stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Josh Farro
Aiheesta muualla

Paramoren suomalainen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Paramore
| --- | --- |
Studioalbumit::   All We Know Is Falling  Riot!  Brand New Eyes  Paramore  After Laughter  This Is Why 
Livealbumit::   Live in the UK 2008  The Final Riot! 
EP:t::   The Summer Tic EP  2010 Summer Tour EP  The Only Exception EP  Singles Club  The Holiday Sessions 
Singlet::   ”Pressure”  ”Emergency”  ”All We Know”  ”Misery Business”  ”Hallelujah”  ”Crushcrushcrush”  ”That’s What You Get”  ”Decode”  ”Ignorance”  ”Brick by Boring Brick”  ”The Only Exception”  ”Careful”  ”Playing God”  ”Monster”  ”Now”  ”Still Into You”  ”Daydreaming”  ”Ain’t It Fun”  ”Hard Times”  ”Told You So”  ”Fake Happy”  ”Rose-Colored Boy”  ”Caught in the Middle”  ”This Is Why”  ”The News”  ”C’est Comme Ça” 
Muuta::  Paramoren diskografia
Kaarle Saarela

Kaarle "Kalle" Bernhard Saarela (1888 – 14. huhtikuuta 1918) oli Ylöjärven punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän oli Räikän kartanon entinen renkivouti, mutta sotasurmaprojekti ilmoittaa hänen ammatikseen työmies. Hän otti osaa Tampereen taisteluun, jossa jäi valkoisten vangiksi ja teloitettiin hyvin pian tämän jälkeen.
Ivo Viktor

Ivo Viktor (s. 21. toukokuuta 1942 Křelov) on Tšekkoslovakiaa edustanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueessa voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976. Hänet valittiin maansa vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 1968, 1972, 1973, 1975 ja 1976. France Football -lehden listauksissa hän oli Euroopan paras maalivahti vuosina 1968 ja 1976.
Viktor pelasi juniorina Spartak Šternberkin joukkueessa ja edusti sittemmin kaudella 1960–1961 Železárny Prostějovia, kaudella 1961–1962 RH Brnota, kaudella 1962–1963 Spartak Brnota sekä kausina 1963–1977 Dukla Prahaa. Hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden vuosina 1964, 1966 ja 1977. Kaudella 1966–1967 Dukla Praha ylsi Euroopan cupissa välieriin pudotettuaan jatkosta tanskalaisen Esbjergin, belgialaisen Anderlechtin ja alankomaalaisen Ajaxin. Välierissä Dukla hävisi skotlantilaiselle Celticille kahden ottelun yhteismaalein 1–3. Viktor pelasi kaikki kahdeksan cup-ottelua.
Viktor pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 63 maaottelua, ensimmäisen kesäkuussa 1966 ja viimeisen marraskuussa 1977. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1970 ja voitti Euroopan-mestaruuden 1976. Tšekkoslovakia voitti EM-loppuottelussa Länsi-Saksan rangaistuspotkukilpailussa. Viktor valittiin EM-turnauksen tähdistöjoukkueeseen.
Jussi-palkinnot 2002

Jussi-palkinnot 2002 jaettiin 20. tammikuuta 2002 Ravintola Vanha Maestrossa pidetyssä palkintojakotilaisuudessa vuoden 2001 elokuville. Gaalan juonsi Minna Turunen.
Voittajat ja ehdokkaat

