stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lehtovyörousku

| Lehtovyörousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  zonarius
Kaksiosainen nimi
 Lactarius zonarius  (Bull.) Fr. 
Katso myös
   Lehtovyörousku Wikispeciesissä   Lehtovyörousku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtovyörousku (Lactarius zonarius) on kupera tai suppilomainen, kellertävä ja tahmealakkinen rouskulaji. Ontto jalka on kellertävä ja usein punatäpläinen. Sienen malto on valkoista. Maitiaisneste on valkoista ja sienen maku on polttavan kirpeä. Heltat ovat sahraminkeltaiset. Sieni kasvaa haavan seurassa Keski-Euroopassa. Suomesta ei tunneta yhtään löytöä.
Nimeä lehtovyörousku on käytetty myös lajista Lactarius evosmus, joka tunnetaan eteläisimmästä Suomesta.
Charles Le Brun

Charles Le Brunin muotokuva
Charles Le Brun (24. helmikuuta 1619 Pariisi – 12. helmikuuta 1690 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari ja lavastaja, jolla oli suuri vaikutus taiteen eri aloilla Ludvig XIV:n valtakaudella. Hän hankki mainetta Versailles'n palatsin sisustamisella ja eritoten sen suuren Peilisalin (La galerie des Glaces)  luomisella.
Elämäkerta

Charles Le Brun syntyi Pariisissa vuonna 1619. Charlesin ollessa yhdentoista vuoden ikäinen Kansleri Séguier huomasi tämän kyvyt. Kansleri uskoi pojan Simon Vouet’n työpajan ohjaukseen. Hän oppi ammatin salaisuudet tuolta suurelta mestarilta, mutta myös François Perrier'llä oli hänen tuleviin töihinsä suuri vaikutus. Hän matkusti Italiaan Nicolas Poussinin kanssa vuonna 1642. Le Brun jäi Italiaan neljäksi vuodeksi kansleri Séguierin taloudellisen tuen turvin.
Palattuaan Pariisiin Le Brun sai useita tilauksia. Kuninkaan valtiovarainministeri Nicolas Fouquet pyysi häntä työskentelemään Vaux-le-Vicomten linnan sisustamisessa (1656–1661). Yhdessä Philippe de Champaignen kanssa he saivat kuningas Ludvig XIV:n perustamaan vuonna 1648 Kuninkaallisen taideakatemian, Académie Royale de Peinture et de Sculpture. Perustaminen tapahtui alaikäisyyden vuoksi kuninkaan nimissä.
Ministeri Fouquet’n jouduttua epäsuosioon Charles Le Brun astui Aurinkokuninkaan palvelukseen. Vuodesta 1660 lähtien hän omistautui kuninkaan tulolle Pariisiin. Samana vuonna hän kilpaili Les Gobelins   -manufaktuurin perustamisesta, ja sittemmin hänet nimitettiin sen johtajaksi. Kuningas Ludvig XIV aateloi Le Brunin vuonna 1662, ja niin hänestä tuli ensimmäinen kuninkaallinen maalari, ja samalla hän sai vuosittaisen 12 000 livren eläkkeen. Vuonna 1663 Colbert nimitti hänet kuninkaallisen taideakatemian johtajaksi, koska Colbert halusi organisoida laitoksen uudelleen. Vuonna 1666 he perustivat Ranskan Rooman akatemian (Académie de France à Rome).
Le Brun oli päävastuussa Versailles’n linnan sisustamisesta, ja näin hänen alaisuudessaan työskenteli kymmenittäin taiteilijoita ja käsityöläisiä. Tämän päätehtävän ohessa hän työskenteli myös muille henkilöille heidän linnojaan sisustaen. Le Brun kuoli 22. helmikuuta 1690 Gobelinsin tehtailla. Hänet on haudattu Saint-Nicolas-de-Chardonnet’n kirkkoon Pariisiin.
Le Brunin tyyli

