stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kroatian europarlamenttivaalit 2024

Kroatian europarlamenttivaalit 2024 järjestettiin 9. kesäkuuta 2024, ja ne olivat osa vuoden 2024 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 12 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2024–2029.
Äänioikeus vaaleissa on sellaisilla Kroatian kansalaisilla, jotka ovat vaalipäivään mennessä täyttäneet 18 vuotta. Se, asuuko Kroatian kansalainen maassa tai ei, ei vaikuta äänioikeuteen. Toisten EU-maiden kansalaiset voivat äänestää Kroatiassa, mikäli he asuvat maassa joko väliaikaisesti tai pysyvästi ja ovat rekisteröityneet äänestäjiksi.
Seuraavat puolueet tai vaaliliitot saivat edustajian läpi vaaleissa:
| Puolue | Äänet | Osuus (%) | Paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| HDZ | 264 415 | 35,13 | 6 |
| Oikeuden joet | 192 859 | 25,62 | 4 |
| Kotimaa-liike | 66 541 | 8,84 | 1 |
| Pystymme! | 44 670 | 5,93 | 1 |
Hyväksyttyjä ääniä: 752 661
Hylättyjä/ tyhjiä ääniä: 11 428
Ääniä yhteensä: 764 089
Äänioikeutettuja: 3 731 860
Lähde:
Äänestysprosentti oli 21,35%, alhaisin koko unionin alueella.
Scott Wilson (jääkiekkoilija)

| Scott Wilson |
| --- | --- |
 Scott Wilson vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1992 Oakville, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Salavat Julajev Ufa
Sarja:  KHL
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Detroit Red Wings (NHL) Buffalo Sabres (NHL) Rochester Americans (AHL) Syracuse Crunch (AHL) Charlotte Checkers (AHL) HK Vitjaz (KHL)   Metallurg Magnitogorsk (KHL)
NHL-varaus:  209. varaus, 2011 Pittsburgh Penguins
Scott Wilson (s. 24. huhtikuuta 1992 Oakville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Salavat Julajev Ufassa. Pelipaikaltaan vasemmalta laukova 180-senttinen ja 83-kiloinen Wilson on keskushyökkääjä.
Pittsburgh Penguins varasi Wilsonin numerolla 209 kesän 2011 NHL:n varaustilaisuudessa. Kaudella 2013–2014 Wilson debytoi AHL:ssä Penguinsin farmiseuran Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin paidassa pelaten yhdessä ottelussa. Kaudella 2014–2015 hän teki NHL-debyyttinsä pelaten yhdessä runkosarjan ottelussa ja kolmessa pudotuspelien ottelussa. AHL:ssä hän teki 55 pelissä tehot 19+22. Kaudella 2015–2016 Wilson sai NHL:ssä vastuuta 24 pelin verran tehden tehot 5+1.
EC50

Puolet maksimaalisesta efektiivisestä pitoisuudesta (EC50) mittaa lääkeaineen, vasta-aineen tai myrkyllisen aineen pitoisuutta, joka aiheuttaa biologisen vasteen lähtötilanteen puolivälissä ja maksimipitoisuuden välillä tietyn altistusajan jälkeen. EC50 voidaan yksinkertaisesti määritellä pitoisuudeksi, joka tarvitaan 50 %:n [...] vaikutuksen saavuttamiseksi, ja se voidaan kirjoittaa myös muodossa [A]50. Sitä käytetään yleisesti lääkkeen tehon mittarina, vaikka EC50:n käyttöä pidetään parempana kuin "tehon" käyttöä, jota on kritisoitu sen epämääräisyydestä. EC50 on pitoisuuden mitta, joka ilmaistaan molaarisuusyksiköinä (M), jossa 1M vastaa 1 mol/l.
2C-B-FLY

| 2C-B-FLY |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(4-bromi-2,3,6,7-tetrahydrofuro[2,3-f][1]bentsofuraani-8-yyli)etaaniamiini
CAS-numero:  733720-95-1
PubChem CID:  10265873
SMILES:  C(CN)C1=C2C(=C(Br) C3=C1OCC3)OCC2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H14BrNO2
Moolimassa:  284,15 g/mol
Ulkomuoto:  vaaleankellertävää jauhetta
  
