stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aggressio
Kirjallisuutta

Järvilehto, Timo: Missä sielu sijaitsee?: Psyykkisen toiminnan hermostollinen perusta.  (Prometheus-sarja)  Oulu: Pohjoinen, 1987.  ISBN 951-749-180-8
Lagerspetz, K: Aggressio ja sen tutkimus. Helsinki: Tammi, 1977.
Lagerspetz, K., Naisten aggressio (Female Aggression). 1 ed. Helsinki: Tammi, 1998.
Lagerspetz, K. Mitä tulee mieleen: Psykologin esseitä. Helsinki: Tammi, 2000.
Lagerspetz, K. Naisen aggressio: Tieteessä tapahtuu, 16(7), 7. 1998.
Hakola, P: Aggressiivisuus ja väkivalta. In M. Huttunen & ym. (Eds.), Neuropsykiatria (s. 244–249). Helsinki: Duodecim, 1993.
Mustonen, A: Aggressio Suomen televisiossa. Helsinki: Yleisradio, 1991.
Viljamaa, J: Käytä kiukkuasi: Aggression hyötykäyttö. Helsinki: WSOY, 2012.
Artikkeleita

Amnell, G. (1992) Aggressio ja psyykkinen kasvu [Katsaus]. Duodecim, 108(3), 240.
Lagerspetz, K. (1994) Miten suhtautua aggressiivisuuden biologisiin selitysmalleihin ja hoitotapoihin. Suomen lääkärilehti, 49, 2180–2185.
Leinonen, L.Johansson, G. (1992) Aggressiiviset aivot: Neurofysiologin näkökulma [Katsaus]. Duodecim, 108(3), 221.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aggressio Wikimedia Commonsissa
Verbaalista aggressiota
Pohjoinen supertyhjiö

Pohjoinen paikallinen supertyhjiö on avaruuden alue, jossa ei ole merkittävästi galaksijoukkoja ja se tunnetaan tyhjiönä. Se on lähin sypertyhjiö ja taivaalla se sijaitsee paikallisen Neitsyeen, Koman ja Herkuleen superklustereiden välissä. Taivaalla se sijaitsee Karhunvartijan, Neitsyen, ja Käärmeen tähtikuvioiden v. Se sisältää harvoja pieniä galakseja (pääasiassa spiraaligalakseja) ja galaksiklustereita, mutta on enimmäkseen tyhjiä. Tämän tyhjiön haaleat galaksit jakavat alueen pienempiin tyhjiin onteloihin, jotka ovat 3-10 kertaa pienempiä kuin supertyhjyys. Keskusta sijaitsee arviolta 199 Mly päässä (15h, +15°) ja se on 339 Mly halkaisijaltaan sen kapeimman leveyden poikki.
Se sisältää muutamia pieniä galakseja (pääasiassa spiraaleja ) ja galaksijoukkoja, mutta on enimmäkseen tyhjiö. Tämän tyhjiön sisällä olevat haaleat galaksit jakavat alueen pienempiin osiin, jotka ovat 3-10 kertaa pienempiä kuin supertyhjiö. Keskus sijaitsee 61 milj. parsekkia (199 milj. valovuoden) päässä noin (15h, +15°) ja sen halkaisija on 104 milj. parsekkia (339 milj. valovuotta) kapeimmalla leveydellä.
Airai (Joonia)

| Airai> Αἰραί.Sijainti |
| --- | --- |
 Airai
Koordinaatit:  38°12′18″N, 26°41′09″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Demircili, Urla, İzmir
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400–300-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Joonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Airai (m.kreik. Αἰραί, lat. Aerae) eli Hairai (m.kreik. Αἱραί, lat. Haerae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Jooniassa nykyisen Turkin alueella. Sen kaupunkikeskus sijaitsi lähellä nykyistä İzmirin maakunnan Demirciliä.
Maantiede

Airai sijaitsi Mimaksen niemimaan eli nykyisen Karaburunin niemimaan etelärannikolla vastapäätä Samoksen saarta. Sen kaupunkikeskuksen ”akropoliina” toimi pieni saarimainen niemi, joka yhdistyy ainakin nykyisin kannaksella mannermaahan.
Airain kaupunkivaltion hallussa ollut alue oli suhteellisen pienikokoinen, ja sen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä. Kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava ja se on ollut ympäröity muurein.
Historia

