stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ludvig XVI
Vallankumous > Kuninkaan pako

Kuninkaan pakoyritys ja pidätys Varennesin kaupungissa on kuuluisa tapahtuma. Kuningatar laati pakosuunnitelman jo vuonna 1790. Pakomatkan keskeisenä suunnittelijana väitetään toimineen ruotsalaisen kreivin Hans Axel von Fersenin. Pakosuunnitelman toteuttaminen tuli ajankohtaiseksi huhtikuussa 1791. Kuningasta kiellettiin asetuksella poistumasta pääkaupungista, ja se koski myös kuninkaan mahdollista matkaa Versailles’hin. Lisäksi oli koko vallankumouksen jälkeisen ajan ollut puhetta kuninkaan mahdollisesta pakenemista hänelle uskollisten armeijan yksiköiden turvaan johonkin valtakunnan hyvin turvalliseen linnoitukseen.
Kesäkuussa mielenosoittajat estivät kuningasta osallistumasta erään vastavallankumouksellisen papin pitämään messuun Saint-Cloudessa. Näin syntyi lopullinen päätös paosta pois Pariisista. Pakomatkalle Ludvig XVI lähti vaimonsa kuningatar Maria Antoinetten, sisarensa prinsessa Elisabetin ja kahden lapsensa, Marie-Thèrèsen ja Louis-Charlesin kanssa. Pakomatka päättyi onnettomasti, ja kuninkaallinen saattue pidätettiin kunnan johtohenkilön tekemän tarkastuksen jälkeen Varennesin kylässä 21. kesäkuuta 1791, vaikka matkassa oli 60 husaarin saattue. Julistus, jonka Ludvig XVI oli jättänyt Pariisiin kaupungista poistuessaan, syytti jakobiineja. Tämä dokumentti ei herättänyt vallankumouksellisissa kovin lämpimiä tunteita. Pilapiirtäjät saivat kuitenkin nauttia tapahtumista sydämen kyllyydestä.
Vallankumous > Varennesin jälkeen

Kuninkaan lähtö synnytti kansanliikkeen. Fransiskaanit kirjoittivat useita kuninkaan vastaisia valituskirjeitä, ja heidän toimintaansa tukivat useat sanomalehdet, kuten Le Républicain (suom. 'Tasavaltalainen'). Myös jakobiinit päättivät seurata fransiskaanien esimerkkiä, mutta tämä seikka aiheutti voimakasta rakoilua heidän riveissään. Nämä maltilliset perustuslailliset perustivat oman klubinsa, joka kokoontui vanhassa sistersiläisluostarissa. Luostarin kuuluminen Feuillantien alaorganisaatiolle antoi klubille nimeksi Feuillantit. Näissä olosuhteissa aiemmin mainittu perustuslaki julistettiin hyväksytyksi 13. syyskuuta 1791.
Vuoden 1792 aikana käyty hyvin monimutkainen poliittinen peli johti kuninkaan oikeuksien menettämiseen. Ranskaa koettelivat useat vahvat jännitystilanteet. Maaseudulla sato oli ollut hyvä, mutta kansalliskokouksen harjoittama liberaali talouspolitiikka aiheutti huolta elintarvikkeiden riittävyydestä ja aiheutti useita mellakoita. Näin tapahtui, vaikka Ranskan elintarvikevarastot olivat erittäin ylijäämäiset. Tämän lisäksi maassa oli sosiaalisia jännitteitä. Sota oli ollut keskeinen syy monarkian suuriin vaikeuksiin. Ranskan armeijan kokemat tappiot aiheuttivat yhä radikaalimpia asetuksia, joita kuningas säännöllisesti vastusti veto-oikeuttaan käyttämällä. Seurauksena oli kiistoja kansalliskokouksessa, ja lopulta ne johtivat kuninkaan tehtävän lakkauttamiseen.
Kansanjoukon vallattua Tuileries’n palatsin kansalliskokous julisti Ludvig XVI:n erotetuksi valtaistuimelta 10. elokuuta 1792. Monarkia lakkautettiin ja kuningas pantiin viralta. Tämä oli uuden kansalliskonventin ensimmäisen istunnon aihe, josta se sääti lain 21. syyskuuta 1792. ”Kuninkuus poistettiin Ranskasta”, ja samasta päivästä lähtien alkoi ”Ranskan Tasavallan vuosi I”.
Kuningas julistettiin syylliseksi ”salaliittoon yleistä vapautta ja valtion yleistä turvallisuutta vastaan”. Julistajana oli konventti, joka oli itse itseään täydentävä tuomioistuin. Pienellä enemmistöllä konventti julisti kuolemantuomion kuninkaalle Tuileries’n palatsin maneesissa, yleisistunnossa, joka kesti keskiviikosta 16. tammikuuta torstaihin 17. tammikuuta 1793 välisen ajan. Äänestys toteutettiin 18. tammikuuta. On esitetty näkemyksiä, että äänestystulosta olisi manipuloitu ja että todellisuudessa ei-äänet olisivat voittaneet. Tästä ei kuitenkaan ole mitään todisteita. On myös esitetty väite, että kuningasta olisi kutsuttu prosessin aikana nimellä ”Ludvig Viimeinen”.
Vallankumous > Teloitus

