 1944, jolloin hänet valittiin pääministeriksi kompromissiehdokkaana sekavassa poliittisessa tilanteessa. Maassa olivat käyneet syksyllä 1944 taisteluja kommunistijohtoinen vastarintaliike ELAS ja brittien tukemat ei-kommunistiset voimat, joihin muun muassa Plastíraksen tukema EDES kuului. Samanaikaisesti Kreikka sai valtionhoitajan, johon tehtävään britit nimityttivät arkkipiispa Damaskinóksen. Plastíraksen poliittinen vastustaja kuningas Yrjö II oli yhä maanpakolaisena Lontoossa. Kuninkaan tuleva asema oli toistaiseksi ratkaisematta. Plastíraksen hallitus neuvotteli helmikuussa niin sanotun Várkizan sopimuksen, jonka mukaan kommunistijohtoinen ELAS luopuisi aseista ja saisi oikeuden julkiseen poliittiseen toimintaan. Brittien tukemat poliittiset kuningasmieliset voimat eivät tätä kuitenkaan hyväksyneet, niinpä Plastíraksen hallitus joutui eroamaan 9. huhtikuuta 1945 vain kolmen kuukauden jälkeen.
Elämä ja ura > Oma puolue – kaksi kertaa pääministeriksi

Kreikassa käytiin kommunistijohtoisen ELAS:in ja kuningaskunnan sotavoimien välillä sisällissota, joka kesti lokakuuhun 1949. Tällöin kommunistit laskivat aseensa sen jälkeen kun merkittävä osa kommunistisotilaista oli paennut pohjoiseen naapuriin Jugoslaviaan.
Kenraali Plastíras oli poliitikkona pettynyt keskusta-vasemmistolaisiin kreikkalaispoliitikkoihin. Niinpä hän johti uuden puolueen Kansallinen edistyksellinen keskustaliitto, kreikkalaisittain lyhennettynä EPEK, perustamista. Maaliskuussa 1950 pidetyissä vaaleissa Plastíraksen puolue, edesmenneen Elefthérios Venizéloksen pojan Sofoklís Venizéloksen johtama liberaalipuolue sekä sodan jälkeisen pääministerin Geórgios Papandréoun ympärille syntynyt keskustapuolue muodostivat kenraali Plastíraksen toisen hallituksen 15. huhtikuuta 1950. Tilanteessa veljensä Yrjö II:n jälkeen kuninkaaksi noussut Paul I oli suunnitellut oikeistovoimien johtaman hallituksen syntymistä, jonka keskustalaisten puolueiden liitto syrjäytti. Keskustalainen Plastíraksen hallitus oli kuitenkin lyhytikäinen ja hajosi 21. elokuuta 1950.
Syyskuussa 1951 käydyissä seuraavissa vaaleissa Plastíraksen puolue voitti marsalkka Aléxandros Papágoksen oikeistolaisen ryhmittymän. Näin kenraali Plastíras muodosti kolmannen hallituksensa yhdessä Venizéloksen ja Papandréoun kanssa. Tämä Plastíraksen hallitus oli pitkäikäisempi kuin hänen aiempansa ja istui 1. marraskuuta 1951 alkaen lähes vuoden, 11. lokakuuta 1952 asti. Tänä aikana helmikuussa 1952 Kreikka liittyi puolustusliitto Naton jäseneksi. Kolmanteen Plastíraksen hallituskauteen ajoittuu myös Kreikan jälleenrakennus. Henkilökohtaisena muistomerkkinä tältä ajalta vielä tähän päivään on vuonna 1952 hänen kotiseudulleen Tavropósjokeen rakennettu energiatuotantoon tarkoitettu Plastíraksen tekojärvi. Vuoden 1952 parlamenttivaalien jälkeen nousi valtaan marsalkka Papágoksen johdolla vaalit voittanut oikeistoryhmittymä.
Plastíras putosi näissä vuoden 1952 vaaleissa parlamentista. Hänen terveytensä oli horjunut jo hänen viimeisimmän hallituksensa aikana, ja hän kuoli vajaa vuosi kolmannen pääministerikautensa jälkeen 26. heinäkuuta 1953.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nikólaos Plastíras Wikimedia Commonsissa
Vuoden 1922 sotilasvallankaappauksen tasavaltaiset johtajat, everstit Stylianós Gonatás (edessä keskellä vasemmalla) ja Plastíras (edessä keskellä oikealla) sekä Geórgios Papandréou (Gonatásin takana vasemmalla).
Pääministeri Plastíras ja varapääministeri Geórgios Papandréou (vaaleassa puvussa) vuonna 1950 yhdessä kreikkalaisten santarmiupseerien kanssa.
Kenraali Plastíraksen ratsastajapatsas hänen kotiseudullaan Kardítsassa.
Nuoret vihaiset miehet