| Sarja | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| Paras elokuva |  | Joki |  Cyclomania  Emmauksen tiellä  Minä ja Morrison |
| Paras ohjaus | Jarmo Lampela | Joki |  Simo Halinen - Cyclomania  Markku Pölönen - Emmauksen tiellä |
| Paras miespääosa | Martti Suosalo | Rentun ruusu |  Samuli Edelmann - Minä ja Morrison  Puntti Valtonen - Emmauksen tiellä |
| Paras naispääosa | Irina Björklund | Minä ja Morrison |  Maria Järvenhelmi - Rölli ja metsänhenki  Elena Leeve - Cyclomania |
| Paras miessivuosa | Pertti Sveholm | Klassikko |  Peter Franzén - Emmauksen tiellä  Esko Nikkari - Rentun ruusu  Pekka Strang - Leijat Helsingin yllä |
| Paras naissivuosa | Sanna-Kaisa Palo | Emmauksen tiellä |  Elina Hoffrén - Joki  Liisa Vuori - Joki |
| Paras käsikirjoitus | Jarmo Lampela | Joki |  Simo Halinen - Cyclomania  Markku Pölönen - Emmauksen tiellä |
| Paras kuvaus | Pini Hellstedt | Rölli ja metsänhenki |  Pentti Keskimäki ja Kari Sohlberg - Cyclomania  Esa Vuorinen - Tango Kabaree |
| Paras musiikki | Timo Hietala | Cyclomania |  Vesa Mäkinen - Emmauksen tiellä  Petri Nieminen - Joki |
| Paras äänisuunnittelu | Pekka Karjalainen | Joki |  Olli Huhtanen - Cyclomania  Jari Innanen - Emmauksen tiellä |
| Paras leikkaus | Kimmo Taavila | Joki |  Jukka Nykänen - Cyclomania  Kimmo Taavila - Minä ja Morrison |
| Paras lavastus | Pertti Hilkamo ja Ulla-Maija Väisänen | Rölli ja metsänhenki |  Jukka Uusitalo ja Tiina Tuovinen - Ken tulta pyytää  Pentti Valkeasuo - Tango Kabaree |
| Paras puvustus | Anu Pirilä | Rölli ja metsänhenki |  Riitta Röpelinen - Ken tulta pyytää  Marjaana Mutanen - Rentun ruusu |
| Paras dokumentti | Susanna Helke ja Virpi Suutari | Joutilaat |  Jouni Hiltunen - Blatnoi mir  Rostislav Aalto - Cleaning Up!  Veikko Aaltonen - Maa |
Aiheesta muualla

IMDb: Jussi Awards: 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ispoure

Ispouren kylä
Ispoure on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 618 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Ispouren pinta-ala on kahdeksan neliökilometriä.
Isotäpläsivettikissa

| Isotäpläsivettikissa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Alalahko::  Feliformia
Heimo::  Sivettieläimet Viverridae
Alaheimo::  Sivettikissat Viverrinae
Suku::  Sivetit Viverra
Laji::  megaspila
Kaksiosainen nimi
 Viverra megaspila  Blyth, 1862 
 Isotäpläsivettikissan levinneisyys
Katso myös
   Isotäpläsivettikissa Wikispeciesissä   Isotäpläsivettikissa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isotäpläsivettikissa  eli suuritäpläsivettikissa (Viverra megaspila) on aasialainen sivettieläin. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen elinympäristö on pirstoutunut ja metsästys pienentää paikallisia populaatioita. Se välttelee ihmisiä, ja havaintoja saadaan harvakseltaan lähinnä silloin kun eläin kuolee auton alle. Viime vuosina kamera-ansat ovat antaneet lisää tietoa isotäpläsivettikissojen levinneisyydestä.
Malabarinisosivettikissa (Viverra civettina) luokiteltiin aiemmin isotäpläsivettikissan alalajiksi, mutta nykyisin sen katsotaan olevan oma lajinsa.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut isotäpläsivettikissan uudeksi suomenkieliseksi nimeksi isotäpläsivetti.
Ulkonäkö ja koko

Isotäpläsivettikissa on muodoltaan koiramainen ja suhteellisen pitkäjalkainen verrattuina muiden sukujen sivettieläimiin. Se on 75–85 senttiä pitkä ja painaa 6,5–8 kiloa. Sen vartalossa on isoja täpliä. Sen voi erottaa lähilajeista parhaiten hännän yläpintaa peittävän yhtenäisen tumman raidan avulla.
Levinneisyys ja elinympäristö