Kuningas Ludvig XVI:n teloitus tapahtui 21. tammikuuta 1793, kun Antoine Joseph Santerre, Dominique Joseph Garat ja Pierre Henri Lebrun saapuivat kuninkaan vankilana käytettyyn Tour du Templeen ("Temppelitorniin"), jossa he ilmoittivat Ludvig XVI:lle tämän kuolemantuomion, jonka oli julistanut kansalliskonventti.
Ludvig XVI teloitettiin 21. tammikuuta 1793 Pariisissa Vallankumouksen aukiolle (Place de la Révolution) pystytetyllä giljotiinilla. Aukio nimettiin sittemmin Ludvig XIV:n aukioksi, nykyisin se on nimeltään Place de la Concorde. Giljotiinin terä suhahti kello 10.22, ja todistajina oli viisi ministeriä väliaikaisesta toimeenpanevasta neuvostosta ja muutamia muita merkkihenkilöistä. Heidät oli kutsunut tilaisuuteen meriministeri, jonka toimistosta he katselivat toimitusta.
Kuningas haudattiin Madeleinen hautausmaalle Rue d'Anjou Sainte-Honorén varrelle. Tammikuussa 1815 hänen ja kuningattaren maalliset jäännökset siirrettiin juhlallisessa kulkueessa Ludvig XVIII:n määräyksellä Ranskan kuninkaiden perinteiseen hautapaikkaan Saint-Denis’n basilikaan, jossa suoritettiin uusi hautaus 21. tammikuuta 1815.
Ranskan kuningas Kaarle X laski ensimmäisen peruskiven Ludvig XVI:n tulevalle monumentille, joka ei kuitenkaan koskaan valmistunut. Vuodesta 1836 lähtien perustus on ollut Luxorin obeliskin jalustana Place de la Concordella.
Kirjallisuutta

Jean de Viguerie, Louis XVI, le roi bienfaisant, Editions du Rocher, Pariisi, 2003.
Paul et Pierrette Girault de Coursac, Louis XVI, Roi Martys. Tequi, 2983.
Paul et Pierrette Girault de Coursac, Louis XVI, un visage retrouvé. O.E.I.L. 1990.
Jean-Christian Petitfils, Louis XVI, Perrin, Pariisi, 2005. ISBN 2-262-01484-1.
Évelyne Lever, Louis XVI, Fayard, Pariisi, 1985. ISBN 2-213-01545-7.
[ona Ozouf, Varennes : la mort de la royauté (21 juin 1791)], Gallimard, coll. « Les Journées qui ont fait la France », Pariisi, 2005, ISBN 2-07-077169-5.
Timothy Tackett, Le roi s'enfuit. Varennes et l'origine de la Terreur, La Découverte, Pariisi, 2004. ISBN 2-7071-4238-7.
Étienne Taillemite, Louis XVI ou le navigateur immobile, Payot, Pariisi, 2002. ISBN 2-228-89562-8.
« Faut-il réhabiliter Louis XVI ? », dokumantit lehdessä L'Histoire n°303, 2005.lähde tarkemmin?
Mémoires de Cléry Teos Google Booksissa. lähde tarkemmin?
A Journal of Occurrences at the Temple, During the Confinement of Louis XVI, King of France. M. Cléry Teos Google Booksissa. lähde tarkemmin?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lydvig XVI-yhdistyksen kotisivut
Ludvig XVI:n elämälle omistettu sivusto
Jean de Viguerien sivusto Ludvig XVI Hyväntekijästä)
Lyhyt elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)
Ludvig XVI:n testamentti (ranskaksi)
Ludvig XVI avioliittosopimus
Encyclopédie Diderot'n sukupuu
Ranskan kuninkaalle ja kuningattarelle omistettu foorumi (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Ludvig XV | Ranskan kuningas 1774–1792 | Seuraaja: ensimmäinen tasavalta |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat 2  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Ludvig XVI
Ludvig XVI 20-vuotiaana
Virallinen muotokuva Marie Antoinettesta ja kolmesta eloon jääneestä lapsesta, Marie Thérèsestä, Louis-Josephista (sylissä) ja  Louis-Charlesista, joka osoittaa tyhjää kehtoa, mikä viittaa neljännen lapsen Sophie-Hélène-Béatrixin (1786–1787) äskettäiseen kuolemaan. Élisabeth Vigée Le Brun, 1787
Jacques-Louis Davidin hahmotelma: Pallohuoneen vala. David oli myöhemmin vuonna 1792  edustajana kansalliskokouksessa.
Kuningas ja kuningatar palaavat Pariisiin Varennesin pakomatkalta.
Ludvig XVI:n teloitus
Saint-Denis’n basilikassa sijaitseva Ludvig XVI:n ja Marie-Antoinetten hautamuistomerkki, kuvanveistäjät Edmé Gaulle ja Pierre Petitot, 1816-1826.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin

| Euroopan ihmisoikeustuomioistuin |
| --- | --- |
 EIT:n toimitalo Strasbourgissa.
Perustettu:  1959
Kotipaikka:  Strasbourg, Ranska
Puheenjohtaja:  Síofra O’Leary
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (EIT) on Euroopan ihmisoikeussopimukseen sitoutuneiden Euroopan neuvostoon kuuluvien sopimusvaltioiden asettama, Strasbourgissa toimiva oikeusistuin. Ihmisoikeustuomioistuin valvoo sopimuksen noudattamista. Ihmisoikeussopimuksen 46 artiklan mukaisesti jäsenvaltiot ovat sitoutuneet noudattamaan tuomioistuimen lopullisia tuomioita jutuissa, joiden osapuolena ne ovat. Tuomioistuimen tuomioiden täytäntöönpanon valvonta kuuluu Euroopan neuvoston ministerikomitealle.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen perustaminen

Euroopan ihmisoikeussopimuksen (jäljempänä EIS) valvontaa varten on perustettu kolme erillistä elintä: vuonna 1954 Euroopan ihmisoikeustoimikunta ja vuonna 1959 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin sekä Euroopan neuvoston ministerikomitea, joka koostuu jäsenvaltioiden ulkoministereistä tai heidän edustajistaan.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen perustaminen > Kolmikantajärjestelmä

Vuonna 1950 solmitun sopimuksen nojalla yksilövalituksen sallineen jäsenvaltion yksityiset valittajat (yksityishenkilöt, kansalaisjärjestöt ja ryhmät) saivat tehdä sopimusvaltiosta valituksen väitetystä ihmisoikeuksien loukkauksesta. Valituksen tutki ensin ihmisoikeustoimikunta, joka päätti, otetaanko valitus käsiteltäväksi. Jos valitus täytti edellytykset ja se otettiin vastaan eikä sovintoa saatu aikaan, toimikunta laati raportin, jossa esitettiin tosiasiat ja toimikunnann käsitys ongelmasta. Raportti toimitettiin ministerikomitealle. Jos vastaajavaltio oli hyväksynyt EIT:n tuomiovallan, se saattoi viedä asian EIT:n ratkaistavaksi. Tuomiovallan tuomio oli lopullinen ja sitova. Yksilövalittajalla ei ollut oikeutta viedä asiaa tuomioistuimen ratkaistavaksi. Mikäli asiaa ei viety tuomioistuimeen, ministerikomitea ratkaisi asian. Vuodesta 1980 lähtien valitusten määrä kasvoi jatkuvasti, yhä useampi valtio liittyi Euroopan neuvostoon, ja järjestelmä alkoi tuntua vaikealta. Uudistus tuli välttämättömäksi, ja lopulta päätettiin perustaa yksi kokopäiväinen tuomioistuin (11. lisäpöytäkirja), jolloin muut lakkautettiin. Tavoitteena oli yksinkertaistaa ja nopeuttaa käsittelyä ja saattaa kaikki asiat puolueettoman tuomioistuimen ratkaistavaksi.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen perustaminen > Uusi Euroopan ihmisoikeustuomioistuin