2C-B-FLY jauhetta
2C-B-FLY on 2C-ryhmään kuuluva psykedeelinen fenetyyliamiini, jonka syntetisoi ensimmäisen kerran Aaron P. Monte. Alexander Shulgin on raportoinut annostusreitin olevan oraalinen, ja vaikuttavan kerta-annoksen olevan 10 mg.
2C-B-FLY:sta on DEA:n mukaan kehitetty useita vastaavankaltaisia yhdisteitä. Sen psykedeelisen vaikutuksen on kerrottu kestävän 6-8 tuntia, mutta jopa 12 tuntia suuremmilla annoksilla.
Kemikaalin myrkyllisyys ihmiskäytössä on kuitenkin toistaiseksi käytännössä tuntematon.
Lokakuussa 2009 Tanskassa ja Yhdysvalloissa raportoitiin kaksi kuolemantapausta, joissa käyttäjille oli myyty 2C-B-FLY:ta, joka kuitenkin sisälsi Bromo-DragonFLY:ta ja pieniä määriä määrittelemättömäksi jääneitä epäpuhtauksia.
Laki

2C-B-FLY on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
Aiheesta muualla

Erowid-portaali (englanniksi)
isomerdesign.com (englanniksi)
2C-sarjan kemikaalit
2C-B -
2C-C -
2C-D -
2C-E -
2C-F -
2C-G -
2C-G-3 -
2C-G-4 -
2C-G-5 -	
2C-G-N -
2C-H -
2C-I -
2C-N -
2C-O -
2C-O-4 -
2C-P -
2C-SE -
2C-T -
2C-T-2 -	
2C-T-4 -		
2C-T-7 -
2C-T-8 -
2C-T-9 -
2C-T-13 -
2C-T-15 -
2C-T-17 -
2C-T-21 -
2C-TFM
Fenetyyliamiinit eli fenyylietyyliamiinit
| --- | --- |
Amfetamiinit: 3C-E | 4-FMP | 4-MTA | Alfametyylidopamiini  | Amfetamiini  | Bentsfetamiini  | Bromo-DragonFLY | Deksamfetamiini | Dimetoksiamfetamiini | DOB | DOC | DOI | DOM | Efedriini | Fenfluramiini | Katiini | Levoamfetamiini | Levometamfetamiini | Lisdeksamfetamiini | MBDB | MDA | MDE | MDMA | Metamfetamiini | PMA | Pseudoefedriini | Tranyylisypromiini
Katekoliamiinit: Adrenaliini |  Dopamiini | Metyylidopa | Noradrenaliini
Katinonit: 4-bromimetkatinoni | Bupropioni | Katinoni | Mefedroni | Metkatinoni | Dimetyylikatinoni
Muut: 2C-B |  2C-B-FLY | 2CBFly-NBOMe | 2C-C | 2C-D | 2C-E | 2C-F | 2C-I | 2C-N | 2C-SE | 2C-T | 2C-T-2 | 2C-T-4 | 2C-T-7 | 2C-T-8 | 2C-T-21 | 2C-TFM | 25C-NBOMe | 25I-NB34MD | 25I-NBF | 25I-NBMD | 25I-NBOMe | 25P-NBOMe | 25TFM-NBOMe | Allyylieskaliini | Eskaliini | Fenformiini | Fentermiini |  HOT-7 | Meskaliini |  Metyylifenidaatti | Synefriini | Trifluorimeskaliini | Tyramiini
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2C-B-FLY
Käännös suomeksi
Teollisuusveturi