Airain historiasta ei tiedetä paljoakaan. Sen on arveltu olleen suhteellisen nuori tulokas Joonian kreikkalaiskaupunkien joukossa. Kaupungin tiedetään olleen olemassa poliksena eli itsenäisenä kaupunkivaltiona ainakin klassisella kaudella ja hellenistisen kauden alussa.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Airai kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–425/424 eaa. Kaupunki kapinoi Ateenaa vastaan vuonna 411 eaa. Tämän jälkeen Ateena yritti vallata sen takaisin, mutta yritys epäonnistui. 300-luvulla eaa. Airai löi omaa rahaa, jonka kuvituksessa esiintyi Apollon. Viimeistään roomalaisella kaudella kaupunki oli Teoksen poliksen alaisuudessa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Airaieus/Hairaieus (Αἰραιεύς/Αἱραιεύς) ja Airaīos/Hairaīos (Αἰραῖος/Αἱραῖος).
Rakennukset ja löydökset

Airain paikalla on tehty vain vähän arkeologisia tutkimuksia. Kaupungin paikalta on löydetty keramiikkaa pääosin geometriselta kaudelta 300-luvulle eaa. Airain niemeä ympäröi muuri. Löydettyjen piirtokirjoitusten mukaan kaupungissa oli ainakin prytaneion.
Liikennemuseo

Brittiläisiä raitiovaunuja.
Liikennemuseo on liikenteeseen keskittyvä museo, joka erikoistuneempi tapaus tieteen ja tekniikan museosta.
Näistä erikoistuneempia ovat muun muassa auto-, ilmailu-, merenkulku-, moottoripyörä-, rautatie- ja traktorimuseot.
Museoita

Auto & Technik Museum Sinsheim (Saksa)
London Transport Museum (Britannia)
Museo dei trasporti Ogliari (Italia)
Mobilia (Suomi)
National Motor Museum (Britannia)
Sveitsin liikennemuseo (Sveitsi)
Aistinreseptori

Aistinreseptori eli sensorinen reseptori on aistinelimen solu, jonka tarkoituksena on vastaanottaa ulkoisia fysikaalisia tai kemiallisia ärsykkeitä sekä muuttaa nämä hermoimpulsseiksi. Reseptorit ovat spesifisiä tietyille energiamuodoille eli esimerkiksi näköaistin reseptorit aistivat sähkömagneettista energiaa ja kuuloaistin reseptorit puolestaan reagoivat paineen vaihteluihin.
Reseptorien tyypit

Reseptorit voidaan jakaa eksteroseptoreihin, interoseptoreihin ja proprioseptoreihin.
Eksteroseptorit välittävät tietoa ulkomaailmasta.
Interoseptorit välittävät tietoa elimistöstä itsestään.
Proprioseptorit välittävät tietoa elimistön tai sen osan asennosta tai liiketilasta. Proprioseptoreihin kuuluvat sisäkorvan asento- ja liikereseptorit, jänteiden ja nivelpussien reseptorit sekä lihasten reseptorit. Sisäkorvan asento- ja liikereseptoreista käytetään myös nimitystä tasapainoreseptorit.
Reseptorit ihmiskehossa

Aistinreseptoreihin kuuluvat muun muassa seuraavat reseptorit:
Kemoreseptorit, joihin kuuluvat
Neuroepiteliaaliset solut
Hajureseptorihermosolut
Ei-kromaffiiniset paragangliot
Makusilmut
Mekanoreseptorit, joihin kuuluvat
Golgi-Mazzonin kappaleet
Merkelin solut
Lihaskäämit
Neuroepiteliaaliset solut
Pacinin kappaleet
Baroreseptorit
Keuhkojen venytysreseptorit
Kipureseptorit eli nosiseptorit
Valoreseptorit eli fotoreseptorit
Lämpötilareseptorit eli termoreseptorit
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aistinreseptori Wikimedia Commonsissa
HMS Aire