Uusi Euroopan ihmisoikeustuomioistuin aloitti toimintansa 1. marraskuuta 1998. EIT:ssa on 47 tuomaria, kuten myös jäsenmaita. Puolet tuomareista vaihtuu kolmen vuoden välein, muut kuuden, ja heidät valitsee Euroopan neuvosto. Tuomarit eivät edusta mitään jäsenvaltioita, vaan toimivat riippumattomina. Tuomioistuimen toimintaa johtavat sen keskuudestaan valitsemat presidentti, kaksi varapresidenttiä ja kaksi osaston puheenjohtajaa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin jakautuu neljään osastoon, joista kutakin johtaa puheenjohtaja ja tarvittaessa varapuheenjohtaja. Kaksi puheenjohtajaa toimii varapresidenttinä. Osastot perustavat kolmen tuomarin komiteoita, jotka käsittelevät tapaukset, jotka ennen kuuluivat toimikunnan tehtäviin. Kuhunkin osastoon muodostetaan seitsenjäsenisiä jaostoja niin, että "osaston puheenjohtaja ja tuomari, joka on valittu osapuolena olevan valtion suhteen, ovat aina mukana". Ne tuomarit, jotka eivät käytä päätösvaltaa, osallistuvat varajäseninä. 17 tuomarin muodostama suuri jaosto nimitetään kolmeksi vuodeksi. Ylimmät henkilöt pysyvät mutta muut tuomarit valitaan kahdesta yhdeksän kuukauden välein vaihtuvasta ryhmästä.
Oikeudenkäynti

Jokainen sopimusvaltio tai yksityinen valittaja voi valittaa EIT:een, jos kokee ihmisoikeussopimuksessa turvattujen oikeuksiensa tulleen loukatuksi. EIT:ssa osapuolina ovat aina valtio ja yksityinen valittaja, eikä kannetta voi nostaa toista yksityistä vastaan. Kaikki asiakirjat ja tuomiot ovat julkisia. Tuomioistuimen työkielet ovat ranska ja englanti, mutta valituksen voi laatia omalla kielellään.
Valitukset jaetaan osastoille, ja puheenjohtajat määräävät niille tuomarin, jonka jälkeen hän päättää siirretäänkö asia jaostoon vai komiteaan. Komitea voi yksimielisellä äänestystuloksella jättää valituksen tutkimatta tai poistaa sen asialistaltaan. Pääsääntöisesti tutkittavaksi ottamisen edellytyksenä on, että kotimaiset valitustiet ja oikeusturvakeinot on käytetty (toisin sanoen tehokkaisiin oikeusturvakeinoihin on jo vedottu kotimaassa). Nykyisin näin tapahtuu yli 90 prosentissa valituksista. Jos komitea hyväksyy valituksen, jaosto tai tuomari ohjaa valituksen suoraan sinne. Jaostot päättävät tutkittavaksi ottamisesta ja asiakysymyksistä. Jos valitukseen liittyy tärkeä ihmisoikeussopimuksen tulkintakysymys tai ratkaisu johtaa ristiriitaan aiempien tuomioiden kanssa, jaosto voi luopua valituksesta ja antaa sen suurelle jaostolle. Jaosto voi pyytää lisätodisteita, kutsua asianomaiset suulliseen käsittelyyn, kehittelemään näkökantojaan ja esittämään vaatimuksensa hyvitykseen. Puheenjohtaja voi antaa luvan tai käskyn ulkopuolisille valtioille tai henkilöille osallistua suulliseen käsittelyyn. Asiaan voidaan myös hakea luottamuksellisesti sopimusratkaisua. Päätökset tehdään äänestämällä, mutta tuomarilla on oikeus liittää mukaan eriävä mielipide.
Kolmen kuukauden kuluessa tuomiosta asianomainen voi pyytää sen uudelleenkäsittelyä suuressa jaostossa, jos kokee valituksen olleen merkittävä EIS:n kannalta. Pyynnön ratkaisee viiden tuomarin lautakunta, johon kuuluu muun muassa tuomioistuimen presidentti. Jos lautakunta hyväksyy pyynnön, asia ratkaistaan äänestämällä suuressa jaostossa. Muuten päätös tulee lainvoimaiseksi kolmen kuukauden määräajan umpeuduttua ja on vastaajavaltiota sitova. Tuomioiden toteutumista valvoo Euroopan neuvoston ministerikomitea.
Ministerikomitea voi äänten enemmistöllä pyytää tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa. Sen ratkaisee suuri jaosto ääntenenemmistöllä, ja tuomarilla on oikeus liittää mukaan eriävä mielipiteensä.
Suurin osa EIT:n tuomioista koskee oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin toteutumista.
Suomesta ihmisoikeustuomioistuimen tuomareina ovat toimineet Raimo Pekkanen (1989–1998) ja Matti Pellonpää (1.11.1998–31.12.2006). Vuoden 2007 alusta tuomarina aloitti valtionsyyttäjä, oikeustieteen tohtori Päivi Hirvelä, ja tammikuun alussa 2016 tuomariksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen valittiin Pauliine Koskelo.
Suomea koskevat tuomiot