Entinen Jämsänkosken tehtaiden saksalaisveturi Haapamäen höyryveturipuistossa.
UPM-Kymmene Oyj:n Move 90 -veturi tallissaan Kuusankosken asemalla
Museohöyryveturi Vk4 68, "Leena", Minkiöllä lavettivaunun päällä
Teollisuusveturi on teollisuuslaitosten käyttöön varta vasten suunniteltu tai normaalimallista muunnettu veturi. Tyypillisimmät erot linja- ja järjestelyvetureihin nähden ovat koneiston painopisteen siirto voimaan eikä nopeuteen, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja raskaiden junarunkojen siirtelyssä tarvittavat lisäpainot.
Tyypillisiä normaalimalleista muunnettuja teollisuusvetureita ovat Karhulan–Sunilan Rautatien ja UPM-Kymmene Oyj:n omistamat, Dv12–veturin alustalle ja korille rakennetut Move90–veturit, joissa on alkuperäisen V16-moottorin tilalla V12, halkaisijaltaan pienemmät pyörät ja 15 tonnin lisäpainot, tai Seikun saha Oy:llä käytössä ollut, VR:n Tve4–ratakuorma-auton teollisuusversio Move250B.
Varta vasten teollisuuskäyttöön suunniteltuja ovat muun muassa Valmetin Move66 sekä Lokomon C600 ja Kisko-Kalle. Move66 ja C600 ovat olleet todellinen menestystarina. Vetureiden omistajat ovat vaihdelleet useasti, ja vasta 2000-luvulta alkaen niiden käyttö on vähentynyt kasvavien junapainojen takia. Kisko-Kalle oli oman aikansa menestystarina; ne olivat käytössä Valtionrautateillä sekä hyvin useilla teollisuuslaitoksilla 1950-luvulta aina 1970-luvun loppuun. Myös vuonna 1991 Transtech Oy:ltä valmistunut uuden sukupolven N-veturi oli erityisesti teollisuuskäyttöön suunniteltu.
Vuosina 2009–2010 saatiin ajokuntoon vanhin olemassa ollut teollisuusveturi, Vk4 Leena, Borsig 7858/1910, 0-4-0wt. Se on sijoitettu Suomen Rautatiemuseoon Hyvinkäällä.
Aiheesta muualla

Lisätietoa N-veturista Veturitallissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Toinen intifada

Toinen eli Al-Aqsan intifada on palestiinalaisten kansannousu Israelin miehitystä vastaan, joka alkoi syyskuussa 2000. Usein esitetään, että toinen intifada alkoi Ariel Sharonin vierailtua Al-Aqsan moskeijassa, ja että vierailu olisi tulkittu provokaatioksi. Nykyisin sekä palestiinalaiset että israelilaiset ovat yhtä mieltä siitä, ettei intifadan syynä ollut ainoastaan Sharonin toiminta. Israelilaiset katsovat intifadan olevan ”osa palestiinalaishallinnon laskelmoivaa politiikkaa suhteissaan Israelin valtioon” ja palestiinalaiset puolestaan katsovat sen olevan enemmän kuin ”vain oikeutettu reaktio provokatiiviseen tapaukseen”. Palestiinalaisten mukaan se on ”palestiinan kansan yksimielinen, julkinen neuvotteluiden epäonnistumisen aiheuttama mielenilmaus ja Israelin toiminnan täydellinen tuomitseminen”.
Näkemyksiä toisen intifadan syistä