Koska Le Brun oli virallinen maalari, hänen tyylinsä palveli itsevaltaisen monarkin Ludvig XIV:n tarkoitusperiä. Tämän vuoksi häntä halveksittiin 1800-luvun taiteilijoiden keskuudessa, ja hän on melko tuntematon suurelle yleisölle.
Jotkut taidehistorioitsijat pitävät häntä – kuten itse kuningas Ludvig XIV oli aikanaan julistanut – 1700-luvun suurimpana ranskalaisena taidemaalarina. Le Brun halusi töillään ylistää Ludvig XIV:n absolutistista hallitustapaa, minkä osoituksena hän yhdisteli vallan käsitteitä ja symboleja keskenään. Tämä näkyy erityisesti suuren peilisalin kattomaalauksissa, joissa symbioosissa ovat suuret antiikkiset aiheet sekä ranskalaiset vallan tunnukset, kuten kukko ja lilja.
Aurinko muodostui hyvän hallituksen allegoriaksi. Le Brun esitti Ludvig XIV:n täydellisenä ruhtinaana, joka oli yhteenveto kaikista aiemmista ruhtinaista.
Le Brunin tuotannolle tyypillisiä olivat suurikokoiset maalaukset, joiden teemat ovat historiasta, esimerkiksi Louvressa oleva Aleksanteri Suuren historia. Hänen töidensä tavallisia teemoja olivat taistelut, mytologia ja muotokuvat.
Keskeiset työt

Louvren Apollon gallerian katon koristelu.
Vaux-le-Vicomten linnan, eritoten kuninkaan kamarin koristelu.
Versailles’n linnan suuren peilisalin katon freskot.
Keskeiset työt > Taulut > Charles Le Brun’n teoksia Louvressa

Jeesuslapsen uni
Kansleri Séguier seurueineen
Aleksanteri Suurta esittävät taulut
Lukuisia muita maalauksia
Keskeiset työt > Kirjoitetut teokset

Méthode pour apprendre à dessiner les passions (1698), julkaistiin postuumina. Sillä oli merkittävä vaikutus 1700-luvun taiteeseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yksityiskohtainen biografia ja valokuvia töistä (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  South Australia  Scientific illustrators  KulturNav 2  MusicBrainz  National Gallery of Canada  Victoria  Prado  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Structurae 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Allegoria Ludvig XIV:stä
Charles Le Brun, Versaillesin linnan suuren peilisalin katto
Toivo Lehtisalo

Lehtisalo vuonna 1914. Kuva: Kai Donner.
Toivo Vilho Lehtisalo (Löfgrén) (16. kesäkuuta 1887 Pöytyä – 8. elokuuta 1962 Helsinki) oli  professorin arvonimen saanut suomalainen kieli- ja kansatieteilijä.
Henkilöhistoria

Lehtisalon sukunimi vuoteen 1906 oli Löfgrén, hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettajat Gustaf Wilhelm Löfgrén ja Johanna Amanda Erkkinen (Eriksson). Lehtisalo tuli ylioppilaaksi Tampereen yhteiskoulusta 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910, maisteriksi 1911 ja lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1927. Samojedilaisen kieli- ja kansatieteen dosentti hän oli vuodesta 1932. Lehtisalo oli Suomalais-Ugrilaisen Seuran tutkijastipendiaatti, joka teki kieli- ja kansatietellisiä matkoja tundrajurakkien luo Pohjois-Venäjälle ja Siperiaan 1911–1912 ja metsäjurakkien luo Siperiaan 1914. Hän luennoi Budapestin yliopistossa vuonna 1931. Suomalais-Ugrilaisen Seuran arkistonhoitajana Lehtisalo toimi 1936. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1954.
Lehtisalon puoliso vuodesta 1923 oli apteekkari Laina Amanda Stenvall (s. 1893). Hänen veljensä oli metsäpäällikkö, metsäneuvos Uuno Lehtisalo.
Teokset