Suomi on aikaisemmin saanut EIT:ltä suhteellisen paljon langettavia päätöksiä. Suomi sai vuosien 1994−2008 välillä EIT:ltä 74 langettavaa päätöstä, mikä on enemmän kuin muut Pohjoismaat olivat saaneet samana aikana yhteensä. Vielä 2000-luvun alkuvuosina langettavia päätöksiä oli vuodessa keskimäärin joitakin kymmeniä. Suomi sai EIT:ltä tuomioita etenkin Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan (Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin), 8 artiklan (Oikeus nauttia yksityis- ja perhe-elämän kunnioitusta) ja 10 artiklan (Sananvapaus) rikkomisista. Tilanne on nyttemmin olennaisesti muuttunut, ja langettavia päätöksiä on viime vuosina ollut vain 0-1 vuodessa.
Ensimmäinen tuomiolla ratkaistu suomalainen asia oli niin sanottu Pikku-Leenan huoltajuusriita, joka tuli käsittelyyn 21. maaliskuuta 1994. Kyse oli siitä, kenelle huoltajuus kuuluu äidin kuoleman jälkeen, biologiselle isälle vai äidin vanhemmille. Tapaus päättyi isovanhempien kannalta myönteisesti.
Suomi sai tuomion irakilaismiehen karkottamisesta vuonna 2016, koska asiakirjojen mukaan hänet olisi surmattu joitakin viikkoja sen jälkeen kun hän talvella 2017 palasi Irakiin. Keskusrikospoliisi on huhtikuussa 2020 kertonut epäilevänsä, että asiakirjat ovat väärennettyjä ja mies olisi yhä elossa. Ihmisoikeustuomoistuin on  todetun asiakirjaväärennyksen perusteella 13.7.2021 mitätöinyt tuomionsa kokonaisuudessaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euroopan ihmisoikeustuomioistuin Wikimedia Commonsissa
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin (englanniksi) (ranskaksi)
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisujen suomenkielisiä tiivistelmiä
Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen pääsihteerin tiedote "Euroopan ihmisoikeustuomioistuin. Historiallinen tausta, organisaatio ja oikeudenkäyntimenettely."
Eurooppatuomioistuimet paimentavat myös suomalaisia tuomareita Yle 26.6.2012.
Eurovision laulukilpailu 1987

| Eurovision laulukilpailu 1987 |
| --- | --- |
 Laulukilpailun virallinen logo
Päivämäärät
Päivämäärä(t):  9. toukokuuta
Isäntä
Tapahtumapaikka:  Palais du Centenaire, Bryssel, Belgia
Juontaja(t):  Viktor Lazlo
Isäntämaan toimittaja:  RTBF
Väliaikanumero:  Eurooppa-video ja Mark Grauwels huilu
Osallistujat
Osallistujien määrä:  22
Palaavat maat:   Italia  Kreikka
Äänestys
Voittaja:  Irlanti Hold Me Now
Nolla pistettä saaneet:   Turkki
Osallistujakartta