Israelissa uskotaan yleisesti palestiinalaisjohdon aloittaneen kansannousun tietoisesti painostaakseen Israelia väkivallan avulla. Tätä on sanottu tukevan muun muassa se, että Israelin turvallisuusjoukot raportoivat johtavan palestiinalaishallinnon turvallisuudesta vastaavan virkamiehen, Tawfiq Dirawin, olleen paikalla Temppelivuorella Sharonin vierailun aikana sekä Palestiinalaishallinnon viestintäministerin Imad Al-Falujin pitämä puhe, jossa hän toteaa ”tämän intifadan olleen ennalta suunniteltu aina siitä asti kun presidentti Arafat palasi Camp Davidin neuvotteluista”. Israelin turvallisuusyhteisön sisälläkin on käyty keskustelua Jasser Arafatin henkilökohtaisesta roolista intifadan syttymiseen. Pääasiassa sotilastiedustelun näkemys on ollut, että Arafat kontrolloi väkivallan määrää kun taas Shin Betin näkemys on ollut, että Arafatin vaikutusmahdollisuudet ovat olleet korkeintaan rajalliset. Molemmat kuitenkin katsovat ettei Arafat tehnyt mitään tilanteen rauhoittamiseksi.
Tutkijoiden Alan Dowtyn ja Michelle Gawercin mukaan todisteiden valossa näkemys Arafatin rajallisesta vaikutusvallasta tai ainakin rajallisesta halusta hallita tilannetta näyttää todennäköisemmältä.
Dowtyn ja Gawercin intifadan aikaisten palestiinalaislähteiden tutkimus on paljastanut monipuolisemman kuvan tilanteesta. Jälkikäteen katsottuna oli havaittavissa monia merkkejä potentiaalisesta väkivallasta, joka saattoi syttyä melkein mistä tahansa sattumanvaraisesta tapahtumasta. Yhdysvaltalaisen Foreign Affairs -lehden näkemys on, että Arafat pyrki ohjaamaan toista intifadaa hänelle edulliseen suuntaan ja Fatahin taistelijoita myös mobilisoitiin kansannousun ensimmäisinä päivinä ilmeisesti Arafatin suostumuksella. On myös todennäköistä, että sekä PLO että Israel olivat tehneet suunnitelmia uuden aseellisen konfliktin varalle. Mikään ei kuitenkaan viittaa Arafatin toiminnan sellaiseen suunnitelmallisuuteen ja järjestelmällisyyteen, jota useat israelilaiset tutkijat sekä esimerkiksi maan silloinen ulko- ja turvallisuusministeri Shlomo Ben-Ami ovat esittäneet.
Toisen intifadan vaikutukset

Yhteenotoissa kuoli toisen intifadan aikana 945 – 1 010 israelilaista ja 3 179 – 3 354 palestiinalaista. Palestiinalaiset terroristit hyökkäsivät israelilaisia siviilejä kohtaan tekemällä itsemurhapommi-iskuja julkisilla paikoilla, kuten ravintoloissa ja julkisissa kulkuvälineissä. Israel vastasi terrori-iskuihin ja pyrki valvomaan tarkemmin raja-alueita. Hamasilla, Islamilaisella jihadilla ja Fatahilla oli varastossa aseita, joita valmistettiin asepajoissa Hebronin, Nablusin ja Ramallahin kaupungeissa. Euroopan unioni, Yhdysvallat, Israel, Kiina, Venäjä ja YK vaativat palestiinalaishallintoa puuttumaan terrorismiin alueellaan.
Israelin ja palestiinalaisten konfliktin vuoksi Israelin puolustusvoimat IDF on omaksunut niin sanotun matalan intensiteetin sodankäynnin strategian palestiinalaistaistelijoita vastaan, jotka usein toimivat tiheästi asutuilla alueilla. Taistelijoiden ja israelilaissotilaiden yhteydenotoissa on ajoittain kuollut lähistöllä olleita siviilejä. IDF on käyttänyt myös kiistanalaisia ennalta ehkäiseviä täsmäiskuja (hepr. ‏סיכול ממוקד‎, sikul memukad) estääkseen tulevia väkivallantekoja tappamalla mahdolliseen tulevaan iskuun liittyviä, esimerkiksi terroristeiksi arvioimiaan, henkilöitä, jotka ovat suunnittelemassa terroristi-iskua.
IDF on tuhonnut itsemurhaterroristien perheiden taloja, todeten sen olevan tehokas taktiikka itsemurhaiskujen vähentämiseksi. Itsemurhaiskujen perheet ovatkin joskus estäneet iskun peläten kotinsa menettämistä. Kriitikkojen mielestä taktiikan tehokkuus ei kuitenkaan oikeuta liiallisen voiman käyttöä, ja siviilikohteiden tuhoaminen kostona on kansainvälisen oikeuden vastaista.
Toisen intifadan vaikutukset > Turva-aita