Isotäpläsivettikissoja tavataan Etelä-Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Se viihtyy alavilla alueilla, yleensä alle 300 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji elää lehtimetsissä ja ikivihreissä metsissä, joskus myös kuivissa dipterokarppimetsissä.
Jukebox (täsmennyssivu)

Jukebox voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Jukebox, levyautomaatti, soittaa valikoimassaan olevia levyjä käyttäjän ohjelmoimana
Jukebox, suomalainen yhtye
Jukebox, suomalainen televisio-ohjelma
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jukebox”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jussi-palkinnot 1996

Jussi-palkinnot 1996 jaettiin 31. maaliskuuta 1996 Kaapelitehtaalla järjestetyssä jakotilaisuudessa vuoden 1995 elokuville.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras elokuva | Markku Pölönen (ohj.), Kari Sara (tuot.); Dada-Filmi Oy | Kivenpyörittäjän kylä |
| Paras ohjaus | Markku Pölönen | Kivenpyörittäjän kylä |
| Paras naispääosa | Päivi Akonpelto | Suolaista ja makeaa |
| Paras miessivuosa | Matti Varjo | Kivenpyörittäjän kylä |
| Paras äänisuunnittelu | Pietari Koskinen | Suolaista ja makeaa |
| Paras lavastus | Jukka Uusitalo, Ilmari Hakala ja Jouni Nikkanen | Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma |
| Erikois-Jussi | Nadja Pyykkö |  |
| AVEK-erikoispalkinto | Jarmo Jääskeläinen |  |
Aiheesta muualla

IMDb: Jussi Awards: 1996 (Arkistoitu – Internet Archive)
Jussit.fi
Irakli Labadze

| Irakli Labadze> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1981 
Tennispelaaja
Pituus:  188  cm
Paino:  85 kg
Ammattilaisena:  1998–
Palkintorahat:  1 234 668 USD
Kaksinpeli
Voitot/tappiot:  50–83
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  27–34
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Irakli Labadze (georg. ირაკლი ლაბაძე, s. 9. kesäkuuta 1981 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialainen tennispelaaja.
Vasenkätinen Labadze aloitti uransa vuonna 1998, ja häntä valmentaa Roberto Brogin. Labadze ei ole voittanut yhtään ATP-turnausta, mutta on silti ollut parhaimmillaan kaksinpelin maailmanrankingin sijalla 42. Nelinpelissä hänen paras sijoituksensa on ollut sadas. Labadze asuu synnyinkaupungissaan Tbilisissä.
Jussi-palkinnot 1997

Jussi-palkinnot 1997 jaettiin 1. maaliskuuta 1997 Valkoisessa salissa järjestetyssä Jussi-palkintojen jakotilaisuudessa vuoden 1996 elokuville. Gaalan juonsivat Heikki Hela, Timo Kahilainen ja Heikki Silvennoinen.
Voittajat ja ehdokkaat

| Sarja | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| Paras elokuva |  | Kauas pilvet karkaavat |  |
| Paras ohjaus | Aki Kaurismäki | Kauas pilvet karkaavat |  |
| Paras miespääosa | Jorma Tommila | Joulubileet |  |
| Paras naispääosa | Kati Outinen | Kauas pilvet karkaavat |  |
| Paras miessivuosa | Oiva Lohtander | Joulubileet |  |
| Paras naissivuosa | Elina Salo | Kauas pilvet karkaavat |  |
| Paras käsikirjoitus | Aki Kaurismäki | Kauas pilvet karkaavat |  |
| Paras kuvaus | Olavi Tuomi | Merisairas |  |
| Paras äänisuunnittelu | Risto Iissalo | Merisairas |  |
Aiheesta muualla

IMDb: Jussi Awards: 1997 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ivan Milat

Ivan Robert Marko Milat (27. joulukuuta 1944 – 27. lokakuuta 2019) oli sarjamurhaaja, jonka uhreiksi joutui useita retkeilijöitä Australian Uudessa Etelä-Walesissa.
Murhat