Nuoret vihaiset miehet on 1950- ja 1960-luvun mieskirjailijoista usein käytetty nimitys. Alkujaan se tarkoitti brittiläistä kirjailijaryhmää, joiden romaanien päähenkilöt suhtautuivat yhteiskuntaan kapinallisesti ja kriittisesti. Ilmaus on lähtöisin Leslie Allen Paulin omaelämäkerrasta Angry Young Man (1951).
Ryhmään on alkujaan luettu näytelmäkirjailijat John Osborne ja Arnold Wesker sekä romaanikirjailijat Kingsley Amis, John Braine, John Wain ja Alan Sillitoe, jotka kuitenkin 1960-luvulla siirtyivät muun tyyppisiin aiheisiin.
Now That’s What I Call Music! 89

| Now That’s What I Call Music! 89 Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 2012–2014
 Julkaistu: 21. marraskuuta 2014
 Tyylilaji: Pop
 Kesto: 79.20 (CD1) 79.23 (CD2)
 Levy-yhtiö: Sony, EMI, Virgin, UMG, Warner
Now!-sarjan muut julkaisut
| Now That’s What I Call Music! 88 2014 | Now That’s What I Call Music! 89 2014 | Now That’s What I Call Music! 90 2015 |
Now That’s What I Call Music! 89 tai Now! 89 on kahden levyn kokoelma-albumi, joka ilmestyi Isossa-Britanniassa 21. marraskuuta 2014. Se on Now!-sarjan 89:s osa, joka on saatavilla sekä levyllisenä että digitaalisesti ladattavana.
"Now! 89" sisältää yhdeksän kappaletta, jotka ovat saavuttaneet Britannian singlelistan ensimmäisen sijan ja ne ovat: "All About That Bass", "Bang Bang", "Am I Wrong", "Rude", "Crazy Stupid Love", "Blame", "Changing", "Prayer in C" ja "Lovers on the Sun".
Kappaleen Bump n' Grind alkuperäinen singleversio R. Kellyltä esiintyi edellisen kerran levyllä Now 30.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Meghan Trainor: All About That Bass – 3.07  Olly Murs: Wrapped Up – 3.02 (feat. Travie McCoy)  Jessie J, Ariana Grande & Nicki Minaj: Bang Bang – 3.15  Nico & Vinz: Am I Wrong – 4.01  Magic!: Rude – 3.42  Sam Smith: I’m Not the Only One – 3.18  Tom Odell: Real Love – 2.17  TBC: TBC – 3.50  Ed Sheeran: Don’t – 3.35  George Ezra: Blame It on Me – 3.09  The Script: Superheroes – 3.58  OneRepublic: Love Runs Out – 3.42  Maroon 5: Maps – 3.08  Hozier: Take Me to Church – 4.01  Charli XCX: Boom Clap – 2.46  One Direction: Steal My Girl – 3.44  The Vamps: Oh Cecilia (Breaking My Heart) – 3.12 (feat. Shawn Mendes)  5 Seconds of Summer: Amnesia – 3.37  G.R.L.: Ugly Heart – 3.14  Katy Perry: This Is How We Do – 3.20  Cheryl: Crazy Stupid Love – 3.45 (feat. Tinie Tempah)  Ella Henderson: Glow – 3.45  The Veronicas: You Ruin Me – 3.52 :  CD 2 Calvin Harris: Blame – 3.25 (feat. John Newman)  Sigma: Changing – 3.07 (feat. Paloma Faith)  Lilly Wood & Robin Schulz: Prayer in C – 3.07  Clean Bandit & Jess Glynne: Real Love – 3.35  Jeremih: Don’t Tell ’Em – 4.24 (feat. YG)  David Guetta: Lovers on the Sun – 3.20 (feat. Sam Martin)  Waze & Odyssey vs. R. Kelly: Bump & Grind 2014 – 3.00  Ariana Grande: Break Free – 3.32 (feat. Zedd)  Nicole Scherzinger: Your Love – 4.01  Pitbull: Fireball – 3.54 (feat. John Ryan)  Wankelmut & Emma Louise: My Head Is a Jungle (MK Remix) – 3.21  ZHU: Faded – 3.38  Duke Dumont: Won’t Look Back – 3.19  Parra for Cuva: Wicked Games – 3.14 (feat. Anna Naklab)  Fuse ODG: T.I.N.A. – 3.18 (feat. Angel)  Ten Walls: Walking with Elephants – 5.20  Kiesza: Giant in My Heart – 4.25  The Magician: Sunlight – 3.10 (feat. Years & Years)  Melissa Steel: Kisses for Breakfast – 3.29 (feat. Popcaan)  Professor Green: Lullaby – 3.58 (feat. Tori Kelly)  Iggy Azalea: Black Widow – 3.22 (feat. Rita Ora)  Nicki Minaj: Anaconda – 3.24 
Käännös suomeksi
Ohdakkeen-saranruoste