| HMS Aire |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fleming and Ferguson, Paisley, Skotlanti
Kölinlasku:  12. kesäkuuta 1942
Laskettu vesille:  22. huhtikuuta 1943
Palveluskäyttöön:  28. heinäkuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  Intian laivastolle 1946 nimettynä HMIS Tamariksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 390 t (standardi) 1 860 t (kuormattu)
Pituus:  91,82 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,13 m
Syväys:  2,74 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  107
Aseistus
Aseistus:  2 x 4"/L40 (102 mm) BL Mk XIX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XXIII -asennuksina 10 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisina Mk V ja yksiputkisina Mk III -asennuksina 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 150 x syvyyspommia
HMS Aire (viirinumero K262) Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 palvelukseenotettu River-luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 30. syyskuuta 1941 Fleming and Fergusonilta Paisleysta Skotlannista osana vuoden 1941 laivasto-ohjelmaa työnumerolla 1507 ja sen köli laskettiin 12. kesäkuuta 1942 telakkanumerolla 597. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta seuraavana vuonna ja se valmistui 28. heinäkuuta.
Palvelus

HMS Aire oli elokuun 1943 koulutettavana Tobermoryssä, minkä jälkeen se siirtyi läntisen reitin alaisuuteen suojaamaan Atlantin saattueita. Alus suojasi vuoden 1944 menestyksekkäästi saattueita ja se liitettiin tammikuussa 1945 8. saattajaryhmään suojaamaan Jäämeren saattueita.
Alus pysyi kuitenkin ryhmänsä mukana osana läntisen reitin alaisia osastoja eikä se suojannut Kuolan niemimaalle matkanneita saattueita ennen kuin se maaliskuussa siirrettiin suojaamaan Kanaalin saattueita.
Alus määrättiin toukokuussa Euroopan sotatoimien päätyttyä Itä-Intian laivastoon ja se oli kesäkuun huollettavana ulkomaan palvelukseen. Heinäkuussa alus lähti Ceylonille, jossa se liittyi elokuussa Itä-Intian laivaston saattajaosastoihin Japanin antauduttua.
Vuoden 1945 lopulla alus siirrettiin brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se matkasi Hong Kongiin. Alus sijoitettiin majoitusalukseksi. Alus nimettiin maaliskuussa 1946 HMS Tamariksi jatkaen palvelustaan majoitusaluksena, kunnes maihin saatiin joulukuuhun mennessä rakennettua tarvittavat majoitustilat. Aluksen vapautuessa majoitustehtävästä sen nimi palautettiin HMS Aireksi.
HMS Airen ollessa paluumatkalla Britteinsaarille se ajoi 20. joulukuuta Hainanin eteläpuolella Bombayn riutalle. HMS Bonaventure pelasti aluksen miehistön, mutta alus tuhoutui täysin.
Aluksen päälliköt

Neil Kenneth Boyd, DSC 14. heinäkuuta 1943 – 15. helmikuuta 1945
Leonard Arthur White 15. helmikuuta – 21. toukokuuta 1945
Hedley Ian Saxton White 21. toukokuuta – lokakuu 1945
Plav

| Plav (Плав) |
| --- | --- |
 Plavin kaupunkia
 vaakuna
 Plavin sijainti Montenegron kartalla.
 Koordinaatit: 42°35′50″N, 19°56′40″E 
Valtio:   Montenegro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  486 km²
Väkiluku (2003):  3 615
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  84325
Suuntanumero(t):  +382 51
Rekisterikilpi:  PL
 
 www.plav.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Plav on kaupunki ja kunta Montenegron itärajalla. Vuoden 2003 väestönlaskennassa kunnan väkiluvuksi saatiin 13 805 asukasta, sen kaupunkikeskuksessa heistä asui 3 615. Kunnan asukkaista 51 % oli bosniakkeja.
Plav on saanut nimensä samannimisestä järvestä, jonka rannat ovat houkutelleet alueelle matkailijoita. Järven nimeä on taas johdettu rooman keisari Flaviukseen, mutta myös eri kielten sanaan "sininen".
Plav-järvi
Plav-järvi ja Plavin kunta Prokletijelta kuvattuna
Aiheesta muualla

Kaupungin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Montenegron kunnat
Andrijevica
Bar
Berane
Bijelo Polje
Budva
Cetinje
Danilovgrad
Gusinje
Herceg Novi
Kolašin
Kotor
Mojkovac
Nikšić
Petnjica
Plav
Pljevlja
Plužine
Podgorica
Rožaje
Šavnik
Tivat
Tuzi
Ulcinj
Žabljak
Zeta
Jacques Offenbach