Sarjamurhatapaus tuli julkiseen tietoon 20. syyskuuta 1992, kun metsästä löytyi kahden  surmatun ruumiit. Ensimmäisen löysivät sattumalta Ken Seily ja Keith Caldwell 20. syyskuuta. Seuraavana päivänä poliisikonstaapelit Roger Gough ja Suzanne Roberts löysivät kolmenkymmenen metrin päässä ensimmäisestä ruumiista myös toisen. Poliisi tiedotti, että vainajat olivat brittituristit Caroline Clarke ja Joanne Walters. Kumpaakin oli puukotettu ja Clarkea lisäksi ammuttu.
Lokakuussa 1993 löytyivät kuolleina vuodesta 1989 kadoksissa olleet 19-vuotiaat James Gibson ja Deborah Everist. Heidät oli puukotettu kuoliaiksi.
20-vuotias müncheniläinen Simone Schmidl löydettiin surmattuna 1. marraskuuta 1993. Hän oli kadonnut 20. tammikuuta 1991. Läheltä häntä löytyivät 3. marraskuuta saksalaisten Anja Susanne Habschiedin (20) ja Gabor Kurt Neugebauerin (21) ruumiit. Kuten muitakin uhreja, heitä oli puukotettu ja/tai ammuttu ja käytetty seksuaalisesti hyväksi.[lähde? ]
Oikeudenkäynti ja tuomio

Läpimurto murhatutkimuksissa saavutettiin vuonna 1994. Todistajiksi tuotu 20-vuotias retkeilijänainenselvennä sekä brittituristi Paul Onions. Sarjamurhaaja oli tarjonnut kummallekin kyytiä vuonna 1990. Milat yritti epäonnistuneesti murhata liftarit. Onions tunnisti kuljettajan myöhemmin poliisin valokuvista. Maaliskuussa 1996 alkanut oikeudenkäynti johti Milatin tuomitsemiseen elinkautiseen vankeusrangaistukseen seitsemästä murhasta.
Vaikka Milat on todistetusti tappanut vain seitsemän ihmistä, mm. hänen veljensä Boris arvioi haastattelussa toukokuussa 2005, että Milatilla olisi ollut kaikkiaan noin 20 uhria. Veli myös totesi, että "kaikkialla, missä Ivan on työskennellyt, ihmisiä on kadonnut". Tällä hetkellä Australiassa on kymmenen selvittämätöntä murhatapausta, joista poliisi epäilee Milatia.[lähde? ]
Milat kuoli 74-vuotiaana vankilassa ruokatorven ja vatsan syöpään.
Ira (laulaja)

| Ira> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1994 (ikä 30) Heinola
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ira
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu, kitara, piano
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ira (s. 4. heinäkuuta 1994 Heinola, oik. Ira Sofia Mikkonen) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja muusikko. Ira osallistui The Voice of Finlandin seitsemännelle tuotantokaudelle vuonna 2018. Hän osallistui myös ohjelman kymmenennelle kaudelle, jolloin hän selvitti tiensä finaaleihin ja sijoittui neljänneksi.
Laulamisen ohella Ira toimii rekkakuskina. Hän on suorittanut hevosharrasteohjaajan koulutuksen.
Ura

Ira aloitti biisien kirjoittamisen ja säveltämisen jo nuorena, mutta hänen ensimmäinen kappaleensa julkaistiin vuonna 2018. Debyyttisingle Mitä Sä Odotat ylitti nopeasti 100 000 kuuntelun rajan Spotifyssa.
Diskografia

Mitä sä odotat (2018)
Päästä irti (2018)
Me ei olla joutsenii (2018)
Rikkinäinen (2019)
Vahvempi ilman sua (2020)
Totuta (2021)
Hei Tyttö (2024)
Keinukaruselli (2024)
Lähde:
Aiheesta muualla