| Ohdakkeen-saranruoste |
| --- | --- |
 Laji meriasterin lehdellä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Luokka::  Pucciniomycetes
Lahko::  Ruostesienet Pucciniales
Heimo::  Pucciniaceae
Suku::  Ruosteet Puccinia
Laji::  dioicae
Kaksiosainen nimi
 Puccinia dioicae  Magnus (1877) 
Katso myös
   Ohdakkeen-saranruoste Wikispeciesissä   Ohdakkeen-saranruoste Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ohdakkeen-saranruoste (Puccinia dioicae) on ruosteisiin kuuluva sienilaji, jonka itiöemät ovat vuorottelevia kuten usein muillakin ruostesienillä. Laji vuorottelee ohdakkeilla ja saroilla. Sen on tieteelle esitellyt Paul Wilhelm Magnus vuonna 1877. Sen ekologisen merkityksen vaikeutta kuvaa, että sillä on useita muotoja, jotka näyttävät viihtyvän eri lajeilla	
.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ohdakkeen-saranruoste (Puccinia dioicae)
iNaturalist: Ohdakkeen-Saranruoste (Puccinia dioicae)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Puccinia dioicae (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Puccinia dioicae (englanniksi)
Nokia 5250

| Nokia 5250 |
| --- | --- |
Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  elokuu 2010 (myyntiin syyskuussa 2010)
Käyttöverkot:  EGSM 850/900/1800/1900
Mitat:  105 × 50 × 14
Paino:  106
Näyttö:  2,8" resistiivinen TFT-kosketusnäyttö
Näytön kuvatarkkuus:  640 × 360
Värien lukumäärä:  16,7 miljoonaa
Suoritin:  434 MHz ARM 11
Muisti:  sisäistä muistia 51 Mt, MicroSD-muistikorttipaikka (tuki max 16 Gt korteille)
Kamera:  2 megapikseliä (1 600 × 1 200) VGA-videokuvauksella (640 × 480, 30 kuvaa sekunnissa, 4x zoom)
Radio:  on
Musiikkisoitin:  MP3/AAC/eAAC+/AAC+/WMA
Valmiusaika:  450
Puheaika:  noin 7 ½ h
Käyttöjärjestelmä:  Symbian S60 5th Edition
Tiedonsiirto:  GPRS/EDGE luokka B (multislot-luokka 32), Bluetooth 2.0
Liitännät:  MicroUSB 2.0-liitäntä, 2 mm latausliitäntä, 3,5 mm audioliitäntä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 5250 on elokuussa 2010 julkaistu ja syyskuussa 2010 myyntiin tullut matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama kosketusnäytöllä varustettu matkapuhelin.
Tietoja