   Maat, jotka osallistuivat vuonna 1987   Maat, jotka eivät osallistuneet vuonna 1987  
Eurovision laulukilpailu · Teemasivu
 ◄ 1986  1988 ► 
Eurovision laulukilpailu 1987 järjestettiin 9. toukokuuta 1987 Palais du Centenaireissa Brysselissä Belgiassa. Kilpailun juonsi Viktor Lazlo.
Kilpailuun osallistui ennätysmäärä maita, 22. Vain Malta, Monaco ja Marokko puuttuivat aikaisemmin osallistuneista maista. EBU asetti Euroviisuihin osallistuvien maiden ylärajaksi 22, koska kilpailulähetyksen pelättiin venyvän liian pitkäksi.
Kilpailun voitti Irlannin edustaja Johnny Logan kappaleella "Hold Me Now". Voitto oli Irlannin kolmas ja Johnny Loganin toinen. Suomea kilpailussa edusti Vicky Rosti kappaleellaan ”Sata salamaa”, se sijoittui viidenneksitoista saaden 32 pistettä.
Kappaleet

| Järj>  | Maa | Esiintyjä | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Norja | Kate Gulbrandsen | "Mitt liv" | 9. | 65 |
| 2 |  Israel | Datner & Kushnir | "Shir Habatlanim" | 8. | 73 |
| 3 |  Itävalta | Gary Lux | "Nur noch Gefühl" | 20. | 8 |
| 4 |  Islanti | Halla Margrét | "Hægt og hljótt" | 16. | 28 |
| 5 |  Belgia | Liliane Saint-Pierre | "Soldiers of Love" | 11. | 56 |
| 6 |  Ruotsi | Lotta Engberg | "Boogaloo" | 12. | 50 |
| 7 |  Italia | Umberto Tozzi & Raf | "Gente di mare" | 3. | 103 |
| 8 |  Portugali | Nevada | "Neste barco à vela" | 18. | 15 |
| 9 |  Espanja | Patricia Kraus | "No estás solo" | 19. | 10 |
| 10 |  Turkki | Seyyal Taner & Lokomotif | "Şarkım Sevgi Üstüne" | 22. | 0 |
| 11 |  Kreikka | Bang | "Stop" | 10. | 64 |
| 12 |  Alankomaat | Marcha | "Rechtop in de wind" | 5. | 83 |
| 13 |  Luxemburg | Plastic Bertrand | "Amour, amour" | 21. | 4 |
| 14 |  Iso-Britannia | Rikki | "Only the Light" | 13. | 47 |
| 15 |  Ranska | Christine Minier | "Les mots d'amour n'ont pas de dimanche" | 14. | 44 |
| 16 |  Saksan liittotasavalta | Wind | "Lass die Sonne in dein Herz" | 2. | 141 |
| 17 |  Kypros | Alexia | "Aspro-mavro" | 7. | 80 |
| 18 |  Suomi | Vicky Rosti & Boulevard | "Sata salamaa" | 15. | 32 |
| 19 |  Tanska | Anne-Cathrine Herdorf & Bandjo | "En lille melodi" | 5. | 83 |
| 20 |  Irlanti | Johnny Logan | "Hold Me Now" | 1. | 172 |
| 21 |  Jugoslavia | Novi fosili | "Ja sam za ples" | 4. | 92 |
| 22 |  Sveitsi | Carol Rich | "Moitié, moitié" | 17. | 26 |
Kappaleet > Kapellimestarit

Sveitsiä lukuun ottamatta jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Lisäksi isäntämaan ylikapellimestari Jo Carlier avusti Kyproksen delegaatiota. Isäntämaa Belgian kappaleen johti puolestaan Freddy Sunder, sillä Belgian edustajan valitsi flaaminkielinen televisioyhtiö, kun taas ranskankielinen yhtiö oli vastuussa kansainvälisen kilpailun järjestämisestä.
Norja - Terje Fjærn
Israel - Kobi Oshrat
Itävalta - Richard Österreicher
Islanti - Hjálmar H. Ragnarsson
Belgia - Freddy Sunder
Ruotsi - Curt-Eric Holmquist
Italia - Gianfranco Lombardi
Portugali - Jaime Oliveira
Espanja - Eduardo Leyva
Turkki - Garo Mafyan
Kreikka - Yiorgos Niarchos
Alankomaat - Rogier van Otterloo
Luxemburg - Alec Mansion
Iso-Britannia - Ronnie Hazlehurst
Ranska - Jean-Claude Petit
Saksa - Laszlo Bencker
Kypros - Jo Carlier
Suomi - Ossi Runne
Tanska - Henrik Krogsgaard
Irlanti - Noel Kelehan
Jugoslavia - Nikica Kalogjera
Sveitsi - esitettiin ilman orkesterisäestystä
Pistetaulukko