Iran virallinen sivusto
Irakli Tsykolia

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 26. toukokuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Suhumi, Georgian SNT, Neuvostoliitto
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Naftovyk-Ukrnafta Ohtyrka
Junioriseurat
: Dynamo Kiova
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2006 | Dynamo-3 Kiova | 25 | (0) |
| 2006 | TsSKA Kiova | 1 | (0) |
| 2007 | KajHa | 2 | (0) |
| 2007 | AC Oulu | 1 | (0) |
| 2008 | RoPS | 2 | (0) |
| 2009 | TP-47 | 7 | (0) |
| 2009 | FK Taraz | 13 | (0) |
| 2010–2013 | Bukovyna Tšernivtsi | 82 | (0) |
| 2013 | → Arsenal Bila Tserkva (laina) | 6 | (0) |
| 2014– | Naftovyk-Ukrnafta Ohtyrka | 43 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 182 | (0) |
Maajoukkue
| 2003 | Ukraina U16 | 4 | (0) |
| 2003–2004 | Ukraina U17 | 15 | (0) |
| 2005 | Ukraina U18 | 12 | (0) |
| 2006 | Ukraina U19 | 7 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 29. helmikuuta 2016.
Irakli Guramovytš Tsykolia (ukr. Іраклій Гурамович Циколія, s. 26. toukokuuta 1987 Suhumi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialais-ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Tsykolia pelasi Dynamo Kiovan reservijoukkueissa ja Ukrainan poikamaajoukkueissa ennen siirtymistään Suomeen kaudeksi 2007. Suomessa hän on edustanut Kajaanin Hakaa, AC Oulua, Rovaniemen Palloseuraa ja Tornion Pallo -47:ää.
Jämtlands Sikåsin rautatieasema

Jämtlands Sikåsin rautatieasema (lyh. Js, ruots. Jämtlands Sikås järnvägsstation) on rautatieliikennepaikka Inlandsbananilla Ruotsissa rataosalla Östersund–Jällivaara. Liikennepaikka sijaitsee Sikåsin kylässä Strömsundin kunnassa Jämtlandin läänissä.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1912. Samana vuonna valmistui myös puinen puolitoistakerroksinen asemarakennus. Asemarakennuksen toimisto- ja odotussalitiloja uudistettiin vuonna 1948.
Inlandsbanan AB:n omistama tytäryhtiö Inlandståget AB hoitaa henkilö- ja tavaraliikennettä Jämtlands Sikåsin kautta johtavalla rataosalla. Henkilöliikennettä on vain kesäisin, jolloin rataosalla liikennöidään dieselmoottorivaunuilla. Tavaraliikenne on vähäistä, vaihtotyöt suorittaa kolmesti viikossa Östersundista Ulriksforsiin ja takaisin liikennöivä päivystäjäjuna. Muu liikenne on läpikulkuliikennettä.
Sivurata Hammerdaliin

Jämtlands Sikås oli risteysasema, jossa Inlandsbanan-radalta haarautui yhdeksän kilometrin mittainen sivurata Hammerdalin rautatieasemalle. Sivurata avattiin yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1912 yhtä aikaa pääradan kanssa. Henkilöliikenne sivuradalla oli lakkautettuna kahteen otteeseen, 28.5.1932–21.5.1937 sekä 1.9.1939–30.11.1943 välisenä aikana. Lopullisesti henkilöliikenne lakkautettiin vasta 1. mararskuuta 1957. Tavaraliikenne jatkui aina 1. heinäkuuta 1983 saakka. Sivuradan kahdeksan viimeistä kilometriä purettiin 1985.
Kaarle Sorkio