Valokuva Jacques Offenbachista.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Jacques Offenbach (20. kesäkuuta 1819 Köln – 5. lokakuuta 1880 Pariisi) oli Saksassa syntynyt ja Ranskassa uransa tehnyt säveltäjä ja sellisti. Offenbachin kuuluisin sävellys lienee Can-can operetista Orfeus manalassa.
14-vuotiaana Offenbach muutti Pariisiin opiskelemaan sellon soittoa. Siellä hänestä tuli myöhemmin Opéra-Comiquen orkesterin sellisti. Offenbach solmi avioliiton vuonna 1844 Herminie de Alcainin kanssa. Vuonna 1850 hänestä tuli Théâtre-Françaisin (Comédie-Française) kapellimestari.
Offenbachin tuotantoon kuuluu 102 näyttämöteosta, muiden muassa ooppera Hoffmannin kertomukset, jonka soitinnusta täydensi Offenbachin kuoleman jälkeen Ernest Guiraud, sekä parodisia operetteja, esimerkiksi Orfeus manalassa, Kaunis Helena ja Pariisilaiselämää. Offenbach teki yhteistyötä H. Meilhachin ja L. Halévyn kanssa.
Toisen keisarikunnan aikana Ranskassa olivat poliittiset klubit kiellettyjä ja lehtiä sensuroitiin. Offenbach kirjoitti operetteihinsa piiloviestejä, jotka ajan yleisö koki tekevän pilaa vallanpitäjistä ja yläluokan elämästä. Erityisen suosittu oli hänen laulunsa "Kun olin prinssi Arkadian...", jonka katsottiin pilkkaavan itseään keisari Napoleon III:ta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jacques Offenbach International Music Score Library Project (englanniksi)
Totskojen ydinkoe

Totskojen ydinkokeen episentrumissa (räjähdyskeskus) oleva muistomerkki.
Totskojen ydinkoe (Operaatio Lumipallo, ven. Снежок, Snežok) oli Neuvostoliiton Totskissa 14. syyskuuta 1954 kello 9.33 tekemä ydinlatauksen räjäytys. Pommin voimakkuuden on esitetty olleen 40 kilotonnia, mikä rajaisi pois RDS-4:n, jonka teho oli 28 kT. Ydinlataus pudotettiin Tupolev Tu-4 -pommikoneesta. 
Kokeessa harjoiteltiin hyökkäystä vihollislinnotteiden läpi ydinaseen avulla. Sotaharjoitukseen osallistui arviolta 45 000 sotilasta.
Mikko Rekimies

Mikko Rekimies (s. 1974) on suomalainen järjestöjohtaja ja Suomen Kristillisdemokraattien puoluesihteeri. Rekimies on toiminut puoluesihteerinä vuoden 2024 alusta alkaen. Vuosina 2012–2024 Rekimies toimi puolueen järjestöpäällikkönä. Rekimies on toiminut lisäksi puolueen Helsingin piirin puheenjohtajana ja puoluehallituksen jäsenenä. Rekimies asuu Keravalla. Rekimiehen tehtävässä yhdistyvät järjestöpäällikön ja puoluesihteerin tehtävät.
Kraemer

Kraemer, Kræmer, von Kraemer tai von Kræmer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alexis von Kræmer (1871–1927), suomalainen yliopiston lehtori ja valtiopäivämies, Johan Fredrik Oskar von Kræmerin poika
Bror Kraemer (1900–1990), suomalainen eversti, tykistönkomentaja ja korkeushyppääjä, Holger Kraemerin veli
Carl Gustaf Mortimer von Kraemer (1817–1898), suomalainen eversti, kuvernööri, valtiopäivämies ja senaattori
Carl Gustaf von Kraemer (1882–1977), suomalainen eversti
Erik Kraemer, suomalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä
Erik von Kraemer (1911–1980), suomalainen romaanisen filologian professori
Fritz G. A. Kraemer (1908–2003), yhdysvaltalainen professori ja everstiluutnantti, Pentagonin ja Valkoisen talon neuvonantaja
Holger Kraemer (1902–1973), suomalainen eversti ja tykistökomentaja
Ingrid Krämer-Gulbin (s. 1943), saksalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja
Johan Fredrik Oskar von Kræmer (1829–1904), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali
Nicholas Kraemer (s. 1945), brittiläinen cembalisti ja kapellimestari
Robert von Kraemer (1868–1936), suomalainen everstiluutnantti ja valtiopäivämies, Vilhelm Theodor von Kraemerin poika
Robert Fredrik von Kraemer (1791–1880), suomalaissyntyinen sotilas, vapaaherra ja Uppsalan läänin maaherra
Rodolfo Pedro Wirz Kraemer (s. 1942), uruguaylainen katolinen piispa
Wilhelm Theodor von Kraemer (1836–1926), suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kustaa Aadolf

