stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Destiny (ISS)
Kuvia

Destiny-moduulia nostetaan sukkulasta lennolla STS-98.
Vasta asennettu Destiny sisältä.
Joan E. Higginbotham (edessä), STS-116:n tehtäväspesialisti ja Sunita L. Williams, Retkikunta 14:n lentoinsinööri, Destinyssä.
Susan J. Helms, Retkikunta 2:n lentoinsinööri katsoo Destinyn ikkunasta
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kansainvälinen avaruusasema (ISS)()
Emilio Recoba

Emilio Recoba (3. marraskuuta 1904 Montevideo, Uruguay – 12. marraskuuta 1992) oli uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Recoba edusti koko ammattilaisuransa Nacionalia vuodet 1925–1933. Hän debytoi Uruguayn A-maajoukkueessa lokakuussa 1926 ja voitti joukkueen kanssa vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailut ja Copa Américan kaudella 1925–1926.
Ei kuole koskaan

| Ei kuole koskaan Tryer |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 19. huhtiikuuta 2019
 Kesto: 31.28
 Levy-yhtiö: Suicide Records
Tryerin muut julkaisut
| Samaa tarinaa 2017 | Ei kuole koskaan 2019 |   |
Ei kuole koskaan on punkyhtye Tryerin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. huhtiikuuta 2019.
Kappaleet

Omasta naamasta nuolen – 2.54
Vaivoin ehjä, vaivoin vain – 2.43
Pala auringosta – 3.33
Zen – 3.41
Maanantain armolahja – 2.39
Tavat ja tarpeet – 3.03
Ei kuole koskaan – 2.05
Hunter S. Nixon – 3.17
Mielensärajoittaja – 2.20
Katumusharjoitus – 1.46
Vertauskunta – 3.22
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8/10
Inferno:
Kaaoszine: 9+/10
Metalliluola: 7+/10
Emilio Ramos

| Emilio Ramos> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Emilio Ramos Delgado
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1935 (ikä 89) Madrid, Espanja
Kansalaisuus:   Espanja
Uran tiedot
Pituus:  169 cm
Laji:  jousiammunta
Emilio Ramos Delgado (s. 25. huhtikuuta 1935 Madrid) on espanjalainen jousiampuja. Hän edusti Espanjaa Münchenin kesäolympialaisten 1972 miesten yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 49. Ramos kilpaili myös kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1959 Tukholmassa ja 1975 Interlakenissa.
Dejan Lovren

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dejan Lovren
Syntymäaika: 5. heinäkuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Zenica, Jugoslavia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura: FK Zenit Pietari
Junioriseurat
: Karlovac
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2010 2006–2008 2010–2013 2013–2014 2014–2020 2020– | Dinamo Zagreb → Inter Zaprešić Lyon Southampton Liverpool FK Zenit Pietari | 37 (1) 50 (1) 72 (2) 31 (2) 131 (5)  50 (3) |
Maajoukkue
| 2009– | Kroatia | 78 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. joulukuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. joulukuuta 2022.
| Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kroatia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Venäjä 2018 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Qatar 2022 | Jalkapallo |  |
Dejan Lovren (s. 5. heinäkuuta 1989 Zenica, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa FK Zenit Pietaria ja on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on aiemmin pelannut kotimaansa lisäksi 3,5 vuotta Ranskassa ja kuusi vuotta Englannissa. Hän on pelannut Kroatian maajoukkueessa vuodesta 2009.
Seurajoukkueura