Intifadan seurauksena Israel rakensi Länsirannan turva-aidan, jonka tarkoituksena sanotaan olevan terroristien pääsyn estäminen Israelin kaupunkeihin. YK:n yleiskokous ja EU ovat kritisoineet aitaa, koska se hajottaa palestiinalaisalueita ja liittää 6–8 prosenttia kiistellyistä alueista Israeliin ennalta määräämättömäksi ajaksi. Israelin näkemyksen mukaan aita on kuitenkin vain väliaikainen ratkaisu. Haagin kansainvälinen tuomioistuin antoi vuonna 2004 päätöksen, jonka mukaan aita on kansainvälisen oikeuden vastainen ja se tulisi heti purkaa. Päätöksen mukaan Israel olisi myös velvollinen korvaamaan aidasta palestiinalaisväestölle aiheutuneet vahingot. Enemmistö israelilaisista tukee hanketta väkivallattomana keinona estää terrori. Gazassa on ollut aita jo vuodesta 1994 lähtien. Israelin puolustusvoimien näkemyksen mukaan aidan avulla itsemurhaiskujen määrä Samariassa väheni vuoden 2002 17:stä vuoden 2003 viiteen iskuun. Lisäksi itsemurhaiskujen kokonaismäärä väheni samana ajanjaksona 30 prosenttia, mikä voi osaksi olla aidan ansiota. Kuitenkin vain neljä prosenttia itsemurhaiskuista on tehty vuoden 1967 rajan läheisyydessä ja aidan merkitystä itsemurhaiskujen vähentäjänä on tilastojen perusteella vaikea arvioida.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toinen intifada Wikimedia Commonsissa
Arabien–Israelin konflikti
| n k Israelin historia |
| --- | --- | --- |
| Israelin maa |  Israelin esihistoria  Israelin ja Juudan historia  Juutalaiset  Sionismi  Alija  Tel Aviv (1917)  Viisi sopimusta: McMahon–Husain-sopimus (1915–16)  Sykes–Picot-sopimus (1916)  Balfourin julistus (1917)  Weizman–Feisalin sopimus (1919)  Feisal–Frankfurter-sopimus (1919)  Palestiinan brittiläinen mandaatti  Transjordania (1921)  Valkoinen paperi (1939)  Kuolleenmeren kääröt  |  |
| Itsenäinen Israel |  YK:n jakosuunnitelma  Israelin itsenäisyysjulistus  Juutalainen pakolaisuus arabimaista  Arabien–Israelin konflikti Israelin–Palestiinan konflikti  Israelin itsenäisyyssota (1948–49)  Suezin kriisi (1956)  Fatah ja Palestiinan vapautusjärjestö  Kuuden päivän sota (1967)  Jom kippur -sota (1973)  Camp Davidin rauha (1978)  Operaatio rauha Galileaan (1982)  Sabra ja Shatila  Ensimmäinen intifada  Oslon rauhanprosessi (1993–2000)  Israelin ja Jordanian rauhansopimus (1994)  Toinen intifada  Tiekartta (2003)  Libanonin sota 2006  Dimonan ja Nahal Sorekin tutkimuslaitokset  Mossad  Kibbutsit ja Mošavit  Operaatio Mooses  Mordechai Vanunu  Juutalaisten pakolaisuus Venäjältä (1989)  Jitzhak Rabinin salamurha (1995)  |  |
| Nyky-Israel |  Juutalaissiirtokunnat  Länsiranta Juudean ja Samarian hallintoalue  Gazan kaista  Jerusalem Länsi-Jerusalem  Itä-Jerusalem  Golanin kukkulat  |  |
Israelin tarkastuspiste Abu Disin lähellä.
Suunniteltu ja rakennettu turva-aita Länsirannalla toukokuussa 2004. Aita on merkitty sinisellä viivalla. Vuoden 1967 raja merkitty karttaan vihreällä.
Turva-aitaa Länsirannalla.
Magnus

| Magnus |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  19. elokuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Mauno, Maunu, Maunus
Vastineita eri kielissä:  Magnús
Nimen alkuperä:  latinaa, suuri
Infobox OKNimi-testi OK: 
Magnus on miehen etunimi.
Magnus on latinaa ja merkitsee 'suurta'. Nimi on ollut käytössä monien hallitsijoiden lisänimenä ja usean katolisen kirkon pyhimyksen nimenä. Nimen suomenkielisiä vastineita ovat Maunu ja Mauno. Nimeä Maunu käytetään suomen kielessä vakiintuneesti myös Ruotsin ja Norjan keskiaikaisista kuninkaista, joiden alkuperäinen nimi on ollut Magnus. Islannissa nimi kirjoitetaan Magnús.
Nimi on ollut Suomen almanakassa vuosina 1705–1857, jonka jälkeen sen korvasi Mauno sekä myöhemmin almanakkaan päässyt Maunu.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Magnus-nimen on Suomessa saanut 3 968 miestä ja alle kymmenen naista.
Tunnettuja Magnuksia > Hallitsijoita ja hallitsijasukujen jäseniä

Magnus Maximus (335–388), Rooman keisari  383–388
Magnus I Olavsson, Maunu Hyvä (1024–1047), Norjan kuningas 1035–1047, Tanskan kuningas 1042–1047
Magnus II Haraldsson, Maunu Haraldinpoika  (1048–1069) , Norjan kuningas 1066–1069
Magnus Minnisköld (1175–1208), keskiaikainen ruotsalainen magnaatti, Birger Jaarlin isä
Magnus (1540–1583), Tanskan prinssi ja Holsteinin herttua, Kristian III:n poika
Magnus Vaasa (1542–1595),  Itä-Götanmaan ja Dalslandin herttua, Kustaa Vaasan poika
Tunnettuja Magnuksia > Kuvitteellisia Magnuksia

Ultra Magnus, hahmo Transformers-universumissa.
Magnus Chase, hahmo Rick Riordanin kirjasarjasta
Magnus Lindhof, Hovimäen isäntä vuosina 1799–1809 draamasarjassa Hovimäki
Magnus Mustavaara, tv-sarjassa Salatut elämät
Magnús Magnússon, Njördur P. Njardvikin romaanissa Daudamenn (suom. Kohtaloonsa tuomitut).
Magnus sukunimenä

Magnus on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Heinrich Gustav Magnus (1802–1870), saksalainen fyysikko ja kemisti
Johannes Magnus (1488–1544), Ruotsin viimeinen katolinen arkkipiispa ja historioitsija
Louis Magnus (1881–1950), ranskalainen taitoluistelija ja jääkiekkovaikuttaja
Olaus Magnus (1490–1557), ruotsalainen historioitsija, kirjailija ja kartografi
Sandra Magnus (s. 1964), yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti.
Pohjoismaiden Osakepankki

Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta varten (Nordiska Aktiebanken för Handel och Industri, myös Pohjoispankki) oli suomalainen vuosina 1873–1919 toiminut liikepankki.
Pohjoismaiden Osakepankin perusti vuonna 1873 joukko viipurilaisia liikemiehiä. Perustamiseen liittyi keinottelun vivahde: Pankin osakepääoma oli tarkoitus markkinoida Keski-Eurooppaan ja varat sijoitettaisiin yrityksiin Venäjällä. Jotta vältyttäisiin Venäjällä ehkä syntyviltä hankaluuksilta, pankki perustettiin Suomeen kuuluneeseen Viipuriin.
Osakepääomaa saatiin kerättyä 12 miljoonaa markkaa. Ovensa pankki avasi 21.2.1873. Saadakseen kaavailtuja voittoja Venäjältä avasi pankki asioimiston Pietariin 1876. Se oli kuitenkin suuri virheinvestointi; konttorin lopettamisen yhteydessä jouduttiin osakepääoma alentamaan 8 miljoonaan markkaan.
Pohjoispankin pääkonttori oli Viipurissa vuoteen 1907 saakka, jolloin se siirrettiin Helsinkiin. Osa osakkaista vastusti siirtoa. He perustivat Viipuriin uuden pankin, Suomen Kauppapankin.
Pohjoispankilla oli haarakonttoreita myös muissa Suomen kaupungeissa. 1910-luvulla pankilla oli 35 konttoria.
Vuonna 1919 Pohjoismaiden Osakepankki ja Suomen Yhdyspankki fuusioituivat muodostaen Pohjoismaiden Yhdyspankin. Yhdistetty pankki aloitti toimintansa 1.10.1919. Fuusiota oli yritetty jo useasti aiemminkin, mutta se oli kaatunut toisen osapuolen viipurilaisuuden korostumiseen ja toisaalta pankkien omaisuuden luotettavaan ja tasapuoliseen määrittämiseen. Vuonna 1918 kiristynyt taloudellinen tilanne ajoi pankit jälleen fuusioneuvotteluihin. Yhtenä fuusion hyötynä oli se, että syntyvä pankki sai pankkien suuruuskilpailun kärkipaikan pois Kansallis-Osake-Pankilta.
Pohjoispankin osake noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1912–1918. Osake oli useana vuonna pörssin vaihdetuin osake.
Toimitusjohtajia

Wilhelm Burjam 1873–1907
Leon von Pfaler 1907–1919
Haaga (Turku)

| Haaga> Haga |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Haaga korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Maaria-Paattinen
Kaupunginosa nro:  87
Haaga (ruots. Haga) on kaupunginosa, kylä ja kartano Turussa Liedon ja Kaarinan rajalla. Haagan kaupunginosa rajoittuu lännessä Turun Metsämäkeen, etelässä Kaarinan Ravattulaan, pohjoisessa Liedon Pahkaan, idässä Liedon Vanhalinnaan ja kaakossa Liedon Littoisten kylään.
Luonto

Haagan kaupunginosan länsipuolella, osittain Haagan kylän alueella, virtaa Vähäjoen sivuhaara Topinoja. Idässä Haaga rajoittuu Aurajoen laaksoon vastapäätä Vanhalinnantietä ympäröivää peltoaukeaa.
Historia

Vuoteen 1988 saakka Haagan kylä ja kartano kuuluivat Kaarinaan, jolloin ne liitettiin Turun kaupunkiin. Aurajoen rannalla sijaitsevat kolme pientä kiinteistöä (Riippusillantie 43, 44 ja 45) jäivät edelleen osaksi Kaarinaa. Samassa yhteydessä Liedosta Turkuun ja Haagan kaupunginosaan liitettiin metsäinen Myllymäki sekä mäen ja joen väliin jäävät pellot ja kiinteistö osoitteessa Haagantie 99.
Kulttuuriympäristö

Kulttuuriympäristönä kokonaisuuden muodostava Haagan kartano on yhdessä vastapäisen Vanhalinnan linnavuoren kanssa osa  Aurajokilaakson valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta.
Tunnettuja haagalaisia

Haagan kartanon omistajana on 2000-luvulla vaikuttanut turkulainen toimittaja ja pakinoitsija Markku Heikkilä.
Syntax Terror

| ”Syntax Terror” Lordi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Limited Deadition
 Julkaistu:  13. joulukuuta 2024
 Kesto: 04.10
 Levy-yhtiö: Reigning Phoenix Music
Lordin muut singlet
| ”Made Of Metal” 2024 | ”Syntax Terror” 2024 | ”Retropolis” 2025 |
Syntax Terror on Lordin ensimmäinen single yhtyeen studioalbumilta Limited Deadition. Kappaleesta julkaistiin singlen julkaisupäivänä YouTubessa lyriikkavideo.
Mr. Lordi kertoo kappaleesta seuraavasti:
»”Biisi sai alkunsa leikkiessäni koskettimien monosoundeilla ja yrittäessäni keksiä jotain, jossa olisi mahdollisimman paljon 80-luvun toimintaleffan tunnarin fiilistä. Säkeistöissä mielessäni oli Judas Priest, kertosäkeissä Manowar ja kirsikkana kakun päällä udodirkschneidermaiset huudot. Syntax Terrorista tuli melkein levyn nimi, mutta kävi ilmi, että muilla oli käynyt sama mielessä jo ennen minua. Älkää kysykö, mistä sanat kertovat!”»
Luettelo Iin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Iin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Iin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Iihin on liitetty Kuivaniemen kunta.