Kustaa Aadolf (ruots. Gustav Adolf) on ollut seuraavien Ruotsin kuninkaiden ja prinssien nimi:
Kustaa II Aadolf (1594–1632, kuninkaana 1611–1632)
Kustaa IV Aadolf (1778–1837, kuninkaana 1792–1809)
Kustaa VI Aadolf (1882–1973, kuninkaana 1950–1973)
Kustaa Aadolf (1901–1947), perintöprinssi, edellisen poika.
Kustaa Aadolf -nimisten kuninkaiden mukaan ovat lisäksi saaneet nimensä:
Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Tukhomassa
Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Helsingborgissa
Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Eurajoella
Kustaa Aadolfin kirkko, kirkko Iisalmessa
Kustaa Aadolfin katu, katu Kokkolassa
Kustaa Aadolfin leivos, ruotsalainen leivonnainen
Kustaa Aadolfin päivä, 6. marraskuuta, Kustaa II Aadolfin kuolinpäivä
Gustav Adolfin piiri (Länsi-Götanmaa), piiri Habon kunnassa Ruotsissa
Gustav Adolfin piiri (Skåne), piiri Kristianstadin kunnassa Ruotsissa
Gustav Adolfin piiri (Värmlanti), piiri Hagforsin kunnassa Ruotsissa
Gustav Adolfs torg, Kustaa Aadolfin tori, aukio Tukholman Norrmalmilla
Gustav Adolfs, Hartolan ruotsinkielinen nimi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gustav Adolf”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rieju MRT 50

|  Rieju MRT 50 Street   Rieju MRT 50 Racing   Rieju MRT 50 Enduro  Rieju MRT 50 Pro |
| --- | --- |
 Rieju MRT 50 SM Trophy 50cc 2017
Historia
Valmistaja:  Rieju
Valmistusmaa:   Espanja
Yleiset tiedot
Pituus:  2150 mm
Leveys:  800 mm
Korkeus:  1200, istuinkorkeus 910 mm
Kuivapaino:  85 kg
Jarrut:  nestetoimiset levyjarrut: 220 mm, 180 mm.
Etujousitus:  36 mm teleskooppijousi
Takajousitus:  kierrejousi
Moottori
Moottori:  Minarellin nestejäähdytteinen 2-T Power Up 2,5 kW kW (3,4 hv)
Kuutiotilavuus:  49
Kaasutin:  Dellorto PHBN 16 mm
Vaihteet:  6
Polttoainesäiliö:  6,32 l
Huippunopeus:  76 km/h
Rieju MRT 50 on Riejun valmistama mopo. Se on tyyliltään enduro tai supermoto. MRT 50ssä on Minarellin valmistama iskutilavuudeltaan 50 cm³ nestejäähdytteinen am6-moottori, joka tuottaa 3,4 hv (2,5 kW), sekä vääntöä korkeimmillaan 3,8 Nm. Mopossa on polkukäynnistys, sekä digitaalinen nopeusmittari, joka ei sisällä kierrosluku- tai bensiinimittaria. Rieju MRT on yksi Riejun neljästä mopomallista.
Aïoun

| Aïoun العيون |
| --- | --- |
 Kaupungin lähistön maisemaa.
 Aïoun
 Koordinaatit: 16°39′42″N, 9°36′57″W 
Valtio:  Mauritania
Alue:  Hodh El Gharbi
Departementti:  Aïoun
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  119 km²
Väkiluku (2013):  24 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aïoun (arab. العيون‎, myös Aïoun El Atrouss, Ayoun el-Atrouss ja muita kirjoitusasuja) on kaupunkikunta sekä Hodh El Gharbin alueen ja Aïounin departementin hallinnollinen keskus Mauritaniassa. Se sijaitsee 805 kilometriä Nouakchottista itään. Kunnassa on 24 200 asukasta (vuonna 2013, väestönlaskenta).
Maantiede ja asutus