Tundralta ja taigasta. Muistelmia puolen vuosisadan takaa. Porvoo: WSOY 1959. 157 s.
Lehvämustesieni

| Lehvämustesieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Tulosesus
Laji::  impatiens
Kaksiosainen nimi
 Tulosesus impatiens  (Fr.) D. Wächt. & A. Melzer 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehvämustesieni (Tulosesus impatiens, syn. Coprinellus impatiens tai Coprinus impatiens) on noin 1–3 senttimetriä korkea vaalean- tai kanelinruskea mustesienilaji. Sienen jalka on valkoinen. Heltat ovat vaaleanruskeat ja vanhemmiten harmaantuvat. Sieni kasvaa pyökkimetsien lehtikarikkeessa Etelä- ja Keski-Euroopassa Sen esiintyminen Suomessa on puutteellisesti tunnettu (uhanalaisuusluokitus DD), mutta se on tavattu Brändössä.
Inkeri Lehtonen

Leena Ulla Inkeri Lehtonen (o.s. Talvitie, 4. heinäkuuta 1937 Lapua – 20. joulukuuta 2002) oli suomalainen kiekonheittäjä, kuulantyöntäjä ja koripalloilija.
Lehtonen saavutti yleisurheilussa kymmenen suomenmestaruutta, joista kuusi kiekonheitossa ja neljä kuulantyönnössä. Lisäksi hän voitti Pohjoismaitten mestaruuden kiekonheitossa vuonna 1961. Hän osallistui 16 maaotteluun, joista useimmissa hän oli joukkueen kapteeni. Lehtosen ennätykset ovat kuulantyönnössä 13,14 m (1960) ja kiekonheitossa 48,75 m (1963). Hän edusti seuratasolla Lapuan Virkiää.
Koripalloilijana Lehtonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1967 ja Suomen mestaruuden vuonna 1971. Hän oli naisten SM-sarjan paras korintekijä vuonna 1968. Koripallossa hän edusti Hongikon Nuorisoseuran Urheilijoita.
Siviilityönään Lehtonen toimi Viitaniemen koulun liikunnanopettajana Jyväskylässä.
Saavutukset

Kiekonheitto
Pohjoismaiden mestari: 1961
Suomen mestari: 1955, 1956, 1959, 1960, 1961, 1962
SM-hopea: 1958, 1963
SM-pronssi: 1965
Kuulantyöntö
Suomen mestari: 1959, 1960, 1961, 1962
SM-hopea: 1953
SM-pronssi: 1958, 1963
Koripallo
Pohjoismaiden mestaruus: 1967
Suomen mestaruus: 1971
SM-sarjan korikuningatar 1968
Lehman on niin kaunis

| Lehman on niin kaunis> Cretinetti che bello! |
| --- | --- |
 Lopussa Lehmanin jäsenet kiinnittyvät jälleen paikoilleen.
Ohjaaja:  André Deed
Pääosat:  André Deed
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Itala Film
Ensi-ilta:  lokakuu 1909 (Italia) 15. marraskuuta 1909 (Suomi)
Kesto:  190/84 metriä (4 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehman on niin kaunis (myös Kaunis Lehman, ital. Cretinetti che bello, Cretinetti troppo bello, Cretinetti e le donne ja muita nimityksiä) on vuonna 1909 valmistunut italialainen komediaelokuva. Lyhyen farssin päähenkilöä Cretinettiä (Suomessa Lehman) esittää ranskalainen André Deed.
Juoni

Lehman saa kutsun ystävänsä häihin ja pukeutuu parhaimpiinsa. Ulkona kaikki naiset ihastuvat Lehmaniin ja lähtevät jahtaamaan häntä. Hääjuhlassa Lehman hurmaa morsiamen ja joutuu pakenemaan paikalta. Lopulta naiset saavat Lehmanin kiinni ja repivät hänet palasiksi. Naisten lähdettyä pois Lehmanin ruuminosat kiinnittyvät jälleen paikoilleen.
Tuotanto ja teemat

Torinolaisen Itala Filmin tuottama Lehman on niin kaunis on hyvä esimerkki André Deedin Cretinetti-hahmon toiminnallisista farsseista. Sen komiikka perustuu porvarillisen yhteiskunnan sääntöjen, tapojen ja rituaalien järkkymiseen. Perinteiset sukupuoliroolit käännetään nurinniskoin, ja naisista tulee miesten pelkäämiä saalistajia. Ranskalaisista esikuvista lainattu törmäilevä ja koko ajan kiihtyvä takaa-ajo on tyypillinen piirre varhaisissa italialaisissa komedioissa. Päähenkilön narsismi johtaa täystuhoon, mutta lopussa kaikki palautuu entiselleen.
Elokuvaa on pidetty esimerkkinä varhaisen mykkäelokuvan porvarillisen sovinnaisuuden vastaisesta avantgardismista. Trikkikuvaukseen perustuva jäsenten irtoaminen ja uudelleen kiinnittyminen oli nähty jo aiemmin Georges Mélièsin elokuvissa, joissa myös Deed esiintyi (esim. Dislocation mystérieuse, 1901). Takaa-ajokohtauksen on arveltu vaikuttaneen Buster Keatonin Seitsemän mahdollisuutta (Seven Chances, 1925) -elokuvaan.
Lehman on niin kaunis oli yksi Deedin suosituimmista italialaiskomedioista. Sitä esitettiin Suomessa loppuvuodesta 1909.
Restaurointi

Elokuva on säilynyt Torinon Kansallisen elokuvamuseon kokoelmissa. Alkuperäisestä 190 (tai 97) metrin pituudesta on jäljellä 84 (tai 115) metriä. Restaurointi on nähtävissä museon Vimeo-sivustolla.
Aiheesta muualla

Lehman on niin kaunis Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kalevi Lehtovirta

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kalevi Valdemar Lehtovirta
Syntymäaika: 20. helmikuuta 1928
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Kuolinaika: 10. tammikuuta 2016 (87 vuotta)
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1947–1950 1951–1953 1953–1957 1957–1963 1963–1965 | Turun Weikot Turun Pyrkivä Red Star Turun Palloseura Turun Toverit | 52 (36) 36 (18) 63 (18) 94 (34) |
Maajoukkue
| 1947–1959 |  Suomi | 044 (12) |
Valmennusura
1962: Turun Palloseura
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kalevi Valdemar Lehtovirta (20. helmikuuta 1928 Turku – 10. tammikuuta 2016 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija.
Lehtovirta edusti Suomea jalkapalloilijana Helsingin 1952 olympialaisissa. Kaikkiaan hän pelasi 44 A-maaottelua ja teki niissä 12 maalia.
Suomessa Lehtovirta edusti Turun Pyrkivää, Turun Weikkoja, Turun Palloseuraa ja Turun Tovereita. Hän voitti SM-sarjan maalikuninkuuden yhdessä Kai Pahlmanin kanssa vuonna 1958.
Vuonna 1953 Lehtovirta lähti ulkomaille ammattilaiseksi kolmantena suomalaisena jalkapalloilijana – hänen edeltäjiään olivat Aulis Rytkönen ja Nils Rikberg. Lehtovirta pelasi neljä vuotta Pariisin Red Star -joukkueessa.
Vuoden suomalaiseksi jalkapalloilijaksi Lehtovirta valittiin vuonna 1951. Hän voitti TUL:n mestaruuden jalkapallossa 1953, jääkiekossa 1947 ja 1948 sekä jääpallossa 1951 ja 1952.
Erich Leie

| Erich Leie |
| --- | --- |
 Erich Leie oikealla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1916  Kiel, Saksa
Kuollut: 7. maaliskuuta 1945 (28 vuotta)  Drogomyśl, Puola
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Saksa
Taistelut ja sodat:  Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  
Joukko-osasto:  Luftwaffe
Erich Leie (10. syyskuuta 1916 Kiel – 7. maaliskuuta 1945 Drogomyśl, Puola) oli saksalainen lentäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Hänet palkittiin ansioistaan rautaristin ritariristin tammenlehvillä. Hänet ylennettiin kuolemansa jälkeen everstiluutnantiksi.
Leie liittyi Luftwaffeen vuonna 1940. Hän saavutti ensimmäisen ilmavoittonsa saman vuoden toukokuussa, kun hän ampui alas yhden Bristol Blenheimin. Vuonna 1940 hän saavutti 11 ilmavoittoa. Vuonna 1941 hän ansaitsi ritariristin. 23. kesäkuuta hän ampui alas kuusi Supermarine Spitfireä. Vuoden loppuun mennessä hänellä oli 32 ilmavoittoa. Vuonna 1942 hänet ylennettiin Gruppenkommandeuriksi I./JG 51:een ja hän osallistui Dieppen ilmataisteluihin. Dieppessä hänen koneensa ammuttiin alas ja hän haavoittui. Tammikuussa 1943 hänet siirrettiin itärintamalle. Hän osallistui lentueenjohtajana operaatio Zitadeliin ja Kurskin taisteluun.
Marraskuussa 1943 Leie saavutti sadannen ilmavoittonsa. 6. heinäkuuta hänet ammuttiin alas, mutta hän onnistui hyppäämään laskuvarjollaan omiensa linjoille. Lokakuussa 1944 Leien ilmavoittojen määrä oli 118. Hänestä tuli Geschwaderkommodore JG 77:een joulukuussa 1944. 7. maaliskuuta 1945 Leie sai surmansa törmättyään venäläiseen Jak-9-hävittäjään.
Mikko Leikkanen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Mikko Leikkanen 2022 |  Mikko Leikkanen 2022 |  Mikko Leikkanen 2022 |  |
Maa:  Suomi
Miesten salibandy
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 2018 |  |  |
Mikko "Leku" Leikkanen (s. 6. elokuuta 1988) on uransa lopettanut suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Suomen miesten maajoukkueessa 43 ottelua. Niissä hän teki yksitoista maalia ja sai kahdeksas syöttöpistettä. Hän on edustanut Suomea MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2021. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2018 ja teki turnauksessa yhden maalin sekä sai yhden syöttöpisteen.
Leikkanen edusti koko uransa Salibandyliigassa Classicia vuosina 2005–2023. Kauden 2010-2011 Leikkanen pelasi Sveitsin NLA-liigassa. Ura päättyi 22.3.2023 kun Classic hävisi Esport Oilersille neljännen puolivälierän jatkoajalla.  Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2016, 2017, 2018, 2019, 2021 ja 2022 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2007, 2008 ja 2014 sekä SM-pronssia vuonna 2013. Hän pelasi liigassa 314 runkosarjaottelua, joissa teki 151 maalia ja antanut 119 maalisyöttöä, sekä 147 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 68 maalia ja saanut 50 syöttöpistettä. Leikkanen oli ison osan kausista 2012–2013, 2014–2015 ja 2022-2023 sivussa polvivammojen vuoksi.
Sitkeästi itsensä vammoista huolimatta itseään kehittänyt Leikkanen oli pelikentillä rehti ja tyylikäs pelaaja ja erittäin pidetty niin omien kuin vastustajinkin joukoissa.
Brian Leetch

| Brian Leetch |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1968 (ikä 56) Corpus Christi, Texas
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2007
Seurat:  New York Rangers Toronto Maple Leafs Boston Bruins
NHL-varaus:  9. varaus, 1986 New York Rangers
Hockey Hall of Fame
 2009 
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | New York Rangers | 1994  |
Brian Joseph Leetch (s. 3. maaliskuuta 1968 Corpus Christi, Texas, Yhdysvallat) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän loi pitkän, 18 kautta kestäneen ammattilaisuran NHL:ssä edustaen New York Rangersia, Toronto Maple Leafsia ja Boston Bruinsia. Leetch pelasi Rangersissa 16 kautta, jona aikana hän voitti Stanley Cupin vuonna 1994. Hänet valittiin Rangersissa kahdesti liigan parhaaksi puolustajaksi sekä kerran parhaaksi tulokkaasi ja pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi. Leetch on palkittu peliuransa jälkeen Lester Patrick Trophylla. Häntä pidetään yleisesti yhtenä NHL:n historian parhaista puolustajista. Vuonna 2009 Leetch hyväksyttiin Hockey Hall of Fameen.
Leetch edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta useaan otteeseen arvokisoissa. Hän voitti kultaa maailmancupissa 1996 ja olympiahopeaa Salt Lake Cityn talviolympialaisista vuonna 2002.
Ura > Seuraura