Kaarle Sorkio (oik.) tutustumassa ”kopiomaattiin” eli Rank Xerox -valo­jäljennös­laitteeseen pohjois­maisessa myynti- ja mainoskongressissa vuonna 1965. (Kuvassa oikealta ministeri Sorkio, toimitus­johtaja Olle Herold, herra Pasiwirta, ekonomi von Schantz ja Lenita Airisto.)
Kaarle Vihtori Sorkio (vuoteen 1931 Sorkenius; 11. marraskuuta 1910 Alastaro – 29. maaliskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos (1966) ja Keskon pitkäaikainen johtaja, joka toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä 1960-luvulla.
Sorkion vanhemmat olivat puuseppä Karl Johan Sorkenius ja Amanda Sorkenius. Toimittuaan puolustusvoimien Muonavaraston toimistonhoitajana 1931–1944 ja Valtion viljavaraston osastosihteerinä 1945–1948 hän siirtyi Keskon maatalous- ja keräilykaupan hoitajaksi 1949. Työnsä ohessa kauppakoulun 1935 suorittaneesta Sorkiosta tuli Keskon liha- ja tuoteosaston johtaja 1960. Hän oli perunoiden, kananmunien ja makkaroiden kaupan asiantuntija ja nopeasti yleistyneiden pakasteiden puolestapuhuja, joka kuului Helsingin Kauppiaat Oy:n perustajiin.
Sorkio toimi ammattiministerinä sosiaaliministeriössä Johannes Virolaisen hallituksessa 1964–1966. Poliittisesti Sorkio lukeutui liberaaleihin, joskin vasta hallituksen muodostamisen jälkeen ilmeni, että hänellä oli Suomen Kansanpuolueen jäsenkirja. Vaikka Sorkio ei toteuttanut ministerinä suuria uudistuksia, hän esiintyi paljon ja tuli tunnetuksi muun muassa television kautta. Kauppaneuvoksen arvon saanut Sorkio palasi ministerikauden jälkeen Keskon johtajaksi ja toimi viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään 1971 sen noutotukku- ja teollisuusmyyntiosaston johtajana.
Sorkion puoliso vuodesta 1931 oli Helmi Sofia Mattila.
Aiheesta muualla

Valtioneuvoston ministerit: Sorkio (Arkistoitu – Internet Archive)
Julija Stupak

| Julija Stupak (o> s. Belorukova).Юлия Сергеевна Ступак |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Julija Sergejevna Stupak
Syntynyt: 21. tammikuuta 1995 (ikä 29) Sosnogorsk, Venäjä
Uran tiedot
Seura:  DSP IC RK
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2014–
Voitot:  3
Palkintokorokkeella:  9
 Tietolaatikko päivitetty 14. maaliskuuta 2021 
| Mitalit> Naisten hiihto.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten hiihto.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten hiihto.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Naisten hiihto> Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | 4×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | sprintti (p) |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | 4×5 km viesti |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | parisprintti (p) |  |
Maa:   Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 2017 | parisprintti (p) |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | 4x5 km viesti |  |
|  Pronssia | Seefeld 2019 | 4×5 km viesti |  |
Julija Sergejevna Stupak (ven. Юлия Сергеевна Ступак, o.s. Belorukova (ven. Белорукова, s. 21. tammikuuta 1995 Sosnogorsk) on venäläinen maastohiihtäjä ja viestin olympiavoittaja. Hänellä on kaikkiaan viisi arvokisamitalia, joista yksi henkilökohtaisesta sprintistä. Maailmancupissa hän on voittanut kolme osakilpailua. Stupak edustaa DSP IC RK -seuraa.
Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuista Stupak, silloin vielä Belorukova, saavutti kolme hopeaa ja yhden pronssin. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti parisprintissä Natalja Matvejevan kanssa hopeaa sekä sijoittui 4 × 5 kilometrin viestissä viidenneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä ja 4 × 5 kilometrin viestissä sekä sijoittui yhdeksänneksi vapaan hiihtotavan parisprintissä ja 18:nneksi 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti viestissä pronssia, oli 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 12:s, vapaan hiihtotavan sprintissä 19:s ja perinteisen parisprintissä neljäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi ja perinteisen sprintissä 13:nneksi. Venäjän viestijoukkueessa hän saavutti hopeaa. Vapaan hiihtotavan parisprintissä hän oli neljäs. Pekingin olympialaisissa 2022 hän hiihti esimmäisen osuuden Venäjän olympiakomitean kultaa voittaneessa viestijoukkueessa ja saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan parisprintissä. Lisäksi hän sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa seitsemänneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 16:nneksi sekä 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 24:nneksi.
Maailmancup