Lovren edusti kroatialaista Dinamo Zagrebia vuosina 2005−2010. Kausilla 2006−2008 hän oli tosin lainalla Inter Zaprešićissa. Hän voitti Dinamossa Kroatian-mestaruuden 2009 ja 2010 sekä Kroatian cupin 2009. Hän pelasi seurassa myös Mestarien liigan karsintoja ja Eurooppa-liigaa. Hän siirtyi tammikuussa 2010 ranskalaisseura Lyoniin 4½-vuotisella sopimuksella. Hänestä maksettiin 9,5 miljoonan euron siirtokorvaus. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 24. tammikuuta 2010 Ranskan cupin ottelussa Monacoa vastaan. Ensimmäisen pelinsä maan pääsarjassa hän pelasi 31. tammikuuta 2010 Paris Saint-Germainia vastaan. Seuraavalla kaudella hän debytoi Mestarien liigassa.
Lovren pelasi Ranskassa neljä kautta ja oli voittamassa vuonna 2012 Ranskan cupia. Kesäkuussa 2013 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Southamptoniin, joka maksoi Lyonille 8,5 miljoonan punnan siirtokorvauksen. Lovren teki Southamptonin kanssa nelivuotisen sopimuksen. Hän siirtyi kuitenkin jo seuraavana kesänä Valioliigan Liverpooliin runsaan 25 miljoonan euron siirtosummalla.
Lovren pelasi Liverpoolissa 24−29 valioliigaottelua kausilla 2014−2018. Seuraavalla kaudella ottelumäärä putosi kolmeentoista. Hän pelasi tappiollisissa Eurooppa-liigan loppuottelussa 2016 ja Mestarien liigan loppuottelussa 2018. Kaudella 2018−2019 hän pelasi vain kolmessa Mestarien liigan ottelussa ja oli vaihtopenkillä myös voitokkaassa loppuottelussa Tottenhamia vastaan. Hän pelasi kymmenen valioliigaottelua Liverpoolin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2019–2020.
Lovren siirtyi Venäjän jalkapalloliigan Zenitiin 12 miljoonalla eurolla kesällä 2020. Hän voitti kaudella 2020–2021 Venäjän-mestaruuden ja teki Venäjän Valioliigan 21 ottelussaan kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän voitti jälleen mestaruuden mutta pelasi vain 14 liigaottelua, koska hän oli kauden jälkipuoliskon sivussa peleistä nilkkavamman vuoksi.
Maajoukkueura

Lovren pelasi Kroatian 17−21-vuotiaiden maajoukkueissa vuosina 2004−2010. Hän oli mukana Kroatian maajoukkueessa ensimmäisen kerran 12. elokuuta 2009 ottelussa Valko-Venäjää vastaan, muttei päässyt pelaamaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Qataria vastaan saman vuoden lokakuussa. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi muutamaa päivää myöhemmin MM-karsintaottelussa Kazakstania vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan syyskuussa 2011. Tämän jälkeen hän on tehnyt maalin maaliskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Walesia, syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Slovakiaa, syyskuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Ranskaa ja syyskuussa 2022 Kansojen liigan ottelussa Itävaltaa vastaan.
Lovren joutui jäämään nilkkavamman takia pois EM-kilpailuista 2012. Hän pelasi Kroatian kaikki kolme ottelua MM-kilpailuissa 2014. Hän ei ollut Kroatian joukkueessa EM-kilpailuista 2016. Hän pelasi Kroatian jokaisessa ottelussa maan saavuttaessa hopeaa MM-kilpailuissa 2018. Hän pelasi täydet minuutit myös loppuottelussa Ranskaa vastaan. Kesällä 2021 pelatuissa EM-kilpailuissa Lovren pelasi täydet minuutit Kroatian toisessa ja kolmannessa alkulohko-ottelussa mutta sai molemmissa varoituksen ja niiden seurauksena pelikiellon neljännesvälieräotteluun, jonka Kroatia hävisi. MM-kilpailuissa 2022 Kroatia saavutti pronssia ja Lovren pelasi täydet minuutit joukkueensa kuudessa ensimmäisessä ottelussa mutta ei päässyt pronssiottelussa kentälle.
Yksityiselämä