New York Rangers varasi Leetchin high schoolista NHL:n vuoden 1986 varaustilaisuuden yhdeksännellä vuorolla. Leetch pelasi kuitenkin vuoteen 1988 asti NHL:n ulkopuolella. Tuona aikana hän pelasi muun muassa Boston Collegessa sekä Yhdysvaltain maajoukkueessa. Bostonissa hän pelasi yhden kauden aikana 37 ottelua saavuttaen tehopisteet 9+38 = 47. Hänet valittiin All-American-joukkueeseen, joukkueensa arvokkaimmaksi pelaajaksi ja Walter Brown Awardin (paras yhdysvaltalainen pelaaja) voittajaksi. Leetchiä pidettiin erityisesti Rangersin valmennusjohdossa lupaavana pelaajana, eikä hän tuottanut pettymystä. Ensimmäisellä NHL-kaudellaan hän rikkoi Rangersin tulokaspelaajien maali-, alivoimamaali-, syöttö- ja piste-ennätykset ja voitti parhaan tulokkaan palkinnon. Seuraavalla kaudella Leetch pelasi kuitenkin heikommin, mikä johtui osittain hänen loppukaudella podetusta olkapäävammasta. Kaudella 1991–1992 Leetch pelasi jopa paremmin kuin ensimmäisellä kaudellaan. Hän teki runkosarjassa 22 maalia ja 80 syöttöä, joista jälkimmäinen oli tuolloin myös seuran ennätys. Kauden päätteeksi hänet valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi. Näin ollen hän on yksi kuudesta NHL-puolustajasta, jotka ovat saavuttaneet 100 tehopistettä kauden aikana.
Rangers oli noussut kaudella 1993–1994 yhdeksi NHL:n parhaista joukkueista. Pudotuspeleissä Leetchin peli parani jatkuvasti. Vaikka konferenssin loppuotteluissa New Jersey Devilsiä vastaan joukkueen tähdeksi nousikin hattutempun tehnyt Mark Messier, Leetch oli joukkueen tähti loppuottelusarjassa Vancouver Canucksia vastaan. Rangers voitti loppuottelusarjan lopulta seitsemännessä ottelussa. Leetch pelasi pudotuspeleissä 23 ottelua, teki niissä 11 maalia ja antoi 23 maaliin johtanutta syöttöä ja voitti pudotuspelien pistepörssin. Lisäksi hänet valittiin ensimmäisenä yhdysvaltalaisena pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Seuraavalla kaudella Leetch pelasi runkosarjassa 48 ottelua, joissa hän teki tehopisteet 9+32. Kaudella 1995–1996 hän pelasi 82 ottelua ja teki 15 maalia ja 70 syöttöä. Kaudella 1996–1997 hän teki runkosarjassa tehopisteet 20+58. Kausi oli myös Leetchin viimeinen pudotuspelikausi Rangersissa.
Keväällä 1997 Rangersin kapteeni Messier siirtyi Vancouveriin ja Leetchistä tuli joukkueen uusi kapteeni. Seuraavat kolme kautta Leetch pelasi edellisiä kausiaan heikommin, sillä hän jäi joka kausi alle 60 tehopisteeseen, joskin kauden 1999–2000 heikko tulos selittyy osittain sillä, että Leetch pelasi loukkaantumisten takia vain 50 ottelua. Vuonna 2000 Leetch väistyi kapteenin paikalta, kun Messier palasi Rangersiin ja seuran kapteeniksi. Kaudella 2000–2001 Leech teki vielä 76 tehopistettä runkosarjassa, jonka jälkeen hänen pistemääränsä kuitenkin heikkenivät kausi kaudelta.
Rangers myi Leetchin kesken kauden 2003–2004 Toronto Maple Leafsiin, jossa hän pelasi vain 15 ottelua. Työsulkukaudella 2004–2005 Leetch teki yhden vuoden pelaajasopimuksen Boston Bruinsin kanssa. Kauden 2005–2006 aikana hän teki uransa tuhannennen tehopisteen ja ilmoitti kauden lopuksi lopettavansa uransa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Kultaa | World Cup 1996 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Kanada Cup 1991 | jääkiekko |  |
Leetch edusti Yhdysvaltoja useissa eri arvokisoissa. Hän pelasi Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1984, 1985 ja 1986. Vuonna 1988 hänet valittiin olympiajoukkueeseen. Vuosina 1991 ja 1996 hän pelasi Kanada-cupissa (myöhemmin Jääkiekon maailmancup). Yhdysvallat voitti vuoden 1996 turnauksen. Vuosina 1998 ja 2002 Leetch edusti Yhdysvaltoja olympialaisissa voittaen hopeaa vuonna 2002. Hänen viimeinen maajoukkueturnauksensa oli vuoden 2004 jääkiekon maailmancup, jossa Yhdysvallat jäi neljänneksi.
Pelitapa