Värivaihtoehdot: tummanharmaa, punainen, sininen, violetti ja valkoinen
1 000 mAh BL-4U-akku (Li-Ion)
Kalenteri, muistio, laskin, muunnin, sekuntikello ja ajastin
Sähköposti: push email
Internetselain: Java MIDP 2.1-tuki ja Adobe FlashLite 2.0-tuki
Ohanskin piiri

Ohanskin piiri Permin aluepiirin kartalla.
Ohanskin piiri (ven. Оханский район, Ohanski raion) on kunnallinen itsehallintoalue Permin aluepiirissä Venäjällä. Vuonna 1923 perustetun piirin pinta-ala on 1 516 neliökilometriä. Asukkaita on 17 100 henkeä (vuonna 2009).
Ohanskin piiri sijaitsee Permin aluepiirin keskiosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Otšorin ja Nytvan, idässä Permin, etelässä Osan ja Tšastyjen sekä lännessä Bolšaja Sosnovan piireihin. Kaman muodostama Votkinskin tekojärvi jakaa piirin kahteen osaan. Hyötykaivannaisia ovat hiekka, sora ja tiilisavi.
Piiriin kuuluu Ohanskin kaupunki ja 7 maalaiskuntaa: Andrejevka, Beljajevka, Dubrovo, Kazanka, Ostrožka, Tabory ja Tulumbaiha. Hallinnollinen keskus on Ohansk. Asutuskeskuksia on yhteensä 61.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 94,3 % venäläisiä, 1,5 % komipermjakkeja ja 1,1 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 44,5 %.
Pääelinkeinot ovat maatalous ja puunhankinta. Ohanskissa on ompelimo ja elintarviketeollisuutta.
Piirissä toimii lasten luomistyön keskus ja taidekoulu, Bolšaja Sosnovan ja Tšaikovskin ammattikoulujen filiaalit, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskuksia, kirjastolaitos, kotiseutumuseo ja paikallinen TV-asema. Paikallislehtenä ilmestyy Ohanskaja storona (”Ohanskin puoli”).
Seudulla on useita arkeologisia muistomerkkejä. Nähtävyyksiin kuuluvat Ohanskin historialliset rakennukset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ohanskin piiri Wikimedia Commonsissa
Aleksandrovsk • Barda • Berezniki • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • Kudymkar • Kujeda • Kungur • Kungur • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • Perm • Siva • Solikamsk • Solikamsk • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • Zvjozdnyi
Mark Belodubrovski

Mark Jefimovitš Belodubrovski (ven. Марк Ефимович Белодубровский; 23. kesäkuuta 1941 Brjansk – syyskuu 2022) oli venäläinen säveltäjä ja viulisti.
Belodubrovski aloitti viulunsoiton harjoittelun kuusivuotiaana. Hän valmistui vuonna 1960 Leningradin konservatorion erikoismusiikkikoulusta ja opiskeli sitten varsinaisessa konservatoriossa. Belodubrovski soitti vuodesta 1965 Brjanskin aluefilharmonikoissa ja työskenteli musiikkikoulun opettajana. Vuonna 1972 hänestä tuli Neuvostoliiton säveltäjäliiton jäsen. Belodubrovskin teoksia on esitetty Moskovassa, Pietarissa, Jekaterinburgissa, Brjanskissa ja muissa Venäjän kaupungeissa sekä Baselissa ja New Yorkissa. Hän esiintyi myös viulistina sekä Venäjällä että kansainvälisesti. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kamarimusiikkia sekä kuoro- ja muuta vokaalimusiikkia.
None (EP)

| None Meshuggah |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : Uumaja, Ruotsi
 Julkaistu: 8. marraskuuta 1994
 Tyylilaji: thrash metal progressiivinen metalli
 Kesto: 33.16
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Meshuggahin muut julkaisut
| Contradictions Collapse 1991 | None 1994 | Selfcaged (EP) 1995 |
None on ruotsalaisen metalliyhtye Meshuggahin vuonna 1994 julkaistu EP-levy. Albumi on järjestykseltään yhtyeen kolmas julkaisu.
Albumin kappale "Ritual" on Meshuggahin ainoa kappale, jossa laulaja Jens Kidmanin kuullaan laulavan puhtaalla laulutyylillä murinalaulun sijaan.
Kappaleet

Humiliative – 5.17
Sickening – 5.47
Ritual – 6.17
Gods of Rapture – 5.11
Aztec Two-Step – 3.36
Kokoonpano

Jens Kidman – laulu
Fredrik Thordendal – kitara, taustalaulu
Mårten Hagström – kitara, taustalaulu
Peter Nordin – basso
Tomas Haake – rummut
Aiheesta muualla

None (EP) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi None (EP) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Meshuggah
| --- | --- |
Studioalbumit:   Contradictions Collapse  Destroy Erase Improve  Chaosphere  Nothing  Catch Thirtythree  ObZen  Koloss  The Violent Sleep of Reason  Immutable 
EP:t:   Meshuggah  None  Selfcaged  The True Human Design  I  Pitch Black 
Kokoelmat:  Rare Trax
Livejulkaisut:  Alive
Katso myös:  Sol Niger Within
Ohau

| Ohau |
| --- | --- |

Valtiot:  Uusi-Seelanti
Paikkakunta:  Canterbury 
Koordinaatit:  44°15′S, 169°51′E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Ohaujoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  520 m
Pinta-ala:  54 km²
Keskisyvyys:  74 m
Suurin syvyys:  129 m
Valuma-alue:  1 198 km²
 fiOhau 
Ohau on jääjärvi Mackenzie-Basinissa, Uuden-Seelannin Eteläsaarella. Siihen laskevat sekä Hopkins- että Dobson-joet, joista molempien alkulähde on Etelä-Alpeilla. Siitä lähtee Ohaujoki, joka yhtyy Waitakiin
Ohau on arviolta pienin kolmesta Mackenzie-Basinin pohjois-eteläsuuntaisesta järvestä. Kaksi muuta järveä ovat Pukaki ja Tekapo. Järven valuma-alue on 1 198 neliökilometriä ja pinta-ala 54 neliökilometriä. Järven syvyys on keskimäärin 74 metriä ja korkeintaan 129 metriä. Sen tilavuus on noin kuutiokilometriä.
Ohaun hiihtokeskus on lähellä järven luoteisrantaa. Se on myös osa Otagon ja Canterburyn välistä rajaa. Otagosin pohjoisin osa on Hopkinsjoen yläjuoksulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ohau Wikimedia Commonsissa
Lättähattujen sankari

| Lättähattujen sankari |
| --- | --- |
 Kirjan kansi.
Kirjailija:  Matti Lilja
Kieli:  suomi
Genre:  nuorisoromaani
Kustantaja:  Arvi A. Karisto Osakeyhtiö
Julkaistu:  1955
Sivumäärä:  119
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lättähattujen sankari on Matti Liljan 1955 julkaistu romaani. Sen alaotsikko on Kuvaus sodanjälkeisen nuorison seikkailuista ja suhtautumisesta ympäristöön. Kirjan on kustantanut Arvi A. Karisto Osakeyhtiö ja se on painettu ko. kustantamon kirjapainossa Hämeenlinnassa. Kirjassa on 119 sivua ja se kuuluu sarjaan Poikien kirjoja.
Kirjan tapahtumat alkavat helmikuun lopulla vuonna 1955 ja tapahtumapaikkana on puutaloalue Helsingissä. Kirjan päähenkilöt ovat Esko ja Irkka. Lättähattu Esko on päässyt töihin autokorjaamolle. 16-vuotias Irkka on kiltti ja kunnollinen tyttö ja ollut koulusta päästyään työssä asiatyttönä Puuyhtiön konttorissa.
Léon Binoche

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Léon Binoche |  Léon Binoche |  Léon Binoche |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten rugby
Maa:   Ranska
|  Kultaa | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Léon Binoche (16. elokuuta 1878 Champs-sur-Yonne – elokuu 1962) oli ranskalainen rugbynpelaaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Lätäkkökatka

| Lätäkkökatka> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Katkat Amphipoda
Heimo::  Gammaridae
Suku::  Gammarus
Laji::  duebeni
Kaksiosainen nimi
 Gammarus duebeni  Liljeborg, 1852 
Katso myös
   Lätäkkökatka Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lätäkkökatka (Gammarus duebeni) on 1–2 cm pitkä katkojen lahkoon kuuluva äyriäinen, joka elää Itämeren rantavesissä, Suomessa erityisesti saariston kalliolammikoissa. Sitä tavataan myös muualla Pohjois-Atlantin rannikoilla ja Länsi-Euroopassa myös sisävesissä.
Oikeamieliset

| Oikeamieliset |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Veikko Kerttula
Käsikirjoittaja:  Albert Camus Matti-Juhani Karila (dramaturgi)  Elina Hytönen (dramaturgi)
Perustuu:  Albert Camusin näytelmään Oikeamieliset (1950)
Kuvaaja:  Juhani Helenius
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:   Saara Pakkasvirta  Asta Backman  Esko Salminen  Turo Unho 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Oy Mainos-TV-Reklam Ab
Ensi-ilta:  13. tammikuuta 1969
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oikeamieliset on Veikko Kerttulan ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1969 ja se perustuu Albert Camusin samannimiseen näytelmään vuodelta 1950. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa Mainos-TV:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 13.01.1969.
Elokuva käsittelee vuonna 1905 tapahtunutta suuriruhtinas  Sergei Aleksandrovitšin salamurhaa. Elokuvassa kuvataan salamurhan tekijöitä, jotka ovat valmiita urhaamaan itsensä atteensa vuoksi sekä heidän välisiä ristiriitojaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Saara Pakkasvirta  | … |  Dora Dulebova   |
|  Asta Backman  | … |  suurruhtinatar Elisabeth   |
|  Esko Salminen  | … |  Ivan Kaljajev   |
|  Turo Unho  | … |  Stepan Fedorov   |
|  Esa Saario  | … |  Boris Annenkov   |
|  Heikki Kinnunen  | … |  Aleksei Voinov   |
|  Esko Mannermaa  | … |  Skuratov   |
|  Martti Kuisma  | … |  Foka   |
|  Taneli Rinne  | … |  vanginvartija   |
Léon Bronckaert

| Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Belgia. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Belgia> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, ruotsalaissysteemi |  |
Léon Auguste Marie Bronckaert (28. kesäkuuta 1893 – ?) oli belgialainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana saamassa pronssia ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.
Niilo Syväoja

Niilo Syväoja (s. 13. huhtikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa Helmiä ja sikoja (2003), Tummien perhosten koti (2008) ja Harjunpää ja pahan pappi (2010). Tämän lisäksi hän on ääninäytellyt useissa elokuvissa. Hän on laulanut Espoon musiikkiopiston kuorossa.
Hän on opiskellut Omavaraopistolla.
Elokuvat

Helmiä ja sikoja (2003)
Tummien perhosten koti (2008)
Harjunpää ja pahan pappi (2010)
Pussikaljaelokuva (2011)
Australia (2011)
Love Records – Anna mulle Lovee (2016)