Aïounin kunnan pinta-ala on 110 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Nsavennin, idässä Egjertin, etelässä Beneamanen ja Tin Hamadin sekä lännessä Dweiraran kuntiin. Maisemaa leimaavat pohjoisen ja lännen kalliorinteet sekä tasankoa halkovat vadit.
Seutu kuuluu Sahelin ja Saharan siirtymävyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on noin 250 millimetriä. Pysyviä vesistöjä ei ole. Pohjavesi on keskimäärin 25 metrin syvyydessä.
Kuntaan kuuluu 27 kaupunginosaa ja kuusi kylää.
Historia

Aïoun oli 1600-luvulta lähtien karavaanien pysähdyspaikka, jonka kautta kuljetettiin Tichitin suolaa ja etelän viljaa. Ranskan siirtomaa-aikana siitä tuli paikallinen hallintokeskus, joka kuului vuoteen 1944 saakka Ranskan Sudaniin. Mauritanian itsenäistyttyä Aïounista tuli Hodh El Gharbin alueen pääkaupunki. Sen väestö kasvoi varsinkin 1970- ja 1980-lukujen kuivuusjakson aikana. Nykyinen kunta on perustettu vuonna 1986. Sen kehitys perustuu hyviin liikenneyhteyksiin ja vilkkaaseen kaupankäyntiin.
Liikenne, talous ja palvelut

Aïounin kautta kulkee Nouakchottista Némaan johtava maantie RN3, josta haarautuu päällystetty tie Malin Nioroon. Liikenneasema sijaitsee kaupungin länsilaidalla. Aïounissa on myös lentokenttä, jolla ei ole säännöllistä liikennettä.
Paikallisia elinkeinoja ovat karjanhoito, maanviljely, käsityöammatit sekä kaupankäynti, joka suuntautuu voimakkaasti myös Maliin. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, lehmänpapu, vesimeloni ja vihannekset. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, hevoset, aasit ja siipikarja. Kaupungissa on laaja keskustori, eläintori ja teurastamo, mutta ei lainkaan teollisuutta.
Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulut, lyseo, ammattikoulu, islamilainen yliopisto, terveyskeskus ja sairaala. Kaupungissa on vesijohto-, sähkö- ja puhelinverkot, mutta ei viemäröintiä tai jätehuoltoa.
Matkailu

Aïounin matkailupotentiaali perustuu seudun kauniisiin maisemiin varsinkin sadekauden jälkeen. Kaupungissa on pieni hotelli ja muita majoituspalveluja. Sadekaudella järjestetään kaksi kulttuurifestivaalia.
Henrik Husman

Henrik Husman (s. 1972 Espoo) on suomalainen pörssijohtaja.
Husman valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1995. Hän aloitti työskentelyn eri toimenkuvissa Helsingin pörssissä vuonna 1997. Lisäksi hän on työskennellyt Nordean palveluksessa. Husmanista tuli 10. maaliskuuta 2016 Helsingin pörssin toimitusjohtaja. Sitä ennen hän oli ollut sen varatoimitusjohtaja ja vastannut Nasdaqin pohjoismaisen osakekaupankäynnin kehityksestä. Häntä edelsi Helsingin pörssin toimitusjohtajana Lauri Rosendahl.
Husman on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Kolvananuuro