Stupak debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2014 Lahden vapaan sprintissä ollen 47:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti samassa kuussa ollen Drammenin perinteisen sprintin 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui maailmancupin henkilökohtaisessa osakilpailussa ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2016. Hän voitti parisprintin Natalja Matvejevan kanssa Toblachissa tammikuussa 2017. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ruka Nordic opening -tapahtuman perinteisen sprintissä marraskuussa 2017. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2018. Tour de Skin 2018–2019 kokonaiskilpailussa hän oli viides ja saman kauden maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas.
Stupak sijoittui toiseksi Davosin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kaudella 2020–2021. Tour de Skillä hän sijoittui toiseksi Val Mustairin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Stupak voitti Toblachin kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajokilpailun. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Falunin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Stupak oli toinen. Stupak voitti Engadinin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun ja oli sitä seuranneessa 30 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi ja normaalimatkojen cupissa kolmanneksi.
Muuta

Julija Belorukova otti avioliiton myötä käyttöön puolisonsa sukunimen Stupak vuonna 2020. Hänelle syntyi esikoislapsi, Smaan vuoden tammikuussa.
Juha Karvanen (käsikirjoittaja)

Juha Karvanen (s. 9. elokuuta 1983)  on suomalainen käsikirjoittaja.
Ura

Juha Karvanen opiskeli elokuvakäsikirjoittamista Salfordin yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi (Master of Arts) vuonna 2011. Sen jälkeen hän jatkoi opintoja Tampereen yliopistossa, josta valmistui 2013 filosofian maisteriksi pääaineenaan historia. Gradutyössään hän käsitteli pesäpalloseura Kankaanpään Mailan asemaa osana Kankaanpään kunnallista kulttuuri-identiteettiä ja miten se on muodostunut.
Karvanen aloitti uraansa käsikirjoitusryhmän jäsenenä keväällä 2011 tekemällä taustatoimitusta eli keräämällä historiatietoja Claes Olssonin elokuvaprojektissa Taistelu Näsilinnasta 1918. Käsikirjoitusavustajat etsivät elokuvan taustaksi historiallista faktatietoa vanhoista sanomalehdistä, joita on taltioitu mikrofilmeille. Lähdeaineistona käytettiin myös erilaisia näyttelykirjeitä ja vanhoja valokuvia. Lisäksi avustajat ottivat yhteyttä historiantutkijoihin lisätietojen saamiseksi. Kerätyn tiedon avulla kirjoitusryhmä etsi elokuvaa varten sopivat kuvauspaikat.
Karvasen ensimmäinen merkittävä työ oli tv-sarja Salatut elämät, johon hän kirjoitti dialogia, yksittäisten jaksojen käsikirjoituksia ja muokkasi käsikirjoitukset lopulliseen muotoon kuvauksia varten. Sen jälkeen hän on kirjoittanut televisiosarjan Roba 3. tuotantokauden jaksoja ja sarjan juonirakennelmaa. Sarjan kolmannen kauden kuvaukset kestivät syksystä 2014 kesään 2015. Alkuvuonna 2016 Karvasella oli työn alla lyhytelokuvan sekä ensimmäinen pidemmän elokuvan käsikirjoitus.
Käsikirjoittamisen lisäksi Karvasella on useiden vuosien kokemus journalistina. Hän on toimittanut materiaalia useisiin lehtiin (mm. Aamulehti ja Satakunnan Kansa).
Karvanen on kotoisin Kankaanpäästä.
Ura > Käsikirjoituksia

Salatut elämät (tv-sarja), 2010–2014
Pelipäivä (dokumenttielokuva), 2012 (myös ohjaus)
KHL: tehtävä idässä (dokumenttisarja), 2014–2015 (myös ohjaus)
Ismo (komediasarja), Elisa Viihde, 2015
Roba (tv-sarja), 3. tuotantokausi, 2015
Villi kortti (tv-show), 2015– (myös ohjaus)