29. kesäkuuta 2012 Lovren meni naimisiin Anita Sekulićin kanssa. Heidän tyttärensä syntyi kaksi kuukautta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lovrenin tilastot Football Database -sivustolla (ranskaksi)
Olympique Lyonnais – Ligue 1
1 Lopes |
2 Diomandé |
3 Tagliafico |
4 Akouokou |
5 Lovren |
6 Caqueret |
7 Baldé |
8 Tolisso |
9 Orban |
10 Lacazette |
11 Fofana |
12 O’Brien |
14 Adryelson |
17 Benrahma |
18 Cherki |
20 Kumbedi |
21 Henrique |
22 Mata |
23 Perri |
24 Lepenant |
25 Mangala |
30 Bengui |
31 Matić |
34 Diawara |
37 Nuamah |
55 Ćaleta-Car |
84 El Arouch |
98 Maitland-Niles |
Valmentaja Sage
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Pletikosa
2 Vrsaljko
3 Pranjić
4 Perišić
5 Ćorluka
6 Lovren
7 Rakitić
8 Vukojević
9 Jelavić
10 Modrić
11 Srna
12 Zelenika
13 Schildenfeld
14 Brozović
15 Badelj
16 Rebić
17 Mandžukić
18 Olić
19 Sammir
20 Kovačić
21 Vida
22 Eduardo
23 Subašić
Valmentaja Kovač
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Livaković |
2 Vrsaljko |
3 Strinić |
4 Perišić |
5 Ćorluka |
6 Lovren |
7 Rakitić |
8 Kovačić |
9 Kramarić |
10 Modrić |
11 Brozović |
12 L. Kalinić |
13 Jedvaj |
14 Bradarić |
15 Ćaleta-Car |
16 N. Kalinić |
17 Mandžukić |
18 Rebić |
19 Badelj |
20 Pjaca |
21 Vida |
22 Pivarić |
23 Subašić |
Valmentaja Dalić
Kroatian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Livaković |
2 Vrsaljko |
3 Barišić |
4 Perišić |
5 Ćaleta-Car |
6 Lovren |
7 Brekalo |
8 Kovačić |
9 Kramarić |
10 Modrić |
11 Brozović |
12 Kalinić |
13 Vlašić |
14 Budimir |
15 Pašalić |
16 Škorić |
17 Rebić |
18 Oršić |
19 Badelj |
20 Petković |
21 Vida |
22 Juranović |
23 Sluga |
24 Bradarić |
25 Gvardiol |
26 Ivanušec |
Valmentaja Dalić
Kroatian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Livaković |
2 Stanišić |
3 Barišić |
4 Perišić |
5 Erlić |
6 Lovren |
7 Majer |
8 Kovačić |
9 Kramarić |
10 Modrić |
11 Brozović |
12 Grbić |
13 Vlašić |
14 Livaja |
15 Pašalić |
16 Petković |
17 Budimir |
18 Oršić |
19 Sosa |
20  Gvardiol |
21 Vida |
22 Juranović |
23 Ivušić |
24 Šutalo |
25 Sučić |
26 Jakić |
Valmentaja Dalić
Elkjøp

| Elkjøp |
| --- | --- |

Perustettu:  16. maaliskuuta 1962
Toimitusjohtaja:  Fredrik Tønnesen
Kotipaikka:  Nydalen, Norja
Emoyhtiö:  Currys plc
Tytäryhtiöt:  Gigantti Oy Ab
Omistaja:  Currys plc
Kotisivu:  www.elkjop.no
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elkjøp on vuonna 1962 perustettu norjalainen kodinelektroniikkaketju, jonka omistaa monikansallinen yhtiö Currys plc. Kodinelektroniikkaketjut Gigantti, Elgiganten, Elko ja Elding ovat Elkjøp-konsernin omistuksessa.
Konserni

Elkjøp-konserni toimii Pohjoismaissa seuraavilla nimillä:
Gigantti (Suomi)
Elkjøp (Norja)
Elgiganten (Ruotsi ja Tanska)
Elko (Islanti)
Elding (Färsaaret)
Ekseptionalismi

Ekseptionalismi on uskomus jonkin ihmisryhmän tai kulttuurin ainutlaatuisuudesta ja usein paremmuudesta muihin nähden. Ekseptionalismia esiintyy osana monia kulttuureja. Sen tunnettuja muotoja ovat muiden muassa uskomus valitusta kansasta ja yhdysvaltalainen ekseptionalismi.
Erik Wilén

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Erik Wilén, 1929 |  Erik Wilén, 1929 |  Erik Wilén, 1929 |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | 400 m aidat |  |
Erik Wilhelm ”Erkka” Wilén (15. heinäkuuta 1898 Helsinki – 23. heinäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti. Wilén edusti Suomea kolmissa olympiakisoissa, 1920, 1924 ja 1928. Hän voitti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa Pariisin kisoissa 7. heinäkuuta 1924.
Suomen kansallisena tasolla Wilén menestyi kaikilla juoksumatkoilla 100 metriä – 800 metriä mukaan lukien 110 metrin ja 400 metrin aidat voittaen kaikilla Suomen mestaruuksia. 400 metrillä hän juoksi parhaan aikansa 49,0 vuonna 1923. Se säilyi Suomen ennätyksenä 10 vuotta.
Seuratasolla Wilén edusti helsinkiläistä HIFK:ta.
Uransa jälkeen Wilén toimi Berliinin 1936 olympialaisiin valmistautuvien suomalaisten pikajuoksijoiden valmentajana.
Urheiluansioistaan Wilénille myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1957.
Aiheesta muualla

Åström, Johan: SUL 100 vuotta – Erik Wilén (arkistoitu versio)  25.9.2006. Suomen Urheiluliitto ry.
Wilén, Erkka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Edwin Salazar

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Edwin Ernesto Salazar Ruiz
Syntymäaika: 6. elokuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: , Kolumbia
Pituus: 187 cm
Seura
Seura:  PS Kemi
Tehtävä: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016- |  Orsomarso SC | 12 | (1) |
| 2017 |  PS Kemi | 11 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 15. syyskuuta 2017.
Edwin Ernesto Salazar Ruiz (s. 6. elokuuta 1991 Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliiga-seura PS Kemiä vuoden sopimuksella kaudella 2017. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Ennen Suomeen siirtymistään Salazar on pelannut Kolumbian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Orsomarso SC:n riveissä.
Salazar siirtyi Suomeen keväällä 2017 PS Kemin Veikkausliiga-joukkueeseen kautta 2017 vuoden mittaisella lainasopimuksella.
Erik af Palén

Erik Johan af Palén (Paleen) (15. toukokuuta 1716 Strängnäs–6. syyskuuta 1788 Tukholma) oli suomalainen virkamies ja lainsuomentaja, joka aateloitiin.
Palénin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Abraham Palén ja Katarina Tigerstedt. Hän opiskeli Turussa ja tuli hovioikeuden auskultantiksi 1737. Vuodesta 1738 hän toimi virkamiehenä Tukholman oikeusrevisiossa, vuodesta 1757 protokollasihteerinä ja talonpoikaissäädyn sihteerinä kolmilla valtiopäivillä 1755–1770, jolloin hänet asetettiin myös manufaktuurikonttorin ja valtionvelkakonttorin valtuutetuksi. Palén kannatti voimakkaasti hattu-puoluetta. Hän tarkasti appensa, lääninsihteeri Samuel Forseenin tekemän vuoden 1734 lain suomennoksen 1751-1756, joskin luovutti sen julkaisuoikeuden hovioikeudenaktuaari G. G. Saloniukselle. Tarkkaa tietoa ei ole, mikä on hänen osuutensa suomennoksessa Ruotzin waldacunnan laki, joka ilmestyi 1759. Pohjois-Suomen laamannina Palén toimi 1766-1783. Hänet aateloitiin 1770.
Palénin puoliso vuodesta 1744 oli Anna Johanna Forséen (k. 1784).
Aiheesta muualla

Kotivuori, Yrjö: Erik Johan af Palén. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 25.9.2013.
Ensimmäinen naula

| Ensimmäinen naula |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jukka M. Heikkilä
Kansitaiteilija:  Jukka M. Heikkilä
Kieli:  suomi
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  Jukka M. Heikkilä
Julkaistu:  2024
Sivumäärä:  299
ISBN:  9798875537721

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ensimmäinen naula on Jukka M. Heikkilän vuonna 2024 ilmestynyt historiallinen romaani, joka sijoittuu antiikin ajan Roomaan.
Ensimmäinen naula on historiallinen romaani, joka dramatisoi Rooman tasavallan synnyn
antiikin historiankirjoittajien tradition mukaisesti. Kirjan päähenkilö on Marcus Horatius
Pulvillus, tasavallan ensimmäisen vuoden preetori. Sivuhenkilöitä ovat muun muassa
Brutus ja Valerius Poplicola.
Tapahtumat sijoittuvat vuosiin 509–508 eKr.
Erik de Bruin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Erik de Bruin |  Erik de Bruin |  Erik de Bruin |  |
Maa:   Alankomaat
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | Kiekonheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Split 1990 | Kiekonheitto |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Duisburg 1989 |  Kiekonheitto |  |
Erik de Bruin (s. 25. toukokuuta 1963 Hardinxveld-Giessendam) on alankomaalainen yleisurheilija, joka kilpaili kiekonheitossa ja kuulantyönnössä. Hän edusti seuratasolla haagilaista V&L-TC:tä. De Bruin voitti kiekonheitossa hopeaa MM-kisoista 1991, EM-kilpailuista 1990 ja vuoden 1989 universiadeista. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1984 ja 1988. De Bruin sijoittui kiekonheitossa molempina vuosina yhdeksänneksi, minkä lisäksi hän oli kahdeksas kuulantyönnössä Los Angelesin kisoissa 1984.
De Bruin voitti urallaan peräti 38 maansa mestaruutta. Mestaruuksista 13 tuli sisä- ja 25 ulkoradoilta. Hän pitää hallussaan kiekonheiton Alankomaiden ennätystä tuloksellaan 68,12 metriä. Erikin sisko Corrie oli kiekonheittäjä ja vaimo Michelle uimari.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: WA
Kiekonheitto: 68,12 m (1991)
Kuulantyöntö: 20,95 m (1986)
Eurovision laulukilpailu 2014

| Eurovision laulukilpailu 2014 ”#JoinUs” (”#LiityMeihin”) |
| --- | --- |

Päivämäärät
1. semifinaali:  6. toukokuuta 2014
2. semifinaali:  8. toukokuuta 2014
Finaali:  10. toukokuuta 2014
Isäntä
Tapahtumapaikka:  B&W Hallerne, Kööpenhamina, Tanska
Juontaja(t):  Lise Rønne, Nikolaj Koppel, Pilou Asbæk
Isäntämaan toimittaja:  DR
Osallistujat
Osallistujien määrä:  37
Palaavat maat:   Portugali  Puola
Vetäytyvät maat:   Bulgaria  Kroatia  Kypros  Serbia
Äänestys
Voittaja:   Itävalta Rise Like a Phoenix
Nolla pistettä saaneet:  –
Osallistujakartta

   Maat, jotka pääsivät finaaliin   Maat, jotka eivät osallistuneet vuonna 2014   Maat, jotka eivät päässeet finaaliin  
Eurovision laulukilpailu · Teemasivu
 ◄ 2013  2015 ► 
Eurovision laulukilpailu 2014 oli järjestyksessään 59. Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin Kööpenhaminan B&W Hallernella, Tanskassa, Emmelie de Forestin voitettua vuoden 2013 kilpailun kappaleella ”Only Teardrops”. Tämä oli kolmas kerta, kun Tanska isännöi kilpailua. Edellisen kerran Tanska isännöi kilpailua vuonna 2001.
Kilpailuun osallistui 37 maata. 10. toukokuuta 2013 järjestäjien lehdistötilaisuudessa johtava tarkastaja Jon Ola Sand kommentoi, että hän toivoo vuoden 2013 kilpailusta pois jättäytyneiden maiden paluuta ja että EBU keskustelee paluusta maiden kanssa. Semifinaalit järjestettiin 6. ja 8. toukokuuta, finaali 10. toukokuuta; alun perin kilpailu oli suunniteltu järjestettäväksi viikkoa myöhemmin.
Isäntäkaupungiksi harkittiin Kööpenhaminaa, Herningiä ja Horsensia, mutta lopulta DR ilmoitti 2. syyskuuta 2013, että kilpailut järjestetään Kööpenhaminan B&W Hallernella. Kilpailun isännöi Tanskan kansallinen tv-toimittaja DR, joka määräsi Pernille Gaardbon vuoden 2014 kilpailun vastaavaksi tuottajaksi. Kilpailun juonsivat Lise Rønne, Nikolaj Koppel ja Pilou Asbæk.
Conchita Wurst kenraaliharjoituksissa Kööpenhaminassa 7. toukokuuta 2014.
Kilpailun voitti Itävallan Conchita Wurst kappaleella ”Rise Like a Phoenix”. Suomea edusti Softengine kappaleella ”Something Better”. Suomi teki vuoden 2006 voiton jälkeisen ennätyksensä sijoittumalla sijalle 11. Lisäksi sijoitus oli osallistujamäärään suhteutettuna Suomen kaikkien aikojen toiseksi paras.
Suomessa Yle TV2:n ensimmäisen semifinaalin lähetystä seurasi suorana keskimäärin 353 000, toista semifinaalia 648 000 ja finaalia keskimäärin 1,1 miljoonaa henkilöä. Parhaimmillaan finaalilla oli yli kaksi miljoonaa katsojaa.
Tapahtumapaikka

Tanskan yleisradioyhtiö DR ilmoitti 2. syyskuuta valinneensa Kööpenhaminan isäntäkaupungiksi. Kilpailu järjestettiin entisellä laivatelakalla, Refshaleøenilla B&W Hallernessa. Tapahtumapaikkaa muokattiin kilpailua varten: ympäröivästä alueesta tuli "Euroviisusaari", johon rakennettiin lehdistökeskus ja muita palveluita.
Kööpenhaminan kaupunginjohtaja Frank Jensen ilmoitti elokuun lopulla, että kaupunki osallistuisi kilpailun järjestämiseen 40 miljoonalla Tanskan kruunulla. Hän myös tiedotti, että kilpailusta olisi tarkoitus tehdä ympäristöystävällisin tähän asti järjestetyistä kilpailuista, sillä Kööpenhamina on valittu Euroopan vihreäksi pääkaupungiksi vuodelle 2014.
Valintavaihe

Ehdolla vuoden 2014 Eurovision laulukilpailun isäntäkaupungiksi oli 3 kaupunkia: Kööpenhamina, Herning ja Horsens.
| Kaupunki | Areena | Huomioita |
| --- | --- | --- |
| Kööpenhamina | B&W Hallerne DR Byen | Valittiin 2.9.2013 kilpailupaikaksi – |
| Herning | Jyske Bank Boxen | – |
| Horsens | Fængslet | – |
| Aalborg | Gigantium | Vetäytyi pois ehdolta 17. kesäkuuta 2013  |
| Kööpenhamina | Parken | Vetäytyi pois ehdolta 28. kesäkuuta 2013 |
| Fredericia | MesseC | Vetäytyi pois ehdolta 26. kesäkuuta 2013 |
Formaatti > Semifinaaleihin jako

Maiden jakaminen semifinaaleihin järjestettiin 20. tammikuuta 2014. Koska Kööpenhamina on maantieteellisesti lähellä sekä Ruotsia että Norjaa, nämä päätettiin sijoittaa eri semifinaaleihin, jotta kummastakin maasta tuleville vierailijoille riittäisi lippuja. EBU suoritti arvonnan, jonka seurauksena Ruotsi esiintyi ensimmäisessä ja Norja toisessa semifinaalissa. Israel pyysi saada esiintyä toisessa semifinaalissa ensimmäiselle semifinaalipäivälle osuneen kansallisen pyhäpäivänsä takia. Aiempien vuosien tapaan jäljelle jääneet maat automaattisia finaalimaita (Ranska, Saksa, Italia, Espanja, Tanska ja Iso-Britannia) lukuun ottamatta jaettiin lisäjännityksen luomiseksi edellisten yhdeksän vuoden äänestystapojensa mukaisesti ryhmiin.
Kuten edellisvuonna, myös vuoden 2014 kilpailussa tuottajat päättivät semifinaalien ja finaalin esiintymisjärjestyksen.
| Ryhmä 1 | Ryhmä 2 | Ryhmä 3 | Ryhmä 4 | Ryhmä 5 | Ryhmä 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Albania   Makedonia   Montenegro   Sveitsi   Slovenia |   Viro   Suomi   Islanti   Latvia   Liettua |   Azerbaidžan   Valko-Venäjä   Georgia   Venäjä   Ukraina |   Armenia   Belgia   Kreikka   Irlanti   Alankomaat |   Itävalta   Unkari   Puola   San Marino |   Malta   Moldova   Portugali   Romania |
Formaatti > Graafinen design

Kööpenhaminan euroviisujen logo oli sininen timantti ja tunnuslause #JoinUs (suom. #LiityJoukkoomme). Virallisena tunnuskappaleena oli Emmelie de Forestin laulama "Rainmaker".
Osallistujat

37 maata osallistui vuoden 2014 euroviisuihin.
Osallistujat > Palaavat artistit

Romania - Paula & Ovi edustivat Romaniaa vuonna 2010 kappaleella "Playing With Fire" sijoittuen 162 pisteellä kolmanneksi.
San Marino - Valentina Monetta edusti San Marinoa jo kolmannen kerran peräkkäin. Vuonna 2012 hän edusti San Marinoa kappaleella "The Social Network Song" ja sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa 31 pisteellä sijalle 14. Vuoden 2013 euroviisuissa hän oli kappaleella "Crisalide (Vola)" toisessa semifinaalissa 47 pisteellään 11. ja karsiutui näin finaalista.
Osallistujat > Semifinaali 1

Espanja, Ranska ja Tanska äänestivät tässä semifinaalissa . 10 kappaletta jatkoi finaaliin .
| Nro | Maa | Artisti(t) | Kappale | Suomennos | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  Armenia | Aram Mp3 | "Not Alone" | "Et ole yksin" | 4 | 121 |
| 02 |  Latvia | Aarzemnieki | "Cake to Bake" | "Kakku paistettavana" | 13 | 33 |
| 03 |  Viro | Tanja | "Amazing" | "Mahtavaa" | 12 | 36 |
| 04 |  Ruotsi | Sanna Nielsen | "Undo" | ”tee tekemättömäksi”, ”pyyhi pois”, ”ota pois” | 2 | 131 |
| 05 |  Islanti | Pollapönk | "No Prejudice" | "Ei ennakkoluuloja" | 8 | 61 |
| 06 |  Albania | Hersi Matmuja | "One Night's Anger" | "Yhden yön viha" | 15 | 22 |
| 07 |  Venäjä | Tolmatšovan sisarukset | "Shine" | "Loista" | 6 | 63 |
| 08 |  Azerbaidžan | Dilarə Kazımova | "Start a Fire" | "Sytytä tuli" | 9 | 57 |
| 09 |  Ukraina | Marija Jaremtšuk | "Tick-Tock" | "Tik-tak" | 5 | 118 |
| 10 |  Belgia | Axel Hirsoux | "Mother" | "Äiti" | 14 | 28 |
| 11 |  Moldova | Cristina Scarlat | "Wild Soul" | "Villi sielu" | 16 | 13 |
| 12 |  San Marino | Valentina Monetta | "Maybe" | "Kenties" | 10 | 40 |
| 13 |  Portugali | Suzy | "Quero Ser Tua" | "Tahdon olla sinun" | 11 | 39 |
| 14 |  Alankomaat | The Common Linnets | "Calm After The Storm" | "Tyyntä myrskyn jälkeen" | 1 | 150 |
| 15 |  Montenegro | Sergej Ćetković | "Moj svijet" | "Maailmani" | 7 | 63 |
| 16 |  Unkari | András Kállay-Saunders | "Running" | "Juoksemista" | 3 | 127 |
Osallistujat > Semifinaali 2

Iso-Britannia, Italia ja Saksa äänestivät tässä semifinaalissa.. 10 kappaletta jatkoi finaaliin.
| Nro | Maa | Artisti(t) | Kappale | Suomennos | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  Malta | Firelight | "Coming Home" | "Tulossa kotiin" | 9 | 63 |
| 02 |  Israel | Mei Feingold | "Same Heart" | "Sama sydän" | 14 | 19 |
| 03 |  Norja | Carl Espen | "Silent Storm" | "Hiljainen myrsky" | 6 | 77 |
| 04 |  Georgia | The Shin & Mariko Ebralidze | "Three Minutes to Earth" | "Kolme minuuttia Maahan" | 15 | 15 |
| 05 |  Puola | Donatan & Cleo | "My Słowianie - We Are Slavic" | "Me, slaavit – Olemme slaavilaisia" | 8 | 70 |
| 06 |  Itävalta | Conchita Wurst | "Rise Like a Phoenix" | "Nouse kuin feeniks" | 1 | 169 |
| 07 |  Liettua | Vilija Matačiūnaitė | "Attention" | "Huomio" | 11 | 36 |
| 08 |  Suomi | Softengine | "Something Better" | "Jotain parempaa" | 3 | 97 |
| 09 |  Irlanti | Can-linn feat. Kasey Smith | "Heartbeat" | "Sydämenlyönti" | 12 | 35 |
| 10 |  Valko-Venäjä | TEO | "Cheesecake" | "Juustokakku" | 5 | 87 |
| 11 |  Makedonia | Tijana Dapčević | "To the Sky" | "Taivaalle" | 13 | 33 |
| 12 |  Sveitsi | Sebalter | "Hunter of Stars" | "Tähtienmetsästäjä" | 4 | 92 |
| 13 |  Kreikka | Freaky Fortune feat. Riskykidd | "Rise Up" | "Nouse ylös" | 7 | 74 |
| 14 |  Slovenia | Tinkara Kovač | "Round and Round" | "Ympäri ja ympäri" | 10 | 52 |
| 15 |  Romania | Paula & Ovi | "Miracle" | "Ihme" | 2 | 125 |