| Kolvananuuro ja lähialueet> Natura 2000 -alue: FI0700023 |
| --- | --- |
 Kolvananuuron seinämää
Suojelun perusteet
Aluetyyppi:  SAC 
Luontodirektiivin luontotyypit:  boreaalinen vyöhyke 
Sijainti ja koko
Koordinaatit:  62.8611°N, 29.9747°E 
Kunta:  Kontiolahti, Joensuu
Pinta-ala:  195 ha 
Suojellut lajit
Luontodirektiivin liitteen II lajit:  liito-orava, myyränporras, idänlehväsammal
Muuta eläinlajistoa:  idänuunilintu, lapinuunilintu
Muuta kasvilajistoa:  metsänemä, soikkokaksikko, suovalkku, kalliokielo, pahtarikko, tunturihärkki, tuoksumatara, lehtomatara, lehtopähkämö, lehto-orvokki, näsiä, lehtokuusama, raidankeuhkojäkälä
Kolvananuuro on rotkolaakso eli uuro Kontiolahden ja Joensuun Enon raja-alueella. Kolvananuuro on myös noin 1,5 neliökilometrin suuruinen luonnonsuojelualue, joka on tunnettu retkikohde.
Maantietoa

Kolvaanuuro sijaitsee noin 13 kilometriä Kontiolahden kirkonkylästä koilliseen ja Joensuun Enon kirkonkylästä 10 kilometriä luoteeseen korkealla kallioalueella Kyykän, Hautajärven ja Kuusjärven välisellä haja-asutusalueella. Alueen mäkien huiput kohoavat yli 220 metrin korkeuteen mpy. Mäkialuetta halkaisee luode-kaakko- suuntainen ja yli neljä kilometriä pitkä rotkolaakso. Jyrkänteiden ympäröimä osuus on noin kilometrin pituinen ja paikoitellen louhikkoinen. Kallioseinämät kohoavat 15–60 metrin korkeuteen laakson yläpuolelle.
Rotkolaakson luoteispuolella sijaitsee Hautajärvi, joka on yli 20 metriä syvä. Lisäksi rotkolaaksossa sijaitsee Suuri Koirilampi, joka on noin 15 metriä syvä. Sen laskupuro Uuronpuro virtaa laakson läpi kohti kaakkoa. Matkallaan se virtaa Pienen Koirilammen läpi ja laskee Urkkalampeen laakson ulkopuolella. Tämän lasku-uoma Urkkalamminpuro yhtyy alempana Kuusojaan, joka on Pielisjoen sivujoki. Laaksossa kulkee Joensuun ja Kontiolahden välinen kuntaraja.
Luontoarvoja > Natura-alue

Kolvananuurosta ja sen lähialueista on vuonna 1994 perustettu Natura 2000- hankkeen luonnonsuojelualue (195 hehtaari, FI0700023), jolla pyritään säilyttämään erityiset rotkolaaksojen luontotyypit ja sen eliöstön moninaisuus.
Natura-alue sisältää rotkolaakson, viereisen Kaitapuron alueen ja Matikkavaaran sisältävän alueen, jotka ovat kaikki lähes luonnontilaisia. Suuri osa alueesta muodostuu boreaalisesta metsäalueesta, johon kuuluu iäkkäitä kuusikkoja, lehtometsiä ja puustoisia suoalueita. Alueella kohtaa eteläinen ja pohjoinen kasvilajisto. Esimerkiksi kalliopinnoilla viihtyy Lapissa esiintyvä pahtarikko ja lehdoissa eteläinen lehtopähkämö. Puron varrella kasvavat saniaislehtoja, jossa viihtyy korkeat kotkansiivet ja myyränporras. Alueella tavataan runsaasti kääpiä. Alueella pesii arviolta 480 lintuparia neliökilometrillä, mikä on yli kaksinkertainen määrä Suomen tyypilliseen arvoon 100–200 paria.
Natura-alueen viereen on perustettu vuonna 2020 yksityinen luonnonsuojelualue, joka laajentaa Natura-alueen yhtenäistä suojelualuetta yli kaksinkertaiseksi. Uusi suojelualue on pinta-alaltaan 200 hehtaaria ja se sijaitsee Kolvananuuron rinnalla.
Luontoarvoja > Retkeilyalue

Kolvananuuron läpi ja sen lähiympäristöön on viitoitettu päiväretkeläisille sopiva reitti, jonne on järjestetty Kontiolahden kirkonkylän lähellä valtatieltä 6 ja Enon suunnalta Joensuu–Lieksa-tiellä alkava opastus. Reitti kulkee Pienen Koirilammen kautta, jossa sijaitsee nuotiopaikka. Kolvananuuron polku liittyy muihin vaellusreitteihin, jotka ovat Kolinpolku, Patvinpolku ja Kaltimonkierto.