Leetchiä pidetään yhtenä NHL:n kaikkien aikojen parhaista hyökkäävistä puolustajista. Hän oli erittäin taitava luistelija ja pelinrakentaja. Hänen tapasi usein ottaa vastaan pitkän syötön vastustajan siniviivalla, liukua leveässä haara-asennossa vastustajien ohi ja tehdä maalin. Yksilötaitojensa ansiosta hänen arveltiin pärjäävän myös hyökkääjänä. Lisäksi Leetchiä pidettiin herrasmiespelaajana, minkä takia hän pelasikin pitkään Rangersin ja Yhdysvaltain maajoukkueen kapteenina. Kun Rangersin pitkäaikainen kapteeni Mark Messier palasi joukkueeseen vuonna 2000, Leetch ilmoitti luovuttavansa kapteeninnauhansa takaisin hänelle. Tästä liikuttuneena Messier purskahti kyyneliin kesken tiedotustilaisuuden.
Kaukalon ulkopuolella Leetch pyrki välttämään huomiota eikä antanut mielellään haastatteluja.
Saavutukset ja palkinnot

| --- | --- |
 NHL:n tulokastähdistö 1989  Calder Memorial Trophy 1989  NHL:n tähdistöottelu 1990, 1991, 1992, 1994, 1996, 1997, 1998, 2001, 2002 ja 2003 (loukkaantunut)  Maailmancupin voitto 1996  NHL:n ensimmäinen tähdistökentällinen 1992, 1997  NHL:n toinen tähdistökentällinen 1991, 1994, 1996  James Norris Memorial Trophy 1992, 1997 :  Conn Smythe Trophy 1994  Stanley Cup 1994  Valittiin kuudesti Rangersin arvokkaimmaksi pelaajaksi  olympialaisten tähdistökentällinen 2002  olympiahopeaa 2002  Valittiin USA Hockey Hall of Fameen vuonna 2008  Valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 2009
Leipätunturi

Leipätunturi (ven. Лейпатунтури) on tunturialue Kantalahden piirissä Murmanskin alueen lounaisosassa Venäjällä. Tunturialueen korkein huippu on 530 metriä korkea. Leipätunturi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla Sallan–Kuusamon alueella ja kuului ennen alueluovutuksia Sallan kuntaan.
Ernst Leitner

Ernst Leitner (27. lokakuuta 1912 Niklasdorf, Steiermark, Itävalta-Unkari – 24. marraskuuta 1951 Wien) oli itävaltalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten aitajuoksuissa.
Leitner sijoittui Torinon EM-kilpailuissa 1934 viidenneksi 400 metrin aitajuoksussa ajalla 55,2 s sekä tuli hylätyksi 110 metrin aitajuoksun loppukilpailussa. Berliinin 1936 olympialaisissa hän karsiutui molempien lajien alkuerissä. Hän voitti Itävallan mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa vuosina 1933, 1935, 1936, 1938 ja 1941, 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1933, 1934, 1935 ja 1936 sekä kymmenottelussa vuonna 1941. Hän juoksi useita Itävallan ennätyksiä: 110 metrin aidoissa 14,8 s kahdesti vuonna 1935 – ennätys rikottiin vasta vuonna 1961 –, 200 metrin aidoissa 26,2 s vuonna 1934 sekä 400 metrin aidoissa 57,2 s ja 55,7 s vuonna 1933, 55,4 s vuonna 1935, 54,9 s vuonna 1936 ja 54,8 s myös vuonna 1936.