| Eurovision laulukilpailu 1987 | Eurovision laulukilpailu 1987 | Pisteet |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Maa | 1. Irlanti | 172 | 8 | 4 | 12 | 0 | 12 | 12 | 0 | 8 | 10 | 10 | 0 | 12 | 10 | 12 | 1 | 6 | 8 | 12 | 5 | -- | 6 | 12 |
| Maa | 2. Saksan liittotasavalta | 141 | 3 | 8 | 10 | 12 | 10 | 7 | 4 | 5 | 1 | 6 | 0 | 10 | 6 | 10 | 6 | -- | 6 | 10 | 12 | 7 | 7 | 1 |
| Maa | 3. Italia | 103 | 0 | 3 | 6 | 3 | 5 | 1 | -- | 12 | 12 | 8 | 0 | 0 | 4 | 1 | 0 | 12 | 1 | 4 | 0 | 12 | 12 | 7 |
| Maa | 4. Jugoslavia | 92 | 12 | 7 | 8 | 10 | 8 | 0 | 0 | 6 | 6 | 12 | 2 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 10 | 0 | 8 | 1 | -- | 0 |
| Maa | 5. Alankomaat | 83 | 0 | 5 | 2 | 0 | 0 | 0 | 10 | 0 | 5 | 7 | 3 | -- | 8 | 3 | 12 | 0 | 0 | 2 | 2 | 6 | 8 | 10 |
| Maa | 5. Tanska | 83 | 7 | 6 | 7 | 7 | 0 | 8 | 2 | 1 | 0 | 1 | 8 | 6 | 0 | 7 | 8 | 0 | 0 | 8 | -- | 4 | 0 | 3 |
| Maa | 7. Kypros | 80 | 6 | 0 | 0 | 6 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 12 | 2 | 0 | 6 | 5 | 3 | -- | 6 | 10 | 8 | 10 | 4 |
| Maa | 8. Israel | 73 | 2 | -- | 1 | 5 | 6 | 4 | 0 | 10 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 4 | 10 | 8 | 0 | 7 | 0 | 5 | 0 | 8 |
| Maa | 9. Norja | 65 | -- | 0 | 4 | 0 | 7 | 10 | 7 | 0 | 3 | 0 | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 7 | 3 | 5 | 3 | 2 | 0 | 6 |
| Maa | 10. Kreikka | 64 | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 6 | 8 | 0 | 0 | 0 | -- | 5 | 7 | 5 | 7 | 0 | 12 | 0 | 6 | 0 | 5 | 0 |
| Maa | 11. Belgia | 56 | 5 | 2 | 3 | 0 | -- | 0 | 6 | 0 | 7 | 4 | 0 | 0 | 5 | 8 | 0 | 4 | 5 | 3 | 0 | 0 | 4 | 0 |
| Maa | 12. Ruotsi | 50 | 0 | 12 | 0 | 8 | 1 | -- | 3 | 7 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 7 | 0 | 7 | 0 | 0 | 0 |
| Maa | 13. Iso-Britannia | 47 | 0 | 10 | 5 | 0 | 3 | 5 | 0 | 3 | 0 | 3 | 0 | 0 | 1 | -- | 0 | 0 | 2 | 1 | 4 | 3 | 2 | 5 |
| Maa | 14. Ranska | 44 | 1 | 0 | 0 | 4 | 0 | 0 | 5 | 0 | 0 | 0 | 4 | 1 | 12 | 0 | -- | 5 | 0 | 0 | 0 | 10 | 0 | 2 |
| Maa | 15. Suomi | 32 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | 4 | 2 | 0 | 1 | 8 | 2 | 0 | 0 | 1 | 0 | -- | 0 | 0 | 1 | 0 |
| Maa | 16. Islanti | 28 | 4 | 0 | 0 | -- | 4 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Maa | 17. Sveitsi | 26 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 | 7 | 3 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 1 | 0 | 3 | -- |
| Maa | 18. Portugali | 15 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | -- | 8 | 0 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Maa | 19. Espanja | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | -- | 0 | 10 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Maa | 20. Itävalta | 8 | 0 | 0 | -- | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Maa | 21. Luxemburg | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | -- | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Maa | 22. Turkki | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | -- | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |